recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Liivaprits** on tööriist, mida kasutatakse pindade puhastamiseks. Liivapritsiga töötlemisel kasutatakse mitte ainult liiva, vaid ka teisi erinevaid abrasiivaineid, mistõttu protsessi nimetatakse ka abrasiivpuhastuseks .

Kasutamine ja tööpõhimõte
-------------------------

Liivapritsi kasutatakse tööstuses, ehitusobjektidel ja remonditöökodades. Liivapritsiga saab efektiivselt ette valmistada pindu ja detaile. Liivapritsi töö seisneb surverõhu abil pihustatavate liivaterade või teiste väikeste materjaliosakeste suurel kiirusel liikumine vastu puhastatavat pinda. Sellest tulenevalt puhastub soovitud pind/detail mustusest, roostest, vanast värvist.

Benjamin Chew Tilghman

Kuidas liivapritsi käsitseda
----------------------------

Esimese sammuna tuleb liivapritsi valada sisse liiva või muu materjali osakesi. Liivapritsil on spetsiaalne kamber või paak, kuhu tuleb materjal kallata. Seejärel liivaprits ühendatakse suruõhu kompressoriga. Käivitades surutakse osakesed suurel kiirusel käsitsi hoitava otsiku/püstoli kaudu puhastatavale detailile.

Ajalugu
-------

Legendi järgi sai Benjamin Chew Tilghman (1821-1901) inspiratsiooni liivapritsi loomiseks, kui oli missioonil kõrbes. Seal ta nägi, kuidas tuul puhub liiva vastu kasarmu aknaklaasi ning muudab selle matiks.

Viited
------

1. ↑  "What is Sandblasting ?". 23. mai 2018. Vaadatud 20.04.2022.
2. ↑  "What Is Sandblasting?". 27. september 2019. Vaadatud 20.04.2022.
3. ↑  "Sandblasting history in brief". 15. august 2016. Vaadatud 20.04.2022.
Vabrik 1904. aastal
**Waldhofi tselluloosivabrik** oli puidutööstusettevõte, mis tegutses 1900–1915 Pärnus.

Tselluloosivabrik kuulus aktsiaseltsile Waldhof (asutatud 1898. aastal Pärnus), mis omakorda oli 1884. aastal Saksamaal Mannheimis asutatud ning Mannheimis ja Tilsitis tegutseva suurfirma AG Zellstoffabrik Waldhof tütarettevõte. Pärnus 3. jaanuaril 1898 asutatud ettevõtte aktsiakapitali suurus oli kolm miljonit kuldrubla, mida 1903. aastal suurendati 6 miljoni kuldrublani, 1905. aastal 7 miljon rubla ja 1908. aastal tõsteti aktsiakapital kümne miljoni rublani. 

Aktsiakapitalis osalesid kokku Saksa Riigipäeva liige, majandusnõunik dr Carl Clemm, salanõunikud Carl Haas, dr Adolf Clemm, salanõunikust pankur Carl Ladenburg, Ernst Lämmert, Rudolph Haas, dr Wilhelm Haas, dr Richard Ladenburg, salanõunik F. F. von Pauli ja tõeline riiginõunik ja Pärnu linnapea Oscar Alexander Brackmann.

Tselluloosivabriku ehitamiseks eraldas Pärnu linnavalitsus 1897. aastal kavandatavale vabrikule linna maavaldustest Papiniidus 100 vakamaad, Esimese Juurdeveoraudteede Seltsi Pärnu-Tallinna Juurdeveo Raudtee veeremiremonditöökodade aladest.

Waldhof ehk rahvakeeli lihtsalt Valtov asus Pärnu linna idapoolsel serval, ulatus pikuti alevi surnuaiast Papiniidu jaamani ja laiuti Pärnu jõest mereni. Vabrik ehitati linnalt saadud Papiniidu mõisa maa-alal. Pindala oli umbes 100 hektarit. Vabriku territooriumile viis raudteeharu toormaterjali juurdeveoks ja jõel oli oma sadamakai, kust umbes kolmandik toodangust eksporditi välismaale. 

Vabriku ehitamisel jäi vabriku maaalale jäi raudteeliin, mis sai vabriku omandiks, kuid ompensatsiooniks ehitas vabrik uue raudteeliini, mis kaardus ümber kalmistu ja toodi Riia maantee äärde, suundudes Sindi teeristini, kus liitus Pärnu–Valga raudteeliiniga. Papiniitu ehitati samal ajal Papiniidu pooljaam.

Vabrikutöötajate ehitised
-------------------------

Vabrikus töötas aja jooksul 2000–3000 töölist ja lisaks vabrikuhoonetele ehitati vabriku lähedale Pärnu eeslinna, Riia maanteest mere poole vabriku ametnikele, meistritele ja töölistele elamud. Riia maantee äärde kerkis terve linnaosa.

Vabrik suleti 1915. aasta juunis ja seadmed evakueeriti Venemaale Permi, vabrik õhiti 20. augustil 1915, pärast Saksa keisririigi laevastiku ilmumist Pärnu lahte. Vabrikuhoonete jäänused lammutati lõplikult 1936. aastal.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  "Pärnumaa. Loodus. Aeg. Inimene. 2. osa". Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2010. Lk 165
2. ↑  "Eesti arhitektuur. 2. osa". Oleg Kotšenovski artikkel "Pärnu". Valgus, 1996. Lk 100
3. ↑  Olaf Esna, Kui Pärnu Waldhofis puupappi valmistati 1. Pärnu Postimees, nr. 86, 7 mai 2015
4. ↑  Elsbet Parek. "Pärnu sajandeis". Eesti Raamat, 1971. Lk 46
5. ↑  Waldhofi tööliselamud. Metsa tänav. 2, 4, 5, 7 ja Mere tn. 2, 3
6. ↑  Waldhofi meistrite elamud. Riia maantee 96–102
7. ↑  Waldhofi ametnikeelamud. Riia maantee 137–141
8. ↑  Euroopa suurima puupapivabriku lammutamine Pärnus Postimees nr 155, 11. juuni 1936, lk 4

Kirjandus
---------

* Toivo Meikar: "Waldhofi tselluloosivabrik Pärnus – õnn või õnnetus" Akadeemia, 3 (312), 2015
Ohessaare pank
[[Pilt:Ohessaare pank (10).jpg|pisi|Vaade Ohessaare pangale ja klibuga kaetud rannale 
**Ohessaare pank** on pank Sõrve poolsaare läänerannikul. Panga pikkus on 400 m ja kõrgus 3,5 m.

Pank võeti aastal 1959 kaitse alla. Praegu jääb pank Ohessaare maastikukaitseala koosseisu. Pank on Ohesaare kihistu ja Ohessaare lademe stratotüübiks.

Üleval on 20 cm valkjat lubjakivi, selle all on helehall savikas lubjakivi, veel allpool lubjakivi mugulatega mergel. Selle all on detriiti sisaldav mergli vahekihtidega lubjakivi, selle all 50 cm lubimerglit, seejärel on taas detriiti sisaldav lubjakivi. Panga alumise osa moodustavad purdne suureteraline lubjakivi ja kõige all - hall lubjakivi õhukeste savika mergli vahekihtidega.

Vaata ka
--------

* Ohessaare maastikukaitseala

Viited
------

1. 1 2 3  Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 09.04.2013)
2. ↑  "Stratigraafia terminoloogia". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. august 2021. Vaadatud 17. septembril 2020.
3. ↑  Stratigraafia terminoloogia
4. ↑  Eesti stratotüüpsed paljandid

Välislingid
-----------

 Ohessaare pank – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kogu piirkonnast; selle Kreeka-osa kohta vaata artiklit Traakia (Kreeka geograafiline piirkond); Rooma provintsi kohta vaata artiklit Traakia (Rooma provints)* |

---

Traakia tänapäevased piirid Bulgaarias, Kreekas ja Türgis
**Traakia** (bulgaaria keeles *Тракия* (*Trakiya*), kreeka keeles Θράκη (*Thráki*), türgi keeles *Trakya*) on ajalooline ja geograafiline piirkond Kagu-Euroopas. 

