recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Dodge** on Ameerika automark ja Stellantise osakond, mis asub USA Michigani osariigis Auburn Hillsis. Dodge'i mudelivalikusse on alati kuulunud võimsamad ja sportlikumad automudelid. Suure osa oma eksistentsist oli Dodge Chrysleri keskmise hinnaklassi autode kaubamärk, olles veidi kallim kui Plymouth.

Ettevõtte **Dodge Brothers Company** asutasid autotöökojana vennad Horace Elgin Dodge ja John Francis Dodge 1900. aastate alguses. Dodge oli algselt autoosade ja koostude tarnija Detroitis asuvatele autotootmisettevõtetele, näiteks Fordile. Autode ehitamist Dodge Brothersi kaubamärgi all alustati 1914. aastal enne Chrysler Corporationi asutamist.

1928. aastal omandas Dodge'i Chrysler.

Tänapäev
--------

Tarbesõidukeid (pikapid, kaubikud ja väikebussid), mis kandsid varem Dodge RAMi nime, toodetakse alates 2010. aastast Ram Trucksi kaubamärgi all. 

2022. aastal on tootmises kolm sõiduautomudelit: Challenger, Charger ja linnamaastur Durango.

Viited
------

1. ↑  Charles K. Hyde (2005). "The Dodge brothers : the men, the motor cars, and the legacy".
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Pariisi kirikust; Lille'i kiriku kohta vaata artiklit Sainte-Marie-Madeleine'i kirik (Lille).* |

---

**Madeleine'i kirik** (prantsuskeelsed nimetused *l'église de la Madeleine, l'église Sainte-Marie-Madeleine, la Madeleine*) on Napoleon I korraldusel aastail 1806–1842 ehitatud kirik Pariisis. Kiriku projekteeris arhitekt Pierre Vignon jäljendades Kreeka antiiktemplit.

Kirikul on 52 korintose sammast. Ehitisel puuduvad aknad, valgus tuleb sisse laes olevate kupliavade kaudu.

Orel ja orelimängijad
---------------------

Kirikus on Aristide Cavaillé-Colli kuulus orel. Kirikul on olnud palju tuntud orelimängijaid ja heliloojaid:

* 1842–1846 Charles-Alexandre Fessy
* 1847–1858 Louis James Alfred Lefébure-Wély
* 1858–1877 Camille Saint-Saëns
* 1877–1896 Théodore Dubois
* 1896–1905 Gabriel Fauré
* 1905–1934 Henri Dallier
* 1935–1962 Edouard Mignan
* 1962–1968 Jeanne Demessieux
* 1969–1979 Odile Pierre
* 1979. aastast François-Henri Houbart

Välislingid
-----------

 Madeleine'i kirik – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Stockholmis asuv Kuninglik Teater, mis on koduteatriks ka Kuninglikule Balletile
Nadja Sellrup tantsimas Esmeraldat 2009. aastal Kuninglikus Teatris etendunud balletilavastuses "Notre-Dame'i küürakas"
**Kuninglik Ballett** (rootsi keeles *Kungliga Baletten*) on juhtiv balletikollektiiv Rootsis. Kuulub omaette institutsioonina Kuningliku Ooperi koosseisu. Rootsi Kuninglik Ballett on Euroopa üks vanemaid balletitruppe. Selle asutas 1773. aastal kuningas Gustav III. 

Taani koreograaf August Bournonville oli Kuninglikus Balletis külalisballettmeister aastatel 1839, 1847, 1857, 1858 ja 1861–1864.

Trupp
-----

2023. aasta alguse seisuga oli trupis 68 täiskohaga tantsijat, neist 12 esitantsijat (Nadja Sellrup, Oscar Salomonsson jt).

Kunstilisi juhte
----------------

* Filippo Taglioni (1803–1804 ja 1817–1818)
* Michel Fokine (1918–1920)
* Antony Tudor (1949–1951 ja 1962–1963)
* Erik Bruhn (1967–1971)
* Madeleine Onne (2002–2008)
* Johannes Öhman (2011–2017)
* Nicolas Le Riche (2017–)

Viited
------

1. ↑  Ett av Europas äldsta danskompanier Kungliga baletten. operan.se

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Rootsi Kuninglik Ballett** |

* Koduleht
**Tammekoor** (*Quercus cortex*) on droogide koondnimetus, mitmete tamme perekonda liigitatud taimede, sh hariliku tamme, tüvelt ja okstelt korjatud ja kuivatatud koorele, mida tarvitatakse ravi otstarbel.

Hariliku tamme koor on kantud Euroopa farmakopöasse ja tema tanniinide sisaldus peab olema vähemalt kolmeprotsendiline. Mitmel pool maailmas on droogiallikateks ka kivitamm (*Quercus petraea*) ja karvane tamm (*Quercus pubescens*).

Droogiks kogutakse noorte tammede ja okste peegelkoort varakevadel, mahlade liikumise ajal. Sukana maha tõmmatud koort kuivatatakse päikese käes (7–10 päeva) või kunstlikus soojuses. Tamme koort soovitatakse koguda ettevaatlikult: kooreta jäänud oks on määratud hukule ja õigem oleks need puult ära lõigata. Kuid igalt puult ja igal pool seda muidugi teha ei tohi.

Droogina käsitletakse kuni 30 cm pikkusi sukki või kuni 3 mm sileda välispinnaga või läikivaid kooretükke.

Toimed ja näidustused
---------------------

Droogi toime on kootav ja põletikuvastane. Keedisega loputatakse suud või kuristatakse suu-, igeme- ja neelupõletiku korral. Seespidiselt on tammekoorekeedist kasutatud isu suurendajana, ühekordseks annuseks 1–5 g (max 9 g) keedist. Suguelundite ja pärakupõletiku korral teha põletiku leevendamiseks mähiseid.

Välispidiselt kasutatakse tammekoore ja -lehtede tõmmist nahalöövete, ekseemide, seenhaiguste, veenipõletike (haavandite) ning põletuste korral nii täiskasvanutel kui ka lastel.

Homöopaatias tarvitatakse tammekoort kasvajavastase vahendina ja alkoholismi ravis.

Vastunäidustused
----------------

Tammekoore seespidisest kasutamisest võiks hoiduda ägeda mao- ja soolepõletiku, haavandtõve või muude ärritusseisundite korral. Seda ei soovitata alla 12-aastastele lastele.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Ain Raal, "Maailma ravimtaimede entsüklopeedia". Eesti Entsüklopeediakirjastus. 2010. Lk 767
2. 1 2 3  Raal (2010), lk 768
3. ↑  European Medicines Agency, 
Community herbal monograph on Quercus robur L. Quercus petraea.(Matt.) Liebl. Quercus pubescens Willd. cortex, 25. november 2010, vaadatud 11. aprillil 2017
4. 1 2 3  Aili Paju. "Tamm kasvab, kasukas seljas". loodusajakiri.ee. vaadatud 10. aprillil 2017
Flandria Balleti etendus Genti ooperi laval Stravinski "Tulilind". Peaosas Nancy Osbaldeston (2017)
**Flandria Ballett**, ka *Flaami Ballett* (hollandi keeles *Ballet Vlaanderen*) on Belgia suurim balletikollektiiv. Kuulub 2014. aastast omaette üksusena Flandria Ooperi ja Balleti koosseisu. 

Flandria Ballett asutati 1969. aastal kui **Flandria Kuninglik Ballett** (*Koninklijk Ballet van Vlaanderen*).

Flandria Ballett tegutseb Antwerpenis, peamiselt Theater 't Eilandje's, kus asuvad harjutussaalid, töökojad ja balletistuudio. Etendused toimuvad Antwerpeni ja Genti ooperimajas.

