recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jegor Letov** (vene keeles Егор Летов, sündinud Igor Fjodorovitš Letov; 10. september 1964 Omsk – 19. veebruar 2008 Omsk) oli vene muusik, luuletaja ja maalikunstnik. 

Ta oli poliitilise *punk rock*'i bändi Graždanskaja Oborona laulusõnade autor ja kitarrist.

Elulugu
-------

Jegor Letov sündis 1964. aastal Siberis Omskis II maailmasõja veterani peres. Tema vanemad on Tamara Letova (neiupõlves Martemjanova) ja Fjodor Letov. Tema vanem vend on muusik-saksofonist Sergei Letov. 

25. mail 1982 lõpetas Letov Omski 45. koolis 10. klassi. Ta kolis venna juurde Moskva äärelinna, kus asus õppima kutsekooli, kuid 1983. aastaks kukkus koolist välja. Peale väljakukkumist töötas noormees mõnda aega Lenini portreekunstnikuna ning kojamehe ja krohvijana ehitusel.

Letovi muusikaline tegevus algas 1980-ndate aastate alguses. 1982. aastal loodi Letovi ja Andrei Babenko poolt ansambel Posev. 

1984. aastal naasis Letov Omski. Selleks ajaks oli ta hakanud kirjutama luuletusi ja lühijutte, ning otsustas muusikat looma hakata. Tema esimesed lindistused oli amatöörlikud *garage rock*'i katsetused: näiteks kasutas ta trummide asemel kohvreid. Olenemata Letovi tolle ajastu kohta ebapopulaarsest muusikamaitsest (Rock In Opposition, *free jazz*), leidis ta Omskist mõttekaaslased, kellega ta asutas bändi Posev (*Посев*). 1984. aastal sai Posevist Graždanskaja Oborona.

Dissidentlike laulusõnade tõttu pidi Letov 1985. aastal viibima KGB algatusel kolm kuud psühhiaatriahaiglas, kus teda sunniti võtma antipsühhootikume. Vabanedes kirjutas ta protestiks laulu sellest, kuidas Lenin mausoleumis mädaneb.

Letov esines koos Graždanskaja Oboronaga 1990. aastal Tallinnas kontserdil "*Rock* demokraatia eest". 

Pärast NSV Liidu kokkuvarisemist oli ta Jeltsini valitsuse vastu.[*viide?*] Ta oli üks esimesi Natsionaalbolševistliku Partei (1993–2007) liikmeid, kuid hiljem distantseeris ennast poliitikast.[*viide?*]

1997. aastal abiellus ta Graždanskaja Oborona bassisti Natalia Tšumakovaga.

19. veebruaril 2008 suri Letov 43-aastaselt südamerikke tõttu.

Diskograafia
------------

* *Poganaja molodež* 1985
* *Optimizm* 1985
* *Mõšelovka* 1987
* *Horošo!!* 1987
* *Totalitarizm* 1987
* *Nekrofilia* 1987
* *Krasnõi albom* 1987
* *Vse idet po planu* 1988
* *Tak zakaljalas stal* 1988
* *Boevoi stimul* 1988
* *Tošnota* 1989
* *Pesni radosti i stšastja* 1989
* *Voina* 1989
* *Zdorovo i vetšno* 1989
* *Armageddon-Pops* 1989
* *Russkoe pole eksperimentov* 1989
* *Instruktsia po võživaniju* 1990
* *Solntsevorot* 1997
* *Nevõnosimaja legkost bõtia* 1997
* *Zvezdopad* 2000
* *Dolgaja stšastlivaja žizn* 2004
* *Reanimatsia* 2005
* *Zatšem sniatsia snõ?* 2007



1. ↑  Bogoslovskij, Roman (14. veebruar 2016). "Музыка ни в чем не нуждается". *Свободная Пресса*. Originaali arhiivikoopia seisuga 19. september 2020. Vaadatud 10. aprill 2024.
2. ↑  Borisova, Ekaterina (aprill 2005). "10 фактов из жизни Егора Летова, которых вы, возможно, не знали". *гроб-хроники*. Vaadatud 10. aprill 2024.
**Cominotto** (malta keeles *Kemmunett*), mida mõnikord nimetatakse ka *Cominettoks*, on asustamata Vahemere saar Malta põhjaranniku lähedal.    See asub suurema Comino saare lähedal ja on osa Malta saarestikust. Vaid 0,25 ruutkilomeetrise pindalaga on see Malta suurim asustamata saar. Cominotto asub 100 meetrit Cominost loodes.

Cominotto on tuntud oma maalilise rannajoone, selge vee ja rikkaliku mereelu poolest.

Geograafia
----------

Cominotto pindala on umbes 2,5 hektarit ning seda iseloomustab karm rannajoon ja kivine maastik. Comino ja Cominotto vahel laiuvab läbipaistva veega Sinine Laguun (malta keeles: *Bejn il-Kmiemen*, sõna-sõnalt "Cominode vahel"). Sinine Laguun, mida külastab iga päev suur hulk turiste ja reisilaevu, muudab Cominotto populaarseks sukeldujate ja snorgeldajate seas.  Saarel on ka väike koobas, millest inimesed saavad läbi ujuda. Vaatamata oma väiksusele on Cominotto uhke mitmekesise taimestiku ja loomastikuga, sealhulgas mitmete merelinnuliikidega, kes elavad saare kaljudel.

Ajalugu
-------

Cominotto on pikk ajalugu, mis ulatub tagasi antiikaega, mil roomlased kasutasid seda jahimaana. Viimastel sajanditel on saar olnud peamiselt asustamata, toimides metsloomade loodusliku varjupaigana ja turismiobjektina.

Turism
------

Cominotto looduslik ilu ja vaikne atmosfäär muudavad selle populaarseks sihtkohaks reisidele lähedalasuvast Cominost ja Maltalt. Snorgeldamine ja sukeldumine on samuti populaarsed tegevused, mis võimaldavad külastajatel avastada rikkalikku mereelu, mis elab saart ümbritsevates vetes.

Juurdepääs
----------

Cominotto juurde pääseb paadiga Malta peasaarelt või naabersaarelt Cominolt. Mitmed reisikorraldajad pakuvad Cominottosse paadireise.

Looduskaitse
------------

Tänu oma ökoloogilisele tähtsusele ja looduslikule ilule on Cominotto osa kaitsealast, tagades selle õrna ökosüsteemi ja eluslooduse säilimise tulevastele põlvedele nautimiseks. Kaitsemeetmete eesmärk on säilitada saare keskkonda ning kaitsta selle mitmekesist taimestikku ja loomastikku inimmõjude eest.

Vaata ka
--------

* Comino
* Malta

* The Blue Lagoon at sea level with Cominotto in the backgroundSinine Laguun, taustal Cominotto
* Cominotto and the Blue LagoonCominotto ja Sinine Laguun

Viited
------

1. ↑  "Comino & Cominotto in Gozo". *www.responsibletravel.com* (inglise). Vaadatud 5. septembril 2022.
2. ↑  "Attraction". *Visit Malta* (Ameerika inglise). Vaadatud 5. septembril 2022.
3. ↑  "ซีรี่ย์จีนพากย์ไทย". Casual Monday. Vaadatud 16. novembril 2023.
4. ↑  "Sailing directions for the Mediterranean: France, west coast of Italy, Corsica, Sardinia and Sicily, including adjacent islands". 1958.
**Reinhold-Karl Täht** (1937 vahetas eesnime Reinhold-Karl eesnimeks **Rein**, 31. jaanuar 1896 Massu vald, Läänemaa – 1941? Siberis) oli eesti sõjaväelane ja politseinik.

Elukäik
-------

Aastal 1915 sai Täht üldhariduse Pärnu gümnaasiumis, 1921 alustas ta õpinguid Tartu Ülikoolis. Lõpetas Paul I nimelise sõjakooli Petrogradis ja Eesti rahuaegsed ohvitseride kursused kaitseväe ühendatud õppeasutuses.

