recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Roseanne Park** (korea keeles 박채영; esinejanimega **Rosé**; sündinud 11. veebruaril 1997 Aucklandis) on Lõuna-Korea laulja. Ta kuulub Korea popansamblisse Blackpink (블랙핑크), mida haldab YG Entertainment.

Park sündis Uus-Meremaal Aucklandis Lõuna-Korea sisserändajatest vanemate teise lapsena. Kui ta oli seitsmeaastane, kolis perekond Austraaliasse Melbourne'i. Lapsena õppis ta kitarri, laulmist ja klaverimängu ning laulis kirikukooris. Roseanne kandideeris Sydneys YG Entertainmenti oma isa soovitusel.

15-aastaselt pöördus ta Lõuna-Koreasse. YG Entertainmentis treenis Roseanne neli aastat ning avaldati seejärel popansambli Blackpink viimase liikmena 22. juunil 2016. Grupp debüteeris 8. augustil 2016 singliga "Square One", milles esinevad ka laulud "Whistle" ning "Boombayah".

1. juunil 2020 avaldati, et Roseanne debüteerib sooloartistina singliga "R". Singel "On the Ground" tuli välja 12. märtsil 2021, mille YouTube'i muusikavideo purustas 41,6 miljoni vaatamisega peaaegu kaheksa aastat püsinud Korea soololaulja vaadatuima muusikavideo 24 tunni jooksul rekordi, mis kuulus varem Psy laulule "Gentleman". Laul tuli ka Global 200 ning Global Excl. U.S. edetabelites esimeseks. 5. aprillil tuli välja ka singli teise laulu "Gone" muusikavideo. Roseanne Parki "Hard to love" ilmus koos Blackpinki albumi "Born Pinkiga" 16. septembril 2022.

Viited
------

1. ↑  "Rosé (singer)", *Wikipedia* (inglise), 31. detsember 2022, vaadatud 3. jaanuaril 2023
**Justin Pierre James Trudeau** (sündinud 25. detsembril 1971 Ottawas) on Kanada poliitik. Ta on Kanada Liberaalse Partei esimees ja alates 4. novembrist 2015 Kanada peaminister.

Ta sündis Ottawas Kanada poliitiku, kauaaegse peaministri Pierre Trudeau' perekonnas. Samas linnas lõpetas ta Jean-de-Brébeufi kolledži. Ta sai bakalaureusekraadi inglise kirjanduse alal McGilli Ülikoolist ja bakalaureusekraadi pedagoogika alal Briti Columbia Ülikoolist. Aastatel 2005–2006 õppis ta magistrantuuris McGilli Ülikoolis keskkonnageograafia (*Environmental Geography*) erialal.

2008. aasta ennetähtaegsetel parlamendivalimistel osutus ta valituks. 2013. aastal valiti Trudeau Liberaalse Partei juhiks ning tema juhtimisel võitis partei 2015. aasta parlamendivalimised. Liberaalne Partei võitis ka 2019. aasta Kanada parlamendivalimised, kuid tulemus oli 2015. aasta tulemusega võrreldes kehvem ning Trudeau moodustas vähemusvalitsuse.

15. augustil 2021 palus Justin Trudeau kindralkuberneril parlament laiali saata ja kuulutas välja uued valimised 20. septembril 2021.

Viited
------

1. ↑  "Prime Minister Justin Trudeau". *Justin Trudeau, Prime Minister of Canada*. Originaali arhiivikoopia seisuga 18. november 2020. Vaadatud 21. november 2020.
2. ↑  "Trudeau liberaalid võitsid Kanada valimised, aga kaotasid enamuse". *ERR Uudised*. Vaadatud 21. november 2020.
3. ↑  Reuters (15. august 2021). "Canada PM Trudeau visits Governor General to request election". *Reuters*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Stephen Harper** | **Kanada peaminister**2015– | Järgnev' |
**Guðbergur Bergsson** (16. oktoober 1932 Grindavík – 4. september 2023 Mosfellsbær) oli Islandi kirjanik ja tõlkija.

Õppis Islandi Ülikoolis pedagoogikat (lõpetas 1955) ja Barcelona Ülikoolis hispaania keelt, kirjandust ja kultuurilugu (lõpetas 1958).

Guðbergur Bergssoni esimene raamat ilmus 1961. aastal. Ühtekokku ilmus tal üle 20 teose, sealhulgas luulet ja lastekirjandust. Tema teoseid on tõlgitud bulgaaria, taani, eesti, soome, prantsuse, leedu, norra, hispaania, inglise ja saksa keelde.

Tema loomingust on eesti keeles Loomingu Raamatukogus ilmunud romaan "Luik" (tõlkinud Arvo Alas, 2005). Teose põhjal on valminud mängufilm "Luik" (originaalpealkiri "*Svanurinn*", režissöör Ása Helga Hjörleifsdóttir), mis esilinastus 2017. aastal Toronto rahvusvahelisel filmifestivalil.

Guðbergur Bergsson tõlkis hispaania keelest islandi keelde. Näiteks tõlkis ta islandi keelde Miguel de Cervantese teose "Don Quijote" ja Gabriel García Márquezi "Sada aastat üksildust".

Guðbergur Bergsson suri 90-aastaselt 4. septembril 2023.

Tunnustus
---------

* 1991 – Islandi kirjandusauhind
* 1997 – Islandi kirjandusauhind
* 2004 – Rootsi Akadeemia Põhjamaade kirjandusauhind
* 2013 – Islandi Ülikooli audoktor

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6
2. ↑
**Urmas Treiel** (sündinud 19. aprillil 1968) on Eesti munitsipaalpoliitik.

Ta lõpetas Tartu Ülikooli 1992 majandusküberneetika alal. Samas ülikoolis kaitses ta 2003 magistrikraadi ärijuhtimises. Magistritöö teema oli "Avaliku ja erasektori koostöö omavalitsuste investeerimissuutlikkuse tõstmisel". Ta õpetab TTÜ Kuressaare Kolledžis finantsjuhtimist.

Ta on töötanud Tallinna Pangas ja Tartu Kommertspangas osakonnajuhatajana.

2001–2005 oli ta Kuressaare abilinnapea arengu ja majanduse alal, 2005. aasta juunist novembrini Kuressaare linnapea ja 2005. aasta novembrist linnavolikogu rahandus- ja majanduskomisjoni liige.

2006. aasta aprilli algusest juhib ta osaühingut Väinamere Liinid.
Kuulub 25. jaanuarist 2000 Eesti Reformierakonda. 

Ta on olnud Eesti meister kaugushüppes.

Isiklikku
---------

Urmas Treiel on abielus kergejõustiklase Virge Treieliga.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Jaanus Tamkivi** | **Kuressaare linnapea**20. juuni 2005–17. november 2005 | Järgnev**Urve Tiidus** |

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
Siegfried Böhm (vasakul) Saksa DV Riiginõukogu istungil koos Herbert Fechneri ja Fritz Scharfensteiniga (1973)
**Siegfried Böhm** (20. august 1928 Plauen – 4. mai 1980 Ida-Berliin) oli Saksa DV riigitegelane.

Põhikooli lõpetamise järel õppis Siegfried Böhm kaubandust. 1947. aastal astus ta Saksa Vaba Noorsoo Liitu, 1948. aastal Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse. 1948–1953 oli Böhm Saksa Vaba Noorsoo Liidu funktsionäär. Aastatel 1953–1954 töötas ta Espenhaini pruunsöeelektrijaamas, 1954–1958 õppis Böhm Leipzigi Karl Marxi Ülikoolis. 1959. aastast töötas ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee planeerimise ja rahanduse töörühmas, 1963. aastast selle juhatajana.

