recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Middendorfi lahe askoht
Middendorfi laht saartega
**Middendorfi laht** (vene keeles залив Миддендорфа) on Kara mere laht Taimõri poolsaare looderannikul. Ta eraldab kirdes olevat Zarja poolsaart kagus olevast Hariton Laptevi rannikust. Lahe rannik kuulub Venemaale Krasnojarski kraisse.

Laht on fjordikujuline. Selles on palju saari, suurim nendest on Rõkatšovi saar. Ka avameri lahe juures on saarerohke. Lahte suubub Tolevaja jõgi. 

Kliima on karm, üheksa kuud aastas laht on kaetud jääga ja isegi suvel pole laht täiesti jäävaba. Rannikul on tundra. 

Middendorfi laht kuulub Suure Arktika looduskaitseala koosseisu.

Esimesena uuris lahte Hariton Laptev 1741. aasta mais Suure põhjaekspeditsiooni ajal. Ta randus lahe lõunakaldal Lemani neeme lähistel, leidis sealt vanad tuleasemed ja kohtus Semjon Tšeljuskini uurimisrühmaga. Kuid keegi neist lahele nime ei pannud.

Lahele pani nime Eduard von Toll 1900. aastal kuunaril Zarja toimunud ekspeditsiooni ajal oma õpetaja, Eestis õppinud ja töötanud baltisaksa päritoluga vene geograafi, botaaniku ja loodusuurija Alexander Theodor von Middendorffi auks.

Tolli aare
----------

Lahes seismise ajal käskis von Toll luua toidulao, soovides polaaröö ajal koerarakenditega Taimõri rannikut uurida. Kuid ise Toll seda ei kasutanudki. Oma päevikus kirjutas Toll sellest nii:

"Siia ma käskisin matta kasti 48 karbi konserveeritud ubadega, kinnijoodetud plekk-kasti 6 kg kuivikutega, kinnijoodetud plekk-kasti 6 kg sealihaga ning kinnijoodetud plekk-kasti, mis sisaldas umbes 1,6 kg suhkrut, 4 kg šokolaadi, 7 pliiti ja 1 teekeetja. Auk ... tähistati puuristiga."

1973. aastal kaevas Komsomolskaja Pravda ekspeditsioon Tolli aarde välja. Osutus, et toiduained on täielikult säilinud ja söödavad. Niimoodi tõestati praktikas, et Kaug-Põhja tingimustes võivad toiduained säilida aastakümneid.
***Microsporum canis*** on kottseente hulka kuuluv patogeenne seeneliik, mis põhjustab peamiselt kassidel ja koertel, kuid mõnikord ka inimestel dermatofüütiat.

Morfoloogia
-----------

*Microsporum canis*’e kolooniad on valge kuni kollaka värvusega, sametise või puuderja struktuuriga. Seen moodustab vaheseintega eraldatud hüüfe ning makro- ja mikrokoniide. Makrokoniidid on käävikujulised ja koosnevad 6 kuni 15 õhukese vaheseinaga eraldatud rakust. Suurus on neil umbes 35–125 × 7–20 μm ning need on ümbritsetud tugeva väliskestaga. Mikrokoniidid on 4–7 × 2,5–3,5 μm suurused nuijad moodustised.

Levik ja elukeskkond
--------------------

Peamised *Microsporum canis*’e looduslikud peremehed on kodukassid ja koerad, kellel nad koloniseerivad nahka ja karva. Spooridena suudavad nad väliskeskkonnas elus püsida kuni 15 kuud. Maailmas on see liik väga laialt levinud. Eriti sage on ta Iraanis, veidi vähem Inglismaal, Skandinaavia riikides ja Lõuna-Ameerikas. Täielikult puudub ta ekvatoriaalses Aafrikas.

Patogeensus
-----------

*Microsporum canis* kuulub kolme peamise seeneliigi hulka, mis põhjustavad 95% loomade seenhaigustest. Peamiselt haigestuvad kassid ja koerad, kuid seen suudab nakatada ka kõiki teisi imetajaid. Nakatumine võib toimuda nii otsese kokkupuute kaudu haigestunud loomadega kui ka kaudselt, näiteks mööbli, kammide, harjade ja riiete kaudu. Seened toituvad nahas, küüntes ja karvades leiduvast keratiinist.

Haigussümptomid ja diagnoosimine
--------------------------------

*Microsporum canis* põhjustab infektsiooni kehal ja pea piirkonnas. Nahale tekivad punased, kergelt põletikulised ringjad kolded, kus karvad on ühelt kõrguselt murdunud ning osaliselt välja langenud, lisaks tekib peenehelbeline nahaketendus. Kui vaadelda haiguskoldeid Woodi lambiga tekib erkroheline fluorestsents, mis on omane veel mitmele teisele sama perekonna liigile. Helendust tekitab ühend nimega pteridiin, mida seen toodab aktiivselt kasvavates karvades. Lõplik diagnoos saadakse haiguskoldest võetud proovi laboratoorsete uuringute põhjal. Küünte seennakkuse (küünte dermatofüütia) puhul küüs pakseneb ja selle värv luitub ning lõpuks küüs eemaldub.

* 7 päeva vanune koloonia agaril7 päeva vanune koloonia agaril
* Makrokoniidid mikroskoobis 40x suurendusegaMakrokoniidid mikroskoobis 40x suurendusega

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  *Microsporum canis Fact Sheet*  *www.infectionpreventionresource.com* Kasutatud 05.02.2017 (inglise)
2. 1 2  *Microsporum canis**www.eol.org* Kasutatud 05.02.2017 (inglise)
3. 1 2  Rippon, J. W. (1988). *Medical mycology: the pathogenic fungi and the pathogenic actinomycetes (3rd ed.)*. Philadelphia, PA: Saunders
4. 1 2 3  Karelson, M. (2009) Pindmised seenhaigused – dermatofüütia. Eesti Arst, nr 88(4), lk 292−299. *ojs.utlib.ee* Kasutatud 05.02.2017
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Serbia ja Montenegro |
|  |
| 1. ring | 2004 | II kergekeskkaal |
| Riik |  | Montenegro |

**Predrag Radosević** (serbia kirillitsas *Предраг Радосевић*; sündinud 28. septembril 1984 Titogradis) on Serbia ja Montenegro ning Montenegro poksija.

Harrastajana
------------

Ta võistles aastatel 2003–2004 Serbia ja Montenegro eest.

### Euroopa meistrivõistlustel

Ta osales II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) 35. Euroopa meistrivõistlustel (Pula, 2004), kus kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Elukutselisena
--------------

Ta on alates augustist 2004 poksinud elukutselisena. Ta poksis aastatel 2004–2006 Serbia ja Montenegro lipu all ning alates 2006. aastast on ta poksinud Montenegro lipu all.

Ta on seni (seisuga 2. detsember 2017) pidanud 34 kohtumist ning on neist võitnud 32 (neist 13 nokaudiga) ja kaotanud 2 kohtumist (need mõlemad nokaudiga).

Viited
------

1. ↑  35. Euroopa meistrivõistlused poksis. Pula 2004. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Predrag Radosević lehel *BoxRec*. Inglise keeles
**Rolandas Paksas** (sündinud 10. juunil 1956 Telšiais) on Leedu poliitik. 18. maist kuni 27. oktoobrini 1999 ning 26. oktoobrist 2000 kuni 20. juunini 2001 oli ta Leedu peaminister, 26. veebruarist 2003 kuni 6. aprillini 2004 Leedu president. Aastatel 2009 kuni 2019 oli ta Euroopa Parlamendi liige, ta kuulus Vaba ja Demokraatliku Euroopa fraktsiooni.

