recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Tõstamaa valla lipp
**Tõstamaa valla lipp** on Pärnu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Tõstamaa valla lipp.

Lipp on kinnitatud 21. mail 1997. Pühaliku õnnistuse said lipp ja vapp esimestel valla päevadel Tõstamaa kirikus.

Lipu kirjeldus
--------------

Valla lipuks on ristkülikukujuline vapilipp, millel kulda asendab kollane. Lipp on jagatud horisontaalselt siniseks ja kollaseks väljaks. Kanga keskel on kollaseks ja mustaks jagatud kaheksakodaraline ratas, mille ülemisel poolel on laevarooli käepidemed. 

Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:9. Kandelipu suurus on 105x135 cm.

Põhjendus
---------

Sinine tähistab merd, tõde ja lootust. Neitsi Maarja tunnusvärvidena viitab ta ka Tõstamaa kirikule. Kollane tähistab maad, Tõstamaa liivaluiteid ning märgib õnne ja heaolu. Kollane ja must on Pärnumaa vapivärvused. Ratas on päikese ja elu, liikumise ning arengu sümbol. Rooliratas osutab rannasõidule ja kalapüügile.

Lipu kasutamine
---------------

Valla lipp heisatakse:

1. alaliselt volikogu ja valitsuse haldushoonel.
2. ajutiselt valla pidupäevadel, suhtlemisel teiste omavalitsusüksustega, samuti muudel avalikel üritustel.
3. Valla lipp heisatakse hoone peasissekäigu juurde või mujale selleks sobivasse kohta kas lipuvardaga vastavasse hoidjasse või lipumasti.
4. Kui valla lipp heisatakse koos Eesti riigilipu, mõne teise riigi, mõne Eesti maakonna, valla, linna või muu lipuga, asub valla lipp lipurivi tagant vaadatuna vasakul teise riigi või Eesti riigilipust, kusjuures maakonnalipud asuvad linnade ja valdade lippudest lipurivi tagant vaadates paremal.

Valla lipu heiskamise võib teha kohustuslikuks üksnes volikogu otsuse või valitsuse korraldusega vallale kuuluvatel hoonetel, rajatistel või maa-aladel. Teistele omanikele on niisugused otsused või korraldused üksnes soovitusliku iseloomuga. 

Kasutamiskõlbmatuks muutunud valla lipp kuulub sündsal viisil hävitamisele.

Vaata ka
--------

* Tõstamaa valla vapp

Välislingid
-----------

* Tõstamaa valla sümboolika valla kodulehel
* Tõstamaa valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
**Giovanni da Verrazzano** (1485–1528) oli prantsuse kuninga François I teenistuses olnud firenze päritolu maadeuurija.

Ameerika avastamine
-------------------

### Esimene uurimisreis

Verrazzano 1524. aasta merereis
Teda on tunnustatud kui esimest eurooplast, kes uuris Põhja-Ameerika Atlandi ookeani poolset rannikut. Ta seilas 1524. aastal purjelaevaga La Dauphine üle ookeani ja mööda Põhja-Ameerika idarannikut, avastades New Yorgi lahe ja Narragansetti lahe. Küll ei pööranud rannikualale laialdasemat tähelepanu, sest Prantsusmaa kuningriigi eesmärgiks oli siiski leida Euroopast otsene meretee *Cathaysse* ehk Hiina.

### Teine uurimisreis

1527. aastal suunduti Dieppest nelja purjelaevaga tänapäeva Brasiilia rannikule, kust jõuti tagasi siiltsesalpiinia laadungiga.

### Kolmas uurimisreis

1528. aasta alguses lahkus Dieppest viimne uurimisreis ja sedapuhku Kariibi merele, kus da Verrazzano arvatavasti Guadeloupe juures põliselanikega kohtudes surma sai. Siiski on mõnedes allikates arvatud, et ta võis olla sama isik kui Jean Fleury, kes hukati aasta varem Hispaanias piraatluse eest ning seega ta kolmandal uurimisreisil ei osalenudki.

Vaata ka
--------

* Henry Hudson
**Neptunism** on 18. sajandi lõpu ja 19. sajandi alguse geoloogiline hüpotees, mille kohaselt on kivimid, mida tänapäeval tuntakse tardkivimitena, tekkinud mereveest väljakristalliseerumise tulemusel. Tänapäeval ei ole see hüpotees enam tõsiseltvõetav. 

Neptunistidele vastandusid plutonistid, kes väitsid, et tardkivimid on moodustunud vedela magma või laava tardumise tulemusel. 19. sajandi algupoolel sai selgeks, et plutonistidel oli õigus. 

Arusaam, et tardkivimid on tekkinud vedela magma või laava tardumisel võib tunduda meile loomulik, kuid keskajal ja ka hiljem arvasid paljud teisiti. Näiteks 16. sajandi Šveitsi filosoof Konrad Gesner oli veendunud, et heksagonaalsed basaldi sambad on hiiglaslikud kristallid, mis on sadenenud ookeanide põhja. Ta ei olnud kaugeltki ainus ega ka viimane. Veel kaks sajandit hiljem arvas Richard Pococke, et Põhja-Iirimaa Giant's Causeway on tekkinud samal viisil. Neptunism ei olnud siiski ainuvalitsev seisukoht, sellele vastandusid tänapäevasemate vaadetega plutonistid. Plutonistide ja neptunistide vaheline võitlus on üks "verisemaid" selletaolisi geoloogia ajaloos. Neptunistide koolkonna juht oli Abraham Gottlob Werner (1749–1817), kelle õpilasteks olid näiteks Alexander von Humboldt, Leopold von Buch, Georges Cuvier, Johann Wolfgang von Goethe jt. Werner ei omistanud vulkaanidele kuigi suurt tähtsust. Tema arvates olid vulkaanid korstnaks, mille all põlesid kivisöelademed. 

Neptunistide jalgealune lõi kõikuma siis, kui keemikutele sai selgeks, et kristallid ei pea tingimata formeeruma vesilahustest, vaid nad võivad tekkida ka näiteks silikaatse vedeliku jahtumisel. Pealegi ei ole tardkivimid merevees lahustuvad, mida võiks eeldada, kui toetuda neptunistide hüpoteesile.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib hulktahukast; ansambli kohta vaata artiklit Tahukas (ansambel); ihumiskivi kohta vaata artiklit Tahk (ihumiskivi)* |

---

**Hulktahukas** ehk **polüeeder** ehk **tahukas** on tasandiliste hulknurkadega piiratud kolmemõõtmeline geomeetriline keha. Hulktahukat piiravid hulknurki nimetatakse selle **tahkudeks**.

Hulktahukat nimetatakse kumeraks, kui kogu hulktahukas jääb iga oma tahu tasapinnast ühele poole. Ülejäänuid hulktahukaid nimetatakse mittekumerateks.

Korrapärased hulktahukad
------------------------

Korrapärane hulktahukas ehk regulaarne hulktahukas on kumer hulktahukas, mille kõik tahud on võrdsed korrapärased hulknurgad ja igast tipust lähtub võrdne arv servi. Korrapäraseid hulktahukaid nimetatakse vanakreeka filosoofi Platoni nime järgi ka platoonilisteks kehadeks. Platonilt pärinevad ka nende kehade nimetused. 

Korrapäraseid hulktahukaid on viis:

1. korrapärane tetraeeder ehk regulaarne nelitahukas
2. korrapärane heksaeeder ehk kuup ehk regulaarne kuustahukas
3. korrapärane oktaeeder ehk regulaarne kaheksatahukas
4. korrapärane dodekaeeder ehk regulaarne kaksteisttahukas
5. korrapärane ikosaeeder ehk regulaarne kakskümmendtahukas

Nende kehade nimetused tulenevad kreekakeelsetest sõnadest: *tettares* (4), *hex* (6), *oktō* (8), *dodeka* (12), *eikosi* (20), *hedra* ('tahk').

