recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Edgar Vaikmäe** (varem **Edgar Vendelik**; 26. veebruar 1919 Patjala – 17. detsember 1999 Jõgeva) oli eesti vaimulik.

Tema koolitee algas Kassinurme külakoolis, sellele järgnes Kaarepere algkool, mille ta lõpetas aastal 1933; Kaareperes õppides kuulus ta noorkotkana Kaarepere noorkotkaste rühma "Kotkas". Seejärel õppis ta Hugo Treffneri Gümnaasiumis, mille lõpetas aastal 1938. Aastal 1938 asus ta Tartu Ülikooli usuteaduskonda, aastal 1940 pidi ta õpingud katkestama, üleminek arstiteaduskonda ebaõnnestus. Olulisemate usuteaduslike ainete eksamid said siiski sooritatud, kuna aastast 1943 töötas ülikooli juures ajutiselt Usuteaduse Instituut. 

1941. aasta üldmobilisatsioonist vabastati ta seoses nõrga nägemisega. Temast sai Palamuse maksuinspektor ja ka vallasekretär. Aastatel 1942–1943 töötas ta Kaarepere valla abisekretärina. 1. veebruaril 1944 kuulutati välja üldmobilisatsioon, sellest ta enam vabastust ei saanud. 1941. aastast 1944. aasta üldmobilisatsioonini ning pärast sõda 1946. aastani tegutses ta Palamuse Püha Bartholomeuse koguduse õpetaja Aldur Partsi abilisena. Aastal 1946, pärast Laiuse Püha Jüri koguduse õpetaja Elmar Salumaa arreteerimist aitas ta ka seal surnuid matta ja ümbruskonna lapsi ristida. Laiuse koguduse juhatus pöördus konsistooriumi poole sooviga, et Vaikmäest saaks Laiuse koguduse õpetaja. Tolleaegne piiskopi asetäitja August Pähn kutsuski ta Tallinna Toompea Kaarli koguduse juurde enesele abiks. 9. mail 1948 ordineeriti ta (koos Paul Saarega) August Pähna poolt õpetajaks.

Mihhailovi komitee kojukutsumislehekese viimases numbris lastakse kellelgi E. Vaikmäel vaba maailma eestlaste poole pöörduda. E. Vaikmäe tituleerib end Võru evangeeliumi luteri usu kiriku õpetajaks. Tal on talaar seljas, rist rinnal ja seisab altari ees, käed ristis. Sellist vaimulikku ei olnud varemalt Eestis. Seda nime ei seisa ei õpetajate ega köstrite nimistus 1943. aastast. Ta ise ütleb, et on hakanud Võru koguduse õpetajaks 1948. Siis veel ei töötanud Tallinnas kirikuõpetajate kursused, kus paari kuuga vaimulikke valmis vorbitakse.

Ta oli aastatel 1948–1978 Võru Katariina koguduse õpetaja. Lisaks hooldas ta aastatel 1948–1954 (kuna õpetaja Karl Puusemp pidi end poliitilistel põhjustel varjama) ja 1964–1967 Pindi kogudust. Aastatel 1978–1985 oli ta Tallinna Toompea Kaarli koguduse (2. pihtkonna) õpetaja. Aastal 1985 oli ta kuu aega Vastseliina Katariina koguduse õpetaja, ent sealt vabastati ta tervislikel põhjustel. Kuid aastatel 1986–1996 teenis ta Loksa Püha Neitsi Maarja kogudust, kuni jäi emerituuri suhkurtõvest tingitud nägemise puudulikkuse tõttu.

1999. aasta novembri lõpus avastati tal maksavähk ning ta suri 17. detsembril 1999 Jõgeval. 27. detsembril 1999 saadeti ta ära Palamuse kirikust Palamuse kalmistule, matusetalituse viis läbi piiskop Einar Soone.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Kiivit Kremli käsutäitjana. Vaba Eesti Sõna, 21. juuni 1956, nr. 25, lk. 2.
3. ↑  Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. III, lk. 344

Välislingid
-----------

* Minu kirikuõpetajaks saamine oli eriline kutsumine
**2001. aasta Eesti presidendivalimised** toimusid 27. augustist kuni 21. septembrini 2001. Pärast kolme hääletusvooru Riigikogus ja kahte hääletusvooru valimiskogus osutus presidendiks valituks Arnold Rüütel.

Hääletamine Riigikogus
----------------------

Esimene hääletamine Riigikogus toimus Riigikogu erakorralisel istungjärgul 27. augustil kell 12.00. Hääletamissedeli said kõik Riigikogu liikmed, hääletamisest võttis osa 91. Märgistamata (ristita) hääletamissedelite arv oli 13. Peeter Kreitzberg sai 40 ja Andres Tarand 38 häält. Et ühegi kandidaadi poolt ei hääletanud Riigikogu koosseisu kahekolmandikuline enamus, peeti 28. augustil teine hääletusvoor. Enne teist vooru seati üles uued kandidaadid. 

Teises voorus sai hääletamissedeli 99 Riigikogu liiget. Hääletamisest võttis osa 91, kehtetuid hääletamissedeleid oli 1 ja märgistamata 19. Peeter Kreitzberg sai 36 ja Peeter Tulviste 35 häält.

Et ükski kandidaat ei saavutanud nõutavat kahekolmandikulist häälteenamust, peeti samal päeval ka kolmas hääletusvoor. Hääletamissedeli said 99, hääletamisest võttis osa 90 Riigikogu liiget ja märgistamata hääletamissedeleid oli 24. Peeter Kreitzberg sai 33 ja Peeter Tulviste 33 häält. 

Et Vabariigi Presidendi valimisel Riigikogus ei saavutanud ükski kandidaat vajalikku Riigikogu koosseisu kahekolmandikulist häälteenamust, kutsus Riigikogu esimees 21. septembriks 2001 kokku valimiskogu.

Hääletamine valimiskogus
------------------------

Valimiskogu koosnes 101 riigikogu liikmest ja 266 omavalitsuste esindajast. Kandideerisid eelmises voorus enim hääli saanud kandidaadid Peeter Kreitzberg ja Peeter Tulviste. Uute kandidaatide esitamise õigus on ka vähemalt 21 valimiskogu liikmel. 

Omavalitsustest oli valimiskogus suurim esindus Tallinnal: kümme. Tartu esitas neli ning Pärnu, Narva, Rakvere, Kohtla-Järve, Viljandi, Kuressaare ja Võru igaüks kaks valijameest. Teised omavalitsused saatsid presidenti valima ühe esindaja. 

Esimene hääletusvoor toimus 21. septembril. Hääled jagunesid järgnevalt: Peeter Kreitzberg 72, Arnold Rüütel 114, Toomas Savi 90 ja Peeter Tulviste 89. Et ühegi kandidaadi poolt ei hääletanud hääletamisest osavõtnud valimiskogu liikmete enamus, peeti 21. septembril teine hääletusvoor kahe edukama kandidaadi osalusel. 

Hääletamisest võttis osa 366 valimiskogu liiget. Kehtetuid hääletamissedeleid oli 2 ja märgistamata (ristita) hääletamissedeleid 23. Arnold Rüütel sai 186 häält ja Toomas Savi 155. Et Arnold Rüütel kogus üle poole hääletamisest osa võtnud valimiskogu liikmete häältest, siis osutus ta valituks Vabariigi Presidendiks.

| * v
* r
Eesti valimised |
| --- |
| Asutav kogu | 
1919 |
| Riigikogu valimised | 
1920, 1923, 1926, 1929, 1932, 1938, 1940, 1992, 1995, 1999, 2003, 2007, 2011, 2015, 2019, 2023, 2027 |
| Eesti presidendivalimised | 
*1934*, 1938, 1992, 1996, 2001, 2006, 2011, 2016, 2021, 2026 |
| Euroopa Parlamendi valimised Eestis | 
2004, 2009, 2014, 2019, 2024 |
| Eesti kohaliku omavalitsuse volikogude valimised | 
1921, 1924, 1927, 1930, 1934, 1939, 1993, 1996, 1999, 2002, 2005, 2009, 2013, 2017, 2021, 2025 |
**Dematerialiseerimine** on kaupade ja teenuste materjali- ja energiakulu vähendamine. 

