recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Noored müüjad Tartu hansalaadal 2014
Olde Hansa telk Tartus Pirogovi platsil
Vanamuusikaansambel Rondellus Toomkiriku varemeis
**Tartu Hansapäevad 2014** (alapealkirjaga **Ajastumürgel**) oli 11.–13. juulil 2014 Tartus toimunud festival. Need olid 19. Tartu hansapäevad.

2014. aasta Tartu Hansapäevadel oli Tartu linn jagatud eri aladeks. Jaanilinnas asuval Antoniuse õue laval esinevad muusikud ja tantsijad, Jaani kiriku ümbruses olid käsitöö ja töökojad. Toomemäel Tartu Tähetorni ja Tartu Ülikooli Ajaloo Muuseumi läheduses oli Teaduslinn, kus korraldati katseid ja tutvustati leiutisi. Lastelinnas toimusid lasteüritused: muinasjutuvestmine, mängud, õpikojad jms. Tasku keskuse ümbruses asus Raualinn, kus toimusid spordi- ja tehnikaüritused. Esmakordselt toimus turniir keskaegsete Eesti linnade vahel, kes võistlesid teatevõistluses, pillimängus ja papagoilaskmises.

Hansapäevadega samal ajal toimus kolmandat aastat ka Eesti suurim linnatriatloni võistlus Tartu Mill Triathlon 2014 12.-13. juulil, samuti muusikafestival Klaaspärlimäng 10.-16. juulil.

Tartu 2014. aasta hansapäevade korraldustoimkonda juhtis Jaanus Tepomees.

Galerii
-------

* Ajalooline mõõgavõitlus ToomelAjalooline mõõgavõitlus Toomel
* 2014. aasta Tartu Hansapäevade logoga lipp Antoniuse õues2014. aasta Tartu Hansapäevade logoga lipp Antoniuse õues
* Vaibalett Raekoja platsil hansalaadalVaibalett Raekoja platsil hansalaadal
* Laps ja lammas tutvumas lastelinnas ToomelLaps ja lammas tutvumas lastelinnas Toomel

Vaata ka
--------

* Tartu Hansapäevad 2007
* Tartu Hansapäevad 2008
* Tartu Hansapäevad 2012
* Tartu Hansapäevad 2013

Välislingid
-----------

* Tartu Hansapäevade koduleht
Marusja Klimova 27. mail 2010 Peterburis
**Marusja Klimova** (vene keeles *Маруся Климова*; kodanikunimega **Tatjana Kondratovitš**, *Татьяна Николаевна Кондратович*; sündinud 14. jaanuaril 1961 Leningradis) on vene kirjanik ja tõlkija.

Ta sündis Leningradis kaugsõidukapteni (hilisema Makarovi-nimelise Mereakadeemia prorektori ja Merelaevanduse esindaja Nicaraguas) perekonnas.

Ta lõpetas Leningradi Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna. Diplomeeritud filoloogina töötas ta tõlgina, kuid esteetilise nonkonformismi ideede mõjul ta hävitas oma ülikoolidiplomi ja töötas 
seejärel juhutöödel, sanitari ja koristajana. Hiljem ta taastas oma ülikoolidiplomi ning töötas teadustöötajana Iisaku katedraali muuseumis. 1980. aastatel oli ta seotud Leningradi *underground-*kultuuriga, 1990. aastate alguses elas ta Pariisis.
2006. aastal autasustati Marusja Klimovat Prantsuse kirjanduse ja kunsti ordeniga.

Eesti keeles ilmunud teosed
---------------------------

* "Siniveri". Vene keelest tõlkinud Ilona Martson. Loomingu Raamatukogu 31-33, 2014.
* "Majake Bois-Colombes'is". Vene keelest tõlkinud Ilona Martson. Loomingu Raamatukogu 34-37, 2016.
* "Blondid elajad ". Vene keelest tõlkinud Kristiina Bernhardt. Varrak, 2019.
Juuru valla lipp
**Juuru valla lipp** on Rapla maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Juuru valla lipp.

Lipp kinnitati Riigikantselei sümboolikaosakonna poolt 4. mail 1998.

Lipu kirjeldus
--------------

Rohelise ristkülikukujulise kanga ülaservast, 2 ühiku kauguselt vardapoolsest otsast ning samakaugelt lipu lehviva otsa allservast suunduvad lipu keskele kaks sirget valget 1,2 ühiku laiust riba, mis pärast keerdumist teineteise ümber suunduvad horisintaalselt vastasotstesse.

Lipu normaalsuurus on 105 x 165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 7:11 ühikut.

Põhjendus
---------

Lipu kasutamise kord
--------------------

Valla lipp heisatakse:

1. Vallavalitsuse hoonel, ametiruumides, valla ametiasutuse hallatava asutuse hoonel või lipumasti.
2. Riiklikel ja valla tähtpäevadel, vallas toimuvatel pidulikel ja muudel avalikel üritustel.
3. Teistel vallavalitsuse poolt lubatud juhtudel ja kohtades.
4. Kui valla lipp heisatakse koos Eesti riigilipu, mõne teise riigi või tema omavalitsusüksuse, mõne Eesti maakonna, valla, linna või muu lipuga, asub valla lipp lippude poolt vaadatuna vasakul teise riigi või Eesti riigilipust.
5. Valla lipu heiskamine vallavalitsuse korralduse alusel on kohustuslik valla ametiasutuse hallatava asutuse hoonetel või lipumastis. Teistele omanikele on vallavalitsuse korraldus soovitusliku iseloomuga.

Valla lippu kasutatakse valla esindamisel väljaspool valla piire.

Valla lippu võivad vallavalitsusega kooskõlastatult kasutada tseremooniatel ja teistel pidulikel üritustel vallas asuvad äriühingud, ettevõtted, asutused ja organisatsioonid, samuti eraisikud.

Valla lipu valmistamine ja levitamine toimub valla kantselei kaudu.

Vaata ka
--------

* Juuru valla vapp
* Rapla maakond

Välislingid
-----------

* Juuru valla sümboolika
Ekwee David Ethuro Tartus (2015)
**Ekwee David Ethuro** (sündinud 31. detsembril 1963) on Keenia poliitik, 28. märtsist 2013 Keenia senati spiiker. Ta kuulub Ühendatud Vabariiklikku Parteisse, mis 2014. aasta alguse seisuga osaleb Keenia valitsuskoalitsioonis.

Ethurol on magistrikraadid põllumajandusteaduses ja majanduses. 

1998–2013 esindas ta parlamendis Kesk-Turkana valimisringkonda. 1998–2002 oli ta planeerimise ja rahvusliku arengu abiminister president Daniel arap Moi valitsuses. Ta olnud minister mitme presidendi valitsustes. 2007. aastal valiti ta taas Kesk-Turkanast parlamenti. Ta on valitud korduvalt parlamenti Turkana maakonnast, mis on üks Keenia vähem arenenud piirkondi, ehkki sealt leiti 2006. aastal Keenia esimene naftamaardla. 

Ekwee David Ethuro pärineb turkanade rahvast, kes on Keenias suuruselt 10. kohal ning tänini pooleldi nomaadid, ta on oma rahva üks väheseid tuntud ja edukaid poliitikuid. 

Teda süüdistati 2012. aastal seotuses Turkana vägivallajuhtumiga, kus tapeti 41 politseinikku, kes olid sekkunud kohalike hõimude vastastikustesse karjavargustesse.

