recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tõnu Ojala** (sündinud 7. veebruaril 1969) on eesti ajakirjanik.

Ta lõpeta 1987. aastal Keila 1. Keskkooli ja hiljem Tallinna Tehnikaülikooli mehaanikateaduskonna aparaadiehituse erialal.

Ta on ajakirja Tehnikamaailm peatoimetaja, varem on ta töötanud ka Äripäevas (algul reporterina, hiljem rubriigi- ja erilehtede toimetajana).

Tehnikamaailma peatoimetajana juhib Eesti aasta auto žüriid ja oli aastaid Eesti aasta auto peakorraldaja. 

Esinenud autoalaste ettekannetega seminaridel ja konverentsidel.

Koostanud raamatuid endise NSV Liidu autoajaloost: Uni(u)stuste autod (2013) ja Unistuste veokid (2019). 2022.aastal lisandus nendele album Ajalugu neljal rattal - Halingal tegutseva automuuseum Via Baltica ekspositsiooni põhjal.

Raamatuid
---------

* 2013 "Uni(u)stuste autod. Nõukogude sõiduautod läbi aegade". 336 lk
	+ 2017 3. täiendatud trükk. ISBN 9789949631025
* 2019 "Unustuste veokid. Nõukogude veoautod läbi aegade". 208 lk

Tunnustus
---------

* 2012 Eesti automüüjaid ühendava Autode müügi- ja teenindusettevõtete Eesti liidu (AMTEL) aumärk

Muud
----

Ojala on korduvalt osalenud legendaarsel ajakirjanike kümnevõistlusel (parim tulemus 4383 punkti, Tartu 1999) ning selle ühel korral ka võitnud (Kuressaare, 2000).

Ojala oli aastaid tegev Tehnikaülikooli Akadeemilises Meeskooris, kus laulis baritoni häälerühmas.

Viited
------

1. ↑
Meat Loaf 2019. aastal
Meat Loaf 2009. aastal
**Michael Lee Aday** (sündides **Marvin Lee Aday**; 27. september 1947 Dallas, Texase osariik – 20. jaanuar 2022) oli Ameerika Ühendriikide näitleja ja laulja, keda tunti esinejanimega **Meat Loaf**. *Meatloaf* on pikkpoisi ingliskeelne nimetus.

Tema tuntuimad plaadid olid triloogia "Bat Out of Hell": "Bat Out of Hell", "Bat Out of Hell II: Back Into Hell" ja "Bat Out of Hell III: The Monster is Loose". Meat Loafile oli iseloomulik võimas hääl, mis ulatus üle kolme oktavi. Plaati "Bat Out of Hell" osteti laulja eluajal kokku üle 43 miljoni eksemplari. 35 aastat hiljem ostetakse seda endiselt umbes 200 000 tükki aastas. See püsis muusikaedetabeleis üle üheksa aasta ning on üks kõigi aegade suurima läbimüügiga muusikaplaate.

Ehkki Meat Loaf nautis plaatide "Bat Out of Hell" ja "Bat Out of Hell II: Back Into Hell" edu ning pälvis parima soolorokklaulja Grammy viimase plaadi lauluga "I'd Do Anything for Love", oli tal algul raskusi püsiva karjääri loomisega oma kodumaal USA-s. Popkultuuri märgiliseks muusikuks sai ta hoopis Euroopas, eriti Suurbritannias, kus ta 2006. aasta seisuga oli edetabeleis oldud nädalate arvult 23. kohal. VH1 edetabelis "Raske roki 100 suurimat muusikut" ("100 Greatest Artists of Hard Rock") oli ta 96. kohal.

Meat Loaf oli muusik, kelle plaatide läbimüük on üks maailma suuremaid: kokku üle 100 miljoni eksemplari. Ta osales enam kui 50 filmis ja telesaates, vahel iseendana või endasarnase tegelaskujuna. Tema tuntumate rollide seas on olnud Eddie muusikalide "The Rocky Horror Show" ja "The Rocky Horror Picture Show" Ameerika esmalavastustes ning Robert Paulson David Fincheri 1999. aasta filmis "Kaklusklubi".

Vaata ka
--------

* "Rock and Roll Dreams Come Through"

Viited
------

1. ↑  "News And Notes". Jim Steinman. 28. veebruar 2007. Vaadatud 6. juuli 2009.
2. ↑  BBC – radio 2 – Sold on Song – Top 100 – no 8 – 'Bat Out Of Hell '. Retrieved 2009-10-25.
3. ↑  Bat Out Of Hell – The Story Behind The Album. Retrieved 2009-10-25.
4. ↑  "Meatloaf". Northern Express Michigan. 19. juuli 2010. Vaadatud 4. aprill 2013.
5. ↑  Meat Loaf at IMDB.COM. Retrieved 2010-04-30.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Meat Loaf** |

* Meat Loafi koduleht
* "Meat Loaf talks about meeting John Lennon, new album 'Hang Cool Teddy Bear' and more on The Rock radio station"
* "Behind The Music Meat Loaf on VH1classic.com"
**Merry Aart** (varem **Merry Aart-Jüriado**; sündinud 31. märtsil 1953 Elvas) on Eesti poliitik ja endine riigiametnik, XIV Riigikogu liige.

Elulugu
-------

Merry Aart lõpetas 1971. aastal Elva Keskkooli ja 1982. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia zooinsenerina. Aastatel 2013–2016 õppis Eesti Maaülikoolis majandusarvestuse ja finantsjuhtimise magistriõppes.

Aastatel 1987–1994 töötas Merry Aart Tartu Rajooni Agrotööstuskoondises (hiljem Tartu Maakonnavalitsuse põllumajandusosakonnas) loomakasvatuseksperdina ning nõuandeühistu Tartumaa Kari ja EDVL konsulendina; aastatel 1994–1999 oli ta Eesti Konsulentide Ühingu juhataja, aastatel 1994–1999 ja alates aastast 2010 juhatuse esimees; aastatel 2003–2004 ja 2007–2009 vastavalt Eesti Põllumajandus-Kaubanduskoja projektijuht ja valdkonna koordinaator. Vahepeal, aastatel 2005–2007 oli ta põllumajandusministeeriumi teadus- ja arendusosakonna juhataja.

Aastatel 2010–2019 oli ta Toiduainetööstuse ja Põllumajanduse Kutsenõukogu ning konsulentide kutsekomisjoni liige. 2010. aastal ja alates 2015. aastast on ta olnud Maaelu Edendamise Sihtasutuse koostööpartner. Alates 2012. aastast on ta ka MTÜ Eesti Maaelu Nõuandeteenistus juhatuse liige.

Alates 2019. aastast on ta SA Keskkonnainvesteeringute Keskus nõukogu liige. 

Enne 2019. aasta Riigikogu valimisi oli ta alates 2011. aastast Mermiko Consult OÜ juhatuse liige ja maaettevõtluse konsultant ja MTÜ Eesti Maaelu Nõuandeteenistus juhatuse liige ning aastatel 2015–2019 Tartumaa Põllumeeste Liidu projektijuht.

Poliitiline tegevus
-------------------

Merry Aart oli aastatel 2003–2011 Eestimaa Rahvaliidu liige. Alates 2013. aastast kuulub ta Eesti Konservatiivsesse Rahvaerakonda, olles alates 12. juunist 2016 ka EKRE juhatuse liige (12. juunist 2016 – 9. aprillini 2017 ka üks aseesimeestest). 2017. aastal EKRE aseesimeheks kandideerides jäi ta liisuheitmise teel alla Henn Põlluaasale.

