recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Fail:Carrefour C.svgCarrefouri logo
**Carrefour S.A.** on riikidevaheline jaekaubandusettevõte, mille peakorter asub Prantsusmaal Boulogne-Billancourtis. See on üks maailma suuremaid supermarketikette ning käibelt suuruselt neljas ja kasumilt suuruselt kolmas jaekaubandusettevõte. Carrefour tegutseb peamiselt Euroopas, Argentinas, Brasiilias, Hiinas, Dominikaani Vabariigis, Araabia Ühendemiraatides, Kataris ja Saudi Araabias, kuid ketti kuuluvaid poode leidub ka Põhja-Aafrikas ja Aasias. *Carrefour* tähendab prantsuse keeles ristteed või väljakut.

Esimene Carrefour avati 1. jaanuaril 1958 Annecy linnas.

Pariisi börsi indeksi CAC 40 ettevõtted (november 2022)

* Air Liquide
* Airbus
* Alstom
* ArcelorMittal
* AXA
* BNP Paribas
* Bouygues
* Capgemini
* Carrefour
* Crédit Agricole
* Danone
* Dassault Systèmes
* Engie
* EssilorLuxottica
* Eurofins Scientific
* Hermès International
* Kering
* Legrand
* L'Oréal
* LVMH
* Michelin
* Orange
* Pernod Ricard
* Publicis
* Renault
* Safran
* Saint-Gobain
* Sanofi
* Schneider Electric
* Société Générale
* Stellantis
* STMicroelectronics
* Teleperformance
* Thales
* Total
* Unibail-Rodamco-Westfield
* Veolia
* Vinci
* Vivendi
* Worldline
**Carrie Lam Cheng Yuet-ngor** (hiina keeles: 林鄭月娥; sündinud 13. mail 1957) on Hongkongi poliitik, kes 2017. aasta valimistel sai järgmiseks Hongkongi tegevjuhiks ja astus ametisse 1. juulil 2017. Enne seda oli ta aastatel 2012–2017 administratsiooni peasekretär.

Pärast Hongkongi ülikooli lõpetamist liitus Lam tsiviilteenistusega aastal 1980 ning töötas mitmetel ametikohtadel erinevates valitsuse büroodes ja osakondades. Aastal 2007 nimetati ta arengusekretäri ametisse. Ta kogus oma ametiajal tuntust Kuninganna kai lammutamisega.

Aastal 2012 sai ta Leung Chun-yingi administratsioonis peasekretäriks. Ta juhtis aastatel 2013–2015 põhiseadusreformide elluviimist ning pidas 2014. aasta protestide ajal üliõpilaste liidritega läbirääkimisi.

Märtsis 2017 kogus Lam kolme kandidaadi seast Hongkongi valimiskomitees kõige rohkem hääli (777 1194st) ja osutus esimese naiskandidaadina valituks. Ta oli Mandri-Hiina valitsuse poolt ülesseatud kandidaat. Lam võitis ülekaalukalt endist rahandussekretäri John Tsangi ja erru läinud kohtunikku Woo Kwok-hingi. 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Sarah Liao  Michael Suen** | **Hongkongi arengusekretär**2007–2012 | Järgnev**Mak Chai-kwong** |
| Eelnev**Stephen Lam** | **Hongkongi administratsiooni peasekretär**2012–2017 | Järgnev**Matthew Cheung** |
| Eelnev**Leung Chun-ying** | **Hongkongi tegevjuht**2017– | Järgnev**ametis** |
Raikküla valla lipp
**Raikküla valla lipp** on Rapla maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Raikküla valla lipp.

Lipp kinnitati 12. juunil 1997, kuid lipu sünnipäevaks peetakse 19. oktoobrit 1997.

Lipu kirjeldus
--------------

Ristkülikukujuline lipp on jaotatud horisontaalselt kolmeks laiuks, ülemine ja alumine on valged, keskmine laid aga roheline. Valged laiud on 1,5 ühikut ja roheline 4 ühikut lai. Rohelise laiu keskel on kollane ristikuleht. 

Lipu normaalmõõtmed on 105×165 cm, ning laiuse ja pikkuse suhe on 7:11.

Põhjendus
---------

Roheline tähendab noorust ja lootust, looduslähedust ja valla elanike põhitegevust – põllumajandust. Kollane ristikuleht sümboliseerib samuti põlluharimist ja karjakasvatust – kohaliku rahva põlist elatise ja jõukuse allikat. Kolm ristikulehe südamekujulist haru meenutavad ka valla kolme peamist keskust – Purku, Raikküla ja Tamme küla. Ristikuleht on ühtlasi ristiusu jumaliku kolmainsuse sümbol. Valge on Raikküla valla paese pinnase võrdkuju.

Vaata ka
--------

* Raikküla valla vapp

Välislingid
-----------

* Raikküla valla sümboolika valla kodulehel
* Raikküla valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
**Carrie Marie Underwood** (sündinud 10. märtsil 1983) on USA kantrilaulja, laulukirjutaja ja näitleja, kes võitis telesaate "American Idol" neljanda hooaja.

Pärast seda on Underwood saanud mitmekordse plaatinaplaadiga artistiks, võitnud mitu Grammyt, ta on valitud kolm korda kantrimuusikaühenduste (Academy of Country Music ja Country Music Association) lauluvõistluste parimaks naislauljaks ja ACM-i aasta meelelahutajaks. Ta on kõigi aegade esimene naisartist, kes võitis üksteise järel aasta meelelahutaja auhinna Academy of Country Music (ACM) Awards'il (2009/2010). 

Tema debüütalbum "Some Hearts" sai seitsmekordseks plaatinaplaadiks ja oli 2006. aasta veebruaris kõige kiiremini müüdud kantri debüütalbum Nielsen SoundScani ajaloos. See oli samuti müüduim naisartisti soolodebüütalbum kantrimuusika ajaloos, alates 2008. aasta veebruarist. "Some Heartsil" oli kolm esikohahitti Billboard Hot Country Songsil ja üks esikohahitt Billboard Hot 100 Songs edetabelis. Ta teine album "Carnival Ride" anti välja 23. oktoobril 2007. Seda on müüdud üle 3 miljoni eksemplari alates 2010. aasta jaanuarist ja esitanud neli esikohahitti Billboard Hot Country Songs edetabelis. Underwoodi kolmas album, "Play On", anti välja 3. novembril 2009. Selle kuulutas RIAA plaatinaalbumiks 3. novembril 2009. Sellel on kolm lugu, mis on edetabeli Billboard Hot Country Songs esikohahitid siiamaani. Alates 2010. aasta maist on kogu maailmas müüdud Underwoodi albumeid ja singleid üle 20 miljoni eksemplari.

Lapsepõlv ja noorus
-------------------

Carrie Marie Underwood sündis Stephen ja Carole Underwoodi peres 10. märtsil 1983 Muskogees. Ta kasvas vanemate farmis maakoha linnas Checotah's. Tal on kaks vanemat õde, Shanna Means ja Stephanie Shelton. Ta isa töötas saeveskis ja ema oli algkooliõpetaja. Lapsepõlves esines Underwood "Robbins Memorial Talent Show's" ja laulis Free Will Baptist Churchis. Hiljem laulis ta kohalikel üritustel Checotah's, sealhulgas Old Settler's Dayl ja Lion's Clubis. 1996. aastal pakkus Capitol Records Underwoodile lepingut, aga tühistas selle, kui ettevõtte juhtkond muutus.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Carrie Underwood** |

* Carrie Underwoodi ametlik veebileht
* Carrie Underwood YouTube'is
* Carrie Underwoodi YouTube'i VEVO kanal
* Carrie Underwood MySpace'is
* Carrie Underwoodi Facebook
* Carrie Underwood IMDb-s
* Carrie Underwood Billboard.com-is
Lääne-Austraalias asuvad ASKAP raadioteleskoobid, mille kogutud andmestikku uurides kummalised raadiorõngad avastati
**Kummaline raadiorõngas** (inglise keeles *odd radio circle*, ORC) on süvakosmoses avastatud tuhm objekt, mis on registreeritav ainult raadiosagedusel.

