recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ülejõe** on küla Harju maakonna Rae vallas.

Loodus
------

Põhiliselt on külas heina- ja põllumaad, sekka mõned võsapuhmad.

Tihe puude- ja võsakasv on Pirita jõe kaldal. Kohati on võsarägastik seal isegi läbimatu. Küla poolitab kaheks kraav, mis viib veed kõrval asuvast turbarabast jõkke. 

Lõuna pool kraavi on küla tiheasustus, teisel pool aga talukohad. Kraavist ülepääs puudub, elanikud sõidavad kodudesse eri teid pidi. Küla põhjaossa on Rae valla arengukavas ette nähtud puhke- ja virgestusmaa, kus tulevad ranged piirangud ehitustegevusele.

Rahvastik
---------

Rahvastik on koondunud küla lõunaosas asuvatesse kortermajadesse ja suvilate rajooni Raadiojaama tee ääres. Suvilad ja kortermajad tekkisid 1946. aastal rajatud Raadio-Saatekeskuse ümber. Sellest ka tänava nimi – Raadiojaama tee.

1997. aastal oli ametlikke elanikke 95, kuigi suvilates elab palju inimesi, kes ei ole ennast küla elanikena kirja pannud.

### Elanike arv

**Ülejõe küla elanike arv**| Aasta | 2003 | 2008 | 2009 | 2016 | 2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Elanike arv | 82 | 95 | 94 | 112 | 135 |

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  Rae vallavalitsuse koduleht

Välislingid
-----------

* Koduleht

Rae valla vapp.
Rae valla asulad

**Alevikud:** Assaku | Jüri | Lagedi | Peetri | Vaida  

**Külad:** Aaviku | Aruvalla | Järveküla | Kadaka | Karla | Kautjala | Kopli | Kurna | Lehmja | Limu | Pajupea | Patika | Pildiküla | Rae | Salu | Seli | Soodevahe | Suuresta | Suursoo | Tuulevälja | Urvaste | Uuesalu | Vaidasoo | Vaskjala | Veneküla | Veskitaguse | Ülejõe
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Kuld** | 2018 | jäähoki |
| **Pronks** | 2014 | jäähoki |

**Mattias Hans Ekholm** (sündinud 24. mail 1990 Borlänges) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Edmonton Oilers.

Ta alustas karjääri Rootsi klubides Mora IK ja Brynäs IF.

2009. aastal valis Nashville Predators ta NHL-i *draft* '​is 102. valikuna. Ta liitus Predatorsi meeskonnaga hooaja 2011–12 alguses, kuid pärast kaht mängu NHL-is naasis Brynäsi, kellega tuli sel hooajal Rootsi meistriks. 2011–12 pälvis ta lisaks Rootsi liiga parimale kaitsjale antava Salmingi auhinna. Järgmisel hooajal suundus Ekholm tagasi Põhja-Ameerikasse, mängides terve hooaja AHL-i klubis Milwaukee Admirals ning sai Predatorsis sel hooajal kirja vaid ühe mängu. Predatorsi põhikoosseisus mängis Ekholm alates hooajast 2013/14 kokku kümnel hooajal.

2023. aasta veebruaris kaubeldi ta Predatorsist Edmonton Oilersi.

Rootsi jäähokikoondisega tuli Ekholm 2018. aastal maailmameistriks.

Viited
------

1. ↑  "RELEASE: Oilers acquire Mattias Ekholm from Nashville". *NHL.com*. 28. veebruar 2023. Vaadatud 3. märtsil 2023.
2. ↑  "Edmonton Oilers acquire Mattias Ekholm from Nashville Predators for Tyson Barrie". *TSN*. 28. veebruar 2023. Vaadatud 28. veebruaril 2023.

Välislingid
-----------

* Mattias Ekholm NHL.com lehel
* Mattias Ekholm hockeydb.com lehel

| * v
* r
Edmonton Oilers |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Jack Campbell **·** Stuart Skinner **·** Mike Smith |
| 
**Kaitsjad**: Evan Bouchard **·** Philip Broberg **·** Cody Ceci **·** Vincent Desharnais **·** Mattias Ekholm **·** Oscar Klefbom **·** Brett Kulak **·** Ryan Murray **·** Darnell Nurse |
| 
**Ründajad**: Nick Bjugstad **·** Leon Draisaitl **·** Warren Foegele **·** Dylan Holloway **·** Zach Hyman **·** Mattias Janmark **·** Evander Kane **·** Klim Kostin **·** Connor McDavid **·** Ryan McLeod **·** Ryan Nugent-Hopkins **·** Derek Ryan **·** Devin Shore **·** Kailer Yamamoto |
Taavi Simson esinemas Hiiu Pubis 14.02.2015 Eesti Vabaerakonna tutvumisõhtul
**Taavi Simson** (sündinud 24. juunil 1989) on eesti õpetaja.

Haridus
-------

* 1997–2002 Tallinna Arte Gümnaasium
* 2002–2009 Tallinna Tehnikagümnaasium
* 2009–2012 Tallinna Tehnikaülikool, tootearendus ja tootmistehnika, bakalaureuseõpe
* 2012–2014 Tallinna Tehnikaülikool, tootearendus ja tootmistehnika, magistriõpe
* 2014–2018 Tallinna Tehnikaülikool, mehhanotehnika, doktoriõpe; 2018. aastal kaitses Tallinna Tehnikaülikoolis doktoriväitekirja "Development of Coarse Recycled Hardmetal Reinforced Hardfacings" ("Taaskasutatava jämekõvasulamarmatuuriga kõvapinnete arendus").

Ta osales TTÜ 3. kursuse tootearenduse ja tootmistehnoloogia üliõpilasena noorte teadussaates "Rakett 69" (teisel hooajal).[*viide?*]

Töökäik
-------

Ta on töötanud matemaatikaõpetajana Tallinna Ühisgümnaasiumis ja Tallinna Kuristiku Gümnaasiumis.

Poliitiline tegevus
-------------------

Simson kuulus 15. oktoobrist 2014 kuni 17. juulini 2018 Eesti Vabaerakonda. Ta kandideeris 2015. aasta Riigikogu valimistel Tallinna Mustamäe ja Nõmme linnaosas (RNK3). Sai 69 häält ega osutunud valituks.

2017. aasta kohalike omavalitsuste valimistel kandideeris valimisliidu Vaba Tallinna Kodaniku ridades Mustamäel. Sai 48 häält ega osutunud valituks. 2021. aasta kohalike omavalitsuste valimistel kandideeris Eesti Keskerakonna nimekirjas Mustamäel. Ta sai 16 häält ega osutunud valituks.

Olnud TTÜ Üliõpilasesinduse Esinduskogu liige 2015/2016 õppeaastal doktorantide esindajana. TTÜ Nõukogu liige üliõpilaste esindajana õppeaastatel 2015/2016 ja 2016/2017. Ta on korduvalt sõna võtnud doktoranditoetuse teemal ning avaldanud hariduse ja tehnika valdkonna arvamusartikleid.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Välislingid
-----------

* Taavi Simson: värskest verest Vabaerakonnal puudu ei tule, Postimees, 20. jaanuar 2015
* Eesti 100% elektromobiilseks, Äripäev, 25. jaanuar 2015
* Tervisekuludelt tulumaks tagasi, 12. veebruar 2015
**Mattias Forbes** (saksakeelses traditsioonis **Matthias Fohrbuss**) (suri 20. märts 1641 Myrskylä; rootsi keeles Mörskom) oli šoti päritolu Rootsi sõjaväelane, Vorbuse mõisnik.