Võeti Venemaa keiserlikku sõjaväkke 24. septembril 1915 ja määrati Kaardiväe Litovski tagavarapataljoni. 

1. oktoobril 1915 määrati Täht Paul I sõjakooli junkruna 1. järgu vabatahtliku õigustega. Neljakuulise sõjaaegse kursuse lõpetamise järel ülendati lipnikuks 1. veebruaril 1916. 

8. veebruaril 1916 määrati 205. jalaväe tagavarapataljoni nooremohvitseriks. 11. juulil 1916 määrati Siberi kütipolku nooremohvitseriks. 
1. oktoobril 1916 ülendati alamleitnandiks ja määrati rooduülemaks 19. jaanuaril 1917.

18. juunil 1917 sai lahingus sakslastega Dshike-Lapõi positsioonil haavata, jäeti sõjaväljale ja sattus Saksamaale sõjavangi kuni 12. augustini 1918.

29. novembril 1918 määrati Täht 6. jalaväepolgu 4. kompanii nooremohvitseriks ja komandeeriti Sindi alevi komandandiks. 

4. mail 1919 määrati kompaniiülemaks, 30. juunil 1919 ülendati alamkapteniks, 29. oktoobril 1919 saadeti sõjakooli. 

27. veebruaril 1920 määrati sõjakooli adjutandiks. 30. septembril 1920 viidi üle Kindralstaabi Valitsusse ja nimetati 2. osakonna B jaoskonna ülema abiks. 1. juulil 1921 nimetati 3. osakonna ülema abiks. 15. septembril 1921 nimetati 3. osakonna 2. rajooni agentuuri juhatajaks. 

24. veebruaril 1923 ülendati kapteniks. 1. augustil 1924 nimetati Kindralstaabi käskudetäitjaks ohvitseriks. 1. juulil 1925 vabastati Kaitseväeteenistusest omal soovil.

Kaitsepolitsei komissariks Pärnus nimetati 27. juunil 1925. 13. juunil 1933 paigutati teenistuse huvides komissariks Tallinnas, 22. novembril 1935 komissariks Petseris ja 22. novembril 1939 komissariks Narva.

Vabastati teenistusest pensionile minekul 4. juulil 1940.

Sovetivõimude poolt süüdistatuna revolutsioonilise liikumise vastases tegevuses ja spionaažis
arreteeritud 17. juulil 1940 ja saadetud Permi oblastisse Solikamski vanglasse, kus ta peagi suri.

Autasud
-------

* 1. liigi 3. järgu Vabaduse Rist
* Kaitseliidu 3. klassi Kotkarist 1935
* Poola Vabariigi Uuestisünni aumärk, 1933
* Läti Vabariigi Kolme Tähe orden, 1933
* Läti Vabadussõja 10 aasta juubeli medal, 1928

Viited
------

1. ↑  Nimetused. Riigi Teataja, nr. 122-123, 21 juuli 1925
2. ↑  Muudatusi politilise politsei koosseisus, Postimees (1886-1944), nr. 322, 25 november 1935

Välislink
---------

* Eesti Kommunismiohvrid 1940–1991
Maardu mõisa peahoone eestvaade
Maardu mõisa peahoone tagantvaade
**Maardu mõis** (saksa keeles *Maart*) oli mõis Harjumaal Jõelähtme kihelkonnas. Endine mõisasüda asub tänapäeval Jõelähtme vallas Maardu külas.

Mõisat on esmamainitud 1397. aastal.

Ajalugu
-------

Aastast 1529 olid mõisa omanikud Taubed; aastast 1647 Lennart Torstenson (1603–1651); aastast 1662 Jacob Höppener; aastast 1663 Fabian von Fersen (1626–1677); aastast 1715 keisrinna Katariina I; aastast 1727 Gustav Reinhold von Löwenwolde (1693–1758); aastast 1729 Herman Jensen Bohn; aastast 1747 Peter von Brevern (1711–1756), kelle järel oli mõis Brevernide suguvõsa käes kuni mõisate riigistamiseni 1919. Viimane mõisnik oli Otto von Brevern.)

Mõisa peahoones tegutses kuni 1972. aastani Maardu algkool. Praegu on mõisas Eesti Pangale kuuluv õppe- ja puhkekeskus.

* Tuuleveski varemedTuuleveski varemed
* Tall-tõllakuurTall-tõllakuur
* KaevumajaKaevumaja
* Ait-kuivatiAit-kuivati

Mõisa kalmistu
--------------

Maardu mõisa kalmistu jääb mõisa peahoone eest linnulennult umbes 150 meetri kaugusele lõunaedelasse ehk siis kalmistu asub peahoone taga olevas pargiosas.

Vaata ka
--------

* Tarasoo

Viited
------

1. ↑  "Mõisate valdajad". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. september 2008. Vaadatud 9. novembril 2009.
2. ↑  Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register: Maardu mõis (Jõelähtme khk)
3. ↑

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Maardu mõis (Eesti mõisaportaalis)

Jõelähtme kirik
Jõelähtme kihelkond

**Kirik**: Jõelähtme  

**Mõisad**: Jõelähtme mõis | Jägala mõis | Kallavere mõis | Kose mõis | Kostivere mõis  | Maardu mõis | Nehatu mõis | Rummu mõis | Saha mõis | Viimsi mõis | Väo mõis
**Tiina Rekand** (sündinud 22. novembril 1960 Tartus) on eesti arstiteadlane ja neuroloog.

Elulugu
-------

Tiina Rekand on inseneri tütar ja Ilmar August Sule abikaasa. Lõpetas 1979 Tartu 5. Keskkooli, 1985 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, 1986 internatuuri Tartu Kliinilises Haiglas. Dr. med. (2003, Bergeni Ülikool, Norra), väitekiri "Poliomyelitis: molecular studies of neurovirulent poliovirus and late consequences of the disease". Kuni 1990 Järva Maakonna Haigla neuroloog. Balti stipendium ja teaduslik assistent Tromsø Ülikooli neurofüsioloogia laboris, 1993–1994 intern Harstadi haiglas ja Sandnessjøeni perearstikeskuses Norras. 1994–2003 Bergeni Ülikooli Haukelandi Haiglas neuroloogia resident ja doktorant. Aastast 2003 neuroloogia ülemarst samas.Alates 2017 aastast Göteborgi Ülikooli professor.

Seljaajutraumade rehabiliteerimise alaosakonna juht. Norra Viroloogide Seltsi juhatuse liige (2002–2005), Norra Migreeniseltsi juhatuse liige (2007). Norra neuroliteraarse klubi liige. Uurinud 50 aasta vanuse poliomüeliidiviiruse RNA-d innovaatilisel meetodil, poliomüeliidi kaugtagajärgi Eestis ja Norras, neurorehabiliteerimist. Artiklite tsükkel traumaatilise seljaajukahjustuse eri aspektide ravist 2012. Avaldanud artikleid spastilisuse diagnostikast, sealhulgas defineerinud "Rekand Disability and Spasticity Scale" (RDSS) ja seljaaju trauma ravist ja rehabiliteerimisest. Üle 90 teadustrükise, sh 7 raamatut.

Teoseid
-------

* Risk of symptoms related to late effects of poliomyelitis (kaasautor). // Acta Neurol. Scand. 101 (2000) 3
* Lifestyle and Late Symptoms after Poliomyelitis. A review (kaasautor E. Farbu). // Trends in Lifestyle and Health Res. Nova Science Publishers (2005)
* Long term outcome after poliomyelitis in different health and social conditions (kaasautor). // J. Epidemiol. Community Health 57 (2003) 5
* Detection of viral sequences in archival spinal cords from fatal cases of poliomyelitis in 1951–52 (kaasautor). // J. Viral. Methods 114 (2003) 1
* Absinthe, nervous system and painting. // Int. Rev. Neurobiol. Elsevier, 74, (2006)
* Post-polio syndrome patients treated with intravenous immunoglobulin: a double-blinde randomized controlled pilot study (kaasautor). // Eur. J. Neurol. 14 (2007) 1.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* EA (2004) 579.

