recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Küberkerksus** (inglise keeles *cyber resilience*) on seisund, olukord või omadus, kus organisatsioon suudab oma teenuseid pakkuda ka pidevate küberrünnakute olukorras ning neile vaatamata. Jätkuvate küberrünnakute kontekstis populariseeris seda mõistet Maailma Majandusfoorumi dokument aastast 2012.

Info- ja küberturbetermineid koondav AKIT esitab ingliskeelse termini *resilience* eestikeelseks vasteks hoopis **elastsus, paindlikkus**, ning selgitab seda mõistet kui organisatsiooni või süsteemi kohanemisvõimelisust keerulises ja muutuvas keskkonnas; [see on:] IT-süsteemide töö- ja äriprotsesside suhteliselt normaalne jätkumine pärast intsidente; kiire ja pingutusteta taaste nõuab varundamist, tõrketaluvust ja nõrkade lülide arvu minimeerimist.

Küberturbe ja küberkerksuse erinevus seisneb järgmises:

* **küberturve** hõlmab meetodeid ja võtteid, millega küberruumis turvalisust tagatakse;
* **küberkerksus** käsitleb jätkusuutlikkuse tagamist organisatsiooni koguvaates, aga ka organisatsiooni poolt nii küber- kui ka tavaruumis pakutavate teenuste vaates.

Eestikeelne termin ja selle kriitika
------------------------------------

26. septembril 2014 tegi Eesti kaitseministeerium teatavaks sõjandusalaste sõnade loomekonkursi Sõjandussõnause tulemused. Uute terminitena otsustati muuhulgas kasutusele võtta sõna *kerksus* ingliskeelse termini *resilience* vastena.

AKIT eitab terminit *kerksus*, ametkonnad seevastu kasutavad seda ametlikes publikatsioonides.

Ingliskeelse sõna *resilience* vastena on kasutatud ka *säilenõtke*.

Vaata ka
--------

* küberturvalisus

Viited
------

1. ↑  WEF. "Cyber resilience: everything you (really) need to know". *World Economic Forum*.
2. ↑  WEF. "Partnering for Cyber Resilience - Risk and Responsibility in a Hyperconnected World - Principles and Guidelines" (PDF). *World Economic Forum*.
3. 1 2  AS Cybernetica. "resilience - elastsus(3), paindlikkus". *AKIT*.
4. ↑  Jake Olcott. "Cybersecurity Vs. Cyber Resilience: A Quick Comparison Of Terms". *Bitsighttech*.
5. ↑  Toomas Randlo. "Sõjandussõnaus andis uuteks sõnadeks *sotra*, *lävimine* ja *reke*". *Postimees*.
6. ↑  "Küberseaduse eelnõu seletuskiri" (PDF). *Eesti Advokatuuri koopia eelnõu seletuskirjast*. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 21. märts 2018.
7. ↑  "Uurimisteemad". *Rahvusvaheline Kaitseuuringute Keskus (RKK/ICDS)*. Originaali arhiivikoopia seisuga 21. märts 2018.
8. ↑  Säilenõtke kohanemine.
Kuressaare haigla peasissepääs  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 10. mai 2020
Edward Laane ja Jüri Ratas koroonapandeemia ajal Kuressaare Haigla juures
**Kuressaare haigla** on haigla Kuressaares Saaremaal, Aia tänav 25.

Kuressaares avati esimene haigla 1804. aastal ja seda peetakse Kuressaare haigla alguseks.

Praeguses hoones tegutseb haigla alates 1941. aastast. Praeguse haigla vanas osas ehk nüüdses mõistes Kuressaare haigla C-korpuses on haigla siseosakonnad ja neuroloogiaosakond.

2020. aasta koroonapandeemia ajal Eestis kujunes Kuressaare haigla n-ö koroona epitsentriks.

Endisi ja praeguseid töötajaid
------------------------------

Hannes Haavel, Märt Kõlli, Ülle Käsk, Edward Laane, Toomas Meritam, Juhan Nemvalts, Tiina Prükk, Jüri Raudsepp, Tähti Saar, Viktor Sarapuu, Toomas Tartes, Aare Taul, Rando Truve, Uno Ugandi, Eduard Viira, Ivar Vipp, Mehis Vipp, Ilmar Vooremaa.

Viited
------

1. ↑  Margus Muld, Kuressaare haigla sai 215-aastaseks, ERR, 18. oktoober 2019.
2. ↑  Veljo Kuivjõgi, Kuressaare haigla vana maja saab 65-aastaseks[*alaline kõdulink*], Meie Maa, 7. veebruar 2006.
3. ↑  Priit Pullerits, Kuressaare haiglas on 41 töötajat andnud positiivse viiruseproovi, Postimees, 2. aprill 2020.
4. ↑  Koormuse leevendamiseks algab Kuressaare haiglast haigete ümberpaigutamine, ERR, 14. aprill 2020.
Jahor Šaranhovič (vasakul) 2017. aastal Valgevene koondises
**Jahor Aliaksandravič Šaranhovič** (valgevene keeles Ягор Аляксандравіч Шаранговіч; sündinud 6. juunil 1998 Minskis) on Valgevene jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis New Jersey Devils.

Valgevene kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2016–17 Valgevene kuni 20-aastaste võistkonnas. Järgmisel hooajal debüteeris ta KHL-is Minski Dinamo meeskonnas. Hooajal 2017–18 lõi ta KHL-is neli väravat ja andis kaheksa väravasöötu.

2018. aastal valis Devils ta NHL-i *draft* '​is 141. valikuna. 2018. aasta juulis sõlmis ta Devilsiga kolmeaastase lepingu. Aastatel 2018–2020 mängis ta kaks hooaega American Hockey League'is New Jersey Devilsi noorteklubis Binghamton Devils.

2020. aasta juulis naasis ta laenulepingu alusel Minski Dinamo. 34 liigamänguga lõi ta hooajal 2020–21 KHL-is 17 väravat ja andis kaheksa väravasöötu.

NHL-is debüteeris Šaranhovič 14. jaanuaril 2021 mängus Boston Bruinsi vastu. Esimese värava lõi ta oma teises mängus 16. jaanuaril, kui kohtuti taas Bruinsiga. Hooajal 2020–21 lõi ta NHL-is kokku 16 väravat, millega oli sel hooajal Devilsi paremuselt kolmas väravakütt. Esimese kübaratriki tegi ta NHL-is 2. aprillil 2022 mängus Florida Panthersi vastu.

Valgevene jäähokikoondise koosseisus on Šaranhovič osalenud kolmedel maailmameistrivõistlustel, esmakordselt 2017. aastal.

Viited
------

1. ↑  "Devils’ Sharangovich Scores Hat Trick in Loss to Panthers". thehockeywriters.com. 3.4.2022. Vaadatud 6.4.2022

Välislingid
-----------

* Jahor Šaranhovič NHL.com lehel
* Jahor Šaranhovič hockeydb.com lehel
**Inčukalns** (eesti **Kintsumäe**, vene keeles *Гинценберг*) on küla (*lielciems*) Lätis Vidzemes Sigulda piirkonnas, Inčukalnsi valla halduskeskus. Inčukalns asub merepinnast 52 meetri kõrgusel.

Seal asub Valga–Riia raudteeliini Inčukalnsi raudteejaam. Külla jäävad Atmodas iela, Inčukalna stacija ja Mežmala bussipeatus. Lisaks haldushoonetele asuvad seal raamatukogu, põhikool ja muusikakool.

Inčukalns tekkis Inčukalnsi mõisa (saksa keeles *Hinzenberg*) ja Henningi karjamõisa juurde. Arenema hakkas küla pärast raudtee rajamist aastal 1886. Aastail 2006–2021 kuulus küla Inčukalnsi piirkonda, olles selle halduskeskuseks.