Elulugu
-------

Mattias Forbes põlvnes vanast šoti Forbesi-nimelisest aadlisuguvõsast. Tema isa oli Mecklenburgis sündinud, kuid Rootsi elama siirdunud maksuametnik Ernald Forbes, ja ema Carin Mattsdotter (Björnram). 1618. aastal oli ta ooberst Samuel Cockburni tallmeister. 1624. aastal oli ta Ernst Creutzi rügemendi leitnant. Järgmisel aastal ülendati ta juba kapteniks ja 1632. aastal ooberstleitnandiks. Ta osales Saksamaal Kolmekümneaastases sõjas ja oli 1634. aastal Osnabrücki komandant. 1635. aastal sai temast Ingerimaa rügemendi ooberst. Rootsi kuninganna Kristiina ajal introdutseeriti ta 1638. aastal naturaliseeritud aadlikuna Rootsi rüütelkonda. Ta on maetud Soomes Myrskyläs.

Vorbuse mõis
------------

1625. aastal läänistas Rootsi kuningas Gustav II Adolf talle Vorbuse (tollal tuntud Voore nime all). Tema valdusõigust kinnitati 1634. aastal. Pärijad valdasid mõisa kuni aastani 1684, mil see neilt reduktsiooni käigus ära võeti. Tema nimest on tulnud mõisa nii eesti- kui saksakeelne (*Forbushof*) nimekuju.

Maavaldused Soomes
------------------

Talle kuulusid mitmed maavaldused ka Soomes. 1636. aastal omandas ta Norrköpingi õiguse alusel Mörskömi (praegu Myrskylä). Talle kuulusid veel Idlaks ja Jackarby, mille ta omandas 1638. aastal.

Vaata ka
--------

* Vorbuse mõis

Viited
------

1. 1 2  Elgenstierna, Gustaf. Den introducerade Svenska adelns ättartavlor med tilläg och rättelser. II kd. Stockholm: P. A. Norstedt & Söners Förlag, 1925–1936. Lk 788.
2. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Teil. Der estnische District. Dorpat: Druck von C. Mattiesen, 1877, lk 52.
3. ↑  Baltisches historisches Ortslexikon. Teil 1. Estland (einschließlich Nordlivland). − Quellen und Studien zur baltischen Geschichte, lk 85.
4. ↑  Ramsay, Jully. Frälsesläkter i Finland intill Stora ofreden. Helsingfors: Förlagsaktiebolaget Söderström & C:o, 1909, lk 129.

Välislingid
-----------

* Forbes’i aadliperekonna sugupuu
**Henn Ruus** (12. juuli 1923 Tartu – 1995) oli eesti päritolu USA keemik.

Elukäik
-------

Henn Ruus oli advokaadi ja rahukohtuniku Alfred Ruusi poeg.

Lõpetas 1942 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Õppis Stuttgardi Tehnikaülikoolis Saksamaal ja 1952 lõpetas keemikuna Põhja-Dakota Ülikooli USA-s. PhD (keemia, 1957, Illinoisi Ülikool), väitekiri "P-metoxyphenylmaleic anhydride in the Diels-Alder reaction". Oli teadur Niagara Fallsis USA-s.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: orgaaniline süntees, polümeeride rakendusi paberitööstuses.

Teoseid
-------

* Manifold paper manufacture by encapsulation with polümers. US Patent. // Chem. Abstr. 70 (1969) 107 685
* Prodcedure for manufacturing capsules having casings of polymeric material. Ger. Patent. // Chem. Abstr. 73 (1970) 88809.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. ↑

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Grusiinid
**Grusiinid** ehk **georglased** (varem eesti keeles *grusiinlased*; gruusia keeles ქართველები (*kharthvelebi*)) on Lõuna-Kaukaasia rahvas, kes elab põhiliselt Gruusias (2014. aasta rahvaloenduse andmetel 3 224 564). Märkimisväärne arv grusiine elab ka Türgis ja Venemaal (2010. aasta rahvaloenduse andmetel 157 803). Koguarvuks hinnatakse umbes 6 miljonit.

Enamik grusiine on kristlased ning kuulub autokefaalsesse Gruusia Õigeusu Kirikusse. Türgis ja Adžaarias leidub ka islamiusuliste grusiinide kogukondasid.

Gruusiinid räägivad gruusia keelt. Grusiinide hulka loetakse ka mitu subetnost: megrelid, lasid, svanid, kelle keeled on gruusia keelest mõnevõrra erinevad.

Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 490 grusiini (neist Tallinnas 244). 2021. aasta rahvaloenduse andmetel elas Eestis 946 grusiini (578 meest ja 368 naist). Neist 653 emakeel oli gruusia keel ja 250 olid Eesti kodanikud.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Grusiinid** |

* Gruusia Kultuuriseltside Maja Eestis

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 6. september 2018. Vaadatud 9. mail 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  Päring Statistikaameti andmebaasist
4. ↑
**Tupenurme** on Saare maakonnas Muhu vallas olev küla.

Tupenurme piirneb põhjas Nõmmkülaga, kirdes Kallastega, idas Raugiga, kagus Lepiku ja Kapiga, lõunas Levalõpme ja Päeldaga, edelas Külasemaga ja läänes Põitsega.

Külast läheb läbi Liiva–Nõmmküla maantee, mis on mustkattega üksnes Tupenurme piires.

Tupenurmes asub Tupenurme pank.

Küla esmamainiti 1645 kujul *Tuppenorm*. Küla kuulus Kapi mõisale.

Külanime algusosa tuleb sõnast "tupp", mis Muhus esines lisanimena juba 16. sajandil. Samas on võimalik, et nime esimene pool lähtub isikunimest, näiteks Ida-Saaremaal Pöide vallas Ardlas elas 1617 *Top Maz* ja 1627 *Toppe Matz*. Leo Tiik kõrvutas seda friisi mehenimedega Toppe ja Topo.

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
2. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
3. 1 2  Eesti kohanimeraamat, lk. 682

Muhu valla vapp
Muhu valla asulad

**Külad:** Aljava | Hellamaa | Igaküla | Kallaste | Kantsi | Kapi | Kesse | Koguva | Kuivastu | Külasema  | Laheküla | Lalli | Leeskopa | Lehtmetsa | Lepiku | Levalõpme | Liiva | Linnuse | Lõetsa | Mõega | Mõisaküla | Mäla | Nautse | Nurme | Nõmmküla | Oina | Paenase | Pallasmaa | Piiri | Põitse | Pädaste | Päelda | Pärase | Raegma | Rannaküla | Raugi | Rebaski | Ridasi | Rinsi | Rootsivere | Rässa | Simiste | Soonda | Suuremõisa | Tamse | Tupenurme | Tusti | Vahtraste | Vanamõisa | Viira | Võiküla | Võlla
Henn Rebane esinemas HeadReadil Tallinna kirjanike maja musta laega saalis  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 28. mai 2015
**Henn Rebane** (sündinud 3. oktoobril 1952 Kohtla-Järvel) on eesti akordionist ja muusikapedagoog.

Rebane alustas akordioniõpinguid Jõhvi Lastemuusikakoolis Boriss Russetski käe all. Ta jätkas Venda Tammanni juhendamisel Tallinna Muusikakoolis, mille lõpetas 1972. aastal. 1977. aastal omandas ta Tallinna Riiklikus Konservatooriumis koorijuhtimise ja muusikapedagoogika eriala, erialapilliks akrodion (Leopold Vigla ja Igor Nikitini klassis). Ta on täiendanud ennast Soomes Toholampi akordionifestivali suveseminaril juhendajate Fridrich Lipsi, Lars Holmi ja Matti Rantaneni käe all.

