recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eesti kodakondsus** on riigiõiguslik termin, millega määratletakse isiku suhe Eesti Vabariigiga.

Kodakondsuse seaduse kohaselt omandatakse Eesti kodakondsus sünniga, saadakse naturalisatsiooni korras või taastatakse isikule, kes on kaotanud Eesti kodakondsuse alaealisena. Kodakondsus kaotatakse vabastamise, selle äravõtmise või mõne muu riigi kodakondsuse vastuvõtmisega.

Seadus küll keelab Eesti kodakondsuse kõrval teis(t)e kodakondsus(t)e omamist; aga see on siiski lubatud sünnijärgsetele Eesti kodanikele, kuna Eesti Vabariigi põhiseaduse §8 keelab sünnijärgselt omandatud kodakondsuse äravõtmise ("Kelleltki ei tohi võtta sünniga omandatud Eesti kodakondsust").

Naturalisatsiooni saab Eestis taotleda vähemalt 15-aastane isik, kes omab pikaajalist või alalist elamisluba; on sooritanud eesti keele oskuse eksami; on sooritanud Eesti Vabariigi põhiseaduse ja kodakondsuse seaduse tundmise eksami; omab legaalset püsivat sissetulekut; omab registreeritud elukohta Eestis; on lojaalne Eesti riigile.

Seisuga 1. oktoober 2011 oli rahvastikuregistri andmetel Eesti 1 364 748 elanikust 1 149 716 ehk 84,24%-il Eesti kodakondsus. 2011. aasta rahvaloenduse andmeil oli 1 102 618 püsivalt Eestis elavat Eesti kodanikku.

Seisuga 1. juuli 2012 oli Eesti 1 360 560 elanikust 1 146 763 ehk 84,29%-il Eesti kodakondsus. 76 932 Eesti kodanikku elas välismaal.

Seisuga 1. jaanuar 2018 elas Eestis 77 268 määratlemata kodakondsusega isikut. Neil pole Eesti kodakondsust ja nad ei ole samuti pärast NSV Liidu lakkamist kasutanud võimalust, et saada endale NSV Liidu järglasriigi Venemaa Föderatsiooni kodakondsust, kuigi neil on olnud selleks võimalus.

Kodanikustaatuse teadvustamiseks tähistatakse Eestis alates 1998. aastast kodanikupäeva. Seda tähistatakse 26. novembril, sest 26. novembril 1918 andis Eestimaa Kubermangu Ajutine Maanõukogu välja määruse Eesti kodakondsuse kohta.

Septembris 2020 otsustas valitsus võtta Eesti kodakondsus ära 10 isikult, kes olid saanud kodakondsuse ebaausal teel ja ei suutnud sooritada mõistliku aja jooksul kodakondsuse saamiseks nõutavaid eksameid ausal teel.

Vaata ka
--------

* Kodakondsuse seaduse muutmise ja täiendamise seadus (1957)
* Kodakondsuseta isik
* Sünnijärgne kodakondsus
* Naturalisatsioon Eestis
* Eesti kodakondsuseksam
* Eesti kodakondsuspoliitika
* Eesti kodakondsuse taotlemine

Viited
------

1. ↑  Kodakondsuse seadus Riigi Teatajas
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. august 2010. Vaadatud 4. juulil 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  Kodakondsus ja ränne Siseministeerium (vaadatud 8. novembril 2018)
4. ↑  Valitsus võtab 10 inimeselt ebaausal teel saadud kodakondsuse, ERR, 17. september 2020

Välislingid
-----------

* Kodakondsuse seaduse rakendamise kohta (RT 1992, 7, 109), Eesti Vabariigi Ülemnõukogu otsus 26. veebruarist 1992
**Vello Lattik** (15. september 1935 Tartu – 30. august 2007) oli eesti kirjanik.

Ta oli alates 1994. aastast Keskerakonna liige.

Elukäik
-------

Lõpetas 1956. aastal Tartu 1. Töölisnoorte Keskkooli, 1961. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna ja 1984. aastal Moskvas Gorki-nimelised kõrgemad kirjanduskursused. 

Oli aastatel 1961–1962 Viljandi rajooni perekonnaseisuaktide Büroo juhataja ja 1962–1967 autobaasis insener. Töötas alates 1967. aastast Gagarini-nimelises näidissovhoostehnikumis juristi, ökonomisti ja töölisena. Elas Viiratsis. 

Oli alates 1992. aastast "Rahva Hääle" toimetuse liige.

Teoseid
-------

### Romaanid

* "Pastoraal mummulisest kleidist" (1978)
* "Kuus head inimest" (1979)
* "Suudlus lumme. Babyloni tüdrukud" (1981)
* "Mihklipäeval. Mihklikuul" (1983)
* "Orkester" (1989)
* "Kohtumiseni unistustes!" (Viljandi 2001)

### Artiklikogu

* "Valitud publitsistikat" (1985)

Liikmesus
---------

* 1979 Eesti NSV Kirjanike Liit

Tunnustus
---------

* 1981 – A. H. Tammsaare nimeline kirjanduspreemia ("Kuus head inimest")
* 1992 – Anton Suurkase nimeline kirjandusauhind ("Sirge Säär Sukas Roosas")

Kirjandus
---------

* Oskar Kruus. "Lattik, Vello". // Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn 1995. Lk 273

Välislingid
-----------

* Vello Lattik Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
* Haud Viljandi vanal kalmistul
**Aino-Eliise Pajusalu-Milodan** (17. juuli 1941 Pärnu – 27. oktoober 2020) oli Eesti sõudja ja spordipedagoog, Raimo Pajusalu ja Kaisa Pajusalu vanatädi. 

Lõpetas 1958 Pärnu Töölisnoorte Keskkooli ja 1965 Leningradis Lesgafti-nimelise Kehakultuuri Instituudi.

Hakkas sportima 1953 Pärnu 2. keskkoolis, harrastas korvpalli ja kergejõustikku, sõudmistreeninguid alustas 1954 Pärnu Spartakis Mihkel Leppiku juhendamisel. 

Töötanud 1969–1999 Peterburi tehnikaülikooli kehalise kasvatuse õppejõuna (a-st 1995 dotsent).

Avaldanud artikli Eesti Sõudjas (2003).

Saavutused
----------

* Leningradi Spartaki liikmena tuli paarisaerulisel roolijaga neljapaadil NL-i koondises 3 korda (1961–63) Euroopa meistriks ja võitis EM-il 2 hõbedat (1964–65)
* Tuli 1960–66 7 korral NL-i meistriks ja võitis 1967 mv-tel hõbeda.
* Oli 1957 paarisaerulisel kahepaadil ja 1958 paarisaerulisel roolijaga neljapaadil NL-i noortemeister.
* Tulnud 3 korral ka Eesti meistriks:
	+ 1957–58 paarisaerulisel kahepaadil ja 1957 kaheksapaadil.
* Meistersportlane (1958),
* NL-i tnl meistersportlane (1963).

T: Pärnu – Eesti sõudespordi kants (2004, autoreid). 

B: Eesti sõudespordi ajalugu. [Koostanud H-H. Artma] Tln, 2001, lk 143–148.

Viited
------

1. ↑
**Aino-Helgi Paivel** (aastani 1961 Hinno, 1961–1972 Kartus; 27. veebruar 1936 Tallinn – 14. juuli 1988 Tallinn) oli eesti botaanik.

Elulugu
-------

Aino-Helgi Paivel oli teenistuja tütar ja Aleksei Paiveli abikaasa.