Geograafilise mõistena hõlmab Traakia piirkonda, mille piirideks on põhjas Stara planina, lõunas Rodope mäed ja Egeuse meri ning idas Must meri ja Marmara meri. Sellesse jäävad Bulgaaria kaguosa (Põhja-Traakia), Kreeka kirdeosa (Lääne-Traakia) ning Türgi Euroopa-osa (Ida-Traakia). 

Enamik Traakiast jääb tänapäeval Bulgaariasse. Türgis nimetatakse seda ka Rumeeliaks. Nimi pärineb traaklastelt, antiikajal Kagu-Euroopat asustanud indoeuroopa rahvalt.

* Traakia 5.–3. sajandil eKrTraakia 5.–3. sajandil eKr
* Rooma riigi Thracia provintsRooma riigi Thracia provints
* Antiikaegse Traakia kaart (Abraham Ortelius, 1585)Antiikaegse Traakia kaart (Abraham Ortelius, 1585)
* Traakia alad Julius Caesari ajalTraakia alad Julius Caesari ajal
* Traakia 3. sajandilTraakia 3. sajandil

Vaata ka
--------

* Traakia kiirtee
* Daakia

Välislingid
-----------

 Traakia – tsitaadid Vikitsitaatides
|  |
| --- |
| 
**Internetiprotokolli kihid**
Andmesideprotokollid **·** TCP/IP mudel **·** *veel...*
**Rakenduste kiht**
DHCP **·** HTTP **·** HTTPS **·** IRC **·** FTP **·** DNS **·** SMTP **·** IMAP **·** POP **·** SSH **·** Telnet **·** TLS/SSL **·** XMPP
**Transpordikiht**
TCP **·** UDP
**Internetikiht**
Internetiprotokoll (IPv4 **·** IPv6) **·** IPsec
**Lülikiht**
MAC (DSL **·** Ethernet **·** WLAN)
 |

**Edastusohje protokoll** (ingl *Transmission Control Protocol* ehk **TCP**) on levinuim transpordikihi võrguprotokoll, mida kasutatakse TCP/IP võrkudes. Kuna TCP-protokoll on peaaegu alati kasutuses koos IP-protokolliga (Internet Protocol), siis tavaliselt kasutatakse nime *TCP/IP*.

TCP-protokolliga saadetavaid pakette toimetab edasi võrgukihi protokoll, milleks on üldjuhul internetiprotokoll (IP). TCP/IP mudeli järgi on loodud enamik arvutivõrke.

TCP-ühendus toimib ainult otspunktide vahel (näiteks kliendi ja serveri vahel). Vahepealsed seadmed, nagu marsruuterid, seda osa pakettidest ei muuda.

TCP- ühendus on töökindel, sest toimub kolmepoolne kinnitus ehk *three-way handshake*. Klient saadab serverile ühenduse loomise soovi, server vastab ning saadab samuti ühenduse loomise soovi, mille klient kadudeta andmevahetuse korral vastusega kinnitab.

TCP tegeleb voo- ja koormusjuhtimisega. Voojuhtimine (*flow control*) tähendab, et TCP jälgib pidevalt otspunktide andmevooge ning teeb andmeedastuse kiiruses ja mahus selle järgi parandusi. Koormusjuhtimine (*congestion control*) tähendab, et TCP jälgib otspunktidevahelise võrgu koormust ning muudab ka selle järgi pakettide parameetreid.

TCP sobib rakendustele, mis vajavat töökindlat andmeedastust, kus kiirus ei ole kriitiline.

Antud protokolli põhiline standard on RFC 793.

Teine internetiprotokolli peal käitatav protokoll on kasutajadatagrammi protokoll (UDP), mis saadab pakette kuid ei kontrolli nende kohalejõudmist sihtkohta. Seda kasutatakse näiteks multimeedia edastamisel ning mujal, kus tähtis on andmesidekiirus ja vähem tähtis selle kvaliteet (pakettide kadumisel neid uuesti ei saadeta).

On leitud, et sipelgad *Pogonomyrmex barbatus* käituvad enda toiduga varustamisel analoogselt TCP toimimisega.

Vaata ka
--------

* OSI mudel
* Ethernet
* Internet

Viited
------

1. ↑  "Mis on ühist sipelgatel ja internetil?" Novaator, 30. august 2012

Välislingid
-----------

* TCP protokoll
* TCP protokoll: ülevaade
* The Transmission Control Protocol (*inglise keeles*)
**Eugène Bourdon** (8. aprill 1808 Pariis - 29. september 1884 Pariis) oli prantsuse kellassepp ja leiutaja, Ta on Bourdoni manomeetri leiutaja, millele sai patendi 1849, aastal.

Bourdon oli kaupmehe poeg. Pärast isa surma 1830. aastal töötas Bourdon kaks aastat optikapoes ja asutas 1832. aastal oma töökoja, kus valmistas väikesi aurumasinaid. Tema peamine panus on aparatuuri konstrueerimine ja tema kõige olulisem leiutis on Bourdoni manomeeter - mehaaniline manomeeter vedelike ja gaaside rõhu mõõtmiseks, mille tööelemendiks on C-kujuliseks painutatud elliptilise ristlõikega metalltoru. 18. juunil 1849 saadud patendis kirjeldab Bourdon seda kui elavhõbedata manomeetrit. Bourdoni manomeeter on oma lihtsuse, lineaarsuse ja mõõtmistäpsuse tõttu üks kõige levinumaid manomeetritüüpe. 

Bourdon töötas oma töökojas kuni 1872. aastani, mil tema pojad võtsid firma juhtimise üle. Bourdon jätkas mitmesuguste mõõteseadmete arendamist ka pensionipõlves. Suri 29. septembril 1884 Pariisis ja on maetud Père-Lachaise'i kalmistule.

Viited
------

1. ↑  "Bourdon, Eugène." Complete Dictionary of Scientific Biography.
**Karlstad** on linn Rootsis, Värmlandi lääni ja Karlstadi valla keskus. Linn asub kohas, kui Rootsi pikim jõgi Klarälven suubub Vänerni. Linn paikneb Vänerni põhjakaldal. Elanike arv on 2020. aasta seisuga 65 856, millega on see Rootsis rahvaarvult 20. kohal.

Karlstadile andis linnaõigused 1584. aastal hertsog Karl, kellest sai hiljem Rootsi kuningas Karl IX. Tema järgi on linn ka nime saanud.

Karlstadis asuvad toomkirik, Karlstadi ülikool ja rahvusvaheline lennuväli, mis asub Karlstadi kesklinnast 16 km kaugusel.

1906. aastal asutasid vennad Anders, John ja Josef Löberg Karlstadis ettevõtte Löfbergs.

Karlstadis valitseb niiske mandriline kliima. Linn on tuntud Rootsi ühe kõige päikselisema linnana. Aastas on seal keskmiselt 1923 päikeselist tundi. Keskmine õhutemperatuur on jaanuaris −2,8 °C ja juulis 17,7 °C. Aasta keskmine sademete hulk on 707 mm. Kõige enam sajab augustis (99 mm) ja kõige vähem märtsis (32 mm).

Linnas tegutseb jäähokiklubi Färjestad BK, mis mängib Rootsi kõrgliigas. Färjestadi koduväljak asub Löfbergs Arenal.

Karlstadi sõpruslinn Eestis on Jõgeva.

