recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ulla Preeden** (sündinud 29. aprillil 1980) on eesti geoloog, haridustegelane ja poliitik.

Preeden on õppinud Räpina ühisgümnaasiumis ja Tartu ülikoolis, kus kaitses 2009. aastal geoloogia erialal doktorikraadi.

2016. aastast on Preeden Tartu Tervishoiu Kõrgkooli rektor.

Teadustegevus
-------------

Ta on Tartu ülikoolis töötanud õppeosakonna analüüsispetsialisti ja teadurina. Tema peamised uurimisvaldkonnad on geofüüsika ja mineraloogia.

Preeden on Euroopa impaktiuurijatest tudengeid ja noorteadlasi siduva ühingu ESIR (*European Student Impact Researchers*) üks asutajaliikmetest. 

Ta on pälvinud üliõpilasena auhindu oma teadustöö ja ettekannete eest.

Tegevus poliitikuna
-------------------

Alates 21. oktoobrist 2007 on ta IRLi liige. Aastatel 2011–2016 oli ta Põlva maavanem. 31-aastaselt sai Preedenist Eesti taasiseseisvumise järel Põlva maakonna esimene naismaavanem ja ka riigi noorim maavanem üldse.

6. juunil 2015 valiti ta 98 häälega IRLi eestseisusse.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Priit Sibul** | **Põlva maavanem**2011–2016 | Järgnev**Igor Taro** |

Isiklikku
---------

Preeden on harrastuskunstnik. Kaks tema näitust on olnud üleval ka Tartu Linnaraamatukogus.

Ta kuulub naiskodukaitsjana alates 2013. aastast Kaitseliidu vanematekogusse.

Viited
------

1. ↑  Tartu Tervishoiu Kõrgkooli rektoriks valiti Ulla Preeden. Haridus- ja teadusministeerium, 10. mai 2016.
2. 1 2  Ulla Preeden - teadurist maavanemaks. Tartu Ülikooli vilistlaste kuukiri, november 2011.
3. ↑  Vahur Koorits, VAATA, kes kui palju hääli IRLi eestseisuse valimistel sai. Delfi, 7. juuni 2015
4. ↑  Räpina vallavolikogu haridus- ja kultuurikomisjoni esimees. Räpina vallavolikogu, 01. september 2020.
5. ↑  Naiskodukaitsja valiti Kaitseliidu vanematekogu liikmeks, 31. mai 2013

Välislingid
-----------

* Ulla Preeden Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* Ulla Preedeni blogi
**Roobaka mõis** (saksa keeles *Ropaka*) oli Saaremaal Karja kihelkonnas asunud rüütlimõis. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Saare maakonda Saaremaa valda.

Ajalugu
-------

Roobaka mõisat on esmamainitud kujul *Ropecke* 1519. aastal, mil see läänistati Titferite suguvõsale.

Aastail 1731–1823 kuulus mõis Stackelbergidele. 1823. aastal läks mõis Vietinghoffide omandusse. 1846. aastast kuni 1919. aasta võõrandamiseni oli mõis Helmersenide suguvõsa omanduses.

Roobaka mõisa viimane võõrandamiseelne omanik oli Joseph von Helmersen.

Mõisakompleks
-------------

19. sajandil rajatud härrastemaja oli katusekorrusega kivihoone. Nüüdisajal on hoone varemeis ning alles on vaid müürid.

Mõisapark on Roobaka küla elanike poolt suurepäraselt hooldatud ja igal aastal korraldatakse seal aktsiooni "Teeme ära!" talgud.[*viide?*]
Roobaka mõisa endises kõrtsis tegutseb tänapäeval Mätja-Tareste külaselts.

Viited
------

1. ↑  Eesti kohanimeraamat, lk 561

Välislingid
-----------

* Roobaka mõisast Eesti mõisaportaalis

Karja Katariina kirik
Karja kihelkond

**Kirik**: Karja  

**Mõisad**: Aru mõis | Jõiste mõis | Karja mõis | Koikla mõis | Laugu mõis | Leisi mõis | Luulupe mõis | Metsküla mõis | Pamma mõis | Parasmetsa mõis | Pärsama mõis | Roobaka mõis | Triigi mõis
|  |
| --- |
|  |
| Kuld | 1896 | 110 m tõkkejooks |

**Thomas** Pelham **Curtis** (7. september 1870 – 23. mai 1944) oli USA kergejõustiklane, 1896. aasta suveolümpiamängude olümpiavõitja. 

Ta mängis klubis Boston Athletic Association. Elukutselt oli ta elektriinsener.

Ateena olümpiamängudel võistles Thomas Curtis Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi üliõpilasena. Esimesel päeval, 6. aprillil võitis ta 100 m jooksus oma eeljooksu 12,2-ga. See aeg andis sakslasele Fritz Hofmannile olümpiahõbeda, kuid Curtis loobus finaalist, sest see oli vahetult enne tema põhiala 110 m tõkkejooksu finaali. 7. aprillil võitis Curtis oma tõkkejooksu eeljooksu (18,0) ja 10. aprillil ka finaali (17,6). Tema peakonkurent inglane Grantley Goulding kaotas finaalis ainult 5 sentimeetriga. Ülejäänud finalistid loobusid võistlusest.

Harrastusfotograafina tegi Curtis Ateena olümpiamängudel palju väärtuslikke pilte. Pärastpoole tegi ta Massachusettsi rahvuskaardis sõjalist karjääri ja oli I maailmasõja ajal Massachusettsi kuberneri Calvin Coolidge'i sõjaline nõunik. Insenerina osales ta röstri leiutamises. 

Olümpiamängudest kirjutas ta humoristliku mälestusteraamatu "High Hurdles and White Gloves" (1932).

Vaata ka
--------

* Kergejõustik 1896. aasta suveolümpiamängudel

| * v
* r
Meeste 110 m tõkkejooksu olümpiavõitjad |
| --- |
| 
1896: Thomas Curtis • 1900: Alvin Kraenzlein • 1904: Frederick Schule • 1906: Robert Leavitt • 1908: Forrest Smithson • 1912: Frederick Kelly • 1920: Earl Thomson • 1924: Daniel Kinsey • 1928: Sydney Atkinson • 1932: George Saling • 1936: Forrest Towns • 1948: William Porter • 1952: Harrison Dillard • 1956: Lee Calhoun • 1960: Lee Calhoun • 1964: Hayes Jones • 1968: Willie Davenport • 1972: Rod Milburn • 1976: Guy Drut • 1980: Thomas Munkelt • 1984: Roger Kingdom • 1988: Roger Kingdom • 1992: Mark McKoy • 1996: Allen Johnson • 2000: Anier García • 2004: Liu Xiang • 2008: Dayron Robles • 2012: Aries Merritt • 2016: Omar McLeod • 2020: Hansle Parchment |
Massu mõisa peahoone

|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on rüütlimõisast; karjamõisa kohta vaata artiklit Massu mõis.* |

---

**Massu mõis** (saksa keeles *Massau*) oli mõis Läänemaal Hanila kihelkonnas, mis rajati arvatavasti 16. sajandi algul (esimest korda mainitud 1596. aastal). Praeguse haldusjaotuse järgi jääb selle asukoht Pärnu maakonna Lääneranna valda. Massu mõis oli rüütlimõis.

Mõisa omanikke
--------------

* 1596. aastal kuulus Nicolaus Raskile.
* 17. sajandi algul oli mõis von Rosenite omanduses.
* 1613. aastast kuulus von Maydellidele.
* 17. sajandi keskpaigas omandas mõisa Paadrema mõisast pärit Otto von Uexküll.
* Pärast Põhjasõda kuulus mõis Tuudi mõisast pärinevatele von Gernsdorffidele.
* 1765. aastal omandasid mõisa von Pistohlkorsid.
* 1840. aastal omandasid mõisa Voose mõisa omanikud von Bremenid.
* 1911. aastal omandas mõisa Arnold von Winkler.
* 1917. aastal läks mõis taas von Pistohlkorside valdusse.
* 1919. aastal mõis võõrandati, sinna rajati kool, mis tegutses kuni 1970. aastateni.
* Tänapäeval on mõisahoone eravalduses.