Lõpetas 1954. aastal Tallinna 10. Keskkooli ja 1959. aastal Tartu Riikliku Ülikonna bioloogiaosakonna. Aastatel 1963–1966 oli Tallinna Botaanikaaia aspirant, bioloogiakandidaat (1971, TRÜ), väitekiri "Amarülliliste, võhumõõgaliste ja liilialiste sugukonda kuuluvate sibul- ja mugulsibultaimede introduktsioon ning nende kasutamise võimalused Eestis". 

Oli aastatel 1959–1961 Eksperimentaalbioloogia Instituudi laborant ja aednik, 1961–1967 Tallinna Botaanikaaia aednik ja aspirant, 1967–1972 nooremteadur, 1972–1988 vanemteadur.

Teadustöö
---------

Uuris sibultaimede taksonoomiat, morfogeneesi, introduktsiooni ja kasvatamist, selgitas välja Eesti tingimustes haljastamise seisukohalt perspektiivsed liigid ja sordid. Rajas Tallinna Botaanikaaias madalakasvuliste sibultaimede kollektsiooni (306 taksonit) ning laiendas oluliselt (460 taksoni võrra) hüatsintide, nartsisside ja tulpide kollektsiooni. Uurimaks sibultaimi nende looduslikes kasvukohtades ja taimmaterjalide Eestisse introdutseerimist, osales 1964–1984 kokku 12 ekspeditsioonil Moldovasse, Krimmi, Ees-Kaukaasiasse, Taga-Karpaatiasse, Tjan-Šani ja Taga-Kaukaasiasse. Kirjutas "Eesti entsüklopeediale" 30 sibultaimi käsitlevat artiklit. 17 teadustrükist, sh ühe monograafia, 25 aimeartiklit.

Teoseid
-------

* Madalakasvulised sibullilled. Tallinn, 1974
* Madalakasvulised sibultaimed Tallinna Botaanikaaias. // TBA 11 (1989)
* Introduction of bulbous plants in the Estonian SSR. // Sympozium Sbornik Posteru Okrasńe zahradnictví: 69 let zahradnickeho vyzkumu v Československu. Praha, 1987

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Eesti entsüklopeedia 14, 352
* Eesti aianduse biograafiline leksikon. Tallinn, 1998, 98
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Tabliczka E77.svg

Euroopa tee **E77** on rahvusvahelisse E-teede võrku kuuluv maantee, mis kulgeb Pihkvast Budapesti läbi Venemaa, Eesti, Läti, Leedu, Poola, Slovakkia ja Ungari. Üldjoontes kulgeb tee Pihkvast kuni Gdańskini edelasse ja sealt Budapestini lõunasse.

Tee pole pidev, Kaliningradi ja Gdański vahel tuleb kasutada laevu.

Eestis asuv osa on 21,4 km pikk.

Tee pikkus on 1611 km: Pihkva 0 - Luhamaa 57 - Murati 78 - Riia 273 - Šiauliai 398 - Talpaki 582 - Kaliningrad 635 ... Gdańsk 757 - Elbląg 810 - Varssavi 1047 - Radom 1139 - Kraków 1316 - Trstená 1396 - Ružomberok 1437 - Zvolen 1491 - Budapest 1611.

Venemaal Pihkva oblastis kannab maantee siseriiklikku tähistust A-212, Eestis Võrumaal 7, Lätis Eesti piirist Riiani A2 ja sealt Leeduni A8, Leedus A12, Venemaal Kaliningradi oblastis A-216, Poolas S7, Slovakkias Poola piirist Banská Bystricani 59 ja sealt Ungari piirini 66 ning Ungaris M2.

* E77 RiiasE77 Riias
* E77 Leedus Tauragė maakonnasE77 Leedus Tauragė maakonnas
* E77 Kaliningradi oblastisE77 Kaliningradi oblastis
* E77 Pomorze vojevoodkonnas Nowy Dwór GdańskisE77 Pomorze vojevoodkonnas Nowy Dwór Gdańskis
* E77 Slovakkias Banská Bystrica maakonnasE77 Slovakkias Banská Bystrica maakonnas
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib maanteest; lauluvõistluse kohta vaata artiklit Via Baltica (lauluvõistlus).* |

---

Helsingi—Praha
Euroopa tee **E67**, Tallinnast Varssavini tuntud ka kui **Via Baltica**, on tee, mis kulgeb põhjast lõunasse (Helsingist Prahasse) läbi Soome, Eesti, Läti, Leedu, Poola ja Tšehhi. 

Esimene osa Helsingi ja Tallinna vahel on laevatee.

Eestis asuv osa on Tallinna–Pärnu–Ikla maantee.

Tee pikkus on 1505 km: Helsingi 0 ... Tallinn 79 – Ikla 271 – Riia 365 – Panevėžys 494 – Kaunas 595 – Varssavi 943 – Piotrków Trybunalski 1071 – Wrocław 1260 – Kłodzko 1335 – Náchod 1371 – Hradec Králové 1405 – Praha 1505.

* MS Superstar saabumas Tallinna 2008. aastalMS Superstar saabumas Tallinna 2008. aastal
* Hendriksoni küür TallinnasHendriksoni küür Tallinnas
* Orgita külas RaplamaalOrgita külas Raplamaal
* Lilaste sild Carnikava piirkonnasLilaste sild Carnikava piirkonnas
* Ādaži lähedal LätisĀdaži lähedal Lätis
* Jonava lähedal LeedusJonava lähedal Leedus
* Jurowce lähedal PodlaasiasJurowce lähedal Podlaasias
* Kindral Stefan Grot-Rowecki sild VarssavisKindral Stefan Grot-Rowecki sild Varssavis
* Rędziński sild WrocławisRędziński sild Wrocławis
* Bříství lähedal Kesk-Tšehhi maakonnasBříství lähedal Kesk-Tšehhi maakonnas

Vaata ka
--------

Helsingi—Praha Helsingi—Praha 
* Rahvusvaheline E-teede võrk
* Rail Baltic
E-varamu logo
**E-varamu** on veebivärav, mille vahendusel saab teha otsingut korraga raamatukogudes, muuseumides ja arhiivides. 
Tegemist on erinevaid andmebaase integreeriva, kaasaegsel otsimootoril põhineva portaaliga, mille eesmärk on teha ühest kohast otsitavaks ja leitavaks kogu see vaimuvara, mida Eestis kogutakse ja säilitatakse digitaalselt.

E-varamu on kättesaadav aadressil www.e-varamu.ee.

E-varamu on osa Eesti teaduse 2010. aastal Eesti Vabariigi valitsuse kinnitatud infrastruktuuri teekaardi objektist "Eesti e-varamu ja kogude säilitamine". Eesti e-varamu ja kogude säilitamise taristu eesmärk on tagada võimalikult suure hulga informatsiooni olemasolu ja kättesaadavus digitaalsel kujul ning ennetada teadus- ja kultuuriloolise väärtusega trükiste hävimist ja pikendada nende füüsilist eluiga massneutraliseerimise tehnoloogia kasutuselevõtmisega.

E-varamu portaaliga on liidestatud Eesti avalik-õiguslike ülikoolide raamatukogude digihoidlad (Tallinna Ülikooli Akadeemilise Raamatukogu e-teadusraamatukogu ETERA, Tartu Ülikooli Raamatukogu DSpace, Tallinna Tehnikaülikooli Raamatukogu digikogu), Eesti Rahvusraamatukogu DIGAR, Eesti Kirjandusmuuseumi KIVIKE, Eesti muuseumide veebivärav MuIS, Rahvusarhiivi infosüsteem AIS, Eesti Raamatukoguvõrgu Konsortsiumi raamatukogude ühiskataloog ESTER ja artiklite andmebaas ISE (Index Scriptorum Estoniae).