* Vaade Karlstadi kesklinnaleVaade Karlstadi kesklinnale
* Karlstadi toomkirikKarlstadi toomkirik
* Östra sildÖstra sild

Sündinud Karlstadis
-------------------

Karlstadis on sündinud teiste seas:

* Jonas Brodin, jäähokimängija
* Victor Ejdsell, jäähokimängija
* Joel Eriksson Ek, jäähokimängija
* Nils Ferlin, luuletaja
* Jenny Fransson, maadleja
* Oscar Klefbom, jäähokimängija
* Zarah Leander, laulja ja filminäitleja
* Thomas Rhodin, jäähokimängija

Viited
------

1. ↑  Statistical localities 2020
2. ↑  "Karlstads kommun samarbetar med kommuner i andra länder". karlstad.se. 12.6.2020. Vaadatud 21.2.2022

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Karlstad** |

*
**Tarmo Kask** (sündinud 11. novembril 1982 Pärnus) on Eesti ettevõtja, jalgpallitreener ja endine poliitik.

Kask õppis aastatel 2002–2005 Tallinna Ülikoolis kehakultuuri.

Aastail 2013–2014 oli Kask Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna ja 2018–2019 Eesti Vabaerakonna liige. Ta oli EKRE juhatuse liige ning noorteliikumise Sinine Äratus Tallinna ringkonna juhatuse liige. Septembris 2018 kandideeris Kask Vabaerakonna esimeheks.

Tarmo Kask on kirjutanud laulusõnu ja kuulub Eesti Autorite Ühingusse.

Isiklikku
---------

Tarmo Kase elukaaslane on alates 2004. aastast laulja Sandra Nurmsalu. Nende peres kasvab viis last.

Viited
------

1. ↑  ariregister.rik.ee
2. ↑
3. ↑  "Tallinnas moodustati noorteringkond". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. märts 2023. Vaadatud 22. märtsil 2023.
4. ↑  ERR: Vabaerakonna esimeheks tahab saada ka Tarmo Kask
5. ↑  Sandra Nurmsalu http://www.allstarz.ee/vaata\_artiste/502.html
6. ↑  "Hurraa! Lauljanna Sandra Nurmsalu sai taas emaks!". *Elu24.ee*. 1.05.2018. Vaadatud 30.05.2018.

Välislingid
-----------

* Tarmo Kase koduleht
Voyager 2 poolt 1986. aasta jaanuaris pildistatud Uraan
Voyager 2 foto Neptuunist pildistatuna augustis 1989
**Jäähiid** on hiiglaslik planeet, mis koosneb peamiselt vesinikust ja heeliumist raskematest elementidest, nagu hapnik, süsinik, lämmastik ja väävel. Päikesesüsteemis on kaks jäähiiglast: Uraan ja Neptuun.

Astrofüüsikas ja planetoloogias viitab mõiste "jää" lenduvatele keemilistele ühenditele, mille külmumispunkt on üle 100 K, nagu vesi, ammoniaak või metaan, mille külmumistemperatuurid on vastavalt 273 K (0°C), 195 K (−78°C) ja 91 K (−182°C). 1990. aastatel tehti kindlaks, et Uraan ja Neptuun on eraldiseisev hiidplaneetide klass, mis on eraldiseisev teistest hiidplaneetidest Jupiterist ja Saturnist, mis on valdavalt vesinikust ja heeliumist koosnevad gaasihiiud.

Kuna jäähiidudel puuduvad täpselt määratletud tahked pealispinnad, koosnevad need peamiselt gaasidest ja vedelikest. Jäähiidude koostisosad olid planeetide tekkimisel tahked ained, kui need kas otseselt jää kujul või veejäässe kinni jäid. Tänapäeval on Uraanis ja Neptuunis väga vähe vett jää kujul alles. Selle asemel eksisteerib vesi peamiselt ülekriitilise fluidumina. Uraan ja Neptuun koosnevad massilt vaid umbes 20 % jagu vesinikust ja heeliumist, võrreldes Päikesesüsteemi gaasihiiglaste Jupiteri ja Saturniga, mille massist on üle 90% vesinik ja heelium.

Viited
------
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib raamatust; raamatu alusel tehtud filmi kohta vaata artiklit Mootorrattapäevikud* |

---

**"Mootorrattapäevik"** (hispaania keeles "Diarios de motocicleta") on Ernesto Che Guevara raamat, mis kirjeldab tema 23-aastaselt koos sõber Alberto Granadoga ette võetud reisi mootorrattal läbi kogu Ladina-Ameerika. Reis oli tähtis tema arenguloo seisukohalt: enda tunnistust mööda kujunes keskklassi perest pärit Guevara just selle retke käigus revolutsionääriks.

Guevara ja Granado lahkusid 1952. aasta jaanuaris Buenos Airesest 1939. aastal valminud 500cc Nortoni mootorrattal, millele nad andsid iroonilise hüüdnime *La Poderosa* ("Võimas"). Seda ratast on nimetatud karburaatoriga versiooniks Don Quijote hobusest Rocinantest. 

Reisi eesmärk oli õppida tundma Lõuna-Ameerikat, mida noored teadsid seni vaid raamatutest. Retkeks kulunud üheksa kuu vältel sõitsid nad mootorratta, aurulaeva, parve, hobuse, bussiga ja hääletades ning läbisid umbes 13 000 kilomeetrit. Teel läbiti erinevaid maastike, sealhulgas Andide mäestik, Atacama kõrb ja Amazonase jõe bassein.

Autor kirjeldab sotsiaalset ebaõiglust, mida peavad ühtviisi taluma nii ekspluateeritud kaevurid, tagakiusatud kommunistid, ühiskonnast kõrvale tõrjutud leeprahaiged kui ka kunagise suure inkade tsivilisatsiooni järeltulijad. Raamatu lõpus kuulutab Guevara oma soovi võidelda ja surra vaeste eest ning oma unelmat tervikuks ühendatud Ladina-Ameerikast.

Raamatus anti välja käsikirja põhjal alles pärast Guevara surma. Sellest sai menuk, näiteks on see olnud korduvalt New York Timesi bestseller. "Mootorrattapäevik" on tõlgitud paljudesse keeltesse, 2004. aastal valmis selle põhjal film "The Motorcycle Diaries" ("Mootorrattapäevikud"; režissöör Walter Salles).

2012. aastal ilmus "Mootorrattapäevik" eesti keeles Riina Valmseni tõlkes hispaania keelest kirjastuses IlmaPress.
**Jakob Kents** (ka **Jakob Kens**; 3. veebruar (22. jaanuar vkj) 1883 Aru mõis, Lehtse vald, Ambla kihelkond, Järvamaa – 22. september 1947 Tartu) oli eesti geograaf, pedagoog ja haridusjuht.

Haridustee
----------

Ta õppis aastail 1892–1896 Läpi vallakoolis, 1900–1901 Aruküla õigeusu kihelkonnakoolis ja 1901–1902 Liiguste ministeeriumikooli pedagoogikaklassis, kus omandas vallakooliõpetaja kutse. 1924. aastal andis gümnaasiumi küpsuseksamid Hugo Treffneri Gümnaasiumis.

1925–1930 õppis ta Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas, ülikooli lõpetas gümnaasiumi ja kutsekooli loodusloo- ja matemaatikaõpetaja kutsega. 1935. aastast magister. Üliõpilaste Seltsi Raimla liige.

Teenistuskäik
-------------

Töötas aastail 1902–1906 Ambla valla Raka vallakoolis õpetajana, 1906–1909 Ufa kubermangus Krõmski eesti asunduses köster-kooliõpetajana, 1909–1911 Orenburgi kubermangus Beloretski linnakoolis õpetajana. Oli aastail 1911–1915 Kadrina Hariduse Seltsi kooli ja 1915–1917 Narva-Jõesuu Kooliseltsi kooli juhatajana. 1917–1918 õpetaja Tallinna 13. Algkoolis. Osales 1918–1919 Vabadussõjas, Tallinna 1. kaitsepataljonis.