Merry Aart kandideeris 2002. ja 2005. aasta kohaliku omavalitsuse valimistel Nõo valla volikokku, kuid ei osutunud valituks. 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel kogus ta EKRE nimekirjas 46 häält. 2015. aasta Riigikogu valimistel sai ta 279 häält. 2017. aasta kohaliku omavalitsuse valimistel kandideeris ta Valga valla volikokku, kuid ei osutunud 26 häälega valituks. 2019. aasta Riigikogu valimistel sai ta 11. valimisringkonnas 1245 häält ning pääses ringkonnamandaadiga Riigikokku.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  101 lühielulugu. Riigikogu XIV koosseis seisuga 15. veebruar 2021.
2. ↑  Rahvaliitlased kritiseerivad Seederi personalipoliitikat
3. ↑  Põllumajandus-muuseum saab täna uue juhi
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Välislingid
-----------

* "Ekrelane Merry Aart kasutas valimiskampaania rahastamiseks rahva raha" Delfi, 27. september 2023
Pildil on osteoblastid violetsed, näha on nende asukoht mitterakulise luukoe ümbruses. Pildil on osteoblastid üksteisest eraldunud, sellal kui eluskoes asuvad nad tihedas maatriksis
Osteoblast on luus olev uue luukoe loomise eest (koos kondrotsüütidega) vastutav rakk. Osteoblastide nimetus tuleneb kreeka keelest (ὀστέο-, *osteo-* tähendab luud ja βλαστάνω, *blastanō* idanemist). Osteoblastid toodavad kollageeni, vähemal määral ka teisi luukoe orgaanilist osa moodustavaid valke. Osteoniks seotud rakkudena toodavad nad ka luukoe mineraalset osa hüdroksüapatiiti, mis aitab organismis reguleerida happelisuse taset, samuti on see ka kaltsiumi ja fosfori varusalveks. Osteoblastid tekivad mesenhümaalsetest tüvirakkudest.

Viited
------

1. ↑  Blair HC, Zaidi M, Huang CL, Sun L. (2008). The developmental basis of skeletal cell differentiation and the molecular basis of major skeletal defects. Biol Rev Camb Philos Soc. 83: 401-15. doi: 10.1111/j.1469-185X.2008.00048.x. PMID 18710437.
2. ↑  Pittenger MF, Mackay AM, Beck SC, Jaiswal RK, Douglas R, Mosca JD, Moorman MA, Simonetti DW, Craig S, Marshak DR. (1999). "Multilineage potential of adult human mesenchymal stem cells". Science. 284: 143-7. doi:10.1126/science.284.5411.143 PMID 10102814.
Mochica kultuuri leviala Peruu territooriumil
**Mochica kultuur** [motš'iika] oli tsivilisatsioon ja kultuur 1.–8. sajandil Lõuna-Ameerikas praeguse Peruu territooriumi põhjapoolsel rannikualal. Nii Mochica kultuuri ja sellele järgnenud Chimú kultuuri keskus oli praeguse Trujillo linna piirkonnas.

Ajalugu
-------

Niisutatud orgude ääres kujunesid sõltumatud linnad oma kuningate ka preesterkondadega, kes lõid kõrgelt arenenud Mochica kultuuri. 

Alates 7. sajandist leiud katkevad järskult. Arvatakse, et oli rohkem kui 30 aasta jooksul mitu eriti tugevat El Niño katastroofi, mis purustasid niisutustaristu. Pärast seda sundis 30 aastat kestnud põud arvatavasti Mochica kultuuri kandjaid suuri linnu maha jätma ja rajama väiksemaid asulaid. Nähtavasti puhkes kodusõda alles jäänud toidu ja vee pärast, mille tagajärjel Mochica kultuur rahutuste ja pika nälja tõttu hääbus. 

Mochica keraamika
Mochicaa kultuuri tehnoloogilist arengutaset võib võrrelda Euroopa ja Idamaade eneoliitikumi ja pronksiajaga. 

Mudatellistest püramiidid Huaca del Sol ja Huaca de la Luna olid eelajaloolise Lõuna-Ameerika suurimad ehitised. Neil ei olnud veel oma kirja, kuid piktograafilised kujutised annavad nende elust elava pildi. 

Nähtavasti jätsid nad surnud alguses lageda taeva alla, et kärbsed vabastaksid nende hinge, ning alles seejärel matsid nad surnud koos hauapanustega. Maalingud osutavad teadlaste arvates sellele, et kärbsed olid väga austatud. uMalereien deuten den Forschern zufolge darauf hin, dass die Fliege auch verehrt wurde.

Väljakaevamised annavad tunnistust arvukatest veristest rituaalidest, sealhulgas inimohvritest, millega paluti jumalatelt vihma. Ühel kujutisel pakub ülempreestrinna valitsejale karikast ohvrite verd. Selle üle, kes olid ohvrid, käib vaidlus. Christopher Donnan ja Izumi Shinada arvavad, et need olid kohalike eliitide liikmete vaheliste rituaalsete lahingute kaotajad. John Verano ja Richard Sutter arvavad, et ohvrid olid sõdalased, kes võeti vangi konfliktides teiste Mochica kultuuri asulatega või naaberrahvastega. 

Ühe teooria järgi aitas Mochica kultuuri hääbumisele kaasa jäik ideoloogia. Rituaalid kurnasid ühiskonda nähtavasti väga. Ohverdati põhiliselt noori ja produktiivseid inimei.

Viited
------

1. ↑  Angelika Franz. Insekten-Archäologie: Leichenschmaus mit Madengraus. Spiegel Online, 7. oktoober 2010.
Raivo Puusepp
**Raivo Puusepp** (sündinud 21. märtsil 1960) on eesti arhitekt.

Ta on projekteerinud muu hulgas SEB Eesti Ühispanga peakontori (1999), WW Passaaži (1997), Sikupilli ärikeskuse, Opeli keskuse hooned, Solarise keskuse (2009) ja Lasnamäe linnaosavalitsuse hoone (2011) Tallinnas, Põltsamaa tuletõrjedepoo (koos Krista Väärtnõu ja Peeter Looga; 2000), Tervise Paradiisi Pärnus (2004) ning Tartu Kaubamaja Tartus (2005).

Puusepp lõpetas 1983. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi. 1992. aastal asutas arhitektibüroo Raivo Puusepp OÜ, kus tegutseb juhi ja vastutava arhitektina.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Raivo Puusepp** |

* Askur Alas "Raivo Puusepp: Tartu kaubamaja idealistlik autor" Eesti Päevaleht, 15. oktoober 2005
* Piret Peensoo "Ühispanga pilvelõhkuja lõi "city" arengule hääled sisse" Eesti Päevaleht, 18. mai 2007
* Muusika minus. Raivo Puusepp. ERR arhiiv, oli eetris 19. oktoobril 2008
* Urve Eslas "Solarise arhitekt Raivo Puusepp: linnaruum ei ole lahinguväli" Postimees, 10. oktoober 2009
**Transdutsiin** (ka *Gt*) on heterotrimeerne G-valk, mis esineb selgroogsete võrkkesta fotoretseptor-rakkudes (kepikestes ja kolvikestes). Ta täidab olulist osa fototransduktsioonis. 

Igas rakutüübis on erineva struktuuriga transdutsiin (ekspresseerub erinev geen). 