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Ivo Eensalu** (sündinud 3. aprillil 1949) on eesti näitleja ja lavastaja.

Ta on lõpetanud 1972. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (5. lennus).

Töötas aastatel 1972–1977 Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris näitlejana. Aastatel 1977–1995 oli ta Eesti Draamateatri näitleja ja lavastaja ning aastatel 1995–2001 lavastaja. 

Alates 2001. aastast on Ivo Eensalu keskendunud rohkem õppejõutööle ja lavastanud külalisena mitmes Eestis teatris.

Näitlejana sai Ivo Eensalu laiemalt tuntuks Mõmmi rolliga Eesti Televisiooni lastelavastuses "Mõmmi ja aabits" (1973–1976). Ta mängis Mõmmit ka lavastuses "Mõmmi ja päkapikud" (2011).

Tunnustus
---------

* 1997 Salme Reegi nimeline auhind

Isiklikku
---------

Ivo Eensalu on 1971. aastast abielus ooperilaulja Marika Eensaluga.

Viited
------

1. 1 2  Ivo Eensalu. Eesti Lavastajate ja Dramaturgide Liidu koduleht.
2. ↑  Lennud. Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli koduleht.

Välislingid
-----------

* Ivo Eensalu andmebaasis IMDb
**Aare Laanemäe** (sündinud 9. mail 1937 Kolovere-Kalju vallas, Kullamaa kihelkonnas, Läänemaal) on Eesti NSV endine parteitöötaja.

Ta õppis aastatel 1952–1956 Haapsalu Pedagoogilises Koolis ja 1959–1964 Tartu Riiklikus Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas. 

Ta on olnud aastatel 1966–2009 Tallinna Polütehnilise Instituudi teadusliku kommunismi aluste kateedri assistent, filosoofia kateedri dotsent 1977, politoloogia kateedri dotsent, humanitaar- ja sotsiaalteaduste instituudi lektor, haldusjuhtimise ja eurouuringute õppetooli dotsent, filosoofia õppetooli erakorraline lektor.

Tegevus NLKP-s
--------------

Ta töötas aastatel 1969–1972 EKP Tallinna Linnakomitee propaganda- ja agitatsiooniosakonnas ja 1972–1980 EKP Keskkomitees.

Ta sai EK(b)P KK juures asuvast Partei Ajaloo Instituudist 1975. aasta ajalookandidaadi nimetuse tööga "*Деятельность партии по идейному направлению развития культуры и повышению культурной активности населения Эстонской ССР в годы 1966-1970 (сфера культпросветработы)*" ja NLKP KK juures asuvast Ühiskonnateaduste Instituudist Moskvas 1991. aastal ajaloodoktori nimetuse tööga "*Политика КПСС по формированию духовной культуры в 60-е-первой половине 80-х гг. (на примере Эстонии*".

Teoseid
-------

* Priit Järve, Aare Laanemäe, Mikk Titma. "Elav sõna. Loengulise propaganda aktuaalseid probleeme". Tallinn: Valgus, 1980
* Arenenud sotsialismi dialektika. Tallinn: Eesti NSV Ühing "Teadus", 1984
* "Kultuurilugu". Tallinn: Ilo, 2003
	+ Igor Garšnek. "Need asjad on kurjast. Aare Laanemäe, Kultuurilugu. Ilo, 2003. 351 lk". Sirp, 10. oktoober 2003. Lk 9
* "Kuldsed kuuekümnendad". Tallinn: Argo, 2011
* "Kümme aastat valges majas: ausalt ja avameelselt". Tallinn: Argo, 2013
	+ Tauno Vahter. "Karl Vaino kõnekirjutaja avab kommunistide saladusi". Eesti Ekspress, 1. august 2013
	+ Olev Remsu. "Ots on lahti tehtud" (retsensioon Aare Laanemäe memuaaridele "Kümme aastat Valges Majas. Ausalt ja avameelselt"). Postimees, 27. august 2013
* "Ussipesa Tõnismäel ja teisi meenutusi". Tallinn: Argo, 2015
* "Enne ja pääle Stalini surma. Haapsalus õpetajaks õppimas, 1952-1956". Tallinn: Argo, 2017

Viited
------

1. ↑  Aare Laanemäe, Mälestus tööst EKP Tallinna linnakomitees: kui Moskvast saabus Elsa Gretškina, Eesti Naine, 12.08.2015

Välislingid
-----------

* CV Tallinna Tehnikaülikooli kodulehel
* Aare Laanemäe, Mälestus tööst EKP Tallinna linnakomitees: kui Moskvast saabus Elsa Gretškina, Eesti Naine, 12.08.2015
**Aino Tammeorg** (20. veebruar 1927 Tapa – 10. detsember 2017 Tallinn) oli eesti õpetaja ja parteitöötaja.

Aino Tammeorg sündis 1927 Tapal, isa suri 1941. aastal tiisikusse ja ema jäi üksi nelja lapsega ja ta kasvas üles Tallinnas. Tammeorg lõpetas Tallinna Õpetajate Seminari, kust sai ajalooõpetaja elukutse.

Pärast õpetajate seminari lõpetamist töötas ta ühe aasta Harjumaal õpetajana Ardu Mittetäielikus Keskkoolis, seejärel määrati ta Pärnu V Mittetäielikku Keskkooli õppealajuhatajaks. Aastal 1950 edutati ta kooli direktoriks ja sealt kahe aasta pärast Pärnu linna haridusosakonna juhatajaks, kellena töötas üheksa aastat. 

1962–1967 oli Tammeorg EKP Pärnu Linnakomitee ideoloogiasekretär ja 1967–1982 EKP Pärnu Linnakomitee I sekretär. 

Aastatel 1971–1985 oli ta  Eesti NSV Ülemnõukogu VIII, IX ja X koosseisu saadik.

Pärast parteikomiteest pensionile minekut töötas ta veel viis aastat Lydia Koidula nimelises Pärnu 2. Keskkoolis ühiskonnaõpetuse õpetajana.

2015. aastal andis ta välja oma esimese romaani "Mu kallis tüdruk", mille peategelane Liisbet on õpetaja nagu autorgi, kuid autori kinnitusel pole see tema enda lugu. 

Ta on maetud Pärnu Metsakalmistule.

Isiklikku
---------

Tema poeg on muusik Agu Tammeorg.

Tema tütar on kliiniline psühholoog ja pereteraapia alusepanija Eestis Katrin Küünarpuu.

Viited
------

1. ↑  Jüri Aarma, Omaaegne Pärnu linna tippjuht: KGB-l polnud võimalik meid pealt kuulata, Maaleht, 18.10.2015
2. ↑  Aino Toomase t. Tammeorg, Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseis = Верховный Совет ЭССР IX созыв: biograafiline lühiteatmik. EESTI RAAMAT TALLINN 1976, lk 172
3. ↑  Kalmistute register HAUDI

Välislingid
-----------

* Aino Tammeorg: eestlasele oli jõuluaeg püha nõukogude korra ajalgi, Pärnu Postimees, 23. detsember 2003
* 40 aastat varjatud saladus: Pärnu rahutustes lasti käiku relvad ja kuri gaas, Maaleht, 26. september 2013
* Legendaarne Aino Tammeorg üllitas esikromaani 88aastaselt, Pärnu Postimees, 26. juuni 2015
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Kirovi oblasti keskusest; Kaluga oblasti linna kohta vaata artiklit Kirov (Kaluga oblast); ristleja kohta vaata artiklit Kirov (ristleja); riigitegelase kohta vaata artiklit Sergei Kirov, jõe kohta artiklit Vjatka jõgi.* |

---

**Kirov** (vene Киров; aastani 1934 **Vjatka**, aastani 1780 **Hlõnov**) on linn Venemaa Euroopa-osas. See on Kirovi oblasti keskus. Elanike arv 448 500 (2005). Asub Vjatka jõe ääres.

Linn nimetati ümber 1934. tapetud ÜK(b)P Leningradi oblastikomitee I sekretäri Sergei Kirovi mälestuseks Kiroviks. 