Pärast presidendivalimiste võitu 2003. aastal süüdistati Paksast kahtlastes sidemetes Venemaaga. Nimelt andis ta lennundusfirma Avia Baltika presidendile Juri Borissovile dekreediga Leedu kodakondsuse, pärast seda kui Borissov oli Paksase valimiskampaania jaoks annetanud 400 000 USA dollarit. Leedu põhiseaduskohus tunnistas Paksase süüdi kodakondsuse andmises Juri Borissovile, riigisaladuse rikkumises ning oma ametivõimu kuritarvitamises. 6. aprillil 2004 taan­das seim Paksase ametist. Sellega sai temast esimene ametist tagandatud president Euroopas.

Viited
------

1. ↑  Kohus: Paksas on süüdi ERR uudised, 31. märts 2004
2. ↑  Leedu TV: seim tagandas Paksase ERR uudised, 6. aprill 2004

Välislingid
-----------

* Paksase Euroopa Parlamendi koduleht

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Valdas Adamkus** | **Leedu president**2003–2004 | Järgnev**Artūras Paulauskas (kt)** |
| Eelnev**Andrius Kubilius** | **Leedu peaminister**2000–2001 | Järgnev**Eugenijus Gentvilas (kt)** |
| Eelnev**Irena Degutienė (kt)** | **Leedu peaminister**1999–1999 | Järgnev**Irena Degutienė (kt)** |
**Roland Mark Schoeman** (sündinud 3. juulil 1980 Pretorias) on Lõuna-Aafrika Vabariigi ujuja. Olümpiavõitja (2004) ja kolmekordne maailmameister.

2004. aasta olümpiamängudel Ateenas võitis Schoeman kolm medalit, millest iga medal oli isevärvi. Kuldmedali võitis ta 4x100 m vabaujumises koos Lyndon Fernsi, Darian Townsendi ja Ryk Neethlingiga ning see tuli uue maailmarekordiga 3.13,17. Suursoosik USA pidi aga leppima kõigest pronksmedaliga, sest ka Holland suutis neid edestada. 100 m vabaujumises võitis Schoeman hõbemedali, kaotades kulla võitnud hollandlasele Pieter van den Hoogenbandile 0,06 sekundiga. 50 m vabaujumises sai ta pronksmedali, kuigi oli poolfinaalides kõige kiirem ajaga 21,99 s.

2005. aasta MM-il Montréalis võitis Schoeman kaks kuldmedalit ja ühe hõbemedali. Schoeman oli esimene LAV-i ujuja, kes tõusnud MM-võistlustel poodiumi kõrgeimale astmele. Schoeman uuendas 50 m liblikujumises maailmarekordit juba poolfinaalis, kui kattis ühe basseinipikkuse 23,01-ga ja võttis 0,29-sekundilise parandusega rekordi Ian Crockerilt. Finaalis uuenes maailmarekord ajaga 22,96. Teist korda tõusis Schoeman poodiumi kõrgemale astmele 50 m vabaujumises, kusjuures ohus oli ka Aleksandr Popovi maailmarekord. Lõuna-aafriklane puudutas finišiseina 21,69-ga ja nii jäi vaid nelja sajandiksekundiga püsima viis aastat varem Moskvas venelase ujutud rekord. 100 m vabaujumises sai ta hõbemedali.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 2004 Kreeka Ateenas
	+ Kuld **olümpiavõitja** 4x100 m vabaujumises **3.13,17 MR**
	+ Hõbe hõbemedal 100 m vabaujumises **48,23 s**
	+ Pronks pronksmedal 50 m vabaujumises **22,02 s**

### Maailmameistrivõistlustel

* 2001 Jaapan Fukuokas
	+ Pronks pronksmedal 50 m vabaujumises **22,18 s**
* 2005 Kanada Montréal
	+ Kuld **maailmameister** 50 m vabaujumises **21,69 s**
	+ Kuld **maailmameister** 50 m liblikujumises **22,96 MR**
	+ Hõbe hõbemedal 100 m vabaujumises **48,28 s**
* 2007 Austraalia Melbourne
	+ Kuld **maailmameister** 50 m liblikujumises **23,18 s**

### Rahvaste Ühenduse mängudel

* 2002 Suurbritannia Manchester
	+ Kuld **kuldmedal** 50 m vabaujumises **22,33 s**
	+ Hõbe hõbemedal 50 m liblikujumises **23,66 s**
	+ Hõbe hõbemedal 4x100 m vabaujumises **3.18,86**
* 2006 Melbourne
	+ Kuld **kuldmedal** 50 m vabaujumises **22,03 s**
	+ Kuld **kuldmedal** 50 m liblikujumises **23,34 s**
	+ Kuld **kuldmedal** 4x100 m vabaujumises **3.14,97**
	+ Hõbe hõbemedal 100 m vabaujumises **49,24 s**

Välislingid
-----------

* Roland Mark Schoemani koduleht
**Rokkmuusika** on laialdane ja varieeruv levimuusika liik, milles meloodilist vokaali saadavad enamasti kitarr, trummid ja sageli ka basskitarr. Žanriti võivad pillid erineda, ka klahvpillid – klaver ja süntesaator – on laialdaselt kasutusel.

Lisaks eestikeelsetele omasõnadele "rokk" ja "rokkmuusika", mis on eelisterminid, on selles tähenduses kasutatud ka ingliskeelset tsitaatsõna *rock* (ja *rock*-muusika). Sel juhul peab tsitaatsõna vastavalt reeglile olema pandud kursiivi ehk kaldkirja ja liitsõnas liidetud põhisõnaga sidekriipsu abil.

Rokkmuusika juured peituvad 1950. aastate *rock'n'roll*'is, *rockabilly*'s ja *rhythm and blues*'is. 

1950. aastatel tekkis instrumentaalne rokkmuusika suund, sageli nimetatud *surf*-*rock*'iks, milles suur osa oli elektrikitarri ja muude elektroonsete muusikainstrumentide kasutamisel. Soome keeles hakati seda elektrikitarrimuusikat tabavalt nimetama *rautalanka*-muusikaks. 

1960. aastatel tekkisid sulamžanrid *pop*'i, folgi ja džässiga.

1970. aastatel järgnes veel suurem rokkmuusika piiride avardamine, mille tagajärjel tekkis juurde rohkesti selliseid rokkmuusika alamžanreid nagu *soft rock*, *blues rock*, *synth rock*, progressiivne rokk, psühhedeelne rokk, eksperimentaalrokk, *garage rock*, *punk rock*, *indie rock*, *noise rock*, alternatiivrokk, *hard rock* ja *heavy metal*.

Tänapäeval on rokkmuusikal suur hulk edasiarendusi ja alamstiile, mille liigitamiseks on mitmesuguseid võimalusi.

Vaata ka
--------

* Rokkmuusikastiilide loend
* Eesti rokkmuusika

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Rokkmuusika** |

* Rock'n'roll'i uudised
* Klassikaliste rokklaulude tekste
* Elektroonilise muusika mõju rokkmuusikas, 1967-76; Keith Emerson, Jimi Hendrix, Pink Floyd ja teised
* 100 Great Rock Classics
* Popmuusika. Teoreetilise analüüsi katse. – Teater.Muusika.Kino nr 1, 2014
**Rokycany** (saksa keeles *Rokitzan*) on linn Tšehhis Plzeňi maakonnas, Rokycany ringkonna halduskeskus. Rokycany asub Plzeňist ligikaudu 16 km idas.

Rokycany asub merepinnast 362 meetri kõrgusel.