Hooned
------

1840. aastate algul valmis ühekorruseline kivist klassitsistlik peahoone. Kõrvalhoonetest on säilinud klassitsistlik ait. Aida lähedale ehitati maakividest tall-tõllakuur (nüüdisajal osaliselt ümber ehitatud). Mõisasüdamest umbes 700 meetrit kirdesse ehitati maakividest magasiait, mis on tänapäevaks tundmatuseni ümber ehitatud.

Vaata ka
--------

* Massu mõisa park

Välislingid
-----------

* Massu mõis Mõisaportaalis

Hanila
Hanila kihelkond

**Kirik**: Hanila  

**Mõisad**: 
Hanila kirikumõis |
Massu mõis |
Mõisaküla mõis |
Mõtsu mõis |
Paadrema mõis  |
Paatsalu mõis |
Uue-Virtsu mõis |
Vana-Virtsu mõis |
Voose mõis
**Maria Enzersdorf** on vald *(Marktgemeinde)* Austrias Alam-Austria liidumaal Mödlingi ringkonnas. 

Maria Enzersdorfi ümbritsevates metsades on mitu lossi ja varet, sealhulgas Liechtensteini loss ja *Schwarzer Turm* (Must torn) metsas ning Hunyadi loss linnas endas.

Ajalugu
-------

Maria Enzersdorfi asustasid tõenäoliselt roomlased ja keldid. Seda on esmakordselt mainitud 12. sajandil. Sel perioodil ehitati ka Liechtensteini loss kindlusena ungarlaste vastu. 

Linn hävitati 1529. ja 1683. aastal Osmanite esimesel ja teisel Viini piiramisel.

Aastatel 1938-1954 oli linn Viini 24. ringkonna osa.

Majandus
--------

*EVN AG* peakorter
Linnas asub energiaettevõtte EVN AG peakorter.

Viited
------

1. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

 Maria Enzersdorf – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht

Mödlingi ringkonna vallad

* Achau
* Biedermannsdorf
* Breitenfurt bei Wien
* Brunn am Gebirge
* Gaaden
* Gießhübl
* Gumpoldskirchen
* Guntramsdorf
* Hennersdorf
* Hinterbrühl
* Kaltenleutgeben
* Laab im Walde
* Laxenburg
* Maria Enzersdorf
* Mödling
* Münchendorf
* Perchtoldsdorf
* Vösendorf
* Wiener Neudorf
* Wienerwald
Sony DV-2400
**Videokujundus** etenduskunstide kontekstis on performatiivse sündmuse jaoks videotehnika ning projektsioonitehnoloogia vormis loodud kujundus. Videokujunduse loob videokujundaja, kes töötab koos lavastaja, etendaja või kunstnikuga.

Ajalugu
-------

Videokunst sai alguse 1960. aastate keskel, kui turule tuli Sony Portapak (patareidega varustatud iseseisev videolintide analoogsalvestussüsteem). Süsteem võimaldas videomaterjali luua väljaspool telestuudiot. Kunstnike tähelepanu ja huvi tekitas Nam June Paik, kes Portapaki 1965. aastal esimesena kasutusele võttis. 1970. aastatel lisandus videokassettide tehnoloogia, mis laiendas videokunsti võimalusi eskperimenteerimiseks. Kuni 1990. aastateni oli videokunst piiratud kaamera ja kassettidega, hiljem lisandusid arvutiga loodud graafika võimalused, mis ei eeldanud enam kaamera kasutamist.

Eestis
------

Eesti tuntumad videokunstnikud on Taavi Varm, Alyona Movko, Pille Kannimäe, Emer Värk ja Argo Valdmaa.

Videokujundajaks on võimalik õppida Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemias, kus vastuvõtt toimub üle aasta.

Peamised töövahendid

* Arvuti
* Videotarkvara – peamiselt kasutavad videokujundajad Adobe tarkvaraprogramme Photoshop, Illustrator, Premiere Pro, After effects ja kujunduse esitamiseks Illumin või Resolume Arena.
* Projektor
* Kaamera
* Projektsiooniekraan

Viited
------

Kirjandus
---------

* Jansen, T. 2019. Loengu konspekt (käsikirjaline materjal)
* T. Joselow, E. An Introduction to Video Art
* London, Barbara. 2020. Video/art : the first fifty years. London : Phaidon Press Limited

Välislingid
-----------

* Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia
**Tamara Abel** (aastani 1966 **Tamara Gaenko**; sündinud 28. novembril 1938 Boksitogorskis Leningradi oblastis) on eesti pedagoog ja endine näitleja.

Ta lõpetas 1957. aastal Tallinna Eelkoolikasvatuse Pedagoogilise Kooli, 1965. aastal Draamateatri õppestuudio ja 1975. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi.

Ta töötas aastatel 1965–1966 näitlejana Draamateatris, seejärel estraadinäitlejana Filharmoonias ja režissööri assistendina Eesti Televisioonis. 1979. aastast töötas ta õpetajana Tallinna Pedagoogilises Koolis. 

Ta on mänginud filmis "Kirjad Sõgedate külast" (1966, Tallinnfilm) ja telelavastustes "Kurat Bostonis" (1965).

Isiklikku
---------

Tamara Abel oli abielus näitleja Ervin Abeliga. Näitleja Margus Abel on nende poeg.

Rolle
-----

* 1964 Immanuel Pau "Elukooli õppemaks" (Pille)
* 1964 Boris Kabur "Rops" (Mart)
* 1965 Ardi Liives "Etendus algab" (Liki)
* 1965 Boris Kabur "Rops aitab kõiki" (Mart)
* 1966 Jan Drda "Patune küla" (Kačena)

Kirjandus
---------

* Eesti teatri biograafiline leksikon. Tallinn. 2000.
**Hildebrand Veckinchusen** (u 1370 – juuli 1426 Lübeck) oli saksa kaupmees. 

Hildebrand alustas kaupmehetööd Brugges aastatel 1395–1398, mille järel ta siirdus Riiga, kus abiellus. 

Alates 1399. aastast oli ta Lübecki kodanik. Aastatel 1402–1426 peatus ta peaaegu pidevalt Brugges. Veckinhuseni kaubatehingute raskuspunkt oli Preisi- ja Liivimaal. Samuti püüdis ta laiendada äri Veneetsiani. Viimane ettevõtmine läks küll 1412 pankrotti. Mitmete ebaõnnestunud krediiditehingute tagajärjel sattus Hildebrand 1422. aastal Brugges kolmeks aastaks võlavangi, kust vabanes alles veidi enne oma surma. Hildebrand Veckinchuseni Tallinna Linnaarhiivis säilinud üheksa arveraamatut ja sajad erakirjad moodustavad ühe olulisema keskaegse kaupmehearhiivi Alpidest põhja pool.

Kirjandus
---------

### Hildebrand Veckinchuseni kirjad ja kaupmeheraamatud

* Stieda, Wilhelm (Toim.), Hildebrand Veckinchusen. Briefwechsel eines deutschen Kaufmanns im 15. Jahrhundert, Leipzig 1921.
* Lesnikov, Michail P. (Toim.), Die Handelsbücher des hansischen Kaufmannes Veckinchusen (Forschungen zur mittelalterlichen Geschichte, Bd. 19), Berlin 1973
* Lesnikov, Michail P. und Walter Stark (Toim.), Die Handelsbücher des Hildebrand Veckinchusen. Kontobücher und übrige Manuale, Schlussredaktion Albrecht Cordes (Quellen und Darstellungen zur Hansischen Geschichte, N.F. Bd. 67), Köln 2013.

