recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kase kooli on 1786. aastal esmamainitud suitsutares asuva Suure-Jaani kihelkonna Taevere (Kase) koolina. See asunud ühes viletsas Vihu saunas, kuhu õppimisele ülesantud oli 9 last, kuid katsumise ajal olla seal kõigest 3 last olnud. Kes seal kooliõpetaja olnud – ei ole teada. 1807. aastal pandud kool Nõmme tallu ja kooliõpetajaks selle talu perenaine Marry Siem. See olnud rahvuselt lätlane, kuid kõnelenud ka eesti ja saksa keelt. M. Siem olnud õpetaja kuni 1830. aastani. Tema aegu viidud lapsed enne kooli panemist kirikuõpetaja juure katsumisele ja kes „rumalad" olnud, s.o pole mõistnud lugeda, saadetud määramata aja peale kooli. Kooliõpetaja saanud tasuks iga lapse pealt teatud arv vilja, peale selle olnud tal veel kasutamiseks maa, mille eest pidanud aga mõisale tegu tegema. Kooliaeg pidanud kestma mardipäevast kuni lihavõttepühadeni. Järgmine õpetaja olnud Ann Tõhker (1830–1834). 1834. aastal toodud kool Kadaka tallu ja õpetajaks pandud Jaan Nõmmik. See olnud kooli peal kõigest kolm aastat ja läinud ära Võrumaale Karaskisse vene kiriku köstriks.

Selle järele pannud kirikuõpetaja Schnell kooliõpetajaks Jaan Nõmmiku venna Taaveti tema ilusa lauluhääle pärast. Taavet Nõmmik olnud seal õpetaja aastatel 1837–1859. 1846. aastal toodud kool Kase tallu, kus see ka 1929. aastal asus. Julius Nõmmik Taaveti poeg (19.12.1840 – 1907) olevat olnud Kase kooli õpetaja aastatel 1859–1887. Tema poeg Jüri Nõmmik (06.11.1866–23.11.1929) oli Taewere w. Kase kooli juhataja aastatel 1887–1929.

Välilingid
----------

*
**Łošyca** (vene keeles *Lošitsa*, transkribeerituna **Lošõtsa**) on Minski linnaosa, mis asub linna lõunaosas Leninski rajooni territooriumil. Linnaosa ühendavad ülejäänud linnaga bussid ja trollibussid, seal asub ka Łošyca raudteepeatus.

Linnaossa jääb Łošyca jäärak, kus NKVD üksused hukkasid 7-10 tuhat inimest. Aastal 2009 kavandasid linnavõimud seoses linnaosa rajamisega jääraku täitmist ja selle asemele autotee rajamist, ent üldsuse vastuseisu tõttu jäid need plaanid teostamata.

Ajalugu
-------

Łošyca on tekkinud Łošyca Lubanskaha küla kohale, mille juures asus ka Łošyca mõis. Nõukogude perioodil hakkas see kandma nime Łošyca 1. Külas asus juurviljakasvatuse ja kartulikasvatusega tegelev katsemajand. Aastal 1985 arvati küla maad Minski koosseisu. Aastal 2015 algasid seal ehitustööd. Algselt kavandati küla maadele neli mikrorajooni, hiljem otsustati neid sinna rajada aga kuus.

Viited
------

1. ↑  "В Лошицком яре завершился митинг памяти жертв сталинских репрессий". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. märts 2018. Vaadatud 4. märtsil 2018.
2. ↑  "Бульдозеры надвигаются на Лошицкий Крест памяти сталинским жертвам". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. november 2014. Vaadatud 4. märtsil 2018.
3. ↑  "Лошица прирастет еще шестью микрорайонами". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. september 2018. Vaadatud 4. märtsil 2018.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Lošõtsa**
 |
**SA Tartu Vaimse Tervise Hooldekeskus** on sotsiaalteenuseid osutav asutus Tartus.

Sihtasutus Tartu Vaimse Tervise Hooldekeskus on Vaimse Tervise Hooldekeskuse õigusjärglane. Sihtasutuse asutamisotsuse tegi Tartu linnavolikogu 13. veebruaril 2003.

Teenused
--------

Tartu Vaimse Tervise Hooldekeskuse tegevuse eesmärk on psüühikahäiretega ja eakate inimeste elukvaliteedi parandamine või säilitamine. Sel eesmärgil osutab Tartu Vaimse Tervise Hooldekeskus järgmiseid teenuseid:

* Eakate hooldus
* Igapäevaelu toetamise teenus
* Toetatud elamise teenus
* Töötamise toetamise teenus
* Rehabilitatsiooniteenus

Rehabilitatsiooniteenuse osutamiseks töötab Tartu Vaimse Tervise Hooldekeskuses rehabilitatsioonimeeskond.

Teadustegevus
-------------

31. oktoober – 1. november 2007 toimus rahvusvaheline konverents teemal "Rehabilitatsiooni tulemuslikkuse mõõtmine". Ettekannetega esinesid rehabilitatsiooni arendajad järgmistest asutustest:

* Elva Haigla, Elva, Eesti
* Tartu Emajõe Kool, Tartu, Eesti
* Helsingi Rehabilitatsiooni Sihtasutus, Helsingi, Soome
* Jelgava Sotsiaalhooldekeskus, Jelgava, Läti
* Lundi Ülikool, Lund, Rootsi
* Malmö Ülikool, Malmö, Rootsi
* Šiauliai Psühhiaatriahaigla, Šiauliai, Leedu
* Sotsiaalkindlustusamet, Tallinn, Eesti
* Tartu Ülikool, Tartu, Eesti
* Tervise Arengu Instituut, Tallinn, Eesti
* Tartu Vaimse Tervise Hooldekeskus, Tartu, Eesti

27.–28. novembril 2008 toimus rahvusvaheline konverents teemal "Rehabilitatsioon ja toetavad teenused. Parimad näited Eestis, Soomes ja Rootsis".

Välislingid
-----------

* Tartu Vaimse Tervise Hooldekeskuse koduleht
**Ehte Orlova** (aastani 1983 **Ehte Sirel**, 1983–1985 **Ehte Väljataga**, sündinud 18. detsembril 1953 Tartus) on eesti arstiteadlane ja patofüsioloog.

Elulugu
-------

Ehte Orlova on inseneri ja koorijuhi tütar.

Ta on lõpetanud 1972. aastal Elva Keskkooli ning 1978. aastala Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna spordimeditsiini osakonna ja 1987 TRÜ aspirantuuri, meditsiinikandidaat (1992, Vene TA Patoloogia Instituut), väitekiri "Активация системы опиоидных пептидов при адаптации к физической нагрузке и периодической гипоксии ". Aastatel 1978–1979 õppis ta spordimeditsiini internatuuris Tartus. 

Aastatel 1979–1982 oli üleliidulise õppe-treeningkeskuse "Otepää" arst, 1988–1990 TÜ arstiteaduskonna patoloogia füsioloogia kateedri assistent, 1990–1992 vanemõpetaja, 1993– ÜMPI patofüsioloogia õppetooli vanemassistent.

Teadustöö
---------

Uurinud stressreaktsiooni kahjustavate efektide ja stressi limiteerivate faktorite seoseid, selleks töötas 1982–1992 ka Moskvas Üldise Patoloogia ja Patofüsioloogia Instituudis ning Üleliidulises Vaimse Tervise Keskuses. Kuulub professorite F. Z. Meersoni ja Atko Viru koolkonda. Üle 30 teadustrükise.

Tunnustus
---------

* 2013 Tartu Ülikooli aumärk

Viited
------

1. 1 2 3 4  *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013
2. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 8.12.2022.