Henn Rebane on töötanud akordionipedagoogina Viimsi Muusikakoolis (1977–1990 ja aastast 1994), Soomes Kesk-Pohjanmaa konservatooriumis Kokkolas (1990–1994), Viljandi Kultuurikolledžis (1995–1997) ja Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis (1996–1997). Samuti on ta olnud saatejuht ja toimetaja Kuku raadios (1994–1997), Vikerraadios (1997–2005) ja Klassikaraadios.

Henn Rebane on kirjutanud filmimuusikat ja muusikat teatrilavastusele ning laule (sealhulgas "Veskimees"), mida on esitanud Ivo Linna, Riho Sibul ja teised. Ta on kirjutanud neli akordionikogumikku koos CD-ga: "5 eesti tantsu", "Lastealbum", "Akordionialbum" ja "Tantsud akordioniga".

Tunnustus
---------

* 2001 Valgetähe medaliklassi teenetemärk

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Sissekanne Eesti Muusika Infokeskuses
Gruusia NSV lipp 1951–1990
**Gruusia NSV lipp** oli 1921–1922 Punaarmee poolt vallutatud Gruusia aladel moodustatud Gruusia NSV lipp, 1922–1936 Taga-Kaukaasia SFNV ja 1936–1991 NSV Liidu haldusüksuse Gruusia NSV lipp.

Gruusia NSV lipp loodi 28. veebruaril 1922. See oli punane kangas, mille vardapoolses ülanurgas olid kuldsed kirillitsatähed "ССРГ" ("GNSV" – Gruusia Nõukogude Sotsialistlik Vabariik).[*viide?*]

13. veebruaril 1937 muudeti lipul olevad tähed gruusiakeelseks ning kuni 1951. aastani oli kasutusel kaks lippu, ühel olid gruusiakeelsed tähed "GNSV", teisel aga "Gruusia" ja selle all "NSV".[*viide?*]

11. aprill 1951 sai Gruusia NSV uue lipu, selle põhivärv oli punane, mille vardapoolsesse ülanurka oli ruudukujuliselt paigutatud sinine päike. Päikese sees olid aga punased ristatud sirp ja vasar ning viisnurkne täht. Päikeseruudu kõrvale oli paigutatud sinine horisontaalne laid nii, et sellest ülespoole jäi sama lai punane laid. Sinine päike sümboliseeris pilvitut taevast, sinine laid aga Musta merd. Lippu kasutati 14. novembrini 1990 (26. märtsist 1989 oli mitteametlikult kasutusel ka Gruusia punamustvalge lipp).

Vaata ka
--------

* Gruusia NSV vapp
* Gruusia lipp
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib oletatavatest Maa-välistest mõistusega olenditest; filmi kohta vaata artiklit Tulnukad (film); tulnukateks võidakse nimetada ka tulnuktaimi; rassi kohta filmis "Tulnukas" vaata artiklit Ksenomorfid* |

---

**Tulnukad** on oletatavad või väljamõeldud mõistusega olendid, kes on pärit kosmosest (või ka näiteks "teisest dimensioonist") ning kellega inimestel on olnud, on praegu või on tulevikus otsene kontakt. Laiemas mõttes võidakse **tulnukate** all mõista ka kosmilise või muu taolise võõrpäritoluga mõistusega olendeid, kellel inimestega kokkupuudet ei ole ega saa olema.

Tulnukad ei ole üleloomulikud olendid. Neil on füüsiline keha. Sellegipoolest võivad neil olla paranormaalsed võimed.

Tulnukate olemasolu ei ole teaduslikult kindlaks tehtud, kuid teadus ei välista seda. Ulmekirjanduses ja mujal popkultuuris on tulnukate motiiv väga levinud.

Vaata ka
--------

 roheline mehike 
* humanoid
* Maaväline elu
* Maa-väliste tsivilisatsioonide otsingud
* marslased
* SETI
* UFO
**Alina Ilnazovna Zagitova** (vene: Алина Ильназовна Загитова; sündinud 18. mail 2002 Iževskis) on Venemaa iluuisutaja.

Ta on sündinud Udmurtias Iževskis. Ta on saanud nime Venemaa iluvõimleja Alina Kabajeva järgi. Tema isa Ilnaz Zagitov on olnud jäähokimängija ja hiljem jäähokitreener.

Iluuisutamisega hakkas Zagitova tegelema nelja-aastaselt. 2015. aastal kolis ta Moskvasse ning hakkas treenima Eteri Tutberidze ja Sergei Dudakovi käe all.

Tema esimene rahvusvaheline võistlus oli 2016. aasta augustis ISU juunioride Grand Prix' etapp Prantsusmaal Saint-Gervais-les-Bains'is, kus ta saavutas esikoha. Samal hooajal tuli ta Ljubljanas kolmandaks ja hooaja finaalvõistlusel Marseilles esimeseks.

2017. aasta iluuisutamise maailmameistrivõistlustel Taipeis võitis ta üksiksõidus kuldmedali punktisummaga 208,60.

2018. aasta Euroopa meistrivõistlustel Moskvas võitis ta üksiksõidus kuldmedali punktisummaga 238,24.

Sama aasta veebruaris toimunud Pyeongchangi taliolümpiamängudel tuli Zagitova üksiksõidus punktisummaga 239,57 olümpiavõitjaks. Lühikavas püstitas ta 82,92 punktiga maailmarekordi. Lisaks võitis ta võistkonnavõistluses hõbemedali.

2018. aasta märtsis toimunud maailmameistrivõistlustel Milanos oli ta pärast lühikava itaallanna Carolina Kostneri järel teisel kohal, kuid vabakava ebaõnnestus ning kokkuvõttes sai ta viienda koha.

Viited
------

1. ↑  "When researching Olympic skater Alina Zagitova, it’s best not to read the fine print". The Washington Post. 21.02.2018. Vaadatud 21.04.2018.
2. ↑  ATHLETE PROFILE - ALINA ZAGITOVA. olympic.org. Vaadatud 21.04.2018.
3. ↑  "Альметьевский старт Алины Загитовой". zen.yandex.ru. 05.02.2018. Vaadatud 21.04.2018.
4. ↑  "Imelaps Zagitova tõrjus Medvedjeva troonilt ja tõi OARile esimese kulla". Postimees. 23.02.2018. Vaadatud 21.04.2018.
5. ↑  "15-aastane venelanna püstitas naiste lühikavas uue maailmarekordi". sport.err.ee. 21.02.2018. Vaadatud 21.04.2018.

Välislingid
-----------

 Alina Zagitova – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* "Kahe lapstähe võrratu duell. Või pigem sõda jääl". Postimees. 22. veebruar 2018
**Alide Dahlberg** (sündinud **Alide Pohla**, esimese abielu järgi **Alide Vestholm**; 12. oktoober (vkj 30. september) 1891, Põdruse[*viide?*], Haljala kihelkond – 22. september 1981, Iru, Harjumaa) oli eesti luuletaja, lastekirjanik, tõlkija ja ametnik.

Alide Dahlberg pärines Kadrina lähedalt talust. Ta oli üks esimesi Kadrina kihelkonnakooli lõpetajaid. 1921–1940 töötas ta Riigikogu kantseleis, seejärel Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi kantseleis kuni pensionile jäämiseni 1947. aastal. Ta suri Iru vanadekodus[*viide?*] ning on maetud Kadrina kalmistule oma esimese abikaasa kõrvale.