Viited
------

1. ↑  "Jubilee's Ethuro is Senate Speaker". standardmedia.co.ke. 28. märts 2013. Vaadatud 28. märts 2013.
2. ↑  "CID Summons Mps Over Baragoi Massacre".
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib maiustusest; õunasordi kohta vaata artiklit Martsipan (õunasort)* |

---

Martsipanist põrsad
**Martsipan** (vanemas kirjaviisis ka *marzipan*) on toiduaine ja maiustus, mis koosneb peamiselt tuhksuhkrust ja mandlijahust. 

Martsipani süüakse sellisena ehk valmistatakse nii koduköögis kui ka kondiitritööstustes söödavaid kujukesi, kompvekke, lisatakse küpsetistele. Mitmes riigis (näiteks Hispaanias, Itaalias, Saksamaal, Norras, Hollandis, Belgias, Ladina-Ameerika riikides) on martsipanist valmistatud kujukesed tavapäraseid jõulu- ja uusaastamaiustusi.

Ajaloolist
----------

Puuviljakujulised martsipankujud Barcelonas asuvas kaupluses
Esimene säilinud kirjalik martsipaniretsept pärineb arvatavasti Pärsiast. Pärsia arst Abu-Bakr Mohammad Ibn-Zakariya al-Razi (865–925) ülistas martsipani eeskätt kui ravimit (tänapäeval seostatakse soodsat biotoimet eelkõige mandlites sisalduva letsitiiniga). 

Vanemates eestikeelsetes kokaraamatutes on see maiustus vanas kirjaviisis "marzipan".

Viited
------

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Martsipan** |

* Urmas Kokassaar, Millest tehakse martsipani?, Veebiversioon (vaadatud 26.12.2013)
* Mis on martsipan?, Veebiversioon (vaadatud 26.12.2013)
**Juusadiantum** (*Adiantum capillus-veneris*) on adiantumiliste sugukonda adiantumi perekonda kuuluv sõnajalgtaim.

Ta on levinud kõikides soojade kliimaga paikades maailmas, enamasti parasvöötmest kuni troopilise kliimaga aladeni, kus on kõrge õhuniiskus: Lõuna-Euraasias, Põhja-Aafrikas ning Lõuna- ja Kesk-Ameerikas. Euroopas võib teda leida Vahemere maadest Alpide lõunaosa ja Lõuna-Inglismaani.

Juusadiantum kasvab niiskes ja varjulisel liivasel pinnasel, liivsavil või lubjakivil paljudes kasvukohtades, sealhulgas vihmametsas, võsamaal, laialehistes- ja okasmetsades ning kaljudel, sageli jõgede või järvede astangutel. Sobivas kasvukohas kasvab arvukalt.

Juusadiantum kasvab 15–30 cm kõrguseks. Lehed, need meenutavad mõneti hõlmikpuulehti, on kaheli-kolmetised, pikkus kuni 50 cm. Juusadiantumi värskeid või kuivatatud lehti juusadiantumi ürti (*Capilli veneris herba*), harvemini koos juurikate ja juurtega, on kasutatud rahvameditsiinis.

See on vastupidav ilutaim, mis sobib ka niiskesse jahedasse ruumi.

Juusadiantumi lehed

Viited
------

1. ↑  John Claudius Loudon. "Arboretum et fruticetum britannicum: or, The trees and shrubs of ...". 4. köide. 1838. Lk 2094
2. ↑  Adiantum[*alaline kõdulink*]. ents.ee. Vaadatud 15.3.2017

Kirjandus
---------

* Ain Raal, "Maailma ravimtaimede entsüklopeedia". Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2010. Lk 30.

Välislingid
-----------

 Juusadiantum – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Ladispoli** on linnaks nimetatav omavalitsusüksus (*comune*) Itaalias Lazio maakonnas Rooma provintsis. Ladispoli sai linnaõigused vabariigi presidendi 2011. aasta 12. aprilli dekreediga.

Ladispoli kõrgus merepinnast on 2 meetrit, asustustihedus keskmiselt 1592 inimest ruutkilomeetri kohta.

Haldus
------

Ladispoli piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Cerveteri, Fiumicino.

Ladispoli halduspiirides asuvad järgmised asulad ja asumid: Marina di San Nicola, Monteroni, Palo Laziale, Osteria Nova.

Ladispoli
Mereäärne

Loodus
------

Türreeni mere kaldal asuvas Ladispolis on kaks väikest jõge, Sanguinara ja Vaccina, üle mille viib neli silda (kaks neist on puusillad).

Ajalugu
-------

Esimesed jäljed inimasustusest Ladispoli aladel pärinevad ajavahemikust 3000–2000 eKr. Ladispoli asula tekkis etruskide linna Cerveteri vana sadama Alsiumi kohale. Aastal 272 eKr konfiskeerisid roomlased pooled Ladispoli maadest ja rajasid sinna kolooniad. Villaomanike seas olid teiste seas ka Pompeius ja Julius Caesar.

1200. aastal on Ladispoli (Castrum Pali kindlustatud asula) dokumentides esmamainitud. Erinevatele Rooma aristokraatidele kuulunud Castrum Palis on peatunud teiste seas kardinal Franciotto Orsini, paavst Aleksander VI Borgia, Felice Orsini Della Rovere (Julius II vallastütar), paavstid Paulus III ja Sixtus V, kardinalid Flavio ja Virgilio Orsini.

* Abebe Bikila sildAbebe Bikila sild
* RandRand
* Võidu väljakVõidu väljak
* Torre FlaviaTorre Flavia

Mälestusmärgid ja vaatamisväärsused
-----------------------------------

Mereäärne Rooma villa
### Sakraalarhitektuur

* Chiesa della Madonna del Rosario
* Chiesa del Sacro Cuore
* Chiesa di San Giovanni Battista

### Militaarhitektuur

* Castellaccio dei Monteroni (14. sajand)
* "Torre Flavia"

### Arheoloogilised väljakaevamised

* Etruskide nekropolid "Monteroni" ja "Vaccina" (7.–5. sajand eKr)
* Rooma villad
* "Castrum Statua"

### Muud

Mälestussammas langenutele
* Mälestussammas langenutele

Loodusalad
----------

* Monumento naturale Palude di Torre Flavia

Torre Flavia soo loodusmälestis

Infrastruktuur
--------------

### Raudtee

Ladispolit läbib Rooma–Civitavecchia–Pisa raudteeliin.

Sõpruslinnad
------------

* Hispaania – Benicarló
* Saksamaa – Heusenstamm, alates 2001
* Prantsusmaa – Saint-Savin (Vienne)
* Poola – Łeba
* Ameerika Ühendriigid – Castroville
* Bulgaaria – Teteven
* Kreeka – Tínose vald
* Belgia – Malle

Viited
------

1. ↑  "DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. oktoober 2018. Vaadatud 6. juuli 2013.
2. ↑  Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018, vaadatud 16.03.2019.

Välislingid
-----------

 Ladispoli – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (itaalia keeles)
* Gruppo archeologico del territorio (itaalia keeles)
* Centro Internazionale Ricerche Archeologiche (itaalia keeles)
**Markianos Herakleast** (kreeka keeles , ladina keeles *Marcianus Heracleensis*; 4. sajand pKr) oli hilisantiigi hellenistlik geograaf.

Markianos mainib oma teostes muuhulgas Eestile lähedast jõge nimega Turuntes (kreeka *Тουρουντης*), mille asukoht on tänini teadmata. Ptolemaiose ja Markianose järgi sai Turuntes alguse Ripea mägedest ning suubus Sarmaatia ookeani (st Läänemere) Veneedi lahte. Pihkva ajaloolase Anatoli Aleksandrovi arvates võis see nimi tähistada pikemat veeteed, mis kulges Polova jõest mööda Velikaja jõge, üle Pihkva ja Peipsi järve ning lõpuks piki Narva jõge.

