recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Perry Anderson (2013)
**Perry Anderson** (õieti **Francis Roy Peregrine Anderson**; sündinud 11. septembril 1938 Londonis) on briti ajaloolane ja marksistlik publitsist. Tema erialaks on mõtteajalugu; poliitilistelt vaadetelt seostatakse teda uusvasakpoolsuse Lääne marksismiga. 

Inglise-iiri suguvõsast pärit Perry Anderson on õppinud ajalugu Etoni kolledžis ja Oxfordi Ülikooli Worcesteri kolledžis.

Alates 1962. aastast töötas Anderson Ühendkuningriigis välja antava ühiskondlik-poliitilise ajakirja New Left Review toimetajana; sel perioodil pidas ta ajakirjanikuametit kakskümmend aastat. 

1980. aastatel alustas ta õppejõukarjääri New Yorgis New School for Social Researchis. 2000. aastal naasis ta veidi rohkem kui kolmeks aastaks ajakirja New Left Review toimetusse. Pärast sealt pensionile jäämist kuulub ta sama ajakirja toimetuskolleegiumi. 

2019. aastast on ta aga USA California ülikooli Los Angeleses teadustööle spetsialiseerunud ajaloo ja sotsioloogia professor. 

Ta on politoloog Benedict Andersoni (1936–2015) vend.

Teoseid
-------

* *Passages From Antiquity to Feudalism* (1974). London: New Left Books. ISBN 090230870X.
* *Lineages of the Absolutist State* (1974). London: New Left Books. ISBN 0902308165.
* *Considerations on Western Marxism* (1976).
* *Arguments within English Marxism* (1980). London: Verso. ISBN 0860917274.
* *In the Tracks of Historical Materialism* (1983). London: Verso. ISBN 0860910768.
* *English Questions* (1992). London: Verso. ISBN 0860913759.
* *A Zone of Engagement* (1992). London: Verso. ISBN 0860913775.
* *The Origins of Postmodernity* (1998). London: Verso. ISBN 1859842224.
* *Spectrum: From Right to Left in the World of Ideas* (2005). London: Verso. ISBN 1859845274.
* *The New Old World* (2009). London: Verso. ISBN 9781844673124.
* *The Indian Ideology* (2012). New Delhi: Three Essays Collective. ISBN 9788188789924.
* *American Foreign Policy and Its Thinkers* (2015). London: Verso.
**Urania** on avalik haridusinstituut ja observatoorium Austria pealinnas Viinis. Juugendstiilis hoone ehitati 1909. aastal arhitekt Maximilian Fabiani, kes oli Otto Wagneri õpilane, projekti järgi Viini jõe suudmesse. Kreeka mütoloogiast tuntud Urania järgi nimetatud ehitise avas 1910. aastal Austria-Ungari keiser Franz Joseph I.

Teise maailmasõja ajal sai see tugevalt kannatada ja kuppel koos observatooriumiga hävis täielikult. Pärast rekonstrueerimist avati hoone uuesti 1957. aastal. Tähetorni on aastate jooksul pidevalt tehniliselt täiustatud.

Kuigi Urania täidab nüüd paljusid funktsioone, on see jätkuvalt linna vanim avalik vaatluskeskus. Praegu on seal ka seminariruumid ning töötab kino, kus peetakse iga-aastasi filmifestivale Viennale ja Nordiale. Seal on ka näitleja Hans Krause loodud nukuteater.

Lisaks on seal mälestustuba Kindertranspordile, mida korraldas Hollandi vastupanuvõitleja ja humanitaarabistaja Gertruida Wijsmuller-Meijer, kellel õnnestus 1938. aasta detsembri alguses pärast Adolf Eichmanniga peetud läbirääkimisi päästa esimesed 600 juudi päritolu last. 

Samuti on seal restoran.

Välislingid
-----------

 Urania (Viin) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Vahekliimavööde** on Alissovi kliimaklassifikatsiooni kohaselt kliimavööde, kus valitsevad õhumassid vahelduvad kaks korda aastas. 

Pool aastat valitsevad seal lõunapoolse põhikliimavöötme õhumassid ja seejärel pool aastat põhjapoolse põhikliimavöötme õhumassid. 

Vahekliimavöötmed asuvad põhikliimavöötmete vahel. Vahekliimavöötmes toimuvad ilmastiku muutused vastavalt Maa orientatsioonile Päikese suhtes. Kui Päike on seniidis põhjapoolkeral, siis nihkuvad kõik põhikliimavöötmed nendest põhja pool asuvate vahekliimavöötmete peale. Kui Päike on seniidis lõunapoolkeral, siis nihkuvad kõik põhikliimavöötmed nendest lõuna pool asuvate vahekliimavöötmete peale. 