Alates 12. detsembrist 1966 kuni 4. maini 1980 oli Siegfried Böhm Saksa DV rahandusminister.

4. mail 1980 leidis Böhmi poeg Siegfried Böhmi ja ta naise nende magamistoast mahalastutena. Ametliku versiooni kohaselt olevat Böhm tahtnud oma perekonna maha jätta. Armukadedushoos olevat naine lasknud maha Siegfried Böhmi ja seejärel ka enda. Avalikkusele teatati, et tegemist oli traagilise õnnetusjuhtumiga.

Böhmi perekond ei uskunud ametlikku versiooni. 2003. aastal teatas Saksamaa Liiduprokuratuur, et on asunud uurima Böhmi surma asjaolusid, kuna tegemist võis olla Stasi korraldatud salamõrvaga. Böhm olevat kritiseerinud Saksa DV juhtkonna poliitikat, mistõttu teda peeti julgeolekuriskiks ning ta otsustati likvideerida.

Viited
------

1. ↑  Siegfried Böhm Web Lexikon
2. ↑  German Democratic Republic. Ministries, political parties, etc. rulers.org
3. ↑  Bundesanwaltschaft untersucht den Tod des DDR-Finanzministers Siegfried Böhm. Wurde auch er ein Opfer der Mörder? Der Alters-Sitz des Stasi-Killers Berliner Kurier, 27. september 2003
4. ↑  Andreas Förster. Bundesanwaltschaft ermittelt im Fall Siegfried Böhm / SED-Politiker war 1980 erschossen worden DDR-Killerkommando soll Minister getötet haben Berliner Zeitung, 27. september 2003
Suurikpõllu suurkivi
Suurikpõllu suurkivi

**Suurikpõllu suurkivi** (ka *Kõpu Suuripõllu rahn*) on rändrahn Hiiu maakonnas Kõrgessaare vallas Kõpu poolsaarel Ojakülas.

Kõpu mõisa kunagine põlluosa kandis seal asuva rändrahnu järgi Suurekivipõllu nime. Aegade kestel on kivi nimi rahva kõnekeeles lühenenud Suurikpõlluks.

See kivi on Lepistepao suure kivi (Kõpu suurkivi) kõrval Kõpu maadel suuruselt teine rändrahn. Kivi üks külg on järsk nagu püstloodis sein. Rahvapärimuse järgi olevat selle vastu olnud ehitatud kunagise Arapsi küla talu ait ja kivi üks külg olnud aida seinaks.

Arapsi küla hävitamise lugu on ühenduses kõplaste õnnetult lõppenud hülgejääl käimisega, millest Gustav Lauri andmeil võtnud osa 40 meest, kellest ükski tagasi ei tulnud. Paari nädala pärast ilmunud ainukesena kodumaile meestel kaasas olnud koer, kes äranälginuna ja verele kulunud käppadega jõudnud veel roomata Pakapõllu mäe veerle, kus oli haledasti ulgunud ja siis surnud. Et küll enam mõisale teotegijaid ei jäänud aetud naised-lapsed majadest välja ja põllud liidetud mõisamaadega, sest küla asus mõisa külje all headel maadel.

Muistendid
----------

Muistend räägib, et kivi olevat sinna heitnud Vanapagan. Kes kivi otsa ronimisega end vaevata viitsib, võib seal näha viit sügavat, nagu kivisse puuritud auku. Need olevat vanasarviku sõrmejäljed.

Teine lugu sama kivi kohta räägib, et suur kivi Suurikpõllus on ka Vanapagana visatud Kaplimäe kabeli põlemise ajal, sest Vanapaganal olnud hea meel selle üle, et see kabel oli ära põletatud, sest tema mäel ei tohi olla püha kabelit. Selle heameele pärast visanudki kivi.

Vaata ka
--------

* Eesti rändrahnude loend

Välislingid
-----------

* Suurikpõllu suurkivi keskkonnaportaalis
Silvi Salupere (vasakul) ja Kalevi Kull eestikeelse õpiku "Semiootika" esitlusel Tartu Ülikooli Kunstimuuseumis, 20. veebruar 2018
**Silvi Salupere** (kuni 1962 **Silvi Tungal**; sündinud 11. mail 1956 Jermakovskoje rajoonis Krasnojarski krai Vene NFSV-s) on eesti kultuurisemiootik ja semiootika ajaloo õppejõud Tartu Ülikoolis[*viide?*].

Ta sündis küüditatute perekonnas.

1974. aastal lõpetas ta Tartu 1. Keskkooli ja 1979 Tartu Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna vene filoloogia erialal tööga "К вопросу о точности перевода" ("Tõlke täpsusest"; juhendaja Peeter Torop).

Aastatel 2004–2012 oli ta Tartu Ülikooli semiootika osakonna doktorant. Ta kaitses 2018. aastal samas doktoriväitekirja "О метаязыке Юрия Лотмана: проблемы, контекст, истоки" ("Juri Lotmani metakeelest: probleemid, kontekst, allikad"; juhendaja Irina Avramets) ja sai doktorikraadi.

1981. aastast on ta lugenud Tartu Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna/ Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vene filoloogia osakonnas ja aastast 1994 semiootika osakonnas. Ta töötab alates 2001. aastast filosoofiateaduskonna semiootika osakonnas (assistent, toimetaja ja lektor) Peamised loengukursused on olnud sissejuhatus semiootikasse, semiootika ajalugu ja semiootika koolkonnad.

Ta on olnud "Tartu Semiootika Raamatukogu" (1998–) ja Acta Semiotica Estica (2005–), samuti mitme raamatu ("Tartu-Moskva semiootikakoolkonna mõistesõnastik", 1999 jms) toimetaja.

Teadustöö
---------

Tema peamised uurimisvaldkonnad on semiootika teooria, metodoloogia ja ajalugu, tähendusloome, semiootilise kultuurianalüüsi transdistsiplinaarne metodoloogia ja Tartu-Moskva koolkonna semiootika.

Teoseid
-------

Üle 20 teadustrükise.

* Übersetzung tabuisierter Lexik. Am Beispiel einer Novelle von Peeter Sauter. // Körpertabus und Umgehungsstrategien. Berlin 2005
* Semiotics has no beginning (kaasautorid P. Torop, K. Kull). // J. Deely. Basics of semiotics. Tartu 2005
* Text transfer and a configuration of the cultural field (kaasautor M. Grišakova). // Different Inputs – Same Output?: Autonomy and Dependence of the Arts under Different Social-Economic Conditions: The Estonian Example. Maastricht 2006
* Semiootika teadusena. // Teaduse uuringud: eesmärgid ja meetodid. Tartu 2007
* Понятие "перевод" в трудах Юрия Лотмана. // Sign Systems Studies 36 (2008) 2

Liikmesus
---------

* 1999 Eesti Semiootika Seltsi asutajaliige
	+ 2004 juhatuse liige

Tunnustus
---------

* 2011 Tartu Ülikooli aumärk
* 2016 Tartu Ülikooli medal

Isiklikku
---------

Tema ema oli Malle Salupere ja õde on Lea Leppik.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  "Eesti teaduse biograafiline leksikon", 3. köide
2. ↑  Silvi Salupere Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
3. ↑  Silvi Salupere TÜ filosoofia ja semiootika instituut, semiootika osakond
4. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 8.12.2022.
5. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 6.12.2022.

Välislingid
-----------

* Silvi Salupere TÜ kodulehel
* Silvi Salupere Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
ULA peakorter Centennialis
**United Launch Alliance** (**ULA**) on Lockheed Martin Space Sytemsi ja Boeing Defense, Space & Security ühisettevõte. ULA moodustati 2006. aasta detsembris, kui ühendati mõlema USA valitsusele rakettide üleslennutamise teenust osutava ettevõtte meeskonnad. Selle teenuse kasutajate hulka kuuluvad Ameerika Ühendriikide Kaitseministeerium, NASA ja teised USA valitsusasutused.

