recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**2023. aasta Soome parlamendivalimised** olid Soome parlamendi Eduskunna 39. koosseisu valimised, mis toimusid 2. aprillil 2023. Eelhääletamine toimus 22.–28. märtsil.

Valimistel osales 23 erakonda ja valimisliitu.

2424 kandidaadi seast valiti 13 valimisringkonnas 200 parlamendiliiget, sealhulgas üks Ahvenamaa esindaja.

Valimiste tulemusena moodustati parempoolne koalitsioon (Rahvuslik Koonderakond, Põlissoomlased, Rootsi Rahvapartei ja Kristlikud Demokraadid), peaministriks sai Petteri Orpo (Koonderakond).

Valimistulemused
----------------


|  | Partei | Häälte arv | Häälte % | Kohtade arv | Muutus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Rahvuslik Koonderakond | 644 555 | 20,8 | 48 | +10 |
|  | Põlissoomlased | 620 981 | 20,1 | 46 | +7 |
|  | Sotsiaaldemokraatlik Partei | 617 552 | 19,9 | 43 | +3 |
|  | Soome Keskerakond | 349 640 | 11,3 | 23 | –8 |
|  | Roheline Liit | 217 795 | 7,0 | 13 | –7 |
|  | Vasakliit | 218 430 | 7,1 | 11 | –5 |
|  | Rootsi Rahvapartei | 133 518 | 4,3 | 9 | 0 |
|  | Kristlikud Demokraadid | 130 694 | 4,2 | 5 | 0 |
|  | Muud parteid ja rühmad | ... | ... | 1 | 0 |

Kandidaatidest said enim hääli Riikka Purra (Põlissoomlased, 42 594 häält), Sanna Marin (Sotsiaaldemokraatlik Partei, 35 628), Elina Valtonen (Koonderakond, 32 562), Jussi Halla-aho (Põlissoomlased, 22 081) ja Antti Häkkänen (Koonderakond, 21 378).

Valimisringkonnad
-----------------

| # | Valimisringkond | Mandaate | Kaart |
| --- | --- | --- | --- |
| 01 | Helsingi | 23 |  |
| 02 | Uusimaa | 37 |
| 03 | Päris-Soome | 17 |
| 04 | Satakunta | 8 |
| 05 | Ahvenamaa | 1 |
| 06 | Häme | 14 |
| 07 | Pirkanmaa | 20 |
| 08 | Kagu-Soome | 15 |
| 09 | Savo-Karjala | 15 |
| 10 | Vaasa | 16 |
| 11 | Kesk-Soome | 10 |
| 12 | Oulu | 18 |
| 13 | Lapimaa | 6 |

Erakondade toetuse uuringud
---------------------------

...

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  "Riiginõukogu otsus 8. novembrist 2018". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. märts 2019. Vaadatud 1. aprillil 2023.

Välislingid
-----------

* Eestikeelne info valijale
* Yle
* Helsingin Sanomat
* Iltalehti
* Ilta-Sanomat
* MTV Uutiset
**Ivangorodi lään** (rootsi k. *Ivangorods län*) oli haldusüksus Rootsiaegses Rootsi Läänemereprovintside Ingerimaa kubermangus.

Rootsi impeeriumi Läänemere-äärsed dominioonid 17. sajandil
Ingerimaa (Vadja viiendik) ja Käkisalmi lään läks Rootsi valdusse 1617 Ingeri sõja lõpetanud Stolbovo rahulepingu alusel. Stolbovo rahulepinguga sai Venemaa Rootsilt tagasi Novgorodi, Staraja Russa, Porhovi, Gdovi ja teisi alasid, kuid pidi loovutama Rootsile Ingerimaa koos Ivangorodi kindlusega (Jaanilinna), Jaama, Koporje, Nöteborgi (Schlüsselburgi kindluse) ja Laadogast läänes oleva Laadoga-Karjalaga Käkisalmi lääni.

Vaade Jaanilinna linnusele Narvast
Rootsi Ingeri alad moodustati Ingerimaa kubermanguks ja seda hakkas juhtima Narva asehaldur, kes määrati Ingerimaa kuberneriks. Ingerimaa kuberner resideeris Narva linnuses. Kubermang hõlmas Ivangorodi, Jama, Koporje ja Nöteborgi lossiläänid.

Ivangorodi lääni kuulus:

* Petrovskoj pogost ja Narvast ja Ivangorodist ida pool asuv piirkond, kuhu kuulus ka Kosemkina kihelkond ning Narvusi ehk Suuri-Narvusi ehk Kosemkina küla

Ivangorodi asehaldurid
----------------------

* 1626–1629 Nils Assersson Mannersköld, Ingerimaa kuberner ja Narva, Ivangorodi, Jama, Koporje asehaldur

Viited
------

1. ↑  Ingerimaa ja Käkisalmi kindralkuberner Narvas Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis (vaadatud 06.12.2016)
2. ↑  Kasper Kepsu, Den besvärliga provinsen. Reduktion, skattearrendering och bondeoroligheter i det svenska Ingermanland under slutet av 1600-talet, Helsingfors 2014, s. 120
3. ↑  Liisi Taimre, Rootsi-Vene suhetest Ingerimaa kuberneri ja Vene vojevoodide kirjavahetuses 1630. aastatel, Tuna 1/2012, lk 7
**Aafrika-Malgaši liit** (*Union Africaine et Malgache*, lühend **UAM**) oli 1961 loodud rahvusvaheline organisatsioon, kuhu kuulus mitu Aafrika riiki. 

Organisatsiooni rajasid 12. septembril 1961 Antananarivos Prantsuskeelsete Riikide Brazzaville'i Grupi 12 liikmesriiki Antananarivo hartaga. Lepiti kokku hoida tihedaid sidemeid nii omavahel kui ka Prantsusmaaga. Eesmärgiks oli koordineerida seisukohti rahvusvahelistes küsimustes, edendada koostööd majanduse ja kultuuri alal ning pidada ülal ühist kaitseorganisatsiooni.

Organisatsiooni töötas kolme allorganisatsiooni näol: need olid Aafrika-Malgaši Majanduskoostöö Organisatsioon, Aafrika-Malgaši Posti- ja Telekommunikatsiooni Liit ja Aafrika-Malgaši Kaitseliit. Kuni 1963. aastani töötas UAM-i grupp ÜRO juures. 

Koostöö tegi raskeks riikide suur omavaheline erinevus. 

Pärast Aafrika Ühtsuse Organisatsiooni loomist otsustati märtsis 1964 otsustati jätta poliitilised küsimused selle hooleks ning kujundada organisatsiooniliselt ühtne **Aafrika-Malgaši Majanduskoostöö Liit** (**UAMCE**).

Veebruaris 1965 otsustati asendada see organisatsioon Aafrika-Malagassi Ühisorganisatsiooniga.

Liikmesriigid
-------------

### Asutajariigid

* Dahomee
* Elevandiluurannik
* Gabon
* Kamerun
* Kesk-Aafrika Vabariik
* Malgaši Vabariik
* Mauritaania
* Niger
* Sair
* Senegal
* Tšaad
* Ülem-Volta

### 1962 liitunud riigid

* Guinea
* Rwanda
* Togo
**Joldiameri** oli viimase jääaja järel, umbes aastatel 9600–9000 eKr, Läänemere nõos eksisteerinud meri, üks tänase Läänemere kujunemisele eelnenud staadiumitest.

Joldiameri tekkis, kui umbes 9600. aastal eKr oli mandrijää kliima soojenemise tõttu sedavõrd taandunud, et selle ees olnud Balti jääpaisjärvel tekkis Kesk-Rootsi kohal väljapääs ookeani (Billingeni katastroof). Järve veetase langes paarkümmend meetrit, ajutiselt võib-olla isegi alla tänapäevase taseme, ja ookeaniga ühenduse saanud Läänemere nõos kujunes riimveeline meri. Joldiamere perioodil sulas allesjäänud mandrijää kiires tempos, kuni sellest jäi järgi väike liustik Skandinaavia mäestikus. Joldiamere staadium lõppes, kui jää raskuse alt vabanenud maakoore aeglane kerge katkestas umbes 9000 a eKr Kesk-Rootsi ühenduse ja senine meri kujunes magedaveeliseks järveks (Antsülusjärveks).

