recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mariupoli sadam** ehk Mariupoli meresadam (ukraina keeles *Маріупольський морський порт*) asub Ukrainas Mariupolis Taganrogi lahes, Aasovi meres. Sadamat juhib Ukraina Meresadamate Ameti hallatav sadamavalitsus. 2022. aasta juuni seisuga on see Venemaa relvajõudude poolt okupeeritud.

Sadama sildumisjoon on 3,9 km (22 kaikohta), sügavusega kuni 9,75 meetrit. Sadamat teenindab üks sadama raudteejaam "Mariupol-Port". Sadama raudteede kogupikkus on 27,1 km. Kiirteed külgnevad sadamaga.

Mariupoli sadama kaubakäive ulatus 2016. aastal 7,6 miljoni tonnini, Mariupoli sadama täisvõimekus ulatub 18,8 miljoni tonnini aastas.

Sadamas on oma klassi suurim remondirajatis Aasovi merel.

Ajalugu
-------

Mariupoli sadama sünd oli loogiline jätk Venemaa tööstusliku lõunaosa kiirele arengule 19. sajandi teisel poolel. Kalmiuse jõe suudmes asuv madal kai ei vastanud laevastiku arengunõuetele ning Donetsi basseini (Donbassi) mäe- ja metallurgiatööstuse omadele.

1886. aastal hakati Mariupolis Zintseva balka lähedal süvaveesadamat ehitama.

Ehitus oli kavandatud viieks aastaks, kuid töösturite survel valmis sadam kolme aastaga.

2. septemberil (vkj 21. augustil) 1889 saabus sadama muldkehale 18 kivisütt vedavat rongivagunit (umbes 2000 puuda).

Pärast palvet Venemaa raudteeministri ja Mariupoli linnakuberner Harazhajevi juuresolekul algas esimene laadimine Venemaa Laevanduse ja Kaubanduse Seltsi aurulaevale "Medveditsa", mis lahkus sadamast 3. septemberil (vkj 22. augustil) 1889.

Seda kuupäeva loetakse sadama tegevuse alguskuupäevaks. Sadamal oli suur tähtsus piirkonna ja kogu riigi tööstuse arengule.  Ajavahemikul 1867–1904 oli Mariupoli sadam mittesõjaliste sadamate seas mahu poolest Venemaal kolmas.

Venemaa sissetungi ajal Ukrainasse vallutasid Vene väed Mariupoli ja hõivasid selle sadama.

26. mail 2022 avas Venemaa pärast Mariupoli piiramise ajal sadama sulgemist selle uuesti kaubalaevadele pärast mereväemiinide eemaldamist.

Galerii
-------

* Photo to the article "Mariupol port" from Sytin's Military Encyclopedia (St. Petersburg, 1911–1915).Foto artiklile "Mariupoli sadam" Sytini Sõjaväe Entsüklopeedia (Peterburi, 1911–1915).
* Seaport terminal in 2010.Meresadama terminal 2010. aastal.
* Port of Mariupol, January 2020.Mariupoli sadam, jaanuar 2020.

*

Viited
------

1. ↑  Konstantinova Victoria, Lyman Igor, Ignatova Anastasiya.
2. ↑  "Russia says civil vessels may use Mariupol port, mine danger lifted". Reuters. 26. mai 2022. Vaadatud 27. mail 2022.

Välislingid
-----------

* Mariupoli sadamavalitsus
* Mariupoli sadam infrastruktuuriministeeriumi lehel
**Krista Tool** (sündinud 19. mail 1951) on eesti lavastuskunstnik, endine Viljandi Kultuuriakadeemia õppejõud.

Ta õppis aastatel 1966–1970 Tartu Kunstikoolis ja 1973–1979 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis teatridekoratsiooni erialal. 

Tool töötas kunstnikuna hooajal 1979/1980 Eesti Televisioonis, alates 1980 aga Ugala teatris.

Aastatel 1991–1995 ja 2002–2003 oli ta Viljandi Kultuurikolledži õppejõud

Ta on teinud sadakond lavakujundust, kavandanud kostüüme, vabaõhulavastusi, telesaateid, telelavastusi ja -filme, pidulikke kontserte ja balle.
Krista Tooli loomingut on eksponeeritud näitustel.[*viide?*]

Tunnustus
---------

* 1983 ENSV Teatriühingu preemia noorte lavajõudude ülevaatusel
* 1993, 1995, 1996, 1999, 2000, 2001 Ugala kolleegipreemia
* 1997 Eesti Teatriliidu kunstnikuauhind
* 2000 Rakvere teatri kolleegipreemia
* 2008 Eesti Teatriliidu kunstnikuauhind (koos Silver Vahtre ja Margus Vaiguriga)
* 2014 Tartu Ülikooli aumärk

Isiklikku
---------

Krista Tool on abielus, tal on täiskasvanud poeg. Tema õde on draamanäitleja Külliki Saldre, vend filosoof Andrus Tool.

Viited
------

1. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 9.12.2022.
USA presidendi helikopter *Marine One* maandumas South Lawnil
**South Lawn** on muruväljak ja aed Washingtonis Valgest Majast lõunas.

Macroni tamm
------------

Trump ja Macron koos abikaasadega tamme Valge maja aeda istutamas (23. aprill 2018)
2018. aastal kinkis Prantsusmaa president Emmanuel Macron USA presidendile Donald Trumpile kivitamme.

Tamm kasvas algselt Põhja-Prantsusmaal Esimese maailmasõja Belleau metsade lahingu paigal ning istutati Prantsuse presidendi riigivisiidi ajal tseremoniaalselt mõlema riigi presidendi poolt Valge Maja South Lawn'ile, misjärel viidi taim kohustuslikku karantiini.

Tamm ja tagavarapuu otsustati karantiini jätta vähemalt kaheks aastaks. Le Monde'i andmetel on Macroni kingitud tamm karantiinis hukkunud, tagavarapuu kohta teated puuduvad.

Viited
------

1. ↑  CBS: White House mystery solved: Where is Macron's gifted oak tree?, 30. aprill 2018
2. ↑  Trump-Macron Oak Tree to Spend Years in Quarantine, CBS SF, 25. mai 2018
3. ↑  Entre Trump et Macron, la fin des illusions, Le Monde, 5. juuni 2019
**Nick Holden** (sündinud 15. mail 1987 St. Albertis, Alberta provintsis) on endine Kanada jäähokimängija (kaitsja).

Aastatel 2006–2008 mängis ta Western Hockey League'i klubis Chilliwack Bruins. Hooajal 2007–08 lõi ta liigas kaitsemängijatest enim väravaid (22).

Aastatel 2008–2010 mängis ta American Hockey League'i (AHL) klubis Syracuse Crunch. NHL-is debüteeris Holden 20. oktoobril 2010 Columbus Blue Jacketsi meeskonnas Anaheim Ducksi vastu. Hooajal 2010–11 sai ta NHL-is kirja kokku viis mängu. Blue Jacketsi meeskonnas pääses ta NHL-is jääle veel kahes mängus ka hooajal 2012–13. Põhiliselt mängis ta aastatel 2010–2013 AHL-i klubis Springfield Falcons.

Aastatel 2013–2016 mängis Holden NHL-is Colorado Avalanche'i ridades. 10. novembril 2013 lõi ta mängus Washington Capitalsi vastu oma esimese värava NHL-is. 2016. aasta juunis kaubeldi ta New York Rangersi. Hooaja 2017–18 lõpus mängis ta Boston Bruinsis. 2018. aasta juulis sõlmis ta lepingu Vegas Golden Knightsiga. 2021. aasta juulis kaubeldi Holden Jevgeni Dadonovi vastu Ottawa Senatorsi, kus ta mängis kaks hooaega.