Vahekliimavöötmed on järgmised:

* lähisekvatoriaalne kliimavööde, kus suvel valitseb ekvatoriaalne õhumass ja talvel troopiline õhumass;
* lähistroopiline kliimavööde, kus suvel valitseb troopiline õhumass ja talvel parasvöötme õhumass;
* lähispolaarsed kliimavöötmed: lähisarktiline ja lähisantarktiline kliimavööde, kus suvel valitseb parasvöötme õhumass ja talvel vastavalt arktiline ja antarktiline õhumass.

Vaata ka
--------

* Põhikliimavööde
Näidendi autori Hugo Raudsepa mälestussammas Elvas
**"Vaheliku vapustused"** on eesti kirjaniku Hugo Raudsepa näidend, mille lavastas Leo Kalmet Eesti Draamateatris ja mis esietendus 18. aprillil 1943. 

Näidend avaldati trükis Loomingu Raamatukogu sarjas 2003. aastal (nr 18) Ants Järve järelsõnaga.

Sisukokkuvõte
-------------

Iroonilises võtmes näidend kirjeldab pops Rein Raasukese elu kahe vastandliku maailmavaatega suurtaluniku maade vahel 20. sajandi algul. Tema eluase käib protsessimiste tulemusel käest kätte. Pops peab vastavalt laulma kord ühe, kord jälle teise peremehe laulu. Sellistes oludes on popsil välja kujunenud omamoodi enesesäilitamisfilosoofia. Näidendi lõpus kuulutab pops välja iseolemise ja sõltumatuse, öeldes: "Seni kuni sinat pole oma sõna öelnud, ärgu tuldagu mulle näole."

Tõlked ja lavastused
--------------------

Näidend tõlgiti ka läti keelde ja seda oldi valmis lavastama. Saksa okupatsioonivõimud keelustasid aga näidendi esitamise nii Eestis kui ka Lätis. Erinevates mälestustes erineb antud etenduste arv. Woldemar Mettuse andmetel etendus "Vaheliku vapustused" toona 31 korda ja etendustele osteti kokku 14 325 piletit. Viimane etendus toimus 18. juunil 1943. Näidendi lavastas Leo Kalmet, Rein Raasukest mängis Alfred Mering, Eevat Linda Tubin, Madlit Leia Kasumets, suurperemees Immaanueli Aado Hõimre, tema poega Sakariast Oskar Liigand, suurperemees Antsu Arno Suurorg, tema elukaaslast Tildet Lo Tui ja kaevumeister Toomaspärki Voldemar Alev. Mõnel etendusel oli Sakariase rollis Voldemar Panso ja Toomaspärgi rollis Juhan Jürgo.

Autor ise on meenutanud: "Vahelik tõi mulle selliseid vapustusi, milliseid ei oleks aimatagi osanud. Ma ei püüdnud olla selle näidendiga sugugi sihilik, aga nagu ütleb eesti vanasõna, et see karjub, kelle king pigistab, siis küll vist sakslased leidsid näidendi tuumast midagi, mis neid riivas, ja "Vahelik" võeti kavast ära." 

Näidendi käsikiri säilis Eesti Kirjandusmuuseumis. Näidendit taheti avaldada esimest korda 1974. aastal, mil ilmus kogumik "Valitud näidendid" kuue Hugo Raudsepa näidendiga. Teos otsustati aga kogumikust välja jätta, kuna see ei olnud varem trükis ilmunud.

Teist korda lavastati näidend 1988. aastal Lydia Koidula nimelises Pärnu Draamateatris. Kolmas lavastus oli Soomes 1990. aastal Pyynikki Suveteatris; näidendi tõlkis soome keelde Juhani Salokannel, lavastas Jarno Hiiloskorpi. Trükis ilmus näidend alles 2003. aastal.

Viited
------

1. ↑  Woldemar Mettus "1000 teatrietendust anti Tallinnas möödunud hooajal". "Eesti Sõna". 16. VII 1943
2. ↑   Vaheliku vapustused : komöödia viies vaatuses / Hugo Raudsepp ; [toimetaja Anu Saluäär ; järelsõna: Ants Järv ; aastakäigu kujundus: Jüri Kaarma] Tallinn : Perioodika, 2003 ([Tallinn] : Pakett) Lk. 79
3. ↑  "Sirp ja Vasar" 24. II 1945.
4. ↑   Vaheliku vapustused : komöödia viies vaatuses / Hugo Raudsepp ; [toimetaja Anu Saluäär ; järelsõna: Ants Järv ; aastakäigu kujundus: Jüri Kaarma] Tallinn : Perioodika, 2003 ([Tallinn] : Pakett) Lk. 76

Välislingid
-----------

* Infot teise lavastuse kohta
**Kalviai** (žemaidi *Kalvē*) on küla Leedus Skuodase rajoonis Lenkimai vallas Šventoji jõe kaldal.

Osaliselt ulatub külla Natura 2000 ala Večiai mets.

Aastal 1771 sündis külas Leedu kirjanik Simonas Daukantas. Daukantase sünnikodu ait on ka muinsusmälestisena kaitse all.

