recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jüri Martenson** (ka **Jüri Martensen**, **Georg Martensen** ja **Georg Martenson**; 21. oktoober / 2. november 1867 Viljandi kihelkond – 20. jaanuar 1942 Unžlag, Gorki oblast, Venemaa) oli eesti vaimulik.

Ta lõpetas aastal 1889 Tallinna Kubermangugümnaasiumi. Aastatel 1890–1898 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ordineeriti 2. juulil 1900 Gattšinas õpetajaks.

Ta oli aastal 1900 Gattšinas adjunkt, Moloskovitsas (Ingerimaal) ja Smolenskis vikaarõpetaja, aastal 1901 vikaarõpetaja Tartu Maarja koguduses, aastatel 1902–1905 vikaarõpetaja Stavropolis ja 1905–1908 oli ta sama koguduse õpetaja. Aastatel 1909–1920 oli ta Võru Katariina koguduse õpetaja.

Jäi 20. veebruaril 1920 tervislikel põhjustel emerituuri, pärast seda tegutses usuõpetajana Võru koolides. Kuni 1935. aastani oli ta 7. Jalaväerügemendi õpetaja ja kuni 1936. aastani Kaitseliidu Võru maleva propagandapealik.

Martenson arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941 ja saadeti Siberisse, kus ta aastal 1945 suri. Kommunismiohvrite andmebaasi järgi hukati ta Siberi vangilaagris 1942 või 1943.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
2. ↑  Erik Amburger "Die Pastoren der evangelischen Kirchen Rußlands" vom Ende des 16. Jahrhunderts bis 1937 Ein biographisches Lexikon Institut Nordostdeutsches Kulturwerk Martin Luther Verlag 1998
3. ↑  Eesti Üliõpilaste Selts 1870-1905, Väljaandja Eesti Üliõpilaste Seltsi vanematekogu, New-York 1965

Välislingid
-----------

* Kommunismiohvrite andmebaas
**Õigushüve** all mõistetakse karistusõiguses sotsiaalseid väärtusi, mida tuleb õiguslikult kaitsta. Nende kaitsmiseks tuleb rakendada riigi karistusvõimu.

Õigushüve on inimeste sotsiaalseks kooseluks vajalik eluline hüve, sotsiaalne väärtus. Sellised elulised hüved on inimese elu, tervis, seksuaalne puutumatus, omand.

Kaitstav õigushüve erineb konkreetse teo ründeobjektist: näiteks tapmise puhul on kaitstav õigushüve *inimelu*, rünnatakse aga konkreetset inimest.

Õigushüved on ühiskonnas olemasolevad sotsiaalsed hüved. Õigushüvedeks muudab nad nende õiguslik kaitstus.

Õigushüvede kaitses väljendub ühiskonna põhiväärtuste vahetu kaitse.

Õigushüved moodustavad ühiskonnas süsteemi, mis üldiselt on tuletatav põhiseadusest ning inimõigusi käsitlevatest rahvusvahelise õiguse allikatest (näiteks Inimõiguste ülddeklaratsioon, Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste konventsioon).

Karistusõiguslik õigushüvede süsteem peab vastama põhiseadusliku korra süsteemile, ta ei tohi seda ületada ega oluliselt kitsendada. Esimesel juhul hakkaks karistusõigus ahistama põhiõigusi (tegevusvabadus, liikumis- või sõnavabadus), teisel juhul võivad mõned olulised väärtused jääda karistusõigusliku kaitseta.

Õigushüve kontseptsiooni positiivseks küljeks on see, et sellisele alusele rajatud karistusõigus ei otsusta ise inimkäitumise eetilise sisu üle, ta kaitseb vaid olemasolevaid väärtusi. Puuduseks on sellel kontseptsioonil õigushüve ebapiisav defineeritus.
**Ume saami keel** on saami keel, mida räägitakse Rootsis ja varem ka Norras. See on hääbuv keel, mida räägib emakeelena alla 10 inimese, kellest suurem osa elab Umeå jõe ääres Arjeplogi valla põhjaosas ja Arvidsjauri vallas.

Grammatika
----------

### Konsonantide vältevahetus

Erinevalt Ume saami lõunanaabrist lõunasaami keelest kasutab Ume saami keel konsonantide vältevaheldust. Astmevaheldus on piiratum kui põhjasaami keeles, sest see ilmneb ainult pärast pikki täishäälikuid või diftonge. Lühikesele täishäälikule järgnev kaashäälik ei osale vältevahelduses.

### Verbid

#### Isikud ja grammatilised arvud

Ume saami keeles on tegusõnad kolmes isikus:

* esimene isik
* teine isik
* kolmas isik

Ume saami keeles on kolm grammatilist arvu: ainsus, kaksus (duaal) ja mitmus.

#### Kõneviis

Ume saami keeles on kaks kõneviisi:

* kindel kõneviis
* käskiv kõneviis

#### Eitusverb

Ume saami keeles on sarnaselt soome, eesti ja muude saami keeltega eitusverb. Ume saami keeles pöördub negatiivne verb vastavalt kõneviisile (kindel, käskiv), isikule (esimene, teine, kolmas) ja arvule (ainsus, kaksus, mitmus)

Kirjasüsteem
------------

Ume saami keel oli esimene saami keel, mida kasutati laialdaselt kirjutamiseks. Uus Testament avaldati Umeå saami keeles 1755 ning esimene saamikeelne Piibel oli Umeå saamikeelne (1811). 2016. aastal kinnitati umesaami ortograafia.

2018. aastal ilmus umesaami-rootsi-umesaami sõnaraamat.

Keelenäide
----------

> Båtsuoj-bieŋjuv galggá báddie-gietjiesna álggiet lieratit. De tjuavrrá jiehtja viegadit ráddiesta ráddáje jah nav ájaj livva-sijiesna, guh jiehtják súhph. Die galggá daina báddie-bieŋjijne viegadit bijrra ieluon, nav júhtie biegŋja galggá vuöjdniet gúktie almatjh gelggh dahkat. Lierruo-biegŋja daggár bälij vánatallá ieluon bijrra ja ij akttak bijgŋuolissa luöjtieh. Die måddie bálliena daggár biegŋja, juhka ij leäh ållást lieratuvvama, die butsijda válldá ja dulvada. De daggár bälij tjuavrrá suv báddáje válldiet jah slåvvat.
> 
>

Viited
------

1. ↑  Færre enn ti snakker språket – nå skal det reddes, NRK, 3. november 2017
2. ↑
3. ↑  Barruk, Henrik 2018, Báhkuogirjjie. Ordbok. Ubmejesámien-dáruon | Dáruon-ubmejesámien. Umesamisk-svensk | Svensk-umesamisk, Umeå

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku kategooria: **Ume saami** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Ume saami Vikipeedia projekt** Vikiinkubaatoris |

* Sámi lottit Sápmis leiduvate lindude nimed paljudes keeltes, sealhulgas koltasaami ja inglise keeles. Otsingufunktsioon töötab ainult soomekeelse sisendsõnaga.

Saami lipp
Saami keeled

lõunasaami keel – Ume saami keel – Pite saami keel – Lule saami keel – põhjasaami keel – Inari saami keel – Kemi saami keel † – koltasaami keel – Akkala saami keel † – Kildini saami keel – turjasaami keel
Eesti haldusjaotus 1925. aastal
**Vastse-Antsla vald** (ka **Uue-Antsla vald**; saksa keeles *Neu-Anzen*) oli vald Võrumaal Urvaste kihelkonnas. Valla pindala oli 71 km² ja elanikke oli 1756 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris aastatel 1866–1939.

