recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Anar Zeinalov** (sündinud 13. jaanuaril 1985 Kohtla-Järvel) on aserbaidžaani juurtega Eesti Kreeka-Rooma maadleja. 

Ta lõpetas aastal 2007 Kohtla-Järve täiskasvanute gümnaasiumi. Treeninguid alustas 1994. aastal Georgi Esebua juhendamisel. Kuulub aastast 2005 Eesti koondisse.
Treener on Henn Põlluste.
Eesti parim Kreeka-Rooma maadleja – 2010 ja 2011. aastal.

Saavutused
----------

Üheksakordne Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses: (2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013)

Maailmameistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
-----------------------------------------------

2009 Hering Taani kehakaalus 55 kg – 21. koht (osavõtjaid 35);

2010 Moskva Venemaa kehakaalus 55 kg – 25. koht (osavõtjaid 34);

2011 Istanbul Türgi kehakaalus 55 kg – 15. koht (osavõtjaid 37);

2013 Budapest Ungari kehakaalus 55 kg – 20. koht (osavõtjaid 33)

Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
------------------------------------------------

2008 Tampere Soome kehakaalus 55 kg – 16. koht (osavõtjaid 21)

2009 Vilnius Leedu kehakaalus 55 kg – 10. koht (osavõtjaid 24)

2010 Bakuu Aserbaidžaan kehakaalus 55. kg – 9. koht (osavõtjaid 20)

2011 Dortmund Saksamaa kehakaalus 55. kg – 5. koht (osavõtjaid 26)

2012 Belgrad Serbia kehakaalus 60. kg – 12. koht (osavõtjaid 26)

2013 Thbilisi Gruusia – 9. koht (55 kg) (osavõtjaid 17)

OM valikturniir
---------------

2008 Rome-Ostia Itaalia – 8. koht (osavõtjaid 24);

2008 Novi Sad Serbia – 7. koht (osavõtjaid 18);

2012 Sofia Bulgaaria – 3. koht (osavõtjaid 12);

2012 Vantaa Soome – 12. koht (osavõtjaid 19)

Rahvusvahelised turniirid
-------------------------

Grand Prix of Germany Saksamaa Dortmund

2008. aasta – 3. koht (55 kg);

2009. aasta – 3. koht (55 kg);

2010. aasta – 13. koht (55 kg).

Golden Grand Prix

2011. aasta Ungari – 13. koht (60 kg).

2012. aasta Ungari – 9. koht (60 kg).

Herman Kare Tournament Soome

2011. aasta – 8. koht;

2013. aasta – 2. koht.

Vantaa Painicup Soome

2009. aasta – 6. koht;

2011. aasta – 13. koht

Arvo Haavisto Cup Soome

2009. aasta – 7. koht;

2010. aasta – 9. koht;

2013. aasta – 12. koht

Kristjan Palusalu mälestusvõistlused Eesti

2009. aasta – 3. koht;

2011. aasta – 1. koht;

2013. aasta – 1. koht.

Georg Lurichi mälestusvõistlused Eesti

2010. aasta – 2. koht

Wladyslaw Pytlasinski Cup Poola

2010. aasta – 13. koht;

2011. aasta – 23. koht;

2013. aasta – 19. koht

Põhjamaade meistrivõistlused

2007. aasta Eesti – 4. koht;

2008. aasta Norra – 3. koht;

2010. aasta Taani – 1. koht;

2011. aasta Eesti – 5. koht;

2013. aasta Rootsi – 5. koht.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. mai 2012. Vaadatud 15. aprillil 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Terebovlja** (ukraina Теребовля, poola Trembowla) on linn Ukrainas Ternopili oblastis, Terebovlja rajooni halduskeskus. Terebovlja asub Ternopilist umbes 30 km lõunas.

Terebovljat on esmamainitud 1097. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1389. aastal. Esimese Poola jagamise tagajärjel läks linn 1772. aastal Austria keisririigi võimu alla. Lühikest aega kuulus Terebovlja aastatel 1810–1815 Venemaa Keisririigile. 1918. aasta novembrist kuni 1919. aasta juunini oli Terebovlja Ukraina Rahvavabariigi koosseisus. 1919–1939 kuulus linn Poola koosseisu. 1939. aasta septembris hõivas Terebovlja Punaarmee ja mõni aeg hiljem annekteeriti linn Ukraina NSV osana Nõukogude Liidu koosseisu. Saksa väed vallutasid Terebovlja 6. juulil 1941, Punaarmee vallutas linna tagasi 23. märtsil 1944.

Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Terebovlja elanikest ukrainlasi 97,92%, venelasi 1,46%, poolakaid 0,30% ja valgevenelasi 0,10%.

Viited
------

1. ↑  Теребовля Теребовлянська об'єднана територіальна громада
2. ↑  Національний склад міст Datatowel.in.ua
**Ene Pajula** (sünninimi **Ene Jermakov**; sündinud 18. veebruaril 1950) on eesti ajakirjanik.

Haridus
-------

Ta õppis aastatel 1957–1959 Tallinna 24. Keskkoolis ning lõpetas 1968. aastal Tallinna 1. Keskkooli. Aastatel 1969–1976 õppis ta Tartu Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonnas eesti filoloogia erialal, lõpetades ajakirjandusharus.

Töökäik
-------

Aastatel 1974–1985 töötas ta Eesti Televisioonis "Aktuaalses kaamera" toimetuse keeletoimetaja ja reporterina. 1985–1989 töötas ta Pärnumaal Aesoos hüdroloogiateenistuse vaatluspunkti vaatlejana. 1989–1992 töötas ta ajalehe Läänlane toimetajana ja 1993–2008 oli Lääne maavalitsuse pressiesindaja. Aastatel 2008–2009 oli ta Õpetajate Lehe toimetaja. 2009. aastast kuni pensionieani oli ta vabakutseline ajakirjanik. 

Ene Pajula on Eesti Ajakirjanike Liidu auliige ja 2011. aastast juhatuse liige.

Tunnustus
---------

* 2019 Valgetähe V klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Ene Pajula on lahutatud ja ühe poja ema.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. september 2020. Vaadatud 29. jaanuaril 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Eesti Ajakirjanike Liidu koduleht
3. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 19847

Välislingid
-----------

* Suur Arteri intervjuu: Ene Pajula – Mammi, kes pole mingi mammi
Ene Pilliroog 1999. aastal
**Ene Pilliroog** (aastani 1971 **Gustke**, sündinud 20. novembril 1946 Mooritsa külas Jõgevamaal) on eesti muusikateadlane ja kirikutegelane.

Elulugu
-------

Tema vanemad on August Gustke ja Eha Gustke-Karu.

Pilliroog lõpetas 1966 Tallinna Muusikakooli akordioni ja puhkpilliorkestri dirigeerimise erialal ning 1971 Tallinna Riikliku Konservatooriumi dirigeerimise ja 1973 muusikateaduse erialal. 

Oli 1969–1978 Tallinna Muusikakeskkooli ja 1993–1999 Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli muusikaajaloo õpetaja, ühtlasi töötas 1978–1997 Eesti Raadios erinevatel ametikohtadel ja oli 1997–2003 meediakeskuse Eesti Luterlik Tund direktor.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: eesti muusikud, muusika ja muusikaajalugu. Kirjutanud, koostanud ja toimetanud muusikaalaseid raamatuid (Rahvusvahelise Eduard Tubina Ühingu aastaraamat 6 (2006), Eesti orelikultuurist (toimetaja ja koostaja koos Ivalo Randaluga; Tallinn, 2007) jm, "Eesti muusika biograafilise leksikoni" (Tallinn, 1990) kaasautor, teinud kaastööd Eesti Entsüklopeediakirjastusele ja TEA kirjastusele, süstematiseerinud Eesti Rahvusraamatukogus Neeme Järvi fondi.

