recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Euroopa aasta auto** (**The European Car of the Year**, ka **ECOTY**) auhind on rahvusvaheline aasta auto auhind, mille väljaandmist alustati 1964. aastal. Auhind antakse välja Euroopa autoajakirjade koostöös, kuhu 2022. aastal kuuluvad Auto (Itaalia), Autocar (Suurbritannia), Automobil Revue (Šveits), Autopista (Hispaania), Auto Trends (Belgia), Autovisie (Holland), firmenauto (Saksamaa), L'Automobile Magazine (Prantsusmaa) ja Vi Bilägare (Rootsi).

Žürii koosneb Euroopa ajakirjandusväljaannete autoajakirjanikest ning iga riigi žürii liimete arv sõltub konkreetse riigi autoturu suurusest ja autotööstuse olemasolust. Eraldi klassidele auhindasid ei jagata ning välja kuulutatakse üks ja ainus võitla.

Euroopa aasta auto 2021 kuulutati välja 1. märtsil 2021a. Genfis, Šveitsis ning võitjaks osutus Toyota Yaris.

Vaata ka
--------

Eesti aasta auto

Viited
------

1. ↑  "ECOTY: Organizing Publications".
2. ↑  "The Jury 2022".
3. ↑  Car of The year. "Toyota Yaris, Car of the Year 2021".
**Euroopa Toiduohutusamet** (inglise keeles *European Food Safety Authority* (**EFSA**)) on Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002 määrusega (EÜ) nr 178/2002 loodud Euroopa Liidu organ peakorteriga Itaalias Parmas.

Määruse artikli 1 lõige 1 sätestab: „Käesoleva määrusega kindlustatakse inimeste tervise ja tarbijate huvide kaitse kõrge tase toiduvaldkonnas, võttes eelkõige arvesse toiduga, kaasa arvatud traditsiooniliste toodetega varustamise mitmekesisust, ning tagatakse siseturu tõhus toimimine..."

Viited
------

1. 1 2  "Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 178/2002, 28. jaanuar 2002, millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused". ELT. 28. jaanuar 2002. Vaadatud 14.05.2018.

Välislingid
-----------

 Euroopa Toiduohutusamet – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Veebisait (*inglise, saksa, prantsuse ja itaalia keeles*)
* Määruse nr 178/2002 tekst (*eesti ja inglise keeles*)
**Euroopa Parlamendi valimised**  

Lissaboni lepingu kohaselt peaks parlamendiliikmeid olema 751, ent kõik riigid ei ole veel Lissaboni lepingut ratifitseerinud. Seetõttu leppisid riigi- ja valitsusjuhid 2008. aasta 11. ja 12. detsembri ülemkogul kokku, et kui Lissaboni leping jõustub pärast 2009. aasta juunis toimuvaid Euroopa Parlamendi valimisi, võetakse võimalikult kiiresti vastu üleminekumeetmed, et suurendada kooskõlas Lissaboni lepinguga 2009.–2014. aastaks valitud EP koosseisu volituste lõpuni nende kaheteistkümne liikmesriigi EP liikmete arvu, kelle EP liikmete arv pidi suurenema. Seetõttu suureneb EP liikmete arv 2009.–2014. aastaks valitud EP koosseisu volituste lõpuni 736lt 754le. Eesmärk on, et kõnealune muudatus peaks võimaluse korral jõustuma 2010. aastal. 

Eestit kõnealune muudatus siiski ei puuduta ning Eestil on ka pärast Lissaboni lepingu jõustumist kuus saadikut.

Euroopa Parlament valitakse iga 5 aasta tagant. Valib rahvas otseselt. Esimest korda valis rahvas 1979. aastal. Valimisreeglid on iga maa enda teha, kuigi järgitakse võrdelise esindatuse põhimõtet. Ka valimisringkonnad määrab iga riik ise. Samuti on erinevad arusaamad võrdelisest valimissüsteemist: Iiri Vabariigis, Põhja-Iirimaal ja Maltal on selleks üksiku ülekantava meetod, mujal nimekirjavalimised. Kinnine nimekiri on: Saksamaal, Prantsusmaal, Vahemere maades ja Suurbritannia põhisaarel. Euroopa Parlamendi kohtade arv on muutunud, sest Euroopa Liitu tuleb uusi maid juurde ja ka miinimumesindatust muudetakse. Praegune miinimumesindatus on 6 kohta.

Vaata ka
--------

* 2004. aasta Euroopa Parlamendi valimised
* 2007. aasta Euroopa Parlamendi valimised
* 2009. aasta Euroopa Parlamendi valimised
* 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimised
* 2019. aasta Euroopa Parlamendi valimised

Välislingid
-----------

* Euroopa Parlamendi eestikeelne avaleht
* Euroopa Parlamendi 2009. aasta valimiste veebileht
Vladimír Mečiar
**Vladimír Mečiar** (sündinud 26. juulil 1942 Zvolenis) on Slovakkia poliitik. Ta oli aastatel 1990–1991, 1992, 1993–1994 ja 1994–1998 Slovakkia peaminister.

Ta sündis aastal 1942 Zvolenis (toona Esimeses Slovaki Vabariigis). Ta on lõpetanud Bratislavas Komenský ülikooli õigusteaduskonna.

Ta oli 11. jaanuarist 1990 kuni 27. juunini 1990 Slovakkia siseminister (Milan Čiči valitsuses). Pärast 1990. aasta Slovakkia parlamendivalimisi sai tast 27. juunil 1990 Slovakkia peaminister, ta oli peaministri ametis 6. maini 1991.

1991.-1992. aastal Tšehhoslovakkia tuleviku osas peetud kõnelused jooksid liiva, tšehhid eesotsas Václav Klausi ja Kodanike Demokraatliku Parteiga soovisid rohkem tsentraliseerimist, kuid slovakid eesotsas Mečiariga ja parteiga "Demokraatliku Slovakkia Eest" (HZDS) soovisid konföderatsiooni. Seepeale otsustasid Mečiar ja Klaus Tšehhoslovakkia jagada kaheks eraldi riigiks, 1993. aastal sai Mečiar nüüd iseseisva Slovakkia peaministriks. Tema valitsemisstiil muutus üha autoritaarsemaks.

1994. aastal valiti ta peaministriks tagasi, kui HZDS võitis parlamendivalimised ja moodustas koalitsiooni vasakradikaalse Slovakkia Töölisteühenduse (ZRS) ja äärmusparempoolse Slovakkia Rahvusparteiga (SNS). Kuigi ta toetas Slovakkia liitumist Euroopa Liidu ja NATOga, siis tema autoritaarse valimisstiili tõttu jäi Slovakkia liitumiskõnelustelt kõrvale, samas kui Slovakkia naabrid ja Visegrádi grupi partnerriigid - Poola, Tšehhi ja Ungari said 12. märtsil 1999 NATO liikmeteks. Euroopa Liidu liikmelisuse osas kutsuti Poola, Tšehhi ja Ungari liitumiskõnelustele 12. detsembril 1997, kuid Slovakkia jäi kõrvale.

1998. aasta parlamendivalimistel tuli esimeseks jälle HZDS, kuid kaotas 18 kohta, saavutades vaid ühekohalise enamuse Slovakkia Demokraatliku Koalitsiooni (SDK) ees. HZDS ei suutnud koalitsiooni moodustada ja seega Mečiar enam peaministriks ei saanud, tema asemal sai peaministriks Mikulaš Dzurinda.

1999. aastal kandideeris Mečiar Slovakkia esimestel presidendi otsevalimistel, kuid kaotas Rudolf Schusterile.

