recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mars 2020** on NASA missioon, mis koosneb kulgurist Perseverance ja helikopterist Ingenuity. 

Missioon startis 30. juulil 2020, sisenes Marsi atmosfääri 18. veebruaril 2021 umbes kell **22:45:53**  ja maandus kell **22:56:30** Marsi Jezero kraatrisse. Mars 2020 eesmärkideks on välja selgitada Marsi keskkonna elamiskõlblikkus, otsida iidse elu tunnuseid ning hinnata loodusvarasid ja astronaute ähvardavaid ohte.

Missioon kuulutati välja 4. detsembril 2012 ja selle loomisel on võetud eeskujuks Curiosity. Mars 2020 kasutab mitmeid komponente, mida kasutab ka Curiosity, kuid uuel kulguril on teistsugused teadusseadmed ja puur. 2018. aastal teatas NASA, et koos kulguriga saadetakse Marsile ka minihelikopter The Mars Helicopter, mis hiljem sai nimeks Ingenuity.

Perseverance
------------

Perseverance (Otsetõlges sihikindlus) on **Mars2020** kugur. Tema eesmärk on uurida, kas marsil oli elu ja kas meie poolt võib sinna elu saada. Perseverancel on 19 kaamerat ja 2 mikrofoni. 

(Loe rohkem: Perseverance)

Ingenuity
---------

Ingenuity (Otsetõlges visadus) on **Mars2020** helikopter. Tema eesmärk on teha esimesed viis mootorlendu marsil. Ingenuity on kinnitatud Perseverance alla.

(Loe rohkem: Ingenuity)

Vaata ka
--------

* Perseverance
* Ingenuity
* Curiosity
* Marsi-missioonide loend

Viited
------

1. ↑  "Mars 2020 Perseverance Rover - NASA Mars".
2. ↑  "Mars 2020 Mission Overview". *NASA Mars 2020 Rover*. Vaadatud 15. veebruar 2019.
3. ↑  "We're going to Jezero!". *The Planetary Society*. Vaadatud 15. veebruar 2019.
4. ↑  "NASA saadab 2020. aastal Marsile minihelikopteri". *Postimees*. Vaadatud 15. veebruar 2019.
5. ↑  "NASA valmistub esmakordselt helikopterit lennutama väljaspool koduplaneeti". *Delfi Forte*. Vaadatud 15. veebruar 2019.
6. ↑  "Alabama High School Student Names NASA's Mars Helicopter". *NASA*. Vaadatud 15. oktoober 2020.
Kaguvaade kirikule.  
Foto: Robert Treufeldt, 20. mai 2011
Edelavaade kirikule.  
Foto: Țetcu Mircea Rareș, 16. juuni 2013
**Dorolţu kalvinistlik kirik** (rumeenia *Biserica reformată din Dorolțu*) on kalvinistlik kirik Transilvaanias, tänapäeva haldusjaotuse järgi Rumeenias Cluji maakonnas Aghireșu vallas Dorolţu asulas.

Kirik on ehitatud 14. sajandil, algselt rooma-katoliku kirikuna. Kiriku kantsel ja kõlaräästas on pärit 1682. aastast. Kiriku puitlae maalingud on pärit 1750. aastast.

Kiriku ansamblisse kuulub ka eemal külas paiknev 19. sajandi kellatorn ning kirikut ümbritsev Dorolţu kirikuaed.

Kiriku ansambel on Rumeenia kultuurimälestis nr CJ-II-a-B-07607.

Pildid
------

* Kirdevaade kirikuleKirdevaade kirikule
* Kiriku edelanurkKiriku edelanurk
* Aken lõunaküljelAken lõunaküljel
* Vaade kirikuaialeVaade kirikuaiale
* Kirikust eemal külas paiknev kellatornKirikust eemal külas paiknev kellatorn

Viited
------

1. ↑  Cluji maakonna kultuurimälestised. Rumeenia keeles

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Dorolțu kalvinistlik kirik** |
‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) ›
**Lembitu tänav** on tänav Narvas Kerese linnaosas. Tänav algab Puškini tänavast ja lõpeb Linda tänavaga ristudes. Tänav on 200 m pikk ja täiesti sirge.

Samas kohas on Lembitu tänavat kujutatud enne Teist maailmasõja ilmunud linnaplaanidel Peetri eeslinnas. 1905. ja 1912. aasta linnaplaanidel on tänava nimi **Konstantini tänav** (**Константиновская улица**), 1927. 1929. ja 1940. aasta plaanidel **Lembitu tänav**. Aga siis kulges see teistmoodi kui praegu. Tänav algas Raja tänavast, ristus Paemurru, 7. Peetri tänavaga ja lõppes 6. Peetri tänavaga ristudes Puškini ja Linda tänavaga paralleelselt.

Pärast Teist maailmasõda oli tänav nimeta, nimi määrati 27. juunil 2012 Narva Linnavalitsuse korraldusega nr 610-k.

Oletatavasti sai tänav nime Leole vanema Lembitu järgi.

Viited
------

1. ↑  Svetlana Andrejeva. Narva tänavad 17.-21. sajandi linnakaartidel.– Narva Muuseumi Toimetised, nr 7, 2007, lk 108-127.
2. ↑  Narva Linnavalitsuse korraldusega nr 610-k 27.06.2012
**Rahva Rahvusliikumine** (vanemas teatmekirjanduses ka **Rahva Rahvuslik Liikumine**, inglise keeles *People's National Movement*) on üks Trinidadi ja Tobago kahest peamisest erakonnast. Liikumise asutas 1955. aastal Eric Williams ja see on ühtlasi riigi vanim erakond.

Rahva Rahvusliikumine on olnud Trinidadi ja Tobago võimupartei aastatel 1956–1986 (peaministrid Eric Williams, George Chambers), 1991–1995 ja 2001–2010 (peaminister Patrick Manning) ning uuesti alates 2015. aastast (peaminister Keith Rowley). Erakonna juhtimise all kuulutati 1962. aastal välja Trinidadi ja Tobago iseseisvus ning kehtestati 1976. aastal vabariiklik riigikord.

2010. aasta parlamendivalimistel sai Rahva Rahvusliikumine parlamendi 41-liikmelises esindajatekojas 12 kohta ning jäi opositsiooni. 2015. aasta parlamendivalimised erakond võitis ja sai esindajatekojas 23 kohta, millest piisas enamusvalitsuse moodustamiseks.

Ideoloogiliselt on Rahva Rahvusliikumine vasaktsentristlik sotsiaalliberaalne partei.

Välislingid
-----------

* People's National Movement (erakonna ametlik veebileht, inglise keeles, vaadatud 15. aprillil 2013)
Riigi **iseseisvus** ehk suveräänsus on riigi võime või omadus olla enda territooriumil kõrgeimaks vahelesekkujaks: otsus­tada ja lahendada poliitilises hierarhias esinevaid vaidlusi teatava lõplikkus­ast­mega. Erinevalt näiteks **sõltumatusest**, mis võib riigil tunnusena olla eelkõige *de facto*, on iseseisvuse sisu ja tähendus paljuski ka õiguslik.

Suveräänne riik määrab ise oma õiguste ja kohustuste ehk pädevuse mahu.

Iseseisev riik võib saada ÜRO liikmeks. Leidub riike, mille iseseisvust tunnustab üks või mitu riiki, kuid ÜRO mitte, näiteks Hiina Vabariik (Taiwan) ja Põhja-Küprose Türgi Vabariik (viimase iseseisvust tunnistab ainult Türgi). Leidub ka selliseid piirkondi, mille iseseisvust ei tunnusta mitte ükski teine riik ega rahvusvaheline organisatsioon, näiteks Puntland Somaalias.