2022. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Holden Kanada jäähokikoondise koosseisus hõbemedali.

Sportlaskarjääri lõpetas Holden 2023. aastal.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 8.2.2022)
2. ↑  "Sens acquire Holden from Vegas". nhl.com. 28.7.2021. Vaadatud 8.2.2022

Välislingid
-----------

* Nick Holden NHL.com lehel
* Nick Holden hockeydb.com lehel
**Ernst Lootsma** (1. oktoober 1908 Narva-Jõesuu – 16. aprill 1991 London, Ontario provints, Kanada) oli eesti vaimulik.

Lõpetas aastal 1928 Tallinna Linna Poeglaste Humanitaargümnaasiumi. Tartu Ülikooli usuteaduskonna lõpetas ta aastal 1934. Oli prooviaastal Pilistvere Andrease koguduses praost Bernhard Steinbergi juures ja Tartu Ülikooli koguduses professor Johan Kõppu juures. Ordineeriti õpetajaametisse piiskop Hugo Bernhard Rahamägi poolt 14. aprillil 1935 Tallinna Toomkirikus.

Pärast ordineerimist teenis vikaarõpetajana Mõisaküla kogudust, kuni 15. detsembrini 1935, mil ta valiti Rõngu Mihkli koguduse õpetajaks. Rõngu kogudust teenis ta aastani 1944.

Siirdus aastal 1944 Saksamaale. Pärast sõda oli Lübecki Eesti koguduse õpetajaks, pidades jumalateenistusi alul Rootsi meremisjoni kirikus ja hiljem kaasmaalaste poolt sisustatud laagrikirikus, olles ühtlasi usuõpetajaks Lübecki Eesti Gümnaasiumis. Oli veel Lübecki NMKÜ esimees ja Eesti Punase Risti hoolekande õpetajaks. Siirdus aastal 1947 Rootsi, kus töötas AEG elektritarvete vabrikus, olles ühtlasi Stockholmi Jakobi koguduse noorsootöö ja Södertälje pihtkonna õpetajaks.

Märtsis 1950 emigreerus Kanadasse. 1950–1959 teenis Eesti pagulasi Londoni, St. Catharinesi ja Amherstburgi linnades Ontarios. 1959–1976 teenis (Missouri Sinodi koosseisus olevaid) Kanada kogudusi. Läks aastal 1976 emerituuri, kuid teenis surmani emeeritusena Londoni Pauluse kogudust.

Viited
------

1. ↑  Eesti Kirik nr. 3. 1991
2. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
3. ↑  Eesti Kirik nr.5. 1978
Smiltene kirik (2008)
Smiltene kihelkonna mõisad 1904. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Walkschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904)
**Smiltene kihelkond** (saksa keeles *Kirchspiel Smilten*, läti keeles *Smiltenes draudzes novads*) oli haldusüksus Liivimaal Võnnu vojevoodkonnas, Võnnu ja Valga kreisis.

Ajalugu
-------

Smiltene kihelkond tekkis ilmselt juba XIII sajandil. Allikais on seda esmamainitud 1430. aastal. Aastal 1613 ühendati see ajutiselt Trikāta kihelkonnaga, seejärel allus kihelkond lühikest aega (aastani 1648) Rauna kihelkonnale; sealsed pastorid olid ametlikult Rauna kihelkonna abiõpetajad. Kihelkond kuulus kuni 1783. aastani Võnnu kreisi. Venemaa keisrinna Katariina II otsusega 3. juulil 1783. aastal moodustati Riia ja Võnnu kreisi osadest Riia asehaldurkonna Valga kreis, mille koosseisu kihelkond liideti. Pärast asehalduskorra kaotamist kuulus kihelkond 1796−1888 Võnnu-Valga kaksikkreisi koosseisu, seejärel taas Valga kreisi.

Valga kreis Ludwig August Mellini kaardil "Atlas von Liefland, oder von den beyden Gouvernementern u. Herzogthümern Lief- und Ehstland, und der Provinz Oesel" (1798)

Smiltene kihelkonna mõisad
--------------------------

* Bānūži (*Bahnus*) rüütlimõis
* Biksēja (*Wilkenpahlen*) rüütlimõis
* Blome (*Blumenhof*, varem *Stammer*) riigimõis
* Cērtene (*Zehrten*) rüütlimõis
* Ikšele (*Uexküllshof*, varem *Ninigal* ja *Ninigallshof*) rüütlimõis
* Jaunbilska (*Neu-Bilskenhof*) rüütlimõis
* Pāpiņase (*Papenhof*) rüütlimõis
* Rauda (*Raudenhof*) rüütlimõis
* Smiltene (*Smilten Pastorat*) kirikumõis
* Smiltene (*Schloß Smilten*) rüütlimõis
* Zeltiņi (*Selting*) rüütlimõis
* Vecbilska (*Alt-Bilskenhof*) rüütlimõis

* Cērtene mõis 1795. aastal. Johann Christoph Brotze kogustCērtene mõis 1795. aastal. Johann Christoph Brotze kogust

Vaata ka
--------

* Smiltene piiskopilinnus

Viited
------

1. ↑  Baltisches historisches Ortslexikon. Teil II. Lettland (Südlivland und Kurland). − Quellen und Studien zur baltischen Geschichte. Köln - Wien: Böhlau Verlag, 1990, lk 602.
2. ↑  Materialen zur Kirchengechichte, E. H. von Busch lk. 543.
3. ↑  "Draudzes vēsture". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. september 2017. Vaadatud 19. augustil 2018.

Kirjandus
---------

* Büsching, Anton Friedrich (1773). *Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765*. Halle: Johann Jacob Curt. Lk 375.
* Hupel, August Wilhelm (1782). *Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und lelzter Band*. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch. Lk-d 160–162.
* von Hagemeister, Heinrich (1836). *Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Volumes 1*. Riga: Eduard Frantzen. Lk-d 274–281.


Valga kreis

**Kreisilinn**: Valga  

**Kihelkonnad**: Alamõisa kihelkond  | Aluliina kihelkond  | Apekalnsi kihelkond  | Aumeistri kihelkond  | Ēvele kihelkond  | Gulbene kihelkond  | Härgmäe kihelkond  | Koivaliina kihelkond  | Luke kihelkond  | Palsmane kihelkond  | Smiltene kihelkond  | Zeltiņi kihelkond  | Tirza kihelkond  | Trikāta kihelkond  | Valga kihelkond  | Velēna kihelkond
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib tugevusõpetuse mõistest; algebra mõiste kohta vaata artiklit Perioodiline osa* |

---

Ruudukujulise ristlõikega varda vääne
**Vääne** on tugevusõpetuses varda (võlli, tala) deformatsioon, mille puhul varda ristlõikepinnad pöörduvad üksteise suhtes paralleelselt. Vääne tekib siis, kui varrast koormatakse selle risttasapinnal vastassuunaliste jõupaaridega, mille rakenduspunktid on üksteisest teatud kaugusel. Sel juhul moodustavad need jõud keha ristlõigetes sisemise jõumomendi – väändemomendi. 

Vääne tekitab varda ristlõigetes nihkepinge, mida nimetatakse väändepingeks. Ümarvardas suureneb väändepinge võrdeliselt kaugusega varda teljest ja saavutab suurima väärtuse ristlüikepinna välisserval:

{\displaystyle \tau \_{max}={\frac {T}{W\_{p}}},}
kus {\displaystyle T} on väändemoment ja {\displaystyle W\_{p}={\frac {\pi d^{3}}{16}}} polaartugevusmoment, {\displaystyle d} on varda läbimõõt.