Vallas oli 298 talundit ja elamut, mille kasutuses oli 5927 ha maad (1929. aasta seisuga). Vallamaja asus Kuldre külas.

Vallas asus Vastse-Antsla mõis.

1910. aastal ehitati Vastse-Antsla vallakool, mis oli kahekorruselise tellishoonena vallakoolide seas suuruse poolest haruldane. Nüüdisajal asuvad hoones Kuldre lasteaed ja raamatukogu.

1939. aasta vallareformiga moodustati Vastse-Antsla ja Urvaste vallast Urvaste vald.

Viited
------

1. 1 2  *Eesti Entsüklopeedia.* 8. köide: *Tanulane–Yvon.* Tartu: Loodus, 1937, lk 805.
2. 1 2  Vastse-Antsla vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 29.02.2016)
3. ↑  *Eesti entsüklopeedia.* 10. köide: *TÜRI–Y.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1998, lk 247.
4. ↑  Maa-ameti kaardirakendused
5. ↑  Vastse-Antsla / Kuldre vallakool[*alaline kõdulink*]

Välislingid
-----------

* Vastse-Antsla vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
**Jüri Morozov** (sündinud 10. septembril 1958 Otepääl) on Eesti poliitik.

Ta lõpetas aastal 1973 Otepää Keskkoolis põhikooli (kaheksa klassi). Aastal 1977 lõpetas ta Kehtna Näidissovhoostehnikumi hüdromelioratsiooni erialal. Aastal 1996 lõpetas ta Eesti Põllumajandusülikooli põllumajanduse ökonoomika ja juhtimise erialal. Aastal 2008 kaitses ta Tallinna Ülikoolis riigiteaduste erialal magistritööga "Kohaliku võimu ja kodanikeühiskonna suhete analüüs" sotsiaalteaduste magistri väitekirja.

Ta töötas aastatel 1978–1991 Lembitu kolhoosis (praeguse haldusjaotuse järgi Saare vallas Jõgeva maakonnas) agronoomi, vanemagronoomi ja peaagronoomina. Aastatel 1991–1997 töötas ta Eesti Politseis nooreminspektori, inspektori ja vaneminspektorina. Aastatel 1997–2013 oli ta Saare vallavanem.

Ta on 31. jaanuarist 2001 Eesti Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige.

Ta sai 31. oktoobril 2013 Kajar Lemberi asemel (kes asus Tartu abilinnapeaks) XII Riigikogu asendusliikmeks.

Isiklikku
---------

Ta on abielus ning tal on kaks tütart ka üks poeg.

Tunnustus
---------

* 2005 Poola Vabariigi Kuldne teeneterist
* 2008 Jõgevamaa Kuldrist

Viited
------

1. ↑  Äriregistri päring, kasutatud 15. jaanuaril 2013.
**Umbria** on maakond Itaalias. Umbria piirneb läänes Toscana, idas Marche ja lõunas Lazio maakonnaga.
Umbria on üks väheseid Itaalia maakondi, millel ei ole merepiiri.

Umbriat kutsutakse Itaalia roheliseks südameks *il cuor verde d'Italia*.

Loodus
------

Umbria on künklik ja mägine maa. Idas kõrguvad Apenniinid, kõrgeim punkt on Marche maakonna piiril asuv Mount Vettore (2476 m). Suurim jõgi on Tevere, lääneosas laiub Trasimeno järv, mis on Itaalias suuruselt neljas.

Umbrias asub 1993. aastal rajatud Monti Sibillini rahvuspark.

Haldusjaotus
------------

Umbria maakond jaguneb kaheks provintsiks, mis omakorda jagunevad kokku 92 vallaks.

* Perugia provints
* Terni provints

Umbria provintsid

Rahvastik
---------

### Suuremad linnad

Assisi, Città di Castello, Deruta, Foligno, Gubbio, Montefalco, Narni, Norcia, Orvieto, Perugia, Spoleto, Terni, Todi.

Ajalugu
-------

Umbria on nime saanud seal alates 6. sajandist eKr elanud umbrite hõimu järgi. Hiljem hõivasid Umbria alad etruskid ja roomlased.

Keskajal asutasid langobardid sinna Spoleto hertsogiriigi. 13. sajandiks oli enamus maakonnast killustunud linnriikideks; hiljem ühendati need Paavstiriigiga ning jäid selle koosseisu kuni Itaalia ühendamiseni 1860. aastal.

Umbria köök
-----------

Norcia linn on tuntud mustade trühvlite poolest. Neid kasutatakse palju ka kohalikus köögis pasta-, liha- ja munatoitude juures, aga ka näiteks *pecorino al Tartufo* juustu valmistamisel. Kuulsad on ka Norcia soolaliha ja Castelluccio läätsed.

Umbria köök on lihtne ja rustikaalne, pearolli mängivad pastad ja liharoad – eriti sea- ja lambaliha, millest valmistatakse suurepäraseid sinke ja salaamisid. Kuulsaim liharoog on täidetud piimapõrsas, *la porchetta*.

### Vein

Umbria veinipiirkonnad: Orvieto (DOC), Montefalcio Sagrantino (DOCG), Torgiano Rosso Riserva (DOCG).

Viited
------

1. ↑  Itaalia Riiklik Statistikaamet

Välislingid
-----------

* Umbria maakonna koduleht (itaalia keeles)

Itaalia vapp
Itaalia maakonnad

Abruzzo **·** Apuulia **·** Basilicata **·** Calabria **·** Campania **·** Emilia Romagna **·** Friuli-Venezia Giulia **·** Lazio **·** Liguuria **·** Lombardia **·** Marche **·** Molise **·** Piemonte **·** Sardiinia **·** Sitsiilia **·** Toscana **·** Trentino-Alto Adige **·** Umbria **·** Valle d'Aosta **·** Veneto
**Misjonilingvistika** on kristliku misjoni teenistuses olev lingvistika.

Suures osas on misjonilingvistika seotud kristluse ja selle levitamisega. Nimelt olid just kristlased paljudel juhtudel need, kes on esimesena mingi keelega põhjalikult tegelenud, seda uurinud ja kirja pannud esimesed grammatikad, tõlked ja tekstid, kõik selleks, et oma usku paremini edasi anda.

Kõrgaeg
-------

Misjonilingvistika kõrgajaks võib pidada 16.-18. sajandit. Just sellest ajast on pärit paljude Euroopa maade ja ka kaugemate Euroopa mõjupiirkondade maade keelte piiblitõlked ja grammatikad. Suuresti aitasid misjonilingvistika levikule kaasa usupuhastus, mille seisukohaks oli emakeelse piibli vajalikkus, koloniaalvallutused ning ka trükikunsti areng ja levik.

Misjonilingvistika Eestis
-------------------------

Eestis kestis misjonilingvistika ajajärk 19. sajandi keskpaigani. Selle aja jooksul olid peaaegu kõik tähtsamad keeleõpetused kirjutatud kirikuõpetajate poolt. Autorid ja nende raamatute ilmumisajad järgnevalt: Heinrich Stahl (1637), Johannes Gutslaff (1648), Heinrich Göseken (1660), Johann Hornung (1693), Anton Thor Helle (1732), August Wilhelm Hupel (1780, 2. trükk 1818) ja Eduard Ahrens (1843, 2. trükk 1853). Eesti keele grammatikat üritati kohandada ladina keele omaga, põhjuseks veendumus, et tuttava ladina keele grammatika kaudu on uut keelt kergem omandada.