Eesti Vabariigi iseseisvus
--------------------------

Eesti Vabariigi põhiseaduse §1 ütleb:

*Eesti on iseseisev ja sõltumatu demokraatlik vabariik, kus kõrgeima riigivõimu kandja on rahvas. Eesti iseseisvus ja sõltumatus on aegumatu ning võõrandamatu.*

Õiguslikult on Eesti Vabariigi iseseisvus üsna suurel määral piiratud. Pärast Euroopa Liiduga ühinemist ei ole Eesti õigused ja kohustused määratud enam ainult Eesti enda poolt või rahvusvaheliste lepingutega, vaid ka supranatsionaalsete Euroopa Liidu organite poolt.

Euroopa Liit on andnud alust uue suveräänsusemõiste kujunemiseks, mille puhul enam ei lähtuta riigi võimest omal äranägemisel määrata oma pädevus.

Vaata ka
--------

* Autonoomia
* Iseseisvuspäev
* Okupatsioon
* Suveräänsus Eesti põhiseaduses
* Taasiseseisvumine
See artikkel räägib Hiina Rahvavabariigi ülemkohtust.  Teiste tähenduste kohta vaata artiklit Rahva Ülemkohus (täpsustus).  Taiwani ülemkohtu kohta vaata artiklit Hiina Vabariigi Ülemkohus.  

---

Hiina Rahvavabariigi Rahva Ülemkohtu embleem
**Rahva Ülemkohus** (hiina keeles 最高人民法院, *pinyin*is *Zuìgāo Rénmín Fǎyuàn*), ametlikult **Hiina Rahvavabariigi Rahva Ülemkohus** on Hiina Rahvavabariigi mandriosa kõrgeim kohtuaste. Kui välja arvata kaasused, mida menetleb Hiina Rahva Keskvalitsuse Riikliku Julgeoleku Tagamise Amet Hongkongi Erihalduspiirkonnas, on erihalduspiirkondades Hongkongis ja Macaus eraldiseisvad õigussüsteemid, mis on ülesehitatud vastavalt Briti ja Portugali süsteemidele ning Rahvavabariigi ülemkohtu jurisdiktsioon sinna ei ulatu.

Rahva Ülemkohus on Hiina kõrgeim kassatsioonikohus, mis teostab järelevalvet kõikide alamate eri- ja kohalike kohtute üle. Ülemkohtus töötab kokku 340 kohtunikku, kes arutavad asju väiksemates koosseisudes. Kohtuprotsess koosneb neljast astmest, millest kaks on ülekuulamised.

Vaata ka
--------

* Hiina kohtusüsteem
* Rahva Ülemprokuratuur
* "Kolm ülimat"

Viited
------

1. ↑  Kand, M. (2014). *Ideoloogia rollist Hiina õigussüsteemi kujunemisel.* Magistritöö. Tartu Ülikool, õigusteaduskond.
2. ↑

Välislingid
-----------

* Hiina Rahvavabariigi Rahva Ülemkohus Ametlik leht.
* Chinacourt Rahva Ülemkohtu hallatav ingliskeelne leht.
* HRV uudised Ingliskeelsed lingid
* Rahva Ülemkohus Ingliskeelne kohtuinfo.
* Hiina Rahvavabariigi Rahva Ülemkohus Ingliskeelne leht.
*
Franco Modigliani 82-aasta vanusena aastal 2000
**Franco Modigliani** (18. juuni 1918 Rooma – 25. september 2003 Cambridge, Massachusetts) oli Itaalia juudi päritolu Ameerika Ühendriikide majandusteadlane.

Aastal 1985 sai ta Nobeli majandusauhinna.

Elulugu
-------

1939. aastal emigreerus Modigliani Itaaliast Ameerika Ühendriikidesse.

1978. aastal oli ta American Economic Associationi president.

Viited
------

1. ↑  Past Presidents. American Economic Association

Nobel
Nobeli majandusauhinna laureaadid

1969 Frisch, Tinbergen • 1970 Samuelson • 1971 Kuznets • 1972 Hicks, Arrow • 1973 Leontief • 1974 Myrdal, Hayek • 1975 Kantorovitš, Koopmans • 1976 Friedman • 1977 Ohlin, Meade • 1978 Simon • 1979 Schultz, Lewis • 1980 Klein • 1981 Tobin • 1982 Stigler • 1983 Debreu • 1984 Stone • 1985 Modigliani • 1986 Buchanan • 1987 Solow • 1988 Allais • 1989 Haavelmo • 1990 Markowitz, Miller, Sharpe • 1991 Coase • 1992 Becker • 1993 Fogel, North • 1994 Selten, Nash, Harsanyi • 1995 Lucas • 1996 Mirrlees, Vickrey • 1997 Merton, Scholes • 1998 Sen • 1999 Mundell • 2000 Heckman, McFadden • 2001 Akerlof, Spence, Stiglitz • 2002 Kahneman, Smith • 2003 Engle, Granger • 2004 Kydland, Prescott • 2005 Aumann, Schelling • 2006 Phelps • 2007 Hurwicz, Maskin, Myerson • 2008 Krugman • 2009 Ostrom, Williamson • 2010 Diamond, Mortensen, Pissarides • 2011 Sargent, Sims • 2012 Roth, Shapley • 2013 Fama, Hansen, Shiller • 2014 Tirole • 2015 Deaton • 2016 Hart, Holmström • 2017 Thaler • 2018 Nordhaus, Romer • 2019 Banerjee, Duflo, Kremer  • 2020 Milgrom, Wilson  • 2021 Card, Angrist, Imbens  • 2022 Bernanke, Diamond, Dybvig
**Kikevere Jumalaema Uinumise kirik** oli õigeusu kirik Viljandimaal kunagises Kikevere külas praeguse Lõimetsa küla territooriumil. Kirikut kasutas Kikevere Jumalaema Uinumise kogudus.

Ajalugu
-------

Viljandimaa õigeusklikele ehitati 1892. aastal praeguse Lõimetsa (Kikevere) küla territooriumile puukirik, mis pühitseti Riia ja Miitavi piiskopkonna piiskopi Arseni (Brjantsev) poolt Jumalaema Uinumise auks. Pühakoda koos kõrvalhoonetega hävis süütamise tagajärjel 18. juulil 1941. aastal. Uus ajutine kirik ehitati Uue-Jalametsa külla.

Kikevere Jumalaema uinumise kogudus likvideeriti riigi kirikuvaenuliku poliitika tõttu 2. detsembril 1950. aastal.

Kiriku ehitamiseks kogutud materjalid anti üle Kikevere kolhoosile 1948. aastal koguduse aktiivsemate liikmete ja kirikuvanema Juhan Taela poolt. 

Kunagise kiriku lähedal asub Kikevere kalmistu.

Viited
------

1. ↑  Möödus pool sajandit kommunistide hävitustöödest Pilistvere kihelkonnas, Võitleja = The Combatant: ülemaailmne Eesti sõjameeste ja vabadusvõitlejate häälekandja, 1 mai 1992
2. ↑  "õigeusu kiriku asutused ja kogudused".
3. ↑  Andrei Sõtšov. "Eesti õigeusu piiskopkond nõukogude religioonipoliitika mõjuväljas 1954-1964". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. november 2021.
4. ↑   (vaadatud 19.12.2016)
Tragakant
*Astragalus gummifer*
**Tragakant** ehk **tragantkummi**, ka **tragant** on liblikõielise kummi-hundihamba (*Astragalus gummifer*) ja mõnede teiste lähedaste hundihambaliikide koorest saadud kummivaik: põõsa koorevigastustest imbub vedelikku, mis õhus kõvaks kummivaiguks tardub.