2002. aasta parlamendivalimistel peeti Mečiari favoriidiks, kuigi arvati, et kui ta valimised võidab, kaotab Slovakkia Euroopa Liidu liikmelisuse võimaluse. HZDS tuligi esimeseks, kuid võitis vaid 36 kohta 150st, ning Dzurinda jätkas peaministrina.

2004 kandideeris Mečiar uuesti presidendiks, kuid jäi alla oma endisele liitlasele Ivan Gašparovičile. 2006. aasta parlamendivalimistel võitis HZDS vaid 15 kohta. Kuigi HZDS kaasati valitsuskoalitsiooni, siis Mečiari ise mitte. Ta keeldus kandideerimast 2009. aasta presidendivalimistel ja 2010. aasta parlamendivalimistel sai HZDS ainult 4.32% häältest, jäädes parlamendist välja. 2012. aasta parlamendivalimistel ei saavutanud HZDS isegi 1 protsenti häältest ja 2014 läks laiali.

Isiklikku
---------

Vladimír Mečiar on abielus, tema abikaasa Margarita Mečiar on arst; neil on neli last.
Vladislav Goranov (2017)
**Vladislav Ivanov Goranov** (bulgaaria keeles Владислав Иванов Горанов; sündinud 30. aprillil 1977 Plevenis) on Bulgaaria poliitik (Kodanikud Euroopa Arengu Poolt Bulgaarias (GERB)).

1999. aastal omandas ta D. A. Tsenovi Majandusakadeemias magistrikraadi raamatupidamise erialal.

1998–2001 töötas ta Bulgaaria Põllumajanduse, Metsamajanduse ja Agraarreformi Ministeeriumis. 2001–2009 oli ta Bulgaaria Rahandusministeeriumi sotsiaalkulutuste osakonna juhataja. 2009. aasta augustist kuni 2013. aasta aprillini oli ta Bulgaaria rahandusministri asetäitja. 2013. aasta maist kuni 2014. aasta veebruarini oli ta Bulgaaria Rahvusliku Assamblee (parlamendi) liige.

Vladislav Goranov oli Bulgaaria rahandusminister 7. novembrist 2014 kuni 27. jaanuarini 2017 ja oli teist korda alates 4. maist 2017 kuni 24. juulini 2020.

Viited
------

1. ↑  Vladislav Goranov - Minister of Finance Council of Ministers of The Republic of Bulgaria
2. ↑  Vladislav Goranov, new Governor for Bulgaria European Investment Bank
3. ↑  Bulgaria. Ministries, etc. rulers.org
Ofotfjorden Narviki lähedal aprillis
Briti kaart
**Ofotfjorden** on fjord Norras Nordlandi maakonnas, Vestfjordeni kirdepoolne jätk, Nordlandi suurim fjord. Vestfjordenit ja Ofotfjordenit eraldab 13,3 ruutkilomeetri suurune Barøya saar.

Fjordi pikkus Barøy meremärgist Rombaksbotnini on 78 km. See on Nordlandi pikim fjord, mis Norras on pikkuselt 12. kohal.

Suurim sügavus on 554 m (18. koht Skandinaavias). 

Tähtsamad harud on Herjangsfjorden, Rombaken, Beisfjorden ja Skjomen.

Fjordi ümbritsevad mäed, mille kõrgus ulatub 1700 meetrini. Kuni 500 m kõrgusel kasvavad kased.

Fjord on kalarikas. Seal elavad tursk, makrell (suvel ja talvel) ja heeringas (talvel). Fjordil elavad ka merikotkad ja saarmad. 

Nimi pärineb vanapõhja kohanimest *Ófóti* või *Ófótr*. See nimi on moodustatud sõnast *fótr* ('jalg'), mis võib-olla viitab fjordi kujule. Fjordi järgi on nime saanud Ofoten (algselt oli see fjordi enda nimi). 

Tähtsaim sadam on fjordi idaosa lõunarannikul paiknev Narvik. Ofotfjordeni-äärsete valdade seas on Narviki, Tjeldsundi, Evenesi ja Ballangeni vald.

Ajalugu
-------

Teise maailmasõja ajal toimusid Ofotsfjordenil aprillis 1940 rängad lahingud. Pärast Saksamaa sissetungi Norrasse püüdis Briti sõjalaevastik (sealhulgas HMS Warspite) edutult maabuda Narvikis. 

Merelahingute käigus uppusid kõik kümme Saksa ja kaks Briti hävitajat. Mõned vrakid on Norra valitsus kuulutanud merehaudadeks ja need on kaitse all. 5. märtsil 2008 avastati kajaloodi abil tol ajal uppunud hävitaja HMS Hunter (H35) asukoht.
Helme valla lipp
**Helme valla lipp** on Valga maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Helme valla lipp.

Lipp kinnitati 21. juunil 1994.

Lipu kirjeldus
--------------

Helme valla ristkülikukujuline lipp on vertikaalselt jaotatud kaheks väljaks. Lipu vardapoolne väli on valge ning selle laius on 3 ühikut, lehvipoolne osa on aga sinine, laiusega 6 ühikut. Sinisel väljal asub valge veskikivi kujutis, mille mustast ringikujulisest keskosast väljub kaheksa musta kaarjat vööti (veskikivi soont).

Lipu normaalmõõtmed on 100x150 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 6:9 ühikut.

Põhjendus
---------

Sinine viitab tõsiasjale, et Helme ümbruskond on juba vanast ajast tuntud oma vaimuerksate inimeste ja koolitraditsioonide poolest. Pöörlev must-valge veskikivi sümboliseerib aja igavest kulgu ja põlvkondade vaheldumist ning ühtlasi elu järjepidevust. Teiseks meenutab veskikivi valla inimeste põlist põhitegevust – maaviljelust, saaki ja leiba.

Lipu kasutamise kord
--------------------

Helme valla lipp heisati järgmise korra alusel:

1. Ajutiselt valla pidupäevadel, suhtlemisel teiste omavalitsusüksustega, samuti muudel avalikel üritustel.
2. Alaliselt volikogu ja valitsuse haldushoonel.
3. Selleks sobivasse kohta kas lipuvardaga vastavasse hoidjasse või lipumasti.
4. Koos Eesti riigilipu, mõne teise riigi või tema omavalitsusüksuse, mõne Eesti maakonna, valla või muu lipuga, asub valla lipp lippude poolt vaadatuna vasakul teise riigi või Eesti riigilipust.

Valla lipu valmistamine toimub üksnes vallavalitsuse loal.

Vaata ka
--------

* Helme valla vapp
* Valga maakond

Välislingid
-----------

* Helme valla sümboolika valla kodulehel
* Helme valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
**Sisekõrv** (ladina keeles *auris interna*) on paljudel selgroogsetel peas paiknev paariline kõrva osa, mis on täidetud vedelikuga. 

Sisekõrva areng, anatoomia, morfoloogia, funktsioonid ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti.

Roomajatel
----------

### Madudel

Madudel järgneb keskkõrvale sisekõrv. Sisekõrvas paikneb tigu (*cochlea*). *Columella* on madudel ühendatud liikuvate sidemetega ruutluuga (*os quadratum*). Ruutluu on aga ühenduses nii alalõualuu kui ka ülalõualuuga. Maod kuulevad nimetatud ühenduse kaudu saakloomade ja ka vaenlaste samme seni, kuni nende pea on ühenduses maapinnaga jms.