Rokycanyt on esmamainitud 1110. aastal. Linnaõigused sai Rokycany 1406. aastal ja kuningalinna staatuse 1584. aastal. Kolmekümneaastase sõja ajal sai linn rängalt kannatada, kuid ehitati uuesti üles. 1757. aastal ja 1784. aastal laastasid linna suured tulekahjud. 19. sajandi teisel poolel algas Rokycanys tööstuse kiire areng. Raudteeühenduse sai Rokycany 1862. aastal.

Rokycany vanalinn on alates 1992. aasta septembrist ajalooline linnakaitseala.

Viited
------

1. ↑  Malý lexikon obcí České republiky - 2017, vaadatud 28.08.2018.
2. ↑  Population in municipalities - 1 January 2022, vaadatud 2.05.2022.
3. ↑  Rokycany Místopisný průvodce po České Republice
4. ↑  Rokycany district travel.cz
5. ↑  History of the town Město Rokycany
6. ↑  Brief history of Rokycany Encyklopedia Rokycan
7. ↑  Rokycany : právní ochrana Národní památkový ústav
**Roland Kriit** (31. mai 1917 Tallinn – 2. august 1998 Tallinn) oli eesti klarnetist.

Elulugu
-------

Roland Kriit õppis aastatel 1935–1940 klarnetit Tallinna Konservatooriumis Bernhard Luki klassis, 1940–1941 Läti konservatooriumis ja 1943–1944 Moskva konservatooriumis Aleksandr Volodini klassis.

Aastatel 1930–1940 mängis ta Tallinna garnisoni orkestris, 1940–1942 Punaarmee Balti sõjaväeringkonna puhkpilliorkestris, 1942–1944 Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite puhkpillikvintetis. Aastatel 1944–1973 oli ta Estonia teatri klarnetirühma kontsertmeister, 1946–1947 mängis Eesti NSV Riikliku Filharmoonia estraadiorkestris. Aastatel 1942–1973 mängis Jaan Tamme nimelises puhkpillikvintetis. Ta on mänginud ka Eesti Raadio kammerorkestris. Aastatel 1983–1992 oli ta puhkpilliorkestri Tallinn kontsertmeister.

Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.

Tunnustus
---------

* 1967 Eesti NSV teeneline kunstnik

Isiklikku
---------

Ta oli 1972. aastast abielus flötist Sigrid Orusaarega. Viiuldaja Kristina Kriit on tema tütar.

Viited
------

1. ↑  Roland Kriit 31.05.1917 – 2.08.1998. Sirp, 7.08.1998
2. ↑  Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn: Valgus, 1990, lk 96
3. ↑  Kalmistute register HAUDI

Välislingid
-----------

* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Kriit, Roland, Eesti NSV teeneline kunstnik
* ERR arhiiv. Roland Kriit - 60 (1977)
Conor Coady (2012)
**Conor David Coady** (sündinud 25. veebruaril 1993 Liverpoolis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib kaitsjana Inglismaa esiliigaklubis Leicester City ja Inglismaa jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Liverpool FC, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2005. aastal. Hooajal 2012–13 debüteeris ta klubi põhimeeskonnas. Sama liigahooaja eelviimane mäng Fulhami vastu jäi tema ainsaks Liverpooli särgis tehtud mänguks Premier League'is. Hooajal 2013–14 mängis ta laenul League One'i klubis Sheffield United. 2014. aasta augustis liitus ta esiliiga klubiga Huddersfield Town ja mängis seal ühe hooaja.

2015. aasta juulis sõlmis ta lepingu Wolverhampton Wanderersiga. Hooajal 2017–18 võitis ta klubiga Inglismaa esiliiga, misjärel tõusti kõrgliigasse. 2022. aasta augustis läks ta üheks hooajaks laenule Evertoni.

2023. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu äsja Inglismaa esiliigasse kukkunud Leicester Cityga. Arvatav üleminekusumma oli 7,5 miljonit naelsterlingit.

2010. aastal tuli ta Inglismaa kuni 17-aastaste koondisega Euroopa omavanuste Euroopa meistriks. 2013. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel oli ta Inglismaa koondise kapten. Inglismaa jalgpallikoondises tegi Coady debüüdi 8. septembril 2020 UEFA Rahvuste Liiga mängus Taani vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta oma teises koondisemängus sama aasta 8. oktoobril Walesi vastu. Ta kuulus Inglismaa koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Wolverhampton Wanderers
* EFL Championship: 2017–18

Viited
------

1. ↑  "Leicester City Confirm Conor Coady Signing". *LCFC*. Vaadatud 1. juulil 2023.
2. ↑   (vaadatud 1.6.2021)

Välislingid
-----------

 Conor Coady – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Profiil Leicester City kodulehel

| * v
* r
Leicester City FC mängijad  –  Premier League |
| --- |
| 

* 1 Ward
* 2 Justin
* 3 Faes
* 4 Söyüncü
* 5 Bertrand
* 6 Evans
* 7 Barnes
* 8 Tielemans
* 9 Vardy
* 10 Maddison
* 12 Smithies
* 14 Iheanacho
* 15 Souttar
* 16 Kristiansen
* 18 Amartey
* 20 Daka
* 21 Pereira
* 22 Dewsbury-Hall
* 23 Vestergaard
* 24 Mendy
* 25 Ndidi
* 26 Praet
* 27 Castagne
* 31 Iversen
* 33 Thomas
* 37 Tetê
* Treener: Moyes

 |

| * v
* r
Inglismaa koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Pickford
* 2 Walker
* 3 Shaw
* 4 Rice
* 5 Stones
* 6 Maguire
* 7 Grealish
* 8 J. Henderson
* 9 Kane (c)
* 10 Sterling
* 11 Rashford
* 12 Trippier
* 13 D. Henderson
* 14 Phillips
* 15 Mings
* 16 Coady
* 17 Sancho
* 18 Calvert-Lewin
* 19 Mount
* 20 Foden
* 21 Chilwell
* 22 White
* 23 Johnstone
* 24 James
* 25 Saka
* 26 Bellingham
* Treener: Southgate

 | Inglismaa |

| * v
* r
Inglismaa koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Pickford
* 2 Walker
* 3 Shaw
* 4 Rice
* 5 Stones
* 6 Maguire
* 7 Grealish
* 8 Henderson
* 9 Kane (c)
* 10 Sterling
* 11 Rashford
* 12 Trippier
* 13 Pope
* 14 Phillips
* 15 Dier
* 16 Coady
* 17 Saka
* 18 Alexander-Arnold
* 19 Mount
* 20 Foden
* 21 White
* 22 Bellingham
* 23 Ramsdale
* 24 Wilson
* 25 Maddison
* 26 Gallagher
* Treener: Southgate

 | Inglismaa |
**Laasi** on eesti perekonnanimi.

Statistika
----------

2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Laasi 85 inimesel: 44 mehel ja 41 naisel. Perekonnanimede levikult oli Laasi meeste puhul 2458. kohal ja naiste puhul 2990. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Laasi vanuserühmas 0–4, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,19. Nimi oli kõige sagedasem Lääne maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 2,88 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Harjumaal Rapla kihelkonnas Ohukotsu mõisavallas, Virumaal Rakvere kihelkonnas Rakvere mõisavallas ja Läänemaal Vigala kihelkonnas Vana-Vigala mõisavallas nimeks Lasi, Laasy ja Lasy (normaalkuju Laasi).

Nimede eestistamisel võeti Laasi 1936.–1940. aastal uueks perekonnanimeks 9 korral isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem Jurikson, Klaassen (2 isikut), Laasen, Laason, Lasen, Lason, Pat-Path ja Zimmermann.