*Portlandia arctica* kivistis
Joldiamere nimi tuleneb mere lääneosas elanud limusest *Portlandia (Yoldia) arctica*.

Joldiamere staadiumi ajaks on radiosüsinikumeetodiga dateeritud 10 300–9500 14C aastat tagasi.[*viide?*] Joldiamerel on eristatud kolme faasi, millest riimveeline oli teine faas.[*viide?*]

Viited
------

1. ↑  Aivar Kriiska (2004). Aegade alguses. 15 kirjutist kaugemast minevikust. Tallinn. Lk 165
2. 1 2  Lembit Jaanits, Silvia Laul, Vello Lõugas ja Evald Tõnisson (1982). Eesti esiajalugu. Tallinn, kirjastus Eesti Raamat. Lk 25

  



Läänemere arengustaadiumid alates viimase jääaja lõpust

Balti jääpaisjärv · Joldiameri · (Ehheneismeri) · Antsülusjärv · (Mastogloiameri) · Litoriinameri · Läänemeri (Müüameri)

Vaata ka: Holsteini meri · Eemi meri
**Halden** on linn Norras Vikeni maakonnas, Haldeni valla keskus. Halden asub Iddefjordi rannikul Tista jõe delta lähedal.

Halden asub Rootsi piiri lähedal ja minevikus oli tal tähtis kaitseülesanne.

Kuni 1928. aastani oli linna nimi *Fredrikshald*.

1. jaanuaril 1838 loodi Haldeni linnast Haldeni vald.[*viide?*] 1. jaanuaril 1967 ühendati linnaga Bergi ja Iddi vald.

Linnas asub Fredriksteni kindlus, mida ei ole kordagi vallutatud. Küll sai kindluse piiramisel surma Karl XII.

Halden on ainus linn, mida on mainitud Norra hümnis:

*Thi vi heller landet brente*  

*enn det kom til fall;*  

*husker bare hva som hendte*  

*ned på Fredrikshald.*

Tänapäeval on Halden populaarne turismikeskus, eriti suvel, kui seal korraldatakse festivale ja kontserte.

Haldenist pärineb ansambel The Kovenant.

Nimi
----

Linn on saanud nime väikese Halleni talu järgi (*hall* tähendab 'tõus' või 'nõlv'). Asulat on esmamainitud 1629. aastal taanipärase nimega Halden. 1665. aastal sai Halden linnaõigused ning selle nimele lisati Taani-Norra kuninga Frederik III nimi. Linna uueks nimeks sai Fredrikshald.

1928. aastal muudeti linna nimi tagasi Haldeniks. Hiljem on juttu olnud Fredrikshaldi nime tagasivõtmisest.

* Haldeni linn ja Fredriksteni kindlus 1890. aastalHaldeni linn ja Fredriksteni kindlus 1890. aastal
* Vaade Fredriksteni kindlusele Haldeni linna sadamast 2005. aastalVaade Fredriksteni kindlusele Haldeni linna sadamast 2005. aastal
* Vaade linnale Fredriksteni kindlusestVaade linnale Fredriksteni kindlusest
* Vaade Tista jõeleVaade Tista jõele
* Talvine öö Haldenis. Fredriksteni kindlus ja uus linnasildTalvine öö Haldenis. Fredriksteni kindlus ja uus linnasild

Viited
------

1. ↑  Population and land area in urban settlements, 1 January 2018
2. ↑  Tettsteders befolkning og areal

Välislingid
-----------

 Halden – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Katriņa kirik
Katriņa kihelkonna mõisad 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wolmarschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1903)
**Katriņa kihelkond** (saksa keeles *Kirchspiel St. Katharinen*, läti keeles *Katriņas draudzes novads*) oli haldusüksus Liivimaal Volmari kreisis.

Ajalugu
-------

Katriņa kihelkond tekkis 19. sajandil eraldumisel Lemsalu kihelkonnast. Kihelkond iseseisvus juba aastal 1669, ent liideti aastal 1709 tsaarivõimude poolt taas Lemsaluga. Patronaadiõigus kuulus varem Riia linna raele, XIX sajandi lõpust alates aga Riia linnamõisate valitsusele.

Katriņa kihelkonna mõisad
-------------------------

* Dreiliņi (*Badenhof*) rüütlimõis
* Pāle (*Sepkull*) rüütlimõis
* Rūstuži (*Rüssel*) rüütlimõis
* Suceni (*Sutzendorf*, ka *Suzzen*) rüütlimõis, fideikomiss
* Šķirstiņi (*Napkull*) rüütlimõis, fideikomiss
* Viļķene (*Wilkenhof*) Riia linnamõis

Viited
------

1. ↑

Kirjandus
---------

* Richter, Adolf. *Baltische Verkehrs- und Adressbücher*. Bd I. Livland. Riga, 1909.


Volmari kreis

**Kreisilinn**: Volmari  

**Kihelkonnad**: Aloja kihelkond  | Astijärve kihelkond  | Dikļi kihelkond  | Katriņa kihelkond  | Lemsalu kihelkond  | Liepupe kihelkond  | Lõuna-Ruhja kihelkond  | Matīši kihelkond  | Põhja-Ruhja kihelkond  | Rubene kihelkond  | Ruhja kihelkond  | Salatsi kihelkond  | Straupe kihelkond  | Umurga kihelkond  | Veide kihelkond  | Volmari kihelkond  | Väike-Salatsi kihelkond
Palsmane kihelkonna mõisad 1904. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Walkschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904)
**Palsmane kihelkond** (saksa keeles *Kirchspiel Palzmar*, läti keeles *Palsmanes draudzes novads*) oli haldusüksus Liivimaal Valga kreisis. See moodustati aastal 1783.

Ajalugu
-------

1688. aastal oli Palsmane Smiltene filiaalkirik, kuid 1697. aastal oli ametis oma pastor. Seejärel liideti kihelkond Aumeistri kihelkonnaga, millest sai 1728. aastal iseseisev kihelkond.

Palsmane kihelkonna mõisad
--------------------------

* Mēri (*Mehrhof*) rüütlimõis
* Palsmane (*Pastorat Palzmar*) kirikumõis
* Palsmane (*Palzmar*) rüütlimõis
* Rauza (*Rausenhof*) rüütlimõis
* Vizla (*Friedrichshof*, varm *Wissel*) rüütlimõis

Kirjandus
---------

* Richter, Adolf. *Baltische Verkehrs- und Adressbücher*. Bd I. Livland. Riga, 1909.


Valga kreis

**Kreisilinn**: Valga  

**Kihelkonnad**: Alamõisa kihelkond  | Aluliina kihelkond  | Apekalnsi kihelkond  | Aumeistri kihelkond  | Ēvele kihelkond  | Gulbene kihelkond  | Härgmäe kihelkond  | Koivaliina kihelkond  | Luke kihelkond  | Palsmane kihelkond  | Smiltene kihelkond  | Zeltiņi kihelkond  | Tirza kihelkond  | Trikāta kihelkond  | Valga kihelkond  | Velēna kihelkond
**Valter Külvet** (19. veebruar 1964 Õisu, Viljandimaa – 2. juuli 1998 Mäksa vald) oli eesti kergejõustiklane (kümnevõistleja).

Aastal 1982 lõpetas ta Abja Keskkooli, hiljem 1995. aastal Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.

Spordiga hakkas tegelema ta isa juhendusel, aastast 1982 oli Fred Kudu treenitav. Juba 14-aastaselt tuli ta NSV Liidu noortemeistriks kaheksavõistluses.

Ta langes 1998. aasta 2. juulil Emajõe ääres Vjatšeslav Naumotškini ja Genrihh Sarkisjani korraldatud röövmõrva ohvriks.

