recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
August Topman (Gori)
**August Topman** (10. juuli 1882 Lõpemetsa – 8. september 1968 Tallinn) oli eesti helilooja, organist, koorijuht ja muusikapedagoog.

August Topman sündis Lõpemetsa külas Kabala vallas Rapla kihelkonnas kooliõpetaja Jüri Topmanni peres. 1904. aastal lõpetas Topman Peterburi Konservatooriumi Louis Homiliuse oreliklassi ning 1911. aastal kompositsiooni eriala Anatoli Ljadovi ja Jāzeps Vītolsi juures.

1904–1937 oli organist Tallinna Jaani kirikus ning ka Tallinna Peeter Suure merekindluse kapellmeister. 1937. aastal lahkus ta organisti kohalt ja Tallinna Jaani kogudusest ning läks üle piiskoplikku Toomkogudusse. 

Lisaks oli ta vahemikus 1907–1931 muusikaõpetaja erinevates Tallinna koolides. Aastal 1919 oli ta Tallinna Kõrgema Muusikakooli asutajaliige. Samast aastast töötas Topman seal oreli ja muusikateooria õppejõuna. 1925. aastal sai professoriks. August Topman oli alates 1. veebruarist 1940 Kaitseliidu muusikapealik (Kaitseliidu ülema käskkiri 23. jaanuarist 1940).

1950. aastatel oli ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi professor.

Tema õpilaste hulka kuuluvad näiteks Juhan Jürme, Johannes Hiob, Edgar Arro, Villem Kapp, Hugo Lepnurm, Hella Tedder ja ka Veljo Tormis.

Tunnustus
---------

* 1957 Eesti NSV teeneline kunstitegelane

Viited
------

1. ↑  Prof. A. Topman astus Jaani kogudusest välja. Rahvaleht, 2. aprill 1937, nr. 39, lk. 1.

Välislingid
-----------

* August Topman Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
**August Solo** (sündinud 23. veebruaril 1935) on eesti pedagoog ja koolijuht.

Ta lõpetas Suislepa 7-klassilise kooli ja seejärel Viljandi Pedagoogilisse Kooli, kus ta õppis algkooliõpetajaks. 1967. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli vene filoloogia erialal vene keele ja kirjanduse õpetajana. 

Pärast ülikooli lõpetamist töötas 11 aastat Tartu 8. Keskkoolis, kuus aastat Tartu linnavalitsuses haridusosakonna juhataja asetäitjana ja alates 1976. aastast juhatajana. 

1979. aastal asus ta tööle Tartu Pedagoogilise Kooli direktorina. See kool valmistas ette õpetajaid põhikooli baasil. 1980. aastate lõpus sai selgeks, et sellise baasharidusega õpetajate ettevalmistamine enam ei rahulda ning Solo asus vedama kooli rakenduskõrgkooli staatuse poole. 1. jaanuaril 1990 anti õppeasutusele tagasi tema kauaaegne nimetus Tartu Õpetajate Seminar ja 11. juulist 1991 reorganiseeriti seminar rakenduskõrgkooliks. August Solo oli Tartu Õpetajate Seminari rektor kuni 2001. aastani, mil seminar läks Tartu Ülikooli haridusteaduskonna koosseisu ja sellest sai Tartu Ülikooli õpetajate seminar.

August Solo on seisnud Tartule väga olulise – õpetajakoolituse – edendamise ja arendamise eest. Seda nii sisulise (kõrgharidust andvate õppe- ja ainekavade väljatöötamine, täienduskoolituse süsteemi ja kaugõppeosakonna käivitamine jm) kui materiaalse (Purde tänava ühiselamu ehitamine, Salme tänava õppehoone säilitamine) poole pealt.

Tunnustus
---------

* 1989 Eesti NSV teeneline õpetaja
* 1998 Ignatsi Jaagu medal
* 2020 Tartu Tähe kavaler

Viited
------

1. 1 2  Tuuli Hiiesalu. Õpetajakuuega järjekindel mees. Õpetajate Leht, 6. aprill 2018
2. 1 2  August Solo. Tartu linna koduleht
**Jeep Cherokee** on USA autotootja Jeep maasturi mudel. Seda on toodetud alates 1974. aastast 5 põlvkonda. 

Auto on saanud nime Põhja-Ameerikas elavate Cherokee suguharu indiaanlaste järgi.

Esimene põlvkond (SJ)
---------------------

Esimese põlvkonna Cherokee oli tegelikult kahe uksega ja veidi muudetud disainiga Jeep Wagoneer. Tootmisaastad 1974–1983.

Cherokeed tutvustati kui sportlikku kaheukselist universaali, mis väidetavalt ületas ka CJ-5 maastikusõiduvõimekuse.

* 1974 Jeep Cherokee S1974 Jeep Cherokee S

Teine põlvkond (XJ)
-------------------

Teise põlvkonna Cherokee, mida tutvustati 1984. aastal, oli ehitatud juba täiesti uuele platvormile. Cherokee puhul loobuti esimese Jeepi mudelina redelraamile ehitatud kerest ning kasutusele võeti oluliselt kergem kandevkere konstruktsioon. Teise põlvkonna Cherokeed müüdi 3- ja 5-ukselise kerega ja auto oli kas taga- või nelikveoline.

1997. aastal läbis Cherokee mudeliuuenduse, mille käigus muudeti veidi auto välis- ja sisedisaini ning teise põlvkonna Cherokee tootmine lõppes 2001. aastal. 

* Cherokee XJCherokee XJ
* 2. põlvkonna mudeliuuendus2. põlvkonna mudeliuuendus

Kolmas põlvkond (KJ)
--------------------

Kui Põhja-Ameerika turul müüdi seda autot Jeep Liberty nime all eesmärgiga eristada teda suuremast ja kallimast Grand Cherokeest, siis väljaspool USA turgu kandis see auto endiselt Cherokee nime. Cherokee oli tootmises 2001-2007 ja hinnapoolest asus see Wrangleri ja Grand Cherokee vahel ning tegu oli väikseima neljaukselise Jeepi mudeliga kuni 2007. aastani kui turule toodi veel väiksemad Patriot ja Compass. 

* 3. põlvkond3. põlvkond

Neljas põlvkond (KK)
--------------------

2007. aasta New Yorgi autonäitusel esitletud Cherokee sai kandilisema välimuse. Koduturul USAs kandis auto endiselt Liberty nime, aga ülejäänud turgudel jätkati Cherokee nime kasutamist. Esmakordselt Jeepi ajaloos müüdi Jeepi mudelit ka teise nime all - sama autot sai osta ka Dodge Nitro nime all. 

* 4. põlvkond4. põlvkond
* Dodge NitroDodge Nitro

Viies põlvkond (KL)
-------------------

2013. aastal esitletud 5. põlvkonnaga sai Cherokee nime tagasi viimaks ka Põhja-Ameerika turul ning mudelirivis asus Cherokee suurema Grand Cherokee ja väiksema Compassi vahel. Tegu oli esimese Jeepi mudeliga, mis kasutab Chrysleri ja Fiati koostöös valminud Fiat Compact Wide platvormi. 

Cherokeel on uus 9-käiguline automaatkäigukast ning 3 mootorit: 2 bensiini- (3,2 V6 ja 2,4 R4) ja 2-liitrine diiselmootor.

* Cherokee KLCherokee KL
* Cherokee KLCherokee KL
* Cherokee TrailhawkCherokee Trailhawk

Viited
------

1. ↑  "1974 Jeep Cherokee". Vaadatud 29.11.2021.
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Taliolümpiamängud |
| **Kuld** | 2022 |  |

**Miro Aaltonen** (sündinud 7. juunil 1993 Joensuus) on Soome jäähokimängija, kes mängib keskründajana Šveitsi kõrgliigaklubis EHC Kloten.