Dahlbergi luuletustest on tuntuim lastelaul "Mutionu pidu". See ilmus 1926. aastal anonüümselt ajakirjas Päiksetar ning on tänapäeval tuntud August Kiissi mugandatud versioonis. "Mutionu pidu" ilmus esimest korda autori nime all raamatuna 1960. aastal. Järgmised trükid on ilmunud 1967 (illustreerinud Ilmar Linnat), 1996 (illustreerinud Raivo Järvi), 2002 (illustreerinud Elina Raska), 2003 (illustreerinud Ülle Kuldkepp) ja 2010 (illustreerinud Priit Rea).

Dahlberg kirjutas ka lasteraamatud "Arutalu lapsed" (1944, illustreerinud Salme Utsal) ja "Väike Mai" (1949, 1983 illustreerinud Aleksander Pilar ja Aleksander Koemets; 2011 illustreerinud Regina Lukk-Toompere) ning hulga kuuldemänge. 

1950.–1960. aastatel tõlkis Dahlberg vene keelest nõukogude propagandakirjandust. Tema tõlkes ilmusid sellised teosed nagu Vladislav Minajevi "Fašistlik politseirežiim Ameerika Ühendriikides" (1952), Stepan Titarenko "Töölisklassi ja talurahva vankumatu liit on Nõukogude riigi tugevuse alus" (1954), õpik "Poliitiliste teadmiste alused" (1962, 2. tr. 1964) jms.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6
2. ↑  Eesti kirjanike leksikon, Eesti Raamat, Tallinn 2000, lk. 65, artikli autor Eerik Teder
3. 1 2
4. 1 2  Raamatukogukataloog Ester[*alaline kõdulink*], otsing Tartu Ülikooli raamatukogus (vaadatud 22. oktoobril 2012)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Alide Dahlberg** |

* "Tuntud inimesi Kadrinast (ajaloost)" Neeruti Selts, 30. august 2010
**Tšaptšõlgan** (jakuudi keeles Чапчылҕан; vene keeles Чапчылган) on küla Venemaa idaosas Sahha Vabariigis Amga ulussis, Tšaptšõlgani naslegi halduskeskus. Elanikke 690 (2010).

Tšaptšõlgan asub Kesk-Jakuutia kaguosas Amga jõe vasakkaldal, kuid jõeni küla piirid ei ulatu. Tšaptšõlgan jääb ulussi halduskeskusest Amgast maanteed pidi 3 km kirde suunas. Külast üks kilomeeter lõunasse jääb naslegi teine asula Promkombinat. Kagus piirneb Tšaptšõlgan Tšaptšõlgani järvega.

Tšaptšõlgani keskkool
---------------------

Filipp Lobanovi nimelises Tšaptšõlgani Keskkoolis (algkool 1957–1978, 8-klassiline kool 1978–1986, mittetäielik keskkool 1986–1999, alates 1999 keskkool) õpib üle 70 õpilase ja töötab 26 õpetajat. Kooli direktor on Dmitri Davõdov.

Google Maps
-----------

Veebipõhine kaarditarkvara Google Maps ei anna Tšaptšõlgani kohta mingeid andmeid. Satelliidipilt selles asukohas on hägustatud.

Viited
------

1. ↑  Чапчылганская средняя общеобразовательная школа. old.sakha.gov.ru

Välislingid
-----------

* Tšaptšõlgani naslegi kaart. sakhagis.ru
Sir **Edward William Elgar**, esimene baronet, (2. juuni 1857 – 23. veebruar 1934) oli hilise romantismiajastu briti helilooja.

Elukäik
-------

Edward Elgar sündis klaverihäälestaja ja muusikakaupmehe peres. Ta oli andekas iseõppija, kes õppis mängima paljusid pille. 16-aastaselt hakkas ta andma klaveri- ja viiulitunde ning mängis mitmes orkestris viiulit. 

Pärast abiellumist kolis ta Londonisse, kus üritas peret heliloominguga elatada, kuid kuna Victoria-aegsel Inglismaal oli suhteliselt madalat päritolu iseõppijal raske läbi lüüa, pidi ta pöörduma tagasi Worcestershire'i ja töötama õpetajana. 

Elgari tuntus suurenes 1890. aastatel. Tema esimese suure orkestriteose "Enigma variatsioonid" ettekanne Londonis aastal 1899 tegi temast ühe oma ajastu menukaima briti helilooja. Järgnenud aastatel sai ta oma tööde eest tiitleid ja autasusid. 

Aastatel 1905–1908 oli Elgar Birminghami ülikooli muusikaprofessor. 

Edward Elgari populaarsus kestis Esimese maailmasõjani. Pärast abikaasa surma 1920. aastal ta enam märkimisväärseid teoseid ei loonud. Elgari viimane, 3. sümfoonia jäi lõpetamata. Järelejäänud visandite põhjal kirjutas selle 1997. aastal lõpuni Anthony Payne.

Looming
-------

Kokku on Elgar kirjutanud umbes 90 helitööd. Neist tuntuimad on "Enigma variatsioonid", 1. sümfoonia ja tšellokontsert. Elgari marss, millele Arthur C. Benson kirjutas teksti pealkirjaga "Land of Hope and Glory", on saanud brittide mitteametlikuks teiseks hümniks. 

Elgar armastas anagramme, mõistatusi ja koode. Neid on põimitud ka tema muusikasse. "Enigma variatsioonid" ("Variations on an Original Theme (Enigma)") on siiani omamoodi muusikaline mõistatus. See orkestrisüit koosneb põhiteemast ja selle 14 variatsioonist, millest igaüks portreteerib muusikaliselt mõnda helilooja sõpra või lähedast. Esimene variatsioon kujutab Elgari abikaasat Alice'it, üheksas ja ehk kõige populaarsem nimega "Nimrod" tema kirjastajat August Jaegerit (Nimrod – Piibli suur kütt, *Jäger* – saksa keeles jahimees). Viimane variatsioon kujutab heliloojat ennast. Peateema ise on ühe tuntud teema variatsioon ja Elgar ei avaldanud kuni surmani, millise nimelt. Ta nimetas vaid, et see on väga tuntud, ja andis ka üksikuid muid vihjeid, kuid uurijate hulgas pole seni lahenduse suhtes üksmeelt. Välja on pakutud nii "Auld Lang Syne" kui ka "Rule, Britannia". 

Elgar oli andekas meloodiameister. Tema muusikast on leitud Saksa romantismi, eriti Brahmsi mõjusid, samuti Wagneri-järgset kromatismi ühendatuna inglispärase mõõdukuse ja distsipliiniga.

Ülendamine
----------

Edward Elgar löödi 1904 rüütliks ja 1931 baronetiks, kuid kuna tal ei olnud poega, kustus see tiitel ühes temaga.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Edward Elgar** |

* The Elgar Society and The Elgar Foundation
* Edward Elgar International Music Score Library Project
* Edward Elgar Choral Public Domain Library
**Baltiiski tuumaelektrijaam** on ehitatav tuumaelektrijaam, mis rajatakse Kaliningradi oblastis, Nemani rajoonis Lunini külas.

Hoolimata Leedu vastuseisust kinnitas Venemaa 2010. aastal kava tuumajaam ehitada Nemani linna alale Nemunase jõe vasakkaldale, kohe Leedu piiri vastu,

Probleemid
----------

2011. aastal lükkas Prantsusmaa energiakontsern EDF tagasi Venemaa ettepaneku see tuumajaam ehitada või ehitusel osaleda.
2013. aastal ehitus peatati, põhjenduseks ebaselgus Euroopa energiatarnesüsteemis. 2017. aasta aprillis peatati ehitus uuesti, põhjenduseks selgusetus tulevaste elektri ostjate osas.