2015. aastal oli külas 2069 elanikku, 2020. aastal 1985.

Inčukalns

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze, vaadatud 20.04 2020
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  Autotransporta direcija
5. ↑

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Inčukalns** |

| * v
* r
Inčukalnsi valla asulad |
| --- |
| 
Egļupe **·**  Gauja **·**  Griķi **·**  **Inčukalns** **·**  Indrāni **·**  Kārļzemnieki **·**  Kļavas **·**  Krustiņi **·**  Meža miers |
**Aguascalientese osariik** (hispaania keeles 'kuumad allikad') on osariik Mehhiko keskosas. See paikneb Zacatecase osariigi ja Jalisco osariigi vahel.

2023. aastal on Aguascalientese osariik Ameerika kultuuripealinn.

See on elanike arvult riigi kuues väiksem ja pindalalt neljas väiksem osariik, kuid rahvastikutiheduselt neljandal kohal. Osariigi 1,3 miljonist elanikust elab üle 900 000 osariigi pealinnas Aguascalienteses.

Aguascalientese piirkonnas asub palju kuumaveeallikaid. Ajalooliselt on Aguascalientes tuntud raudtee- ja tekstiilitööstuse poolest, samuti ka tänapäevani levinud veini valmistamise poolest.

Ajalugu
-------

Aguascalientese osariik on loodud 1835. aastal.

Haldusjaotus
------------

Aguascalientese osariik on jagatud 11 kohalikuks omavalitsusüksuseks.

Vaata ka
--------

* Aguascalientese osariigi lipp

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Capital Americana de la Cultura. cac-acc.org. Vaadatud 9.3.2023

Mehhiko administratiivüksused

Aguascalientes **·**  Baja California **·**  Baja California Sur **·**  Campeche **·**  Chiapas **·**  Chihuahua **·**  Coahuila **·**  Colima **·**  Durango **·**  Guanajuato **·**  Guerrero **·**  Hidalgo **·**  Jalisco **·**  Ciudad de México **·**  México osariik **·**  Michoacán **·**  Morelos **·**  Nayarit **·**  Nuevo León **·**  Oaxaca **·**  Puebla **·**  Querétaro **·**  Quintana Roo **·**  San Luis Potosí **·**  Sinaloa **·**  Sonora **·**  Tabasco **·**  Tamaulipas **·**  Tlaxcala **·**  Veracruz **·**  Yucatán **·**  Zacatecas
**Laine** on naisenimi.

Eestis
------

Mats Tõnisson esitas oma kalendris nime juba 1886. aastal. Laina kujul on kalendrinimena fikseeritud 1883. aastal. Oskar Kallase nimestikus 1911. aastal esineb "viimastel aastatel juba tarvitusele võetud" nimena. 1930.–1950. aastatel oli Laine esimesel sageduskohal eestipärane naisenimi. Aastatel 1935–1940 võtsid täiskasvanud rohkesti Lainet võõrnimede asemele.

1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Laine 2196 naisel. Laine oli Eestis populaarsuselt 75. naisenimi.

Kõige populaarsem oli eesnimi Laine vanuserühmas 85+, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 150,87 ning Jõgeva maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 32,48. Laine oli keskmiselt 76 aasta vanune (mediaanvanus oli 79). 

1. jaanuari 2022 seisuga oli Eestis eesnimi Laine 1709 naisel. Laine oli Eestis populaarsuselt 98. naisenimi.

Lätis
-----

Lätis oli 2023. aasta 30. septembri seisuga eesnimi Laine 670 inimesel. Lisaks esines see 12 mitmeosalises eesnimes.

Nime kandjaid
-------------

* Laine Hone, eesti tõlkija ja filoloog
* Laine Kadakas, eesti filosoof
* Laine Kallas, eesti põllumajandusteadlane ja endine kergejõustiklane
* Laine Karindi, eesti koorijuht ja muusikapedagoog
* Laine Kunnberg-Bortnikov, Eesti kunstnik, poliitik ja Eesti Punase Risti tegelane
* Laine Mesikäpp, eesti näitleja
* Laine Mägi, eesti näitleja
* Laine Paavo, Eesti saksa filoloog
* Laine Pant, Kanada eesti seltsitegelane
* Laine Peep, eesti raamatukogundustegelane ja psühholoog
* Laine Pukk, eesti kunstiteadlane
* Laine Randjärv, Eesti poliitik ja muusikapedagoog
* Laine Roht ehk Kaika Laine, eesti rahvaravitseja
* Laine Tarvis, Eesti poliitik
* Laine Toomsalu, eesti õpetaja ja kodu-uurija

Viited
------

1. ↑  Edgar Rajandi. Raamat nimedest. Tallinn, 1966, lk. 102-103
2. 1 2
3. ↑  Personvārdu datu bāze
**Maiste** on eesti perekonnanimi.

Statistika
----------

2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Maiste 31 inimesel: 135 mehel ja 164 naisel. Perekonnanimede levikult oli Maiste meeste puhul 539. kohal ja naiste puhul 452. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Maiste vanuserühmas 85+, kus neid on 10 000 elaniku kohta 3,1. Perekonnanime Maiste kandja oli keskmiselt 43 aasta vanune

Nimede eestistamisel võeti perekonnanimi Maiste aastatel 1935–1940 36 korral uueks nimeks isikute poolt, kes varem kandsid näiteks nimesid Künstler, Martinson, Mathisen ja Mattiisen.

Nime kandjaid
-------------

* Ants Maiste, eesti odaviskaja ja sporditegelane (1924–1989)
* Juhan Maiste, eesti kunstiajaloolane
* Margus Maiste, eesti arhitekt (1977–)
* Martin Maiste, eesti maadleja (1912–1991)
* Meelis Maiste, eesti sulgpallur (1976–)
* Teo Maiste, eesti laulja (1932–2018)
* Valle-Sten Maiste, eesti ajakirjanik ja teatrikriitik (1972–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika Vaadatud 8.12.2023.
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Maiste. Vaadatud 07.12.2023.

Välislingid
-----------

* Maiste statistikaameti andmebaasis
**Raku** on allasum Tallinnas Nõmme linnaosas Raudalu asumis. See on saanud nime endise Raku karusloomakasvanduse järgi.