Ta alustas klubikarjääri Espoo Bluesis, mille koosseisus debüteeris ta Soome kõrgliigas hooajal 2011–12.

2013. aastal valis Anaheim Ducks ta NHL-i *draft* '​is 177. valikuna.

Hooajal 2015–16 mängis ta Soome kõrgliigas Kärpäte ridades. Ta võitis Kärpätega sel hooajal Soome meistrivõistlustel pronksmedali. Seejärel mängis ta ühe hooaja KHL-i klubis HK Vitjaz.

2017. aasta märtsis sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Toronto Maple Leafs. Ta mängis hooajal 2017–18 Maple Leafsi noorteklubis Toronto Marlies American Hockey League'is. Marliesiga võitis ta sel hooajal Calder Cup'i.

2018. aasta juulis naasis ta Vitjazi. Hooaja 2019–20 teises pooles liitus Aaltonen Peterburi SKA-ga. 2019. aastal valiti Aaltonen KHL-i tähtede mängule. 2021. aasta juunis liitus ta taas Vitjaziga.

2022. aasta juunis sõlmis Aaltonen kaheaastase lepingu EHC Kloteniga.

Soome jäähokikoondise koosseisus tuli Aaltonen 2022. aastal olümpiavõitjaks. Lisaks kuulus Soome jäähokikoondisse ta 2017. aasta maailmameistrivõistlustel.

Välislingid
-----------

* Miro Aaltonen KHL.ru lehel
* Miro Aaltonen hockeydb.com lehel
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Pronks** | 2011 | jäähoki |
| **Pronks** | 2012 | jäähoki |

**Michael Frolík** (sündinud 17. veebruaril 1988 Kladnos) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib Šveitsi kõrgliiga klubis Lausanne HC ründajana paremäärel.

Ta alustas karjääri kodulinna klubis HC Kladno. 2006. aastal valis Florida Panthers ta NHL-i *draft* '​is 10. valikuna. Hooajal 2006–07 suundus ta Põhja-Ameerikasse, mängides kaks esimest hooaega Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Rimouski Océanic.

Hooajal 2008–09 debüteeris ta Panthersi meeskonnas NHL-is. Kokku mängis ta Panthersis kolmel hooajal. 2011. aasta veebruaris liitus ta Chicago Blackhawksiga, kellega tuli 2013. aastal Stanley karika võitjaks. Hooaegadel 2013–14 ja 2014–15 mängis ta Winnipeg Jetsis.

2015. aasta juulis sõlmis Frolík viieaastase lepingu Calgary Flamesiga. Hooaja 2019–20 teises pooles mängis ta Buffalo Sabresis. 2020. aasta detsembris sõlmis ta üheaastase lepingu Montreal Canadiensiga.

2021. aasta oktoobris sõlmis ta kaheaastase lepingu Lausanne'iga.

2011. ja 2012. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Tšehhi jäähokikoondise koosseisus pronksmedali. Ta kuulus Tšehhi koondisse ka 2014. aasta taliolümpiamängudel.

Viited
------

1. ↑  "Calgary Flames sign Michael Frolik to 5-year deal". thehockeywriters.com. 1.7.2015. Vaadatud 15.5.2019
2. ↑  "MICHAEL FROLIK S’ENGAGE AU LAUSANNE HOCKEY CLUB". lausannehc.ch. 16.10.2021. Vaadatud 18.12.2021

Välislingid
-----------

* Michael Frolík NHL.com lehel
* Michael Frolík hockeydb.com lehel
Skulptuur Laitse mõisa pargis
**Laitse mõisa park** on kaitsealune park Harjumaal Saue vallas Laitse külas. Pargi pindala on 6,2 ha. Park on muinsuskaitse all.

Pargi vanem osa asus Laitse mõisa varasema peahoone juures ja oli regulaarse kujundusega. Uue peahoone rajamisel muudeti see algselt puidust taraga, hiljem aga kivimüüriga ümbritsetud puuvilja- ja marjaaiaks. Praegune vabaplaneeringuga park rajati peale uue härrastemaja valmimist. Varaseimast teedevõrgustikust võib seal aimu saada põlispuude järgi. Pargis on säilinud kuivenduskraavid ja tiik, ent tiigile ja pargiaasadele avanenud avarad vaated on tänapäevaks kinni kasvanud. Peahoone esikülg on planeeritud põõsarindeliselt.

Laitse mõisa pargis kasvab 22 liiki puittaimi, nende seas 9 liiki võõrliike. Põlispuudest on suuremad üks harilik jalakas (ümbermõõt 268 cm, kõrgus 22 m) ja saared (jämedaima ümbermõõt 373 cm, kaheharulise saare üks haru 206, teisene 147 cm). Võõrliikidest on silmapaistvaim suur eurojaapani lehis (*Larix × marschlinsii*) ümbermõõduga 257 cm.

Välislingid
-----------

* Laitse mõisa park kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
**Aristarh Trofimov** (sündinud 11. oktoobril 1928 Venemaal) on Eesti ettevõtja ja endine Eesti NSV kaubandustegelane.

Trofimov lõpetas 1950 Moskva Väliskaubanduse Instituudi väliskaubanduse ökonomisti erialal.

Ta on töötanud 1958–1967, 1971–1980 Eesti NSV Ministrite Nõukogu ja NSV Liidu Väliskaubanduse Ministeeriumi volinikuna. 1961–1969 oli esimese Nõukogude Liidu poolt välismaal loodud aktsiaseltsi – Brüsselis tegutsenud AS Belso kommertsdirektor. 1969–1971 oli ta ametnik NSV Liidu Kaubandusesinduses Pariisis ning 1980–1986 NSV Liidu kaubanduslik esindaja Tuneesias.

Trofimov oli 1986–1989 Eesti NSV Tööstus-Kaubanduspalati presiidiumi esimees, 1989. aastal oli ta üks Eesti Kaubandus-Tööstuskoja taastajatest ning 1989–1998 OÜ Belesta juhatuse liige.

Ta oli 1975–1980 Tallinna Linna Töötava Rahva Saadikute Nõukogu saadik, NSV Liidu Kaubandus-Tööstuskoja nõukogu liige, Itaalia – NSV Liidu administratiivnõukogu liige ning Eesti NSV VEKSA ühingu juhatuse liige.

Tunnustus
---------

* Austuse märk, 1971
* Eesti NSV teeneline ökonomist, 1980

Viited
------

1. 1 2  Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951–2000, Tallinn 2003
**Laisk** on eesti perekonnanimi.

Statistika
----------

2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Laisk 24 inimesel: 12 mehel ja 12 naisel. Perekonnanimede levikult oli Laisk meeste puhul 10553. kohal ja naiste puhul 11472. kohal. Perekonnanime Laisk kandja oli keskmiselt 41 aasta vanune. Nimi oli levinuim Tartu maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 0,75.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Virumaal Rakvere ja Kadrina kihelkonnas, Viljandimaal Paistu kihelkonnas, Saaremaal Muhu kihelkonnas, Järvamaal Anna kihelkonnas ja Pärnumaal Halliste kihelkonnas kuuel korral nimeks Laesk ja Laisk.

Aastatel 1935–1938 loobuti Eestis nimest Laisk 15 korral ning uuteks nimedeks võeti Kalm, Laanemets, Laaneväli, Laes, Laido, Laik (4 korral), Laisaar, Laissaar, Lehtsalu, Purre ja Tamme.