### Hildebrand Veckinchuseni kohta

* Irsigler, Franz, Der Alltag einer hansischen Kaufmannsfamilie im Spiegel der Veckinchusen-Briefe. In: Hansische Geschichtsblätter Jg. 103, 1985, lk. 75–99.
* Noodt, Birgit: Ehe im 15. Jahrhundert – einige statistische Ergebnisse und die Ehe von Hildebrand und Margarete Veckinchusen. In: Hansische Geschichtsblätter Jg. 121, 2003, lk. 41–74.
**Matamela Cyril Ramaphosa** (sündinud 17. novembril 1952 Sowetos) on Lõuna-Aafrika Vabariigi poliitik, alates 2018. aasta veebruarist riigi president.

Cyril Ramaphosa kasvas üles Sowetos. Gümnaasiumi lõpetamise järel asus ta õppima õigusteadust University of the Northis (tänapäeval Limopopo Ülikool), kus ta osales üliõpilasliikumises. 1974. aastal määrati talle 11 kuud vabaduskaotust. 1976. aasta juunis Soweto rahutuste ajal vahistati ta kuueks kuuks. Vanglast vabanemise järel lõpetas ta 1981. aastal kaugõppe teel Lõuna-Aafrika Ülikooli õigusteaduse erialal. 1981–1982 töötas ta Lõuna-Aafrika Ametiühingute Nõukogu juriidilise nõustajana. 1982. aasta augustis asutas ta Üleriigilise Kaevandustööliste Nõukogu, mille esimeseks sekretäriks ta sama aasta detsembris sai. 1985. aastal valiti ta Lõuna-Aafrika Ametiühingute Liidu peasekretäriks, millisele ametikohale ta jäi kuni 1991. aasta juunini.

5. juulist 1991 kuni 17. detsembrini 1997 oli Cyril Ramaphosa Aafrika Rahvuskongressi peasekretär. 24. mai 1994 valiti ta Konstitutsioonilise Assamblee esimeheks. 1997. aastal hakkas ta tegutsema ettevõtluses. Temast sai New Africa Investments Limitedi direktor.

25. maist 2014 kuni 15. veebruarini 2018 oli Cyril Ramaphosa Lõuna-Aafrika Vabariigi asepresident. 18. detsembril 2017 valiti ta Aafrika Rahvuskongressi presidendiks.

14. veebruaril 2018 oli senine Lõuna-Aafrika president Jacob Zuma sunnitud ametist tagasi astuma ja presidendi ülesandeid asus täitma senine asepresident Cyril Ramaphosa. 15. veebruaril 2018 valis Lõuna-Aafrika Vabariigi parlament Cyril Ramaphosa Lõuna-Aafrika Vabariigi presidendiks.

Talle on ette heidetud, et ta pole julgenud taha raskeid otsuseid ning tegeleda riiki vaevava korruptsiooniga, mis on süvendanud riigis valitsevat kriisi.

Viited
------

1. ↑  Who is Cyril Ramaphosa? A profile of the new leader of South Africa The Conversation, 16. veebruar 2018
2. ↑  Cyril Matamela Ramaphosa South African History Online
3. ↑  Cyril Ramaphosa Biography The Famous People
4. ↑  South Africa. Ministries, etc. rulers.org
5. ↑  Biography of Cyril Ramaphosa African Success
6. ↑  President Cyril Ramaphosa South African High Commission. Kingston, Jamaica
7. ↑  Cyril Ramaphosa in the new ANC President Eyewitness News
8. ↑  Jacob Zuma resigns as South Africa's president on eve of no-confidence vote The Guardian, 14. veebruar 2018
9. ↑  Cyril Ramaphosa succeeds Zuma as South African president BBC News, 15. veebruar 2018
10. ↑  Brian Pottinger: "South Africa is on the brink" unherd.com, 15. juuli 2021

Välislingid
-----------

* Cyril Ramaphosa – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Jacob Zuma** | **Lõuna-Aafrika Vabariigi president**2018– | Järgnev**–** |
**Jaan Karusoo** (2. märts 1928 Tartu – 12. aprill 1992 Tallinn) oli eesti arst ja arstiteadlane (pulmonoloog).

Elulugu
-------

Ta lõpetas 1947. aastal Põltsamaa Keskkooli ja 1953. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. Ta oli aastatel 1957–1960 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi aspirant, kaitses Tartu Riiklikus Ülikoolis 1963. aastal väitekirja "Сравнительное исследование функционального состояния коры надпочечников с целью определения реактивности у больных туберкулезом легких во время лечения" (Kopsutuberkuloosihaigete organismi reaktiivsuse võrdlev uurimus ravi vältel neerupealiste koore funktsionaalse seisundi määramise abil) ning sai meditsiinikandidaadi kraadi.

Ta töötas aastatel 1953–1957 Tartu Linna Tuberkuloositõrjedispanseris. Ta oli aastatel 1961–1992 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi pulmonoloogiaosakonna teadur.

Teoseid
-------

* 1962 – "Kopsutuberkuloosihaigete organismi reaktiivsuse võrdlev uurimus ravi vältel neerupealiste koore funktsionaalse seisundi määramise abil". Tallinn 1962. Käsikiri Tallinna Ülikooli Akadeemilises Raamatukogus.
* 1976 – "Kopsupõletikud". Valgus. Tallinn 1976.
* 1992 – "Punktimassaaž". Valgus. Tallinn 1992.

Liikmesus
---------

* Eesti Arstide Liit, nõelravi sektsiooni esimees

Kirjandus
---------

* 2000 – "Karusoo, Jaan". // Eesti teaduse biograafiline leksikon. I kd, A-Ki. Tallinn 2000, lk 580.

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Račiai Hiiemäe allikas
**Račiai** (žemaidi *Ratē*) on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Šerkšnėnai vallas. Račiai asub Šerkšnė jõe kaldal. Osaliselt ulatuvad külla Natura 2000 alad Venta keskjooks ja Žemalė ümbruskond. Ka jääb osaliselt külla Šerkšnė hüdrograafiline kaitseala.

Küla nimi tuleneb isikunimest Račys. Račiai on selles mõttes tavatu, et sealsetel taludel on nimed, sellal kui tavaliselt nimetatakse neid selle või teise pere majapidamisteks.

Küla mainiti esmakordselt aastal 1568.

Muinsuskaitse all on ka Ohvrimäeks kutsutud Račiai Hiiemägi, kust voolab välja allikas. Mäele oli rajatud kolm votiivkabelit, ka ümbritses seda väravaga piirdemüür. Rahvasuu räägib, et ajal, mil seal veel kirikuid ei olnud, käis ümbruskonna rahvas seal loomi põletamas. Hiljem olevat seal ilmunud neitsi Maarja, seejärel olevat seal ohverdatud vaid tallesid. Ka olevat mägi paik, kus omal ajal põletatud nõidasid. Sinna ehitatud kord allika kohale saun; ühel jõuluõhtul läinud sinna kolm venda ja seepeale vajunud saun maa alla. Allikas olevat olnud nii sügav, et kord kadunud sinna hobune; ratsanik olevat vaevu pääsenud. Allkat peeti pühaks ja selle vett ravivaks. Veega tuli pesta silmi, et nägemist parandada; selle joomine aitas peavalude vastu. Allikale toodi ohvriks münte, selle juures anti tõotuseid. Ka seoti tõotuste kinnitamiseks kabelites asuvate kujude külge linte. Mais käidi mäel õhtuti ülistuslaule laulmas. Kabelitesse viidi kaseoksi, seal süüdati küünlad. Ühe suure kase küljes oli lokulaud, mida kasutati mais rahva palveõhtutele kutsumiseks.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 328 (1902)
* 431 (1923)
* 358 (1959)
* 276 (1970)
* 112 (1979)
 | * 96 (1986)
* 82 (1989)
* 89 (2001)
* 56 (2011)
* 43 (2021)
 |

Viited
------

1. ↑  Dėl Mažeikių rajono savivaldybės gyvenamųjų vietovių nustatymo, pavadinimų suteikimo, gyvenamųjų vietovių panaikinimo, teritorijų ribų nustatymo ir pakeitimo
2. ↑  Gyventojai gyvenamosiose vietovėse: Lietuvos Respublikos 2021 metų gyventojų surašymo rezultatai. Vilnius: Statistikos departamentas, 2022.
3. ↑
4. ↑  Kalnas ir šaltinis
5. ↑  Vaitkevičius V. Senosios Lietuvos šventvietės. Žemaitija, Vilnius 1998, 177-178 lk.