2020. aasta juuli seisuga on neid avastatud neli. Raadiolainete pikkusvahemikus paistavad objektid ringikujulised, servad eredamad, ning meenutavad rõngassaari. Seni astronoomidele teada olevate andmete põhjal ei ole olnud võimalik objektide klassi ega täpset kaugust Maast määrata.

Kummalised raadiorõngad avastati 2019. aastal, kui uuriti ASKAP raadioteleskoopide kogutud andmestikku. Kui algselt kahtlustati võimalikke häireid teleskoopide töös, siis nähtuse olemasolu leidis kinnitust, kui sarnane raadiorõngas leiti ka Indias asuva raadioteleskoobi kogutud andmestikku uurides. Samuti kinnitasid raadiorõngaste olemasolu kordusvaatlused Australia Telescope Compact Array seadmetega.

Vaata ka
--------

* Raadioastronoomia
* Elektromagnetspekter

Viited
------

1. ↑  Lauri Jürisoo (15.07.2020). "Neli senitundmatut objekti süvakosmoses panevad astronoome kukalt kratsima". Vaadatud 16.07.2020.
2. ↑  Ray P. Norris; et al. (26.06.2020). "Unexpected Circular Radio Objects at High Galactic Latitude". Vaadatud 16.07.2020. `{{netiviide}}`: et al.-i üleliigne kasutus kohas: `|autor=` (juhend)
3. ↑  "Astronomers Detect Unexpected Class of Mysterious Circular Objects in Space" sciencealert.com, 9. juuli 2020
**Kumbum Jampa-ling** (*sKu-‘bum Byams-pa gling*) on Tiibeti budismi gelukpa koolkonna klooster. 

Aastal 1339 ehitas Tsongkhapa ema koos kohalike budausulistega väikese templi ümber sandlipuu ja püstitasid stuupa. Stuupa seisab seal tänapäevani.Tsongkhapa ema, kes tahtis oma pojaga nii väga kohtuda, laskis tema kodukohta, Tsongkhapa isiklikul soovitusel, ehitada suburgani Seda Tsongkhapa ema ehitatud templit loetakse Kumbumi kloostri esimeseks templiks. 1481. aastal ehitasid kohalikud aadlikud koos lihtrahvaga stuupa kõrvale suurema templi, et teha annetusi püha puu jaoks, mis sellest ajast hakkas muutuma massiliseks kultuse objektiks rahva hulgas.

1560. aastal ehitas tantrist Rinchen-tsondru-gyeltsen (Rin-chen brtson-‘grus rgyal-mtshan) sinna väikese klooster-erakla Gonpalungi (dGon-pa lung), et seal mediteerida. Algul oli 7 munka, kuid siis lisandus veel, kokku oli erakla kollektiiv juba 15 erakut.

Hooned on eraldatud tänavatega, kus teatud kellaaegadel toimus väga vilgas liiklus
Tsongkhapa ema, kes tahtis oma pojaga kohtuda, laskis tema kodukohta, poja soovitusel, ehitada 
suburgani. Hiljem ehitas sinna üks erak oma onni ning aastaid hiljem ehitati ka tempel. Kloostri rajas 1583. aastal aga III dalai-laama. Kumbumi kloostris oli neli datsangi: üks usuteaduslik, üks arstiteaduslik ja kaks tantristliku. 

Khampo oli Kumbumis esimese suurusjärgu isik. Tema käsutas munkade elu ja jagas teaduslike kraade.
Ilmalike asju juhtis tsoktse-gekö ehk "vooruse valitseja." Harilikult oli tema ka see, kes Khapo ees suitsuküünlaid kandis, kui viimane oma saatjaskonnaga tänavale ilmus. Ilmalike asjade juhtimine Kumbumis kujutas 
endast distsipliini järele vaatamist ja muidugi kõikide tüliküsimuste lahendamist, mis kloostri ja ilmalike võimude vahel tekkisid. Kuna tema võim oli väga suur, määrati laama sellele kohale vaid aastaks. Administratiiv võim oli aga kolme ametniku käes. Kõrgeim aste oli väga au sees, kuid võimu sellega ei kaasnenud. Kõike korraldas nn. teine ametnik - Tema valitses kogu kloostri varanduse üle, temale allusid ka talupojad, kes kloostrimaad harisid. Kuna see oli nii tähtis ametikoht, määrasid selle kindlaks Hiina võimud ise. Kumbum paikneb Mongoolia ja Tiibeti karavaniteede ristumiskohal ja see on ühteaegu kohalik kaubanduskeskus. Siitkaudu veeti Tiibetisse hiina ikoone ja jumalakujusid. Tänu kloostri sellisele asukohale on teda külastanud III, IV, V ja VII dalai-laama,

Välislingid
-----------

* A Brief History of Kumbum Monastery
Carpentaria lahe asendikaart
**Carpentaria laht** on laht Austraalia põhjarannikul Arafura meres. 

Laht piirneb idas Cape Yorki poolsaarega ja läänes Arnhemi maaga. Tema põhjapiiriks nimetatakse tavaliselt joont, mis ühendab Cape Yorki poolsaare põhjapoolseimat tippu Slade Pointi ja Arnhemi maa idapoolseimat tippu Anhemi neeme. Suudmes on laht 590 km lai, lõuna pool, 15. lõunalaiusel, 675 km. Põhja–lõunasuunas on lahe ulatus 700 km. Lahe pindala on umbes 300 000 km².

Laht asub mandrilaval ja on seetõttu suhteliselt madal: selle sügavus on üldiselt 55–66 meetrit ega ületa 82 meetrit.

Lahes on vähe saari. Lahe lääneservas asub suurim saar Groote Eylandt, lõunas on Wellesley saared, millest suurim on Mornington, ja edelas on Sir Edward Pellew'i saared, millest suurim on Vanderlin. 

Lahe kaldad on kõikjal madalad.

Lahte suubuvad jõed on peaaegu kõik ajutised. Suurimad jõed on idarannikul suubuv Mitchell, lõunatippu suubuv Flinders ja läänetippu suubuv Roper.

Ajalugu
-------

Geoloogilises mõttes on Carpentaria laht noor. Veel viimasel jääajal oli see täiesti kuiv ning moodustas maasilla, mille kaudu said inimesed jalgsi minna Uus-Guineale ja teistessegi kohtadesse, mis tänapäeval on saared.

Esimene teadaolev eurooplane, kes Carpentaria lahte saabus, oli hollandlane Willem Janszoon 1606. Tema kaasmaalane Jan Carstenszoon külastas lahte 1623 ja nimetas selle Pieter de Carpentieri järgi, kes sel ajal oli Hollandi Ida-India kindralkuberner. Abel Tasman külastas lahte 1644.

Viited
------

1. 1 2  Suur maailma atlas, lk. 148-149
**Akko** (varem eesti keeles *Akka*) on linn Iisraeli Põhjaringkonnas.