Küla lähistele jääb Kalviai linnamägi, mida kutsutakse ka Pilaleks. Linnus oli kasutusel esimesel aastatuhandel ja teise aastatuhande alguses. Linnuseõue pindala on 58x50 meetrit. Seda ümbritseb 108 meetri pikkune, ühe meetri kõrgune ja 5-8 meetri laiune vall. Linnamäe nõlvad on ligi viie meetri kõrgused. Lõuna, lääne ja loodeküljel piirab linnust kolm meetrit lai ja poolteist meetrit sügav vallikraav. Vallikraavi taga, lõunaküljel aga esimese valli ees, asub teine vall, mil laiust neli ja kõrgust 0,4 meetrit. Seal, kus vallikraavi taga teine vall on, on selle ees teine vallikraav, mil laiust neli ja sügavust pool meetrit; vallikraavid on omavahel ühendatud.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 140 (1902)
* 86 (1923)
* 82 (1959)
* 43 (1970)
* 15 (1979)
 | * 10 (1985)
* 8 (1989)
* 16 (2001)
* 10 (2011)
 |

Viited
------

1. ↑  Gyventojai gyvenamosiose vietovėse: Lietuvos Respublikos 2011 metų gyventojų ir būstų surašymo rezultatai. Vilnius: Statistikos departamentas, 2013.
2. ↑
3. ↑  Simono Daukanto gimtosios sodybos klėtelė
4. ↑  Kalvių piliakalnis, vad. Pilale

| * v
* r
Lenkimai valla haldusjaotus |
| --- |
| 
**alevid:** **Lenkimai** |
| 
**külad:** Juodeikiai **·**  Kalviai **·**  Kuksinė **·**  Litvinai **·**  Margininkai **·**  Medininkai **·**  Pakalniškiai **·**  Plaušiniai **·**  Sriauptai **·**  Žemytė **·**  Žirnikai **·**  Večiai **·**  Veitai |
Kaluga oblasti lipp.
**Kaluga oblasti lipp** on Venemaa haldusüksuse Kaluga oblasti lipp.

Lipp on ametlikult kinnitatud 30. jaanuaril 2004.

### Lipu kirjeldus

Kaluga oblasti lipuks on ristkülikukujuline kangas, mis on jagatud kolmeks horisontaalseks laiuks, ülemine on punane, alumine roheline ning keskel hõbedane, mis moodustab lipu kõrgusest 1/6. Punase välja keskel on kuldne keisrikroon.

Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 2:3.

### Sümbolite tähendused

Punane sümboliseerib jõudu, isamaa kaitsmist, julgust, vaprust ning piiramatut armastust maa vastu, mille eest on paljud kalugalased sajandite jooksul toimunud sõdades verd valanud, eriti Suure Isamaasõja aastatel 1941–1945. Roheline pärineb Kaluga oblasti vapilt ning tähistab lootust, nooruslikkust, elavat loodust, viljakust ja igavest elu. Valge viitab selgetele ja puhastele mõtetele ning oblastit läbivale Oka jõele.

Vaata ka
--------

* Kaluga oblasti vapp

Välislingid
-----------

* Riiklik sümboolika: Kaluga oblast - Kaluga (*vene keeles*)
**Kalvene kihistik** (inglise keeles *Kalvene Member*) on ordoviitsiumi ladestu Zebre kihistu Latorpi lademesse kuuluv kihistik. Seda hakkasid esimesena määratlema Rita Ulste ja Lilita-Ilga Gailite aastal 1976.

Kihistiku stratotüüp on nüüdseks hävinud südamikuga Ciecere-10 puurauk, kus kihistiku kivimid esinevad 1088.00..1096.00 meetril. Kihistu neostratotüüp on Dobele 92 puurauk, kus kihistu kivimid esinevad 1397..1407 meetril. Kihistik on nime saanud Kalvene küla järgi.

Kihistik on Zebre kihistu Latorpi lademe keskmine kihistik, mis lamab Zirni kihistikul ja millel lasub Zante kihistik. Leedu aladel kuulub kihistik Hunnebergi lademesse. Selle moodustab rohekashall, kohati ka punakaspruun savi. Kihistikku eristatakse maa loodeosas.

Viited
------

1. ↑  Kalvene kihistik Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 30.08.2019)
2. ↑  Stratigraafia info
3. ↑  *The Ordovician System of the East European Platform and Tuva (southeastern Russia): Correlation Charts and Explanatory Notes.* B. D. Webby, Reuben James Ross, Yong Y. Zhen. International Union of Geological Sciences, 1994
4. ↑  LIETUVOS SILŪRO, ORDOVIKO, KAMBRO, EDIAKARO SISTEMŲ STRATIGRAFINĖ KLASIFIKACIJA, 2015, lk. 27

Välislingid
-----------

* Kalvene kihistik Eesti geokogude infosüsteemis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Eesti juristist. Teiste samanimeliste isikute kohta vaata Heinrich Schneider (täpsustuslehekülg)* |

---

**Heinrich Schneider** (11. juuni 1925 Vandu küla, Undla vald, Virumaa – 4. juuni 2013) oli eesti õigusteadlane.

22. novembril 1943 astus Soome sõjaväkke. Sai väljaõppe algul Porokyläs, hiljem Taavetti allohvitserikoolis. 9. veebruaril 1944 moodustati eesti vabatahtlikest, nn soomepoistest 200. jalaväerügement. Schneider arvati selle 6. kompaniisse. Osales tõrjelahinguis Viiburi lahel ja Vuoksel. Naasis Eestisse 19. augustil 1944 ning sai väljaõppe Kehra õppelaagris. Pärast sõda varjas end metsas.