Viited
------

1. ↑  Putin kiitis heaks Kaliningradi tuumajaama ehitamise, Postimees, 24. veebruar 2010.
2. ↑  Kubilius: Prantsusmaa keeldus Kaliningradi tuumajaama ehitamast, Delfi, 30. september 2011.
3. ↑  Projekteerija kinnitas Kaliningradi tuumajaama projekti peatamist, Postimees, 16. juuni 2013.
4. ↑  Balti tuumaelektrijaama ehitamine peatati ajutiselt. ERR 15. aprill 2017.
Roope Riski (2018)
**Roope Vilhelmi Riski** (sündinud 16. augustil 1991 Askaineni vallas) on Soome jalgpallur, kes mängib ründajana Soome kõrgliiga Veikkausliiga klubis HJK.

Ta alustas klubikarjääri Soome klubis Turun Palloseura.

Klubikarjääri jooksul on ta väljaspool Soomet mänginud Itaalia kõrgliiga klubis Cesena, Norra kõrgliiga klubides Hønefoss ja Haugesund, Saksamaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Paderborn 07, Austria kõrgliiga klubis St. Pölten ning Kreeka esiliiga klubis PAE Chaniá

Aastatel 2015–2016 mängis ta Soome kõrgliiga klubis SJK Seinäjoki. 2015. aastal tuli ta klubiga Soome meistriks. 2016. aasta hooajal lõi Riski Soome kõrgliigas 17 väravat, millega oli liiga suurim väravakütt.

HJK-iga sõlmis ta lepingu 2019. aasta novembris. 2020. aastal tuli ta HJK-iga Soome meistriks. 2020. aasta hooajal oli Riski lisaks Soome kõrgliigas suurim väravakütt (16 väravat).

Debüüdi Soome jalgpallikoondises tegi Riski 19. jaanuaril 2015 sõprusmängus Rootsi vastu, lüües mängu ainsa värava.

Tema noorem vend Riku Riski on samuti jalgpallur.

Saavutused
----------

SJK
* Veikkausliiga (1): 2015

HJK
* Veikkausliiga (1): 2020

Viited
------

1. ↑  Riski Klubin hyökkäykseen. hjk.fi. 21.11.2019. Vaadatud 3.7.2020
Tulipardi munad
Tadorna ferruginea
**Tulipart** (*Tadorna ferruginea*) on partlaste sugukonna ristpardi perekonda kuuluv lind.

Tulipardi pesitsusala hõlmab stepid ja kõrbed Vahemerest kuni Amuuri-äärsete aladeni. Kõikjal on ta levinud hajusalt. Ta talvitub Vahemere maadel, Põhja-Aafrikas ja Lõuna-Aasias. Eestis loetakse teda võõrliigiks. Siin on ta üliharuldane eksikülaline. Tema arvukus Lääne-Euroopas langeb. Aeg-ajalt on tuliparte nähtud Põhja-Ameerika idaosas, aga pesitsemist pole seal täheldatud.

Ta asustab veekogude kaldaid nii mägismaadel kui tasandikel. Pesa teeb ta urgudesse, kaljuorvadesse ja varemetesse. 

Tulipart on ristpardi lähim sugulane ja sellega umbes ühesuurune. Ta kaalub 1–1,6 kg. Ta on 58–70 cm pikk ja tiibade siruulatusega 110–135 cm.

Välimuselt on ta rohkem hane- kui parditaoline. Teistest lindudest on teda kerge eristada ühetoonilise oranži sulestiku ja heledate põskede järgi. Saba ja hoosuled on mustad, tiibadel on valge laik. Isased ja emased näevad välja enam-vähem ühtemoodi, aga isasel on pulmasulestikus kaela alaosa ümber must rõngas ning emasel on pea kahvatumat värvi.

Tulipardid ujuvad väga hästi, aga lend on neil raskepärane.

Tulipardid hoiduvad tavaliselt paarikaupa või salkadesse ja moodustavad harva suuri parvi. Üksnes sulgimise ja talvitumise ajal võivad üksikutele järvedele ja aeglastele jõgedele koguneda suured tulipartide rühmad. Mõnikord segunevad tulipardid teist liiki lindudega.

Tulipardi töönduslik tähtsus on väike, ent ta on oluline jahilind. Tibud kasvavad vangistuses hõlpsasti üles ja saavad kiiresti taltsaks. Neid võib ümber asustada uutele veehoidlatele ja pargiveekogudele. 

Vangistuses muutuvad linnud üksteise vastu tigedaks ja kõige parem on neid pidada paarikaupa, kui neid just üsna suurel maa-alal ei peeta. Neid võib pidada koos teiste partidega, kuid sellegipoolest muutuvad nad sulgimise ajal agressiivseks.

Esimesena kirjeldas tuliparti teaduslikult Peter Simon Pallas 1764. Tulipart kuulub soodsas seisundis liikide hulka.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  "Loomade elu", 6. kd, lk 97-98, joonis 58, tahvel 14

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tulipart** |

* Tulipart andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

* Tulipart YouTube'is
**Tšakrate avamine** on meditatsioonitehnika, mis peaks stimuleerima ja lihtsustama psüühiliste tegevustega tegelemist.

Tšakrate kujuteldav avamine
---------------------------

Tšakrate avamiseks on palju erinevaid moodusi, vastavalt religioonile või siis selle puudumisele.

Järgnev näidis ei ole otseselt seotud ühegi religiooniga:

Võta sisse endale mugav asend ja rahusta oma hing, keha ja mõtted. Kui oled saavutanud vaikuse ja rahu enda ümber ja mõtetes, siis kujutle kinnise õienupuga lille oma juurtšakra peal. Pane sellele lillele mingi värv, mis parasjagu sulle meeldib. Siis saada sama värv oma tšakrasse ja jätka seda seniks, kui sa arvad, et piisab. Hinga sügavalt sisse ja samal ajal kujutle, et tõmbad seda lille ülespoole järgmise tšakra punktini. Ava lilleõit natuke ja samuti sisesta värvi oma tšakrasse. Jätka samamoodi, kuni sa jõuad kroontšakrani ja lille õis on täielikult avatud.

Kui oled värvi kõikidesse tšakratesse sisestanud, siis kujutle enda pea kohal ust, mille avad. Ning läbi ukse saadad sama värvi enda kehasse ja kujutle, kuidas see värv suure mullina sinu kehas ringi liigub.

Kui oled lõpetanud psüühilise tegevuse või on midagi, mis tekitab sinus rahulolematust või ebameeldivat tunnet, siis lihtsalt sulge uks oma pea kohal, ja mine sama moodi tšakratega tagasi, nagu sa üles tulid. Kuid seekord sulged lille ja võtad värvi ülevalt alla, mööda tšakrasid liikudes.

Vaata ka
--------

* Tšakrad
* Meditatsioon
Edward Gibboni portree, maalitud Sir Joshua Reynoldsi poolt
**Edward Gibbon** (8. mai 1737 Putney, Surrey, Inglismaa – 16. jaanuar 1794 London, Inglismaa) oli inglise ajaloolane, keda tuntakse põhiliselt tema raamatu "Rooma impeeriumi allakäigu ja languse ajalugu" järgi (*"The History of the Decline and Fall of the Roman Empire"*), mis ilmus kuues köites aastatel 1776–1788. Tõuke oma peateose kirjutamiseks sai ta aastal 1764 Roomas.

Gibbon õppis lühikest aega Oxfordi Ülikoolis, kus 1753. aastal pöördus katoliiklusse, misjärel isa käskis tal sealt ära tulla ning jättis ta pärandusest ilma; 1754. aastal sai temast taas protestant.