Viited
------

1. 1 2  Annika Kilk, 2007. Oma Keel
**Vambisa keel** on üks Hibaro keelkonna neljast keelest. Vambisa keelt räägib vambisa hõim, kes elab Peruus. Neid on umbes 20 000 inimest. Vambisa keelt räägib 2000. aasta seisuga 9300 inimest. Vambisa keele alternatiivnimetused on humabisa, huambiza ja wambisa keel. Vambisa keeles on kasutusel ladina kiri.

#### Hibaro keelkond

Hibaro keelkonnas on neli elus olevat keelt: aguaruna keel, atšuari keel, šuari keel, vambisa keel. Hibaro keelkonna keeli räägib 89 630 inimest. Riigid, kus selle keelkonna keeli räägitakse, on Ecuador ja Peruu.

#### Asuala

Vambisa keelt kõneldakse Peruu põhjaosas, Andide džunglis, Morona ja Santiago jõgede kallastel.

#### Arvsõnad

Nagu paljudes hibaro keelkonna keeltes, ei ole ka vambisa keeles eriti palju arvsõnu (päriselt ainult neli). Suuremaid arve on võimalik lugeda atšuari keeles, kuid vaid kasutades pikki sõnu, mis on kokku kombineeritud numbritest 1–4 ja liidetud sõnaga "uwej" ('käsi'). Tänapäeval kasutab enamik atšuari rahvast hispaaniakeelseid arvsõnu. 

Vambisa keele arvsõnad ühest kümneni :

Arvsõnad 1–10| üks | tikichik |
| kaks | jimar |
| kolm | kampatum |
| neli | aintuk aintuk |
| viis | uwejan chikichkinak amua |
| kuus | junia uwejan chikichkinak iraku |
| seitse | junia uwejan jimaran iraku |
| kaheksa | junia uwejan kampatum iraku |
| üheksa | junia uwejan aintuk aintuk iraku |
| kümme | uwejan mai amua |

#### Keele struktuuri andmed

Vambisa keele sõnajärjetüpoloogia on SOV ehk alus-sihitis-verb. Nt "Ta teda armastab". 

Vambisa tähestikus on 18 häälikut.

Vambisa keele tähestik| A | Ch | E | G | I | J | K | M | N | P | R | S | Sh | T | Ts | U | W | Y |

Häälduses on huvitav, et pehmeid suulaehäälikuid hääldatakse hoopis ‘g’-na, juhul kui nad paiknevad lause lõpus ja neile järgneb täishäälik nt jwawkiu/ [waingiou] 'leitud' ; /kupwkiu/ [kupihgiou] 'nõrk'. Teatud täishäälikud mida muidu sõna keskel hääldatakse selgelt välja muutuvad helituks, kui neid ei rõhutata. Rõhu asetus häälduses on üleüldse väga oluline, sest kui näiteks täishäälikuühendi korral esimest vokaali ei rõhutata, siis võib ta kõlada kui konsonant.
Vambisa keelde on sõnu laenatud hispaania ja ketšua keeltest.

#### Keele näiteid

Vambisa keeles: 
tnta pukapkd hdwaij – vesi mullitab

waki'tkitoiti – hiljem tuleb ta tagasi koju

pujumek – tere

pungcurait? – kuidas sul läheb?

#### Lisaks

Keelestaatuse number on 5 (arenev). Vambisa keele kirjaoskus on 50%. Enamik vambisa hõimu lastest omandab vambisa keele.

Brent Berlin tegi kindlaks, et inglased suudavad vambisa keeles lindudel ja kaladel vahet teha, kuigi nad ei ole vambisa keelt kunagi kuulnud.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Huambisa, Huambiza, Wambisa, Ethnologue, vaadatud oktoobris 2013 (*inglise keeles*)
2. 1 2  Eesti Keele Instituudi lehe Hibaro keelkonna kirjeldus
3. ↑  Huambiza of Peru inglise keeles
4. ↑  "Ktunaxa Numbers Phrase Book" (inglise keeles). Vaadatud oktoober, 2013. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|Kasutatud=` (juhend)CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
5. ↑  Vambisa sõnaraamat, hispaania keeles.
6. 1 2  Notes on Huambisa Phonemies, inglise keeles.
7. ↑  Synaesthesia—AWindow Into Perception, Thought and Language inglise keeles
**Vastse-Kasaritsa lahing** (4./15. september 1701) oli üks kolmest väiksemast lahingust Kagu-Eestis Wolmar Anton von Schlippenbachi Rootsi ja Boriss Šeremetjevi Vene vägede vahel. Lahing, mis toimus tänapäeva Võru maakonnas Kasaritsas, lõppes Rootsi võiduga.

Eellugu
-------

Peale Venemaa tsaari Peeter I üle Narva lahingus saavutatud võitu suundus Rootsi kuninga Karl XII peaarmee Laiusele talvekorterisse, kust see 1701. aasta mais Kuramaa poole lahkus. Rootsi peavägede lahkumise järel jäi Eestimaa kaitsmine Wolmar Anton von Schlippenbachile, kelle käsutuses olid vaid väiksemad ja kehvemad väekoondised, mis sisaldasid ka maakaitseväge, aadlilipkondi ja garnisonisõdureid.

Narva all saadud kaotuse järel jäid venelased Eestimaal siiski sõjaliselt aktiivseks. Petserimaale koondunud Vene armee Boriss Šeremetevi juhatusel alustas peatselt sissetungi Eestimaale.

Lahing
------

*Vaata ka: Räpina-Lokuta lahing ja Rõuge lahing*
4. septembril ründasid venelased samal ajal Rootsi positsioone Räpina, Vastse-Kasaritsa ja Rõuge all. Sel päeval ründas Kasaritsas asuvaid Rootsi vägesid ligi 3000-meheline Vene vägi kolonel Savva Vassiljevitš Aigustovi juhatusel. Venelastel oli plaanis ilmselt Rõuges asuvad Rootsi väed siia meelitada, et sealt siis kergemini läbi murda.

Rootslasi oli Kasaritsas võrdlemisi vähe: 160 ratsanikku rittmeistrite Berend Rehbinderi ja Brusini juhatusel. Siiski asus see väike üksus kohe rünnakule, ootamata neile saabuvaid abivägesid, ja põhjustas venelastele suuri kaotusi. Need abiväed, mis olid rittmeister Christoffer Rehbinderi ja kaptenleitnant Quante juhatusel, suundusid aga Rõugesse ning neile läksid järgi ka Rehbinderi ja Brusini vägi.

Hiljem saabusid ka Schlippenbachi abiväed, kes suundusid Kasaritsast edasi Rõugesse.

Kaotused
--------

Lahingus kaotasid venelased kuskil 100–150 ja rootslased 30–50 meest.

Viited
------

1. 1 2  Kotšinev, Jüri. *Põhjasõda maal, merel ja eesti suulises rahvapärimuses*. Lk-d 15, 99.
2. ↑  "ВОЕННО – ПОХОДНЫЙ ЖУРНАЛ". Vaadatud 30.04.2023.
3. 1 2 3 4  Kelch, Christian. *Liivimaa kroonika järg*. Lk-d 170–171.
4. ↑  Palli, Heldur. *Между двумя боями за Нарву : Эстония в первые годы Северной войны (1701–1704)*.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on joast; Vladimir Beekmani raamatu kohta vaata Narva kosk (raamat); raamatu ainetel tehtud filmi kohta vaata Narva kosk (film).* |

---

Narva juga 25. aprillil 2010 suurvee ajal (idapoolne haru)
Narva juga 25. aprillil 2010 suurvee ajal (läänepoolne haru)
**Narva juga** (ka **Narva kosk**) on juga Narva jõel, Narva klindiorus. Sellelt võttis vee Narva hüdroelektrijaama (võimsus 125 MW) rajamine Jaanilinna-poolsel kaldal 1957. aastal. 