Töötas 1919–1931 Tallinna Õpetajate Seminaris ja Tallinna Pedagoogiumis maateaduse- ja looduslooõpetajana. Lisaks sellele töötas õpetajana Tallinna Linna Poeglaste Gümnaasiumis (1920–1921), Jakob Westholmi Gümnaasiumis (1920–1925), Riigi Tehnikagümnaasiumis (1926–1929), Tallinna Tehnikumis (1929–1934), Tallinna Linna Poeglaste Kaubanduskoolis (1930–1934) ning Kõrgema Sõjakooli topograafiaosakonnas (1935–1937).

Oli aastail 1920–1935 Tallinna linnanõunik ja 1934–1940 ja 1941–1942 Tallinna linnavalitsuse haridusosakonna juhataja. 1940. aastast oli õpetaja Tallinna 10. Keskkoolis ja Tallinna 12. Keskkoolis. 1944. aastal õpetaja Jäneda Põllundustehnikumis.

Oli aastail 1945–1947 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna õppejõud, dotsent ja geograafiakateedri juhataja.

Ühiskondlik tegevus
-------------------

Kuulus aastail 1919–1920 ja 1922–1934 Eesti Õpetajate Liidu juhatusse. Oli Eesti Looduseuurijate Seltsi, Eesti Turistide Ühingu ja Eesti Lauljate Liidu liige. Oli tegev koolikirjastuses Töökool.

On avaldanud geograafiaõpikuid, artikleid koolist ja kasvatusest ning uurimusi geograafia alalt.

Tunnustus
---------

* 1938 Valgetähe III klassi teenetemärk

Kirjandus
---------

* "Uus Eesti" küsib: Kas Tallinna tänavatele eestipärased nimed? Uus Eesti nr 27, 28. jaanuar 1939. Lk 2

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Jakob Kents Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
**Beatrice Chepkoech Sitonik** (sündinud 6. juulil 1991 Kabarnetis) on Keenia kergejõustiklane, takistusjooksja. 2018. aastast kuulub talle 3000 meetri takistusjooksu maailmarekord.

Chepkoech alustas karjääri maanteejooksjana ning staadionijooksudes hakkas võistlema alles 2015. aastal. Ta pääses 2015. aasta Aafrika mängudel Keenia koondisse ning võitis 1500 meetri jooksus pronksmedali. Hooaja lõpus tegi ta eduka debüüdi 2000 meetri takistusjooksus ning keskendus edaspidi rohkem takistusjooksule.

2016. aastal ta Keenia koondisse ei pääsenud. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel oli ta taas koondises ning sai 3000 meetri takistusjookusus 4. koha.

2018. aasta Rahvaste Ühenduse mängudel sai ta 1500 meetri jooksus hõbemedali. Juulis toimunud Monaco Teemantliiga etapil püstitas ta 3000 meetri takistusjooksu ajaga 8.44,32 maailmarekordi, parandades Ruth Jebetile kuulunud varasemat maailmarekordit enam kui 8 sekundiga. Augustis tuli ta takistusjooksus Aafrika meistriks.

2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas tuli ta 3000 meetri takistusjooksus võistluste rekordiga 8.57,84 maailmameistriks.

Tokyo olümpiamängudel sai ta 7. koha.

2023. aasta maailmameistrivõistlustel Budapestis võitis ta takistusjooksus Winfred Mutile Yavi järel hõbemedali.

Chepkoech on võitnud 3000 meetri takistusjooksus kahel korral (2018, 2019) Teemantliiga.

Isiklikud rekordid
------------------

Väljas

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| 800 m jooks | **2.05,73** | 30. mai 2015 | Belgia Lede |
| 1000 m jooks | **2.44,44** | 10. oktoober 2020 | Holland Hengelo |
| 1500 m jooks | **4.03,09** | 10. aprill 2018 | Austraalia Gold Coast |
| 3000 m jooks | **8.22,92** | 25. september 2020 | Katar Doha |
| 5000 m jooks | **14.39,33** | 1. september 2017 | Belgia Brüssel |
| 2000 m takistusjooks | **5.47,42** MR | 10. september 2023 | Horvaatia Zagreb |
| 3000 m takistusjooks | **8.44,32** MR | 20. juuli 2018 | Monaco Monaco |

Sees

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| 1500 m jooks | **4.01,17** NR | 6. veebruar 2024 | Poola Toruń |
| 3000 m jooks | **8.30,87** | 10. veebruar 2024 | Prantsusmaa Liévin |

Allikas: IAAF

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Beatrice Chepkoech** |

* Beatrice Chepkoech Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise) Muuda Vikiandmetes
**Tarmo Klaar** (sündinud 16. mail 1974 Tartus) on Eesti orienteeruja ja orienteerumisaktivist.

Haridus
-------

Ta on lõpetanud 1992. aastal Hugo Treffneri gümnaasiumi ning 1997. aastal Tallinna Tehnikaülikooli arvuti- ja süsteemitehnika õppesuunal. Tehnikateaduste magister (M.Sc. 2002, TTÜ) arvuti- ja süsteemitehnika õppesuunal.

Töö
---

Töötab Elisa Mobiilside AS projektijuht-analüütikuna. OÜ TAK R&D juhatuse liige.. Varem töötanud AS MicroLink, ML Arvutid AS

Sporditegevus
-------------

Tegutsenud kohtunikuna ja korraldajana orienteerumise maailmameistrivõistlustel, Euroopa meistrivõistlustel ja maailma karikasarja etappidel : 2003 juunioride MM ja suusaorienteerumise MK, 2006 orienteerumisjooksu EM ja MK, 2008 rogaini MM, 2009 rogaini EM, 2008 ja 2010 üliõpilaste orienteerumisjooksu MM, 2009 sõjaväelaste orienteerumisjooksu MM, 2012 rattaorienteerumise MK finaaletapil ja 2013 rattaorienteerumise MM.

1999–2007 Eesti Orienteerumisliidu juhatuse liige.

Tarmo Klaar on mitme spordivõistluste ajavõtu ja tulemuste arvestamise tarkvara autor. Ta on raamatu *Orienteerumisest iseõppijatele* autor.

MOBO ehk mobiiliorienteerumise rakenduse looja ja administraator alates 2012.

Ta on taskuhäälingu Ringiga ees üks saatejuhtidest.

Tunnustus
---------

* 2022 Eesti Orienteerumisliidu teenetemärk

Viited
------

1. ↑  OÜ TAK R&D Inforegistris
2. ↑  Eesti spordi biograafiline leksikon
3. ↑  Tarmo Klaar (2010). *Orienteerumisest iseõppijatele*. Tallinn. `{{raamatuviide}}`: eiran teksti "ISBN 978-9949-21-167-8" (juhend)
4. ↑  "KUULA | „Ringiga ees": Paul Aroni F2 hooaeg sai unelmate alguse. Mis peaks juhtuma, et Verstappen tiitlit ei võidaks?". *Delfi Sport*. Vaadatud 4. märtsil 2024.

Välislingid
-----------

* Tak-Soft koduleht
* MOBO start
"Antsla mõis" suunab siia. Hilisema rüütlimõisa kohta vaata artiklit Uue-Antsla mõis. Kirikumõisa kohta vaata artiklit Antsla kirikumõis.

Antsla Sovhoostehnikumi peahoone 1977. aastal
Vana-Antsla mõisa peahoone juunis 2012
Vana-Antsla mõisa aednikumaja juunis 2012
Endise Vana-Antsla mõisa peahoone 1977. aastal
**Vana-Antsla mõis** (saksa keeles *Schloß Alt-Anzen*) oli rüütlimõis Urvaste kihelkonnas Võrumaal. Praegu asub mõisasüda Vana-Antsla alevikus Antsla vallas Võru maakonnas.