Saavutused ja karjäär
---------------------

* 1981 Rootsi-Eesti maavõistlustel esikoht kümnevõistluses
* 1983 Euroopa juunioride meister
* 1985 universiaadi hõbe
* 1987 NSV Liidu meister

Valter Külvet oli Eesti meister kümnevõistluses 1981. 1994. ja 1995. ning ka kettaheites 1986. ja 1991. aastal. Ta kuulus ka Eesti meisternelikusse 4x100 m teatejooksus aastatel 1985–1988.

Külveti isiklik rekord kümnevõistluses oli 3. juulil 1988 aastal Minskis saavutatud **8506 punkti** (alade kaupa: (100 m jooks 11,05, kaugus 7.35, kuul 15.78, kõrgus 2.00, 400 m jooks 48,08, 110 m tõkkejooks 14,55, ketas 52.04, teivas 4.60, oda 61.72, 1500 m 4.15,93). See oli maailma hooaja teine tulemus prantslase Christian Plaziat' (8512 punkti) järel. Tulemus püsis Eesti rekordina 1995. aasta maini, mil Erki Nool saavutas Götzises 8575 punkti. 2024. aasta seisuga oli Valter Külveti tulemus 8506 punkti eesti kõigi aegade edetabelis kuuendal kohal Erki Noole (8815), Karel Tilga (8681), Maicel Uibo (8604), Kristjan Rahnu (8526) ja Janek Õiglase (8624) järel. Külveti paremuselt teine tulemus oli 1987. aastal Tallinnas saavutatud 8332 punkti.

Oma ainsatel olümpiamängudel Sŏulis 1988. aastal kogus Külvet esimesel päeval 4037 punkti, teise päeva avaala 110 m tõkkejooksu aga pidi katkestama jalavigastuse tõttu. Katkestamisega olid lõppenud ka varasemad tiitlivõistlused – Euroopa meistrivõistlused 1986. ja maailmameistrivõistlused 1987. aastal.

Aastal 1992 oli Külvetil Barcelona olümpiamängudeks küll A-norm täidetud, kuid Eestit saadeti esindama siiski Nool ja Nazarov.

Vaata ka
--------

* "Vennaskond", Valter Külvetist rääkiv film aastast 1985

Kirjandus
---------

* Jaanus Kriisk, "Külvetid omavahel kümnevõistlusest", Tallinn 2004, 144 lk.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Külvet hukkus teadmata, oli ta spordis võitja või kaotaja Õhtuleht, 1. oktoober 2007
**Lääne-Virginia ülikool** (inglise keeles *West Virginia University*, **WVU**) on avalik teadusülikool USA-s Lääne-Virginia osariigis. Selle pealinnak asub Morgantownis, teised linnakud asuvad mitmes teises Lääne-Virginia linnas, sealhulgas Beckleys (tehnoloogiainstituut) ja Keyseris (Potomac State College).

Lääne-Virginia ülikool asutati 7. veebruaril 1867 *Morrill Land-Grant Colleges Act* '​i tingimuste alusel 7. veebruaril 1867. Algselt kandis see nime **Agricultural College of West Virginia** ('Lääne-Virginia põllumajanduskolledž'). Õppetöö algas seal 2. septembril 1867. Praeguse nime sai ülikool 4. detsembril 1868. Ülikool kasvas välja kolmest varasemast Morgantownis tegutsenud akadeemiast, milleks olid 1814. aastal asutatud Monongalia akadeemia, 1831. aastal asutatud Morgantowni naiste akadeemia ja 1858. aastal asutatud Woodburni naiste seminar.

Üliõpilaste arv oli 2023. aasta seisuga 26 791. See on suurim avalik ülikool osariigis.

Lääne-Virginia ülikool on Tartu Ülikooli üks parternerülikoolidest.

Haridustegevus
--------------

Lääne-Virginia ülikool pakub kokku üle 310 bakalaureuse-, magistri- ja dokotriõppeprogrammi. Lääne-Virginia ülikoolil on kolledžid järgmistes valdkondades: inseneeria ja maavarad, äri ja majandus, loomingulised kunstid, haridus- ja inimressurssid, kehaline aktiivsus ja sporditeadused, põllumajandus ja loodusvarad, teadused ja kunstid, meedia, õendus, farmaatsia, õigusteadus, hambaarstiteadus, meditsiin ning rahvatervis.

Sport
-----

Lääne-Virginia ülikooli spordivõistkonnad kannavad nimetust West Virginia Mountaineers. Lääne-Virginia ülikool on alates 2012. aastast USA üliõpilasspordi organisatsiooni NCAA konverentsi Big Ten Conference'i liige.

Ülikool toetab seitset meeste spordiala ja kümmet naiste spordiala, lisaks ühishariduslikku laskesporti. Lääne-Virginia ülikooli laskespordivõistkond on tulnud enim kordi USA ülikoolide meistriks – kokku 26 korral. 1938. aastal tuli ülikooli poksimeeskond mitteametlikuks ülikoolide meistriks.

Paljud Lääne-Virginia ülikooli korvpalli- või ameerika jalgpalli meeskonda kuulunud üliõpilased on hiljem jõudnud USA profiliigasse. Üks tuntumaid Lääne-Virginia ülikooli võistkonnas mänginud sportlasi on korvpallur Jerry West.

Viited
------

1. 1 2 3  WVU Facts. wvu.edu. Vaadatud 16.2.2024
2. ↑  Doherty, William T.; Festus P. Summers (1982). *West Virginia University: Symbol of Unity in a Sectionalized State*. West Virginia University Press. Lk 8. ISBN 0-937058-16-5.
3. ↑  "West Virginia College". *Morgantown Weekly Post*. 10. august 1867. Vaadatud 16. augustil 2010.
4. ↑  Doherty, William T.; Festus P. Summers (1982). *West Virginia University: Symbol of Unity in a Sectionalized State*. West Virginia University Press. Lk 11. ISBN 0-937058-16-5.
5. ↑  "About Monongalia County". WVU Extension Services. Originaali arhiivikoopia seisuga veebruar 2, 2011. Vaadatud augustil 17, 2010.
6. ↑  Partnerülikoolid. ut.ee. Vaadatud 16.2.2024

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
**Hüdraloomad** (*Hydrozoa*) on ainuõõssete hõimkonda kuuluvate väga väikeste loomade klass. Enamik hüdraloomi elab meres, üksikud perekonnad (näiteks pärishüdra (*Hydra*)) ka magevees. 

Hüdraloomad on röövloomad, kes võivad elada nii kolooniatena kui ka üksikult. 

Hüdraloomade tuntuimad esindajad on perekondadest pärishüdra (*Hydra*), kurdhüdra (*Obelia*), *Physalia*, *Tubularia* jt. Eesti merevetes elavad *Gonothyraea loveni* ja *Laomedea flexuosa* ning võõrliik järvetõlvik (*Cordylophora caspia*).

Hüdraloomad on omapärased selle poolest, et üksikisendid võivad teatud eluetapil esineda polüploidselt (sageli sessiilne eluvorm) ja teisel etapil medusoidselt (enamasti vagiilne eluvorm).

Süstemaatika
------------

### Seltsid ja alamseltsid

* *Hydroida*
	+ *Anthomedusae*
	+ *Leptomedusae*
	+ *Limnomedusae*
* Putklood (*Siphonophora*)
* *Trachylina*
	+ *Narcomedusae*
	+ *Trachymedusae*
* *Anthoathecatae*
* *Laingiomedusae*
* *Actinulidae*
* *Polypodiozoa*

1. ↑  Tartu Ülikooli Eesti Mereinstituut. Merepõhja elupaikade inventuur Eesti majandusvööndis
***Hemimysis anomala*** on müsiidiliste (*Mysidacea*) seltsi kuuluv mage- ja riimveeline üheaastane vähiliik. Invasiivne võõrliik, kes Euroopas hakkas levima 1950. aastatel. Läänemerest leiti see 2009. aastal.