Viited
------

1. ↑  Eesti teadustaristute teekaart 2014.
**Karl Gustav von Staden**, ka **Carl Gustav von Staaden** (1. november (ukj 12. november) 1700 Tallinn – 1. mai (ukj 12. mai) 1750 Tartu) oli Eesti vaimulik ja juhuluuletaja.

Elulugu
-------

Aastani 1709 sai ta haridust koduõpetaja käe all. Aastatel 1709–1718 õppis ta Tallinna gümnaasiumis. Aastal 1710 haigestus perekond katku, Stadeni vanemad surid, kuid ta ise jäi ellu. Poisi võttis kasvatada ema onupoeg, Tallinna Niguliste koguduse õpetaja Arnold von Husen, kellel endal lapsi ei olnud. Aastal 1717 pidas ta reformatsiooni 200. aastapäeval Tallinna raekojas kõne "De beneficiis a Luthero per reformationem praestitis" ("Lutheri poolt reformatsiooni käigus kordasaadetud heategudest"). Gümnaasiumi lõpetamise puhul (aastal 1718) pidas ta kõne "De peregrinationum necessitate et utilitate" ("Palverännakute tarvilikkusest ja kasulikkusest"). 

Pärast gümnaasiumi lõpetamist immatrikuleerus ta novembris 1718 Halle Ülikooli, kuid õige varsti läks ta üle Jena Ülikooli (immatrikuleerus 17. aprillil 1719). 1721. aastal kirjutas ta ("Karl Kustas Taden, Jummala Moiſtuße Oppeja") Carl Friedrich Löv'i doktoriväitekirjale eestikeelse pühenduse "Sinno waiw nink raske Thö", mis on avaldatud eesti luule antoloogias "Sõnarine". Pärast ülikooli lõpetamist aastal 1722 pöördus ta Liivimaale tagasi ja ordineeriti 2. veebruaril/13. veebruaril 1725 kirikuõpetajaks.

Oli aastatel 1725–1744 Äksi Andrease koguduse õpetaja (introdutseeriti 21. veebruaril/4. märtsil 1725). Aastatel 1744–1750 oli ta Tartu Maarja koguduse õpetaja, olles veel Tartu linnakonsistooriumi assessor.

Isiklikku
---------

Staden oli kaks korda abielus. Tema teine naine Dorothea (neiuna Vegesack) oli Urvaste Püha Urbanuse koguduse õpetaja Karl Alstadiuse lesk. Tema väimees (esimesest abielust tütre Katharina mees) Tobias Plaschnig oli Tartu Jaani koguduse ülemõpetaja.

Vaata ka
--------

* Staden (aadlisuguvõsa)

Viited
------

1. ↑  Sõnarine, 1. köide, Tallinn 1989, lk. 28–29, 488, 532.
2. ↑  V. Alttoa, A. Valmet. 17. sajandi ja 18. sajandi alguse eestikeelne juhuluule. Tallinn 1973, lk. 90–92.
3. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977

Välislingid
-----------

*
**Karl Hjalmar Branting** Helifaili info kuula i (23. november 1860 Stockholm – 24. veebruar 1925 Stockholm) oli Rootsi poliitik. Ta oli Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Partei juht aastail 1907–1925 ja Rootsi peaminister kolmel erineval ajajärgul (1920, 1921–1923 ja 1924–1925). Branting oli esimene sotsiaaldemokraatlik peaminister Rootsis.

1921. aastal anti talle ja Christian Langele Nobeli rahuauhind.

Välislingid
-----------

* Nobeli rahuauhinna ametlik leht

Nobel
Nobeli rahuauhinna laureaat

1901 Dunant, Passy • 1902 Ducommun, Gobat • 1903 Cremer • 1904 IDI • 1905 Suttner • 1906 Roosevelt • 1907 Moneta, Renault • 1908 Arnoldson, Bajer • 1909 Beernaert, d'Estournelles de Constant • 1910 IPB • 
1911 Asser, Fried • 1912 Root • 1913 La Fontaine • 1917 Punane Rist • 1919 Wilson • 1920 Bourgeois • 1921 Branting, Lange • 1922 Nansen • 1925 Chamberlain, Dawes • 1926 Briand, Stresemann • 1927 Buisson, Quidde • 1929 Kellogg • 1930 Söderblom • 1931 Addams, Butler • 1933 Angell • 1934 Henderson • 1935 Ossietzky • 1936 Lamas • 1937 Cecil • 1938 Nanseni Pagulasbüroo • 1944 Punane Rist • 1945 Hull • 1946 Balch, Mott • 1947 FSC ja AFSC (kveekerid) • 1949 Boyd Orr • 1950 Bunche • 1951 Jouhaux • 1952 Schweitzer • 1953 Marshall • 1954 UNHCR • 1957 Pearson • 1958 Pire • 1959 Noel-Baker • 1960 Lutuli • 1961 Hammarskjöld • 1962 Pauling • 1963 Rahvusvaheline Punase Risti Komitee ja Punase Risti Seltside Liiga • 1964 King • 1965 UNICEF • 1968 Cassin • 1969 ILO • 1970 Borlaug • 1971 Brandt • 1973 Kissinger, Lê (keeldus auhinnast) • 1974 MacBride, Satō • 1975 Sahharov • 1976 B. Williams, Corrigan • 1977 AI • 1978 as-Sādāt, Begin • 1979 Ema Teresa • 1980 Esquivel • 1981 UNHCR • 1982 Myrdal, García Robles • 1983 Wałęsa • 1984 Tutu • 1985 IPPNW • 1986 Wiesel • 1987 Arias • 1988 ÜRO Rahuvalvejõud • 1989 XIV dalai-laama • 1990 Gorbatšov • 1991 Suu Kyi • 1992 Menchú • 1993 Mandela, de Klerk • 1994 ‘Arafāt, Peres, Rabin • 1995 Pugwashi konverentsid, Rotblat • 1996 Belo, Ramos Horta • 1997 ICBL, J. Williams • 1998 Hume, Trimble • 1999 MSF • 2000 Kim • 2001 ÜRO, Annan • 2002 Carter • 2003 ‘Ebādī • 2004 Maathai • 2005 IAEA, al-Barāda‘ī • 2006 Grameen Bank, Yunus • 2007 Gore, IPCC • 2008 Ahtisaari • 2009 Obama • 2010 Liu • 2011 Sirleaf, Gbowee, Karmān • 2012 Euroopa Liit • 2013 Keemiarelvade Keelustamise Organisatsioon • 2014 Satyarthi, Yūsafzay • 2015  Tuneesia rahvusliku dialoogi nelik • 2016  Juan Manuel Santos  • 2017  ICAN  • 2018  Murad, Mukwege • 2019  Ahmed • 2020 Maailma Toiduprogramm • 2021 Ressa, Muratov • 2022 Alies Bialiacki, Memorial, 
Kodanikuvabaduste Keskus
**Karl Gottlob Hoffmann** (ka **Carl Gottlob Hoffmann**, **Karl Gottlob Hofmann** ja **Carl Gottlob Hofmann**; 2. märts/13. märts 1767 Laubani kreis – 30. jaanuar/11. veebruar 1814 Paistu) oli Eesti vaimulik.