Antsla linnust on esmamainitud 1405. aastal kui Uexküllide läänilinnust, seal asus ka Antsla mõis.Liivi sõja ajal valdas mõisa Tartu piiskopkonna vasall Otto von Uexküll. 17. sajandi lõpus eraldus mõisast Uue-Antsla mõis, misjärel Antsla mõisa hakati kutsuma Vana-Antsla mõisaks.

Mõisa peahoone valmis 18. sajandi keskpaigas. Hiljem on seda laiendatud.

Hiljem oli mõisasüda põllutöökooli, Eesti NSV ajal Antsla Sovhoostehnikumi ja Vana-Antsla Põllutöökooli valduses.

Praegu on mõisa peahoone (härrastemaja) tühi. Mõisasüdant ümbritseb Vana-Antsla park, mis on võetud kultuurimälestisena kaitse alla.

Mõisa kalmistu
--------------

Kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult umbes 0,8 km kaugusele lääneloodesse.

Vaata ka
--------

* Antsla vasallilinnus
* Uue-Antsla mõis

Viited
------

1. ↑  *Eesti entsüklopeedia.* 12. köide: *Eesti A–Ü.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 643.
2. 1 2 3  Kultuurimälestiste riiklik register (vaadatud 18.03.2013)

Välislingid
-----------

* Vana-Antsla mõis kultuurimälestiste riiklikus registris
* Vana-Antsla mõis Eesti mõisaportaalis

| * v
* r
Urvaste kihelkond (Antsla kihelkond) |
| --- |
| Kirik | 

* Urvaste kirik

 |
| Kirikumõis | 

* Urvaste pastoraat

 |
| Rüütlimõisad | 

* Anne mõis
* Koigu mõis
* Kärgula mõis
* Linnamäe mõis
* Sõmerpalu mõis
* Truuta mõis
* Urvaste mõis
* Uue-Antsla mõis
* Vaabina mõis
* Vana-Antsla mõis

 |
| Kõrvalmõisad | 

* Boose mõis
* Järvere mõis
* Kassi mõis
* Lilli-Anne mõis
* Mustja mõis
* Peetrimõisa mõis

 |
Dominik Paris (2014)
**Dominik Paris** (sündinud 14. aprillil 1989 Meranos) on Itaalia mäesuusataja. Ta on spetsialiseerunud kiirusaladele.

2013. aasta maailmameistrivõistlustel Schladmingis võitis ta kiirlaskumises hõbemedali.

Ta on osalenud kolmedel taliolümpiamängudel, kus tema seni parim tulemus on 2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis kiirlaskumises saadud neljas koht.

2019. aastal tuli ta ülisuurslaalomis maailmameistriks.

Maailma karikasarjas tegi ta debüüdi 19. detsembril 2008. Esimest korda jõudis ta poodiumile 29. jaanuaril 2011 Chamonix's kiirlaskumises. Esimese etapivõidu sai ta 29. detsembril 2012 Bormios kiirlaskumises. Bormios toimunud etapil jäi ta võitu jagama austerlase Hannes Reicheltiga. Kolmanda koha pälvinud norrakas Aksel Lund Svindal kaotas kõigest ühe ja neljanda koha saanud Klaus Kröll kahe sajandikuga. Tegemist oli kõige tihedama esinelikuga kiirlaskumises MK-sarjas ja esimene kord pärast hooaega 1977–78, kui kiirlaskumises etapivõit jagamisele läks.

Saavutused
----------

### Maailmameistrivõistlustel

* 2013 Austria Schladmingis
	+ Hõbe hõbemedal kiirlaskumises
* 2019 Rootsi Åres
	+ Kuld **maailmameister** ülisuurslaalomis

### Juunioride maailmameistrivõistlustel

* 2009 Saksamaa Garmisch-Partenkirchenis
	+ Hõbe hõbemedal kiirlaskumises
	+ Hõbe hõbemedal Alpi kahevõistluses
	+ Pronks pronksmedal ülisuurslaalom

### Maailma karikasarjas

Dominik Paris on osalenud (seisuga 16. veebruar 2019) 180 MK-etapil ja jõudnud poodiumile 28 korral, millest 12 korral kõige kõrgemale astmele.

#### Maailma karikasarja etapivõidud

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2012 | 29. detsember | Bormio |  Itaalia | kiirlaskumine |
| **2.** | 2013 | 26. jaanuar | Kitzbühel |  Austria | kiirlaskumine |
| **3.** | 2013 | 30. november | Lake Louise |  Kanada | kiirlaskumine |
| **4.** | 2015 | 23. jaanuar | Kitzbühel |  Austria | ülisuurslaalom |
| **5.** | 2016 | 20. veebruar | Chamonix |  Prantsusmaa | kiirlaskumine |
| **6.** | 2016 | 12. märts | Kvitfjell |  Prantsusmaa | kiirlaskumine |
| **7.** | 2017 | 21. jaanuar | Kitzbühel |  Austria | kiirlaskumine |
| **8.** | 2017 | 15. märts | Aspen |  USA | kiirlaskumine |
| **9.** | 2017 | 28. detsember | Bormio |  Itaalia | kiirlaskumine |
| **10.** | 2018 | 28. detsember | Bormio |  Itaalia | kiirlaskumine |
| **11.** | 2018 | 29. detsember | Bormio |  Itaalia | ülisuurslaalom |
| **12.** | 2019 | 25. jaanuar | Kitzbühel |  Austria | kiirlaskumine |

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
* Dominik Paris FIS-i lehel
* Dominik Paris ski-db.com lehel
**Artjom Fjodorovitš Sergejev** (vene keeles *Артём Фёдорович Сергеев*; 5. märts 1921 – 15. jaanuar 2008) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane (kindralmajor). Ta oli tuntud revolutsionääri Fjodor Sergejevi poeg ja Nõukogude Liidu kauaaegse riigijuhi Jossif Stalini kasupoeg.

Elulugu
-------

Ta sündis Jelizaveta ja Fjodor Sergejevi peres. Tema isa, kelle parteiline varjunimi oli ka "Artjom", oli Stalini lähedane sõber ja võitluskaaslane. Ta hukkus viis kuud pärast poja sündi toimunud lennuõnnetuses.

Oma sõbra surma järel võttis Stalin Artjomi oma perre kasvatada ja ta kasvas üles koos Stalini poja, temaga ühevanuse Vassiliga. Kuna Stalin oli hõivatud, kasvasid aastatel 1923–1927 poisid peamiselt lastekodu personali hoole all, mille juhid olid Artjomi ema ja Stalini abikaasa Nadežda. Artjom veetis Staliniga koos aega peamiselt Stalini puhkuste ajal lõunas.

Lisaks Vassili Stalinile lävis Sergejev mitmete parteitegelaste ja sõjaväelaste poegadega. Tema üks lähemaid sõpru oli Mihhail Frunze poeg Timur Frunze, kes hukkus 1941. aastal.

Artjom Sergejev jäi Stalini perekonda kuni 16. eluaastani, pärast seda astus suurtükiväekooli, mille lõpetamise järel 1940. aastal alustas tegevteenistust Punaarmees. Osales Teises maailmasõjas, langes sakslaste kätte sõjavangi ja põgenes. Oli seejärel seotud ka partisaniliikumisega.

Sergejev juhatas pärast sõda õhutõrjevägede 9. diviisi. Ta läks erru 1981. aastal

Sergejevi sõjaväeline karjäär on võrdlemisi tavaline, oluliseks peetakse just tema mälestusi, mis kajastavad elu Stalini perekonnas. Tema mälestusi on kasutanud oma teostes mitmed kaasaegsed vene ja teiste riikide ajaloolased, nende seas ka Briti ajaloolane Simon Sebag Montefiore.