Teoseid
-------

* Prevention and Elimination of Heart Arythmias by Adaptation to Intermitten High Altitude Hypoxia (kaasautor). // Clinical Cardiology 10 (1987) 12
* Антиаритмическое действие стресс-лимитирующих факторов даларгина и феназепама (kaasautor). // Химико-фармацевтический ж. 23 (1989) 9
* Exercise Induced Changes of Endorphine Contents in Hypothalamus. Hypophys, Adrenals and Blood Plasma (kaasautor). // Int. J. Sports Medicine 12 (1991) 5
* Intracellular energetic units in muscle cells (kaasautor). // Biochem. J. 356 (2001) 1
* Lack of dystrophin is associated with altered integration of mitochondria and ATPases in slow-twitch muscle cells of MDX mice (kaasautor). // Biochim. Biophys. Acta. 1505 (2001), 2–3
* Compartment of energy metabolism in atrialmyocardium of patient sundergoing cardiac surgery (kaasautor). // Molecular Cellular Biochem. 271 (2005) 1–2.

Kirjandus
---------

* Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 120
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Juraj Blanár
**Juraj Blanár** (sündinud 19. mail 1966 Žilinas, Tšehhoslovakkias) on Slovakkia poliitik, Slovakkia Rahvusnõukogu liige aastast 2010 ja aastatel 2002–2006. Slovakkia Rahvusnõukogu aseesimees aastast 2020. Erakonna "Suund — sotsiaaldemokraatia (SMER)" aseesimees. 25. oktoobrist 2023 Slovakkia välis- ja Euroopa asjade minister.

Biograafia
----------

1991. aastal lõpetas insenerina Žilina ülikooli ehitusosakonna (transport ja side). Õppis ka Taanis Aalborgi Ülikooli Geotehnilises Instituudis (1993-1994) ja Suurbritannias Birminghami ja Astoni ülikoolide ehitusteaduskondades (1996). Enne poliitilise karjääri alustamist töötas ehitusettevõttes kodulinnas Váhostavis.

2002 valiti erakonna SMER liikmena Slovakkia parlamenti (kuni 2006), uuesti alates aastast 2010, parlamendi aseesimees aastast 2020. Erakonna "Suund — sotsiaaldemokraatia (SMER)" aseesimees. 2005-2017 Žilina piirkonna administatsiooni juhataja.

Alates 25. oktoobrist 2023 Slovakkia välis- ja Euroopa asjade minister.

Suhtumine Ukraina sõtta
-----------------------

Ta on nimetanud Ukraina sõda "konfliktiks Venemaa ja USA vahel." 2014. aastal väitis ta Donbassi sõda kommenteerides, et "Ukraina valitsus võitleb omaenda elanike vastu", ning nentis ka, et "konflikt" on Ukraina siseasi ja keegi ei saa mõjutada Slovakkiat poolt valima. Samuti väljendas ta vajadust "tagada Ukraina venekeelsete elanike õigused." Niinagu Slovakkia peaminister Robert Fico, on Blanar vastu relvade üleandmisele Ukrainale, öeldes, et see "nõrgestab Slovakkia kaitset." Blanari sõnul Ukraina juhid "vaikivad Ukraina äärmuslikust natsionalismist."

Viited
------

1. ↑
2. ↑
Kool nr. 63
**Vałhahradzkaja tänava mikrorajoon** (vene keeles *Volgogradskaja mikrorajon*, transkribeerituna **Mikrarajon vulitsõ Valgagradskaja**) on Minski linnaosa, mis asub linna põhjaosas Pieršamajski rajooni territooriumil Vałhahradzkaja tänava (Вуліца Валгаградская), Kiedõška (Вуліца Кедышкі), Tolbuhhini (Вуліца Талбухіна) ja Knorini (Вуліца Кнорына) vahelisel alal.

Linnaosa koosneb nelja- ja viiekorruselistest hoonetest, millest osad on paneelelamud. Hooned asuvad põhiliselt tänavate ääres, linnaosa keskele jääb aga haljasala, kus asuvad koolid ja lasteaiad. Vałhahradzkaja tänava ääres asub kahekorruseline kaubandus-teeninduskompleks.

Ajalugu
-------

Linnaosa ehitati aastatel 1958–1963. Linnaosa projekt võitis vabariiklikul konkursil ja selle järgi rajatigi mikrorajoon, mis oli algselt eksperimentaalne. Linnaosa ehitamisel katsetati erinevaid meetodeid ja korrusmajade tüüpe, funktsionaalseid ja ehituslikke lahendusi ning elurajoonide rajamise printsiipe, mida sooviti hiljem uute analoogsete rajoonide rajamisel rakendada. Hiljem rajati aastal 1966 Tolbuhhini tänava äärde veel üheksakorruselised elumajad, kuhu said korteri samas linnaosas töötavad teenistujad. Kuna linnaosa oli katsepiirkond, siis kujunesid paljudes majades elamistingimused ebamugavateks ja nõnda asuti sealseid maju kaheksakümnendate aastate lõpus massiliselt renoveerima.

Viited
------

1. ↑  Архітэктура Беларусі: Энцыклапедычны даведнік. — Мн.: БелЭн, 1993. — 620 lk.: іл. — ISBN 5-85700-078-5.
|  |  |
| --- | --- |
| 87 | 
1818321882 |
| Fr
<223> |
| Frantsium |

**Frantsium** on keemiline element järjenumbriga 87.

Kõik ta isotoobid on radioaktiivsed. Pikima poolestusajaga (21,8 minutit) on isotoop massiarvuga 223. See poolestusaeg on kõige lühem kõigi esimese 105 elemendi seas. Erinevalt elementidest järjenumbriga üle 105, mis on piisavalt vähe uuritud, et poleks võimalik välistada seni avastamata pikema poolestusajaga isotoopide olemasolu, on frantsiumil avastamata pikaealiste isotoopide olemasolu ebatõenäone, mistõttu frantsium on üldse kõige ebastabiilsem teadaolev element.
Frantsium-223 esineb väikeses koguses looduses, kus ta tekib aktiiniumi radioaktiivsel lagunemisel. frantsiumi söömine teeb sita lahti.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **frantsium** |



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Keemiliste elementide perioodilisussüsteem |
| --- |
| Metallid | Poolmetallid | Väärisgaasid | Mittemetallid | Leelismetallid | Leelismuldmetallid | Lantanoidid | Aktinoidid |
| Liitium - Naatrium - Kaalium - Rubiidium - Tseesium - Frantsium |

 |
**Maria-Kristiina Lotman** (sündinud 28. septembril 1974) on eesti klassikaline filoloog ja tõlkija.

Haridus
-------

Ta lõpetas 1997. aastal Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia bakalaureuseõppe ja 1999. aastal magistriõppe. 2003. aastal sai ta doktorikraadi klassikalises filoloogias väitekirjaga "Jambiline trimeeter: värsisüsteemid, meetrum, rütm, semantika". Tema peamiseks uurimisvaldkonnaks on värsiõpetus, eelkõige antiikvärss ja eesti värss tüpoloogilisest vaatenurgast ning värsisemantika.

Töökäik
-------

1997–2000 töötas Maria-Kristiina Lotman Tartu Karlova Gümnaasiumis ladina keele õpetajana. 2000. aastast töötas Tartu Ülikoolis lektorina, alates 2008 on ta Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia osakonna dotsent.

Maria-Kristiina Lotman on värsiteadusliku veebikeskkonna "Eesti värss" toimetaja ning kuulub humanitaarteadusliku veebiajakirja Studia Humaniora Tartuensia toimetuskolleegiumisse.