Linn jaguneb neljaks rajooniks: Lenini, Oktoobri, Pervomaiski ja Novovjatski rajoon.

1989. aastal liideti Kiroviga Novovjatski linn, tänapäeval Kirovi Novovjatski rajoon. 
Kirovi linna haldusalas on kaheksa linnaümbruse valda (*сельский округ*). Suuremad asulad on Ljangassovo (umbes 13 000 elanikku) ja Radužnõi alev (umbes 10 000 elanikku). 

Kirovi Pobedilovo lennujaam asub Ljangassovos.

Ajalugu
-------

12.-13. sajandil oli Hlõnov üheks Põhja-Venemaa piirkonnas asuvatest demokraatliku riigikorraga vabariigist koos Novgorodi ja Pihkva vabariigiga, kus võimu teostasid rahvaesindajate poolt veetše ning riigijuhiks oli valitav vürst. Hlõnovi vabariik kaotas oma sõltumatuse ja osalise iseseisvuse 15. sajandil pärast Moskva suurvürstide poolset ekspansiooni Põhja-Venemaale ning Moskva Suurvürstiriigi võimu kehtestamist. 

 *Pikemalt artiklis Hlõnovi vabariik*

Viited
------

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kirov** |

* Linnavalitsuse koduleht
**Rudolf Meijel** (11. aprill (vkj)/ 24. aprill 1914 Tartu – 26. detsember 2006 Tallinn) oli eesti veemootorisportlane ja sporditegelane.

Lõpetas 1935. aastal Tartu tööstusmajanduse kooli.

Sportlasena
-----------

Hakkas 1928. aastal kehalise kasvatuse õpetaja Harald Lepiku õhutusel harrastama võrkpalli, hiljem on harrastanud ka jalgpalli ja poksi. 

Rajades Eesti veemotospordi organisatsiooni, harrastas ta seda spordiala ka ise. Võitis aastatel 1957–1958 Eesti NSV veemotospordi meistrivõistlustel võistlusklassis E-3 koos oma teise abikaasa Tamara Meijeliga kokku neli hõbemedalit.

Sporditegelasena
----------------

Oli 1953. aastal Eesti NSV Veemotospordisektsiooni asutajaid ja aastatel 1960–1982 Veemotospordiföderatsiooni presiidiumi esimees ning 1968–1972 Ujumisföderatsiooni presiidiumi esimees.

Tegevus Eesti NSV valitsusasutustes ja NLKP-s
---------------------------------------------

* 1940 NLKP liige, oli juunikommunist,1941.aasta suvel hävituspataljonide organiseerija Tartus.
* Teises maailmasõjas 8. Eesti Laskurkorpuses ja partisaniüksuses.
* 1945 EK(b)P Tartumaa komitees,
* 1948 EK(b)P Harjumaa Komitee I sekretär
* 1952 lõpetas EKP Keskkomitee Vabariikliku Parteikooli
* 1955–1959 Eesti NSV Ülemnõukogu IV koosseisu saadik
* 1956–1963 Eesti NSV Ülemnõukogu V koosseisu saadik

Tunnustus
---------

* 1968 Kalevi auliige

Isiklikku
---------

Temad pojad on sporditegelased Rein ja Tõnu Meijel.

Viited
------

1. ↑  Eesti spordi biograafiline leksikon

Kirjandus
---------

* "Rudolf Meijel". // Veemoto Eestis 1954 – 2003. Koostanud Vahur Joala. Varrak. Tallinn 2003. Lk 16
* "Lahkus Rudolf Meijel". Eesti Päevaleht, 29. detsember 2006

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Rudolf Meijeli sporditulemused
* Haud Tallinna Hiiu kalmistul
**Imandra Lake** on 2010. aastal tegevust alustanud Eesti *shoegaze*-ansambel, mille moodustasid varem ansamblis Pia Fraus tegutsenud Rein Fuks ja Eve Komp. 

Sarnaselt eelmise projektiga teeb ka Imandra Lake müra- ja kajarohket *shoegaze*-muusikat, kuid seda vähem popilikult ja rohkem mõtisklevalt-rahulikult, käies ära ka tumedama folkmuusika piirimail. Nende debüütalbum "Seesamseesam" sai hea vastuvõtu osaliseks ning seda iseloomustab mõtlikkus, müraseinte kasutamine ja minimalistlik lüürika. Kontserdil toetavad bändiliikmeid ansamblitest Bad Apples ja Galaktlan Grupp tuntud muusikud.

2011. aastal andis ansambel välja viie looga EP "Ülistuslaulud", millelt leiab muuhulgas töötlused lauludest "Lootus" (varem esitanud Janika Sillamaa), "Külm" (varem esitanud Johanson & vennad) ja "Ärkamise aeg" (autor René Eespere).

2012. aasta juulis avaldati kahe looga singel "Ilus aeg", millelt leiab laulu "Ilus aeg" remiksid Šoti muusikult Bill Wells ja Jaapani ansamblilt Tenniscoats. Neist viimane on omapärane selle poolest, et jaapanlased esitavad laulu eesti keeles, olles selle ära õppinud kuulmise järgi.

2014. aastal andis plaadifirma Seksound välja ansambli albumi "Avane". 2014. aasta veebruaris ilmus albumilt singel "Maa põleb".

Praegune koosseis
-----------------

* Rein Fuks
* Eve Komp

Diskograafia
------------

### Stuudioalbumid

* "Seesamseesam" (Seksound, 2010)
* "Avane" (Seksound, 2014)

### Remiksalbumid

* "Seemnesegu" (Seksound, 2013)

### Singlid

* "Ilus aeg" (Seksound, 2012)

### EP-d

* "Ülistuslaulud" (Seksound, 2011)

Viited
------

1. ↑  Schilling 2011. Imandra Lake (EST).
2. ↑  Ülistuslaulud. Bandcamp.com.
3. ↑  "Imandra Lake "Ilus aeg". Seksound.com". Originaali arhiivikoopia seisuga 31. märts 2013. Vaadatud 2. augustil 2012.
4. ↑  "Imandra Lake "Maa põleb" (2014)". Vaadatud 17.02.2014.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib isikust, kokteili kohta vaata artiklist Leida Peips (kokteil).* |

---

**Leida Peips** (sündinud 1. veebruaril 1937) on endine eesti lüpsja ja Eesti NSV Ülemnõukogu, NSV Liidu Ülemnõukogu rahvasaadik. 

Leida Peips õppis Heimtali 7-kl. Koolis, pärast lõpetamist 1953. aastal oli Viljandi rajooni «Sirbi ja Vasara» kolhoosis farmitööline, seejärel õppis Avanduse Põllumajanduskoolis. Kooli lõpetamise tas «Sirbi ja Vasara» kolhoosis (pärast kolhooside liitumist Viljandi näidissovhoos), kus algul töötas farmibrigadirina, aastail 1958–1964 linnutalitajana ning 1964. aastast. lüpsjana.

Ta töötas Tööpunalipu ordeniga Viljandi näidissovhoosi lüpsifarmis Päri külas. 1974. aastal lüpsis ta lehma kohta keskmiselt 5200 kg piima.. Eesti keskmine piima väljalüps oli sel aastal alla 4000 ja Venemaa keskmine alla 3000 kilogrammi.

Leida Peips oli Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseisu saadik ja 1979. ja 1984. aastal valiti ta Eesti NSV-st NSV Liidu Ülemnõukogu rahvasaadikuks.