Kirjeldus
---------

Loom on 6–13 mm pikk, elevandiluuvalge värvusega kuni poolläbipaistev, iseloomulike punast värvi täppidega karapaksil ja telsonil. Värvumus sõltub valgus- ja temperatuuritingimustest, varjus elavatel isenditel võivad täpid olla tumedamad. Noorloomad on läbipaistvamad kui täiskasvanud. *Hemimysis anomala* telson on nürima kujuga kui reliktsel kuulmiksabal ja kahe pika jätkega nurkades. Emasloomad on isasloomadest veidi suuremad.

Levik
-----

Liigi algkoduks peetakse Musta, Aasovi ja Kaspia mere regiooni, Doni, Doonau, Dnepri ja Dnestri jõgesid ning riimveelisi rannikualasid. Praeguseks leidub liiki lisaks neile meredele põhjapoolkera Atlandi ookeanis, Suure Järvistu järvedes, Põhjameres ja Läänemeres.

Ökoloogia
---------

*Hemimysis anomala* eelistab kiviseid substraate, kuid esineb ka pehme põhjaga veekogudes. Liiki leidub lainetusele mõõdukalt avatud merepiirkondades. Ta elab meelsasti mesotroofses veekeskkonnas, aga võib elada ka eutroofses vees.

Liigub ujudes. Toitub hõljumist, on omnivoor ja kiskja.

Viited
------

1. ↑  Kipp, R.M. A. Ricciardi, J. Larson, A. Fusaro, T. Makled, and N. Boucher, 2024, Hemimysis anomala G.O. Sars, 1907: U.S. Geological Survey, Nonindigenous Aquatic Species Database, Gainesville, FL, and NOAA Great Lakes Aquatic Nonindigenous Species Information System, Ann Arbor, MI, https://nas.er.usgs.gov/queries/greatlakes/FactSheet.aspx?Species\_ID=2627&Potential=N&Type=0, Revision Date: 9/12/2019, Access Date: 2/23/2024
2. ↑  Hemimysis anomala. - Notes. WoRMS
3. ↑  H. Ojaveer, L. Eek, J. Kotta. Vee võõrliikide käsiraamat. Tallinn, 2011
4. ↑  H. Ojaveer, L. Eek, J. Kotta. Vee võõrliikide käsiraamat. Tallinn, 2011
***Sinelobus vanhaareni*** on sõrgkakandiliste seltsi kuuluv vähiliik, 2006. aastal Hollandis leitud ja 2014. aastal kirjeldatud ebaselge päritoluga võõrliik. Liiki on leitud ka Läänemeres sh Eesti vetes.

Esmaleid
--------

Esimesed selle liigi indiviidid leiti 2006. aastal Reini deltas ja 2007. aastal Antwerpeni sadamas, alates 2014. aastast Poola rannavetes. Esmane määrang oli *Sinelobus stanfordi*, mis arvavasti oli üle maailma levima hakanud juba 16. sajandil. 2014. aastal avastati, et tegemist on uue liigiga *Sinelobus vanhaareni*.

Kirjeldus
---------

*Sinelobus vanhaareni* elab, vähemalt oma viimati leitud asustusala piirides, madalais vetes mudast või settest torukestes, mis kinnituvad kõvale, enamasti tehislikule substraadile sadamate ja estuaaride riimveelises elukeskkonnas.

Täiskasvanud isend kasvab 4-7 mm pikkuseks. Nagu teistel sõrgkakandilistel on tal pearindmik kilbiga (*carapax*), paar sõrgu, silmad ja paar tundlaid, tagakeha koosneb kuuest segmendist väikeste ujujalgadega ja sabast. Torukeses elav liik ei kasuta ujujalgu liikumiseks, vaid neid liigutades torusse hapnikurikka veevoolu suunamiseks.

Liigil on olemas erinevalt teistest sõrgkakandilistest selge sooline dimorfism. Isasloomadel on pearindmik kitsam ja sõrad suuremad kui emasloomadel.

Liik arvatakse olevat sisse toodud laevanduse vahendusel, kas laevakeredele kinnitunult või ballastveega.

Eesti merealal
--------------

Liik leiti esmalt Soome lahes Soome edelarannikul; leide on olnud alates 2012. aastast Soome lahe saartel, Muuga ja Paldiski sadamates jm. *Sinelobus vanhaareni* levila näitab laienemise tendentsi, liiki on nüüdseks leitud ka Haapsalu lahes.

Viited
------

1. ↑  Non-indigenous species in the Belgium part of the Sea and the Scheldt-Estuary. - Vlaams Instituut voor de Zee
2. ↑  Non-indigenous species in the Belgium part of the Sea and the Scheldt-Estuary. - Vlaams Instituut voor de Zee
3. ↑  Sinelobus vanhaareni. - eElurikkus
4. ↑  TTÜ Meresüsteemide instituut ja TÜ Eesti mereinstituut. Eesti merestrateegia meetmekava ajakohastamine. Uute meetmete kirjeldused, nende teostatavuse ja piisavuse analüüs. Võõrliigid (D2). Tallinn, 2022

Kirjandus
---------

* K. Gagnon, H. Herlevi, J. Wikström, M. C. Nordström. Distribution and ecology of the recently introduced tanaidacean crustacean Sinelobus vanhaareni Bamber, 2014 in the northern Baltic Sea. - March 2022, Aquatic Invasions 17(1):57-71
**Aadu Kolk** (3. august 1937 Põltsamaa – 23. august 2013) oli eesti veterinaararst ja Eesti Maaülikooli õppejõud.

Ta sündis 1937. aastal Põltsamaal loomaarsti pojana. Ta lõpetas aastal 1955 Rakvere 1. Keskkooli ja aastal 1960 Eesti Põllumajanduse Akadeemia veterinaariateaduskonna loomaarsti diplomiga. Aastatel 1963–1966 viibis ta Eesti Põllumajanduse Akadeemias aspirantuuris ja kaitses aastal 1969 Moskvas veterinaariakandidaadi väitekirja.

Pärast EPA lõpetamist töötas ta lühikest aega Kingissepa lihakombinaadis tehnoloogi ja tootmisala juhatajana ning aastatel 1961–1963 Harju rajooni "Sotsialismi tee" kolhoosis veterinaararstina.

1966. aastal sai temast Eesti Põllumajanduse Akadeemia nooremteadur, 1967. aastal vanemteadur. 1975. aastal valiti ta liha- piimatehnoloogia kateedri dotsendi kohusetäitjaks, 1980. aastal sama kateedri dotsendiks, kellena töötas 1999. aastani; lisaks oli ta aastatel 1996–1999 toiduhügieeni õppetooli ja aastatel 1996–2002 toiduhügieeni labori juhataja; samuti tegutses ta aastatel 1980–1994 teaduskonna dekaanina. Valiti taasasutatud Eesti Loomaarstide Ühingu esimesse ja teise juhatusse .

Ta õpetas peamiselt toiduainete hügieeni, lihatoodete kvaliteeti ja tootmishügieeni, kuid ka kohtuveterinaariat ja teadustöö aluseid. Ta avaldas üle 40 kirjatöö veterinaarsanitaarekspertiisi, lihasaaduste tehnoloogia ja optimaalse planeerimise vallas. Ta leiutas seadme tapasigade märgistamiseks ja seadme veiste elektriga uimastamiseks.

Tunnustus
---------

* 2006 Eesti Loomaarstide Ühingu elutööpreemia .

Isiklikku
---------

Tema isa Jüri Kolk oli samuti loomaarst, nagu ka ta noorem poeg Andres Kolk (kes praegu töötab siiski Euroopa Liidu juures), vanem poeg Rein Kolk on arst.