ULA osutab lasti kosmosesse toimetamise teenuseid kolme ühekordselt kasutatava kanderaketisüsteemiga, milleks on Delta II, Delta IV ja Atlas V. Atlase ja Delta raketipered on kasutusel olnud juba enam kui 50 aasta jooksul. Nendega on maailmaruumi toimetatud mitmesugust lasti, sealhulgas meteoroloogia-, telekommunikatsiooni- ja militaarotstarbelisi tehiskaaslasi. Samuti on neid kasutatud teadusmissioonidel süvakosmosesse ja planeetidevahelistel uurimismissioonidel. ULA on ilmaruumi saatnud ka valitsusväliste organisatsioonide tehissatelliite. 

Lockheed Martin on säilitanud õiguse Atlasega kommertsteenuste osutamiseks. Boeingule kuuluvad samasugused õigused Delta osas.

Viited
------

1. ↑  United Launch Alliance (www.ulalaunch.com). Quick facts. Vaadatud 15.10.2014
2. ↑  Justin Ray (23. november 2009). "Atlas 5 launches Intelsat communications satellite". Spaceflight Now. Originaali arhiivikoopia seisuga 16.10.2014. Vaadatud 16.10.2014.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **United Launch Alliance** |
**Kristjan Kombe** (sündinud 28. märtsil 2000 Kuressaares) on Eesti jäähokimängija (keskründaja või vasak ääreründaja).

Viieaastasena kolis ta Soome. Jäähokit hakkas ta mängima Kangasala Kisas, liitudes hiljem Tampere Ilvesega ja seejärel Hämeenlinna Pallokerhoga (HPK). Hooajal 2016–17 debüteeris ta HPK-i kuni 20-aastaste võistkonnas ja hooajal 2018–19 HPK-i põhimeeskonnas Soome kõrgliigas. Hooajal 2018–19 oli Kombe HPK kuni 20-aastaste võistkonna resultatiivseim mängija (10+26). Esimese värava lõi ta Soome kõrgliigas 9. jaanuaril 2021 mängus Vaasa Sporti vastu.

2021. aasta mais sõlmis ta lepingu KHL-i klubiga Jokerit. Hooajal 2020–21 asus ta mängima Soome esiliigas Jokerite noorteklubis Kiekko-Vantaa. Jokerite meeskonnas debüteeris Kombe KHL-is 20. detsembril 2021 mängus Moskva CSKA vastu ja lõi selles mängus kohe ka värava.

Kombe mängis Eesti kuni 18-aastaste ja Soome kuni 20-aastaste jäähokikoondises. 2019. aastal mängis ta Eesti kuni 20-aastaste koondisega juunioride meistrivõistluste I divisjoni B-alagrupis. Kombe oli turniiril koondise kapten ning viie mänguga lõi ta kaks väravat ja andis kaks väravasöötu. Eesti jäähokikoondises debüteeris ta 2021. aastal Balti riikide ühisel jäähokiturniiril Baltic Challenge Cup, kus lõi kolme mänguga kaks väravat ja andis ühe väravasöödu.

Viited
------

1. ↑  "Kuressaarest pärit hokimees sihib Soome kõrgliigat". saartehaal.ee. 4.12.2018. Vaadatud 21.12.2021
2. 1 2   (vaadatud 21.12.2021)
3. ↑   (vaadatud 21.12.2021)
4. ↑   (vaadatud 21.12.2021)
5. ↑  "KIVISTÖ JATKAA, NELJÄLLE UUDELLE PELAAJALLE KAHDEN SUUNNAN SOPIMUKSET". jokerit.com. 3.5.2021. Vaadatud 21.12.2021
6. ↑  "VIDEO | Vägev! Eesti hokimees Kristjan Kombe viskas KHLi debüüdil värava". sport.delfi.ee. 20.12.2021. Vaadatud 21.12.2021

Välislingid
-----------

* Kristjan Kombe KHL.ru lehel
* Kristjan Kombe hockeydb.com lehel
* "KHL-i klubiga lepingu sõlminud Eesti hokimees alustab ettevalmistust Jokeriti juures". sport.err.ee. 15.5.2021.
See artikkel See artikkel räägib Poola linnast.  Valgevene linna kohta vaata artiklit  Drahičyn.  

---

**Drohiczyn** on linn Poolas Podlaasia vojevoodkonnas Siemiatycze maakonnas, Drohiczyni valla halduskeskus. Drohiczyn asub Lääne-Bugi paremal kaldal, Valgevene piirist 38 km kaugusel.

Asulat on esmamainitud 1142. aastal. 12. sajandil kuulus Drohiczyn Vene vürstide valdusse. 13. sajandil kuulus asula Masoovia hertsogile Konrad I-le, seejärel Galiitsia-Volõõnia vürstiriigile ja 1280. aastast Leedu suurvürstiriigile. Linnaõigused sai Drohiczyn 1498. aastal. 1569. aastal liideti linn Poola kuningriigiga. 1566–1795 oli Drohiczyn Podlaasia vojevoodkonna keskus. Kolmanda Poola jagamise tulemusel läks linn 1795. aastal Preisi kunungriigi võimu alla. 1807. aastal liideti Drohiczyni paremkaldaosa Venemaa Keisririigiga, vasakkaldaosa Varssavi hertsogiriigiga. 1815. aastal läks linn Venemaa Keisririigiga reaalunioonis olenud Poola Kuningriigi (nn. Kongressi-Poola) koosseisu.

Viited
------

1. ↑  , vaadatud 6.10.2022.
2. ↑  Drohiczyn Encyklopedia PWN. Vaadatud 1. oktoobril 2023
**Rakvere Põhikool** on üldhariduskool Rakvere linnas aadressil Tartu tänav 2.

Kool asutati 1909. aastal. Esimene koolijuhataja oli Julius Seljamaa. Aastatel 1990–2000 tegutses koolis lastekodu. 

Fail:PRTKR Rakvere põhikool 2018.jpgSeinamaaling Rakvere põhikoolis (töö autor PRTKR, 2018
2007. aastast on Rakvere Põhikooli direktor Lea Pilme.

Ajalugu
-------

Rakvere Eesti Haridusseltsi III Järgu Erakool avati 5. septembril 1909. aastal üüriruumides Pikk tänav 64. Tsaariaegses Rakveres esimene eesti ōppekeelega kool. Esimene juhataja ja õpetaja oli Julius Seljamaa.

1910. aastal kool kolis seltsimajja Laia ja Posti tänava nurgal. 1911. aastal avati uus seltsi poolt ehitatud koolimaja Posti tänava ääres. 1917. aastal Rakvere Eesti Haridusselts otsustas kooli üle anda Rakvere linnale, selts likvideeris kooli. Seltsile jäid koolihoone ja liikuvvara, mida linn üüris. Kooli nimeks sai Rakvere Linna II Algkool. 1918. aastal koliti kool Tartu tänav 4 majja (maja valmis 1915), kool muudeti 6-klassiliseks. Esimesed kaks talve oldi majas üürilistena.

1920. aastal ostis Rakvere linn maja endale, 1927. aastal ostis Rakvere linn koolile Tartu ja Karja tänava nurgal oleva krundi. 1936. aastal valmis seal koolimaja juurdeehitus ja vanas osas tehti ümberehitusi.

Aastatel 1943–1944 õppisid samas hoones Rakvere linna kõigi kuue kooli õpilased 2-3 vahetuses, igal kool 2-3 päeva nädalas. Jaanuaris katkestati ōppetöö, maja võeti sõjaväehaiglaks. 1944. aasta 1. oktoobril jätkati õppetööd ja tehti selle kõrvalt ka remonti. Kooli nimetuseks sai Rakvere linna II Mittetäielik Keskkool (7-klassiline).