Vaata ka
--------

* väändevedru
* paine
* pike
* nihe

Viited
------

1. ↑  Sõnaveeb
2. ↑  ENE 10. köide, 1998

Mehaanika
Simuna kirik
**Simuna Siimona ja Juuda kogudus** on EELK kogudus Simunas, mis kasutab Simuna kirikut.

Kogudus kuulub Viru praostkonda.

Koguduse õpetaja on Enn Salveste, organist ja juhatuse esimees on Ainar Ojasaar.

Jumalateenistused on igal pühapäeval kell 11 Simuna Siimona ja Juuda kirikus.

Ajalugu
-------

Simuna kihelkonnakirikuna kasutatav Simuna kirik kuulub koos Tallinna Toomkirikuga Eesti vanimate hulka (13. sajand). 14. sajandil annetas Taani kuningas Valdemar IV Atterdag Simuna kiriku Tallinna Toomkirikule. Kirik kuulus Tallinna Toomkiriku patronaadiõiguse alla.

Simuna kihelkond oli territoriaalselt suuremaid Põhja-Eestis. Hiljemalt 16. sajandil eraldus sellest Väike-Maarja kihelkond, mis oli algselt Simuna kihelkonnakiriku abikiriku ala. Kogudusel oli kabel ka Paasveres, hiljem osi Laiuse kihelkonnast.

### Koguduse õpetajad

* Franz Plato, 1593
* Barthold Martini, 1615–1627
* Ludwig Wagner, 1629
* Heinrich Nürrenberg, 1629–1640
* Christian Kerner, 1641–1676
* Joachim Schwieger, 1674–1705
* Magister Daniel Heinrich Balich, 1703 Adjunkt.
* Elias Kexholmensis, 1706–1710
* Andreas Meyer, 1712–1739
* Johann Georg Borge, 1740–1782
* Carl Johann Nottbeck, 1783–1765
* Heinrich Johann Paucker, 1785–1819
* Heinrich Wilhelm Christoph Paucker, 1819–1833
* Hugo Richard Paucker, 1834–1872
* Eduard Peter Heinrich Paucker, 1872–1918
* Aleksander Ferdinand Mägis, 1919–1939
* Edmund-Aleksander Laansalu, 1941–1951
* Hillar Põld, 1953–1974
* Ain Eenmaa, 1974–1993
* Tauno Toompuu
* Enn Salveste

Viited
------

1. ↑  Simuna kirik ja kirikuaed, Ringreis Väike-Maarjast Simuna kaudu, Väike-Maarja vald, veebiviide, Vaadatud 6. jaanuar 2013

Välislingid
-----------

* St. Simonis. EELK Simuna püha Siimona ja Juuda koguduse internetiajakiri

Simuna kirik
Simuna kihelkond

**Kirik**: Simuna  

**Mõisad**: Aru mõis | Avanduse mõis | Edivere mõis | Emumäe mõis | Härma mõis | Imukvere | Kellavere mõis | Koila mõis | Kuremaa mõis | Käru mõis | Laekvere mõis | Lasinurme mõis | Liinemõisa mõis | Luusika mõis | Lõusa mõis | Moora mõis | Muuga mõis | Mõisamaa mõis | Määri mõis | Orguse mõis | Paasvere mõis | Pallasvere mõis | Pudivere mõis | Rahkla mõis | Rohu mõis | Salla mõis | Simuna kirikumõis | Selli mõis | Sootaguse mõis | Tammiku mõis | Tillika mõis | Tuulivere mõis | Venevere mõis | Võivere mõis | Väiküla mõis | Vägeva mõis | Vända mõis
**Erika Männik** (sünninimi **Erika Oskar**; 14. aprill 1894 Viljandi – 28. mai 1971 Viljandi) oli eesti pedagoog ja naiskodukaitse aktivist.

Ta lõpetas Viljandi Naisgümnaasiumi ja õppis Moskvas kõrgematel põllumajanduse kursustel.

Ta oli Viljandi Kodumajanduskooli juhataja, Viljandi Kommertsgümnaasiumi õpetaja ja Viljandi Linnagümnaasiumi direktor.

1925. aastast oli ta Naiskodukaitse Viljandi malevkonna jaoskonna liige, aastatel 1927–1932 Viljandi malevkonna jaoskonna esinaine, 1927–1936 ka Sakala ringkonna esinaine. 1936–1937 oli ta Eesti Naiskodukaitse peasekretär, 1937–1940 esinaine.

1941. aastal küüditati ta NKVD poolt koos abikaasaga Kolominskije Grivõsse, 1944. aasta septembris seal arreteeriti, mõisteti 8 aastat sunnitööd, viibis vangilaagris Džezkazganis. Vabanes laagrist 1951. aasta detsembris, viibis uuesti asumisel kuni 1956. aasta aprillini, seejärel pöördus tagasi Eestisse.

Pensionärina elas Viljandis, oli Eesti Looduskaitse Seltsi Viljandi osakonna liige ning tegeles kodu-uurimisega.

Ta on maetud Viljandi vanale kalmistule.

Tunnustus
---------

* 1938 Kotkaristi III klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Tähistasime Naiskodukaitse mälestuspäeva
2. ↑  "Okupatsioonide muuseum. Represseeritute nimekirjad". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. november 2017. Vaadatud 1. novembril 2017.
3. ↑  Kalmistute register HAUDI
4. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 12818
Richard Alekõrs
**Richard Alekõrs** (16. jaanuar (vkj. 3. jaanuar) 1914 Äksi kirikumõis, Sootaga vald, Tartumaa – 5. aprill 1973 Tallinn) oli eesti kirjandusteadlane ja -kriitik.

Elukäik
-------

Richard Alekõrs sündis 1914. aastal 16. jaanuaril Tartumaal Sootaga vallas Äksi kihelkonnas. Isa oli Äksi kirikumõisa rentnik, hiljem talupidaja Vesneris (Aru talu). Suri 5. aprillil 1973. aastal ja on maetud Tallinna Metsakalmistule kirjanike künkale. (Biograafilised andmed Eesti kirjanike leksikonis, 1995 ja Eesti kooli biograafilises leksikonis, 1998). 

Ta lõpetas Hugo Treffneri Gümnaasiumi 1932. aastal. Õppis aastatel 1933–1939 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas eesti keelt ja kirjandust, filosoofiat ja pedagoogikat. Lõpetas 1939. aastal filosoofiateaduskonna ja asus tööle Petseri Gümnaasiumisse (1940–1942). 

1945–1947 töötas Tartu 6. Keskkoolis, kus õpetas eesti ja ladina keelt, psühholoogiat ja loogikat. Filoloogiakandidaadi kraadi kaitses 1956. aastal August Jakobsoni draamaloomingust.

1947. aastast oli Alekõrs ENSV TA Keele ja Kirjanduse Instituudi teadur, kust vallandati pärast 14 aastat kestnud tööd tolleaegse eesti kirjanduse "vaimse isa" Endel Sõgla juhtimisel 1961. aastal kui ideoloogiliseks tööks kõlbmatu. Selleks kasutati fabritseeritud poliitilist süüdistust. Eemaldati ka Eesti NSV Kirjanike Liidu liikmeskonnast, kust teda sunniti omal soovil välja astuma. Alekõrs pöördus mitmete instantside poole, kuid kasutult. Viimane pöördumine oli NLKP peasekretär Nikita Hrustšovi poole. Selle tulemusel ta rehabiliteeriti.[*viide?*] Sellest ajast oli Alekõrs vabakutseline kuni 1966. aastani, mil asus tööle Tallinna Pedagoogilises Instituudis eesti keele ja kirjanduse kateedri õppejõuna. 1970. aastast surmani oli Alekõrs samas dotsent. 