1946. aastal lõpetas Rakvere keskkooli ja 1951. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. Töötas ajalehe Edasi toimetuses, õppis aspirantuuris. 1956. aastast teaduste kandidaat, 1990. aastast õigusteaduste doktor. Osales Põhiseaduse Assamblee töös. 1993. aastast sai temast nõunik Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumis. Schneider oli ka Eesti Agraarökonoomika Instituudi juhtteadur. Ta oli ka Eesti valitsuse moodustatud põhiseaduse juriidilise ekspertiisi komisjoni liige 1996–1998. Elas Tartus.

Heinrich Schneider on maetud Tallinnas Metsakalmistule soomepoiste matmispaika.

Tunnustus
---------

* 1999 Riigivapi III klassi teenetemärk
* 2006 Valgetähe II klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Saaga: digiteeritud arhiiviallikad. EELK Kadrina kogudus. Personaalraamat V (Arbavere, Neeruti, Vohnja, ...; EAA.1227.1.129; 1898-1925, lk 117, kaader 129/569.
2. ↑  Saaga: digiteeritud arhiiviallikad. EELK Kadrina kogudus. Sündinute ja ristitute nimekiri; EAA.1227.1.121; 1925-24.09.1926, lk nummerdamata, kaader 17/65 ja 68. sissekanne.
3. 1 2  "Hirmust sai soomepoiss vabaks alles vanuigi" Tartu Postimees, 6. detsember 2012
4. ↑  Haudi. Kalmistute register. Tallinna Metsakalmistu, V, SP, 5/8, 1-kohaline kirstuplats.
5. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 950
6. ↑  Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Presidendi 02.02.1999 otsus nr 495 "Riiklike autasude andmine". Avaldamismärge: RT I 1999, 16, 266.
7. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 4834
8. ↑  Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Presidendi 06.02.2006 otsus nr 977 "Riiklike autasude andmine". Avaldamismärge: RTL 2006, 17, 315.
**Heinrich August Toots** (2. jaanuar 1929 Pärnu – 23. juuli 2021 New York) oli eestlasest Ameerika Ühendriikide geoloog ja paleontoloog.

1941. aastal põgenes koos vanematega järelümberasujana Saksamaale, kus lõpetas Lübecki eesti gümnaasiumi. 1946–1949 õppis Balti Ülikoolis Hamburg-Pinnebergis loodusteadusi ja Hamburgi ülikoolis geoloogiat.

1949. aastal siirdus Ameerika Ühendriikidesse, aastatel 1951–1953 õppis New Yorgi Columbia ülikoolis ja Wyomingi ülikoolis, 1965. aastal promoveeriti filosoofiadoktoriks.

1966–1991 oli ta Long Islandi Ülikooli (Brookville’is) geoloogiaõppejõud, professor. Ta on uurinud keskaegkonna sammalloomade ja molluskite paleontoloogiat, organismide elutegevuse jälgi ja elementide sisaldust.

Toots astus 1953. aasta kevadsemestril Eesti Üliõpilaste Seltsi. Aastatel 1958–1959 oli ta EÜSi Ameerika Ühendriikide koonduse esimees, 1971–1975 vanematekogu liige, üks pagulas-EÜSi visionääre. 2004 valiti ta EÜSi auvilistlaseks.

Kuulus Eesti Teaduslikku Ühingusse Ameerikas ja New Yorgi Eesti Haridusseltsi. Oli Eesti Geoloogia Seltsi välisliige.

Tunnustus
---------

* 2001 Valgetähe medaliklassi teenetemärk, eestluse säilitaja Ameerika Ühendriikides

Viited
------

1. 1 2 3 4  Auvilistlased Eesti Üliõpilaste Selts.
2. ↑  Välisliikmed Eesti Geoloogia Selts (vaadatud 17. aprillil 2020)
3. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 3888.
**Joseph August Heinrich Sahmen** (1. detsember 1829 Tartu – 10. veebruar 1896 Tartu) oli baltisaksa päritolu Eesti arstiteadlane ja terapeut.

Elulugu
-------

Joseph August Heinrich Sahmen oli baltisakslane ja professor Gottlieb Franz Emmanuel Sahmeni poeg.