Koostis
-------

Tragakant on erinevate orgaaniliste ainete segu. Tähtsamad osised on lahustuv polüsahhariid tragakantiin ja mittelahustuv bassoriin, mida tragakant sisaldab 60%–70% ja mis vees ei lahustu, vaid ainult paisub, moodustades geeljaid osakesi. Mida kvaliteetsem on tragakant, seda vähem sisaldab ta tragakantiini. Veel sisaldab tragantkummi tselluloosikiude ja erinevaid valke.

Omadused
--------

Tragantkummi on kumja konsistentsiga, värvitu kuni tumepruun, läbipaistev, lõhnatu ja maitsetu, sitke ja raskesti peenestatav. Ta sarnaneb välimuselt kummiaraabikuga, kuid on märgatavalt parema sidumisvõimega. Külmas vees ei lahustu, vaid paisub, lahustub vaid kuumutamisel. Liim on täiesti värvitu. Tragakant on nõrgalt happeline, kuid ei ole ise väga stabiilne mineraalhapete suhtes: stabiilne viskoosne lahus on veel pH 5 juures.

Kasutamine
----------

Et tragantkummi on väga hea kolloidide tekitaja, kasutatakse emulsioonide ja dispersioonide stabiliseerijana ja paksendusainena tekstiili- ja värvitööstuses ning farmaatsias.

Maalikunstis on tragakant levinud sideaine pastellipulkade ühe komponendina.

E413 nime all kasutatakse tragakanti emulgaatorina ja stabilisaatorina ning paksendajana maiustustes, karastusjookides ja toorjuustus.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 27. november 2019. Vaadatud 28. novembril 2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑
4. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 27. november 2019. Vaadatud 28. novembril 2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
5. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 27. november 2019. Vaadatud 28. novembril 2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
6. ↑

Välislingid
-----------

* Tragantkummi kunsti- ja konserveerimismaterjalide portaalis CAMEO
* Gum Tragacanth. - sciencedirect.com
* Tragacanth: colonygums.com
Franco Alfano umbes 1919.
**Franco Alfano** (8. märts 1875 Posillipo Napoli lähedal – 27. oktoober 1954 Sanremo) oli itaalia helilooja. 

Franco Alfano sündis Posillipos, Napoli lähedal. Ta õppis Napolis klaverit Alessandro Longo ja kompositsiooni Paolo Serrao ning Leipzigi konservatooriumis Hans Sitt´i ja Salomon Jadassohni juures. Alates 1896. aastast reisis pianistina Euroopas. Ta oli Bologna muusikakooli professor 1916–1919, direktor 1919–1923, Torino muusikakooli direktor 1923–1939, Palermo teatri "Massimo" juht 1940–1942 ja Pesaro muusikakooli direktor 1947–1950.

Looming
-------

Lõi peamiselt prantsuse impressionismist, verismist ja Wagnerist mõjutatud oopereid. 1925 lõpetas Puccini ooperi "Turandot".

Kokku lõi Alfano 11 ooperit: "Ülestõusmine" L. Tolstoi samanimelise romaani järgi (1904 Torino), "Miranda" (1986), "La fonte di Enschir" (1898), "Il principe Zilah" (1909 Genova), "I cavalieri e la bella" (1910; lõpetamata), "Cyrano de Bergerac" (1936 Rooma), "Doktor Antonio" (1949 Rooma), indiateemaline "Legend Sakuntalist" Caladasi poeemi järgi (1921 Bologna; II redaktsioon 1952 Rooma), "Don Juani vari" (1914 Milano), "Madonna Imperia" H. Balzaci järgi (1927 Torino), "Viimane lord" (1930 Napoli).

Balletid "Napoli" (1901 Pariis), "Lorenza" (1901 Pariis) ja "Vesuuv" (1933 San Remo)

2 sümfooniat (sh E 1910, C 1933) ja 2 intermezzot keelpilliorkestrile (1931) ning 3 keelpillikvartetti (1918, 1926, 1945). Klaverikvintett (1936), viiulisonaate, tšellosonaate, klaveripalu, soololaule.
Maroon 5, 2011
**Maroon 5** on USA *pop rock*'i bänd.

Bänd loodi Los Angeleses 1994. aastal **Kara's Flowersi** nime all. Praegune nimi on ansamblil 2002. aastast.

1997. aastal ilmus Kara's Flowersi album "The Fourth World". Esimene Maroon 5 album "Songs About Jane" ilmus 2002. aastal, selle tuntumad hitid on "Harder to Breathe", "This Love", "She Will Be Loved" ja "Sunday Morning". 2005. aastal võitis bänd Grammy auhinna kategoorias "Parim uus artist". Ryan Dusick lahkus ansamblist 2006. aastal ja teda asendas Matt Flynn. Teise albumi nimi on "It Won't Be Soon Before Long" ning see sisaldab laule "Makes Me Wonder", "Won't Go Home Without You" ja "Wake Up Call".

Ansamblil Maroon 5 on ka tuntud hitte, mis on ilmunud koostöös teiste artistidega (Rihanna, Christina Aguilera ja Gym Class Hero).

Ansamblisse kuuluvad laulja Adam Levine, kitarrist James Valentine, basskitarrist Michael Madden, trummar Matt Flynn ja klahvpillimängija Jesse Carmichael.

Diskograafia
------------

### Albumid

* The Fourth World (1997) (**Kara's Flowers** nime all)
* Songs About Jane (2002)
* It Won't Be Soon Before Long (2007)
* The B-Side Collection (2007)(EP)
* Call and Response: The Remix Album (2008)
* Hands All Over (2010)
* Overexposed (2012)
* V (2014)
* Red Pill Blues (2017)
Meremäe vallamaja 2013 sügis
**Meremäe vallamaja** on hoone, kus asus endise Meremäe vallavalitsuse kantselei.

Valla algusaastal asus kantselei perekond Kärneri majapidamises Põrste külas. Vallakeskuse asukoha ja nime ümber toimunud vaidluste tulemusena otsustati ehitada vallamaja valla geograafilisse keskpunkti, Mihailova puustusele, ajalooliste Võru-Petseri ja Pankjavitsa-Kiirova-Orava-Räpina teede ristumiskohta. Praegune vallamaja on teine selleks otstarbeks ehitatud hoone. Esimeses vallamajaks ehitatud hoones asub praegu Meremäe noortekeskus.

31. jaanuaril 1929 allkrjastasid Meremäe valla elanik, Unkipa talu omanik Semjon Põhja ja Efim Liivik Meremäe vallakogukonna volinikuna Petseris avaliku notari Johan Piipi juures kinkelepingu, mille kohaselt Semjon Põhja andis oma kinnistust Meremäe vallakogukonna kätte 0,575 hektari suuruse hoonestamata maatüki nime all "Meremäe vallamaja". Sellega oli vald omandanud vallamaja aluse maaüksuse.

Leiti projekteerija ja 6. märtsil 1931 ilmunud Tehnika Ajakirjast võime lugeda järgmist: "teedeministeeriumis kinnitati Meremäe uue vallamaja projekt, autoriks diplomeeritud insener Anatoli Rožanski". Varsti pärast seda läks ehituseks ja juba 14. septembril 1932 võis vallavanem oma ruumikas kabinetis rahakapi ust avada. Maja suurusega 23×11,5 m läks maksma 12 015,42 krooni. Maja oli vägagi ruumikas, mida kiitsid ka selle aja ajakirjanikud.

Vallamaja ehitati paljude kohalike inimeste abiga nii ehitusmaterjali kui ka tööjõu näol. Uue vallamaja sissepühitsemine toimus 25. septembril 1932. Ühes sellega tähistati ka Meremäe valla 10. sünnipäeva.