Vaata ka
--------

* Polütoop on hulktahuka üldistus suvalise mõõtmega ruumi.
Giovanni Bellini. "Doodž Leonardo Loredano portree" (u 1503, London, Rahvusgalerii)
**Giovanni Bellini** ehk **Giambellino** (u 1430 Veneetsia – 1516 Veneetsia) oli itaalia maalikunstnik, Veneetsia kõrgrenessansi maalikoolkonna rajaja.

Oli Veneetsia Bellinide kunstnikeperekonna kuulsaim liige (tuntud maalikunstnikud olid ka tema isa Jacopo Bellini ja vend Gentile Bellini). Tema kujunemist kunstnikuks mõjutas tugevalt ka õemees Andrea Mantegna.

Elukäik
-------

Sündinud Veneetsias ja õppinud seal oma isa kõrval, jäi Giovanni Bellini sünnilinna kogu eluks. Pärast isa juurest lahkumist asutas ta sinna oma ateljee. 1479. aastal võttis ta üle venna Gentile töö Veneetsia Doodžide palees. 1483. aastal nimetati Bellini Veneetsia linna ametlikuks maalikunstnikuks.

Looming
-------

Giovanni Bellini loomingu olulisemateks mõjutajateks olid Mantegna tööd ning Antonella da Messina poolt Veneetsia maalikunsti kohandatud Madalmaade kunsti elemendid. Neile tuginedes lõi Bellini oma isikupärase stiili, milles mängib olulist osa soe ja helendav valgus ning loomulik rahulik atmosfäär.

Giovanni Bellini "lemmikteema" oli madonna Jeesuslapsega. Ta oli tuntuim Veneetsia Madonnieri (madonnamaalijate) kunstnikegrupist. Viljeles veneetsiapärast kompositsiooni "Santa Conversazionet" (nn püha keskustelu), millel istuvat madonnat ümbritsevad pühakud; maalide taustaks oli tavaliselt lüüriline maastik. 

"Püha allegooria" (u 1490–1500, Uffizi Galerii)
Vähemal määral lõi ka portree- ja olustikumaale. 

Tema kuulsamad õpilased olid Giorgione, Tizian ja Lorenzo Lotto.

### Teosed

* "Jörg Fuggeri portree" (1460, Firenze, Palazzo Pitti)
* "Pietà" (u 1465–1470, Milano, Pinacoteca di Brera)
* "Transfiguratsioon" (1478/79, Napoli, Museo Nazionale di Capodimonte)
* Triptühhon Frari kirikus (1488)
* "Doodž Leonardo Loredano portree" (u 1503, London, Rahvusgalerii)
* Altarimaal "Madonna nelja pühakuga" (1505, Veneetsia, San Zaccharia kirik)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Giovanni Bellini** |

* Giovanni Bellini veebigalerii
**Hulja** on alevik Lääne-Viru maakonnas, Kadrina vallas.

Seal tegutseb Hulja raamatukogu.

Ajalugu
-------

Asulasse jääb Hulja mõisa keskus. Mõisast on esimesed teated 1518. aastast. Mõisa peahoone ja park on arvatud kultuurimälestisteks. Hoone on seisnud viimased aastakümned kasutuseta.

Asulas asus Hulja sovhoosi keskus.

Ettevõtlus
----------

Alates 1993. aastast tegutseb asulas Aru Grupp AS, millele kuulub neli tehast (akna- ja uksetehas, trepitehas, majatehas ja liimpuidust komponentide tehas) ning mis annab tööd ligi 180 inimesele. Samas külas tegutseb ka Aru Põllumajandus, mis on Eesti üks suurimaid viljakasvatajaid.

* Juhan Viise, Aru Grupi juhatajaJuhan Viise, Aru Grupi juhataja
* Aru Grupi tootmishooned Hulja külasAru Grupi tootmishooned Hulja külas

Pilte
-----

* Bussipeatuse kujundus (autor PRTKR, 2021)Bussipeatuse kujundus (autor PRTKR, 2021)
* Bussipeatuse kujundus (autor PRTKR, 2021)Bussipeatuse kujundus (autor PRTKR, 2021)

Vaata ka
--------

* Hulja vald
* Richard Tammik "Sinust, mu Hulja"

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. 1 2  Hulja mõis Mõisaportaal
5. ↑  15659 Hulja mõisa peahoone Kultuurimälestiste register
6. ↑  15660 Hulja mõisa park Kultuurimälestiste register
7. ↑  "Aru Grupi 20 aastat" Kuulutaja, 17. oktoober 2014
8. ↑  Rein Sikk: "Virumaa põllumajanduse sümbolfirmas rügavad kõrvuti ülivõimas tipptehnika ja jalgrattad" Maaleht, 22. mai 2019

Kadrina valla vapp
Kadrina valla asulad

**Alevikud:** Hulja | Kadrina  

**Külad:** Ama | Arbavere | Hõbeda | Härjadi | Jõepere | Jõetaguse | Jürimõisa | Kadapiku | Kallukse | Kihlevere | Kiku | Kolu | Kõrveküla | Lante | Leikude | Loobu | Läsna | Mõndavere | Mäo | Neeruti | Ohepalu | Orutaguse | Pariisi | Põima | Ridaküla | Rõmeda | Salda | Saukse | Sootaguse | Tirbiku | Tokolopi | Udriku | Uku | Undla | Vaiatu | Vandu | Viitna | Vohnja | Võduvere | Võipere
Rem Vjahhirev (paremal) koos Vladimir Putiniga
**Rem Vjahhirev** (vene Рем Иванович Вяхирев; 23. august 1934 Samara oblast – 11. veebruar 2013 Moskva oblast) oli vene ja nõukogude riigitegelane ja ettevõtja, Gazpromi juht.

Tema hüüdnimi oli "Venemaa gaasikuningas".

Elukäik
-------

1956. aastal lõpetas ta Samara Riikliku Tehnikaülikooli. Seejärel töötas ta 15 aastat ettevõttes Samaraneftegaz. 1971. aastal sai ta ettevõtte Orenburggazdobõtša juhatajaks. 

1973. aastal tutvus Vjahhirev tollase Orenburgi gaasitöötlustehase direktori Viktor Tšernomõrdiniga, kes mängis olulist rolli tema edasises karjääris.

Aastatel 1983–1985 oli Vjahhirev ettevõtte Tjumengazprom juhataja, samal ajal ka NSV Liidu gaasitööstusministri asetäitja, 1985. aastast ministri esimene asetäitja.

Peagi loodi ministeeriumi baasil riiklik gaasikontsern Gazprom, mille juhatuse esimeheks sai Tšernomõrdin ja tema esimeseks asetäitjaks Vjahhirev.

Gazprom
-------

1992. aastal, kui Tšernomõrdin läks tööle Vene Föderatsiooni valitsusse, sai Vjahhirev Gazpromi juhatuse esimeheks. Kuni 1996. aastani oli ta ka selle kontserni direktorite nõukogu esimees.

1996 määrati ta Siberi naftafirma Sibneft direktorite nõukogu esimeheks.

Riigi suurima ja rikkaima firma Gazpromi juhina oli tal tohutu mõju ka Venemaa poliitikas. 

Pärast vahepeal peaministriks tõusnud Tšernomõrdini tagasiastumist 1998. aastal Vjahhirevi mõju poliitikale vähenes. Hakati rääkima ka kõikvõimsa "gaasikuninga" enda tagasiastumisest. Pärast Vladimir Putini võimuletulekut nõrgenes tema positsioon veelgi ning aastal
2001 läks ta erru.