Nime kandjaid
-------------

* Ants Laasi, eesti geograaf (1909–1989)
* Evald Laasi, eesti ajaloolane (1931–1993)
* Ilmar Laasi, eesti arhitekt (1907–1999)
* Lauri Laasi, Eesti poliitik (1974–)
* Rivo Laasi, eesti muusik (1963–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 12.02.2023)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Laasi.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Laasi.

Välislingid
-----------

* Laasi statistikaameti andmebaasis
**Laatre raamatukogu** on Valga valla rahvaraamatukogu. Aastast 2018 tegutseb Valga Keskraamatukogu haruraamatukoguna.

Raamatukogu aadress on: Pargi tn 7/9, Laatre alevik, 68314 Valga vald.

Ajalugu
-------

1914. aastal asutati Laatres **Kaja seltsi raamatukogu**. Laatre Hariduse Selts Kaja jätkas tegevust Eesti Vabariigis. Seltsil oli raamatukogus ligikaudu 500 raamatut. Raamatukogu asus valla magasiaidast ümber ehitatud majas. 27. märtsil 1927 peetud seltsi aastapäeva koosolekul määrati 3000 marka raamatukogu täiendamiseks, 300 marka ajakohase kapi muretsemiseks ja 1000 marka kooli raamatukogu toetuseks. Raamatukoguhoidjaks valiti preili J. Kurvits. 

Peale II maailmasõda alustas raamatukogu Harald Rebase juhatamisel tööd 20. detsembril 1946. aastal Laatre 7-klassilise kooli ruumides. Järgmisel kahel aastal paiknes raamatukogu rahvamajaga ühes ruumis, juhatajaks Salme Põder. 1949. aastal sai raamatukogu asupaigaks koolimaja klassiruum, juhatajaks Armilda Lindpere. Alates 1950. aastast asus raamatukogu kolhoosi Stalini Tee kontorihoone ühes toas. 

Raamatukogu likvideeriti 15. aprillil 1956. aastal. Teavikud anti üle Tsirguliina raamatukogule. Tõlliste küla TSN TK otsusega 27. detsembrist 1967 muudeti alates 1. jaanuarist 1968 Iigaste külaraamatukogu **Laatre külaraamatukoguks**. 

Raamatukogul pole olnud paikset asukohta. 1973. aastani tegutses raamatukogu majas, mille valmimisaasta oli 1860. Samas majas asus veel kauplus ning kaupluse juhataja korter. Aastatel 1973–1988 tegutseti elumajas. Ka edaspidi asus raamatukogu elumaja korteris (3-toalises): aastatel 1988–1996 keskküttega majas ning 1996. aastast elektriküttega majas. 

1968. aastal oli raamatukogu avatud teisipäeval, neljapäeval ja reedel kell 13–19 ning laenutuspunkt Iigastes esmaspäeval ja kolmapäeval kell 11–17. Pärast Iigaste laenutuspunkti kadumist oli raamatukogu alates 1983. aastast avatud viiel nädalapäeval 8 tundi. Laenutuspunkte on ka varem tegutsenud, samuti tehti peredele kojukandeid.  

Raamatukoguhoidja tööarvuti ja programm RIKS saadi alles 2009. aastal, elektroonilisele laenutusele mindi üle 2010. aastal.

Juhatajad/laenutajad
--------------------

* J. Kurvits
* Harald Rebane 1946
* Salme Põder 1947–1949
* Armilda Lindpere 1949–1950
* Juta Kaarmaa 1951–1953
* Evi Sõrmus 1953–1956
* Elvi Kängsepp 1968–2002
* Ene Kahro alates 2003

Statistika
----------

Statistika 2014. aasta seisuga:

* Kogusid: 10 086
* Kasutajaid: 127
* Külastusi: 3036
* Laenutusi: 6965
* Töökohti: 1

Vaata ka
--------

* Sooru raamatukogu
* Tagula raamatukogu
* Tsirguliina raamatukogu

Kirjandus
---------

* Valgamaa rahvaraamatukogud 1920–2010. Valga, 2010
* Valga Keskraamatukogu arhiiv. Valga rajooni/maakonna raamatukogude aastaaruanded 1956–2014

Välislingid
-----------

* Tõlliste vald – Hallatavad asutused
Gleistunud ja gleimuldade levik maailmas
Gleimuld
**Gleistumine** on pidevalt liigniiskes ja hapnikuvaeses muldkeskkonnas toimuv protsess, mille käigus anaeroobsed mikroorganismid võtavad endale orgaanilise aine lagundamiseks vajaliku hapniku taandumisvõimelistest mineraalühenditest, peamiselt raud(III)oksiidist, mis taandub raud(II)oksiidiks. Sellel viisil moodustunud ferroühendid reageerivad mulla alumosilikaatidega ning tekivad sinakad või rohekad gleimineraalid (peamiselt sekundaarsed ferroalumosilikaadid).

Kui gleistumine toimub pealmistes mullakihtides, siis nimetatakse seda pinnagleistumiseks; ülaveetingimustes see on ülagleistumine ning mulla alumistes kihtides toimub põhjavette sattunud orgaanilise aine osalusel süvagleistumine.

Pideva gleistumise juhul tekib mullas sinakas või rohekas gleihorisont (G), kui gleistumine toimub ajutiselt või perioodiliselt, siis tekivad mullahorisontidesse sinakad ja rohekad plekid, laigud ja sooned. Sellisel juhul on horisondi tähis g, mis võib olla kombineeritud horisonti sümboliseerivate teiste tähistega, nt. Ewg, BtG, Cg, CG.

Gleistumise tagajärjel tekkivad gleistunud ja gleimullad.

Viited
------

1. 1 2 3  Loit Reintam. Märksõnu mullateadusest ja ökoloogiast
**André Kuipers** (sündinud 5. oktoobril 1958 Amsterdamis) on Hollandi arst ja Euroopa Kosmoseagentuuri astronaut. Kuipers on viibinud kosmoses kokku kahel korral: aastal 2004 ja aastail 2011–2012.

Isiklik elu ja haridus
----------------------

André Kuipers lõpetas keskkooli aastal 1977. Aastal 1987 lõpetas ta Amsterdami ülikooli arstina. Ta on abielus ning tal on kolm tütart ja poeg.

Kuipers on öelnud, et ta unistas astronaudiks saamisest juba teismelisena. Ta unistus täitus aastal 1998, mil ta valiti Euroopa Astronautide Korpuse liikmeks.

Kosmoselennud
-------------

Kuipers on osalenud kahel kosmoseekspeditsioonil. Esimene neist oli DELTA missioon aastal 2004. Koos kosmonautide Gennadi Padalka (Venemaa) ja Michael Finckega (USA) lendas ta 19. aprilli varahommikul Soyuz TMA-4 pardal kosmosesse. Kaks päeva hiljem jõudis kosmoselaev rahvusvahelisse kosmosejaama. Kuipers pöördus Maale tagasi 30. aprillil 2004.

21. detsembril 2011 startis Kuipers Euroopa Kosmoseagentuuri kosmosemissiooni PromISSe raames oma teisele kosmoseekspeditsioonile. Sel korral viibis Kuipers rahvusvahelises kosmosejaamas kuus kuud. Ta pöördus tagasi Maale 1. juulil 2012.

Viited
------

1. ↑  "Preflight Interview: Andre Kuipers". NASA. 01.11.2011. Originaali arhiivikoopia seisuga 15.04.2014. Vaadatud 15.04.2014.
2. 1 2  "ESA astronaut André Kuipers to spend six months on the ISS starting in 2011". www.esa.int. 05.08.2009. Vaadatud 14.04.2014.
3. ↑  Chow, Denise (01.07.2012). "Space station trio heading back to Earth in Russian capsule". www.nbcnews.com. Vaadatud 14.04.2014.