Vaata ka
--------

* Raku sovhoos

Viited
------

1. ↑  Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk 205

Tallinna väike vapp
Tallinna linnaosad ja asumid

**Linnaosad:**  Haabersti linnaosa **·**  Kesklinna linnaosa **·**  Kristiine linnaosa **·**  Lasnamäe linnaosa **·**  Mustamäe linnaosa **·**  Nõmme linnaosa **·**  Pirita linnaosa **·**  Põhja-Tallinna linnaosa
**Asumid (allasumid):** Aegna **·**  Astangu **·**  Haabersti **·**  Hiiu **·**  Iru **·**  Juhkentali **·**  Järve **·**  Kadaka **·**  Kadriorg **·**  Kakumäe **·**  Kalamaja **·**  Karjamaa (Hundipea) **·**  Kassisaba **·**  Katleri **·**  Keldrimäe **·**  Kelmiküla **·**  Kitseküla **·**  Kivimäe **·**  Kloostrimetsa **·**  Kompassi **·**  Kopli **·**  Kose (Kose-Kallaste **·**  Lükati **·**  Varsaallika) **·**  Kuristiku **·**  Kurepõllu **·**  Laiaküla **·**  Lepiku **·**  Laagna **·**  Laagri **·**  Liiva **·**  Lilleküla (Lille **·**  Mooni **·**  Linnu **·**  Marja) **·**  Loopealse **·**  Luite **·**  Maakri **·**  Maarjamäe **·**  Merimetsa **·**  Merivälja **·**  Mustakivi **·**  Mustamäe **·**  Mustjõe **·**  Mõigu **·**  Mäeküla **·**  Mähe (Kaasiku **·**  Mähe aedlinn) **·**  Männiku **·**  Nõmme **·**  Pae **·**  Paevälja (Paekalda) **·**  Paljassaare **·**  Pelgulinn **·**  Pelguranna **·**  Pirita **·**  Pääsküla (Vana-Pääsküla) **·**  Priisle **·**  Pikaliiva (Vikimõisa) **·**  Raua **·**  Raudalu (Raku) **·**  Rahumäe **·**  Rocca al Mare **·**  Sadama **·**  Seli **·**  Siili **·**  Sibulaküla **·**  Sõjamäe (Sõstramäe) **·**  Sikupilli **·**  Sitsi **·**  Sääse **·**  Südalinn **·**  Tatari **·**  Tondi **·**  Tiskre **·**  Tõnismäe **·**  Torupilli **·**  Tondiraba **·**  Uuslinn **·**  Uus Maailm **·**  Vismeistri **·**  Vanalinn (All-linn **·**  Toompea) **·**  Vana-Mustamäe **·**  Veerenni **·**  Veskimetsa **·**  Väike-Õismäe (Järveotsa) **·**  Väo **·**  Õismäe **·**  Ülemistejärve **·**  Ülemiste
**Tatjana Zavjalova** (vene keeles *Татьяна Завьялова*; sündinud 9. detsembril 1959) on Eesti ajakirjanik. Elab ja töötab Narvas. 

Ta lõpetas Uurali Riikliku Ülikooli ajakirjandusteaduskonna ja ÜLKNÜ KK juures asuva Kõrgema Komsomolikooli (*Высшая комсомольская школа при ЦК ВЛКСМ*) noorte ajakirjanduse osakonna.

Alates 1979. aastast töötas ta ajalehes Kreenholmi tekstiilitöötaja, oli selle ajalehe peatoimetaja. Aastatel 1990–1999 kandis ajaleht nime Kreenholm ning Tatjana Zavjalova töötas selle toimetajana. Kui 1999. aastal otsustas omanik Kreenholmi Valduse AS ajalehe müüa, otsustas Tatjana koos kolleegidega oma ettevõtte luua. Nad asutasid OÜ Prospekt-Media, mis sai ajalehe Krengolmski prospekt väljaandjaks. Tatjana Zavjalova töötas selle ajalehe peatoimetajana. 2007. aastal muutis ajaleht nime Viru Prospektiks. 2017. aastal omandas OÜ Prospekt-Media ajalehe Narvskaja Gazeta. Tatjana Zavjalova on ajalehe Viru Prospekt peatoimetaja, ajalehe Narvskaja Gazeta vastutav toimetaja-kirjastaja, MTÜ Lead juhatuse liige.

Tunnustus
---------

* 2003 – Eesti Ajakirjanike Liidu konkursi "Venekeelse ajakirjanduse täht" (*"Звезда русской прессы"*) võitja
* 2007 – Narva linnavalitsuse korraldatud konkursi "Narva Aasta Ettevõtja" tiitel "Narva Parim Naisettevõtja"
* 2016 – Ülemaailmse venekeelse ajakirjanduse assotsiatsiooni Jakov Borovoi nimelise preemia laureaat

Viited
------

1. ↑  Tatjana Zavjalova inforegistris
2. 1 2 3 4  Редакция / Редакция "ВП" и "НГ" (vaadatud 28.06.2020)
3. 1 2 3  История Prospekt Media. Как мы создали "Виру Проспект" и спасли "Нарвскую газету" (vaadatud 28.06.2020)
4. 1 2  Наши достижения (vaadatud 28.06.2020)
5. ↑  Русская зарубежная пресса в ЮНЕСКО обсуждала свое будущее Viru Prospekt 26.10.2016 (vaadatud 28.06.2020)
Andrus Kõre  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 5. juuli 2020
**Andrus Kõre** (sündinud 26. oktoobril 1966) on eesti tippjuht ja endine riigiteenistuja. 

Ta õppis 1982–1985 Nõo Keskkooli matemaatika-füüsika klassis. Kõre on lõpetanud Tartu Ülikooli majandusteaduskonna majandusküberneetikuna ja täiendanud end Eichstadti Ülikoolis Saksamaal. Alates 2018. aastast õpib ta Eesti Maaülikooli tehnikainstituudis tehnika ja tehnoloogia erialal. Tehnikateaduste bakalaureusekraad 2023. Jätkab õpinguid Eesti Maaülikooli Metsanduse ja inseneeria instituudi Energiakasutuse erialal.

Ta töötas enne Tartu Vangla direktori ametikohale asumist Valga Külmvagunite Depoos. Ta on töötanud ka Tartu Külmhoone tegevdirektorina ja Tartu Külmhoone Kaubanduse tegevdirektorina, AS-is Regio.

2006–2016 töötas ta Riigi Kinnisvara ASis. 2014–2018 töötas ta Andmevaras, alates 2018. aastast töötab Silikaat Grupis. Silikaat Kinnisvara AS tegevjuhina kuni detsember 2021. Alates jaanuarist 2022 Silikaat Grupp AS projektidirektorina.

2013–2014 oli ta Rahvusvahelise Lionsklubide Organisatsiooni Eesti piirkonna kuberner.

Ta on "Tallinna Vangla 2025–2026. Vastasseis" (ISBN 9789949016143) kaasautor. Seoses sellega astus ta üles Kanal2 saates Õhtu! 3. veebruaril 2020.

Viited
------

1. ↑  Jaan Lukas, Jõgevamaalt pärit Andrus Kõre tunneb vanglaid nagu oma viit sõrme, Vooremaa, 8. jaanuar 2021
2. ↑  Virkko Lepassalu, Finantsistist vanglatööle, Ärileht, 29. juuni 2001
3. ↑  Tartu Vanglat asub juhtima Andrus Kõre, Eesti Päevaleht, 25. juuni 2001
4. ↑  Lõviuudised (pdf)
5. ↑  3. veebruari 2020 saade Õhtu! (alates umbes 20:50)

Välislingid
-----------

* Kirjanikud Andres Kõre ja Rauno Võsaste kohtusid Vanaveski saunas, Vooremaa, 9. juuli 2021
*
**"Loodusajakiri"** on Kuku Raadio saade, mis on eetris neljapäeviti kell 10:00–10:30.

Saadet teeb Toomas Jüriado.

Saadet korratakse neljapäeviti kell 21:30–22:00.

Saade koosneb kahest kaheksaminutilisest osast.

2018. aasta 15. veebruaril oli külas Kristiina Viiron, kes rääkis ajakirja Eesti Mets viimasest numbrist.

2018. aasta 1. märtsil oli külas Helen Rohtmets-Aasa, kes rääkis ajakirja Horisondi viimasest talvenumbrist.

2018. aasta 5. märtsil oli külas Vello Mäss, kes rääkis allveelaevast Kalev.

2018. aasta 8. märtsil oli külas Marko Mägi, kes rääkis lindude toimetulekust talvel.

2018. aasta 15. märtsil oli külas Eva-Liisa Orula, kes rääkis "Eesti taimevaramust" ja Marika Mänd, kes rääkis entomovektortehnoloogiast.

2018. aasta 22. märtsil oli külas Triin Nõu, kes rääkis harilikust kanepist.

2018. aasta 29. märtsil oli külas Ulvar Käärt, kes rääkis Horisondi märtsi-aprillinumbrist.

2018. aasta 12. aprillil oli külas Kristiina Viiron, kes rääkis ajakirja Eesti Metsa kevadnumbrist.

2018. aasta 19. aprillil oli külas Helen Külvik, kes rääkis ajakirja Eesti Loodus aprillinumbrist.

2018. aasta 25. oktoobril oli külas Andres Uus, kes rääkis puithoonetest.