Võnked kantakse edasi sisekõrvas oleva vedeliku kaudu. Sarnaselt paljude teiste selgroogsetega koosneb ka madude sisekõrv luulabürindist ja selle osadest: poolringkanalid ja teokanal. Teokanali basilaarmembraanil paiknevate kuulmisretseptorrakkude (karvarakud) mehaaniline ärritus ja peaaju vastavate osade koostöö tagavad kuulmisvõime. Teokanali abil edastatakse helid (mao kuuldepiirkonda jäävad helid sagedusega 50–1000 hertsi (võnget sekundis)) närviimpulssideks muundatuna mööda kuulmisnärvi (*n. cochlearis*) suuraju vastavasse keskusse.

Imetajatel
----------

### Inimestel

Inimestel paikneb sisekõrv oimuluu kaljuosas. Sisekõrv koosneb luulabürindist ja selle sees paiknevast kilelabürindist, mida täidab endolümf. Välimine luulabürint sisaldab kuulmis- ja tasakaaluretseptoreid. Luulabürindis paikneb ka tigu (*cochlea*).

Kile- ja luulabürindi vahel on pilujate õõnte süsteem, mida täidab perilümf.

Sisekõrvapõletik on labürintiit.

Viited
------

1. ↑  Karen Hopkin,Snake Hearing Is Connected To The Jawbone, veebiversioon (vaadatud 9.02.2014) (*inglise keeles*)
2. ↑  Technical University Munich,Snakes Locate Prey Through Vibration Waves, 25. veebruar 2008, veebiversioon (vaadatud 9.02.2014) (*inglise keeles*)
3. ↑  Harvey B. Lillywhite, "How Snakes Work: Structure, Function and Behavior of the World's Snakes", Oxford University Press, lk 168, 2014, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 9.02.2014) (*inglise keeles*)
4. ↑  "Meditsiinisõnastik" 704:2004.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Terminologia Anatomicas A15.3.03.001: Auris interna. Sisekõrv
VLBA kõige idapoolsem raadioteleskoop USA Neitsisaartel
**Very Long Baseline Array (VLBA)** on Ameerika Ühendriikide kümnest raadioteleskoobist koosnev astronoomiline interferomeeter.

Very Large Array on osa Riiklikust Raadioastronoomia Observatooriumist. VLBA koosseisu kuuluvad kümme teleskoopi paiknevad kaheksas osariigis ja ühel liidendamata alal. Süsteem vaatleb peamiselt lainepikkusi vahemikus 312 megahertsi kuni 96 gigahertsi. Raadioteleskoopide salvestatud andmed saadetakse Socorrosse New Mexico osariigis, kus saadud andmeid töödeldakse ja kombineeritakse. Iga VLBA raadioteleskoop kaalub 218 tonni ja taldriku diameeter on 25 meetrit.

Very Long Baseline Array ehitati aastatel 1986–1993. Esimene vaatlus kõigi kümne raadioteleskoobiga toimus 29. mail 1993. Süsteemi ehitus maksis 85 miljonit dollarit ja selle iga-aastane käituskulu on umbes 10 miljonit dollarit.

Viited
------

1. ↑  "VLBA: The Very Long Baseline Array". *AUI*. Vaadatud 12. november 2020.
2. ↑  "Very Long Baseline Array". *NRAO*. Vaadatud 12. november 2020.
**Helme vald** oli vald Valgamaal aastail 1939–1950.

Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad

1939. aasta vallareform
-----------------------

Vald moodustati senise Helme valla maa-alast, välja arvatud Purde küla ning Väikese Emajõe ja Pikasilla lähedal asuvate lahustükkide maa-alad; senise Patküla valla maa-alast, välja arvatud Roksi nr. 10, 11 ja A-93 ning Viljärv nr. 9-a ja 9-b talude maa-alad ja Väikese Emajõe ääres asuva tüki põhjapoolse osa maa-ala kuni Peedukse taluni, viimane kaasa arvatud; senise Jõgeveste valla maa-alast, välja arvatud Tani, Luiga, Uubi ja Mihklihansu talude ning Väikese Emajõe ja Pikasilla lähedal asuvate lahustükkide maa-alad; senise Lõve valla Tehvandi nr. 17-a, Ennomõisa nr. 18-a ja 18-b, Üprese, Mangle, Kuremäe, Kõrgesilla, Kivija, Lombi, Raudsima, Kaera ja Sarantso nr. 25 ja 26 talude maa-aladest; senise Holdre valla Künka, Haapsal, Imapalu, Matsi, Niiluse, Kirbo, Rätsepa, Mäe-Küüni, Ala-Küüni, Märdi, Sillaotsa, Kanguri ja Pihla nr. B talude ning Lagesoo järve juures oleva metsa maa-aladest; senise Koorküla valla maa-alast.

1. aprillil 1939 oli vallas 3476 elanikku.

1939. aasta detsembris valiti vallavanemaks Juhan Ennuse.

Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine
--------------------------------------------------

13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Helme külanõukogu, Jõgeveste külanõukogu ja Koorküla külanõukogu.

Vaata ka
--------

* Helme mõis

Viited
------

1. ↑  Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88. Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938

Kirjandus
---------

* "J. Soots Helme valla aukodanikuks" Päevaleht, 16. märts 1940, nr. 73, lk. 5.
Svend Harkhabe
**Svend Harkhabe** ehk **Svend I** (inglise keeles *Sweyn*; vanapõhja keeles *Sveinn Tjúguskegg*, norra keeles *Svein Tjugeskjegg*, rootsi keeles *Sven Tveskägg*; taani keeles *Svend Tveskæg*, tema ajal *Tjugeskæg* või *Tyvskæg*; umbes 960 – 3. veebruar 1014) oli Taani, Norra ja Inglismaa kuningas.

Svend oli Harald Sinihamba poeg ning Knud Suure isa. Tema abikaasa Gun(n)hild oli slaavlane (Poola kuningas Boleslaw I noorem õde Świętosława, kes abiellus algul Rootsi kuninga Erik VI ja pärast Taani kuninga Svend Harkhabemega), pärit vendide seast, ja on oletatud, et ta on sama isik kui Sigrid Uhke, samuti on oletatud, et Sigrid oli Svendi teine naine pärast Gunnhildi.

Tema hüüdnime **Harkhabe** kasutati, erinevalt enamikust monarhidele antavatest, tõenäoliselt juba tema eluajal.

985. aastal, pärast isa surma, sai temast Taani ja Norra kuningas. Viimase trooni kaotas ta 995. aastal Olav Pühale, kuid võitis 1000. aastal tagasi pärast Svolderi merelahingut, milles Olav ja kogu tema sõjavägi hukkus.

Inglise trooni pärast võitles ta aastaid Ethelred II-ga, 1013. aastal õnnestus tal see lõpuks endale saada. Kuid juba järgmise aasta alguses ta suri ning tema pärijatel oli tükk aega tegemist, et tema impeeriumit uuesti kokku panna. Siiski suutis Knut Taani, Norra ja Inglismaa taas ühendada.

Kõige olulisem ajalooallikas Svendi kohta on tema kaasaegne Bremeni Adam. Adam suhtus Svendi vaenulikult. Adam süüdistas Svendi selles, et ta oli mässuline pagan, kes kiusas kristlasi taga, reetis oma isa ning saatis sakslastest piiskoppe Skånest ja Sjællandist välja. Kuid ajaloolased ei usu tänapäeval mõningaid Adami väiteid, näiteks et Svend olevat 14 aastat Šotimaal pagenduses olnud. Ka kristlaste vastu ei tundnud ta nii suurt vaenu kui Adam väidab, sest ta laskis Lundis ja Roskildes kiriku rajada. Ta oli koos isaga ka ristitud ja saanud ristimisel Otto I järgi nime Otto, mida ta küll, nii palju kui teada, iialgi ei kasutanud.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Harald Sinihammas** | **Taani kuningas**985–1014 | Järgnev**Harald II** |
| Eelnev**Harald Sinihammas** | **Norra kuningas**985–995 | Järgnev**Olav Tryggvason** |
| Eelnev**Olav Tryggvason** | **Norra kuningas**1000–1014 | Järgnev**Olav Püha** |
| Eelnev**Ethelred II** | **Inglismaa kuningas**1013–1014 | Järgnev**Ethelred II** |
**Versobank AS** oli 1999. aastal asutatud, Eestis registreeritud ja tegutsev pank. Pank tegeleb nii jae- kui ka äripangandusega. Pank pakukus ka e-äri lahendusi ehk finantstehnilisi platvorme e-kaubandusega tegelejatele.