Ta sündis Laubani kreisis Kerzdorfis (Laubani lähedal, praegue haldusjaotuse ja nimede korral Lubańi maakonnas, Alam-Sileesia vojevoodkonnas, Poolas. Ta käis aastatel 1778–1786 Laubanis (praegu Lubań) koolis. Aastatel 1786–1791 (immatrikuleeriti 2. mail 1786) õppis ta usuteadust Leipzigi Ülikoolis. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta koduõpetajana Liivimaal. Aastatel 1796–1801 töötas ta koolis konrektorina (praeguses mõttes õppealajuhatajana). Ordineeriti 10. juulil/21. juulil 1798 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1798–1801 Tartu Jaani koguduse abiõpetaja. Aastatel 1801–1814 oli ta Paistu Maarja koguduse õpetaja; lisaks oli ta aastatel 1813–1814 Viljandi praostkonna praost.

Isiklikku
---------

Tema poeg Ernst Reinhold Hofmann oli baltisaksa geoloog ja mineraloog ning professor Kiievi ja Peterburi ülikoolis.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib eksistentsialismi mõistest; loogika mõiste kohta vaata artiklit Absurdsus* |

---

**Absurdsus** (ladina sõnast *absurdus* 'mõttetu, totter') on omadus olla mõttetu, mõistuspäraselt õigustamatu. Selles seoses omistatakse absurdsust eelkõige inimese elule (eksistentsile), sest seda ei saa mitte miski õigustada. Sellist absurdsuse olukorda, inimese ja maailma vahelist lõhet nimetatakse **absurdiks**. 

Teoses "Sisyphose müüt" kirjutab Albert Camus: "See maailm iseenesest ei ole mõistuspärane ... (...) Aga absurdne on selle irratsionaalse konfrontatsioon meeletule selguseihale, mille kutse heliseb vastu inimese sisimas." Ta küsib, kas inimesel, kes on oma eksistentsi absurdsust tunnetanud, tasub veel edasi elada, ja vastab: see on võimalik, kuid nõuab tõsist pingutust. Maailm iseenesest ei ole absurdne. Absurditunnetus tekib inimese teadvuses maailma irratsionaalse olemuse ja kõike seletada püüdva inimmõistuse kokkupõrkes. Absurd sünnib seal, kus küsiva inimese vastas seisab vaikiv maailm. 

Sel pinnal tekkinud absurdikirjandusse kuuluvad Camus' "Võõras" ning "Sisyphose müüt", Eugène Ionesco esimesed näidendid ja Samuel Becketti näidendid (absurditeater).

Vaata ka
--------

* elu mõte

Kirjandus
---------

* Albert Camus. *Sisyphose müüt*.
* Thomas Nagel. The Absurd. – *Journal of Philosophy*, 1971, LXVIII, 20. Ümbertrükk raamatus "Mortal Questions" (1979). Vaata Mortal Questions#Absurd.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **absurd** |
Map
**Abula rand** on rand Saare maakonnas Saaremaa vallas Rahtla külas. Rand on Tagalahe idaranna osa. Ranna pikkus on 2 km ja sellest 0,7 km on Abula pangana. Abula külast 1,5 km loode pool. Rand jääb Koorunõmme looduskaitseala (KLO1000258) piiridesse. Rand kuulub Lääne-Eesti saarestiku biosfäärikaitseala tuumikalade hulka, kus on keelatud ehitus ja kaevetööd ning kivististe korjamine.

Kerkiva ranna ja õhukese pinnakatte tingimustes on kujunenud olenevalt rannajoone konfiguratsioonist kulutusrand (kaljurand, astang, pank) või kuhjerand (klibuvallid). Ranna eripära on tingitud aluspõhjakivimite koostisest. Mere poolt välja prepareeritud kivistised (ostrakoodid, stromatopoorid, korallid) kuhjuvad rannale erikujuliste veeriste ja munakatena. Ümaraks kulutatud kivististe järgi on ranna põhjapoolne osa nimetatud ka "*Pealuurannaks*".

Viited
------

1. ↑  Abula rand Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 09.06.2018)
2. ↑  "Ürglooduse objekt: Abula rand". *Keskkonnaagentuur*.

Välislingid
-----------

* Abula rand Eesti looduse infosüsteemis
**Kersti Kimmel** (neiupõlvenimi **Kersti Jürisalu**; 10. juuli 1938 Pärnu – 15. november 2016 Barrie, Kanada) oli eesti vaimulik.

1944. aastal põgenes ta Eestist Rootsi. 1951. aastal emigreerus Kanadasse. Õppis Stockholmi Eesti Algkoolis. Keskhariduse sai ta Victoria Parki nimelises Keskkoolis Kanadas. 1962. aastal lõpetas diplomiga rakenduskunsti alal USA-s Minnesota osariigis Minneapolises asuva kunstikooli Palmer School of Advertising and Fine Art. Seejärel õppis kolm aastat prantsuse keelt Yorki Ülikoolis Torontos, lõpetas ülikooli bakalaureusekraadiga prantsuse keele alal. 1982. aastal lõpetas ta Kanadas Ryersoni Ülikooli kaubanduse ja äritegevuse alal. Õppis aastatel 1978–1981 Toronto Usuteaduslikus Instituudis. Oli prooviaastal E.E.L.K. Toronto Jakobi koguduses ja Toronto Rootsi luterlikus koguduses (mõlemas juhendajaks õpetaja Tõnis Nõmmik) ning Cleveland-Ohio koguduses, kus tema juhendaja oli õpetaja Elmar Pähn. Ordineeriti õpetajaks 16. juunil 1985 Torontos.

Töötas 1984. aastast diakonina USA Esimeses praostkonnas, pärast ordineerimist aga vikaarõpetajana samas praostkonnas. Alates 1995. aastast oli ta ametis Michigan-Detroidi koguduse hingekarjasena.

Isiklikku
---------

Tema isa Boris Jürisalu kuulus 39. Viljandi Politsei Pataljoni, sõjakeerises vangistati ja saadeti poliitvangina Siberisse, 1956. aastal naasis Eestisse. Isa suri 1985. aastal ja on maetud Häädemeeste surnuaiale.

Kersti Jürisalu abiellus 1957. aastal Velfrid Holmbergiga. Sellest abielust on tal poeg ja tütar.

1983. aastal abiellus ta Aavo Kimmeliga.

Viited
------

1. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988

Välislingid
-----------

* Sissekanne Väliseesti isikuloolises andmebaasis (VEPER)
**Kersti Oselin** (sündinud 26. juulil 1973 Tartus) on eesti arstiteadlane, farmakoloog.

Elulugu
-------

Kersti Oselin on teenistujate tütar.

Ta on lõpetanud 1991. aastal Tartu 12. Keskkooli, 1997. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna, 2003. aastal Tartu Ülikooli doktoriõppe, meditsiinidoktor (2003, TÜ), väitekiri "Studies on the human MDR1, MRP1 and MRP2 ABC transporters: functional relevance of the genetic polymorphisms in the MDR1 and MRP1 gene". Olnud aastatel 1997–1998 Tartu Ülikooli Kliinikumis internatuuris, 1999–2000 Tartu Ülikooli farmakoloogia instituudi assistent, 2000–02 Berliini Humboldti Ülikooli Charité Kliiniku kliinilise farmakoloogia instituudi teadur, 2002–2007 Tartu Ülikooli farmakoloogia instituudi teadur, 2003–2004 ka AS-i EGeen farmakogeneetiliste uuringute projektijuht, 2007.aastast Londonis Briti Ravimiametis.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: kliiniline farmakokineetika, rakumembraani transporterid, biotransformatsiooni ensüümid. Üle 10 teadustrükise.