Narva juga on kaheharuline juga, mida poolitab Kreenholmi saar. Idapoolse joaharu laius on üle 100 meetri, astangu kõrgus on 7 meetrit ja see kujutab ühtlast järsku seina. Läänepoolse joaharu laius on 60 meetrit ja see langeb astangutega, viimase astangu kõrgus on 3,5 m. 

Joa astangud on nüüd enamasti kuivad. Vaid suurvee ajal lastakse jugadele liigvett, mida hüdroelektrijaam ei suuda vastu võtta. Astangutest alamal on jõgi umbes 3 kilomeetri ulatuses kärestikuline. 

19. augustil 1934 läbis Arkadi Drušinin kose ujudes.

Postmargid
----------

Narva juga kujutab kahel korral (1933 ja 1940) ilmunud Eesti postmark (markidel tekst: Narva kosk; kunstnik Karl Triumph). 

* Narva juga Eesti postmargilNarva juga Eesti postmargil

Ajaloolised vaated
------------------

* Narva juga, 1845Narva juga, 1845
* Narva joa idapoolne haru 1886. aastalNarva joa idapoolne haru 1886. aastal
* Narva juga, 1913Narva juga, 1913

Viited
------

1. ↑  Ujudes Narva kosest alla. Vaba Maa, 20. august 1934, nr. 194, lk. 3.
2. ↑

Kirjandus
---------

* Vahur Mägi. Narva kosk ja selle veejõu kasutamine. Eesti Loodus, jaanuar 1986
* Narva kosk kohiseb rangelt valvatud uudistajatele, Pärnu Postimees, 10. mai 2011

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Narva juga** |
Narva keraamika näide
**Narva keraamika** on kõige vanem keraamikaliik Eestis, mis oli levinud Narva kultuuri ajal (umbes 5000–4200 e.m.a).

Keraamika kasutuselevõttu peetakse ka noorema kiviaja ehk neoliitikumi alguseks Eestis. Tolleaegne keraamika oli robustne, põletusmaterjalis leidus paksu kivi-, teokarbipurdu või taimi. 

Seda on liigitatud kolmeks: Kagu-Eesti, Põhja-Eesti ja Lääne-Eesti saarte tüübiks. Nõusid oli peamiselt kahte tüüpi: väiksemad liuataolised nõud ning suured, teravatipulised ja munakujulised potid. Nõusid valmistati kitsastest, enamasti vaid 1,5 cm laiustest savilintidest. Ornamenti esines nõudel puhuti, enamasti ebakorrapäraste kammitaoliste vajutustena. Seetõttu erines see oluliselt hilisemast kammkeraamikast, kus ornamendid olid korrapärased.

Vaata ka
--------

* Nöörkeraamika

Välislingid
-----------

* Aivar Kriiska, Kroodi ja Vihasoo III asula Eesti varaneoliitiliste kultuurrühmade kontekstis
* Kriiska, Jonuks, Kraas, Eesti muinasesemed: Narva tüüpi keraamika Tutulus
**Elavhõbealaldi** on alaldi, milles vahelduvvoolu muudab alalisvooluks elavhõbeventiil.

Elavhõbealaldi, mille kolme anoodiga elavhõbeventiil saab trafo kaudu toitevoolu kolmefaasilisest vahelduvvooluvõrgust
Elavhõbeventiil tööolukorras. Sinakas helendus on nn katoodtäpp
Elavhõbeventiil on külmkatoodiga ioonseadis, mille katoodi ja anoodi vahelises elavhõbedaauru keskkonnas tekitatud elektrikaar juhib voolu ainult ühes suunas. Mitmefaasilise alaldi ventiilil on vastavalt mitu anoodi.

Elektrikaare süütamise ja säilitamise viisi järgi liigitatakse elavhõbeventiilid ekstsitronideks ja ignitronideks.

* Ekstsitronis püsib elektrone emiteeriv (väljutav) katoodtäpp elavhõbedast katoodil abianoodide ja katoodide vahelise elektrikaare toimel.
* Ignitron on tüüritav (juhitav) ventiil, mille katoodi ja anoodi vahele tekitab perioodiliselt kaarleegi elavhõbedas asetsev pooljuhtmaterjalist süütur vooluimpulsside abil.

Esimene elavhõbealaldi valmistati USAs 1902. aastal. Ignitron leiutati 1932. aastal. Elavhõbealaldeid võimsusega mõnest kilovatist kuni mitmesaja megavatini kasutati elektroenergeetikas kõrgepingelise vahelduvvoolu alaldamiseks kuni 1960. aastateni, siis hakati neid välja vahetama türistoralalditega.

Kirjandus
---------

* ENE, 2. köide, 1987 ja 3. köide, 1988.
**Koffer.ee** oli Eesti meelelahutusportaal noortele, mis asus aadressil koffer.ee. Foorumi peamine valdkond oli meelelahutus, kuid alafoorumites arutati ka teisi teemasid. Muuhulgas pakkus Koffer servereid mängule "Counter-Strike: Source".

9. jaanuari 2010 seisuga oli foorumil üle 38 000 kasutaja ja üle 54 500 teema. 2014. aasta alguse seisuga on foorum suletud.

Ajalugu
-------

Koffer.ee domeen registreeriti 17. detsembril 2003. 10. jaanuaril 2004 avati sellel veebiaadressil foorum.

Kofferi kommuun on kujunes eri foorumite liitumisel. Koffer ühines vähemalt nelja veebikeskkonnaga. Esmalt seoti Koffer pagan.ee kogukonnaga 2006. aasta alguses. Sama aasta 3. veebruaril ühineti siineiolekala.net veebiaadressil asunud Amphipolisega, mis tekitas kasutajate seas palju vastukaja. Amphipolis oli foorum, mis hakkas kommuunina tegutsema 30. juulil 2002 ning mis oli suunatud "RuneScape'i" mängijatele. 27. mail 2008 ühinesid Kofferiga Gameland (gameland.ee), mis oli mängude tutvustamisele ja nendele üldiselt spetsialiseerunud foorum, ning TDR (tdr.ee). 

### TDR

20. september 2004 oli TDRi alguseks phpBB platvormil. Enne seda eksisteeris see HTML-kujul ning oli mõnda aega ka tekstipõhine foorum.

TDRi loojaks oli Wicki. Ligikaudu aasta pärast foorumi loomist tekkisid probleemid veebimajutajaga. Kasutaja A! kaasabiga aidati foorum taas jalule. Ajanappuse tõttu andis Wicki pool TDRi osalusest Rait Vagulale. 

2006. aasta alguses koliti üle Zone serveritest Netpointi omadesse. Sama aasta lõpus tuli TDRil Netpointi veebimajutusteenuse kasutamisest loobuda, sest foorum tekitas liigset koormust Netpointi SQL-andmebaasiserverile.

27. novembril 2006 alustas TDR taas tegevust. Foorum asus nüüdsest xServu veebiserverites. 2008. aastal hakati TDRi ja Kofferi vahel pidama läbirääkimisi, et kaks foorumit omavahel liita.

Viited
------

1. ↑  Andmed koffer.ee veebilehelt, 9. jaanuar 2010
2. ↑  Domeeni koffer.ee whois, 9. jaanuar 2010
3. ↑  Kasutaja A! mälestused[*alaline kõdulink*] – viide kogu teksti kohta lõigus TDR
Giljotiin
**Giljotiin** on masin, mis on mõeldud surmanuhtluse täideviimiseks giljotineerimise ehk giljotiini abil pea maharaiumisega.