Erinevalt mõnest teisest Gazpromi kunagisest juhist Vjahhirevile mingeid süüdistusi ei esitatud.

2004. aastal oli Vjahhirev viimast korda Venemaa rikkaimate inimeste edetabelis, kus tema varanduseks hinnati 1,3 miljardit USA dollarit. 

Vjahhirevi matusel osales peaminister Dmitri Medvedev ja teised valitsuse liikmed.

Tunnustus
---------

* 2001 Orden Teenete eest Isamaa ees IV järk
* 1994 Rahvaste Sõpruse orden
* 1981 NSV Liidu riiklik preemia
* 1997 Vene Föderatsiooni riiklik preemia
**USA Riiklik Salvestiste Register** ehk ***United States National Recording Registry*** ehk ***The National Recording Registry*** on 2000. aastal USA Riikliku Salvestiste Säilitamise Nõukogu (*National Recording Preservation Board*) poolt koostatud register, kuhu valitakse salvestised, mis "on kultuurilooliselt, ajalooliselt või esteetiliselt tähtsad ja/või teavitavad elust USAs või seda peegeldavad". 
Riikliku Salvestiste Säilitamise Nõukogu liikmed nimetab oma ametisse Kongressi raamatukogu pea (*Librarian of Congress*).

### Nimekirjas olevaid salvestisi

* Orson Welles'i ja The Mercury Theatre on the Air'i kuuldemäng "Maailmade sõda"
* Martin Luther Kingi kõne *"I Have a Dream"*
* Apollo 11 astronaut Neil Armstrongi märkused Kuu missiooni ülekandest
* Frank Zappa *"Mothers of Invention, We're Only in It for the Money"*
* Herbie Hancock *"Head Hunters"*
* Jimi Hendrix *"Electric Ladyland"*
* Nirvana *"Nevermind"*
* The Rolling Stones *"(I Can't Get No) Satisfaction"*
* The Velvet Underground *"The Velvet Underground and Nico"*
**V. I. Lenini nimeline kolhoos** oli Haapsalu rajooni Pürksi külanõukogus asunud kolhoos. Kolhoosi keskus asus Pürksi külas ja kolhoosi pindala oli üle 14 000 hektari. Kolhoosikeskuses Pürksis asusid töökojad, garaažid, katlamaja, söökla, lasteaed ja klubi. Aastatel 1949–1989 kandis kolhoos V. I. Lenini nime ning aastatel 1990–1993 nime **Noarootsi kolhoos**. Kolhoosi asutasid 1949. aastal Pürksi külanõukogu Einby küla 32 kehv- ja kesktalupoega. Mitu väiksemat kolhoosi liideti V. I. Lenini kolhoosiga 1951. aasta 12. jaanuaril.

Liitmine Sutlepa kolhoosiga
---------------------------

Aastani 1976 hõlmas kolhoos vaid Noarootsi poolsaart, kuid siis ühendati see Sutlepa kolhoosiga. 1980. aastate alguse seisuga oli kolhoosis haritavat maad ligikaudu 14 800 hektarit, millest 6800 asus poolsaarel ja 8000 hektarit mandril. Lisaks Pürksile asus väiksem keskus Sutlepas. Majandis kasvatati punast tõugu karja ja poolsaare ainus suurfarm asus Pürksi külas. Väiksemad laudad asusid Kudanis, Paslepas ja Österbys. Kolhoosi uhkuseks oli I klassi tõuseafarm Pürksis.

Kolhooside rajamine
-------------------

Algselt oli külanõukogu territooriumil lisaks Sutlepale muidki kolhoose, mis aga kõik hiljem V. I. Lenini nimelise kolhoosiga liideti:

* "Punane Täht" (18.04.1948–1950; Österby külas),
* "Laht" (1949–1950; Tahu külas; 07.06.1950 liideti kolhoosiga "Punane Täht"),
* "Võit" (1949–1949),
* "Punane Lipp" (1949–1950),
* "Ühiselu" (1949–1950),
* "Lahe" (1949–1951),
* Vorošilovi-nimeline kolhoos (1951–1952),
* Kalinini-nimeline kolhoos (Sutlepa külanõukogu Väike-Nõmmküla küla 19 talupoega),
* "Uus Tee" (Aulepa küla 23 talupoega),
* "Kevad" (Suur-Nõmmküla küla 23 talupoega).

Viited
------

1. 1 2  I. Allikmaa. "Noarootsi". Tallinn, 1982. Lk 15, 18.
2. 1 2  Arhiivi infosüsteem AIS. Vaadatud 15.05.2014.
3. 1 2  [SA Haapsalu ja Läänemaa Muuseumid 1900]. Vaadatud 15.05.2014.
4. 1 2 3  Ajalugu | Tomase Talu. Vaadatud 15.05.2014.
**Užava alamjooksu looduspark** on kaitseala Lätis Kuramaal Ventspilsi piirkonnas Užava ja Zirase vallas Uzava jõe kallastel, asudes suuremalt jaolt Užava poldril. Kaitseala (läti keeles *Užavas lejtece*) loodi 2004. aastal, kaitsmaks poldril peatuvaid rändlindusid ja sealset rukkirääkude asurkonda. Tegemist on Natura 2000 võrgustiku linnualaga.

Užava poldrit kasutavad ümbruskonna põllumehed, kuid selle infrastruktuurid enam ei toimi. Kaitseala pindala on 1434 ha. 87,2% looduspargist võtab enda alla põllumajanduslik maa. Metsade all on 10,4% looduspargist, veekogusid on 21,6 hektarit. Seakset põllumajanduslikku maad kasutavad valdavalt veisekasvatajad, elanikke looduspargis ei ole.

Levinumad taimed looduspargis on harilik kerahein, põldtimut, suur kastehein, harilik orashein, mets-harakputk, aas-rebasesaba, aaskaerand, luht-kastevars, ojamõõl, harilik lubikas ja kuldtulikas, metsades ka harilik paakspuu, harilik angervaks, seaohakas, sookastik, harilik vaarikas, harilik toomingas, õrn lemmmalts, väikeseõiene lemmmalts, harilik vereurmarohi, kõrvenõges, harilik vesikanep, roomav madar ning harilik humal, veekogudel sale tarn, põistarn, päideroog, pilliroog, laialeheline hundinui, harilik jõgiputk, kollane võhumõõk, tara-seatapp, jäneskastik, kollane vesikupp, suur parthein, harilik kalmus, kraavtarn, väike lemmel ja ristlemmel teede ääres punane aruhein, valge madar, aasnurmikas, ohtetu luste, mets-harakputk ja maapirn. Levinumad puud on sanglepp, hall lepp, arukask, sookask, raagremmelgas, tuhkur paju, mustjas paju, raudremmelgas ja vitspaju. Haruldasematest taimedest kasvavad seal murulauk, väike ristik, sammaldest lamelehik, harilik hännik ja õrn hännik.

Kevaditi peatuvad poldril umbkaudu kahe nädala vältel rändlinnud, tegemist on ühe suurema lindude peatuspaigaga Lätis. Sealsed madalad alad on kevaditi sagedasti üle ujutatud. Rändeperioodil peatuvad seal laululuik, sinikael-part, kiivitaja, viupart, piilpart, kühmnokk-luik, väikeluik, hallhani, rabahani, valgepõsk-lagle, Kanada lagle, kalakajakas ja naerukajakas. Kaitsealal pesitsevad põldlõoke, kiivitaja, talvike, metsvint, salu-lehelind, põldvutt, soo-loorkull, väike-konnakotkas, sookurg, valge-toonekurg, kuldnokk, hallvares, levinuim pesitseja on seal aga kiivitaja.