Teoseid
-------

* Digoxin: use pattern in Estonia and bioavailability of the local market leader (kaasautor). // J. Clin. Pharm. Ther. 24 (1999) 5
* MDR1 polymorphisms G2677T in exon 21 and C3435T in exon 26 fail to effect rhodamine 123 efflux in peripheral blood lymphocytes (kaasautor). // Fundam. Clin. Pharmacol. 17 (2003) 4
* Determination of thiopurine S-methyltransferase (TPMT) activity by comparing various normalization factors: Refernce values for Estonian population using HPLC-UV assay (kaasautor). // J. Chromatogr. B-Analyt. Technol. Biomed Life Sci. 834 (2006) 1–2
* Pharmacokinetics of penicillin g in very-low-birth-weight neonates (kaasautor). // Antimicrob. Agents Chemother. 51 (2007) 6

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

* Kersti Oselin Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Alatsi järv** on kaitsealune looduslik järv Sakala kõrgustiku lõunaosas Teringi rabas, Viljandi maakonnas Mulgi vallas Lilli külas.

Kirjeldus
---------

Järve pindala on 5 ha, pikkus 330 m, laius 240 m, kaldajoone pikkus 861 m ja kõrgus merepinnast 92 m. Järv asub Teringi raba kaguosas, sellesse suubuvad raba kuivenduskraavid ja voolab välja Tündre järve suubuv Tündre oja. Järve ümbritseb kuni veepiirini ulatuv sookaasik, mis veepiiri ligidal on osaliselt kuivanud ja murdunud.
Limnoloogilise tüübi järgi on veekogu pehmeveeline miksotroofne ehk pehmeveeline segatoiteline järv.
Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Järv on avalikult kasutatav veekogu.

Järve loodekaldal on pinkidega sild, kuhu viib Teringi rabasse rajatud laudtee (Teringi õpperada). Järve idakaldal on paadisild, kuhu viib eramaadel kulgev rada.

Elustik
-------

Alatsi järvel on nähtud läbirändavaid laululuiki, imetajatest ondatrat ja kobrast. Järve piirkonnas on märgatud metsiste pulmamängu.

Looduskaitse
------------

Järv on kaitse all Teringi maastikukaitseala koosseisus.

Vaata ka
--------

* Teringi raba
* Tündre oja
* Tündre järv

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Alatsi järv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.10.2016)
2. 1 2  Hille Lapp. "Teringi maastikukaitseala kaitsekorralduskava 2006-2015". Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 19.10.2016. Vaadatud 19.10.2016.
3. ↑  Alatsi järv keskkonnaportaalis (vaadatud 04.10.2016)

Välislingid
-----------

* Alatsi järv Eesti looduse infosüsteemis
* Alatsi järv keskkonnaportaalis
**Alato tänav** on tänav Kärdla lõunaosas.

Alato tänav algab Padu tänaval ja kulgeb edelasse. Selle pikkus on 650 meetrit.

Tänav ületab Käina maantee, ristub Liiva tänavaga (paremalt) ja Seene tänavaga (vasakult), muutub pärast seda halvasti läbitavaks ja lõpeb Lodju tänava pikendusel.. Käina maantee suhtes on ta kõrvaltänav, Liiva ja Seene tänava suhtes peatänav.

Alato tänav ei ole Kärdla lõunapiir formaalselt (ametlik Kärdla lõunapiir kulgeb kaugemal lõunas), küll aga sisuliselt. Tänava paremal, paarisnumbrite poolel on peaaegu kümme eramut ja kõige suurem majanumber on 22. Tänava vasakul, paaritute numbrite poolel asub üksnes eramu Käina maantee 44 / Alato 1, aga üldiselt on tänavast lõunas kuuse-segamets.

Alato tänav oli kaua aega kruusakattega. Alles 1990. aasta paiku asfalteeriti Käina maantee ja Seene tänava vaheline lõik. Padu tänava ja Käina maantee vaheline lõik asfalteeriti 2007. aasta paiku. Seene tänavast edasi viiv osa on endiselt kruusakattega.

Alato tänav on kitsas. Kahel autol on raske teineteisest mööda pääseda. Seene ja Liiva tänava vahel on tänava kummaski servas ka sügav kraav. Tänava liiklustihedus väike.

Alato ja Liiva tänava ristmikul on liiklusmärk, mille järgi Alato tänava edelasse viiv osa on tupik. Osalt on see isegi põhjendatud. Alato tänavalt lõunasse keerav Seene tänav on tõesti tupik. Oma lõpus teeb Alato tänav laugja, umbes 120° suuruse pöörde põhja ja jätkub Lodju tänavana. See kurv ja Lodju tänava lõpuosa on katteta tee, mis on sügavate roobastega, väga halvasti läbitav jalgrattal ja hariliku sõiduautoga sõites, kuid hästi läbitav jalgratast käekõrval lükates ja maasturiga sõites.

Kaardid näitavad sageli Alato tänavat täiesti sirgena. Päris sirge ta siiski pole. Mõlemal suuremal ristmikul, nii Käina maanteel kui Liiva tänaval teeb tänav kerge käänaku paremale, mistõttu tänava algusest ei ole lõppu näha.

Alato tänav on nime andnud Alato bussipeatusele, mis on Käina poolt tulevatele liinibussidele esimene peatus Kärdla piires (ja ainus enne Keskväljakut). Minevikus oli see peatus tõesti Alato tänava ja Käina maantee ristmiku juures, aga selles kohas polnud Käina maanteel taskut, kuhu buss võiks keerata ja taganttulevad sõidukid mööda lasta. Ühtlasi oli ristmik liiga lähedal järsule kurvile Käina maanteel. Sellepärast viidi Alato bussipeatus paarsada meetrit kesklinna poole.

Viited
------

1. 1 2 3  Kärdla orienteerumiskaart mõõtkavas 1:10 000. EOL 9415
**Katre Kõvask** (sündinud 8. oktoobril 1975) on eesti ärijuht. 

Katre Kõvask lõpetas 1998. aastal Tartu Ülikooli majandusteaduskonna välismajanduse ja turunduse erialal.

2000. aastast töötas ta Ösel Foodsi turundusjuhina ja 2006. aastast Tallinna Külmhoone turundusjuhina. Seejärel oli ta börsil noteeritud rahvusvahelise toidukontserni Premia Foods juhatuse esimees. Ta on juhtinud Südameapteekide ketti Pharma Holding. Septembrist 2017 kuni maini 2019 töötas ta Tere AS ja Farmi Piimatööstuste juhatuse esimehena.

Kõvask on ka ökojäätist tootva ettevõtte La Muu nõukogu liige ja MTÜ Estonian Golf and Country Clubi president. 

Augustist 2019 töötas Kõvask Tallink Grupi rahvusvahelise kaldakaubanduse juhina , kellena ta vastutas Tallinki ja tütarettevõtete rahvusvahelise kaldakaubanduse strateegia välja töötamise ja elluviimise eest, kaldakaubanduse äri- ja tootmiskontseptsioonide eest, kalda tootmisüksuste eest, kaldakaubanduse müügipunktide ja –üksuste eest, juhtis frantsiiside omandamist ning tegeles Tallinki tegevuste laiendamisega rahvusvaheliselt. 20. juulil 2022 teatati, et Kõvask lahkub Tallink Grupist.

Septembris 2022 liitus Katre Kõvask kaerajoogitootja Yook Production OÜ-ga.