Ajalugu
-------

1789. aastal tegi arst Joseph-Ignace Guillotin ettepaneku Prantsusmaa karistussüsteemi muutmiseks. Ta soovitas lõpetada julma ja koletusliku rattaletõmbamise ja poomise. Guillotin'i loodud [*viide?*] hukkamisriist muutis hukkamise valutumaks. Kui varem oli pea maharaiumine ainult aristokraatide privileeg, siis nüüd laiendas see masin selle õiguse kõigile ühiskonnakihtidele.

1791. aastal moodustas Prantsusmaa parlament uue masina läbilöömiseks komitee. Kuigi komiteesse kuulus ka Guillotin, siis põhijõuks oli kuninga ihuarst ja Académie Royale de Chirurgie sekretär dr Antoine Louis. Selliseid hukkamisriistu oli keskajalgi kasutatud, kuid selle masina uudsus seisis kolmnurkses kaldservaga teras.

Alguses nimetati seda hukkamisriista *louison*'iks ja *louisette*'iks, kuid peagi hakati seda nimetama giljotiiniks.

Esimesena hukati giljotiiniga röövel Nicolas Jacques Pelletier. See toimus 25. aprillil 1792. 

Giljotiini üks esimesi ohvreid oli Prantsusmaa kuningas Louis XVI, kes hukati 1793. aastal 21. jaanuaril.

Viimane avalik hukkamine giljotiiniga Prantsusmaal toimus 17. juunil 1939 (Eugen Weidmann). 10. septembril 1977 hukati Hamida Djandoubi. Giljotiini kasutati Prantsusmaal hukkamisriistana aastani 1981.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| „ | Mehhanism langeb nagu välk; pea lendab otsast, verd purskab, inimest ei ole enam. | "| Joseph-Ignace Guillotin, 1789 |

Tänapäeva tehnika
-----------------

Tehnikas on giljotiin üldnimetus mehhanismidele, millega lõigatakse kaableid, metall-lehti, paberit ja muid raiuvat lõiget lõikamisel vajavaid materjale.

Viited
------

1. 1 2 3  "101 leiutist, mis muutsid maailma" J. Challoner, kirjastus Varrak, Tallinn: 2010

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Giljotiin** |
"Balka" suunab siia. Donetski oblasti asula kohta vaata artiklit Balka (Donetski oblast).
Uurak
Uurak
**Uurak** ehk **balka** on U-kujulise ristlõikega vooluveetekkeline negatiivne pinnavorm, mille veerud on kaetud taimkattega.

Uurakust väiksem vooluveeuuristus on jäärak ehk uhtorg, millest veelgi väiksemat pinnavormi nimetatakse vihmauurdeks.

Jäärak ja uurak erinevad selle poolest, et uuraku servades on pinnas kinnistunud, kaetud rohu ja vahel põõsastega ega erodeeru edasi, seevastu jäärakus on pinnas paljastunud ja ta on vastuvõtlik erosioonile.

Kui uurakud on lõikunud põhjaveehorisondini, siis kujuneb nende põhja püsiv vooluveekogu. Varasema arengu käigus on kogu orupõhi kaetud veega ja jõesängi ristlõige meenutab kaussi või moldi. Seetõttu nimetatakse sellist jõeorutüüpi moldoruks. Et voolav vesi uuristab orgu, hakkab uurak laienema, mis viib lõpuks iseseisva jõesängi ja lammoru tekkeni. Seega saame lineaarsete vooluveetekkeliste pinnavormide geneetilise rea: vihmauure – jäärak – uurak – moldorg – lammorg.

Uurakud on iseloomulikud metsastepile ja stepile.
**Alexander Heinrich Rudolph von Kluck** (20. mai 1846 – 19. oktoober 1934) oli Saksa sõjaväelane, Saksa esimese armee juht Esimeses maailmasõjas.

Esimese maailmasõja algul oli von Kluckil täita Schlieffeni plaani kõige vastutusrikkam osa, kuna tema armee asetses Saksa rinde parema tiiva äärel ning pidi sooritama kõige pikema kaarpealetungi Prantsusmaale. Esialgse plaani kohaselt pidi ta armee jõudma Pariisist lääne poole, et linn selja tagant vallutada. Kuid sõjategevuse käigus otsustas von Kluck liikuda selle asemel hoopis Pariisi ette, et purustada Prantsuse viies armee ning sulgeda tekkinud lõhe Karl von Bülowi teise armeega. Von Kluck arvas, et prantslased on juba sisuliselt löödud ning tungis liiga kaugele lõunasse. Kui prantslased aga septembri alguses 1914 vastupealetungi alustasid, ei jõudnud von Kluck oma vägesid enam koondada ning sakslased olid sunnitud Marne'i lahingu tagajärjel taanduma. Von Kluck jäi tegevteenistusse kuni 1916. aastani, mil ta erru läks. 

Aastal 1920 avaldas ta oma memuaarid esimestest sõjakuudest.

Alexander von Kluck suri 1934. aastal 88-aastaselt Berliinis.
**Uurdenuga** on nuga puunõu küljelauadadesse uurde tegemiseks, millesse kinnitati põhi.

Uurdenuga on Fennoskandiale iseloomulik tööriist, kuid oli üldises kasutuses ka Ingerimaal, Läti  põhjaosas ning Eestis, eriti kaua kasutasid seda Avinurme püttsepad. Kadus tarvituselt enamasti 20. sajandi algul.

Noa tera oli 4–5 cm pikk ning varre pikkus oli umbes 0,5 m. Uuret lõigati tööpingil vastava aluse peal, kusjuures uurdenuga hoiti mõlema käega ning lõikele suurema kindluse andmiseks toetati noa vars vastu õlga. Nõulauda hoiti paigal pingist läbikäiva nööri abil, mida sai pingi alt jalaga pingutada. Uure lõigati nelja lõikega – algul kahe tõmmatud kriipsu kohalt risti puusse, seejärel kahe lõikega keskelt poolviltu äärte suunas uurde põhjani välja. Lõpuks lükati keskele jäänud kolmnurkne hari ära.

Vaata ka
--------

* uurdesaag

Viited
------

1. 1 2  Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 227
2. ↑  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. lk 329

Kirjandus
---------

* Eesti rahvapärane puutööndus. Ants Viires. Tallinn, Eesti Riiklik Kirjastus, 1960.

Välislingid
-----------

* Uurdenuga. Eesti Rahva Muuseum
**Alexander Niclas Wennberg** (sündinud 22. septembril 1994 Nackas) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Seattle Kraken.

Aastatel 2011–2013 mängis ta kodumaal Djurgårdensis ja hooajal 2013–14 Frölunda HC-s.

2013. aastal valis Columbus Blue Jackets ta NHL-i *draft* '​is 14. valikuna. NHL-is tegi Blue Jacketsi meeskonnas debüüdi 9. oktoobril 2014 mängus Buffalo Sabresi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is sama aasta 22. detsembril mängus Nashville Predatorsi vastu. 2017. aasta septembris pikendas Blue Jackets Wennbergiga lepingut kuue aasta võrra.

2020. aasta oktoobris sõlmis ta üheaastase lepingu Florida Panthersiga. 2021. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu NHL-is esimest hooaega alustava klubiga Seattle Kraken.

Aastatel 2013 ja 2014 võitis ta Rootsi kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali. Rootsi jäähokikoondisse on Wennberg kuulunud 2016. ja 2019. aasta maailmameistrivõistlustel.