1774–1784 kuulus Gibbon viigide partei esindajana Suurbritannia parlamenti.

Edward Gibbon tegelasena Karl Ristikivi "Rooma päevikus"
--------------------------------------------------------

Karl Ristikivi romaanis "Rooma päevik" kohtub Kaspar von Schmerzburg 14. mail (Lundi väljaandes lk 117–124) nimetu inglasega, kes tõenäoliselt on Edward Gibbon. Inglane ütleb, et tal on ahvi nimi (vrd gibon) ning räägib, et samal päeval sai ta ilmutuse, kus ta tuli Rooma riigi languse põhjustele. Languse põhjuseks olla olnud just kirik, õigemini kristlus, ning sellest ta kavatses kirjutada raamatu.

*"Et see on suur töö ja nõuab palju aega, seda ma tean. Sest ma ei mõtle kirjutada mingit filosoofilist targutust. Pean kokku otsima ja läbi lugema kõik, mis on varem kirjutatud. Ma mõtlen kroonikaid ja muud sellesarnast. Kõik peab põhjenema faktidele ja ainult faktidele."* (lk 119.)

Tunnustus
---------

* 1788 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks

Teosed eesti keeles
-------------------

* Gibbon, Edward 2016. *Rooma impeeriumi allakäigu ja languse ajalugu*. 2 köidet. (Tõlkinud Triinu Pakk.) Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Edward Gibbon** |
Latorpi mõisa häärber
**Latorpsbruk** on küla Rootsis Örebro lääni Örebro vallas Tysslinge distriktis.

Asulasse rajati aastal 1640 hõbedatöötlemise koda. Aastal 1773 hakati seal valmistama maarjast. Aastani 1859 oli sealne maarjasetööstus suurim maarjasevalmistaja Rootsis. Küla lähistele Kilsbergeni ahelikku rajati ka paemurd. Külas hakkas tegutsema ka saekaater, mille omanik oli AB Latorp. Saekaatrile kuuluvad maad eraldati aastal 1848 Latorpi mõisaks, mille häärberi juures asunud väike asula kandis nime **Latorp**. Aastal 1990 liideti see Latorpsbrukiga.

Aastal 1897 avati Örebro–Svartå raudtee, millel oli ka Latorpsbruki raudteejaam. Jaamast algas 5,4 kilomeetri pikkune harutee, mis viis Garphyttanisse sealse tehase juurde.

Latorpi järgi on nime saanud ordoviitsiumi Latorpi lade.

Viited
------

1. ↑  Tätorter 2015; befolkning 2010–2018, landareal, andel som överlappas av fritidshusområden, Statistiska centralbyrån, 5 aprill 2017

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Latorpsbruk** |
Tšeboksarõ Rahvusraamatukogu
**Tšeboksarõ** on linn Venemaal, Tšuvaši Vabariigi pealinn. Linn asub Volga jõe ääres.

Ajalugu
-------

Tšeboksarõt on esmamainitud 1469. aastal. 1555. aastast asus seal Moskva suurvürstiriigi kindlus. 1781. aastal sai linnaõigused. 1925. aastast Tšuvaši ANSV pealinn.

Rahvastik
---------

2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli Tšeboksarõ elanikest tšuvašše natuke üle 60% ja venelasi ligikaudu 1/3.

Transport
---------

Tšeboksarõ on maanteede sõlmpunkt ja jõesadam. Raudteeühendus Saranskiga. Linnas on 20 autobussi linnaliini ja 18 trollibussiliini. Linna lähedal on rahvusvaheline lennuväli.

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.
2. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tšeboksarõ** |

* Tšeboksarõ linnavalitsuse koduleht
|  |  |
| --- | --- |
|  | **See artikkel on esitatud kustutamiseks.**
Põhjus: **praeguse põhjal pole tähelepanuväärne.** 
Lisateavet võid leida arutelu- või ajalooleheküljelt. Vaata ka: Vikipeedia:Artiklite kustutamise kord. Kustutamisettepaneku saad vaidlustada arutelulehel. |

**Kaire Uusen** (sündinud 5. aprillil 1973) on eesti ajakirjanik, õppejõud ja haldusjuhtimise magister.

**Haridus**

Tallinna Tehnikaülikool

Majanduse ja avaliku halduse magister

1993 – 2002

Reporterite kool  (Tartu Ülikooli ajakirjandusosakond)

ajakirjandus

2003 – 2004

Ta on töötanud **meediavaldkonnas 16 aastat**, ajakirjaniku ja toimetajana Eesti suurimas ajalehes **Postimees** ja selle online-portaalides ning seejärel **Äripäeva** kontsernis erialaajakirjade vanemtoimetaja ja projektijuhina. Lisaks on teinud koostööd erinevate meediaväljaannetega nagu ajakiri Anne, Mari, Tervis Pluss. Samuti PR- ja turundustööd. Enne meediavaldkonda töötas aastaid riigisektoris ja oli Mainori Kõrgkooli külalislektor.
**Tšatisgarhi** *(Chhattisgarhi)* keel on India Chhattisgarhi osariigi ametlik keel. Tšatisgarhi keel on Ida-Kesk-India keel, millel on tugevad munda ja draviidi keelte mõjutused. Chhattisgarhi osariigi mägedes elavad inimesed teavad seda keelt kui khaltaahi keelt ning sambalpuri ja oria keele rääkijad teavad tšatisgarhi keelt kui laria keelt.

Keelenäide
----------

* Mina – Main
* Tema – Oha (nii naissoost kui meessoost)
* Sina – Tain
* See – Eha
* Tule – Aa
* Tuli – Aaees
* Tuleb – Aahee
* Minema – Jaa
* Mina lähen – Main jaathon
* Tema läheb – O jaathe
* Mitu õuna mul käes on? – Mor haath ma katta thi seb hay?
* Ta kirjutas eksami hästi – Woha pariksha ma achcha likhe hai.
* Mis su nimi on? – Tor naam kaa haawaye?
* Kuidas sul läheb? – Tain kaise has?

Kirjaviis
---------

Tšatisgarhi keeles kasutatakse **devanaagari** kirja. Devanaagari kiri (skr devanāgarī ‘jumalik linn’) on India tähestik, mida kasutatakse sanskriti, hindi, marathi, nepali jt keelte kirjutamisel. Devanaagari on alfabeetiline tähestik, mis koosneb 34 konsonandi- ning 14 vokaalimärgist ja diftongist. Iga konsonandimärki hääldatakse loomuldasa koos vokaaliga ‘a’, teisi vokaale tähistatakse konsonandimärgile lisatava vastava diakriitilise märgiga. Kaashäälikuühendeid märgivad lisamärgid e ligatuurid. Devanaagarit kirjutatakse vasakult paremale. Devanaagari tekkis brahmi kirja baasil ja on kasutusel alates 7.–8. sajandist.

Muu
---

Tšatisgarhi regiooni tunti vanal ajal kui Daksin Kosali regiooni ning seda on mainitud ka mitmetes ajaloolistes allikates. Seega klassikaline tšatisgarhi keele nimi kosali või daksin kosali on suure ajaloolise tähtsusega. 
Tšatisgarhi keel on kõige lähemalt suguluses bagheli ja avadhi keeltega ning need keeled on klassifitseeritud Kesk-Ida tsoonis Ida-India keeltena ehk India haruna indoeuroopa keeltest.
Selle keele konkreetne suhe hindi keelega on keeruline ning nagu ka teistel keeltel Hindustani dialektide pidevustikus, on tšatisgarhi keele staatus eraldiseisva keelena mingil määral arvamuse asi. India valitsuse arvates on tšatisgarhi keel hindi keele idapoolne dialekt, kuid samas on seda nimetatud iseseisvaks keeleks Ethnologue'is. Tšatisgarhi keelel on mitmeid tuvastatud dialekte: baighani, bhulia, binjhwari, kalanga, kavardi, khairagarhi, sadri korwa, surgujia.
Surguija dialekt võib olla juba välja surnud.