26. märtsil 2018 tühistas finantsinspektsioon panga tegevusloa, millega peatati kohe kõik panga tehtavad toimingud ja tehingud. 2022. aasta märtsi seisuga on Versobank AS äriregistri andmeil likvideerimisel.

Ajalugu
-------

Ettevõtte asutas Preatoni Panga nime all 1999. aastal Eestis tegutsenud Itaalia ärimees Ernesto Preatoni. 2004. aastal omandasid enamusosaluse firmas Kreeka ja Rootsi investorid, 18. juunil 2004 sai uueks ärinimeks AS SBM Pank. 2006. aastal sai enamusosaluse Marfin Financial Group Holdings S.A, 14. mail 2008 registreeriti uueks ärinimeks Marfin Pank Eesti AS. 2012. aastani kuuluski pank Kreeka ja Küprose kapitalile, olles osa Küprosel registreeritud panganduskontsernist Marfin Popular Bank (2000. aastani ning 2011. aastast taas Cyprus Popular Bank), suuromanike hulgas oli ka Ateenas elav Nikolaos Sarros (2009. aastal *ca* 32,5% aktsiaist).

29. märtsil 2012 omandas panga Ukraina põllumajandusettevõte Ukrselhosprom PCF LLC, mis kuulub Ukraina tööstuskonsortsiumi Alef, (Vadym Iermolaiev, Stanislav Vilenskyy) avaldamata summa eest.

Panga varad
-----------

Panga varade maht kasvas 2017. aastal esialgsete ja auditeerimata andmetel 294 miljoni euroni (2016. aasta lõpus oli varade maht 200 miljonit eurot) ja puhaskasum ulatus 300 000 euroni.

Panga juhtkond
--------------

2017. aasta lõpu seisuga kuulusid Versobanki juhatusse Sofia Kirsimaa (vastutas Eesti äriüksuse arenduse eest), Siiri Heinsaar (finantsdirektor) ja Urmas Somelar (vastutas panga riskijuhtimise eest). Juhatuse liige oli ka panga pikaaegne jurist Viktoria Vaisma.

Panga juhatuse esimees Aivo Adamson juhtis panga ning juhatuse tööd alates 1. juulist 2017.

Viited
------

1. ↑  Versobank ASi tegevusluba tunnistati kehtetuks Versobank, 26.03.2018
2. ↑  Versobank, äriregistri päring, vaadatud 22.03.2022
3. 1 2
4. ↑  "AS-i SBM Pank uus ärinimi on MARFIN PANK EESTI AS 110". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. november 2014. Vaadatud 14. mail 2012.
5. ↑  "2009 majandusaasta aruanne" (PDF). Marfin Pank Eestis AS. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 29. detsember 2010. Vaadatud 14. mail 2012.
6. ↑  "Ukraina ettevõte Ukrselhosprom ostis Marfin Pank Eestis enamusosaluse". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. november 2014. Vaadatud 14. mail 2012.
7. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. november 2014. Vaadatud 14. mail 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* "Likvideerijad: Versobanki hoiused hüvitatakse täies mahus" ERR, 16. august 2018
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Rootsi |
|  |
| Veerand-finaal | 1984 | II kerge-keskkaal |
|  |
| 1. ring | 1982 | II kerge-keskkaal |
|  |
| Pronks | 1981 | II kerge-keskkaal |
| 1. ring | 1983 | II kerge-keskkaal |

**Vesa Tapani Koskela** (sündinud 22. detsembril 1960 Salla vallas Soomes) on Rootsi endine poksija.

Koskela oli kokku kolmekordne Rootsi meister II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) aastatel 1981–1982 ja 1984. Ta osales maavõistlustel Rootsit esindades 7 korral ning võitis neist 4 ja kaotas 3 kohtumist.

Koskela osales II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1984. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Yeong-Su Anile (Lõuna-Korea) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Koskela osales II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 3. maailmameistrivõistlustel (München, 1982), kuid kaotas 1. ringis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Mark Brelandile (USA) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Koskela sai II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 24. Euroopa meistrivõistlustel (Tampere, 1981) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Karl-Heinz Krügerile (Ida-Saksamaa) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 25. Euroopa meistrivõistlustel (Varna, 1983), kuid kaotas 1. ringi kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Viited
------

1. ↑  .Rootsi meistrivõistlused poksis. Tulemused rootsi keeles
2. ↑  23. suveolümpiamängude poksivõistlus. Los Angeles 1984. Tulemused inglise keeles
3. ↑  3. maailmameistrivõistlused poksis. München 1982. Tulemused inglise keeles
4. ↑  24. Euroopa meistrivõistlused poksis. Tampere 1981. Tulemused inglise keeles
5. ↑  25. Euroopa meistrivõistlused poksis. Varna 1983. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Vesa Koskela lehel *Ringside*. Rootsi keeles
* Vesa Koskela saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
Orjakivi
**Helme Orjakivi** on ohvrikivi Viljandimaal Helme kihelkonna Helme alevikus.

Kohapärimus
-----------

Orjakivi kohta on 1939. aastal Helme kihelkonna Koorküla valla Laksi talust 1927. aastal sündinud Asta Jõemetsalt korjatud peidetud varanduse lugu: 

*Vanasti orjaajal oli üks taluperenaine Helme mõisale kuuluval karja- ehk heinamaal karjas. Ta oli kuulnud teistelt inimestelt, et orus asuva orjakivi all olevat peidus kulda. Kari sõi rahulikult ja perenaine, himustades kulda endale, hakkas täie jõuga orjakivi kangutama. Ta oligi kivi üles kangutanud ja kivi ääre alt kastitäie kulda välja võtnud ning kivile asetanud. Kari oli selle aja sees kaugele läinud ja perenaine läks neid tagasi ajama, jättes kullakasti niikauaks kivile. Karja tagasi ajades tuli perenaine rõõmsa meelega kivi juurde tagasi, kuhu jättis leitud kulla. Oli aga juhtunud kurba meelt tekitav lugu. Perenaise imestuseks olid kullast järele jäänud ainult koltunud puulehed.* (ERA II 236, 619/20 (10) < Helme khk, Koorküla v, Laksi t, – S. Jõemets < Asta Jõemets, sünd 1927 (1939).

Kivi tekkimise kohta on 1929. aastal Tõrvast üles kirjutatud muistend:

*Vanast olnud Helme mõisas kuri kubjas, kes teolisi igatpidi piinas, kudas vähegi sai. oli jälle palav päev, kui kubjas teolisi kepiga peksis, nii et mõned maha langesid. Aga kogemata pääsis üks teoline põgenema. Ta jooksis teistest eemale ja istus kivile, et jalgu puhata. Ja palus, et kivi oleks pehme ja halastaks ta pääle, kui kubjas temale ei halastanud. Ime sündis. Kivi halastas vaesele teolisele ja talle tundus, nagu istuks ta pehmel padjal. Varssi pärast seda suri ta oma valude kätte. Teisel päeval leidsid teda kubjas, ning inimesed, kes teda olid otsima tulnud. Kui nad surnu kivilt ära tõstsid, nägid, et kivil kaks tagumiku jälge olid, mis teoline oma istumise ja palvega oli saanud. Sest ajast peale kutsuvad inimesed seda Orjakiviks. Kivi seisab praegu alles ja teda võib Helme surnuaia tagant mäenõlvakult leida.* (E 63597/8 < Helme khk, Tõrva – L. Lüks (1929).