Viited
------

1. ↑  Inge Barkala (1989). "Ülevaade ELÜ asutamiskoosolekust ja juhatuse koosolekutest". *Eest Loomaarstlik Ringvaade* (PDF). Kd 1. Tallinn: Eesti NSV Riikliku Agrotööstusekomitee Agrotööstuse Informatsioonikeskus. Lk 21-23. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 16. august 2018. Vaadatud 22. augustil 2018.
2. ↑  Jüri Parre (1994). "Eesti Loomaarstide Ühingu üldkoosolekust". *Eesti Loomaarstlik Ringvaade* (PDF). Kd 1. Tartu. Lk 31-33. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 21. august 2018. Vaadatud 22. augustil 2018.
3. ↑  "ELÜ Elutöö auhinna laureaadid". Vaadatud 22.08.2018.
4. ↑

Välislingid
-----------

* *In memoriam* Aadu Kolk. Postimees, 13. september 2013
**Triin Lõbus** (sündinud 21. veebruaril 1977) on eesti keeleteadlane, tõlkija ja pedagoog.

Haridus
-------

Ta on lõpetanud 1999. aastal Tartu Ülikooli hispaania filoloogia alal ning kaitsnud 2003. aastal sealsamas magistritöö. 2012. aastal kaitses ta doktoritöö teemal "Aja kujutamine hispaaniakeelses narratiivis. Loomaailma konstrueerimine keele ajavormide kaudu" (juhendajad Jüri Talvet ja Silvi Tenjes).

Töökäik
-------

Ta töötas 2005–2022 Tartu Ülikoolis hispaania filoloogia lektorina. Alates 2022 töötab ta Toila gümnaasiumis.

Tegevus tõlkijana
-----------------

Ta on osalenud 2013. aastal kirjastuses Varrak ilmunud Eesti-hispaania sõnaraamatu koostamisel, 2002. ja 2008. aastal ilmunud sõnastiku "TEA taskusõnastik : hispaania-eesti/eesti-hispaania" ning 2008. aastal ilmunud teose "TEA reisisõnastik : hispaania-eesti/eesti-hispaania" tõlkimisel.

Lisaks on ta tõlkinud hispaania keelest eesti keelde järgmised raamatud:

* Unai Elorriaga. "Tramm Šiša Pangmale", Loomingu Raamatukogu 33–34, 2005
* Roberto Arlt. "Ester Primavera" (koos Ruth Sepa ja Pirkko Põdraga), Loomingu Raamatukogu 17–19, 2010
* Enrique Vila-Matas. "Dublinesk". Toledo Kirjastus. 2014
* Antonio Muñoz Molina. "Talv Lissabonis". Toledo kirjastus. 2018.

Viited
------

1. 1 2  Triin Lõbus Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
2. ↑  Aja kujutamine hispaaniakeelses narratiivis. Loomaailma konstrueerimine keele ajavormide kaudu (doktoritöö Tartu Ülikooli raamatukogu digikogus)

Välislingid
-----------

* Triin Lõbus Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
**Heinrich Johann von Brackel** (1668–1732) oli Brackelite aadlisuguvõsast pärit Rootsi sõjaväelane (ooberstleitnant, 1718), kes osales Põhjasõjas. Talle kuulus Arula mõis Liivimaal.

Elulugu
-------

Heinrich Johann von Brackel sündis 1668. aastal Berend von Brackeli ja Margaretha Elisabeth von Brackeli (sünninimega Cornet) perekonda. Tema noorem vend oli Ewert Wolmar von Brackel.

1683. aastal oli Brackel Savo lääni jalaväerügemendis lipnik. 1691. aastal oli ta Stade garnisonirügemendis leitnant, üheksa aastat hiljem ülendati ta kaptenleitnandiks. 1712. aastaks oli ta saanud majoriks. Samal aastal osales ta linna kaitsmisel. 1716. aastal oli ta major Västgöta-Dalarna rügemendis. 1718. aastal läks ta ooberstleitnandi auastmes erru. 

1721. aastal abiellus Brackel Christina Elisabeth von Löwensterniga. Abielu oli lastetu.

Heinrich Johann von Brackel suri 1732. aastal.

Kasutatud kirjandus
-------------------

* Lewenhaupt, Adam. Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar. Lk 76. 1920.

* Transéhe-Roseneck, Astaf von. Genealogisches Handbuch der livländischen Ritterschaft. Görlitz. Kd. 1. Lk 75. 1929.
Kalle Tamra 1990. aastal
**Kalle Tamra** (sündinud 19. novembril 1932) on eesti muusikapedagoog.

Ta on lõpetanud 1971. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi muusikateaduse erialal (Helju Tauki õpilasena).

Ta on töötanud Vanemuise teatri kooriartistina ja Tartu I Muusikakooli muusikaajaloo õpetajana. 

Ta oli Abja Laste-Muusikakooli asutaja ja aastatel 1961–1965 selle muusikakooli direktor. Aastatel 1966–2003 oli ta Viljandi Muusikakooli direktor.

Aastatel 1989–1993 oli ta Viljandi linnavolikogu liige.

Ta on koostanud muusikakoolidele õppekavu ja valmistanud õppevahendeid. Ta on ka Viljandi Kammerkoori asutaja. 

Aastatel 1992–1994 oli ta Eesti Televisiooni saatesarja "Vahva mees, kes pilli teeb" saatejuht.

Tunnustus
---------

* 1989 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane
* 2004 Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2007 Viljandimaa vapimärk

Isiklikku
---------

Tema vanem poeg Tonio Tamra on vedanud vastutusrikkaid muusikaga seotud hoonete ehitusprojekte ja jätkab pärast isa pensionile jäämist Viljandi Muusikakooli juhtimist. 

Keskmine poeg, fagotimängija Kulvo Tamra on endine Vanemuise kontserdimaja juht ja orkestrant. 

Kalle Tamra venna Ako poeg Kait Tamra on armastatud laululooja ja viiuliõpetaja.

Viited
------

1. ↑  Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lõpetajad
2. ↑  Heiki Vungi. 50 aastat muusikaharidust Abja Muusikakoolis. Maaleht, 25.11.2011
3. ↑  "Viljandimaa Vapimärgi pälvis Kalle Tamra". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. oktoober 2018. Vaadatud 20. oktoobril 2018.
4. ↑  ERR arhiiv. Vahva mees, kes pilli teeb
5. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 4414

Välislingid
-----------

* Dünastia. Tamrate kirglik muusikaperekond; Klassikaraadio
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib ajakirjanikust; Eesti motosportlasest vaata artiklit Sulev Mets (sportlane)* |

---

**Sulev Mets** (26. jaanuar 1930 Saaremaa – 27. aprill 2018) oli eesti ajakirjanik.

Ta lõpetas 1948. aastal Kuressaare Keskkooli, aastatel 1956–1960 õppis Leningradi Kõrgemas Parteikoolis.

Ajakirjanikuteed alustas Sulev Mets kodukandis Saaremaal. Töötas ajalehtedes Saarte Hääl, Pärnu Kommunist, Töörahva Lipp, Eesti Kommunist, Meie Maa ja Rahva Hääl (vastutav sekretär) nii tehnilistel kui ka loomingulistel ametikohtadel. 

Aastatel 1973–1980 töötas ta Eesti Raadio informatsioonisaadete peatoimetajana.

Pensionieas pöördus tagasi Saaremaale ning oli üks ajalehe Meie Maa taasasutamise eestvedajaid.

Tunnustus
---------

* 1976 Eesti NSV teeneline ajakirjanik

Teosed
------

* Sulev Mets "Aastaringe ajatüvelt", Eesti Keele Sihtasutus, 2011 (Saaremaa-aineline dokumentaalteos)

Isiklikku
---------

Tema abikaasa Milvi Mets on tekstiiliinsener, poeg Margus Mets on ajakirjanik, tütar Triin Soone on raamatukogundustegelane.

Viited
------

1. ↑  Suri teenekas ajakirjanik Sulev Mets. ERR Uudised, 27.04.2018.
2. ↑  Aare Laine. In memoriam: Sulev Mets. Saarte Hääl, 02.05.2018.
Ozan Kabak 2019. aastal VfB Stuttgartis olles
**Ozan Muhammed Kabak** (sündinud 25. märtsil 2000 Ankaras) on Türgi jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Saksamaa kõrgliigaklubid Hoffenheim ja Türgi jalgpallikoondises.