Sahmen lõpetas Tartu Kubermangugümnaasiumi ja astus 1848 Tartu Ülikooli. 1852. aastal lõpetas ta TÜ arstiteaduskonna ning 1854. aastal kaitses samas meditsiinidoktori kraadi väitekirjaga "Disquisitiones microscopiae de chismatis optici texture" (Dorpat, 1854). 1854–56 täiendas ta end Berliini, Praha ja Viini ülikoolis ja 1856–57 Itaalias. 1853–54 oli ta Tartu teraapiakliiniku assistent, 1858–59 Pärnu lähedal vabrikuarst, aastast 1859 praktiseeriv arst Tartus, ühtlasi 1861–64 ka TÜ polikliiniku assistent ja teraapia eradotsent.

Vaata ka
--------

* Sahmen

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. 1 2   TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918

Kirjandus
---------

* "Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat" Dorpat, 1889, lk 370
* Brennsohn, I. Die Aerzte Livlands von den ältesten Zeiten bis zur Gegenwart. Riga, 1905, lk 346
* Levitski, G. V. "Biografitšeskij slowarj professorov i prepodavatelei Imperatorskogo Jurjevskogo, bõvšego Derptskogo universiteta za sto let jego suštšestvovanii (1802–1902)" Jurjev, 1902–1903, II kd, lk 130–131, 319
* "Album Dorpato-Livonorum" Dorpat, 1908, lk 153

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Liivalaia kohtumaja** on Tallinnas Kesklinna linnaosas aadressil Liivalaia tänav 24 asuv ehitis. 

Ehitis oli Harju Maakohtu üks kolmest kohtumajast (teised kaks olid Kentmanni kohtumaja ja Tartu maantee kohtumaja) kuni uue kohtumaja valmimiseni Lubja tänaval. 

Ehitis valmis 1987, arhitekt Paul Madalik ning hoone jäi tühjaks 2018. aastal. Kui hoonet 1970. aastate lõpul projekteerima hakati, arvestati toonaste vajadustega, kui Tallinnas oli nelja kohtumaja peale kokku kaksteist kohtunikku. Igale kohtunikule oli projekti järgi ette nähtud oma saal, lisaks veel üks avaram auditoorium suuremate protsesside menetlemiseks. Kohtutegevus kolis hoonesse aga alles 1990. aastal ja selleks ajaks oli õigusemõistjaid juba märksa rohkem. Tipphetkel töötas majas kohtunikke lausa 56. Riigi Kinnisavara Aktsiaseltsi teatel on plaan hoone lammutada.

Hoone seinal asus Aime Kuulbusch-Mölderi 1991. aastal loodud bareljeef "Justitia", mis koliti ümber Lubja tänava kohtumaja suurde kohtusaali.

Viited
------

1. ↑  "Tallinna uus kohtumaja on valmis, töö algab ületuleval nädalal". *err.ee*. 05.07.2018. Vaadatud 13.04.2022.
2. ↑  Aleksander Pihlak (13.11.2021). "Lammutust ootav hoone Liivalaia tänaval: kohtumaja, mis ka aukartust äratas". *EPL*. Vaadatud 13.04.2022.
3. ↑  "Liivalaia tänava kohtumaja skulptuur "Justitia" kolitakse Lubja tänava uude kohtumajja". *Riigi Kinnisavara koduleht*. Vaadatud 13.04.2021.
Suur Taevaskoda koosneb devoni ajastul settinud liivast moodustunud liivakivist
Peeneteraline Gauja lademe liivakivi koosneb kõige suurema kvartsisisaldusega liivast Eestis
Ninamaa panga liivakivi
**Liivakivi** on tsementeerunud liivast koosnev settekivim.

Liivakivi kuulub purdkivimite hulka, olles nende tüüpilisim esindaja. Mineraloogiliselt koosneb liivakivi põhiliselt kvartsist. Tsementeerivaks materjaliks liivaterade vahel on enamasti peenike kvartsipuru, kaltsiumkarbonaat või raudoksiidid. Raudoksiidid annavad liivakivile ka punaka värvuse. Puhtast kvartsist koosnev liivakivi on valget värvi.

Liiv, millest liivakivi on moodustunud, on setitatud reeglina kas vooluvee või tuule poolt. Liivakivi on enamasti kihiline, sageli esineb põimkihilisus. Liivakivi sisaldab tihti konkretsioone ja kivistisi, ehkki viimastest on reeglina säilinud vaid fragmendid. Liivakivi moondumise tulemusel tekib kvartsiit.

Liivakivist koosneb suur osa Eesti aluspõhjast. Suurem osa Eesti all lasuvast devoni ladestust koosneb liivakivist (devoni liivakivi). Liivakivi kasutatakse ehitusmaterjalina.

Vaata ka
--------

* aleuroliit
* arkoos
* grauvakk
* oobolusliivakivi

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Liivakivi**
 |
**Andreas Friedrich Lezius** (17. juuli / 29. juuli 1829 Tähkvere – 10. jaanuar / 22. jaanuar 1865 Nõo) oli Eesti vaimulik.