Ajalugu
-------

1104. aastal langes linn Esimeses ristisõjas kristlaste kätte ja sellest sai ristisõdijate tähtsaim sadam ja suurim kindlus pühal maal. 

1187. aastal vallutasid muhameedlased Saladini juhtimisel linna tagasi, kuid ristisõdijad suutsid selle Kolmandas ristisõjas kahe-aastase piiramise järel 1191. aastal enda kätte tagasi saada. Teine Jeruusalemma kuningriik (või **Akko kuningriik**) asutati pärast kolmandat ristisõda aastal 1192 Akkosse, kus see kestis aastani 1291. 1192. aastal sai Akkost nõrgeneva Jeruusalemma kuningriigi pealinn.

1291. aastal vallutasid Aijubiidide dünastia mamelukid linna lõplikult moslemitele.

Rahvastik
---------

2007. aastal moodustasid Akko elanikkonnast 67,1% juudid, 25.3% islamiusulised araablased ja 2,4% kristlastest araablased.

Akko eesti kirjanduses
----------------------

Akko (Akkoni) langemist moslemite kätte 1291. aastal kujutab Karl Ristikivi oma kroonikate triloogia teises romaanis "Viimne linn".

Vaatamisväärsusi
----------------

* Ristisõdijate Akko kindlus
* Sephorise väljakaevamiste mosaiigid (4. sajand eKr)
* Muistne Akko sadam

Vaata ka
--------

* Palestiina

Viited
------

1. ↑  Statistical Yearbook for Israel, vaadatud 3.05.2020.
**Paide Täiskasvanute Keskkool** on Paide linnavalitsuse haldusalas tegutsev üldhariduslik munitsipaalkool, mis asub aadressil Lai tänav 33.

Koolis on põhikooli III kooliaste (7.–9. klass), gümnaasium (10.–12. klass) ja rahvaülikool. Põhikoolis toimub õppimine mittestatsionaarses õppevormis kolmel päeval nädalas 9. klassis ja kahel päeval nädalas 7.–8. klassis. Gümnaasiumi mittestatsionaarses õppevormis õpitakse üldaineid kahel päeval nädalas ning lisaks projektipõhiseid valikaineid kolmandal päeval. Et koolil on ka rahvaülikooli üksus, siis on kooli nimetatud ka *Paide täiskasvanute keskkool-rahvaülikooliks*.

Kool asutati 1963. aastal.

Kooli nimed
-----------

* 1963 Paide Kaugõppekeskkool
* 1987 Paide Õhtukeskkool
* 1997 Paide Täiskasvanute keskkool

Viited
------

1. 1 2  "Paide Täiskasvanute Keskkooli veebisait". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. mai 2021. Vaadatud 1. mail 2021.
2. ↑   (vaadatud 01.12.2017)
3. 1 2  Martin Kaasik, 2001. Eesti koolid 2000. AS Inreko Press. Lk 167

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Puštšino** on linn Venemaal Moskva oblastis. Asub Oka paremal kaldal, Moskvast 80 km lõuna pool.

Puštšino küla on teada 16. sajandist. Tänapäeva linn on asutatud 1956. aastal Venemaa Teaduste Akadeemia teaduslinnakuna, 1966. aastal sai linnaks.

Linna elanike arv oli 1970. aastal 10 100 ja 2020. aasta alguses arvestuslikult 20 696.

Linnas on bioloogiaga tegelev Venemaa TA keskus.

Puštšino lähedal, Oka vastaskaldal asub Prioksko-Terrasnõi loodusreservaat.

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.

Välislingid
-----------

* Puštšino linnaringkonna koduleht

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Puštšino** |

Moskva oblasti vapp
Moskva oblasti linnad

Aprelevka  | Balašihha  | Beloozjorski  | Bronnitsõ  | Dedovsk  | Dmitrov  | Dolgoprudnõi  | Domodedovo  | Drezna  | Dzeržinski  | Dubna  | Elektrogorsk  | Elektrostal  | Elektrougli  | Frjazino  | Golitsõno  | Himki  | Hotkovo  | Istra  | Ivantejevka  | Jahroma  | Jegorjevsk  | Kašira  | Klin  | Kolomna  | Koroljov  | Kotelniki  | Krasnoarmeisk  | Krasnogorsk  | Krasnozavodsk  | Krasnoznamensk  | Kubinka  | Kurovskoje  | Likino-Duljovo  | Ljubertsõ  | Lobnja  | Lossino-Petrovski  | Luhhovitsõ  | Lõtkarino  | Možaisk  | Mõtištši  | Naro-Fominsk  | Noginsk  | Odintsovo  | Orehhovo-Zujevo  | Ozjorõ  | Pavlovski Possad  | Peresvet  | Podolsk  | Protvino  | Puškino  | Puštšino  | Ramenskoje  | Reutov  | Rošal  | Ruza  | Sergijev Possad  | Serpuhhov  | Solnetšnogorsk  | Staraja Kupavna  | Stupino  | Šatura  | Štšolkovo  | Zaraisk  | Zvenigorod  | Žukovski  | Taldom  | Tšehhov  | Tšernogolovka  | Vereja  | Vidnoje  | Volokolamsk  | Voskressensk  | Võssokovsk
William Herscheli 40-jalane teleskoop, maailma suurim kuni 1845. aastani
**Caroline Lucretia Herschel** (16. märts 1750 Hannover – 9. jaanuar 1848 Hannover) oli Saksamaa ja Briti astronoom.

Caroline Herscheli panuseks astronoomiasse on eelkõige mitme komeedi avastamine. Kuid tähelepanuväärne saavutus oli ka 1828. aastal tema poolt kokku pandud William Herscheli poolt vaadeldud udukogude kataloog. Selle eest autasustas Kuninglik Astronoomiaselts teda oma kuldmedaliga. Sellega oli ta esimene naine, kes kuldmedali pälvis ja jäi ainsaks naislaureaadiks kuni 1996. aastani, kui kuldmedali sai Vera Rubin.

Caroline Herschel oli ka üks kahest esimesest naisest, kes valiti Kuningliku Astronoomiaseltsi auliikmeks.

Elukäik
-------

Caroline Herschel sündis Saksamaal Hannoveris muusiku perekonnas. 1772. aastal sõitis ta oma vanema venna William Herscheli kutsel Inglismaale ja jäi sinna järgmiseks viiekümneks aastaks, saades oma astronoomist venna asendamatuks assistendiks.

William Herscheli astronoomilistel vaatlustel abistas teda Caroline, pannes kirja vaatlusandmed. Pärast seda kui Caroline venna abil omandas matemaatika põhitõed, hakkas ta vaatlusandmeid ka ümber töötlema.

William oli ka teleskoobivalmistaja; ka selle tööprotsessi osa toiminguid lasus Caroline'i õlul. Ta osutus meisterlikuks peeglipoleerijaks. Samuti võttis ta osa teleskoopide kokkupanekust. Caroline võttis osa ka maailma suurima teleskoobi 40-jalase teleskoobi loomisest, mis püstitati Berkshire'is Slaughis 1789. aastal. Kuna teleskoobi ehitamist finantseeris kuningas George III, siis selle rahastamise ühe osana määrati 1787. aastal Caroline’ile kui William Herscheli assistendile, 50-naelane pansion. Selle tulemusena oli ta esimene naine Inglismaal, kellele maksti riigi poolt tasu astronoomiateaduse teenimisel.