Esitantsijaid ja esisoliste
---------------------------

* Priit Kripson (1994–2008)
* Maria Seletskaja (esisolist 2010. aastail)
* Nancy Osbaldeston (2017–)

Teatrijuhte
-----------

Flandria Balleti etendusejuht on 2008. aastast Priit Kripson.

Vaata ka
--------

* Kuninglik Flaami Ooper

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Flandria Ballett** |

* Opera Ballet Vlaanderen. operaballet.be
Nathaniel Chalobah (2016)
**Nathaniel Nyakie Chalobah** (sündinud 12. detsembril 1994 Freetownis) on Sierra Leones sündinud Inglismaa jalgpallur, kes mängib kaitsja või poolkaitsjana Inglismaa esiliiga klubis Fulham.

2005. aastal liitus ta Chelsea noorteakadeemiaga. Profidebüüdi tegi Chalobah hooajal 2012–13 Watfordis, kus ta mängis Chelseast laenul. Seejärel mängis ta laenul veel teistes Inglismaa esiliiga klubides Nottingham Forest (2013–14), Middlesbrough (2013–14) ja Reading (2014–2015), Inglismaa kõrgliiga klubis Burnley (2014–2015) ning Itaalia kõrgliiga klubis Napoli (2015–2016). Chelsea meeskonnas debüteeris Chalobah alles hooajal 2016–17. Ta mängis sel hooajal Chelsea meeskonnas 15 mängus, sealhulgas kümnes Inglismaa kõrgliiga mängus ja tuli klubiga Inglismaa meistriks.

2017. aasta juulis naasis ta Watfordi, kellega sõlmis viieaastase lepingu.

2021. aasta augustis sõlmis ta kaheaastase lepingu Fulhamiga.

2010. aastal tuli Chalobah Inglismaa kuni 17-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks. Inglismaa jalgpallikoondises debüteeris ta 15. oktoobril 2018 UEFA Rahvuste Liiga mängus Hispaania vastu.

Saavutused
----------

Chelsea
* Premier League: 2016–17

Välislingid
-----------

 Nathaniel Chalobah – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Ninette de Valois (1974)
**Ninette de Valois**, sünninimi **Edris Stannus** (6. juuni 1898 Blessington, Iirimaa – 8. märts 2001 Suur-London) on Briti balletitantsija, balletipedagoog, koreograaf ja teatrijuht. Elas 102-aastaseks.

Balletitantsijana esines Ninette de Valois laval kuni 1933. aastani (tantsis ka Djagilevi trupis Ballets Russes). 1931. aastal asutas ta balletikollektiivi Vic-Wells Ballet ja sai selle kunstiliseks juhiks (1939. aastast Sadler's Wells Ballet). 1946. aastal koliti trupiga Covent Gardeni. Sadler's Wells Theatre's asutas de Valois lahkunud trupi asemele uue balletitrupi. Mõlemad trupid said 1956. aastal kuningliku hartaga (*Royal Charter*) kuninglikuks balletiks. 

Ninette de Valois jäi Royal Ballet' kunstiliseks juhiks kuni 1963. aastani. Teisest trupist sai 1990. aastal Birmingham Royal Ballet.

Tunnustus
---------

* 1951 – Briti impeeriumi ordu *dame commander*
* 1974 – Erasmuse preemia

Välislingid
-----------

 Ninette de Valois – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Barclay de Tolly monument
**Barclay de Tolly monument** on väejuht Michael Andreas Barclay de Tolly auks püstitatud monument Tartus Barclay platsil Ülikooli tänava ääres.

Pronksmonumendi rajamiseks kogusid raha kindralfeldmarssali alluvuses teeninud ohvitserid. Monumendi autorid on Vassili Demut-Malinovski ja Apollon F. Štšedrin. Monument avati 11. novembril 1849.[*viide?*]

Demut-Malinovski modelleeris büsti George Dawe'i loodud Barclay täisfiguraalse portree järgi, mis oli omakorda loodud Karl August Senfi portreegravüüri järgi.

1854. aasta 11. juuni (vkj 30. mai) öösel rüüstati monumenti, ära viidi kaks kiivrit, trompet ja mõned relvaotsad.

* Detail monumendistDetail monumendist
* Barclay de Tolly monument (1856-1870)Barclay de Tolly monument (1856-1870)

Vaata ka
--------

* Barclay de Tolly mausoleum

Viited
------

1. ↑  Bemerkenswerthe Ereignisse im Gouvernement Livland aus der 2. Hälfte des Monats Mai. Лифляндские губернские ведомости = Livländische Gouvernements-Zeitung, nr. 47, vkj 16. juuni 1854

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Barclay de Tolly monument** |

* Barclay de Tolly monument kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
* Barclay de Tolly monument Tartu kultuuriväärtusega asjade ja -mälestiste registris
* Dorpat.ru: Памятник М.Б. Барклаю-де-Толли (Barclay de Tolly monument)
**Repniku mõis**, ka Hiiemetsa mõis. (saksa keeles *Repnick*) oli rüütlimõis Vaivara kihelkonnas Virumaal. Repniku oli Laagna mõisast 18. sajandi teisel poolel eraldatud rüütlimõis Vaivara kihelkonnas Virumaal, nüüdisajal jääb mõisakoht Ida-Viru maakonna Narva-Jõesuu linna Hiiemetsa küla maadele.

Ajalugu
-------

Mõis eraldati 18. sajandil Laagna mõisast, 18. sajandi lõpus kuulus Repniku mõis H. G. von Wulfile. 1837. aastal omandas mõisa rittmeister Johann Andreas von Seidlitz. Tema pojatütar paruness Sophie von Stackelberg müüs mõisa 1876. aastal Laeweritele. 1881. aastal ostis mõisa kindral Eduard von Brevern. 1889. aastast kuulus mõis Alfred Alex von Baerile. Hiljem oli mõisaomanik õigusteadlane Karl Alfred von Baer, kelle käest ka mõis 1919. aastal võõrandati.

1827. aastal toimusid Repniku mõisas talurahvarahutused. Talupojad keeldusid tegemast teorenti, mida mõisnik tahtis suurendada.

1835. aastal sai mõisas 22 peret perenime ehk perekonnanime.

Repnikus on olnud ka üks kuulus karjapoiss. 20. sajandi alguses pärast vanemate Narvasse kolimist pidas Repniku mõisas karjapoisiametit hilisem luuletaja ja publitsist August Alle.

Mõisa hoonestus hävis Teises maailmasõjas Eestis toimunud ägedate Auvere ja Sinimägede lahingu ajal.

Vaata ka
--------

* Eesti mõisate loend
* Hiiemetsa küla
* Vaivara kihelkond
* Laagna lahing

Viited
------

1. ↑  Repniku mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 14.01.2018)

Välislingid
-----------

* Repniku mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
* Hiiemetsa mõis (Vaivara khk), Kinnistute register

Kirjandus
---------

1. Alo Särg "Ida-Virumaa mõisad ja mõisnikud". Tallinn. Argo. 2006
2. Virve Orav "Matkateed Narva lähistel ehk Vaivara radadel", Tallinn Olion

Vaivara kihelkond

**Kirik**: Vaivara kirik  

**Mõisad**: Arumäe mõis | Auvere mõis | Hanelu mõis | Hermamäe mõis | Jaama mõis | Joala mõis | Juhkentali mõis | Kudruküla mõis | Laagna mõis | Meriküla mõis | Mustajõe mõis | Olgina mõis | Perjatse mõis | Puhkova mõis | Pähklimäe mõis | Repniku mõis | Siivertsi mõis | Suur-Soldina mõis | Tuulukse mõis | Türsamäe mõis | Uus-Sõtke mõis | Vaasovi mõis | Vaivara kirikumõis | Vaivara mõis | Vallisaare mõis | Vana-Sõtke mõis | Vasknarva mõis | Väike-Soldina mõis
**Jüri Gerretz** (5. detsember 1941 Tšeljabinsk – 27. oktoober 2023) oli eesti viiuldaja, pedagoog ja dirigent.