Imetajatest elavad kaitsealal põder, metskits, punahirv, metssiga, kährik, saarmas, rebane, tuhkur, siil, mutt, valgejänes, kobras, rändrott, orav ja mügri. Kaladest elavad Užava jões lõhe, meriforell, haug, särg, turb, lepamaim, rünt, vimb, luukarits, ahven ja ogalik.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Kaitsealast Läti looduskaitseameti kodulehel (*läti keeles*)
Ron Weasley näitleja Rupert Grint
**Ronald Bilius "Ron" Weasley** on tegelane J. K. Rowlingu romaanisarjast "Harry Potter". Ron on Harry Potteri üks parimatest sõpradest.

Tema vanemad on Arthur ja Molly Weasley.

Weasleyde peres on seitse last: kuus poissi ja üks tüdruk. Kõige vanem Weasley'de perekonnast on Bill. Talle järgneb Charlie, siis Percy ja kaksikud Fred ja George, siis Ron ning tema õde ja noorim laps Ginny.

Ron kardab õudselt ämblikke.

Tema patronus võtab Jack Russelli terjeri kuju.

Weaslyde perekond on puhtavereline ja kaugelt suguluses Blackide ja Malfoydega, kuid on nendega riius. 

Olles elanud kogu elu oma vendade varjus, kadestab ta oma parimat sõpra Harryt ja läheb temaga tihti tülli. 

Ronile meeldib Hermione Granger, kellega ta lõpuks abiellub. Aastal 2016 on tal kaks last: Rose ja Hugo Weasley.

Filmides kehastab Roni Rupert Grint.

| * v
* r
Harry Potteri romaanisari |
| --- |
| Romaanid | 
Tarkade kivi **·** Saladuste kamber **·** Azkabani vang **·** Tulepeeker **·** Fööniksi ordu **·** Segavereline prints **·** Surma vägised | Harry Potteri raamatud |
| Sarjavälised raamatud | 
Bard Beedle'i lood **·** Fantastilised elukad ja kust neid leida **·** Harry Potter ja äraneetud laps **·** Lendluupall läbi aegade |

Harry Potteri filmid

Tarkade kivi **·** Saladuste kamber **·** Azkabani vang **·** Tulepeeker **·** Fööniksi ordu **·** Segavereline prints **·** Surma vägised: osa 1 **·** Surma vägised: osa 2
**Remi Milk** (18. juuli 1920 Tallinn – 5. august 2011 Trosa, Södermanlandi lään, Rootsi) oli endine Eesti sõjaväelendur (leitnant), hiljem metsavend; sõja lõpus ülendati ülemleitnandiks. Kuulus korp! Sakalasse.

Ta lõpetas 1938. aastal Tallinna Linna Poeglaste Kommertsgümnaasiumi. Asus lenduriõpilasena sõjaväeteenistusse sõjaväe lennukoolis Maarjamäel. Pärast lennukooli lõpetamist 1940. aasta sügisel oli ta kutselise sõjaväelendurina tegevteenistuses õhukaitses, kuni Nõukogude okupatsioonivõimud selle likvideerisid. Pärast seda jätkas ta teenistust lennueskadrillis Jägalas.

Milk on Rootsis ilmuvas Eesti Päevalehes ja Torontos ilmuvas ülemaailmses Eesti sõjameeste ja vabadusvõitlejate häälekandjas Võitleja kajastanud Kuusalu "Lendurite kivi" mälestusüritusi ning Kuusalu Muinsuskaitse Seltsi tegevust laiemalt. Nende artiklite kirjutamise ajal elas ta juba Rootsis.

Tunnustus
---------

* Raudrist II klass
* Raudrist I klass
* veebruar 2005 Kotkaristi teenetemärk V klass

Viited
------

1. ↑  Postimees 17. august 2011 (surmakuulutused)
2. ↑  Vello Helk, 1941. aasta Suvesõja ajalugu, Kultuur ja Elu, 2002
3. ↑  Lennuväelaste kokkutulek algab Aruhärmalt, Kultuur ja Elu, 2002
4. ↑  1937. aastal riigi ringhäälingus. Remi Milgi mälestusi, Postimees, 5. mai 1997
5. ↑  "Muinsuskaitse seltsist Kuusalu valla kodulehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. veebruar 2011. Vaadatud 6. veebruaril 2011.
6. ↑

Välislingid
-----------

* 
* Ohvitseride andmekogu
**Erich Lõhmus** (20. juuli 1928 Narva – 7. aprill 1995 Tartu) oli eesti metsateadlane.

Ta oli ametniku poeg.

Lõhmus lõpetas 1953. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia ja töötas pärast seda kuni 1958. aastani Eesti Aerofoto-Metsakorralduse Kontori ja Eesti metsamelioratsiooni ekspeditsiooni taksaatori ja insenerina, 1962–1963 ENSV Teaduste Akadeemia zooloogia ja botaanika instituudi metsasektori vaneminsenerina, 1963–1969 Metsanduse Teadusliku Uurimise Laboratooriumi vaneminseneri ja nooremteadurina, 1969–1975 Eesti Metsamajanduse ja Looduskaitse Teadusliku Uurimise Instituudis nooremteadurina, 1975–1988 vanemteadurina ja 1988–1995 juhtteadurina.

1973. aastal sai ta Tartu Riiklikus Ülikoolis põllumajanduskandidaadi kraadi.

Ta on uurinud metsaökoloogiat, -tüpoloogiat ja metsaökosüsteemide modelleerimist. Tema väljatöötatud metsakasvukohatüüpide klassifikatsioon on olnud Eesti metsanduses ja ökoloogias väga populaarne. Lõhmus on olnud teadusajakirja Metsanduslikud Uurimused koostajaid ja toimetajaid.

Teosed
------

* Lõhmus, E. 2004. *Eesti metsakasvukohatüübid*. Teine, täiendatud trükk.
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Rumeenia |
|  |
| Hõbe | 1976 | Kergekaal |
| 1. ring | 1980 | I kergekeskkaal |
|  |
| Hõbe | 1974 | Kergekaal |
|  |
| Kuld | 1973 | Kergekaal |
| Kuld | 1975 | Kergekaal |

**Simion Cuțov** (7. mai 1952 Smârdanul-Nou, Brăila maakond – 1993) oli Rumeenia poksija.

Päritolu
--------

Ta on pärit Rumeenia venekeelsete vanausuliste (lipovaanide) kogukonnast Doonau alamjooksul.

Poksijana
---------

### Rumeenia meistrivõistlustel

Ta oli kokku kahekordne Rumeenia meister – kergekaalus (kuni 60 kg) 1973. aastal ning I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1978. aastal.

### Kaasaegsetel olümpiamängudel

Ta sai kergekaalus (kuni 60 kg) 1976. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Howard Davisile (USA).

Ta osales I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1980. aasta Moskva olümpiamängude poksivõistlustel, kus kaotas 1. ringis hilisemale hõbemedalivõitjale Serik Qonaqbayevile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

### Maailmameistrivõistlustel

Ta sai kergekaalus (kuni 60 kg) 1. maailmameistrivõistlustel (Havanna, 1974) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Vassili Solominile (NSV Liit).

### Euroopa meistrivõistlustel

Ta võitis kergekaalus (kuni 60 kg) kuldmedali ja Euroopa meistriks 20. Euroopa meistrivõistlustel (Belgrad, 1973) ning 21. Euroopa meistrivõistlustel (Katowice, 1975).

Isiklikku
---------

Tema vanem vend Calistrat Cuțov on samuti tuntud endine Rumeenia poksija.