Viited
------

1. 1 2  "Meremäe vald. Ajalugu". Originaali arhiivikoopia seisuga 31. juuli 2017.
2. ↑  "Eesti ajakirjanduse analüütiline bibliograafia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5.03.2014. Vaadatud 25.02.2014.
3. ↑   Anni Lahe. "Pilguheit läbikäidud teele". Käsikiri
**Ehmestiivalised** (*Trichoptera*) on putukate selts, kelle valmikud sarnanevad koiliblikatega. Maailmas on teada umbes 7000 liiki ehmestiivalisi, Eestist umbes 170.

Fülogeneetiliselt on nad lähedalt seotud liblikatega, kelle tiibi katavad soomused. Need kaks seltsi koos moodustavad ülemseltsi *Amphiesmenoptera*.

Ehmestiivaliste neli tiiba on kaetud väikeste karvadega. Enamasti on tagatiibadel karvu vähem ja need on eesmistest läbipaistvamad. Ehmestiivaliste tiivasoonestuses on suhteliselt vähe ristsooni. Neil on omapärane tiibade asend puhkeseisundis – tiivad on keha kohal katusjalt.

Areng
-----

Ehmestiivalised arenevad täismoondega. Nende vastsed on vee-elulised, kes sageli ehitavad endale kaasaskantavaid kodasid (näiteks puruvanalased). Mõnede sugukondade vastsed ehitavad ka saagi püüdmiseks püüniseid. Kodade ehitajad (puruvanad) nukkuvad oma kojas. Pärast nukustaadiumit närivad vastsed oma koja katki ja tõusevad veepinnale, kus mõne aja möödudes tõusevad lendu.

Süstemaatika
------------

### Alamseltsid ja sugukonnad

* Sõõrkobijalised (*Annulipalpia*)
	+ lõpusehmelised (*Rhyacophilidae*)
	+ kuppelehmeslased (*Glossosomatidae*)
	+ pisiehmeslased (*Hydroptilidae*)
	+ keelehmeslased (*Philopotamidae*)
	+ tunnelehmeslased (*Psychomyiidae*)
	+ järvehmeslased (*Ecnomidae*)
	+ võrgendehmeslased (*Polycentropidae*)
	+ jõgiehmeslased (*Hydropsychidae*)
* Lihtkobijalised (*Integripalpia*)
	+ puruvanalased (*Phryganeidae*)
	+ järvevanalased (*Limnephilidae*)
	+ kivivanalased (*Goeridae*)
	+ täpikvanalased (*Lepidostomatidae*)
	+ käppvanalased (*Brachycentridae*)
	+ ojavanalased (*Sericostomidae*)
	+ toruvanalased (*Leptoceridae*)
	+ vooluvanalased (*Odontoceridae*)
	+ liivavanalased (*Molannidae*)
	+ allikvanalased (*Beraeidae*)
* *Spicipalpia*
Raekoda
**Sehnde** on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Hannoveri piirkonnas, umbes 15 km Hannoverist kagus.

Linna pindala on 103,44 km². 31. detsembril 2016 elas seal 23 505 inimest.

Ajalugu
-------

Sehnde moodustati 1974. aastal, kui ühendati 15 autonoomset küla, mis kuulusid kolme kreisi: Bilm, Bolzum, Dolgen, Evern, Gretenberg, Haimar, Höver, Ilten, Klein Lobke, Müllingen, Rethmar, Sehnde, Wassel, Wehmingen ja Wirringen. Sehnde sai linnaõiguse 1997. aastal.

Kogu ala oli sajandeid põllumajanduslik, kuni 19. sajandi lõpus avastati suured söögisoola- ja potaselademed. Kaevati mitu potasekaevandust, esimene 1896. aastal Gustavshallis Hohenfelsis. 20. sajandil olid kaevanduste peamised kasusaajad Sehnde ja Ilten, kuni viimane 1995. aastal suleti. Alates 1950. aastatest muudeti enamus piirkonnast magalaküladeks, kuna tööd koondusid Hannoverisse. 2005. aastast domineerivad Sehnde ja selle külade suurtes osades väikesed ühepereelamud.

Kultuur
-------

Endises Hohenfelsi potasekaevanduses Wehmingenis asub Saksamaa trammimuuseum Hannoversches Straßenbahn-Museum.

Viited
------

1. ↑  Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Register of German municipalities (4th quarter 2022), vaadatud 12.02.2023.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Sehnde** |

* www.sehnde.de


Hannoveri piirkonna vallad

* Barsinghausen
* Burgdorf
* Burgwedel
* Garbsen
* Gehrden
* Hannover
* Hemmingen
* Isernhagen
* Laatzen
* Langenhagen
* Lehrte
* Neustadt am Rübenberge
* Pattensen
* Ronnenberg
* Seelze
* Sehnde
* Springe
* Uetze
* Wedemark
* Wennigsen
* Wunstorf
**Trahteri kõrts** (saksa *Trachteri*) oli kõrts Kadrinas.

Eduard Leppik kirjutas, et sammastega Trahteri kõrtsi rajas Viitna tee äärde Undla mõis.

Richard Tammiku andmeil nimetati kõrtsi 1830ndail Trahteri kõrtsiks, aga ka Kirikukõrtsiks, hiljem lihtsalt trahteriks. Kuigi 1878. aastal kõrtside nimistu järgi võiks arvata, et see oli suletud, siis on teada, et kõrts siiski töötas.

Teised suuremad Kadrinas tegutsenud kõrtsid olid Päri ja Kruusimäe kõrts.

Vene-Jaapani sõja ajal olevat seal olnud laatsaret, kuhu toodi ravile sõdureid. 1905–1931 töötas aga hoones apteek ja nõnda tunti hoonet rahvasuus veel aastaid hiljemgi "vana apteegi" nime pidi. Alates 1931. aastast kasutati hoonet eluruumina ning 1960ndatel lammutati hoone põhjaots (tõllakuur). Hoone ehitati ümber kahekorruseliseks ning sinna said korterid Kadrina Keskkooli õpetajad. Hiljem seisis hoone aastaid tühjana ja lammutati 2008. aastal.

Tänapäeval asub selles kohas Tristvere kohvik. Samas tegutseb ka autohooldustöökoda.

Viited
------

1. 1 2  Kevin Jõgiste. *Kadrina kihelkonna kõrtsidest 19. sajandi teisest poolest 20. sajandi alguseni*. Kadrina Keskkool (Uurimistöö)
2. ↑  Leppik, E. (2000). Kultuurilooline Kadrina. Rakvere: Shalom, lk 9
3. ↑  Tammik, R. 2005. Kadrina kihelkond läbi aegade. Pärnu: AS Trükk, lk 349
4. ↑  Viitna teed ja Viru tn mööda Kadrina raudteejaamani YouTube video
Max Fechner (1952)
**Max Fechner** (27. juuli 1892 Berliin – 13. september 1973 Schöneiche) oli Saksa poliitik ja Saksa DV riigitegelane.

Pärast rahvakooli lõpetamist õppis Max Fechner tööriistalukksepaks ja töötas sel erialal kuni 1920. aasta aprillini. 1910. aastal astus ta Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse, vahepeal oli ta 1917–1922 Saksamaa Sõltumatu Sotsiaaldemokraatliku Partei liige, kuid pöördus siis Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse tagasi. Mobiliseerituna võttis ta osa Esimesest maailmasõjast.

1921–1925 oli Max Fechner Berllini Neuköllni linnaosa halduskogu liige, 1925– 1928 oli ta Berllini linnavolikogu liige ja 1928–1933 Preisi Maapäeva liige. Natsionaalsotsialistide võimuloleku ajal osales Max Fechner vastupanuliikumises ja oli 1933–1934 ning 1944–1945 vangistatud.