Dematerialiseerimine tähendab inimeste sõltuvuse vähendamist materiaalsete toodete tarbimisest, toodete asendamist teenustega, kaupade tootmiseks kuluva materjali ja energia olulist vähendamist, toodete muutmist vastupidavamaks ja korduskasutust. Vastupidi keskkonnaprobleemidele lahenduste otsimisele nii-öelda toruotsapõhiselt ehk jäätmete ja heitmete käitlemisega, on dematerialiseerimine allikapõhine strateegia keskkonnaprobleemide lahendamiseks nende tekkekohas. Dematerialiseerimiseks on vaja ressursitootlikkuse märgatavat kasvu, mis viiks majanduskasvu sõltuvuse lõppemiseni loodusvarade kasutuse kasvust, ning keskkonna välismõju arvestamist toodete ja teenuste hinnas – majanduse turuhoobade, näiteks energia- ja ressursimaksude abil.

Vaata ka
--------

* Energiamahukus
* Faktor 4
* Faktor 10
* Majanduskasvu, energia- ja ressursitarbimise kasvu vahelise seose lahutamine
* Materjalikulu
* Puhtam tootmine
* Ökoefektiivsus

Viited
------

1. 1 2 3 4  Dematerialiseerimine Säästva Eesti Instituudi veebisõnastikus "Säästva arengu sõnaseletusi" (vaadatud 29.01.2009)

Kirjandus
---------

* Dematerialiseerimine Säästva Eesti Instituudi veebisõnastikus "Säästva arengu sõnaseletusi"
**Edgar Siitan** (25. detsember 1911 Viljandi – 3. aprill 1980 Tallinn) oli eesti suusataja.

1925. aastal lõpetas ta Viljandi algkooli. 

Ta oli Kaitseliidu Harju Maleva liige. 

Aastatel 1932–1941 võitis ta Eesti meistrivõistlustel murdmaasuusatamises 7 kulda ja 3 hõbedat. 21. veebruaril 1934 tuli ta esimeseks Eesti meistriks 50 km murdmaasuusatamises ajaga 3:41.24. 

1935. ja 1937. aastal võitis ta Viljandi järve jooksu.

1938. aastal võistles ta Lahtis suusatamise MMil.

1930. aastate lõpus oli ta Tallinnas töökoja omanik, tegeledes suuskade valmistamisega.

1941. aasta talvel läks ta üle jää Soome. 24. juunil 1941 astus ta Erna salka. 9. juulil 1941 maandus ta Erna salga liikmena dessandiga Salmistu randa, võitles Erna ja Erna I koosseisus kuni 1. septembrini 1941. 1944. aasta detsembris ta arreteeriti Tallinnas, talle mõisteti karistuseks 15 aastat sunnitööd, lisaks 5 aastat poliitiliste õiguste piiramist. Ta vabanes sunnitöölaagrist Irkutski oblastis 1955. aasta juulis.

Aastatel 1957–1972 töötas ta suusavabrikus Dünamo. Aastatel 1972–1980 töötas Tallinna Hipodroomi võidusõidukaarikute valmistajana. 

Ta on maetud Pärnamäe kalmistule.

Viited
------

1. ↑  ESBL sporditulemused. Edgar Siitan
2. ↑  Peep Pillak, Heini Vilbiks (koostajad). Soomepoiste elulood. Tallinn: Grenader, 2015
Rahvaste Ühenduse kuningriigid on kaardil tähistatud sinisega
Elizabeth II Buckinghami palees 2006. aastal
**Rahvaste Ühenduse kuningriik** (inglise keeles *Commonwealth realm*) on Rahvaste Ühendusse kuuluv riik, mille riigipea on Suurbritannia troonil olev monarh. 8. septembril 2022 sai selleks Charles III oma ema Elizabeth II surma järel. Riigid on iseseisvad või siis personaalunioonis teistega. 

Termin *commonwealth realm* ei ole ametlik, seda ei saa juriidilistes dokumentides kasutada. Kuid termini kasutamine võimaldab eristada seda riikide rühma teistest Rahvaste Ühenduse riikidest, kus riigipea ei ole Suurbritannia monarh.

Igas Rahvaste Ühenduse kuningriigis nimetatakse Suurbritannia monarhi vastava riigi kuningaks/kuningannaks. Näiteks Antigua ja Barbudas on Charles III tiitel "Kuningas Charles III, jumala armust Antigua ja Barbuda kuningas ning oma teiste kuningriikide ja alade kuningas, Rahvaste Ühenduse juht" ("King Charles the Third, by the Grace of God, King of Antigua and Barbuda and of His other Realms and Territories, Head of the Commonwealth"), mis tavaliselt lühendatakse "Antigua ja Barbuda kuningaks".

Ajalugu
-------

Elizabeth II sai aastal 1952 troonile asudes seitsme iseseisva riigi kuningannaks: Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik, Kanada, Austraalia, Uus-Meremaa, Lõuna-Aafrika Liit, Pakistani dominioon, Tseiloni dominioon. Sestsaadik on selliseid riike juurde tekkinud kolooniate ja sõltkondade iseseisvumise teel ning mõned RÜ kuningriigid on muutunud vabariikideks.

30. novembril 2021 sai vabariigiks Barbados (oli RÜ kuningriik 1966. aastast).

Rahvaste Ühenduse kuningriigid
------------------------------

2022. aasta seisuga on selliseid riike viisteist (üheksa Põhja-Ameerikas, viis Okeaanias ja üks Euroopas).

|  |  |
| --- | --- |
| Riik | Aastast |
| Antigua ja Barbuda | 1981 |
| Austraalia | 1942 |
| Bahama | 1973 |
| Belize | 1981 |
| Grenada | 1974 |
| Jamaica | 1962 |
| Kanada | 1931 |
| Paapua Uus-Guinea | 1975 |
| Saint Kitts ja Nevis | 1983 |
| Saint Lucia | 1979 |
| Saint Vincent ja Grenadiinid | 1979 |
| Saalomoni Saared | 1978 |
| Tuvalu | 1978 |
| Uus-Meremaa | 1947 |
| Suurbritannia | - |
|
| **Rahvaste Sõpruse orden** |
| --- |
| Orden |
| Lint |

**Rahvaste Sõpruse orden** (vene keeles *oрден Дружбы народов*) oli Nõukogude Liidu ja hiljem Venemaa Föderatsiooni autasu. 

Neljast osast koosnev orden on väga ülepakutud ja keeruka kujundusega ja sellest tulenevalt oli ka tema valmistusprotsess keerukas.

Vastavalt statuudile sai ordenit anda eraisikutele, kollektiividele, asutustele, ühiskondlikele organisatsioonidele, ühendustele, liidu- ja autonoomsetele vabariikidele, kraidele, oblastitele ja autonoomsetele oblastitele, autonoomsetele ringkondadele, rajoonidele, linnadele ja teistele asustatud punktidele. Ordenit võis anda ka välismaalastele.