Välislingid
-----------

* Küla Mažeikiai piirkonna entsüklopeedias

| * v
* r
Šerkšnėnai valla haldusjaotus |
| --- |
| 
**külad:** Balėnėliai **·**  Daciai **·**  Girkaliai **·**  Gudiškė **·**  Kalniškiai **·**  Ketūnai **·**  Kirkliai **·**  Lėlaičiai **·**  Liūdėnai **·**  Mantvydžiai **·**  Mažaičiai **·**  Pašerkšnė **·**  Plinkšės **·**  Račiai **·**  Rubikai **·**  Rupėkiai **·**  Skuodiškiai **·**  **Šerkšnėnai** **·**  Žemalė **·**  Užpelkiai |
Edmund I kujutatuna 13. sajandil kroonikas
**Edmund I** (ka *Eadmund*; 920 või 921 – 26. mai 946) oli Inglaste kuningas 27. oktoobrist 939 kuni oma surmani. 

Ta oli kuningas Edward Vanema ja tema kolmanda naise Kenti Edgiva vanim poeg, kuningas Alfred Suure lapselaps. Kui isa Edward 924. aastal suri, asus esmalt troonile Edmundi poolvend Æthelstan, kes aga suri lastetult 939. aastal. Poolvenna surma järel krooniti Edmund 939. aasta oktoobris uueks kuningaks.

Poolvend Æthelstan peetakse esimeseks kogu Inglismaa kuningaks (kaasaegne tiitel *Inglaste kuningas*), sest ta tungis üle Humberi jõe ja vallutas 927. aastal viikingite valitsetud Jórvíku kuningriigi (tänapäeva Yorkshire). Athelstani surma järel haaras Jórvíkus taas võimu Skandinaavia päritolu Dublini kuningas Olaf Guthfrithson, kes laiendas oma mõjuvõimu Mercia kirdeosas asunud kindlustatud linnadeni, mis on tuntud kui Viis Borough'd. Et Edmundil ei õnnestunud alul alasid tagasi võtta, oli piirkonna kaotus esimeseks suureks tagasilöögiks Wessexi dünastia võimule alates Alfred Suurest. Olukord muutus pärast Olafi surma 941. aastal: 942. aastal võttis Edmund tagasi Viis Borough'd ja taastas 944. aastal võimu kogu Inglismaa üle, tõugates võimult Jórvíkus valitsenud skandinaavlased. 

Samuti kindlustas ta Æthelstan saavutatud ülemvõimu teiste Briti võimukandjate üle, rüüstades näiteks 945. aastal skandinaavlaste leeris olnud Strathclyde'i kuningriiki. Samuti jätkas ta sõbralikke suhteid Mandri-Euroopa valitsejatega, kellest mitmed olid abielus tema poolõdedega. Edmundi valitsusajal algas ka 10. sajandi üheks olulisemaks ususündmuseks peetav benediktlaste kloostrireform. Ta nimetas Glastonburi kloostri abtiks Dunstani, kes koos Winchsteri Æthelwoldiga said reformiliikumise juhtideks.

Edmundil oli oma esimese naise Shaftesbury Elgivaga kaks poega Eadwig (ka Edwy) ja Edgar. Oma teise abikaasa Damerhami Æthelflædiga ta lapsi ei saanud. Edmund suri 946. aasta mais Gloucestershire'i krahvkonnas Pucklechurchis lindpriiga tekkinud kähmluse tagajärjel. Et tema pojad olid isa surma ajal liiga noored noored, asus troonile Edmundi noorem vend Eadred, kes valitses kuni oma surmani 955. aastal, mil trooni päris Edmundi poeg Eadwig. Viimase surma järel sai kuningaks Edmundi noorem poeg Edgar, tuntud kui Edgar Rahumeelne.

Välislingid
-----------

* Edmund I – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Edmund I Briti monarhia ametlikul kodulehel (inglise keeles)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Æthelstan** | **Inglaste kuningas**939–946 | Järgnev**Eadred** |
Əbülfaz Elçibəy, 1992
**Əbülfəz Elçibəy** [äbülf'äzz eltšib'äi] (24. juuni 1938 Kələki küla, Nahhitševan – 22. august 2000 Ankara) oli Aserbaidžaani poliitikategelane.

Tema tegelik nimi oli **Əbülfəz Qədirqulu oğlu Əliyev**, kuid ta muutis oma nime 1990. aastal, kui asus Aserbaidžaani Rahvarinde etteotsa. Ta ei ole Heydər Əliyevi sugulane: Əliyev on Aserbaidžaanis sageduselt teine perekonnanimi Maqomedovi (Magomedov) järel.

Nõukogude-aegsest dissidendist Elçibəyst sai Aserbaidžaani rahvarinde juht ning ta valiti 7. juunil 1992 esimeseks Aserbaidžaani mittekommunistlikuks presidendiks. Tollaseid presidendivalimisi peetakse seni ainsateks demokraatlike normidele vastavateks valimisteks Aserbaidžaanis.

Ametisse astus ta 16. juunil. Tema valitsus langes riigi sügava kriisi ajale. Paljud tema valitsuse töötajad osutusid korrumpeerunuteks ja ebakompetentseteks; sõjas Mägi-Karabahhi pärast saatis Aserbaidžaani ebaedu; rublatsoonis oli väga suur inflatsioon. Elçibəy tegevus põhjustas meelehärmi ka Venemaal. Tema valitsemisajal võeti kurss SRÜ-st eemaldumisele ning hakati lähenema Türgile, võeti kirillitsa asemel kasutusele ladina tähestik ja rubla asemel Aserbaidžaani manat (sõna *manat* tähistas varem ka rubla). 1993. aasta juunis oli Aserbaidžaan alla kirjutamas olulist lepet Lääne naftatootjate konsortsiumiga.

Enne kui nimetatud leping teoks sai, võttis isehakanud kolonel Suret Hüseynov (Venemaa jõustruktuuridesse kuuluvate isikute oletataval mahitusel) ette riigipöördekatse. Gəncə linnas toimunud relvavõitluses hukkus üle 60 inimese. Elçibəy kuulutas, et ei soovi Bakuud muuta "teiseks Tbilisiks" ja hoidus täiendavast verevalamisest. Türgi valitsuse soovitusel kutsus ta Bakuusse endise Aserbaidžaani Kommunistliku Partei juhi (1969–1982), NLKP Keskkomitee Poliitbüroo liikme (1982–1987) ja Nõukogude riigitegelase (1982–1987) Heydər Əliyevi, kes suurest poliitikast pagendatuna oli end sisse seadnud Nahhitševani Autonoomse Vabariigi eesotsas. Əliyev valiti seadusi rikkudes erakorraliselt Rahvusassamblee (*Milli Məclis*) liikmeks ja (tagasiastumisest teada andnud İsa Qəmbəri asemel) esimeheks.