Eesti keeles on tema nimest kasutatud ka eksklikke, vene ja inglise keele kaudu tuletatud värdvorme nagu "Herakleitose Markianus".

Säilinud teosed
---------------

* "Periplus maris externi" toim. Müller (1855), lk 515-562
* "Menippi periplus maris interni (epitome Marciani)" toim. Müller (1855), lk 563-572
* "Artemidori geographia (epitome Marciani)" toim. Müller (1855), lk 574-576

Viited
------

1. 1 2  Alo Lõhmus "Kas antiikautorid mainisid muistset setu veeteed?" Maaleht, 29. jaanuar 2010 (vaadatud 19. veebruaril 2013)

Välislingid
-----------

* K. Müller (ed.), Geographi Graeci minores, vol. 1. Paris: Didot, 1855 (repr. Hildesheim: Olms, 1965)
Ekvatoriaalne kliima on iseloomulik ekvatoriaalsele kliimavöötmele
Ekvatoriaalne vihmamets Venezuelas
Ekvatoriaalse kliima kliimadiagramm (Labuan, Malaisia)
**Ekvatoriaalne kliima** on Alissovi kliimaklassifikatsiooni järgi kliimatüüp, mis on iseloomulik ekvatoriaalsele kliimavöötmele. Sellele on iseloomulik palav ja niiske ilm kogu aasta jooksul. 

Ekvatoriaalse kliima levikuala on Lõuna-Ameerika põhjaosa Amazonase madaliku piirkonnas, Aafrika keskosa Kongo jõgikonnas ja Kagu-Aasia (Malaka poolsaar ja Malai saarestik) koos Austraalia kirderannikuga.

Ekvaatori piirkonnas on Päike seniidis või väga kõrgel horisondi kohal ja seetõttu on päikesekiirguse hulk väga suur. Maapind soojeneb kiiresti, sellest soojeneb ka õhk, ning vesi aurustub. Soe õhk tõuseb ja jahtub ning veeauru kondenseerumisel tekivad pilved. Pärastlõunati sajab paduvihma. Õhutemperatuuri kõikumine aasta ja päeva jooksul on väga väike (meretasemel on õhutemperatuur +24...+28 °С, amplituud 1–2 kraadi). Aasta keskmine sademete hulk on 1500–5000 mm.

Köppeni kliimaklassifikatsiooni järgi vastab ta kliimatüüpidele Af, Am ja kohati ka Aw kliimatüübile.

Vaata ka
--------

* Ekvatoriaalvööde
***Lactarius salmonicolor*** on pilvikuliste sugukonda riisika perekonda kuuluv seeneliik, euroopa nulu obligaatne mükoriisaseen. 

Viljakeha on kahvatult kuni jõuliselt lõheoranži värvi, ilma roheliste toonideta.

Seene teaduslik nimetus tähendab ladina keeles "lõhevärvi riisikas". Eestist seda seent leitud ei ole ja tal puudub isegi eestikeelne nimetus.

*Lactarius salmonicolor* esineb range mükoriisaseenena ainult euroopa nulgude all. Ta eelistab aluselisi lubjarikkaid muldi alpiinses ja subalpiinses vööndis. Tasasel maal ta sinna istutatud nulgude all peaaegu ei esine.

Seenekübara läbimõõt on kuni 12, harva kuni 15 cm. Noore seene kübar on nõgus, vanal seenel tasapinnaline. Kübaral asuvad kontsentrilised rõngad.

Seenejalg on kuni 6 cm kõrge ja kuni 2,5 cm paks. Piimmahl on kibe ja alguses oranžikaspunane, kuid muutub seistes 2 tunni jooksul algul punakaspruuniks ja hiljem rohekaks.

Eoste mõõtmed on 8,5–10 × 6,5–7,5 µm. Eosed on elliptilised.

Neid seeni Türgis süüakse pärast praadimist või röstimist.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Lactarius salmonicolor** |
Walther PP
**Walther PP** ehk *Polizei Pistole* ja Walther PPK ehk *Polizei Pistole Kriminal* olid püstolid, mida Wehrmachtis kasutati ohvitserirelvadena. 

Relva töötas Saksamaal välja Fritz Walther ja seda hakati Zella-Mehlises Waltherite pereettevõttes tootma 1929. aastal. Relv oli konstruktsioonilt lihtne ja mugav kasutada, tänu sellele saavutas see kiiresti ülemaailmse tuntuse. Kasutatud *double-action* süsteem võimaldas mugavat päästmist. PP võeti kasutusele ka Reichswehris, millest sai 1933. aastal Wehrmacht. 1931. aastal tuli välja ka Waltheri lühem versioon PPK (Polizei Pistole Kriminal), mis omandas samasuguse populaarsuse. PPK on James Bondi relv.

Toodeti ka 9 mm versiooni, mille salv mahutas ühe padruni vähem. Sõja lõppedes likvideerisid venelased Waltheri vabrikud täielikult, kuid omanikud sattusid Ameerika interneeritute laagrisse. Pärast sõda tootis taasasutatud Waltheri firma algul büroomasinaid ja ka õhkrelvi. PP ja PPK patent müüdi Prantsusmaale, kus 1952. aastal jätkati mõnda aega relva tootmist. Hiljem, pärast vastava loa saamist, jätkas ka Walther uuesti kodumaal Ulmis populaarsete püstolite tootmist. Valmistati veel edasiarendusi, nagu 6,35 mm kaliibriga, 135 mm pikk taskupüstol TPH ja Ameerika turu jaoks PPK/S. Püstoleid on tellimuse peale toodetud ka Ungaris (PPK/E) ja lisaks kopeeritud eri nimede all, nagu Makarovi PM. Ka Bundeswehr kasutas relva P 21 nime all. Jõustruktuuride relvastusest on 1970. aastast käibel olnud Waltheri politseipüstolid tänapäevaks praktiliselt igal pool maha võetud, kuid nende arv tsiviilrelvadena on pigem kasvanud.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Walther PP** |
**Walther P 38** on 9mm poolautomaatne püstol, mida Wehrmachtis kasutati standardkäsitulirelvana. Püstolit kandsid peamiselt allohvitserid ja ohvitserid, aga näiteks lisarelvana ka kuulipildurid.

Püstoli töötas 1938. aastaks välja Carl Walther GmbH Sportwaffen, samal aastal algas seeriatootmine. 

Relva tööpõhimõte sarnanes oma eelkäijate, Walther PP ja Walther PPK, omaga. Waltheri 9x17 padrun oli asendatud Wehrmachtis kasutatava 9x19 Para padruniga. Püstol oli mugavamini kaitseriivistatav ja ohutum kui tema eelkäija Parabellum P08. Relva tootmine oli samuti eelkäijast lihtsam ja odavam. 1942. aastast alates hakati P 08-t järjest P 38-ga asendama. Uus relv võitis kiiresti üksustes populaarsuse. Täielikult P 38-ga aga sõja lõpuks tema eelkäijat asendada ei suudetud. Pärast sõda 1957. aastal võttis Bundeswehr P 38 väiksemate moderniseeringutega (sh kaalu vähendati 160 g) uuesti kasutusele nimetusega P 1. Seda relva kasutavad armees ka näiteks Norra ja Portugal. 1990. aasta alguses otsustas Bundeswehr relva välja vahetada moodsama H&K P8 vastu. Vana relva kahjuks rääkisid armeepüstoli kohta salve väike maht ja valmistamisel kasutatavate kergete polümeeride kallidus.