Tunnustus
---------

* 1973 Tööpunalipu orden
* 1975 sotsialistliku töö kangelane (selle tiitliga kaasnesid kuldmedal "Sirp ja vasar" ning Lenini orden)
* 1975 NSV Liidu riiklik preemia
* 1977 Eesti NSV teeneline põllumajandustöötaja
* 1981 Eesti NSV teeneline noortejuhendaja
* 1981 Rahvaste Sõpruse orden

Vaata ka
--------

* Leida Peips (kokteil)

Viited
------

1. ↑  "Aasta siis oli 1975 – lehmad ja autasud", Rahvusarhiivi ajaveeb, 28. jaanuar 2016
2. ↑  Eesti ajaloo kuulsaim lüpsja tähistab 85. sünnipäeva, Sakala, 1. veebruar 2022
3. ↑  Leida Augusti t. PEIPS, Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseis = Верховный Совет ЭССР IX созыв: biograafiline lühiteatmik. EESTI RAAMAT TALLINN 1976, lk 124

Kirjandus
---------

* Ants Kalm. "Meisterlüpsja Leida Peips". Tallinn 1976

Välislingid
-----------

* Foto 1975
* Foto
* Maarius Suviste, Leida Peips: lauta ma küll enam tööle ei läheks!, Õhtuleht, 18. august 2007
**Throcyte** on Eesti *death metal*'i raskemuusika ansambel, mis tuli kokku 2010. aasta kevadel ning jõudis esimese avaliku ülesastumiseni 2013. aastal.

Bändi asutasid kitarristid/vokalistid Ants Reiu ja Kaspar Kull. 2013. aasta kevadel liitusid nendega bassist Haarold Toomsalu ja trummar Rainer Heinsar. Esimene kontsert toimus mais 2013 esmakordselt toimunud *Tuska Metal Battle*'i raames, millest võtsid osa mitmed mainekad Eesti metal-ansamblid. Pärast teist kontserti võttis koha bassistina sisse Franz Joosep Antson. 2014. aasta möödus Throcyte jaoks muutusterohkelt: Rainer liitus taas bändiga trummarina, kuid lahkusid Ants Reiu ja Franz Joosep Antson. 2014. sügisest tegutseb bändis Artur Ööpik (kitarr) ja Rauno Pärn-Mägi Räpinast (basskitarr). Kahe vokalisti asemel on nüüd üks. 2017. aastal lahkus bändist Rauno ning bassisti koha võttis sisse Tarvi Neemelaik.

Diskograafia
------------

### Albumid

* 2020 "Disaster" (album)

Koosseis
--------

### Praegune koosseis

* Kaspar "Kapa" Kull – vokaal / kitarr (2010–...)
* Rainer Heinsar – trummid (2013–...)
* Artur Ööpik – kitarr (2014–...),
* Tarvi Neemelaik – bass (2017–...)

### Endised liikmed

* Ants Reiu – vokaal / kitarr (2010–2014)
* Haarold Toomsalu – bass (2013)
* Franz Joosep Antson – bass (2013–2014)
* Rauno Pärn-Mägi – bass (2014–2017)

### Ajajoon
**Hjalmar-Fritjof Pöhl** (24. veebruar 1908 Tallinn – 12. juuni 1964 Maarianhamina, Ahvenamaa, Soome) oli eestirootsi vaimulik ja usuteadlane.

Elulugu
-------

Hjalmar Pöhli isa Hans Pöhl oli kooliõpetaja, eestirootslaste esimesi haritlasi ja rahvuslikke äratajaid. Hjalmar Pöhl lõpetas aastal 1928 Tallinna Linna Poeglaste Reaalgümnaasiumi. Seejärel õppis ta aastatel 1928–1933 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, õppis 1935–1936 ja 1940–1941 TÜ õigusteaduskonnas, *lic. teol.* (1954, Lundi Ülikool), *lic. phil.* (1956, samas). Seejärel jätkas ta õpinguid Uppsala Ülikoolis ja ordineeriti õpetajaametisse 5. juunil 1933 Skara toomkirikus piiskop Hjalmar Danelli poolt.

Aastal 1933 teenis ta Rootsi praostkonna vikaarõpetajana. Aastal 1934 Tallinna Rootsi-Soome Mihkli kogudust. Kuna Karl Nilsson lahkus Vormsi Püha Olavi koguduse õpetaja kohalt, siis asus Hjalmar Pöhl aastal 1934 Vormsi koguduse õpetaja kohale. Samuti oli ta 1934–1944 tegev ka Rootsi meremisjoni õpetajana ja oli rahvusvahelise meremisjoni juhataja Tallinnas. 1936. aastal oli ta Läänemaa seltskondliku komitee liige.
1937–1944 EELK Rootsi praostkonna praost. Läks 1944 Rootsi, oli eestlaste kirikuõpetaja Stockholmi, Göteborgi ja Lõuna-Rootsi piirkonnas, 1954–1964 Lundi Södra Selleropi eestlaste koguduse õpetaja.

1941. aastal saatis ta Canterbury peapiiskopile protestikirja viimase bolševismimeelsuse tõttu. 1944. aasta sügisel aitas ta Eesti haritlaskonnal ja kultuuritegelastel põgeneda Rootsi oma laevukesel Triinu (teiste hulgas oli põgenejate seas ka helilooja ja dirigent Olav Roots perekonnaga, kes hiljem suundus edasi Colombiasse).

Teadustöö
---------

Avaldanud töid usuteaduse alalt. Societas Ethica liige.

Isiklikku
---------

Tema vend oli eestirootsi vaimulik Ivar Hans Poëll. Nende isa Hans Pöhl oli üks rannarootslaste juhte.

Teoseid
-------

* Eesti-rootslaste usuline elu. // Jumala abiga edasi. Stockholm 1949
* *Contenu théologique de la critique Berdiaeff sur le marxisme et la communisme*. // Charisteria Iohanni Kõpp octogenaria oblata. Stockholm 1954
* Kas usk või usuteadus. // Issanda kiriku tööpõllul. Stockholm 1962
* Kirik ja ühiskond. // Eesti Kirik (1964)

Viited
------

1. ↑  Eesti Kirik nr 7/8 1964 (lk 116)
2. 1 2 3  "Eesti teaduse biograafiline leksikon", 3. köide
3. ↑  Eesti Kirik nr 2. 1958
4. ↑  Rootsi praost Eestis süüdistab. Eesti Sõna, 11. detsember 1941, nr 8, lk 4.

Kirjandus
---------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944* II. Trt 1994. Lk 520
* Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = *Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory*. Stockholm 1984. Lk 97

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Jaroslavli oblast** on 1. järgu haldusüksus (oblast) Venemaal Keskföderaalringkonnas.

2009. aasta alguses oli oblasti rahvaarv 1 310 500, 2023. aasta alguses 1 194 535.

95,15% elanikest on venelased.

Asustus
-------

Suuremad linnad on Jaroslavl, Rõbinsk, Pereslavl-Zalesski, Tutajev, Uglitš ja Rostov.

Haldusjaotus
------------

Oblast jaguneb 3 linnaringkonnaks (Jaroslavl, Pereslavl-Zalesski, Rõbinsk) ja 17 rajooniks:

* Bolšoje Selo rajoon
* Borissoglebski rajoon
* Breitovo rajoon
* Danilovi rajoon
* Gavrilov-Jami rajoon
* Jaroslavli rajoon
* Ljubimi rajoon
* Mõškini rajoon
* Nekouzi rajoon
* Nekrassovskoje rajoon
* Pereslavli rajoon
* Pervomaiski rajoon
* Pošehhonje rajoon
* Rostovi rajoon
* Rõbinski rajoon
* Tutajevi rajoon
* Uglitši rajoon

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. veebruar 2023. Vaadatud 1. mail 2023.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

 Jaroslavli oblast – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Oblasti koduleht

Keskföderaalringkond

Belgorodi oblast  **·**  Brjanski oblast  **·**  Ivanovo oblast  **·**  Jaroslavli oblast  **·**  Kaluga oblast  **·**  Kostroma oblast  **·**  Kurski oblast  **·**  Lipetski oblast  **·**  Moskva linn  **·**  Moskva oblast  **·**  Orjoli oblast  **·**  Rjazani oblast  **·**  Smolenski oblast  **·**  Tambovi oblast  **·**  Tula oblast  **·**  Tveri oblast  **·**  Vladimiri oblast  **·**  Voroneži oblast
**Rainer Ild** (stiliseeritult ka **rainer ild**) on Eesti alternatiivroki ja elektroonilise muusika ansambel, mille liikmed on Rainer Ild ja Sven Seinpere. 