2018. aasta 1. novembril oli külas Toomas Kukk, kes rääkis ajakirja Eesti Loodus värskest numbrist.

2018. aasta 8. novembril oli külas Egle Tammeleht, kes rääkis mägra ja karu talvekorterist.

2018. aasta 15. novembril oli külas Urmas Roht, kes rääkis sitka kuuse majanduslikust potentsiaalist ja okaspuu-võõrpuuliikidest.

2018. aasta 22. novembril oli külas Helen Rohtmets-Aasa, kes rääkis Horisondi novembri-detsembrinumbrist.

Viited
------

1. ↑  Toomas Jüriado (13. veebruar 2018). "Uudistaja 14.02.2018". *Uudistaja*. MTÜ Loodusajakiri. Originaali arhiivikoopia seisuga 17. veebruar 2018.
2. ↑  Katre Palo (28. veebruar 2018). "Uudistaja 28.02.2018". *Uudistaja*. MTÜ Loodusajakiri. Originaali arhiivikoopia seisuga 11. märts 2018.
3. 1 2  Toomas Jüriado (11.04.2018). "Uudistaja 11.04.2018". *Uudistaja*. Loodusajakiri. Originaali arhiivikoopia seisuga 17. aprill 2018.
4. ↑  Toomas Jüriado (13. märts 2018). "Uudistaja 14.03.2018". *Uudistaja*. MTÜ Loodusajakiri. Originaali arhiivikoopia seisuga 15. märts 2018.
5. ↑  "Uudistaja 7.11.2018". *Uudistaja*. Loodusajakiri. 7. november 2018. Originaali arhiivikoopia seisuga 21. detsember 2018.
6. ↑  "Uudistaja 21. november 2018". *Uudistaja*. Loodusajakiri. 21. november 2018. Originaali arhiivikoopia seisuga 23. november 2018.

Välislingid
-----------

* Saate "Loodusajakiri" järelkuulamine
Pär Stenbäck (2009)
**Pär Olav Mikael Stenbäck** (sündinud 12. augustil 1941 Porvoos) on Soome ajakirjanik ja poliitik.

Ta on lõpetanud 1973. aastal Helsingi ülikooli magistrikraadiga haldusjuhtimise alal.

Töö ajakirjanikuna
------------------

Enne poliitikasse siirdumist oli ta ajakirjanik: 1963. aastal ajalehe Studentbladet peatoimetaja ja aastatel 1964–1967 Yleisradio toimetaja. Aastatel 1965–1969 toimetas ta välispoliitika kvartalikirja Ulkopolitiikka ja 1970–1974 oli ajalehe Västra Nyland parlamendikorrespondent. Alates 1966. aastast on ta kuulunud ajakirja Nya Argus toimetuskolleegiumi.

Töö Soome omavalitsusasutustes ja organisatsioonides
----------------------------------------------------

Aastatel 1974–1985 oli Stenbäck Espoos Hanasaare Rootsi-Soome Kultuurikeskuse juhataja ning Espoo linnanõukogu liige. 

Aastatel 1985–1988 oli ta Soome Punase Risti peasekretär ja 1996–1999 esimees, 1996–2002 Soome Rootsi kultuurifondi esimees.

Poliitiline tegevus
-------------------

Pär Stenbäck on 1970. aastast Soome Rootsi Rahvapartei liige (sh 1977–1985 oli partei esimees).

Aastatel 1970–1985 oli ta Soome parlamendi (Eduskunna) liige, 1979–1982 Soome haridusminister ja 1982–1983 välisminister.

Tegevus rahvusvahelistes organisatsioonides
-------------------------------------------

Aastatel 1988–1992 oli Stenbäck Genfis asuva Rahvusvahelise Punase Risti ja Punase Poolkuu Ühingute Föderatsiooni peasekretär.

1992–1996 oli ta Kopenhaagenis asuva Põhjamaade Ministrite Nõukogu peasekretär.

Tunnustus
---------

1999. aastal sai ta Soome presidendilt ministri aunimetuse.

2009 pälvis ta Punase Risti väljaantava Henri Duranti ordeni.

Välislingid
-----------

* Pär Stenbäcki CV Soome parlamendi veebiportaalis
* Pär Stenbäcki koduleht

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Fridtjov Clement** | **Põhjamaade Ministrite Nõukogu peasekretär**1992–1996 | Järgnev**Søren Christensen** |
Valla maastik
**Suntaži vald** (läti keeles *Suntažu pagasts*) on vald Lätis Ogre piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Ogresgalsi, Laubere, Ķeipene, Tīnūži ja Rembate vallaga, Ropaži piirkonnaga Ropaži vallaga ning Sigulda piirkonna Mālpilsi vallaga.

Valla pindala on 160 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1938 inimest. Aastal 2022 oli elanikke 1633. Valla keskuseks on Suntaži küla. Vallavanem on Valdis Ancāns.

Ajalugu
-------

Aastal 1935 oli Suntaži valla pindala 126 km². Aastal 1945 moodustati vallas Suntaži ja Jugla külanõukogud, ent aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Suntaži külanõukoguga Jugla külanõukogu. Aastal 1990 organiseeriti külanõukogu ümber vallaks. 2009. aastal liideti vald Ogre piirkonnaga.

Kultuurimälestised
------------------

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Suntaži kirik ja selle altar, Kastrāne linnamägi ning Ķoderi linnamägi ehk Suure mehe säng. Regionaalse kaitse all on Anna mäe ehk Kirikumäe muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Suntaži mõisa hoonetekompleks (sealhulgas häärber, kaks lindlat, teenijate maja, aedniku maja ja meierei) ja Kirikuaseme muinasasula.

Loodus
------

Vald asub Kesk-Läti madalikul. Suurim jõgi on Mazā Jugla.

Looduskaitse all on Akmeņkrogi pärn, Grunduļi tamm, Alejase tamm, Upespilsi lehis, Ezeri lehiserivi, Rautēni tamm, Kazase kõrtsi pärn ja Veckruspari tammed, lisaks kasvab vallas arvukalt nimetuid põlispuid. Valla lääneossa jääb osaliselt Lielie Kangari hoiuala.

Asustus
-------

2011. aasta seisuga elas vallas 1744 lätlast, 117 venelast, 35 valgevenelast, 8 ukrainlast, 8 poolakat ja 5 leedulast.

Valla külad on:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Glāznieki | mazciems | 49 (2022) |
| Jugla | vidējciems | 95 (2022) |
| Ķieģeļceplis | mazciems | 61 (2022) |
| **Suntaži** | lielciems | 702 (2022) |
| Upespils | vidējciems | 59 (2022) |
| Viršņukalns | mazciems |  |

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited
------

1. ↑  Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā) 2021 - 2022, vaadatud 3.10.2023.
2. ↑  Ogres novads, vaadatud 25.05 2021
3. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
4. ↑  Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9
5. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
6. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
7. ↑  Ethnic composition of Latvia 2011
8. ↑  Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.

Välislingid
-----------

 Suntaži vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

Ogre piirkonna haldusüksused

* Birzgale vald
* Ikšķile linn
* Jumprava vald
* Ķegumsi linn
* Ķeipene vald
* Krape vald
* Laubere vald
* Lēdmane vald
* Lielvārde linn
* Lielvārde vald
* Madliena vald
* Mazozoli vald
* Meņģele vald
* Ogre linn
* Ogresgalsi vald
* Rembate vald
* Suntaži vald
* Taurupe vald
* Tīnūži vald
* Tome vald
Friedrich Robert Helmert
**Friedrich Robert Helmert** (31. juuli 1843 Freiberg – 15. juuni 1917 Potsdam) oli saksa geodeet ja vigade teooriate kirjutaja.