2011. aastal liitus ta Galatasaray noorteakadeemiaga. Esimese profilepingu sõlmis ta klubiga 2017. aasta juulis. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2018. aasta mais.

2019. aasta jaanuaris siirdus ta Saksamaa kõrgliiga klubisse VfB Stuttgart. Sama aasta 3. märtsil lõi ta liigamängus Hannover 96 vastu kaks väravat. Hooajal 2018–19 valiti Kabak Bundesliga hooaja uustulnukaks.

2019. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Saksamaa klubiga Schalke. 2021. aasta veebruaris läks ta Schalkest laenule Inglismaa kõrgliiga klubisse Liverpool. Inglismaa kõrgliigas debüteeris ta 13. veebruaril 2021 mängus Leicester City vastu. Hooajal 2021/22 oli ta laenul Inglismaa kõrgliigaklubis Norwich City.

2022. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Hoffenheimiga.

Türgi jalgpallikoondises debüteeris Kabak 17. novembril 2019 EM-i valikmängus Andorra vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 16. novembril 2022 sõprusmängus Šotimaa vastu. Ta kuulus Türgi koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Viited
------

1. ↑  "Ozan Kabak: Bundesliga's TAG Heuer Rookie of the Season for 2018/19". bundesliga.com. 6.6.2019. Vaadatud 17.2.2021
2. ↑  "Kabak stärkt die TSG-Defensive". *tsg-hoffenheim.de* (saksa). TSG Hoffenheim. 23. juuli 2022. Vaadatud 23. juulil 2022.

| * v
* r
Türgi koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Günok
* 2 Çelik
* 3 Demiral
* 4 Söyüncü
* 5 Yokuşlu
* 6 Tufan
* 7 Ünder
* 8 Toköz
* 9 Karaman
* 10 Çalhanoğlu
* 11 Yazıcı
* 12 Bayındır
* 13 Meraş
* 14 Antalyalı
* 15 Kabak
* 16 Ünal
* 17 B. Yılmaz (c)
* 18 R. Yılmaz
* 19 Kökçü
* 20 Ömür
* 21 Kahveci
* 22 Ayhan
* 23 Çakır
* 24 Aktürkoğlu
* 25 Müldür
* 26 Dervişoğlu
* Treener: Güneş

 | Türgi |
Kesk-Lääne osariigid
Farm Michigani osariigis
**Kesk-Lääs** (inglise keeles *Midwest*, *Midwestern United States* ja *American Midwest*) on Ameerika Ühendriikide Rahvaloenduse Büroo määratletud üks neljast geograafilisest piirkonnast, mis katab Ameerika Ühendriikide kesk- ja põhjaosa. 2020. aasta rahvaloenduse seisuga elab Kesk-Läänes ligi 69 miljoni inimest.

Suur osa Kesk-Lääne elanikest on saksa päritolu (üle terve piirkonna), eriti Wisconsin, kus veel 1980. ja 1990. aasta rahvaloenduste järgi oli rohkem kui pool osariigi elanikest saksa juurtega. 1910. aasta rahvaloendusel oli 57% Omaha linnaelanikest saksa juurtega, ka eriti Cincinnati ja Milwaukee olid saksa immigrantide seas soositud sihtkohad. Lisaks emigreerus 19. sajandi lõpus-20. sajandi alguses Kesk-Läände ka palju teisi Kesk- ja Põhja-Euroopa immigrante: palju Suure tasandiku osariikide (Minnesota, Dakotad, Iowa, aga ka Wisconsini lääneosa) elanikke on ka skandinaavia (peamiselt norra ja rootsi) juurtega, Ülem-Michiganis elanikest on paljud soome, Suure järvistu sadamalinnades (Chicago, Milwaukee, Detroit, Cleveland, Toledo) poola, Iowas ja Nebraskas tšehhi ning Michigani lääneosas (Grand Rapidsi ümber) hollandi juurtega. Ka iiri ja itaalia juurtega inimesi on palju, peamiselt Suure järvistu suurtes sadamalinnades, aga samas ka näiteks Omahas.

Kesk-Lääne majanduses on põllumajandusel alati olnud suur osa, eriti vägagi viljakas piirkonna lääneosas Suurel tasandikul, mistõttu on see tänaseni suur põllumajandusala. Idaala, peamisel Suure järvistu ümber, sai 19. sajandi lõpul USA tähtsaimaks tööstuspiirkonnaks, mis hakkas alla käima alles 20. sajandi lõpupoole.

  

Kesk-Lääs, eriti Chicagost lääne pool asuv ala, on traditsiooniliselt alati olnud isolatsionistlike vaadetega, pooldades USA kõrvalejäämist väliskonfliktidest. Need vaated pärinevad peamiselt saksa ja rootsi immigrantidelt.

Kesk-Lääs hõlmab kaksteist osariiki – Illinois, Indiana, Iowa, Kansas, Lõuna-Dakota, Michigan, Minnesota, Missouri, Nebraska, Ohio, Põhja-Dakota, Wisconsin. Kesk-Läänele on iseloomulik Suur tasandik ja põhjaosas Suur järvistu.

19. sajandil märkis Kesk-Lääs algselt Mississippi jõest lääne poole jäävat piirkonda. 1880. aastatel hakkas see mõiste tähistab USA keskosa. Piirkonnale on antud ka teisi nimetusi, nt *Northwest*, *Old Northwest* (Loodeterritooriumi järgi) ja *Mid-America*, mida aga enam ei kasutata.

Suurim linn Kesk-Läänes on Chicago, millele järgnevad Columbus ja Indianapolis. Teised suuremad linnad on muuhulgas Bismarck, Cincinnati, Cleveland, Des Moines, Detroit, Fargo, Fort Wayne, Grand Rapids, Kansas City, Lincoln, Madison, Milwaukee, Minneapolis, Omaha, Rapid City, Sioux Falls, Saint Louis, Saint Paul, Toledo ja Wichita. Kesk-Lääne vanim linn on Sault Ste. Marie, mis asutati 1668. aastal.
**Hijo de la Luna**, ('Kuu poeg') on hispaania ansambli Mecano laul, mis sisaldub nende 1986. aasta albumis "Entre el cielo y el suelo". Laulu kirjutas ansambli liige José María Cano ja seda esitab nende eeslaulja Ana Torroja.

Laulu sisu
----------

Laul räägib loo mustlasneiust, kes palub Kuud, et see annaks talle mehe, keda neiu ihaldab. Kuu nõustub, aga seda tingimusel, et saab endale esimese lapse, kes paaril sünnib. Sündiv laps on albiino, üldse mitte mustlase moodi. Mees arvab, et naine on teda petnud, tapab naise ja viib lapse mägedesse. Kui nüüd laps mägedes nutab, lohutab teda Kuu.

Laulu refrään kõlab:

*Luna quieres ser madre*

*Y no encuentras querer que te hagan mujer*

*Dime luna de plata*

*¿Qué pretendes hacer con un niño de piel?*

*Hijo de la luna*

ehk

*Kuu tahaks olla ema*

*Aga pole kedagi, kes teeks temast naise*

*Ütle mulle, kuu hõbedane,*

*milleks on sulle vaja ihu sees last?*

*Kuu poeg*

Viited
------

1. ↑  "Haggard - Hijo De La Luna Lyrics | AZLyrics.com". *www.azlyrics.com* (inglise). Vaadatud 25. veebruaril 2024.

Välislinke
----------

Mecano - "Hijo de la Luna" ametlik muusikavideo Youtube'is

"Hijo de la Luna" mitteametlik instrumentaalversioon

Laulusõnad lehel azlyrics.com
**De Clérambault' sündroom** ehk **erotomaania** on haruldane luululine häire, mille puhul inimene usub, et mõni teine isik, tavaliselt kõrgema sotsiaalse klassi esindaja, on temasse armunud. See on lembeluulu variant. 