Vaata ka
--------

* Fjodor Sergejev
* Vassili Stalin
**Märt Puusepp** (31. jaanuar 1940 Tallinn – 14. september 1992 Tallinn) oli eesti insener ja tehnikateadlane.

Haridus
-------

Õppis aastatel 1947–1957 Tallinna 10. Keskkoolis, lõpetas 1958. aastal Tallinna 1. Õhtukeskkooli; õppis Leningradi Nõukogude Kaubanduse Instituudis 1958/1959, jätkas õpinguid TPI energeetikateaduskonna II kursusel 1959, lõpetas automaatika ja telemehaanika eriala 1963. Tehnikakandidaat 1969; tehnikateaduste doktor 1984 (Kiievi Küberneetika Instituut); professor 1987.

Töökäik
-------

Kondiiter restoranis Nõmme 1957; H. Pöögelmanni nimelise Elektrotehnika Tehase insener, peatehnoloog ja peainseneri asetäitja 1963–1978; Tallinna Juveelitehase (katsetehas Delta) direktor 1978–1980; Eesti NSV Kergetööstuse Ministeeriumi Juhtimissüsteemide Projekteerimise ja Konstrueerimise Büroo asedirektor 1980–1986.

Tallinna Polütehnilises Instituudis 1986–1989: elektroonika kateedri professor (osalise koormusega) 1986–1989. Aastast 1989 töötas Eesti NSV Plaanikomitees.

Teadustöö
---------

Kõrgtehnoloogilise tootmise analüüs ja modelleerimine. Temalt ilmus üle 70 teaduspublikatsiooni, sealhulgas monograafia. Tema juhendamisel on kaitstud 5 kandidaadiväitekirja.

### Teaduskorralduslik tegevus

Diskreetsete tehnoloogiliste süsteemide juhtimise uurimissuuna rajaja Eestis; NSV Liidu Elektroonikatööstuse Ministeeriumi mikroelektroonika tehnoloogiliste protsesside automatiseerimise laboratooriumi teaduslik juhendaja 1971–1978; Eesti NSV Riikliku Plaanikomitee teaduslik ekspert; juhendanud raadiotehnika ja elektroonika ettevõtteis uurimis- ja projekteerimistöid. Oli Tallinna Teadlaste Maja liige.

Isiklikku
---------

Tema isa oli Tallinna Polütehnilise Instituudi elektrotehnika õppejõud, dotsent Eugen Puusepp.

Ta on maetud Rahumäe kalmistule.

Kirjandus
---------

* EE 1994, 7;
* EE 2000, 14.
Vinzenz Geiger (2016)
**Vinzenz Geiger** (sündinud 24. juulil 1997 Oberstdorfis) on Saksamaa kahevõistleja.

2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis võitis ta meeskonnavõistluses kuldmedali. Normaalmäe individuaalvõistluses oli ta üheksas ja suurel mäel seitsmes. 2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis tuli ta normaalmäe individuaalvõistluses olümpiavõitjaks.

MK-sarjas tegi ta debüüdi 5. detsembril 2015 Lillehammeris. Esimest korda jõudis ta poodiumile 18. detsembril 2016, kui oli Ramsaus peetud võistlusel kolmas. Esimese etapivõidu sai ta 13. jaanuaril 2019 Val di Fiemmes. Saksamaa meeskonna koosseis on ta MK-sarjas saanud võistkonnavõistlustel kaks etapivõitu.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 2018 Lõuna-Korea Pyeongchangis
	+ **olümpiavõitja** suure mäe meeskonnavõistluses
* 2022 Hiina Pekingis
	+ **olümpiavõitja** normaalmäel + 10 km distantsil

### Maailmameistrivõistlustel

* 2019 Austria Seefeldis
	+ Hõbe hõbemedal normaalmäe meeskonnavõistluses

### Juunioride maailmameistrivõistlustel

* 2016 Rumeenia Râșnovis
	+ Hõbe hõbemedal normaalmäel + 5 km distantsil
	+ Hõbe hõbemedal võistkonnavõistluses
* 2017 Ameerika Ühendriigid Park Citys
	+ Kuld **maailmameister** normaalmäel + 5 km distantsil

### Maailma karikasarjas

Vinzenz Geiger on osalenud 47 maailma karikasarja etapil (seisuga 3. märts 2019) ning jõudnud poodiumile kuuel korral, sealhulgas võitnud ühe etapi.

#### Maailma karikasarja etapivõidud

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2019 | 13. jaanuar | Val di Fiemme |  Itaalia | HS135 / 10 km |

Välislingid
-----------

* Vinzenz Geiger FIS-i lehel
**Luis Ángel Malagón Velázquez** (sündinud 2. märtsil 1997 Zamoras) on Hispaania jalgpallur, kes mängib Mehhiko kõrgliigaklubis Club América ja Mehhiko jalgpallikoondises.

Klubikarjäär
------------

2014. aastal liitus ta Atlético Moreliaga, mille põhimeeskonnas debüteeris ta 2016. aastal Mehhiko karikavõistlustel. Mehhiko kõrgliigas tegi ta Morelia meeskonnas debüüdi 5. aprillil 2019 mängus Puebla vastu.

Aastatel 2020–2022 oli Malagón Mehhiko kõrgliigaklubi Necaxa esiväravavaht.

2022. aasta detsembris siirdus ta Américasse. 2023. aasta *Apertura*-hooajal tuli ta Américaga Mehhiko meistriks.

Koondisekarjäär
---------------

2019. aasta Panameerika mängudel võitis Malagón Mehhiko võistkonnaga pronksmedali.

Ka 2020. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril võitis ta Mehhiko olümpiavõistkonnaga pronksmedali; ta oli seal varuväravavaht.

Mehhiko jalgpallikoondisse kutsuti esimest korda 2021. aasta detsembris, kuid koondisedebüüdi tegi Malagón alles 7. juunil 2023 mängus Guatemala vastu. Samal aastal võitis ta Mehhiko koondisega CONCACAF Gold Cup'i, kus Malagón oli taas vaid varuväravavahi rollis.
**Schwendau** on vald (*Gemeinde*) Austrias Tirooli liidumaal Schwazi ringkonnas. Vald asub 620 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 17,36 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 1682 inimest. Esmamainitud 1200. aastal kui *Swentowe* (karjamaa puhastamine). Nime algtähendus on illustreeritud ka küla vapil kirve kujul.

Valla ala koosneb mitmest paikkonnast, sealhulgas Hippachi osad, ja ulatub Zilleri jõest kuni 2590 m kõrgusel Hoarbergjochi kuruni. Schwendau on tihedalt seotud naaberküla Hippachiga ja nad jagavad ka mitut rajatist.

Perekonnanimi
-------------

Perekonnanime *Schwendau* juured viivad Schwendausse Austrias. Perekonna legendi järgi oli perekonnanimi algselt *Baron von Schwendau* (Luigemaa parunid) ja see oli madalaim aadlitiitel, mille andis ertshertsog Albert V Suuremeelne. Perekonna vastutusalaks oli maksude kogumine ja kohalik šerifi amet. Schwendau perekond usub, et nende embleem on kaitserelv, mitte tööriist.

Põhja-Ameerikas elab vähem kui 75 Schwendau suguvõsa liiget. 1999. aastal külastas neli neist (Don, Marlene, Bob ja Mark) Schwendaud Austrias. Kuna Schwendau peres on sündinud suures ülekaalus tüdrukuid, usutakse perekonna hääbumist järgmise 100 aasta jooksul.