Ansambli plussina on esile toodud teatraalsust ja omapärast lavalist kohalolekut. Nende muusikat on nimetatud ka *anti-pop'iks*.

Ansambel võitis 2017. aastal Noortebändi võistluse, mille auhinnaks oli leping EP avaldamiseks Taani plaadifirmaga No Angel Records. 2018. aastal esines duo Tallinn Music Weekil ning ilmus ka debüütalbum "Longero & Cheap Chips". 2021. aastal andis duo välja vaimse tervise teemalise albumi "akimbo".

Ansambliga on filmitud mitu muusikavideot üsna ekstreemsetes oludes. Näiteks 2018. aasta singli "Feeble Mind" muusikavideo jaoks istus Ild riietega kolme soojakraadiga ruumis asuvas külmas vannis. 2021. aasta loo "Substance" muusikavideo filmimisel seoti ta hullusärki kandes lakke, mille käigus sai ta peatrauma. Seda videot ansambel ei avaldanud.

Liikmed
-------

* Rainer Ild – vokaal, bass, kitarr ja klahvpillid
* Sven Seinpere – trummid, kõlaplaadid

Stuudioalbumid
--------------

* "Longero & Cheap Chips" (2018)
* "akimbo" (2021)

Viited
------

1. 1 2 3 4  MP (5. oktoober 2022). "RAINER ILDI UUS SINGEL ANNAB TEADA, ET PEAS KRUVID LOGISEVAD". *MuusikaPlaneet*. Vaadatud 4. veebruaril 2024.
2. ↑  Vilipo, Jaanika (18. oktoober 2018). "GALERII | Rainer Ildi plaadiesitlus tõi kohale muusikute koorekihi". *www.ohtuleht.ee*. Vaadatud 4. veebruaril 2024.
3. ↑  Saagim, Anu (13. november 2019). "VIDEOINTERVJUU | Noortebänd 2017 võitja Rainer Ildi kuldaväärt õpetussõnad tänavustele finalistidele". *Õhtuleht*. Vaadatud 4. veebruaril 2024.
4. ↑  "Rainer Ild". *Allstarz.ee | Muusikute Vikipeedia*. Vaadatud 4. veebruaril 2024.
5. 1 2  Jazepov, Terttu (5. aprill 2018). "VIDEO | Rainer Ild avaldas külmavärinaid tekitava muusikavideo". *Õhtuleht*. Vaadatud 4. veebruaril 2024.
**nublu** (kodanikunimega **Markkus Pulk**; sündinud 26. juunil 1996) on Keilast pärit Eesti räppar.

Laulude ajalugu
---------------

Nublu tuntumad lood on näiteks "Mina ka", "1-2", "für Oksana", "tmt" ja "Universum". 

Tema YouTube'i kanalil on kokku üle 53 miljoni vaatamise. Populaarseim muusikavideo on "für Oksana" (7,1 miljonit vaatamist). Spotify's on kõige populaarsemaks looks üle 7 miljoni kuulamisega "Universum", mille kaasartistiks on Soome räppar Mikael Gabriel.

Haridus
-------

Markus Pulk õppis põhikoolis Tallinna Inglise Kolledžis ja keskkoolis Tallinna Vanalinna Hariduskolleegiumi teatriklassis. Praegu omandab ta bakalaureusekraadi Tartu Ülikoolis ajakirjanduse ja kommunikatsiooni erialal.

Tunnustus
---------

Auhinnagalal "MyHits Awards 2018" oli Nublu nomineeritud auhinnale kolmes kategoorias, millest võitis kaks: aasta artist ja aasta hitt (lauluga "Mina ka"). Tema hitid "Mina ka" ja "öölaps!" saavutasid 2018. aasta Raadio 2 Aastahiti tabelis vastavalt esimese ja teise koha. 2019. aasta Eesti muusikaauhindade galal valiti Nublu aasta meesartistiks ja "Mina ka" aasta parimaks lauluks.

2020. aasta Eesti muusikaauhindade galal oli Nublu nomineeritud auhinnale aasta meesartisti ja aasta *Hip-Hop/Rap/R'n'B* artisti kategoorias, lisaks püüdis ta lauluga "Für Oksana" auhinda ka aasta muusikavideo ja aasta parima laulu kategoorias.

2021. aasta Eesti Muusikaauhindade galal oli Nublu nomineeritud auhinnale seitsmes kategoorias. Ta võitis kuus auhinda: aasta album, aasta muusikavideo, aasta debüütalbum, aasta artist (rahvahääletus), aasta meesartist ning aasta hip-hop/rap/r'n'b/ artistiks.

Isiklikku
---------

Tema õde on iluuisutaja ja üksiksõitja Eva-Lotta Kiibus.

Viited
------

1. 1 2  Rasmus Rammo (12. november 2018). "Mask langeb: öölaps Nublu esines juba enne kapuutsi ja prille tuhandete pealtvaatajate ees". *elu24*. Vaadatud 12. november 2018.
2. ↑  "Räppar nublul jäi ülikool lõpetamata". *Elu24*. 19. juuni 2019.
3. ↑  "Auhinnasadu on läbi: nemad on MyHits Awardsi võitjad..." *Elu24*. 3. november 2018.
4. ↑  "VAATA JA KUULA UUESTI: Aastahitt 2018". *ERR*. 6. jaanuar 2019.
5. ↑  "Eesti Muusikaauhinnad 2019 võitjad". *Eesti Muusikaauhinnad 2019*. Originaali arhiivikoopia seisuga 18. mai 2019. Vaadatud 6. juuli 2019.
6. ↑  Selgusid Eesti Muusikaauhinnad 2020 nominendid, ERR, 9. jaanuar 2020
7. ↑  Eesti Muusikaauhinnad 2021 võitjad on selgunud, Postimees, 29. jaanuar 2021
Eesti ja Läti naiste korvpalliliiga kohta vaata artiklit Eesti-Läti Ühisliiga.  Naiste võrkpalliliiga kohta vaata artiklit Naiste Balti liiga (võrkpall).  Naiste jalgpalliliiga kohta vaata artiklit Naiste Balti liiga (jalgpall).  

---

**Naiste Balti liiga** (inglise keeles **Baltic Women's Basketball League**, lühend **BWBL**) on Balti riikide ning teiste Põhja- ja Ida-Euroopa riikide ühine korvpalliliiga, mis on asutatud 19. mail 1994. Liigale vastav meeste liiga on Baltic Basketball League.

2017/18 hooajal osalesid liigas naiskonnad Valgevenest, Venemaalt ja Leedust. Varem on liigas mänginud ka naiskonnad Eestist, Kasahstanist, Lätist, Moldovast, Norrast, Poolast, Rootsist, Soomest, Ukrainast ja Usbekistanist.

Eesti naiskondadest on liigas mänginud Audentes Tallinn, Tooted Tallinn, TPÜ-ELK ja FCR Media/Rapla.

Vaata ka
--------

* Baltic Basketball League

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. juuli 2020. Vaadatud 6. aprillil 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Koduleht
Katri-Evelin Kalaus 2021. aasta Arvamusfestivalil
**Katri-Evelin Kalaus** (sündinud 14. jaanuaril 1972) on eesti kliiniline psühholoog.

Haridus
-------

Kalaus sai Tartu Ülikoolis psühholoogia eriala magistrikraadi 1998 aastal. Lisaks läbinud kognitiiv-käitumusliku psühhoteraapia põhiväljaõppe.

Töö ja ühiskondlik tegevus
--------------------------

Katri-Evelin Kalaus töötab Psühhiaatria ja Psühhoteraapia Keskuses Sensus. Ta on töötanud kliinilise psühholoogia lektorina Tallinna Ülikoolis, on Eesti Psühholoogide Liidu liige ja Kliinilise psühholoogia erialasektsiooni juhataja. Ta on Eesti Kognitiivse- ja Käitumisteraapia Assotsiatsiooni liige, president aastatel 2012–2015, juhatuse liige aastatel 2010–2016.