Aastatel 1945–1947 töötas majas teises vahetuses Rakvere Õpetajate Seminari Harjutuskool. 1950–1957 töötas majas Rakvere Pedagoogilise Kooli Harjutuskool. Aastatel 1957–1961 tegutses kool Rakvere II 7-klassilise koolina. 1961. aastal nimetati kool Rakvere II 8-klassiliseks kooliks. 1973. aastal kool likvideeriti ja õpilased viidi üle Rakvere 3. Keskkooli.

1974. aastal toodi koolimajja Saksi Eriinternaatkooli ōpilasi. Aastatel 1976–1977 nimetati kooli Porkuni Eriinternaatkooliks, 1977. aastal viidi eriinternaatkool Vaekülla.

Aastatel 1977–1981 töötas koolimajas Aaspere lastekodu. Lisaks tehti 1979. aastal majja Rakvere Algkool. 1981. aastal nimetati õppe- ja kasvatusasutus Aaspere Eriinternaatkooliks. Aastatel 1982–1992 oli see Rakvere Eriinternaatkool, mis koliti 1992. aastal aadressile Lille tänav 8 ja 1995. aastal likvideeriti.

1994. aasta 1. septembril alustas hoones tegevust Rakvere Pōhikool ja 2002. aastal valmis hoone uus osa.

Viited
------

1. ↑  Rakvere Põhikool. Ajalugu

Välislingid
-----------

* Rakvere põhikooli koduleht
**Port Moresby** (tok-pisini keeles *Pot Mosbi* või *Mosbi*) on Paapua Uus-Guinea pealinn. Linn moodustab ühtaegu omaette 1. järgu haldusüksuse (ringkond).

Port Moresby asub Uus-Guinea saare kagurannikul Paapua lahe ääres.

Linna asukoht oli juba enne eurooplaste saabumist tähtis kauplemiskoht.

20. veebruaril 1873 heiskas kapten John Moresby selles asulas Suurbritannia lipu ja kuulutas selle paiga Suurbritannia osaks. Ta nimetas selle oma isa, admirali Fairfax Moresby järgi.

Eurooplaste tegelik kolonisatsioon algas kümmekond aastat hiljem. Asulast sai Briti Uus-Guinea pealinn. 1906 läks Briti Uus-Guinea Austraalia haldusse, 1918 lisandus sellele endine Saksa Uus-Guinea. Esimene lihapood ja esimene vürtspood avati 1909. Elekter saabus linna 1925 ja kanalisatsioon 1941. 1975. aastal sai ta iseseisvunud riigi pealinnaks.

Port Moresby on üks kõige kiiremini kasvavaid linnu Australaasias. Aastas suureneb linna elanike arv kuni 4%. Näiteks 1980 oli linnas 120 tuhat ja 1990. aastal 195 tuhat elanikku.

Linna teenindab Jacksoni lennujaam. See on Paapua Uus-Guinea suurim lennujaam. Lennuühendus on Paapua Uus-Guinea jaoks väga tähtis, sest raudtee riigis puudub ja maanteevõrk ei ole pidev. Seetõttu ei ole paljudesse asulatesse võimalik jõuda muul moel kui meritsi ja õhutsi. Jacksonist toimuvad regulaarlennud Brisbane'i, Cairnsi, Honiarasse, Hongkongi, Kuala Lumpurisse, Manilasse, Nadisse, Naritasse, Singapuri ja Sydneysse.

Port Moresby sõpruslinnad on Jayapura (Indoneesia), Jinan (Hiina, alates 1988) ja Townsville (Austraalia, alates 1983).

Linnas on väga kõrge kuritegevuse tase. Ajakiri Economist nimetas Port Moresby 2004 maailma kõige halvema elukvaliteediga pealinnaks. Linnas toimub väga palju vägistamisi, rööve ja mõrvu. Suurt osa linnast kontrollivad kuritegelikud jõugud. Töötus jääb 60% ja 90% vahele ning mõrvu toimub 3 korda sagedamini kui Moskvas ja 23 korda sagedamini kui Londonis.

Port Moresby on sageli kaetud suitsulooriga. Seda tekitavad arvukad järelevalveta jäetud lõkked teede ääres ja jäätmaadel, mis vahel tulekahjudeks muutuvad. Tuletõrje nendega üldiselt ei tegele, kui just olulised hooned tuleohtu ei satu.

Kliima
------

Port Moresbys on lähisekvatoriaalne kliima. Aasta läbi on ühtlaselt palav, kuid eksisteerivad kuiv ja märg aastaaeg.

Kõige kõrgem õhutemperatuur, 37 °C, on mõõdetud jaanuaris, kuid igas kuus on mõõdetud sooja üle 30 °C. Kõige madalam temperatuur on 18 °C, mis on mõõdetud aprillis ja juunis.

Aasta keskmine sademete hulk on 1012 mm. Kõige sademerikkamad kuud on veebruar (198 mm) ja jaanuar (178 mm). Kõige sademevaesemad kuud on august (18 mm) ja september (25 mm).

Välislingid
-----------

 Port Moresby – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

Paapua Uus-Guinea 1. järgu haldusüksused

Bougainville **·** Chimbu **·** Eastern Highlands **·** Enga **·** Gulf **·**  Hela **·** Ida-Sepik **·** Ida-Uus-Britannia **·**  Jiwaka **·** Keskprovints **·** Lääneprovints **·** Lääne-Sepik **·** Lääne-Uus-Britannia **·** Madang **·** Manus **·** Milne Bay **·** Morobe **·** Port Moresby **·** Põhjaprovints **·** Southern Highlands **·** Uus-Iirimaa **·** Western Highlands
**Nītaure** on küla (*vidējciems*) Lätis Cēsise piirkonnas, Nītaure valla halduskeskus. 

Küla asub merepinnast 155 meetri kõrgusel ning jääb endisest piirkonna keskusest Ausmast 32 ja Riiast 80 km kaugusele.

Külas on luteri kirik, õigeusu kirik, kool, lasteaed, muusika- ja kunstikool ning raamatukogu. Seal asuvad Ķikuti ja Nītaure bussipeatus.

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Nītaure ordulinnus ja Nītaure muinaslinnus ehk Vallimägi. Kohaliku kaitse all on Mergupji keskaegne kalmistu ehk Kalmemägi või Rootsi mägi. Külas asub Teises maailmasõjas hukkunud Nõukogude sõdurite vennaskalmistu, mida tähistab obelisk.

Nītaure luteri kirik

Ajalugu
-------

Nītauresse (saksa keeles *Nitau*) rajati 1277. aastal Liivi ordu Nītaure ordulinnus, mis 17. sajandil lagunes.

1759. aastal kinkis keisrinna Jelizaveta Petrovna Venemaa kindral Wilhelm von Fermorile Nītaure mõisa, kus kindral 1771. aastal suri.

1845. aastal moodustati Nītaure õigeusu kihelkond, kuhu neli aastat hiljem ka puidust õigeusu kirik ehitati. 1877. aastal ehitati selle asemele praegune õigeusu kirikuhoone.

Nītaures on sündinud president Andris Bērziņš.

Aastail 2009–2021 kuulus küla Amata piirkonda.

1897. aastal oli külas 560 elanikku, seal peeti kolm korda aastas laata. 1935. aastal oli elanikke 362, 2007. aastal 450, 2015. aastal 485 ja 2019. aastal 447.