Viited
------

1. 1 2 3  "Katre Kõvask profiil". *Linkedin*. Vaadatud 20.07.2022.
2. 1 2 3  "Katre Kõvask hakkab juhtima Tallink Grupi rahvusvahelist kaldakaubandust". *arileht.delfi.ee*. Vaadatud 20.07.2022.
3. ↑  Paavo Nõgene uuendas jõuliselt Tallinki juhtkonda, Postimees, 13. juuni 2019.
4. ↑  "Katre Kõvask lahkub Tallinkist". *Äripäev*. 20. juuli 2022. Vaadatud 20.07.2022.
5. ↑  "Katre Kõvask asub Armin Karu kaerajoogitootmist vedama". *Äripäev*. 06.09.2022.
|  |
| --- |
| Oklahoma City pommiplahvatus |
|  |
| Alfred P. Murrahi föderaalhoone kaks päeva pärast plahvatust |
|
| Riik |  Ameerika Ühendriigid |
| Koht | Alfred P. Murrahi föderaalhoone, Oklahoma City, Oklahoma |
|
| Kuupäev | 19. aprill 1995 |
| Kellaaeg | 9:02 (CDT) |
|
|
| Liik | terrorirünnak |
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
| Hukkunuid | 168 |
| Vigastatuid | 680+ |
|
|
|
| Korraldaja(d) | Timothy McVeighTerry Nichols |
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
| Motiiv(id) | viha föderaalvalitsuse vastu |

**Oklahoma City pommiplahvatus** oli 1995. aasta 19. aprillil Ameerika Ühendriikides Oklahoma City kesklinnas toime pandud terrorirünnak, milles hukkus 168 inimest. Plahvatus põhjustas purustusi 324 ümberkaudsele hoonele.

Plahvatuse korraldajatena tuvastati Timothy McVeigh ja Terry Nichols, kaasosalistena Michael ja Lori Fortier. Terroristide motiiviks oli viha föderaalvalitsuse vastu, iseäranis võimude tegevus 1993. aastal aset leidnud "Waco piiramise" (David Koreshi juhitud sekti rantšo piiramine, mis lõppes 76 hukkunut kaasa toonud tulekahjuga) ning "Ruby Ridge intsidendi" käigus. Rünnaku toimumine oli ajastatud Waco tulekahju teisele aastapäevale.

Plahvatuse korraldajad mõisteti süüdi 1997. aastal. McVeighile mõisteti surmanuhtlus, mis viidi täide 2001. aastal. Nicholsit karistati eluaegse vanglakaristusega. Michael ja Lori Fortier tunnistasid McVeighi ja Nicholsi vastu, esimest neist karistati 12-aastase vanglakaristusega ja teine sai antud tunnistuste eest immuniteedi.

Seoses Oklahoma terroriteoga karmistati Ameerika Ühendriikides föderaalhoonete turvamisega seotud õigusakte.
|  |
| --- |
|  **Vehklemine** |
|  |
| Riik |  | Eesti |
| 15. koht | 1996 | Naiste epee individuaalvõistlus |
| 5. koht | 1996 | Naiste epee naiskonnavõistlus |
| Riik |  | Venemaa |
| Kuld | 2000 | Naiste epee naiskonnavõistlus |
| 20. koht | 2004 | Naiste epee individuaalvõistlus |
| Kuld | 2004 | Naiste epee naiskonnavõistlus |
|  |
| Riik |  | Eesti |
| Kuld | 1993 | Naiste epee individuaalvõistlus |
| Pronks | 1995 | Naiste epee naiskonnavõistlus |

**Oksana Jermakova** (vene keeles *Оксана Ивановна Ермакова*; sündinud 16. aprillil 1973 Tallinnas) on Nõukogude Liidu, Eesti ja Venemaa endine vehkleja.

Ta lõpetas 1991. aastal Tallinna 53. Keskkooli. 

1991. aastani esindas ta Nõukogude Liitu; aastatel 1992–1997 esindas ta Eestit ja 1998–2005 Venemaad. 

Ta on Eesti NSV meistriks tulnud epee individuaalvõistluses (1988) ja naiskonnavõistluses (1990–1991). Ta on Eesti meistriks tulnud epee individuaalvõistluses (1992 ja 1997) ning naiskonnavõistluses (1992–1993 ja 1997). 1993. aastal tuli Jermakova esimese Eesti sportlasena sinimustvalge
lipu all võisteldes maailmameistriks

1998. aastast elab ja töötab ta Venemaal. Ta võitis 2000. aastal Sydney olümpiamängudel ja 2004. aastal Ateena olümpiamängudel Venemaa naiskonna koosseisus kuldmedali.

Tunnustus
---------

* 1989 – NSV Liidu meistersportlane
* 1993 – Eesti parim naissportlane
* 1995 – Eesti parima võistkonna liige

Isiklikku
---------

Tema abikaasa on Venemaa vehkleja Aleksandr Širšov.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Biograafia ESBL-is (vaadatud 01.04.2015)
2. ↑  Lääne, Tiit (2009). *Eesti sportlased olümpiamängudel: Ateena 1896 - Peking 2008*. Kadmirell.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Oksana Jermakova sporditulemused
* Oksana Jermakova veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Tondisaar** (ka *Võnnsaar*, *Vanasaar*, *Vennasaar*, *Mullikasaar*, *Aanisaar*, *Järvesaar*, *Järküla saar*, *Roosisaar*) on saar Võrtsjärve lõunapoolses kolmandikus Valguta ja Soe vahelisel joonel, umbes 3 kilomeetrit kummastki kaldast, järve põhja-lõuna suunas läbival Tartu ja Viljandi maakonna piiril. Kuulub Viljandi valla Maltsa küla koosseisu, kuid maa-ameti andmebaasis jääb täpne kuuluvus ebaselgeks. Saare lõunakülg on kuni 100 meetrit pikk ja pindala pool hektarit.

Tondisaar on tõenäoliselt viimase jääaja moodustis – aluspõhjaline jäänukvorm, mis on aja jooksul erosiooni mõjul väiksemaks kulunud. Saarel ja saare ümber leidub palju kive, mis ohustavad paadisõitjaid, parim randumispaik asub kirdes.

Saare pindala on alla poole hektari ning see ulatub vaid mõne meetri üle järvepinna. Saarel kasvab üks kuusk, üks seedermänd, kaski, pärnasid, lepavõsa ja kibuvitsapõõsaid, laugeid kaldaid katab ja ümbritseb roostik. 
Saarele on rajatud linnuvaatlustorn, lõkkeplats ja mõned varjualused külastajatele.

Linnustik
---------

Tondisaar lõunaküljest, puudel on näha kormoranide pesad
Tondisaarel pesitsevad jõgitiirud, naeru-, kala- ja hõbekajakas ning tuttvart. Pesitsemas on nähtud ka sinikael- ja luitsnokk-parti, jääkosklat, rägaparti ja tuttpütti. Tondisaar on ainuke sisemaal asuv koht, kus alates 1990. aastate keskpaigast pesitsevad kormoranid. 2004. aasta aprillis loendati puude otsas 25 kormoranipesa, millest osa võis olla maha jäetud.

Ajalugu
-------

Arheoloogide arvates võis muinasajal Tondisaarel asuda püha hiiesalu. Tondisaarega on seotud muistendid raiutud puude hingedest. Rahvasuu pajatab, et sinna olevat saadetud ohvrikohtadest välja aetud vaimud, tondid ja vanapaganad. Ühele keset saart teeraja ääres paiknevale kivile omistavad rahvajutud erilist väge. Rannikul asuvat kivihunnikut on peetud maausuliste kabeliks; ilmselt on kivid siiski kokku kandnud lagunev järvejää. 

20. sajandi algul oli Tondisaar populaarne puhke- ja peokoht. Tänapäeval on Võrtsjärve sihtasutus saarele rajanud puhkekoha lõkkeplatsi ja grillimisvõimalusega, kuid puhkajad peaksid arvestama, et tegu on kaitsealuse piirkonnaga, kus tuleb hoiduda häirimast pesitsevaid linde. 