Eraisikutele anti ordenit välja eriti väljapaistvate teenete eest rahvusvahelise sotsialistlike maade sõpruse, koostöö ja rahu edendamise eest, väljapaistva panuse eest nõukogude rahvamajanduse arendamisel, ennastsalgava töö eest ja teiste, eriti silmapaistvate teenete eest riigile.

Esimesed autasustamised Rahvaste Sõpruse ordeniga toimusid 29. detsembril 1972. Sellel päeval autasustati ordeniga kõiki 15 liiduvabariiki, kõiki autonoomseid vabariike ja oblasteid. Kokku anti sel päeval välja 53 Rahvaste Sõpruse ordenit.

Esimeste kodanikena pälvisid 9. veebruari 1973 käskkirja järgi kõrge autasu rühm tsiviillennunduse töötajaid. Ühiskondlikest organisatsioonidest pälvis autasu esimesena Nõukogude naiste komitee, aastal 1973.

Rahvaste Sõpruse ordeniga autasustati ka paljusid ettevõtteid. Esimesena, 1976 – Leningradis asuv Kirovi tehas. Kollektiividest on autasu saanud ka näiteks Leningradi tsirkus, aastal 1978. 

Paljude linnade hulgas on ordeniga autasustatud ka Tartu linna.

Nõukogude kosmoselendurid pälvisid peale edukat kosmoselendu Nõukogude Liidu kangelase aunimetuse. Nendega ühistel kosmoselendudel kaasas olnud lääneriikide esindajaid autasustati aga Rahvaste sõpruse ordeniga.

Kokku anti aastani 1995 välja 72 760 Rahvaste Sõpruse ordenit.

Eesti NSV-s oli 1. jaanuari 1990 seisuga Rahvaste Sõpruse ordeni saanud 506 isikut ja 8 kollektiivi. Massiline autasustamine ordeniga toimus aastal 1986, kui ordeni sai 203 isikut. Viimane autasustamine Rahvaste Sõpruse ordeniga Eesti NSV-s toimus aastal 1989.

1992–1994 anti Rahvaste Sõpruse ordenit välja ka Venemaa Föderatsioonis. Nõukogude autasust erines see mõningate detailide teistsuguse kujunduse poolest. 1994 asendati autasu Sõpruse ordeniga.
Ewald Moldt (1987)
**Ewald Moldt** (22. aprill 1927 Greifswald – 17. oktoober 2019) oli Saksa DV diplomaat ja riigitegelane.

Ewald Moldt oli pärit puusepa perekonnast. 1944. aastal mobiliseeriti ta Wehrmachti. 1945. aasta mais sai ta haavata. 1945–1947 töötas ta raudteelasena. 1945. aastal astus ta Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse, millest 1946. aastal Kommunistliku Parteiga sundliitmisel tulemusel sai Saksamaa Sotsialistlik Ühtsuspartei. 1947–1950 oli ta Greifswaldi Noorsooameti juhataja. 1950–1952 õppis ta Saksa DV Riigi ja Õigusteaduste Akadeemias. Alates 1952. aastast töötas ta Saksa DV Välisministeeriumis, kus oli aastatel 1953–1958 välisminister Lothar Bolzi isiklik referent. 1958–1959 oli ta esimene sekretär saatkonnas Rumeenias. 1959–1963 oli Moldt saatkonnanõunik saatkonnas Poolas. 1963–1965 oli ta Saksa DV Välisministeeriumi pressiameti juhataja. 1965–1970 oli ta saadik Rumeenias. 1970–1978 töötas ta Saksa DV välisministri asetäitjana. 1978–1988 oli ta Saksa DV alalise esinduse juhataja Saksamaa Liitvabariigis. 1988. aastast kuni 1990. aasta märtsini oli ta Saksa DV välisministri asetäitja. Alates 1981. aastast oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmekandidaat ja aastatel 1986–1989 liige.

Viited
------

1. ↑  Moldt, Ewald Bundesstiftung Aufarbeitung
2. ↑  Ewald Moldt Munziger
**Rauno Nurger** (sündinud 24. novembril 1993 Keilas) on eesti elukutseline korvpallur, kes mängib 2020. aastast Eesti klubis BC Kalev/Cramo ning 2018. aastast Eesti korvpallikoondises.

Haridus
-------

Keilas sündinud, kasvanud ja koolis käinud Nurger alustas korvpallitreeninguid 2005. aastal Andrus Nageli juhendamisel ja jätkas seejärel Indrek Kelementi ja Ago Kliimsoni käe all. Gümnaasiumiastet alustas Nurger Turbas Märt Kermoni treenitavas korvpalliklassis, lõputunnistuse sai Audentese spordigümnaasiumist.

Nurger mängis keskkoolikorvpalli ka USA-s Sunrise Christian Academys.

Ülikoolikorvpall
----------------

Nurger mängis aastatel 2014–2018 USA üliõpilasliiga NCAA meeskonnas Wichita State Shockers, kellega jõudis kõigil neljal hooajal ka NCAA finaalturniirile (March Madness).

Profikarjäär
------------

Nurger hakkas elukutselisena mängima 2018. aastal Hispaania esiliigaklubis Huesca Levitec ning jätkas sealses esiliigas mängimist ka järgmisel hooajal klubis CB Breogan.

Enne USA-sse siirdumist Tallinna Kalevi ja Rapla meeskonnaga Korvpalli Meistriliigas mänginud Nurger naasis Eestisse 2020. aastal, kui liitus BC Kalev/Cramoga.

Koondisekarjäär
---------------

Nurger tegi Eesti koondise debüüdi 29. juunil 2018, kus viskas 2019. aasta maailmameistrivõistluste valiksarja 65 : 74 kaotusmängus Suurbritannia vastu 8 punkti.

Saavutused
----------

* Eesti-Läti Korvpalliliiga meister (2021)
* Eesti karika võitja (2020)

Viited
------

1. ↑  Nädala tegija – Rauno Nurger Keila Leht, 02.06.2017.
2. 1 2 3 4  Rauno Nurger liitub BC Kalev/Cramoga ERR Sport, 22.07.2020.
3. ↑  Wichita State mängib NCAA finaalturniiril, San Francisco hooaeg saab samuti jätku Korvpall24.ee, 12.03.2018.
4. ↑  Viimasel veerandil mängu käest andnud Eesti korvpallikoondis kaotas Suurbritanniale Delfi Sport, 29.06.2018.

Välislingid
-----------

* Rauno Nurger – Basket.ee profiil
**Rahvapartei** (läti: Tautas partija, TP) oli Läti konservatiivne partei, Euroopa Rahvapartei liige.

Läti Rahvapartei asutati 1998. aastal Andris Šķēle poolt, kes juhtis seda 2002. aastani, mil Šķēle avalikust poliitikast aastateks lahkus.

Rahvaparteile on kahel korral kuulunud Läti valitsusjuhi ametikoht: aastatel 1999–2000 pidas peaministri ametit Šķēle ja aastatel 2004–2007 Aigars Kalvītis.

2006. aasta seimivalimistel sai Rahvapartei 19,49% häältest ning 23 kohta sajast, millega oli seimi suurim partei. 2007. aastal kaotas partei peaministrikoha, kuid jätkas esmalt Ivars Godmanise ning seejärel ka Valdis Dombrovskise valitsuses koalitsioonipartnerina.

2010. aasta 17. märtsil teatas Rahvapartei, et lahkub Valdis Dombrovskise juhitavast 5 partei koalitsioonivalitsusest. 2010. aasta parlamendivalimistel osales Rahvapartei koos erakonnaga Läti Esimene Partei/Läti Tee valimisliidus Hea Läti Eest, kuid sai seimis vaid 4 kohta.

9. juulil 2011 otsustati Rahvapartei kongressil partei tegevus lõpetada.