Heterotrimeerse transdutsiini (alaühikud α, β ja γ) aktiveerib konformatsioonimuutus rodopsiini või jodopsiini valgustundlikus osas retinaalis footoni neeldumise tõttu. Aktivatsiooni tõttu vahetub α-alaühikuga seotud guanosiindifosfaat (GDP) lahusest võetud guanosiintrifosfaadiga (GTP) ning α-alaühik eraldub β- ja γ-alaühikust. Aktiivne transdutsiin-α suurendab siis tsüklilise GMP fosfodiesteraasi (PDE) aktiivsust: ta lõhustab selle, sidudes end PDE inaktiveeriva γ-alaühikuga; järele jäänud PDE kompleks muutub ensümaatiliselt aktiivseks. Seetõttu väheneb rakusisese signaalaine (*second messenger*) tsüklilise guanosiinmonofosfaadi (cGMP) kontsentratsioon. See omakorda viib cGMP poolt avatava ioonikanali sulgumiseni ning raku hüperpolarisatsioonini. Seda signaalsündmuste ahelat nimetatakse ka selgroogsete fototransduktsioonikaskaadiks. 

Transdutsiin regenereerub mõne aja pärast iseenesest ning kaotab aktiivsuse: (aktiivne) GTP-ga seotud transdutsiini α-alaühik hüdrolüüsub väikese GTPaasi toimel transdutsiin-GDP-ks (GTP hüdrolüüsub GDP-ks). Seda protsessi kiirendab kompleks, mis koosneb G-valgu signaali regulaatorist (RGS) ja efektori γ-alaühikust tsüklilisest fosfodiesteraasist. Transdutsiini α-alaühiku kompleks γ-PDE-ga laguneb ning α-alaühik ühineb jälle β-γ-alaühikuga. 

Transdutsiin osaleb ka silma adaptatsioonis valguse intensiivsusega. Tavaliselt paikneb see valk koos rodopsiini või jodopsiiniga fotoretseptor-raku välissegmendis. Ent kui võrkkest on pikemat aega valgusele eksponeeritud, suundub transdutsiin fotoretseptor-raku sisesegmenti. Transpordimehhanism pole veel selge.

Geenid
------

* *GNAT1*
* *GNAT2*
* *GNAT3*
*Yin*-*yang*'i sümbol (*tàijítú* 太極圖 ehk *taiji* sümbol)
***Yin* ja *yang*** (hiina keeles *yīn* 陰 või 阴; *yáng* 陽 või 阳) on Vana-Hiina filosoofias olemist iseloomustavad vastandlikud, kuid samas vältimatult kooseksisteerivad poolused.

Ikonograafiline tähendus: must (või sinine) sümboliseerib *yin*'i, valge (või punane) sümboliseerib *yang*'i; vastandvärviga ringid sümboliseerivad kummagi sees sisalduvat vastandpoolust (miski pole täielikult *yin* ega *yang*). Sinusoidne eraldusjoon märgitseb nende sujuvat üleminekut. Sümbol on kasutusel nii vasak-parempoolse jaotusega kui ka ülal-all jaotusega ning samuti peegelpildis.

Algselt tähendasid *yin* ja *yang* vastavalt mäe varju- ja päikesepoolset külge, kuid filosoofilises mõttes on nende tähendus laienenud.

Taoismis on *yin* ja *yang* universumi (kõiksuse) negatiivne ja positiivne printsiip (alge). Üks ei saa eksisteerida ilma teiseta ning omavahelistes suhetes esindavad nad sageli oma vastandit.

Seda, mis näib olevat *yin*, toetab sageli *yang* ning vastupidi. Näiteks selleks, et mõista headust, peab tundma ka kurja. Ilma headuseta ei saaks olla kurjust. Selleks, et midagi saada, tuleb sel lasta minna.

*Yin*'i ja *yang*'i kahesuse printsiibi teooriast on kirjalikke tõendeid juba 4. sajandist eKr Hiina klassikalises teoses "Zhou Yi".

Taoistlikus mütoloogias on *yin*-printsiibi personifikatsioon surematuse jumalanna Xi-wangmu ning *yang*-printsiibil surematuse jumal Mu-gong.

Sageli esindavad *yin* ja *yang* järgmisi paare.

| *Yin* | *Yang* |
| --- | --- |
| kuu | päike |
| öö | päev |
| pime | valge |
| külm | soe |
| passiivne | aktiivne |
| naiselik | mehelik |
| põhi | lõuna |
| lääs | ida |
| talv | suvi |
| sügis | kevad |
| parem | vasak |
| seesmine | välimine |
| maa | taevas |
| surm | elu |

*Yin*-*yang* sümbol on kasutusel Lõuna-Korea ja Mongoolia lipul.
Murtalbahni raudteevagun VT31 ja aurumasin U11 Ramingstein-Thomatali jaamas 2005. aastal
***Murtalbahn*** (**Muri oru raudtee**) on 760 mm kitsarööpmeline raudtee, mis asub põhiliselt Austrias Steiermargi liidumaal. Liin kulgeb piki Muri jõe orgu Unzmarkti turulinnast Murau kaudu Tamswegi, mis asub veidi üle Steiermargi piiri Salzburgi liidumaal. Raudteed haldab *Steiermärkische Landesbahnen* (Steiermargi liidumaale kuuluv raudtee-ettevõte) ja kogupikkusega 76,1 km on see Austria pikkuselt neljas kitsarööpmeline raudtee.

Ajalugu
-------

Unzmarkti ja Mauterndorfi vaheline raudteeliin avati 1894. aasta oktoobris.

1973. aasta märtsis peatati avalik reisiliiklus Tamswegi ja Mauterndorfi vahelisel lõigul. Seda lõiku haldab täna muuseumiraudteena *Taurachbahni* nime all Club 760.

Marsruudil liiguvad endiselt spetsiaalsed aururongid ja amatöörvedurireisid.

Õnnetused ja vahejuhtumid
-------------------------

9. juulil 2021 sõitis mootorvagun VT 32 mahakukkunud puu tõttu rööbastelt välja, üks vagun vajus külili |Muri. Seitseteist inimest, peamiselt koolilapsed, sai vigastada.

Tegevus
-------

Diiselvedur VL13 Muraus 2006. aastal
Viit diisel-elektrilist mootorvagunit, mis võeti kasutusele 1981. aastal, kasutatakse liinil iga kahe tunni järel teenindamiseks. Suvekuudel opereerib *Steiermärkische Landesbahnen* nädalavahetustel auruvedu Murau, kus asub peatöökoda, ja Tamswegi vahel. Kaubarongid sõidavad raudteel siiani, ronge veavad 1966. aastal ehitatud diiselvedurid VL 14 ja 15. Peamised veetavad kaubad on puidu- ja naftatankerid.

*Steiermärkische Landesbahnen* investeeris raudteesse ja taristu hoitakse standardrööpmeliste põhiliinide tasemel. Raudteehuvilistele on kogu marsruudil head pildistamiskohad, eriti Madlingi ja Tamswegi vahelises orus.

Muuseum
-------

Frojach Katschtali jaamas asuvas vedurikuuris hoiab Club 760 muuseumi.

Masinapark
----------

| Number | Valmimisaasta | Valmistaja | Rataste paigutus |
| --- | --- | --- | --- |
| Auruvedurid |
| Stainz 2 | 1892 | Krauss | 0-4-0T |
| U 11 | 1894 | Krauss | 0-6-2T |
| Bh1 | 1905 | Krauss | 0-6-2T |
| U 40 | 1908 | Wiener Neustädter Lokomotivfabrik | 0-6-2T |
| U 43 | 1913 | Krauss | 0-6-2T |
| Diiselvedurid |
| VL 5 | 1938 | Demag | B |
| VL 6 | 1959 | Orenstein & Koppel | B |
| VL 7 | 1940 | Gmeinder | B |
| VL 12 | 1966 | ÖMAG | B-B |
| VL 13 | 1967 | ÖMAG | B-B |
| VL 16 | 1967 | ÖMAG | B-B |
| Diiselmootoriga mootorvagunid ja haagised |
| VT 31 | 1980 | Knotz |  |
| VT 32 | 1981 | Knotz |  |
| VT 33 | 1981 | Knotz |  |
| VT 34 | 1981 | Knotz |  |
| VT 35 | 1998 | Jenbacher Werke |  |
| VS 41 | 1982 | Knotz |  |
| VS 42 | 1982 | Knotz |  |
| VS 43 | 1982 | Knotz/BBC |  |
| VS 44 | 1982 | Knotz/BBC |  |
Kiriku õpetajaid on tavaks kujutada raamatuga. Pildil püha Isidorus Sevillast, 6.–7. sajandil elanud Kiriku õpetaja
**Kirikudoktor** (ladina keeles *doctor ecclesiae*) on tiitel, mida katoliku kirikus on antud isikutele, kellel on olnud kujundav mõju kiriku õpetusele. Tiitel võeti katoliku kirikus tarvitusele 13. sajandil.