| * v
* r
Saksamaa relvastus teises maailmasõjas |
| --- |
| Püstolid | 
Mauser C96 **·**  Parabellum 08 **·**  Walther P38 **·**  Walther PPK **·**  Sauer 38H **·**  Mauser HSc |
| Vintpüssid ja karabiinid | 
Karabiner 98k **·**  Gewehr 41 **·**  Gewehr 43/Karabiner 43 **·**  StG44/MP44 **·**  FG 42 **·**  StG45(M) **·**  Volkssturmgewehr |
| Püstolkuulipildujad | 
Bergmann MP18 **·**  MP 34 **·**  MP38/MP40 **·**  MP3008 "Volks MP" |
| Kuulipildujad ja teised suured relvad | 
MG 08 **·**  MG30 **·**  MG 34 **·**  MG42 **·**  Schwarzlose MG M.07/12 **·**  Kg/1940 **·**  Faustpatrone **·**  Raketen-Panzerbüchse 43 **·**  Panzerfaust **·**  Panzerschreck **·**  Fliegerfaust (ka Luftfaust) **·**  Flammenwerfer 35 **·**  Einstossflammenwerfer 46 **·**  Panzerbüchse 39 **·**  Solothurn S-18/1000 |
| Miinipildujad | 
Granatwerfer 36 **·**  8 cm Granatwerfer 34 **·**  kurzer 8 cm Granatwerfer 42 **·**  Granatwerfer 42 |
| Granaadid | 
Stielhandgranate 24 **·**  Stielhandgranate 43 **·**  Eihandgranate M39 **·**  Splittering **·**  Panzerwurfmine |
| 
Kategooria: Sõjatehnika |
*Mitte segi ajada KwaZulu-Natali provintsi linnaga Ladysmith*

---

**Ladismith** on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Garden Route'i ringkonnas, Kannalandi valla halduskeskus.

Ladismith paikneb põllumajanduslikus piirkonnas keskmiselt 550 meetri kõrgusel merepinnast. Linna lähedal asub 2198 meetri kõrgune Towerkopi mägi.

Asula on rajatud 1852. aastal ja sai linnaõigused 1862. aastal. Ladismith sai nime Kapi koloonia kuberneri Harry Smithi naise Juana María de los Dolores de León Smith'i järgi. 1879. aastal muudeti linna esialgne nimi Ladysmith Ladismithiks, et vältida segiajamist Natalis asuva Ladysmithiga.

Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ladismithi elanikest värvilisi 81,3%, valgeid 11,5%, mustanahalisi aafriklasi 6,4%, India või Aasia päritolu inimesi 0,3% ja teisi. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 95,7% inimestest, inglise keelt 1,9% ja teisi keeli 2,4%.

Galerii
-------

* 
* 
* 
*

Viited
------

1. ↑  About Ladismith Ladismith Tourism
2. ↑  Ladismith Jamina Adventures
3. ↑  When Britain Burned the White House: Harry and Juana Smith The History Reader
4. ↑  Ladismith Official website of Route 62
5. ↑
6. ↑
**Anton Kasemets** (10. detsember 1890 Rabivere mõis, Kohila vald, Hageri kihelkond, Harjumaa – 11. jaanuar 1978 Toronto, Kanada) oli eesti muusikateadlane, koorijuht ja helilooja.

1908–1914 õppis ta Peterburi konservatooriumis orelit Louis Homiliuse ja Jacques Samuel Handschini klassis ning kompositsiooni Vassili Kalafati, Mihhail Tšernovi ja Maximilian Steinbergi klassis. Täiendas end seejärel Berliinis (1922) ja Viinis (1928) muusikapedagoogika ja koorijuhtimise alal. 1935. aastal lõpetas ta eksternina Tallinna Konservatooriumi keskkooli laulu- ja muusikaõpetaja erialal.

1922. aastal valiti ta Eesti Lauljate Liidu nõukogu ja juhatuse liikmeks. 1929–1933 oli ta ametis „Estonia" teatri direktorina, kus läks kompromissitu tööstiili ning ägeda iseloomu tõttu teatri kollektiiviga vastuollu ja lahkus ametist. Seejärel jätkas 1933. aastast pedagoogilist tegevust Inglise Kolledži abijuhatajana ja Tallinna Konservatooriumis koorijuhtmise ja muusikaajaloo õppejõuna (1941–1944). 

Kasemets oli üks üldjuhte VIII ja IX üldlaulupeol. 

Ta põgenes 1944. aastal Saksamaale, oli Geislingenis ja Bambergis eesti kooride juht ja muusikaõpetaja. 1950. aastal siirdus USA-sse, töötas Detroitis muusikaõpetajana ning esines organistina. 1957 valiti ta Põhja-­Ameerika Kooride Liidu poolt 1957. aastal korraldatud laulupeo üldjuhiks. 1972. aastast elas Kanadas.

Teoseid
-------

* „Muusika algõpetus" (1918, kordustrükid 1921 ja 1924)
* „Kontrapunkti, kaanoni, fuuga ja muusikavormide õpetus" (1934)
* „Eesti muusika arenemislugu" (1937)
* „Eesti pagulas-helilooming" (Kauge Kodu 1, 1946)

Tunnustus
---------

* 1939 Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema poeg on helilooja Udo Kasemets.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Anton Kasemets". *Eesti Muusika Infokeskus*. Vaadatud 17.11.2020.
2. 1 2 3  Rubinstein-Normet, Dagmar (detsember 2017). "Pühendunud muusikamees Anton Kasemets". *Kultuur ja Elu*. Lk lk 52.lk 52
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib teaduslikust mõistest; filmi kohta vaata artiklit Liblikaefekt (film)* |

---

Anastassia Markovitš, "Liblikaefekt" (2008)
**Liblikaefektiks** nimetatakse mittelineaarse dünaamilise süsteemi tundlikkust lähteandmete suhtes. Väljendi võttis kasutusele ameerika matemaatik ja meteoroloog Edward Lorenz. 

Praktikas avaldub liblikaefekt selles, et keerukate süsteemide käitumist on raske prognoosida, sest iga piiratud mudel, mis üritab säärast süsteemi simuleerida, peab jätma arvestamata osa informatsiooni algseisundi kohta. Kui näiteks simuleeritakse ilmastikku, ei saa arvestada iga liblika tiivalöögist tekkivat õhukeerist. Kaootilises süsteemis iga taoline viga ajapikku võimendub. See nähtus on kaoseteooria uurimisvaldkonnale iseloomulik. 

Samas on ideed väljendatud varemgi. Nii kirjutas Johann Gottlieb Fichte 1800. aastal raamatus "Inimese määratlus": "Igal oma kestvuse hetkel on loodus kokkukuuluv tervik; igal hetkel peab *iga üksik osa* temast olema selline, nagu see on, kuna *kõik ülejäänud* on sellised, nagu nad on; ja sa ei võiks ühtki liivatera kohalt liigutada, muutmata seeläbi, vahest sinu silmale nähtamatult, midagi kõigis tohutu terviku osades. Aga *iga selle terviku hetk on määratud kõigi möödunud hetkede poolt* ja määrab kõik *tulevased hetked*; ja sa ei või praegusel hetkel ühegi liivatera asukohta teisiti mõelda, kui see on, olemata sunnitud kogu minevikku kuni üles määramatuseni ja kogu tulevikku kuni alla määramatuseni teisiti mõtlema."

Üks liblikaefekti tuntumaid ilukirjanduslikke kirjeldusi on Ray Bradbury ajarännuteemaline ulmejutustus "Kõuekärgatus", mille ainetel on loodud film "Liblikaefekt".

