Jaapani teetass (茶碗 *chawan*). Tassi asümmeetrilist struktuuri ja robustset vormi täiendab glasuuri aeglane värvimuutus
***Wabi-sabi*** (jaapani keeles 侘寂) on Jaapani traditsioonilise esteetika maailmavaade, milles tunnustatakse ebatäiuslikkust ja ebapüsivust, nähakse ilu looduse ajutisuses ja mööduvuses, lõpetamatuses ja muutumises. Selle tunnusteks on korrapäratus, tahumatus, lihtsus, kasinus, tagasihoidlikkus ning sõbralik lähedus looduslike nähtuste ja ilmingutega. Üldiselt on *wabi-sabi* omane kõigile jaapani kunstiliikidele.

Mõiste
------

*Wabi-sabi* koosneb kahest mõistest. *Wabi* (侘) tähendab 'lihtsust', aga ka 'vabandust', ning sellega seostuvad 'ebatäiuslikkuse' ja 'seesmise ilu' mõisted. *Sabi* (寂) tähendab 'roostet', aga ka 'nukrust' ning sellega viidatakse 'aja kulgemisele' ja 'välisele ilule'.

*Wabi-sabi* esteetika tuleneb budistlikust õpetusest, mille kohaselt olemise tunnusteks on püsitus (無常, *mujō*), kannatus (苦, *ku*) ja isetus (空, *kū*).

*Wabi* on tänapäevases kontekstis mõtestatud kui sisemusse suunatud, subjektiivne, filosoofiline või ka ruumiline eluviis; *sabi* tegeleb pigem materiaalse, ajalise ja väljapoole suunatud esteetilise ideaaliga.

Jaapani kunst on sagedasti seotud *wabi-sabi* ideaalidega. *Wabi-sabi* ideaalidest lähtuvad stseenid või objektid on loomulikud või isegi suvalised. *Wabi-sabi* esteetikast lähtub jaapani teetseremoonia, ikebana, haiku, aiaseade ja ka nooteater.

Ajalugu
-------

*Wabi-sabi* lähtub zen-budismist koos taoistlike mõjutustega. *Wabi-sabi* ideed ilmnesid juba Hiina Songi dünastia ajal, mil *wen-jen hua* kunstis praktiseeriti lihtsust. Ka hiina chan-budismi kunstis kasutati vabu pintslitõmbeid ja spontaansust. Nii chan-budismi kui ka zen-budismi kunstikoolkonnad vastandusid üldiselt tunnustatud stiilidele.

Kuni 13. sajandini oli jaapani esteetika šintoismist inspireerituna keskendunud peamiselt looduse jõule ja selle ilule, kuid liikus siis zen-budismi poole, muutudes spirituaalsemaks ja lubades rohkem korrapäratust. Ebatäiuslikkus ja ebakorrapära said esteetiliselt väärtuslikuks, vastandudes standardiseeritud ja korrapärasele iluideaalile.

Jaapani zen-templites hakati austama tagasihoidlikkust ja tahumatust. Kasutusele võeti loodusest kergesti kättesaadavaid materjale nagu bambus ja metsikud lilled. Zen-budismi kloostrite kaudu levisid need ideed jaapani arhitektuuri ja ka eluviisi üldisemalt.

Zen-budistlik *wabi-sabi* viljelemine ei vajanud rikkust ega vabadust, piisas õigest suhtumisest, tunnetusest ja pühendumisest.

Tänapäeva Jaapanis on *wabi-sabi* endiselt oluline. Linnaarhitektuuris on tihtipeale omavahelises kontrastis lihtsus ja elegants, looduslähedus ja modernsus, perfektsus ja ebatäiuslikkus.

Vaata ka
--------

* *feng shui*

Viited
------

1. 1 2   Koren, Leonard (1994). Wabi-Sabi for Artists, Designers, Poets and Philosophers. Stone Bridge Press. ISBN 1-880656-12-4.
2. ↑  Miikael-Aadam Lotman. Vaba Akadeemia loeng 4.11.2022. Sissejuhatus Jaapani ajalukku: "Keskaja kultuur".40:14-43:58.
3. 1 2 3 4 5  Juniper, Andrew. (2003). *Wabi sabi: the Japanese art of impermanence*. Tuttle Publishing. ISBN 0-8048-3482-2.
4. 1 2 3  Prusinski, Lauren. (2012). Wabi-Sabi, Mono no Aware, and Ma: Tracing Traditional Japanese Aesthetics Through Japanese History. *Studies on Asia*, 4: 2, 25-49.
5. ↑  Hammitzsch, Horst (1981). *Zen in the Art of the Tea Ceremony*. New York: St. Martin’s Press Inc. ISBN 0312898592.