Richard Alekõrs oli mitme õpiku kaasautor, temalt ilmus kokku 5 raamatut ja üle 100 uurimuse, retsensiooni ja artikli. Need on avaldatud peamiselt ajakirjades Looming, Keel ja Kirjandus, ajalehtedes ja kooliõpikute kirjandusloo peatükkides. Uuris ka A. H. Tammsaare loomingut ja pidas sellel alal loenguid. Pärast surma ilmus postuumselt tema doktoritööks mõeldud uurimus "Jakob Tamm - Ühe inimese elu ja töö lugu". Tallinn, 1978.

Teosed
------

* Jakob Tamme kogutud luuletused, 1959;
* Lühimonograafia "Jakob Tamm", 1961;
* Ernst Peterson Särgava Elu ja looming, 1963;
* kirjanduskriitiliste artiklite kogumik "Jutt on see kooruke", 1965;
* "Jakob Tamm - Ühe inimese elu ja töö lugu", 1978

Viited
------

1. ↑  Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn, 1995, lk 30.
2. ↑  (Eesti kirjameeste biograafiline leksikon)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Austraalia linnast; teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Sydney (täpsustus).* |

---

Kulgevideo Sydney sadamast 2021. aasta märtsis
**Sydney** (varem eesti keeles ka *Sidney*) on linn Austraalias, Uus-Lõuna-Walesi osariigi pealinn. Sydney on Austraalia vanim linn (asutatud karistuskolooniana 1788).

Sydney on rahvaarvu järgi Austraalias teisel kohal Melbourne järel, kuigi veel hiljuti oli ta suurim linn.

Linna rahvaarv oli 2021. aasta seisuga 5,26 miljonit. Kesklinn moodustab omavalitsusüksuse City of Sydney.

Sydneys toimusid 2000. aasta suveolümpiamängud.

Ajalugu
-------

Esimene eurooplane, kes Sydneysse jõudis, oli kapten James Cook. Ta maabus 1770. aastal lahes, millele pani kalda taimerikkuse järgi nimeks Botany Bay ('Botaanika laht').

Suurbritannia valitsuse juhiste põhjal asutas Arthur Phillip 18. jaanuaril 1788 Botany Bays asuva Sydney lahe kaldale karistuskoloonia. Phillip nimetas lahe ja hiljem ka koloonia Suurbritannia siseministri (*Home Secretary*) lord Sydney järgi, kes oli Phillipit volitanud kolooniat asutama.

Aprillis 1789 puhkes läheduses elavate aborigeenide seas epideemia, mille tagajärjel suri 500–1000 põliselanikku. Pärismaalased osutasid kolooniale pikka aega vägivaldset vastupanu, kuid tänu emamaa toetusele jäi Sydney püsima. Aastaks 1820 oli järele jäänud kõigest mõnisada pärismaalast, kes kolooniat enam ei ohustanud.

Rahvastik
---------

2010. aasta andmetel oli Sydneys 4 504 469 elanikku. 2006. aastal tehtud rahvaloenduse järgi oli kõige enam elanikke Austraalia, Iiri, Šoti ja Hiina päritolu. 1,1% elanikest olid põlisrahvad, 31,7% oli sündinud väljaspool Austraaliat.

Sydney elanike arv| 1800 | 1820 | 1851 | 1871 | 1901 | 1925 | 1962 | 2001 | 2006 | 2008 | 2010 | 2026 | 2056 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 3000 | 12 000 | 39 000 | 200 000 | 500 000 | 1 000 000 | 2 000 000 | 3 366 542 | 4 119 190 | 4 399 722 | 4 504 469 | 5 426 300 | 6 976 000 |
| 
1. ↑  Kullapalavik
 |

503-meetrise peasildega teraskaarsild Sydney Harbour Bridge. Valmis 1932
Sydney Harbour Bridge ja ooperiteater

Meelelahutus ja lavakunst
-------------------------

Sydney ooperimaja
Sydneys on palju kultuuriasutusi. Sydney ikoonilisel ooperimajal on viis saali, sealhulgas suur kontserdisaal ning ooperi- ja draamateatrid. Seal tegutseb Opera Australia, mis on maailma kolmas tegevusrohkeim ooperikompanii.

Sydney tähtsus filmitööstuses suurenes 1998. aastal, kui avati Fox Studios Australia.

Eestlus
-------

* Sydney Eesti Maja
* Sydney Eesti Selts

Vaata ka
--------

* Taronga loomaaed
* Sydney Ülikool
* Sydney Tehnikaülikool

Viited
------

1. ↑  "Melbourne on nüüd Sydney asemel Austraalia suurim linn" ERR, 17. aprill 2023
2. ↑  Statistics about the population for Australia's capital cities and regions Australian Bureau of Statistics
3. ↑  Austraalia Statistikabüroo välja otsitud 26.11.2010.
4. 1 2  Prognoos. Austraalia Statistikabüroo välja otsitud 27.11.2010.
5. ↑  visitvictoria.com välja otsitud 27.11.2010.

Välislingid
-----------

 Sydney – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Heino Urm** (vene keeles *Хейно Карлович Урм*; 22. veebruar 1932 – 5. veebruar 2007) oli Eesti NSV poliitik ja ühiskonnategelane.

Heino Urm õppis Eesti Põllumajanduse Akadeemias ja ärast akadeemia lõpetamist 1956. a. töötas insenermaakorraldajana ENSV Põllumajanduse Ministeeriumi Maakorralduse Valitsuses. 1958. aastast oli Narva Linna TSN Täitevkomitee ehitus- ja arhitektuuriosakonnas vaneminsener-geodeet. 

1967. aastast töötas Narva Linna TSN Täitevkomitees, algul oli täitevkomitee esimehe asetäitja, seejärel esimehe esimene asetäitja ning 1974–1979 Narva linna RSN TK esimees.

Heino Urm oli 1975–1980 Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseisu saadik.

Viited
------

1. ↑  Narva linna arhitektuuriosakonna geodeet Heino Urm uuel ehitusplatsil geodeetilisi mõõtmisi tegemas (1963), www.ra.ee/fotis
2. ↑  Heino Karli p. Urm, Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseis = Верховный Совет ЭССР IX созыв: biograafiline lühiteatmik. EESTI RAAMAT TALLINN 1976, lk 194
**Sandra Sillamaa** (2016–2024 **Sandra Vabarna**; sündinud 29. aprillil 1985) on eesti muusik ja arengutreener. 

2011. aastal lõpetas ta Viljandi Kultuuriakadeemia pärimusmuusika eriala ja 2015. aastal samas pärimusmuusika magistriõppe.

Ta kuulub ansambli Trad.Attack! koosseisu. Sandra on mänginud koos paljude muusikutega nii Eestis kui ka välismaal ning esinenud rohkem kui 50 riigis.

Lisaks muusikukarjäärile töötab Sandra arengutreenerina ja korraldab erinevaid koolitusi, laagreid ning annab seminare ettevõtetele/kollektiividele.

2021. aastal asutas Sandra koos Sandra Raju ja Killu Kolsariga enesearengule keskenduva koolitusagentuuri Asi On Minus. Koos korraldavad ja viivad nad läbi kogemuskoolitusi (nii veebis kui kohapeal), mille fookuses on harjumused, mõtte- ja käitumismustrite muutmine ja enese teadlikum juhtimine praktiliste tööriistade abil.

Isiklikku
---------

2016. aastal abiellus ta Jalmar Vabarnaga. Neil on pojad Villem (sündinud 2018) ja Kuu (sündinud 2021). 2023. aastal andis paar teada, et on otsustanud abielu lahutada. Veebruaris 2024 teatas Sandra, et kannab taas nime Sillamaa.