Võitnud rahvusvahelisel raadiosaadete konkursil "Prix Musical de Radio Brno" I koha saatega "Arbos" (1988) ja III koha saatega "Musica coeli" (1990).

Avaldanud 8 monograafiat ja u 200 artiklit perioodikas (sh ajakirjades Muusika, Kultuur ja Elu jm).

Teoseid
-------

* Els Aarne. Eesti tänase muusika loojaid. Tallinn, 1985
* Naan Põld. Tallinn, 1991
* Tiit Kuusik. Elu ja peegeldused. Tallinn, 1992
* Muusika kaudu maailma. // Albertville ja/nüüd Barcelona. Tallinn, 1992
* Filharmoonia Kammerkoori lugu. Tallinn, 1996
* Kaarli kirik & kogudus. Tallinn, 1997
* Sööt muusikasse. Ants Söödi tegemistest. Tallinn, 2005
* XXI pilku orelile. // Eesti orelikultuurist. Tallinn, 2007
* Lembit Verlin. Tallinn, 2007
* Teo Maiste. Tallinn, 2008.

Isiklikku
---------

Olnud abielus klarneti- ja saksofonimängija Arvo Pillirooga (1946 - 1993), pojad Arne (snd 1974) ja Allan (snd 1977).

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Töö on olnud minu jaoks rõõm. // Vooremaa, 6. detsember 1997.
* Eesti teatri biograafiline leksikon. Tallinn, 2000, 494.
* Kes on kes? Tallinn, 2000, 150.
* Eesti muusika biograafiline leksikon. A-M. Tallinn, 2008 Tallinn, 2008, 104.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Nartsissi õiekroon
**Õiekroon** ehk **kroon** (*corolla*) on õiekatte väljastpoolt teine ring, mis ümbritseb tolmukaid ja emakaid tupplehtedest seespool. 

Õiekrooni moodustavad tavaliselt värvilised kroonlehed. Kui kroonlehed on kokku kasvanud, nimetatakse õiekrooni liitlehiseks, vabade kroonlehtedega lahklehiseks õiekrooniks. Liitlehise krooni kokkukasvanud osa nimetatakse putkeks, kokkukasvamata osa **tagasikäändunud osaks** ja nende vahelist suuet **neeluks**.

Õiekroonide liigitus
--------------------

#### Aktinomorfne

ehk polüsümmeetriline õiekroon, mille saab vähemalt kahe lõikepinnaga jaotada sümmeetrilisteks poolteks.
Aktinomorfsed liitlehised õiekroonid liigitatakse putke pikkuse, tagasikäändunud osa kuju ja suuruse järgi:

* ratasjas – putk väga on lühike või peaaegu puudub, tagasikäändunud osa on tasapinnaline
* lehterjas – putk avar lehtrikujuline, tagasikäändunud osa suhteliselt väike
* kellukjas – putk ümardunud, tassikujuline ja läheb sujuvalt üle vähemärgatavaks tagasikäändunud osaks
* putkjas – putk silindriline, väga väikese tagasikäändunud osaga või ilma selleta
* liudjas – putk silindriline, laia tagasikäändunud osaga
* kuppeljas – kroonlehed on otstest kokku kasvanud

* Ratasjas metsvitsa õiekroon
* Tubaka lehterjas õiekroon
* Maikellukese kellukjas õiekroon
* Päevalille putkjad õiekroonid
* Sireli liudjad õiekroonid
* Viinapuu kuppeljad õiekroonid

#### **Sügomorfne**

ehk monosümmeetriline õiekroon, mille saab ühe lõikega jagada kaheks sümmeetriliseks pooleks.
Sügomorfsed liitlehised õiekroonid jaotuvad järgmiselt:

* huuljas – tagasikäändunud osa koosneb kahest erineva kujuga huulest
* keeljas – tagasikäändunud osa on keelekujuline
* kannusega – kroonlehed moodustavad õõnsa väljakasve, mida nimetatakse kannuseks

* Iminõgese huuljas õiekroon
* Sinise kannatuslille keeljad õiekroonid
* Hariliku käokannuse kannusega õiekroon

**Asümmeetriline** on õiekroon, mida ei saa jagada sümmeetrilisteks poolteks.
**Õie Palmre** (sündinud 3. juunil 1948 Paldiskis) on eesti keemik.

Elulugu
-------

Õie Palmre on majakavahi tütar.

Lõpetas 1966 Tallinna 24. Keskkooli, 1971 TPI keemia-teaduskonna elektroonika erimaterjalide tehnoloogia erialal, 1975–78 TPI füüsikalise keemia kateedri aspirant, keemiaknd (1979, Sverdlovsk, A. M. Gorki nimeline Uurali Riiklik Ülikool), väitekiri "Кинетика квазихимическх реакции в ZnSe". Oli 1979–87 TPI füüsika kateedri vanemteadur, 1987–92 ülijuhtivuse labori vanemteadur, 1993–99 Flora Kadrina AS-i küünalde kvaliteediinsener, tehnoloog ja projektijuht, 1999– Statistikaameti vanemspetsialist.

Teadustöö
---------

Uurimis­valdkonnad keemias: A2B6-tüüpi pooljuhtmaterjalide defektkoostis, defektide tekkenähtuste kineetika, kõrgtemperatuursete ülijuhtkilede kasvatamine. Eesti NSV riiklik preemia (1985, kollektiivis). 6 teadustrükist.

Teoseid
-------

* Центры свечения в легированном ZnSe и энергия актвации их образования. // Изв. АН СССР. Неорг. материалы (1980) 16
* Structure of Recombination Centres in ZnSe Phospores. // Phys. Status Solidi (1982) 70
* СВЧ методы для аналитического контроля состава луминофоров. // Всесоюзн. совещ: синтез, свойства исследования, технология и применение луминофоров. Ставрополь, 1985
* Tööandja kulutused töötajatele. 2000 (kaasautor Mare Kusma). // Eesti Statistika (2002) 9.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* TPI 1936–1986, 419, 422, 498.

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Pronks** | 2014 |  |

**Joël Ivo Veltman** (sündinud 15. jaanuaril 1992 Velsenis) on Hollandi jalgpallur, kes mängib parem- või keskkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Brighton & Hove Albion ja Hollandi jalgpallikoondises.

Ta liitus 2001. aastal Ajaxi noorteakadeemiaga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta hooajal 2012–13 ning alates järgmisest hooajast kuulus ta kuulunud klubi põhimeeskonda. Hooaegadel 2012–13, 2013–14 ja 2018–19 tuli ta Ajaxiga tulnud Hollandi meistriks.

2020. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Brighton & Hove Albioniga.

Debüüdi Hollandi jalgpallikoondises tegi Veltman 19. novembril 2013 sõprusmängus Colombia vastu. Koondisekarjääri kaks esimest väravat lõi ta 4. juunil 2017 sõprusmängus Elevandiluuranniku vastu. 2014. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Hollandi koondisega pronksmedali.