Vaata ka
--------

* Nītaure ordulinnus
* Nītaure kihelkond

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Nītaure** |

Viited
------

1. ↑  Läti Ruumiandmete Agentuur
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts, vaadatud 14.08 2023
5. ↑  Список памятников и памятных мест, связанных с событиями Великой Отечественной войны, на территории Латвийской Республики
6. ↑  Vietvārdu datubāze

Välislingid
-----------

| * v
* r
Nītaure valla asulad |
| --- |
| 
Jaunzosuļi **·**  Ķavari **·**  Ķēči **·**  Merķeļi **·**  Niedras **·**  **Nītaure** **·**  Slīpe **·**  Viļums |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Tallinna tänavast; Tartu tänava kohta vaata artiklit Roopa tänav (Tartu); teiste samanimeliste tänavate kohta vaata artiklit Roopa tänav (täpsustus).* |

---

Kaart
Roopa tänav. Detsember 2008
**Roopa tänav** on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kassisaba asumis.

Tänav algab Koidu tänavalt, ristub Villardi tänavaga ja lõpeb natuke enne Tehnika tänavale jõudmist. Roopa tänav on enam-vähem ida-läänesuunaline ja ligikaudu 315 meetrit pikk.

Roopa tänava hoonestus on mitmekesine. Leidub nii kahekorruselisi puumaju kui ka 20. sajandi lõpul ja 21. sajandi algul ehitatud korterelamuid. Pikki aastaid elas selles tänavas kirjanik Ott Arder.[*viide?*]

Tänava nimi
-----------

Tänava esialgne nimi oli *Starcksche Strasse* (1875) (**Starcki tänav**) maamõõtja Robert Starcki järgi, kes tükeldas temale kuulunud maa-ala ja rajas tänava. 1907. aastal sai tänava nimeks **Siini tänav** (esines ka nimekuju **Schiini tänav**, saksa keeles *Schienenstrasse*, vene keeles Рельсовая улица). Roopa nime sai tänav 17. jaanuaril 1923. 25. septembril 1959 pandi selle tänava nimeks **Alma Tiivase tänav**. 22. aprillil 1960 taastati tänava endine nimi ja Alma Tiivase tänava nimi anti Kase tänavale Hiiul.

Viited
------

1. ↑  Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 109

| * v
* r
Kassisaba asumi tänavad |
| --- |
| Tänavad | 
Amandus Adamsoni tänav · Ao tänav · Eha tänav · Endla tänav · Artur Kapi tänav · Kevade tänav · Loite tänav · Loode põik · Loode tänav · Luise tänav · Roopa tänav · Tehnika tänav · Toompuiestee · Villardi tänav · Wismari tänav |
**Zaragoza** on provints Põhja-Hispaanias Aragóni autonoomse piirkonna keskel.

Kliima
------

Zaragoza provintsi aasta keskmine temperatuur on +14,6 °C, jaanuaris +6,2 °C, augustis +23,8 °C.

Aastas sajab keskmiselt 341 mm, sealhulgas jaanuaris 23 mm ja augustis 17 mm sademeid. Aastas paistab päike keskmiselt 2641 tundi, sealhulgas jaanuaris 131 ja augustis 319 tundi.

Viited
------

1. 1 2 3  Guía Oficial de Campings. TURESPAÑA. Secretaría de Estado de Comercio y Turismo, Ministerio de Economía. Madrid 2003
2. ↑  Instituto Nacional de Estadística

Välislingid
-----------

 Zaragoza provints – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Zaragoza provintsi koduleht

Hispaania 2. järgu haldusüksused

A Coruña **·**  Albacete **·**  Alicante **·**  Almería **·**  Araba **·**  Astuuria **·**  Ávila **·**  Badajoz **·**  Baleaarid **·**  Barcelona **·**  Biskaia **·**  Burgos **·**  Cáceres **·**  Cádiz **·**  Castellón **·**  Ceuta **·**  Ciudad Real **·**  Córdoba **·**  Cuenca **·**  Gipuzkoa **·**  Girona **·**  Granada **·**  Guadalajara **·**  Huelva **·**  Huesca **·**  Jaén **·**  Las Palmas **·**  León **·**  Lleida **·**  Lugo **·**  Madrid **·**  Málaga **·**  Melilla **·**  Murcia **·**  Navarra **·**  Ourense **·**  Palencia **·**  Pontevedra **·**  Salamanca **·**  Santa Cruz de Tenerife **·**  Santander **·**  Segovia **·**  Sevilla **·**  Soria **·**  Zamora **·**  Zaragoza **·**  Tarragona **·**  Teruel **·**  Toledo **·**  Valencia **·**  Valladolid
**Martin Määr** (4. jaanuar 1874 Videviku talu, Kurla, Kabala vald, Viljandimaa  – 4. märts 1947) oli eesti piimandustegelane ja esimene piimanduskonsulent.

Elulugu
-------

Õppis Vaikna ja Mõõrioja algkoolides ning Olustvere kihelkonnakoolis. 1893. aastal lõpetas õpetajakutsega Molodetšina õpetajateseminari (Vilno kubermangus).

Töötanud mõnda aega õpetajana, siirdus ta üle piimandusele, sooritades piimanduspraktika Olustvere mõisa piimatalituses. Erihariduse piimanduse alal omandas ta Jedimonovi I järgu piimanduskoolis (endises Tveri kubermangus), mille lõpetas 1897. aastal. 1911 - 1912 õppis põllumajanduse ja piimanduse kursustel ja professor Karl Happichi bakterioloogia- ja piimahügieeni kursustel. Täiendas end ka Taanis, Saksamaal Allgäus, Šveitsis ja Kuressaares Schlupi emmentalijuustu vabrikus. Pärast mitmetes kohtades töötamist Venemaal, Poolas ja Leedus siirdus ta 1913. aastal P. K. Estonia teenistusse, kus ta töötas osakondade juhina ja instruktorina. Vahepeal oli Martin Määr Põllutööministeeriumi teenistuses, piimanduskoolide juhataja Kuremaal ja erainete õpetaja Õisus ning siirdus hiljem taas konsulendiks. 1933. aastal kutsuti ta Tallinna Eesti Majandusühisusse piimandusmasinate müügiosakonna korraldajaks ja piimanduse eriteadlaseks. Kui Tallinna Eesti Majandusühisus 1940. aastal ühendati Tallinna Tarbijate Kooperatiiviga (Tallinna Kaubandusühistuga), läks ka Martin Määr automaatselt üle kooperatiivi, kus ta töötas ka 1944. aastal.

Martin Määr maeti 09. märtsil 1947. aastal Tallinna siselinna kalmistule.

Viited
------

1. ↑  "Sünnipäevi". Uus Eesti. 03.01.1939. Nr 2, lk 6. Vaadatud 22.08.2018.
2. 1 2 3  "Martin Määr 70-aastane". Sakala (1878-1940). 08.01.1944. Nr 4, lk 1. Vaadatud 22.08.2018.
3. ↑   Siselinna kalmistu, A, AN I-2, 6-31, 2-kohaline kirstuplats; kalmistud.ee

Välislingid
-----------

* Foto: Martin Määr
* Foto: Martin Määr 1923. aastal kabinetis töölaua taga
**"Lehrbuch der Botanik"** ('Botaanikaõpik'), kuni 35. trükini **"Lehrbuch der Botanik für Hochschulen"** ('Botaanikaõpik kõrgkoolidele'), saksa kõnekeeles **Der Strasburger**, on botaanika standardteos, millele pani aluse Bonni botaanikaprofessor Eduard Strasburger.

Peagi pärast esmatrüki ilmumist 1894 sai raamatust saksa keeleruumis "botaanikute piibel", ja see maine on tal tänapäevani. Raamat on tõlgitud mitmesse keelde.