Viited
------

1. 1 2  Subodh Kapoor (2002). The Indian Encyclopaedia: La Behmen-Maheya. Cosmo Publications. pp. 4220–. ISBN 978-81-7755-271-3.
2. ↑
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. detsember 2013. Vaadatud 30. novembril 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Phillis Wheatley (1773)
**Phillis Wheatley** (u 1753 – 5. detsember 1784) oli esimene luuleraamatu avaldanud afroameerika kirjanik. 

Lääne-Aafrikas sündinud Wheatley müüdi seitsme- või kaheksa-aastaselt orjaks ja viidi Põhja-Ameerikasse. Bostonis elav jõukas kaupmees John Wheatley ostis ta teenijaks oma naisele Susannale. Eesnime Phillis sai tüdruk ta Ameerikasse toonud orjalaeva järgi. Wheatleyd õpetasid ta lugema ja kirjutama ning julgustasid tema annet, nähes teda luuletusi kirjutamas. 

Tema loomingut mõjutasid peamiselt Alexander Pope, John Milton, Homeros, Horatius ja Vergilius. 1773. aastal reisis ta koos oma peremehe poja Nathaniel Wheatleyga Londonisse, et otsida avaldamisvõimalusi kuna Bostoni kirjastajad keeldusid seda tegemast. Ta kohtus teiste seas Londoni linnapeaga ning üheks tema toetajaks ja patrooniks sai Huntingtoni krahvinna Selina Hastings. 

1. septembril 1773 ilmunud luuleraamat "Poems on Various Subjects, Religious and Moral" ("Mitmesuguseid luuletusi, nii religioosseid kui ka moraalseid") tegi ta kuulsaks nii Inglismaal kui ka Ameerika kolooniates ning tema luulet kiitis muuhulgas ka George Washington. Peagi pärast raamatu ilmumist vabastasid Wheatleyd ta orjusest. 

1778. aastal abiellus ta kaupluseomaniku John Petersiga. Pärast seda kui tema abikaasa 1784. aastal võlavanglasse saadeti, langes Wheatley vaesusesse, haigestus peagi ja suri.

Viited
------

1. ↑  Carretta, Vincent (2011). *Phillis Wheatley: Biography of A Genius in Bondage.* Athens: University of Georgia Press.
**Kaire Leibak** (sündinud 21. mail 1988) on endine eesti kergejõustiklane, (kolmikhüppaja), juunioride maailmameister (2006) ja Euroopa meister (2007).

Ta lõpetas 2006. aastal Miina Härma Gümnaasiumi ja 2011. aastal Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna füsioterapeudina. 

Tema treener oli alates veebruarist 2010 Andrei Nazarov. Varem olid tema treenerid Mehis ja Kersti Viru.

Tema isiklik rekord ja ühtlasi Eesti rekord on 2006. aastal Pekingis juunioride maailmameistrivõistlustel hüpatud **14.43**. Tema nimel olev Eesti siserekord on **14.26**.

Juulis 2007 Hollandis Hengelos peetud juunioride Euroopa meistrivõistlustel võitis ta kolmihüppes tulemusega 14.02 kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks.

Pekingi olümpiamängude kolmikhüppe kvalifikatsiooni avavoorus hüppas ta 14.19 ja pääses sellega lõppvõistlusele. Lõppvõistlusel hüpatud 14.13 andis talle 10. koha.

Leibak teatas 25. jaanuaril 2014 tegevsportlase karjääri lõpetamisest, kuna polnud 2010. ja 2011. aastal tabanud kannakõõluse vigastusest täielikult taastunud.

Saavutused
----------

* 2005 Euroopa noorte olümpiapäevadel kaugus- ja kolmikhüppes 1. koht
* 2005 noorte maailmameistrivõistlustel kolmikhüppes 2. koht
* 2006 juunioride maailmameistrivõistlustel kolmikhüppes 1. koht
* 2007 U20 Euroopa meistrivõistlustel kolmikhüppes 1. koht

Tunnustus
---------

* Aasta naiskergejõustiklane 2007, 2008
* Aasta noorsportlane 2008

Isiklikku
---------

Tema vanaema oli ujuja, ujumistreener ja koolijuht Valentina Ritsing (1939–2021), vend Ergo Leibak on endine kergejõustiklane ja füsioterapeut.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Juunioride maailmameister Kaire Leibak lõpetas sportlaskarjääri. Delfi, 25. jaanuar 2014

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kaire Leibak** |

* Biograafia ESBL-is
* Andrus Nilk. Kanteriga treeninud Leibak õpib rutiinset tööd taluma. EPL, 27. jaanuar 2009
* Vigastus nurjas Leibaku hooaja. Õhtuleht, 3. mai 2012
Philippe Leclerc de Hauteclocque (1946)
25. augustil 1945 Pariisi Gare Montparnasse'is. Pildil kindral de Gaulle, tema kõrval Leclerc ja Alphonse Juin. De Gaulle'i vastas Jacques Chaban-Delmas
**Philippe François Marie Leclerc de Hauteclocque** (sünninimi **Philippe François Marie de Hauteclocque**; 22. november 1902 Belloy-Saint-Léonard, Somme'i departemang – 28. november 1947 Béchar, Prantsuse Alžeeria) oli Prantsusmaa sõjaväelane, kes sai postuumselt Prantsusmaa marssali auastme.

Sõjaväekarjäär
--------------

Philippe Leclerc de Hauteclocque oli pärit aristokraatikust perekonnast. Ta lõpetas 1924. aastal Gueris Morbihani departemangus asuva kõrgema sõjakooli École spéciale militaire de Saint-Cyr. Varsti pärast Prantsusmaa okupeerimist liitus ta juulis 1940 Londonis Vaba Prantsusmaaga. Ta sõdis Vaba Prantsusmaa vägedes Põhja-Aafrikas. Kasutas varjunime François Leclerc. Juunis 1943 määrati ta 2. Prantsuse soomusdiviisi komandöriks. Tema juhtimisel osales diviis augustis 1944 Pariisi ja novembris 1944 Strasbourgi vabastamisel. Veebruaris 1945 määrati ta 3. armeekorpuse juhatajaks. Augustis 1945 juhtis ta Prantsuse Kaug-Ida ekspeditsioonikorpust Saigonis. 2. septembril 1945 esindas ta Prantsusmaad Jaapani impeeriumi kapitulatsiooniakti allakirjutamisel.

Philippe Leclerc de Hauteclocque hukkus novembris 1947 lennukatastroofis Alžeerias. Talle korraldati riiklikud matused ja tema säilmed maeti Invaliidide Kodu krüpti. 1952. aastal anti talle postuumselt Prantsusmaa marssali auaste.

Auastmed
--------

Philippe Leclerc de Hauteclocque'i sõjaväelised auastmed: kapten (1931), major (31. juuli 1940), kolonel (kolonelleitnandi astet vahele jättes 25. november 1940), brigaadikindral (10. august 1941), diviisikindral (25. mai 1943), korpusekindral (25. mai 1945), armeekindral (14. juuli 1946) ja Prantsusmaa marssal (23. august 1952 postuumselt).