Ta alustas oma muusikaõpinguid 1948. aastal Tallinna Lastemuusikakoolis Asmik Matsovi juhendamisel. Hiljem jätkusid õpingud sama õpetaja juhendamisel Tallinna Muusikakoolis. 1966. aastal lõpetas Gerretz Moskva konservatooriumi ja 1968 assistentuuri Galina Barinova juhendamisel.

1965. aastal sai alguse Jüri Gerretzi kontserttegevus, mis hõlmas soolokontserte, ülesastumisi kammeransamblites ja sümfooniaorkestri solistina. 

1968. aastal alustas Gerretz pedagoogitööd. Aastatel 1968–1972 töötas ta Tallinna Muusikakeskkoolis ja 1973–1997 Tallinna Konservatooriumis (1979 dotsent, 1993 professor). Aastatel 1991–2008 oli ta Kuopio konservatooriumi viiuliõpetaja. Ta on osalenud paljudel meistrikursustel nii Soomes kui ka Eestis.

Oma õpilaste baasil asutas ta 1988 kammerorkestri, mida juhatas aastani 1992. Sellest kasvas Tõnu Kaljuste juhtimisel välja Tallinna Kammerorkester.

Õpilasi
-------

* Erki Aavik
* Kristel Eeroja-Põldoja
* Sigrid Kuulmann
* Arvo Leibur
* Maano Männi
* Terje Raidmets
* Harry Traksmann
* Leho Ugandi

Diskograafia
------------

* "Amaabile" (2011)

Tunnustus
---------

* 1969 – Eesti NSV I interpreetide konkursi võitja
* 1978 – Eesti NSV teeneline kunstnik

Isiklikku
---------

Jüri Gerretz oli ooperisolisti Olga Lundi ja näitleja Konrad Gerretzi poeg. 

Gerretz on olnud abielus pianist Riina Gerretziga ja kunstnik Anna Leskiniga.

Välislingid
-----------

* Youtube Brahms Scherzo played by Jüri Gerretz and Arbo Valdma 1969
* Priit Kuusk Jüri Gerretzi juubelit tähistatakse tähelepanuväärse kontserdiga. Eesti Päevaleht. 5. detsember 2011
Ebenezer Howardi kolme tõmbejõu diagramm küsimusega "Kuhu inimesed minna tahavad?" (*Where will the people go?*), mille valikvastused on "linn" (*Town*), "maakoht" (*Country*) ja "linnalähedane maakoht" (*Town-Country*)
**Aedlinn** on inglase Ebenezer Howardi 1898. aastal Inglismaal visandatud linnaplaneerimise mudel, reaktsioonina viletsatele elutingimustele ning tohutult kerkivatele ruutmeetrihindadele kasvavates suurlinnades. Iseloomulik on madaltihe asustus, eramud ja ridaelamud, palju rohelust ning kaugus maan- ja raudteedest, lennujaamadest ja ka tööstuspiirkondadest. Samamoodi võib nimetada ka suuremate linnade vahele jäävaid rohelise vööndi asulaid.

Aedlinn kui nimetus Eestis ja aedlinnad Eestis
----------------------------------------------

Aedlinn käibeväljendina juurdus vajadusest eristada näiteks Tallinna lähistel põlist Harjumaa **Muuga küla** uuest, "**Muuga puuviljaaedade** planeerimise kava" põhjal eraldatud alast, mis loodi Muuga küla kõrvale Kallavere-Maardu suunas ja sai nime Muuga aedlinn. "Muuga puuviljaaedade planeerimise kava" kinnitati Tallinna Linna TSN Täitevkomitee 27. juuli 1959 otsusega. Vastavas NSV Liidu Ministrite Nõukogu määruses kasutati nimetust "Kollektiiviaedadeks eraldatud maatükid".

### Eesti aedlinnu

* Droonivideo Tammelinnast 2021. aastalTallinnas: Nõmme (sh Peetri aedlinn), Lilleküla, Merivälja, Mähe aedlinn, Kakumäe
* Tartus: Tammelinn, Ropka, Variku, Ihaste
* Pärnus: Raeküla
* Narvas: Kudruküla, Olgina
* Muuga aedlinn
* Kiisa, Aespa, Roobuka, Kasemetsa, Metsanurme
* Vääna-Jõesuu, Türisalu, Viti, Suurupi, Muraste
* Laulasmaa
* Laitse, Kibuna, Kaasiku
* Tammiste
* Otepää aedlinn
* Aruküla aedlinn
* Klooga aedlinn
**Susanne Bartsch** (sündinud 1951. aastal Bäretswilis) on Šveitsi päritolu Ameerika Ühendriikide seltskonnategelane ja kultuurikorraldaja. 

Ta elab Manhattanil Chelsea Hotelis, kust kavandab ja korraldab ekstravagantseid üritusi. Ta on tuntud *haute couture*'i stiilis moerõivaste kandja ja reklaamijana ning seltskonna ilmestajana mitme suurlinna ööelus, eeskätt New Yorgis.

Elukäik
-------

1979. aastal lahkus ta lapsepõlvekodust Appenzelli Alpide nõlvadel ning kolis Londonisse. Seal oli tal lähedasi suhteid nii Jimmy Page'i kui ka Malcolm McLareniga.

1981. aastal kolis ta New Yorki, kus avas rõivabutiigi. SoHos tutvustas ta uusi briti disainereid ja kaubamärke, sealhulgas Vivienne Westwoodi, Leigh Boweryt, BodyMapi, John Gallianot ja Stephen Jonesi. Ta toetas mitmete noorte Ameerika disainerite käekäiku ning eelkäijana mõjutas Club Kidse. RuPaul on maininud: "Susanne Bartsch jätkas sealt, kus Warholil pooleli jäi."

Ta aitas välja elukunstnikke nagu Kenny Kenny jt.

1980. aastate lõpuks oli majandus üldiselt aeglustumas ning ägedaid rõivaid oli raskem müüa. Bartsch hakkas korraldama iganädalasi pidusid silmapaistvates New Yorgi ööklubides, nagu Savage ja Bentley's ning viimaks ka Copacabanas. 1989. aasta *voguing ball* kontseptsiooni eeskujul lõi Bartsch kohaliku Love Balli, millega hakati koguma rahalist toetust AIDS-iga võitlemiseks. Üritusest kujunes välja Life Ball, mida hakati korraldama Austria pealinna Viini raekojaplatsil.

1995. aastal abiellus ta kulturist David Bartoniga, neil on poeg Bailey Bartsch Barton. Paar lahutas abielu 2010. aasta lõpuks. Nad peavad maakodu Milfordi lähistel Allegheny lavamaa metsas Pocono mägedes.

2015. aastal korraldas Fashion Institute of Technology juures asuv muuseum näituse, kus eksponeeriti Bartschi kostüüme läbi aastakümnete.

Filmograafia
------------

* "Susanne Bartsch: On Top" (2017)

Viited
------

1. ↑  Internet Movie Database
2. ↑  "Athena Film Festival". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. august 2023. Vaadatud 19. augustil 2023.
3. ↑  A Brief History of Voguing

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Verner Gerretz** (4. märts 1919 Kädva küla, Ingliste vald – 31. oktoober 1994 Tallinn; aastatel 1964–? **Verner Karu**) oli eesti laulja (bass).

1950. aastal lõpetas ta Tallinna Muusikakooli Jenny Siimoni lauluklassis, 1950–1952 õppis Tallinna Riiklikus Konservatooriumis Jenny Siimoni lauluklassis.

Aastatel 1944–1964 oli ta Riikliku Akadeemilise Meeskoori laulja ja hääleseadja, oli ka RAM-i koorinõukogu liige. Aastatel 1950–1955 laulis kvartetis RAM-1. Aastatel 1966–1981 laulis Eesti Televisiooni ja Raadio Segakooris.