Viited
------

1. ↑  "Jackets sign Wennberg to six-year contract". NHL.com. Vaadatud 19.5.2019
2. ↑  "Panthers agree to terms with Alexander Wennberg". Florida Panthers. 9.10.2020. Vaadatud 18.1.2021

Välislingid
-----------

* Alexander Wennberg NHL.com lehel
* Alexander Wennberg hockeydb.com lehel
**Uuriklased** (*Geomyidae*) on sugukond närilisi. Nad elavad Kesk- ja Põhja-Ameerikas ning neid on umbes 35 liiki.

Kirjeldus
---------

Uuriklased kaaluvad tavaliselt 230 g ning on 150–200 mm pikad (saba pikkus üldiselt 25–51 mm). Mõnel liigil ulatub kehakaal isegi 1 kiloni. Isased uurikud kaaluvad kaks korda rohkem kui emased. Nad elavad tavaliselt üks kuni kolm aastat, juhul kui ei põe mõnd haigust ega satu röövlooma ohvriks. Maksimaalne eluiga võib olla umbes viis aastat, ida pool pesitsevate uurikute seast on leitud isegi 7-aastasi isendeid. Karvkate on enamikul pruun, mulla värvi. Nende kõige iseloomulikum tunnus on kõrged põsetaskud, sellest tuleneb ka nimi. Põsetaskuid saab pöörata pahupidi ning need ulatuvad näopiirkonnast õlgadeni. Neil on väiksed silmad ja lühike karvane saba, mida nad tagurpidi kõndides kasutavad uru kompamiseks. Tasku-uurikute karvkate on tihti täis parasiite. Uurikute vaenlased on nirgid, maod ja kullid.

Käitumine
---------

Kõik uurikud moodustavad uruvõrgustikke, mis tagavad neile kaitse ja on mõeldud ka toidu kogumiseks. Paigutades toitu põskedesse, transpordivad nad selle oma koopas asuvatesse sahvritesse. Nad on võimelised koguma väga suuri toidutagavarasid. Erinevalt vöötoravatest ei ela uurikud arvukates kogukondades ning satuvad harva maapinnale. Urgude sissepääsud on täidetud lahtise mullaga ning neid võib leida sealt, kus on pehme maapind ja kerge käike kaevata. Uurikutele meeldib niiske muld, mistõttu käivad nad sageli köögiviljaaedades, muruplatsidel ja taludes. Seepärast peetakse neid kahjuriteks.

Uurikud söövad peamiselt taimede maa-aluseid osi, vihmausse, tõuke ja köögivilju, näiteks lehtsalatit, rediseid ja porgandeid. Kui uuriklastel pole parajasti paaritumisaeg, on nad eraklikud ning kaitsevad oma territooriumi, mille suurus sõltub toiduvarudest, väga agressiivselt. Isased ja emased võivad elada samades käikudes ja urgudes, kui neil on seal eraldi territoorium, aga üldjuhul elavad nad siiski eraldi. Enamasti püüavad tasku-uurikud ohtu sattudes põgeneda, kuid võivad põgenemise käigus loomi, sealhulgas kasse ja inimesi ka rünnata. Pikkade ja teravate hammaste tõttu võivad nende hammustused väga tõsised olla. Sõltuvalt liigist ning kohalikust kliimast võivad tasku-uurikud paarituda kord või isegi mitu korda aastas. Igas pesakonnas on tavaliselt 2–5 poega, poegade arvukus erineb liigiti. Pojad sünnivad abitute ja pimedatena ning võõrutatakse umbes neljakümne päeva jooksul.

Tõrje
-----

Idauurikud ja lääneuurikud on Uus-Meremaal keelustatud liigid, et takistada nende maaletoomist. Seda reguleerib "Ohtlike ainete ja uute organismide seadus 1996". Enamik tasku-uurikuid on suhteliselt levinud ega ole ohustatud. Kõrbe tasku-uurik on kõige ohustatum liik, sest tema leviala on väga väike ja sobivad elupaigad on kiired kaduma.

Viited
------

* 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Uuriklased** |
David Sassoli (2019)
**David-Maria Sassoli** (30. märts 1956 Firenze – 11. jaanuar 2022 Aviano) oli Itaalia poliitik ja ajakirjanik. Ta kuulus Demokraatliku Partei ridadesse. Aastatel 2019–2022 oli ta Euroopa Parlamendi president. Enne seda oli alates 2009. aastast Euroopa Parlamendi liige.

Ta lõpetas Firenze Ülikooli politoloogia alal. Pärast ülikooli lõpetamist tegi ajakirjanduslikku kaastööd väikestele kohalikele väljaannetele ja uudisteagentuuridele.

Poliitikaga hakkas tegelema 2009. aastal. Astus Demokraatlikku Parteisse ning kandideeris samal aastal Euroopa Parlamenti. Ta valiti Euroopa Parlamenti ka aastatel 2014 ja 2019. 1. juulil 2014 valiti ta Euroopa Parlamendi asepresidendiks. 3. juulil 2019 valiti ta Euroopa Parlamendi presidendiks. Ta suri 11. jaanuaril 2022 enda kodumaal haiglas, kus ta oli veetnud mitu nädalat.

Isiklikku
---------

Ta oli abielus Alessandra Vittoriniga ning neil oli kaks last. Ta toetas jalgpalliklubi ACF Fiorentina.

Välislingid
-----------

* David-Maria Sassoli koduleht (itaalia keeles)
* David-Maria Sassoli Demokraatliku Partei kodulehel (itaalia keeles)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Antonio Tajani** | **Euroopa Parlamendi president**2019–2022 | Järgnev**Roberta Metsola** |
**Viieristi looduskaitseala** on looduskaitseala Saare maakonnas Saaremaa vallas Viieristil. 

Kaitseala hõlmab 378 ha. Kaitseala geograafilised koordinaadid on 58° 0′ N, 22° 10′ E. 

Viieristi looduskaitseala keskkonnaregistri kood on KLO1000437.

Viieristi looduskaitseala moodustati aastal 1965. Kaitseala eesmärk on ökosüsteemi seisundi ja looduslike protsesside ning haruldaste liikide kaitse. Kaitseala on loodud Koltsi järve, unikaalse allikasoo (Viieristi allikasoo) ja sealsete haruldaste taimekoosluste, Litoriinamere rannaastangu, Viieristi luidete ning kaitsealuste liikide kaitseks. Kaitseala paikneb Litoriinamere ranna-astangul ning selle jalamil. Astangu kõrgus on 24-27 m ja selle jalamil levib 10-50 m laiuse vööndina lubjarikas allikasoo. Alalt on leitud 22 kaitsealust taimeliiki (püramiid-akakapsas, jugapuu, luuderohi, tömbiõieline luga jt). Koltsi järv on ajutine veekogu, mis täitub veega ainult kevaditi ja kestvate sadude korral. Järve nõo piirkonnas esineb allikaid.

Elustik
-------

Pesitsevad linnuliigid: 

* *Bubo bubo*, *Caprimulgus europaeus*, *Coracias garrulus*, *Crex crex*, *Grus grus*, *Haliaeetus albicilla*, *Picus canus*, *Podiceps auritus*, *Sterna paradisaea*, *Tetrao tetrix*

Kahepaiksed:

* *Rana arvalis*

Kaitsealused taimeliigid: 

* puittaimed: *Taxus baccata*, *Malus sylvestris*, *Hedera helix*, *Daphne mezereum*, *Myrica gale*, *Sorbus rupicola*
* orhideed: *Dactylorhiza russowii*, *Ophrys insectifera*, *Listera cordata*, *Dactylorhiza incarnata*, *Dactylorhiza fuchsii*, *Dactylorhiza maculata*, *Epipactis atrorubens*, *Epipactis helleborine*, *Epipactis palustris*, *Gymnadenia conopsea*, *Listera ovata*, *Neottia nidus-avis*, *Orchis militaris*, *Platanthera bifolia*, *Platanthera chlorantha*
* teised soontaimed: *Ajuga pyramidalis*, *Ajuga reptans*, *Cladium mariscus*, *Cardamine hirsuta*, *Draba muralis*, *Gymnocarpium robertianum*, *Ranunculus nemorosus*, *Vicia cassubica*, *Scabiosa columbaria*, *Juncus subnodulosus*, *Pulsatilla pratensis*, *Huperzia selago*
* samblad: *Leucobryum glaucum*
**Tarmo Vaask** (sündinud 20. aprillil 1967 Võrus) on eesti dirigent. 