Välislingid
-----------

* André Kuipersi biograafia Euroopa Kosmoseagentuuri veebilehel (inglise keeles)
* ESA astronaut André Kuipers' tour of the International Space Station (Videotuur, milles André Kuipers tutvustab rahvusvahelist kosmosejaama. Pikkus 55 minutit, inglise keeles.)
André Villas-Boas (märts 2011)
**Luís André de Pina Cabral e Villas-Boas** (üldiselt tuntud ka ainult initsiaalide **AVB** kaudu; sündinud 17. oktoobril 1977 Portos) on Portugali jalgpallitreener. 

Aastatel 2010–2011 oli ta Portugali kõrgliiga klubi Porto peatreener. Hooajal 2010–2011 tuli Porto tema juhendamise all Euroopa Liiga meistriks.

Aastatel 2011–2012 töötas ta Londoni Chelseas. Tema üleminek Portugali jalgpalliklubist Chelsea klubisse oli sel ajal kõige kallim treenerite üleminekute seas: 13,3 miljoni eurot.

2012. aastal sai ta Tottenham Hotspuri peatreeneriks. 2013. aastal vallandati ta Tottenhamist, kuna klubi kaotas väikese vahega Manchester Cityle 0:6 ja Liverpoolile 0:5.

Aastatel 2014–2016 oli ta Venemaa klubi Peterburi Zenit peatreener.

Aastatel 2016–2017 oli ta Hiina kõrgliiga klubi Shanghai SIPG peatreener. 2019. aasta mais sai ta Prantsusmaa kõrgliiga klubi Marseille Olympique peatreeneriks.

Erinevalt enamikust jalgpallitreeneritest pole André Villas-Boasil elukutselise jalgpalluri kogemust.

Viited
------

1. ↑  "Villas-Boas jätkab karjääri Venemaal". Soccernet.ee. 18. märts 2014. Vaadatud 18.07.2015
Martha Fierro (2010)
**Martha Lorena Fierro Baquero** (sündinud 6. septembril 1977 South Kingstownis Rhode Islandis) on Ecuadori maletaja, maletreener ja malefunktsionäär, naiste suurmeister (1997), rahvusvaheline organisaator (2015).

Fierro on 2018. aastast Rahvusvahelise Maleföderatsiooni (FIDE) viitsepresident.

Males on ta tulnud kahel korral Panameerika noortemeistriks neidude U18-vanuseastmes [1994, 1995) ja kolmel korral Panameerika naisjuunioride meistriks (1995, 1996, 1997). Ta on mitmekordne Ecuadori naiste malemeister. 2005. aastal tuli ta teiseks Ecuadori lahtistel meistrivõistlustel (võistles koos meestega). 2009. aastal võitis ta Calis Ameerika maailmajao naiste meistrivõistlused. 

Fierro pääses mängima FIDE naiste Grand Prix 2009–2011 sarja, kus sai 20 osavõtja seas 16. koha. Naiste maailmameistrivõistluste turniiril 2010. aastal Antakyas (64 osavõtjat) sai ta turniiritabelis 45. asetuse. Ta kaotas avaringis Zhao Xuele ja 32 parema hulka ei pääsenud.

Ta on mänginud Ecuadori naiskonna koosseisus 12 naiste maleolümpial (1994–2012, 2016, 2018). 1998. aastal maleolümpial Elistas mängis ta Ecuadori võistkonna kolmandal laual.

Fierro sai FIDE-lt 1997. aastal naiste suurmeistri ja 2005. aastal rahvusvahelise meistri nimetuse. Rahvusvaheliste malevõistluste korraldajana sai ta FIDE-lt 2015. aastal rahvusvahelise organisaatori nimetuse.

Välislingid
-----------

* Martha Fierro – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Martha Fierro FIDE andmebaasis
**Conrad Aramis** on Poolas toodetud ja Eestis ning endises idablokis kasutusel olev lihtne vöörikajutiga töökaater. Kutsutakse 'Aramiseks'.

Kaaterid toodeti 2 põhiversioonis:

* **Conrad-880 Aramis** - väiksema kaldus ahtriseinaga roolimajaga;
* **Conrad-900 Aramis** - sirge ahtriseinaga roolimajaga ja võimsama mootoriga.

Ajalugu
-------

Kaatrid on valmistatud Poolas Gdanskis Josef Konrad-Kozenevski nimelises tehases suurel hulgal alates 1979. aastast. 

Tallinna 1980. aasta olümpiaregatiks ehitatud Pirita purjespordikeskuse jaoks osteti tugifunktsioonide täitmiseks Poolast 1979–1980 umbes 10 ühetüübilist töökaatrit Conrad-880 Aramis. Neid sai kasutada abilaevadena purjetamistel või muudeks vedudeks. Kõigil olid algselt punaseks värvitud kered valge pealisehitisega. Pärast olümpiamänge osteti juurde uuemad kaatrid Conrad-900 ja vanu jagati hiljem muudele asutustele. Tänaseks on Aramised läinud enamasti erakätesse. 1 on säilitatud Eesti meremuuseumis töökaatrina.

Conrad Aramis tüüpi kaatreid on kasutanud vähesel määral ka Nõukogude Liidu merevägi ja Venemaa merevägi, samuti Ukraina merevägi.

Kaater on üldiselt väga õnnestunud ja seetõttu on olnud jätkuvalt tootmises vähemalt kuni viimase ajani.

Lisaks valmistati ja olid algselt vähemal määral purjespordiürituste toetamiseks kasutusel ka suuremad kaatrid **Conrad-1220** (ilma "Aramis"-liiteta). Seda tüüpi kaatrit kasutati ka filmis Lammas all paremas nurgas.

Kirjeldus
---------

Aramis on väga tugev ja merekindel. Kere on valmistatud plastikust. Vööriotsas asub roolimaja koos kajutiga, kus on ühtlasi 1-2 magamiskohta. Esimesed kaatrid olid väiksema ettekallutatud roolimajaga. Pärast olümpiamänge valmistatud kaatritel on roolimaja tagumine sein püstine. 

Diiselmootor Rekin SW400 (Perkinsi koopia) asub roolimaja taga katte all. Osadel kaatritel on Andoria (Volvo Penta koopia) mootor. Vanematel versioonidel on võimsus 70 kW, uuematel 95 kW. Kaatril on ahtris 1 sõukruvi ja roolilaba. Kütusevaru on 200 liitrit, millega on võimalik sõita kuni 30 h (kütusekulu u 7...9 ltr/h). Miinuseks on üsna aeglane sõidukiirus. 

Lahtine kesk- ja tagaosa on reisijate (8 kuni 10) või lasti paigutamiseks. Algselt oli kaater mõeldud ka kuni 6 purjejahi pukseerimiseks.

Conrad-1220 "Suur Tõll" Pirital, fotol vasakul, küljega, purjeka ja kaatri taga.

Vaata ka
--------

* Tallinna Olümpiapurjespordikeskus

Viited
------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Conrad Aramis** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib ajaühikust. Ajakirja kohta vaata artiklit Nädal (ajakiri).* |

---

**Nädal** on ööpäevast pikem ja kuust lühem ajaühik, mille kestus on enamikus kultuurides 7 ööpäeva. Nädalapäevade nimetused eesti keeles on: esmaspäev, teisipäev, kolmapäev, neljapäev, reede, laupäev, pühapäev.

Sõna *nädal* on slaavi päritolu, aluseks kirikuslaavikeelne pühapäeva nimetus *nedělja*, 'ei tee (tööd)'. soomekeelne sõna *viikko* pärineb muinasgermaani sõnast *\*weyg-* ('painutama, pöörama', 'tuul', 'saak').