Nime kandjaid
-------------

* Agu Laisk, eesti taimefüsioloog (1938–)
* Andres Laisk, eesti poliitik (1970–)
* Elmar Laisk, eesti füüsik (1907–1988)
* Mart Laisk, eesti psühholoog ja selgeltnägija (1961–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 30.04.2023)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Laisk.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Laisk.

Välislingid
-----------

* Laisk statistikaameti andmebaasis
**Laisaar** on eesti perekonnanimi.

Statistika
----------

2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Laisaar 119 inimesel: 60 mehel ja 59 naisel. Perekonnanimede levikult oli Laisaar meeste puhul 1655. kohal ja naiste puhul 1895. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Laisaar vanuserühmas 85+, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,86. Nimi oli kõige sagedasem Jõgeva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 5,73 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Viljandimaal Põltsamaa kihelkonnas Pajusi mõisavallas ja Järvamaal Ambla kihelkonnas Kuru mõisavallas nimeks Laisaar.

Nimede eestistamisel võeti Laisaar 1936.–1940. aastal uueks perekonnanimeks 9 korral isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem Laisarv, Laisk, Laurison (2 juhul), Leisberg, Lossev, Lutsberg (2) ja Semelson.

Nime kandjaid
-------------

* Arlentin Laisaar, eesti füüsik (1933–)
* Ilmar Laisaar, eesti muusik (1961–)
* Tanel Laisaar, eesti arst (1969–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 21.04.2023)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Laisaar.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Laisaar.

Välislingid
-----------

* Laisaar statistikaameti andmebaasis
Drentelni suguvõsa aadlivapp
**Heinrich Johann von Drenteln**, ka **Henric Johan von Drenteln** (umbes 1659 – 23. juuli 1704 Narva lahingus) oli baltisaksa päritolu Rootsi sõjaväelane ja mõisaomanik.

Elulugu
-------

Põlvnes vanast rae- ja kaupmehesuguvõsast. Ta sündis Öötla mõisniku ja Eestimaa aadlilipkonna leitnandi Hans von Drentelni pojana; tema ema oli Narva tollirentniku Daniel Simonsson Falcki tütar. Ta astus Rootsi sõjaväeteenistusse ja 1678. aastal teenis tragunina ooberst Anders Löschern von Hertzfeldi rügemendis. 1679. aastal oli ta samas väeosas allohvitser. Skåne sõja ajal võttis osa sõjakäigust Preisimaale. 1683. aastal teenis leitnandina ooberst Rembert von Funckeni Narva garnisonirügemendis, 1689. aastal oli ta rügemendi kortermeister. 1691. aastal tõstis Rootsi kuningas ta aadliseisusse; tema järeltulijad introdutseeriti 1726. aastal Rootsi rüütelkonda. Hiljem teenis kapteni auastmes kindralmajor Henning Rudolf Horni Narva rügemendis ja seejärel majorina Narva kodanikeväes. Langes 1704. aastal Narva piiramise ajal.

Mõisavaldused
-------------

Talle kuulus osa Auvere mõisast, mille ta müüs 1687. aastal.

Perekond
--------

Heinrich Johann von Drenteln oli abielus Lovisa Charlotte von Patkuliga (suri 1728), kes oli Patkulite Patküla harust põlvnenud kapten Johann von Patkuli ja Anna Sophia von Knorringi tütar. Abielust sündisid:

* Franz Heinrich von Drenteln (1687–1735), Rootsi ja hiljem Venemaa sõjaväelane, major
* Johanna Charlotte von Drenteln (1693–1754), abiellus Tobolskis Karl Gustav von Patkuliga
* Henriette Sophia von Drenteln (1695–1753), abiellus Tobolskis Karl von Rothkirchiga

Tema pere küüditati Tobolskisse, kus nad olid 1721. aastani.

Vaata ka
--------

* Drenteln

Kirjandus
---------

* Stiernman, Anders Anton von, Kröningssvärd, Carl Gustaf. *Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel*. Trükitud Rootsi kuninglikus trükikojas, 1755 .

Välislingid
-----------

* Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
Rendžu laud
**Gomoku** ehk **"Viis nuppu ritta"** on Jaapani lauamäng. Klassikalise mängulaua suurus on 18x18, kuid Gomokut võib mängida ka väiksemal mängulaual või isegi ruudulisel paberil. Ametlikel mängudel kasutatakse ringikujulisi nuppe, mis on kas mustad või valged. Vajalikud on ka mustad ja valged nupud, paberil mängimise korral võib teha näiteks ruute ja riste. Nuppe võib siis teoreetiliselt vaja minna 225, kuid harilikult piisab 100-st (50 kumbagi värvi) nupust. Gomokus on mustal väike eelis, kuid lihtsalt niisama mängides pole see märgatav. Gomoku professionaalne versioon on Rendžu.

Reeglid
-------

Gomokus on eesmärk saada viiest nupust koosnev katkematu rida kas horisontaalis, vertikaalis või diagonaalis. Mängulaud meenutab esmapilgul paljude ruutudega lauda. Tähele tuleb panna, et nuppe ei käida mitte ruutude sisse, nagu tunduks lihtsam, vaid joonte ristumiskohtadesse. Nuppe laualt enne mängu lõppu ära ei võeta ega nihutata. Algul on mängulaud tühi. Alustab must, seejärel käib valge ja nii läheb edasi, korda-mööda. Võidab mängija, kes esimesena moodustab viisiku. 

### Kahvlid

Gomokus võitmiseks on vaja moodustada kahvleid ehk olukordi, kus mängulaual on mitu neljast või kahest otsast lahtist kolmest rida korraga, nii et vastane ei jõua neid kõiki kinni panna.

Gomoku harrastamine
-------------------

Gomokut on võimalik mängida mitmes kohas internetis. Lisaks sellele on seda võimalik harrastada Kullo huvikeskuse mõttemängude ringis.

Välislingid
-----------

* Eesti Rendžu Liit - väga põhjalik sait.
* Vint - Eesti lauamängude veebikeskkond
Kaart
Varraku tänav (juuli 2011)
**Varraku tänav** on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Laagna ja Tondiraba asumis

Tänav algab Punaselt tänavalt ja lõppeb Liikuri tänavaga ristudes. Varraku sild on telgjoone suhtes nihkes ida poole. Selle põhjuseks peetakse projekteerimisviga kanali rajamisel. Antud anomaalia tekitab ka liikluse aeglustumist Tähesaju-Varraku tänava ristmikul. 

Aadressil Varraku 14 on Tondiraba jäähall.

Aastatel 1979–1994 kandis tänav Punaarmee leitnant Johannes Lumiste auks nime *Johannes Lumiste tänav*.

Viited
------

1. ↑  .
2. ↑  Tallinna tänavanimed EKI KNAB (vaadatud 31.01.2016)

Välislingid
-----------

 Varraku tänav – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Laagna asumi tänavad |
| --- |
| Tänavad | 
Anni tänav · Arbu tänav · Miina Härma tänav · Kahu tänav · Kalevipoja põik · Kalevipoja tänav · Jaan Koorti tänav · Laagna tee · Liikuri tänav · Lindakivi puiestee · Loitsu tänav · Lummu tänav · Pikri tänav · Paul Pinna tänav · Punane tänav · Saarepiiga puiestee · Juhan Smuuli tee · Varraku tänav · Vikerlase tänav · Vilisuu tänav · Virbi tänav · Võru tänav |
Zemplíni kõrgustiku asukoht Slovakkias (tähistatud halliga)
Viinamarjakasvandus mäestiku jalamil
**Zemplíni mäestik** (slovaki *Zemplínske vrchy*) on mäestik Slovakkia idaosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi on ka osa Põhja-Ungari keskmäestikust. Selle regiooni kõrgeim tipp on Rozhľadňa (469 m). Pindalaga 101 km² on see üks Slovakkia väiksemaid mäestikke.