Saavutused
----------

Ajax
* Eredivisie: 2012–13, 2013–14, 2018–19
* KNVB beker: 2018–19
* Johan Cruijff Schaal: 2013, 2019
* UEFA Euroopa Liiga: Teine koht 2016–17

Viited
------

1. ↑  "Albion make Dutch international their second summer signing". Brighton & Hove Albion F.C. 29.7.2020. Vaadatud 31.7.2020

Välislingid
-----------

 Joël Veltman – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Hollandi koondis  –  2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Cillessen
* 2 Vlaar
* 3 De Vrij
* 4 Martins Indi
* 5 Blind
* 6 De Jong
* 7 Janmaat
* 8 De Guzmán
* 9 Van Persie  (c)
* 10 Sneijder
* 11 Robben
* 12 Verhaegh
* 13 Veltman
* 14 Kongolo
* 15 Kuyt
* 16 Clasie
* 17 Lens
* 18 Fer
* 19 Huntelaar
* 20 Wijnaldum
* 21 Depay
* 22 Vorm
* 23 Krul
* Treener: Van Gaal

 | Holland |
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Kuuba |
|  |
| Kuld | 1992 | I keskkaal |
|  |
| 2. ring | 1989 | II kergekeskkaal |
| Kuld | 1991 | I keskkaal |
|

**Juan Carlos Lemus García** (sündinud 6. mail 1965) on Kuuba endine poksija. 

Lemus oli kokku kahekordne Kuuba meister - II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1988. aastal ja I keskkaalus (kuni 71 kg) 1990. aastal.

Lemus võitis I keskkaalus (kuni 71 kg) 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. 

Lemus võitis I keskkaalus (kuni 71 kg) 6. maailmameistrivõistlustel (Sydney, 1991) kuldmedali ja tuli maailmameistriks. Ta osales II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 5. maailmameistrivõistlustel (Moskva, 1989), kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise hilisemale hõbemedalivõitjale Siegfried Mehnertile (Ida-Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Lemus elab praegu (veebruar 2012) Kanaari saartel.

Viited
------

1. ↑  25. suveolümpiamängude poksivõistlus. Barcelona 1992. Tulemused inglise keeles
2. ↑  6. maailmameistrivõistlused poksis. Sydney 1991. Tulemused inglise keeles
3. ↑  5. maailmameistrivõistlused poksis. Moskva 1989. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Juan Carlos Lemus saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Juan Bautista José Cabanilles** [kavan'iljes] (6. september 1644 Algemesi Valencia lähedal – 24. aprill 1712 Valencia) oli hispaania organist ja helilooja.

Elulugu
-------

Tõenäoliselt alustas ta oma muusikuteed kohalikus kirikus kooripoisina. Hiljem õppis Valencia katedraalis preestriks, hariduse hulka kuulusid ka muusikatunnid. 1665. aastal, kui Cabanilles oli 20-aastane, nimetati ta katedraali abiorelimeistriks. Aasta hiljem sai ta orelimeistri koha. 22. septembril 1668 pühitseti ta preestriks. Cabanilles jäi orelimeistri kohale järgmiseks 45 aastaks, kuigi loomingu kõrghetkedel oli tal harva aega oma ametikohustusi täita.

Looming
-------

Mitmed Cabanillesi teosed on virtuooslikud ning oma ajast ees, kuid laiemas plaanis järgib tema looming 16. sajandi Hispaania muusikatraditsiooni. On säilinud hulk tema orelile kirjutatud teoseid (*tiento*'d, tokaatad, passakaljad ja muid töid) ning lisaks mitmeid kooriteoseid.

Cabanillesi üks tuntumaid teoseid on "Batalla imperial", kus klavessiini abil on edasi antud trummipõrinat, hobuste kabjalööke, lahingulärmi. Seda teost peetakse programmilise muusika alguseks.

Viited
------

Välislingid
-----------

* Juan Cabanillesi muusika nootide andmebaasis International Music Score Library Project (IMSLP)
* Video: "Batalla imperial" orelil (Paulino Ortíz)
* Video: Juan Cabanillesi *batalla*'d, *tiento*'d ja *passacalles*'ed vaamuusikaansambli Hesperion XX esituses
Juan Carlos Arce (2010)
**Juan Carlos Arce Justiniano** (sündinud 10. aprillil 1985 Santa Cruz de la Sierras) on Boliivia jalgpallur. Ta mängib Boliivia kõrgliiga klubis Always Ready ja Boliivia jalgpallikoondises ründajana.

Ta alustas klubikarjääri 2003. aastal Boliivia kõrgliiga klubis Oriente Petrolero. Aastatel 2006–2009 oli ta laenul põhiliselt välisklubides: 2006. aastal Brasiilias Portuguesas, 2007. aastal Brasiilias Corinthians, 2007–2008 Kataris Al-Arabis, 2008. aastal Lõuna-Koreas Seongnamis ja 2009. aastal taas Brasiilias Sport Club do Recifes. 2010. aastal sõlmis ta kolme aasta pikkuse lepingu Venemaa kõrgliiga klubiga Groznõi Ahmat, kuid 2010. aasta hooajal pidas ta klubi meeskonnas 20 mängu, aga ei löönud ühtegi väravat, mistõttu suundus ta juba järgmisel hooajal tagasi Boliiviasse.

2011. aastal liitus ta Boliivia kõrgliiga klubiga Oriente Petrolero. Järgmisel aastal suundus ta Club Bolívar, kellega tuli Boliivia meistriks kuuel korral. Alates 2021. aastast mängib ta Boliivia kõrgliiga klubis Always Ready.

Debüüdi Boliivia jalgpallikoondises tegi Acre 2004. aastal. Esimese värava lõi ta koondise särgis 15. novembril 2006 sõprusmängus El Salvadori vastu. Ta on kuulunud Boliivia koondisse 2004. 2007. ja 2011. ja 2021. aasta Copa Américal ning 2016. aastal Copa América Centenariol. 2007. aasta Copa América esimeses alagrupimängus lõi ta värava Venezuela vastu ja 2016. aasta Copa América Centenario esimeses alagrupimängus Panama vastu.

Saavutused
----------

Bolívar
* Boliivia jalgpalliliiga (6): 2012/2013 Clausura, 2014/2015 Apertura, 2014/2015 Clausura, 2016/2017 Apertura Adecuación, 2016/2017 Clausura, 2019 Apertura

Viited
------

1. ↑  Bolivia - J.Acre. soccerway.com. Vaadatud 17.12.2018
João Palhinha 2019. aastal SC Braga mängijana
**João Maria Lobo Alves Palhinha Gonçalves** (sündinud 9. juulil 1995 Lissabonis) on Portugali jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Fulham ja Portugali jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Lissaboni Sportingus. Hooajal 2012/13 debüteeris ta Sportingu reservmeeskonnas Portugali esiliigas. Portugali kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2015/16 Moreirense meeskonnas, kus ta mängis Sportingust laenul. Hooaja 2016/17 esimeses pooles oli ta Sportingust laenul Portugali kõrgliigaklubis Belenenses. Sportingu meeskonnas debüteeris Palhinha Portugali kõrgliigas lõpuks 21. jaanuaril 2017 mängus Marítimo vastu. Aastatel 2018–2020 oli ta Sportingust kaks hooaega laenul Portugali kõrgliigaklubis Braga. Sportingu põhikoosseisu kuulus Palhinha aastatel 2020–2022. Hooajal 2020/21 tuli ta Sportinguga Portugali meistriks. Lisaks valiti Palhinha sel hooajal koos viie meeskonnakaaslasega Portugali kõrgliiga sümboolsesse koosseisu ning koos Pedro Gonçalvesega jagas ta sel hooajal Sportingu parima mängija tiitlit.