Elulugu
-------

### Lapsepõlv ja haridus

Friedrich Robert Helmert sündis 31. juulil 1843 Freibergis Johann Friedrich Helmerti ja tema naise Christiane Fredericke perekonda. Helmert oli pere kõige noorem laps, tal oli 16 õde-venda, kellest paljud surid juba noorena. Nooruspõlve veetis ta Freibergis, kus ta õppis aastatel 1849–1857 kodulinnas asuvas Knabenbürgerschule poistekoolis. 13-aastaselt alustas Helmert õpinguid Annenrealschule koolis. Tänu headele õpitulemustele sai ta võimaluse suunduda pärast kooli lõpetamist Freibergist Dresdeni linna Polütehnika Kolledžisse, mis on tänapäeval tuntud kui Dresdeni Tehnikaülikool, kus ta hakkas inseneeriat õppima. Seal süvenes ka huvi geodeesia vastu. Doktorikraadi sai Helmert 12. mail 1868 Leipzigi Ülikoolis.

### Pärast õpinguid

Kaks aastat peale doktorikraadi saamist, aastal 1870, sai Helmert uue tehnikaülikooli RWTH Aacheni instruktoriks ja kaks aastat hiljem professoriks. Aitas Saksa keisririigil üle minna 1872. aastal meetermõõdustikule.

Töökäik
-------

* 1859 – Christian August Nageli abiline Erzgebirge mäeaheliku söevälja triangulatsiooni projektis.
* 1863 – Christian August Nageli assistent kraadide mõõtmises.
* Leipzigi triangulatsioonivõrgu rajamine C. Bruhnsi alluvuses.
* 1869 – vaatleja Hamburgi astronoomiaobservatooriumis.
* 1870 – Geodeesia instruktor RWTH Aacheni tehnikakoolis, kus ta nimetati 1872. aastal professoriks.
* 1886 – Preisi Kuningliku Geodeesia instituudi direktor.
* 1887 – Berliini ülikooli kõrggeodeesia professor ja Geodeesia Instituudi direktor.

Panus geodeesiasse
------------------

Friedrich R. Helmerti järgi on saanud nimetuse Helmerti teisendus. Tegemist on geomeetrilise teisendusmeetodiga kolmemõõtmelises ruumis. On kasutusel geodeesias nullpunktide vaheliste teisenduste tegemiseks.

Saavutused
----------

* 1874 – *Der Sternhaufen im Sternbilde des Sobieskischen Schildes*

Tunnustus
---------

Ta oli ülemaailmse geodeetilise ühenduse "Rahvusvaheline Maa pöörlemisteenistuse" president ning Preisi Teaduste Akadeemia liige Berliinis. 1905. aastal valiti Helmert Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia liikmeks. Lisaks pälvis ta umbes 25 Saksa ja välismaist ordenit. Helmerti auks nimetati tema järgi kuukraater, mille 1973. aastal IAU heaks kiitis.

Viited
------

1. ↑  "Friedrich Robert Helmert". *www.encyclopedia.com*. Vaadatud 18. veebruaril 2022.
2. ↑  "Friedrich Robert Helmert". *peoplepill.com*. Vaadatud 18. veebruaril 2022.
**Mazda Motor Corporation** (jaapani keeles: マツダ株式会社) (enamasti kasutatakse lihtsalt nime Mazda) on rahvusvaheline Jaapani autotootja, mille peakorteri asukohaks on Fuchū, Aki rajoon, Hiroshima prefektuur, Jaapan.

Ajalugu
-------

Mazda sai alguse ettevõttest Toyo Cork Kogyo Co, mis asutati 30. jaanuaril 1920 Jaapanis Hiroshimas korgitoodete valmistamise tehasena ning 1927. aastal sai ettevõtte nimeks Toyo Kogyo Co.

1931. aastal alustati sõidukite tootmist, võeti kasutusele Mazda nimi ning asuti tootma kolmerattalisi kaubaveo mootorrattaid nimega Mazda-go.

* Mazda-GoMazda-Go
* Mazda-GoMazda-Go

Mazda esimeseks sõiduautoks oli väikeauto Mazda R360 (1960), millele järgnes 1962. aastal Mazda Carol.

* Mazda R360Mazda R360
* Mazda CarolMazda Carol

Ametlikult sai ettevõtte nimeks Mazda alles 1984. aastal, kuigi ettevõte oli müünud autosid Mazda nime all juba pikka aega. 

* Mazda CosmoMazda Cosmo
* Mazda 323Mazda 323
* Mazda 323Mazda 323
* Mazda MX-3Mazda MX-3
* Mazda 323Mazda 323
* Mazda MX-5Mazda MX-5
* Mazda 6Mazda 6
**Hans Kubu** (5. jaanuar 1892 Tuhalaane vald – 6. september 1942 Ussollag, Solikamsk) oli eesti vaimulik ja haridustegelane.

Haridus
-------

Hans Kubu lõpetas Pärnus gümnaasiumi. Aastatel 1912–1916 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas.

Vaimulikutegevus
----------------

Prooviaastal oli ta Võru Katariina koguduses ja Laiuse Püha Jüri koguduses. Ordineeriti 5. oktoobril 1917 õpetajaks. Hans Kubu oli aastatel 1918–1940 Tallinna Jaani koguduse ja aastatel 1940–1941 Tallinna Niguliste koguduse õpetaja. Lisaks oli ta aastatel 1935–1941 Tallinna praostkonna praost. 1939. aastal oli ta Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku Hooldusnõukogu liige ja 1940. aastal saksa koguduste likvideerimiskomisjoni esimees.

Pedagoogitegevus
----------------

Aastatel 1919–1921 oli Hans Kubu Jaani koguduse gümnaasiumi juhataja, mille baasil ta asutas Hans Kubu eragümnaasiumi, mis 1927. aastal ehitas Tallinna Imanta tänavale uue koolihoone ning 1937. aastal reorganiseeriti erakolledžiks.

Oli samal ajal ka mitmes Tallinna linna koolis usuõpetaja, lisaks aastatel 1920–1922 Tallinna Linna 2. Tütarlaste Gümnaasiumi usuõpetaja.

Vahistamine ja surm
-------------------

Hans Kubu vahistati 28. juunil 1941 ning saadeti Siberisse, kus ta suri 1942. aastal Solikamskis Ussollagi vangilaagris.

Viited
------

1. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
2. ↑  Saksa kogudus pärandas matmata surnuid. Rahvaleht nr 44, 21. veebruar 1940. Lk 4
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. november 2013. Vaadatud 28. juulil 2011.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**Eesti NSV Siseministeeriumi Riiklik Autoinspektsiooni Valitsus** oli Eesti NSV Siseministeeriumi allasutus, mis tegeles mootorsõidukite registreerimise, tehnilise kontrolli ja liiklusohutuse tagamisega.

Inspektsioon loodi 1950. aastal ning lõpetas oma tegevuse pärast politseiseaduse vastuvõtmist 1990. aastal. Asutuse liiklusjärelvalve ülesanded võttis üle taasloodud Eesti Vabariigi politsei liikluspolitsei büroo ning Transpordi- ja Sideministeeriumi Eesti Vabariigi Riikliku Liiklusohutusamet. 

Aastatel 1980–1989 oli valitsuse ülem Hellat Rumvolt. 1970–1990 oli ülema asetäitja Ants Väravas.

Valitsus koosnes tehnilise järelevalve osakonnast, mille juht oli Enn Saik, liikluspatrullteenistuse osakonnast, jälitusjaoskonnast, maanteeliiklusosakonnast, mille alluvusse kuulus inseneriteenistuse grupp, ning riiklikust registreerimis- ja eksamijaoskonnast.