Ta on maetud Pärnamäe kalmistule.

Tunnustus
---------

* 1954 Eesti NSV teeneline kunstnik

Viited
------

1. ↑  Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn: Valgus, 1990, lk 82
2. ↑  Kalmistute register HAUDI

Välislingid
-----------

* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Riikliku Akadeemilise Meeskoori koorinõukogu koosolek. Vasakul seisavad: Verner Gerretz, August Nuga; istuvad: Erich Kaaruks, Uno Järvela, Harry Vilpart. Paremal: Gustav Ernesaks, Rene Rätsnik ja Filharmoonia direktor Viktor Vekšin (1960)
* Eesti rahvusbibliograafia. Gerretz, Verner, esitaja
**Riina Gerretz** (aastani 1958 **Põder**, 1958–1961 **Villum**, 1969–1971 **Mikiver**, 1983–2002 **Viljanen**; 8. juuli 1939 – 22. märts 2014 Tallinn) oli eesti pianist. 

Ta sai muusikalise alghariduse Tallinna Lastemuusikakoolis (õpetajad Leelo Kõlar, Helju Agur, Erna Saar). Aastal 1958 lõpetas ta Tallinna Muusikakooli (Erna Saare klass) ja 1963 Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Bruno Luki klass). 

Aastal 1970 õppis ta lühikest aega Moskva konservatooriumi assistentuuris (Mark Milmani klass; lõpetamata). Aastal 1997 osales ta Viinis Leonard Hokansoni ja 1988 Salzburgis Claude Hellfneri meistrikursustel. 

Ta töötas 1958–1971 TRK-s kontsertmeistrina ning 1963–66 Tallinna MK-s ja 1970–73 TMKK-s pedagoogina, oli 1982–86 Eesti NSV Riikliku Filharmoonia kontsertmeister. Asus 1987 elama Soome, töötas 1987–88 pedagoogi ja kontsertmeistrina Turu konservatooriumis ning 1988– 90 kontsertmeistrina Helsingi konservatooriumis ja prof. Liisa Pohjola assistendina Sibeliuse Akadeemias. Oli 1990-2 Stockholmi Kuninglikus Teatris repetiitor. 1992–94 Porvoo MK-s õpetaja ja kontsertmeister. Aastast 1995 elab taas Eestis. 

Esinenud peamiselt kontsertmeistrina ja ansamblis. Pälvinud interpreetide võistlusel 1969 Tallinnas ja Chisinaus, 1980 Minskis ja 1981 Tallinnas parima kontsertmeistri preemia. Olnud ansamblipartner paljudele tuntud solistidele, nagu Georg Ots, Tiit Kuusik, Hendrik Krumm, Ivo Kuusk, Anu Kaal, Margarita Voites, Jüri Gerretz, Ivo Juul, Yolanda Hernandez, Artur Rinne, Hannes Altrov, Pille Lill, Heidy Tamme jpt.

Isiklikku
---------

Riina Gerretz on olnud Mikk Mikiveri abikaasa, ning hiljem Jüri Gerretzi abikaasa. Mõlemast abielust sündis üks poeg.
**Ivo Lille** (sündinud 21. jaanuaril 1977 Pärnus) on eesti saksofonist, helilooja, produtsent, muusikapedagoog ja koolijuht.

Õpingud
-------

Ivo Lille on lõpetanud 1995. aastal Pärnu 1. Keskkooli, seejärel õppinud Pärnu Lastemuusikakoolis klaverit ja akordionit ning Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis Olavi Kasemaa saksofoniklassis. Aastatel 1996–2000 õppis ta Eesti Muusikaakadeemiasse solisti ja pedagoogika erialal (bakalaureusetöö juhendaja Olavi Kasemaa). 

1999. aastast õppis ta Soomes Sibeliuse Akadeemias Pekka Savijoki saksofoniklassis, mille lõpetas magistrikraadiga. 

2000. aastast õppis ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia magistriõppes ja sai 2006. aastal doktorikraadi.

Ivo Lille on osalenud muu hulgas Diastema Saxophone Quarteti, Rascher Saxophone Quarteti, Claude Delangle'i, Vincent Davidi meistriklassides.

Tegevus
-------

Ivo Lille tegutseb solisti ja kammermuusikuna nii klassikalise kui ka džässmuusika vallas. Ta on mänginud sellistes orkestrites ja ansamblites nagu ERSO, NYYD Ensemble, Rahvusooper Estonia sümfooniaorkester, saksofonikvartett SaxEst, Ka-Funky, Lament, James Werts World Project, Ivo Lille Group, Science of Silence jt. Ta on olnud kümnete uudisteoste esiettekandja ning andnud oma panuse mitmekümne plaadi salvestamisel. Tal on ilmunud kaks autoriplaati: "Ivo Lille Group" (2013) ja "Underwater" (2019). Ta on olnud Pärnu rahvusvahelise saksofonifestivali SaxFest peakorraldaja. 

Aastatel 1998–2008 töötas Ivo Lille saksofoniõpetajana Nõmme Muusikakoolis ning 2004. aastast on ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia õppejõud. 

Aastatel 2017–2021 oli Ivo Lille Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli direktor. Alates 11. oktoobrist 2021 on Ivo Lille Eesti kultuuriministeeriumi muusikanõunik.

Tunnustus
---------

2020. aasta juunis sai ta lühifilmile "Snowflake" muusika loomise eest parima filmimuusika auhinna Los Angeleses Fine Arts Film Festivalil.

Isiklikku
---------

Ivo Lille kauaaegne sõber Marek Sadam nimetab teda väga võimsaks muusikaloojaks, tippjuhiks ja saksofonivirtuoosiks.

Viited
------

1. 1 2  "Los Angelesese filmifestivalil võidutsenud Marek Sadam: ma ei oska saavutuste üle rõõmus olla". *Elu24*. Postimees Grupp. 14. juuni 2020. Originaali arhiivikoopia seisuga 14. juuni 2020.
**Jeep Renegade** on Jeepi toodetav väike neljaukseline maastur, mida esitleti 2014. aasta Genfi autonäitusel. See on Fiati ja Jeepi koostöö esimene vili. 

Renegade on ehitatud **Fiat 500X**-ga samale platvormile, aga 500X erineb Renegade'ist selle poolest, et viimane on maastikusuutlikum (kliirens 20 cm). 

Renegade on saadaval esi- ja ka nelikveolisena. Nelikveosüsteem kannab nime Selec-Terrain. Selec-Terrain'il on viis režiimi: Auto, Snow, Sand, Mud ja Rock. 

Käigukastidest on saadaval muuhulgas ka 9-käiguline automaatkäigukast.

2019. aastal läbis Renegade mudeliuuenduse, mille käigus uuendati juhiabi- ja turvasüsteeme ning multimeediakeskust. Mootorivalikusse lisandusid 1,0- ja 1,3-liitrised bensiinimootorid, vastavalt 120 ja 150 hobujõudu. Käigukastide valikus on 6-käiguline käsikäigukast, topeltsiduriga automaatkäigukast ja endiselt ka 9-käiguline automaatkäigukast.

2021. mudeliaastast alates on saadaval ka pistikuhübriid **Jeep Renegade 4xe**, millel on 1,3-liitrine turboga bensiinimootor ja elektrimootor ning mis Longitude ja Limited versioonis arendab võimsust 190 hj ja Trailhawk versioonis 240 hj. Aku mahtuvuseks öeldakse 11,4 kWh.
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Kuuba |
|  |
| Hõbe | 1968 | I keskkaal |
| Veerand-finaal | 1972 | I keskkaal |
| Pronks | 1976 | I keskkaal |
|  |
| Kuld | 1974 | I keskkaal |

**Rolando Garbey Garbey** (19. november 1947; Santiago de Cuba, Santiago de Cuba provints – 16. detsember 2023) oli Kuuba poksija. 