Viited
------

1. ↑  Viljandi Kultuuriakadeemia muusika õppekava vilistlased
2. ↑  VALENTINIPÄEVA EEL! Sandra Vabarna kannab taas neiupõlvenime ja ilmus seltskonda uue kaaslasega, Õhtuleht, 13. veebruar 2024

Välislingid
-----------

* Sandra Vabarna koduleht
* BE 1st! #43 Sandra Vabarna - rasedana voodis laulmisest, Trad.Attack! uuest albumist ja 4:30 ärkamisest. Be 1st!, 2020
* Eesti Naise kaanelugu | Sandra Vabarna: eelmisel aastal jooksin täitsa kokku. See pani mõtlema, mida oma elus muuta Eesti Naine, 24. aprill 2020
* #47 Armastusest: Sandra Vabarna. Elu jõud Armastusest, 2020
* Sandra Vabarna - naine, kes kannab edasi pärimuseksootikat Tilk, 16. november 2019
* ANNE & STIILI KAANELUGU | Sandra Vabarna ei ole viiekuuse beebi kõrvalt ära jätnud ainsatki esinemist: milleks? Kõik ju toimib! Anne & Stiil, 20. detsember 2018
* Ringid SANDRA VABARNA elupuul Liigume, 9. juuli 2017
* EMEA: aasta manageri nominendid on Danel Pandre, Sandra Vabarna ja Maarja Nuut Rada7, 27. märts 2017
Kaevanduspark-muuseumi kontorihoone on kaevanduse tegutsemispäevist saati luitunud
Allmaakaevanduse külastamiseks tuleb ekskursantidel panna selga kaevurirõivad
**Eesti Kaevandusmuuseum** (varem **Kohtla Kaevanduspark-muuseum**) on maa-alune ja maapealne kaevandus-muuseumikompleks ning suusaspordikeskus Ida-Viru maakonnas Kohtla-Nõmmel Jaama tänav 100.

Alates 2018. aastast on Kaevandusmuuseumi direktoriks Etti Kagarov.

Retk maasturitega endises Aidu põlevkivikarjääris, mis on nüüdseks pooleldi kattunud metsaga ning pooleldi paekiviväljadega. Retk viib läbi kraavide, metsasihtide ja raske tehismaastiku. Teel ei puudu ka tipud, tehisjärved ning karjäärikanjonid. Matka jooksul näeb ja kuuleb huvitavaid fakte energia ja kaevanduste kohta ning arutletakse keskkonna teemadel.

Aherainemägi ja mahajäetud kopp Kohtla-Nõmmel, kaevanduspark-muuseumi lähistel 2011. aasta suvel

Viited
------

1. ↑  "Kaevandusmuuseumi juhiks sai Etti Kagarov" ERR, 9. märts 2018

Välislingid
-----------

* Eesti Kaevandusmuuseum
Jenny Erpenbeck 2021. aastal
**Jenny Erpenbeck** (sündinud 12. märtsil 1967 Ida-Berliinis) on saksa kirjanik.

Elu
---

Jenny Erpenbecki isa on füüsik, filosoof ja kirjanik John Erpenbeck ning ema araabia keele tõlkija Doris Kilias. 
Erpenbeck lõpetas 1985. aastal Ida-Berliinis laiendatud keskkooli (Erweiterte Oberschule) ning õppis seejärel raamatuköitjaks. 1988–1990 õppis ta Berliini Humboldti ülikoolis teatriteadust ja seejärel Hanns Eisleri muusikakõrgkoolis muusikateatri režiid. Pärast ülikoolis töötas ta alates 1997. aastast Saksamaal ja Austrias režissöörina.

Samal ajal alustas ta kirjanduslikku tegevust. 1999. aastal ilmus tema debüütteos "Geschichte vom alten Kind" (e.k. ilmunud kogumikus "Vana laps ja teisi jutte"). Esimese auhinna, Ingeborg Bachmanni auhinna žürii preemia, tõi Erpenbeckile 2001. aastal jutustus "Sibirien" (e.k. "Siber" kogumikus "Vana laps ja teisi jutte"): jutustus räägib kommunistlikust terrorist SDVs ja sellest ida poole jäävatel saksa aladel. Järgnesid muu hulgas romaanid "Heimsuchung" (2008), "Aller Tage Abend" (2012, e.k. "Viimsepäeva õhtu") ja "Gehen, ging, gegangen" (2015), mille kõigi eest ta sai arvukalt auhindu nii kodu- kui ka välismaal (nt Thomas Manni auhind ja Bookeri auhind).

Erpenbecki teoseid on tõlgitud 30 keelde. 

2017. aastal sai Erpenbeck Saksamaa Liitvabariigi teeneteordeni. Saksamaa presidendi kodulehel seisab: "Jenny Erpenbeck kuulub Saksamaa nüüdiskirjanduse tuntuimate kirjanike hulka. Tema teoseid iseloomustab kõrge keeleline ja vormiline kvaliteet ning aktuaalsete ühiskondlik-poliitiliste teemade põhjalik käsitlemine. Erilist tähelepanu on ta seejuures pööranud põgenikele, kelle olukorda Saksamaal ta detailselt kirjeldab." 

2023. aasta kevadel käis kirjanik ka Eestis Prima Vista kirjandusfestivalil.

Teoseid
-------

**Proosa**

* "Geschichte vom alten Kind" (1999)

* "Tand" (jutustused, 2001)

* "Wörterbuch" (2004)

* "Heimsuchung" (2008)

* "Dinge, die verschwinden" (2009)

* "Aller Tage Abend" (2012)

* "Gehen, ging, gegangen" (2015)

* "Kein Roman. Texte und Reden 1991 bis 2018" (2018)

* "Kairos" (2021)

  

**Näidendeid**

* "Katzen haben sieben Leben" (2000)

* "Schmutzige Nacht" (2015)

Eesti keeles ilmunud
--------------------

* "Vana laps ja teisi jutte", tõlkinud Sigrid Reili, järelsõna Peeter Helme, Pegasus, Tallinn, 2009

* "Viimsepäeva õhtu", tõlkinud Terje Loogus, Varrak, Tallinn, 2021

Valik autasusid
---------------

* 2001 Ingeborg Bachmanni auhinna žürii preemia
* 2008 Heimito von Dodereri auhinna peapreemia

* 2014 Hans Fallada auhind

* 2015 Bookeri auhind

* 2016 Thomas Manni auhind

* 2023 rahvusvaheline Stefan Heymi auhind

Viited
------

1. ↑  Jenny Erpenbeck. "Vana laps ja teisi jutte", järelsõna Peeter Helme, Tallinn, 2009, lk 126.
2. ↑  SLV presidendi koduleht.
3. ↑  Prima Vista koduleht.
4. ↑  Mitteldeutscher Rundfunk.

Välislingid
-----------

* "Kiirkohting: Jenny Erpenbeck", Müürileht, 8. mai 2023
Liepkalne kirik
Liepmuiža kihelkonna mõisad 1903. aastal. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wendenschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904)
**Liepmuiža kihelkond** (ka *Liepkalne kihelkond*; saksa keeles *Kirchspiel Linden*, läti keeles *Liepmuižas draudzes novads*) oli haldusüksus Liivimaal Võnnu kreisis.