Rahvapartei kuulus Euroopa Rahvaparteisse.

Partei juhid
------------

* 1998–2002 – Andris Šķēle
* 2002–2006 – Atis Slakteris
* 2006–2008 – Aigars Kalvītis
* 2008–2009 – Mareks Segliņš
* 2009–2011 – Andris Šķēle
**Heinrich I** (pärast 1180. aastat - 2. juuli 1231) Zähringite suguvõsast oli Baden-Hachbergi markkrahv. Tema asutas Baden-Hachenbergi haru.

Elu
---

Ta oli Hermann IV ja selle naise Bertha teine poeg. Tema vanem vend oli Hermann V (sündinud u. 1180. aastal). Nooremad õed-vennad olid Friedrich (u. 1187-1217), Jutta ja Bertha.

Tema isa ühines Friedrich I-ga selle Itaalia-kampaaniates ja Kolmandas ristisõjas. Isa reisis läbi Väike-Aasia Antiokiasse, kus ta 1190. aastal laagris haigusesse suri. Hermann V sai isa järglaseks Baden-Badenis, samas kui Heinrich I sai Baden-Hachbergi. Hermann V järgnes Friedrich II-le Itaaliasse, Egiptusesse (kus ta oli vangis), Viiendasse ja Kuuendasse ristisõtta.

Heinrich I oli esimene oma Zähringite liinis, tiitliga Hachbergi markkrahv. Ta suri 1231. aastal ja tema järglaseks sai tema poeg Heinrich II, kes oli sel ajal alaealine. Heinrich II oli esialgu oma ema eestkoste all. 1232. aastal ostis ta St. Blaise'i kloostrilt Sausenburgi isandkonna ja varsti pärast seda ehitas ta Sausenburgi linnuse, mida on esmamainitud 1246. aastal.

Perekond
--------

Heinrich abiellus Urachi krahvi Egino IV tütre Agnesega. Nad said järgmised lapsed:

* Heinrich II (enne 1231. aastat - u 1297/98).
* Hermann, Hachbergi markkrahv (valitses 1232–1239).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Hermann IV** | **Baden-Hachbergi markkrahv**1190-1231 | Järgnev**Heinrich II** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Koivaliina kihelkonna mõisast; Krimulda kihelkonna mõisa kohta vaata artiklit Jaunāmuiža mõis (Krimulda kihelkond) ja Härgmäe kihelkonna mõisa kohta Annase mõis.* |

---

Jaunāmuiža mõis 1904. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Walkschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904). Mõisa valdused on kaardil tähistatud numbriga 5
**Jaunāmuiža mõis** (saksa keeles *Adsel-Neuhof* ka *Frauenthal*, läti keeles *Jaunāmuiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Koivaliina kihelkonnas. Praeguse haldusjaotuse järgi asub mõisakompleks Läti Valka piirkonnas Zvārtava vallas Jaunāmuiža külas.

Ajalugu
-------

Mõis oli algselt osa Koivaliina mõisa valdustest, kuuludes Delwigitele. Selle esimeseks omanikuks sai Peter Delwig. Too müüs mõisa 25 600 taalri eest õuenõunik von Bergile, kes pidi selle aga Peteri vennale Axel Delwigile loovutama. Too pantis valduse aastal 1808 Magnus Johann von Scotusele, saades 33 250 taalrit. Too loovutas järgmisel aastal pandiõigused oma tütrele Johannale Biersonile, kes need omakorda aastal 1918 Alexander von Radinghile loovutas. Too sai aastal 1820 ka mõisa pärisomanikuks, pantides selle siis 40 000 rubla eest tollelesamale Johannale, kes enne Biersoni nime kandis, ent nüüdseks oli Keller. Aastal 1845 ostis tollelt 44 500 rubla eest mõisa August von Zoeckell ja see kujunes Zvārtava mõisa kõrvalmõisaks.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 6 ja 1/2 adramaad, sellele allus 195 mees- ja 201 naishinge.

Aastal 1627 oli mõisa suurus 4 ja 1/4 adramaad, aastal 1734 aga 4 ja 3/4. Aastal 1758 oli mõisa suurus 6 ja 1/2 adramaad. Aastal 1823 oli selle suurus 5 ja 3/4 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal viis adramaad maad, aastal 1881 oli neid aga 2 ja 45/80, lisaks allus mõisale 6 ja 8/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Viited
------

1. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 348.
2. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 277.
3. ↑  Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 266.
4. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 386.

Koivaliina kihelkond

**Kirik**: Koivaliina kirik  

**Mõisad**: Koivaliina kirikumõis | Bormaņi mõis | Grundzāle mõis | Jaunāmuiža mõis | Koivaliina mõis | Luturmuiža mõis | Sikšņi mõis | Vaartu mõis
Wílmar Barrios (2019)
**Wílmar Enrique Barrios Terán** (sündinud 16. oktoobril 1993 Cartagenas) on Colombia jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Venemaa kõrgliiga klubis Peterburi Zenit ja Colombia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Colombia klubis Deportes Tolima, mille meeskonnas debüteeris ta 2013. aastal.

Aastatel 2016–2018 mängis ta Argentina kõrgliiga klubis Boca Juniors. Hooaegadel 2016–17 ja 2017–18 tuli ta klubiga Argentina meistriks.

2019. aasta veebruaris sõlmis ta lepingu Zenitiga. Hooaegadel 2018–19 ja 2019–20 on ta Zenitiga tulnud Venemaa meistriks.

Colombia jalgpallikoondises debüteeris Barrios 2016. aastal. Ta on kuulunud Colombia koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2019. aasta Copa Américal. Lisaks osales ta 2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril Colombia võistkonna koosseisus.

Saavutused
----------

Deportes Tolima
* Copa Colombia: 2014

Boca Juniors
* Argentina Primera División: 2016–17, 2017–18

Peterburi Zenit
* Premjer Liga: 2018–19, 2019–20
* Venemaa karikas: 2019–20
* Venemaa superkarikas: 2020

Välislingid
-----------

 Wílmar Barrios – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Colombia koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Ospina
* 2 Zapata
* 3 Murillo
* 4 Arias
* 5 Barrios
* 6 C. Sánchez
* 7 Bacca
* 8 Aguilar
* 9 Falcao (c)
* 10 James
* 11 Ju. Cuadrado
* 12 Vargas
* 13 Mina
* 14 Muriel
* 15 Uribe
* 16 Lerma
* 17 Mojica
* 18 Díaz
* 19 Borja
* 20 Quintero
* 21 Izquierdo
* 22 Jo. Cuadrado
* 23 D. Sánchez
* Treener: Pékerman

 | Colombia |
Raul Öpik 1. septembril 2017 Tallinna kesklinnas  
Foto: Ave Maria Mõistlik
**Raul Öpik** (sündinud 3. juulil 1951 Mustjala vallas) on eesti purilendur, kolonelleitnant erus ja poliitik. 

Öpik lõpetas 1977 Tartu Ülikooli bioloogina. Ülikooli ajal hakkas harrastama purilendu. Ta osales 1993. aasta purilendamise maailmameistrivõistlustel Eesti võistkonna kaptenina. 1993–1995 oli Öpik Eesti Lennuspordi Föderatsiooni aseesimees. Ta on avaldanud purilennuteemalisi kirjutisi. 1976–1978 töötas ta Võrumaal ja 1978–1979 Tallinnas kalakasvatajana. 1988–1993 oli ta õpetaja Kopli Kunstikeskkoolis. 