20. sajandi keskpaigas töötas Tondisaarel mõnda aega kohalik majakas, selle raudsõrestiktorn on säilinud (2009).
**Tonditöö** (inglise *Ghost Work*) on termin mille tõid kasutusse antropoloog Mary L. Gray ja informaatik Siddharth Suri 2019. aasta raamatus "*Ghost Work: How to Stop Silicon Valley from Building a New Global Underclass*."

Tonditöö olemus
---------------

Tonditöö ei viita konkreetsele ametit, vaid iseloomustab töömaailma ümber organiseerimist. Projekt või ülesanne, mis on vähemalt osaliselt hangitud, planeeritud, hallatud ja saadetud läbi veebiplatvormi, mida on võimalik lepinguliselt teha kus iganes on internetiühendus.

Tihti inimesed ei mõtle, et tehisintellekti taga on suur hulk inimesi, kes seda viimistlevad, tonditöö on nähtamatu tarbijale. Enamik tonditööst on algoritmide treenimine. Palju tehakse vabakutseliste või ebakindlate töölepingutega töötajate poolt. Töö on enamjaolt nüri ja suuremahuline, ning pole hästi tasustatud. Tonditööd iseloomustab ebakindlus, kuna töö pole seotud asukohaga on vähe barjääre, mis takistaksid tonditööd odavama tööjõuga piirkondadesse ümber paigutamist.

Näiteid tonditöödest
--------------------

Facebook'i graafilise sisu modereerija, kes filtreerib sobimatud materjale välja.
Alexa tehisintellekti peenhäälestus, kus inimtööjõud transkribeerib heli, klassifitseerib sõnu ja lauseid kategooriatesse. 
YouTube'i algoritmi treenimine videoid kategoriseerides ja vastates küsimustele nende kohta.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Gent, Edd. The Ghost Work Powering Tech Magic. *www.bbc.com* Kasutatud 27.11.2020
**Strukturalism** on tõlgendusviis (meetod) ja 20. sajandil Euroopas levinud mõttesuund, mis mõjutas humanitaarteadusi (filosoofiat, ajalugu, sotsioloogiat, kirjandusteadust). Strukturalism oli üheks tähtsaks aluseks semiootikale. 

Strukturalismis laiendatakse keeleteaduses kasutatud struktuuri mõistet erinevatele inimtegevuse valdkondadele. 

Strukturalism kujunes välja 1920.–1930. aastail keeleteaduses (lingvistikas), toetudes paljus Ferdinand de Saussure'ile. Strukturalismi nimetuse võttis kasutusele Roman Jakobson. Strukturalismile toetus esmalt ka Tartu–Moskva semiootikakoolkond.

20. sajandi teisel poolel kujunes strukturalismist keele, kultuuri ja ühiskonna uurimise üldnimetus.

**Strukturalistlik meetod** tugineb erinevate osade leidmisele tekstis, ideoloogias, ühiskonnas ja nende osade omavaheliste suhete kindlaks määramisele.

Lévi-Straussi strukturaalne meetod
----------------------------------

Raamatus "Totemism tänapäeval" kirjeldab Claude Lévi-Strauss strukturalismi meetodit:

1.    Koguda ja analüüsida üksikfaktid.

2.    Selgitada nende omavahelised seosed, sarnased grupeerida ja tuua välja sisemised suhted.

3.    Sünteesida faktid ühtseks tervikuks. Luua teineteisele vastav osade süsteem ning sellega loome ka uurimisobjekti.

Lévi-Strauss kirjeldab kultuurinähtuste uurimise olulisi punkte:

1.    Kultuurinähtusi tuleb vaadata sünkroonis ajateljel.

2.    Kultuurinähtusi tuleb uurida nende sisemises ja välises ühtsuses.

3.    Kultuurinähtusi analüüsitakse kui mitmetasandilisi, kuid ühtse terviku osasid. Mitmetasandilisuse korral ilmneb semiootilise lähenemise vajadus. Nähtuste uurimine toimub kas üksiku nähtuse või laiema konteksti suhtes.

4.    Strukturaalse antropoloogia lõppeesmärk on modelleerida struktuur ehk arvatav algoritm (kood), mis määrab ära nähtuste arengu varjatud loogika ja nende eksistentsi. Aluseks olev algoritm peab andma ka juhised ühest arengu formatsioonist teise minekul. ("Strukturaalne antropoloogia" 1959)

Vaata ka
--------

* poststrukturalism
* strukturaallingvistika
* Tel Quel

Viited
------

1. ↑  Поселягин, Николай Владимирович 2011. Ранний российский структурализм: "долотмановский" период. *Новое литературное обозрение* 3: 118–134.Vt.
**Struktuurigeoloogia** on teadusharu, mis tegeleb kivimite ja kivimkehade koosseisu, kuju, paigutuse, deformeerituse, mõõtmete jms ehk lühidalt geoloogiliste struktuuridega.

Struktuurigeoloogia ülesandeks on, läbi geoloogiliste struktuuride tõlgendamise, taastada mingi piirkonna geoloogiline ajalugu. Mõnikord arvatakse, et struktuurigeoloogia tegeleb vaid geoloogiliste deformatsioonide ja rikete uurimisega, mis ei ole siiski struktuurigeoloogiale olemuslik aspekt. Piltlikult öelduna on struktuurigeoloogia teadusharu, mis uurib maakoore arhitektuuri. Erinevalt arhitektist üritab struktuurigeoloog loomise asemel taastada loodusliku arhitektuuri tekke ja arengu üksikasju. 

Struktuurigeoloogia ja geotektoonika mõisted on osaliselt kattuvad. Erinevus on selles, et geotektoonika tegeleb reeglina suuremate (regionaalsete ja planetaarsete) struktuuridega, näiteks laamade või kraatonitega, uurib nende teket ja arengut. Struktuurigeoloogia objekt võib aga olla isegi mikroskoopiline. Kattumine toimub regionaalsel tasandil, sest ka planetaarsete struktuuride areng peab kajastuma lokaalselt kivimites ning vastupidi. Lokaalsed struktuurid peavad olema mõistetavad geotektooniliste liikumiste taustsüsteemis. Struktuurigeoloogiat peetakse geotektoonika osaks.

Vaata ka
--------

* Struktuurigeoloogia mõisteid

Välislingid
-----------

* Eesti keelde tõlgitud animeeritud õppevahend struktuurigeoloogiast Tromsø ülikooli veebilehel webGeology.
Magnetvälja tekitamine tokamakis
**Tokamak** (lühend venekeelsest väljendist "**то**роидальная **ка**мера с **ма**гнитными **к**атушками") on masin, millega toroidaalse (sõõrikukujulise) magnetvälja abil sulustada plasmat. Tokamaki leiutasid 1950ndatel nõukogude füüsikud Igor Tamm ja Andrei Sahharov, laiemale avalikkusele esitleti seda aastal 1968.

Sarnaselt teise laialt kasutatava magnetsulustamise seadme stellaraatoriga tekitatakse plasmat vangistava magnetvälja toroidne komponent vaakumkambrit ümbritsevate elektromagnetite abil. Kuna toimimiseks on tarvis tugevaid magnetvälju, need aga tingivad vajaduse suurte voolude järgi, eelistatakse tänapäeval võimsuskadude vähendamiseks magnetite valmistamiseks kasutada ülijuhtivaid poole. Laetud osakeste trajektooride stabiliseerimiseks kasutatakse pintšefekti, kui poloidse magnetvälja saamiseks juhitakse läbi plasma tugev elektrivool. Pintšefekti rakendamine on tokamaki kõige suuremaks põhimõtteliseks eripäraks võrreldes stellaraatoriga.