Viited
------

1. ↑  Rumeenia meistrivõistlused poksis. Tulemused Inglise keeles
2. ↑  21. suveolümpiamängude poksivõistlus. Montréal 1976. Tulemused inglise keeles
3. ↑  22. suveolümpiamängude poksivõistlus. Moskva 1980. Tulemused inglise keeles
4. ↑  1. maailmameistrivõistlused poksis. Havanna 1974. Tulemused inglise keeles
5. ↑  20. Euroopa meistrivõistlused poksis. Belgrad 1973. Tulemused inglise keeles
6. ↑  21. Euroopa meistrivõistlused poksis. Katowice 1975. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Simion Cuțov veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Simion Cuțov** |
**Erich Raiet** (aastani 1940 **Erich Freienthal**, 16. jaanuar 1920 Venevere vald, Virumaa – 25. aprill 1992 Tallinn) oli eesti keeleteadlane.

Elulugu
-------

Erich Raiet oli talupidaja poeg.

Lõpetas 1938 Rakvere Ühisgümnaasiumi ja 1946 TÜ eesti keele ja rahvaluule erialal; filoloogiakandidaat (1966, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Võõrsõnade kuju sõltuvus lähte- ja vahendajakeelest tänapäeva eesti kirjakeeles". Oli 1944–1945 Rakveres eesti k õpetaja ning ühtlasi ajalehe Viru Sõna kirjanduse kaastööline, 1946–1947 TÜ Eesti ja Sugukeelte Arhiivi vanem-laborant. 1947–1992 Eesti NSV TA Keele ja Kirjanduse Instituudis noorem- ja vanemteadur ning 1966–1987 sõnaraamatute, hilisema leksikoloogiasektori juhataja. Oli juhtivaid õigekeelsuslasi ja sõnaraamatutegijaid eesti keele alal. "Väikese õigekeelsuse sõnaraamatu" (Tallinn, 1953), "Õigekeelsuse sõnaraamatu" (Tallinn, 1960) ja "Õigekeelsussõnaraamatu" (Tallinn, 1976) koostajaid ja toimetajaid. Osales vene-eesti oskussõnastike, nt "Poliitika ja majanduse oskussõnastiku" (Tallinn, 1955), "Vene-eesti mullateaduse sõnastiku" (Tallinn, 1971), "Vene-eesti keemia sõnaraamatu" (Tallinn, 1982) koostamises ning võttis osa suure "Vene-eesti tehnikasõnaraamatu" (Tallinn, 1975) oskussõnade erialati läbiarutamisest ja korrastamisest. Oli "Eesti kirjakeele seletussõnaraamatu" koostamise algatajaid ja peatoimetaja aastast 1966, 1960 rajatud vabariikliku õigekeelsuskomisjoni liige ja kauaaegne esimees.

Teadustöö
---------

Põhiline uurimisvaldkond: eesti keele võõrsõnade päritolu peale praktilise sõnaraamatutöö. Üle 40 teadustrükise.

Tunnustus
---------

* 1990 Ferdinand Johann Wiedemanni keeleauhind

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Küsimusi eesti liitverbi alalt. // Eesti NSV TA Keele ja Kirjanduse Instituudi uurimused. I. Tallinn, 1956
* Nimisõnade nimetavalisest ja omastavalisest liitumisest. // KK (1958) 12
* Arnold Kask tänapäeva eesti kirjakeele viljelejana. // Emakeele Seltsi aastaraamat 18 (1972)
* Über die Zusammenstellung des Wörterbuches der estnischen Schriftssprache. // Congressus Tertius Internationalis Fenno-Ugristarum. I. Tallinn, 1975
* "Eesti kirjakeele sõnaraamat" ilmumisjärgus. // KK (1983) 3.

Kirjandus
---------

* EE 14, 41
* Karelson, R. Erich Raiet ist sechzig. // SFU (1980) 2, 146–148
* Erich Raiet 60. // Emakeele Seltsi aastaraamat 26/27 (1983), 170–174
* Karelson, R. Erich Raietit mälestades. // KK (1992) 6, 379–380.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Diego Laxalt 2018. aasta MMil
**Diego Sebastián Laxalt Suárez** (sündinud 7. veebruaril 1993 Montevideos) on Uruguay jalgpallur, kes mängib vasakkaitsja või vasaku äärepoolkaitsjana Venemaa kõrgliiga klubis Moskva Dinamo ja Uruguay jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Uruguay kõrgliiga Defensor Sportingis, mille põhimeeskonnas debüteeris ta 2012. aastal. 2013. aastal suundus Laxalt Itaaliasse, kui tema mängijaõigused ostis Milano Inter. Sealt siirdus ta kohe laenule Bolognasse. Hooaja 2014–15 alguses läks ta laenule Empolisse ja sealt samal hooajal Genoasse, kellega ta sõlmis 2016. aasta juulis püsiva lepingu.

2018. aasta augustis liitus ta AC Milaniga. Suurem osa hooajast 2019–20 mängis ta laenul Torinos. 2020. aasta oktoobris suundus ta üheks hooajaks laenule Šotimaa kõrgliiga klubisse Celtic. 2020. aasta detsembris võitis ta Celticuga Šotimaa karikafinaali.

2021. aasta juunis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Moskva Dinamoga.

2013. aastal osales ta Uruguay kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel. Uruguay jõudis turniiril finaali, kus kaotati Prantsusmaa eakaaslastele. Debüüdi Uruguay jalgpallikoondises tegi Laxalt 6. oktoobril 2016 MM-i valikmängus Venezuela vastu. Ta on kuulunud Uruguay koondisse 2016. aasta Copa América Centenariol, 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2019. aasta Copa Américal.

Saavutused
----------

Celtic
* Scottish Cup: 2019–20

Viited
------

1. ↑  "Milan reach agreement with Genoa for Diego Laxalt". Calcio Mercato. 15.8.2018. Vaadatud 5.6.2019

| * v
* r
Uruguay koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Muslera
* 2 Giménez
* 3 Godín (c)
* 4 Varela
* 5 Sánchez
* 6 Bentancur
* 7 Rodríguez
* 8 Nández
* 9 Suárez
* 10 De Arrascaeta
* 11 Stuani
* 12 Campaña
* 13 G. Silva
* 14 Torreira
* 15 Vecino
* 16 Pereira
* 17 Laxalt
* 18 Gómez
* 19 Coates
* 20 Urretaviscaya
* 21 Cavani
* 22 Cáceres
* 23 M. Silva
* Treener: Tabárez

 | Uruguay |
**"You're My Best Friend"** on Briti rokkbändi Queen basskitarristi John Deaconi kirjutatud laul. Laul avaldati Queeni neljandal albumil "A Night at the Opera" ning lasti hiljem ka singlina välja. Ballaad ilmus ka kontsertalbumil "Live Killers" ja kogumikalbumitel "Greatest Hits" (1981), "Absolute Greatest" (2009) ja "Queen Forever" (2014). Deacon kirjutas laulu oma naisele Veronica Tetzlaffile. Laulus on ikooniline süntesaatoririff. Seda Queeni laulu on kasutatud nii mitmeis filmides kui ka seriaalides, nagu näiteks "Hot in Cleveland", "Will & Grace", "EastEnders", "My Name Is Earl", "The King of Queens", "I Now Pronounce You Chuck and Larry" lõputiitrites, "Simpsonites", "Shaun of the Dead", "Peter's Friends", "Lemmikloomade Salajane Elu" ja ühes "Perepea" episoodis "Farmer Guy". Laul on kirjutatud 4/4 taktimõõdus svingitunnetusega. Süntesaatorit mängib seal Deacon, kuna eeslaulja Freddie Mercury polnud nõus seda tegema.