Teise maailmasõja järel oli Max Fechner Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei Keskkomitee liige. 1946. aastal sai temast sotsiaaldemokraatide ja Saksamaa Kommunistliku Partei liitmise järel Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei liige. 1946–1948 oli ta Berliini linnavolikogu liige, kuni 1949. aastani oli ta ka Saksa Rahvanõukogu liige ja kuni 1950. aastani Rahvakoja (parlamendi) liige.

1948. aastal sai Max Fechner Nõukogude okupatsioonitsoonis tegutsenud Saksa Keskjustiitsvalitsuse president. 1949–1951 oli ta Saksamaa Demokraatliku Juristide Ühingu president.

12. oktoobrist 1949 kuni 15. juulini 1953 oli Max Fechner Saksa DV justiitsminister.

30. juunil 1953 ütles Max Fechner ajalehele Neues Deutschland antud intervjuus, et kohtulikult karistatakse ainult neid 17. juuni rahvaülestõusust osa võtnud inimesi, kes on sooritanud raskeid kuritegusid. Selle eest heitis Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo ta 14. juulil 1953 parteist välja ja vallandas ministriametist. 15. juulil 1953 võeti ta vahi alla. 24. juunil 1955 karistas Saksa DV Ülemkohus salajasel kohtuprotsessil Max Fechneri riigivastaste kuritegude eest kaheksa-aastase vabaduskaotusega. 1956. aasta aprillis andis Saksa DV president Wilhelm Pieck Max Fechnerile armu ja ta vabastati vanglast. 1958. aastal võeti ta Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse tagasi.

Viited
------

1. ↑  Max Fechner (2.7.1892- 13.9.1973) Widerstands Museum
2. ↑  Fechner, Max 27. Juli 1892 - 13. September 1973[*alaline kõdulink*] Stiftung Brandenburgische Gedenkstätten
3. ↑  Max Fechner Gedenkstätte Berlin-Hohenschönhausen
4. ↑  R. Beckert: Lieber Genosse Max Humanities and Social Sciences Online
5. ↑  German Democratic Republic. Ministries, political parties, etc. rulers.org
6. ↑  Geschichte des Volksaufstands Bundesstiftung zur Aufarbeitung der SED-Diktatur
7. ↑  Max Fechner 1892-1973 Lebendiges Museum Online
Kalle Kirsimäe 2012. aastal 
**Kalle Kirsimäe** (sündinud 5. aprillil 1967 Tartus) on eesti geoloog, Tartu Ülikooli professor ja Eesti Teaduste Akadeemia akadeemik (valitud 2018).

Elukäik
-------

Ta lõpetas Tartu Ülikooli geoloogiaosakonna aastal 1992, kaitses samas asutuses geoloogia teadusmagistri aastal 1994 ja doktoritöö ("Clay mineral diagenesis of the Lower Cambrian "Blue Clay" in the Northern part of the Baltic Paleobasin") aastal 2000.

Aastatel 1992-1994 töötas Tartu Ülikooli geoloogia instituudis vanemlaborandi ja assistendina, 1995-2001 lektori ja teadurina, aastast 2002 on ta Tartu Ülikooli geoloogia-mineraloogia professor. 2018-2021 Tartu Ülikooli ökoloogia ja maateaduste instituudi geoloogia osakonna juhataja 

Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks valiti 2018. aastal geoloogia alal, kuulub akadeemia bioloogia, geoloogi ja keemia osakonda. Ta on õpilaste teadustööde riikliku konkursi akadeemia alakomisjoni liige ning L’Oreal-UNESCO stipendiumide "Naised teaduses" hindamiskomisjoni esimees. Ta on Estonian Journal of Earth Sciences kaastoimetaja ning ajakirja Oil Shale toimetuskolleegiumi liige.

Ta on Eesti Geoloogia Rahvuskomitee esimees, Eesti Geoloogiateenistuse nõukogu liige.(2022).

Teadustöö
---------

Peamised uurimisvaldkonnad: 

* Maa varajase atmosfääri hapnikustumine ja settelise fosfogeneesi tekkimine;
* kontinentaalsed murenemiskoorikud atmosfääri koostise ja paleokliima arhiivina;
* kivim-fluidi reaktsioonid settelistes, diageneetilistes ja hüdrotermaalsetes protsessides;
* tööstus- ja kaevandusjäätmete mineraloogia ja geokeemia ning taaskasutus.

Ta on juhendanud mitmeid bakalaureuse, magistri- ja doktoritöid. Viimaste hulgas juhendaja või kaasjuhendajana Evelin Verš, (2006), Peeter Somelar (2009), Kati Tänavsuu-Milkeviciene (2009), Rutt Hints (2009), Riho Mõtlep (2010), Valle Raidla (2010), Kristjan Urtson (2011), Nele Muttik (2011), Martin Liira (2012), Annette Talpsep (2013), Peeter Talviste (2014), Sirle Liivamägi (2015), Lauri Joosu (2015), Päärn Paiste (2017), Mikk Gaškov (2017) doktoritööd.

Tunnustus
---------

* 2012 Eesti Vabariigi teaduspreemia

* 2015 Tartu Ülikooli aumärk
* 2017 Tartu Ülikooli medal
* 2021 Valgetähe III klassi teenetemärk
* 2022 Academia Europaea liige

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Kalle Kirsimäe CV Eesti Teadusinfosüsteemis
2. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 9.12.2022.
3. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 6.12.2022.
4. ↑   president.ee

Välislingid
-----------

* Kalle Kirsimäe Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* Kalle Kirsimäe Eesti Teaduste Akadeemia kodulehel
Vektorväli, mis tekib, kui tasandi punktile (*x*, y*) seatakse vastavusse vektor (−*y*,* x*)*
**Vektorväljaks** nimetatakse vektoranalüüsis funktsiooni, mis seab eukleidilise ruumi (või lokaalselt eukleidilise ruumi) igale punktile vastavusse vektori.

Vektorväljad on füüsikas sageli mudeliks. Nendega modelleeritakse näiteks voolava aine voolamise kiirust (sealhulgas suunda) eri punktides, mingi jõu (näiteks magnetjõu või gravitatsioonijõu) tugevust ja suunda eri punktides.

Üldisel kujul defineeritakse (puutuja)vektorvälju muutkondadel muutkonna puutujakihtkonna lõigetena. Nad on teatud tüüpi tensorväljad muutujal.

Definitsioon
------------

### Vektorväljad eukleidilise ruumi alamhulkadel

Olgu antud *n*-mõõtmelise eukleidilise ruumi {\displaystyle \mathbb {R} ^{n}} lahtine ja sidus alamhulk *S*. **Vektorväli** on antud vektorfunktsiooniga
{\displaystyle V\_{x}:S\to \mathbb {R} ^{n}}
tavalistes eukleidilistes koordinaatides (*x*1, ... *x**n*). Kui hulgal *S* on veel teine koordinaadisüsteem *y*, siis uutes koordinaatides *y* avaldub seesama vektorväli kujul 
{\displaystyle V\_{y}:={\frac {\partial y}{\partial x}}V\_{x}}. Seega ei ole vektorväli lihtsalt skalaarväljade kogum.

Kui vektorväli *V* on *k* korda pidevalt diferentseeruv funktsioon, siis öeldakse, et *V* on C*k*-vektorväli.

Kui vektor on hulga *S* punktis *A* null ({\displaystyle V(p)=0}), siis nimetatakse punkti *A* **statsionaarseks punktiks**.

*n*-mõõtmelises ruumis saab vektorvälja näitlikustada igale punktile rakendatud *n*-mõõtmelise vektori abil.