Kuulnud, et tal pole mõtet loota armee toele Hüseynovi vastu, pages Elçibəy kodusesse Nahhitševani. Põhiseaduse järgi sai presidendi kohusetäitjaks seega Rahvusassamblee esimees Əliyev. Əliyev nimetas Bakuusse jõudnud Hüseynovi peaministriks, koormates ta ülesannetega, mida täita oli võimatu. Augustis korraldas Əliyev rahvahääletuse, mis avaldas Elçibəyle umbusaldust ja Elçibəy tagandati 1. septembril 1993.

1995. aastal süüdistati Elçibəyd kavatsuses kukutada president, Rahvarinne keelustati mõneks kuuks.

1997. aastal sai Elçibəy Əliyevilt loa Bakuusse naasta. Ta valiti opositsioonilise alliansi juhiks.

1998. aasta presidendivalimistel osalemisest Elçibəy protestiks protseduuri ebademokraatlikkuse vastu loobus.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**İsa Qəmbər** | **Aserbaidžaani president**1992-1993 | Järgnev**Heydər Əliyev** |
**Oskar Puhm** (17. aprill (4. aprill vkj) 1912 Tallinn – 28. märts 1990 Toronto) oli eesti vaimulik.

Lõpetas 1929. aastal eksternina Tallinna Poeglaste Humanitaargümnaasiumi. Õppis Tartu Ülikooli loodusteaduskonnas 1929, usuteaduskonnas aastatel 1929–1933 (lõpetas), oli noorim Tartu Ülikooli usuteaduskonna lõpetanu (20-aastane), õigusteaduskonnas 1934. Üliõpilasselts Concordia vilistlane.

Oli prooviaastal Keila, Tallinna Jaani ja Petseri Peetri kogudustes. Ordineeriti 18. veebruaril 1934 pastoriks.

Lääne-Harju praostkonna vikaarina teenis Paldiski kogudust 1933–1934. Tallinna Jaani koguduse 1. pihtkonna abiõpetaja 1934–1935. Tallinna Peetruse koguduse õpetaja 1935–1936. Rannamõisa abikoguduse õpetaja 1936–1937. Ranna koguduse õpetaja 1937–1944. 1934. aastal valiti ta edumeelsete kodanike valimisliidu kandidaadina Paldiski linnavolikokku, kuid siis liitus vapsidega. Kaitseliidu Keila malevkonna spordipealik. 1941–1943 oli ta Haabersti algkooli juhataja.

1944 märtsis astus Soome armeesse, oli Eesti vabatahtlike rügemendi JR/200 välipastor. 1944 septembris asus Rootsi, sealt edasi USA-sse ning 1948 Kanadasse.

Toronto koguduse asutaja ja õpetaja 1948–1982. Kanada praostkonna praost 1977–1982. Konsistooriumi assessor 1976–1982. Praost emeritus 1982.

Toronto Peetri kogudus ehitas endale kiriku

Viited
------

1. 1 2  Spordiväljakult kirikukantslisse. Rahvaleht, 20. veebruar 1934, nr. 21, lk. 4.
2. ↑  Pastor O. Puhm läks "vabsiks". Rahvaleht, 27. veebruar 1934, nr. 24, lk. 3.
3. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988

Kirjandus
---------

Eesti Evangeeliumi Luteri Usu Peetri kogudus Torontos 1948–1958 (koguduse 10. aastapäeva puhul välja antud album)
**Luule Epner** (neiupõlvenimega **Luule Liivaku**; sündinud 11. veebruaril 1953) on eesti teatriteadlane ja kirjandusteadlane.

Ta lõpetas 1971. aastal Tallinna 1. Keskkooli ja 1977. aastal *cum laude* Tartu Riikliku Ülikooli eesti keele ja kirjanduse erialal. 1984. aastal lõpetas samas aspirantuuri ja kaitses 1987. aastal filoloogiakandidaadi väitekirja. 

Ta on töötanud Tartu Riiklikus Ülikoolis / Tartu Ülikoolis vanemlaborandina (1977–1978), õpetajana (1978–1987), vanemõpetajana (1987–1990), dotsendina (1990–2002), professorina (2002–2007) ning alates 2007. aastast vanemteaduri ja dotsendina. Alates 2010. aastast on ta ühtlasi Tallinna Ülikooli eesti keele ja kultuuri instituudi dotsent, 2011. aastast ka Eesti Kirjandusmuuseumi vanemteadur.

Ta on õpetanud draamateooria, eesti näitekirjanduse ajaloo, teatriajaloo ja teatriteoreetilist kursust. Samuti on ta avaldanud artikleid eesti näitekirjanduse ja selle lavatõlgenduste kohta.

Tunnustus
---------

* 2003 Priit Põldroosi nimeline auhind
* 2013 Tartu Ülikooli medal
* 2017 Reet Neimari nimeline kriitikaauhind
* 2018 Valgetähe V klassi teenetemärk
* 2018 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia („Mängitud maailmad")
* 2018 Tartu ülikooli suur medal

Isiklikku
---------

Tema isa on tõlkija ja keeleuurija Uno Liivaku, poeg teatritegelane ja kunstiajaloolane Eero Epner.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. detsember 2013. Vaadatud 24. detsembril 2010.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Luule Epner Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
3. ↑  Eesti teatri biograafiline leksikon Tallinn 2000
4. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 5.12.2022.
5. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 19650
6. ↑  "Tartu Ülikooli suure medali kavalerid". Vaadatud 3.12.2022.

Välislingid
-----------

* Luule Epner Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
Patentsinise struktuurivalem
Patentsinise kristallid
E131-ga värvitud kommid
**Patentsinine** ehk **patentsinine V**, ka **sinine toiduvärv 5**, E-aine tähisega **E131** on asovärvide hulka kuuluv särava kergelt roheka taevasinise värvusega sünteetiline trifenüülmetaanvärvaine, mida kasutatakse toidule ja muudele ainetele, näiteks desinfitseerimisvahenditele värvuse andmiseks.

Patentsinise tähis värvainete indeksis on C.I. 42051, CAS-number on 3536-49-0.

Omadused
--------

Ühendi süstemaatiline nimetus on 4-[4,4′ -Bis(dietüülamino)-α-hüdroksü-benshüdrüül]-6-hüdroksü-bensool-1,3-disulfoonhappe sool. Esineb erinevate metallisoolade kujul:

* kaltsiumisoolana (C27H31N2O7S2)2Ca
* naatriumisoolana (C27H31N2O7S2)Na
* kaaliumisoolana (C27H31N2O7S2)K

Sinine pulber lahustub kergesti vees ja etanoolis. Happelises lahuses on patentsinine rohekaskollane, aluselises sinine. Patentsinine annab juba väikese värvikoguse puhul toidus sügavsinise värvitooni, kuid see pleegib päikese käes kiiresti.

Kasutamine
----------

Värvainet kasutatakse puuviljakonservides, jookides ja maiustustes, nagu suhkrust maiustused, glasuurid, marmelaadid ja kummikommid. Patentsinine on üks sinistest värvainetest, millega värvitakse sinine liköör Curaçao.

Meditsiinis kasutatakse kudede märgistamiseks, näiteks lümfivähi korral. Alkoholi baasil desinfitseerimisvedelikud, näiteks BODE Sterillium, on värvitud patentsinisega.

Kõrvaltoimed
------------

Kahtlustatakse patentsinise negatiivset mõju allergikutele. Eriti ohustavad värvaine kõrvaltoimed lapsi, kes tarbivad oma väikese kehakaalu kohta suhteliselt rohkem värvilisi maiustusi ja karastusjooke. Tüüpilised ülitundlikkusreaktsioonid on naha punetus ja sügelemine, mis võivad ilmneda mõne minutiga. Harva võib esineda anafülaktilist šokki, vererõhu langust ja hingamisraskusi.