Lezius õppis aastatel 1841–1848 Tartus gümnaasiumis. Aastatel 1849–1853 õppis ta Tartu Ülikoolis filoloogiat ja usuteadust. Aastatel 1853–1855 töötas ta koduõpetajana Peterburis. Prooviaastal oli Karula koguduses Adalbert Hugo Willigerode juures. Ordineeriti 19. augustil / 31. augustil 1856 Valgas õpetajaks.

Oli pärast ordineerimist aastail 1856–1857 Võru praostkonna vikaarõpetaja. Aastatel 1857–1861 oli ta (introdutseeriti 20. oktoobril / 1. novembril 1857) Tõstamaa Maarja koguduse õpetaja. Aastatel 1861–1865 oli ta (introdutseeriti 8. oktoobril / 20. oktoobril 1861) Nõo Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja.

Isiklikku
---------

Tema poeg Friedrich Eduard Lezius oli Rõuge Maarja koguduse adjunktõpetaja ning Greifswaldi Ülikooli õppejõud, Kieli ja Königsbergi Ülikooli professor, teine poeg Hermann Arnold Lezius oli Kuressaare ja Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja, kolmas poeg August Leopold Lezius oli arst. Tema äi Georg Friedrich Karl Heinrich von Bidder oli Tartu Ülikooli arstiteaduskonna professor ja Tartu Ülikooli rektor. Tema abikaasa vend Friedrich Ernst Bidder oli Tartu Ülikooli arstiteaduskonna õppejõud, abikaasa teine vend Paul Roderich Bidder oli Laiuse Püha Jüri koguduse õpetaja. Tema õe Emmeline Amalie Henriette abikaasa Oskar von Törne oli Häädemeeste, Tahkuranna, Kuressaare ja Martna Püha Martini koguduse õpetaja, õepoeg Johannes von Törne oli Tartu Maarja koguduse adjunktõpetaja, hiljem luterlik vaimulik Kronaus (praegu Visokopilja Hersoni oblastis) ja Doni-äärses Rostovis.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib idealismist teoreetilises filosoofias; idealismi kui eluhoiaku kohta vaata artiklit Idealism (eluhoiak); idealismi kohta rahvusvahelistes suhetes vaata idealism (rahvusvahelised suhted); ülevaadet sõna tähenduste kohta vaata Vikisõnaraamatu artiklist* |

---

**Idealism** on teoreetilises filosoofias mis tahes positsioon, mis peab vaimu, teadvust või ka keelt mateeria suhtes kas ontoloogiliselt või tunnetuslikult primaarseks.

Idealismi mõistet kasutatakse eelkõige subjektiivse idealismi kohta, mis peab primaarseks üksikisiku teadvust või vaimu: 

* ontoloogiliste idealistide arvates on reaalselt olemas ainult ideed;
* epistemoloogiliste idealistide arvates võib kindel olla ainult ideede olemasolus.

Idealismi vastandpositsioon on materialism.

Kui aga idealismi all mõistetakse seisukohta, et füüsiline maailm reaalselt ei eksisteeri, siis on idealismi vastandiks realism.

Idealismi esindaja on idealist.

Ajalugu
-------

Idealismi all võidakse silmas pidada väga erinevaid positsioone ja suundi filosoofia ajaloos.

### Platon

Platoni filosoofiat võib tõlgendada nii, et reaalselt ei ole olemas mitte konkreetsed üksikud asjad (partikulaarid), vaid need "üldised asjad" (universaalid, eidosed, "ideed"), mis on üksikutele asjadele ühised. Sellist õpetust nimetatakse platonismiks või Platoni realismiks (realismi ja nominalismi vastanduse kontekstis, ühena universaalideprobleemi lahendustest). Hoolimata sellest, et realismi ja idealismi teises tähenduses vastandatakse, on siin tegemist idealismiga (objektiivse idealismi ühe vormiga), sest mittemateriaalseid universaale peetakse selles õpetuses primaarseteks materiaalsete asjade suhtes.

### Berkeley

George Berkeley püüdis välja selgitada, mida on võimalik kindlalt teada, ning leidis, et teadmine peab põhinema tajumustele. Ta jõudis järeldusele, et reaalsed on üksnes tajumused ise ning mingit reaalset objekti nende taga ei ole. See seisukoht on liigitatud subjektiivse idealismi alla. Seda nimetatakse ka dogmaatiliseks idealismiks. Sellise positsiooni puhul tekib küsimus, miks inimestel on enam-vähem ühesugused tajumused. Berkeley väitel on asi selles, et Jumal on tajumuste vahetu põhjus.

Idealismi kriitika
------------------

### Engels

Marksistlikus filosoofias tõlgendatakse idealismi ühena võimalikest vastusest olemise ja mõtlemise vahekorra küsimusele ehk filosoofia põhiküsimuse esimese poolele. See arusaam on pärit Friedrich Engelsi artiklis "Ludwig Feuerbach ja saksa klassikalise filosoofia lõpp" (1886).