Laialt kasutust leidnud seitsmepäevane nädal põhineb Kuu seitsmepäevastel faasidel ja on Lähis-Ida päritolu. See pärineb iidse Babüloni (Paabeli, Babeli, Bāb-ili) ajast 6. sajandist eKr, kust levis ühes raamatu-uskudega üle maailma. Tuntakse ka kolme-, nelja-, viie-, kuue-, kaheksa-, üheksa-, kümnepäevaseid nädalaid.

Eestlaste muinasaegne nädal oli tõenäoliselt viiepäevane (ühe käe sõrmede järgi): *esmaspäev*, *teisipäev*, *kolmapäev*, *neljapäev*, *viiespäev* (vadja keeles *viddezpäivä*, vrd vepsa keeles *pätnic*, vene keeles *пятница*). Üleminekul seitsmepäevasele nädalale *viiespäev* asendus *reede*'ga (germaani *Freitag*, ilmselt emand-jumalannast Freyjast, näiteks liivi keeles *breidig* või siis M. Vasmeri *Russisches etymologisches Wörterbuch* järgi ladina sõnast *feria*, 'pidulik päev'), lisandusid *laupäev* (vanapõhja *laugr/laug*, 'saun', seega saunapäev ehk pesupäev, samas liivikeelne *puol päävä*, võrukeelne *puulpäiv* ehk *puulpühä*) ja *pühapäev*. 

Samas pole välistatud võimalus, et *reede* kandis viiepäevases nädalas *pühapäeva* nime, mis *reede* ja *laupäeva* lisandumisel nihkus kahe päeva võrra edasi. 

*Kolmapäev* kannab ka *kesknädala* nime (vrd soome *keskiviikko*). Viiepäevase nädala puhul on *kolmapäev* keskel, seitsmepäevase nädala puhul aga on ta keskel juhul, kui nädal algab *pühapäevast*.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Nädal** |

* ISO 8601
**Nädalategu** (ka: *ordinaarne tegu*) oli teoorjuse vorm, mille aeg ja maht nädalas olid fikseeritud, vahel poolaastate kaupa.

Nädala-rakmetegu, mille raames saadeti mõisa täisjõus mees koos hobuse või härjapaari ja rakendiga, tekkis Eestis teoorjuse levides 16. sajandil. Nädala-jalategu, kus mõisa saadeti naised või noorukid (nn vaimud) kujunes 17.–18. sajandil suvisest abiteost.

Enamasti oli nädalategu teoorjuse suurem osa, kuid 18. sajandi lõpust 19. sajandi alguseni oli Liivimaa mõisades sageli abiteol suurem roll.

Nädalateo maht
--------------

Luunja mõisa vakuraamatu andmeil oli Polla talu nädalategu 2,5 päeva. Aastaringne orjus jagunes kaheks: jüripäevast mihklipäevani hobusega 130 ja jalgsi 53 päeva, mihklipäevast jüripäevani hobusega 29 päeva. Sellele lisandus 24 vooripäeva ja loonusandam.

17. sajandil oli Tartumaal nädalateo maht väiksem kui mujal Liivimaal; samavõrd suurem oli seal abitegu, mis kattis mõisate jooksvaid vajadusi hooajatöödeks.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti entsüklopeedia, 7. kd "NÕUK-RAH". Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1994, lk 15
2. ↑  Aili Karindi "Elust mõisnike ajal: 1503-1919" Luunja, 1999, lk 11
3. 1 2  Aili Karindi "Elust mõisnike ajal: 1503-1919" Luunja, 1999, lk 12

Kirjandus
---------

* Enn Tarvel. Nädalategu. - Tuna 2010/2, lk-d 25–29.
**"Supernoova"** on 1965. aastal valminud režissöör Veljo Käsperi esimene täispikk mängufilm.

Süžee
-----

Noor, 24-aastane astrofüüsika diplomand Erik Kruus (Ago-Endrik Kerge) peaks minema kooli õpetajapraktikale, kuid ta soovib asuda tööle hoopis observatooriumis. Selle juht professor Kanne (Ants Eskola) tavaliselt üliõpilastega ei tegele, kuid Erik on kursis uuemate teadustöödega, lisaks kostab tema eest professori tütar Ilona (Agnessa Peterson), kes on Erikuga viimase ülikooliajast põgusalt tuttav. Professor Kanne võtab Eriku oma uurimisrühma, ent peagi selgub, et nende arusaamad teadusest on väga erinevad: professorile on see järjekindel pingutus eesmärgile jõudmise nimel, Erikule pigem romantiline seiklus. Ühel ööl avastab Erik supernoova ja otsustab seda koos laborant Mallega (Liina Orlova) tähistada, samal ajal kui uurimisrühm ootab, et ta teeks kontrollmõõtmisi ja -arvutusi. Pärast seda saadab professor ta Venemaale inventari järele. Kui Erik observatooriumisse naaseb, saab ta teada, et tema avastatud täht osutus hoopis noovaks.

Stsenaarium
-----------

1962. aasta augustis sõlmiti leping filmi "Helendav komponent" stsenaariumi kirjutamiseks Aigar Vahemetsaga, kes kirjutas sellest kolm varianti, teise ja kolmanda pealkirjad muutusid vastavalt "Noovaks" ja "Super Novaks". Moskvas lükati stsenaarium tagasi, ent 1964. aastal ostis Tallinna Kinostuudio Aigar Vahemetsalt ikkagi "Super Nova" stsenaariumi ideekavandi ja sõlmis lepingu uute stsenaristide Ilja Averbachi ja Anatoli Romoviga.

Võtted
------

Filmi välisvõtted toimusid Tõraveres Tartu Observatooriumis. Äsjavalminud observatooriumi filmiti nii seest kui väljast, selle vaatlustorni ja lähiümbrust. Võtted heinaveost, talvisest teest ja Volgaga sõidust toimusid Pangodis, vesiveski stseenid filmiti Kongutal ja Mosinas.

Pannoo "Galaktikad"
-------------------

Filmis näidatakse mitu korda Tõraveres observatooriumi teise korruse fuajees eksponeeritavat Maie-Ann Rauna pannood "Galaktikad" (1964), mis on 1998. aastast Eesti Vabariigi kunstimälestiste nimekirjas.

Osatäitjad
----------

* Ago-Endrik Kerge – Erik Kruus
* Ants Eskola – professor A. Kanne
* Agnessa Peterson – Ilona
* Liina Orlova – Malle
* Mati Klooren – Valdre
* Einari Koppel – Lang
* Heino Mandri – Paalman

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Supernoova** |

* Supernoova andmekogus IMDb (inglise)
* "Kommentaare Eesti filmile: Supernoova"
**Vitória Sport Clube** (tuntud ka kui **Vitória de Guimarães**) on Portugali spordiklubi, mis tegutseb Guimarãesis.

Klubi on asutatud 1922. aastal. Klubi on eelkõige tuntud tänu oma jalgpallimeeskonnale, mis mängib Portugali kõrgliigas Primeira Liga. Vitória de Guimarães on üks vähetest klubidest, mis on suutnud pakkuda konkurentsi Portugali suurele kolmikule Primeira Ligas, kus kolmel korral on saavutatud kolmas koht, viimati hooajal 2007–08. Vitória de Guimarães on võitnud korra Portugaili karika ja korra Portugali superkarika. Vitória de Guimarães on sageli osalenud Euroopa klubide meistrisarjades. Kõige suurem saavutus pärineb hooajast 1986–87, kui UEFA karikavõistlustel jõuti veerandfinaali.

Vitória korvpallimeeskond mängib Portugali korvpalli kõrgliigas Liga Portuguesa de Basquetebol ja võrkpallimeeskond Portugali võrkpalli kõrgliigas Campeonato Nacional de Voleibol Masculino.