Patentsinise kasutamine on sel põhjusel keelatud Norras, USAs ja Austraalias, samuti Uus-Meremaal ja Jaapanis.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 27. juuli 2020. Vaadatud 27. juulil 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Välislingid
-----------

* Patentsinine keemiliste ühendite andmebaasis PubChem
* Patentsinine värvainete andmebaasis Word Dye Variety

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Patentsinine** |
**Maasikas** on eesti perekonnanimi.

Austraalias oli perekonnanime Maasikas kandjaid 2014. aastal 30 isikut, Ameerika Ühendriikides oli sellenimelisi isikuid 13 ja Soomes 4.

Statistika Eestis
-----------------

2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Maasikas 179 inimesel: 83 mehel ja 96 naisel. Perekonnanimede levikult oli Maasikas meeste puhul 1065. kohal ja naiste puhul 984. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Maasikas vanuserühmas 0–4, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,83. Nimi oli kõige sagedasem Rapla maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 6,47 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Läänemaal Kullamaa, Kirbla, Vigala, Martna ja Lihula kihelkondades; Virumaal Haljala, Jõhvi, Rakvere, Simuna ja Viru-Nigula kihelkondades; Harjumaal Kose, Kuusalu, Harju-Jaani, Hageri ja Nissi kihelkondades ja Järvamaal Ambla, Koeru, Türi ja Järva-Madise kihelkondades 21 korral nimeks Masikas ja Masikass (normaliseeritult Maasikas).

Nimede eestistamisel võeti perekonnanimi Maasikas 1940. aastal kasutusele isikute poolt, kes kandsid varem nime Masikal ja Mose.

Nime kandjaid
-------------

* Hugo Martin Maasikas, eesti elektroonilise muusika looja (1990–)
* Matti Maasikas, Eesti diplomaat (1967–)
* Mirjam Maasikas, eesti klaasikunstnik (1916–1992)
* Uno Maasikas, eesti ajakirjanik (1931–2019)

Viited
------

1. ↑  Maasikas Surnames. Vaadatud 28. jaanuar 2024.
2. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika. Maasikas. Vaadatud 28. jaanuar 2024.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Maasikas.
4. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Maasikas.

Välislingid
-----------

* Maasikas statistikaameti andmebaasis
|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Virvyčia** |

**Virvyčia** ( ka **Virvytė**) on jõgi Leedus Žemaitijas, Venta jõe vasakpoolne lisajõgi.

Jõe pikkus on 131,1 km ja valgla on 1144 km², jõe lang on 0,88 m/km. Varduva suubub Ventasse 182,5 kilomeetri kaugusel selle suudmest.

Virvyčia algab Šilalė rajoonist Laukuva alevi lähistelt Biržulise järvest. Jõgi kannab ülemjooksul **Varnelė** nime. Varniai all suubub jõgi Lūkstase järve; sellest alates kannab jõgi Virvyčia nime. Edasi voolab jõgi läbi Telšiai rajooni, läbides Janapolėt, Biržuvėnaid ja Tryškiaid. Viimase juures asub jõel ka 1951. aastal rajatud hüdroelektrijaama juures suurim pais. Seejärel voolab jõgi Akmenė rajooni ja Mažeikiai rajooni piiril, läbides Kairiškiai küla. Jõgi suubub Ventasse Mažeikiai rajoonis 224 kilomeetri kaugusel selle suudmest.

Virvyčia läbib ülemjooksul Varniai regionaalparki, alamjooksul aga Venta regionaalparki. Org on ülemjooksul 50–60, alamjooksul aga 800 meetrit lai. Jõgi ise on ülem- ja keskjooksul 4–12 meetri laiune, alamjooksul aga 30 meetri laiune. Virvyčial asub 13 vesiveskit ja kuus hüdroelektrijaama. Jõe kaldal asub kolm linnamäge, ka asub Biržuvėnais jõe kaldal mütoloogias kajastatud Laumės pėda allikas.

* Paljand Virvyčia alamjooksulPaljand Virvyčia alamjooksul
* Skleipiai hüdroelektrijaama tammSkleipiai hüdroelektrijaama tamm
* Kapėnai hüdroelektrijaamKapėnai hüdroelektrijaam

Välislingid
-----------

* Virvyčia jõest
Ortseiiniga värvitud šalottsibula (*Allium ascalonicum*) kromosoomid
Kromofoorne rühm 7-hüdroksü-2-fenoksasoon
Kromofoorne rühm 7-amino-2-fenoksasoon
Kromofoorne rühm 7-amino-2-fenoksasiin
**Ortseiin** on taimne samblikes sisalduv värvaine, tegelikult segu, milles kromatograafiliselt on võimalik eristada 14 ainet. Ortseiini ekstraheeritakse samblikuvärvist orsellist.

Rahvusvahelises värvainete indeksis on ortseiini tähis C.I. Natural Red 28. Ühendi CAS-number on 1400-62-0, keemiline valem C28H24N2O7.

Omadused
--------

Ortseiin on pruunikaspunane mikrokristalliline pulberjas värvaine (orsell on purpurne), mis praktiliselt ei lahustu vees, benseenis, kloroformis või eetris. Värvainet saab kasutada lakmusena, sest alkoholis, atsetoonis ja äädikhappes lahustudes omandab see punase värvuse ning lahjendatud alustes sinivioletse värvuse.

Komponendid
-----------

Ortseiini erinevad keemilised komponendid tegi kindlaks 1950. aastatel Hans Musso. Allpool on toodud neist mõne struktuurivalemid.

* α-Amino-orceinα-Amino-orcein
* α-Hydroxy-orceinα-Hydroxy-orcein
* β-Amino-orceinβ-Amino-orcein
* β-Hydroxy-orceinβ-Hydroxy-orcein
* β-Amino-orceiniminβ-Amino-orceinimin
* γ-Amino-orceinγ-Amino-orcein
* γ-Hydroxy-orceinγ-Hydroxy-orcein
* γ-Amino-orceiniminγ-Amino-orceinimin

Kasutamine
----------

Kasutatakse mikroskoopias kromosoomide, elastsete kiudude, B-hepatiidi antigeenide ja vaseühendiga valkude värvimiseks nende nähtavakstegemiseks.

Ortseiin toiduvärvina (tähis E121 enne 1977. aastat ja E182 hiljem) keelati 1977. aastal kui potentsiaalne kantserogeen.

Viited
------

1. ↑  N. Eastaugh, V. Walsh, T. Chaplin, R. Siddall. Pigment Compendium: A Dictionary of Historical Pigments. lk 283
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. oktoober 2018. Vaadatud 19. juunil 2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
6. ↑
Süsinikterasest nahktupega puss
Tavapärane põhjamaade puss kasepuust peaga
**Soome puss** (soome keeles *puukko*) on traditsiooniline Soome või Skandinaavia stiilis pussnuga, mis on tuntud puutööriist.

Soome pussi kuju pärineb rauaeelsest ajast. Skandinaavias on leitud pronksist ja rauast nuge, mis ehituselt Soome pussist ei erine. 10.–12. sajandil olid sellised noad levinud kõikjal Põhja-Euroopas, kaasa arvatud Põhja-Venemaal. Soome puss hakkas teistest Põhja-Euroopa nugadest erinema ja rahvuslikuks sümboliks kujunema suhteliselt hilja, 17. sajandi lõpus ja 18. sajandil.

Kainuu maakonnast Hyrynsalmist pärit relvasepp Kalle Keränen õppis nugade valmistamist Fiskarsis 1867–1868 Sheffieldist pärit inglasest sepa Thomas Woodwardi juures. Seejärel avas Keränen oma ettevõtte Kainuun Puukko, mis hakkas kõige uuemaid metallitöötehnikaid kasutades tootma väliselt traditsioonilisi nuge. Neid hakati nimetama Woodwardi järgi *tommi puukko*.