Olgu antud kaks hulgal *S* defineeritud C*k*-vektorvälja *V* ja *W* ning hulgal *S* määratud reaalarvuliste väärtustega C*k*-funktsioon *f*. Siis määravad skalaariga korrutamine ja vektorite liitmine

{\displaystyle (fV)(p):=f(p)V(p)}
{\displaystyle (V+W)(p):=V(p)+W(p)}
C*k*-vektorväljade mooduli üle C*k*-funktsioonide ringi.

### Vektorväljad muutkondadel

Vektorväli kerapinnal
Olgu antud muutkond *M*. Siis **vektorväli** muutkonnal *M* seab muutkonna igale punktile vastavusse puutujavektori selles punktis. Teiste sõnadega, muutkonna *M* iga punkti *x* jaoks on määratud mingi puutujavektor selles punktis. Abstraktsemas keeles väljendatuna tähendab see, et vektorväli on puutujakihtkonna T*M* lõige.

Kui vektorväli kujutab endast pidevat, diferentseeruvat, siledat või analüütilist funktsiooni, siis me nimetame vektorvälja vastavalt pidevaks, diferentseeruvaks, siledaks või analüütiliseks. Tähtis on märkida, et need omadused on koordinaadistiku vahetuse korral invariantsed, nii et neid võib avastada, kui kasutada lokaalset väljendust mis tahes pideval, diferentseeruval, siledal või vastavalt analüütilisel kaardil.

Kõikide vektorväljade kogumit muutkonnal *M* tähistatakse sageli Γ(T*M*) või *C*∞(*M*,T*M*), eriti kui neid vaadeldakse puutujakihtkonna lõigetena; kõikide siledate vektorväljade kogumit tähistatakse mõnikord ka {\displaystyle {\mathfrak {X}}(M)}.
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Šveits |
|  |
| 3. ring | 1968 | II kerge-keskkaal |
|  |
| Veerand-finaal | 1967 | II kerge-keskkaal |

**Max Hebeisen** (sündinud 27. juuni 1947; Bern) on Šveitsi endine poksija.

Hebeisen oli kokku kahekordne Šveitsi meister II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) aastatel 1965 ja 1967.

Hebeisen osales II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1968. aasta México olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 3. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Hebeisen osales II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 17. Euroopa meistrivõistlustel (Rooma, 1967), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale István Gálile (Ungari) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Viited
------

1. ↑  Šveitsi meistrivõistlused poksis 1959–1983. Tulemused inglise keeles
2. ↑  19. suveolümpiamängude poksivõistlus. México 1968. Tulemused inglise keeles
3. ↑  17. Euroopa meistrivõistlused poksis. Rooma 1967. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Max Hebeisen veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
Thulani Serero 2011. aastal Amsterdami Ajaxi jalgpallurina
**Thulani Caleb Serero** (sündinud 11. aprillil 1990 Sowetos) on Lõuna-Aafrika Vabariigi jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Araabia Ühendemiraatide klubis Al Jazira ja Lõuna-Aafrika Vabariigi jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Lõuna-Aafrika Vabariigi klubis Ajax Cape Town, debüteerides riigi kõrgliigas hooajal 2008–09. Hooajal 2010–11 lõi Serero Lõuna-Aafrika Vabariigi kõrgliigas kümme väravat ja valiti liiga hooaja parimaks mängijaks.

Aastatel 2011–2017 mängis ta Hollandi kõrgliiga klubis Amsterdami Ajax, kellega tuli hooaegadel 2011–12, 2012–13 ja 2013–14 Hollandi meistriks.

Aastate 2017–2019 mängis ta Hollandi kõrgliiga klubis SBV Vitesse. Seejärel liitus ta Al Jaziraga. Hooajal 2020–21 tuli ta Al Jaziraga Araabia Ühendemiraatide meistriks.

Lõuna-Aafrika Vabariigi jalgpallikoondises debüteeris Serero 9. veebruaril 2011 sõprusmängus Keenia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 15. novembril 2014 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Sudaani vastu. Ta on kuulunud Lõuna-Aafrika Vabariigi koondisse 2013. ja 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Saavutused
----------

Ajax
* Eredivisie: 2011–12, 2012–13, 2013–14
* Johan Cruijff Schaal: 2013

Al Jazira
* UAE Pro League: 2020–21

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 3.2.2022)
**Harilik mailane** (*Veronica officinalis*) on rohttaimeliik mailase perekonnast ja teeleheliste sugukonnast. 

Rahvapäraseid nimetusi: *jooksjarohi*, *paistetuse rohi*, *eerenprüüs*, *hundihamba rohi*.

Eristamine külmamailasest
-------------------------

Harilik mailane esineb Eestis veidi harvem kui külmamailane.

Kui külmamailane on enam-vähem püstise varrega, siis hariliku mailase vars on suuremas osas roomav, tõusva õisikuosaga. Erinevalt külmamailasest on tema õied heledamad ja väiksemad. Külmamailase varrel on kaks karvarida, hariliku mailase vars on üleni karvane.

Raviomadused
------------

Ravimiks kogutakse mailase ürti – taime ülemist osa koos õitega. 

Hariliku mailase teega ravitakse hingamisteede põletikke ja köha, ent ka mao-, soole-, põie- ja neeruhaigusi. Mailaseteed soovitatakse juua ka neil, kel raskusi mõtlemisega, aju väsinud või esineb tasakaaluhäireid. On arvatud, et harilik mailane vähendab veresoonte lubjastumise ohtu.

Taime nimetus "mailane" võib olla tulnud sellest, et koduarstid ravisid taimega mailaste (maa-aluste vaimude) läbi inimese keha külge tulnud haigusi, nagu vistrikke, ohatisi vms. Peale määrides on tema keedistega ravitud nahahaigusi, sügelisi ja mädaneid haavapõletikke.

Välislingid
-----------

* Harilik mailane andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

* Harilik mailane
**Oiu raamatukogu** oli raamatukogu Viljandi maakonnas Viljandi vallas Oiu külas. 

  

Esimesed teated Oiu kandi elanikkonna lugemishuvi kohta pärinevad aastast 1923, kui asutati Oiu Lugemise Ring kooliõpetaja Ado Västriku eestvedamisel. Ring käis koos Oiu Kooli talus. Kasutada oli umbes 600 köidet.

Sõjaaja kohta märkmed puuduvad, ilmselt oli tegevus soikus. Küll aga on teada, et 1948. aastal on Oiu lugemisring Leida Jüristu algatusel koos käinud Saksa talus. Mõnda aega hoidsid kohalike seas lugemishuvi üleval Oiu Kooli õpetajad Oja ja H.Raid.

Alates 1952. aastast tegutses Oiu raamatukogu Oiu külas Viljandi - Tartu maantee ääres ajaloolises kõrtsihoones. (Allikas: Kogumik Viljandimaa raamatukogud. Käsikiri. Oiu raamatukogu käsitleva artikli autor raamatukoguhoidja Aita Arula)

  

2020.a. lõpus tuli raamatukoguteenuse pakkumine Oiul lõpetada hoone amortiseerunud seisundi tõttu. 2021. aasta algusest viidi Oiu piirkonna lugejate teenindamine üle 3 km kaugusel asuvasse Valma Külamajja (Valma Infopunkti).

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 22.12.2017)

Välislingid
-----------

* Raamatukogust Viljandi valla kodulehel
**Elmar Milkop** (11. mai 1910 Tallinn – 25. august 1978 Tallinn) oli eesti fagotist ja muusikapedagoog.

Ta õppis Tallinna Kommertsgümnaasiumis ja mängis kooli orkestris klarnetit. 1927. aastast õppis Tallinna Konservatooriumis Bernhard Luki klassis klarnetit, kuid katkestas õpingud aasta pärast ning töötas orkestrandina restoranides, kohvikutes ja suveorkestrites.