Viited
------

1. ↑  Pühad kivid Eestimaal. Koostanud Mall Hiiemäe. Tallinn: Tammerraamat, Eesti Kirjandusmuuseum, Eesti Rahvaluule Arhiiv 2011, lk 115.
2. ↑  Pühad kivid Eestimaal. Koostanud Mall Hiiemäe. Tallinn: Tammerraamat, Eesti Kirjandusmuuseum, Eesti Rahvaluule Arhiiv 2011, lk 116.

Kirjandus
---------

* Marju Kõivupuu. 101 Eesti pühapaika. Tallinn: Varrak 2011, lk 32–33.

Välislingid
-----------

* Helme Orjakivi Hiite Maja SA andmekogus.
* Helme Orjakivi kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
**Svend Hersleb Grundtvig** (9. september 1824 Kopenhaagen – 14. juuli 1883 Frederiksberg) oli taani kirjandusajaloolane ja etnograaf. Ta oli üks esimesi Taani pärimusmuusika süstemaatilisi kogujaid, eriti huvitasid teda taani rahvalaulud. Isa eeskujul tegeles Svend Hersleb Grundtvig ka islandi ballaadide uurimisega. Ta oli Nikolai Frederik Severin Grundtvigi poeg.

Elu ja töö
----------

Grundtvig õppis mitme koduõpetaja ja isa käe all islandi, ladina, hispaania ja anglosaksi keelt ja mütoloogiat. Kui ta oli 14, ostis isa 1656. aasta käsikirja vana ballaadiga, et tekitada pojas huvi taani rahvalaulude uurimise vastu. 19-aastaselt sõitis noormees õppereisile Inglismaale, mille tulemusena avaldas Grundtvig taanikeelsed tõlked inglise ja šoti ballaadidest. Aastast 1869 oli ta Kopenhaageni Ülikooli professor.

Svend Grundtvig
Grundtvig pühendas elu taani rahvajuttude ja -laulude kogumisele ning uurimisele. 1844. aasta üleskutses julgustas ta taanlasi koguma ja jäädvustama oma maa rahvalaule. Aastal 1854 laiendas ta seda üleskutset kogu folkloori kogumiseks. Ta rajas üleriigilise kaastöötajate võrgustiku. Ühise kogumistöö tulemuseks oli mahukas teos "Danske Minder" (Taani vanad rahvalaulud), mille avaldamist alustas just Svend Grundtvig (seda tööd jätkasid Axel Olrik ja Hakon Grüner-Nielsen). Aastal 1876 avaldas Svend Grundtvig esimese osa Taani muinasjutte.

Kirjandus
---------

Helene Høyrup, "Grundtvig, Svend (1824–1883)" in David Haase (editor), Greenwood Encyclopedia of Folk Tales and Fairy Tales G – P, 2008, Greenwood Press, Westport CT, p. 443. ISBN 978-0-313-33443-6
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Indoneesia linnast; metsatüübi kohta vaata artiklit palumetsad; perekonnanime kohta vaata Palu (perekonnanimi)* |

---

**Palu** on Indoneesias Sulawesi saarel asuv linn, Kesk-Sulawesi provintsi keskus.

Palu asub väikese kitsa lahe ääres, mis avaneb Sulawesi läänerannikul olevasse Makassari väina. Palust lähevad maanteed loodesse Donggalasse, põhja Sabangisse, kirdesse Tomini lahe ääres asuvasse Tobolisse ja kagusse saare keskel olevasse Gimpusse. Palust lõunas asub 2480 m kõrgune Lompopana mägi, mis pole Kesk-Sulawesi provintsi kõrgeim tipp.

Palus valitseb ekvatoriaalne kliima. Igas kuu absoluutne maksimumtemperatuur on vähemalt +35 °C, aga üle +38 °C pole Palus sooja täheldatud. Absoluutne miinimum on kõige madalam oktoobris (+17 °C) ja kõige kõrgem jaanuaris (+21 °C).

1958 kannatas Palu Permesta mässu tõttu. USA, kes polnud rahul Indoneesia vasakpoolse valitsusega, korraldas aasta alguses kodusõja, toetades mässulisi niihästi sõjatehnika, näiteks lennukite, kui ka sõduritega. Aprillis pommitasid mässulised õhurünnakutes korduvalt Palut, hävitades sõidukeid ja maju ning isegi ühe silla ja laeva. Keskvalitsus surus mässu juba juunikuus põhiliselt maha, ehkki isoleeritud vastupanu jätkus 1961. aastani.

24. jaanuaril 2005 kell 4.10 kohaliku aja järgi toimus Palus maavärin magnituudiga 6,2. Selles hukkus 1 ja viga sai 4 inimest, kokku varises 177 maja. Sellegipoolest vallandus rahva seas paanika: inimesed hakkasid kartma tsunamit ja ruttasid kõrgematesse kohtadesse.

31. detsembril 2005 kell 7.35 kohaliku aja järgi toimus Palu turul terrorirünnak: sealihaleti ääres plahvatas naelapomm. Surma sai 8 ja vigastada poolsada inimest, põhiliselt kristlased, kes olid tulnud uusaastapidustusteks toitu ostma.

28. septembril 2018 toimus 78 km kaugusel Palust põhjas Sulawesi maavärin ja tsunami. Maavärina magnituud oli 7,5 ja sellele järgnes kuni 7 meetri kõrgune tsunami. Maavärina, tsunami ja maalihete läbi hukkus vähemalt 1347 inimest.

Palu sõpruslinnad on Semarang (Indoneesia) ja Tegucigalpa (Honduras).

Viited
------

1. ↑  Suur maailma atlas, lk. 93
2. ↑  "M 7.5 - 78km N of Palu, Indonesia" (inglise). USGS National Earthquake Information Center, PDE. Vaadatud 2.10.2018.
3. ↑  "BNPB: Tsunami di Donggala Capai 7 Meter, Lampaui Tiang Listrik" (indoneesia). detikNews. 1. oktoober 2018. Vaadatud 2.10.2018.
4. ↑  Teadaolev hukkunute arv 2018. aasta 2. oktoobri seisuga.
5. ↑  "Indonesia tsunami: Death toll rises to nearly 1,350" (inglise). BBC. 2. oktoober 2018. Vaadatud 2. oktoobril 2018, 20:37.
6. ↑  "Indonesian disaster agency spokesman Sutopo Purwo Nugroho says death toll from earthquake and tsunami now 1,234" (inglise). The Washington Post. 2. oktoober 2018. Originaali arhiivikoopia seisuga 2.10.2018. Vaadatud 2.10.2018.
**Palsmane kirik** on luteri kirik Lätis Palsmanes. See on Palsmane kihelkonnakirik. Kiriku ametlik nimetus on **Anna kirik**, ent seda nimetust praktiliselt ei kasutata.