Soomlased kasutasid pussi külmrelvana talvesõja ajal. See tekitas Punaarmees laialdast hirmu. Punaarmee komandörid rääkisid alluvatele hirmujutte Soome pussi kasutamisest, et neid distsiplineerida. Soome pussi eeskujul töötati NSV Liidus välja niinimetatud luuraja nuga (NR-40, ***н**ож **р**азведчика 19**40***).

Kui teise maailmasõja ajal saadeti okupeeritud Eestisse eestlastest koosnenud luuresalk Erna, jätsid nad tapetud punaväelaste juurde Soome pussi, et kohalikke süüdistama ei hakataks.

1977. aastal keelustati Soomes pusside kaasaskandmine linnades. Kuid selle seaduse täitmist ei nõuta väga rangelt. Näiteks ehitustöölised käivad sageli lõunal, endal puss riietel nähtaval kohal rippumas, ja põhjas on tavaline, et jahimehed liiguvad ringi täies jahiriietuses, mille hulka kuulub puss.

Soome puss on tänapäeval ainus tsiviilese, mida sõjaväelased võivad oma vormi juures avalikult kanda. Enamik noorsõdureid tuleb sõjaväkke oma pussiga. Sõdurid, allohvitserid ja kadetid kannavad vormi juures sageli graveeritud või muul viisil kaunistatud pussi, mis tähistab seda, et nad on läbinud väljaõppe. Selle poolest erineb puss pistodast, mida kaasas ei kanta. Pussi kaasaskandmist põhjendatakse vajadusega omada käepärast tööriista.

Tänapäeval on Soome pussid levinud suveniirid.

Viited
------

1. ↑  ERNA legendid ja tegelikkus. Ülo Jõgi. Teine trükk. Tallinn 2006
2. ↑  Erna dessant - Erna retk
Hooke'i seadus: vedru pikenemine on võrdeline mõjuva jõuga
**Hooke'i seadus** on füüsikaseadus, mis ütleb, et vedru kokkusurumiseks või pikemaks venitamiseks pikkuse {\displaystyle \Delta l} jagu vajaminev jõud {\displaystyle F} on selle pikkusega proportsionaalne (võrdeline) ehk {\displaystyle F\propto \Delta l}. Teisalt on elastsusjõud {\displaystyle F\_{e}}, mis takistab vedru pikemaks venitamist või kokkusurumist, võrdvastupidine venitava/suruva (deformeeriva) jõuga {\displaystyle F} ehk {\displaystyle F\_{e}=-F\Rightarrow F\_{e}\propto -\Delta l}. Võttes kasutusele võrdeteguri {\displaystyle k}, saame seaduse kirjutada kujul:

{\displaystyle \quad F\_{e}=-k\,\Delta l},
kus tegurit {\displaystyle k} nimetatakse vedru jäikuseks.

Seadus sellisel kujul kehtib ainult väikeste deformatsioonide korral (vt proportsionaalsuspiir).

Seadus on nimetatud 17. sajandi füüsiku Robert Hooke’i järgi, kes mainis seda seadust 1676. aastal esimesena ladinakeelse anagrammina "ceiiinosssttuv". Oma anagrammi lahenduse ja selgituse avaldas Hooke kaks aastat hiljem (1678). Seal oli seadus kirjas kujul *"ut tensio, sic vis"*, mis tõlgituna tähendab "kuidas pikenemine, nii jõud" või "pikenemine on võrdeline jõuga".

Üldistatud Hooke'i seadus
-------------------------

Üldistatud Hooke’i seadus isotroopse ideaalselt elastse keha jaoks on kirjapandav järgmiselt:

{\displaystyle {\begin{cases}\varepsilon \_{x}={\frac {1}{E}}[\sigma \_{x}-\nu (\sigma \_{y}+\sigma \_{z})],\quad \gamma \_{xy}={\frac {1}{G}}\tau \_{xy}\\\varepsilon \_{y}={\frac {1}{E}}[\sigma \_{y}-\nu (\sigma \_{x}+\sigma \_{z})],\quad \gamma \_{yz}={\frac {1}{G}}\tau \_{yz}\\\varepsilon \_{z}={\frac {1}{E}}[\sigma \_{z}-\nu (\sigma \_{x}+\sigma \_{y})],\quad \gamma \_{zx}={\frac {1}{G}}\tau \_{zx}\end{cases}}},

kus

* {\displaystyle \varepsilon } on normaalmoone,
* {\displaystyle E} on normaalelastsusmoodul,
* {\displaystyle \sigma } on normaalpinge,
* {\displaystyle \nu } on Poissoni tegur,
* {\displaystyle \gamma } on nihkemoone,
* {\displaystyle G} on nihkeelastsusmoodul,
* {\displaystyle \tau } on nihkepinge.

Viited
------

1. ↑  See , where one can find also an anagram for catenary.
2. ↑  Robert Hooke (1678). *De Potentia Restitutiva*. London.
EMT lühiskeem. Tõlge prantsuse keelest: *perte de polarité apico-basale* - raku polaarsuse kadumine; *gain de proténes mésenchymateuses* - mesenhümaalsete valkude taseme suurenemine; *composants de la* m*embrane apicale* - apikaalse (pindmise) membraanidomääni komponendid; *composants de la membrane basolatérale* - basolateraalse (alumise) membraanidomääni komponendid; *jonctions serrées* - tiheliidused; *jonctions interstitielles* - aukliidused; *cadhérin E* - E-kadheriin; β-*caténin* - beeta-kateniin; *integrinés épithéliales* - epiteelile iseloomulikud integriinid; *filaments intermédiaires de cytokératine* - tsütokeratiinidest intermediaarsed filamendid; *cadhérin N* - N-kadheriin; *integrinés mésenchymateuses* - mesenhüümile iseloomulikud integriinid; *vimentine* - vimentiin; *cytosquelette d'actine* - aktiinist tsütoskelett; *fibres de stress d'actine* - aktiinist stressifiibrid; *membrane basale* - basaalmembraan.
**Epiteel-mesenhüüm-üleminek** ehk **epiteliaalne-mesenhümaalne üleminek** on kujult polariseeritud, väheliikuvate rakkude (epiteeli- või epiteelisarnaste rakkude) muundumine liikuvamateks rakkudeks (nn mesenhümaalse fenotüübiga rakkudeks, milleks on sageli fibroblastid). Erialases kirjanduses tähistatakse epiteel-mesenhüüm-üleminekut sageli kujul **EMT** (T on tulnud ingliskeelsest sõnast *transition*).

EMT kulgu saab jälgida, tuvastades immunohistokeemiliselt epiteelirakkudele või fibroblastidele omaste valkude (biomarkerite) taset koeproovis: EMT käigus väheneb rakkudes nt E-kadheriini, tsütokeratiini ja laminiini sisaldus ning kasvab N-kadheriini, vimentiini ja fibronektiini sisaldus. EMT võib esineda nii organismi normaalse talitluse käigus kui ka patoloogiliste seisundite korral – näiteks embrüo arengu jooksul või vähirakkude puhul, kui ravi suhtes resistentsed rakud asuvad moodustama metastaase, lahkudes vähi algkoldest.