Aastatel 1941–1945 õppis ta Tallinna Konservatooriumis Leonid Ernitsa klassis fagotti.

Aastatel 1944–1972 mängis ta fagotti Eesti NSV Raadiokomitee Sümfooniaorkestris ja oli fagotirühma kontsertmeister. Mängis ka kammeransamblites ja Eesti Raadio puupillide kvartetis.

Aastatel 1961–1977 töötas ta ühtlasi Tallinna Muusikakooli fagotiõpetajana. Tema õpilasi on Madis Schmidt ja Erich Vaher.

Ta on maetud Rahumäe kalmistule.

Tunnustus
---------

* 1967 Eesti NSV teeneline kunstnik

Viited
------

1. ↑  Eesti NSV teenelisi kunstnikke. Sirp ja Vasar, 10. märts 1967
2. ↑  Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn: Valgus, 1990, lk 147
3. ↑  In memoriam. Elmar Milkop. Sirp ja Vasar, 1.09.1978
4. ↑  Kalmistute register HAUDI
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib liigist; perekonna kohta vaata artiklit Metspipar (perekond)* |

---

**Harilik metspipar** (*Asarum europaeum* L.) on tobiväädiliste sugukonda metspipra perekonda kuuluv rohttaim.

Teaduslikult kirjeldas harilikku metspipart esimesena Linnaeus 1753.

Levila
------

Harilik metspipar ei kasva Briti saartel, Skandinaavias ega Hollandis, kuid ülejäänud Euroopas Lõuna-Soomest kuni Lõuna-Prantsusmaa, Itaalia ja Põhja-Makedooniani. Venemaa Euroopa-osas ja Lääne-Siberi lõunaosas on metspipar metsas ja metsastepis laialt levinud.

Harilik metspipar on Eestis pärismaine. Ta on mandril tavaline, saartel haruldane.

Lisaks põhialamliigile on harilikul metspipral eritatud veel kaks alamliiki: *A.e. caucasicum*, mis kasvab Kagu-Alpides, ning *A.e. italicum*, mis kasvab Kesk- ja Põhja-Itaalias ning Makedoonias.

Väljaspool levilat kasvatatakse metspipart laialdaselt ilutaimena. Mõnikord kasutatakse teda ka maitsetaimena või lõhna andmiseks. Kuid metspipar on mürgine taim.

Kirjeldus
---------

Harilikku metspipart kohtab kõige sagedamini metsas, nii leht- kui okasmetsas, eriti lubjarikkal pinnasel. Ta talub hästi varju ja iluaianduses kasutatakse teda maapinna katmiseks kohtades, kus teised rohttaimed kasvada ei taha.

Metspipar on igihaljas püsik. Taime vars on 1–1½ dm pikk ja lamab maas. Igal varrel on kaks neerjat pika rootsuga lehte. Lehe ülemine külg on läikiv. Metspipral on pipart meenutavad maitse ja lõhn ning sellest on taim nimetusegi saanud. Varrel on ka 2-3 paari abilehti, mis paiknevad vastakuti.

Õied kasvavad ühekaupa varre otsas, on kahvatud tumepunased, längus ja lamavad maapinnal. Õietupp koosneb 3 kokkukasvanud õielehest. Tolmukaid on 12. Metpipar õitseb aprillis-mais, seemned valmivad juunis. Metspipar on mürmekofiil: tema seemneid levitavad sipelgad.

Metspipar võib paljuneda ka vegetatiivselt, risoomi jagunemise teel. Sel moel moodustab metspipar tihti maapinnal suuri laike.

Välislingid
-----------

* Harilik metspipar andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
**Elmar Kuusler** (1. september 1913 Tallinn – 16. september 1986 New York) oli eesti vaimulik.

Lõpetas Tallinna Reaalkooli aastal 1932. Astus aastal 1935 Tartu Ülikooli usuteaduskonda, kus õppis kuni selle sulgemiseni aastal 1940. 

Teisest maailmasõjast võttis osa 1. Piirikaitse rügemendi koosseisus. Sai viimastes lahingutes Emajõe ääres 17. septembril 1944 raskesti haavata ja viidi haavatuna Saksamaale.

Oli Prantsusmaal sõjavangilaagris. Pärast sealt vabanemist jätkas õpinguid Göttingeni Ülikooli usuteaduskonnas, mille lõpetas aastal 1950 teoloogiakandidaadi astmega. Oli prooviaastal Saksamaal Toomas Põllu juures, teenides eestlasi Alam-Saksi eesti laagrites. Asus aastal 1951 Ameerika Ühendriikidesse, jätkas prooviaastat New Yorgis praost Aleksander Hinno juures. Ordineeriti õpetajaametisse 7. septembril 1952.

Pärast ordineerimist oli Elmar Kuusler abiõpetaja New Yorgi Pauluse koguduses. 11. novembril 1956 valiti ta EELK Patersoni Pauluse koguduse õpetaja ametikohale, kus töötas (osalise tööajaga, elatist teenis kõrvaltööga) 12 aastat. 1. novembril 1968 valiti ta EELK Chicago Esimese koguduse õpetajaks. Chicagos sai ta juba elatise kogudusetööst. Chicago kogudust teenis ta aastani 1977. Bergen County kogudust teenis ta aastail 1982–1986.

Viited
------

1. ↑  Eesti Kirik nr. 9, 1972
2. ↑  Konrad Veem, Eesti Vaba Rahvakirik: Dokumentatsioon ja leksikon, Stockholm: EVR, 1988
**Veisiejis** (poola *Wiejsieje*) on järv Leedus Lazdijai rajoonis, Veisiejai linnast kuus kilomeetrit edela pool. Järve kallastel asuvad Navikai, Paveisininkai, Burbai, Palačionysi, Subačiai, Gerveliai, Sapiegiškiai, Aradninkai ja Paveisiejai külad.

Kaldajoone pikkus on 41,13 kilomeetrit. Järv on osaliselt kujunenud liustikuorgu. Veisejises on 13 saart, mille kogupindala on 32,2 ha. Kaldad on valdavalt kõrged ja metsased, põhiliselt kasvab seal mänd. Kaldavöönd on kitsas ja kruusane, valdavalt kasvavad seal pilliroog ja kaisel. Põhja katavad sapropeeliga segunenud lubjarikas muda ja turvas.

Veisiejise pindala oli varem 4,4 km². Aastal 1956 rajati Kapčiamiestise hüdroelektrijaam ja sellega seoses paisutati üles ka Veisiejisest välja voolav Nieda jõgi. Järve veetase tõusis 2,5-3 meetrit, selle alla jäid ka varasemad Uosise ja Niedorise järved.

Järve lõunaosa jääb Nieduse ornitoloogilisele kaitsealale.

Viited
------

1. ↑  Veisiejis. Tarybų Lietuvos enciklopedija, kd. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. 474 lk
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kirjandusžanrist; muusika mõiste kohta vaata artiklit Poeem (muusika)* |

---

**Poeem** on pikk lüüriline või eepiline jutustav luuletus. Olemuselt on poeem värsivormis jutustus. Selle lüroeepilise žanri harude hulka kuuluvad kangelaspoeem ja proosapoeem.

Poeemid muutusid populaarseks romantismi ajal. Neid kirjutasid näiteks George Gordon Byron, Robert Burns, Heinrich Heine, Aleksandr Puškin, Mihhail Lermontov, Vladimir Majakovski, Justinas Marcinkevičius, Aleksandr Tvardovski.