Tõlkeid
-------

* Gaius Suetonius Tranquillus, "Keisrite elulood" (koos Kai Tafenauga). Tänapäev, 2009
* Gaius Sallustius Crispus, "Catilina vandenõu" (koos Kai Tafenauga). Tallinna Ülikooli Kirjastus, 2011

Isiklikku
---------

Maria-Kristiina Lotman on Juri Lotmani lapselaps – Mihhail Lotmani ja Piret Lotmani tütar. Rebekka Lotman on tema õde.

Viited
------

1. ↑  "Eesti värss". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. september 2012. Vaadatud 9. novembril 2011.
2. ↑  Studia Humaniora Tartuensia − Editorial Team

Välislingid
-----------

* Maria-Kristiina Lotman TÜ klassikalise filoloogia osakonna kodulehel
* Maria-Kristiina Lotman Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
Kaheksakuune isane siiami kass (*Siam Lilac-Point*)
Naine oma kauni Siiami kassiga.
**Siiami kass** (tai keeles วิเชียรมาศ) on Kagu-Aasiast pärit kassitõug. 

Esimesed ülestähendused siiami kassist pärinevad Aasias asuvast Siiami riigist, hilisema nimega Tai. Siiami kassi on esmamainitud 17. sajandil. 

Siiami kass on sündides täiesti valge (albiino), kolme-nelja nädala möödudes hakkab karvkate, esmalt nina ja kõrvade ümbruses, hiljem üle keha järk-järgult omandama pruunikat varjundit. Mida vanem on kass, seda tumedam ta on. 

Siiami kassid on väga elastsed, nõtke kehaga aktiivsed kaslased. Siiami kassid võivad olla nii lühi- kui ka pikakarvalised. Väga nõtked, ei ole kalduvust rasvumisele, pikaealised, siniste silmade ja hea kuulmisega. 

Legendid siiami kassi üliagressiivsusest ja inimeste ründamisest pärinevad muistsetest aegadest, kui legendi kohaselt suleti kuninga surma korral hauakambrisse ka siiami kass, kes pidi kaitsma hauakambrit rüüstajate eest. Tõenäoliselt johtus see uskumus kassi eriskummalisest omadusest: kassi silmade värvus muutub ründe, ründevalmiduse või ärrituse korral helesinisest punaseks.

Kirjandus
---------

* Eva-Maria Götz, Gesine Wolf. *Siam & Co. Orientalische Katzen*. Stuttgart: Eugen-Ulmer-Verlag 1999, ISBN 3-8001-7441-3
* Joanne Mattern. *The Siamese Cat*, 2000. Google'i raamat
* Marjorie McCann Collier, Karen Leigh Davis. *Siamese Cats*, 2005. Google'i raamat

Välislingid
-----------

* Siiami kass hiirt püüdmas.Siiami kasside sait (*inglise keeles*)
**Tšuraptša** (jakuudi keeles Чурапчы; vene keeles Чурапча) on küla Venemaa kirdeosas Sahha Vabariigis, Tšuraptša ulussi halduskeskus, ühtlasi Tšuraptša naslegi halduskeskus.

Tšuraptša asub Jakuutia keskosas  Tšuraptša järve kaldal, järve suubuva Kuohara jõe lammil, 9 künkal ja mitmel alassil. Tšuraptša jääb vabariigi pealinn Jakutskist linnulennult 141 km ida suunas, maanteed pidi on vahemaa 177 km. 

Tšuraptša asula tekkimine on seotud 800 versta pikkuse Jakutski-Ohhotski trakti loomisega 18. sajandi esimeses veerandis. Tšuraptša asutusajaks loetakse aastat 1725. 

Küla elanike arv oli 1970. aastal 4457, 1989. aastal 6232, 2010. aastal 8769 ning 2017. aastal **10 134**.

Kliima
------

Tšuraptšas on järsult mandriline kliima pika külma talve ja lühida palava suvega. Kõige külmem kuu on jaanuar keskmise õhutemperatuuriga –41 °C, kõige soojem kuu on juuli keskmise õhutemperatuuriga 19 °C. Õhutemperatuuri absoluutne miinimum on –68,5 °C (üks külmemaid päevi oli 1951. aasta jaanuaris, kui temperatuur langes -63,6 °C-ni).

Haridus
-------

Tšuraptšas on mitu kooli: Sahha (Jakuutia) Vabariigi presidendikoolide võrku kuuluv Makarovi-nimeline Tšuraptša Ulussigümnaasium, Korkini-nimeline Tšuraptša Vabariiklik Spordiinternaatkool, Tšuraptša 1. Keskkool, Pavlovi-nimeline Tšuraptša Keskkool ja Tšuraptša ulussi laste-noortespordikool. Kesk-eriharidust pakub Tšuraptša Kolledž ning kõrgharidust Tšuraptša Riiklik Kehakultuuri ja Spordi Instituut. Viimane on ainuke instituut Venemaal, mis ei asu linnas, vaid maapiirkonnas.

Majandus
--------

Tšuraptša põhiline majandustegevus on loomakasvatus. Külas on liha-piimakombinaat, asfalditehas, kergetööstuse ettevõtted ja muud ettevõtted.

Tuntud isikuid
--------------

Tšuraptšas on sündinud vabariigi pea Jegor Borissov, töötanud arstina Prokopi Sokolnikov ja sporditreenerina Dmitri Korkin.

Viited
------

1. ↑  Расстояние между Якутском и Чурапчой[*alaline kõdulink*]. raschet-rasstoyanie.ru
2. ↑  Численность населения. Venemaa statistikaandmed 2010 Sahha osas. sakha.gks.ru

Välislingid
-----------

* Tšuraptša ulussigümnaasiumi koduleht. gymnchur.narod.ru
* Tšuraptša kolledži koduleht. churcollege.ru
* Pilte Tšuraptšast. album.foto.ru
* Tšuraptša kaart.mapdata.ru
* Tšuraptšaga seotud uudised. yakutia.info
**Kopřivnice** (saksa keeles *Nesselsdorf*) on linn Tšehhis Morava-Sileesia maakonnas Nový Jičíni ringkonnas. Kopřivnices asub Nový Jičínist ligi 10 km idas ja Ostravast umbes 26 km lõunaedelas.

Kopřivnice paikneb merepinnast 320 meetri kõrgusel.

Kopřivnice asula rajati aastatel 1280–1290 Šostýni lossi lähedale. Ürikutes on Kopřivnicet esmamainitud 1437. aastal. Alevi staatuse sai Kopřivnice 23. novembril 1910 ja linnaõigused 18. mail 1948.

Kopřivnices asub Tatra firma peakorter ja autotehas.

Kopřivnices on sündinud Tšehhoslovakkia kergejõustiklane (staier), neljakordne olümpiavõitja Emil Zátopek (1922–2000).

Viited
------

1. ↑  Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018.
2. ↑  Population in municipalities – 1 January 2023, vaadatud 25.05.2023.
3. ↑  Kopřivnice Místopisný průvodce po České Republice
4. ↑  Kopřivnice Beskydy
5. ↑  Stručně z historie města Kopřivnice Města Kopřivnice
6. ↑  Profil společnosti Tatra
7. ↑  Emil Zátopek Beskydy
Danilo Türk (2010)
**Danilo Türk** (sündinud 19. veebruaril 1952 Mariboris) on Sloveenia poliitik, jurist ja diplomaat.

Ta oli 22. detsembrist 2007 kuni 22. detsembrini 2012 Sloveenia president.

Ta on lõpetanud 1975. aastal Ljubljana ülikooli õigusteaduskonna. 1982. aastast rahvusvahelise õiguse doktor. 