Viited
------

1. ↑  Johann Gottlieb Fichte "Inimese määratlus", tõlkinud Mati Sirkel. Tallinn: Eesti Raamat, 1988, lk 22.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Liblikaefekt** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Koeru kihelkonna (sks* Warrang*) mõisast; Haljala kihelkonna mõisa kohta vaata Varangu mõis (Haljala) (sks* Wrangelshof*).* |

---

Mõisa peahoone
**Varangu mõis** (saksa keeles *Warrang*) oli mõis Koeru kihelkonnas Järvamaal. Tänapäeval jääb kunagine mõisasüda Lääne-Viru maakonda Väike-Maarja valla territooriumile.

Varangu mõis eraldus Liigvalla mõisast (saksa keeles *Löwenwolde*) 17. sajandil ning sai nime Wrangelite perekonna järgi.

Mõisakompleks
-------------

Varaklassitsistliku peahoone ehitust alustas 1795. aastal von Berg. Hoone arhitektiks peetakse Tartu barokse raekoja arhitekti Johann Heinrich Bartholomäus Walterit. Omapärane on mõisahoone juures see, et fassaadi kaunistused pole vormitud lubimördist, vaid on välja tahutud peeneteralisest paekivist. 

Mõis kuulus Eestimaa Rüütelkonna peamehele (1824–1827) ja Eestimaa tsiviilkubernerile (1833–1841) Paul von Benckendorffile. Viimane omanik oli paruniproua Amata von Schilling. 1919. aasta võõrandamise järel töötas mõisahoones kool, hiljem metskond. 1970.–1980. aastatel seisis hoone tühjalt ning lagunes tugevasti. 1990. aastate lõpul läks mõis eravaldusse ja seda on hakatud restaureerima.

Peahoone läheduses asub arvatavasti 18. sajandist pärinev ühekorruseline puidust valitsejamaja, pärimuse kohaselt endine Ao mõisa peahoone, mis 1870. aasta paiku Varangule toimetati. 

Varangu mõisa valitsejamajas elas 1909–1918 graafik Eduard Viiralt.

* Mõisa sisevaadeMõisa sisevaade
* Mõisa sisevaadeMõisa sisevaade
* Mõisa sisevaadeMõisa sisevaade

* TõllakuurTõllakuur
* AitAit
* ValitsejamajaValitsejamaja

Välislingid
-----------

* Varangu mõis, Eesti mõisaportaalis

Koeru kirik
Koeru kihelkond

**Kirik**: Koeru   

**Mõisad**: Aavere mõis | Ao mõis | Aruküla mõis | Ervita mõis | Kapu mõis | Liigvalla mõis | Norra mõis | Piibe mõis | Preedi mõis | Raigu mõis | Ramma mõis | Rõhu mõis | Udeva mõis | Vaali mõis | Vao mõis | Varangu mõis | Väinjärve mõis
Nady Sprenk-Dorn. Foto Jaan Künnap, 1974
**Nady Sprenk-Dorn** (sündinud 22. augustil 1955 Lääne-Berliinis) on eesti näitleja.

1957. aastal tuli ta ema koos Nady (Nadja) ja kahe poolõega Eesti NSV-sse.

Ta lõpetas 1974. aastal Tallinna 20. Keskkooli ja 1981. aastal Moskvas B. Štšukini nimeline Teatriinstituudi teatri- ja filminäitlejana.

Ta töötas aastatel 1981–1987 näitlejana Rakvere Teatris ja aastatel 1987–1989 stuudioteatris "Viadukti juures". 

Ta on olnud hiljem Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia ja TTÜ Tallinna Kolledžis õppejõud (läbirääkimised, suhtlemine ehk sotsiaalsed oskused, protokoll ja etikett, kõne- ja esinemistehnika, avalik esinemine ja kõnehääleseade).

Rolle Rakvere Teatris
---------------------

* 1981 August Kitzberg "Neetud talu" (Anne)
* 1982 Vassili Šukšin "Kas kõik jääb nagu oli?" (Valja, müüja)
* 1986 Genrihh Rjabkin "Öö kupees" (Nadja)
* 1986 Hugo Ader "Tambu Elle, ma tahan sinuga rääkida" (Tambu Elle)

Teoseid
-------

* "Boris Taar. Eesti Ratsarügemendi leitnant". Koostajad Nady Sprenk-Dorn ja Heikki Boode. Tallinn 2017. 256 lk. ISBN 9789949819393

Isiklikku
---------

Tema tädimees oli Eesti ratsaväeohvitser Boris Taar.

Tema poolõde on modell ja näitleja Faime Jurno.

Viited
------

1. ↑  "Emaõnn". Kodumaale Tagasipöördumise Eest nr 5, 3. veebruar 1957. Lk 2

Välislingid
-----------

* "Sprenk-Dorn, Nady - mängufilmi Karikakramäng esimese filmi Promenaad osavõtjaks soovija". Rahvusarhiivi Filmiarhiiv, EFA.203.A.466.9
* B. Štšukini nimeline Teatriinstituudi 1980. aastate lõpetajad. Vene keeles
**Udo-Rein Okk** (8. mai 1932 Kohtla-Järve – 4. september 2001 Tartu) oli ENSV-s tegutsenud liidulise alluvusega tehase (Tartu Aparaaditehas) peainsener ja eesti majandusteadlane.

Elulugu
-------

Udo-Rein Okk oli kooliõpetaja poeg.

Lõpetas 1951 Tallinna 2. Keskkooli, 1956 TPI mehaanikateaduskonna masinaehituse erialal ning 1978 kaugõppeaspirantuuri, majanduskandidaat (1978, MI), väitekiri "Влияние повышения технического уровня производства на улучшение использования рабочей силы (на материалах машиностроительных предприятий Эстонской ССР)". Oli 1956–60 Punase RET-i insener-tehnoloog, 1960–89 Tartu Aparaaditehase peainsener, 1989–96 TÜ majandusteaduskonna dotsent, seejärel oli tegev kaubanduses. Õpetas tööstusökonoomikat, ettevõtte majandustegevuse teooriat ja majandusliku ettevõtlikkuse aluseid.

Teadustöö
---------

Uurinud tootmise tehnilise ja organisatsioonilise taseme tõstmise võimalusi masina- ja aparaadiehituse ettevõtetes, osalenud Tartu linna ja Eesti arengukontseptsioonide väljatöötamises. Tartu Inseneride Klubi juhatuse liige. Üle 40 teadustrükise.

Tunnustus
---------

* 1975 Eesti NSV teeneline insener
* 1988 Eesti NSV riiklik preemia (kollektiivi liikmena)

Teoseid
-------

* Materiaal-tehnilise varustamise organiseerimine ja planeerimine rahvamajanduses. Tartu 1990
* Ettevõttesisesest isemajandamisest. // Tehnika ja Tootmine (1990) 11
* Andmetöötlussüsteemid tootmisettevõttes. // Tehnika ja Tootmine (1992) 4
* Ettevõtlus üleminekul turumajandusele. // TÜ Toimetised 946 (1993)
* Ettevõtlus ja rahandus üleminekul turumajandusele. // TÜ Toimetised 959 (1993)

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995. Käsikiri, 119–120
* Eesti majanduse biograafiline leksikon. Tallinn 2000, 337–338

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
? Trinidadi ja Tobago lipp. Proportsioonid 3:5.
**Trinidadi ja Tobago lipp** on Trinidadi ja Tobago Vabariigi ametlik lipp.

Lipp võttis kasutusele Trinidadi ja Tobago iseseisvuskomitee 8. juunil 1962. Riik iseseisvus 31. augustil 1962.

Punane sümboliseerib tuld, päikest ja vahvust. Must sümboliseerib maapinda ja pühendumust. Valge sümboliseerib vett, puhtust ja võrdsust.