Garbey oli kolmekordne Kuuba meister I keskkaalus (kuni 71 kg) aastatel 1972–1974.

Garbey sai I keskkaalus (kuni 71 kg) 1968. aasta México olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Boriss Lagutinile (NSV Liit). ja 1976. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Tadija Kačarile (Jugoslaavia). Ta osales I keskkaalus (kuni 71 kg) 1972. aasta Müncheni olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Wiesław Rudkowskile (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Garbey võitis I keskkaalus (kuni 71 kg) 1. maailmameistrivõistlustel (Havanna, 1974) kuldmedali ja tuli maailmameistriks.

Garbey oli koos Enrique Regüeiferosiga esimesed Kuuba poksijad, kes on võitnud olümpiamedali.

Viited
------

1. ↑  19. suveolümpiamängude poksivõistlus. México 1968. Tulemused inglise keeles
2. ↑  21. suveolümpiamängude poksivõistlus. Montréal 1976. Tulemused inglise keeles
3. ↑  20. suveolümpiamängude poksivõistlus. München 1972. Tulemused inglise keeles
4. ↑  1. maailmameistrivõistlused poksis. Havanna 1974. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Rolando Garbey veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Internatuur** (inglise keeles *internship*, vene keeles *интернату́ра*) on spetsiaalse õppeprogrammi alusel toimuv arsti töötamine ja samaaegne õppimine raviasutuses. Internatuuri lõpetanud arst sai eriarsti kutse. Rõhutamaks õppeprogrammi tulemusena saadavat eriarstikutset, nimetati internatuuri vahel ka eriinternatuuriks.

Internatuur kui õppevorm oli kasutusel endise NSV Liidu meditsiinihariduse süsteemis. Siiani on selline õppevorm kasutusel näiteks Vene Föderatsioonis ja Ukrainas. Eesti Vabariigi iseseisvuse taastamise järel oli internatuur õppevormina kasutusel aastani 2001. 2001. aastal võeti kasutusele residentuur. 

Residentuur ja internatuur on alusideelt sarnased. Eesmärk on anda arstile süvendatud praktiline ja teoreetiline ettevalmistus ühes arstiteaduse valdkonnas. Internatuuri saab astuda arstikraadi omandamise (s.o arstiteaduskonna lõpetamise) järel. Internatuuri astumine ei ole kohustuslik. Internatuuri läbimiseks kulub tavaliselt üks aasta.

Nõukogude meditsiinhariduses oli kasutusel ka teine eriarstikutse omandamise õppevorm. Seda nimetati ordinatuuriks. Võrreldes internatuuriga kestis ordinatuur kauem. Tavaliselt oli õppeaja pikkus 2–3 aastat ning õpe lõppes lõpueksamiga. Tulenevalt nõukogude tervishoiukorraldusest, korraldasid ordinatuuriõpet tavaliselt suurhaiglad või elundkonna haigustele spetsialiseerunud instituudid. Internatuuri võis läbida ka väikehaiglas. Lähtudes õppe põhjalikkusest ja pikkusest eeldati, et ordinatuuri läbinud on kõrgemalt kvalifitseeritud kui internatuuri läbinu, kuigi mõlemad said eriarsti kutse.

Vaata ka
--------

* ekstern

Viited
------
Frederik I
**Frederik I** (7. oktoober 1471 Haderslevhus – 10. aprill 1533 Gottorp) oli Taani ja Norra kuningas aastatel 1523–1533.

Frederik oli esimese Oldenburgi dünastiasse kuuluva Taani kuninga Christian I poeg ja hilisema kuninga Hansu noorem vend. Tema ema oli Dorothea Brandenburgist. 1482. aastal sai temast Holsteini kaashertsog, 1490 jagati hertsogkond aga tema ja Hansu vahel. Frederiki residentsiks sai Gottorpi loss Schleswigis. 1500. aastal korraldasid Hans ja Frederik viimase pealekäimisel suurejoonelise rünnaku Dithmarscheni talupoegade vabariigi vastu Holsteinis, kuid Taani, Rootsi ja Norra ühisväed, mida toetasid veel saksa palgasõdurid, said Hemmingstedti lahingus täielikult lüüa ja Dithmarschen säilitas oma iseseisvuse veel pooleks sajandiks.

1513. aastal, pärast Hansu surma, pakuti Frederikile Taani ja Norra krooni, kuid ta keeldus sellest, leides, et vennapoeg Christiani toetab enamik Taani ülikuist. 1523. aastal aga sundisid mässulised aadlikud Christiani troonist loobuma ja Frederik sai kuningaks. Kuid aastatel 1524–1525 oli tal tõsiseid raskusi oma võimu kehtestamisega, sest nii Jüütimaal kui ka Skånes mässavad talupojad ja aadlikud nõudsid Christiani võimu taastamist. Christiani-meelsete olulisimaks juhiks oli admiral Søren Norby, kes valitses Ojamaad ning ründas 1525. aastal 8000 mehega Helsingborgi kindlust. Frederiki-meelsete vägede juht Johan Rantzau suutis nad siiski tagasi lüüa ja pärast seda ei kujutanud mässulised Frederiki võimule enam suuremat ohtu. Christian II tegi siiski ka edaspidi katseid oma võimu taastamiseks. 1531. aastal maabus ta Norras ja püüdis seejärel Taanisse tungida. Frederik sõlmis seepeale liidu aga Christiani vana vastase Gustav Vasaga ning koos suutsid nad Christiani tabada. Frederik pani ta vangi, kuhu too jäi kuni surmani. Gustavi ja Frederiki liit jäi kestma aga kuni Frederiki poja Christian III ja Gustav Vasa surmani (vastavalt 1559 ja 1560). 

Alates 1526. aastast hakkas Frederik soosima protestantlust. Ta võttis enda kaitse alla peamise reformaatori Hans Tauseni ja hakkas 1527. aastal riigistama kloostrimaid. Siiski tegutses ta piisavalt ettevaatlikult ja suutis otsest konflikti katoliiklaste ja luterlaste vahel vältida. Kuid tema surma järel puhkes siiski Krahvisõda, mis oli suures osas seotud sellega, et tema poeg Christian III oli veendunud protestant.

Et Frederik ei külastanud kunagi Norrat, siis ei kroonitud teda kunagi ka Norra kuningaks. Seetõttu nimetas ta end valitud Norra kuningaks.

Isiklikku
---------

1502. aastal abiellus Frederik oma täditütre Brandenburgi Annaga, kellega ta sai kaks last: 

* prints Christiani (1503–1559) ja
* printsess Dorothea, kes abiellus Preisimaa hertsogi Albrechtiga.

1518. aastal abiellus Frederik Pommeri hertsogi Bogislaw X tütre Pommeri Sophiega. 

Neil oli kuus last.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev:**Christian II** | **Taani kuningas**1523–1533 | Järgnev:**Christian III** |
| **Norra kuningas**1523–1533

 |
Muonio jõgi; vaade sillalt Kolari ja Pajala valla vahel
**Muonio jõgi** (soome *Muonionjoki*, rootsi *Muonio älv*, *Muonioälven*) on jõgi Lääne-Lapimaal, mis moodustab osa Rootsi (Norrbotteni lään) ja Soome (Lapimaa lään) piirist. Muonio on Tornio jõe vasakpoolne lisajõgi. 

Jõe pikkus on 230 km (mõnikord arvestatakse Muonio jõe hulka ka Könkämäeno, millega koos on pikkus 333 km), jõgikonna pindala on 14 430, 14 400 või 14 310 km². Jõe langus 205 m (329–125 m).

Keskmine vooluhulk on umbes 165 või 171 m³/s. Vooluhulga maksimum on mais ja juunis.

Jõgi toitub peamiselt lumesulamisveest.

Jõgi on jääs 7–8 kuud aastas. 