Liepmuiža kihelkonna mõisad
---------------------------

* Irši (*Hirschenhof*) riigimõis
* Lanstupe (*Lambsdorfshof*) rüütlimõis, hiljem Ozoli kõrvalmõis
* Liepkalne (*Pastorat-Linden-Festen*) kirikumõis
* Ozoli (*Ohselshof*) rüütlimõis


Võnnu kreis

**Kreisilinn**: Võnnu  

**Kihelkonnad**: Āraiši kihelkond  | Bērzaune kihelkond  | Cesvaine kihelkond  | Drusti kihelkond  | Dzērbene kihelkond  | Ērgļi-Ogre kihelkond  | Jaunpiebalga kihelkond  | Kalsnava kihelkond  | Lazdona kihelkond  | Ļaudona kihelkond  | Liepmuiža kihelkond  | Liezēre kihelkond  | Lubāna kihelkond  | Rauna kihelkond  | Skujene kihelkond  | Vecpiebalga kihelkond  | Vestiena kihelkond  | Vietalva kihelkond  | Võnnu kihelkond
Devon Kershaw 2018
**Devon Kershaw** (sündinud 20. detsembril 1982 Greater Sudburys Ontario provintsis) on endine Kanada murdmaasuusataja.

Kershaw võistles maailma karikasarjas alates 2004. aastast. Ta osales esimest korda MK-võistlustel Drammenis 26. veebruaril sprindi klassikasõidus ja sai 72 osalenu seas 67. koha. Esimese poodiumikoha sai ta 2006. aasta 7. märtsil Borlängenis sprindi vabasõidus, kui oli kolmas. Lisaks tuli Kershaw kuus korda kolme parema hulka Tour de Skil. 2006. aasta 31. detsembril Müncheni sai ta 2. koha sprindi vabasõidud, 2008. aasta 28. detsembril Oberhofis oli ta kolmas 15 km klassikasõidus. 2010.–2011. aasta maailma karikasarjas toimunud Tour de Skil sai ta Oberhofis 15 km jälitussõidus teise, Oberstdorfis sprindi klassikasõidus teise, Dobbiacos sprindi klassikasõidus esikoha ja Val di Fiemmes 20 km ühisstardiga sõidus kolmanda koha.

Kershaw osales karjääri jooksul neljadel taliolümpiamängudel. 2006. aasta taliolümpiamängudel Torinos jäi tema parimaks tulemuseks paarissprindis koos George Greyga saadud 11. koht. 2010. aasta OM-il Vancouveris oli tema parim tulemus sprinditeates koos Alex Harveyga saadud 4. koht. Samas oli ta 50 km ühisstardiga klassikasõidus viies, 4×10 km teatesõidus seitsmes, 30 km jälitussõidus kuueteistkümnes ja sprindi klassikasõidus kahekümne kolmas. 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis sai ta 15 km klassikas 35. vabatehnikasprindis 56. ja sprinditeates 12. koha. 2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchang jäi tema parimaks kohaks 50 km klassikas saadud 26. koht.

Suusatamise maailmameistrivõistlustel jäi Kershaw parimaks kohaks individuaalselt 2011. aasta MM-il Oslois 30 km suusavahetusega sõidus saadud 9. koht. Samadel võistlustel tuli ta koos Harveyga sprinditeates maailmameistriks, võites Kanadale üldse esimese kuldmedali põhja suusaalade maailmameistrivõistlustel.

Ta lõpetas sportlaskarjääri pärast hooaega 2017–18.

Saavutused
----------

### Maailmameistrivõistlustel

* 2011 Norra Oslos
	+ Kuld **maailmameister** sprinditeates

### Maailma karikasarjas

#### Maailma karikas

* Üldkarikas
	+ 2. koht: 2012
* Tavadistantside karikas
	+ 2. koht 2012

#### Maailma karikasarja etapivõidud

Devon Kerchaw võistles maailma karikasarja etappidel 290 korral. Poodiumile jõudis ta 14 korral, millest kolm korda kõige kõrgemale astmele.

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2011 | 5. jaanuar | Toblach |  Itaalia | vabatehnikasprint |
| **2.** | 2012 | 4. veebruar | Rõbinsk |  Venemaa | 15 km ühisstardist vabasõit |
| **3.** | 2012 | 17. veebruar | Szklarska Poreba |  Poola | vabatehnikasprint |

Välislingid
-----------

* Devon Kershaw' koduleht
* Devon Kershaw FIS-i kodulehel (inglise)
Marta Bassino (2019)
**Marta Bassino** (sündinud 27. veebruaril 1996 Cuneos) on Itaalia mäesuusataja.

Maailma karikasarjas tegi ta debüüdi 16. märtsil 2014. Samal aastal tuli ta Jasnás toimunud juunioride maailmameistrivõistlustel maailmameistriks suurslaalomis.

22. oktoobril jõudis ta MK-sarjas esimest korda poodiumile, kui sai Söldenis toimunud etapil suurslaalomis kolmanda koha. MK-sarjas on saanud veel kaks kolmandat koha ja ühe teise koha Alpi kahevõistluses.

2017. aasta maailmameistrivõistlustel Sankt Moritzis oli suurslaalomis 11. ja Alpi kahevõistluses 17.

2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis sai ta suurslaalomis viienda ja Alpi kahevõistluses kümnenda koha, kuid slaalomis katkestas.

Saavutused
----------

### Maailmameistrivõistlustel

* 2019 Rootsi Åres
	+ Pronks pronksmedal võistkonnavõistluses

### Juunioride maailmameistrivõistlustel

* 2014 Slovakkia Jasnás
	+ Kuld **maailmameister** suurslaalomis

### Maailma karikasarjas

Marta Bassino on osalenud (seisuga 16. veebruar 2019) 83 MK-etapil ja jõudnud esikolmikusse viiel korral, kuid pole kordagi veel võitnud.

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Marta Bassino FIS-i lehel
* Marta Bassino ski-db.com lehel
**Nikolai Preiman** (24. august 1933 Leningradi oblast, NSV Liit – 8. november 2012) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane.

Ta oli lõpetanud Elva Kaugõppe Keskkooli, Helme Põllumajanduse Mehhaniseerimise Kooli ning 1970. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemias põllumajanduse ökonoomika ja organiseerimise eriala. 

Preiman oli Tartu Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee esimees (sisuliselt linnapea) 26. detsembrist 1979 kuni 30. juunini 1987. 

Ta kuulus aastatel 1959–1990 NLKP ridadesse ning oli ka lõpetanud Leningradi Kõrgema Parteikooli. 
Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu X ja XI koosseisu saadik. 

Eesti NSV suveräänsusdeklaratsiooni koostamisel 1988. aastal panid Tõnu Laak ja Nikolai Preiman ette sõnastuse, mille kohaselt piirati NSV Liidu seaduste kehtivust Eestis: "Eesti NSV-s kehtivad NSV Liidu seadused pärast nende registreerimist Eesti NSV Ülemnõukogus."

Aastast 1995 kuni surmani kuulus Preiman Keskerakonda.

Liikmesus
---------

* Eesti Looduskaitse Selts

Rahvapärimuses jäädvustumine
----------------------------

Tema valitsusajal üle Emajõe ehitatud Sõpruse sild sai rahvasuus hüüdnimeks "Preimani purre".

Tunnustus
---------

* 1984 Eesti Spordiseltsi Kalev auliige

Viited
------

1. 1 2 3  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 11. aprillil 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Postimees. 10. november 2012. (Surmakuulutused)
3. ↑
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. märts 2016. Vaadatud 11. aprillil 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
5. ↑
6. ↑

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Roland Ilp** | **Tartu linna rahvasaadikute nõukogutäitevkomitee esimees**1979–1987 | Järgnev**Toomas Mendelson** |
**Neemre** on eesti perekonnanimi.

Levik Eestis
------------

2024. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Neemre 65 inimesel: 30 mehel ja 35 naisel. Perekonnanimede levikult oli Neemre meeste puhul 3936. kohal ja naiste puhul 3617. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Neemre vanuserühmas 0–4, kus neid on 10 000 elaniku kohta 0,92.

Nimede eestistamisel võeti perekonnanimi Neemre aastatel 1935–1940 25 korral kasutusele isikute poolt, kes kandsid varem nime Leppikov, Nagel, Nasolevitsch, Negfeld, Neidorf (3), Nemerov, Nemirov, Neuhaus, Neuman, Neumann (8), Niiström, Norman, Normann, Nüssik ja Objartel (2).