Vaata ka
--------

* Ideaalsus
* Ideaalne
* Objektiivne idealism
* Subjektiivne idealism
* Absoluutne idealism
* Saksa idealism
* Dualism

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **idealism** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Idealism** |
Andreas Bjerre
**Soren Andreas Bjerre** (21. oktoober 1879 Göteborg – 22. november 1925 Thyringe) oli rootsi õigusteadlane ja psühholoog.

Ta õppis aastatel 1897–1900 Uppsala ülikoolis filosoofiat, 1900–1904 Lundi ülikoolis õigusteadust ning jätkas oma õpinguid Berliini ülikoolis 1906 aastani kriminaalõiguse sotsioloogilise koolkonna rajajaprofessor F. von Liszti juures.

Ta oli aastatel 1919–1925 Tartu Ülikooli Õigusteaduskonna kriminaalõiguse professor. Samuti nõustas ta Eesti Vabariigi kriminaalseadustiku eelnõu koostajaid. Lisaks vahendas ta Eesti valitsuse ja õiguskaitseorganite koostööd Põhjamaade vastavate struktuuridega, kaasamaks Eestit Põhjamaade ühtse seadusandluse piirkonda. 

Bjerre oli nn mõistva psühholoogia (*verstehende Psychologie*) esindaja. Ta uuris selle meetoditega tapjate ja varaste hingeelu. 

Tema avaldatud monograafia "*Zur Psychologie des Mordes*" mõrva psühholoogiast mõjutab veel tänapäevani eriala uuringuid ja seda loetakse õiguspsühholoogia klassikasse kuuluvaks.

Viited
------

1. 1 2  EE 14. köide
2. ↑  Ando Leps, "Juristiharidusega riigimehed"[*alaline kõdulink*], Haridus, 2008 pdf-fail
| Medalikohad |
| --- |
| VenemaaKeisririigi esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Kolmas koht | 1912 | 10-meetrisedsegajahid |

**Ernst Conrad Otto Brasche** (15. (vkj)/ 27. november 1873 Tallinn – 12. november 1933 Tallinn) oli Eesti arst, maletaja ja purjesportlane.

Haridus
-------

Lõpetas 1893. aastal Tallinna Nikolai Gümnaasiumi. Õppis aastatel 1894–1899 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas. Akadeemiliselt oli ta korporatsiooni Estonia liige.

Arstina
-------

Vene-Jaapani sõja ajal aastatel 1904–1905 oli ta arst Venemaa Punase Risti teenistuses Harbiinis. Pärast sõda jäi ta elama Peterburi, ta oli seal arst ka esimese maailmasõja ajal aastatel 1915–1918.

1918. aastal tuli ta koos perega tagasi Eestisse. Vabadussõja ajal aastatel 1919–1920 oli ta arst 2. Tallinna sõjaväehaiglas, kus ta töötas ka pärast sõda kuni 1925. aastani. Pärast tegutses ta eraarstina kurgu-, kõrva- ja ninahaiguste alal Tallinnas ja Haapsalus.

Purjetajana
-----------

Ta sai 1912. aasta suveolümpiamängudel Stockholmis 10-meetriste segajahtide klassis pronksmedali jahil Gallia II. 

Jahi kapten oli Joseph von Schomacker, meeskonda kuulusid veel vürst Esper Beloselski, Karl Lindholm, Nikolai Pušnitski, Aleksandr Rodionov ja Philip Strauch. Jahi omanik oli pankur ja ettevõtja Aleksandr Võšnegradski.

Maletajana
----------

Ta tuli males 1921. aastal Tallinna esimeseks meistriks. Ta sai Eesti 1. meistrivõistlustel 1925. aastal 3. koha.

Isiklikku
---------

Tema isa oli vaimulik Johann Heinrich Brasche, vend Christfried Brasche ja poolvend Arvid Leopold Brasche olid samuti vaimulikud.

Viited
------

1. ↑  "Наши парусныя гонки въ 1912 году". Rulevoi 2 (aprill) 1913. Lk 3. Vene keeles

Kirjandus
---------

* Jaak Valdre. "Eesti sai olümpiapronksi võrra rikkamaks. Kas kadus viimane valge laik meie spordiajaloos?" Laupäevaleht LP, 28. detsember 2019. Lk 48–49

Välislingid
-----------

* Genealoogiline andmebaas www.geni.com: Ernst Conrad Otto Brasche
* Ernst Brasche veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Eesti ohvitserid 1918-1940
* Haud Tallinna Vana-Kaarli kalmistul
FN Minimi on NATO riikides üks levinumaid kergekuulipildujaid
Madsen, mida eestlased kasutasid laialdaselt Vabadussõjas
**Kergekuulipilduja** on üksiklaskuri õlale või harkjalale toetatav kuulipilduja, mille kaliiber on enamasti 5,45–5,56 mm.