Vabal ajal hakkas Caroline ka iseseisvalt taevavaatlusi tegema. 1783. aastal avastas ta kolm uut udukogu. Aastal 1786 avastas Caroline Herschel uue komeedi; sellele komeedile järgnes veel mitme komeedi avastamine.

Pärast William Herscheli surma 1822. aastal naasis Caroline Herschel Hannoveri, kus jätkas astronoomilisi vaatlusi.

Tunnustus
---------

* 1828 – Kuningliku Astronoomiaseltsi kuldmedal
* 1835 – Kuningliku Astronoomiaseltsi auliikmeks valimine
* 1838 – Iiri Kuningliku Akadeemia auliikmeks valimine
* 1848 – Preisi Kuningliku Teaduste Akadeemia kuldmedal
Πύρρων
**Pyrrhon** [p'ürron] **Elisest** (umbes 360 eKr – 270 eKr) oli Vana-Kreeka filosoof, keda tavaliselt peetakse esimeseks skeptikuks, kelle järgi on hiljem saanud nime filosoofiline koolkond pürronism.

Diogenes Laertios ütleb Apollodorost tsiteerides, et Pyrrhon oli algul maalikunstnik ning tema pilte võis näha ühes Elise gümnaasiumis. Hiljem hakkas ta Demokritose teoste mõjul filosoofiks. Stilponi õpilase Brysoni kaudu tutvus ta Megara koolkonna dialektikaga.

Pyrrhon võttis koos Anaxarchosega osa Aleksander Suure retkedest idamaadele ning õppis Indias gümnosofistidelt ja Pärsias maagidelt. On oletatud, et ta lähtus oma skeptilise filosoofia rajamisel budismi *trilaksana* kontseptsioonist.

Naasnud Elisesse, elas ta vaeselt, kuid elislased ja ka ateenlased austasid teda väga. Ta sai Ateena kodakondsuse.

Pyrrhon ise ei kirjutanud midagi. Tema õpetused on teada põhiliselt tema õpilase Phleiose Timoni (Sillograafi) satiirilistest kirjutistest, mis on ka suures osas kaduma läinud. 
Enamus sellest, mida tänapäeval tuntakse pürronismina, pärineb Sextus Empiricuse raamatust "Pürronismi äärejooned", mis pandi kirja enam kui 400 aastat pärast Pyrrhoni surma. 

Pyrrhoni õpetuse kohaselt on igasugune teadmine võimatu. Põhiprintsiipi väljendab sõna "akatalepsia", mis tähendab võimatust teada asju nende enda loomuses. Igale väitele saab sama õigustatult vastu seada vastupidise väite. Seetõttu tuleb säilitada intellektuaalse kahevaheloleku hoiak. Timon väljendas seda nii: ühtki väidet ei ole võimalik teada paremini kui mõnda teist. Need tulemused käivad elu kohta üldse. Et midagi teada pole võimalik, siis ainuke õige hoiak on ataraksia (meelerahu).

Et teadmine on võimatu, ja seda isegi omaenda teadmatuse või kahtluse kohta, siis tark inimene peaks tõmbuma endasse, vältides pingeid ja meeleliigutusi, mis tulevad tühistest ettekujutustest.

Tegemist on agnostitsismi esimese ja kõige radikaalsema väljendusega filosoofia ajaloos.

Selle järelmid eetikas on võrreldavad stoikute ja epikuurlaste tüünuse ideaaliga.

Viited
------

1. ↑  Beckwith, Christopher I. (2015). *Greek Buddha: Pyrrho's Encounter with Early Buddhism in Central Asia*. Princeton University Press. Lk 221. ISBN 9781400866328.
Kummistu kalmistu (2011)
**Kummistu kalmistu** on kalmistu Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kerema külas, Heltermaa–Kärdla maantee Suuremõisa teeharust umbes 200 meetrit Kärdla pool, kirde suunda jäävas metsas. Kalmistu pindala on 0,56 ha.

Kummistu kalmistul on kaks väravat: üks ida- ja teine lääneküljel. Väravapostid on laotud paekivist, väravad puuduvad. Kalmistut ümbritseb pinnasega toetatud kiviaed. 

Kalmistu on rajatud pärast Vene Keisririigi Senati 1772. aasta ukaasi, mis keelas matused kirikutesse ja kirikute ümbrusse. Vaatamata sellele sängitasid "saksad" (mõisnikud ja pastorid) oma pereliikmeid edasi Pühalepa kiriku juurde. Kummistu kalmistu ja Pühalepa kirikukalmistu matustel on omapärane seos – kui Kummistu kalmistule maeti peamiselt vaid talupoegi, siis paremale järjele jõudnud kohalikud (laevakaptenid, mõisarahvas) maeti edaspidigi kiriku juurde. Sakstest on Kummistu kalmistule maetud vaid kolm pastor Alexander von Sengbuschiga seotud naist: abikaasa Juliane Wilhelmine von Sengbush (sünd. von Nolcken; 1802–1875), vanim tütar Maria von Sengbusch (1828–1855) ning Pühalepa pastoraadi seltsidaam/õpetajanna *mademoiselle* Luise Catharina Krellenberg (16.10.1820 Pärnus – 20.05.1854 Pühalepa pastoraadis). Hauad asuvad maanteepoolsest väravast sisenedes vasakus nurgas ning on piiratud jämeda raudketiga.

Kalmistu keskel kõrgub ainulaadne, nelja meetri kõrgune raudteerööbastest rist. Mälestusrist oli kingitus Pühalepa kiriku pastori (1822–1877) Alexander von Sengbuschi pojale, Peterburi tehnikakooli direktorile Johannes von Sengbuschile. Mälestusristi kinkisid Peterburi tehnikakooli õpilased.

Kokku on kalmistule maetud 1400–1500 inimest. Kalmistule matmine lõpetati 20. sajandi alguses ruumi puudusel. Vanim säilinud hauatähis pärineb 1851. aastast ja on püstitatud Ingel Baiole (Pajule) ning viimane säilinud daatumiga hauatähis kuulub Ann Liigile ja pärineb 1924. aastast.

Aastatel 1998–2000 puhastati maanteelt kalmistule viiv tee ning kalmistu ise võsast ja risust.

Praegu on kalmistu hooldamata.

Viited
------

Välislingid
-----------

* Kummistu kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
**Laagna raamatukogu** on Tallinna Keskraamatukogu haruraamatukogu, mis asub Tallinnas Lasnamäe linnaosas aadressil Võru 11. 

Raamatukogu avati 8. aprillil 1926 kui Tallinna 1. haruraamatukogu. See asus algul Lutheri rahvamaja ruumides, siis Torupilli asumis Tartu maanteel ning alates 1998. aastast on raamatukogu Lasnamäel.

Laagna raamatukogu on oma ajaloo vältel asunud järgmistes kohtades:

* 1926 Lõuna 17
* 1930 Jakobi 10
* 1938 Tartu maantee 62
* 1998 Võru 11

Raamatukogu allus Nõukogude ajal Mererajooni täitevkomiteele ja kandis 1952–1974 nimetust Mererajooni 1. raamatukogu. Siis läks raamatukogu uuesti Tallinna Keskraamatukogu alluvusse ja kandis edaspidi nimetust Tartu mnt haruraamatukogu. 1990. aastatel muudeti nimetus Keldrimäe raamatukoguks ning alles 1998. aastal Lasnamäele kolides saadi Laagna raamatukogu nimi.