Viited
------

1. ↑  Madis Filippov (1.4.2015). "Katri-Evelin Kalaus: teraapiafond ei kata kõigi patsientide ravivajadust". *Med24*. Vaadatud 1.9.2021.
2. 1 2  "Katri-Evelin Kalaus". *Sensus*. Vaadatud 1.9.2021.
3. ↑  "Magistriõppe lõpetanute tähestikuline nimekiri". *Tartu ülikool*. Originaali arhiivikoopia seisuga 26.08.2021. Vaadatud 1.9.2021.
4. ↑  "ESF programmi „Kutsete süsteemi arendamine" infopäeva kliinilistele psühholoogidele" (PDF). Vaadatud 1.9.2021.
**Evika Siliņa** (sündinud 3. augustil 1975 Riias) on Läti jurist ja poliitik (Ühtsus), alates 15. septembrist 2023 Läti peaminister.

Evika Siliņa lõpetas Läti Ülikooli bakalaureuseastme õigusteaduse alal 1997. aastal. Magistrikraadi õigusteaduse, rahvusvahelise õiguse ja Euroopa õiguse alal sai ta 2001. aastal Riia Juriidilises Kõrgkoolis.

1995. aasta jaanuarist kuni 1999. aasta augustini töötas ta juriidilise nõustajana. 1998. aasta novembrist kuni 2003. aasta detsembrini oli ta advokaadibüroos ZVAB Lata advokaadi abi. 2003. aasta detsembrist kuni 2012. aasta aprillini töötas vandeadvokaadina. 2011. aasta novembrist kuni 2012. aasta aprillini oli ta siseministri koosseisuväline nõunik. 2013. aasta jaanuarist kuni 2019. aasta jaanuarini töötas ta Läti Siseministeeriumi parlamentaarse sekretärina. 2019. aasta jaanuarist kuni 13. detsembrini 2022 oli ta Läti Riigikantseleis peaministri parlamentaarne sekretär. 1. novembrist 2022 kuni 13. detsembrini 2022 oli ta Läti Seimi liige.

14. detsembrist 2022 15. septembrini 2023 oli Evika Siliņa Läti sotsiaalminister.

Isiklikku
---------

Evika Siliņa on abielus, tal on kolm last. Usutunnistuse poolest on ta baptist.

Vaata ka
--------

* Evika Siliņa valitsus

Viited
------

1. ↑  Evika Siliņa Centrālā vēlēšanu komisija
2. ↑  Evika Siliņa : Minister for Welfare Cabinet of Ministers. Republic of Latvia
3. ↑  Evika Siliņa Puaro
4. ↑  Bartosz Chmielewski: Latvia: a new government led by Evika Siliņa Ośrodek Studiów Wschodnich im. Marka Karpia, 18. september 2023

| * v
* r
Läti peaministrid |
| --- |
| aastatel 1918–1940 | 
Ulmanis **·**  Meierovics **·**  Pauļuks **·**  Meierovics **·**  Zāmuēls **·**  Celmiņš **·**  Ulmanis **·**  Alberings **·**  Skujenieks **·**  Juraševskis **·**  Celmiņš **·**  Ulmanis **·**  Skujenieks **·**  Bļodnieks **·**  Ulmanis |  |
| alates 1990. aastast | 
Godmanis **·**  Birkavs **·**  Gailis **·**  Šķēle **·**  Krasts **·**  Krištopans **·**  Šķēle **·**  Bērziņš **·**  Repše **·**  Emsis **·**  Kalvītis **·**  Godmanis **·**  Dombrovskis **·**  Straujuma **·**  Kučinskis **·**  Kariņš **·**  Siliņa |
**Aili Aben** (sündinud 25. mail 1935 Narvas) on eesti haridus- ja parteitegelane.

1956. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi.

1956. aastast töötas ta Tallinna Lastemuusikakooli muusikaõpetajana. Aastatel 1957–1964 oli ta Tallinna 1. Keskkooli füüsikaõpetaja ja õppealajuhataja. 1964. aastast oli ta Tallinna 42. Keskkooli direktori asetäitja, hiljem direktor.

1962. aastast oli ta NLKP liige. 1973. aastast EKP Tallinna Linna Mererajooni Komitee teine sekretär, 1979. aastast EKP Tallinna Linna Mererajooni Komitee I sekretär. 1980. aastast EKP Keskkomitee teaduse ja õppeasutuste osakonna juhataja.

1983. aastast oli ta Eesti NSV Naiste Nõukogu esinaine.

1990.–2000. aastatel töötas ta Tallinna Pedagoogikaülikooli vastuvõtu spetsialistina.

Ta oli NSV Liidu Ülemnõukogu 8. koosseisu saadik ning Eesti NSV Ülemnõukogu X ja XI koosseisu saadik. Eesti NSV Ülemnõukogu X koosseisus oli ta väliskomisjoni esimehe asetäitja, Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisus haridus- ja kultuurikomisjoni esimees.

Tunnustus
---------

* 1976 Medal "Töövapruse eest"

Viited
------

1. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu X koosseis. Biograafiline lühiteatmik. Tallinn: Eesti Raamat 1981
2. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseis. Biograafiline lühiteatmik. Tallinn: Eesti Raamat 1985
**Jõgevamaa Puuetega Inimeste Koda** (lüh. **JPIK**) on Jõgeva maakonnas tegutsev mittetulundusühing, mis ühendab maakonna puuetega inimeste ühinguid. Organisatsioon on tegutsenud aastatel 1994–1997 ja alates 2000. aastast. Jõgevamaa Puuetega Inimeste Koja büroo paikneb Jõgeva linnas.

Ajalugu
-------

Esimest korda loodi JPIK 1994. aastal. See alustas tööd OÜ Jõgeva Sotsiaalkeskuse Elukaar ruumides. Tegevus lõpetati 1997. aastal mittetulundusühingute registrist kustutamisega tollase juhatuse esimehe Ülo Saviaugu algatusel. Aastatel 1994–1997 tegutsenud koja dokumendid ei ole säilinud .

Jõgevamaa Puuetega Inimeste Koda asutati uuesti 3. oktoobril 2000. Asutamisleping ja põhikiri allkirjastati Jõgeva Maavalitsuse saalis 15 asutajaliikme poolt.

Ülesanded
---------

Põhikirjast tulenevalt esindab ja kaitseb koda puuetega inimesi ja neid esindavaid ühiskondlikke organisatsioone. Selleks jälgib see puuetega inimestele võrdsete võimaluste loomise standardreeglite täitmist, osaleb nii riiklikul kui ka kohalikul tasandil õigusnormide loomisel ja arendab koostööd teiste riikide ja piirkondade puuetega inimeste organisatsioonidega.

Koja liikmesorganisatsioonid
----------------------------

Jõgevamaa Puuetega Inimeste Koda on katusorganisatsiooniks 10 maakondlikule puuetega inimeste organisatsioonile:

* Jõgevamaa Kutsehaigete Ühing
* Jõgevamaa Vaimupuudega Inimeste Tugiühing
* Jõgeva Vaegkuuljate Ühing
* Jõgevamaa Diabeetikute Selts
* Jõgevamaa Puuetega Laste Vanemate Ühing
* Jõgevamaa Südamehaigete Ühing
* Jõgevamaa Tugikeskus
* Jõgevamaa Radikuliidi- ja Reumahaigete Ühing
* Jõgevamaa Fantaasiarikkad Noored
* Jõgevamaa Vaegnägijate Ühing

Viited
------

1. ↑  Jõgevamaa Puuetega Inimeste Koja koduleht. Vaadatud 30.11.2012.
2. ↑  Jõgevamaa Puuetega Inimeste Koda - 10 aastat tegevust. Jõgeva 2010, lk 6
3. ↑  Jõgevamaa Puuetega Inimeste Koja põhikiri. PDF. Vaadatud 30.11.2012

Välislingid
-----------

* Jõgevamaa Puuetega Inimeste Koja koduleht
**Joann Ümarik** (13. märts 1888 Arukse talu, Karksi vald, Pärnumaa – 1. juuni 1984 Tallinn) oli eesti õigeusu vaimulik.