Viited
------

1. ↑  Veski, Mihkel (2018). "Neuraalsete eellasrakkude spetsiifilise RIC8 defitsiidi mõju hiire kõva suulae arengule" (PDF). *TÜ bakalaureusetöö*. Vaadatud 13.10.2023.
2. ↑  "Epiteel-mesenhümaalne üleminek: funktsioon, roll ja haigused". 23. juuli 2020. Vaadatud 13. oktoobril 2023.
3. ↑  Arend, Andres; Aunapuu, Marina (2012). "E-kursuse Histoloogia materjalid" (PDF). *TÜ*. Vaadatud 13.10.2023.
4. ↑  Kalluri, Raghu; Weinberg, Robert A. (2009). "The basics of epithelial-mesenchymal transition". *The Journal of Clinical Investigation*. **119** (6): 1420–1428. DOI:10.1172/JCI39104. ISSN 1558-8238. PMC 2689101. PMID 19487818.
5. ↑  Zeisberg, Michael; Neilson, Eric G. (2009). "Biomarkers for epithelial-mesenchymal transitions". *The Journal of Clinical Investigation*. **119** (6): 1429–1437. DOI:10.1172/JCI36183. ISSN 1558-8238. PMC 2689132. PMID 19487819.
Jüri Ennet 2019. a oma töökabinetis.
Jüri Ennet 2021. aasta Arvamusfestivali teadusalal
**Jüri Ennet** (sündinud 25. augustil 1943 Väike-Kõpu vald Matsimaa talu) on eesti arst ja poliitik, erakonna Eesti Keskerakond liige.

Nimepilt "Jüri O.-M. Ennet" kajastab tema vanemate nimesid: Oskar ja Reet Maris.[*viide?*]

Ta on lõpetanud Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna nii psühhiaatri kui ka spordiarstina ning mõlemal alal ka praktiseerinud. Ta on riiklikult tunnustatud kohtupsühhiaatriaekspert. Ta on olnud ka Eesti Eriolümpia arst ja õppejõud, õpetades psühhiaatriat, kliinilist psühholoogiat ja kohtupsühhiaatriat. 

Jüri Ennet on töötanud üle 20 aasta Tallinna Psühhiaatriahaigla psühhiaatri ja osakonnajuhatajana.

2009. aasta seisuga on Ennet Ida-Tallinna Keskhaigla Hooldusravikliiniku juhataja ning kuulub ka sama haigla nõukogusse. Selle kõrvalt töötab ta õppejõuna Sisekaitseakadeemias, kohtupsühhiaatriaeksperdina ja ka oma erapraksises (FIE Jüri Ennet – Gratia).

Jüri Ennet on Tallinna Arstide Liidu liige, aastatel 1999–2005 kuulus ta ka selle juhatusse.

Isiklikku
---------

Ennet on abielus ja tal on kolm tütart.
Tema isa vennad olid Artur Ekbaum ja Juhan Ekbaum.

Loometöö
--------

Jüri Ennet on mänginud psühhiaatrit minisarjas "Täna õhtul Leo Põld".

Viited
------

1. ↑  Ida-Tallinna Keskhaigla koduleht
2. ↑  Ida-Tallinna Keskhaigla koduleht
3. ↑  Jüri Ennet
4. ↑  Tallinna Arstide Liit
5. ↑  ""Kõige suurem sõber" Leo Põld jõuab lõpuks ekraanile". *Eesti Ekspress*. 23.10.2011. Vaadatud 22.08.2021.

Kirjandus
---------

* Erlend Ferdinand Vennola. *Nõnda kisendas Vaikus*, 2017.

Välislingid
-----------

* Jüri Ennet "Hallo, Kosmos!", Raadio 2, 9. detsember 2012
* Geni Jüri O.-M. Ennet
**Znamjanka** (ukraina Знам'янка) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Kirovohradi oblastis, Znamjanka hromada keskus. Linn asub 38 km oblasti keskusest Kropõvnõtskõist kirdes.

Ajalugu
-------

Znamjanka asutati 1869. aastal raudteejaamana ja sai nime lähima küla järgi, mille asutasid 1730. aastal Orjoli provintsist pärit immigrandid.

1886. aastal elas siin 143 ja 1913. aastal 6 tuhat

Ukraina Vabadussõja ja Nõukogude-Ukraina sõja ajal 1917-1921 oli Znamianka Ukraina Rahvavabariigi ja Kholodnõi Jari Vabariigi kontrolli all. 1920. aastal vallutas Nõukogude armee linna kolmandat korda

monument Holodomori ohvritele
Holodomori ja nõukogude repressioonide ajal suri Znamjankas vähemalt 800 elanikku, 1938. aastal anti sellele linna staatus.

Teise maailmasõja ajal oli linn 5. augustist 1941 kuni 9. detsembrini 1943 natside poolt okupeeritud.

Pärast Teist maailmasõda ehitati 1952. aastal uus raudteejaam, 1960. aastatel viiekorruselised elamud, 1977. aastal linna kultuuripalee ja 1980. aastatel üheksakorruselised elamud.

Ida-Ukraina sõja ajal osales vaenutegevuses üle 1000 Znamjanka elaniku, hukkus 12, kellest ühe (Viktor Goloy) järgi nimetati kesktänav.

Suuremahulise sissetungi ajal Ukrainasse sai Znamjankast varjupaik mitmele tuhandele riigi kaguosast pärit põgenikule.

Viited
------

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Znamjanka** |

*
**Kati Kivitar** (sündinud 25. mail 1977) on eesti koreograaf ja lavastaja.

Ta on lõpetanud 1995. aastal Tartu 8. Keskkooli, 2000. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli koreograafia erialal ja 2007. aastal Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia teatrikunsti erialal lavastajana. Ta on õppinud aastatel 2000–2003 Tallinna Tallinna Pedagoogikaülikooli magistriõppes kultuuriajalugu ja 2006–2008 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli magistriõppes.

Aastatel 1995–1996 töötas Kati Kivitar Tartu Lasteteatris näitlejana ning 1996. aastal oli vabakutseline koreograaf-lavastaja ja liikumisjuht. Aastatel 1996–1997 töötas TV3-s režissööri assistendina. Aastatel 1996–2000 oli ta Eesti Tantsuagentuuri algatusmeeskonna liige, tantsija ja koreograaf. Aastatel 1997–2002 seadis Salong-Teatri lavastustele liikumist ja tantse. 2006. aastal oli ta Theater MOGULI Balti regiooni produktsiooni konsultant, aastatel 2007–2010 vabakutseline lavastaja.

Aastatel 2008–2011 oli Kati Kivitar Rakvere Teatris lavastaja. 2010. aastast töötab ta rahvusooperi Estonia näitejuhina. Ühtlasi on ta 2011. aastast ka Tallinna Ülikooli (sh Tallinna Ülikooli Balti filmi, meedia ja kunstide instituudi näitlemise ja dramaturgia) lektor.

Kati Kivitar on loonud koreograafiat ka sellistele eriprojektidele nagu Eesti Vabariigi 91. aastapäeva kontsert-vastuvõtt Jõhvi kontserdimajas (koos Üllar Saaremäega) 24. veebruaril 2009 ning rattaballett, koreograafiline etüüd 60 jalgratturile "Otse vaadates ei näe te tihti midagi" Rakveres Arvo Pärdi monumendi "Noormees jalgrattaga muusikat kuulamas" avamisel helilooja 75. sünnipäeval, 11. september 2010.

Kati Kivitar on mänginud Kanada-Briti telesarjas „Zero Hour" (2005) ja filmis „Nõid" (2006, Mosfilm).

Auhinnad
--------

* 2014 Eesti Teatriliidu aasta lavastuse auhind (lavastuse "Tannhäuser" lavastusmeeskonna liige)

Viited
------

1. 1 2 3 4  Kati Kivitar. Eesti Lavastajate ja Dramaturgide Liidu veebisait.
2. ↑  Noormees jalgrattal muusikat kuulamas. Taavi Varmi video. VarmStudio.com.
3. ↑  Grünfeldt, Inna. Noor Arvo Pärt jalgrattaballeti keerises. Virumaa Teataja, 10. september 2020.