Muonio jõgi saab alguse (Kilpisjärvist algava) Könkämäeno ja Lätäseno ühinemisel Enontekiö ja Kiruna valla piiril Markkina küla lähedal. Ta voolab peamiselt lõuna suunas, kuni suubub Lappea külast põhja pool Kolari ja Pajala valla piiril Tornio jõkke (mis suubub Tornio juures Põhjalahte).

Muonio jõkke suubuvad muu hulgas Soome poolelt Tarvantojoki ja Palojoki ning Rootsi poolelt Merasjoki ja Parkajoki.

Suurim Muonio jõe äärne küla on Muonio (Soome). Teiste jõeäärsete asulate seas on Rootsi poolel Kuttainen ja Karesuando, Soome poolel Kaaresuvanto ja Jatuni.

Piirijõgi
---------

Muonio jõgi sai koos Könkämäeno ja Tornio jõega Rootsi ja Soome piirijõeks Hamina rahuga 1809. aastal. 

Kui lugeda Könkämäenot Muonio jõe alguseks, algab Muonio jõgi Soome ja Rootsi piirijõena Treriksrösetist ja lõpeb Pajalast pisut ida pool. 

Muonio jõe ääres on Rootsi poolel Kiruna vald ja Pajala vald, Soome poolel Muonio vald, Kolari vald ja Enontekiö vald. 

Sild läheb üle jõe ainult Muonios, Kaaresuvantos/Karesuandos ja Kolaris. 

Piki jõge kulgeb Soome poolel *valtatie 21*, Rootsi poolel *riksväg 99*.

Vaata ka
--------

* Soome ja Rootsi piir
***Aedes aegypti*** on linnades elav ja enamjaolt inimverest toituv sääsk. Ta levitab Zika ja Chikungunya viirust, kollapalavikku ja dengepalavikku. Algselt on *Aedes aegypti* pärit Aafrikast, kuid nüüdseks on ta levinud troopilises ja subtroopilises piirkonnas üle maailma.

Välimus
-------

*Aedes aegypti* kehapikkus on tavaliselt 3–4 mm, värvuselt on ta must, keha ja pea piirkonnas on valged täpid ning jalgadel valged rõngad. Rindmikul on valge lüürat meenutav muster, millel on tuhmkollased "keeled". Tiivad on läbipaistvad. Värskelt munetud munad on valged, kuid värvuvad peagi mustaks.

Elutsükkel ja toitumine
-----------------------

Isane *Aedes aegypti* on taimtoiduline, emased isendid tarbivad lisaks ka imetajate verd, mida hangivad kogu päeva jooksul. Vastsed toituvad vees leiduvatest bakteritest. Veres sisalduvad toitained on vajalikud munade valmimiseks. Üks paaritumiskord võib *Aedes aegypti* jaoks olla piisav – ta säilitab spermat oma kehas ja suudab sellega munad viljastada viies kuni kuues jaos. Korraga muneb ta mitusada muna veekogudesse ja pindadele, mida ilm võib varsti märjaks teha. Kui *Aedes aegypti* väldib lömastatuks saamist ja insektitsiide, elab ta kuu aega. Munad püsivad kuivades tingimustes eluvõimelisena kuni aasta ja koos munadega säilivad ka sääsega edasikanduvad viirused.

Genoom
------

*Aedes aegypti* oli teine sääseline, mille genoom sekveneeriti (esimene oli *Anopheles gambiae*). Genoomi järjestus avaldati 2007. aastal. 1,38 miljardit aluspaari pikk genoom sisaldab hinnanguliselt 15 419 valke kodeerivat geeni.

Pilte
-----

* VastneVastne
* MunadMunad
* All vasakul isane Aedes aegypti, paremal emane pealt- ja külgvaates. Üleval on kujutatud kopulatsiooni.All vasakul isane *Aedes aegypti*, paremal emane pealt- ja külgvaates. Üleval on kujutatud kopulatsiooni.

Viited
------

1. 1 2  *Aedes aegypti* *www.biolib.cz* Kasutatud 16.11.2016 (inglise)
2. ↑  Mousson, L. *et al*. (2005). *Phylogeography of Aedes (Stegomyia) aegypti (L.) and Aedes (Stegomyia) albopictus (Skuse) (Diptera: Culicidae) based on mitochondrial DNA variations. Genetical Research*, nr 86(1), lk 1-11. *www.cambridge.org* Kasutatud 16.11.2016 (inglise)
3. ↑  Womack, M. (1993). "The yellow fever mosquito, Aedes aegypti". Wing Beats. 5 (4): 4.
4. 1 2 3  Mortimer, R. "Aedes aegypti and dengue fever". Onview.net Ltd, Microscopy-UK. (2010) *www.microscopy-uk.org.uk* Kasutatud 16.11.2016 (inglise)
5. ↑  This May Be the Deadliest Creature on Earth, National Geographic.
Teaduskonna hoone Liivi tänaval vaadatuna Kuradisilla alt
**Tartu Ülikooli matemaatika-informaatikateaduskond** oli Tartu Ülikooli teaduskond, mis tegeles matemaatika ja informaatika õpetamisega ning uurimistööga nendes valdkondades. Teaduskond asus Tartus aadressil Liivi tänav 2 ning see liideti 2016. aasta alguses ülikooli loodus- ja täppisteaduste valdkonnaga.

Teaduskonna viimane dekaan oli Tõnu Kollo ja viimane prodekaan Varmo Vene.

Ajalugu
-------

Teaduskond moodustati 1967 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna lahutamisel **matemaatikateaduskonnaks** ja füüsika-keemiateaduskonnaks. Selle viimane nimi oli teaduskonnal alates 2001. aasta veebruarist.

Teaduskonna hoone Pargi hotelli poolt

Struktuur
---------

2010. aasta seisuga hõlmas matemaatika-informaatikateaduskond kolme instituuti:

* Matemaatika instituut
* Matemaatilise statistika instituut
* Arvutiteaduse instituut

Vaata ka
--------

* Tartu Ülikooli arvutuskeskus

Viited
------

1. ↑  Tartu Ülikooli matemaatika-informaatikateaduskond Eesti Teadusinfosüsteemis
2. ↑  "Tõnu Kollo CV, ETIS". *www.etis.ee*. Vaadatud 17. detsembril 2023.
3. ↑  "Varmo Vene CV, ETIS". *www.etis.ee*. Vaadatud 17. detsembril 2023.

Välislingid
-----------

* Matemaatika ja statistika instituudi koduleht
* Arvutiteaduse instituudi koduleht
See artikkel See artikkel räägib Tartu tänavast.  Teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Tehase tänav (täpsustus).

---

Kaart
Tehase 16 Sisustus E Kaubamaja
**Tehase tänav** (varem **Piiskopi tänav**) on tänav Tartus Karlova linnaosas, mida varem nimetati Taga-Karlovaks (Tehase-Turu-Teguri-Tähe tänava vaheline osa), mida aeg-ajalt kutsuti Teguri tööstusrajooniks.

Tänav algab Võru tänavalt, ristub Kesk tänavaga (vasakult), Kuru tänavaga (vasakult), Forseliuse tänavaga (paremalt), Tähe tänavaga (kahe ristmikuga), Salme tänavaga (vasakult), Kalevi tänavaga (vasakult), Raua tänavaga (vasakult) ja lõpeb Turu tänaval. Tänava pikkus on kokku ca 1,4 km.

Ettevõtted tänaval
------------------

Tehase 16 Sisustus E Kaubamaja

* Pesapuu Puitmööbli Sisustuskeskus
* Saunapood
* Karlova-Ropka harukogu

Tehase 16a Tartu Elamuhalduse AS

Tehase 19 A OÜ Elpis PMP

Tehase 19 Tõllasepad

Tehase 19a GS Production OÜ

Tehase 19c Estiko-Plastar AS

Tehase 19d OÜ Merks EU

Tehase 21 Tartu Liikluslinnak

Tehase 21a Trans-Rem

Tehase 23 Krissu Kirbuturg OÜ

Rajooni ajalugu
---------------

1999. aastal hakati endist tööstusmaad muutma ja jagama ärimaaks, et see elamumaadele kahjustavalt ei mõjuks. Tagajärjena kasvas seal erinevate ettevõtete arv.