Vaata ka
--------

* Eesti Riiklik Autoregistrikeskus, mis moodustati Riikliku Autoinspektsiooni Valitsuse Vabariiklikust Registreerimise- ja Eksamijaoskonnast

Viited
------

1. ↑  Vabariiklik Autoinspektsioon, www.eki.ee
2. ↑  Eesti Vabariigi Riikliku Liiklusohutusameti põhimääruse kinnitamise kohta, RT 1991, 15, 216
3. ↑  VÄRAVAS, Ants (10. VI 1937 Tallinn – 20. VIII 2018 Tallinn), www.esbl.ee
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib hajusparvest; mütoloogiliste tegelaste kohta vaata artiklit Plejaadid (mütoloogia); teiste tähenduste kohta vaata lehte Plejaadid (täpsustus).* |

---

**Plejaadid** on Sõnni tähtkujus asuv hajusparv, mille Messier' kataloogi tähiseks on M45. Parve kaugus Maast on 440 valgusaastat.

Plejaadid on palja silmaga vaadeldavad ja need olid tuntud juba eelajaloolisel ajal. Plejaade on kirjalikult mainitud Antiik-Kreekas Homerose ja Hesiodose teostes. Piiblis on Plejaade mainitud kolm korda.

Plejaadidega on seotud müüdid mitmete rahvaste mütoloogias. Vanad eestlased tundsid plejaade nimega **Sõelatähed** või **Taeva Sõel**. Vanakreeka mütoloogias olid Plejaadid Atlase ja merenümfi Pleione seitse tütart, keda jälitas Orion. Jaapanlased tunnevad Plejaade nimega Subaru.

Struktuur
---------

Plejaadide kaart
Plejaadide diameeter on umbes 86 valgusaastat, millest tuuma diameeter moodustab 16 valgusaastat. Parves on üle 3000 tähe. Plejaadid koosnevad peamiselt noortest ja kuumadest sinise valgusega tähtedest, millest sõltuvalt kohalikest vaatlustingimustest kuni 14 on palja silmaga vaadeldavad. Hajusparve mass on arvatavalt umbes 800 Päikese massi, millest enamiku moodustavad tuhmid tähed.

Paljud hajusparve liikmed on pruunid kääbused, mille mass pole piisav, et neis toimuks termotuumasüntees. Astronoomid on teinud suuri pingutusi, et pruune kääbuseid Plejaadidest ja teistest noortest täheparvedest leida, sest need on endiselt võrdlemisi heledad ja vaadeldavad. Vanemates täheparvedes olevad pruunid kääbused on raskemini uuritavad.

Plejaadide heledaimad tähed
---------------------------

| Nimi | Tähistus | m | Spektriklass | Gaasipilved jm. |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Alküoone | η (25) Tauri | 2,86 | B7e III | vdB 23 |
| Atlas | 27 Tauri | 3,62 | B8 III | Ced 19o |
| Elektra | 17 Tauri | 3,70 | B6e III | vdB 20 |
| Maia | 20 Tauri | 3,86 | B7 III | NGC 1432 |
| Merope | 23 Tauri | 4,17 | B6 IV | NGC 1435 + IC 349 |
| Taygeta | 19 Tauri | 4,29 | B6 V | Ced 19e |
| Pleione | BU (28) Tauri | 5,09v | B8e p | Ced 19p |
| Celaeno | 16 Tauri | 5,44 | B7 IV | Ced 19c |
| HD 23753 |  | 5,44 | B8 V |  |
| Asterope I | 21 Tauri | 5,64 | B8e V | Ced 19h |
| HD 23324 | 18 Tauri | 5,65 | B8 V |  |
| HD 23950 |  | 6,07 | B8 III |  |
| HD 23923 |  | 6.17 | B8 V |  |
| HD 23629 | 24 Tauri | 6,28 | A0 V |  |
| Asterope II | 22 Tauri | 6,41 | B9 / A0 Vn | Ced 19h |
| HD 23822 | 26 Tauri | 6,48 | F0 | *näiv liige* |

Viited
------

1. ↑  "Pleiades star cluster, aka Seven Sisters". *EarthSky*. Vaadatud 27. jaanuar 2019.
2. ↑  "Pleiades: The Seven Sisters (Messier 45)". *Constellation Guide*. Vaadatud 27. jaanuar 2019.
3. ↑  "Messier 45". *SEDS*. Vaadatud 27. jaanuar 2019.
4. ↑  "Taeva Sõelad". *Tartu Tähetorni Astronoomiaring*. Vaadatud 27. jaanuar 2019.
5. ↑  "Pleiades Mythology". *NAIC*. Vaadatud 27. jaanuar 2019.
6. 1 2  "How Many Pleiades Can You See?". *Sky&Telescope*. Vaadatud 25. aprill 2020.
Geograaf Taavi Pae Eesti kaartidega. Lauri Kulpsoo foto 2018. aastast
**Taavi Pae** (sündinud 27. detsembril 1976) on eesti geograaf.

Haridus
-------

Ta õppis Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonnas geograafiat, lõpetas ülikooli 1999. aastal. 2002. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis Erki Tammiksaare juhendamisel magistritöö "Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemine" ning 2006. aastal Erki Tammiksaare ja Rein Ahase juhendamisel doktoritöö "Formation of cultural traits in Estonia resulting from historical administrative division".

Töö
---

* 2002–2009 teadustoimetaja Eesti Entsüklopeediakirjastuses
* Septembrist 2006 töötanud Tartu Ülikoolis eri ametikohtadel lektori või/ja teadurina.
* Septembrist 2018 Tartu Ülikooli Loodus- ja täppisteaduste valdkonna ökoloogia ja maateaduste instituudis Eesti geograafia dotsent.

Teosed
------

2019. aastal ilmus Taavi Pae koostatud "Eesti rahvusatlas" (Tartu Ülikooli geograafia osakond, Regio). Atlas koondab Eesti kartograafilise pärandi, samas sisaldab see ka 30 tänapäevast kaarti ja Eesti kartograafia ajaloo bibliograafia (koostas Heino Mardiste). Eesti rahvusatlas valiti 2019. aasta Eesti kaunimate raamatute hulka ja Tartu aasta teo nominendiks. 

Raamatu "Viguriga kaardid - Eesti kujutanuna kaartidel" kaanepilt
2022. aastal ilmus Taavi Pae koostatuna raamat "Viguriga kaardid - Eesti kujutatuna kaartidel". See sisaldab 65 kaarti, mis ilmusid 2021. aasta jaanuarist 2022. aasta juunikuuni Postimehe nädalalõpulisas "AK".

õ ja ö piir Saaremaal
---------------------

Taavi Pae eestvõttel tähistati 2019. aastal Roheliste rattaretkel Reina ja Põripõllu küla lahkmejoonel õ ja ö häälikuline piir. Selle selgitas 1928. aastal välja Theodor Kaljo. Maanteeamet keelas sildid. 30. novembril 2020 avati viiemeetrine tähis. õ/ö tähis valiti rahvahääletusel 2020. aasta keeleteoks.

Tunnustus
---------

* 2019 Tartu Ülikooli aumärk
* 2022 Eesti looduskaitsemärk

Viited
------

1. ↑  Saaremaa sai Ö-tähe kauaoodatud tähise ERR, 30. november 2020. Vaadatud 7. aprill 2021
2. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 9.12.2022.

Välislingid
-----------

* Taavi Pae Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
Daugava-äärse Vīnakalnsi kindlustatud asula asukoht tänapäeval
**Kindlustatud asula** oli Euroopa varase metalliaja asulatüüp, mis paiknes looduslikult kaitstud kohasgugug (nt künkal) ja oli sageli tugevdatud kunstlike kindlustustega, eriti kui looduslik kaitse jäi nõrgaks. Lääne- ja Põhja-Euroopa kirjanduses kasutatakse sama nähtuse kohta sageli terminit "mägiasula" (inglise keeles *hill-top settlement*). Levinud arvamuse kohaselt olid seesugused asulad osa üle-euroopalise pronksitöötlemise, -levitamise ja -jaotamise süsteemist.