1992. aastal lõpetas Vaask Tallinna Konservatooriumi prof Olev Oja klassis koorijuhtimise erialal. Lisaks õppis ta orkestri-dirigeerimist. 

Konservatooriumi lõpetamise järel jätkas Vaask tööd külalisdirigendina Tallinna Barokkorkestriga ja kooriga "Eesti Projekt", võttes endale ka rahvusvahelise festivali "Tartu 92" muusikadirektori kohustused ning modernse muusikafestivali "NYYD ’92" juhatamise.

Aastatel 1994–1997 õppis ta Stuttgardi Muusikaakadeemias koorijuhtimist ning orkestridirigeerimist. 

Ta on töötanud külalisdirigendina Eesti Projekti kammerkooriga, Eesti Rahvusmeeskooriga, Kooriühingu Kammerkooriga ja Eesti Filharmoonia Kammerkooriga. Ta on töötanud dirigendi assistendina Rahvusooperis Estonia ja Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri juures. 

Saksamaal on Tarmo Vaask tegutsenud mitmete kooride ja orkestrite külalisdirigendina, valmistanud ette kontserdiprojekte ning töötanud mitme Lõuna-Saksamaa koori abidirigendina.
Oli ESTO 2009 muusikajuht.

Praegu töötab Vaask Nürnbergi Riigiooperis.

Ta on eesti keelde tõlkinud Nikolaus Harnoncourti teose "Kõnelev muusika".

Välislingid
-----------

* Tarmo Vaask'ist (vaadatud 27.07.2012)
* Võrumaalane Tarmo Vaask juhib Heidelbergi Ooperis muusikaelu, LõunaLeht, 24. märts 2005
* Priit Kuusk. Tarmo Vaask on Saksamaal menukas kooridirektor ERR, 15. oktoober 2008
* Priit Kuusk. Tarmo Vaask juhatas Bremenis uusooperi maailmaesietendust ERR, 29. november 2008
* Priit Kuusk. Euroopa auhinna saanud ooperit juhatab Eesti dirigent ERR, 28. jaanuar 2009
**Grzegorz Juliusz Schetyna** [gž'egoš juliuš shet'õna] (sündinud 18. veebruaril 1963 Opoles) on Poola poliitik. Ta oli alates 22. septembrist 2014 kuni 16. novembrini 2015 Poola välisminister.

1990 lõpetas ta Wroclawi ülikooli filosoofia-ajalooteaduskonna. Ülikoolis oli ta valitseva võimuga opositsioonis ja juhtis mitu aastat tudengite sõltumatut assotsiatsiooni.

1991–1992 oli ta Wroclawi vojevoodi asetäitja. Ta on Alam-Sileesias tegutseva raadiojaama kaasasutaja ja korvpalliklubi Wroclawi Śląsk omanik.

Schetyna valiti Poola Seimi liikmeks 4 koosseisu järjest ja ta oli seimi liige 1997–2011. Alates 2001 kuulus ta Kodanikeplatvormi ja on olnud selle erakonna peasekretär, aga alates 2006 selle erakonna Alam-Sileesia piirkonna juht. 2005 sai ta Kodanikeplatvormi nimekirjas kandideerides 14 978 häält. Pärast Poola 2007. aasta parlamendivalimisi, kus ta kogus 54 345 häält, sai ta Donald Tuski valitsuses sise- ja haldusministriks ning ühtlasi peaministri asetäitjaks. Nendel kohtadel töötas ta 16. novembrist 2007 kuni 14. oktoobrini 2009. Pärast ametist lahkumist sai temast Kodanikeplatvormi Seimi fraktsiooni juht.

8. juulil 2010 valiti ta Bronisław Komorowski asemele Poola Seimi eesistujaks 277 häälega 121 vastu 16 erapooletu hääle juures. Kuna pärast Lech Kaczyński surma ei olnud veel valitud uut presidenti, sai Schetyna ametikohast tulenevalt ühtlasi Poola presidendi kohusetäitjaks. 6. augustil 2010, mil Komorowski vannutati Poola presidendiks, lakkas ta olemast presidendi kohusetäitja ja oli sellest ajast kuni 2011 üksnes Seimi eesistuja.

Erakonna Seadus ja Õiglus liikme Beata Kempi sõnul on Schetyna Kodanikeplatvormi üks väheseid liikmeid, kes tervitab koridoris ega hoia käsi taskus, kui naisega räägib.
**Eedo Karrisoo** (aastani 1936 **Eduard Johannes Karlson**; 11. oktoober 1907 Tammistu – 23. november 1982 Portland, USA) oli eesti laulja (tenor).

Ta õppis Tartu reaalkoolis, laulmist aastatel 1931–1935 Armanda degli Abbati juures ja aastatel 1935–1936 Tallinna Konservatooriumis (Aleksander Arderi ja Aino Tamme klassis).

Aastatel 1936–1944 oli ta (vaheaegadega) Estonia teatri solist. Aastatel 1938–1939 täiendas ta end Milanos E. Napoli juures. Sai Viinis rahvusvahelisel lauljate võistlusel hõbemedali, laulis seejärel Viini Riigiooperis ja Stockholmi Kuninglikus Ooperis.

1944. aastal põgenes ta Rootsi, kus esines kontserdilauljana. Oli Rootsi Eesti Ooperi üldorganiseerija. 1950. aastast elas ta USA-s ja töötas algul Chicago konservatooriumis laulupedagoogina, hiljem andis ta eratunde.

Tema poeg oli käsipallitreener Enno Karrisoo.

Kirjandus
---------

* Eesti muusika biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2008.
* Eesti teatri biograafiline leksikon. Tallinn 2000.
Lihtsustatud näide tarneahelast. Joonisel on näha tarnijate koostöö ning see, kuidas toode lõpuks kliendini jõuab
**Tarneahel** ehk **logistiline ahel**, **logistiline kett** või **tarnekett** on protsesside, inimeste, tegevuste, info ja ressursside süsteem, mida on vaja mingi toote või teenuse jõudmiseks tootjast tarbijani. 

Tarneahel näitab, millistest etappidest koosneb lõpptoote kujunemine. Logistilises ketis olevad protsessid muudavad looduslikud ressursid ja toorained lõppsaaduseks, mis toimetatakse tarbijale. Tarneahelasse võivad iga osa juures siseneda ka tooted, mis on taaskasutatavad ja ümbertöötatavad.

Tarneahela juhtimine
--------------------

### Tarneahela juhtimine Eestis

Alates 2012. aastast saab Tallinna Tehnikaülikoolis õppida tarneahela juhtimise eriala. Tegemist on magistriõppekavaga, millesarnast lähiriikide ülikoolide programmis ei ole. Tarneahelate juhtimist peetakse maailmas üheks kõige populaarsemaks erialaks, sest nende spetsialistide järele on pidev suur nõudlus.

Ettevõtjad osutavad tarneahelate haldamise teenust ning pankade poole saab pöörduda riskide ja finantsküsimustega.