Nime kandjaid
-------------

* Adonis-Prosper Neemre, eesti vaimulik (1910–?)
* Eero Neemre, eesti näitleja ja lavastaja (1905–1994)
* Elvira Neemre, eesti näitleja ja dramaturg (1905–1994)
* Ilme-Anu Neemre, eesti tekstiilikunstnik (1940–2022)

Viited
------

1. ↑  Neemre Surnames. Vaadatud 5. märts 2024.
2. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika. Neemre. Vaadatud 5. märts 2024.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Neemre.

Välislingid
-----------

* Neemre statistikaameti andmebaasis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib romaanist; teiste asjade kohta vaata artiklit Shirley (täpsustus).* |

---

**"Shirley"** on 1849. aastal ilmunud Charlotte Brontë romaan. See oli Brontë teine avaldatud teos pärast 1847. aastal ilmunud "Jane Eyre'i".

Romaani tegevustik kulgeb Põhja-Inglismaal Yorkshire'is tugeva majandussurutise õhkkonnas, põhjuseks Suurbritannia sõda Napoleoniga Pürenee poolsaarel. Prantsusmaa sadamatele on kehtestatud blokaad, USA on vaenulik, turgu pole ja paljud jäävad töötuks. Ent just siis on alanud tööstusrevolutsioon; ludiitidest töölised süüdistavad oma hädades uusi tõhusaid masinaid ning asuvad neid lõhkuma ja mõrvama vabrikante.

Teoses on olulisel kohal inimsuhted, isiksused, õnnelik ja õnnetu armastus, aga ka vaimulike tegevus; sageli saab lutsulikku nalja. Esineb piiblitsitaate ning viiteid kreeka ja rooma mütoloogiale. Noorest neiust peategelasele olid vanemad pannud mehenime Shirley, sest olid lootnud saada poega. Romaani menu mõjul sai Shirleyst tänini populaarne naisenimi.

"Shirley" ilmus eesti keeles 2011. aastal kirjastuses Jumalikud Ilmutused, tõlkija Kalevi Kvell, kujundaja Andres Rõhu. Yorkshirikiilnõ kõnõ om pantu’ ümbre võru kiildõ.[*viide?*]
**"Onu Vanja"** (vene keeles: "Дядя Ваня") on vene näitekirjaniku Anton Tšehhovi näidend. Näidend ilmus 1897. aastal ja esietendus 1899. aastal Moskva Kunstiteatris Konstantin Stanislavski lavastuses.

Näidend jutustab loo eaka professori ja tema teise abikaasa, palju noorema ja glamuursema Jelena, visiidist oma maamõisa. 

Vanja, professori esimese abikaasa vend, kes on mõisa eest kaua hoolt kandnud, ja Astrov, kohalik doktor – on kaks sõpra, kes on mõlemad Jelena võludest lummatud, vingudes seejuures oma provintsliku eksistentsi üle. Samuti kannatab Sonja – professori ja tema esimese abikaasa tütar, kes koos Vanjaga mõisa ülal peavad – armuvalu, kuna dr Astrov ei vasta ta tunnetele. Olukord väljub kontrolli alt, kui professor teatab otsusest mõis – Vanja ja Sonja kodu – maha müüa, et parandada enda ja oma abikaasa elujärge.

See näidend on Tšehhovi loomingus unikaalne, kuna "Onu Vanja" on töötlus ta enda kümme aastat varem ilmunud näidendist "Леший". Muudatused, mis Tšehhov näidendi töötluses läbi viis: tegelaste arvu vähendamine 24lt 9le, enesetapu asendamine läbikukkunud mõrvakatsega, algupärase õnneliku finaali asendamine problemaatilise ja lahtise lõpuga. Mitmed kriitikud, nagu näiteks Donald Rayfield, Richard Gilman ja Eric Bentley, on püüdnud läbi nende näidendite analüüsi kaardistada Tšehhovi dramaturgiliste meetodite arengut läbi 1890. aastate.
Tammetõru tuleneb otseselt malevkonna nimest, mis sümboliseerib vaimset tarkust ja küpsust ning seemet (tammest valminud tõru), millest sirgub tugev kuulsust ja vastupidavust tootev viljakas allüksus Tartu malevale ja Kaitseliidule (põhja kotkas).
**Tamme malevkond** on Kaitseliidu Tartu maleva vanuselt teine, 29. märtsil 1990. aastal alguse saanud üksus, mis asutati Tartu KEKi ehk Tartu Kolhooside Ehituskontori Kaitseliidu rühmana. Tamme malevkonna eestvedaja ja esimene pealik oli Harri Henn.

Harri Hennu eestvõtmisel võttis Tamme malevkond 23. augustil 1990 Tartus maha Lenini ausamba.

Malevkonda kuulusid Tamme ja Veeriku kompanii, Kõrveküla üksikrühm Tartu vallast, Puhja ja Võnnu üksikrühm.

Malevkonna pealikud
-------------------

Malevkonna pealikud on olnud:

* 1990 – aprill 1992 Harri Henn
* aprill 1992 – oktoober 1999 Edgar Leppik
* oktoober 1999 – 2005 Avo Oja
* 2005 – detsember 2005 Marko Ferents
* 20. detsembrist 2005 - 09. november 2015 Tarmo Pihlik
* 10. november 2015 - 31.12.2015 malevkonnapealiku kt Tenno Mätlik
* 08. aprill 2016 - 29.01.2020 Madis Kask
* 30. jaanuar 2020 - 02.11.2023 Airit Kalmet (end. Alumets)
* 03. november 2023 - Gerro Avarlaid

Praegused allüksused
--------------------

Tamme malevkonda kuulub praegu Tamme kompanii, Veeriku kompanii ja sisevete üksikrühm. Kokku on malevkonnas üle 220 liikme.

Liikmed
-------

* Tamme malevkonda kuulub alates 2009. aasta 10. novembrist peaminister Andrus Ansip.
* Neinar Seli
* Lui Jaanson
* Riho Ühtegi
* Toivo Suuroja
* Artur Lillenurm
* Margus Koplimägi
* Kaupo Kiis

Viited
------

1. ↑  Tähistame väärikalt ja tulevikku vaadates Kaitseliidu taasloomise 20. aastapäeva. Kaitse Kodu!, nr 1 (93/539), 2010, lk 6–7.
2. ↑  Andrus Ansip sai kätte Kaitseliidu liikmepileti. Neljas.ee, 29. märts 2010.

Välislingid
-----------

* Tamme malevkonna koduleht
Püha Knudi kirik
**Odense** on Taani suuruselt kolmas linn Kopenhaageni ja Århusi järel. Asub Lõuna-Taani piirkonnas ja on Odense valla keskus. Linn paikneb Fyni saarel Odense jõe kaldal. 

Odenses asub 1966. aastal asutatud Odense Ülikool, mis oma 18 000 tudengiga moodustab suurima osa 1998. aastal asutatud Lõuna-Taani Ülikoolist (*Syddansk Universitet*). Linn on tuntud kirjanik Hans Christian Anderseni sünnikohana. 

Odense oli Fyni maakonna keskus.

Ajalugu
-------

Odense nimi tuleb sõnadest *Odins Vi*, 'Odini pühamu', mis on seotud seal viikingiajal asunud paganliku Odini kultusepaigaga. 980ndatel ehitas kuningas Harald Sinihammas Odensesse geomeetrilise ringvall-linnuse (Nonnebakken). Viikingiaja lõpus kujunes Odense linnaks, seega on ta üks Taani vanimaid linnu. Odenset on esmamainitud 988. aastal, kui Odensest sai piiskopkonna keskus.