Ajalugu
-------

1688. aastal oli Palsmanes Smiltene filiaalkirik. 1697. aastal oli ametis omaette pastor, kuid seejärel liideti Palsmane Aumeistri kihelkonnaga. Praegust kirikuhoonet hakati ehitama aastal 1814 ja see valmis aastal 1817. Tegemist on klassitsistliku ehitisega, millel on kaheksanurkne kellatorn. Hoone on arhitektuurimälestisena riikliku kaitse all. Sealne orel valmis aastal 1860. Kiriku juures asub mälestusmärk Läti vabadussõjas hukkunud Palsmane kihelkonna sõduritele.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Palsmane kirik** |

Palsmane kirik
Palsmane kihelkond

**Kirik**: Palsmane kirik  

**Pastoraat**: Palsmane kirikumõis  

**Peamõisad**: Mēri mõis | Palsmane mõis | Rauza mõis | Vizla mõis  

**Karjamõisad**: Ahsiti mõis | Cecili mõis | Dauguli mõis | Duckerni mõis | Lazdiņi mõis | Latase mõis | Mālejase mõis (Palsmane) | Mālejase mõis (Rauza) | Neuhofi mõis | Rauselei mõis | Tūlase mõis | Vicburga mõis | Vijspuķe mõis | Vilciņši mõis
**Valgjärve kolhoos** oli kolhoos Põlva rajoonis Valgjärve külanõukogus.

Kolhoosi pindala 1989. aasta seisuga oli veidi üle 5000 ha, sellest 2300 ha haritavat maad ja umbes 1500 ha metsa. Kolhoosi maad asusid kuppelmaastikul Otepää kõrgustikul. Kolhoosil oli 180 töötajat.

1971. aastal liideti Valgjärve kolhoosiga pool kolhoosist "Punane Lipp".

1977. aastal pälvisid Valgjärve kolhoosi töötajad (Henno Jusson, Hugo Kuusk, Aare Lutsar, Kalev Nõmm, Vassili Talumees, Uno Tomberg, Viia Uibo) Nõukogude Eesti preemia maaparandustööde kompleksi ja parandatud maade intensiivse kasutamise eest kuppelmaastikul.

Kolhoos oli spetsialiseerunud veisekasvatusele. Kolhoosil oli eesti punase karja tõufarm.

Valgjärve kolhoos lõpetas tegevuse 1993. aastal, kolhoosi hooned ja tehnika erastati.

Kolhoosi esimehed:

* Viktor Ani
* Hugo Kuusk
* Hain Randoja

Viited
------

1. 1 2  Jaan Kappo. Põlva rajoon. Siin- ja sealpool maanteed. Tallinn: Eesti Raamat, 1989, lk. 178
2. ↑  Nõukogude Eesti. Tallinn: Valgus, 1978, lk 403
3. ↑  Alfred Kasepalu. Põllumajandus. Põlva rajoonis. Tallinn: Eesti NSV Teaduste Akadeemia kodu-uurimise komisjon, 1978
4. ↑  "Valgjärve küla arengukava aastateks 2004–2010". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. aprill 2015. Vaadatud 16. aprillil 2015.
Vaata ka: Venuse sünd

„Venuse sünd"| La Naissance de Vénus |
|  |
| Autor | William-Adolphe Bouguereau |
|
|
| Loomisaeg | 1879 |
|
|
|
| Liik | maal |
| Tehnika | õlimaal |
|
|
| Materjal | lõuend |
|
| Mõõtmed | 300 cm × 218 cm |
|
|
|
|
|
|
|
|
| Asukoht | Orsay muuseum, Pariis |
|
|
|
|
|
|
|
|
| Inventarinumber | RF 253 |
|
|
|  Meediafailid Wikimedia Commonsis |

„**Venuse sünd**" (prantsuse keeles "La Naissance de Vénus") on prantsuse kunstniku William-Adolphe Bouguereau üks tuntumaid maale.

1879. aasta Pariisi kunstinäituseks valminud teosel on kujutatud delfiini poolt veetaval kammkarbil seisvat Venust. Riik omandas maali Pariisis Luxembourgi palees asuvale muuseumile. XXI sajandi alguse seisuga on maal Pariisi Orsay muuseumi püsikollektsioonis.

Bouguereau 1878. aastal valminud maali "*Nymphée*" detail, maalil "Venuse sünd" on sama kuju suuremana.

Viited
------

1. ↑  "Study of the Head of a Woman for "Offering to Eros"". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. november 2013. Vaadatud 29. juunil 2012.

Välislingid
-----------

 Venuse sünd – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Teose andmed Orsay muuseumi kodulehel
* YouTube video highlighting the painting
Bisera Turković
**Bisera Turković** (sündinud 8. detsembril 1954 Sisakis) on Bosnia ja Hertsegoviina diplomaat ja poliitik. Ta oli 23. detsembrist 2019 kuni 25. jaanuarini 2023 Bosnia ja Hertsegoviina välisminister.

Ta lõpetas 1979. aastal Sarajevo ülikooli õigusteaduse erialal. 1987. aastal lõpetas ta Melbourne'is La Trobe Ülikooli kriminalistika erialal ja 1995. aastal sai ta doktorikraadi rahvusvaheliste suhete ala California Miramari Ülikoolist San Diegos.

Aastatel 1979–1980 töötas ta juristina pangas. Aastatel 1980–1981 töötas ta õpetajana erakoolis, 1981–1984 Sarajevos ehitusettevõttes Integral. Seejärel asus ta Austraaliasse. Aastatel 1985–1991 töötas ta õppejõuna Melbourne'i Kuninglikus Tehnoloogiaülikoolis; lisaks töötas ta aastal 1990 külalisõppejõuna Kuala Lumpuris Rahvusvahelises Malaisia Islami Ülikoolis. 1991. aastal pöördus ta tagasi Jugoslaaviasse. Aastatel 1991–1992 töötas ta toimetajana Hayat TV-s. Aastatel 1994–1996 töötas ta õppejõuna Kesk-Euroopa Ülikoolis Budapestis.

Ta oli esimene määratud Bosnia ja Hertsegoviina suursaadik. Aastatel 1993–1994 oli ta Bosnia ja Hertsegoviina suursaadik Horvaatias, aastatel 1994–1996 Ungaris. Aastatel 1996–2000 ja 2004–2005 oli ta suursaadik OSCE, ÜRO ja teiste rahvusvaheliste organisatsioonide juures Viinis. Aastatel 2005–2009 oli ta suursaadik USA-s (ning mitteresidentse suursaadikuna Mehhikos ja Brasiilias). Aastatel 2012–2015 oli ta suursaadik Belgias ja Luksemburgis. Aastatel 2015–2018 oli ta eriülesannetega suursaadik. Aastatel 2018–2019 oli ta suursaadik Kataris. Enamikus maades pidas ta ka loenguid kohalikes ülikoolides.

Isiklikku
---------

Bisera Turković on lahutatud ning on kolme lapse ema.

Viited
------

1. ↑  "Ministrica vanjskih poslova Bisera Turković". *vijeceministara.gov.ba*. Originaali arhiivikoopia seisuga 13. juuni 2020. Vaadatud 13. juunil 2020.
Adolfo Nicolás (2008)
**Adolfo Nicolás** (29. aprill 1936 – 20. mai 2020) oli hispaania katoliku preester, 2008–2016 jesuiitide ordukindral.

Nicolás sündis Villamuriel de Cerratos Palencia provintsis Hispaanias. Ta liitus Aranjuezis asuva jesuiitide kolleegiumiga ja võeti 15. septembril 1953 noviitsiks. Ta õppis Alcalá ülikoolis filosoofiat ja sai litsentsiaadikraadi filosoofias. 1960 siirdus ta Jaapanisse, kus ta huvitus jaapani kultuurist ja õppis 1964–1968 Tōkyō ülikoolis teoloogiat. 1968–1971 õppis ta Rooma Gregoriuse ülikoolis semiootikat ja sai teoloogias magistrikraadi.