2022. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Fulhamiga. Üleminekusumma oli 20 miljonit naelsterlingit. Inglismaa kõrgliigas lõi ta esimese värava 20. augustil 2022 mängus Brentfordi vastu.

Aastatel 2013–2015 mängis Palhinha Portugali noortekoondistes. 2014. aastal võitis ta Portugali kuni 19-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistrivõistlustel hõbemedali. Portugali koondises tegi ta lõpuks debüüdi 24. märtsil 2021 MM-i valikmängus Aserbaidžaani vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta kuus päeva hiljem oma kolmandas koondisemängus Luksemburgi vastu. Ta on kuulunud Portugali koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Braga
* Taça da Liga: 2019–20

Sporting CP
* Primeira Liga: 2020–21
* Taça da Liga: 2020–21, 2021–22
* Supertaça Cândido de Oliveira: 2021

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 3.2.2023)
2. ↑  Pruce, Geoff (4. juuli 2022). "Fulham sign Palhinha". Fulham F.C. Vaadatud 4. juulil 2022.
3. ↑  "Joao Palhinha: Fulham confirm £20m signing of midfielder from Sporting Lisbon on five-year contract". Sky Sports. 4. juuli 2022. Vaadatud 4. juulil 2022.
4. ↑   (vaadatud 3.2.2023)

| * v
* r
Portugali koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Patrício
* 2 Semedo
* 3 Pepe
* 4 Dias
* 5 Guerreiro
* 6 Fonte
* 7 Ronaldo (c)
* 8 Moutinho
* 9 A. Silva
* 10 B. Silva
* 11 Fernandes
* 12 Lopes
* 13 Danilo
* 14 Carvalho
* 15 Rafa
* 16 Sanches
* 17 Guedes
* 18 Neves
* 19 Gonçalves
* 20 Dalot
* 21 Jota
* 22 Rui Silva
* 23 Félix
* 24 Oliveira
* 25 Mendes
* 26 Palhinha
* Treener: Fernando Santos

 | Portugal |

| * v
* r
Portugali koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Patrício
* 2 Dalot
* 3 Pepe
* 4 Dias
* 5 Guerreiro
* 6 Palhinha
* 7 Ronaldo (c)
* 8 Fernandes
* 9 And. Silva
* 10 B. Silva
* 11 Félix
* 12 Sá
* 13 Danilo
* 14 William
* 15 Leão
* 16 Vitinha
* 17 J. Mário
* 18 Neves
* 19 Mendes
* 20 Cancelo
* 21 Horta
* 22 Costa
* 23 Nunes
* 24 Ant. Silva
* 25 Otávio
* 26 Ramos
* Treener: Santos

 | Portugal |
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Euroopa meistrivõistlused |
| Esimene koht | 2016 |  |
| Euroopa U-21 meistrivõistlused |
| **Hõbe** | 2015 | jalgpall |

**João Mário Naval da Costa Eduardo** (tuntud lihtsalt kui **João Mário**; sündinud 19. jaanuaril 1993 Portos) on Portugali jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Portugali kõrgliiga klubis Lissaboni Benfica ja Portugali jalgpallikoondises.

Ta liitus 2004. aastal Lissaboni Sportingu akadeemiaga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2011. aastal. Hooaja 2013–14 teises pooles mängis ta Portigali kõrgliigas laenul Vitória Setúbalis. Alates järgmisest hooajast kuulus ta Sportingu põhikoosseisu. 2016. aastal valiti ta Sportingu aasta mängijaks.

2016. aasta augustis sõlmis ta lepingu Itaalia kõrgliiga klubiga Milano Inter. Hooaja 2017–18 teises pooles mängis ta laenul Inglismaa kõrgliiga klubis West Ham United. Hooajal 2019–20 mängis ta laenul Venemaa kõrgliiga klubis Moskva Lokomotiv. 2020. aasta oktoobris suundus ta Interist tagasi laenule Sportingi.

2021. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Benficaga.

Portugali jalgpallikoondises tegi João Mário debüüdi 11. oktoobril 2014 sõprusmängus Prantsusmaa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. novembril 2017 sõprusmängus Saudi Araabia vastu. 2016. aastal tuli ta Portugali koondisega Euroopa meistriks. Ta kuulus Portugali koondisse ka kaks aasta hiljem maailmameistrivõistlustel.

Ta on Angola päritolu. Tema vanem vend Wilson Eduardo on samuti jalgpallur.

Saavutused
----------

Sporting CP
* Primeira Liga: 2020–21
* Taça de Portugal: 2014–15
* Taça da Liga: 2020–21]]
* Supertaça Cândido de Oliveira: 2015

Välislingid
-----------

 João Mário – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Portugali koondis  –  UEFA Euro 2016 võitja (1. tiitel) |
| --- |
| 

* 1 Patrício
* 2 B. Alves
* 3 Pepe
* 4 Fonte
* 5 Guerreiro
* 6 Carvalho
* 7 C. Ronaldo (c)
* 8 Moutinho
* 9 Éder
* 10 J. Mário
* 11 Vieirinha
* 12 Lopes
* 13 Danilo
* 14 William
* 15 Gomes
* 16 Sanches
* 17 Nani
* 18 Rafa
* 19 Eliseu
* 20 Quaresma
* 21 Cédric
* 22 Eduardo
* 23 Adrien
* Treener: Santos

 | Portugal |

| * v
* r
Portugali koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Patrício
* 2 Alves
* 3 Pepe
* 4 M. Fernandes
* 5 Guerreiro
* 6 Fonte
* 7 Ronaldo (c)
* 8 Moutinho
* 9 A. Silva
* 10 João Mário
* 11 B. Silva
* 12 Lopes
* 13 Dias
* 14 William
* 15 Ricardo
* 16 B. Fernandes
* 17 Guedes
* 18 Gelson
* 19 Rui
* 20 Quaresma
* 21 Cédric
* 22 Beto
* 23 Adrien
* Treener: Santos

 | Portugal |
Lõuna- ja idapoolsed seinamüürid
**Järve vasallilinnus** asub Ida-Virumaal Toila vallas Tallinna–Narva maantee ääres.

Järve mõisa on esmamainitud 1497. aastal, mil see kuulus Lodede perekonnale ning kandis Türpsali nime.

Kivilinnus püstitati veidi hiljem, aastal 1508, kui Järve mõis kuulus Payküllide suguvõsa valdusse ning oli nende käes aastani 1808.

Linnus ehitati kohalikust paest ja on tolle aja üks omapärasemaid kaitseehitisi ning oli algselt kolmekorruseline. Linnuse algsest kolmest korrusest on säilinud kaks alumist korrust. Ülemine kaitsekorrus võis hävineda juba Liivi või Põhjasõja ajal. Linnuse pikkus on 17,5 meetrit, laius 12,7 meetrit ja müüride paksus on 1,75–2 meetrit. Linnuse kõrge soklikorruse peal oli kaks elukorrust, mis olid kaheruumilised. Suuremal ruudukujulisel pearuumil on tõusva kiirujoonega kuplitaoline ristvõlv. Selle kõrgus ulatub 7 meetrini. Elukorruse kõrgus on 3,5 meetrit, kõrge läänepoolne väiksem osa on piklik ja kahevõlvilise laega. Põhja- ja idapoolses seinas on suur nišš, kus ilmselt asusid voodipaigad. Soklikorrus on hiljem võlvitud ja laskeavadega varustatud. Korruse loodenurgas asub ülakorrust soojendav keris hüpokaustiga seotud soojakanal. Kahe ruumi põhjapoolses osas oli peakorrusele viiv müüritrepp. Kaitsekorrusele pääses vaid mööda redelit, mis ohu korral üles tõmmati.