8. sajandiks olid läänekiriku teoloogid Hieronymus, Ambrosius, Augustinus ja paavst Gregorius Suur pälvinud austava doktoritiitli. Alates 9. sajandist austati idakirikus Basilius Suurt, Gregoriust Nazianzist ja Johannes Kuldsuud sellega, et anti neile tiitel οικουμενικός διδάσκαλος (‘kogu maailma õpetaja’). Kirikudoktori tiitli andmise ja austamise reeglid kehtestas paavst Benedictus XIV (ametis 1740–1758). Nimistu on järgnevate sajanditega kasvanud 36 isikuni. Nüüdisajal annab tiitli paavst vastavalt apostlikus konstitutsioonis „Pastor bonus" (1988) kehtestatud korrale, tuginedes Vatikani pühakukskuulutamise ja usudoktriini kongregatsioonide hinnangule. Tiitlikandja tingimuseks on seatud *orthodoxa doctrina* (usaldusväärne, kuigi mitte ilmeksimatu), *eminens doctrina* (silmapaistev õpetus), *insignis vitae sanctitas* (väga püha elu) ja *ecclesia declaratio* (kirikurahva tunnistus). Mõnel kirikudoktoril võib olla ka eritiitleid, nt *doctor gratiae* (Augustinus), *doctor angelicus* (Thomas Aquinost), *doctor universalis* (Albert Suur) jt.

Õigeusu kirikus seda tiitlit ei kasutata, ehkki seal austatakse samuti oluliste teoloogiliste tekstide autoreid õpetajatena. Varaseimad kolm neist on Johannes Kuldsuu, Basileios Suur ja Gregorios Jumalasõnaõpetaja (kolm püha ülemkarjast ja õpetajat, vanakreeka keeles Οἱ Τρεῖς Ἱεράρχαι, vene keeles Три святителя), keda austatakse eraldi jumalateenistusega 30. jaanuaril. Võimalikul läänekiriku eeskujul lisandus neile hiljem Athanasius Aleksandriast. Teiste õigeusus oluliste õpetajate hulka kuuluvad Gregorios Nyssast, paavst Leo Suur, Maximos Usutunnistaja, Johannes Damaskusest, Siimeon Uusteoloog, Gregorios Palamas, Johannes Klimakos ja Markos Efesosest.

Kiriku doktorite loetelu
------------------------

Sulgudes on tiitli andmise aasta.

* Gregorius Suur (1295)
* Ambrosius Milanost (1295)
* Augustinus Hippost (1295)
* Hieronymus (1295)
* Aquino Thomas (1567)
* Johannes Chrysostomos (1568)
* Basilius Caesareast (1568)
* Gregorius Nazianzist (1568)
* Athanasius Aleksandriast (1568)
* Johannes Bonaventura (1588)
* Canterbury Anselm (1720)
* Sevilla Isidorus (1722)
* Petrus Chrysologus (1729)
* Leo Suur (1754)
* Petrus Damianus (1828)
* Bernhard Clairvaux'st (1830)
* Hilarius Poitiers'st (1851)
* Alfons Maria di Liguori (1871)
* François de Sales (1877)
* Kyrillos Aleksandriast (1883)
* Kyrillos Jeruusalemmast (1883)
* Johannes Damaskusest (1890)
* Beda Venerabilis (1899)
* Eefraim Süürlane (1920)
* Petrus Canisius (1925)
* Juan de la Cruz (1926)
* Robert Bellarmin (1931)
* Albertus Magnus (1931)
* Antonius Paduast (1946)
* Lorenzo da Brindisi (1959)
* Teresa Ávilast (1970)
* Siena Katariina (1970)
* Thérèse Lisieux'st (1997)
* Johannes Avilast (2012)
* Bingeni Hildegard (2012)
* Nareki Grigor (2015)
* Irenaeus Lyonist (2022)

Vaata ka
--------

* kirikuisa

Viited
------

1. 1 2
2. ↑
**Krabi provints** on 1. järgu haldusüksus Tais. See asub riigi lõunaosas Andamani mere ääres.

2020. aastal oli provintsi rahvaarv 479 351.

Provints jaguneb 8 ringkonnaks (*amphoe*).

Krabi provintsis on 4 rahvusparki.

Viited
------

1. ↑  Local Directory 2003, Volume 1
2. ↑
3. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Krabi provints** |

* 

Tai provintsid

Amnat Charoeni • Ang Thongi • Ayutthaya • Bangkok • Bueng Kan • Buri Rami • Chachoengsao • Chai Nati • Chaiyaphumi • Chanthaburi • Chiang Mai • Chiang Rai • Chon Buri • Chumphoni • Kalasini • Kamphaeng Pheti • Kanchanaburi • Khon Kaeni • Krabi • Lampangi • Lamphuni • Loei • Lop Buri • Mae Hong Soni • Maha Sarakhami • Mukdahan Nakhon Nayoki • Nakhon Pathomi • Nakhon Phanomi • Nakhon Ratchasima • Nakhon Sawani • Nakhon Si Thammarati • Nani • Narathiwati • Nong Bua Lam Phu • Nong Khai • Nonthaburi • Pathum Thani • Pattani • Phangnga • Phatthalungi • Phayao • Phetchabuni • Phetchaburi • Phichiti • Phitsanuloki • Phrae • Phuketi • Prachin Buri • Prachuap Khiri Khani • Ranongi • Ratchaburi • Rayongi • Roi Eti • Sa Kaeo • Sakon Nakhoni • Samut Prakani • Samut Sakhoni • Samut Songkhrami • Saraburi • Satuni • Sing Buri • Si Sa Keti • Songkhla • Sukhothai • Suphan Buri • Surat Thani • Surini • Taki • Trangi • Trati • Ubon Ratchathani • Udon Thani • Uthai Thani • Uttaraditi • Yala • Yasothoni
Günter Sieber (paremal) tervitab Namiibia poliitikut Sam Nujomat (Ida-Berliin, 18. august 1989)
**Günter Sieber** (11. märts 1930 Ilmenau – 26. november 2006 Strausberg) oli Saksa DV riigitegelane ja diplomaat.