Leviku piirkond ja aeg
----------------------

Sellised asulad olid kasutusel Baltikumis, Valgevenes, Ida-Euroopa metsavööndis (Djakovo ja Gorodištše kultuurid) ja Kesk-Euroopas (Lausitzi kultuur), üksikud näited on teada ka Skandinaaviast (Darsgärde, Sjöberg) ja Soomest (Liedo Vanhalinna). Leedus ja Loode-Valgevene riipekeraamika kultuuri alal hakati neid rajama 2. aastatuhande viimasel veerandil eKr ja enamik neist jäi kasutusele kuni eelrooma rauaaja lõpuni või isegi rooma rauaajani. Ida-Euroopa metsavöötmes, Volga-Oka regioonis, rajati esimesed kindlustatud asulad 2. ja 1. at vahetusel või 1. at esimestel sajanditel eKr. Lätis ilmusid esimesed kindlustatud asulad 2. at lõpul eKr, Ida-Lätti (Brikuļi) ja Väina alamjooksule jõudsid nad 1. at alguses eKr ning paljud neist püsisid kasutusel kuni rooma rauaajani. Eesti kindlustatud asulad ehitati 9. sajandil või 8. sajandi algul eKr ja jäeti maha 1. at keskpaiku eKr. Soome ja Rootsi kindlustatud asulad rajati samal ajal või veel hiljem kui Eestis. Seega levisid KA-d aja jooksul lõunast (kagust) põhja (loodesse).

Asva kindlustatud asula asukoht tänapäeval

Baltikumi kindlustatud asulad
-----------------------------

Baltikumis olid kindlustatud asulate kõrval olemas ka avaasulad, kus ilmselt elas rohkem inimesi, kuid arheoloogiliselt on tunduvalt enam uuritud just kindlustatud asulaid. Kindlustatud asulate kontsentratsioon oli suurim piki Väina jõge Lätis (nt Ķivutkalns, Vīnakalns, Mūkukalns, Klaņģukalns) ning selle jõgikonnaga seotud mäe- ja järverikkas Kirde-Leedus (nt Nevieriškė) ja Loode-Valgevenes. 

Eesti kindlustatud asulad asusid Põhja-Eestis (Iru ja Narva) ja Saaremaal (Asva ja Ridala) ning nende kaitseehitised olid suhteliselt nõrgad, piirdudes puust või kivist tara või madala muldvalliga. 

Baltikumi kindlustatud asulates elanud kogukond oli suurem ühest perest/majapidamisest. On hinnatud, et näiteks Irus elas 30–50 inimest ja vähemalt sama palju ka Asvas ja Ridalas, Ķivutkalnsis 40–60, Vīnakalnsis 30–50 ja Brikuļis 40–70 inimest.

Viited
------

1. 1 2 3  Valter Lang (2003). Baltimaade metalliaeg. Õppematerjale. *Noorema pronksiaja asulad*.
2. 1 2  Valter Lang (2018). Läänemeresoome tulemised. *Muinasaja teadus 28*. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus. Lk 154–159, 206–207
Anne Eenpalu ja Urmas Reinsalu Isamaa suurkogul juunis 2021 Tartu Lauluväljakul
Anne Eenpalu ja Urmas Reinsalu Hirvepargi kõnekoosolekul  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 23. august 2014
**Anne Eenpalu** (sündinud 31. jaanuaril 1954 Andrejevkas Tomski oblastis) on Eesti poliitik.

Ta lõpetas 1983. aastal Leningradi Kõrgema Kultuurikooli metoodik-lavastajana. Aastatel 1983–1984 töötas Eesti Riiklikus Filharmoonias tõsise muusika kontsertide korraldajana. Aastatel 1984–1994 töötas ta teadustajana Eesti Raadios.

Alustas 1990. aastal võitlust perekonna Hellema talu tagasisaamise nimel. Ajalooline Hellema talu Arukülas Harjumaal on nüüdseks üles ehitatud ja poeg Ivo Eenpalu kasvatab ümberkaudsetel põldudel vilja.

Ta oli aastatel 1998–2002 Kodutütarde organisatsiooni peavanem.

Alates 1988. aastast korraldab ta küüditatutele mälestusseisakuid Leinava Linda kuju jalamil Toompea nõlval Tallinnas. Leinaseisakud toimuvad 14. juuni 1941. aasta ja 25. märtsi 1949. aasta küüditamisohvrite mälestuseks.

2018. aastal valiti Anne Eenpalu aktsiooni "Sajandi 100 arukülalast" raames toimunud rahvaküsitluse tulemusel viimase saja aasta saja meeldejäävama arukülalase hulka.

Poliitiline tegevus
-------------------

Ta on kuulunud Vabariiklaste Koonderakonna, hiljem ka Õigusvastaselt Represseeritute Rahvusliku Erakonna juhatusse.

Ajavahemikul 25. juuli 1997 kuni 1. mai 2005 kuulus ta Põllumeeste Kogusse ja oli ka sealse juhatuse liige.

Ajavahemikul 8. mai 2006 kuni 1. jaanuar 2009 kuulus ta Keskerakonda, kus ta korraldas kultuurilisi üritusi.

2011. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta üksikkandidaadina ja kogus 100 häält.

5. novembrist 2012 on ta Isamaa ja Res Publica Liidu liige.

Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 81 häält ning ei osutunud valituks.

Tunnustus
---------

* 2008 kodanikupäeva aumärk
* 2020 Raasiku valla aukodanik

Isiklikku
---------

Anne Eenpalu on Kaarel Eenpalu tütretütar.

Tema poeg on põllumajandustegelane Ivo Eenpalu.

Viited
------

1. ↑  Kaitseliit otsib Anne Eenpalu asemel uut Kodutütarde juhti, Eesti Päevaleht, 8. märts 2002
2. ↑  Koppelmaa, Külli (5. september 2018). "Aruküla Kultuuriseltsi EV100 kingitus – kogumik „Sajandi 100 arukülalast"". *Sõnumitooja*. Vaadatud 25.04.2020.
3. ↑  Toomas Raag, Anne Eenpalu astus Keskerakonda, Kesknädal, 31. mai 2006
4. ↑  "Liikme andmed: Anne Eenpalu". E-äriregister. Originaali arhiivikoopia seisuga 11.10.2017. Vaadatud 10.10.2017.
5. ↑  Kodanikupäeva aumärgi saajad 2008. aastal. Vaadatud 6. november 2018
6. ↑  "Anne Eenpalu on Raasiku valla aukodanik". *Sõnumitooja*. 19. veebruar 2020. Vaadatud 28.04.2020.
7. ↑  Kirsti Vainküla, Anne Eenpalu: «Ma olen kõikidele hüüdnud: elagu!», Õhtuleht, 14. juuni 2003
8. ↑  Kaljuvee, Gertrud (04.06.2013). "Arukülas tähistati KAAREL EENPALU 125. sünnipäeva". Sõnumitooja. Vaadatud 10.10.2017.
Tõrva Vabadussõja mälestussammas
**Tõrva Vabadussõja mälestussammas** (ka **Helme Vabadussõja mälestussammas**) on Tõrvas Tõrva Gümnaasiumi kõrval pargis aadressil Puiestee 1 asuv Vabadussõjas langenud sõduritele pühendatud mälestusmärk.

Mälestussamba kavandi valmistas ja pronkskuju modelleeris kujur Aleksander Eller. Kivitöö tegi kiviraidur Richard Toomingas. Samba avas 14. oktoobril 1928 teedeminister August Kerem. Nõukogude okupatsiooni ajal 20. septembril 1940 tõmmati pronkssõdur maha ja mõni aeg hiljem lammutati ka graniitalus. Mälestussammas taasavati 23. juunil 1990. 