Sündroom on saanud nime prantsuse psühhiaatri Gaëtan Gatian de Clérambault' (1872–1934) järgi, kes avaldas 1921. aastal sel teemal teadusteose "Les Psychoses Passionelles" ("Kirglikud psühhoosid").

Ajalugu
-------

Varajasi viiteid säärasele vaimuseisundile võib leida Hippokratese, Erasistratuse, Plutarchose ja Galenose töödest. Seda nähtust on esmamainitud psühhiaatriakirjanduses Jacques Ferrandi teadusteoses "Maladie d'amour ou Mélancolie érotique" ("Armastuse haigus või erootiline melanhoolia"). Kuni de Clérambault' sündroomi ja erotomaania mõistete kasutuselevõtuni nimetati seda *vanatüdrukupsühhoosiks*, *erootiliseks paranoiaks* või *erootiliseks enesetekitatud luuluks*.

Kaasaegne sündroom
------------------

Sündroomist mõjutatud inimesel on luululine uskumus, et teine inimene, tavaliselt kõrgemast sotsiaalsest klassist, on temasse salaja armunud. Kannataja võib ka uskuda, et see isik suhtleb temaga salaja selliste peente signaalide abil nagu keha asend, koduste esemete paigutus või muud näiliselt tühised märgid või teod (või kui kannataja tähelepanu all olev isik on meediategelane, siis erinevate vihjete kaudu meedias). Tavaliselt on kannataja ja tema luulus esineva isiku vahel olnud vaid põgus kontakt või puudub see üldse. Kannataja usub tihti, et väljamõeldud suhte on algatanud mitte kannataja ise, vaid tema luulu objekt.

Sageli on erotomaanilised luulud üheks skisofreenia sümptomiks. 

Vahel võib luulude objekti reaalselt mitte eksisteerida, kuid üldjuhul on objektideks siiski avaliku elu tegelased, näiteks populaarsed lauljad, näitlejad või poliitikud.

Erotomaaniat peetakse ekslikult üheks põhiliseks jälitamise ja ahistamise (*stalking*) põhjuseks [*viide?*].

John Hickley juuniori atentaat Ronald Reaganile oli põhjustatud erotomaanilisest luulust, et presidendi mõrvamise järel näitab näitleja Jodie Foster avalikult oma armastust tema vastu.
Wengen 
**Wengen** on 1274 meetri kõrgusel asuv mägiküla Berni kantonis Šveitsis. Külas elab aasta läbi umbes 1300 inimest. Küla lähedal on ka samanimeline mäesuusakeskus, kus peetakse igal aastal maailma karikasarja etappi mäesuusatamises. 

Wengen on ilma autodeta küla ja sinna ei lähe ka ühtegi maanteed. Peamine liikumise viis külla on mööda kitsast raudteed *Wengeralpbahni*, mis saab alguse Lautterbrunnenist. Rongiliiklus toimub igal päeval 15-minutise intervalliga.

Rong liigub Wengeni poole
Ametlikes ürikutes on Wengenit esimest korda mainitud 1268. aastal. Wengenis oli algul väike talupidamine. Esimesed turistid saabusid 1800. aastatel ja esimene hotell avati 1859. aastal. Turism kasvas ruttu, kui *Wengernalpbahni* ehitamine 1890. aastatel lõppes ja turistid pääsesid külla kergemini.

Wengeni mäesuusakeskus asub naabruses asuva Lauberhorni nõlval. Hooldatud laskumisradu on 160 km ulatuses. Lauberhorni mäesuusatamisvõistlusi on Wengenis peetud alates 1930. aastast. Mäesuusatajate väljakutsele lisaks on Lauberhorni kiirlaskumirada ka maailma karikasarja pikim ning seal saavutatakse suurimat kiirust, mis võib olla kuni 150 kilomeetrit tunnis. Keskmine mäesuusataja laskub 4455-meetriselt rajalt umbes kahe ja poole minutiga.

Välislingid
-----------

* Wengeni koduleht
* Turismiinfo
* Wengeni marionett-teater
* Lauberhorni koduleht (MK-etapp)
Vaade karjäärile (juuli 2011)
Vaade karjäärile (2015)
**Aru-Lõuna lubjakivikarjäär** ehk **Kunda-Aru karjäär** on karjäär Lääne-Viru maakonnas Rakvere vallas. Karjäär jääb Kunda linnast 2,5 km lõuna poole. Karjäärist saadav toore läheb Kunda tsemenditehasele.

Karjääris on ürglooduse objektina arvele võetud Kunda-Aru karjääri aluspõhja paljand.

Karjääri endisel alal on umbes 16 megatonni fosforiidi kontsentraati P2O5.

2024. aasta suvel plaanitakse karjäärist maa peale tuua tööstuslik kogus fosforiiti teadus-arendusuuringuteks.

Viited
------

1. ↑  "Aru-Lõuna lubjakivikarjäär". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. juuli 2014. Vaadatud 25. juulil 2014.
2. ↑  Ürglooduse objekt: Aluspõhja paljand Kunda-Aru karjääris Eesti looduse infosüsteemis
3. ↑  Kaaver, Krista (1. veebruar 2024). "Fosforiidi kaevandamine võib olla viie kuni kümne aasta pärast reaalsus. Eesti maavaral on kasulik eripära". *Ärileht*. Vaadatud 1. veebruaril 2024.
4. ↑  "Fosforiidi kaevandamise plaanid võivad vallandada uue fosforiidisõja" ERR, 25. veebruar 2024

Välislingid
-----------

* Kunda-Aru karjäär portaalis e-Maapõu
**Hilja Bakhoff** (23. detsember 1926 – 3. juuni 2023) oli eesti kergejõustiklane.

Ta sündis Olustvere kandis. Esimesed kuus klassi õppis ta Tääksi algkoolis. Spordiga hakkas ta tegelema siis, kui haridustee oli toonud ta Viljandisse. Siis hakkas ta tasapisi trennis käima.

Ta on võitnud heitealadel veteranide klassis palju maailma- ja Euroopa meistrivõistluste medaleid. 

Hilja Bakhoff võitis veteranide tiitlivõistlustelt 58 medalit, neist 24 kulda, 22 hõbedat ja 12 pronksi. Tiitlivõistluste hulka on arvatud nii sise- kui välitingimustes maailmameistrivõistlused ja veteranide maailmamängud. 

Alates 1993. aastast kuni 2019. aastani valiti Bakhoff 27 korda Eesti kergejõustikuveteranide assotsiatsiooni parimaks. 2017. aastal püstitas ta 90-aastaste naiste vasaraheites maailmarekordi 18.81.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. oktoober 2012. Vaadatud 6. aprillil 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Hilja Bakhoff toob välismaalt kulda ja hõbedat
* Hilja Bakhoff tuli maailmameistriks
* Eesti kergejõustikuveteran püstitas Soomes maailmarekordi
Volbriöö tähistamine Heidelbergis
**Volbriöö** (ka **Walpurgi öö** või **nõidade põletamise öö**) on volbrilaupäeva öö vastu volbripäeva (1. maid). 

Volbripäev on saanud nimetuse püha Walburga järgi, kelle mälestuspäev on 1. mail, ning volbriöö omakorda volbripäeva järgi. Volbriööl Walburgaga sisulist seost ei ole.

Saksa folklooris seostatakse seda õhtut nõidade sabatiga Brockeni (Blocksbergi) mäel. Seda ööd saab ka keskajast võtta kui nõidade põletamise ööks, kus inimesed said rahu tunda nõidade võimust. Mitmetes Euroopa maades peetakse volbriööd lõkete süütamise ja tantsudega. 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Volbriöö** |

### Nime päritolu

Saksakeelne nimi "Walpurgisnacht" (Volbriöö) pärineb Walburga, ühe pühaliku, nimest. Selle pühaliku nimelist päeva tähistati 1. mail keskajal (saksamaa rahvakalendri järgi on see nihkunud 25.veebruari peale, mis oli selle pühaliku surmapäevale). Esimesest maist eelnevad üheksa päeva olid tähistatud Walpurgi päevadeks, kus kiriku kellade mäng oli nõidade ja nende loitsude tõrjumiseks helisema pandud. 