Günter Sieber oli pärit masinalukksepa perekonnast. Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta aastatel 1944–1947 metsatööliseks ja töötas sel erialal. 1945. aastal astus ta esse ja 1948. aastal Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse. 1947–1948 töötas ta metsavahina. 1949–1950 õppis ta Saksa Riigi- ja Õigusteaduste Akadeemias Potsdamis. 1949–1951 töötas ta referendina Planeerimisministeeriumis ja 1951–1952 peareferendina Saksa DV Riiklikus Plaanikomitees. 1953. aastal õppis ta Parteikõrgkoolis. 1954–1962 oli ta Saksa DV Riikliku Plaanikomisjoni parteiallorganisatsiooni sekretär. 1962–1963 oli ta Saksa DV Ministrite Nõukogu juures asuva Riigikontrolli Keskkomisjoni aseesimees ja 1963–1965 Tööliste ja Talupoegade Inspektsiooni Komisjoni esimehe asetäitja. 1963–1967 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskrevisjonikomisjoni liige. 1967 aastal lõpetas ta kaugõppes Sotsialistliku Majandusjuhtimise Keskinstituudi. 1965–1972 oli Günter Sieber Saksa DV kaubanduse ja varustuse minister. 1973–1980 oli ta Saksa DV suursaadik Poola Rahvavabariigis. 1976–1981 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmekandidaat ja 1981 kuni 3. detsembrini 1989 Keskkomitee liige. 1980–1989 töötas ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee rahvusvaheliste suhete osakonna juhatajana. 1981. aastast kuni 1990. aasta märtsini oli ta Saksa DV Rahvakoja saadik. Lühiajaliselt oli Günter Sieber 1989. aasta 8. novembrist kuni 3. detsembrini Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaat.

Viited
------

1. ↑  Sieber, Günter : \* 11.3.1930, † 26.11.2006 Bundesunmittelbare Stiftung des öffentlichen Rechts
Edward L. Cooperi 1985. aasta maal, kus on kujutatud USA hävituslennukite F-16 Fighting Falcon suunas tulistatud Nõukogude Liidu SA-12 tüüpi õhutõrjerakette
MEADS laskeseade PAC-3 MSE õhutõrjeraketti välja laskmas
**Õhutõrjerakett** ehk **pind-õhk-rakett** (inglise keeles *surface-to-air missile*, SAM) on maapinnalt või laevatelt välja tulistatav juhitav rakett, mida kasutatakse õhusõidukite või teiste rakettide hävitamiseks. Õhutõrjeraketid on üks õhutõrje vorme, mis on tänapäevastes relvajõududes surunud õhutõrjekahurid tagaplaanile või niširollidesse.

Algelised õhutõrjeraketid töötati välja Teise maailmasõja käigus, aga ükski nendest ei jõudnud relvajõudude tegevteenistusse. Esimesed raketid jõudsid 1940. ja 1950. aastatel tehtud täiendava arendustöö tulemusel teenistusse 1950. aastate teises pooles. Esialgu oli tegu massiivsete strateegiliste pikamaa õhukaitserakettidega. Tehnoloogia arenedes konstrueeriti ka kesk- ja lühimaa raketisüsteeme.

Laevade õhutõrjesüsteemid arenesid samamoodi – alguses kandsid laevad suuri, pikamaa õhutõrjerakette. Aega mööda muutusid need väiksemaks ja sobivaks lühikese laskekauguse jaoks, kuniks lühimaa raketid asendasid mõnel juhul isegi kahurid. Kahurid moodustavad nii laevadel kui ka maismaal kõige lühema maa kaitseliini.

Õhutõrjerakette suunavad mitmesugused juhtimissüsteemid. Algseid rakette tüüriti raadiokäskudega. Uuemaid rakette sihitakse radari või infrapunakiirgust tajuva sensoriga. Viimati nimetatud on üldlevinud õlalt lastavate õhutõrjerakettide ja lühimaaõhutõrjerakettide puhul.

Ameerika Ühendriikide päritolu õhutõrjeraketisüsteem Nike Ajax jõudis esimesena teenistusse. Nõukogude Liidus veidi hiljem teenistusse võetud S-75-st sai seevastu enimtoodetud õhutõrjerakett, mida kasutatakse 21. sajandilgi. Moodsad õhutõrjeraketid on näiteks pikamaa Patriot ja S-300, laevadel kasutatavad Standard ja Aster raketid ning õlaltlastavad ülilühimaaraketid nagu Stinger ja Strela-3.

Viited
------

1. ↑  "surface-to-air missile". *Militerm | Sõnaveeb*. Vaadatud 28. august 2023.
2. ↑  Wragg, David W. (1973). *A Dictionary of Aviation* (first ed.). Osprey. lk 254. ISBN 9780850451634.

Välislingid
-----------

* Õhutõrjerakett – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Ave** on naisenimi.

*Ave* tähendab ladina keeles tervitust ühele inimesele.

Eestis levinud kalendrites on selle nime kandjate nimepäev 31. juulil.

1995. aasta seisuga oli selle nime kandjaid Eestis 1552. 21. mai 2012 seisuga elas Eestis 1540 Ave-nimelist inimest.

1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Ave 1530 naisel. Ave on Eestis populaarsuselt 119. naisenimi. Kõige populaarsem oli eesnimi Ave vanuserühmas 45–49, kus neid on 10 000 elaniku kohta 31,85 ning Pärnu maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 16,38. Ave oli keskmiselt 42 aasta vanune (mediaanvanus on 42).

Tuntumaid nime kandjaid
-----------------------

* Ave Alavainu
* Ave Hussar
* Ave Kampe
* Ave Kikas
* Ave Kumpas
* Ave Kängsepp
* Ave Laanoja
* Ave Lepik
* Ave Matsin
* Ave Mattheus
* Ave Mets
* Ave Nahkur
* Ave Oit
* Ave Oja
* Ave Pajo
* Ave Plukk
* Ave Reimann
* Ave Roots
* Ave Soomets
* Ave Sopp
* Ave Suija
* Ave Taavet
* Ave Tõitoja
* Ave Ungro
* Ave Vahlberg
* Ave Vardja

Viited
------

1. ↑  "Eesti isikunimed: Eesnimed". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. juuni 2012. Vaadatud 30. juunil 2012.
2. ↑
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 31. juuli 2020. Vaadatud 16. septembril 2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**The Venetian Macao** on luksushotell, kus asub maailma suurim kasiino. Venetian on 39-korruseline kasiinohotell Macaus.  Hotelli pindala on 980 000 m². Macao hotell on tehtud Las Vegases asuva samanimelise hotelli järgi. The Venetian Macao on suurim kasiino maailmas ja suurim hotell Aasias. The Venetian Macao on pindala suuruselt seitsmes ehitis maailmas. 

Ehitis valmis 2007. aasta juulis ning kuurort avati 28. augustil 2007. Kuurordis on 3000 sviiti, 110 000 m2 konverentsisaale, 150 000 m2 jaekaubanduse ala, 51 000 m2 kasiinopinda. Kasiino alal asub 3400 mänguautomaati ja 800 mängulauda ning 15 000 istmekohaga Cotai Arena meelelahutuse ja spordiürituste jaoks.

### Kasiino

Kasiino on jagatud teemade järgi neljaks osaks. Kogupindalaga 50 700 m2.  Kasiinos on 6000 mänguautomaati ja 800 mängulauda. 
Hotellis on ka klubi Paiza Club, mis on mõeldud eksklusiivsetele külalistele. Klubil on oma sissepääs, fuajee ja administraator. Klubi on jagatud privaatseteks tubadeks, mis kannavad suurte Aasia linnade nimesid.

### Majutus

Hotellis on 2905 sviiti. Tubade asukohad paiknevad 7. ja 38. korruse vahel. Paiza sviidid on reserveeritud eksklusiivsetele külalistele.

### Meelelahutus

Cotai Arena on hotellis asuv siseareen, kus on 15 000 istekohta. Seal toimuvad erinevad spordiüritused, näiteks korvpallimängud, tennise- ja boksimatšid. Samuti ka kontserdid ja suured auhinnaüritused.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 1. juuli 2015. Vaadatud 7. jaanuaril 2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib linnast USA-s; Venemaa linna kohta vaata artiklit Peterburi* |

---

St. Petersburgi panoraam
**St. Petersburg** (lühendita kuju **Saint Petersburg**) on linn Ameerika Ühendriikides Florida osariigis Pinellase maakonnas.