1993–1994 oli Öpik kaitsejõududes juhttöötaja. 1994. aastal oli ta kaitseministri kandidaat. 1996. aastal oli ta Kaitseministeeriumi rahvusvaheliste suhete osakonna rahuvalve laua juhataja. 2002. aastal oli ta Rahuoperatsioonide Keskuse staabiülem, major. Ta on Eesti Eruohvitseride Kogu liige.

Ta on lahutatud ja tal on üks tütar.

Ta on Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liige alates 2013. Ta on valitud EKRE Ida-Tallinna ringkonna esimeheks.

Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 2 (Tallinna Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita linnaosad) 36 häält ning ei osutunud valituks.

Viited
------

1. ↑  Alar Laaneman, Leo Kunnas ja veel üle 30 eru- ja reservkaitseväelase kutsuvad üles valima presidendiks Mart Helme, Uued Uudised, 23. september 2016
2. ↑
3. ↑  Kärt Karpa, Kaitseministri ja justiitsministri kandidaadid on Raul Öpik ja Urmas Arumäe, Rahva Hääl, 25. mai 1994
4. ↑  Riigi Teataja
5. ↑  Eesti rahutagajad Kosovos vahetuvad, Eesti Kaitsevägi, 17. juuni 2002
6. ↑  Eesti Kaitseväe eruohvitseride ning EEOK toetaja- ja auliikmete nimekiri
7. ↑  EKRE.ee

Välislingid
-----------

* Aili Kokk, Kolonelleitnant Raul Öpik – segavereline suvesaarlane, Saarte Hääl, 13. august 2012
Jaunvāle mõis 1904. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Walkschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904) Mõisa valdused on kaardil tähistatud numbriga 92
**Jaunvāle mõis** (saksa keeles *Neu-Sackenhof*, läti keeles *Jaunvāles muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Trikāta kihelkonnas. Praegu asub mõisasüda Lätis Valmiera piirkonnas Brenguļi vallas Jaunvāle külas.

Ajalugu
-------

Mõis tekkis, kui Katariina II annetas osa Vecvāle mõisast parun Loewenile. See müüs siis aastal 1775 mõisa 16 000 taalri eest Carl August von Transehele, kes aastal 1783 mõisa 14 0000 taalri eest oma vennale loovutas.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus aastal 1816 viis adramaad, sellele allus 97 mees- ja 112 naishinge. Ühtlasi allus sellele *Stohte* või *Storte* karjamõis. Aastal 1688 oli mõisa suurus (koos Vecvāle mõisaga) kümme adramaad, sama oli mõisade suurus aastal 1734. Aastal 1758 kuulus mõisale viis adramaad, aastal 1823 oli adramaid 4 ja 3/10. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 4 ja 1/10, aastal 1881 oli neid aga 2 ja 24/80, lisaks allus mõisale 4 ja 60/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Viited
------

1. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 284
2. ↑   Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Von H. von Bienenstamm. Riga, bei Deubner, 1826. Riga, gedrukkt in der Müllerschen Buchdrukkerei. Riga : Deubner, 1826 lk. 274
3. ↑  Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 282.
4. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 420.

Trikāta kirik
Trikāta kihelkond

**Kirik**: Trikāta kirik  

**Abikirik**: Vijciemsi kirik  

**Mõisad**: Cempi mõis | Dutka mõis | Jaunbrenguļi mõis | Jaunvāle mõis | Lipšukalnsi mõis | Lubi mõis | Plāņi mõis | Tiepole mõis | Trikāta kirikumõis | Trikāta mõis | Vecbrenguļi mõis | Vecvāle mõis | Vījciemsi mõis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib maalikunstnikust; fotograafi kohta vaata artiklit Heinrich Hoffmann (fotograaf)* |

---

"Kristus Ketsemane aias", Julie Hagen-Schwartzi maal Heinrich Hoffmanni järgi, asub Tallinna Toomkirikus
**Heinrich Hoffmann** (30. august 1859 Kassel, Saksamaa – 23. jaanuar 1933 Heidelberg) oli saksa maalikunstnik.

Hoffmann õppis algul Kasseli Kunstiakadeemias ning 1880. aasta oktoobrist Berliini Kunstiakadeemias professor Otto Knille ja Fritz Schaperi juures. Tema teosed olid 19.–20. sajandi vahetusel populaarsed mitte üksnes Saksamaal, vaid ka Eestis. Nii näiteks on mitmes Eesti kirikus koopiad Hoffmanni maalist "Kristus Ketsemane aias", millest Tallinna Toomkirikus oleva koopia tegi Julie Wilhelmine Hagen-Schwarz.

Teoseid
-------

* Õlimaal "Alle Vögel sind schon da"Õlimaal "Alle Vögel sind schon da"
* Õlimaal "Blick von der Neckarinsel auf den Heiligenberg"Õlimaal "Blick von der Neckarinsel auf den Heiligenberg"
* Õlimaal "Blick von Gaiberg auf den Königstuhl"Õlimaal "Blick von Gaiberg auf den Königstuhl"
* Õlimaal "Vesiveski Schwarzwaldis"Õlimaal "Vesiveski Schwarzwaldis"
* Akvarell "Schwarzwaldhaus"Akvarell "Schwarzwaldhaus"
Heinrich III pitsat
**Heinrich III** (28. oktoober 1016 – 5. oktoober 1056) oli Frangi ehk Saali dünastiasse kuuluv Saksa-Rooma riigi keiser. Keisriks krooniti ta aastal 1046.

Saksa-Rooma riik u 1000. aastal
Heinrich III oli Saksa-Rooma keiser (1024–1039) Konrad II ja Švaabi Gisela (989 või 990–1043) poeg.

Heinrich III ajal hoidis Saksa-Rooma riik enda kontrolli all Saksamaad, Itaaliat, Burgundiat, Ungarit, Poolat ja Böömimaad. Heinrich III ajal oli Saksa-Rooma riik oma võimsuse tipul, kuid algasid ka Rooma paavsti ja Saksa-Rooma keisri vastuolud, mis läksid hiljem ajalukku investituuritülina. Heinrich III Saksa-Rooma riik domineeris Euroopas ning Saksa-Rooma keiser oma mõjuvõimuga nimetas ametisse Rooma paavsti. Saksa kuningas Heinrich III määras Suidgeri, hilisema paavst Clemens II 1040 Bambergi piiskopiks. Suidger läks koos Heinrich III-ga 1046 Itaaliasse. Saksa kuninga Heinrich III korraldusel tagandati 1046 Sutris toimunud sinodil ametist Silvester III, Gregorius VI ja Benedictus IX. Roomas toimunud sinodil määrati kuninga korraldusel samal päeval uueks paavstiks Clemens II, kes pühitseti ametisse esimesel jõulupühal, 25. detsembril. Clemens II sai paavstiks Saksa kuninga Heinrich III korraldusel ja ta kroonis 25. detsembril 1046 Heinrich III Saksa-Rooma keisriks. 

Heinrich III ajal algasid ka Rooma paavsti ja Saksa-Rooma keisri vastuolud, mis läksid hiljem ajalukku investituuritülina. Heinrich III surma järel sai tema poeg, kuueaastane Heinrich IV Saksa kuningaks, tegelikult valitses tema eest regentnõukogu ja ema, keisrinna Poitou Agnes ning paavst hakkas taotlema ülemvõimu keisri (ehk ilmaliku Saksa-Rooma riigi valitseja) üle.

Isiklikku ja järglased
----------------------

Heinrich III oli abielus (1036–1038) Taani Gunhildaga (u 1020–1038), Inglise kuninga (1016–1035), Taani kuninga (1018–1035) ja Norra kuninga (1028–1035) Knud Suure ja Normandia Emma tütre ning Taani kuninga (1035–1042), Inglise kuninga (1035–1037 ja 1040–1042) õega. 