Monumendil on kujutatud sõdurit Vabadussõja alguspäevade riietuses, võitluse lõpu tähistamiseks langetatud mõõgaga. Rahvasuus tuntakse mälestussamba kuju Juku nime all.

Vaata ka
--------

* Eesti Vabadussõjas langenute mälestussammas
* Eesti Vabadussõja mälestusmärkide loend

Välislingid
-----------

* Tõrva Vabadussõja mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
* Algse samba foto
**Großmugl** on vald (*Marktgemeinde*) Austrias Alam-Austria liidumaal Korneuburgi ringkonnas. See asub Alam-Austria Weinvierteli piirkonnas u. 15 km Stockeraust põhja pool. 29,91 % valla territooriumist on kaetud metsaga.

Hiiglaslik tumulus
------------------

Küla nimi tähendab sõna-sõnalt "suurt järsku küngast" ja viitab lähedalasuvale tumulusele (kohalikult tuntud kui *Leeberg*), mille püstitasid arvatavasti Kalenderbergi kultuuri inimesed, arvatavasti umbes 600.-500. aastal eKr. See oli Hallstatti kultuuri kirdeosa alarühm, mille elatustase oli üldiselt mõnevõrra vaesem kui teistel Hallstatti idapoolse kultuuripiirkonna samaaegselt eksisteerinud alarühmadel.

55 m läbimõõduga ja 16 m kõrgusega Leeberg on Kesk-Euroopa suurim künkkalm. Erosiooni arvesse võttes võib selle esialgseks kõrguseks hinnata 18–20 m ja aluse läbimõõduks u. 70 m. Oma ebatavalise suuruse tõttu on see ilmselt trotsinud hauaröövleid ja ka "amatöörarheoloogide" hiljutisi jõupingutusi. Kuigi on väljaspool kahtlust, et see tohutu tumulus peab olema võimsa kohaliku pealiku matmispaik, pole Leebergi teaduslikult tõsiselt uuritud.

Großmugl avas püsiva tähekõnni installatsiooni, mis on ette nähtud astronoomilisteks vaatlusteks palja silmaga. Großmugli tähekõnni kujundas Project Nightflight ja see ehitati tihedas koostöös Großmugli vallaga.

Viited
------



Korneuburgi ringkonna vallad

* Bisamberg
* Enzersfeld im Weinviertel
* Ernstbrunn
* Gerasdorf bei Wien
* Großmugl
* Großrußbach
* Hagenbrunn
* Harmannsdorf
* Hausleiten
* Korneuburg
* Langenzersdorf
* Leitzersdorf
* Leobendorf
* Niederhollabrunn
* Rußbach
* Sierndorf
* Spillern
* Stetteldorf am Wagram
* Stetten
* Stockerau
**Grete Paia** (sündinud 27. augustil 1995) on eesti laulja ja laulukirjutaja. Grete Paia on sündinud Saaremaal. 

Grete Paia on õppinud Kuressaare Gümnaasiumis, mille lõpetas 2014. aastal hõbemedaliga.

Ta sai tuntuks lauluga "Lõpp sellel lool", mis jõudis 2011. aastal raadiojaama Elmar koostatavas edetabelis kolm nädalat esikohal.

Lauluga "Päästke noored hinged" jõudis ta konkursi Eesti Laul 2013 poolfinaali ning sai edasi ka finaali. Finaalis sai Paia Birgit Õigemeele järel teise koha.

Grete Paia esituses on kõlanud laulud "San Sebastiano","Armagedon" ja "Püüame droone". 2016. aasta Eesti Laulu poolfinaalis esitas ta laulu "Stories Untold" ja pääses finaali, kus sai seitsmenda koha.

Ligikaudu aasta aega oli Grete Paial oma bänd Paia, millega võideti Noortebändi konkurss Superbänd 2011. Samal aastal saavutati ka Saaremaal Sadhu Jami stipendiumite jagamisel esimene koht. Ansambliga on Grete Paial salvestatud endakirjutatud sõnade ja viisiga lood "Viirastus" ja "Falling". 

Aastatel 2012-2018 tegi Grete Paia koostööd Moonwalki agentuuriga.

2022. aastal pälvis Paia tiitli "Aasta seksikaim naine".

Viited
------

1. ↑  "Grete Paia lõpetas keskkooli hõbemedaliga: olen selle üle väga õnnelik". *ERR Menu*. Vaadatud 21. jaanuar 2020.
2. ↑  "Grete Paia". *Moonwalk*. Originaali arhiivikoopia seisuga 20. jaanuar 2019. Vaadatud 21. jaanuar 2020.
3. ↑  "Grete Paia: Eesti Laulu teine koht oli minu jaoks täielik võit". *ERR Menu*. Vaadatud 21. jaanuar 2020.
4. ↑  "Eesti Laulu võitis Jüri Pootsmann". *ERR Menu*. Vaadatud 21. jaanuar 2020.
5. ↑  llmus Grete Paia singel "Päästke noored hinged", moonwalk, 9. jaanuar 2013
6. ↑  "Aasta seksikaim naine Grete Paia: välisega saab seksikust rõhutada, põhiline on meie sees". 10.06.2022.

Välislingid
-----------

* Laulu "Lõpp sellel lool" ametlik video
**Ingmar-Rudolf Randvee** (12. detsember 1933 Tallinn – 12. mai 2021 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane.

Elulugu
-------

Ingmar Randvee oli teenistujate poeg, kuid Vene okupatsiooni ajal küüditati koos perega ning kasvas lastekodus.

Lõpetas 1954 Tallinna 21. Keskkooli, 1959 Tallinna Polütehnilise Instituudi elektriinsenerina, 1963–1966 Ukraina Teaduste Akadeemia Küberneetika Instituudis aspirant; tehnikakandidaat (1969, Kiievi Polütehniline Instituut), väitekiri "Kaevanduste ventilatsioonisüsteemide automatiseeritud juhtimise algoritmid". Olnud 1959–1960 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Energeetika Instituudi insener, 1960–1963 ja 1966–1969 Küberneetika Instituudi vaneminsener, nooremteadur ja peainsener, 1969–1991 samas juhtimissüsteemide osakonna vanemteadur, grupijuht ja sektorijuhataja, 1991– Küberneetika Instituudi vanemteadur.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: infointegreeritud tootmissüsteemide struktureerimine ja kontseptuaalne modelleerimine; hierarhilise struktuuriga dünaamiliste süsteemide oleku hindamise ja optimeerimise meetodid; Nashi ja Stackelbergi lahenduste suhtes optimaalsed juhtimisalgoritmid. Eesti NSV riiklik preemia (kollektiivis) (1982). 73 teadustrükist.

Teoseid
-------

* Two Phase Technique for Assembly Line Balancing (kaasautor). // Proc. 16th IFAC World Cong, Prague, July 3–8 2005, CD-ROM 2005
* Parametric Optimization Technique for Model Predictive Control. // Proc. Est. Acad. of Sci. Eng. 9 (2003) 1
* Optimization of the structure of multi-level parallel assembling (kaasautor). // Proc. 7-th IFAC Workshop on Intelligent Manufacturing Systems IMS 2003. 6–8 April Budapest, Oxford. Elsevier, 2003
* Solving line balancing problems with model-checking (kaasautor). // Proc. Est. Acad. Sci. Eng. 8 (2002) 4
* One-Step Memory Closed-Loop Control of Linear Interconnected Subsystems.// Proc. Est. Acad. Sci. Phys. Math. 49 (2000) 2.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. ↑  "Okupatsioonide muuseumi veeb". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. märts 2014. Vaadatud 23. veebruaril 2014.

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

* Ingmar Randvee Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*