Villem Raami uurimistööde järgi pidi linnuse kõrval eeshoovis linnuse põhjaseina kõrval olema puidust elumaja. Sellest oli sissepääs linnuse soklikorrusele ja hoone teiselt korruselt peakorruse võlvsaali. Ka köök võis asuda samas kõrval puitelamus. Kaevamistöödega selgus ka, et linnuse põhjapoolsel küljel asusid puithooned, mis moodustasid kastellitaolise piiratud eeshoovi. See oli ka kaitseomadustega majandushoov linnusele.

Pildid
------

* Elukorruse kahe võlviga lagi ja magamiskoha niššElukorruse kahe võlviga lagi ja magamiskoha nišš
* Linnuse teise korruse ukseavad tagakambri ja eesruumi vahelLinnuse teise korruse ukseavad tagakambri ja eesruumi vahel
* Linnuse elukorruse (II korrus) suur neljakandiline pearuumLinnuse elukorruse (II korrus) suur neljakandiline pearuum
* Linnuse soklikorruse võlvidLinnuse soklikorruse võlvid

Kirjandus
---------

* Kalvi Aluve. *Eesti keskaegsed linnused*. Tallinn: Valgus, 1993. Lk 56.

Välislingid
-----------

* Järve vasallilinnus kultuurimälestiste riiklikus registris
**Snoŭ** (transkribeerituna **Snov**, poola keeles *Snów*) on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Minski oblastis Niasviži rajoonis, Snoŭ külanõukogu halduskeskus. Agrolinnake asub Snoŭka jõe kaldal asub merepinnast 186 meetri kõrgusel.

Alevis on kultuurimaja, keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1760 ehitatud katoliku kirik ja õigeusu kirik aastast 1836 (aastal 1893 ümber ehitatud), samuti Hartingitele kuulunud mõisakompleks koos peahoonega ja Rdułtowskitele kuulunud mõisakompleks koos peahoonega. Lisaks asub agrolinnakese juures veel Esimeses maailmasõjas langenud sõdurite kalmistu.

Ajalugu
-------

Esimesed ülestähendused asulast pärinevad aastast 1478. Aastal 1529 läks see Snowskite valdusse, hiljem kuulus Radziwillidele. Aastal 1569 sai asulast alev. XVII sajandil hakkas Snoŭ kuuluma J. Pratasowiczile, hiljem aga Rdułtowskitele. Aastal 1650 sai alevist katoliikliku kihelkonna keskus, kirik ehitati sinna siiski alles aastal 1699. Aastal 1785 ööbis seal kuningas Stanisław II

Aastal 1793 läks piirkond seoses Poola jagamisega Venemaa koosseisu. Aastal 1812 toimus seal lahing prantsuse vägede ja kasakate vahel. Aastal 1827 valmis Rdułtowskite loss, ka Hartingite loss valmis XIX sajandil. Aastal 1861 asusid alevis lisaks kirikule veel sünagoog, õigeusu kirik ja telliselööv. Seoses Kastuś Kalinoŭski juhitud ülestõusuga konfiskeerisid tsaarivõimud katoliiklastelt kiriku ja andsid selle Moskva patriarhaadi käsutusse.

XIX sajandil asus alevi kõrval veel Dolny Snoŭ (*Дольны Сноў*), kus asus pruulikoda. Aastal 1891 asutatui pruulikoda ka Snoŭ alevisse, aga aastast 1897 on teada, et Dolny Snoŭ külas oli lisaks pruulikojale ka juustuvabrik. Alevis, mida teati ka nime all Horny Snov (*Горны Снов*) oli toona 91 elanikku, külas, mida teati aastani 1939 ka nime all Siniłava (*Сінілава*), 70 elanikku.

Pärast Esimest maailmasõda oli Snoŭ Poola koosseisus. Aastal 1939 liideti alev Valgevene NSV-ga. Aastal 1940 sai sellest külanõukogu keskus, asula staatus muudeti külaks. Toona asus seal kaks veskit, alevis tegutsesid tärklisevabrik ja õlivabrik, seal asus ka elektrijaam. 1990. aastatel ühendati Snoŭ ja Dolny Snoŭ.

Pilte
-----

* Õigeusu kirikÕigeusu kirik
* Katoliku kirikKatoliku kirik
* Rdułtowskite lossRdułtowskite loss
* Hartingite lossHartingite loss
* SnoŭSnoŭ

Välislingid
-----------

 Snoŭ – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Snoŭ (*valgevene keeles*)
* Agrolinnake portaalis globus.tut.by
* Snoŭ poola geograafilises sõnastikus (*poola keeles*)
Djalma Campos
**Djalma Braume Manuel Abel Campos** (tuntud lihtsalt kui ka **Djalma** sündinud 30. mail 1987 Luandas) on Angola jalgpallur, kes mängib ründajana Türgi kõrgliiga klubis Alanyaspor ja Angola jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Portugali klubis Marítimo, millega liitus 2006. aastal. Aasta hiljem debüteeris ta klubi põhimeeskonnas Portugali kõrgliigas. 2011. aastal liitus ta Portugali suurklubiga Porto. Ta mängis seal vaid hooajal 2011/2012, kuid tuli sel hooajal klubiga Portugali meistriks. Aastatel 2012–2013 mängis ta laenul Türgi kõrgliigas Kasımpaşas ning seejärel 2013–2015 Konyasporis. Hooajal 2015–2016 mängis ta Türgi kõrgliigas püsiva lepingu alusel Gençlerbirliğis. Aastatel 2016–2018 mängis ta Kreeka kõrgliiga klubis PAOK, kellega võitis kaks Kreeka karikat. 2018. aasta juunis naasis ta Konyaspori, kellega sõlmis kolmeaastase lepingu.

Debüüdi Angola jalgpallikoondises tegi Campos 2008. aastal. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. oktoobril 2009 sõprusmängus Malta vastu. Alates 2010. aastast on ta kuulunud Angola koondisse neljadel Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Tema isa Abel Campos oli samuti jalgpallur.

Saavutused
----------

Porto
* Primeira Liga: 2011–12

PAOK
* Kreeka karikas: 2016–17, 2017–18
**Tallinna Erakolledž** oli aastatel 1937–1940 Tallinnas, Imanta tänav 6 tegutsenud kolledž.

Kool sai alguse aastal 1908 asutatud 4-klassilisest Jaani kiriku eraühisalgkoolist. Aastal 1920 sai kooli nimeks Jaani koguduse gümnaasium ja direktoriks Hans Kubu. Kooli majandusraskuste tõttu otsustati see 1921. aastal sulgeda, kuid Hans Kubu eestvõttel jätkati tegevust. Aastal 1921 nimetati kool ümber Hans Kubu eragümnaasiumiks. Aastal 1932 sai koolist tütarlastegümnaasium. Aastal 1937 moodustati gümnaasiumist Tallinna Erakolledž.

1939/40. õppeaastal oli Tallinna Erakolledžis kaheksa klassi, kokku 295 õpilast, õppemaks oli 100 krooni aastas.

Sihtasutuse «Tallinna Erakolledzh" eraalgkool likvideeriti 1. augustist 1940 ja 1940. aastal moodustati E. Lenderi tütarlaste eragümnaasiumi ja Tallinna Erakolledži osalise ühinemise tulemusena Tallinna 8. Keskkool.