Heinrich III abiellus 1043. aastal Poitou Agnesega (u 1025–1077) Akvitaania hertsogi tütrega, kellega tal olid järglased:

* Adelaide II (1045–1096), Gandersheimi ja Quedlinburgi abtiss
* Heinrichi (1050–1106), Saksa-Rooma keiser (1056–1106) Heinrich IV
* Konrad (1052–1055), Baieri hertsog (1054–1055) Konrad III
* Švaabi Judith (1054–1055).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Konrad II** | **Saksa kuningas**1039–1056 | Järgnev**Heinrich IV** |
| Eelnev**Konrad II** | **Saksa-Rooma keiser**1039–1056 | Järgnev**Heinrich IV** |
| Eelnev**Konrad II** | **Itaalia kuningas**1039–1056 | Järgnev**Heinrich IV**

 |
**Heinrich I** (suri 8. oktoobril 1291) oli Mecklenburg-Werle ja Mecklenburg-Güstrowi vürst Saksamaal.

Elulugu
-------

Ta oli Mecklenburg-Werle vürsti Nikolaus I ja tema naise Jutta poeg. Pärast isa surma 10. mail 1277 valitsesid Heinrich ja tema vend Johann Mecklenburg-Werlet koos.

Nad valitsesid koos 1283. aastani, kui Heinrich asutas Mecklenburg-Güstrowi vürstkonna, samas Johann asus elama Mecklenburg-Parchimi vürstkonda, mida ta valitses koos vürst Pribislaw II-ga. Heinrichi valitsusaeg Güstrowis lõppes 8. oktoobril 1291 tema surmaga. Heinrichi mõrvasid Saali lähedal tema kaks poega, Heinrich ja Nikolaus, kes hakkasid koos valitsema.

Abielud ja lapsed
-----------------

Heinrich oli kaks korda abielus. 1262. aastal abiellus ta Rikissa Birgersdotteriga, nad said järgmised lapsed:

* Heinrich (suri 1308)
* Nikolaus (suri 1298)
* Rixa (suri 1317)

1291. aastal abiellus ta Johann I tütre Mathildega.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Nikolaus I** | **Mecklenburg-Werle vürst**1277–1283 | Järgnev**sai Mecklenburg-Güstrowi vürstiks** |
| Eelnev**uus tiitel** | **Mecklenburg-Güstrowi vürst**1283–1291 | Järgnev**Heinrich II jaNikolaus** |
Håvard Nordtveit (2012)
**Håvard Nordtveit** (sündinud 21. juunil 1990 Vatsis) on Norra jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsja või kaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Hoffenheim ja Norra jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri kodumaal Haugesundis, millega liitus 2006. aastal. Järgmisel aastal liitus ta Inglismaa kõrgliiga klubiga Arsenal, kuid liigadebüüdi tal klubi meeskonnas teha ei õnnestunud.

Klubikarjääri jooksul on Nordtveit mänginud veel Hispaania esiliigas Salamancas, Norra kõrgliigas Lillestrømis, Saksamaa kõrgliiga klubides 1. FC Nürnberg ja Mönchengladbachi Borussia ning Inglismaa kõrgliigas West Ham Unitedis ja Fulhamis. Hoffenheimi ridadesse kuulub ta 2017. aastast.

Debüüdi Norra jalgpallikoondises tegi Nordtveit 7. juunil 2011 sõprusmängus Leedu vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 29. veebruaril 2012 sõprusmängus Põhja-Iirimaa vastu.

Viited
------

1. ↑  "Havard Nordtveit joins Fulham on loan from Hoffenheim". skysports.com. Vaadatud 11.3.2019
**Würffel** on Eesti elektro-popansambel.

Paari aasta jooksul vaikselt oma teed otsides popi ja elektroonika piirimaile jõudnud kuldse kolmiku loomemootoriks ja tempo dikteerijaks on multitalendist trummar Kaspar Kalluste, klahvidele vajutab Tarvi Kull ning solistina särab Rosanna Lints.

Varem oli bändi solist Marvi Vallaste, kes lahkus bändist 2014. aasta kevadel.

2014. aasta juunis avaldas bänd oma debüüt-EP "Overnight". Samuti on trio välja andnud kaheksa singlit: "Overnight", "Coffee", "Shake It Out", "We Can Go", "Should I Run", "Dance, Dance", "Burdened Sky" ja "I'm Facing North". Kõiki neid lugusid on mängitud Eesti raadiojaamades ja terves Baltikumis. Lugu "Coffee" saavutas Leedu raadio FM99 edetabelis esikoha.

Würffel oli Eesti Muusikaauhinnad 2016 galal nomineeritud kahes kategoorias: aasta popalbum ja aasta debüütalbum.

Würffeli debüütalbum "Beats & Bubbles" ilmus 18. märtsil 2015 ning teine stuudioalbum "I'm Facing North" ilmus 1. aprillil 2016. "I'm Facing North" nimelise singliga esineti ka Eesti Laul 2016 võistlusel, kus saavutati esimeses poolfinaalis 6. koht.

Singlid
-------

| Aasta | Singel | Koht |
| --- | --- | --- |
| Raadio Uuno | R2 Top 20 |
| 2014 | "Overnight" | - | - |
| "Coffee" | - | - |
| "Shake It Out" | – | – |
| "We Can Go" | 14 | - |
| 2015 | "Should I Run" | – | – |
| "Dance, dance" | – | – |
| "Burdened Sky" | – | 11 |
| "I'm Facing North" | – | 6 |

Diskograafia
------------

| Aasta |  |
| --- | --- |
| 2014 | "Overnight" EP |
| 2015 | "Beats & Bubbles" |
| 2016 | "I'm Facing North" |

Viited
------

1. 1 2 3  Tallinn Music Week (23.03.2016). "TMW päeva artist on Würffel". *Postimees*. Vaadatud 08.02.2017.
2. ↑  Kerttu Kaldoja (17.06.2014). "Marvi Vallaste ja Würffel lõpetavad koostöö - bänd avaldas Rosanna Lintsiga uue singli "Shake It Out"". *Menu*. Vaadatud 08.02.2017.
3. ↑  "Eesti Muusikaauhinnad 2016 nominendid on selgunud". *EMA*. 13.01.2016. Originaali arhiivikoopia seisuga 11.02.2017. Vaadatud 08.02.2017.

Välislingid
-----------

* Würffeli koduleht
* Würffeli ametlik Facebooki leht
* Würffeli SoundCloud
* Würffeli YouTube'i kanal
Juri Kolomojets (2016)
**Juri Kolomojets** (ukraina keeles Юрій Миколайович Коломоєць *Juri Mõkolajovõtš Kolomojets*; sündinud 22. märtsil 1990 Krõvõi Rigis) on Ukraina jalgpallur, kes mängib ründajana Ukraina esiliiga klubis Lutski Volõn.

Ta alustas klubikarjääri Krõvõi Rigi Krõvbasis. Aastatel 2010–2012 mängis ta Krõvõi Rigi Girnõkis ja 2013–2016 FK Oleksandrijas. Hooajal 2015–16 mängis ta Oleksandrijaga Ukraina kõrgliigas. Seejärel liitus ta Ukraina kõrgliiga klubiga Poltava Vorsklaga. 2017. aastal mängis ta Ungari kõrgliiga klubis MTK Budapest, naastes aasta hiljem Vorsklasse.

2020. aasta veebruaris sõlmis ta üheaastase lepingu Eesti Meistriliiga klubiga FCI Levadia. 24 liigamänguga lõi ta üheksa väravat.

2021. aasta liitus ta Lutski Volõniga.