Kõige käepärasem moodus voolu tekitamiseks oleks see indutseerida muutuva magnetväljaga. Muutuvale magnetväljale panustamine tingiks aga kogu süsteemi impulssrežiimis toimimise vajaduse, mis tooks kaasa tehnilisi probleeme, sh materjalide kiirenenud väsimise.
Mõnevõrra parem ja praktikas ka rakendatav variant on kasutada kas elektromagnetilist mõjustamist (sarnane mikrolaineahju soojendamisprintsiibiga) või/ja suure energiaga neutraalsete (magnetvälja poolt mitte mõjustatavate) aineosakeste juhtimist plasmasse, kus need laengukandjatega põrkudes panevad viimased soovitud suunas liikuma ja omandaks samal ajal ka ise laengu.

Et saavutada seadme suuremat efektiivsust, eelistatakse nüüdisaegsetes lahendustes ära kasutada ka tokamaki plasmas selle ebaühtlase rõhu tõttu tekkivat nn bootstrap-voolu (*bootstrap current*). Bootstrap-voolu osakaal kogu poloidset magnetvälja tekitavast voolust ulatub mõningates tokamaki versioonides 80 protsendini .

Vaata ka
--------

* Magnetiline sulustamine
* Stellaraator

Viited
------

1. ↑  Toroidal machines
2. ↑  Fusion reactor
3. ↑  "James Pasko, Magnetic Confinement of Plasmas for Fusion" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 17. detsember 2010. Vaadatud 2. detsembril 2011.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tokamak** |
**Vello Valdna** (sündinud 5. novembril 1937) on eesti tehnikateadlane päikeseenergeetika ja optoelektroonika pooljuhtmaterjalide alal.

Ta on lõpetanud 1963. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi laevajõuseadmete insenerina. 1984. aastal kaitses ta Uurali Teaduskeskuse Keemia Instituudis tehnikakandidaadi väitekirja.

Töötas Giprorõbfloti Tallinna Osakonnas insener-konstruktorina 1963–1966.
Tallinna Polütehnilise Instituudi aspirant 1967–1969.
Tehnikakandidaat pooljuhtmaterjalide tehnoloogia alal (Uurali Teaduskeskuse Keemia Instituut, 1984).

TPI/TTÜ keemiateaduskonna vanemteadur ja juhtivteadur (1970–2005), Keemia ja materjalitehnoloogia teaduskonna Materjaliteaduse instituudi pooljuhtmaterjalide tehnoloogia õppetooli erakorraline vanemteadur (2005–2013).

Mürade tekkemehhanismi kindlaksmääramine polükristalsetes fotojuhtides koos A. Jaaksoniga TREKBst (1969).  

Fotomodulaatorite väljatöötamine alalisvoolu nanovoltmeetrite jaoks TREKB tellimusel 1971. aastal ja GNIPI tellimusel 1982. aastal, ning nende tootmisse juurutamine tehases Izmeritel (Tsernovtsõ) 1983. aastal.

Madala müranivoo, kõrge tundlikkuse ja töökindlusega fotoresistorite väljatöötamine Eesti Raadio jaoks (1973).

PbS kiirgusdetectorite väljatöötamine koos P. Tõnsbergiga Raadiooptika Instituudi jaoks 1975.

Fotodešifraatorite väljatöötamine koos Mehis Pilvega (TREKB tellimisel 1971. aastal).

Rohkem kui 45 teaduspublikatsiooni autor ja kaasautor.

Tööstusomand (Patentsed leiutised):  

High efficiency polycrystalline phosphors and method of making same; Omanikud: Bruker Ax Inc.; Autorid: Vello Valdna, Roger Durst; Prioriteet: US19980093280P; US19990313565; 17.07.1998.  

Efektiivsed polükristalsed luminofoorid ja nende valmistamise meetod.; Omanikud: Bruker AXS, Inc.; Autorid: Vello Valdna, Roger D. Durst; Prioriteet: US/17.07.98/US 93280 P; US/14.05.99/US 313565; 12.07.1999.  

United States Patent US 6,254,806 B1, Granted on July 3, 2001. Autor: Vello Valdna.

Tunnustus
---------

* 1979 A.S. Popovi nim. Raadioelektroonika ja Side Teaduslik-Tehnilise Ühingu (RESTTÜ) diplom.
* 1985 Eesti NSV Riiklik Preemia, (kollektiivis).
* 1998 Eesti Vabariigi teaduspreemia tehnikateaduste alal töö eest "Pooljuhtmaterjalid päikeseenergeetikale ja optoelektroonikale" kollektiivis Enn Mellikov (kollektiivi juht), Mare Altosaar, Malle Krunks, Jüri Krustok ja Vello Valdna.

Tegevus teadusorganisatsioonides:  

- IEEE Communication Society liige (alates a. 2010)  

- BWW Society liige (alates a. 2000)  

- Materials Research Society liige (alates a. 1995)  

- Eesti Füüsika Seltsi liige.  

- Eesti Keemia Seltsi liige.  

- A.S. Popovi nimelise Raadioelektroonika ja Side Teaduslik-Tehnilise Ühingu (RESTTÜ) liige (1971−1991).

Viited
------

1. ↑  "ETIS (https://www.etis.ee) - Vello Valdna".

Välislingid
-----------

* Vello Valdna Eesti Teadusinfosüsteemis
**Vello Volt** (18. oktoober 1928 Tartu – 26. oktoober 2014) oli eesti majandusteadlane, spordiajakirjanik ja sporditegelane.

Ta õppis Tartu 5. algkoolis. Ta lõpetas 1948. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1952. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna. Aastal 1964 kaitses ta majanduskandidaadi väitekirja.[*viide?*]

Sportimist alustas ta isa innustusel. Tartu 5. algkoolis hakkas ta mängima korvpalli. Tallinnas olles mängis ta korvpalli Joann Lõssovi juhendamisel ja jäähokit Albert Leichneri juhendamisel. Ta oli Nõukogude Liidu noorte korvpallimeistrivõistlustel Tallinna 2. Keskkooli võistkonna koosseisus pronksmedali võitjaid, tennisistina on ta paarismängus tulnud Eesti noortemeistriks (üksikmängus pälvis ta aastal 1943 hõbemedali), jäähokis kuulus ta aastal 1948 Eesti koolinoorte meistermeeskonda ja aastal 1949 Tallinna meistermeeskonda. Eesti täiskasvanute meistrivõistlustel sai ta korvpallis aastal 1948 hõbemedali ja jäähokis 1950 pronksmedali. 

Aastatel 1951–1959 ajalehe Noorte Hääl spordiosakonnas, sealhulgas ka juhatajana. Ta oli aastatel 1956–1960 Eesti Korvpalliföderatsiooni presiidiumi liige. Aastast 1959 oli ta TPI korvpalliklubi "Kapa" liige.

Aastatel 1959–1982 oli ta Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna õppejõud (aastast 1967 dotsent); ta oli ka kateedrijuhataja. Aastatel 1983–1998 töötas ta Eesti Majandusjuhtide Instituudi majandusteaduskonnas, seejuures aastast 1991 professorina.

Tunnustus
---------

* 2002 – Eesti Vabariigi teaduspreemia

Isiklikku
---------

Tema isa oli maadleja Rein Volt.

Välislingid
-----------

* Volt, Vello (EE)
* Biograafia ESBL-is
* Vello Voldi sporditulemused