Vaata ka
--------

* Tarneahela läbipaistvus

Viited
------

1. ↑  Wieland, Andreas; Wallenburg, Carl Marcus (2011). Supply-Chain-Management in stürmischen Zeiten. Berlin: Universitätsverlag der TU. ISBN 978-3-7983-2304-9.
2. ↑  Ossipova Jekaterina. LOGISTIKA 1. 2010, lk 19
3. ↑  Tallinna Tehnikaülikool, Tarneahela juhtimise õppesuund

Välislingid
-----------

* EcoTransIT – logistilise ahela energiakulu arvutamine
* DHL – rahvusvahelise tarneahela haldamine
* Swdbank – tarneahela riskid ja finantseerimine
* Logistika terminid (PDF)
Grüneriit
**Grüneriit** on amfiboolide rühma (ahelsilikaatide ning linoamfiboolide hulka) kuuluv lintstruktuuriga mineraal.

Keemiline koostis
-----------------

Selle keemiline valem on Fe7Si8O22(OH)2.

Struktuur, värvus ja läige
--------------------------

Grüneriit kristalliseerub monokliinses süngoonias. Kristallid on prismalised. Nad on enamasti nõeljad kuni kiudjad (peenekiulised, asbestjad, erim amosiit), radiaalkiirtega. 

Nad on tuhkhallid või pruunikasrohelised kuni pruunid. 

Kristallid võivad olla läbipaistvad, nende tahkudel on klaasiläige. Läbipaistmatu, kiudja haabituse korral (amosiit) on tahkudel pärliläige. 

Kriips on valge.

Kõvadus ja tihedus
------------------

Mineraali kõvadus Mohsi astmikul on 5 kuni 6 ja tihedus on 3,4–3,6.

Teke ja paragenees
------------------

Grüneriit moodustub kontaktmoonde käigus keskmise ja kõrge astme rauaformatsioonides ja mõnes sinikildas. 

Grüneriit esineb parageneesis muu hulgas koos fajaliidi, granaatide, hematiidi, hedenbergiidi, magnetiidi, kvartsi ja ribekiidiga.

Leiukohad
---------

Grüneriiti on 2010. aasta seisuga leitud umbes 150 kohast Ameerika Ühendriikides, Austraalias, Austrias, Boliivias, Brasiilias, Hiinas, Hispaanias, Indias, Jaapanis, Kamerunis, Kanadas, Lõuna-Aafrika Vabariigis, Madagaskaril, Norras, Portugalis, Prantsusmaal, Rootsis, Slovakkias, Soomes, Suurbritannias, Tšehhis, Ukrainas, Ungaris ja Venemaal.

Ajalugu
-------

Grüneriidi avastas 1853 Prantsusmaal Sarvengude'i jäärakus Collobrièresi lähedal Gustav Adolf Kenngott, kes pani mineraalile nime seda esimesena analüüsinud Šveitsi-Prantsuse keemik Louis Emmanuel Gruner' auks.

Kaevandamine
------------

Amosiiti kaevandatakse peamiselt Lõuna-Aafrika Vabariigis, kus sellega tegeleb ettevõte Asbestos Mines of South Africa, mille lühendi järgi amosiit on nime saanud.

Kasutamine
----------

Amosiiti tarvitati Euroopas varem asbestina, kuid nüüd see on keelatud. Mõnel pool mujal on ta veel ehitusmaterjalina kasutusel.

Mõju inimese organismile
------------------------

Pikemaajaline kokkupuude grüneriidiga võib sissehingamise tõttu tekitada vähktõbe.

Viited
------

1. ↑  Sissekanne saidil webmineral.com
2. ↑  Handbook of Mineralogy
**Grödig** on alev ja vald *(Marktgemeinde)* Salzburg-Umgebungi ringkonnas Salzburgi liidumaal Austrias.

Geograafia
----------

Salzburgi nõgu ja Untersberg
Grödig asub Salzburgi linnapiirist lõunas ajaloolises *Flachgau* piirkonnas, Saksamaa Baieri piiri ääres. Turulinn paikneb Salzburgi nõo edelaservas Berchtesgadeni Alpide jalamil. Naabruses asuva Untersbergi massiivi tipud, samuti selle arvukad šahtkoopad on kaitseala ja populaarne päevareisijate sihtkoht. Köisraudtee viib üles Geierecki kannusele kõrgusel 1776 m. Turulinn ühines Euroopa kliimaliiduga 1990. aastal.

Grödigis asuvad rahvusvahelise juurdepääsu kontrolli- ja turvaettevõte SKIDATA ning *Mozartkugeli* kondiitritootja Mirabell (Mondelez Internationali osa). Sellel on Salzburg-Südi ristmiku kaudu juurdepääs *Tauern Autobahnile*.

Asumid on Eichet, Glanegg, Grödig, Fürstenbrunn ja Sankt Leonhard.

Ajalugu
-------

Glaneggi loss
*Crethica* kirikut on esmamainitud piiskop Arn von Salzburgi poolt välja antud 790. aasta dokumendis. Nimi on tõenäoliselt seotud friuli keelse *cret*, "kivi", "pragu" ja võib pärineda Vana-Rooma aegsest *Iuvavumi* linnast, kui Untersbergi piirkonnas kaevandati lubjakivi. Toonase *Noricumi* provintsi osana oli kohalik elanikkond Püha Severinuse (suri 482. aastal) poolt ristitud, kui piirkonda hakkasid asustama Baieri talupojad.

Grödigi valdusi haldas Salzburgi Püha Peetruse klooster. Mungad ehitasid kunstliku vooluveekogu (*Almkanal*), mis kulges Berchtesgadener Achest Grödigi kaudu Salzburgi kesklinna, sealhulgas kulg läbi Mönchsbergi mäe. 1350. aasta paiku sai Glaneggi loss Salzburgi vürstlike peapiiskoppide halduskohaks. Leonhard von Keutschachi (1495–1519) ja Markus Sittikus von Hohenemsi (1612–1619) valitsemisajal ehitati see ümber tornlinnuseks ja sai hiljem Salzburgi kindlussüsteemi osaks. Pärast vürstliku peapiiskopkonna sekulariseerimist 1803. aastal ostis hoone kuurvürst Ferdinand III ja see on jäänud eravaldusesse tänaseni.

Viienda koalitsiooni sõja ajal 1809. aastal algatas üks Tirooli mässu juhte Joachim Haspinger kohalikke ülestõuse Prantsuse vägede vastu, mis novembris lõpuks maha suruti.

Sport
-----

Jalgpallimeeskond SV Grödig võistles aastatel 2015–16 Austria jalgpalli *Bundesligas*.

Tuntud inimesi
--------------

* Harald Krassnitzer (\* 1960), näitleja
* Karlheinz Böhm, näitleja ja filantroop

Viited
------

1. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Salzburg-Umgebungi ringkonna vallad

* Anif
* Anthering
* Bergheim
* Berndorf bei Salzburg
* Bürmoos
* Dorfbeuern
* Ebenau
* Elixhausen
* Elsbethen
* Eugendorf
* Faistenau
* Fuschl am See
* Göming
* Grödig
* Großgmain
* Hallwang
* Henndorf am Wallersee
* Hintersee
* Hof bei Salzburg
* Koppl
* Köstendorf
* Lamprechtshausen
* Mattsee
* Neumarkt am Wallersee
* Nußdorf
* Oberndorf bei Salzburg
* Obertrum am See
* Plainfeld
* Sankt Georgen bei Salzburg
* Sankt Gilgen
* Schleedorf
* Seeham
* Seekirchen am Wallersee
* Straßwalchen
* Strobl
* Thalgau
* Wals-Siezenheim