St. Petersburg asub Florida poolsaare läänerannikul Tampa lahe ääres. Linn asutati 1888. aastal. Asula on saanud nime Peterburi järgi, kus üks linna asutajatest Peter Demens (Pjotr Dementjev) oli veetnud osa oma nooruspõlvest.

St. Petersburg kuulub koos Tampa ja Clearwateriga linnastusse, mida nimetatakse Tampa lahe piirkonnaks. 

St. Petersburgi elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse andmetel 244 769.

Üks linna suuremaid tööandjaid on investeerimisfirma Raymond James.

Linnas tegutseb pesapallimeeskond Tampa Bay Rays.

St. Petersburgis asub Salvador Dalí muuseum.

Linnas asus Wikimedia Foundation alates asutamisest kuni 2007. aastani, mil sihtasutus kolis San Franciscosse.

St. Petersburgi sõpruslinnad on Takamatsu Jaapanis ja Peterburi Venemaal.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **St. Petersburg** |

* Linna koduleht
**Stradivari** (ladinapäraselt **Stradivarius**) oli itaalia viiulimeistrite perekond. 

Nende (eriti Antonio Stradivari) valmistatud viiuleid nimetatakse stradivaariusteks. 

Stradivaride perekonna viiulimeistrid olid

* Antonio Stradivari (1644–1737),
* Francesco Stradivari (1671–1743),
* Omobono Stradivari (1679–1742).

Stradivaride suguvõsa elas Cremonas juba vähemalt 12.-13. sajandist. Varaseim selle nime mainimine on teada 1188. aasta maaeraldusdokumendist. Nime päritolu kohta on mitmeid teooriaid, see võib olla mitmuse vorm sõnast *Stradivare* ('tollimees') või tuleneb sõnapaarist *Strada averta*, mis Cremona dialektis on 'lahtine tee'.

Viited
------

1. ↑  Hill, W. Henry; Hill, Arthur F; Hill, Alfred E (1963). "Antonio Stradivari: His Life & Work". New York: Dover Publications. ISBN 0-486-20425-1, lk 3
2. ↑  Fuller-Maitland, John Alexander; Grove, George; Pratt, Waldo Selden (1922). "Stradivari, Antonio". Grove's Dictionary of Music and Musicians 4. Philadelphia: Theodore Presser Company, lk 707
Teose tiitelleht (1753)
"**Species Plantarum**" (ladina keelest 'taimeliigid') on Carl von Linné teos, mis avaldati 1753. aastal. Teoses on Linné toonud ära kõik tollal teadaolevad taimeliigid ja klassifitseerinud need perekondade järgi. Ühtlasi on see esimene töö, kus süstemaatiliselt on iga taimeliik nimetatud kahe ladinakeelse sõnaga (binomiaalne nomenklatuur).

Kuna "Species plantarum" on esimene teos, kus binomiaalset nomenklatuuri läbivalt ja järjekindlalt kasutati, siis loetakse seda enamiku taimede nomenklatuuri nullpunktiks. Mõne soonteta taimede rühma ja seente nomenklatuuri nullpunkt on hilisem.

Teose teise, täiendatud trüki avaldas 1763 taas Linné nagu kolmandagi trüki 1764, mis kolmandast üsna vähe erines. Neljanda trüki avaldas 1778 Carl Ludwig von Willdenow (1797–1830) ja neljaköitelise viienda trüki aastal 1800 Albert Gottfried Dietrich (1831–1833).

Esimeses trükis oli kirjeldatud 5940 liiki. Need olid jagatud tuhatkonda perekonda, mis olid ühendatud 24 klassi. Linné ise pidas oma taksonoomilist süsteemi kunstlikuks, mitte selliseks, mis liikide ühist päritolu adekvaatselt esindab. Siiski sai see väga populaarseks, sest lähtus sellistest kergesti määratletavatest tunnustest nagu emakasuuete ja tolmukate arv ning see võimaldas võhikutelgi kerge vaevaga õige klassi määrata. Hiljem osutus Linné taksonoomia ka taimede ühist päritolu üsna hästi kirjeldavaks.

Sissejuhatuses hindas Linné, et maailmas on ligi 10 tuhat taimeliiki. Tänapäeval hinnatakse ainuüksi õistaimi olevat 400 tuhat liiki.
**BMW E65/E66/E67/E68** on BMW platvorm, mis oli kasutusel BMW 7. seerial 2002. kuni 2008. aastani.

BMW E65 vahetas välja talle eelnenud BMW E38 põlvkonna. Esimest korda toodi uudne auto avalikkuse ette 2001. aasta Frankfurdi autonäitusel. Tegelik tootmine algas 2001. aasta viimastel kuudel (siiski loetakse mudeliaastaks 2002).

Esimest korda paigaldati BMW-le uusim hüdromehaaniline kuuekäiguline *Steptronic* automaatkäigukast. Samuti kasutati esimest korda BMW ajaloos meetodit, kus käike saab vahetada rooli all paikneva hoovaga, mida saab liigutada paremat kätt roolilt võtmata. Selle jaoks on roolirattal 4 nuppu.

Alates sellest mudelist muutus seisupidur elektriliseks ja see lülitatakse sisse nupust. Kõigil autodel on hüdrauliline stabilisatsioonisüsteem DCS, kohandatav kiirusehoidik ACC (*Adaptive Cruise Controller*), külgsuunalise püsivuse aktiivsed stabilisaatorid Dynamic Drive ja uuenduslik multimeediakeskus iDrive.

Tootmisaja jooksul uuendati auto välimust, muutus hulk keredetaile, tuled jne. Muudatusi tehti ka salongi ilmes.

### E65

E65 on baasversioon.

Varastel E65 põlvkonna autodel oli "lastehaigusi": kurdeti elektroonika ja tarkvara üle. Radikaalse stiilimuutuse ja iDrive'i kasutamise raskuste tõttu tormasid fännid ostma selle eellast E38-t, enne kui see tootmisest maha võetakse. Sellegipoolest ületas E65 müügirekordid ja sai müüduimaks BMW 7. seeria mudeliks, eriti pärast 2006. aasta versiooniuuendust.

Suurt osa probleemidest ei põhjustanud iDrive'i vähene funktsionaalsus, vaid tarkvara vead. Suure osa USA-s 2002. ja 2003. aastal müüdud autodest ostis BMW tagasi. Järgnevad tarkvarauuendused parandasid need vead ja BMW Põhja-Ameerika esindus pikendas kõigi 7. seeria 2002. ja 2003. aasta mudelite garantiid esialgselt 4 aastalt või 50 000 miililt 6 aasta või 100 000 miilini. Seevastu Suurbritannias jäi kehtima esialgne garantii: 3 aastat olenemata läbisõidust.

### E66

E66 on 140 mm pikendatud teljevahega versioon, mis lisas tagaistmele tuntavalt jalaruumi. Pikendatud kere tähiseks on Li ja diiselmootorite puhul Ld.

### E67

E67 on väga turvaline (kuulikindel) versioon.

### E68 (BMW Hydrogen 7)

BMW Hydrogen 7 on väikeseerias toodetud vesinikkütusel töötav mudel. See kasutab 760Li N73 V12 mootori modifitseeritud versiooni, mille võimsuseks on 191 kW (260 hj). Kokku valmistati vaid 100 autot, mis liisiti kõige olulisematele klientidele, et tutvustada vesinikkütuse kasutamist. 