Valge triibu laius on 1/30 lipu laiusest ja musta triibu laius on 2/15 lipu laiusest. Seega hõlmavad kolm triipu kokku 1/5 lipu laiusest ja must triip on 4 korda laiem valgest. Lipu proportsioonid on 3:5.

Nurk triipude ja lipu rõhtsate servade vahel on

{\displaystyle \arctan {\frac {15+{\sqrt {33}}}{24}}\ \approx \ 40^{\circ }50^{\prime }19^{\prime \prime }}
Musta triibu ülemise vasaku nurga kaugus lipu ülemisest vasakust nurgast on

{\displaystyle l\cdot (3{\sqrt {33}}-5)/{240}\ \approx \ 0,0509737\,l,}
kus l on lipu laius.

Trinidadi ja Tobago merelipp
Riigi merelipp, mida kasutab nii avalik kui erasektor, kuid mitte sõjavägi, on samasugune, ainult lipu proportsioonid on 1:2.

Vaata ka
--------

* Trinidadi ja Tobago vapp
**Anton** Tanev **Jugov** (*Антон Танев Югов*; 15. august 1904 – 6. juuli 1991) oli Bulgaaria poliitik, peaminister 17. aprillist 1956 kuni 1962. aastani. 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Vǎlko Červenkov** | **Bulgaaria peaminister**1956–1962 | Järgnev**Todor Živkov** |

Bulgaaria peaministrid

**Bulgaaria kuningriik:** Burmov | Drumev | D. Cankov | Karavelov | Ehrnrooth | *koht täitmata* | Sobolev | D. Cankov | Karavelov | Drumev | Karavelov | Radoslavov | Stoilov | Stambolov | Stoilov | Grekov | Ivančov | Petrov | Karavelov | Danev | Petrov | Petkov | Stančov\* | Gudev | Malinov | Gešov | Danev | Radoslavov | Malinov | Teodorov | Stambolijski | A. Cankov | Ljapčev | Malinov | Mušanov | Georgiev | Zlatev | Tošev | Kjoseivanov | Filov | Gabrovski\* | Božilov | Bagrjanov | Muraviev | Georgiev

**Bulgaaria Rahvavabariik:** G. Dimitrov | Kolarov | Červenkov | Jugov | Živkov | Todorov | Filipov | Atanasov | Lukanov

**Bulgaaria Vabariik:** Popov | F. Dimitrov | Berov | Indzhova | Videnov | Sofiyanski | Kostov | Sakskoburggotski | Stanišev | Borisov | Rajkov | Orešarski | Bliznaški | Borisov | Gerdžikov | Borisov | Petkov | Donev | Denkov
**Poliitiline ökoloogia** (inglise keeles *political ecology*) on käsitlus poliitiliste, majanduslike ja sotsiaalsete tegurite suhtest keskkonnaküsimuste ja keskkonna muutumisega. 

Poliitilist ökoloogiat iseloomustab just nende mitmetasandiliste küsimuste lahkamist eelkõige poliitilisi võimalusi kasutades. Teisiti väljendades võib öelda, et poliitiline ökoloogia, lähtub arusaamast, et looduse tähendus ja loodusega ümberkäimise reeglid on inimeste kokkuleppe küsimus.

Päritolu
--------

Terminit "poliitiline ökoloogia" kasutas esimesena Frank Throne oma 1935. aastal avaldatud artiklis. Sellest ajast saati on seda laialdaselt kasutatud inimgeograafia ja inimökoloogia kontekstis. Mõistele andis uue elu antropoloog Eric R. Wolf 1972. aasta artiklis "Omandiõigus ja poliitiline ökoloogia" (inglise k "Ownership and Politcal Ecology"), milles ta arutab, kuidas kohalikud omandiõiguse ja pärandi reeglid on vahendajaiks suurest ühiskonnast kiirgavate survete ja kohaliku ökosüsteemi vajaduste vahel.

Poliitilise ökoloogia õpetlased pärinevad paljudest teadusharudest, nagu näiteks geograafia, antropoloogia, politoloogia, sotsioloogia ja metsateadus.

Ülevaade
--------

Poliitilise ökoloogia lai ulatus ja mitme teadusharuga hõlmatus tähendab mõiste erinevaid definitsioone ja arusaamu. Kuid tüüpilised eeldused valdkonnas annavad terminile tähenduse. Raymond L. Bryant ja Sinéad Bailey tuletasid kolm peamist eeldust poliitilise ökoloogia praktiseerimisel:

1. Muutused keskkonnas ei mõjuta ühiskonda homogeenselt- poliitilised, sotsiaalsed ja majanduslikud erinevused põhjustavad ebavõrdse tulude ja kulude jaotuse.
2. Muutused keskkonnas peavad mõjutama poliitika ja majanduse *status quo*'d.
3. Tulude ja kulude ebavõrdne jaotus ning olemasolevate ebavõrdsuste tugevdamine või vähendamine omab tagajärgi poliitilistes võimusuhetes.

Lisaks, poliitiline ökoloogia üritab pakkuda kriitikat ja luua alternatiive keskkondlike, poliitiliste, majanduslike ja sotsiaalsete faktorite omavahelistele suhetele.

Poliitilist ökoloogiat saab kasutada:

* otsuste mõistmiseks, mida kogukonnad oma loodusliku keskkonna suhtes vastu võtavad poliitkeskkonna, majandusliku surve ja sotsiaalsete regulatsioonide kontekstis.
* eeskirjakirjutajate ja organisatsioonide teadustamiseks keerukustele, mis ümbritsevad keskkonda ja arengut, seejuures panustades paremale keskkondlikule riiklusele.
* uurimiseks, kuidas mõjutavad ebavõrdsed ühiskonnasisesed suhted looduslikule keskkonnale.

Vaata ka
--------

* Konservatiivne ökoloogia
* Poliitiline ökonoomia

Viited
------

1. ↑  "Nature Rambling: We Fight for Grass," *The Science Newsletter* 27, 717, Jan. 5: 14.
2. ↑  Wolf, 1972.
3. ↑  Bryant, Raymond L.; Bailey, Sinéad (1997). *Third World Political Ecology*. Routledge.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)

Kirjandus
---------

* Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 13.11.2011)
* Wolf, Eric. 1972. Ownership and Political Ecology, *Anthropological Quarterly* 45(3): 201-205
"Brita och jag" (autoportree koos tütar Britaga, 1895)
**Carl Larsson** (28. mai 1853 Stockholm – 22. jaanuar 1919 Falun) oli rootsi kunstnik.

Carl Larsson on üks armastatumaid rootsi kunstnikke, kes sai tuntuks eelkõige idüllilist pereelu kujutavate akvarellidega. 

Ta kasvas üles suures vaesuses. Tema isa oli vägivaldne, jõi palju ja tegi harva juhutöid. Peret elatas ema, kes töötas pesunaisena. Kui Carl oli kolmeteistaastane, soovitas õpetaja tal Kunstiakadeemia ettevalmistuskooli pürgida. Ta võetigi kooli vastu. Õpingute ajal elatas ta end muu hulgas retušeerijatööga fotograafide juures ning joonistas karikatuure ja illustratsioone ajalehtedele. 

Aastal 1877 kolis Carl Pariisi, rahapuudusel pöördus peagi koju tagasi, kuid 1880 suundus Prantsusmaale tagasi. Ta hakkas maalima; esialgu tegeles peamiselt õlimaaliga, seejärel spetsialiseerus aga eelkõige akvarellile. Ta asus elama Grez-sur-Loingi, kus elas ka teisi rootsi kunstiinimesi. Seal tutvus ta ka rootsi kunstniku Karin Bergööga, kellega aastal 1883 abiellus. Neil sündis neli tütart ja neli poega.