Perekond võib jälgida oma sugupuud tagasi Preisimaale 1700. aastatel ning Kanadasse ja Ameerikasse umbes 1850. aastal. Perekonna embleem pärineb 1400. aastatest.

Viited
------

1. ↑  Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

* www.schwendau.at

Schwazi ringkonna vallad

* Achenkirch
* Aschau im Zillertal
* Brandberg
* Bruck am Ziller
* Buch in Tirol
* Eben am Achensee
* Finkenberg
* Fügen
* Fügenberg
* Gallzein
* Gerlos
* Gerlosberg
* Hainzenberg
* Hart im Zillertal
* Hippach
* Jenbach
* Kaltenbach
* Mayrhofen
* Pill
* Ramsau im Zillertal
* Ried im Zillertal
* Rohrberg
* Schlitters
* Schwaz
* Schwendau
* Stans
* Steinberg am Rofan
* Strass im Zillertal
* Stumm
* Stummerberg
* Zell am Ziller
* Zellberg
* Terfens
* Tux
* Uderns
* Vomp
* Weer
* Weerberg
* Wiesing
**Poprad** (ungari keeles *Poprád*, saksa keeles *Popper*) on jõgi Slovakkia põhjaosas ja Poola lõunaosas, Dunajeci parempoolne lisajõgi.

174 km pikkune jõgi saab alguse Tatrates (1302 meetri kõrgusel merepinnast) ning voolab lisajõena Dunajeci, mis omakorda Vistulaga liitudes voolab Läänemerre. Sellest 63 km kulgeb Poola piirides, 111 km kulgeb Slovakkia piirides. Valgla pindala on 2081 km² (sellest ligikaudu kolm neljandikku asub Slovakkias ja umbes neljandik Poolas). Suur osa Poola valglast kuulub kaitsealasse, mida nimetatakse Popradi Maastikupargiks, kus asub Popradi jõeorg, mis on populaarne turismisihtkoht.

Poprad on ainus suur Slovakkia jõgi, mis voolab põhja. Jõgi voolab läbi Slovakkia linnade Popradi, Kežmaroki, Stará Ľubovňa, seejärel moodustab 31,1 km pikkuse Poola-Slovakkia piiri ning voolab läbi Poola linnade Krynica-Zdrój, Muszyna, Piwniczna-Zdrój, Rytro, Stary Sączi ja Żegiestówi.

Välislingid
-----------

 Popradi jõgi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Andris Šķēle (2010)
**Andris Šķēle** (sündinud 16. jaanuaril 1958 Apes) on Läti poliitik ja ettevõtja.

Ta oli Läti peaminister 21. detsembrist 1995 kuni 6. augustini 1997 ja 16. juulist 1999 kuni 5. maini 2000. Esimesel ametiajal oli ta parteitu.

Ta oli seimi 7. 8. ja 10. koosseisu liige.

Andris Šķēle oli konservatiivse Rahvapartei (läti keeles *Tautas partija*) asutaja 1998 ja esimene esimees kuni 2002. 2003. aastal eemaldus ta poliitikast tõestamata jäänud süüdistuste tõttu pedofiilias, mille tema vastu tõstatas tollal Läti Sotsiaaldemokraatlikkusse Tööparteisse kuulunud Jānis Ādamsons, ning asus tegelema äriga. Ta jäi erakonna lihtliikmeks, aga üldiselt usuti, et tal on sellegipoolest erakonnas suur mõju. 2006. aastal oli Ādamsons sunnitud maksma Šķēlele 11 700 Läti latti (15 tuhat eurot) hüvitist laimamise eest.

Ta on üks Läti rikkamaid inimesi. 

21. novembril 2009 valiti ta uuesti Rahvaerakonna esimeheks. Alates oktoobrist 2010 kuni oktoobrini 2011 oli ta taas seimi liige.

Läti prokuratuur esitas märtsis 2021 Šķēlele süüdistuse pettuses ja rahapesus seoses digitaaltelevisioonile üleminekuga 2008. aastal.

Viited
------

1. ↑  Läti prokuratuur esitas süüdistuse endisele peaministrile Andris Skelele, ERR, 22. märts 2021

| * v
* r
Läti peaministrid |
| --- |
| aastatel 1918–1940 | 
Ulmanis **·**  Meierovics **·**  Pauļuks **·**  Meierovics **·**  Zāmuēls **·**  Celmiņš **·**  Ulmanis **·**  Alberings **·**  Skujenieks **·**  Juraševskis **·**  Celmiņš **·**  Ulmanis **·**  Skujenieks **·**  Bļodnieks **·**  Ulmanis |  |
| alates 1990. aastast | 
Godmanis **·**  Birkavs **·**  Gailis **·**  Šķēle **·**  Krasts **·**  Krištopans **·**  Šķēle **·**  Bērziņš **·**  Repše **·**  Emsis **·**  Kalvītis **·**  Godmanis **·**  Dombrovskis **·**  Straujuma **·**  Kučinskis **·**  Kariņš **·**  Siliņa |
**Matti Mõttus** (sündinud 24. juulil 1976 Tartus) on eesti keskkonnafüüsik.

Ta lõpetas 1994. aastal hõbemedaliga Tartu 2. Keskkooli ja 1998. aastal Tartu Ülikooli füüsikaosakonna. Oli 1998–2002 ÜS Raimla juhatuse liige, 1998–2001 TÜ füüsika-keemiateaduskonna nõukogu liige. 

Magistrikraad keskkonnafüüsikas 2000 Tartu Ülikoolist tööga "Statistical treatment of penetration of direct solar radiation inside willow coppice". 

Oli 2002–2004 Tartu Ülikooli doktorant, doktorikraadi keskkonnafüüsikas sai 2004. aastal tööga "Shortwave solar radiation field inside willow canopy" (Lühilainelise päikesekiirguse väli pajuvõsas), juhendajad J. Ross, T. Nilson). 

Olnud 1999–2010 Tartu Observatooriumi insener, teadur, vanemteadur. 2010. aastal läks tööle Helsingi Ülikooli.

Teadustöö
---------

Uurimisalad: aluspinna ja taimkatte kiirgusrežiim; kiirguslevi taimkattes; taimkattelt peegeldunud kiirgusvälja seosed taimkatte struktuuri ja optiliste omadustega; füüsikalised kiirguslevimudelid; taimkatte kiirgusrežiimi mõõtmine.

Publikatsioone
--------------

* Mõttus, M. (2004). Measurement and modelling of the vertical distribution of sunflecks, penumbra and umbra in willow coppice. Agricultural and Forest Meteorology, 121(1–2), 79–91.
* Mõttus, M.; Ross, J.; Ross, V. (2002). Shape and area of simple narrow leaves. Proceedings of the Estonian Academy of Sciences. Biology, Ecology, 51, 147–162.
* Mõttus, M.; Ross, J.; Sulev, M. (2001). Experimental study of ratio of PAR to direct integral solar radiation under cloudless conditions. Agricultural and Forest Meteorology, 109, 161–170.
* Ross, J.; Mottus, M. (2000). Statistical treatment of sunfleck length inside willow coppice. Agricultural and Forest Meteorology, 104(3), 215–231.
* Ross, J.; Mottus, M. (2000). Statistical treatment of umbra length inside willow coppice. Agricultural and Forest Meteorology, 100(2–3), 89–102.