Viited
------

1. ↑  Maria Anttila (2017). "Tartu tänavanimestiku ajaline ja ruumiline kujunemine" (PDF). Vaadatud 01.04.2020.[*alaline kõdulink*]
2. ↑  Merli Avarmaa (2016). "Endiste tööstusalade ümberkujundamise barjäärid – Tartu endise lihakombinaadi ala näitel". Vaadatud 01.04.2020.
3. ↑  Merli Avarmaa (2016). "Endiste tööstusalade ümberkujundamise barjäärid – Tartu endise lihakombinaadi ala näitel" (PDF). Vaadatud 06.05.2020.
Jean-Philippe Krasso 2020. aastal Saint-Étienne'i mängijana
**Jean-Philippe Krasso** (sündinud 17. juulil 1997) on Saksamaal sündinud Elevandiluuranniku jalgpallur, kes mängib ründajana Serbia kõrgliigaklubis Belgradi Crvena Zvezda ja Elevandiluuranniku jalgpallikoondises.

2007. aastal kolis ta Saksamaalt Prantsusmaale ja hakkas jalgpalli mängima Prantsusmaa klubis IFR Châteauroux. 2012. aastal liitus ta Lorient' noortesüsteemiga.

  

2020. aasta mais sõlmis ta lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Saint-Étienne. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 24. juulil 2020 Prantsusmaa karikafinaalis Paris Saint-Germaini vastu. Hooajal 2022/23 lõi Krasso Saint-Étienne'i meeskonnas Prantsusmaa esiliigas 17 väravat, millega oli ta liigas sel hooajal paremuselt kolmas väravalööja, ning ta valiti hooaja lõpus liiga sümboolsesse koosseisu.

2023. aasta juunis siirdus ta Belgradi Crvena Zvezdasse.

Elevandiluuranniku jalgpallikoondises debüteeris Krasso 24. septembril 2022 sõprusmängus Togo vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 16. novembril sõprusmängus Burundi vastu.

Viited
------

1. ↑  Жан Филип Красо је нови нападач Црвене звезде, crvenazvezdafk.com, 20 June 2023
2. ↑   (vaadatud 18.11.2023)
**Eesti Orienteerumisliidu teenetemärk** on Eesti Orienteerumisliidu väljaantav teenetemärk. Teenetemärgiga tunnustatakse isikuid, kellel on väärilisi teeneid Eesti Orienteerumisliidu põhikirjaliste eesmärkide elluviimisel või tähelepanuväärseid saavutusi orienteerumisspordi arendamisel Eestis ja mujal maailmas.

Teenetemärk asutati 2017. aastal. Teenetemärgi andmise otsustab Eesti Orienteerumisliidu juhatus.

Eesti Orienteerumisliidu teenetemärk nr 1 pühendati kõigile meie seast lahkunud orienteerumisspordi edendajatele ja kingiti Eesti Spordimuuseumile. 2017. aastal anti erandina välja 3 teenetemärki, üldjuhul antakse aastas välja üks teenetemärk.

Eesti Orienteerumisliidu teenetemärgi laureaadid
------------------------------------------------

* 2017 Arne Kivistik, Heino Mardiste, Tõnu Raid
* 2018 Nikolai Järveoja
* 2019 Sixten Sild
* 2020 Toivo Saue
* 2021 Mati Poom
* 2022 Tarmo Klaar
* 2023 Arvo Kivikas

Viited
------

1. ↑  "Eesti Orienteerumisliidu teenetemärgi statuut" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 27. november 2018. Vaadatud 27. novembril 2018.
2. ↑  "EOL juhatuse 12.11.2017 otsus nr 2121" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 27.11.2018. Vaadatud 27.11.2018.
Puhkajad Majoraadi pargi pingil 2022. aasta mais
Majoraadi park 2021. aasta sügisel
**Majoraadi park** on Raadi alevis Tartu vallas Tartu maakonnas asuv haljasala, mis piirneb lõunast Tartu linna piiri ja Eesti Rahva Muuseumi haljasalaga, idast Vana-Narva maanteega, läänest Raadi endise nõukogudeaegse sõjaväelennujaama alaga ja põhjapoolses küljes asub niit. Pargi pindala on 13,86 hektarit ja sihtotstarve on üldkasutatav maa. Park avati 2015. aastal osaliselt endise Raadi kruusakarjääri aladel. Kujundusel on kasutatud pargiteid, vormitud maapinna profiili, alles jäetud varasemaid puid ja istutatud uusi, paigaldatud pingid, rajatud veesilmad ja kivikülv.

Pilte
-----

* Vaade Majoraadi pargi künkalt Tila külale 2017. aasta juulisVaade Majoraadi pargi künkalt Tila külale 2017. aasta juulis
* Vaade Majoraadi pargi künkalt Tartule 2017. aasta juulisVaade Majoraadi pargi künkalt Tartule 2017. aasta juulis
* Droonivideo Majoraadi pargist ja Raadi mõisast 2021. aasta sügisel

Viited
------

1. ↑  Urmas Nugin (2014). "Raadi kruusakarjääri korrastamise projekt" (PDF). Vaadatud 24.5.2022.
2. ↑  Marlen Paabor (2017). "Väheste hooldustöödega ja –kuludega haljasalade kujundamine. Majoraadi pargi näitel". *TTÜ*. Vaadatud 24.5.2022.
3. ↑  "Raadi kruusakarjäär-puhkeala @ Tartu maakond Tartu vald Tila küla Majoraadi park (220717172)". *Avaandmed*. Vaadatud 24.5.2022.
Austria keiser Ferdinand I
**Ferdinand I** (**Ferdinand Karl Leopold Joseph Franz Marchlin**; 19. aprill 1793 Viin – 29. juuni 1875 Praha) oli 1835–1848 Austria keiser. Ta kuulus Habsburgide-Lotringite dünastiasse. 

Ferdinand sündis keiser Franz I ja tema teise naise Marie Therese vanima pojana. Lapsepõlvest peale oli ta haiglane, kannatades nii vesipäisuse kui ka langetõve käes. Samuti puudusid tal riigi juhtimiseks vajalikud vaimsed võimed ja arstid kinnitasid, et Ferdinand ei ole võimeline saama järeltulijaid. Kõigi nende puuduste tõttu ei peetud teda tõenäoliseks troonipärijaks ja arvati, et Franz I surma järel läheb troon Ferdinandi vennale Franz Karlile.

Vaatamata sellele otsustas keiser Franz I koos oma mõjuka kantsleri Klemens Wenzel von Metternichiga vanima poja kasuks. 1830. aastal sai Ferdinand Ungari valitsejaks ja 1831. aastal abiellus ta Sardiinia printsessi Maria Annaga. Nii nagu arstid hoiatasid, lapsi sellest abielust ei sündinud. 1832 tabas teda raske langetõvehoog, millest toibumist peeti väikeseks imeks. Küll süvenesid selle hoo tõttu tema kõne- ja kuulmishäired.

Franz I surma järel 2. märtsil 1835 krooniti Ferdinand Austria keisriks. Austria keisrina oli ta ühtlasi Ungari, Böömimaa ja Lombardia-Venezia kuningas. Kuigi Ferdinandi ei tunnistatud teovõimetuks, valitses riiki siiski regendinõukogu, kuhu kuulusid teised Habsburgide perekonna liikmed ja kantsler Metternich. 