Aastal 1885 pöördus pere tagasi Rootsi; 1886 võttis ta vastu pakkumise asuda Göteborgi muuseumi kunstikooli direktoriks. Aastal 1888 kinkis Karini isa neile väikese maja Faluni lähedal Sundbornis. Selles majas elasid nad kuni surmani. Maja kuulub Carli ja Karini järeltulijatele ning seal on muuseum, mis on maist oktoobrini avatud ka külastajatele.

Carl Larsson maalis ka freskosid koolide, muuseumide, teatrite ja teiste avalike hoonete seintele. Ise pidas ta neid enda olulisemateks töödeks.

Carl Larsson tegi palju raamatuillustratsioone. Tema pilte on väga palju kasutatud postkaartidel.

"Julaftonen" ("Jõululaupäev", 1904)
"Frukost under stora björken" ("Hommikusöök suure kase all", 1896)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Carl Larsson** |

* Carl Larssoni muuseum
* Galerii
* Andras barn. 32 Målningar med Text af Carl Larsson
* Målningar av Carl Larsson
**Varallo** (Piemonte: *Varal*), üldiselt tuntud ka kui **Varallo Sesia**, on vald ja linn umbes 7400 elanikuga Vercelli provintsis Itaalia Piemonte regioonis. 

See asub Valesias, 66 km Vercellist loodes ning kõrgusel 450 meetrit merepinnast.
Kunagi kutsuti seda linna Varadeks, see on poolitatud Mastallone ojaga kaheks väikelinnaks (Varallo Vecchia ja Varallo Nuova).
1971. aastal autasustati Varallo linna Sõjaliste Teenete Kuldmedaliga (*Golden Medal for Military Value*) oma rahva heaks II maailmasõjas tehtu eest.

### Looduslikud olud

Sesia org on väga kitsas. Varallo asub selle vasakul pangal, kus Mastallone voolab Sesiasse.
Linn on ümbritsetud Alpi eelmäestikega ning see ei asu kaugel Monte Rosast, mis on ümbritsevatelt mägedelt näha.

### Vaatamisväärsused

San Gaudenzio, Santa Maria delle Grazie ja Santa Maria di Loreto kirikutes leidub kunstnik Gaudenzio Ferrari teoseid, kes oli sündinud naabruskonnas – Valduggias.
Muuseumitest ja galeriidena on kaasa arvatud näiteks Pinacoteca Civica ("Taaveti ja Koljati" pilt, kujutatud Tanzio da Varallo poolt, kes sündis Riales), Museo Comola, Museo Scaglia ja Museo di Storia Naturale Calderini.

Sacro Monte di Varallo linnast 50 m kõrgemal asub üks kuulsamaid Piemonte rändurite paiku, ja vanim Sacri Monti of Piedmond and Lombardy, mis on 2003. aastal lisatud UNESCO maailmapärandi nimistusse. Ümbrus koosneb käänulistest teedest, mis viivad mööda 45 kabeli taolist piiret kus on elusuuruses maalitud terrakotafiguurid freskotaustadega (maalitud Gaudenzio Ferrari ja teiste poolt). Elavad pildid kujutavad enamasti stseene Jeesuse elust. Selle pildirea loomise ajendiks oli frantsisklane Bernardino Caimi, kelle eesmärgiks oli kohalikul tasandil reprodutseerida pilte ränduritest. Põhiline rändurite kirik ehitati Pellegrino Tibaldi poolt pärast 1578. aastat. Nendes Ferrari teostes saab jälgida tema arengut.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib 1979. aastal sündinud Rootsi printsist; 17. sajandil elanud Rootsi printsi kohta vaata artiklit Karl Filip.* |

---

Rootsi prints Carl Philip (2014)
**Carl Philip, Värmlandi hertsog** (**Carl Philip Edmund Bertil**; sündinud 13. mail 1979 Stockholmis) on Rootsi prints ja kuulub Bernadotte'i dünastiasse. Ta on kuningas Carl XVI Gustafi ja kuninganna Silvia teine laps ning ainus poeg. 

Ta sündis troonipärija ja kroonprintsina, kuid tiitel läks üle ta vanemale õele Victoriale 1. jaanuaril 1980, kui muudeti troonipärimisseadust. Sellest ajast peale oli Carl Philip troonipärimisjärjekorras oma õe järel teisel kohal. Peale õetütar printsess Estelle'i ja õepoeg prints Oscari sündi on ta troonipärimisjärjekorras neljandal kohal.

Sünd
----

Rootsi prints Carl Philip (2006)
Carl Philip sündis 13. mail 1979 Stockholmis Rootsi kuninga Carl XVI Gustafi ja kuninganna Silvia teise lapse ja esimese pojana. Ta ristiti 31. augustil 1979 Storkyrkani toomkirikus. Tema ristivanemad on Hallandi hertsog prints Bertil, Baieri prints Leopold, Taani kuninganna Margrethe II ja Rootsi printsess Birgitta.

Haridus
-------

Aastatel 1984–1986 õppis Carl Philip Västerledi algkoolis. 1986. aastal alustas ta õpinguid Brommas Smedslätti koolis ning jätkas Ålsteni koolis. 1992 suundus ta keskkooliõpinguteks Stockholmi Enskilda gümnaasiumi, millele 1994 järgnes kaks aastat õpinguid Kent Schoolis Connecticutis. Seejärel jätkas ta haridusteed Lundsbergsi keskkoolis, mille lõpetas 1999. aastal.

Sõjaväelised kohustused
-----------------------

Carl Philip täitis oma sõjaväekohustuse Vaxholmi rannikukaitse rügemendis 2000. aasta sügisel. 2002. aasta detsembris sai temast *fänrik* (lipnik) ja 2004 Rootsi Kuningliku Mereväe leitnant.

Tunnustus
---------

Värmlandi hertsogi Carl Philipi vapp
* 2011 – Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk

Harrastused
-----------

Prints Carl Philip on tegelenud skautlusega ning naudib tegevusi värskes õhus. Ta on huvitatud spordist, eriti jalgpallist, ujumisest ja suusatamisest. 2003. aastal osales ta Vasaloppeti suusamaratonil. Carl Philipi kireks on autovõidusõidud ning tal on ka luba neist osa võtta.

Isiklikku
---------

Carl Philip oli üheksa aastat koos jõuka Rootsi ärimehe tütre Emma Pernaldiga. Paar elas Stockholmis. Räägiti, et noored plaanisid abielluda, kuid Carl Philip tahtis oodata, kuni tema troonipärijast vanem õde abiellub. Carl Philip ja Emma Pernald lõpetasid oma suhte 2009. aastal. 27. juunil 2014 kihlus Carl Philip Sofia Hellqvistiga. Laulatus toimus 13. juunil 2015 Stockholmi kuningapalee kuninglikus kabelis. Carl Philipil ja Sofial on 3 poega: Alexander
sündis 19. aprillil 2016, Gabriel 31. augustil 2017 ja Julian, 26. märtsil 2021.

Viited
------

1. ↑  "Rootsi kuningakoja koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. juuni 2015. Vaadatud 5. juunil 2015.

Välislingid
-----------

* Carl Philipist Rootsi kuningliku õukonna kodulehel (inglise keeles)
**Udine** on linn Itaalias Friuli-Venezia Giulia maakonnas, endise Udine provintsi halduskeskus. Udine asub Friuli ja kogu Itaalia kirdepiiril, keset Alpide-eelset tasandikku.