Saavutused
----------

* **Taça de Portugal**

* Võitja (1): 2012–13
* *Teised kohad (6):* 1941–42, 1962–63, 1975–76, 1987–88, 2010–11, 2016–17

* **Supertaça Cândido de Oliveira**

* Võitja (1): 1988
* *Teised kohad (3):* 2011, 2013, 2017

Viited
------

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht

| * v
* r
Primeira Liga |
| --- |
| Klubid 2020–2021 | 
Belenenses SAD **·**  Benfica **·** Boavista **·** Braga **·** Famalicão **·** Farense **·** Gil Vicente **·** Marítimo **·** Moreirense **·** Nacional **·** Paços de Ferreira **·** Portimonense **·** Porto **·** Rio Ave **·** Santa Clara **·** Sporting CP **·** Tondela **·** Vitória de Guimarães |
Javier Pérez de Cuéllar (1982)
**Javier Felipe Ricardo Pérez de Cuéllar de la Guerra** (19. jaanuar 1920 Lima – 4. märts 2020 Lima) oli Peruu diplomaat, endine ÜRO peasekretär ja Peruu peaminister.

Alates 1940. aastast oli ta tööl Peruu välisministeeriumis, alates 1944. aastast oli diplomaatilisel tööl. Ta on töötanud Peruu saatkonnas Prantsusmaal, Suurbritannias, Boliivias ja Brasiilias. 1964. aastal määrati ta Peruu suursaadikuks Šveitsis, aastatel 1969–1971 oli ta Peruu suursaadik Nõukogude Liidus ja Poolas ning 1977–1979 Venezuelas. 

1995. aastal osales ta Peruu presidendi valimistel, kuid kogus vaid 22 protsenti häältest ja kaotas koha Alberto Fujimorile. 

2000–2001 oli ta Peruu peaminister ja välisminister. Pärast president Alejandro Toledo võimuletulekut 2001. aastal määrati ta suursaadikuks Prantsusmaale. 
2002–2004 oli ta Ladina-Ameerika Kongressi esimees.

ÜRO peasekretärina
------------------

1. jaanuaril 1982 sai Pérez de Cuéllar Kurt Waldheimi järel ÜRO peasekretäriks ja valiti teiseks ametiajaks tagasi 1986. aasta oktoobris. Oma kahel ametiajal vahendas ta Falklandi sõja järel läbirääkimisi Suurbritannia ja Argentina vahel ning edendas Contadora grupi jõupingutusi rahu ja stabiilsuse saavutamiseks Kesk-Ameerikas.

Pérez de Cuéllar osales läbirääkimistel Namiibia iseseisvuse saavutamiseks, Lääne-Sahara konflikti lahendamiseks Maroko ja Polisario Rinde vahel, sõltumatust taotlevate Horvaatia sõjajõudude, Jugoslaavia föderaalsete ja kohalike serblaste vägede vahel ning Küprose konflikti lahendamisel. Pérez de Cuéllar juhtis 1986. aastal rahvusvahelist vahekohtukomiteed, kes lahendas Greenpeace'ile kuulunud *Rainbow Warriori* uputamise intsidenti Uus-Meremaa ja Prantsusmaa vahel .

Veidi enne oma teise ametiaja lõppu lükkas ta tagasi ÜRO Julgeolekunõukogu liikmete mitteametliku taotluse vaadata uuesti läbi oma varasem otsus mitte esitada kandidatuuri kolmandaks ametiajaks, mis kestnuks lühendatuna kaks aastat, kuna järeltulija leidmiseks puudus selleks hetkeks konsensus. Kandidaat leiti 1991. aasta detsembri lõpus ja Pérez de Cuéllari teine ​​ametiaeg lõppes 31. detsembril 1991.

Huvitavaid fakte
----------------

* Ta oli kuni surmani kõige pikaealisem endine riigijuht kaasaegses maailmas.
* Ta oli vanim pikaealine kõigist teadaolevatest Peruu riigijuhtidest.
* Ta kuulub 12 vanima endise riigijuhi hulka kes on elanud üle 100 aasta.
* Pärast Kurt Waldheimi surma 14. juunil 2007 oli ta vanim endine ÜRO peasekretär.

Viited
------

1. ↑  Case concerning the difference between New Zealand and France concerning the interpretation or application of two agreements, concluded on 9 July 1986 between the two States and which related to the problems arising from the Rainbow Warrior Affair 30. aprill 1990

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Javier Pérez de Cuéllar** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Kurt Waldheim** | **ÜRO peasekretär**1982–1991 | Järgnev**Boutros Boutros-Ghali** |
Supernoova jäänuk N49 Suures Magellani Pilves
**Supernoova jäänuk** on emissioonudu, mille tekitab supernoova ja millel on sageli kihiline ehitus.

Supernoova plahvatuse puhul vabaneb umbes 99% energiast neutriinokiirgusena, millel peaaegu puudub vastastikmõju ainega; ülejäänud üks protsent annab eellastähe väliskihtidele suure kiirenduse. Tekkiv täheaine lööklaine levib peaaegu konstantse kiirusega umbes 10 000 km/s tähtedevahelisse keskkonda ja kuumutab seda temperatuurile 107...108 K. Selles vaba paisumise faasis, mis kestab umbes 200 aastat, kasvab supernoova jäänuki läbimõõt umbes 10 valgusaastani. Järgneb umbes 10 000 aastat kestev kiirgusfaas.

Supernoova jäänukitel on sageli kihiline ehitus, sest aine langemine kompaktsele jäänukile võib tekitada uusi lööklaineid, mis võivad aset leida veel sajandeid hiljem.

Võib-olla kuulsaim ja kõige paremini vaadeldav supernoova jäänuk on SN 1987A, mis pärineb ühest supernoovast Suurest Magellani Pilvest. Tuntud supernoova jäänukid on ka Tycho Brahe nime kandva supernoova SN 1572 jäänuk 3C10 ning Johannes Kepleri nime kandva supernoova SN 1604 jäänuk SNR.

Supernoova SN 1054 jäänuk Krabi udu ei ole rangelt võttes supernoova jäänuk. Seni ei ole õnnestunud raadiosagedusel tõestada supernoova poolt välja paisatud ümbrist. Krabi udu on pulsarituuleudu, mis tekkis, kui elektromagnetjõud tõmbasid neutrontähest aine välja ning kiirendasid seda peaaegu valguse kiiruseni.

Viited
------

1. ↑  D. A. Frail, N. E. Kassim, T. J. Cornwell, W. M. Goss. Does the Crab Have a Shell? – *The Astrophysical Journal, 1995, kd 454, lk L129–L132.*
2. ↑  Walter Lewin, Michael van der Klies. *Compact Stellar X-ray Sources (Cambridge Astrophysics)*, Cambridge: Cambridge University Press 2010, ISBN 978-0521158060.
**Säritus** (inglise keeles *radiant exposure*), tähis {\displaystyle H\_{\text{e}}}, on radiomeetrias vastuvõetud kiirgusenergia pindtihedus:

{\displaystyle H\_{\text{e}}={\frac {Q}{A}},}
kus {\displaystyle Q} on pinnale {\displaystyle A} langev kiirgusenergia.

Särituse mõõtühik on džaul ruutmeetri kohta (J/m2).

Kui säritus on pinna punktides erisugune, kirjeldab seda suurust valgushulga ja pinnaelemendi tuletiste jagatis:

{\displaystyle H\_{\text{e}}={\frac {\mathrm {d} Q}{\mathrm {d} A}},}
kus {\displaystyle \mathrm {d} Q} on antud punkti sisaldavale lõpmata väikesele pinnaelemendile {\displaystyle \mathrm {d} A} langev kiirgusenergia.