Ukraina jalgpallikoondises debüteeris Kolomojets 10. novembril 2017 sõprusmängus Slovakkia jalgpallikoondise vastu.

Viited
------

1. ↑  "Levadia palkas Ukraina kõrgliigast ründaja". sport.err.ee. 8.2.2020. Vaadatud 26.5.2020

Välislingid
-----------

* Juri Kolomojets Eesti Jalgpalliliidu kodulehel
Kaart
Kari tänav, vaade Kari ja Randla tänava ristmikult Pelguranna tänava poole
**Kari tänav** on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Pelguranna asumis.

Endine Kari gümnaasiumihoone, Kari 13
Sõle tänav 59 // Kari 1
Tänav algab Sõle tänavalt ja lõppeb Pelguranna tänavaga ristudes.

Ajalugu
-------

Aastatel 1953–1995 kandis tänav vene luuletaja Vladimir Majakovski auks **Vladimir Majakovski tänava** nime, olles liidetud praeguse Sitsi tänavaga.

Herzeni tänava ääres (ametlikult on aadress Majakovski tänava järgi) tegutses Tallinna kino Pelgurand. Pelgurannas Saksa okupatsiooni ajal ehitatud barakitaoline hoone lammutati 1968. aasta 

1967. aastal avati Vladimir Majakovski tänav 13, Akadeemik S. Koroljovi nim Tallinna 14. Keskkool. Kuni 01.09.1998 Tallinna 14. Keskkool, 1998. aastal nimetati Kari Gümnaasiumiks (kuni 26.03.2005), 2005. aastal Tallinna Ranniku Gümnaasium ja 2014. aastal ühendati Ehte Humanitaargümnaasiumiga. Peale 2017. aastat Kari tänava koolihoone lammutati ning 2021. aastal avati samas asukohas Põhja-Tallinna kogukonnamaja, mis majutab Põhja-Tallinna linnaosavalitsust ja Tallinna Kopli Huvikooli. Kunagisele koolistaadionile on rajatud rulapark, mänguväljak, korvpalliplats ja välilava.

Sõle tänava-Kari tänava-Madala tänava ristmik. Sõle tänav 59 // Kari 1, Kari tänav 4, Sõle tänav 61 hooned
Vladimir Majakovski tänav 4 hoone 9-kordse korterelamu esimese korruse äripinnal asus kohvik Saturn.

Koolihoonest üle tee endise Kajaka turu asukohas (aadressil Tuulemaa 20) avati 2014. aastal Stroomi kaubanduskeskus.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 28.01.2016)
2. ↑
3. ↑  Tallinna tänavanimed EKI KNAB (vaadatud 31.01.2016)
4. ↑  "Foto: Kino Pelgurand". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. märts 2016. Vaadatud 3. oktoobril 2021.
5. ↑  Tallinna koolide asutamiste ajad ja endised nimed. Tallinna Ranniku Gümnaasium (suletud) (vaadatud 03.10.2021)
6. ↑  Avati üle 8 miljoni maksnud Põhja-Tallinna kogukonnamaja, Eesti Elu, 15.09.2021.
7. ↑  Avati Stroomi keskus, kaubandus.ee, Andres Haabu, 05.12.2014.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kari tänav** |

| * v
* r
Pelguranna asumi tänavad |
| --- |
| Tänavad | 
Kangru tänav · Kari tänav · Ketraja tänav · Kolde puiestee · Kopli tänav · Lõime tänav · Madala tänav · Pelguranna tänav · Puhangu tänav · Randla tänav · Sõle tänav · Tuulemaa tänav · Vihuri tänav |
**"Kariibi mere piraadid: Musta Pärli needus"** (ingl *Pirates of the Caribbean: The Curse of the Black Pearl*) on 2003. aastal valminud Ameerika Ühendriikide seiklusfantaasia film, mis põhineb Kariibi mere piraatide teemalisel atraktsioonil Disney teemapargis. Filmi on lavastanud Gore Verbinski ja produtseerinud Jerry Bruckheimer. Film räägib sepp Will Turnerist (Orlando Bloom) ja piraadist kapten Jack Sparrowst (Johnny Depp), kes päästavad röövitud Elizabeth Swanni (Keira Knightley) Musta Pärli neetud meeskonnaga, mille kapteniks on Hector Barbossa (Geoffrey Rush).

Jay Wolpert lõi stsenaariumi teemapargi atraktsiooni põhjal 2001. aastal ja Stuart Beattie kirjutas selle ümber 2002. aasta alguses. Umbes sellel ajal kaasati projekti produtsent Jerry Bruckheimer; Ted Elliott ja Terry Rossio lisasid käsikirja üleloomuliku needuse. Filmi filmiti 2002. aasta oktoobrist 2003. aasta märtsini Saint Vincentis ja Grenadiinides ning võttepaigad ehitati Los Angelesse Californias.

Tegevustik
----------

Kardetud kurikael Hector Barbossa röövib kuberneri imekauni tütre Elizabethi. Tüdruku sõber ja salajane austaja Will otsustab neiu päästa. Päästeoperatsiooni läbiviimiseks tuleb Willil paluda abi kurikuulsalt mereröövlilt nimega Jack Sparrow, kellel on samuti Barbossaga kana kitkuda. Aga Will ei tea, et Barbossal ja tema meeskonnal lasub needus ja neist jagu saamiseks tuleb esmalt needusest lahti saada.

Osatäitjad
----------

* Johnny Depp (kapten Jack Sparrow)
* Orlando Bloom (Will Turner)
* Keira Knightley (Elizabeth Swann)
* Geoffrey Rush (kapten Barbossa)
* Jack Davenport (kommodoor Norrington)
* Jonathan Pryce (kuberner Weatherby Swann)
* Lee Arenberg (Pintel)
* Mackenzie Crook (Ragetti)
* Kevin McNally (Joshamee Gibbs)
* Zoë Saldaña (Anamaria)
**Héctor Núñez Segovia** (sündinud 15. aprillil 1992 Valparaísos) on Tšiili jalgpallur, ründaja.

Ta alustas klubikarjääri kodumaal Santiago Wanderers. Ta mängis klubi meeskonnas Tšiili kõrgliigas aastatel 2010–2012. Seejärel mängis ta Tšiili kõrgliigas kaks hooaega Unión La Caleraga ning hooajal 2013/2014 Tšiili esiliigas Concepcióni meeskonnas.

2014. aastal liitus ta Austria Regionalliga klubiga WSG Wattens. Esimesel hooajal lõi ta liigas 10 väravat ja teisel, 2015/2016 hooajal 11 väravat. Hooajal 2015/2016 sai Wattens liigas esikoha ja tõusis esiliigasse.

Hooajal 2016/2017 mängis Segovia Guatemala kõrgliiga klubis Cobán Imperial.

2019. aasta veebruaris liitus ta Nõmme Kaljuga. Debüüdi Meistriliigas tegi ta 8. märtsil 2019 mängus Paide Linnameeskonna vastu. 2019. aasta juulis lõpetas Kalju temaga poolte kokkuleppel lepingu. Tema ainsaks väravaks Meistriliigas jäi 17. mail löödud värav Kuressaare vastu. Pärast Kaljust lahkumist kuulus ta kuni 2019. aasta lõpuni Paraguay kõrgliiga klubi General Díazi meeskonda.

Saavutused
----------

Nõmme Kalju
* Eesti jalgpalli superkarikas: 2019

Viited
------

1. ↑  H. NUÑEZ. Vaadatud 11.3.2019
2. ↑  Héctor Núnez. transfermarkt.com. Vaadatud 11.3.2019
3. ↑  "Kalju ja Hector Nunez lõpetavad koostöö". soccernet.ee. 10.7.2019. Vaadatud 18.7.2019
Kultiveeritud kariibi mänd**Kariibi mänd** (*Pinus caribaea*) on männiliste sugukonda männi perekonda kuuluv okaspuu.