Nicolás ordineeriti 17. märtsil 1967 preestriks. Ta osales jesuiitide üldkongregatsioonil 1995. Nicolás sattus 1998 vastuollu Vatikani poliitikaga, kuna nõudis Aasia kogudustele rohkem sõltumatust.

Nicolás valdas lisaks emakeelele inglise, prantsuse, jaapani ja itaalia keelt.

Ametid
------

* 1978–1984 Manila ülikooli Ida-Aasia pastoraalse instituudi direktor
* 1971–2004 süstemaatilise teoloogia rektor Tōkyō ülikoolis
* 1991–1993 skolastika rektor Tōkyō ülikoolis
* 1993–1999 jesuiitide provintsiaal Jaapanis
* 1999–2002 Tōkyōs pastoraalsel tööl
* 2004–2007 jesuiitide Ida-Aasia ja Okeaania konverentsi moderaator
* 19. jaanuar 2008 – 3. oktoober 2016 jesuiitide ordukindral
**Veolia** (endine *Veolia Environnement*, *Vivendi Environnement* ja varem *Compagnie Générale des Eaux*) on Prantsuse hargmaine ettevõte, maailma juhtiv kollektiivteenuste valdkonnas. Veolia turustab veeringluse haldamist, jäätmekäitlust ja taaskasutamist ning energiahaldusteenuseid kohalikest kogukondadest ja ettevõtetest koosnevatele klientidele.

See annab tööd enam kui 163 000 inimesele viiel kontinendil. Veolia 2015. aasta käive oli 24,965 miljardit eurot. Ettevõte on noteeritud Pariisi börsil ja oli New Yorgi börsil noteeritud kuni selle vabatahtliku väljaastumiseni 2014. aastal.

Välislingid
-----------

* Ettevõtte koduleht

Pariisi börsi indeksi CAC 40 ettevõtted (november 2022)

* Air Liquide
* Airbus
* Alstom
* ArcelorMittal
* AXA
* BNP Paribas
* Bouygues
* Capgemini
* Carrefour
* Crédit Agricole
* Danone
* Dassault Systèmes
* Engie
* EssilorLuxottica
* Eurofins Scientific
* Hermès International
* Kering
* Legrand
* L'Oréal
* LVMH
* Michelin
* Orange
* Pernod Ricard
* Publicis
* Renault
* Safran
* Saint-Gobain
* Sanofi
* Schneider Electric
* Société Générale
* Stellantis
* STMicroelectronics
* Teleperformance
* Thales
* Total
* Unibail-Rodamco-Westfield
* Veolia
* Vinci
* Vivendi
* Worldline
**Noorteseire** süsteemi eesmärgiks on pakkuda ühiskonnale järjepidevalt värsket informatsiooni noortega seotud valdkondade kohta. 

Noorte parem tundmine on noortepoliitika ja noorsootöö üks alustaladest, see pakub asja- ja ajakohast informatsiooni noorte eluoluga seotud valdkondade kohta. Noorteseire aitab hinnata noorte ja noorsootöö olukorda, arvestada noori puudutavaid aspekte eri poliitikate ja noortele suunatud teenuste väljatöötamisel ja parendamisel ning hinnata poliitikamuudatuste võimalikke mõjusid. Noorteseire tegevusi viib ellu Haridus- ja Teadusministeeriumi ja Haridus- ja Noorteameti ekspertidest koosnev noorteseire tiim koostöös Statistikaameti, Tallinna Ülikooli ja Tartu Ülikool ning Eesti Noorsootöötajate Koguga. 

Noorteseire tegevus sai alguse 2008. aastal, mil ilmus esimene aastaraamat. Laialdasem seiresüsteemi väljatöötamine ja rakendamine sai alguse 2010 (kuni 2014), kui varem Eesti Noorsoo Instituudi poolt alustatud töö võttis Eesti Noorsootöö Keskuse tellimusel üle Poliitikauuringute Keskus Praxis. Edasist tööd on korraldanud Haridus- ja Noorteamet (kuni 2020. aastani Eesti Noorsootöö Keskus) koos erinevate koostööpartneritega.

Noorteseire tegevusi on toetatud riigieelarvest ja Euroopa Sotsiaalfondi vahenditest.

Ülesehitus
----------

Noortevaldkonna seire- ja analüüsisüsteemi (noorteseire süsteemi) osad on: 

* valdkonna andmehaldus, s.o andmete loomine, kogumine, kättesaadavaks tegemine ja analüüs noorte ja noortele pakutavate teenuste kohta;
* noortevaldkonna teenuste ja tegevuste elluviimise seire, kvaliteedi, tulemuste ning mõju analüüs;
* noortevaldkonna teadus- ja arendustegevus noortele suunatud teenuste ja poliitikate arendamiseks.

Juhtimislaud
------------

Noorteseire juhtimislaud on loodud Statistikaameti, Haridus- ja Noorteameti ning noortevaldkonna organisatsioonide ja kohalike omavalitsuse esindajate koostöös eesmärgiga muuta noorte ja noortevaldkonna andmed kiiresti ja mugavalt kättesaadavaks. Juhtimislaual on pea nelikümmend näitajat, mis on grupeeritud kuude teemasse — noored, ränne, haridus, tööturg, noorsootöö, ühiskondlik aktiivsus ja üle-eestilised näitajad. Andmeid on võimalik võrrelda nt omavalitsuste, maakondade ja aastate, aga ka vanusegruppide ja sugude järgi.

Noorteuuringute andmebaas
-------------------------

Uuringute andmebaas koondab lähiaastatel ilmunud Eesti noorte ja noortevaldkonna olukorda käsitlevaid publikatsioone: uuringuraporteid, bakalaureuse-, magistri- ja doktoritöid, teadusartikleid, kogumikke jm. Andmebaasi eesmärk on hõlbustada noorteuuringute jt noori ja noortevaldkonda puudutavate teaduslike publikatsioonide kättesaadavust ning seeläbi suurendada nende kasutatavust ja levikut noorteuurijate, üliõpilaste, spetsialistide, ametnike ning kõigi teiste huviliste seas.

Viited
------

1. 1 2 3  "Mis on noorteseire?". *haridusportaal.edu.ee*. Vaadatud 24. mail 2023.

Välislingid
-----------

* Noorteseire koduleht
* Noorteuuringute andmebaas
* Noorteseire juhtimislaud
* Euroopa noortepoliitikate koduleht YouthWiki
* Soome Noortebaromeeter
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on rüütlimõisast; riigimõisa kohta vaata artiklit Birži mõis (Sēļpilsi kihelkond).* |

---

Birži mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wendenschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904)
**Birži mõis** (saksa keeles *Modohn*, läti keeles *Biržu muiža*, ka *Madonas muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Lazdona kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Lazdona vallas Madonas.

Ajalugu
-------

Mõis tekkis Koknese ja Alūksne vahele 1461. aastal, mil Riia peapiiskop Silvester Stodewescher läänistas osa Cesvaine piiskopilinnuse maadest oma vasallidele. Rootsi ajal sai sellest riigimõis, mida nimetati nii Birži kui ka Madona mõisaks. Jelizaveta Petrovna andis mõisa Aleksandr Buturlinile, Katariina II aga serbia päritolu kindralmajor Maksim Zoritšile. XIX sajandi alguses läks mõis Wulfide suguvõsale; nende valdusse jäi mõis kuni võõrandamiseni aastal 1920.

Umbkaudu aastal 1900 tekkis mõisale kuulunud Leivēri kõrtsi ja Madona raudteejaama juurde asula, mis hiljem arenes Madona linnaks.

Varia
-----

Mõisa aidas asub üks Madona piirkonna muuseumi näitusesaale (aadressil Skolas 10a).

Viited
------

1. ↑
2. ↑  .