Viited
------

1. ↑  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 2. köide

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 2. köide: *Kj–M.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2005

Välislingid
-----------

* Matti Mõttus, Dept. Geosciences and Geography, University of Helsinki
* Lühibiograafia Tartu Observatooriumi kroonikas
* Matti Mõttus Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Isamaasõja ordeni 1. järk
Isamaasõja ordeni 1. järgu lindilõige
Isamaasõja ordeni 2. järk
Isamaasõja ordeni 2. järgu lindilõige
**Isamaasõja orden** (vene keeles *Орден Отечественной войны*) oli Nõukogude Liidu autasu, millega autasustati Nõukogude armee sõdureid ja partisane kangelaslike tegude eest Suures Isamaasõjas. 1985. aastal, Suure Isamaasõja võidu 40. aastapäeval otsustati kõiki elusolevaid veterane autasustada ordeni I või II järguga.
II maailmasõja aegse I järgu ordenil olev sirp ja vasar ning taustaks olev kuldne täht koos ristatud mõõga ja vintpüssiga on valmistatud kullast. Ordeni II järgul on sirp ja vasar valmistatud kullast.

Vaata ka
--------

* Punatähe orden
* Punalipu orden
* Kuulsuse orden
* Suure Isamaasõja võidu medal
* Medal "20 aastat võidust"
* Medal "30 aastat võidust"
* Medal "40 aastat võidust"

Välislingid
-----------

* Указ Президиума Верховного Совета «Об учреждении Ордена Отечественной войны первой и второй степени» от 20 мая 1942 года // Ведомости Верховного Совета Союза Советских Социалистических Республик : газета. — 1942. — 28 мая (№ 19 (178)). — С. 1. (vene keeles)
Malosco valla paiknemine Trento provintsis
**Malosco** (saksa keeles *Malusch* või *Maluschg*) on vald *(comune)* Trento provintsis Põhja-Itaalias, umbes 54 km Trentost põhjas.

Ajalugu
-------

Malosco asustati vanaajal, mida tõestab piirkonnas välja kaevatud Rooma müntide ja muude esemete rohkus, ja sel oli aadli seas tähtis seisund. Saint Tecla kihelkonnakirik peamises linnas pärineb aastast 1228. Casa Nesler on kaunistatud freskode ja piirkonnas tähtsa Guarienti perekonna vapiga ning pärineb aastast 1576. Arvukalt muid vanu aadlimaju paikneb peamises linnas. Praeguse Malosco, Ronzone, Sejo ja Sarnonico ala kiideti heaks Trento piiskopkonna vürstliku piiskopi, kardinal Ludovico Madruzzo hartaga.

2003. aastal oli Malosco rahvusvahelise laste- ja pereteenuste uurijate rühma kohtumispaik, kus töötati välja laste ja perekonna kogukondlike keskuste võrdlev rahvusvaheline uuring.

Malosco loss
Malosco loss
Malosco loss (pärineb algselt 12. sajandist) ehitati 1593. aastal krahv Gerolamo Guarienti poolt ümber. Malosco lossiisandate liin lõppes pärast Guarienti surma. Ühel ajal kasutati seda ringkonnakohtu ja kontorite majutamiseks. See oli ka keiserliku Austria kuningliku kohtu ülema, Val di Noni *visdomino* kohtuniku elukoht.

Geograafia
----------

Malosco paikneb maantee SS42 ääres Kirde-Itaalias. Kuigi peamine maantee linna juures on SS42, on siiski maantee SS238 see, mis on peamine juurdepääsutee põhjast, mis viib Marlengost välja, ja maantee SS43 on see, mis ühendab linna Santa Giustina järvega edelas, maantee, mis ühineb A22 kiirteega (Euroopa maantee 45) San Michele all'Adige juures kagus. Malosco paikneb kaldplatool Sasi jõe vasakul kaldal, keskmiselt 1041 m üle merepinna. Lähedal on Novella oja.

Malosco on jalutuskäigu kaugusel Fondost, kaks linna on teineteise kõrval, kusjuures Fondo jääb loodesse. Lisaks Fondole külgneb Malosco ka Ronzone, Sarnonico ja Eppani vallaga. Dasine mets ja niidud jäävad linnast põhja poole. Santa Giustina järv on mõni kilomeeter edelas.

Fauna ja floora
---------------

Piirkonda iseloomustavad rohumaad.

Põllumajandus
-------------

Maa on viljakas, toodetakse veini, mooruspuu vilju, türgi maisi, nisu, rukist, otra ja kartulit.

Rajatised
---------

Pénegalile (1737 m) jõuab Maloscost umbes 2,3 tunniga, ja keskusest põhja pool on talvised murdmaasuusatamise rajad, kus on üle 10 km nõlvu. Maloscos on ka mänguväljak, tenniseväljakud, võrkpalli- ja korvpalliväljakud ning mitmeotstarbeline spordiväljak. Raekoda paikneb Piazza Vittorio Erspameris. Linna hotellide hulka kuuluvad Lady Maria Hotel Bar Ristorante, Hotel Panorama, Hotel Bel Soggiorno ja Hotel Rosalpina. Hotel Panorama tegutseb tervise ja heaolu valdkonnas.

Tuntud inimesi
--------------

* Fortunato Depero (1892–1960), Itaalia kunstnik ja juhtiv futurismi viljeleja.
* Vittorio Erspamer (1909–1999), Itaalia farmakoloog ja keemik.

Välislingid
-----------

* Ametlik veebileht
Ljubov Kisseljova (2010)
**Ljubov Kisseljova** (sündinud 17. mail 1950) on Eesti kirjandusteadlane.

Haridus
-------

Ljubov Kisseljova lõpetas 1972 *cum laude* Tartu Riikliku Ülikooli vene keele ja kirjanduse osakonna; tema diplomitöö teema oli "Образ М. М. Сперанского в русской литературе и публицистике первой половины XIX века". 1982 kaitses ta Tartu Riiklikus Ülikoolis filoloogiakandidaadi kraadi tööga "Идея национальной самобытности в русской литературе между Тильзитом и Отечественной войной (1807–1812)". Nii diplomi- kui kandidaaditöö juhendaja oli Juri Lotman.

Töökäik
-------

Ljubov Kisseljova töötas 1970–1974 Tartu Riikliku Ülikooli vene kirjanduse kateedris laborandina, 1974–1986 sealsamas vanemõpetajana, 1986–1992 dotsendina. 

Alates 1992. aastast oli ta Tartu Ülikooli vene kirjanduse korraline professor, aastast 2021 on emeriitprofessor. Aastatel 1993–1997, 2000–2003, 2006–2009 ja 2012–2021 oli Kisseljova Tartu Ülikooli maailma keelte ja kultuuride instituudi vene ja slaavi filoloogia osakonna juhataja.

Teadustöö
---------

Ljubov Kisseljova peamised uurimisvaldkonnad on 18. sajandi ja 19. sajandi esimese poole vene kirjanduse ajalugu, Vassili Žukovski looming, vene kirjandus teiste rahvuste kultuurikontekstis, Tartu Ülikooli ajalugu ning Juri Lotmani pärand. Ta on avaldanud eestikeelse monograafia "Eesti-vene kultuuriruum" (Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2017).

Tunnustus
---------

* 1995 Eesti Taassünni auhind
* 2005 Tartu Ülikooli aumärk
* 2011 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia (artikliauhind „Tegelased ja nende prototüübid. Jaan Krossi novelli „Kolmandad mäed" ja „Doktor Karelli raske öö" põhjal")
* 2015 Tartu Ülikooli medal
* 2019 Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2020 teenetemärk "100 semestrit Tartu Ülikoolis"
* 2023 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia (venekeelse autori kirjandusauhind, "Карамзинисты и архаисты: Статьи разных лет"/ "Karamzinistid ja arhaistid: Valitud artiklid")

Viited
------

1. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 8.12.2022.
2. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 5.12.2022.
3. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 19813
4. ↑  "Teenetemärgi "100 semestrit Tartu Ülikoolis" kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 9.12.2022.

Välislingid
-----------

* Ljubov Kisseljova TÜ vene kirjanduse õppetooli kodulehel
* Ljubov Kisseljova Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* Ljubov Kisseljova videoloengud Tartu 19. sajandi linnakodaniku muuseumi kodulehel