> „I refused to play the damn thing [the Wurlitzer]. It's tinny and horrible and I don't like them. Why play those things when you've got a lovely superb grand piano? No, I think, basically what he [John] is trying to say is it was the desired effect."
> 
> 
> "Ma keeldusin seda pagana asja (süntesaatorit) mängimast. Need on kohutavad ja ei meeldi mulle. Milleks neid asju mängida, kui sul on endal imeline tiibklaver? Ei, ma arvan, et mida ta [John] põhimõtteliselt tahtis saavutada, oli soovitud efekt."
> 
> 
>  – Mercury
> 
>
**Eesti Massööride Liit** (lühend **EML**) on mittetulundusühing, mis loodi 2001. aastal eesmärgiga tagada inimestele kvaliteetne massaažiteenus ja tagada massööride korralik tase.
Esimese massöör I, II, III kutsestandardi kinnitas Tervishoiu ja Sotsiaaltöö Kutsenõukogu 16. aprillil 2002.

Liitu astumise tingimused
-------------------------

Ettevõte tegutseb üle Eesti.
Liikmeks võib saada ja omada vastavat taset iga tegutsev juriidiline või füüsiline isik, kes teeb massaaži ja on läbinud vastavad koolitused.

Juhatus
-------

* Martin Ilves – juhatuse liige
* Anneli Albert – juhatuse liige
* Inna Alps – juhatuse liige

Kutse andmine
-------------

Massööride liidust saab taotleda massööri 5. ja 6. taseme kutset. Selleks tuleb läbida vastavad koolitused, esitada dokumendid ning sooritada kutseeksam.

Massaažiterapeudi spetsialiseerumine
------------------------------------

* Lastemassaažiterapeut
* Spordimassaažiterapeut
* Ravimassaažiterapeut

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Diego Ribas da Cunha** (tuntud kui **Diego** või **Diego Ribas**; sündinud 28. veebruaril 1985 Ribeirão Pretos) on Brasiilia endine jalgpallur (poolkaitsja).

Ta mängis Brasiilia, Portugali, Saksamaa, Itaalia, Hispaania ja Türgi liigades ning Brasiilia jalgpallikoondises.

Klubikarjäär
------------

2014. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Madridi Atléticoga, et mängida seal kuni hooaja 2013–2014 lõpuni. Madridi Atléticos tegi ta debüüdi 2. veebruaril 4:0 võidumängus Real Sociedadi vastu, lüües mängu viimase värava. 1. aprillil lõi ta UEFA Meistrite Liiga veerandfinaalis värava Barcelona vastu, aidates sellega Madridi Atlético Euroopa karikasarja poolfinaali esimest korda pärast 1974. aastal. Madridi Atlético jõudis lõpuks finaali, kus kaotati linnarivaalile Real Madridile. Sellest hoolimata õnnestus tal Madridi Atléticoga tulla Hispaania meistriks (enne seda oli see klubil õnnestunud 18 aastat varem).

2016. aasta juulis suundus ta Brasiiliasse, liitudes Flamengoga. Ta sai kiiresti Flamengo üheks kõige olulisemaks liikmeks. Flamengos tegi ta debüüdi 21. augustil 2016 kõrgliiga mängus Grêmioga, lüües mängu võiduvärava. Kuigi ta sai Flamengo meeskonnas platsile hooaja jooksul vähem kui pooltes mängudes, valiti ta kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. Ta tuli 2019. aastal Flamengoga Brasiilia meistriks ja võitis lisaks Lõuna-Ameerika klubide meistrivõistlused.

Koondisekarjäär
---------------

Debüüdi Brasiilia rahvuskoondises tegi ta 30. aprillil 2003 mängus Mehhiko vastu. Esimese värava lõi ta rahvuskoondise särgis 2003. aasta CONCACAF Gold Cupi alagrupimängus 14. juulil Hondurase vastu.

Ta on kuulunud Brasiilia koondisse ka 2004. ja 2007. aasta Copa Américal. Mõlemal korral tuldi turniiri võitjaks.

2008. aasta suveolümpiamängudel kuulus ta Brasiilia meeskonda. Ta lõi turniiril kaks väravat ja võitis meeskonnaga pronksmedali.

Saavutused
----------

Santos
* Campeonato Brasileiro Série A: 2002, 2004

Porto
* Intercontinental Cup: 2004
* Primeira Liga: 2005–06
* Supertaça de Portugal: 2004

Bremeni Werder
* DFB-Ligapokal: 2006
* DFB-Pokal: 2008–09

Madridi Atlético
* UEFA Euroopa Liiga: 2011–12
* La Liga: 2013–14

Flamengo
* Campeonato Brasileiro Série A: 2019, 2020
* Supercopa do Brasil: 2020, 2021
* Copa Libertadores: 2019
* Recopa Sudamericana: 2020
* Campeonato Carioca: 2017, 2019, 2020, 2021

Viited
------

1. ↑  "Atletico Madrid snap up Diego". ESPNFC. 31.1.2014. Vaadatud 1.6.2018
2. ↑  "Diego e Damião marcam, Flamengo bate o Grêmio por 2 a 1 e volta ao G-4". globoesporte.com. 21.8.2016. Vaadatud 1.6.2018
Erich Mückenberger (1953)
**Erich Mückenberger** (8. juuni 1910 Chemnitz – 10. veebruar 1998 Berliin) oli Saksa DV riigitegelane.

Erich Mückenberger oli pärit töölisperekonnast. Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta aastatel 1924–1927 masinalukksepaks. Juba 1924. aastal astus ta sotsialistliku noorsoo-organisatsiooni Sozialistische Arbeiter-Jugend. 1927. aastal sai temast Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei liige.

1929–1930 õppis ta tekstiilitööstuse kõrgemas kutsekoolis ja töötas kuni 1930. aastani lukksepa ja kangruna. 1928–1932 oli ta sotsiaaldemokraatliku noorteorganisatsiooni "Reichsbanner" Chemnitzi piirkonnaorganisatsiooni juht. Natsionaalsotsialistide võimuletuleku järel läks Erich Mückenberger 1933. aastal põranda alla ja tegi illegaalset parteitööd. 1934. aastal ta arreteeriti ja paigutati Sachsenhauseni koonduslaagrisse, kust ta vabanes 1936. aastal. 1938. aastal vahistati ta uuesti ja mõisteti 10 kuuks vangi. 1942–1945 teenist ta Wehrmachti trahvipataljonis. 1945. aasta jaanuaris sai ta haavata. 1945. aasta aprillist kuni augustini oli ta Inglise sõjavangis.

Sõjavangist vabanemise järel töötas Mückenberger lühikest aega 1945. aasta augustist kuni novembrini Hannoveris masinaehitustehases töölisena. Seejärel pöördus Mückenberger Chemnitzisse tagasi, kus ta töötas Antifašistliku Bloki sekretärina ja Töölisklassi Ühtsuse Loomise Büroo sekretärina. Pärast sotsiaaldemokraatide ja kommunistide sundliitmist sai temast 1946. aasta aprillis Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei liige. 1946–1948 kuulus ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Chemnitzi ja Saksimaa piirkonnaorganisatsioonide juhtkonda. 1949–1953 oli Mückenberger Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Tüüringi ja Erfurdi piirkonnaorganisatsioonide esimene sekretär.

1950–1989 oli Erich Mückenberger Rahvakoja (parlamendi) liige, alates 1971. aastast oli ta Rahvakoja presiidiumi liige ja Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei fraktsiooni esimees.

Alates 1950. aasta juulist oli Erich Mückenberger Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liige ja Poliitbüroo liikmekandidaat, alates 1958. aasta juulist Poliitbüroo liige. 1971–1989 oli ta Partei Keskkontrollikomisjoni esimees. Lisaks oli ta 1978–1989 Saksa-Nõukogude Sõprusühingu esimees.

8. novembril 1989 astus Erich Mückenberger koos kogu Poliitbürooga ametist tagasi. 1990. aasta jaanuaris heideti ta Demokraatliku Sotsialismi Parteist välja. 1995. aasta novembris algatati tema suhtes kriminaalasi seoses Saksa DV piiriületajate tapmise ja piirirežiimi kehtestamisega. 1996. aastal lõpetati kriminaalasi tema suhtes seoses vastutusvõimetuks tunnistamisega.