Tallinna Keskraamatukogu osakondades ja haruraamatukogudes kehtib ühtne lugejakaart.

Välislingid
-----------

* Laagna raamatukogu Tallinna Keskraamatukogu kodulehel
Inga Gaile kirjandusfestivali HeadRead 2019-l
**Inga Gaile** (sündinud 29. juunil 1976 Riias) on läti kirjanik ja lavastaja.

Elukäik
-------

Ta lõpetas 1993. aastal Riias gümnaasiumi ning õppis 1994–1998 Läti Kultuuriakadeemias kirjandusteooriat, -ajalugu ja -kriitikat. 2012. aastal lõpetas ta teatri- ja teledramaturgia kursuse, aastail 2012–2014 õppis magistrantuuris režii alal.

Ta on avaldanud luulet (sh lasteluulet), näidendeid ja romaane.

Alates 2004. aastast on ta Läti Kirjanike Liidu liige.

Teoseid
-------

### Luulekogud

* "Laiks bija iemīlējies" (1999)
* "Raudāt nedrīkst smieties" (2004)
* "Kūku Marija" (2007)
* "Migla" (2012)
* "Vai otrā grupa mani dzird?" (2014)
* "Lieldienas" (2018)

### Näidendid

* "Āda" (2011)

### Proosa

* "Stikli" (2016; eesti keeles "Klaas", tõlkinud Aive Mandel, Loomingu Raamatukogu 12–14, 2018)
* "Neredzamie" (2018)

Tunnustus
---------

* 1999 Klāvs Elsbergsi auhind
* 2004 Anna Dagda Fondi auhind
* 2004 Ojārs Vācietise auhind
* 2007 Luulepäevade auhind
* 2012 ajakirja Latvju Teksti auhind
* 2012 Ojārs Vācietise auhind
* 2015 Läti kirjanduse aastaauhind

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Inga Gaile** |
Slovaki keskmäestiku asukoht Slovakkias (tähistatud halliga)
Slovaki keskmäestik Detva lähistel
**Slovaki keskmäestik** (slovaki keeles *Slovenské stredohorie*) on vulkaanilise päritoluga mäestik Slovakkia keskosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest. Mäestiku kõrgeim tipp on Poľana (1 457,8 m). Tähtsaim asula on Banská Bystrica. 

Žiar nad Hronom on tähtis tööstuskeskus; selle ümbruskond on üks Slovakkia saastatumaid piirkondi, mistõttu sealt tuli aastal 1969 inimesi evakueerima hakata.

Maastikurajoonid
----------------

Slovaki keskmäestiku territoorium jaguneb omakorda mitmeks väiksemaks mäestikuks. Mäestikus eristatakse järgmisi maastikurajoone:

* Vtáčnik
* Pohronský Inovec
* Štiavnica mäestik
* Kremnica mäestik
* Poľana
* Ostrôžky
* Javorie
* Krupinská planina
* Zvoleni nõgu
* Žiari nõgu
* Pliešovce nõgu

Asend
-----

Slovaki keskmäestik piirneb järgmiste geograafiliste piirkondadega:

* põhjast piirab seda Fatra-Tatra piirkond
* edelast piirab seda Pannoonia tasandik
* kagust piirab seda Lõuna-Slovaki nõgu
* idast piirab seda Slovaki maagimäestik

Geoloogia
---------

Mäestik koosneb valdavalt Neogeeni vulkaanide jäänustest ja nende purskematerjalist. Neist kõrgeim oli Miotseenis tegutsenud Štiavnica kihtvulkaan – hinnanguliselt ulatus selle tipp 4000 meetrit üle merepinna. Veel asusid vulkaanid Poľana ja Javorie kohal. Valdavalt vulkaanilistest kivimitest koosnevad veel Krupinská planina, Kremnica mäestik ja Vtáčnik. Viimases asuvad vulkaaniliste kivimite all vanemad liivakivi ja kaevandatava kivisöe kihid.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. märts 2018. Vaadatud 4. mail 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Mazúr, E. Lukniš, M. 1986: Geomorfologické členenie SSR a ČSSR. Časť Slovensko. Slovenská kartografia, Bratislava
3. ↑
4. ↑  Konečný, V. Lexa, J. Šimon, L. Dublan, L. 2001: Neogénny vulkanizmus stredného Slovenska. Mineralia Slovaca 33, lk. 159 - 178.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Slovaki keskmäestik** |
**Keevallik** on eesti perekonnanimi.

Statistika
----------

2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Keevallik 45 inimesel: 18 mehel ja 29 naisel. Perekonnanimede levikult oli Keevallik meeste puhul 6928. kohal ja naiste puhul 4516. kohal.

Perekonnanime Keevallik kandja on keskmiselt 46 aasta vanune.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Harjumaal Keila kihelkonna Saue mõisavallas talupojale nimeks Kewalik (normaliseeritult Keevallik).

Nimede eestistamise käigus võeti 1937. aastal Keevallik uueks nimeks, kui Harku vallas loobuti nimest Käuflich.

Nime kandjaid
-------------

* Andres Keevallik, eesti tehnikateadlane (1943–)
* Edgar Keevallik, eesti põllumajandusteadlane (1908–1985)
* Juta Keevallik, eesti kunstiajaloolane
* Leelo Keevallik, eesti keeleteadlane (1969–)
* Liina Keevallik, eesti teatri- ja filmikunstnik (1972–)
* Sirje Keevallik, eesti füüsik ja tõlkija (1943–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 19.07.2022)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine (algne nimekuju): Keevallik.
3. ↑  Onomastika ndmebaas. Nimede eestistamine:(uus nimekuju): Keevallik.

Välislingid
-----------

* Keevallik statistikaameti andmebaasis
**Boris Parm** VR II/3 (hilisem nimi **Raiu Mullari**; 5. november 1891 Lehtse, Järvamaa – 23. september 1979 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (ohvitseri asetäitja).

Kaikamees Boris Parm (Gori, 1932)
Boris Parm teenis Vabadussõjas Kalevlaste Malevas. Ta oli Eesti Vabadussõjalaste Keskliidu juhatuse liige ja Võitluse esimene toimetaja. Pärast vallandamist Eesti Maapangast, 19. jaanuaril 1931, läks ta kaikaga riigivanem Konstantin Pätsi vastuvõtule, et lunastataks Vabadussõja ajal antud lubadused. Riigivanem teatas, et kõiki lubadusi on võimatu täita, ja palus Parmul lahkuda. Samal päeval saatis Parm oma Vabadusristi Vabariigi Valitsusele tagasi.

Pärast seda hakati vapse kaikameesteks nimetama.

1932. aastal pandi Parmu ajalooline kaigas koos teiste temale kuuluvate esemetega võla katteks aresti alla. Kaigas jäeti Parmu käsutusse, kuid ta oli kohustatud seda oksjonipäevani alles hoidma.

13. septembril karistas Tallinna 10. jaoskonna rahukohtunik 50-kroonise trahvi või 10-päevase arestiga Riigikogu liiget Eduard Pesurit, kes oli nimetanud Boris Parmu provokaatoriks. Kohtus väitis Pesur, et ta on riigi peremees, millele Parm vastas, et riigi peremees on rahvas, mitte Riigikogu liige, kellele rahvas maksab palka.