Tallinna Erakolledž asus 1927. aastal Sibulakülas, toona Imanta tänav 6 valminud kolmekorruselises kivist koolimajas, mida teise maailmasõja ajal sõjaväe laatsaretina kasutati ja mis põles 1944. aasta märtsipommitamises ning koolimaja müürid tõmmati maha 1957. aastal.

Viited
------

1. ↑  Tallinna Erakolledž, 1908-1940, Tallinn City Archives
2. 1 2 3 4 5 6  Eesti entsüklopeedia veebis  (vaadatud 08.02.2013)
3. ↑  Eraalgkoolid suletakse, Postimees (1886-1944), nr. 202, 29 juuli 1940
4. ↑  Ühest Sibulaküla unustatud koolist, jaakjuske.blogspot.com, 25th September 2012

Välislingid
-----------

* Tallinna Erakolledž, 1908-1940, Tallinn City Archives
Vene turg, paremal Aleksandri gümnaasiumi hoone, vasakul Aleksander Nevski õigeusu kabel. (1898-1903)
Vasakul Aleksandri gümnaasiumi hoone ja vaade Narva maanteele, Vene turule (1882/1890). Charles Borchardti foto
**Tallinna Aleksandri Gümnaasium** oli aastatel 1872–1917 Tallinnas tegutsenud haridusasutus.

Tallinna Aleksandri Gümnaasium (vene keeles *Ревельская Александровская гимназія*) asus aadressil Vene turg 1, Vene turu põhjapoolsel küljel (tänapäeval Viru väljak 2) 1850. aastal ehitatud Rotermanni kaubamaja hoones, mille Tallinna Linnavalitsus omandas 1871. aastal ning avas hoones 31. mail esimese 3-klassilise venekeelse poeglastegümnaasiumi Eestis.

1914. aastal nimetati Riia õpperingkonna (Reveli) Tallinna Linna Kõrgem Algkool, Tallinna Aleksandri Gümnaasiumiks (vene k *Ревельское высшее начальное училище Императора Александра I Благословенного*).

Pärast Teist maailmasõda töötas selles hoones aastakümneid kutsekool, enne lammutamist oli see aga Tallinna Pedagoogilise Instituudi üks õppehooneid.

Gümnaasiumi direktoreid
-----------------------

* 1886–1891, Grigori Jantševetski
* 1898 kolleegiumi assessor Pogodin
* 1905 Pjotr Polsinski (Пользинский Петр Степанович)

Hoone, kus 1872–1917 asus Tallinna Aleksandri Gümnaasium (foto tehtud pärast ümberehitust)

Gümnaasiumi lõpetajaid
----------------------

* Julius Albert Borkvell
* Pärtel Haliste
* Martin Jervan
* Richard Jõgis
* Paul Kogerman
* Ernst-Carl-Johannes Limberg
* Johan Pitka
* Jaan Poska
* Harald Tummeltau
* Roman Ungern von Sternberg
* Tõnis Vares

Vaata ka
--------

* Tallinna Nikolai Gümnaasium
* Pärnu Aleksandri Gümnaasium
* Tartu Aleksandri Gümnaasium
* Riia Aleksandri Gümnaasium (1868–)

Viited
------

1. ↑  Revalscher protestantischer Kalender für das Jahr 1898 : welches ein Gemeinjahr von 365 Tagen ist : nebst Adressbuch für Estland, 1898, lk. 95

Välislingid
-----------

* Hoone, kus 1872-1917 asus Tallinna Aleksandri Gümnaasium, kultuurimälestis nr 1187
* О. Хойнацкiй. *"Двадцатипятилѣтiе Ревельской Александровской гимназiи. (1872-1897)*. Ревель 1897
**Tallinna Eesti Kirjastus-Ühisus** (ka: *Tallinna Eesti Kirjastusühisus*; lühend **T.E.K.-Ü.** või ***Tall*. *E*. *Kirj. üh*.**) oli aastatel 1908–1940 tegutsenud ettevõte, mis kirjastas ja trükkis perioodilisi väljaandeid ja raamatuid.

Pikk 2 // Voorimehe 9 // Rataskaevu 1. Endine Päevalehe toimetuse hoone Tallinnas
1908. aastal, kui Päevalehe seisukord halvenes, asutati Tallinna Eesti Kirjastus-Ühisus. Asutamiskoosolekul osales 51 isikut, enamik neist olid tuntud avaliku elu tegelased, kes kõik tegid 200-rublase sissemakse. Ühisus ostis välja Päevalehe ja hakkas välja andma korraga kolme ajalehte: Päevaleht (mis ilmus iga päev), Aeg (ilmus kolm korda nädalas) ja Koit (kaks korda nädalas). Ärijuhiks valiti Bernhard Mäns ja vastutavaks toimetajaks sai Georg Eduard Luiga. Hiljem hakkas ühisus välja andma veel kultuuriajakirja Agu, noorteajakirja Vikerkaar ja lasteajakirja Laste Rõõm. Tallinna Eesti Kirjastus-Ühisuse trükikoda asus Tallinnas, Pikk tänav 2 ja hiljem Voorimehe tänav 1.

1922. aastal valmis ühisusel selleaegne moodsaim trükikojahoone, Voorimehe tänav 1, mille juures tegutsesid litograafia- ja tsinkograafiatöökojad ning köitekoda, kus peale oma ühisuse väljaantavate trükiste väljaandmise trükiti ka teiste kirjastuste raamatuid ja ajakirjandusväljaandeid. Ühisusel oli ka 2 oma raamatukauplust ja kirjastusladu. 1940. aastal ühisus natsionaliseeriti ja aastatel 1940–1941 oli trükikoja nimeks *Trükikoda Kommunist*. Sõja ajal ilmusid kirjastusühisuselt ajalehed Eesti Sõna, Maa Sõna ja Teataja.

Aastatel 1942–1944 oli trükikoja nimedeks Eesti Omavalitsuse: Majandus- ja Transpordidirektooriumi trükikäitiste trükikoda, Haridus- ja Rahandusdirektooriumi trükikäitiste trükikoda, Majandus- ja Rahandusdirektooriumi trükikäitiste trükikoda

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Sissekanne Rahvusarhiivi infosüsteemis: Tallinna Eesti Kirjastus-Ühisus (vaadatud 24.09.2014)
2. ↑  "Julius Bernhard Mäns 40 aastat ajakirjanduse töö". *Päewaleht, nr. 45*. 15. veebruar 1930. Lk 5. Vaadatud 23.08.2017.
3. ↑  Ago Pajur, Riigi Teataja nr 1, Horisont 6/2018, lk 26
4. ↑  "Eesti rahvusbibliograafia". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. märts 2017.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Rahvusarhiivi infosüsteemis: Tallinna Eesti Kirjastus-Ühisus
**Warren** on linn USA-s Ohio osariigi kirdeosas, Trumbulli maakonna halduskeskus ja suurim linn. Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse kohaselt 38 752. 2010. aastal oli elanikke 41 558.

Warren asub Youngstownist umbes 23 km kaugusel loodes ja Clevelandist umbes 90 km kaugusel kagus. Warreni ja Youngstowni vahel asub kaks väiksemat linna – Niles ja Girard. Läbi linna kulgeb Mahoningi jõgi. Warren paikneb ajaloolises Roostevöö tööstuspiirkonnas.