Viited
------

1. ↑  Erich Mückenberger : deutscher Politiker (DDR); Politbüromitglied der SED (1958-1989) Munzinger
2. ↑  SED-Führungsgremien :Übersicht über die Mitglieder und Kandidaten des Politbüros des ZK der SED (1949-1989) Bundesarchiv. SED- und FDGB-Archivgut
3. ↑  Mückenberger, Erich \* 8.6.1910, † 10.2.1998 :Mitglied des Politbüros des ZK der SED, Vorsitzender der ZPKK u. der DSF Bundesstiftung zur Aufarbeitung der SED-Diktatur
*Mitte segi ajada Ramireze saarega*

---

Gonzalo saare ilmajaam
**Diego Ramíreze saared** (hispaania keeles *Islas Diego Ramírez*) on väike saarestik (kogupindala 1,2 km²) Tšiili lõunaosas Drake'i väinas umbes 100 km Hoorni neemest edelas. Saarteaheliku pikkus põhjast lõunasse on umbes 8 km. Saared on nii Tšiili kui ka Ameerika lõunapoolseim osa.

Saared avastas 12. veebruaril 1619 Marco Ramírez[*viide?*] Garcia de Nodali ekspeditsiooni käigus. Saartele pandi nimi ekspeditsiooni kosmograafi Diego Ramíreze järgi. 156 aasta jooksul, kuni aastal 1775 avastati Lõuna-Sandwichi saared, oli see lõunaapoolseim teadaolev maismaa-ala. Lõunapoolsemaks peeti vaid müütilist Terra Australis Incognitat.

Saarestiku suurim saar on Bartolomé saar. Lõuna pool asub suuruselt teine saar Gonzalo saar, kuhu rajati 1951. aastal ilmajaam. Ilmajaama varustamiseks külastab Tšiili merevägi, kes ilmajaama ka asutas, seda mitu korda aastas. See ilmajaam ongi Lõuna-Ameerika kõige lõunapoolsem mehitatud punkt pärast 1982. aastat, mil Suurbritannia Falklandi sõja käigus vallutas ja likvideeris Lõuna-Sandwichi saartel Thule saarel oleva Argentina ilmajaama. Aeg-ajalt külastavad Diego Ramíreze saari ja sealset ilmajaama Antarktikasse sõitvad kruiisilaevad.

Diego Ramíreze saarte lõunapoolseim punkt on kaljune Águila saar.

Diego Ramíreze saared on paljude merelindude, peamiselt albatrosside ja pingviinide, sealhulgas kuldkiird-pingviini ja hiidmaruka tähtis pesitsuspaik.
**Eesti Füüsikaüliõpilaste Selts** (lühend **FÜS**) on Eesti Füüsika Seltsi (EFS) osakond.

See ühendab ja esindab Eesti Vabariigis füüsikat ja sellega seotud erialasid õppivaid üliõpilasi. FÜS-i asutasid 2012. aasta kevadel Tartu Ülikooli füüsikaüliõpilased. Selts kuulub ka koostöövõrgustikku OLE ROHKEM ja Eesti Noorteühenduste Liitu.

Selts on platvorm, kus üliõpilased saavad nii ennast kui ka oma ideid ja soovitud projekte teostada. FÜS on aidanud toetada mitmeid projekte, mis on olulised üliõpilastele ja füüsika erialale. Samuti korraldatakse erialaseid üritusi, mille hulka kuuluvad ka näiteks sügiskoolid. FÜS tegeleb õppekvaliteedi parandamisega, füüsikaalase kõrghariduse populariseerimisega (projekt "Tudeng koolitundi") ning edendab üliõpilaste, õppejõudude ja teadlaste vahelist suhtlust.

Füüsikaüliõpilased on algatanud ja juurutanud ka mentoriprogrammi. Selle programmi raames määratakse esmakursuslastest gruppidele mentoriteks vanema kursuse üliõpilased, kes aitavad kohaneda ülikoolieluga ja on abiks, kui tekib küsimusi õppetöö või muu kohta. Mentorlus parandab ka kursustevahelist suhtlust ja annab võimaluse leida häid sõpru. Lisaks füüsikutele on mentoriprogrammist osa võtnud ka materjaliteaduse, keemia, informaatika, matemaatika ja matemaatilise statistika üliõpilased.

Inimesed
--------

FÜSi liikmeks võivad astuda kõik füüsikat või sellega seotud erialasid õppivad üliõpilased Eestis. Kuna FÜS on EFSi osakond, siis on kõik FÜSi liikmed ka EFSi liikmed. FÜS valib igaks semestriks endale juhatuse. 

2019/2020. õppeaasta sügissemestril sai alguse FÜSi töörühmade tegevus. Töörühmades saavad liikmed osa võtta seltsi tegevusest, luua ja teoks teha projekte ning aidata seltsil nii seada kui ka täita oma eesmärke. Üks töörühm, mis on pigem töörühma ja programmi piirimail, on õpiabi töörühm.

Õpiabi töörühm pakub konsultatsiooni vanematelt üliõpilastelt, et parandada õpet, anda juhendajaile võimalus omandada õpetamiskogemust, toetada neid rahaliselt, luua kogukonnatunnet füüsika, keemia ja materjaliteaduse (FKM) erialal ning põhjustada struktuurseid muudatusi füüsika instituudis (FI), et noori kaasataks õppeassistendina rohkem õppetöösse. Kõige olulisem on sealjuures, et programmi juhib selle initsiatiivi algataja, kes ise oli toona just 1. õppeaastat lõpetamas, ning on tänaseni n-ö. lihtliige. See on programm liikmeskonnalt liikmeskonnale. Teiste oluliste projektide seas on mitmed üritused ja programmid, kus turundatakse noortele füüsika, keemia ja materjaliteaduse eriala, et kasvatada huvi nende erialade õppe vastu, muutes õppekava ja Eesti ühiskonda tugevamaks.

Tänu heale koostööle füüsika instituudiga saavad liikmed kasutada Physicumis asuvat sauna, jõusaali ning seltsile on eraldatud ka tudengiruum, kus liikmed saavad õppida.

Välislingid
-----------

* FÜSi koduleht
* FÜSi Facebook
* FÜSi Instagram
Keiser Taishō (1912)
**Yoshihito** (jaapani keeles 嘉仁; 31. august 1879 – 25. detsember 1926) oli Jaapani 123. keiser, kes oli troonil 30. juulist 1912 kuni enda surmani 25. detsembril 1926. Tema valitsejanimi oli  **keiser Taishō** (jaapani keeles 大正天皇). Jaapani traditsiooni kohaselt viidatakse valitsusajal keisrile lihtsalt "keiser" ning pärast surma saab ta endale postuumse nime, millega hakatakse kutsuma ka tema valitsusaega ehk ajastut.[*viide?*]

Valitsusaeg
-----------

 *Pikemalt artiklis Jaapan esimeses maailmasõjas*
Prints Yoshihito tõusis troonile pärast oma isa keiser Meiji surma 30. juulil 1912. Uut keisrit hoiti avalikkuse eest võimalikult palju varjus, kuna kogu elu kestnud vaimuhaigused olid 1910. aastate alguseks muutmas keiserlike ülesannete täitmist peaaegu võimatuks. Üks loetud kordadest, kui laiem avalikkus keisrit nägi, oli parlamendi avaistung 1913. aastal. Keiser Taishō rullis kohalolijate üllatuseks enda ettevalmistatud kõne toruks ning kasutas seda pikksilmana, et üle parlamendisaali vaadata. Kuulujuttude järgi tegi ta seda, kuna tema mõistus ei funktsioneerinud sellel ajal enam korralikult, keisrit paremini tundvad allikad uskusid, et ta tegi seda, et kontrollida, kas kõne on ilusti kokku rullitud (ka tema käte töö oli haiguste tõttu häiritud).[*viide?*]

Eelmisele keisrile vastanduvad omadused nagu halb kõneoskus, vähene karisma, imelikkus ja puuded viisid kohatise rahva poolt naeruvääristamiseni. Mida rohkem tema tervis halvenes, seda vähem huvitus ta päevapoliitikast ning riigijuhtimisest. Genrō, keiserliku pitsri hoidja ja keiserliku majapidamise ministri võime keisriga manipuleerida oli üldteatud fakt. Jaapanis valitsenud kaheparteisüsteem lõppes esimese maailmasõjaga ning järgnenud parlamendi ja demokraatlikute jõudude võimuperiood sai hüüdnime "Taishō demokraatia".