1934. aastal võõrdus Parm vabadussõjalaste rahvaliikumisest, kuna see kaldus kõrvale sellest vaimust ja üldsuunast, millises on peetud kõik muistsed Eesti vabadusvõitlused ja ka viimane vabadussõda 1918–1920. "Peaks aga "vabadussõjalaste rahvaliikumine" saama Eestis oma kätte absoluutse võimu, siis on küll põhjust karta, et meil võib korduda seesama kannatuste, ihuliste ja hingeliste piinade Kolgata tee, nagu see juba tuttavaks saanud möödunud 700-aastases ajajärgus.

Boris Parm oli taarausuline ja astus välja Tallinna Jaani kogudusest, "et läbi lõigata viimane vormiline side selle orjaaegse usutunnistusega". Ta purustas Kadrioru lossi ette istutatud võõramaised lilled, mis ei olnud temale kui eesti isamaalasele ja rahvuslasele vastuvõetavad.

13. septembril 1932 üritas riigivanema jutule pääseda töötu Vabadussõja veteran kapten Karl Massakas, kelle politsei välja viis.

Isiklikku
---------

Raiu Mullari tütar oli kujur Juta Eskel, poeg oli matemaatik Rünno Mullari (1931–1968), pojapoeg Tanel Mullari on füüsik.

Viited
------

1. ↑  Parmu kaigas pandi aresti alla. Vaba Maa, 28. august 1932, nr 202, lk 3.
2. ↑  B. Parmu protsess Ed. Pesuriga. Rahvaleht, Vaba Maa, 14. september 1932, nr 216, lk 6.
3. ↑  Miks kaikamees pole enam vabs? Rahvaleht, 1. märts 1934, nr 25, lk 4.
4. ↑  Eesti esimene pagan. Rahvaleht, 6. august 1931, nr 91, lk 4.
5. ↑  Mis mees see Parm on? Rahvaleht, 18. juuni 1932, nr 71, lk 5.
6. ↑  Kära riigivanema ukse taga. Rahvaleht, 15. september 1932, nr 109,lk. 1.

Kirjandus
---------

* Kaikamees riigivanema kabinetis. Rahvaleht, 21. jaanuar 1932, nr 9, lk 1
* Kaikamees mürtsutab! Rahvaleht, 16. juuni 1932, nr 70, lk 1
* Kaikamees Parm sai tööbörsil peksa. Vaba Maa, 21. oktoober 1932, nr 248, lk 3.

Välislingid
-----------

* Poris Parm Eesti ohvitseride andmekogus
Annie de Reuver (1946)
**Annie de Reuver** (õieti **Anna Maria Clasina de Reuver**; 19. veebruar 1919 Rotterdam – 1. jaanuar 2016 Rotterdam) oli hollandi laulja.

Ta oli 1940. ja 1950. aastatel üks populaarsemaid hollandi lauljatare. Ta debüteeris 1934. aastal orkestriga The Ramblers. Alates 1946. aastast esines ta orkestriga The Skymasters. Tema tuntumad laulud olid "Kijk eens in de poppetjes van mijn ogen", mida ta esmakordselt esitas 1952 koos Karel van der Veldeni ja The Skymastersiga, ja "Lied van het Pierement". 

Ta töötas 1968. aastast Dureco plaadiprodutsendina. 1970. aastatel oli ka talendijahisaadete saatejuht. Ta avastas teiste seas Pierre Kartneri (Vader Abraham) ja Ben Crameri ning akordioniduo De Kermisklanten. 1987. aastal produtseeris ta Manke Nelise hiti "Kleine Jodeljongen".

Ta murdis kodus kukkudes puusaluu ning suri haiglas pärast operatsiooni.

Tunnustus
---------

* 1994 Erasmusspeld

Isiklikku
---------

Ta oli neli korda abielus ja lahutas neli korda. Ta adopteeris kaks last, kellest üks suri kaheaastaselt.

Kirjandus
---------

* Rein Wolters. *Onverbloemd!*, 2007, biograafia
**Boris Kabur** (aastani 1936 **Boris Baigunov**; 15. september 1917 Tallinn – 28. jaanuar 2002 Tartu) oli eesti kirjanik, tõlkija ja konstruktor-leiutaja.

Elulugu
-------

Aastatel 1925–1931 õppis ta Tallinna 5. Algkoolis. Aastal 1936 lõpetas Tallinna poeglaste kommertsgümnaasiumi. 1942 Tartu Riiklik Ülikool, matemaatika-loodusteaduskonna magister.

Aastail 1942–1945 oli ta Tartu Ülikooli radioloogiakateedri assistent, 1945–1946 vangis. 1946–1947 töötas Üleliidulises Okeanograafia ja Merekalamajanduse Teadusliku Uurimise Instituudis Moskvas.

Aastad 1947–1954 veetis Siberi vangipõlves, kus koos teiste pagendatud teadlastega töötas Üleliidulises Metsatööstuse Ministeeriumi erikonstrueerimisbüroos välja bensiinimootori peal töötava käsisae. Kabur nimetas mootorsaage algul nimega "Taiga", hiljem hakati seda võimukandjate vastuseisu tõttu nimetama "Družbaks".

Aastal 1954 naasis ta Eestisse, kus hakkas vabakutseliseks kirjanikuks. Aastast 1966 kuulus ta Kirjanike Liitu.

Kabur valiti ka Idamaade kirjanduse teeneka tõlkijana Eesti Akadeemilise Orientaalseltsi auliikmeks.

Looming
-------

On peale ilukirjandusliku loomingu tegelenud tõlketööga. Ta on tõlkinud muu hulgas Walt Whitmani, Valentin Rasputini ja Nikolai Roerichi teoseid. Ta on eesti keelde tõlkinud ka mitu eepost, näiteks akkadi eepose "Gilgameš", ning koostanud lasteversiooni "Haiavatast".

### Näidendid

* 1964 "Rops"
* 1965 "Rops aitab kõiki"
* 1968 "Antivalgus"
* "Koopainimesed"

### Muid teoseid

* 1966 "Kosmose rannavetes" (ulmeline noorsoojutustus, pälvis 1973. aastal Poznańis toimunud ulmekirjanike kokkutulekul peaauhinna)

Tunnustus
---------

* 2001 – Valgetähe IV klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Kaburi abikaasad olid Salme Kõiv, Vaime Vilgma ja Astrid Kuningas-Reinla.

Viited
------

1. ↑  "Tallinna Teletorn". *Facebook*. Tallinna Teletorn. 19. august 2018. Originaali arhiivikoopia seisuga 6. märts 2019.
2. ↑  "Boris Kabur 15. IX 1917 - 28. I 2002". *Sirp*.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Boris Kabur** |

* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
**Sangaste raudteejaam** (saksa keeles *Sagnitz*) on raudteejaam Valgamaal Valga vallas Tsirguliinas (nime saanud Sangaste mõisa järgi). Jaamas peatuvad Elroni reisirongid liinil Tartu–Valga ja paikneb üks täispikk teedevaheline perroon.

Raudteejaam asub 1887. aastal valminud laiarööpmelise Tartu–Valga raudtee ääres. 
Sangaste jaam avati 1889. aastal. Jaamas võib toimuda ka kaupade rongidele ning neilt maha laadimine ja paikneb neli rööpapaari.

Avamisel jäi jaam Sangaste kihelkonda Laatre mõisa maadele. Enne aastat 2008 eelnes Sangastele Mõneku raudteepeatus ja järgnes Raavitse raudteepeatus.