Mäestikku läbib Roňava jõgi; kohta, kus ta läbi kõrgustiku voolab, kutsutakse Roňava väravaks. Mäestik on sisuliselt Ungaris asuva Zempléni mäestiku jätkuks Slovakkia aladel, kuigi nende geoloogiline struktuur erineb. Kõrgemaid osi katab lehtmets, madalamad osad on kasutusel põllumajanduspiirkonnana. Mäestiku edelaosas kasvatatakse viinamarju, see on sisuliselt Zemplíni piirkonda ulatuv Ungari Tokaji viinamarjakasvatuspiirkonna jätk.

Asend
-----

Zemplíni mäestik piirneb järgmiste geograafiliste piirkondadega:

* põhjas Ida-Slovaki küngastiku,
* lõunas ja läänes Zempléni mäestiku ning
* idas Ida-Slovaki madalikuga.

Geoloogia
---------

Mäestik moodustas kunagi saare. Selle alumise osa moodustavad Permis ja Karbonis moodustunud maismaasetted, sellel lasuvad Triiases tekkinud lubjakivi, dolomiidi ja kvartsiidi kihid. Mäestik ise on vulkaanilise tekkega. Valdav osa sealsetest kivimitest on miotseeni lõpust pärinevad vulkaanilised kivimid, põhiliselt basalt, rüodatsiit ja andesiit, on ka datsiit. Mäestiku ümbruses lasuvad neogeenis tekkinud setted. Byšta küla juures on mäekristallide leiukoht. Vulkanismi esines seal Permis, Karbonis, Triiases ja Tertsiaaris, vanemate vulkaaniliste kivimite vahel esineb ka vanemaid kontinentaalse päritoluga setteid, sealhulgas pruunsütt.

Viited
------

1. ↑  Eszterhás István, Dr. Szentes György (szerk.): *Tokaj-Eperjesi-hegylánc barlangjai*. Magyarország nemkarsztos barlangjainak katasztere. ELTE TTK Földrajz- és Földtudományi Intézet Földrajztudományi Központ, 2010.
2. ↑  Mazúr, E. Lukniš, M. 1986, Geomorfologické členenie SSR a ČSSR. Časť Slovensko. Slovenská kartografia, Bratislava
3. ↑  Bogoly János: Kövekbe zárt régmúlt (Felső-Bodrogköz jellemzése). A történelmi Magyarország várai.
4. ↑  VASS, D.. *Vysvetlivky k mape regionálne geologické členenie Západných Karpát a severných výbežkov Panónskej panvy na území ČSSR.* Bratislava : Geologický ústav Dionýza Štúra, 1988. lk. 65.
5. ↑  KRIST, E.; KORIKOVSKIJ, S.P.; PUTIŠ, M. JANÁK, M.; FARYAD, S.W. *Geology and petrology of metamorphic rocks of the Western Carpathian crystalline complexes.* Bratislava : Comenius University Press, 1992. Lk. 324.
6. ↑  Bogoly János: Kövekbe zárt régmúlt (Felső-Bodrogköz jellemzése) (magyar nyelven). A történelmi Magyarország várai.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Zemplíni mäestik** |

* Infot piirkonna kohta; fotod (*tšehhi keeles*)
**Aristarch Sinkel** (13. detsember 1912 Virtsu – 25. september 1988 Pärnu) oli eesti jurist ja kirjanik.

Elulugu
-------

Aristarch Sinkel sündis Virtsus rannaasulas postiteenija perekonnas. Alg- ja keskhariduse omandas ta Võru linnas aastatel 1921–1930 ning jätkas õpinguid Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas (1930–1935). Akadeemiliselt kuulus ta ÜS-i Raimla.

Pärast ülikooli lõpetamist oli ta pikemat aega töötu, siis kohtuametnik Rakveres ja Pärnus, 1941 rahvakohtunikuna Hiiumaal, 1942–1944 sekretär Pärnu maa-ametis. 1944–1980 töötas Sinkel tööstusliku planeerimise alal mitmes Pärnu tööstusettevõttes ja juriskonsuldina Pärnu kaubandusvalitsuses.

Kirjanduslikku tegevust alustas ta aastal 1949, osaledes Rahva Hääle jutuvõistlusel. Võistlusel hinnatud juttude kogumikus ilmus tema "Piusa täht". Esimesele suleproovile järgnesid perioodikas lühijutud ja -näidendid ning humoreskid. Joonistas ka karikatuure, mida avaldati 1950. aastatel Pärnu ajalehes Töörahva Hääl.

1956. aastal ilmus tema sulest ajaloolise romaanitriloogia esimene osa, Jüriöö ülestõusu käsitlev "Musta risti ikke all", 1959. aastal järgnes Põhjasõja aega kujutav "Mõõgaga mõõdetud maa". 1967. aastal valminud, Eesti elu ristisõdalaste maaletulekust Põhjasõjani kujutav "Lembitu" jäi esialgu käsikirja, kuni see ilmus kirjaniku tütre Astra Jõgeva toel 2008. aastal.

Ta kuulub autorite hulka, kellele kirjandusloos on jäetud põhjendamatult tagasihoidlik koht. Vähe on kodumaises kirjanduses Sinkeliga võrdseid kirjamehi, kellel panna välja niivõrd mastaapne ajalooline triloogia nagu temal.

Aristarch Sinkel suri 25. septembril 1988 Pärnus ja ta maeti 28. septembril 1988 Pärnu Metsakalmistule.

Teoseid
-------

### Ajaloolised romaanid

* "Musta risti ikke all" (1956; 1959); illustreerinud Helgi-Maret Olvet. Eesti Riiklik Kirjastus
* "Mõõgaga mõõdetud maa" (1959); illustreerinud Henn Rooneem. Eesti Riiklik Kirjastus
* "Lembitu" (1967; ilmunud 2008); kujundaja Rein Seppius. Revelex Kirjastus. ISBN 9789985993705

### Följetonikogumikud

* "Saunapäev" (1967); illustreerinud Ilmar Torn. EKP Keskkomitee Kirjastus (Pikker)
* "Päikeseprillid" (1971); illustreerinud Hugo Hiibus. EKP Keskkomitee Kirjastus (Pikker)

### Näidend

* "Võidetud rabaveed". Näidend ühes vaatuses. 1950. Eesti NSV Ajalehtede-Ajakirjade Kirjastus

Viited
------

1. ↑  Pärnu Postimees 12. detsember 2012 - Homme möödub sajand kirjanik Aristarch Sinkeli sünnist
2. ↑  Raul Sulbi. "Ilmus 4 kümnendi eest kirjutatud ajalooline romaan Lembitust." *Postimees*, 12. november 2008.
3. ↑

Kirjandus
---------

* Ülo Tonts. "Sinkel, Aristarch". Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn 1995. Lk 535

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Aristarch Sinkel Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
* Raul Sulbi: Ilmus 4 kümnendi eest kirjutatud ajalooline romaan Lembitust, Postimees, 12. november 2008
* Hilja Treuberg: Homme möödub sajand kirjanik Aristarch Sinkeli sünnist, Pärnu Postimees, 12. detsember 2012
* Galerii: Aristarch Sinkeli maja külge kinnitati mälestustahvel, Pärnu Postimees, 14. detsember 2012
**Isesüttimine** on põleva materjali iseeneslik süttimine eksotermiliste protsesside tulemusel soojuse akumulatsiooni tõttu. See on eksotermilise protsessi käivitumine ilma välist energiat (soojust) lisamata. 