1984. aastast töötas Danilo Türk ÜRO juures. Aastal 1992 sai ta Sloveenia esimeseks suursaadikuks ÜRO juures, 1990. aastate lõpus ÜRO Julgeolekunõukogu esimeheks. 2000–2005 töötas ta ÜRO peasekretäri abina poliitilistes küsimustes. 

2005. aastast oli Türk Ljubljana ülikooli õigusteaduskonna rahvusvahelise õiguse kateedri juhataja.

2007. aasta presidendivalimised
-------------------------------

Presidendivalimiste esimeses voorus 21. oktoobril 2007 jäi teiseks ning pääses edasi koos Lojze Peterlega teise vooru. Teises voorus 11. novembril 2007 ta võitis, olles kogunud 68,03% häältest.

2012. aasta presidendivalimised
-------------------------------

2012. aasta presidendivalimiste teises voorus 2. detsembril 2012 kaotas Türk ülekaalukalt Borut Pahorile, kes valiti Sloveenia uueks presidendiks.

Viited
------

1. ↑  Sloveenia valimiskomisjon, 2007 a valimised

Välislingid
-----------

* Elulookirjeldus ÜRO kodulehel (arhiveeritult) (*inglise keeles*)
* Presidendivalimiste kampaania koduleht (arhiveeritult) (*sloveeni ja inglise keeles*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Janez Drnovšek** | **Sloveenia president**2007–2012 | Järgnev**Borut Pahor** |
Karjaküla kalmistu (juuli 2011)
**Karjaküla kalmistu** on Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Tõmmiku külas Keila–Keila-Joa tee ääres asuv kalmistu. Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks.

Kalmistu maa-ala mõõdeti Ado Köögardali andmetel välja ja kinnitati 1913. aastal. See asub 4,5 versta ehk 4,8 kilomeetrit Keila kihelkonnakirikust. Pühitseti 21. augustil 1927. Tänapäevaks on kalmistu pindala üle 6 hektari. Sinna on maetud Keila linna, valla ja ka ümberkaudsete omavalitsuste elanikke. 

Tuntud inimestest on Karjakülla maetud helilooja ja muusikategelane Neeme Laanepõld, dirigent ja pedagoog Juula Virroja, ajaloolane, pedagoog, raadioajakirjanik ja mälumängur Hillar Nahkmann, teatritegelane Karl Vasko, kunstnikud Silvi Kalda ja Olev Soans, arst ja kirjanik Helvi Jürisson-Soans, kirjanik ja insener Hans-Erik Laansalu (Erik Tohvri), mälumängur Jüri Nessel, Vabadusristi kavalerid August Orav ja Voldemar Seiton, vabadusvõitlejad Eduard Kuuskor ja August Uustalu, Eesti sõjaväelased Fr.-Martin Süllaots ja Enn Soodre, tõlkija Ursula Põks, Raimond Valgre abikaasa Eevi Hannus, Keila baptistikoguduse vaimulik ja juht Adam Podin, pedagoogid Astra Saaliste ja Gunnar Saaliste, Eva Allast-Jõers, Ott Tamjärv ning Elmu Puu, insener ja harrastussportlane Karl Ollmann, ühistegevuse juht Keilas Jaan Peet, laulja Neeme Henk, töökangelane, ekskavaatorijuht Erig Pappel, skautmaster Votele Luha, pikaealine Albert Martma, endine majandijuht Raimund Vitsmaa ning endised Keila TK juhid Ljudmila Kutnik ja Juhan Ipits. 

Seal asub ka Keila esimese linnavanema (linnapea) Johannes Nikolai Tähe (1870–1942) sümboolne haud.

Viited
------

1. 1 2  Karjaküla kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 07.09.2016)

Välislingid
-----------

* Karjaküla kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
|
|  |
| *Polyarthra* sp. |
| Taksonoomia |
| Riik  | Loomad *Animalia* |
| Alamriik  | Pärishulkraksed *Eumetazoa* |
| Ülemhõimkond  | *Platyzoa* |
| Hõimkond  | Keriloomad *Rotifera* |
|

**Keriloomad** ehk **rotatoorid** (*Rotifera* ehk *Rotatoria*) on kosmopoliitne alamate loomade hõimkond, kuhu kuuluvad mikroskoopilised pseudotsöloomiga loomad. 

Keriloomade morfoloogia ja bioloogia on väga mitmekesine. Mageveekogudes, eriti eutroofsetes, moodustavad nad tihti suure osa zooplanktonist.

Enamik keriloomi on umbes 0,1–0,5 mm pikad ning elavad valdavalt mageveelistes või vähese soolsusega veekogudes. 

Keriloomad võivad olla planktilised, aeglaselt substraadil liikuvad või sessiilsed ehk elavad substraadile kinnitunult. Keriloomad on virustajad ehk aktiivsed biofiltraatorid.

Keriloomade nimetus tuleb sellest, et nende peaotsas asub ripsmetest koosnev keriaparaat ehk mälumik, mille abil nad toiduosakesi suhu toimetavad ja mis neil vajadusel liikuda aitab.

Keriloomad võivad ellu jääda äärmuslikes tingimustes. Näiteks on õnnestunud elule äratada 24 tuhat aastat Siberi igikeltsas külmunud olekus veetnud keriloom.

Esimesena kirjeldas neid 1696. aastal John Harris. Eesti keriloomi on põhjalikumalt uurinud Taavi Virro.

Võrtsjärves on registreeritud vähemalt 138 liiki keriloomi. Eestis kokku elab kuni 500 liiki keriloomi.

Klassid
-------

Keriloomi on maailmas teada umbes 2030 liiki. Need jaotuvad kolme klassi.

* *Monogononta* – vappkerilised (1570 liiki)
* *Bdelloidea* (ehk *Digononta*) – usskerilised (461 liiki)
* *Seisonidae* – vallaspealised (3 liiki)

Vaata ka
--------

* keriloomade loend

Viited
------

1. ↑  "Siberi igikeltsa 24 000-aastane mikroob ärkas tardumusest" ERR Novaator, 8. juuni 2021
2. ↑  Virro, Taavi; Haberman, Juta 2005. Annotated list of rotifers of Lake Võrtsjarv. *Proceedings of the Estonian Academy of Sciences: Biology/Ecology* 54(1).
3. ↑  Segers, H. 2007. Annotated checklist of the rotifers (phylum *Rotifera*), with notes on nomenclature, taxonomy and distribution. *Zootaxa* 1564: 1–104.
**Matvei Blanter** (vene Матвей Исаакович Блантер; 10. veebruar (vkj 28. jaanuar) 1903 Potšep, Tšernigivi kubermang (tänapäeval Brjanski oblast) – 27. september 1990 Moskva) oli juudi rahvusest Nõukogude Liidu helilooja.

Elulugu
-------

Matvei Blanter sündis kaupmees Issaak Blanteri ja näitleja Tatjana Vovsi perekonnas. Enne Esimese maailmasõja algust kolis perekond Kurskisse. Aastatel 1915–1917 õppis Matvei Blanter Kurski muusikakoolis klaveri- ja viiulimängu ja 1917–1919 Moskva Filharmooniaühingu draamakooli klaveriklassis. Aastatel 1920–1921 oli Blanter Moskvas estraadistuudio Mastofor muusikaosakonna juhataja.

Aastatel 1926–1927 oli Matvei Blanter Leningradi Satiiriteatri muusikaosakonna juhataja. 1928–1929 oli ta muusikajuhataja Ajakirjandusmaja Teatris, 1930–1931 Magnitogorsi Teatris, 1932. aastal ajakirja Krokodill rändteatris ja 1932–1933 Gorki Miniatuurideteatris. 1936. aastal määrati Matvei Blanter Nõukogude Liidu Riikliku Džässorkestri kunstiliseks juhatajaks.

Looming
-------

Matvei Blanter on kirjutanud arvukalt laule, neist kõige tuntum on "Katjuša". Blanter on kirjutanud ka operette ja filmimuusikat.

Tunnustus
---------

* Stalini preemia (1946)
* Vene NFSV teeneline kunstnik (1947)
* Vene NFSV rahvakunstnik (1965)
* Lenini orden (1973
* Nõukogude Liidu rahvakunstnik (1975)
* Sotsialistliku töö kangelane (1983)
* Lenini orden (1983)

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. september 2016. Vaadatud 4. septembril 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. juuni 2016. Vaadatud 4. septembril 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**Ivar Unt** (sündinud 2. veebruaril 1977) on Eesti poliitik.

Haridus
-------

Pärast Valga Gümnaasiumi lõpetamist 1995. aastal õppis Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas ning sai bakalaureusekraadi majandusprotsesside modelleerimise ja majanduspoliitika erialal 1999. aastal. Aastatel 2010–2012 õppis Ivar Unt Eesti Maaülikoolis ettevõtluse ja ökonoomika erialal ja sai magistrikraadi.

Töökäik
-------

Aastatel 1999–2007 oli Unt Valga linnavalitsuse aselinnapea, kus oli tema kureerida hariduse-, kultuuri- ja sotsiaalvaldkond. 

Ivar Unt oli Valga linnapea aastail 2007–2011. 

1. augustist 2011 on ta Valga maavalitsuse arengu- ja planeeringuosakonna juhataja, kus on tema vastutada maakonna strateegilised plaanid ja arengukavad ning projektide koostamine ja juhtimine. 

Alates 2015. aastast on Ivar Unt OÜ Trintle omanik. Ettevõte tegeleb hauaplatside hooldusega .

Poliitiline tegevus
-------------------

Ivar Unt kuulub Eesti Reformierakonda alates 2000. aasta 28. jaanuarist, Eesti Reformierakonna volikogusse ning juhib Reformierakonna Valga piirkonda.

Valga linnavolikogu valis Ivar Undi linnapeaks 28. märtsil 2007 ja avaldas talle umbusaldust 4. märtsil 2011.

Alates 2013. aasta kohaliku omavalitsuse valimistest oli Ivar Unt Valga linnavolikogu esimees. 2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel sai Unt Valga linnas 90 häält. Enam hääli on ta saanud 2009. aastal (563 häält).

Isiklikku
---------

Ivar Unt on abielus, peres on kolm last. 

Unt on tegelenud poksiga alates 15. eluaastast ning ta juhib Valga poksiklubi Nahkkinnas. Lisaks omab ta rahvusvahelist poksikohtuniku esimese tärni litsentsi. 

Ta kuulub korporatsiooni Fraternitas Estica. Tema hobid on ulmekirjanduse lugemine (lemmikautorid Asimov, Clarke, Simak), bridž ja jalgrattasõit. Unt on läbinud poolmaratoni (21 km) ajaga 2:08:08.

Ivar Unt on auastmelt Eesti Kaitseväe lipnik.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Äriregister[*alaline kõdulink*]. (Kasutatud 11. märtsil 2011.)
4. ↑  www.vvk.ee
5. ↑  www.tartumaraton.ee

Välislingid
-----------

* Valga Poksiklubi koduleht

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Margus Lepik** | **Valga linnapea**2007–2011 | Järgnev**Kalev Härk** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Pärnu maakonna Lääneranna valla Metsküla rahvamajast; Saare maakonna Saaremaa valla Metsküla kultuurikeskuse kohta vaata Metsküla seltsimaja* |

---

**Metsküla rahvamaja** on rahvamaja Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Metskülas. Metsküla rahvamaja on ehitatud 1935 seltsi- ja pritsumajaks.

Lääne Elu 1935 12. jaanuar ja Hiiu Teataja 1935 15. jaanuar teatavad: *Saastna saab pritsumaja. Neil päevil omandas ostu teel Massu tuletõrjeühingu Saastna jaoskond oksjonilt wana Metsküla koolimaja 181 krooni eest ehituse materjaliks. Hoone lammutatakse lähemal ajal ja weetakse Saastna koolimaja lähedale seltsimaja ehituskohta. Maaala on juba ostetud seltsimaja pritsikuuri jaoks. Rahvamaja jaoks on tuletõrje jaoskonnal kapital olemas nii, et tulewal suvel kerkib Saastna rahwamaja-pritsimaja.*

Rahvamaja kuulub praegu MTÜ Metsküla Kultuuriühingule ja on aktiivses kasutuses rahvamaja lähedal asuva Metsküla Algkooli ja laiema Matsalu lahe lõunakalda kogukonna poolt.

Viited
------

1. ↑  "Kooli ajalugu". *Metsküla Algkool*. Originaali arhiivikoopia seisuga 12. august 2023. Vaadatud 11. augustil 2023.

Välislingid
-----------

* Asutusest Rahvakultuuri Keskuse andmebaasis
**Narodnaja Volja** oli 19. sajandil Venemaa Keisririigis tegutsenud poliitiline partei, mis kasutas poliitilises võitluses agitatsiooni kõrval ka terrorismi. Parteil oli Venemaa Keisririigis laialdane filiaalide võrgustik (90), allorganisatsioonid, mis olid suunatud talupoegade, üliõpilaste, sõjaväelaste keskkonnale ja Punase Risti organisatsioon oma liikmete abistamiseks. 

Narodnaja Voljal olid allorganisatsioonid ka välismaal – Pariisis ja Londonis, kus partei andis välja tolle aja kohta suure tiraažiga (3000–5000) 3–5 ajalehte ja ajakirja.

Partei tekkis 1879. aastal senise poliitilise liikumise Zemlja i Volja («Земля и воля») lagunemisel. Partei nõudis Venemaa Keisririigis (monarhi ainuvõimuga riigis) demokraatlike muudatuste tegemist: Asutava Kogu kokkukutsumist, üleüldise valimisõiguse võimaldamist, alalise rahvaesindusorgani moodustamist, sõna-, trüki-, südametunnistusevabadust, armeeteenistuse asendamist vabatahtlikkuse alusel moodustatava sõjaväega ja maa andmist talupoegadele.

Liikumise juhid
---------------

Narodnaja Volja Täitevkomitee liikmed (liikmete arv tõusis ajutiselt kuni 31 liikmeni):

* Andrei Željabov (1851–1881)
* Aleksandr Mihhailov (1855–1884)
* Aleksandr Kvjatkovski (1853–1880),
* Sofia Perovskaja (1853–1881)
* Veera Finger (1852–1942)
* Lev Tihhomirov (1852–1923)
* Mihhail Frolenko (1848–1938)
* Aleksandr Barannikov (1858–1883)
* Saveli Zlatopolski (1855–1885)
* Mihhail Gratševski (1849–1887)

 *Pikemalt artiklis 17-ne protsess*

Terrorism
---------

Oma aktiivse terroriperioodi jooksul aastail (1879–1884) tapeti Narodnaja Volja Sõjalise organisatsiooni poolt:

* Venemaa keisri Aleksander II tapmiskatse Peterburis Talvepalees;
* Venemaa keiser Aleksander II – tapja Ignacy Hryniewiecki
* Venemaa salapolitsei Venemaa Keisririigi Siseministeeriumi Politseidepartemangu Peterburi kaitsejaoskonna ülem Georgi Sudeikin (1850–1883) – tapjad Stavrodski ja Konaševitš
* Venemaa sõjakohtu prokurör V. Strelnikov
* Narodnaja Volja liikumisest osavõtja ja salapolitsei informaator S. Preim (С.И. Прейм)
* Narodnaja Volja liikumisest osavõtja ja salapolitsei informaator F. Škrjab (Ф.А. Шкряб)
* Narodnaja Volja liikumisest osavõtja ja salapolitsei informaator A. Žarkov

Vaata ka
--------

* 14 protsess

Välislingid
-----------

* "Народная Воля"
* Народная воля
* ПРОГРАММА ВОЕННО-РЕВОЛЮЦИОННОЙ ОРГАНИЗАЦИИ
**Arne Sirel** (11. juuni 1954 Võru – 12. oktoober 2016) oli Eesti suusataja ja sporditegelane.

Ta lõpetas aastal 1972 Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli ja aastal 1976 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.

1980. aastal võitis ta Tartu maratoni.
16-aastase suusatajakarjääri jooksul võitis ta ligi 100 medalit.

Rahvusvahelise klassi meistersportlane (suurmeister) 
suusatamises.

1982. aastal Reit im Winklis 15 kilomeetri distantsil jõudis tänu 19. kohale esimese Eesti suusatajana MK-etapil punktidele. Kolm aastat varem oli ta seejuures Kavgolovo MK-etapil olnud ka kaheksas, ent toonase võistluse tulemused kuulutati tagantjärele mitteametlikeks.

Oli 1992. aasta taliolümpiamängudel kahevõistlejate delegatsiooni juht. Alates 1993. aastast oli ta Sisekaitse Operatiivrügemendis kuni rügemendi likvideerimiseni 1997. aastal rügemendiülema asetäitja. Aastast 1997 töötas ta Piirivalveametis kust läks erru kolonelleitnandina.
11.juunil 2020 avati Otepää suusastaadioni juures Arne Sireli mälestuspink millega tema sõbrad, õpilased ja võistluskaaslased tänasid varalahkunud taasiseseisvunud Eesti kahevõistluse eestvedajat.

Tunnustus
---------

* 2004 Kaitseväe teeneterist (suusaspordi arendamise eest)

Isiklikku
---------

Ta oli Tõnu Sireli vend ja Kersti Sireli abikaasa.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Helmut Orusaar** (27. september 1923 Saue vald – 20. juuni 1977 Tallinn) oli Eesti trompetist, dirigent ja pedagoog.

Ta õppis trompetit Julius Vaksi juhendamisel, 1951. aastal lõpetas Tallinna Konservatooriumi (Nikolai Kubli klass). 

Mängis džässorkestris Kuldne Seitse ja Eesti Raadio estraadiorkestris. Aastal 1951. asutas ansambli Pasunapoisid.

Orusaar töötas alates 1958. aastast kuni surmani dirigeerimis- ja trompetiõppejõuna Tallinna Riiklikus Konservatooriumis (alates 1974. aastast puhkpillikateedri juhataja). Lisaks oli Orusaar Estonia teatris trompetirühma kontsertmeister ja dirigent. Alates 1964. aastast mängis ka ERSO-s. Ta oli 1965, 1969 ja 1975 üldlaulupeol puhkpilliorkestrite üldjuht.

Isiklikku
---------

Tema tütar on flötist Sigrid Orusaar.

Tunnustus
---------

* 1965 Eesti NSV teeneline kunstitegelane
* 1975 Eesti NSV rahvakunstnik

Viited
------

1. ↑  Eesti muusika biograafiline leksikon. Kirjastus Valgus – Tallinn, 1990, lk 169.

Välislingid
-----------

* HELMUT ORUSAAR – Tartu Laulupidu
* Delta. Helmut Orusaar 100. Harry Illak, Arvi Peetrimägi, Olavi Kasemaa; Klassikaraadio
* "Mitte üksnes leivast" – ERR Digihoidla (1969) (H. Orusaar alates 14:00 min)
* "Muusikaveski" – ERR Digihoidla (1975)
* "Kui juhatas Helmut Orusaar" – ERR Digihoidla (1978)
* Foto: H. Orusaar Fotode Infosüsteem
**Kurt Antero Mattsson** (hüüdnimi **"Kurre"**; 1. märts 1940 Lahti – 12. oktoober 2023) oli Soome poksija.

Mattsson oli I keskkaalus (kuni 71 kg) kahekordne Soome meister aastatel 1962–1963 ning sai 1961. aastal III koha.

Mattsson osales kokku kolm korda Eesti NSV – Soome sõpruskohtumistel. Ta kaotas oma kohtumise 1961. ja 1963. aastal ning võitis oma kohtumise 1962. aastal.

Mattsson osales 1964. aasta Tōkyō olümpiamängudel I keskkaalus (kuni 71 kg), kuid kaotas oma kohtumise II ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Józef Grzesiakile (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales I keskkaalus (kuni 71 kg) 14. Euroopa meistrivõistlustel Belgradis 1961. aastal, kuid kaotas oma kohtumise I ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 15. Euroopa meistrivõistlustel Moskvas 1963. aastal, kuid kaotas jälle oma kohtumise I ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Mattsson poksis septembrist 1965 kuni detsembrini 1969 elukutselisena. Ta pidas kokku 13 kohtumist ning võitis neist 9 (neist 2 nokaudiga) ja kaotas 2 (neist 1 nokaudiga) kohtumist ning 2 kohtumist jäi viiki.

Välislingid
-----------

* Kurt Mattsson veebisaidil BoxRec
**TOP 09** on tugevuselt teine parempoolne erakond Tšehhi Vabariigis. Selle nimetus koosneb sõnade *Tradice, Odpovědnost, Prosperita* (tšehhi keeles 'traditsioonid, vastutus, jõukus') esitähtedest. Erakonna lõi varasem Kristlik-Demokraatliku Liidu – Tšehhoslovakkia Rahvapartei liige ja rahandusminister Miroslav Kaloušek.

TOP 09 tähtsaimad väärtused on demokraatia ja konservatism ning see mõistab hukka populismi. Nii ei lubanud erakond oma esimeste, 2009. aasta tühistatud ennetähtaegsete parlamendivalimiste kampaania käigus maksude alandamist ega uusi sotsiaalseid tagatisi. Oma programmis peab partei oluliseks kvaliteetse tervishoiu säilitamist, haridusreformi, mis põhineb suuremal vastutusel, tõhususel ja motivatsioonil, ning teadust.

Erakonna logo kujutab endast punast ja sinist ristkülikut valge tekstiga "TOP 09" ning selle all olevat teksti *S podporou Starostů* ('omavalitsuste vanemate toetusega'). Logol on Tšehhi riigi traditsioonilised värvid, all olev tekst viitab koostööle omavalitsuste vanemate ja sõltumatute kandidaatide liikumisega, numbrid 09 tähistavad partei asutamise aastat.

2010. aasta alguses oli valijate toetus erakonnale umbes 10%.
**Lubbert von Varssem** (ka *Lübbert von Forssem*; surnud 1471) oli Liivi ordu maamarssal.

Lubberti vanemaid pole teada, kuid ta kuulus Varssemi suguvõsa Kaldenhofi liini ja pärines seega Marki krahvkonnast Hammi linna lähedalt Kaldenhofist. Tema suguvõsa kuulus krahvkonna keskaadli hulka. Veel üks tema sugulane, Frank von Varssem, oli 15. sajandi esimesel poolel olnud Miitavi komtuur.

Varssemit on 1451. aastal mainitud orduvennana Viljandis, 1453 oli ta samas kumpan. 1456. aastal sai temast viimane Võnnu foogt, viis aastat hiljem oli ta Aizkraukle komtuur. 1462. aastal sai temast Kuldīga komtuur ning ta jõudis sellega ordu juhtkonda, ordumeistri lähemasse nõukokku ehk siseringi. Ta oli üks olulisemaid ordusisese reformi toetajaid ning kui uuendusmeelsest Johann Wolthus von Hersest sai ordumeister, sai tema maamarssaliks. Käsknike enamik oli aga ordureformi vastu ja Herse plaanid kukkusid peagi läbi; ta tagandati, vangistati ja lõpuks tapeti. Varssem seda siiski ei näinud, sest ta suri enne Herse kukutamist, kas juuni lõpus või juuli alguses 1471.

Kirjandus
---------

* *Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 894 (lk 664).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Simon Langschenkel** | **Võnnu foogt**1456–1461 | Järgnev' |
| Eelnev**Konrad von Vietinghoff** | **Aizkraukle komtuur**1461–1462 | Järgnev**Wilhelm von Böckenförde** |
| Eelnev**Johann von Krieckenbeck** | **Kuldīga komtuur**1462–1470 | Järgnev**Konrad von Herzenrode** |
| Eelnev**Johann von Krieckenbeck** | **Liivi ordu maamarssal**1470–1471 | Järgnev**Bernd von der Borch** |
**"Vikerhommik"** on Vikerraadio igapäevane hommikuprogramm. Argipäeviti on see eetris kella 5.30–10.00, nädalavahetusel on algus kell 7.05 (laupäeviti lõpeb kell 10.45 ja pühapäeviti kell 10.00). 

"Vikerhommiku" nime kannab programm alates 1998. aastast, varem oli selle asemel kavas "Raadiohommik". Kantar Emori raadioauditooriumi uuringute põhjal on tegemist Eesti kõige suurema auditooriumiga raadiosaatega.

### Saateplaan

Programm koosneb kolmest hommikuintervjuust, uudistest ja liiklusinfost. Vahendatakse ka teadusuudiseid, spordisõnumeid ja ajaleheülevaateid. Igal argipäeval kell 8.40 on eetris rubriik "Maailm täna", kus välismaa (Prantsusmaa, Hiina, Venemaa, Soome, Hispaani, Rootsi, Suurbritannia või Aasia) meediat jälgivad ajakirjanikud käsitlevad olulisemaid välispoliitika teemasid. 

Hommikuprogrammi ühe osa moodustab rubriik "Õnnesoovid" (eetris igal nädalapäeval kell 9.45), kus õnnitletakse nimeliselt neid sünnipäevalapsi, kel aastaid üle 80. 

ERRi uudised on "Vikerhommiku" eetris argipäeviti igal täis- ja pooltunnil, pikemad uudistesaated kell 7.00 ja 9.00. Nädalavahetustel on uudised eetris ainult täistundidel, uudistetoimetus alustab tööd kell 7.

Saatejuhid
----------

Vikerraadio hommikuprogrammi juhivad põhiliselt Kirke Ert, Taavi Libe, Margit Kilumets, Sten Teppan, Märt Treier, Erle Loonurm ja Janek Luts. Nädalalõpul teevad saadet Kaja Kärner, Märt Treier, Anu Välba ja Piret Kooli. 

Varem on "Vikerhommiku" saatejuhtide hulka kuulunud ka Meelis Süld, Kerttu Kaldoja, Rasmus Kagge, Mall Mälberg, Meelis Kompus, Mart Ummelas, Liina Lepik, Vahur Kersna, Priit Põiklik, Andri Maimets, Neeme Brus, Ain Saarna, Lauri Hussar, Andres Ammas, Margus Saar, Rain Kooli, Kadri Põlendik, Romi Hasa, Mart Normet, Toomas Luhats, Priit Kuusk, Brent Pere jt.
Gaspard Gourgaud
Brienne'i lahingus (1814) Gourgaud tapmas püstolilasuga vene kasakat, kes oli valmis piigiga surmama keisrit
Pagenduses Saint Helena saarel. Keiser Napoleon dikteerimas oma mälestusi. Pildil esiplaanil istumas Gaspard Gourgaud
**Gaspard Gourgaud** (14. november 1783 Versailles – 25. juuli 1852 Pariis) oli prantsuse sõjaväelane (brigaadikindral), keiser Napoleon I adjutant, memuarist.

Gaspard Gourgaud sündis kuningas Louis XVI õuemuusiku perekonnas. Õppis esialgu Pariisis École polytechnique'is ja seejärel Draguignanis suurtükiväekoolis École d'application de l'artillerie, mille lõpetas 1802. aastal leitnandina. 1804. aastal sai brigaadikindral Louis François Foucher de Careil' adjutandiks. 

Gourgaud võttis osa Prantsuse revolutsioonisõdadest ja Napoleoni sõdadest. Austerlitzi lahingus (1807) sai ta haavata. 

1811. aastal sai Gourgaud keiser Napoleoni adjutandiks. 1812. aasta Venemaa kampaanias päästis Gourgaud Moskvas Napoleoni elu. Tänutäheks tõstis keiser ta paruniseisusse (*baron de l'Empire*).

Kuuendas koalitsioonisõjas jaanuaris 1814 Brienne'i lahingus päästis Gourgaud taas keisri elu. Ta tappis püstolilasuga vene kasaka, kes oli valmis piigi torkama Napoleoni kerre. Samal aastal ülendati Gourgaud brigaadikindraliks.

Pärast Napoleoni pagendamist Saint Helena saarele (1815) läks Gourgaud kaasa ja viibis saarel kolm aastat. 1818. aastal naasis Euroopasse. Kirjutas mitu memuaarset teost.

Juulimonarhia ajal Gourgaud naasis sõjaväeteenistusse. Ta määrati 1830. aastal Pariisi suurtükiväe ülemaks. Hiljem sai ta Põhjarmee suurtükiväe juhatajaks. 

1841. aastal nimetas kuningas Gourgaud' peeride koja liikmeks.

Tunnustus
---------

* Auleegioni rüütli klassi orden (1807)
* Auleegioni ohvitseri klassi orden (1813)
* Auleegioni komandöri klassi orden (1814)
* Püha Louis' Kuningliku Sõjalise Ordu rüütli klassi orden (1814)
* Auleegioni suurohvitseri klassi orden (1831)
* Auleegioni suurristi klassi orden (1847)

Teosed
------

* *Campagne de dix-huit cent quinze ou Relation des opérations militaires qui ont eu lieu en France et en Belgique, pendant les Cent Jours*, Paris, P. Mongie Aîné, 1818.
* *Mémoires pour servir a l'histoire de France sous Napoleon*, Paris, 1822-1823. En collaboration avec Montholon.
* *Examen critique de l'ouvrage de M. le comte P. de Ségur*, Paris, 1824.
* *Refutation de la vie de Napoleon par Sir Walter Scott*, Paris, 1827.
* *Bourrienne et ses erreurs*, 2 vols. Paris, 1830. En collaboration avec Belliard.
* *Napoléon et la Grande Armée en Russie*.
* *Journal inédit de Ste-Hélène*, 2 vols. Paris, 1899. Dernière édition par Octave Aubry, « Journal de Sainte-Hélène, 1815-1818 », Paris, Flammarion, 1944-1947.