Keiser Franz I nõuanne oma pojale surivoodil oli olnud: valitse ja ära midagi muuda. Riigi tegelik valitseja Metternich jätkaski vana keisri jäika ja konservatiivset poliitikat, mis oli osaliselt 1848. aasta revolutsiooni põhjuseks. Rahutuste laienedes astus Metternich 13. märtsil 1848 mässajate nõudel ametist tagasi ja põgenes välismaale. Keiser lahkus õukonnaga Viinist Innsbrucki.

Keiser Ferdinand oli vaatamata oma puudustele rahva hulgas populaarne ja suhtus ka ise rahvasse heatahtlikult. 1848. aasta revolutsiooni ajal ei olnud ta nõus rahva vastu relvi kasutama ja leidis, et võimaluse piires tuleb inimeste soovidele vastu tulla. Kui konservatiivid kehtestasid oktoobris 1848 Viinis sõjaseisukorra ja taastasid keskvõimu, kerkis päevakorda keisri väljavahetamine. Metternichi kaitseta ei olnud Ferdinandil võimalust trooni säilitada ja 2. detsembril 1848 loobus ta võimust oma 18-aastase vennapoja Franz Josephi kasuks.

Pärast troonist loobumist kolis ta koos abikaasaga Böömimaale, mida ta väga armastas, ja veetis kogu oma ülejäänud elu Praha kindluses, kus ta tegeles botaanika, muusika ning heraldikaga. Ka tšehhid tundsid keisri vastu sümpaatiat ja panid talle hüüdnime Ferdinand Hea. 

Oma varanduse pärandas ta samuti keiser Franz Josephile. Ferdinand on maetud Viini kaputsiinide kirikus asuvasse keiserlikku krüpti.

Autasud
-------

* Anhalti Albrecht Karu ordeni suurrist (18. märts 1837)

Välislingid
-----------

* Ferdinand of Austria (ingliskeelne)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Franz I** | **Austria keiser**1835–1848 | Järgnev**Franz Joseph I** |
**Cieszyni Püha Nikolause kirik** (poola keeles *Rotunda św. Mikołaja w Cieszynie*) on Cieszyni vanalinna põhjaservas, kunagise Cieszyni linnuse alal asuv katoliku kirik. Romaani ümarkirik on ehitatud 12. sajandil. Kiriku kujutis on taustapildina Poola 20-zlotisel rahatähel.

Kirik oli kasutusel linnusekabelina, samuti oli sel kaitseehitise funktsioon. See on ainus romaani ümarkirik Poolas, mille algne võlv on muutumatult säilinud.

19. sajandil ehitati kirik klassitsismipärasemaks, selle aknaid suurendati ja kirik krohviti valgeks. Aastail 1947–1955 taastati kiriku keskaegne välimus ja rekonstrueeriti säilinud osade põhjal valitsejarõdu.

Arhitektuur
-----------

Ümmargune eenduva idaapsiidiga kirik on ehitatud lamedatest lubjakiviplokkidest. Kivide vahe on täidetud lubimördiga liidetud veerise ja kivipuruga. Katus on madala koonuse kujuline. Ümmargust löövi katab kontsentriliselt laotud kividest kuppel, apsiidi poolkuppel. Löövi põhjaküljes viib seina sees olev müüritrepp sammastele ja poolsammastele toetuvale rõdule. Trepi lõpus on romaani portaal, mis avaneb linnuseisanda jaoks ehitatud rõdule.

Poolringikujuline itta suunatud apsiid asub löövipõrandast kolm astet kõrgemal. Apsiidis asuvas altaris on süvend reliikviatele või pühitsetud õlile. Kolm süvendit on ka lõunaseinas asuvas gooti tellisraamistusega nišis. Apsiidis on kaks eri suunda avanevat romaani akent. Kaks akent valgustavad ka löövi ülemist osa ja veel kaks akent paikneb umbes 3/4 seina kõrgusel. Võidukaarel on kunagise 15. sajandil tehtud maalingu jälgi. Sissepääs on ruumi lääneseinas.

Keskne ruum on 13 m kõrge, apsiid 6,8 meetri kõrgune ja terve kirik umbes 15 meetrit kõrge. Ruumi diameeter on 6,4 meetrit. Müürid on 1,5 m paksused või enam

Viited
------

1. ↑  Rotunda of Saint Nicholas in Cieszyn. - ITS Poland
2. ↑  Rotunda of St Nicholas. - 3Dheritage.eu
3. ↑  Rotunda of St Nicholas. - 3Dheritage.eu
4. ↑  Rotunda of Saint Nicholas in Cieszyn. - ITS Poland
5. ↑  Rotunda of St Nicholas. - 3Dheritage.eu

Välislingid
-----------

* Cieszyn – castle and rotunda of St Nicholas. - medievalheritage.eu
* 

1. ↑  Rotunda of St Nicholas. - 3Dheritage.eu
*Siin on loetletud Itaalia linnu.*



---

**# A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y**

---

A
-

Adria - Agrigento - Alassio - Albenga - Alberobello - Alghero - Alba - Alessandria - Ancona - Andora - Andria - Aosta - Aprilia - Arco - Arezzo - Arona - Ascoli Piceno - Assisi - Asti - Avigliana - Aquileia

B
-

Bacoli - Bassano del Grappa - Baveno - Belgioioso - Benevento - Bergamo - Bari - Bologna - Bolzano - Borgosatollo - Brescia - Brindisi - Busto Arsizio - Bronte

C
-

Cagliari - Casale Monferrato‎‎ - Campli - Campopasso - Capua - Carrara - Caserta - Casorezzo - Cassino - Castenedolo - Castelfiorentino - Catania - Cavalese - Celano - Ceriale - Cerveteri - Cesana - Chieri - Chiavari - Chieti - Chiusi - Como - Corniglia - Correggio - Costona - Cremona - Crespi d' Adda - Cuggion - Cuneo

D
-

Deruta - Domodossola

E
-

Empoli - Enna - Este

F
-

Ferrara - Fermo - Finale Ligure - Firenze - Fossacesia - Foggia - Foligno - Forlì - Forte dei Marmi - Frosinone

G
-

Genova - Gorizia - Gubbio

I
-

Imperia - Ivrea - Imola

L
-

L'Aquila - Larino - Laspezia - Latina - Lecce - Lecco - Lissone -Livorno - Lucca - Lusia

M
-

Macerata - Manarola - Manoppello - Mantova - Mantua - Massa - Matera - Mediolanum - Messina - Milano - Modena - Monza - Montagnana - Montefalco - Monterosso al Mare

N
-

Napoli - Narni - Norcia - Novara - Novi-Ligure - Numana - Nuoro

O
-

Olbia - Oristano - Orvieto - Ostia - Ozieri

P
-

Padova - Palermo - Palmi - Parma - Pavia - Perugia - Pesaro - Pescara - Piacenza - Pianella - Piazza Armerina - Pienza - Pietrasanta - Pisa - Pistoia - Pompei - Portofino - Potenza - Prato

R
-

Ragusa - Rapallo - Ravenna - Reggio Calabria - Reggio Emilia - Rieti - Rimini - Rooma - Rovigo

S
-

Salerno -Saluzzo - San Demetrio Corone - San Gimignano - Sanremo - San Vincenzo - Sassari - Savona - Scanno - Sestri Levante - Seregno - Siena - Sirmione - Sirolo - Spoleto - Susa - Sorrento - Siracusa - Stresa

T
-

Taormina - Taranto - Tarquinia - Tarvisio - Tempio Pausania - Teramo- Termoli - Terni - Tivoli - Todi - Torino - Torre Annunziata - Torriglia - Tradante - Trent - Trento - Treviso - Trieste

U
-

Udine - Urbino

V
-

Varallo - Varese - Veneetsia - Ventimiglia - Vercelli - Verona - Vernazza - Viareggio - Vicenza - Vigevano - Vimercate - Vinci - Vipiteno - Viterbo