Linnas asutas 1798. aastal Ephraim Quinby Connecticut Land Companylt ostetud 441 aakri (1,78 km²) suurusele maatükile. Linn sai nime maamõõtja Moses Warreni järgi. 1801. aastal sai Warren Trumbulli maakonna halduskeskuseks.

1840. aastate keskel elas linnas umbes 1500 inimest. 1846. aastal oli linnas viis kirikut, kakskümmend kauplust, kolm ajalehetoimetust, pank, puuvillavabrik ja kaks jahuveskit. Samal perioodil kujunes Warren ümbritsevate farmerite jaoks oluliseks kauplemiskeskuseks. Warren jäi oluliseks kaubandus- ja tootmiskeskuseks 19. sajandi teiseks pooleks ja peaaegu kogu 20. sajandiks. 1888. aastal sai Warren raudteeühenduse ülejäänud Ohioga. 1880. aastatel toodeti linnas muuhulgas linaseemneõli, mööblit, tünnilaudu, villakangast, aknakardinaid, hõõglampe ja vankreid. 1899. aastal asutati Warrenis autotehas Packard. Sajandivahetusel kerkis esile terasetööstus. Warreni elanike arv saavutas haripunkti 1970. aastal, mil linnas elas 63 494 inimest. Pärast seda on linna elanike arv tööstustegevuse hääbumise tõttu püsivalt langenud.

Linnas asub 1999. aastal avatud Packardi luksusautode muuseum.

Linnas on sündinud muusik Dave Grohl.

Viited
------

1. ↑  2016 U.S. Gazetteer Files
2. ↑  2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.
3. ↑   (vaadatud 1.6.2021)

Välislingid
-----------

*
Jacques Barrot
**Jacques Barrot** (3. veebruar 1937 Yssingeaux – 3. detsember 2014) oli Prantsusmaa poliitik, Euroopa Komisjoni volinik ja üks 5 asepresidendist Barroso esimeses komisjonis.

Hariduselt oli ta jurist ja sotsioloog. Aastatel 1966–1976 oli ta Yssingeaux' linnanõukogu liige ja 1976–2001 linnapea. 1967–2004 oli ta Rahvuskogu saadik.

Alates aprillist novembrini 2004 oli ta Euroopa Komisjoni regionaalpoliitika volinik. Seejärel töötas ta Barroso esimeses komisjonis 2008. aastani transpordivolinikuna ja pärast seda kuni 2009. aastani õiguse, vabaduse ja turvalisuse volinikuna.

Barrot kuulus parempoolsesse Rahvaliikumise Liitu.

2000. aastal sai Barrot Prantsusmaa kohtult kriminaalkaristuse "usalduse kuritarvitamise" eest, kui ta smugeldas 3 miljonit eurot valitsuse raha oma erakonna arvele. Ta sai 8 kuud vangistust tingimisi. Jacques Chirac andis talle armu.

Isiklikku
---------

Jacques Barrot oli abielus. Tal on kolm last.

Välislingid
-----------

* Koduleht Euroopa Komisjonis

| * v
* r
Barroso esimene komisjon (2004–2010) |
| --- |
| 

* Joaquín Almunia
* Catherine Ashton
* José Durão Barroso
* Jacques Barrot
* Joe Borg
* Dacian Cioloş
* Stavros Dimas
* Benita Ferrero-Waldner
* Ján Figeľ
* Franco Frattini
* Mariann Fischer Boel
* Máire Geoghegan-Quinn
* Dalia Grybauskaitė
* Danuta Hübner
* Siim Kallas
* László Kovács
* Neelie Kroes
* Meglena Kuneva
* Márkos Kyprianoú
* Peter Mandelson
* Charlie McCreevy
* Louis Michel
* Leonard Orban
* Andris Piebalgs
* Janez Potočnik
* Viviane Reding
* Olli Rehn
* Vladimír Špidla
* Antonio Tajani
* Androúlla Vasileíou
* Günter Verheugen
* Margot Wallström

 |
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Hõbe** | 2016 | jäähoki |

**Esa Lindell** (sündinud 23. mail 1994 Helsingis) on Soome jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Dallas Stars. Ta on klubi meeskonna asekapten.

Soome kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2012/13 Jokerite meeskonnas. Hooajal 2014/15 mängis ta Soome kõrgliigaklubis Ässät ning oli samal hooajal liigas resultatiivseim kaitsemängija (14+21). Lindell pälvis samal hooajal liigahooaja parimale kaitsemängijale antava Pekka Rautakallio auhinna ja valiti hooaja sümboolsesse koosseisu.

2012. aastal valis Dallas Stars ta NHL-i *draft* '​is 74. valikuna. 2014. aasta mais sõlmis ta Starsiga kolmeaastase lepingu. Hooaja 2014/15 lõpus debüteeris ta American Hockey League'is (AHL) Dallas Starsi tütarklubis Texas Stars. NHL-is debüteeris Lindell 19. jaanuaril 2016 mängus Los Angeles Kingsi vastu. Starsi põhikoosseisu on ta kuulunud alates hooajast 2016/17. Esimese värava lõi ta liigas 25. novembril 2016 mängus Vancouver Canucksi vastu. 2019. aasta mais pikendas ta Starsiga lepingut kuue aasta võrra.

2014. aastal tuli Lindell Soome kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Soome jäähokikoondise koosseisus võitis ta 2016. aasta maailmameistrivõistlustel hõbemedali.

Viited
------

1. ↑  "Stars sign defensemen Esa Lindell to 6-year contract extension". NHL.com. 16.5.2019. Vaadatud 12.5.2022

Välislingid
-----------

* Esa Lindell NHL.com lehel
* Esa Lindell hockeydb.com lehel

| * v
* r
Dallas Stars |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Jake Oettinger **·** Rémi Poirier **·** Scott Wedgewood |
| 
**Kaitsjad**: Jani Hakanpää **·** Joel Hanley **·** Miro Heiskanen **·** Esa Lindell **·** Nils Lundkvist **·** Colin Miller **·** Ryan Suter |
| 
**Ründajad**: Jamie Benn **·** Jevgeni Dadonov **·** Ty Dellandrea **·** Max Domi **·** Radek Faksa **·** Luke Glendening **·** Roope Hintz **·** Wyatt Johnston **·** Joel Kiviranta **·** Mason Marchment **·** Fredrik Olofsson **·** Joe Pavelski **·** Jason Robertson **·** Tyler Seguin |
**Michael Ignatius** (ka **Michel Ignatius**) (6. oktoober 1713 Tartu – 30. aprill 1777 Tartu) oli eesti hernhuutlik kirjamees, koolmeister ja köster.

Michael Ignatius sündis eesti köstri pojana, sai aastal 1728 Tartu eesti koguduse koolmeistriks ja aastal 1731 ka sama koguduse köstriks, kellena tegutses surmani. 

1740 paiku liitus vennastekogudusega ning edendas Tartus hernhuutlikku liikumist. Kui aastal 1742 liikumine keelustati, oli ta lühikest aega vahi all, jätkas 1750. aastail oma tegevust ja hoogustas hernhuutlikku tegevust ka Tartumaal. 

Kirjanduslikuks tegevuseks on ta eeskuju saanud Johann Christian Quandtilt ja Mango Hansult. Ta tõlkis parun Otto Roseni tellimusel Tartu murdesse saksa pietisti Heinrich Schuberti suure jutluseraamatu (108 jutlust, käsikirjas üle 1000 lehekülje). Ta on tõlkinud muidki kõnesid, mis levisid käsikirjaliselt rahva seas. Ignatius abistas Christoph Michael Königseeri hernhuutliku laulu- ja liturgiaraamatu tõlkimisel ning aastapäeviku koostamisel. Tema kirjutistes on rohkesti andmeid Tartu ja selle ümbruse eestlaste elu kohta.