Orgaanilist ainet sisaldavates kuhjatistes, milles on piisavalt (kuid mitte liiga palju) õhku ja niiskust, algab soojenemine spontaansete eksotermiliste protsesside (käärimine, oksüdatsioon) tagajärjel. Edasi kiireneb temperatuuri tõus kuni isesüttimiseni. Kuna kuhjatise materjal on põlengukoldele isolaatoriks, siis ühelt poolt takistab see massi jahtumist ja teiselt poolt õhuhapniku vaba juurdepääsu. Orgaanilise aine lagunemine toimub biodegradatsiooni, oksüdatsiooni, põlemise ja termolüüsi koosmõjul. Isesüttimise oht esineb näiteks sütt, põlevkivi või diktüoneemakilta sisaldavates aherainepuistangutes ning freesturvast, saepuru, komposti jm orgaanilist materjali sisaldavate peenestatud jäätmete ja suurte kuhjatiste, näiteks heina või õlgede puhul.

Mitmed kergelt oksüdeeruvad ained võivad õhuhapnikuga kokkupuutel iseeneslikult süttida, näiteks tseesium, rubiidium, valge fosfor, värskeltvalmistatud magneesiumipulber jm. Sellisel juhul on põlemisprotsessi tulemuseks metallioksiidide moodustumine.

Isesüttimise juures on oluline see põhjus, miks reaktsioon tekib. Sama oluline on põhjus miks isesüttimist ei teki. Tavaliselt on põhjus selles, et reaktsioon, mis oleks küll termodünaamiliselt soodus, see tähendab iseeneslikult toimuks.. on siiski kõrge aktivatsioonienergiaga ja ei saa tavatingimustes toimuda. Vastavalt molekulaarorbitaalide teooriale on atmosfääri hapnikumolekul (O2) tavaolekus magnetiline. Tänu sellele hapniku magnetilisele erilisusele on (tavatingimustes) kõik elusrakud kaitstud hapniku üliagressiivse oksüdeeriva toime eest. See tähendab, et tavatingimustes on hapnikumolekul kineetiliselt piisavalt stabiilne ja paljude materjalide molekulid (näiteks tavaline paber) hapnikuga ei reageeri. 

Paberi isesüttimise temperatuuri on kasutatud teose nimetusena ka kirjanduses (Fahrenheit 451). 

Märkus. Mõiste süttimistemperatuur iseloomustab aine süttimist leegiga kokkupuutumisel.

Vaata ka
--------

* Inimkeha isesüttimine
* Lagunemisreaktsioon
* Biodegradatsioon
* Põlemine
* Termolüüs

Viited
------

1. ↑  "Elu energia" Agu Laisk. Tartu Ülikooli Kirjastus 2023. ISBN 9789916271445. (lk 163)
Elisa Beetzi signatuur
**Elisa Beetz-Charpentier** (1859 Schaerbeek, Belgia – 1949 Neuilly-sur-Seine, Prantsusmaa) oli prantsuse skulptor, maali- ja medalikunstnik.

Elukäik
-------

Elisa Beetz õppis skulptuuri Brüsseli kunstiakadeemias. Ta oli skulptor Alexandre Charpentier' õpilane ja hiljem abikaasa. Beetz oli Charpentier' teine naine. Nende pulmas olid peiupoisteks Claude Debussy ja Auguste Rodin.

Elisa Beetz-Charpentier oli kunstnikuna tegev peamiselt 1905–1924. 1910–1924 esines Beetz-Charpentier Société nationale des beaux-arts'i salgoninäitustel Pariisis, olles liitunud ühinguga 1905. aastal. 1909 võitis ta esimese auhinna Pariisi ettevõtte Pleyel 100. aastapäeva mälestustahvli konkursil.

Portreemaalijana kujutas ta sageli lapsi, skulptorina oli üks ta lemmikmotiive aga tantsijannad. Kunstniku tuntuim töö oli aga 1903. aastal valminud pronkskuju pealkirjaga "Kerjus Pont des Artsil", mis kujutab kapuutsiga mantlis, pükstes ja saabastes tüdrukut. Skulptori ja juveelikunstnikuna töötas ta peamiselt Siegfried Samuel Bingi Maison de l’Art Nouveau heaks.

Seos Poola vapiga
-----------------

Poola heraldiku Jerzy Michta uuringu kohaselt võib Poola 1927. aastast kehtiv vapp, mille autor on Zygmunt Kamiński, olla tegelikult koopia Poola kotkast Beetz-Charpentieri kujundatud medalil, mille 1924. aastal omandas Poola muusik Ignacy Paderewski.

Viited
------

1. 1 2  Elisa Beetz-Charpentier, Musée d’Orsay
2. 1 2  Jana Wijnsouw "National Identity and Nineteenth-Century Franco-Belgian Sculpture" Routledge, 2017, ISBN 1-35177-814-5, lk 393.
3. ↑  Roberta Waddell "Art Et Décoration" Courier Corporation, 1977, ISBN 0-48623-515-7, lk 279.
4. ↑  James H. Rubin, Olivia Mattis "Rival Sisters, Art and Music at the Birth of Modernism, 1815-1915" Ashgate Publishing, 2014, ISBN 1-40942-070-1, lk 279.
5. ↑  "Beetz-Charpentier, Elisa (French sculptor, 1875-1949)" J. Paul Getty Museum Trust
6. 1 2  "Beetz-Charpentier, Élisa - Painter, sculptor" Rmt: Emmanuel Bénézit "Dictionary of Artists". ISBN 978-0-19977-378-7, 2006.
7. ↑  Leonard Forrer "Biographical Dictionary of Medallists: Supplement A-L." Spink & Son, 1923, lk 61.
8. ↑  "Objekte vom 18. Juli 2018" Bares für Rares, ZDF
9. ↑  Wiktor Ferfecki (29.10.2018). "Godło Polski jest plagiatem?". Vaadatud 29.10.2018. `{{cite web}}`: eiran tundmatut parameetrit `|site=` (juhend)

Kirjandus
---------

* Elisa Beetz-Charpentier. Rmt: Allgemeines Künstlerlexikon. Die Bildenden Künstler aller Zeiten und Völker (AKL). Band 8, Saur, München u. a. 1993, ISBN 3-598-22748-5, lk 261.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Väike-Maarja kihelkonna rüütlimõisast; Sangaste kihelkonna rüütlimõisa kohta vaata artiklit Uniküla mõis (Sangaste); Kambja kihelkonna mõisa kohta vaata artiklit Uniküla mõis (Kambja)* |

---

**Uniküla mõis** (saksa keeles *Unniküll*) oli rüütlimõis Väike-Maarja kihelkonnas Virumaal.

Mõis rajati 1697 Äntu mõisast eraldatud alast.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 27.02.2016)
2. ↑  Uniküla mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 27.02.2016)

Välislingid
-----------

* Uniküla mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Väike-Maarja kirik
Väike-Maarja kihelkond

**Kirik**: Väike-Maarja  

**Mõisad**: Araski mõis | Ebavere mõis | Ilmandu mõis | Kaarma mõis | Karunga mõis | Kiltsi mõis | Kivistiku mõis | Koonu mõis | Kullenga mõis | Kärsa mõis | Lammasküla mõis | Müüriku mõis | Nõmme mõis | Pandivere mõis | Porkuni mõis | Põdrangu mõis | Raeküla mõis | Sootaguse mõis | Triigi mõis | Uhe mõis | Uniküla mõis | Uuemõisa mõis | Vao mõis | Visila mõis | Vorsti mõis | Väike-Maarja kirikumõis | Äntu mõis | Ärina mõis
**Hetty Green** (sünninimega **Henrietta Howland Robinson**, hüüdnimega **Witch of Wall Street**; 21. november 1834 New Bedford – 3. juuli 1916 New York) oli Ameerika Ühendriikide investor ja ettevõtja, kes on jäänud ajalukku Kullatud ajastu rikkaima naisena. 