Kirjeldus
---------

Kariibi mänd kasvab 20–35 meetri, mõnikord kuni 45 meetri kõrguseks. Koor on kare ja kestendav ning on murenenud ebakorrapärasteks osadeks. Võra on laia ja koonilise, avatud või ebakorrapärase kujuga. Okkad on 15–26 cm ja käbid 5–12 cm pikad.

Levila
------

Kariibi mänd on levinud Kesk-Ameerikas, Kuubal, Bahama ning Turksi ja Caicose saartel.

Ta kasvab troopilistes ja subtroopilistes okaspuumetsades, mis hõlmavad nii madalmaa savanne kui ka mägimetsi. Metsatulekahjud mängivad suurt rolli selle liigi levikul, kuigi on teatatud, et see puu taastub kiiresti ja agressiivselt, asendades lehtpuid. Piirkondades, kus metsatulekahjusid eriti ei esine, kasvab troopiline mets jõudsalt. See liik kasvab kõige paremini külmavabades ja viljakatel aladel, kuni 700 m kõrgusel, kus on hea aluspinnase äravool ning aastane sademete hulk 2000–3000 mm.

Kasutusala
----------

Kariibi mänd, eriti tema varieteet *hondurensis*, on oluline majandatav puuliik. Selle tõttu kasvatatakse teda laialdaselt väljaspool tema looduslikku levilat ning inimtekkelisi populatsioone võib tänapäeval leida Jamaicalt, Colombiast, Lõuna-Aafrikast, Sri Lankalt, Fidžilt ja Hiinast. Tugevalt vaigust puitu kasutatakse ehitusmaterjalina ning laudkastide, kaubaaluste, laevatekkide, teivaste, postide, puitlaastplaatide, vineeri ja paberi valmistamiseks.

Looduskaitse
------------

Kuigi liik tervikuna ei ole ohustatud, on raie tulemusena liik Kuubal märgatavalt vähenenud, mistõttu on Rahvusvaheline Looduskaitseliit määranud selle ohustatud liikide hulka.

Viited
------

1. 1 2 3  "Caribbean pine".
2. 1 2 3  "World Agroforestry Centre's Tree Database Pinus caribaea".
3. ↑  "Pinus caribaea".
**Kõrgõzstani 2010. aasta ülestõus**, **mäss**, **revolutsioon** või **riigipööre** oli sündmusteahel, mis kukutas president Kurmanbek Bakijevi ja tõi võimule ajutise valitsuse Roza Otunbajevaga eesotsas.

Rahutused algasid 6. aprillil Talasis ja levisid järgmisel päeval teistesse Kõrgõzstani põhjaosa linnadesse. Rahutustes hukkus vähemalt 85 inimest, täiendavaid ohvreid tõid kaasa järgnenud korratused.

Rahutuste põhjused
------------------

Võimuvahetuse järel kokku tulnud "sõltumatu ühiskondlik komisjon" 6. kuni 8. aprilli sündmuste uurimiseks, leidis, et rahutused põhjustas Bakijevi korruptsioonis, onupojapoliitikas ja riigi vara kõrvaletoimetamises süüdistatud valitsuse "laostav poliitika", sotsiaalse kindlustunde vähenemine, laiade ühiskonnakihtide vaesumine (ostujõu vähenemine ja kiire inflatsioon), opositsiooni ja ajakirjanike laiaulatuslik tagakiusamine, poliitiliste mõrvade seeria ning sõltumatute trükiväljaannete, raadio- ja telekanalite sulgemine.

Rahutuste vahetuks käivitajaks on peetud hinnatõusu. Elektri- ja küttehinnad olid kahekordistunud, tõusnud olid näiteks mobiilteenuste hinnad.

Talasi sündmused
----------------

6. aprilli hommikul vahistati Talasis partei Ata-Meken aseesimees Bolotbek Šernijazov. Lõunaks kogunes sadu vahistatu poolehoidjaid miilitsajaoskonna juurde ja Šernijazov vabastati. Meeleavaldajad liikusid oblastivalitsuse hoone juurde ja võtsid pantvangi oblastijuhi. Hangiti kive ja bensiini, valmistati ette pudeleid süüteseguga.

Õhtul saabusid Biškekist lennukid ja helikopterid 200 korrakaitsejõudude teenistujaga, kes pidid asepeaminister Akõlbek Džaparovi juhtimisel läbi viima erioperatsiooni oblastijuhi vabastamiseks. Meeleavaldajate vastu kasutati pisargaasi, kummikuule ja valgusmüra granaate(?). Oblastijuht vabastati ja Bolotbek Šernijazov võeti jõudu kasutades uuesti vahi alla.

Rahvahulk piiras sisse grupi miilitsatöötajaid, asus neid peksma ja süütas oblastivalitsuse hoone, kuhu umbes 150 miilitsat varjunud olid. Miilitsail lõppes erivarustus, täiendusi toonud sõiduki hõivasid mässajad ja kasutasid valdusse võetud vahendeid miilitsa vastu.

Ööl vastu 7. aprilli vahistati Biškekis ja Ošis mitu opositsioonijuhti, sealhulgas Ömürbek Tekebajev, Almazbek Atambajev ja Temir Sarijev.

Tuhanded inimesed kogunesid piirama presidendi- ja valitsushoonet Biškekis. Julgeolekujõud kasutasid rahva laialiajamiseks tulirelvi. Bakijev lahkus pealinnast Džalal-Abadi. Roza Otunbajeva, Tekebajev, Atambajev ja teised tuntud opositsionäärid kuulutasid endid ajutiseks valitsuseks. Bakijev varjas end kuni 15. aprillini ja lahkus seejärel Valgevenesse.

Viited
------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **2010. aasta Kõrgõzstani revolutsioon** |
**Bruntál** (saksa keeles *Freudenthal in Schlesien*) on linn Tšehhis Morava-Sileesia maakonnas, Bruntáli ringkonna halduskeskus. Bruntál asub Ostravast ligikaudu 59 km lääneloodes.

Bruntál paikneb merepinnast 547 meetri kõrgusel.

Bruntáli vanalinn on alates 1992. aasta septembrist ajalooline linnakaitseala.

Linna on esmamainitud 1223. aastal kuningas Otakar I hartas, milles kirjutatakse, et Bruntál sai Magdeburgi linnaõigused 1213. aastal. Bruntál asuati kaevanduslinnana, seal kaevandati väärismetalle ja hiljem rauamaaki. Bruntáli õitseaeg oli 16. sajandil, kui linnas tegutsesid mitmed käsitööliste gildid. Bruntál oli tol ajal ka oluline kaubanduskeskus ja seal korraldati aastalaatu. Kolmekümneaastases sõjas rüüstati linna mitmel korral. Sõja järel ehitati linn küll uuesti üles, kuid endist tähtsust Bruntál enam ei saavutanud. 1748. ja 1764. aastal olid linnas suured tulekahjud. 19. sajandil hakkas linnas arenema tekstiilitööstus. Raudteeühenduse sai linn 1872. aastal.

Viited
------

1. ↑  Malý lexikon obcí České republiky - 2017, vaadatud 28.08.2018.
2. ↑  Population in municipalities - 1 January 2022, vaadatud 2.05.2022.
3. ↑  Bruntál Místopisný průvodce po České Republice
4. ↑  Bruntál : právní ochrana Národní památkový ústav
5. ↑  From the history of Bruntál City Bruntál