Inimusu järgi oli 30. aprilli ja 1. mai ööl tähistasid nõiad oma pidusi kas Brockeni või muude kõrgete mägede otsas. Selliste pidude usk oli inimestesse sisestatud 15. ja 16. sajandi kirjanduse kaudu, kes olid neid detailselt lugejatele ette maalinud. 

Idee volbriööst populariseeriti Goethe Fausti (esimese osa) kaudu, kuid varasemaid dokumentatsioone on olemas 18. sajandist. Üks sellistest dokumentatsioonidest on Adelungi sõnaraamatust (1774–1786). 17. sajandist on Johannes Praetoriselt kirjutatud raamat "Brockeni häving", mis oli avaldatud Leipzigis 1668.

### Kombed ja traditsioonid

Paljud ammused volbriöö kombed elavad edasi talumeeste maikommetena. Nende rahvakommete näiteid:

* oma talu kaitsmiseks tehti piitsaga hääli, jäeti katkisi luudasid ja kaunistati maipuid nõidade eemale hoidmiseks
* maipuud (tavaliselt kased) toodi oma elamute ette

Maipuu sümboliseerib viljakust. Enamasti viljakust suhete juures kuid ka põldude jaoks. 

* armastuse akte põldudel tehes pidi keskajal põldude viljakust järgnevaks aastaks kindlustama
* pruudikive (monoliidid Wendlandis, Niedersachsenis) kasutasid noored tüdrukud meeste leidmiseks

Paljud kombed ja traditsioonid volbriöö ümber keskenduvad noorte paaridele, kes sümboliseerivad inimeste seltskondlikust. Kui kõndida kahe volbriöö lõkete vahelt läbi, võib ennast sellega puhastada puhtaks loitsudest ja haigustest. Volbril võis loota oma sümboolsusest eemale hoida katkudest ja kõhadest. Rististumisega märgiti volber ja nende kombed paganlikuks ja nende kommete tähendused olid unustusse jäetud. 

Volbri kombeid on mitmeid ja enamasti tähistatud Saksamaal kuid ka Põhja-Euroopas. Põhja-Euroopas tantsiti, lauldi ja nauditi üksteise seltskonda lõkete lähedal sellel ööl.
**Joosep Järvesaar** (sündinud 24. juulil 1988 Pärnus) on eesti laulja. 

Ta oli 2004. aastal koos Mihkel Mõttuse ja Alo-Martin Mathieseniga ansambli Bedwetters asutajate hulgas. Järvesaar: "16aastasena arutasin sõbraga, kes oskas kitarri mängida, et võiks hakata bändi tegema. Teine sõber teatas seepeale: "No ma tulen trummariks!", ise polnud elu sees trummide taga istunud. Mina olin vaid lastelaule laulnud! Ja hakkasimegi proove tegema."

Ansambel võitis 2007. aastal MTV muusikaauhindade galal Euroopa uue helikeele auhinna (New Sounds Of Europe). 2013. aastal peatas ansambel tegevuse, kuid taasühines 2022. aastal.

2015. aastal asutas Järvesaar koos Hugo-Martin Maasika ja Ago Teppandiga elektroonilist tantsumuusikat viljeleva bändi Cartoon, mis teatas 2017. aastal laialiminekust, kuid 2020. aastal ansambli tegevus taastati.

Ta osales 2016. aasta sügishooajal meelelahutussaates "Su nägu kõlab tuttavalt".

Joosep Järvesaar, kui elektronmuusika produtsent nimega Jozels, avaldas 2020. aastal kaks singlit – Lil Black Heart ja Milka. 2021. aastal avaldas Jozels singli Holding On To Your Silence.

Isiklikku
---------

Tal on suhe Liisa Leetmaga, neil on tütar Elsa.

Viited
------

1. ↑  Joosep Järvesaar: Teadsin Eesti Laulu finaali tulemust ette. parnu.postimees.ee, 16. veebruar 2023.
2. ↑  Geidi Raud.Joosep Järvesaar mahutab oma imeilusa pere kõrvale ka kaks bändi. ohtuleht.ee, 11. veebruar 2023.
3. ↑  Joosep Järvesaar taaselustas Eurovisiooni aegade halvima etteaste ja võitis saate! elu24.postimees.ee, 23. oktoober 2016.
4. ↑  Joosep Järvesaar kehastub uues loos veidrateks tegelasteks. ohtuleht.ee, 6. juuni 2020.
5. ↑  Liisa Leetma ja Joosep Järvesaar näitavad esimest korda oma tutika beebi nägu. ohtuleht.ee, 5. jaanuar 2022.

Välislingid
-----------

* Liisa Leetma kallimast Joosep Järvesaarest: "Ma olen nii paganama uhke sinu üle!", Kroonika, 7. august 2017.
* Liisa Leetmale ja Joosep Järvesaarele sündis beebi! ohtuleht.ee, 20. detsember 2021.
* Järvesaar: olime vahepeal mähkmete vahetamisega hõivatud. elu24.postimees.ee, 22. juuni 2022.
Tanel Lepsoo (2009, Lauri Kulpsoo foto)
**Tanel Lepsoo** (sündinud 6. juunil 1970 Tartus) on eesti romanist ja tõlkija. 

Ta on Tartu Ülikooli romanistika osakonna juhataja, maailma keelte ja kultuuride instituudi (endine maailma keelte ja kultuuride kolledž) lektor ning asedirektor.

Haridus
-------

Ta lõpetas 1988. aastal Tartu 15. Keskkooli ning 1993. aastal Tartu Ülikooli bakalaureusekraadiga prantsuse keele ja kirjanduse alal. Magistrikraadi sai ta 1994. aastal Pariisi 3. Ülikoolist (Sorbonne-Nouvelle) teatri ja etenduskunstide alal. 2006. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis doktoritöö "Autorifiguuri avaldumine tänapäeva prantsuse näitekirjanduses: representatiivsest ise-subjektist efemeerse ise-subjektini".

Töökäik
-------

Tanel Lepsoo oli aastail 1989–2004 Tartu Descartes'i Lütseumi prantsuse keele ja kirjanduse õpetaja, aastatel 1993–1994 ja 1998–1999 Pariisi riikliku ida keelte ja kultuuride instituudi eesti keele ja kirjanduse õpetaja, aastatel 1994–2005 Tartu Ülikooli germaani-romaani filoloogia osakonna prantsuse keele ja kirjanduse õpetaja (samal ajal 1996–1998 ka Tartu Õpetajate Seminari prantsuse keele õpetaja). Aastatel 2006–2021 oli ta Tartu Ülikooli lektor. 

Alates 1. veebruarist 2021 on Tanel Lepsoo Tartu Ülikooli humanitaarteaduste ja kunstide valdkonna maailma keelte ja kultuuride kolledži prantsuse kirjanduse kaasprofessor.

Tunnustus
---------

* 2013 Akadeemilised palmioksad, rüütlijärk

Tõlked
------

Tanel Lepsoo on tõlkinud prantsuse keelest eesti keelde, peamiselt ilukirjandust.

* Milan Kundera, "Aeglus" (1998)
* Jean-Paul Sartre, "Iiveldus" (2002, uustrükk 2005)
* Albert Camus, "Truudusetu naine", "Ususalgaja ehk sassis mõistus", "Tummad", "Kasvav kivi" (lühiproosa kogumikus "Pagendus ja kuningriik", 2004)
* Albert Camus, "Õnnelik surm" (2005)
* Bernard-Marie Koltès, "Läänekallas. Roberto Zucco" (2006)
* Roland Barthes, "Tekstimõnu" (2007)
* Pierre Bayard, "Kuidas rääkida raamatutest, mida me pole lugenud?" (2008)

Viited
------

1. ↑  "Tartu ülikooli õppejõud pälvisid Prantsusmaa riikliku autasu", err.ee, 02.09.2013

Välislingid
-----------

* Tanel Lepsoo Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes