recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Margus Pärtlas** (sündinud 11. mail 1964 Tallinnas) on eesti muusikateadlane, Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia õppe- ja teadusprorektor.

Elulugu
-------

Margus Pärtlas lõpetas 1982 Tallinna Muusikakeskkooli, 1987 Tallinna Riikliku Konservatooriumi, 1992 aspirantuuri N. A. Rimski-Korsakovi nimelise Peterburi Riikliku Konservatooriumis, kunstiteaduste kandidaat (1992, samas), väitekiri "Симфонии Эдуарда Тубина: тематизм и формообразование".

Oli 1987–89 ja 1992–93 Eesti Muusikaakadeemia muusikateooria kateedri vanemõpetaja, 1993–2003 muusikateooria dotsent, 2004 professor, alates 2003 ka õppe- ja teadusprorektor. 1999–2000 viibis Fulbrighti uurimisstipendiumiga Põhja-Texase Ülikoolis. Õpetanud muusikateoreetilisi aineid ja kursust Eduard Tubina muusikast.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: Eduard Tubina looming; muusikateooria ja -analüüsi üldprobleemid. Eesti Teadusfondi grant "Eduard Tubin 20. sajandi. heliloomingu kontekstis" (2002–2005). Rahvusvaheliste teaduskonverentside korraldaja (Tallinna rahvusvahelised muusikateooria konverentsid, "Eduard Tubin 100"). Eesti Muusikateaduse Seltsi liige (esimees 1997–2003). 16 teadustrükist, sh monograafiat.

Teoseid
-------

* E. Tubina hiliste sümfooniate teemastiku intonatsioonilised lätted ja semantika. // TMK (1992) 11
* Intonatsioonilised ja temaatilised seosed E. Tubina sümfoonilistes tsüklites. // TMK (1992) 11
* Eduard Tubina sümfooniad: teemastik ja vorm. Tallinn, 1995
* Mõningaid paralleele Eduard Tubina ooperite ja hiliste sümfooniate vahel. // Töid muusikateooria alalt (2001) 1
* "Legendaarne sümfoonia" ja romantiline ballaadlikkus Eduard Tubina loomingus. // Rahvusv Eduard Tubina Ühingu aastaraamat. Tallinn, 2001
* Transformation of Classical Tonal Models in Richard Strauss's "Das Rosenband" Op. 36, No. 1 and "Mein Auge" Op. 37, No.4. // A Composition as a Problem III. Tallinn, 2003
* Ancient Sounds in Modern Context: Eduard Tubin's Piano Sonata No. 2. // A Composition as a Problem IV/2. Tallinn, 2004.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa on muusikateadlane Žanna Pärtlas.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

* Margus Pärtlas Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Keeni raudteejaam** on raudteejaam Valgamaal Otepää vallas Keeni külas, umbes 3 km kaugusel Keeni keskusest.
Läbi Keeni raudteejaama sõidavad Elroni reisirongid liinil Tartu–Valga. Keenil asub üks lühike perroon (30 m), mille tõttu toimub rongist väljumine ainult läbi C-ala.

Keeni raudteejaam rajati 1894. aastal senise Lota raudteepeatuse asemele seoses oluliselt tihenenud rongiliiklusega Tartu–Valga raudteel. Avamisajal asus jaam Sangaste kihelkonnas Keeni mõisa maadel.

Alates 25. märtsist 1949 küüditati läbi Keeni raudteejaama Siberisse Valgamaa elanikke.

Enne aastat 2008 eelnes Keenile Pikaantsu raudteepeatus ja järgnes Mõneku raudteepeatus.

Jaamahoone
----------

1953. aastal valmis Keenil stalinistlikus stiilis kivist jaamahoone. Hoone on ehitatud tüüpprojekti järgi analoogselt näiteks Abja, Orava jmt jaamahoonetega ning asub Tartu–Valga raudtee lääneküljel. Jaamahoone kuulub Eesti Raudteele ja on kasutusel tänini.

Pilte
-----

* Keeni raudteejaamKeeni raudteejaam
* Keeni jaamahoone ja jaamakorraldajaKeeni jaamahoone ja jaamakorraldaja
* Keeni jaamahooneKeeni jaamahoone
* 1949. aasta küüditatute mälestuskivi Keeni jaamas1949. aasta küüditatute mälestuskivi Keeni jaamas
* Saksa sõjaväelased Keeni raudteejaamas (1918)Saksa sõjaväelased Keeni raudteejaamas (1918)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** |  **Raudteepeatus idasuunalistel reisirongiliinidel** | **Järgnev peatus** |
|  Mägiste |  **Keeni** | Sangaste  |

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Keeni raudteejaam** |

* "Küüditatud mälestasid Keeni raudteejaamas Siberi-kaaslasi", Valgamaalane 28.03.2006
* Keeni raudteejaam, XX sajandi arhitektuur; Kultuurimälestiste register
* Infot jaama kohta; fotod (*vene keeles*)
**Margus Pensa** (sündinud 19. novembril 1973 Kohtla-Järvel) on eesti bioloog.

Elulugu
-------

Margus Pensa ema on meditsiinilaborant ja isa kinomehaanik.

Lõpetas 1993 Luua Metsakooli, 1997 Tartu Ülikooli bioloogia osakonna, bioloogiamagister (1999, TÜ), väitekiri "Männiokaste püsivuse retrospektiivne analüüs Eesti ja Soome näiteil".

PhD (taimeökoloogia ja ökofüsioloogia, 2003, TÜ), väitekiri "Variation in needle retention of Scots pine relation to leaf morphology, nitrogen conservation and tree age" (Tartu 2003).

Oli 1997–1999 TA Ökoloogia Instituudi Kirde-Eesti osakonna assistent, 1999–2005 teadur, 2005– TLÜ Ökoloogia Instituudi Kirde-Eesti osakonna vanemteadur, ühtlasi oli 2003–2006 Soome Metsainstituudi teadur Rovaniemis.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: taimelehe kohanemine kasvukoha viljakuse ja klimaatiliste tingimuste muutumisega; metsaökosüsteemi areng inimtegevusest tugevasti mõjutatud aladel; häiringute mõju puittaimede kasvule. 2003–2005 osales rahvusvahelises projektis PINE (Predicting Impact on Northern Ecotones).

Teoseid
-------

Üle 30 teadustrükise.

* Hariliku männi okaste püsivuse kronoloogia Ahtme EJ mõjupiirkonnas asuvas puistus. // Õhusaaste ja metsad Kirde-Eesti tööstuspiirkonnas. Tallinn 2000
* Needle longevity and foliar nitrogen content of Scots pine Vaccinium and pine bog forests responses of conifers to stress factors. // Responses of Conifers to Stress Factors. Tartu 2002
* Temporal changes in the state of pine stand in a bog affected by air pollution in northeast Estonia (kaasautorid V. Liblik, R. Jalkanen). // Water, Air and Soil Pollution (2004) 1
* Taimkatte taastumine põlevkivikarjäärides: istutatud ja looduslikult uuenenud puistute võrdlus (kaasautor). // Ökoloogiline taastamine. Tartu 2005
* Connection between climatic variables and the growth and needle dynamics of Scots pine (Pinus sylvestris L.) in Estonia and Lapland (kaasautorid M. Sepp, R. Jalkanen). // Int. J. Biometeorology 50 (2006) 4

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013
* Margus Pensa Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Keeni vald** (saksa keeles *Könhof*) oli vald Tartumaal ja Valga maakonnas Sangaste kihelkonnas. Vallamaja asus Keeni külas.

Eesti haldusjaotus 1925. aastal
Vald eksisteeris 1866–1939.

Valla alal asus Keeni ja Lota mõis ning Sangaste kirikumõis.

1921. aastal arvati Keeni vald Valga maakonna koosseisu.

1939. aasta vallareformiga moodustati Keeni valla Hällatu, Lombi, Ormani, Palu, Peetertinnu, Pikahansu, Tootsi, Utuse, Väike-Hellatu, Käre, Vardamäe, Koka, Sootare, Pedajamäe ja Lepasaare talu maa-aladest; senise Kuigatsi valla maa-alast; senise Sangaste valla Marjamäe, Pulga, Harjukse, Väike-Rehejaani ja Väike-Marjamäe talu maa-aladest Kuigatsi vald. 

Senise Keeni valla Sangaste kirikumõisa maa-alast ning Laatre jõest ja raudteest ida pool asuvast piirkonnast, välja arvatud Hällatu, Lombi, Ormani, Palu, Peetertinnu, Pikahansu, Tootsi, Utuse, VäikeHellatu, Käre, Vardamäe, Koka, Sootare, Pedajamäe ja Lepasaare talu maa-aladest; senise Sangaste valla maa-alast Sangaste vald.

Senise Keeni valla Laatre jõest ja raudteest lääne pool asuvast maa-alast, välja arvatud Pikahansu nr. 1 talu raudteest lääne pool oleva osa maa-alast; senise Tõlliste valla maa-alast; senise Laatre valla maa-alast; senise Sooru valla maa-alast; senise Sangaste valla maa-aladest; senise Karula valla maa-aladest Tõlliste vald.

Viited
------

1. ↑  Maa-ameti kaardirakendused
2. 1 2  Keeni vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 12.08.2016)
3. ↑  Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88. Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938

Välislingid
-----------

* Keeni vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
**Peep Piirsalu** (sündinud 15. juunil 1958 Rakveres) on eesti loomakasvatusteadlane.

Elulugu
-------

Peep Piirsalu on zootehniku poeg.

Lõpetas 1976 Rakvere Keskkooli, 1981 Eesti Põllumajanduse Akadeemia zootehnikainsenerina, 1983–1985 Moskva Põllumajanduse Akadeemia aspirant, põllumajanduskandidaat (1986, samas), väitekiri käsitles valgepealiste lammaste parandamist sisestaval ristamisel ildefransi tõugu jääradega. Oli 1981–1982 Rakvere rajooni Energia kolhoosi zootehnik, 1982–1983 EPA põllumajandusloomade söötmise kateedri nooremteadur, 1986 eriloomakasvatuse kateedri nooremteadur, 1986–1989 väikelooma- ja linnukasvatuse osakonna assistent, 1989–1990 vanemõpetaja, 1990– dotsent, 1989–1992 zooinseneriteaduskonna prodekaan. Loengukursused: lambakasvatus, eriloomakasvatuse, loomakasvatussaaduste kvaliteet.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: põllumajandusloomade aretus ja selektsioon – lammaste geneetika parameetrite hindamine, aretusväärtused ja -programmid, importlammaste mõju eesti lambatõugude liha- ja villajõudlusele ning viljakusele. Ajakirja Lammas ja Kits toimetaja (aastast 1998). Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi ja Eesti Lambakasvatajate Seltsi liige (aastast 1990, president 1995–1997, juhatuse esimees aastast 1997). Üle 70 teadustrükise.

Teoseid
-------

* Sheep farming in Estonia. // Sheep and goat production in Central and Eastern Eur. countries. REU Tehn Series 50 (1998). Genetic parametres of the production traits in Estonian sheep (kaasautor). // Proc. 4th Baltic Breeding Conf. Tartu, 1998
* Kitsekasvatuse arenguperspektiivid. // Lammas ja Kits (1999) 8
* L'elevage ovin en Estonie. // Rev Purpan 192 (2000)
* Eesti tõulammaste geneetiliste parameetrite hindamine (kaasautor T. Kaart). // EPMÜ Loomakasvatuse Instituudi teadustöid 71 (2001)
* Lammaste ja kitsede aretusest Eestis. // Lammas ja Kits (2001) 10
* Lihalambatõugude aretusest Eestis. // Tõuloomakasvatus (2002) 4.

Viited
------

1. 1 2 3 4  *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Kirjandus
---------

* Eesti Põllumajanduse Akadeemia töötajad ja vilistlased 1981–1990. Trt, 1991, 68, 82
* Eesti Põllumajandusajandusülikool: audoktorid, töötajad ja vilistlased 1991–1995. Trt, 1996, 76.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Peep Algvere** (kuni 21. septembrini 1936 **Peep Alberg**; 15. aprill 1935 Narva – 17. jaanuar 2021) oli eestlasest silmaarst ja arstiteadlane Rootsis.

Ta lahkus koos isaga aastal 1944 Rootsi, ta lõpetas Södra Ladina gümnaasiumi ja Stockholmi Ülikooli. Ta oli korporatsiooni Fraternitas Estica liige. Kaitses aastal 1968 Karolinska Instituudis *dr. med.* väitekirja.

Ta töötas aastatel 1961–1968 Karolinska haigla silmakliinikus. Aastatel 1971–1972 täiendas ta ennast Bostoni Biomeditsiini Instituudis. Aastatel 1968–1996 töötas ta Karolinska Instituudis dotsendina. Aastast 1997 oli ta Linköpingi Ülikooli professor ja silmakliiniku juhataja. Ta on juurutanud uusi silmaoperatsiooni ja silmaravi meetodeid. Ta on leiutanud uusi seadmeid silmapõhjahaiguste diagnoosimiseks ja ta on avaldanud üle 150 teadustrükise.

Ta oli vitrektoomia ekspert, kinkinud Tartu Ülikoolile vastavaid seadmeid. Ta oli ühingu Svensk Förening för Vitreoretinal Kirurgi esimees ja Eesti Arstide Seltsi Rootsis esimees.

Isiklikku
---------

Tema isa Karl Algvere oli metsateadlane.

Kirjandus
---------

* Kes on kes? Kes on kus? Kaugete maade eestlased. Lühielulood. Vello Lään. Olion 2011.

Välislingid
-----------

* 
*
**Keeri järv** (**Keeri-Ulila järv**, **Ulila järv**, **Härjanurme järv** või **Võsivere järv**) on järv Tartumaal Elva vallas, Ulilast 4 km lõunakagu pool ning kuulub Keeri-Karijärve looduskaitseala koosseisu.

Keeri järv on 125,8 ha suur, suurim sügavus 4,5 m ja keskmine 3 m. Järv asub Elva orundis merepinnast 32,5 m kõrgusel.

Järv jaguneb kaheks eraldatud osaks: Keeri ehk Suur- ja Härjanurme ehk Väikejärveks. Suurjärvest voolab läbi Elva jõgi. 

Taimestik on väga liigirikas: leidub üle 30 liigi makrofüüte. Kaldataimena domineerib järvkaisel, kohati leidub palju pilliroogu, vähem kasvab ahtalehist hundinuia, tarnu ja konnaosja.

Kalastik on liigirikas ning sõltuvuses Elva ja Emajõe kaudu sisse rändavatest varudest. Peamised kalaliigid on latikas, särg; veidi vähem leidub ahvenat, hauge, nurgu, roosärge.

2. märtsil 2016 püüti järvest teadaolevalt suurim harrastuspüügivahendiga püütud haug Eestis. Kala kaalus väidetavalt 22,7 kilogrammi.

Seni teadaolev Eesti rekordhaug kaaluga 19,9 kilogrammi püüti enne II maailmasõda samuti Keeri järvest.
**Virmalise tort** on kolmekihiline liivatainapõhjaga tort, mille kihte seovad hapukas moos (povidlo) ja pralineekreem ning mida katab šokolaadipumat ja kaunistusena võikreem. Nimi tuleneb tordi väljanägemisest läbilõikes, kus kihid meenutavad virmalisi taevalaotuses.

Virmalise tordi retsepti avaldas esmalt Kondiitritööstuse Peavalitsus 5. augustil 1968 kinnitatud kogumikus "Jahuliste kondiitritoodete tehnoloogiajuhendid". Selle retsepti järgi toodeti Virmalise torti Pärnu, Kingissepa, Viljandi, Rakvere, Tallinna, Kohtla-Järve, Tartu ja Narva leivakombinaadis. Tort oli populaarne, näiteks 1985. aastal toodeti Tartu Leivakombinaadis 35 000 Virmalise torti. 1986. aastal ilmunud kogumikus Tartu Leivakombinaadi teemal oli Virmalise tort turustatud tordiliikide seas neljandal kohal.

Pärast Nõukogude aja lõppu jätkati Virmalise tordi tootmist erafirmades nagu Pere Leib, Astri Köök, Eesti Leivatööstus jm. Ajalehe Postimees lugejaküsitluses 2014. aasta oktoobris oli Virmalise tort 13. kohal Eestis tuntud ja Eestile iseloomulike maiustuste seas.

Viited
------

1. 1 2 3  Justiitsministeeriumi tööstusomandi apellatsioonikomisjoni OTSUS nr 1579-o 26. juulist 2016[*alaline kõdulink*]
2. ↑  Hanneli Rudi Eesti maiused, mis võiksid turistidele maitseda Postimees, 28. oktoober 2014
Nigel Dawes (2021)
Nigel Dawes (2009)
**Nigel Alexander Dawes** (sündinud 9. veebruaril 1985 Winnipegis, Manitobas) on Kanada-Kasahstani jäähokimängija, kes mängib Saksamaa kõrgliiga klubis Mannheimi Adler ründajana vasakäärel.

2003. aastal valis New York Rangers ta NHL-i *draft* '​is 149. valikuna. NHL-is debüteeris ta Rangersi meeskonnas hooajal 2006–07. NHL-is on ta mänginud veel Phoenix Coyotesi (2008–09), Calgary Flamesi (2009–10), Atlanta Thrashersi (2010–11) ja Montreal Canadiensi meeskonnas (2010–11).

2011. aastal liitus ta KHL-i klubiga Astana Barõs. Ta mängis seal kokku seitse hooaega. Hooajal 2017–18 oli ta 35 väravaga põhihooaja suurim väravakütt. 2018. aastal liitus ta Jekaterinburgi Avtomobilistiga. 2020. aasta juulis siirdus ta Kaasani Ak Barsi, kellega sõlmis üheaastase lepingu.

Ta lõi KHL-is alates hooajast 2012–13 üheksal põhihooajal järjest vähemalt 20 väravat. Ta on sellega KHL-i ajaloo paremuselt teine väravakütt. Dawes on kuuel korral valitud KHL-i tähtede mängule (2015–2020).

2021. aasta juunis sõlmis ta kaheaastase lepingu Mannheimi Adleriga.

2004. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel võitis Dawes Kanada kuni 20-aastaste koondisega hõbemedali. Dawes kogus turniiril 11 punkti (6+5), millega oli turniiri resultatiivseim mängija. Aasta hiljem tuli ta koondisega juunioride maailmameistriks. 2016. aastal sai ta Kasahstani kodakondsuse ja võimaluse esindada Kasahstani jäähokikoondist 2016. aasta maailmameistrivõistlustel.

Dawesi ema on kanadalanna ja isa pärit Jamaicalt.

Viited
------

1. ↑  Найджел Доус – игрок «Ак Барса». ak-bars.ru. 14.7.2020. Vaadatud 31.7.2020
2. ↑  Kontinental Hockey League. eliteprospects.com. Vaadatud 31.7.2020
3. ↑  "Adler landen nächsten Transfercoup". adler-mannheim.de. 11.6.2021. Vaadatud 11.8.2021

Välislingid
-----------

* Nigel Dawes KHL.ru lehel
* Nigel Dawes NHL.com lehel
* Nigel Dawes hockeydb.com lehel
Keeri järve idakallas.
Karijärve-äärne puhkekoht.
**Keeri-Karijärve looduskaitseala** asub Elva, Nõo, Puhja ja Tähtvere valla territooriumil.

Looduskaitseala suurus on 1910 hektarit. Kaitseala asutati 2006. aasta veebruaris ja see on osa Natura 2000 võrgustiku loodusaladest. Kaitseala on jaotatud kolmeks sihtkaitse- ja üheks piiranguvööndiks.

Kaitsealadel voolab Elva jõgi ning selle orundis asuvad Karijärv, Keeri järv, Asema järv ja Jõnni järv. 

Suur osa kaitstavast territooriumist on lamminiidud, mis kujundavad piirkonna veerežiimi ning pakuvad lindudele elamis- ja toitumispaiku. Lindudest elutseb sealsetel aladel üliharuldane suur-konnakotkas, kaitsealustest liikidest elab ka merikotkas, kalakotkas ja väike-konnakotkas – kõik kuuluvad I kaitsekategooriasse. II kategooriasse kuuluvad valgeselg-kirjurähn ja kolmvarvas-rähn, III kategooriasse hallpea-rähn, musträhn, herilaseviu, händkakk, roo-loorkull, soo-loorkull, händkakk, väike-kärbsenäpp, laanepüü, mustviires, sookurg, täpikhuik, jõgitiir ja nõmmelõoke.

Kaitsealal on ka pärisaru- ja puisniite, kus kasvab mitut liiki käpalisi. Vanadest loodusmetsadest võib leida ka III kaitsekategooria liike – harilikku ungrukolda ja karukolda.

Välislingid
-----------

* Keeri-Karijärve looduskaitseala kaitse-eeskiri
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib 1907. aasta ajalehest; 1913. aastast ilmuma hakanud ajalehe kohta vaata artiklit Virmalised (ajaleht 1913)* |

---

Wirmalised 1907 esiküljel Karl August Hindrey karikatuur
**Virmalised** : *"Sõna" kaasanne* (esiküljel nimega "**Wirmalised.**") oli huumori- ja satiiriajaleht, mis ilmus 1907. aasta augustis Tartus ja piirdus ainult 1 numbriga. Korraga ilmus see väljaanne nii ajalehe Postimees eriväljaandes Elu kui ka ajalehe Sõna lisalehena. Osa tiraažist ilmus alapealkirjaga ""Elu" erakorraline hinnata kaasanne".

Virmalised oli pigem augutäiteks ajalehele Sädemed, mis ei ilmunud 1907. aasta juunist septembrini.

Ajalehe esikaanel oli Karl August Hindrey karikatuur. Ajalehe maht oli 8 lehekülge.  
Ajakirja toimetaja oli Karl August Hindrey, väljaandja ja toimetaja Mart Raud.

Ajalehte trükiti Tartus Postimehe trükikojas.

Viited
------

1. ↑  "Eesti rahvusbibliograafia - Elu". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. märts 2017. Vaadatud 6. märtsil 2017.
2. ↑  "Eesti rahvusbibliograafia - Sõna". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. märts 2017. Vaadatud 6. märtsil 2017.
Nigel Pearson (2013)
**Nigel Graham Pearson** (sündinud 21. augustil 1963 Nottinghamis) on Inglismaa jalgpallitreener ja endine jalgpallur (kaitsja).

Jalgpallurikarjääri jooksul mängis ta Inglismaa klubides Shrewsbury Town (1981–1987), Sheffield Wednesday (1987–1994) ja Middlesbrough (1994–1998). Pearson oli Sheffield Wednesday kapten, kui Sheffield Wednesday 1991. aasta Inglismaa liigakarikavõistluste League Cupi finaalis Manchester Unitedi alistas. Pearson pälvis liigakarika finaali parimale mängijale antava Alan Hardaker Trophy. 1991. aastal valiti Pearson ka Sheffield Wednesday aasta mängijaks.

Pärast jalgpallurikarjääri lõppu on Pearson tegutsenud treenerina. Ta on olnud Inglismaa klubide Carlisle United (1998–1999), Southampton (2008), Leicester City (2008–2010 ja 2011–2015), Hull City (2010–2011), Derby County (2016), Watford (2019–2020) ning Bristol City (alates 2021. aastast) peatreener. Leicester Cityga võitis ta hooajal 2008/09 Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga ja hooajal 2013/14 Inglismaa esiliiga. Aastatel 2017–2019 juhendas ta Belgia klubi OH Leuven.

Välislingid
-----------

 Nigel Pearson – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) ›
Virmalise tänav
**Virmalise tänav** on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Uue Maailma asumis. Tänav algab Tehnika tänavalt raudtee äärest, ristub Koidu, Videviku, Luha, Kesk-Luha ja Kristiina tänavaga ning lõpeb Väike-Ameerika tänaval. Virmalise tänav on ligikaudu 560 meetri pikkune.

9. märtsil 1944 toimunud Tallinna pommitamise tagajärjel hävis suurem osa Virmalise tänava omaaegsest hoonestusest. Tänava praegune hoonestus pärineb peaaegu täielikult Teise maailmasõja järgsest perioodist.

Tänava endine nimi oli alates 1885. aastast *Rulkoviuse tänav* (saksa keeles *Rulcoviusstrasse*, vene keeles *Рульковиуская улица*). Endine nimi tuli sealse suurema maa-ala omaniku Adolf Johann Rulcoviuse nimest, kes selle 1878. aastal tükeldas ja rajas terve tänavavõrgu. Praeguse nime sai Virmalise tänav 24. mail 1939.

Viited
------

1. ↑  Päring kohanimeandmebaasist. Eesti kohanimed
2. ↑  Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk 139.

Välislingid
-----------

 Virmalise tänav – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Uue Maailma asumi tänavad |
| --- |
| Tänavad | 
Aasa tänav · Kesk-Ameerika tänav · Kesk-Luha tänav · Kiire tänav · Koidu tänav · Komeedi tänav · Kristiina tänav · Luha tänav · Lõkke tänav · Pilve tänav · Planeedi tänav · Pärnu maantee · Saturni tänav · Suur-Ameerika tänav · Tehnika tänav · Toom-Kuninga tänav · Uue Maailma tänav · Vana-Lõuna tänav · Videviku tänav · Villardi tänav · Vineeri tänav · Virmalise tänav · Väike-Ameerika tänav |
Nigel Farage (2014)
**Nigel Paul Farage** [fəˈrɑːʒ] (sündinud 3. aprillil 1964 Londonis) on Briti poliitik.

Ta oli Suurbritannia Iseseisvuspartei juht. Nigel Farage oli Brexitini Euroopa Parlamendi liige ning Vaba ja Demokraatliku Euroopa fraktsiooni kaaspresident (EFD).

Nigel Farage valiti esimest korda Euroopa Parlamenti Suurbritannia kaguosa hääletajate mandaadiga 1999. aasta Euroopa Parlamendi valimistel. Teda on rahvahääletusel tagasi Euroopa Parlamenti valitud kolmel korral: 2004. 2009. ja 2014. aastal.

Välislingid
-----------

* "Abdul Turay: Cry wolf ehk poiss, kes hüüdis: "Hunt!"" ERR, 11. september 2019

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Roger Knapman** | **Suurbritannia Iseseisvuspartei juht**2006–2009 | Järgnev**Malcolm Pearson** |
| Eelnev**Jeffrey Titford** | **Suurbritannia Iseseisvuspartei juht**2010–2016 | Järgnev**Diane James** |
| Eelnev**Diane James** | **Suurbritannia Iseseisvuspartei juht**2016 | Järgnev**Paul Nuttall** |
| Eelnev**Catherine Blaiklock** | **Brexiti partei juht**2019– | Järgnev**–** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Nigel Farage** |
**Monika-Evelin Liiv** (sündinud 26. detsembril 1979 Tõrvas) on eesti laulja (metsosopran).

Haridus
-------

Monika-Evelin Liiv lõpetas 2007. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia (professor Mati Palmi lauluklassi). Ta on õppinud laulmist ka Leedu Muusikaakadeemias Sigutė Stonytė lauluklassis ja täiendanud end Maria teatri noorte lauljate suveakadeemias Mikkelis (2005), samuti I. Gavrilovici, M. Acda, L. Gergijeva, H. Hölli, M. Cleva, V. Atlantovi ja J. Goldbergi meistriklassides.

Lauljakarjäär
-------------

Aastatel 2007–2009 osales Monika-Evelin Liiv Londoni Kuninglikus Ooperis Jette Parkeri noorte artistide programmis. 2011. aastal laulis ta Costa Ricas Prokofjevi kantaati „Aleksandr Nevski" ja Mozarti reekviemi Costa Rica Riikliku Sümfooniaorkestri saatel ning 2012. aastal Iisraeli Ooperis Suzuki rolli Puccini ooperis „Madama Butterfly". 2013. aastal esitas ta Verdi reekviemis metsosoprani partiid Prantsusmaal Orchestre de Picardie’iga ja 2014. aastal Londoni Kuninglikus Ooperis.

Tunnustus
---------

* 2012 – stipendium "Ela ja sära"
* 2013 – Eesti Teatriliidu muusikaauhind
* 2015 – Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (väljapaistvad esinemised rahvusvahelistel ooperi- ja kontserdilavadel)
* 2017 – Eesti Teatriliidu muusikaauhind

Viited
------

1. ↑  Monika-Evelin Liiv Eesti Muusika Infokeskus
2. ↑  "Monika-Evelin Liiv. Rahvusooper Estonia veebisait". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. jaanuar 2020. Vaadatud 19. jaanuaril 2020.
3. ↑  "Monika-Evelin Liiv. Rahvusooper Estonia veebisait". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. jaanuar 2020. Vaadatud 19. jaanuaril 2020.

Välislingid
-----------

* Monika-Evelin Liiva veebisait
**Koger** on eesti perekonnanimi.

Statistika
----------

2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Koger 343 inimesel: 157 mehel ja 186 naisel. Perekonnanimede levikult oli Koger meeste puhul 437. kohal ja naiste puhul 377. kohal.

Koger oli kõige levinum perekonnanimi vanuserühmas 0–4 aastat, kus neid on 10 000 elaniku kohta 3,51.
Nimi oli kõige sagedasem Pärnu maakonnas, kus seda kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 6,71 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus mitmes Eesti mõisavallas kokku 18 korral talupoegadele nimeks Koger, Goger ja Kogger (normaalkuju Koger). Neist Tartumaal Sangaste ja Rõngu kihelkonnas kolmel korral, Rannu, Otepää, Puhja ja Tartu-Maarja kihelkonnas ühel korral, Pärnumaal Halliste kihelkonnas kolmel korral ja Pärnu-Elisabethi kihelkonnas korra. Samuti korra Viljandimaal Viljandi ja Helme kihelkonnas, Võrumaal Kanepi ja Saaremaal Kärla kihelkonnas.

Nimede eestistamise käigus võeti 1936. aastal Koger ühel juhul uueks nimeks, kui Veneveres loobuti nimest Krooben.

Nime kandjaid
-------------

* Andres Koger, eesti ettevõtja (1961–)
* Elmar Koger, eesti sõjaväelane (1896–1942)
* Emma-Leena Koger, eesti võistlustantsija (1993–)
* Epp Koger, eesti dramaturg ja teatripedagoog (1942–)
* Kalev Koger, eesti haridustegelane ja ajaloolane (1933–)
* Liis Koger, eesti kunstnik ja luuletaja (1989–)
* Nikita Koger, Eesti jalgpallur (1994–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 11.08.2022)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine (algne nimekuju): Koger.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine:(uus nimekuju): Koger.

Välislingid
-----------

* Koger statistikaameti andmebaasis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib vabamüürlaste templitööst; mormoonide templitöö kohta vaata artiklit Templitöö (mormoonid)* |

---

**Templitöö** ehk **loožitöö** ehk **looži töö** on vabamüürlaste kinnine rituaalne koosolek. 

Ruumi, kus järgnevalt kirjeldatud rituaal aset leiab, nimetavad vabamüürlased oma sümbolikeeles **templiks** Saalomoni templi mälestuseks. Seejuures on tegemist "humaansuse templi" sümboliga. Vabamüürlaste sümbolikeeles on iga üksikvend "kivi" selles "templis". 

* Õpilasmüürlaseks initsieerimine. Gravüür, 1745, PrantsusmaaÕpilasmüürlaseks initsieerimine. Gravüür, 1745, Prantsusmaa
* Vennasmüürlaseks pühitsemine. Vaselõige, 18. sajandVennasmüürlaseks pühitsemine. Vaselõige, 18. sajand
* Meistermüürlaseks  pühitsemine. Gravüür, 18. sajandMeistermüürlaseks pühitsemine. Gravüür, 18. sajand
* Õpetustöö 18. sajandilÕpetustöö 18. sajandil

Eesmärk
-------

Templitöö eesmärk on vabamüürlaslik sotsialiseerumine. See vahendab üksikisikule pärimuslikul meetodil vabamüürlikke väärtusi, kasutades sümboleid ja allegooriaid, mis peavad võrdselt kõnetama nii mõistust kui ka tundeid. Sellega ei sunnita vabamüürlasele siiski peale mingeid usulisi tõekspidamisi ega metafüüsilisi seisukohti.

Rituaal kinnitab looži liikmeid, et jääda kindlaks inimlikkuse teele, analoogiliselt Aristotelese kaalutlusega, et inimene ei arene paremuse poole mitte ainult intellektuaalse refleksiooni tulemusena, vaid vajab selleks ka harjutamist. Igal templitööl tuletatakse meelde ühiseid eetilisi väärtusi.
**Trpimir Macan** (sündinud 20. augustil 1935 Dubrovnikis) on horvaadi ajaloolane. 

Ta õppis Zagrebi ülikoolis ja Sarajevo ülikoolis, mille lõpetas 1959 diplomitööga "Dubrovački barabanti u XVI. stoljeću". Aastal 1971 kaitses Zagrebis doktoritöö "Život i rad Miha Klaića".

Ta töötas algul Metkovićis. 1965. aastast oli ta Zagrebis instituudi Leksikografski zavod Miroslav Krleža entsüklopeediate ja leksikonide toimetaja. Alates 1990. aastast Horvaadi biograafilise leksikoni ("Hrvatski biografski leksikon") peatoimetaja, 2003. aastast kogumiku "Biobibliographica" peatoimetaja, 2006. aastal läks pensionile. 

Ta on kirjutanud ajaloouurimusi ja toimetanud väljaandeid.

Publikatsioonid
---------------

* *Povijest hrvatskog naroda* (1971), hävitati Horvaadi kevade mahasurumise käigus, parandatud ja täiendatud uustrükk 1992
* *Iz povijesti Donjeg Poneretavlja* (1971, täiendatud trükk 1990)
* *Miho Klaić*, 1980 (doktoritöö põhjal)
* *Susreti s hrvatskom Kliom* (1991)
* Trpimir Macan, Josip Šentija. *A Short History of Croatia*, 1992)
* *Povijesni prijepori* (1992)
* *Hrvatska povijest* (1995)
* *Rat i dokolica* (1995)
* *Rt Oštra u povijesti i politici* (1998)
* *Spremnost* (1998)
* *Posljednja opsada Dubrovnika* (2001) \**Oskoruše* (2005, ilukirjandus)
* *Hrvatskom prošlosti: pogledi i osvrti* (2011).

Välislingid
-----------

* Hrvoje Kačić. Trpimir Macan, saatesõna ajakirja Kolo erinumbrile
Suurbritannia monitor Marshal Ney
**Monitor** oli 1-2 suurekaliibrilise suurtükitorniga relvastatud madalapardaline aeglasekäiguline peamiselt rannikulähedaseks kasutamiseks mõeldud soomustatud sõjalaev.

Ajalugu
-------

Monitori nimetus pärineb Ameerika kodusõja päevil ehitatud ja kasutatud uut tüüpi madala lameda kerega ja ühe pöörleva suurtükitorniga samanimeliselt sõjalaevalt. Monitore kasutati seejärel peamiselt 1860. aastatest kuni Teise maailmasõja lõpuni. Need olid auru (algselt ka purjede) jõul liikuvad laevad, mille relvastusse kuulus tavaliselt 1 või 2 kaheraudset suurekaliibrilist ja seega suuremõõtmelist suurtükitorni. Lisaks peakaliibrile olid relvastuses veel vaid pigem väikesekaliibrilised lähikaitserelvad. Väiksem süvis lubas sõita hõlpsamalt rannikuvetes või ka jõgedel, kuid laevade merekõlbulikkus oli sellevõrra samuti väiksem. Monitore oli võimalik kasutada peamiselt kas rannakaitseks või tuletoetuse andmiseks merelt maale.

Eesti vetes on olnud tuntumaid monitor-tüüpi laevu Vene Tsaaririigi rannakaitse soomuslaev Russalka, mis uppus tormis 1893, ning Vabadussõjas 1919 Eesti rahvaväge ja Loodearmeed toetanud briti sõjalaev Erebus.

Vaata ka
--------

* Suurtükilaev
* Soomuslaev
**Kogemusteadus** ehk **empiiriline teadus** on teadusharu, mille tulemused toetuvad vaatlustest saadavale kogemusele. Neid vastandatakse formaalteadustele. **Kogemusteaduseks** nimetatakse ka kõiki niisuguseid teadusharusid kokku. 

Kogemusteadus hõlmab eeskätt loodusteaduse. Samuti arvatakse kogemusteaduste hulka sotsiaalteadused ja humanitaarteadused. Loodusteadusele on iseloomulik see, et tuginetakse ainult vaatleja seisundist suuresti sõltumatutele, intersubjektiivselt kontrollitavatele vaatlustele, sealhulgas katsetele. Sotsiaalteadustes ja eriti humanitaarteadustes tuginetakse osalt ka sisevaatlusele ning teiste inimeste empaatilisele mõistmisele. 

Kogemusteaduses mudel või teooria tugineb tajutavatele vaatlustele ja katselistele teadmistele. Karl Popperil kogemusteadus toimub katse-eksituse meetodil. Kogemusteadused on edukad, sest kunagi ei püüta teada saada kogu tõde, vaid liigutakse ühe sammu haaval selles suunas.

Vaata ka
--------

* deduktsioon
* falsifikatsionism
* induktsioon
* loogiline empirism
* positivism
* tegelikkusteadus

Viited
------

1. ↑  Leho Lamus. "Mõtlemise mõistevõrk", lk 185-186.
**Trinitrotolueen** (tuntud ka kui trotüül või TNT) on keemiline ühend, süstemaatilise nomenklatuuri (IUPAC) järgi **2-Metüül-1,3,5-trinitrobenseen**. See on tahke pruunikaskollane aine, mida mõnikord kasutatakse reagendina keemilisel sünteesimisel. Siiski tuntud eeskätt hästi käsitletava lõhkeainena. (Lõhkeaine on aine, mis põhjustab keemilise plahvatuse). TNT plahvatusjõud on võetud standardmõõduks teiste lõhkeainete ja pommide plahvatusjõu iseloomustamiseks.

Ajalugu
-------

Saksa keemik Julius Wilbrand valmistas esimesena 1863. aastal trinitrotolueeni, mida ta kasutas kollase peitsina. Trotüülist kui lõhkeainest ei peetud veel mitu aastat lugu, kuna seda oli raske detoneerida ja alternatiivid olid palju tugevamad. TNT on nii stabiilne, et seda saab ohutult sulatada ja valada mürskudesse, mistõttu Suurbritannias 1910. aastal kaotati sellelt erinõuded tootmises ja ladustamises.

Sakslased hakkasid suurtüki mürskudes kasutama trotüüli 1902. aastal. Trotüüliga täidetud soomustläbistavad mürsud plahvatasid pärast briti laevade soomuse läbimist. Brittide lüdiidiga täidetud mürsud kippusid plahvatama soomusega kokkupõrkel, raisates seega enamiku oma energiast väljaspool laeva. Britid hakkasid lüdiiti trotüüli vastu vahetama 1907. aastal.

Ameerika Ühendriigid täitsid oma mürske pikriinhappe derivaatidega (tavaliselt ammooniumpikraat), ka siis, kui mitmed teised riigid olid juba üle läinud trotüüli peale. Siiski hakkasid nad täitma meremiine, pomme ja torpeedosid trotüüliga.

Ohutus ja toksilisus
--------------------

TNT on mürgine, kontakt nahaga võib tekitada ärritust ja nahk värvub kollakasoranžiks. Töölisi sõjatööstuses, kes selle kemikaaliga kokku puutusid, hakati seetõttu esimese maailmasõja ajal kutsuma kanaaritüdrukuteks (inglise *canary girls*, paljud töölised olid naised).

Inimestel, kes pikaajaliselt trotüüliga kokku puutuvad, võib tekkida aneemia ja maksa ebanormaalne talitlus. Samuti on täheldatud põrna suurenemist ja immuunsüsteemi kahjustumist. TNT kahjustab meeste viljakust. TNT on võimalik kantserogeen inimestele, kuna katsed rottidel seda näitavad, kuigi inimeste puhul kantserogeensust täheldatud pole. Kui trotüüli süüa, värvub uriin punaseks, seda lagusaaduste, mitte vere tõttu.

Viited
------

1. 1 2 3  2,4,6-trinitrotoluene. IPCS International Programme on Chemical Safety, www.inchem.org, kasutatud 25.10.2013
2. ↑  J. Wilbrand (1863). "Notiz über Trinitrotoluol". Annalen der Chemie und Pharmacie 128 (2): 178–179. doi:10.1002/jlac.18631280206
3. 1 2  Brown, G.I. (1998). The Big Bang: a History of Explosives. Sutton Publishing. pp. 151–153. ISBN 0-7509-1878-0
4. ↑  Fairfield, A.P. CDR, USN (1921). Naval Ordnance. Lord Baltimore Press. pp. 49–52
5. ↑  2,4,6-Trinitrotoluene. – ATSDR - Tocprofile: Toxicological Profile Information Sheet, kasutatud 17.05.2010
6. ↑  U.S. Environmental Protection Agency's Integrated Risk Information System (IRIS) within the NLM Hazardous Substances Databank – Trinitrotoluene
7. ↑  2,4,6-Trinitrotoluene. Chapter 2: Health effects. – ATSDR - Tocprofile: Toxicological Profile Information Sheet, kasutatud 17.05.2010
Troy Deeney (2014)
**Troy Matthew Deeney** (sündinud 29. juunil 1988 Birminghamis) on Inglismaa jalgpallur. Ta mängib ründajana Inglismaa esiliigaklubis Birmingham City.

Ta alustas profikarjääri 2006. aastal Inglismaa neljanda liiga klubis Walsall. Hooajal 2008–09 lõi ta Walsalli meeskonnas mängides Inglismaa kolmandas liigas 12 ja hooajal 2009–10 14 väravat. Hooajal 2009–10 valiti ta Walsalli hooaja parimaks mängijaks.

2010. aasta augustis asus ta mängima Watfordis. Esimesed viis hooaega mängis ta klubiga Inglismaa esiliigas. Nii hooajal 2012–13, 2013–14 kui ka 2014–15 lõi ta esiliigas vähemalt 19 väravat. Kõige edukam oli hooaeg 2013–14, kui ta lõi liigas 24 väravat ja oli liigas paremuselt kolmas väravakütt. Oma klubikarjääri arvatavasti kõige kuulsama värava lõi Deeney 12. mail 2013 Inglismaa esiliiga üleminekumängus Leicester City vastu. Pärast seda, kui vastasmeeskonna mängija oli eksinud seitsmendal üleminutil penaltil, mis oleks edasi aidanud Leicester City, viis Deeney loetud sekundid hiljem Watfordi 3:1 juhtima ja üldskooriga 3:2 esiliiga üleminekumängude finaali. Seal kaotati aga 0:1 Crystal Palace'ile.

Hooajal 2014–15 sai Watford liigas teise koha ja tõusis lõpuks Premier League'i. Samal hooajal valiti Deeney esiliiga sümboolsesse koosseisu. Oma esimesel Premier League'i hooajal lõi Deeney 13 väravat. Premier League'is mängis ta Watfordiga aastatel 2015–2020 kokku viis hooaega, mille jooksul lõi Deeney 47 väravat. Hooaegadel 2013–14 ja 2014–15 valiti Deeney Watfordi hooaja parimaks mängijaks.

2021. aasta augustis sõlmis ta kaheaastase lepingu Birmingham Cityga.

Viited
------

1. ↑  "Troy Deeney comes home!". Birmingham City F.C. 30. august 2021. Originaali arhiivikoopia seisuga 24. oktoober 2021. Vaadatud 1. septembril 2021.

Välislingid
-----------

 Troy Deeney – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Profiil Watford F.C. kodulehel
IEEE logo
**Elektri- ja Elektroonikainseneride Instituut** (ingl *Institute of Electrical and Electronics Engineers*, **IEEE**) on maailma suurim rahvusvaheline elektrotehnikat arendav mittetulunduslik erialaorganisatsioon.

IEEE registreeriti aastal 1963, kui ühendati Raadioinseneride Ühing (IRE) ja Ameerika Elektriinseneride Ühing (AIEE). Viimane asutati 1884 ja seda loetakse tihti ka IEEE asutamisaastaks. 

Tänapäeval on IEEE paljude organisatsioonide ja projektide katusorganisatsioon. IEEE toetab ülemaailmseid tehnikakonverentse, sümpoosione ja seminare ning avaldab ligi veerandi kõigist artiklitest elektrotehnika, elektroonika (sh tööstuselektroonika, jõuelektroonika, sidetehnika, olmeelektroonika jm elektroonika alavaldkondades), arvutiehituse ja arvutiteaduse alal. IEEE pakub oma liikmetele täiendõppe programme. 

IEEE üks tähtsamaid allorganisatsioone on IEEE Standardiühing, mis tegeleb elektroonikastandardite väljatöötamise ja arendamisega. 

31. detsembri 2008 seisuga on IEEE-s rohkem kui 160 riigist üle 375 000 liikme, neist 55% USA-st, ja üle 80 000 õpilasliikme. Liikmed on jagatud 10 geograafilisse piirkonda, 329 sektsiooni ja 1860 allrühma, mis ühendavad sama valdkonna liikmeid. IEEE ühendab 45 ühingut ja nõukogu.

Organisatsioonil on oma elektroonilises raamatukogus rohkem kui 2 miljonit dokumenti ning ta kirjastab rohkem kui 144 ajakirja ja ajalehte. IEEE-l on rohkem kui 1300 arendatavat standardit ja projekti. IEEE spondeerib aastas rohkem kui 900 konverentsi.

Vaata ka
--------

* IEEE PELS
* IEEE PES
* Rahvusvaheline Telekommunikatsiooni Liit

Välislingid
-----------

* IEEE koduleht
* |IEEE/IET elektrooniline raamatukogu
* IEEE alaliidud
**Nick Payne** (sündinud 1984) on Suurbritannia näitekirjanik ja stsenarist.

Payne on õppinud Yorki Ülikoolis ja hiljem Londoni Ülikooli kõne- ja draamakoolis (*Royal Central School of Speech and Drama*). Ta on osalenud Royal Courti teatri pakutavas noorte näitekirjanike programmis.

2008. aastal töötas tulevane kirjanik kohanäitajana Old Vicis ja müüjana National Theatre'i raamatupoes. Oma 2009. aastal ilmunud esimese näidendiga "If There Is I Haven't Found It Yet" äratas ta kriitikute tähelepanu ja võitis George Devine'i auhinna (*George Devine Award*, legendaarse Londoni teatrijuhi järgi nimetatud auhind kõige paljutõotavamale noorele näitekirjanikule). Kirjaniku teine näidend "Wanderlust" toodi lavale 2010. aastal Royal Courtis, ka see pälvis mitmeid kiitvaid arvustusi ning esitati London Evening Standardi näitekirjanduse auhinna kandidaadiks. 2018. aastal kirjutas Payne näidendi alusel stsenaariumi BBC samanimelisele kuueosalisele TV-minisarjale.

Nick Payne'i tuntuim teos on näidend "Constellations". See esietendus 2012. aasta jaanuaris Royal Courtis ja sai erakordselt soosiva vastuvõtu osaliseks. Novembris 2012 võitis see Evening Standardi teatriauhinna parima näidendi eest (*Evening Standard Theatre Award, Best Play*) ja nomineeriti Laurence Olivier' auhinnale parima uue näidendi kategoorias (*Laurence Olivier Award for Best New Play*). Huvi on tuntud selle teose alusel filmi tegemise vastu.

"Constellations" on tõlgitud ka eesti keelde, pealkirja all "Tähtede seis" (tõlkinud Laura Kalle, 2017).

Nick Payne tegutseb aktiivselt näitekirjaniku ja stsenaristina, temalt on ilmunud näidendid "The Same Deep Water As Me" (2013), "Incognito" (2014) ja "Elegy" (2016) ning stsenaarium Julian Barnesi romaani "The Sense of an Ending" (eesti keeles "Kui on lõpp", 2013) järgi samanimelisele filmile (2017).

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑  Whitaker's Shorts 2014: The Year in Review. Bloomsbury, 2013
7. ↑
8. ↑
9. ↑

Välislingid
-----------

* 
* 
* 
* Nick Payne filmiandmebaasis IMDB
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Pronks** | 2015 | jäähoki |
| **Pronks** | 2018 | jäähoki |

**Nicholas Lawrence Bonino** (sündinud 20. aprillil 1988 Hartfordis Connecticutis) on USA jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Pittsburgh Penguins.

Aastatel 2007–2010 mängis ta Bostoni Ülikooli jäähokimeeskonnas. 2009. aastal tuli ta Bostoni Ülikooliga ülikoolide meistriks.

2007. aastal valis San Jose Sharks ta NHL-i *draft* '​is 173. valikuna. 2009. aasta märtsis müüdi Bonino mängijaõigused Anaheim Ducksile, kellega sõlmis ta 2010. aasta märtsis kaheaastase lepingu. NHL-is debüteeris ta 26. märtsil 2010 mängus Edmonton Oilersi vastu. Esimese värava lõi ta liigas kolm päeva hiljem mängus Dallas Starsi vastu. Hooaja 2012–13 esimeses pooles toimunud NHL-i tööseisaku ajal mängis ta Itaalia esiliigaklubis HC Neumarkt-Egna. Hooajal 2013–14 tegi Bonino NHL-is Ducksi meeskonnas võrreldes oma varasemate hooaegadega silmapaistva hooaja, kui lõi 22 väravat ja andis 27 väravasöötu.

2014. aasta juunis kaubeldi Bonino Ducksist Vancouver Canucksi, kus ta mängis ühe hooaja. Aastatel 2015–2017 mängis ta kaks hooaega Pittsburgh Penguinsis, võites mõlemal hooajal klubiga Stanley karika. Hooaja 2015–16 väljalangemismängudes oli Bonino enim väravasööte andnud Penguinsi mängija.

2017. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Nashville Predatorsiga. 2020. aasta oktoobris kaubeldi ta Minnesota Wildi, kus ta mängis ühe hooaja. 2021. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu San Jose Sharksiga, kes oli ta NHL-i *draft* '​is 14 aastat varem valinud, kuid kus Bonino mängida varem ei jõudnudki. 2023. aasta märtsis kaubeldi Bonino Sharksist tagasi Penguinsi.

USA jäähokikoondise koosseisus võitis Bonino 2015. ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel pronksmedali.

Viited
------

1. ↑  "Sharks sign forward Nick Bonino". nhl.com. 28.7.2021. Vaadatud 24.4.2022
2. ↑  "Penguins Acquire Bonino in Three-Team Trade with San Jose and Montreal". National Hockey League. 3. märts 2023. Vaadatud 3. märtsil 2023.

Välislingid
-----------

* Nick Bonino NHL.com lehel
* Nick Bonino hockeydb.com lehel

| * v
* r
Pittsburgh Penguins |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Casey DeSmith **·** Tristan Jarry |
| 
**Kaitsjad**: Brian Dumoulin **·** Pierre-Olivier Joseph **·** Kris Letang **·** Jeff Petry **·** Marcus Pettersson **·** Chad Ruhwedel **·** Jan Rutta |
| 
**Ründajad**: Josh Archibald **·** Teodors Blugers **·** Drake Caggiula **·** Jeff Carter **·** Sidney Crosby **·** Jake Guentzel **·** Danton Heinen **·** Kasperi Kapanen **·** Jevgeni Malkin **·** Brock McGinn **·** Ryan Poehling **·** Samuel Poulin **·** Rickard Rakell **·** Bryan Rust **·** Jason Zucker |

Mall:Stanley karikas 2016
Mall:Stanley karikas 2017
**Johannes Nõmm** VR II/3 (3. oktoober (vkj)/ 16. oktoober 1900 Aidu küla, Kurista vald, Põltsamaa kihelkond, Viljandimaa – 2. juuli 1919 Salaspilsi kipsitehas Riia lähedal) oli Eesti sõjaväelane (reamees).

Vabadussõjas oli ta 12. jaanuarist 1919 3. jalaväepolgu 2. roodus. Sai lahingus Lõve mõisa all 28. jaanuaril 1919 raskelt haavata ning oli kaks kuud ravimisel sõjaväehaiglas Juhkentalis Tallinnas. Aprillis 1919 nimetati 3. jalaväepolgu 2. roodus jaoülema kohusetäitjaks. Osales lahingutes punaväe ja Landesveeri vastu Lõunarindel. 

Johannes Nõmm sai 2. juulil 1919 lahingus Riia lähedal Salaspilsi kipsitehases (saksa keeles *Kurtenhof*) Landesveeri sõduritega peetud käsitsivõitluses haavata, langes vangi ja tapeti metsikult. Ta maeti algul samas Salaspilsi raudteejaama ligidal asuva Augšskrabeņe talu maale Eesti sõdurite ühishauda. Kaks nädalat hiljem kaevati surnukeha välja, viidi tsingitud kirstus Eestisse ning maeti 20. aprillil 1919 Põltsamaa uuele kalmistule.

Tunnustus
---------

* 18. veebruar 1925 – Vabaduse Risti II liigi 3. järk, lisaks 10 000 marka ning tasuta maa (need anti tema emale, talu 1934. aastal)

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

* 1924 – nimi on jäädvustatud Põltsamaa Vabadussõja mälestussambal.

Viited
------

1. ↑  Eesti Vabariigi teenetemärkide kavalerid
2. ↑  Jaak Pihlak. "Põltsamaa kihelkond ja Vabaduse Risti vennad". Viljandi Muuseumi aastaraamat 2006. Viljandi 2007. Lk 169

Kirjandus
---------

* Jaak Pihlak. "Põltsamaa kihelkond ja Vabaduse Risti vennad". Viljandi Muuseumi aastaraamat 2006. Viljandi 2007. Lk 168–169

Välislingid
-----------

* Haud Põltsamaa uuel kalmistul
Nick Suzuki 2019. aastal Montreal Canadiensi mängijana
Nick Suzuki 2017. aastal Owen Sound Attackis mängimas
**Nicholas Suzuki** (sündinud 10. augustil 1999 Londonis Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Montreal Canadiens.

Aastatel 2015–2019 mängis ta Ontario Hockey League'i (OHL) klubis Owen Sound Attack. Hooaja 2018–19 teises pooles mängis ta ka OHL-i klubis Guelph Storm. Aastatel 2017–2019 pälvis Suzuki OHL-i hooaja kõige spordimehelikumale mängijale antava William Hanley Trophy. 2019. aastal tuli ta Stormiga OHL-i meistriks. Väljalangemismängudes oli ta liiga resultatiivseim mängija (16+26) ning ta pälvis väljalangemismängude väärtuslikumale mängijale antava Wayne Gretzky 99 Awardi.

2017. aastal valis Vegas Golden Knights ta NHL-i *draft* '​is 13. valikuna. 2018. aasta septembris müüdi tema mängijaõigused Montreal Canadiensile. NHL-is debüteeris ta Montreal Canadiensi meeskonnas 3. oktoobril 2019 mängus Carolina Hurricanesi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 17. oktoobril mängus Minnesota Wildi vastu. Oma debüüthooajal lõi ta liigas 13 väravat ja andis 28 väravasöötu ning valiti liiga uustulnukate sümboolsesse koosseisu (*NHL All-Rookie Team*). Hooajal 2020/21 jõudis ta Canadiensiga Stanley karika finaalmängudele, kus kaotati Tampa Bay Lightningile. Väljalangemismängudes jäi Suzuki arvele 7+9. Hooajal 2021/22 oli Suzuki Canadiensi resultatiivseim mängija (21+40). 2022. aastal valiti Suzuki lisaks NHL-i tähtede mängule.

2022. aasta septembris määrati Suzuki Montreal Canadiensi kapteniks. Ta sai 23-aastaselt klubi ajaloo noorimaks kapteniks.

Tema noorem vend Ryan Suzuki on samuti jäähokimängija.

Viited
------

1. ↑  "Nick Suzuki named 31st captain in Canadiens history". National Hockey League. Montreal Canadiens. 12. september 2022. Vaadatud 12. septembril 2022.

Välislingid
-----------

* Nick Suzuki NHL.com lehel
* Nick Suzuki hockeydb.com lehel

| * v
* r
Montreal Canadiens |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Jake Allen **·** Sam Montembeault **·** Carey Price |
| 
**Kaitsjad**: Joel Edmundson **·** Kaiden Guhle **·** Jordan Harris **·** Johnny Kovacevic **·** Mike Matheson **·** David Savard **·** Corey Schueneman **·** Chris Wideman **·** Arber Xhekaj |
| 
**Ründajad**: Josh Anderson **·** Joel Armia **·** Paul Byron **·** Cole Caufield **·** Kirby Dach **·** Jevgeni Dadonov **·** Jonathan Drouin **·** Christian Dvorak **·** Jake Evans **·** Brendan Gallagher **·** Mike Hoffman **·** Sean Monahan **·** Michael Pezzetta **·** Rem Pitlick **·** Juraj Slafkovský **·** Nick Suzuki |