Välislingid
-----------

 Gaspard Gourgaud – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Tallinna Jumalaema Kõikide Kurbade Rõõmu pühakuju kirik (2011)
**Tallinna Jumalaema Kõikide Kurbade Rõõmu pühakuju kirik** (kunagi tuntud ka kui **Balti Puuvillavabriku kirik**; vene keeles *Скорбященская церковь* või *храм в честь иконы Божией Матери "Всех скорбящих Радость"*) on õigeusu kirik Tallinnas, üks Balti Puuvillavabriku (Balti Manufaktuuri) kunagisi hooneid. Kirik on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.. Hoone aadress on Sitsi 15a.

Hoone ehitati kirikuks ümber 1913. aastal varasemast, arvatavasti 19. sajandi keskpaigas rajatud hoonest, mis oli algselt Balti puuvillavabriku surnukuur ja seejärel kabel. Seetõttu ei vasta ehitise asend ilmakaarte suhtes õigeusu traditsioonidele. Hilisemal ajal on kirikus tehtud ümberehitusi. Ehitis kuulub majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumile (al. 2012) ja Tallinna linnakantseleile (al. 2015).

Hoones tegutseb Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku kogudus. 12. oktoobril 1999 pühitses kiriku pärast kapitaalremonti Tallinna ja kogu Eesti metropoliit Kornelius.

Kirik on pühitsetud Jumalaema Kõikide kurbade rõõmu ikoonile (Всех Скорбящих Радость), väikese kiriku ikonostaasis on ainult kaks ikooni.

Viited
------

1. ↑  Kurbade Rõõmude kirik, KNAB (vaadatud 24.04.2018)
2. 1 2 3  Tallinna Jumalaema Kõikide Kurbade Rõõmu pühakuju kirik kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 18.12.2015)
3. 1 2  TALLINNA JUMALAEMA KÕIKIDE KURBADE RÕÕMU IKOONI KIRIK (vaadatud 24.04.2018)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tallinna Jumalaema Kõikide Kurbade Rõõmu pühakuju kirik** |

* Tallinna Jumalaema Kõikide Kurbade Rõõmu pühakuju kirik kultuurimälestiste riiklikus registris
**Hongwu** (21. oktoober 1328 – 24. juuni 1398; hiina 洪武 Hóngwǔ, sünninimi 朱元璋 Zhū Yuánzhāng) oli Hiina keiser 1368. aastast oma surmani, Mingi dünastia rajaja.

Zhu Yuanzhang pärines tänapäeva Anhui provintsi Fengyangi maakonnast talupoja perekonnast. Tema isa oli põgenenud Nanjingist kõrgete maksude eest. 1344. aastal surid Zhu vanemad nälga. Ta läks buda templisse mungaks ning liitus hiljem Punaste Turbanite mässuliikumisega, kus ta tegi kiiret karjääri ja tõusis mässajate sõjaväe juhiks.

Pärast viimase Yuani dünastia keisri Toghon Temüri põgenemist kuulutas Zhu ennast keisriks ja võttis keisrinimeks Hongwu. Ta asutas uue dünastia, mille nimetas Da Ming (大明) 'suur kirkus'. Pealinn jäi esialgu Nanjingi.

Hongwu viis läbi maareformi, töötas välja uue seadustekogu, lasi asutada palju koole ja võttis kasutusele paberraha. Ta kaotas kantsleri ehk peaministri ametikoha ja koondas võimu enda kätte. Teda peetakse despootlikuks valitsejaks, kes kehtestas seaduserikkumiste eest karmid karistused ja lasi hukata tuhandeid ametnikke. Samas tõusis tema valitsusajal Hiina elanike arv hinnanguliselt umbes 50% ja paranes rahva elatustase.

Pärast Honwu surma tõusis troonile tema pojapoeg Jianwen.

Hongwu on maetud Ming Xiaolingi mausoleumi Nanjingis.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Toghon Temür** | **Hiina keiser**1368–1398 | Järgnev**Jianwen** |
**Mālpils** on küla (*lielciems*) Lätis Sigulda piirkonnas, Mālpilsi valla halduskeskus. Asulas oli Mālpilsi mõisa (*Lemburg*) süda, lisaks asub seal Mālpilsi luteri kirik.

Mālpilsi on esimest korda mainitud aastal 1386, mil Saksa ordu rajas sinna Lemburgi kindluse. Asula nimi on liivi keeles *Lemburga*, mis tuleb ilmselt sõnadest *lembit* ehk pealik ja *urga* ehk jõgi. Saksa keeles mõisteti asula nime kui "savilinna" (*lehm* on savi ja *burg* on linn). Mālpilsi nimi tähendab aga savilinna läti keeles.

Asulas asub keskkool, lisaks on seal kutsekool, internaadiga põhikool ja laste muusikakool ning kunstikool. Mālpilsis asuvad ka postkontor, kultuurimaja ja raamatukogu. Küla lähistel asub Mālpilsi lennuväli. Mālpilsi jäävad Slimnīca, Sauleskalnsi, Dravantase, Pastsi ja Mālpilsi bussipeatus.

Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Mālpilsi kirik, Mālpilsi mõisa hoonetekompleks, sealhulgas park ja häärber, ning Mālpilsi ordulinnuse ase. Regionaalse kaitse all on Mālpilsi kiriku keskaegne kalmistu ja Mālpilsi linnamägi ehk Viinamägi.

Külas asub Teises maailmasõjas hukkunud sõdurite vennaskalmistu, mis on tähistatud mälestusmärgi ja obeliskiga.

Sealne Sporta iela tamm on looduskaitse all.

2006. aastal oli külas 2168 elanikku, 2015. aastal 1921 ja 2020. aastal 1838.

* Mālpilsi mõisa peahooneMālpilsi mõisa peahoone
* Endise Mālpilsi ordulinnuse asukohtEndise Mālpilsi ordulinnuse asukoht
* Mālpilsi luteri kirikMālpilsi luteri kirik
* Mālpilsi kultuurimajaMālpilsi kultuurimaja

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  Autotransporta direcija
5. ↑  Autotransporta direcija
6. ↑  Autotransporta direcija
7. ↑  Autotransporta direcija
8. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts, vaadatud 7.08 2023
9. ↑  Список памятников и памятных мест, связанных с событиями Великой Отечественной войны, на территории Латвийской Республики
10. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

Välislingid
-----------

* Mālpilsi koduleht (*läti keeles*)

| * v
* r
Mālpilsi valla asulad |
| --- |
| 
Bukas **·**  **Mālpils** **·**  Sidgunda **·**  Upmalas **·**  Vite |
See artikkel See artikkel räägib Kuu merest.  Terminaatori albumi kohta vaata artiklit Vaikuse meri (album).  

---

Vaikuse meri
**Vaikuse meri** (ladina keeles *Mare Tranquillitatis*) on Kuu meri, mis asub Tranquillitatise ladestusalal.

Meri koosneb peamiselt basaldist. Vaikuse meri tekkis umbes 3,9 miljardit aastat tagasi ja see on väga tasane, kõrgeima ja madalaima punkti vahel on vähem kui 500 m. Samas on selle pind väga kraatriline.

Vaikuse merele andsid 1651. aastal nime astronoomid Francesco Grimaldi ja Giovanni Battista Riccioli.

1965. aastal kukkus Vaikuse merre NASA kosmoseaparaat Ranger 8 ning 1967. aastal maandus sinna Surveyor 5. 20. juuli 1969 maandus Vaikuse mere edelaosas NASA mehitatud missiooni Apollo 11 kuumoodul ning Neil Armstrong sai esimeseks Kuu pinnal kõndinud inimeseks.

Viited
------

1. ↑  "Mare Tranquillitatis". *NASA*. Vaadatud 28. november 2020.
2. 1 2  "Apollo 11 landing site". *National Air and Space Museum*. Originaali arhiivikoopia seisuga 23. detsember 2017. Vaadatud 28. november 2020.