Varem oli Udinel oma asukoha tõttu strateegiline tähtsus, sest sealt kontrolliti põhja pool paiknevate Sainfritzi ja Pontebba kuru kaudu Itaaliat ja muud Euroopat ühendavat liiklust.

Tänapäeval on Udine peatuspunktiks paljudele Alpidesse suunduvatele suusatajatele ja matkajatele.

Ajalugu
-------

Arheoloogilised leiud lubavad Udine asustust dateerida II aastatuhandesse eKr. Kirjalikes allikates on linna esimest korda mainitud 983. aastal, mil keiser Otto II määras Udine kindluse koos paari teise valdusega Aquileia perekonna omandisse.

1420 läks linn koos ülejäänud Friuli aladega Veneetsia vabariigi valitsemise alla. Sellest ajast kattub ajalugu põhiosas Veneetsia omaga. Veneetsia perioodil on ehitatud põhiosa linna paleedest. Rikkad perekonnad meelitasid sinna oma aja parimaid kunstnikke, näiteks Andrea Palladio 16. sajandil ja Giovanni Battista Tiepolo 18. sajandil.

1472–1499 ründasid Udine linna ja selle ümbruskonda korduvalt türklased.

Aasta 1511 oli Udine jaoks kohutav aasta (*annus horribilis*), kui toimus verine talurahvaülestõus, millele järgnesid maavärin ja katkupuhang.

Pärast Veneetsia vabariigi lõppu 1797. aasta Campoformio lepingu tulemusel läks Udine koos teiste Friuli aladega Austria valdusse, kuhu jäi kuni 2. oktoobrini 1866, mil sealsed alad läksid Itaalia kuningriigi koosseisu.

Vaatamisväärsused
-----------------

Porticato di San Giovanni kaaristu ja Torre dell'Orologio kellatorn
Udine ajalooline kesklinn on koondunud Piazza della Libertá ümber.

* Udine toomkirik (*Duomo*) romaani ja gooti stiilis. Näha võib Tiepolo maale ja freskosid. Kiriku juurde kuulub kaheksakandiline kellatorn.
* Oratorio della Purità kirik
* San Francesco kirik romaani stiilis
* Palazzo del Commune Veneetsia gooti stiilis, ehitatud 1448–1456
* Palazzo Arcivescovile; peapiiskopi palee

Viited
------

1. ↑  Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018, vaadatud 16.03.2019.

Välislingid
-----------

* Udine valla koduleht (itaalia keeles)
Keila Terviseradade viit
**Keila Terviserajad** on loodusrajad Keila linna edelaosas umbes 72-hektarisel männimetsaga kaetud maa-alal.

Terviseradadel asuvad liikumis-, rulluisu- ja suusarajad ning kaks kettagolfi parki. Lisaks on seal jalgpalliväljakud, miniseikluspark lastele, kelgunõlv ja välijõusaal. Keila Terviseradadelt algab 7 km pikkune matkarada.

Ajalugu
-------

Pärast võõrvägede lahkumist 1990. aastatel hakati endise tankipolgu territooriumile rajama suusaradasid. Terviseradade hoogsam ülesehitus algas 2007. aastal, kui leiti rahastus Norra ja Euroopa Majanduspiirkonna finantsmehhanismide kaudu. Suvel kasutati radasid looduses matkamiseks, rattasõiduks, jooksmiseks, jalutamiseks või kepikõnniks. 

28. augustil 2007 asutati piirkonna haldamiseks Sihtasutus Keila Terviserajad. 2008. aastal sai alguse kunstmurukattega jalgpalliväljaku ehitamine. 2013. aasta augustis anti Keila terviseradade haldamine üle Keila tervisekeskusele.

Tegevusvõimalused
-----------------

* 3 terviserada tervisejooksu ja -kõnni, kepikõnni jaoks
* 2 kettagolfi parki kokku 36 rajaga
* murdmaasuusarajad pikkusega 4 km, 5 km ja 7,5 km, lisaks 3 km valgustatud suusarada
* 3 eri pikkusega kiir-rulluisurada pikkusega 0,7–2,5 km
* jõulinnak harrastusvõimlemiseks

Galerii
-------

* JalgrattasportJalgrattasport
* KelgutamineKelgutamine
* SuusatamineSuusatamine
* KettagolfKettagolf

Viited
------

1. 1 2  "Keila terviserajad". *terviserajad.ee*. Vaadatud 04.04.2020.
2. 1 2  "Keila Terviserajad". *Spordiregister*. Vaadatud 04.04.2020.
3. ↑  "Terviserajad". *keilasport.ee*. Vaadatud 04.04.2020.
**Ülalt alla**: parlamendivalimistel Iraagis hääletav Iraagi naine; Nene Teye Kwesi Agyeman, Shai Chief of Ghana; Park Geun-hye ametisseastumine Lõuna-Korea presidendiks; Euroopa Parlamendi istungisaal Strasbourgis; Tai kuninga Rama X kroonimine; meeleavaldajad Tšiilis; osalejad 2020–2021. aasta India põllumeeste protestil; 2012. aasta Venemaa presidendivalimistel hääletav naine
**Poliitika** on protsess, mille käigus erinevate sotsiaalsete subjektide sihikindla tegevuse tulemusena jõutakse otsusteni (poliitiliste otsusteni), mis määravad neist subjektidest koosnevas sotsiaalses grupis või gruppidevahelistes suhetes kehtivad reeglid. 

Enamasti peetakse poliitikast rääkides silmas riike või riikidevahelisi suhteid mõjutavate otsuste tegemist, milles osalevad poliitikud ja parteid. Poliitika tähendab siiski ka muude sotsiaalsete gruppide, sealhulgas ettevõtete ja organisatsioonide vahelisi ja siseseid võimusuhteid puudutavaid otsuseid. Kuigi algselt on poliitikat seostatud ainult avaliku sfääriga, on seda mõistet üle kantud ka erasfäärile. 

Poliitiliste otsuste tegemises osalevad erinevate huvidega sotsiaalsed subjektid (huvigrupid, parteid, organisatsioonid ja üksikisikud), kasutades argumenteerimist ja aktsioone. Poliitilise tegevusel tulemusel saavad isikud, parteid, organisatsioonid jne võimule riigis ja omandavad mõjuvõimu ühiskonnas. 

Vajadus poliitika järele tuleneb sellest, et sotsiaalsetes gruppides (sealhulgas ühiskonnas) on erinevate huvide ja arvamustega sotsiaalseid subjekte ehk teiste sõnadega on olemas sotsiaalne konflikt. Poliitiliste otsuste tegemisel tuleb saavutada kokkulepe, mis eeldab kompromissi erinevate huvide ja arvamuste vahel.

Vaata ka
--------

* Eesti poliitika
* fiskaalpoliitika
* maailma poliitikute loend
* maailma parteide loend
* parteide loend riikide kaupa
* poliitikaanalüüs
* politoloogia
* politoloogia mõisteid
* politoloogide loend
* rahapoliitika
* rahasüsteem
* sotsiaalpoliitika
* õiguspoliitika

Välislingid
-----------

* Poliitika ja valitsemise alused. Kõrgkooliõpik. Autorid: Mari-Liis Jakobson, Leif Kalev, Ott Lumi, Rein Ruutsoo, Tõnis Saarts, Georg Sootla, Anu Toots, Raivo Vetik. 2011, PDF-fail (allalaaditav)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Poliitika** |

| * v
* r
Poliitilised ideoloogiad |
| --- |
| 

* Anarhism
* Fašism
* Kommunism
* Konservatism
* Kosmopolitism
* Liberalism
* Libertarism
* Monarhism
* Rahvuslus
* Rahvussotsialism
* Roheline ideoloogia
* Sotsialism

 |