Lazdona kihelkond

**Kirik**: Lazdona kirik  

**Mõisad**: Lazdona kirikumõis | Birži mõis | Jaunlazdona mõis | Kujmuiža mõis | Lazdona mõis | Patkule mõis | Prauliena mõis | Sarkaņi mõis
**Rahanduse ja krediidi kateeder** toimis Eestis Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna (1944. aastal kujundati eriharu, loodi kateeder, juhataja professor Johann Vaabel) ja pärast eriala ületoomist Tartusse, Tartu Ülikooli juures (eriharu aastast 1954, kateeder loodi 1958. aastal). Kateedris korraldati peaasjalikult järgmiste distsipliinide õpetamist: riigirahandus; rahateooria, pangandus ja laenundus; ettevõtete rahandus ja investeeringud. Kateedrijuhatajatena töötasid professor Raimund Hagelberg (1958–1982) ning professor Vambola Raudsepp (1982–1992). Kateeder reorganiseeriti 1992. aastal kaheks õppetooliks (raha ja pangandus, õppetooli juhataja professor Mart Sõrg; ärirahandus ja investeeringud, õppetooli juhataja professor Vambola Raudsepp) ning üheks lektoraadiks (riigirahandus). Kateedri õppejõud on koostanud mitmeid monograafiaid, arvukalt õppevahendeid ja -materjale, avaldanud teadusartikleid ning juhendanud kandidaadi- ja doktoriväitekirju. Põhilisteks õppekoormuse kandjateks olid Raimund Hagelberg, Ülo Kauer, Elvi Ulst, Heino Siigur, Arno Susi, Vambola Raudsepp, Mart Sõrg, Nadežda Ivanova, Margus Hanson jt. kes kõik omasid teaduslikke kraade ja kutseid.
*Bishōnen*'i kujutis
***Bishōnen*** (jaapani keeles 美少年 'ilus nooruk, poiss') on jaapani termin, mis kirjeldab esteetikat, mida võib leida Ida-Aasia eri piirkondades: noormees, kelle ilu ja seksuaalne atraktiivsus ületavad soo ja seksuaalse sättumuse piire. 

Kõige mõjukam on termin olnud Jaapani popkultuuris, kogudes populaarsust androgüünsete *glam rock*'i bändide tõttu 1970. aastatel, kuid termini alged on jaapani vanas kirjanduses, keskaja Hiina keiserliku õukonna ja haritlaste homosotsiaalsetes ja homoerootilistes ideaalides ning India esteetilistes kontseptsioonides, mis on kandunud üle hinduismist ja imporditud budismiga Hiinasse.

Tänapäeval on *bishōnen*'id väga populaarsed Jaapani tüdrukute ja naiste seas.

Viited
------

1. ↑  Orbaugh, Sharalyn (2002). Sandra Buckley (toim). *Encyclopedia of Contemporary Japanese Culture*. Taylor & Francis. Lk-d 45–56. ISBN 0-415-14344-6.
2. 1 2  Buckley (2002). *Encyclopedia of Contemporary Japanese Culture*. Taylor & Francis. Lk-d 188, 522, 553. ISBN 0-415-14344-6.
3. ↑  Tan, Caroline S.L. (2008). "Of Senses and Men's Cosmetics: Sensory Branding in Men's Cosmetics in Japan" (PDF). *European Journal of Social Sciences*. **6** (1): 7–25. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 9.12.2008.
**Krūte** on küla (*skrajciems* ehk hajaküla) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Bārta vallas.

Küla asub valla lääneosas, merepinnast 20 meetri kõrgusel Vārtāja jõe kaldal. Krūte jääb valla keskusest Bārtast 8,2, piirkonna keskusest Grobiņast 33 ja Riiast 209 kilomeetri kaugusele.

Küla on tekkinud endise Krūte mõisa (*Kruhten*) ja Krūte kirikumõisa (*Groß-Kruhten*) keskuste juurde. Aastani 2021 kuulus küla Grobiņa piirkonda. Küla põhjaosas asub kruusakarjäär.

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Krūte luteri kirik, selle kantsel ja altar. Kohaliku kaitse all on Krogzemji keskaegne kalmistu.

Aastal 2005 oli külas ligi 30 elanikku.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
3. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts

| * v
* r
Bārta valla asulad |
| --- |
| 
**Bārta** **·**  Ķīburi **·**  Krūte **·**  Plostagals |
Pada varandusega
**Rahaaugu haldjad** on mahamaetud varandust valvavad haldjad eesti mütoloogias.

Muiste maeti raha ja kallim metallvarandus sõdade eest maapõe maha. Juhtus, et omanikud said surma või ei saanud matmiskohta naasta ning varandus jäi mullapõue peitu. Pärast surma sai varanduse mahamatjast varanduse hoidja, rahaaugu varjaja ehk rahaaugu haldjas. Rahvas nimetab rahaaugu haldjat väga tihti vanapaganaks, kuid vanapaganal pole rahaaugu hoidmisega midagi tegemist. Ainult eksikombel on rahvasuu vanapagana rahaaugule asetanud.

Mõnel rahaaugul kuulutakse enam kui üks haldjas olevat. Seda nähtust tuleb sedaviisi seletada, et rahal ehk varandusel maa peal mitu omaniku olnud ja need kõik pärast surma selle haldjateks saanud.

Headele inimestele näitab rahaaugu haldjas ennast unes ja kutsub unenägijat peidetud varandust otsima. Paljud aga ei julge minna varandust otsima, kuna mulda ehk vette peidetud varanduse kättesaamine nõuab kättesaajalt kõigepealt suur julgust. Rahaaugu haldjas katsub enne raha kättesaamist rahaihkaja julguse läbi. Selleks loob ta kas mõnesuguseid varjukujutusi, viirastusi, kummitusi rahaihkaja ette ehk moondab enese ise üheks ehk teiseks loomaks (koeraks, sikuks, hundiks, karuks).

Kirjandus
---------

* M. J. Eisen "Eesti mütoloogia". Tallinn: Mats, 1995, nr 2, lk 52–54

1. 1 2 3  M. J. Eisen "Eesti mütoloogia". Tallinn: Mats, 1995
Anna Bessonova -- individuaalse mitmevõistluse pronksmedalist
**Iluvõimlemine 2004. aasta suveolümpiamängudel** toimus 26.–29. augustini.

Ajalugu
-------

Täieõiguslikuks olümpiaalaks sai iluvõimlemine 1984. aastal Los Angelese OM-ist peale, ehkki rühmvõimlemine oli kavas juba 1952 Helsingis ja 1956 Melbourne'is.

Medalialad
----------

Ateena olümpiamängudel oli kavas vaid individuaalne mitmevõistlus ja üks rühmaharjutus. Üksikaladel ei võisteldud.

Võistluspaik
------------

Iluvõimlejad võistlesid Ateena põhjaosas paiknevas Galatsi olümpiahallis, kuhu mahtus 6400 pealtvaatajat.

Tulemused
---------

### Naised

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| **Ala** | Kuld | Hõbe | Pronks |
| Individuaalne mitmevõistlus | Alina Kabajeva   Venemaa | Irina Tšaštšina   Venemaa | Anna Bessonova   Ukraina |
| Rühmaharjutus |  VenemaaOlesja BeluginaOlga GlatskikhTatjana KurbakovaNatalija LavrovaJelena MurzinaJelena Possevina |  ItaaliaElisa BlanchiFabrizia D'OttavioMarinella FalcaDaniela MasseroniElisa SantoniLaura Vernizzi |  BulgaariaŽaneta IlievaEleonora KežovaZornitsa MarinovaKristina RangelovaGalina TantševaVladislava Tantševa |