Säritust võib vaadelda ka kui kiiritustiheduse {\displaystyle E\_{\text{e}}} integraali üle antud ajavahemiku {\displaystyle \Delta t}:

{\displaystyle H\_{\text{e}}=\int \_{\Delta t}E\_{\text{e}}(t)\,\mathrm {d} t.}
Seega muutumatu kiiritustiheduse korral {\displaystyle H\_{\text{e}}=E\_{\text{e}}\cdot \Delta t}.

*Märkus*. Kui vaatluse all on ainult radiometrilised suurused, siis särituse tähises indeksit e (ingl *energetic*) ei kasutata.

Säritusele kui radiomeetrilisele suurusele vastab fotomeetrias valgussäritus.

Vaata ka
--------

* Radiomeetria

Viited
------

1. ↑  Endel Risthein. Valgustehnika sõnastik. Tallinn, Valgus, 1982
**DOCSIS** (*Data Over Cable Service Interface Specification*) on tehnoloogia andmeside edastamiseks üle koaksiaalkaablitel põhineva kaabeltelevisiooni võrgu, mida tarbitakse kaabelmodemite abil.

Kõige suurem erinevus võrreldes DSL-tehnoloogiaga seisneb selles, et andmesidekanal on ühine paljude kasutajate peale, sarnanedes nii rohkem raadiosidel põhinevate lahendustega. Andmesidetranspordiks allalaadimissuunal kasutatakse standardseid televisiooni edastamiseks mõeldud sageduskanaleid, mis Euroopas on ajalooliselt 8 MHz (EuroDOCSIS) ja Ameerikas 6 MHz laiused ning mis võivad asuda sagedusvahemikus 110–862 MHz. Mõned teenusepakkujad Euroopas kasutavad ka Ameerika standardit. Üleslaadimiseks kasutatakse kaabeltelevisioonivõrgu madalamaid sagedusi (kuni 65 MHz). Andmeside maksimaalseks kiiruseks allalaadimisel on 55 Mbit/s (EuroDocsis) või 42 Mbit/s (6 MHz kanali puhul), kuid see kiirus on jagatud mitmete kasutajate vahel.

Uusim standard DOCSIS 3.0 võimaldab ka kuni 8 kanali kasutamist paralleelselt, millega maksimaalne andmesidekiirus allalaadimisel tõuseb 440 Mbit/s juurde. Maksimaalne üleslaadimiskiirus on 10 Mbit/s, standardi DOCSIS 2.0 puhul kuni 30 Mbit/s, kuid jällegi on see kiirus jagatud mitmete kasutajate vahel. Üleslaadimiskanalid on kuni 2 MHz (versiooni 2.0 puhul kuni 4 MHz) laiusega nii DOCSIS kui ka EuroDOCSIS standardi puhul.

Eestis kasutavad DOCSIS tehnoloogiat Starman (EuroDOCSIS 2.0, EuroDOCSIS 3.0), STV (DOCSIS 2.0) ja Telset.

Iga kaabelmodem ei ole ühilduv igasuguse DOCSIS võrguga, EuroDOCSIS modemid suudavad tavaliselt töötada ka tavalises DOCSIS võrgus (kui tarkvara võimaldab; riistvaralisi piiranguid pole), kuid mitte vastupidi.

Vaata ka
--------

* EuroDOCSIS
**Objekti digitaalidentifikaator** (inglise keeles *digital object identifier*, **DOI**) on sümbolite jada, mille abil identifitseeritakse unikaalselt mingi objekt, näiteks elektrooniline dokument. Koos DOI-nimega hoitakse objekti kohta käivaid metaandmeid, sealhulgas näiteks veebiaadressi. Seejuures võivad metaandmed muutuda, ent DOI jääb alati samaks. Veebis viitamisel on DOI näol tegemist stabiilse püsiviidaga, sest veebiaadressi muutumisel on DOI registreerinud asutusel (nt kirjastusel) kohustus metaandmeid vastavalt uuendada. DOI-d on kasutusel eelkõige teadusajakirjades avaldatud artiklite identifitseerimisel, sageli lisatakse need bibliograafilisse kirjesse.

DOI-sid vahendab mitu rahvusvahelist organisatsiooni, kellest tuntuim on CrossRef. DOI-d on tasulised.

DOI-d käsitleb standard ISO 26324.

DOI koosneb prefiksist ja sufiksist, mida eraldab kaldkriips. Prefiks on mingile organisatsioonile (nt kirjastusele) eraldatud tunnusnumber, sufiks konkreetse objekti identifikaator, mille määrab vastav organisatsioon ise. DOI-d ei ole tõstutundlikud.

Vaata ka
--------

* ISBN
* ISSN

Välislingid
-----------

* International DOI Foundationi veebileht

| * v
* r
ISO standardid |
| --- |
| 1–9999 | 
3 • 216 • 261 • 262 • 269 • 639(-1, -2, -3) • 1538 • 1989 • 2108 • 3166(-1, -2:EE, -2:US) • 3297 • 4217 • 7089 • 7098 • 7498 • 8601 • 8879 • 9000 • 9001 • 9075 • 9293 • 9594 • 9945 |
| 10000–19999 | 
10206 • 13211 • 13616 • 14396 • 14496(-10) • 15445 • 16262 • 18004 • 19501 • 19505 • 19510 |
| 20000+ | 
26300 • 26324 • ISO 27000 • 32000 |
**Aili-Reet Käärik** (sündinud 30. jaanuaril 1957 Stockholmis) on eesti rahvusest Rootsi bioloog ja keskkonnateadlane.

Ta on lõpetanud Stockholmi Eesti Algkooli ja Skanstulli gümnaasiumi (Stockholmis) ning 1979. aastal Stockholmi Ülikooli, kus õppis bioloogiat, geograafiat ja keskkonnateadust. Aastatel 1985–1987 õppis ta Vancouveris Briti Columbia Ülikooli metsateaduskonnas, lisaks täiendas end 1987. aastal Viinis rahvusvahelises instituudis (International Institute of Applied Systems Analysis). 1993. aastal kaitses ta doktoriväitekirja bioloogias, tema doktoritöö oli seotud ühiskondliku planeerimise ja riigiteadusega.

Aastatel 1979–1984 töötas ta Stockholmi läänivalitsuse keskkonnaosakonnas. 1985. aastal siirdus ta kümneks aastaks Kanadasse. Ta on töötanud Kanada keskkonnaministeeriumis: aastatel 1986–1988 maakasutuse alal ja 1989–1993 märgalade kaitse alal; lisaks töötas ta 1989. aastal konsultandina Kanada metsandusministeeriumis. 1995. aastal töötas ta Brüsselis Euroopa Komisjonis keskkonnadirektoraadis. Samal aastal naasis ta Rootsi ja hakkas töötama keskkonnaministeeriumis elamumajanduse, planeerimise ja ehituse agentuuris. 2004. aastast töötab Stockholmi Kanada saatkonna poliitika- ja majandusosakonnas.

Isiklikku
---------

Tema isa oli keemik ja metallurgiateadlane Kaljo Käärik, ema on botaanik ja metsateadlane Aino Käärik (neiuna Mathiesen). Tema vanaisa oli riigiametnik Theodor Käärik, teine vanaisa oli metsateadlane Andres Mathiesen. Vend Andres Käärik (1954–2007) oli Rootsi poliitik ja eesti aktivist Rootsis.

Ta harrastab ratsutamist ja hõbeesemete valmistamist.

Kirjandus
---------

* Kes on kes? Kes on kus? Kaugete maade eestlased. Lühielulood. Vello Lään. Olion 2011.

Välislingid
-----------

*