Pärast 1918. aastat oli keiser kaotanud võime külastada sõjaväeõppuseid ja sõjaväeakadeemiate lõpuaktuseid, läbi viia sintoistlikke tseremooniaid ning osaleda parlamendi avaistungitel.[*viide?*]

1919. aastal ei olnud ta võimeline ühtegi ametikohustust täitma, 25. novembril 1921 nimetati kroonprints Hirohito prints-regendiks (sesshōks).[*viide?*]

Elu viimased aastad eraklikult veetnud Taishō jäi 1923. aasta Kantō suurest maavärinast puutumata, kuna ta oli nädal enne katastroofi reisinud kuningliku rongiga Nikkōs asunud suvepaleesse. Yoshihito kasutas oma poja, kroonprints Hirohitoga, kes oli jäänud maavärina epitsentrisse, suhtlemiseks postituvisid.[*viide?*]

Vaata ka
--------

* Taishō ajastu

Viited
------

1. ↑  Hoffman, Michael (29. juuli 2012), "The Taisho Era: When modernity ruled Japan's masses", *Japan Times*, lk 7, originaali arhiivikoopia seisuga 2. november 2012, vaadatud 3. jaanuaril 2020

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Keiser Meiji** | **Jaapani keiser**30. juuli 1912 – 25. detsember 1926 | Järgnev**Keiser Shōwa** |
Eesti Mereakadeemia Merekooli ja veel varem Eesti Mereakadeemia endine õppehoone Mustakivi 25
**Eesti Mereakadeemia Merekool** (lühendatult **EMA Merekool**) oli kutseõppeasutus, mis võimaldas kutseõpet mereerialadel nii põhikooli kui ka gümnaasiumi baasil. Oli Eesti Mereakadeemia struktuuriüksus.

Ajalugu
-------

1992. aastal moodustati Eesti Merehariduskeskus, milleks liideti Tallinna Merekool, Tallinna Merekolledž ja Tallinna 1. Kutsekeskkool. 

Kool kolis sügisel 2009 Tallinnas aadressilt Västriku 8 aadressile Mustakivi 25. 

Erialad, mida oli võimalik merekoolis õppida:

* laevajuht;
* siseveelaevajuht;
* laevamehaanik;
* laevajuht-mehaanik;
* külmatehnik;
* laevaelektrik;
* avamere kalur.

2012 aastal muudeti EMA Merekool ümber Eesti Mereakadeemia (EMERA) kutseõppeosakonnaks. Mereakadeemial olid filiaalid Pärnus (aadressiga Pargi 1) ja Tartus (aadressiga Soola 5).

1. mail 2014 moodustati EMA Merekooli baasil uus õppeasutus: Eesti Merekool, mis kolis aadressile Kopli 101. Sellesse kooli kanti Eesti Mereakadeemia kutseõppeosakonna õpilased.

Direktoreid
-----------

* Jaan Atspol
* Viimane Merekooli direktor oli Rein Ausmees.

Välislingid
-----------

* EMA Merekooli koduleht
* Merekool ja kaubalaeva juhtkonna kutsediplomite omandamine.Teos digiteerituna digitaalarhiivis DIGAR
* Tallinna Merekooli tegevuse aruanne.Teos digiteerituna digitaalarhiivis DIGAR
Diego Manuel Chamorro aastal 1919
**Diego Manuel Chamorro Bolaños** (9. august 1861 – 12. oktoober 1923) oli Nicaragua poliitik, Nicaragua president.

Diego Manuel Chamorro sündis 9. augustil 1861 Nandaimes. Tema isa oli Pedro Joaquín Chamorro, ema María de la Luz Bolaños Bendaña. Diego Manuel Chamorro oli abielus Dolores Bolaños Chamorroga ja neil oli kaheksa last: Carmen, Celina, Diego Manuel, Fruto, Gustavo, Luz, Matilde ja Mercedes. Konservatiivina astus ta Partido Conservador de Nicaraguasse. Ta oli Adolfo Diaze valitsuses välisministriks ja aastal 1921 sai temast riigi president.

Samal aastal toimus Hondurase presidendi Rafael López Gutiérreze algatusel konverents. USA vägede jätkuv interventsioon Nicaraguas sundis Hondurast, Guatemalat ja El Salvadori sõlmima koostöölepingu "Pacto de Unión de Centro América". Chamorro loobus paktiga liitumast ja see tõi kaasa suhete teravnemise Hondurasega. Tema võimuloleku ajal tsentraliseeriti córdoba trükkimine ja viidi see kullastandardile.

Diego Manuel Chamorro suri võimuloleva presidendina 12. oktoobril 1923 Managuas. Tema surma järel hakkas presidendikohuseid täitma Rosendo Chamorro.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Emiliano Chamorro Vargas** | **Nicaragua president**1. jaanuar 1921 – 12. oktoober 1923 | Järgnev**Rosendo Chamorro** |
**Volokolamsk** on linn Venemaal Moskva oblastis, Volokolamski rajooni keskus. Asub Moskvast 124 km kirdes. 

Linn ehitati Novgorodi kaupmeeste poolt Novgorodi-Moskva veeteele. Kroonikas esmamainitud 1135. aasta all.

Viited
------

1. ↑  "Rahvaloenduse andmed". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. august 2011. Vaadatud 20. augustil 2011.

Moskva oblasti vapp
Moskva oblasti linnad

Aprelevka  | Balašihha  | Beloozjorski  | Bronnitsõ  | Dedovsk  | Dmitrov  | Dolgoprudnõi  | Domodedovo  | Drezna  | Dzeržinski  | Dubna  | Elektrogorsk  | Elektrostal  | Elektrougli  | Frjazino  | Golitsõno  | Himki  | Hotkovo  | Istra  | Ivantejevka  | Jahroma  | Jegorjevsk  | Kašira  | Klin  | Kolomna  | Koroljov  | Kotelniki  | Krasnoarmeisk  | Krasnogorsk  | Krasnozavodsk  | Krasnoznamensk  | Kubinka  | Kurovskoje  | Likino-Duljovo  | Ljubertsõ  | Lobnja  | Lossino-Petrovski  | Luhhovitsõ  | Lõtkarino  | Možaisk  | Mõtištši  | Naro-Fominsk  | Noginsk  | Odintsovo  | Orehhovo-Zujevo  | Ozjorõ  | Pavlovski Possad  | Peresvet  | Podolsk  | Protvino  | Puškino  | Puštšino  | Ramenskoje  | Reutov  | Rošal  | Ruza  | Sergijev Possad  | Serpuhhov  | Solnetšnogorsk  | Staraja Kupavna  | Stupino  | Šatura  | Štšolkovo  | Zaraisk  | Zvenigorod  | Žukovski  | Taldom  | Tšehhov  | Tšernogolovka  | Vereja  | Vidnoje  | Volokolamsk  | Voskressensk  | Võssokovsk