Strasburger kirjutas esmatrüki koos oma Bonni kolleegide Fritz Nolli, Heinrich Schencki ja Andreas Franz Wilhelm Schimperiga. See traditsioon, et tekste kirjutab neli (aja jooksul vahelduvat) õppejõudu, kes tegelevad botaanika eri harudega tsütoloogiast taimegeograafiani, on kestnud üle saja aasta. Seetõttu on seda raamatut nimetatud ka nelja mehe raamatuks (*Vier-Männer-Buch*). 

Aastal 1958 anti välja 27. trükk, mis sisaldab 697 lehekülge ja 952 (peamiselt mustvalget) illustratsiooni. Uue redaktsiooni koostasid õppejõud Dietrich von Denffer (Gießen), Franz Firbas (Göttingen), Richard Harder (Göttingen) ja Walter Schumacher (Bonn).

35. trükis (2002) jaotati varem Friedrich Ehrendorferi vastutada olnud valdkond kahe uue autori vahel: Joachim W. Kadereit võttis enda peale evolutsiooni ja seemnetaimede süstemaatika ning Christian Körner ökoloogia. Füsioloogia osa kirjutas Elmar Weiler.

36. trükis (2008) oli Peter Sitte vanuse tõttu kõrvale astunud; ehituse osa võttis üle Gunther Neuhaus. Füsioloogia osa võttis üle Uwe Sonnewald. Uueks pealkirjaks sai "Lehrbuch der Botanik". 

37. trükis vahetas Neuhausi välja Benedikt Kost. Uueks pealkirjaks sai "Strasburger – Lehrbuch der Pflanzenwissenschaften".

Trükid
------

* Eduard Strasburger. *Lehrbuch der Botanik für Hochschulen*, Fischer; Jena 1894.
	+ 4. trükk, Fischer: Jena 1900. Digiteeritud väljaanne
	+ 5. trükk. Fischer: Jena 1902. Digiteeritud väljaanne
	+ 8. trükk. Fischer: Jena 1906. Digiteeritud väljaanne
* Peter Sitte, Elmar Weiler, Joachim W. Kadereit, Andreas Bresinsky, Christian Körner. *Lehrbuch der Botanik für Hochschulen*, Begründet von E. Strasburger, Spektrum Akademischer Verlag: Heidelberg 2002 (35. trükk), ISBN 3-8274-1010-X.
* Andreas Bresinsky, Christian Körner, Joachim W. Kadereit, Gunther Neuhaus, Uwe Sonnewald. *Strasburger – Lehrbuch der Botanik.* Begründet von E. Strasburger. Spektrum Akademischer Verlag, Heidelberg 2008 (36. trükk). ISBN 978-3827414557.
* Joachim W. Kadereit, Christian Körner, Benedikt Kost, Uwe Sonnewald. *Strasburger – Lehrbuch der Pflanzenwissenschaften*, Springer Spektrum, 37. täielikult ümbertöötatud ja ajakohastatud trükk, Berlin & Heidelberg 2014. ISBN 978-3-642-54434-7 (trükis); ISBN 978-3-642-54435-4 (e-raamat).

Kirjandus
---------

* Hildegard Finke. *100 Jahre Strasburgers Lehrbuch der Botanik für Hochschulen 1894-1994*, Spektrum Akademischer Verlag, Heidelberg 1994. ISBN 3-8274-0850-4.
**Rodriguese kangurlind** (*Foudia flavicans*) on kangurlindlaste sugukonda kuuluv haruldane linnuliik, Rodriguese saare endeem. Rahvusvahelise Looduskaitseliidu punases nimestikus on ta ohulähedaste liikide kategoorias.

Kirjeldus
---------

Linnu kehapikkus on 12–13 cm. pea ja alapoole sulestik on kollane, näopiirkond oranž ning selg, saba ja tiivad pruunid.

Eluviis
-------

Rodriguese kangurlind tegutseb puuvõrades vähemalt 5 meetri kõrgusel. Mõnikord liigub ta parvedes. Lindu saab seostada Cunninghami araukaariaga (*Araucaria cunninghamii*) ja mõne sissetoodud taimeliigiga. Rohkem isendeid leidub piirkondades, kus on tihedamad ja liigirikkamad puistud kõrgematest puudest. Rodriguese kangurlind toitub putukatest, ämblikest, seemnetest, nektarist ja viljadest.

Populatsiooni olukord
---------------------

Kunagi saarel arvukas lind oli teatud ajal väljasuremise piiril, sest 1968. aastal oli neid jäänud vaid 5–6 paari. Kaitsemeetmete tõttu tõusis liigi arvukus 1999. aastaks 911–1200 isendini. Liigile on peamiseks ohuks tema elukeskkonna hävimine. Metsad raiuti maha alepõllunduseks ja karjamaade tegemiseks; liigi konkurent on saarele sissetoodud võõrliik, kinaver-kangurlind (*Foudia madagascariensis*). Ka tsüklonid ja põud vähendavad lindude toidubaasi.

Kaitsemeetmeteks on metsade uuendamine ja alade tarastamine hoidmaks eemal kariloomi.

Viited
------

1. ↑  Rodrigues Fody Foudia flavicans. - IUCN Red List
2. ↑  Rodrigues Fody Foudia flavicans. BirdLife International
3. ↑  Rodrigues Fody Foudia flavicans. BirdLife International
4. ↑  Rodrigues Fody Foudia flavicans. BirdLife International
**Gustav Linquist** (13. jaanuar 1884 Kolga vald, Harjumaa – 19. jaanuar 1936 Tallinn) oli eesti tulundustegelane.

Gustav Linquist lõpetas Tallinna Aleksandri Gümnaasiumi ja seejärel 1910 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna.

Gustav Linquist praktiseeris Vene riigipanga Tallinna osakonnas, töötas seejärel riigipanga Tveri osakonnas, oli Tallinna linnasekretäri abi, Eesti Maavalitsuse toitlusosakonna juhataja ja iseseisvuse alul Siseministeeriumi kantseleiülem ja Siseministeeriumi hobuste sõjaväkke võtmise peakomisjoni esimees. 

1923. aastal andis valitsus piirituse müügi ainuõiguse üksikisikust ettevõtjale Gustav Linquistile (Harju panga juhatuse liige), kes pidi tagama piirituse vedamise Venemaale. 1922. aastal ulatus Venemaale veetud piirituse kogus 250 000 liitrini.

Kuni 1925. aastani oli ta Harju Panga direktor, kaotas seejärel oma varanduse, oli vanglas ja tegutses siis muudel ärialadel.

Gustav Linquist oli Tallinna Meestelaulu Seltsi asutajaliige aastal 1916 ja seltsi esimees 1923–1924. 

Ta maeti 21. jaanuaril 1936 Rahumäe kalmistule.

Kirjandus
---------

* "Gustav Linquisti matused". Rahvaleht, 22. jaanuar 1936, nr 10, lk 3
**Helin Kapten** (sündinud 21. novembril 1952) on eesti pianist. 

Ta lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi professor Bruno Luki klaveriklassis ja Peterburi konservatooriumi assistentuurstažuuri professor Sofia Vakmani ansambliklassis. Ta on täiendanud end korrepetitsiooni alal Hamburgi Muusika- ja Teatriülikoolis. 

Kapten on töötanud Rahvusooperis Estonia, Vaasa Ooperiteatris ja Jyväskylä Konservatooriumi ooperistuudios ning teinud loomingulist koostööd paljude lauljate (sealhulgas G. Ahrensi, J. Anvelt-Skarafoni, Shen-Xiangi, L. Agosti, M. Lehtise, V. Noreika) ja dirigentidega (näiteks C. F. Cillario, Zheng Xiao Yingi, Erki Pehki, Neeme Järvi, Arvo Volmeri, Toomas Kapteni ja teistega).