* BMW 760Li (E66)BMW 760Li (E66)
* BMW Hydrogen7 (E68)BMW Hydrogen7 (E68)
* BMW 760Li 2005 (E67) Korea presidendi autoBMW 760Li 2005 (E67) Korea presidendi auto

Mudelivalik
-----------

### Bensiinimootorid

* 730i, R6, 170kW, M54 (2002–2004)
* 730i, R6, 190kW, N52 (2004–2008)
* 735i, V8, 200kW, N62 (2002–2003)
* 740i, V8, 225kW, N62N (2004–2008)
* 745i, V8, 245kW, N62 (2002–2005)
* 750i, V8, 270kW, N62N (2004–2008)
* 760i, V12, 327kW, N73 (2002–2008)

### Diiselmootorid

* 730d, R6, 160kW, M57N (2002–2005)
* 730d, R6, 170kW, M57N2 (2005–2008)
* 740d, V8, 190kW, M67 (2002–2005)
* 745d, V8, 243kW, M67N (2004–2008)

Kirjandus
---------

* Autokataloog mudeliaasta 2003 (eesti)
* Autokataloog 2007 (saksa)
* BMW Eesti esinduse koduleht
* 
* 
*
**Ludvig Raudsepp** (21. märts 1922 Kasaritsa vald – 27. jaanuar 2012) oli eesti botaanik.

Ta lõpetas aastal 1942 Võru Gümnaasiumi. Aastatel 1942–1948 õppis ta Tartu Ülikoolis agronoomiat. Aastal 1965 kaitses ta tööga "О сортах и агротехнике земляной груши в Эстонской СССР" (tõlkes: "Maapirni sortidest ja agrotehnikast Eesti NSV-s"). 

Ta töötas aastatel 1944–1945 Kanepis agronoomina, 1946–1947 Tartu tööstuskoolis õpetajana. Aastatel 1948–1949 töötas ta Põllumajandusministeeriumi Teraviljavalitsuse vanemagronoomina, aastatel 1947–1955 oli ta Tartu Õpetajate Instituudi õppejõud, loodus- ja maateaduse kateedri juhataja.

Ta töötas aastast 1955 Eesti Põllumajanduse Akadeemias. Aastatel 1955–1961 oli ta taimekasvatuse ja sordiaretuse kateedri õppejõud, aastatel 1961–1976 oli ta botaanika ja fütopatoloogia kateedri õppejõud, aastast 1969 dotsendina. Aastatel 1976–1991 oli ta rohumaaviljeluse ja botaanika kateedri õppejõud; aastatel 1982–1987 oli ta sama kateedri juhataja. 28. veebruarist 2008 oli ta Eesti Maaülikooli emeriitdotsent[*viide?*].

Viited
------

1. ↑  Album academicum universitatis Tartuensis. III köide. Tartu 1994, lk. 432.
2. ↑  Album academicum universitatis Tartuensis. III köide. Tartu 1994, lk. 432.
3. ↑  Album academicum universitatis Tartuensis. III köide. Tartu 1994, lk. 432.

[[Kategooria:Eestimaa Kommunistliku Partei Eesti Põllumajanduse Akadeemia organisatsiooni liikmed
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib endisest sillast Pärnus; Kuressaare silla kohta vaata artiklit Suursild; Jõgeva alevikus asuva silla kohta vaata artiklit Suursild (Jõgeva)* |

---

Pärnu Suursild (1938)
**Suursild** oli ajalooline sild üle Pärnu jõe praeguse Kesklinna silla kohal. Sild valmis 1938. aastal Eesti Vabariigi 20. aastapäevaks, kuid 1944. aastal hävitas selle taganev Saksa sõjavägi. 

Suursilla pikkus kaldasammaste vahel oli 210 meetrit ja kogupikkus koos pealesõitudega 255 meetrit. Silla põhiline kandekonstruktsioon koosnes neljast raudbetoonist kaarkandjast. Sõidutee laius oli kuus ja väljaspool kaari asetseva jalgtee laius kaks meetrit. Silla keskmine ava käis lahti ja tema kandekonstruktsioon oli terasest. Elektrimootoritega avati silla klapid 1–1,5 minutiga, käsitsi kulus umbes veerand tundi.

Silla ehitamine
---------------

1903. aasta kevadel, kui jää oli ära viinud senise Nahksilla ning ühendus Pärnu jõe kahe kalda vahel katkes kaheks nädalaks, võttis Pärnu linnavalitsus plaani püsisilla ehitamise.

1906. aasta suveks koostas Saksa insener Jakob Simon avatava terassilla projekti. Loodi silla ehitusfond ja hakati raha koguma. Mitmesugused uurimis- ja eeltööd kestsid Esimese maailmasõjani.

1925. aastal tuldi sillaidee juurde tagasi. Tänu Pärnu linnapea Oskar Kase pingutustele õnnestus Pärnu Suursilla ehitus lülitada teedeministeeriumi maanteede talituse suurte sildade ehituskavasse.

1934. aastal võeti ehituskava vastu. Selles oli planeeritud 12 maanteesilla ja Pärnu linna silla ehitus. Samal aastal toimunud konkursi sõelale jäi kaks sillaehitusfirmat: Oy Cyklop Soomest ja Höjgaard & Schultz Taanist. Nii Siimu kui ka Suursilla ehituse konkursi võitsid taanlased. Höjgaard & Schultz pakkus Pärnu silla ehitamiseks välja kaks varianti: terastaladel ja raudbetoonist. 

1935. aastal otsustati raudbetooni kasuks, sest see oli kohalik ehitusmaterjal. 

1936. aastal algasid Suursilla ehitustööd.

6. novembril 1938 avati Suursild kui Eesti Vabariigi kingitus iseseisva Eesti sünnilinnale Pärnule sõltumatuse 20. aastapäeva puhul (Siimu sild oli avatud juba 1937. aastal).

Vaata ka
--------

* Pärnu sillad

Välislingid
-----------

* Pärnu Suursilla avamine
* Kalev Vilgats. Kesklinna silla laiendus maksaks uue silla raha. Pärnu Postimees 19.09.2013
* 18. november 2013, Pekka Erelt, Pärnu Suursild – pikk sild, lühike iga, Eesti Ekspress,
* 14.aprill 2017, kell 16:55, Jaak Juske, Jaak Juskega kadunud Eestit avastamas: Pärnu Suursilla sünni, hävingu ja taastuleku lugu, forte.delfi.ee

| * v
* r
Pärnu sillad |
| --- |
| Sillad üle Pärnu jõe | 
Kesklinna sild **·**  Papiniidu sild |
| Sillad üle Sauga jõe | 
Siimu sild **·**  Sauga sild **·**  Sauga vantsild |
| Sillad üle Reiu jõe | 
Sindi-Lodja sild **·**  Reiu raudteesild |
| Ajaloolised sillad | 
Nahksild **·**  Suursild  **·**  Puusild |
| Muud sillad | 
Vallikraavi sild |
Harrastusastronoomid vaatlevad perseiide
**Harrastusastronoomia** hõlmab kõiki astronoomilisi vaatlusi ja tähistaeva uurimisega seotud tegevusi, mida teevad mittekutselised ehk harrastusastronoomid. 

Harrastusastronoomide levinumaid vaatlusobjekte on Kuu, Päike, Päikesesüsteemi planeedid, meteoorid, muutlikud ja kaksiktähed ning süvataeva objektid: täheparved, eri tüüpi udukogud ja galaktikad. Tähistaeva objekte vaadeldakse nii palja silmaga (ka läbi binokli või teleskoobi) kui ka fotograafiast tuntud abivahendeid (nt fotoaparaat, CCD-kaamera) kasutades. Astrofotograafia on ka omaette kunstiliik.