Jaamahoone
----------

Sangaste esimene, nikerdatud puitornamentidega jaamahoone ehitati 1889. aastal tüüpprojekti järgi sarnaselt Elva ja Lepassaare jaamahoonetega. 1922. aastal ehitati hoone põhjalikult ümber, mille tulemusel sai uue kuju katuseosa ja lihtsustus fassaad. 1944. aastal põles jaamahoone maha ja uue jaama peahoonena hakati kasutama kõrvalhoonet, mis oli algselt ehitatud jaamatöötajate elamuks. Hoone kuulub nüüdseks AS Eesti Raudteele ja on kasutusel tänaseni.

Pilte
-----

* Sangaste raudteejaamSangaste raudteejaam
* Sangaste elamu-jaamahooneSangaste elamu-jaamahoone
* Jaama veetornJaama veetorn
* Sangaste jaamast vaatega Tartu suunalSangaste jaamast vaatega Tartu suunal
* Pumbajaam Sangaste raudteejaamas aastal 1889Pumbajaam Sangaste raudteejaamas aastal 1889
* Rootsi kuninga rong läbisõidul Sangaste jaamastRootsi kuninga rong läbisõidul Sangaste jaamast

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Sangaste raudteejaam** |

* Sangaste
* GALERII: Wabaduse rong jõudis Tsirguliina Sangaste raudteejaama; Lõunaeestlane, 28.01.2019
* Mehe armastus raudtee vastu püsib edasi; Lõuna-Eesti Postimees, 15.01.2005
* Infot jaama kohta; fotod (*vene keeles*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** |  **Raudteepeatus idasuunalistel reisirongiliinidel** | **Järgnev peatus** |
|  Keeni |  **Sangaste** | Valga  |
**Inge Teder** (8. jaanuar 1931 Tallinn – 9. august 2015) oli eesti kunstiajaloolane ja -kriitik, Tallinna Riikliku Kunstimuuseumi direktor (1966–1991).

Ta lõpetas 1950. aastal Tallinna 20. Keskkooli ja 1955. aastal Tartu Riikliku Ülikooli.

Töötas 1957. aastast teadustöötaja ja tarbekunstikogu hoidjana Tallinna Riiklikus Kunstimuuseumis. 1966–1991 oli ta Tallinna Riikliku Kunstimuuseumi (praeguse Eesti Kunstimuuseumi) direktor. 

Inge Tederi juhtimisel kujunes kunstimuuseumist kõige olulisem eesti kunsti näitusepaik. Ta ei peljanud suhelda ka väliseesti kunstnikega, esimesed väliseesti kunstnike Herman Talviku ja Erik Haameri näitused toimusid just Tallinna Riiklikus Kunstimuuseumis.

Inge Tederi ajal avati viis kunstimuuseumi filiaali: Tarbekunstimuuseum, Niguliste Vana Kunsti muuseum, Adamson-Ericu ja Kristjan Raua muuseum ning kunstimuuseumi Kohtla-Järve filiaal. Hakkas välja kujunema tänapäevane Eesti Kunstimuuseumi struktuur.

Teder oli almanahhi "Kunst" koostaja ja toimetaja.

Tunnustus
---------

* 1973 Eesti Kunstnike Liidu kunstiteadlaste sektsiooni aastapreemia (artiklid kaasaegse Nõukogude Eesti tarbekunsti probleemidest)
* 1979 Eesti NSV teeneline kunstitegelane
* 1986 Kristjan Raua preemia (Tarbekunstimuuseumi ekspositsiooni teaduslik läbitöötamine ja ekspositsiooni juht)
* 1998 Riigivapi V klassi teenetemärk
* 2005 Kristjan Raua preemia (teos "Naha- ja köitekunsti ajalugu")

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 946

Kirjandus
---------

* Isemeelne, imemeelne, ajaleht Videvik, 1. juuli 2013
* In memoriam Inge Teder, ERR kultuuriuudised, 10. august 2015
* Kunstiteadlane: Inge Teder, 1991. Rež. Liina Kulles.
* Kadriorg, 1984. Rež. Vallo Kepp.
Sangaste kirik
**Sangaste Andrease kirik** on kirik Valga maakonnas Sangastes. Seda kasutab Sangaste Püha Andrease kogudus.

Kiriku geograafilised koordinaadid on 57° 55′ 33″ N, 26° 20′ 1″ E.

Ajalugu
-------

Esimest korda on kirikut mainitud 1379. aastal. Hiljem sai see sõdades kannatada, kui see purustati nii 1582. kui ka 1630. aastal. Puutumata ei jäänud kirik ka Põhjasõja käigus, kui see 18. juulil 1702 maha põletati. Selle asemele püstitati ajutine puidust kirik kuni 1742. aastal valmis tänapäevani säilinud kivikirik, mis on pühitsetud pühale Andreasele.

1861. aastast pärinevad pikihoone ja altariruumi kujundus. Siis sai ka peauks klassitsistlikule stiilile omase segmentfrontooni ja Toscana pilastrid. Puidust uusbarokne viilutorn ehitati 1873. aastal. Kristust ristil kujutav altarimaal "Kolgata" on valminud Münchenis 1883. aastal.

Kiriku praeguse oreli ehitasid vennad Kriisad 1924. aastal ning sellel on 2 manuaali ja 24 registrit.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Sangaste kirik** |

* Sangaste kirik kultuurimälestiste riiklikus registris
* Taimi Käos "Sangaste kiriku orelid" Valgamaalane, 30. juuni 2007
* Taimi Käos "Täna räägime Valgamaa kirikutest: Sangaste Püha Andrease kirik" Valgamaalane, 30. juuni 2007
* Taimi Käos "Sangaste koguduse õpetajad" Lõuna-Eesti Postimees, 30. juuni 2007

Sangaste kirik
Sangaste kihelkond

**Kirik**: Sangaste  

**Mõisad**: Iigaste mõis | Keeni mõis | Kuigatsi mõis | Laatre mõis | Lota mõis  | Pringi mõis | Restu mõis | Sangaste mõis | Tõlliste mõis | Uniküla mõis | Uue-Puka mõis | Vaalu mõis | Vastse-Tõlliste mõis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on langobardide lõunapoolsetest valdustest; Bütsantsi teema kohta vaata Lagubardia.* |

---

Langobardide valdused Agilulfi surres (616).
**Langobardia Minor** oli nimi, mis anti varakeskajal langobardide valdustele Kesk- ja Lõuna-Itaalias, täpsemalt Spoleto ja Benevento hertsogkonnad. Pärast langobardide kuningriigi vallutamist Karl Suure poolt aastal 774 jäid need alad langobardide kontrolli alla.

Saabudes aastal 568 Friuli kaudu Itaaliasse, rebisid langobardid Bütsantsilt suure osa maismaast Alpidest lõuna pool, kuid ei suutnud moodustada, vähemalt algul, ühtset ja terviklikku valdust. Alistatud maad grupeeriti kaheks tähtsaks alaks: Langobardia Maior Alpidest kuni tänapäevase Toscanani ja Langobardia Minor, mis koosnes valdustest lõuna pool Bütsantsi territooriume (mis 6. sajandi lõpul venisid Roomast läbi tänapäeva Umbria ja Marche Ravennani). Ravenna eksarhaat oli Roomaga ühendatud "Bütsantsi koridori" kaudu, mis kulges läbi Orvieto, Chiusi ja Perugia ning eraldas Langobardia Minorit Langobardia Maiorist. 