Helin Kapten on andnud meistrikursusi Eestis, Soomes, Rootsis, Itaalias ja Saksamaal ning olnud korrepetiitoriks paljudele noortele Eesti lauljatele, kes on edukalt esinenud rahvusvahelistel võistlustel, näiteks Ain Anger, Rauno Elp, Aile Asszonyi-Braun, Merle Silmato, Meeli Tammu jt. 

Helin Kapten on esinenud klaverisaatjana Eestis, Soomes, Rootsis, Hollandis ja Venemaal. Ta töötab Eesti Muusikaakadeemias saateklassi professorina ja on kammermuusika osakonna juhataja.

Viited
------

1. ↑
2. 1 2 3 4  Helin Kapten Eesti Interpreetide Liit (vaadatud 24. jaanuaril 2013)
3. ↑  Helin Kapten[*alaline kõdulink*] Giuseppe Verdi "Attila" (vaadatud 24. jaanuaril 2013)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on kaitseliitlasest; DJ kohta vaata artiklit Dave Storm.* |

---

**Taavi Tuisk** (sündinud 15. novembril 1977) on eesti kaitseliitlane.

Ta on õppinud Tartu Ülikoolis politoloogiat.

Eesti kaitseväelasena oli ta välisoperatsioonil Afganistanis üks seitsmest rahvusvahelise brigaadi staabi teavitussektsioonis.

Kuressaare Ametikoolis on ta teabejuhina ametis olnud alates 2008. Lisaks töötab ta riigikaitse, e-turunduse ning äri- ja kutse-eetika õpetajana ning osaleb välisprojektides.

Ta on ka Kaitseliidu Saaremaa maleva liige ja noorkotkaste rühma juht. 

2013. aastal kandideeris ta KOV valimistel SDE nimekirjas.

Tunnustus
---------

6. novembril 2020 anti talle üle Saaremaa aasta isa tiitel.

2018. aastal pälvis ta Kaitseministeeriumi kuldse rinnanõela.

Isiklikku
---------

Abikaasa Eve on emakeeleõpetaja ja naiskodukaitsja. Neil on lapsed Epp Kristel, Ott Peeter ja Triinu Liis.

Viited
------

1. ↑  [*alaline kõdulink*]
2. ↑  Vilma Rauniste, Taavi Tuisk ja tema töö Kaitseliidu malevas[*alaline kõdulink*], Meie Maa, 23. veebruar 2018
3. ↑  Olin sõjas, kuid veteraniks end ei pea, Saarte Hääl, 22. aprill 2017
4. ↑  Aili Kokk, Tere, Taavi Tuisk! Mina ka Taavi Tuisk![*alaline kõdulink*] Saarte Hääl, 5. mai 2014
5. ↑  Monika Metsmaa, AASTA ISA ⟩ Taavi Tuisu lapsed metsas ööbida ei pelga, Saarte Hääl, 7. november 2020
**Johann Christoph Henckel** (28. august/8. september 1736 Järva-Jaani – 1800) oli Eesti vaimulik.

Ta sündis Järva-Jaanis. Usuteadusliku hariduse sai ta (immatrikuleeriti aastal 1755) Halle Ülikoolis. Ordineeriti 14. juunil/25. juunil 1760 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1760–1776 Risti ja Harju-Madise koguduse õpetaja. Lahkus 5. veebruaril/16. veebruaril 1776 pastoriametist, kuna ettevõtja major Lauw Põltsamaalt kindlustas talle sissetuleku (Lauw arvetes on teda märgitud aastatel 1783 ja 1785 nimeliselt). Enne surma oli Tartu lähedal väikese mõisa rentnik.

Henckel tõlkis piiblilood eesti keelde pealkirja all *Jummala surest Teggudest Mailma peal*, raamatud trükiti Tallinnas (I jagu aastal 1774, 152 lk.; II jagu aastal 1779, 153–328 lk.; III jagu aastal 1789, 329–495 lk.), milles võib veenduda autori heas keeletundmises. Samuti ka *Eesti-Ma Rahwa Kalendri (1776–1785)* lisas. Andis välja eestikeelsed trööstilaulud.

Isiklikku
---------

Tema isa Johann Heinrich Henckel oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, vanaisa Johann Christoph Schwabe oli Ambla Maarja koguduse õpetaja, onu Johann Heinrich Schwabe oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja, vanaonu Peter Schwabe oli Paide ja Türi Püha Martini koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
2. ↑  Eesti Biograafiline Leksikon K./Ü. Loodus, Tartus, 1926-1929
**Sport** oli aastatel 1908–1918 Tartus tegutsenud üliõpilaste spordiselts.

1907. aastal asusid 12 Tartu Ülikooli üliõpilast korraldama spordiringi. Ülikooli juhtkonna luba asutamiseks saadi siiski alles aasta pärast. Asutamiskoosolekul osales 34 üliõpilast. Seltsi juhtkond koosnes peamiselt venelastest, töökeeleks oli vene keel.

Ringi majanduslik alus saadi botaanikaaia liuvälja sissetulekust ja vähesel määral ka liikmemaksudest. Liuväljal mängis kaks korda nädalas sõjaväeorkester, seal korraldati maskeraade ja ilutulestikke, võistlusi kiiruisutamises ja kujundsõidus. Ülikool võimaldas kasutada võimlemiseks maneeži, väljakul mängiti tennist, kurni ja kriketit. Jalgpalliplatsi üüriti saksa võimlemisseltsilt.

1909. aastal oli liikmeid juba 70 ringis. Asuti harrastama maadlust, vehklemist ja poksi. 1910. aastaks tunti seltsi juba väljaspool Eestit, näiteks saadi Peterburist kutse astuda Ülevenemaalisse Uisutajate Ühingusse ning Dresdenist kutse Akadeemilise Spordiliidu kongressile 1910. aasta suvel. Samal aastal asuti looma sektsioone. Ring nimetati ümber seltsiks.

1911. aastaks oli seltsi jäänud vaid 44 liiget, osalt ülikooli juhtkonna soositud konkurendi, Igakülgse Kehalise Arengu Seltsi (IKAS) loomise tõttu 1910. aastal. Tegevus siiski jätkus. 1912. aastal korraldatud uisuvõistlusel oli ligi 900 pealtvaatajat, seltsi jalgpallimeeskond oli võidukas nii Tartus kui ka Tallinnas. Hakati tegelema suusatamise ja kergejõustikuga.

1913. aasta oli Spordi jalgpalli parim aasta: võideti Riia Polütehnikumi meeskonda ja Tartu spordiseltsi Aberg. Edu üks tegureid oli üliõpilaste juurdevool Venemaalt, kelle seas oli ka Vene liidumeeskonna mängijaid. 1912.–1913. aastal astusid seltsi ka esimesed eestlased (IKAS-i kuulus neid juba alguspäevil).

1914. aasta 1. veebruarist liitusid Sport ja IKAS, kokku oli neil 128 liiget. Selts astus Balti Olümpiakomiteesse. Juhatusse valiti esimene eestlasest liige Karl Zolk.

Esimese maailmasõja tõttu vähenes seltsi liikmeskond märgatavalt. Tegevus siiski pigem elavnes. 1914.–1915. aasta talvel oli liuväljal 23 000 külastajat, korraldati lahtised suusavõistlused, maneežis toimus võistlus kergejõustikus. 

1917. aastaks oli selts majanduslikes raskustes, tõenäoliselt läks suurem osa tuludest sõjaväe toetuseks. Üldkoosolek tõstis liikmemaksu.

1918. aastal, kui rinne lähenes Eestile, otsustas seltsi juhatus evakueerida seltsi koos ülikooliga. 31. mail 1918 keeldus üldkoosolek aga "üleviimisest, evakueerimisest [ja] likvideerimisest". Viimane koosolek toimus 12. juunil 1918. Valdav osa liikmeid lahkus Tartust.