Erinevused kõrgtasemel teaduslike uuringutega on põhiliselt olemuslikku – vaid väike osa harrastusastronoome või astronoomiahuvilisi teeb teadusuuringuid – ning mõnel määral ka tehnilist laadi. Viimase paari aastakümne jooksul on piir kutseliste astronoomide kasutatava ja huvilistele kättesaadava tehnika vahel peaaegu kadunud. Kutselisi astronoome eristab peamiselt väga suurte maapealsete või kosmoses asuvate vaatlusinstrumentide kasutamine.

Tänapäevaste astronoomiahuvilistele mõeldud vaatlusriistade abil on võimalik teha üht-teist ära ka astronoomiateaduses. Väga populaarsed on ja palju kasulikku infot annad muutlike tähtede ja meteooride vaatlused, kuid tegeletakse näiteks ka tähtede spektroskoopiaga ning asteroidide asukohtade ja orbiitide määramisega.

Harrastusastronoomid koonduvad sageli organisatsioonidesse, ka Eestis on mitu astronoomiahuviliste ühendust. Ametlikult registreeritud on järgmised organisatsioonid:

* Eesti Astronoomia Selts, mis ühendab nii kutselisi astronoome kui ka astronoomiahuvilisi. Selle põhifunktsioon on Eesti astronoomide ja astronoomiahuviliste esindamine Euroopa Astronoomiaühingus ning Eesti astronoomiahuviliste organisatsioonide lähendamine;
* Tartu Tähetorni Astronoomiaring, tegeleb astronoomia populariseerimisega, avalike vaatluste korraldamisega Tartu Tähetornis, Toomemäel ning koostöös teaduskeskusega Ahhaa ka koolides;
* astronoomiahuviliste ühendus Ridamus, tegutseb Tallinnas ning tegeleb astronoomia populariseerimise ja avalike vaatluste korraldamisega Tallinnas.
**GNU nano** ehk lihtsalt **nano** on UNIXi-laadsetele operatsioonisüsteemidele või käsurealiidesele mõeldud tekstiredaktor. See emuleerib tekstiredaktorit Pico, mis on osa e-posti klientrakendusest Pine, ja evib ka mõningaid lisafunktsioone.

Erinevalt Picost on nano avaldatud GNU GPL litsentsi all. Esemesena avaldas selle Chris Allegretta 1999. aastal vaba tarkvarana ja tänapäeval on see osa GNU Projektist.

Ajalugu
-------

Chris Allegreta lõi nano 1999. aastal ja algselt kandis see nime TIP (*This isn't Pico* ehk "see ei ole Pico"). Allegrettat motiveeris soov luua vabavaraline asendus Picole, mida ei levitatud vaba tarkvara litsentsi alusel. Nimi nano võeti kasutusele 10. jaanuaril 2000, et vältida segiajamist juba eksisteeriva UNIXi rakendusega tip. Nimi on tuletatud SI ühikute detsimaaleesliidete järgi, kus nano on 1000 korda suurem kui piko. Veebruarist 2001 kuulub nano GNU Projekti.

Nanol on mitmeid omadusi, mis Picol puuduvad: värviline tekst, sujuvkerimine, mitu puhvrit, regulaaravaldiste otsimine ja asendamine, sujuvkerimine, mitu puhvrit, klahvide seadistamine ning katseliselt muudatuste tühistamine ja ennistamine.

Chris Allegretta andis koodi haldamise 22. augustil 2003 ametlikult üle David Lawrence Ramseyle, kes astus sellelt positsioonilt tagasi 20. detsembril 2007.

Klahvid
-------

Sarnaselt Picoga on nano kasutajaliides klaviatuurikeskne ja programmi juhtimine käib juhtnupuga. Näiteks Ctrl+O salvestab faili, Ctrl+W viib otsinguribale. Nano akna alumises osas on kaherealine "lühimenüü" kus on loetletud käske, mida sel hetkel kasutada saab. Täieliku nimekirja on võimalik näha abikuvas, mis aktiviseeritakse klahvikombinatsiooniga Ctrl+G.

Erinevalt Picost kasutab nano töörežiimide ümberlülitamiseks metaklahve. Näiteks Meta+S lülitab sujuvkerimist sisse-välja. Peaaegu kõiki käsurealt valitavaid funktsioone saab ka dünaamiliselt lülitada.

Nanos saab kursori asukohta muuta ja kiirklahvide ribal asetsevaid funktsioone aktiveerida ka osutusseadme, näiteks arvutihiire abil.

Viited
------

1. ↑  nano KKK. Kasutatud: 28. august 2013
2. ↑  Nano Free Software Directory. Kasutatud: 28. august 2013
3. ↑  Chris Allegretta (18. märts 2008) "GNU nano 2.1.0". Nano-devel meililist gnu.org-is.
4. ↑  Chris Allegretta (4. august 2008) "GNU nano 2.1.3". Nano-devel meililist gnu.org-is. Kasutatud: 28. august 2013
5. ↑  Chris Allegretta (18. märts 2008) "GNU nano 1.3 branch opened in CVS". Nano-devel meililist gnu.org-is. Kasutatud: 28. august 2013
6. ↑  David Lawrence Ramsey (20. detsember 2007) "Stepping down as the nano maintainer..." Nano-devel meililist gnu.org-is. Kasutatud: 28. august 2013

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **GNU nano** |

* GNU nano koduleht
Nick Shore 2013. aastal Los Angeles Kingsis mängimas
**Nicholas Shore** (sündinud 26. septembril 1992 Denveris) on USA jäähokimängija, kes mängib keskründajana Šveitsi kõrgliigaklubis Ambrì-Piotta.

Aastatel 2010–2013 mängis ta Denveri Ülikooli jäähokimeeskonnas.

2011. aastal valis Los Angeles Kings ta NHL-i *draft* '​is 82. valikuna. Hooajal 2013–14 asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Kingsi noorteklubis Manchester Monarchs. 2015. aastal võitis ta Monarchsiga Calder Cup'i ja osales samal aastal AHL-i tähtede mängul. NHL-is debüteeris ta Kingsi meeskonnas hooajal 2014–15. Tema resultatiivseim hooaeg NHL-is oli 2016–17, mil ta lõi kuus väravat ja andis 11 väravasöötu. NHL-is on ta mänginud veel ka Ottawa Senatorsi (hooajal 2017–18), Calgary Flamesi (hooajal 2017–18), Toronto Maple Leafsi (hooajal 2019–20) ja Winnipeg Jetsi (hooajal 2019–20) ridades.

Hooajal 2018–19 mängis ta KHL-i klubis Magnitogorski Metallurg. Hooaja 2020–21 esimeses pooles mängis ta Slovakkia kõrgliigaklubis Trenčíni Dukla ja hooaja teises pooles Šveitsi kõrgliigaklubis EV Zug, kellega tuli 2021. aastal Šveitsi meistriks. 2021. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu KHL-i klubiga Novosibirsk Sibir.

2022. aasta juulis naasis Shore Šveitsi kõrgliigasse ja sõlmis üheaastase lepingu Ambrì-Piottaga.

2010. aastal tuli Shore USA kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks. USA jäähokikoondise koosseisus osales ta 2022. aasta taliolümpiamängudel.

Tema vanem vend Drew Shore on endine jäähokimängija.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 21.12.2021)
2. ↑  "«СИБИРЬ» УКРЕПИЛАСЬ АМЕРИКАНСКИМ ФОРВАРДОМ". hcsibir.ru. Vaadatud 21.12.2021
3. ↑  "Shore and McMillan complete foreign signings" (Italian). HC Ambrì-Piotta. 31. juuli 2022. Vaadatud 31. juulil 2022.`{{cite web}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)

Välislingid
-----------

* Nick Shore NHL.com lehel
* Nick Shore hockeydb.com lehel