Tunnustus
---------

Legion of Merit
* Vabastusorden (1941)
* Médaille de la Résistance rosetiga
* Auleegioni suurristi klassi orden (1945)
* Médaille militaire (1946)
* Croix de guerre 1939–1945 (1946)

### Välisriikide autasud

* USA Legion of Meriti komandöri klassi orden
* USA Hõbetäht
* USA Pronkstäht
* Suurbritannia Bathi ordu aurüütli orden

Välislingid
-----------

 Philippe Leclerc de Hauteclocque – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Puskaru** on Põlvamaal Põlva valla lääneosas asuv küla.

Puskaru külgneb põhjas Põlva valla Kiuma külaga, idas Kähri külaga, lõunas Kanepi valla Sõreste külaga ja läänes Varbuse külaga. Küla läänepiir kulgeb mööda Ahja jõge.

Seda kohanime esmamainiti 1617 kujul *Pusskaro*. Siis oli see tühi hajatalu. Puskaru kuulus Piigandi mõisa alla.

Puskaru nimi tuleb sõnadest "pusk" ja "aru", mis tänapäeval tähendab kuiva rohumaad, aga veel Wiedemanni ajal lihtsalt viljakat kuiva maad. Seda järelosa esineb eriti Põlva ja Kanepi vahelistes kohanimedes sageli.

Nime algusosa tähendus pole selge. Läänemaal asuvad Puski ja Pusku, mille nimi on laen rootsi sõnast *busk* 'võsa, põõsastik', kuid Kagu-Eestis pole rootsi laen tõenäoline. Pigem on aluseks saksa isikunimi Busch. Soomest on teada isikunimi Puska, Luke kihelkonnas Pusmarga talu ning Kambja kihelkonnas Pusu küla ja kõrts. Vähem usutavad on seosed sõnadega "pusk : pusu" 'pisted, teatud haigus' ja "puskama" / "puskima".

Esmamainimise ajal Puskarus veel kõrtsi polnud, aga 1684 on seal teada juba kõrtsikoht. 1695. aasta Tartumaa teede atlases on näidatud Puskaru kõrts. 1783 mainiti isikut *Puskari Andres*, 1798 *Puskari* kõrtsi, 1839 küla nimega *Puskar* ja 1900. aasta paiku külanime Пускаръ. Pärast kõrtsi tekkimist hakati kohanime seostama sõnaga puskar 'puhastama viin'. See seletab i-d sisaldavaid kirjalikke nimekujusid, aga kõnekeeles säilis aru-lõpuline nimekuju.

19. sajandi teisest poolest kuni 1939. aastani kuulus Puskaru küla Põlgaste valla koosseisu. 1939. aasta vallareformiga muudetud vallapiiridega jäi Puskaru Põlva valla koosseisu.

1909. aasta aadressraamatu järgi asus endises Puskaru kõrtsis Jan Borkmanni talukaupade pood. See jätkas tegevust ka iseseisvas Eestis. Kauplus tegutses Puskaru endises kõrtsis kuni 1990. aastate alguseni. Esimesel iseseisvusajal peeti kõrtsi juures igal aastal laata.

Külas asuvad Puskaru ristipuud.

Puskaru küla läbivad Vooreküla–Puskaru tee (vana Tartu–Võru maantee ehk nn Postitee) ja Kanepi–Leevaku maantee.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. 1 2 3  Postitee reisijuht. Puskaru-Võru Vaadatud 17. jaanuaril 2017
5. 1 2 3 4 5 6 7  Eesti kohanimeraamat, lk. 509
6. ↑  Eesti kohanimeraamat, lk. 110

| * v
* r
Põlva valla asulad |
| --- |
| Linn | 

* Põlva

 |  |
| Alevikud | 

* Ahja
* Mooste
* Vastse-Kuuste

 |
| Külad | 

* Aarna
* Adiste
* Akste
* Andre
* Eoste
* Himma
* Himmaste
* Holvandi
* Ibaste
* Jaanimõisa
* Joosu
* Kaaru
* Kadaja
* Kanassaare
* Karilatsi
* Kastmekoja
* Kauksi
* Kiidjärve
* Kiisa
* Kiuma
* Koorvere
* Kosova
* Kähri
* Kärsa
* Lahe
* Laho
* Leevijõe
* Logina
* Loko
* Lootvina
* Lutsu
* Mammaste
* Meemaste
* Metste
* Miiaste
* Mustajõe
* Mustakurmu
* Mõtsküla
* Naruski
* Nooritsmetsa
* Orajõe
* Padari
* Partsi
* Peri
* Pragi
* Puskaru
* Puuri
* Rasina
* Roosi
* Rosma
* Savimäe
* Soesaare
* Suurküla
* Suurmetsa
* Säkna
* Säässaare
* Taevaskoja
* Terepi
* Tilsi
* Tromsi
* Tännassilma
* Uibujärve
* Valgemetsa
* Valgesoo
* Vana-Koiola
* Vanaküla
* Vanamõisa
* Vardja
* Viisli
* Vooreküla

 |
Tseruleum pigmendipulbrina
Õlivärvis segatuna valgega
Claude Monet' maalil "La Gare Saint-Lazare" on hall udu sinisest suitsupilvest paremal maalitud kasutades koobaltsinist, tseruleumi, sünteetilist ultramariini, Schweinfurdi rohelist ja viridiaani
**Tseruleum** ehk **koobaltstannaat** on anorgaaniline sünteetiline taevasinine värvipigment, koostiselt Co2SnO3 või CoO·nSnO2, koobalt(II)stannaat.

Värvainete indeksis on tseruleumi tähised PB35 (Pigment Blue 35) ja 77368.

Ajaloost
--------

Esimesena sünteesis pigmendi šveitsi keemik Albrecht Höpfner 1821. aastal. Siiski levis tseruleum laiemalt alles 1860. aastatel, kui George Rowney turustas Inglismaal seda kunstnikele mõeldud värvina nimetuse *coeruleum* all.

Saamine
-------

Tseruleumi saadakse koobalt(II)oksiidi ja tina(III)oksiidi segu kaltsineerimise reaktsiooni saadusena, ained moodustavad omavahel ioonilisi sidemeid sisaldava homogeense kristallilise struktuuri (spinellstruktuur, mis on omane paljudele sünteetilistele pigmentidele). Aines võib leiduda ka Al2O3, Fe2O3 ja NiO, mille kogustest sõltuvad värvitoon ja muud omadused. Teine viis seda sünteesida on kuumutada koobalt(II)kloriidi ja kaaliumstannaadi segu.

Omadused
--------

Pigment on värvitoonilt kergelt roheka poole kalduv keskmine kuni hele sinine. Väga stabiilne ja valguskindel, värvuselt puhas sinine, kuid sel puudub koobaltsinise tooni sügavus ja rikkalikkus, samuti on sel viimatinimetatust halvem kattevõime. Akvarellvärvides ei soovitata seda kasutada kriidisuse tõttu, mis tekib veega lahustamisel. Õlimaalis on tseruleum leidnud palju kasutamist taevasinisena maastikumaalides.

Sobib igasugustele maalitehnikatele: freskole, temperale, akrüül- ja õlimaalile, samuti keraamika glasuuride, vesiklaasi, tsemendi ja tadelakti toonimiseks.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. november 2019. Vaadatud 6. detsembril 2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
6. ↑
7. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. märts 2001. Vaadatud 6. detsembril 2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
8. ↑

Välislingid
-----------

* Tseruleum portaalis colourlex.com
* Tseruleum veebinäitusel Pigments through the Ages
* Tseruleum kunsti- ja konserveerimismaterjalide andmebaasis CAMEO