Pärast sõda seltsi enam ei taastatud. Küll aga moodustati 1920. aasta sügisel Eesti Akadeemiline Spordiklubi, mille esimeheks valiti Karl Zolk.

Seltsi arhiiv on säilinud Eesti Riigiarhiivis.

Viited
------

Kirjandus
---------

* O. Langsepp "Tartu üliõpilaste selts "Sport" (1908–1918) "Tartu Ülikooli ajaloo küsimusi" IV, Tartu, 1977, lk 103–113
**Lahn** oli kreisivaba linn Lääne-Saksamaal Hesseni liidumaal, mis moodustati 1. jaanuaril 1977 Hesseni administratiivreformi käigus, kui Gießeni ja Wetzlari linnad omavahel liidendati kreisivabaks linnaks. Et tegu oleks võrdse liitmisega, sai uus linn endale nimeks Lahn läbi linna voolava jõe järgi. Lisaks Gießenile ja Wetzlarile liideti ka Heuchelheimi asulast Gießeni kreisist ning 13 muud Wetzlari kreisi asulat.

Hesseni peaminister Albert Osswald (SPD), kes oli pärit Gießenist, kirjeldas uut linna "Sajanditööna" (*Jahrhundertwerk*), kuna see tugevdanuks Hesseni keskosa, luues tõmbekeskuse põhjaosa Kasseli ja lõunaosa Frankfurdi vastu.

Linnade liitmine osutus aga vägagi ebapopulaarseks, eriti Wetzlaris, kuna linnal ei olnud ühtset linnasüda. Mõlemad linna osad, Lahn-Gießen ja Lahn-Wetzlar võistlesid omavahel - Gießen oli valitsus-, ülikooli- ja kaubanduskeskus, samas Wetzlar oli tööstus- ja kaubanduskesus. Linnasüdamed olid üksteisest 15 kilomeetri kaugusel, ning linnadevaheline ala (täna Heuchelheimi ja Lahnau asulad) oli väga hõredalt asustatud ja meenutas rohkem külasid. Wetzlari elanikud kartsid strukturaalselt alla jääda suuremale Gießenile ja linna muutumist Gießeni magalaks. Ka uus postiindeks võimendas seda tunnet - Lahni postiindeksiks sai endine Gießeni 6300, kuid kirjad Gießenisse kandsid postiindeksit "6300 Lahn 1" ja Wetzlarisse "6300 Lahn 2". Ka Gießeni ja Wetzlari vahelised elanikud kartsid, et linna laienemise käigus kaotavad nad oma ruraalse karakteri ja kartsid linnadevahelise liikluskoormuse suurenemist.

Ka nime "Lahn" valikut peeti suuresti ebaõnnestunuks - algselt plaaniti linna nimetada Gießen-Wetzlariks, kuid valiti "Lahn", et linnaga liidetud külad saaksid oma nimed liita, kuid linnaelanike arvates polnud nimel ajalugu. Autodele ilmusid kleepsud: "Wenn ich Lahn seh, krieg ich Zahnweh" (Kui ma näen Lahni, saan ma hambavalu"), ka Lääne-Saksamaa liidukantsler Helmut Schmidt märkis, et "'Lottet Lahnis' ei suuda ma ette kujutada" ("Unter einer Lotte in Lahn kann ich mir nichts vorstellen"), mis oli sõnademäng, viidates Johann Wolfgang von Goethe romaani "Noore Wertheri kannatused" tegelase Lottele ja Thomas Manni romaanile "Lotte Weimaris". Linnade liitmisel olid ka poliitilised tagajärjed - 20. märtsil 1977 toimunud Hesseni kohalikel valimistel kaotas liitlinna loomise poolt olnud SPD suurelt CDU kandidaatidele, kes kandideersid Lahni linna vastastena, võites nii 50.7% häältest, linnapeaks valiti Wilhelm Runtsch, kes suri aga juba 20. augustil 1977 ja ta vahetas välja Hans Görnert, kes oli ka Gießeni linnapeaks kuni 1985. aastani.

31. juulil 1979 saadeti liitlinn laiali. Gießen kaotas oma enne Lahni eksisteerimist olnud kreisivaba staatuse ja inkorporeeriti nüüd Gießeni kreisi, kuid sai endale uue Lützellindeni linnaosa linna edelaosas, mis Lahni loomise käigus linnaga liideti. 1. jaanuaril 1981 moodustati Kesk-Hessenis uus Gießeni ringkond ning linn sai selle halduskeskuseks. Wetzlar inkorporeeriti uude Lahn-Dill-Kreisi, linnaga liidendati veel seda ümbritsenud kaheksa asulat, mis olid varem Lahni linna koosseisu inkorporeeritud.
Tammiski mustkivi. Vaade põhja poolt
**Tammiski mustkivi** (ka **Musta Mardi kivi**) on rändrahn Muhu saare loodetipus Tammiski nukil.

Kivi on kaugelt nähtav (eriti Kassari lahe poolt) ja kergesti leitav. Kivi lähedalt kulgeb neeme tippu viiv lai jalgrada. Rändrahn asub rannajoonest 15 meetri kaugusel, kadakate ja türnpuude ülekaaluga võsa ääres. Merejää võib olla rahnu korduvalt nihutanud.

Tammiski mustkivi on kasutatud meremärgina, millega seoses on nii kivi peale kui ka ette tehtud lõkkeid. Lõkked on rahnu ka kahjustanud, mõned väiksemad tükid on kivi küljest lahti tulnud.

Tammiski mustkivi ei ole looduskaitse all.

Kivist 150 m lõunas asub teravaharjaline gneissrahn (kõrgus 2,1 m; ümbermõõt 6,2 m).

Kirjeldus
---------

Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 6,1 m; laius 3,7 m; kõrgus 3,3 m; ümbermõõt 15,4 m.

Kivi on teravaharjaline ja korrapäratu kujuga. Kivis on mõni kinnislõhe.

Kivi sisaldab tumehalli keskmisekristallilist graniiti, milles on suur hulk granaate (3–8 mm suurused tükid).

Uuringud
--------

Kivi on uurinud 1952. aastal Herbert Viiding, kes pani kirja esimesed märkmed ja tegi visandjoonise. Viiding määras kivimiks apliitgraniidi.

1996 uuris rahnu Enn-Aavo Pirrus, kes mõõtis rahnu üle, koostas põhiplaani ja täpsustas asendit.

Muistendid
----------

Tammiski mustkivi seostatakse Muhu vägilasmuistendi kangelase Musta Mardiga, mistõttu rahnu ka Musta Mardi kiviks hüütakse. Mart olevat kivi toonud Soomest panga küljest ajujääl. Kivi alla olevat Must Mart peitnud oma varanduse.

Teisalt on rahvasuust pärit lugu, et kivi olevat toonud Suure Tõllu naine Piret oma põlle sees.

1970. aastatel olevat püütud kivi õhkida, et varandust kätte saada, kuid kivi ei nihkunud paigast.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Tammiski mustkivi Eesti looduse infosüsteemis
2. ↑  Aarne Vinkel. "Muhu vägilasmuistendi sünd". *Muhulane*, august 2009
3. ↑  Mitmesugused kivikandmised
4. ↑  Liis Pallas. "Muhu uudised: Trummi-nädal, Üügu pank ja aardekütid". *Saarte Hääl*, 23. aprill 2009

Pilte
-----

* Tammiski mustkiviTammiski mustkivi
* Vaade kivi pealt nuki pooleVaade kivi pealt nuki poole
* Vaade mere poolt; kivi jääb nukist veidi paremaleVaade mere poolt; kivi jääb nukist veidi paremale