Eesti kirjanduses on poeeme kirjutanud Betti Alver ("Lugu valgest varesest"), Kersti Merilaas ("Poeem Pärnu silgust"), Juhan Smuul ("Tormi poeg", "Järvesuu poiste brigaad", "Poeem Stalinile"), Agu Sisask ("Draakonilend"), Kivisildnik ("Poeem Putinile"), Ivar Sild ("Pealkirjata poeem"), Karl Martin Sinijärv ja Jürgen Rooste ("Tallinna vapipäeva poeem") jpt. Üks esimesi eestikeelseid poeeme oli Friedrich Reinhold Kreutzwaldi menukas Krimmi sõja teemaline regivärsiline poeem "Sõda. Wiru wana Lauliku kenam Kandle-lugu. Eesti-söbradele" (1854; 2. tr. 1861).

Sõna "poeem" kasutatakse vahel laiemas, ülekantud tähenduses, näiteks Anton Makarenko "Pedagoogiline poeem".

Terminit kasutatakse ka muusikas, näiteks sümfooniline poeem.

Kirjandus
---------

* Endel Mallene, "Taaselustunud poeem" – Keel ja Kirjandus 1965, nr 2, lk 65–69; ka raamatus: Endel Mallene, "Kriitiku päevik", Eesti Raamat 1973, lk 5–13
* Silvia Nagelmaa, "Eesti poeemikontseptsiooni kujunemisest" – Looming 1980, nr 6, lk 871–876
* Silvia Nagelmaa, "Poeem. Žanriteoreetilisi märkmeid" – Keel ja Kirjandus 1981, nr 4, lk 191–198

Välislingid
-----------

* Karl Martin Sinijärv ja Jürgen Rooste "Tallinna vapipäeva poeem"
**Vektorgraafika** (inglise *vector graphics*) on arvutigraafika liik, milles kuva moodustatakse asukohavektorite kogumina elementaarkujutiste (sirg- ja kõverjoonte) abil, seega mitte pikslitena, nagu rastergraafikas.

Objektide kuju ja omadusi väljendavad vektorid esitatakse koordinaatide või funktsioonidena. Elementaarkujutistena kasutatakse sirglõike, hulknurki, ringjoont ja selle kaari.

Ringjoon vektorkujutisena (näha on ka võimalik kujutis rastergraafikas)
Vektograafikas joonestatud sirglõik

Näiteid
-------

Ringjoone saamiseks on vaja järgmisi andmeid:

* ringi raadius;
* keskpunkti asukoha koordinaadid;
* joone suhteline paksus ja värvus;
* värvus, millega värvida saadud ring.

Et joonestada sirglõiku, anname arvutile järgmise võrrandi:

1,8,1,14 **kui** X1<X2 **siis** X1:= X1+1
Selles on öeldud, et kui X1 on väiksem kui X2, siis tuleb liita X1-le üks ja joonestada seda antud koordinaatide vahemikus; käsk Loop ütleb arvutile, et protseduuri tuleb korrata seni, kuni X1 saab võrdseks X2-ga. Näites toodud juhul kordub see protseduur 14 korda.

Kasutamine
----------

Vektorgraafikas valmistatakse jooniseid, diagramme ja logosid, samuti ka arvutikirjatüüpe (fonte). Vektorgraafika leiab kasutamist ka arvutimängude loomisel, raalprojekteerimisel jm.

Failivormingud
--------------

Tüüpilisteks vorminguteks on olnud kasutusel Postscript ja sellel põhinev PDF. Veebis esitatakse vektorgraafikat valdavalt SVG-vormingus (soovitatav kasutada ka Vikipeedias). CAD-programmidel on omad failivormingud.

Vektorgraafikal põhinevad joonistusprogrammid Adobe Illustrator, CorelDraw, Inkscape jt.

Vektorkujutise plussid ja miinused
----------------------------------


|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
| Vektorgraafika | Rastergraafika |

Vektorgraafika kuva suurust saab moonutusvabalt muuta (skaleerida) 
 
**Plussid**:

* vektorgraafikas loodud kuva on võimalik moonutusvabalt suurendada, vähendada ja pöörata;
* pildielementidel on sujuvad ääred, sõltumata pildi suurusest;
* vektorgraafika sobib illustratsioonide tegemiseks, kus pole vaja fotorealismi;
* printimisel saadud pilt on alati terav;
* vajalik salvestusmaht on üldiselt väiksem kui vastaval rasterkuval.

**Miinused**:

* fotosid on peaaegu võimatu vektorgraafikaks muuta, sest need on selleks liiga detailsed;
* iga programm võib funktsioonide valemeid tõlgendada ja kujutisi taasesitada omamoodi, nt võib programm jätta kujutise sakilised servad silumata;
* keerukate graafiliste objektide esitamine vektorkujul vajab väga palju elementaarkujutisi ja nii loodud kuva palju salvestusruumi.

Vaata ka
--------

* Vektorgraafikatarkvara
* Rastergraafika

Välislingid
-----------

* Vektorgraafika õppimine vabavaralise tarkvara baasil
**Elmar Pärna** (18. detsember (vkj 6. detsember) 1878 Rannu, Tartumaa – 15. detsember (vkj 3. detsember) 1916 Mustamäe sanatoorium, Soome) oli eesti geoloog-paleontoloog.

Elulugu
-------

Lõpetas 1898 Peterburis gümnaasiumi, õppis 1898–1902 Peterburi Ülikooli füüsika-matemaatika-teaduskonnas, lõpetas 1910 Peterburi Mäeinstituudi. Pärast 1905. aasta revolutsiooni oli koduõpetaja Londonis Venemaalt välja saadetud literaadi Vladimir Tšertkovi perekonnas, 1910–1916 Peterburi Mäeinstituudi paleontoloogia õppetooli assistent.

Teadustöö
---------

Elmar Pärna uurimused käsitlevad Lõuna-Uurali devoni ja karboni ajastu ammoniite, trilobiite, koralle ja peajalgseid molluskeid, ta oli ka Põhja-Eesti lademete paleontoloogia hea tundja.

Isiklikku
---------

Elmar Pärna oli kösterkooliõpetaja poeg ja Nikolai Pärna kaksikvend. Tema õde oli haridustegelane Marta Pärna. Tema ema oli Carl Robert Jakobsoni õde oli Natalie Johanson-Pärna.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. ↑  Kodulugu: Jakob Peerna lugu. Rannu Valla Leht. Maaleht, 19. mai 2012.

Kirjandus
---------

* EE 7, 603; 14, 392
* Eesti geoloogia: biograafiline teatmik. Tallinn, 1995, 94
* Põldmäe, R. Johanson-Pärnade perekonnast. // TALE IV, 83–95.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Vektoriaalne suurus** ehk **vektorsuurus** on füüsikaline suurus, mille väljendamiseks on lisaks arvväärtusele vaja näidata ka suund kolmemõõtmelises ruumis (koordinaadistikus). Viimase omaduse poolest erineb vektoriaalne suurus skalaarsest suurusest.

Vektoriaalsed on näiteks kinemaatika suurused kiirus ja kiirendus, dünaamika suurused jõud, impulss ja pöördemoment ning väljatugevuse suurused elektrivälja tugevus ja magnetvälja tugevus.

Vektorsuurusi tähistatakse noolega tähise kohal (\vec v, {\displaystyle {\vec {F}}}) või kasutatakse paksu kirja ({\displaystyle \mathbf {v} }, {\displaystyle \mathbf {F} }). Kui vektorsuuruse tähis on harilikus kaldkirjas ({\displaystyle v}, {\displaystyle F}), siis tähistab see vektori moodulit, s.o suuruse absoluutväärtust ({\displaystyle v=|{\vec {v}}|}, {\displaystyle F=|{\vec {F}}|}).

Vektorsuurust kirjeldatakse sageli ristkoordinaatidega, s.o arvväärtustega, mis määravad vektori suuna ja pikkuse (tasapinnal või ruumis).

Vaata ka
--------

* Skalaarne suurus