Samas kui Langobardia Maior oli jagunenud paljudeks hertsogkondadeks ja gastaldiateks, säilitas Langobardia Minor langobardide kuningriigi kestel (568–774) tähelepanuväärse institutsioonilise stabiilsuse, jäädes jagatuks kaheks, Spoleto ja Benevento hertsogkonnaks. Need moodustati kohe pärast langobardide sissetungi 6. sajandi seitsmekümnendatel aastatel ja esimesed hertsogid olid Faroald Spoletos ja Zotto Beneventos. Algul hõivasid nad geograafiliselt ainult sisemaa, jättes rannikualad Bütsantsi kontrollida; alles hiljem (eriti Agilulfi valitsemise ajal 591–616) ulatusid langobardide valdused ka rannikule. Nii said kahe hertsogkonna alamateks kogu Aadria mere kallas Bütsantsi kindluste Ancona (põhjas) ja Otranto (lõunas) vahel; Joonia ja Türreeni mere kaldad langesid siiski ainult osaliselt Benevento hertsogi võimu alla, kes ei olnud kunagi võimeline jäävalt vallutama Napolit, Salentot ja Calabria tippu (Cosenzast ja Crotonest lõunas) ning muidugi mitte Roomat ja selle eeslinnu.
**Inge Saarsalu** (sündinud 25. jaanuaril 1952 Tallinnas; sünninimi **Inge Arro**) on eesti balletitantija ja tantsupedagoog.

Ta on lõpetanud Tallinna Koreograafiakooli. 

Aastatel 1970–1992 oli ta Estonia teatri balletisolist, hiljem Estonia teatri balleti repetiitor ja Tallinna Balletikooli balletiõpetaja.

Aastast 1999 on ta töötanud USA-s Colorado balletiteatri ballettmeistrina ning Nevada balletiteatri repetiitori ja tantsupedagoogina.

Tunnustus
---------

* 1984 Eesti NSV teeneline kunstnik

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli Lembit Saarsalu.

Viited
------

1. ↑  Inge Arro: Üllatas, kui sihikindlalt ja kontsentreeritult töötatakse. Sirp, 25.08.2000
2. ↑  Academy of Nevada Ballet Theatre Faculty[*alaline kõdulink*]

Välislingid
-----------

* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. RAT "Estonia" balletisolist Inge Arro (1978)
* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Inge Arro (1979)
* ERR arhiiv. Vikerkäär. Inge ja Lembit Saarsalu (2000)
* ERR arhiiv. Keskööprogramm. Balletijuttu Inge Arroga (2000)
**Keevitustrafo** on trafo kaarkeevituseks vajaliku elektrivoolu saamiseks elektrivõrgust.

Trafo primaarpingeks võib olenevalt trafo tüübist olla faasipinge (ühe faasi ja maa vaheline pinge) 230 V või kahe faasi vaheline pinge 400 V. On ka kolme primaarmähisega keevitustrafosid, mis vajavad kolmefaasilist võrgutoitepinget 3×400 V. Sekundaarpinge on tavaliselt 18 kuni 70 V ja voolutugevus 20 kuni 600 A, erandjuhtudel kuni 1200 A. Keevitustrafo talub lühiajaliselt lühist, mis tekib elektroodide kokkupuutel. 

Maksimaalse keevitusvoolu reguleerimine toimub trafo mähistevahelise sidestuse muutmisega või sekundaarmähise keerdude arvu ümberlülitamise teel. Keevitustrafo juurde kuuluvad peale voolu reguleerimise vahendite enamasti ka lisaseadised, nagu jahutusventilaator, ampermeeter jms. 

Võrgupinget madaldavat trafot kasutatakse ka alalisvoolu-keevitusseadmes ehk keevitusalaldis (seda trafot keevitustrafoks ei nimetata).

Mõningad keevitusseadmeid tootvad firmad: Awelco, Cea, Daytona, Elektrosta, ESAB, EWM, Firmar, Fronius, Gys, Hobart, Kemppi, Lincoln, Migatronic, Miller, Rehm, Telwin-Pioner, Sip, Weco.

Vaata ka
--------

* Keevitamine
* Kaarkeevitus
* Keevitusalaldi
Rotonda di San Tomè sissekäigu poolt vaadates
Kooriruumi ja apsiidi välisvaade
Kiriku põhiplaan. Raamatust "A history of architecture in Italy from the time of Constantine to the dawn of the renaissance", (1901)
**Rotonda di San Tomè** on 12. sajandi teisel poolel ehitatud romaani ümarkirik, mis asub Ülem-Itaalias Bergamo provintsis, Almenno San Bartolomeo väikelinnast umbes kilomeeter kagus.

Arhitektuur
-----------

### Välisseinad

Kirik on harvaesineva ümara põhiplaaniga kivihoone, mille idaküljes on kandiline kooriruum ja selle otsas omakorda veidi kitsam poolringikujulise põhiplaaniga apsiid. Ehitatud Lombardia romaanika vormides, on see ümarehitis vertikaalselt jaotatud kolmeks erineva läbimõõduga osaks, mis annab kirikule kolmeastmelise kuju. Hoonel on ümarkaarsete astmikportaalidega sissepääsud läänes ja lõunas, lisaks pisike külgportaal kooriruumi lõunaseinas. Seinapind on liigendatud saledate turpadega, mida kroonivad väikesed kapiteelid, katuse servas on kaarfriis, muu horisontaalne liigendus puudub. Keskosa (valgmikuosa) välisseina liigendavad liseenid ning selles on kaks ristikujulist ning kaks ümarat akent, samuti piirab selle ülaserva ümarkaarfriis. Kõrgeima osa (laterna) seintes on neli saleda kesksambaga paarisakent.

Ümarkiriku idaseinas on nelinurkne kooriruum ja poolümar apsiid, mis on kaunistatud rikkalikumalt. Erinevalt lihtsatest hoone põhikehandi akendest (erandiks portaali kohal asuv lääneaken) on kolm kitsast apsiidiakent servistatud astmelise palestikuga. Kooriruumi ja apsiidi seinte ülaosas kulgeb mitte kaarfriis, vaid ristkaarfriis, mis kordub dekoorielemendina ka ümarkaares külgportaali sillusel. Ristkaarfriisi kohal on kaheastmeline konsoolidega karniis, mis veidi meenutab antiikset hammaslõiget.

### Siseruum

Ümarkiriku siseruumi ümbritsevad kaheksa võimsat monoliitset sammast, millele toetub ümarkaarne arkaad. Sammaste kõrguses ja materjalis võib märgata kergeid erinevusi, mida on kompenseeritud lisadetailidega. Ka sammaste kapiteelid on erineva kõrgusega ja erinevad teostuse kvaliteedilt. Kaks kitsast trepikäiku viivad empoorkorrusele, mille arkaadi kaheksa sammast on saledamad kui põhikorruse oma, kuid väikesi erinevusi leidub ka nende välimuses. Sissepoole kaarduvatest müüridest empoori arkaadi kohal moodustub liigendamata kuppellagi, mille keskele avaneb katuselatern.

Pildid
------

* Vaade põhikorruse keskelt apsiidi suunasVaade põhikorruse keskelt apsiidi suunas
* Empoorid, kuppel ja laternEmpoorid, kuppel ja latern
* Vaade ruumi keskelt kuplilaternasseVaade ruumi keskelt kuplilaternasse
* LõunaportaalLõunaportaal
* KülgportaalKülgportaal
* Peaportaali palestiku kapiteelidPeaportaali palestiku kapiteelid
* Kapiteel siseruumisKapiteel siseruumis
* Fresko apsiidisFresko apsiidis

Viited
------

1. ↑  Almenno San Bartolomeo. - in Lombardia