Ta päris algul suure varanduse oma isalt ja hiljem tädilt, oma rikkuse teenis ta investeeringute, aktsiaturu spekulatsioonide, sõjavõlakirjade ja rahalaenamise kaudu.

Tema vaimukuse kohta on liikunud palju lugusid. Siiski on teada, et ta võis teha kompromisse isegi odavate igapäevaste ostude osas, kanda ainult ühte vabaajariietust, keelduda enda ja oma laste ravist "kõrge hinna" tõttu ning kolida ühest odavast üürikorterist teise, et makse vältida. Ta jättis oma pojale Edward Howland Robinson Greenile ja tütrele Harriet Sylvia Ann Howland Green Wilksile vara tänases väärtuses üle kümne miljardi euro, millest osa jõudis lõpuks tütre testamendi kaudu 63 heategevus- ja haridusasutusele.

Välislingid
-----------

 Hetty Green – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Elina Tzengko** (kreeka keeles Ελίνα Τζένγκο, albaania keeles *Elina Xhengo*; sündinud 2. septembril 2002) on Kreeka kergejõustiklane, odaviskaja.

2021. aastal tuli ta Tallinnas toimunud Euroopa U20 meistrivõistlustel odaviskes tulemusega 61.18 Euroopa kuni 20-aastaste meistriks. Samal aastal Nairobis peetavatel juunioride maailmameistrivõistlustel võitis ta tulemusega 59.60 hõbemedali.

2022. aasta Euroopa meistrivõistlustel Münchenis võitis ta isikliku rekordiga 65.81 kuldmedali.

2023. aastal Soomes Espoos toimunud Euroopa U23 meistrivõistlustel võitis ta odaviskes tulemusega 60.73 kuldmedali. Hõbemedali võitis tulemusega 57.62 Gedly Tugi ja pronksmedali tulemusega 56.67 Anni-Linnea Alanen.

Tema isiklik rekord odaviskes on 65.81.

Isiklikku
---------

Tema mõlemad vanemad on Albaania immigrandid. 22. juunil 2018 sai Elina Tzengko Kreeka kodakondsuse.

Ta õpib Thessaloníki Aristotelese Ülikoolis.

Viited
------

1. ↑  "Elina TZENGKO". *worldathletics.org*. Vaadatud 13. aprillil 2023.

Välislingid
-----------

* Elina Tzengko Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel Muuda Vikiandmetes
* Elina Tzengko veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Kellavere radarijaam** on Lääne-Virumaal Kellavere külas asuv Eesti õhuväe Õhuseiredivisjoni hallatav radarijaam, kus paikneb kolmemõõtmeline kaugvaatlusradar Lockheed-Martin TPS-77. Radaripost on lülitatud Eestit, Lätit ja Leedut hõlmavasse õhuseiresüsteemi BALTNET.

Radarijaam mehitab kümmekond inimest. Radar näeb umbes 470 kilomeetri taha ja umbes 30 kilomeetri kõrgusele.

Radaripositsioonide rajamist Pandivere kõrgustiku kõrguselt teisele mäetipule alustati 2001. aasta suvel ja nurgakivi paneku tseremoonia toimus 29. oktoobril 2001. Radari paigaldamiseks ehitati kahekorruseline hoone, mis kaeti omakorda pinnasega. Hoone maapealne osa piirdub radarikupliga, mis on 12,5 meetrit kõrge. Radari baasaluse ehitustööd läksid maksma umbes kümme miljonit krooni ning radar ise koos meeskonna väljaõppega maksis 239 miljoni krooni (15,27 miljonit eurot). Radarijaam avati 21. aprillil 2003.

2019. aastal viidi lõpule radarijaama rekonstrueerimine. Sealhulgas vahetati välja kütte- ja veesüsteemid ning võõbati primaarradarit kattev kuppel valgeks, mis muudab selle möödasõitjatele vähem silmatorkavaks.

Vaata ka
--------

* Muhumaa radarijaam
* Tõikamäe radarijaam
* Soodevahe radarijaam
* BALTNET
* Ämari õhusuveräänsuskeskus

Viited
------

1. ↑  "Õhuväe vanim radaripost lõpetas tegevuse". Eesti kaitsevägi. 5. märts 2013. Originaali arhiivikoopia seisuga 20. september 2018. Vaadatud 20. september 2018.
2. 1 2 3  Andres Põld (22. aprill 2003). "Võimas radar annab ülevaate Eesti õhuruumis toimuvast". *Eesti Päevaleht*. Vaadatud 20. september 2018.
3. ↑  "Kellavere radarist on saanud lausa turismiobjekt". *Postimees*. 24. märts 2012. Vaadatud 20. september 2018.
4. 1 2  "Kellavere radar on nüüd vähem silmatorkav" ERR, 3. juuli 2019
5. 1 2 3 4 5  "Pressiteade nr 22 Kellaveres avatakse õhuruumi seire radar". *Eesti Kaitseministeerium*. Originaali arhiivikoopia seisuga 20. september 2018. Vaadatud 20. september 2018.

Välislingid
-----------

* "Kellavere superradar hakkab lähiajal tööle". *Virumaa Teataja*, 13. märts 2003. Kasutatud 20. september 2018.
**Wilhelm Reinhold Schwartz** (3. veebruar 1891 Tartu – 9. detsember 1962 Bielefeld Saksamaa) oli Eesti vaimulik.

Õppis 1901–1908 Tartus Zeddelmanni Eragümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1909–1915. Prooviaastal oli ta Kursi ja Torma koguduses. Ordineeriti õpetajaks 31. jaanuaril 1916.

Oli Avinurme koguduse õpetaja 1916–1919. Teenis Harju-Risti ja Nõva kogudusi õpetajana 1924–1934. 1935–1936 oli Noarootsi koguduse õpetaja Sven Danelli isiklik adjunkt. Aastatel 1936–1939 oli rahvamisjonär ning 1938–1939 kiriku vikaarõpetaja.

Lahkus aastal 1939 Saksamaale. Suri Bielefeldis, kus teenis korduvalt ka EELK Bielefeldi kogudust, jutlustades Stieghorstis ja Beckhofis. Maeti 13. detsembril 1962 Senne lõunakabelis. Tema soovil lauldi haual eestikeelset koraali "Oh võta mind, mu Jumal, käe kõrvale".

Isiklikku
---------

Tema isa, märterpastor Moritz Wilhelm Paul Schwartz hukati 14. jaanuaril 1919 koos teoloogiaprofessor Traugott Hahni, õigeusu piiskopi Platoni, preestrite Nikolai Bežanitski ja Mihhail Bleive ning 14 Tartu kodanikuga.

Abikaasa oli Marju Schwartz (neiuna Lepaleht). Neil oli 1 tütar (kes suri 2-kuusena) ja 4 poega.

Viited
------

1. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
2. ↑  Eesti Kirik 1/ 1963

Välislingid
-----------

* WILHELM REINHOLD SCHWARTZ, Vaimulike elulood
**Lõuna-Eesti** on Eesti lõunaosa, millele maastikuteaduslikult seisukohalt vastab Lõuna-Eesti maastikuvaldkond, mis hõlmab Eesti kaguosa Sakala kõrgustikust läänes, Vooremaast lõunas kuni Haanja kõrgustikuni kagus. 

Keeleliselt ja kultuuriliselt mõistetakse Lõuna-Eesti all eelkõige lõunaeesti keele leviala.
Eesti Statistikaamet arvab Lõuna-Eesti alla Jõgeva, Põlva, Tartu, Viljandi, Valga ja Võru maakonna.