Piiskop Platon pühitses ta diakoniks 23. juunil 1918 ja peapiiskop Aleksander preestriks Tallinna Issanda Muutmise peakirikus 1. jaanuaril 1921.

Joann Ümarik oli preester Juuru Püha Vassili Suure koguduses 1920–1933, Tallinna kalmistu koguduses 1933–1934 ja Pärnu Issandamuutmise koguduses 1934–1950. Ta oli Harjumaa, hiljem Pärnumaa praost, 1942–1945 Sinodi liige. 

Pärast Eesti taasvallutamist Nõukogude Liidu poolt 1944. aastal keeldus Joann Ümarik andmast allkirja "kirikulõhe" (Eesti õigeusu kiriku iseseisvumise) "patukahetsusaktile". 25. aprillil 1950 ta arreteeriti, ta vabanes vangistusest 26. augustil 1954. 

Pärast vabanemist teenis ta aastail 1954–1962 Tartu Aleksandri koguduses, hooldades samaaegselt Nõo Püha Kolmainu kogudust ja aastatel 1961–1962 Elva Peetri ja Pauli kogudust (olles samas ka viimaseks preestriks). Alates 1962. aastast teenis ta (kuni surmani) ülempreestrina Tallinna Neeva vaga õigeusulise suurvürsti Aleksandri kogudust.

Joann Ümarik suri 1. juunil 1984 Tallinnas ja ta maeti 5. juunil 1984 Tallinna Aleksander Nevski kalmistule.

Isiklikku
---------

Tema vend oli põllumajandusteadlane Jaak Ümarik.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 22. detsember 2015. Vaadatud 27. juunil 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑

Välislingid
-----------

* Vaimulike andmebaas
Mõisa peahoone (oktoober 2013)
**Annikvere mõis** (saksa keeles *Annigfer*) oli rüütlimõis Haljala kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne-Viru maakonda Haljala valda.

Esimesed teated mõisast on teada aastast 1445. Mõisa viimased (enne 1919. aastat) omanikud olid Nottbeckid, kellest viimane omanik oli Berthold von Nottbeck.

Viited
------

1. 1 2  Annikvere mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 18. jaanuar 2022)

Välislingid
-----------

* Annikvere mõis Eesti mõisaportaalis

Haljala kirik
Haljala kihelkond

**Kirik**: Haljala kirik  

**Mõisad**: Aari mõis | Aaspere mõis | Annikvere mõis | Aru mõis | Ernemaa mõis | Essu mõis | Haljala kirikumõis | Harmi mõis | Holsta mõis | Idavere mõis | Jalumäe mõis | Kaliküla mõis | Kandle mõis | Karula mõis | Kavastu mõis | Koigi mõis | Kodavere mõis | Kärmu mõis | Käsmu mõis | Lihulõpe mõis | Loobu mõis | Läsna mõis | Maheda mõis | Metsiku mõis | Mõisalõpe mõis | Oandu mõis | Paduri mõis | Rassivere mõis | Sagadi mõis | Sauste mõis | Selja mõis | Tammispea mõis | Tatruse mõis | Telliste mõis | Tereski mõis | Tõikvere mõis | Tõugu mõis | Vanaküla mõis | Vanamõisa mõis | Varangu | Veltsi mõis | Vihula mõis | Võle mõis
**Heino Rohtla** (18. aprill 1921 Uusna vald, Viljandimaa – 12. oktoober 1985 Tallinn) oli põllumajandustegelane ja Eesti NSV riigitegelane.

Ta lõpetas aastal 1961 zootehnikuna Eesti Põllumajanduse Akadeemia.

Aastal 1941 oli ta Imavere valla karjakontrollassistent. 2. juulil 1941 mobiliseeriti ta Punaarmeesse; ta oli Eesti korpuses, 373. laskurpolgus, sõja lõpus oli ta vanemseersandi auastmes. Aastatel 1946–1947 töötas ta Eesti NSV Loomakasvatuse Ministeeriumis[*küsitav*] zootehnikuna. Aastast 1947 töötas ta juhtivatel kohtadel Eesti NSV Põllumajandusministeeriumis. Aastatel 1963–1965 oli ta Eesti NSV põllumajandussaaduste tootmise ja varumise ministri asetäitja ja esimene asetäitja; aastatel 1965–1970 Eesti NSV põllumajandusministri asetäitja ja esimene asetäitja. Aastatel 1970–1975 oli ta Eesti NSV põllumajandusminister.

Ta oli aastast 1955 NLKP liige, ta oli aastast 1971 EKP Keskkomitee liige. Lisaks oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu VIII koosseisu saadik.

Heino Rohtla suri 12. oktoobril 1985 Tallinnas ja ta maeti 18. oktoobril 1985 Metsakalmistule.

Tunnustus
---------

* 1964 – Eesti NSV teeneline zootehnik
* 1970 – Nõukogude Eesti preemia
* 1971 – Lenini orden
* 1973 – Tööpunalipu orden

Viited
------

1. ↑  Eestlased Vene sõjaväes1940-1945. Teine osa. Tallinn, 2009 (lk.664)
2. ↑

Kirjandus
---------

* Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951\*2000 AS Kirjastus Ilo, 2003
Urge raamatukogu
**Urge raamatukogu** on Tori Valla Raamatukogu haruraamatukogu, mis asub Pärnu maakonnas Tori vallas Urge külas aadressil Urge tee 12, 85010.

Raamatukoguhoidja on Ave Purre.

Ajalugu
-------

Urge raamatukogu eelkäijateks võib pidada 20. sajandi alguses Tammiste ja Taali vallas tegutsenud seltside raamatukogusid. Laenutajateks olid seltsiliikmed, raamatuid osteti piduõhtute tulu eest. Mõned Taali Põllumeeste Seltsi, „Kungla" Seltsi või Kiisa algkooli templitega raamatud on tänini raamatukogus alles. Vahetult pärast Teist maailmasõda töötas Taali koolimajas külaraamatukogu, kus 1951. aasta raamatukogu passi järgi oli põrandapinda 39 m², ahiküte, 2 raamaturiiulit, fond suurusega 2158 teavikut, lugejaid aastas 148. 1950. aastatel koliti Urge külla majandikontori majja 28 m² suurusesse ruumi. Fond oli kasvanud 3500 teavikuni, töötasid rändkogud ja raamatute kojukandjad.

1960. aastatel anti raamatukogule majandi laoruum ringide, näituste ja ürituste jaoks, hiljem ka kontoriruumi.

Tammiste välisteeninduspunkti hoone
Asutuse nimi, mis aegade jooksul olnud Paikuse-Ülejõe või Taali-Ülejõe rahvaraamatukogu, haruraamatukogu või külaraamatukogu, oli ajale jalgu jäänud ja muudeti 1984. aastal Urge raamatukoguks. Peagi algas koostöö Taali kooliga, kus avati laenutuspunkt ja kuni kooli sulgemiseni toimus palju ühisüritusi. 

Valdade tekkimisel läks asutuse ülalpidamine Sauga vallale. Aastal 2002 kolis raamatukogu endisesse kauplusehoonesse. Külastajad said enda kasutusse ligi 100 m² avara ruumi. Aasta pärast avati samas majas Urge Vabaajakeskus. Kuni selle sulgemiseni 2015. aastal tehti koos väga palju üritusi.

Alates 2017. aasta suvest teenindas ühel päeval nädalas Urge raamatukogu lugejaid Tammiste välisteeninduspunktis, mis asus lasteaias. Alates 1. septembrist 2023 on Tammiste välistseeninduspunkt avatud kahel päeval nädalas ja seda juba Tammiste Lasteaed-algkoolis.

Raamatukogu töötajad
--------------------

* Leili Nigulis (Järvela)
* Liivia Koolme (Kirikall)
* Anne Pusse
* Erika Mitt
* Ave Purre

Viited
------

1. 1 2  "Tori Valla Raamatukogu koduleht".
2. ↑  "Urge raamatukogu kuni 31.12.2017".

Välislingid
-----------

* Urge raamatukogu Facebookis
* Tori Valla Raamatukogu koduleht