Isiklikku
---------

Michael Ignatiuse isa oli köster Ignatsi Peeter.

Michael Ignatiuse poeg oli Hageri koguduse õpetaja David Friedrich Ignatius

Michael Ignatiuse pojapoeg oli maalikunstnik Otto Friedrich Ignatius. 

Michael Ignatiuse äi oli köster ja kirjamees Koljo Adam.

Viited
------

1. ↑  Eesti kirjanike leksikon. Eesti Raamat. Tallinn, 2000
**Stephan Ladislaus Endlicher** (24. juuni 1804 Pressburg – 28. märts 1849 Viin) oli Austria botaanik ja sinoloog. 

Ta õppis algul teoloogiat, seejärel botaanikat ning Lõuna- ja Kagu-Aasia keeli, eelkõige hiina keelt, ja kirjutas hiina keele grammatika alused. 

1828. aastal määrati ta Austria rahvusraamatukogu käsikirjade kogu reorganiseerima.

1835. aastal asutas ta Austria esimese loodusteadusliku ajakirja Annalen des Wiener Museums der Naturgeschichte. 1840. aastal sai temast Viini ülikooli botaanikaprofessor ja Viini botaanikaaia direktor.

Ta kirjutas taimeriigi laiahaardelise ülevaate, mis oli sel ajal kõige põhjalikum taimede kirjeldus. Endlicheri ettepanekul sisaldas see lisaks tekstile ka jooniseid. See teos avaldati koos Franz Ungeri teose "Grundzüge der Botanik" ("Botaanika alused") uusväljaandega.

Endlicher avaldas varased tööd Austraalia floora, sealhulgas Carl von Hügeli sealt kogutud taimede kohta. Samuti alustas ta tööd Brasiilia taimestikku käsitleva teose "Flora Brasiliensis" kallal, mille viimane osa ilmus alles 1906, enam kui pool sajandit pärast Endlicheri surma.

Endlicher tegi palju tööd Keiserliku Teaduste Akadeemia rajamisel ja lootis selle presidendiks saada, aga kui presidendiks valiti parun Joseph Hammer von Purgstall, lahkus ta pahaselt teaduste akadeemiast.

1848. aasta revolutsiooni ajal paluti Endlicheril kui tuntud liberaalil vahendada valitsuse ja ülestõusnute läbirääkimisi, aga selle asemel oli ta sunnitud Viinist ajutiselt lahkuma. Samal aastal sai ta Frankfurdi parlamendi liikmeks. Järgmisel aastal saadeti Frankfurdi parlament laiali, kuid Endlicher seda enam ei näinud, sest 1849. aasta märtsis ta suri 44-aastaselt.

Tema järgi sai nime loorberipuuliste perekond *Endlicheria*.

Endlicher kirjeldas mitu uut taimerühma, millest kõige tuntum on perekond sekvoia. Tema kirjeldatud taksonite juurde märgitakse autorilühend **Endl.**.

Teoseid
-------

* "Genera plantarum secundum ordines naturales disposita" (1836–1850)
* "Grundzüge der Botanik" (koos Franz Ungeriga; 1843)

Välislingid
-----------

* Stephan Endlicher, Catholic Encyclopedia
* Genera plantarum secundum ordines naturales disposita, Google Books
**Õpilaste teadustööde riiklikku konkurssi** korraldab Eesti Teadusagentuur 2002. aastast koostöös Haridus- ja Teadusministeeriumiga. Konkurssi korraldatakse sel eesmärgil, et õpilastel oleks võimalus oma uurimistöid teiste tugevate töödega võrrelda, lisaks julgustatakse ja suunatakse õpilasuurimusi teaduslikumale teemakäsitlusele.

Konkursi auhindadeks on riiklikud rahalised preemiad, mis antakse välja eraldi põhikooli- ja gümnaasiumi astmes ning parimate tööde juhendajatele. Õpilaste teadustööde konkursi tublimad saadab Eesti Teadusagentuur Euroopa Liidu noorteadlaste konkursile ja Ameerika Ühendriikides toimuvale Intel ISEF õpilaste teadusprojektide võistlusele. Lisaks saab üks õpilane võimaluse veeta teadusnädala Londonis, üks osaleda Šveitsi talendifoorumil ning üks loodusteadusliku töö autor saab minna Šveitsi Alpidesse loodust uurima.

Eriauhindasid on konkursil jaganud: Eesti Ajaloomuuseum, Eesti Energia, Eesti Füüsika Selts, Eesti Kirjandusmuuseum, Eesti Kultuurkapital, Eesti Kunstiakadeemia, Eesti Lastekirjanduse Keskus, Eesti Loodus, Horisont, Eesti Loodusmuuseum, Eesti Maaülikool, Eesti Psühholoogide Liit, Eesti Rahva Muuseum, Eesti Teaduste Akadeemia, Eesti Tervishoiu Muuseum, Energia Avastuskeskus, Kaitseministeerium, Keskkonnaamet, Maaeluministeerium, Minu Maailm algklassilastele, Siseministeerium, Sotsiaalministeerium, Tallinna loomaaed, Tallinna Tehnikaülikool, Tallinna Ülikool, Tartu Observatoorium, Tartu Ülikool, Teaduskeskus Ahhaa, Tervise Arengu Instituut.

Vaata ka
--------

* Õpilasuurimus

Viited
------

1. ↑  "Õpilaste teadustööde riiklik konkurss". *Eesti Teadusagentuuri koduleht*. Vaadatud 31.05.2018.

Välislingid
-----------

* Varasemad konkursid Eesti Teadusagentuur
**Erwin von Bellersheim** oli Liivi ordu liige, kelle karjääri tipuks oli kahekordne Rēzekne foogtiks olemine 15. sajandi teisel poolel.

Pole teada, kes olid Bellersheimi vanemad, kuid ta sündis Reinimaal Bellersheimis Hungeni lähedal. Tema suguvõsa oli piirkonna silmapaistvamaid. Saksa ordus oli tema suguvõsast kümneid esindajaid alates 14. kuni 16. sajandini, Liivi orduharus aga peale tema ühtki ta suguvõsa esindajat teadaolevalt ei olnud.

Bellersheimi on 1451. aastal mainitud rüütelvennana Aizkraukles. Enne seda võis ta teoreetiliselt olla ka Saksa ordu liige, sest üks eesnime pidi teadmata Bellersheim oli rüütelvend Königsbergis 1437. aastal. 1470. aastal oli Bellersheim aga samal ajal nii Kursi komtuur kui ka Tallinna peamees. Samal aastal sai ta ka Rēzekne foogtiks. Selles ametis oli ta kolm aastat, 1478. aastal sai Aizkraukle komtuuriks. 1481. aastal oli ta taas foogtiametis Rēzeknes, misjärel teated temast lõppevad.

Kirjandus
---------

* *Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 54 (lk 104–108).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Wilhelm Zuermont von Hinderstein** | **Kursi komtuur**1470 | Järgnev**Wennemar von Fürstenberg** |
| Eelnev**Wolter von Loe** | **Rēzekne foogt**1470–1473 ja 1481 | Järgnev**Wolter von Plettenberg** |
| Eelnev**Gerhard von Issum** | **Aizkraukle komtuur**1478 | Järgnev'

 |