Pilte
-----

* Karula maastik sügiselKarula maastik sügisel
* Kavadi järvKavadi järv
* Väikene Saarjärv Antsla vallasVäikene Saarjärv Antsla vallas
* Vaade külale Haanja  kõrgustikulVaade külale Haanja kõrgustikul
* Karula kuplistikKarula kuplistik
* Karula PikkjärvKarula Pikkjärv
* Tsilgutaja järv hobusegaTsilgutaja järv hobusega
* Vaskna järvVaskna järv
* Palujüri järvPalujüri järv
* Kavadi järvKavadi järv
* Ähijärve küla Karula rahvuspargisÄhijärve küla Karula rahvuspargis
* Ähijärv Mäekonnu vaatetornistÄhijärv Mäekonnu vaatetornist
* Karula künkadKarula künkad
* KaussjärvKaussjärv

Vaata ka
--------

* Kesk-Eesti
* Kirde-Eesti
* Lääne-Eesti
* Põhja-Eesti
Wilhelm Christian Hermann Stieda
**Wilhelm Christian Hermann Stieda** (1. aprill (vkj. 13. aprill) 1852 Riia – 21. oktoober 1933 Leipzig) oli baltisaksa majandusteadlane ja statistik, Rostocki ja Leipzigi ülikooli rektor ning Tartu Ülikooli professor.

Stieda oli ametniku poeg. Pärast reaalkooli lõpetamist Riias 1868 õppis ta kuni 1873. aastani Tartu ülikoolis ja pärast Berliini ülikoolis poliitökonoomiat ja statistikat. Tartus astus ta korporatsiooni Fraternitas Rigensis. Berliinis oli tema õppejõud endine Tartu ülikooli kateedrijuhataja Adolph Wagner. Seejärel õppis ta Strasbourgi ülikoolis ajalugu ja sotsiaalpoliitikat, kus tema õppejõud olid Gustav von Schmoller ja Wilhelm Lexis – Lexis läks Strasbourgist kohe Tartu ülikooli professoriks. 1875 kaitses ta Tübingeni ülikoolis doktorikraadi riigiteaduste alal.

1875 asus ta tööle statistikabüroosse, 1876 sai ta Strasbourgi ülikoolis eradotsendiks, detsembris 1877 poliitökonoomia ja statistika erakorraliseks professoriks. 3. juunil 1880 abiellus ta Hessenis Auguste Kochiga (1857–1931).

Augustis 1880 valiti ta Tartu ülikooli geograafia, etnograafia ja statistika kateedri korraliseks professoriks.

1882 kutsuti ta Berliini keiserliku statistikabüroo nõunikuks. 1884 läks ta sealt Rostocki ülikooli riigiõiguse professoriks. Ühtlasi oli ta 1888–89 ülikooli dekaan ja 1896–97 rektor. 1887 astus ta Baltimaade Ajaloo ja Muinsuste Ühingusse ning 1892 Eestimaa Kirjanduse Seltsi.

1898 läks Stieda Leipzigi ülikooli. 1898–1925 kuulus ta Saksimaa riiklikku kultuurinõukokku, 1904 sai Saksimaa Teaduste Akadeemia liikmeks. 1909 sai ta ülikooli dekaaniks ja 1916–17 oli rektor. 1923 Stieda emeriteerus ja suri 21. oktoobril 1933.
Leonardo Ponzio 2016. aastal River Plate'i meeskonnas
**Leonardo Daniel Ponzio** (sündinud 29. jaanuaril 1982 Las Rosases) on Argentina jalgpallur. Ta mängib kaitsva poolkaitsjana Argentina kõrgliiga klubis River Plate. Ta on klubi meeskonna kapten.

Ponzio alustas klubikarjääri 2000. aastal kodumaal Newell's Old Boysis.

Aastatel 2003–2006 mängis ta Hispaania kõrgliiga klubis Real Zaragoza. 2004. aastal võitis ta klubiga nii Hispaania karika kui superkarika. Teist korda mängis ta Zaragozas aastatel 2007–2009. Hooajal 2008–09 aitas ta klubil tõusta esiliigast kõrgliigasse.

River Plate'is mängis ta juba aastatel 2007–2009. River Plate'iga liitus ta uuesti 2012. aasta jaanuaris pärast Zaragozast lahkumist. River Plate'iga on Ponzio võitnud arvukalt tiitleid, sealhulgas kolm Argentina meistri tiitlit, kolm Argentina karikat, korra Argentina superkarika ja kahel korral Copa Libertadorese.

2001. aastal tuli ta Argentina kuni 20-aastate koondisega juunioride maailmameistriks. Argentinat esindas ta koondises aastatel 2003–2013 kokku kaheksal korral.

Saavutused
----------

Zaragoza
* Copa del Rey: 2003–04
* Supercopa de España: 2004

River Plate
* Argentina Primera División: Clausura 2008, Torneo Final 2014, Superfinal 2014
* Copa Argentina: 2016, 2017, 2019
* Supercopa Argentina: 2017
* Copa Libertadores: 2015, 2018
* Copa Sudamericana: 2014
* Recopa Sudamericana: 2015, 2016, 2019
* Suruga Bank Championship: 2015
* Primera B Nacional: 2011–12
? Lõuna-Aafrika Vabariigi riigilipp. Proportsioonid 2:3.
**Lõuna-Aafrika Vabariigi lipp** on ametlik Lõuna-Aafrika Vabariigi riigilipp. See võeti praegusel kujul kasutusse 27. aprillil 1994 pärast esimesi vabu valimisi ja apartheidipoliitika lõppu.

Uue lipu saamiseks korraldatud konkursile esitatud variantidest ei rahuldanud ükski žüriid, kuid 27. aprilli Frederick G. Brownelli valimisteks kujundatud ajutine lipp leidis rahva hulgas nii suurt poolehoidu, et see jäigi uueks riigilipuks.

Lipul on kolm horisontaalset laidu: üleval punane, all sinine ja keskel roheline, mis hargneb horiontaalselt Y-kujuliseks, kusjuures Y harud lõppevad lipukanga nurkades. Harude vahele moodustub must võrdkülgne kolmnurk, mida Y harudest eraldab kitsas kollane riba. Punane ja sinine laid on rohelisest laiust ja Y harudest eraldatud kitsa valge laiuga. Lipu laiud on vardapoolses osas suhtega 5:1:3:1:5. 

Vastuolude vältimiseks ei ole lipuvärvidele antud ametlikku tõlgendust, kuid must, kollane ja roheline on Aafrika Rahvuskongressi lipuvärvid ning punane, valge ja sinine buuride ajaloolise kodumaa Hollandi lipuvärvid. 

Lõuna-Aafrika Vabariigi lipp on ainuke riigilipp, millel on 6 värvi, kuid ei ole vappi ega ornamenti.

Varasemad lipud
---------------

* 1910-1928
* 1928–1994
**Karoline Edtstadler** (sündinud 28. märtsil 1981 Salzburgis) on Austria jurist ja poliitik, ta on Austria Rahvapartei liige. Ta oli 2. juulist 2019 kuni 6. jaanuarini 2020 Euroopa Parlamendi liige. Ta on 7. jaanuarist 2020 Austria Euroopa asjade minister liidukantseleis (portfellita minister).

Ta sündis aastal 1981 Salzburgis. Ta lõpetas aastal 2004 Salzburgi Ülikooli õigusteaduse magistrina.

2006. aastal sai temast Linzi kõrgema ringkonnakohtu kohtunikukandidaat ja 2008. aastal Salzburgi piirkonnakohtu kohtunikukandidaat. 