Aastal 1086 mõrvati Odenses Taani kuningas Knud IV, kes kuulutati aastal 1101 pühakuks. Tema säilmed asuvad Püha Knudi kirikus, mis on Odense toomkirik. Keskajal sai linnast seetõttu populaarne palverändurite sihtkoht.

Linnaõigused sai Odense arvatavasti 13. sajandi alguses. Aastal 1240 laastati linn kodusõjas.
Aastal 1355 sai Odense hansalinnaks. 

Aastal 1482 trükkis saksa trükkal Johann Snell Odenses Taani esimese, saksakeelse raamatu. 

Linna arengut soodustas see, et 1500. aasta paiku viis kuningas Hansu abikaasa Christine oma õukonna Odensesse. 16. sajandil toimusid linnas korduvalt parlamendi istungid. 1600. aastal oli Odenses üle 5000 elaniku. 1654–1658 oli Odense koguni Taani pealinn.

1672 rüüstasid Odenset Rootsi väed ja linna elanike arv langes 3800-ni.

1769. aastaks oli Odenses jälle 5200 elanikku, millega ta oli Taani suuruselt teine linn. 18. ja 19. sajandi vahetusel kaevati mereni viiv kanal, ehitati välja linna sadam ja algas industrialiseerimine.

2. aprillil 1805 sündis Odenses kirjanik Hans Christian Andersen. Alates 1956 antakse iga aasta 2. aprillil Odenses välja Hans Christian Anderseni auhinda.

1851. aastal lammutati linnamüür, sest see takistas linna edasist kasvamist.

Odense oli esimene linn Taanis, kuhu paigaldati vee- ja gaasivarustus. Aastal 1865 avati raudtee.

1935 ehitati Odenses 177 meetri kõrgune Odinstårnet ('Odini torn'), mis oli tollal Euroopas Eiffeli torni järel kõrguselt järgmine ehitis. Teises maailmasõjas lasid Saksamaa väed torni 1944 õhku ja seda ei taastatud. Tänapäeval on torni asukohal Odini park (Odinsparken), kus seisab torni miniatuurne mudel.

Vaatamisväärsused
-----------------

* Taani Raudteemuuseum
* Hans Christian Anderseni muuseum
* Hans Christian Anderseni lapsepõlvekodu
* Helilooja Carl Nielseni muuseum
* Vabaõhumuuseum *Den Fynske Landsby*
* Loomaaed
* Püha Knudi kirik, keskaegne palverändurite sihtkoht

Vaata ka
--------

* Vollsmose

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Odense** |

* Odense koduleht
* Odense ajalugu (*taani keeles*)
* Odense linna muuseumide koduleht (*inglise keeles*)

1. ↑
Tromsø asula asend 2005. aastal (rohelisega)
**Tromsø** on linn (tiheasustusega paikkond) Norras, Finnmargi maakonna ja Tromsø valla keskus. Kesklinn asub Tromsøya saarel.

Elanike arv on 2020. aasta seisuga 40 979. Aastal 2017 oli elanikke 38 980.

Tromsø on sadamalinn ja selles paikneb Norra suurim kalasadam.

Tromsø asub 500 km polaarjoonest põhja pool. Seal asuvad maailma põhjapoolseim ülikool (Tromsø ülikool), toomkirik, botaanikaaed ja planetaarium.

Tromsø ülikool on Arktika uurimise keskus. Ülikoolil on mitu linnakut, lisaks Tromsøle veel Narvikis, Altas, Harstadis, Hammerfestis, Bardufossis ja Kirkenesis.

Põhja-Atlandi hoovuse tõttu pole kliima nii külm kui sellel laiuskraadil tavaliselt. Jaanuari keskmine temperatuur on –4 °C. Madalaim registreeritud õhutemperatuur on –18,4 °C. Suvel tõuseb õhutemperatuur üle 20 °C.

Linnas tegutseb jalgpalliklubi Tromsø IL.

Linna lõunaosa vaade. Tagaplaanil olevad lumised mäed asuvad Kvaløya saarel. Panoraami paremal ääres on Tromsø sild. Panoraami vaatenurk on umbes 150 kraadi.

Suurenda
Linna lõunaosa vaade. Tagaplaanil olevad lumised mäed asuvad Kvaløya saarel. Panoraami paremal ääres on Tromsø sild. Panoraami vaatenurk on umbes 150 kraadi.

Vaata ka
--------

* Macki õlletehas
* Tromsø lennujaam

Viited
------

Välislingid
-----------

 Tromsø – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

Norra maakondade keskused

Kristiansand (Agder) **·** 
Hamar (Innlandet) **·** 
 Molde (Møre og Romsdal) **·**  
Bodø (Nordland) **·** 
Oslo **·** 
Stavanger (Rogaland) **·** 
 Tromsø (Troms og Finnmark) **·**  
Steinkjer (Trøndelag) **·** 
 Skien (Vestfold og Telemark) **·**  
Bergen (Vestland) **·** 
 Oslo, Drammen, Sarpsborg (Viken)
**Triinu Kivilaan** (sündinud 13. jaanuaril 1989 Viljandis) on eesti laulja ja endine modell. Tuntuks sai ta ansamblis Vanilla Ninja.

Triinu õppis lastemuusikakoolis kaks aastat saksofoni ja neli aastat klaverit.

Ta oli mitu aastat modell. 2004. aastal valiti ta konkursil "Miss Modell 2004" teiseks printsessiks, sealjuures edestas ta isegi tulevast Miss Estoniat Laura Kõrgemäed, ning oli ka publiku lemmik.

Muusika
-------

### Vanilla Ninja

2004. aastal liitus ta Maarja Kivi asemele ansambliga Vanilla Ninja. 

Ta oli teiste bändiliikmetega juba varem tuttav. Arvatakse, et koosseisu võeti ta tänu välisele sarnasusele Maarja Kiviga. Kivilaan oli bändi noorim liige ning hoolimata ansambli tihedast ajakavast jätkas ta õpinguid.

Tema esimene singel Vanilla Ninjaga oli "When the Indians Cry". Esimene ja ühtlasi ka viimane album nendega oli "Blue Tattoo".

Detsembris 2005 otsustas ta bändist lahkuda. 9. jaanuaril 2006 lahkus ta ametlikult ja ansambli allesjäänud liikmed jätkasid triona. Tema lahkumine leidis teravat vastukaja, kuna paljude fännide arvates oli ta üsna populaarne.

2021. aastal tuli Vanilla Ninja taas kokku ning koosseisu kuulub ka Triinu Kivilaan.

### Soolokarjäär

2007. aasta oktoobris otsustas ta loobuda soolokarjäärist, et nautida eraelu. Kuid juba detsembris jätkas ta muusikaga ja kolis elama Šveitsi. 14. märtsil 2008 ilmus tema esimene singel "Home". Tema esimene täispikk sooloalbum "Now And Forever" ilmus 29. augustil 2008.

Isiklik elu
-----------

Tema noorem õde Kerli Kivilaan on samuti laulja.

Tal on olnud suhe Šveitsis elava Giovanni Battista Azzolinoga, keda võib näha muusikavideos "Be With You".

Diskograafia
------------

### Albumid

* "Blue Tattoo" (2005) (koos Vanilla Ninjaga)
* "Now and Forever" (2008)

### Singlid

* "Home" (2008)
* "Fallen" (2008)
* "Be with You" (2008)
* "Is It Me" (2009)

Välislingid
-----------

* Ametlik foorum
* Ametlik fännileht
* Triinu Kivilaan MySpace'is
* Triinu Kivilaanel ilmub neljas soolosingel. *Õhtuleht* 27. märts 2009