Aastal 2010 määras ta suhteliselt rasked karistused kahele vennale, kellele esitati süüdistus politseiametniku vigastamises siseminister Maria Fekteri varjupaigapoliitika vastases meeleavalduses. Linzi kõrgem piirkondlik kohus tühistas kohtuotsused olulistes punktides, kuna isegi riigiprokurör pidas karistusi liiga rasketeks. Ringkonnakohtu president Hans Rathgeb kiitis tema tööd kohtus: "Ta oli väga eesmärgile orienteeritud ja kogenud kohtunik".

Aastal 2011 asus ta tööle Austria justiitsministeeriumi IV osakonda (kriminaalõigus) ja asus aastal 2014 justiitsministri Wolfgang Brandstetteri nõunikuks, kus ta osales kriminaalkoodeksi ja alaealiste õigusemõistmise reformis. 2015. aasta alguses sai tast Viini korruptsiooniprokuratuuri vanemprokurör, jäädes ametisse justiitsministeeriumis. 2016. aasta maist töötas ta Strasbourgis Euroopa Inimõiguste Kohtus. 18. detsembrist 2017 oli ta Austria siseministeeriumi riigisekretär (eesti mõistes kantsler).

2019. aasta Euroopa Parlamendi valimiste järel oli 2. juulist 2019 kuni 6. jaanuarini 2020 Euroopa Parlamendi liige, Euroopa Parlamendis kuulus ta Euroopa Rahvapartei fraktsiooni.

7. jaanuarist 2020 on ta Austria Euroopa asjade minister liidukantseleis (portfellita minister).

Isiklikku
---------

Tema isa Karl W. Edtstadler oli Salzburgi liidumaa parlamendi direktor. Ta on poja ema ja elab Salzburgis.
**Wilhelm "Willi" Stör** ka **Willi Stoer** (10. mai 1893 – 12. detsember 1977) oli Esimeses maailmasõjas Saksamaa lennuväes õhulahingutes võidelnud hävituslendur (lennuäss), 1935. aastast Messerschmitti tehase peakatselendur ja vigurlendur. 

Störi arvele on kirjutatud 5 võitu õhulahingutes

Pärast Esimest maailmasõda viidi Stör üle Luftstreitkräfte ridadesse, kus temast sai jahieskadrilli (Jagdstaffel 68) hävituslendur. Esimese ja Teise maailmasõja vahelisel ajal oli Stör katselendur ja lennuinstruktor. Ta oli Saksa Liinilendurite kooli (*Deutsche Verkehrsfliegerschule*) piloot ning kuulus 1930. aastatel Saksamaa vigurlennupilootide eliiti.

1935. ja 1936. aastal tuli Stör lennukil Messerschmitt M35 Saksamaa meistriks vigurlennuvõistlustel.

1935. aastast oli Stör Messerschmitti Augsburgi tehase katselendur.

Saksamaa maa- ja lennuväe sõjaväelasel, NSDAP juhi asetäitjal ja Hitleri erasekretäril Rudolf Hessil oli kirglik huvi lennunduse vastu ja mitmed plaanid, mille täitumiseks oleks ta vajanud kindlat tüüpi lennukit ja lennuoskusi, kuid Adolf Hitler oli tal keelanud lennukiga lennata. Mitmed lennukitehased keeldusid talle lennukit andmast, mispeale pöördus Hess oma vana sõbra Willy Messerschmitti poole Augsburgis. Juba oktoobris alustas Hess treeninglende ´Messerschmitt Bf-110-l, tema lennuinstruktoriks sai tol ajal tehase peakatselendurina töötanud Wilhelm Stör.

Mais 1941 sai Stör käsu toimetada kaks hävituslennukit Bf 109 Kanagawa Kawasakisse Jaapanis ja tema asemel asus Hessi õpetama Helmut Kaden. 

Pärast interneerimist Jaapanis, pöördus W. Stör 1947. aastal Saksamaale tagasi. Ta töötas lennuõpetajana, põhitööks oli siiski autode müümine Augsburgis. Saksamaa Lennuklubi austas W. Störi kõrgeima austusmärgi – Dädalus medaliga. W. Stör oli mõni aeg vanim Saksa piloot.

Viited
------

1. ↑  Wilhelm Stör, veebiversioon (vaadatud 22. oktoobril 2017) inglise keeles
2. ↑  Robert Deininger/Redaktion (Stand: 21.8.2009), [tt\_news=5596&tx\_ttnews[backPid]=113&cHash=81da2a829c Wilhelm (Willi), \* 10.5.1893 Witten, † 12.12.1977 Friedberg/Bayern, Kunstflieger], veebiversioon (vaadatud 22. oktoobril 2017) saksa keeles
3. ↑  Nesbit ja Van Acker 2009:46.
4. ↑  Ray Conyers Nesbit and Georges van Acker (1999). *The Flight of Rudolph Hess Myths and Reality*. The History Press. ISBN 978-0-7509-4757-2.

Kirjandus
---------

* Roy Conyers Nesbit ja Georges Van Acker, "Rudolf Hessi lend. Müüdid ja reaalsus". Inglise keelest tõlkinud Hillar Tali. Olion, Tallinn 2009

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Wilhelm Stör seisuga 22.10.2017*.
**Agentiivsus** on öeldise leksikaalne kategooria, mis tähendab, et olukorras osaleb agent ehk tegija, s.o elus, olukorra suhtes aktiivne, teadlikult toimiv ja/või seda kontrolliv osaline. 

Lihtsamalt öeldes on **agentiivse** tegevuse puhul olemas keegi aktiivne osaleja, keegi, kes seda tegevust teeb ja kontrollib. Agentiivsed verbid on eesti keeles näiteks *istuma*, *mõtlema*, *jutustama*. Agentiivsed situatsioonid on näiteks

*Tüdruk **jooksis** metsas*

*Mart **mängis** jalgpalli*

*Ema **keetis** suppi.*

Tegevus on **mitteagentiivne**, kui olukorra kontrollijat ei ole, keegi ei tee midagi, see lihtsalt on nii. Mitteagentiivsed verbid on eesti keeles näiteks *tunduma*, *helisema*, *juhtuma.*

Mitteagentiivseid verbe ei saa kasutada käskivas kõneviisis. Lauses *Tuul puhus lehed laiali* ei saa verbi *puhuma* kasutada käskiva kõneviisi vormis *puhu*, sest ei ole olukorra kontrollijat, kedagi, kes saaks puhuda või mitte puhuda, see lihtsalt on või ei ole nii. Mitteagentiivsed situatsioonid on näiteks

*Tuul **puhus** lehed laiali*

*Kevadel **sulas** lumi **ära***

*Väljas **müristas***.

**Agentiivsed** saavad olla ainult dünaamilised situatsioonid, kus midagi toimub. Neile vastanduvad staatilised situatsioonid. 

Dünaamilised situatsioonid jagunevad järgmiselt: 

* agentiivsed **tegevused**: *Mari mängis. Nad ehitasid endale maja.*
* mitteagentiivsed **protsessid**: *Puder haudub. Tuba läheb jahedaks.*
* agentiivsed **teod**: *Poistelt võeti viimane võimalus ära. Saabusid külalised.*
* mitteagentiivsed **juhtumid**: *Saabus pime õhtu. Pomm plahvatas.*

Vaata ka
--------

* Tegevuslaad
* Sihilisus
* Perfektiivne aspekt

Viited
------

1. 1 2 3  Mati Erelt, Reet Kasik, Helle Metslang, Henno Rajandi, Kristiina Ross, Henn Saari, Kaja Tael, Silvi Vare 1993. Eesti keele grammatika II. Süntaks. Lisa: Kiri. Tallinn: Eesti Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituut (lk 24)