Kirjeldus
---------

Kergekuulipilduja on tänu oma väiksele kaliibrile ja sellest tulenevale kergele kaalule ning lihtsale käsitsemisele hõlpsalt kasutatav ühe sõduri poolt (erinevalt keskmisest- ja raskekuulipildujast). Üldjuhul on tänapäevase kergekuulipilduja kaliiber 5,45 (Vene) või 5,56 (NATO) mm ja kaal laetuna alla 10 kg. Laskemoona ette söötmine toimub kas suurema mahuga salvest (sealhulgas trummelsalvest) või lindist. Lindi kandmiseks on relva küljes reeglina lindikott või lindikarp. Padruni kaliiber sarnaneb teiste jao laskur-tulirelvade omaga, mis võimaldab lihtsustada logistikat. Samas on kergekuulipilduja siiski tavalisest automaadist raskem ja raud on tavaliselt pikem, mis teeb relva automaattulega laskmisel täpsemaks ja stabiilsemaks ning konstruktsioonilt vastupidavamaks. 

Tänu omadustele on tegemist sõjavägedes populaarse jao koosseisus-varustuses oleva kerge tuletoetusrelvaga.

Mudeleid
--------

* Tüüp 11 kergekuulipilduja
* Solothurn MG30 (7.92 × 57 mm)
* MG 34
* MG 42
* FG 42
* Rheinmetall MG3 (7.62 × 51 mm NATO)
* RPK-74 (5.45 × 39 mm)
* IMI Negev (5.56 × 45 mm)
* Steyr AUG HBAR (5.56 × 45 mm)
* MG36 (5.56 × 45 mm NATO)
* MG4 (5.56 × 45 mm NATO)

Vaata ka
--------

* Raskekuulipilduja
* Täiskuulipilduja

Viited
------

1. ↑  Valimik sõjandustermineid. 1998. Koostanud Heino Ernits. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 77 ja 143
**Ido Cohen** (heebrea keeles עידו כהן; sündinud 16. augustil 2001 Tel Avivis) on Iisraeli võidusõitja, kes võistleb 2022. aasta FIA Vormel 3 Meistrivõistlustel Jenzer Motorspordis.

Karjääri Kokkuvõte
------------------

### Madalamad vormeliklassid

Cohen tegi oma autodebüüdi 2018. aastal, sõites Itaalia Vormel 4-l ja ADAC-i Vormel 4-l. Itaalia Vormel 4-s saavutas ta koos Niklas Krütteni, William Alatalo, Amaury Cordeeli ja Leon Köhleriga üldarvestuses 30. (Rookie Championship 9.) ning ADAC-i Vormel 4, saavutas ta edetabelis 19. koha.

Iisraellane sõidaks samadel meistrivõistlustel 2019. aastal uuesti ja tal läks palju paremini, saavutades Itaalia Vormel 4-s 6. ja ADAC Vormel 4 13. kohal Niklas Krütteni, Lucas Alecco Roy, Sebastian Estneri ja Dennis Haugeri kõrval.

Ka 2019. aastal sõitis Cohen FIA Motospordimängude Vormel 4 kategoorias Team Iisraeli eest, kus ta võitis kvalifikatsioonisõidu, kuid langes seejärel põhisõidus tagasi 13. kohale.

### Euroformula Open Meistrivõistlustel

#### 2019

Cohen sõitis 2019. aasta Euroformula Open Meistrivõistlustel kahes viimases voorus Carlin Motorspordi külalissõitjana koos Teppei Natori, Christian Hahni, David Vidalesi, Billy Mongeri ja Nicolai Kjærgaardiga, kus ta saavutas parimaks 7. koha.

#### 2020

Seejärel sõitis ta 2020. aastal sarjas täisajaga koos Carliniga Ben Barnicoati (hiljem Jordan Kingi) ja Zane Maloney kõrval, kus ta saavutas edetabelis 114 punkti ja 2 poodiumiga 7. koha.

### FIA Vormel 3 Meistrivõistlustel

#### 2021

2020. aasta oktoobris testis Cohen 2020. aasta FIA Vormel 3 Meistrivõistlustel hooajajärgsel katsel Carliniga Circuit de Barcelona-Catalunya ringrajal, kus ta saavutas esimesel päeval Ben Barnicoati ja Sophia Flörschi kõrval 23. koha. Seejärel testis ta uuesti meeskonnaga teisel hooajajärgsel testil Circuito de Jerezis, kus saavutas Nazim Azmani ja Cameron Dasi kõrval taas 23. koha. 2021. aasta veebruaris teatati, et Cohen sõidab täiskohaga FIA Vormel 3 Meistrivõistlustel Carlin Buzz Racingu eest koos Kaylen Fredericki ja endise Itaalia Vormel 4 rivaali Jonny Edgariga.

#### 2022

Cohen liitus Jenzer Motorspordiga 2022. aasta hooajaks koos Niko Kari (hiljem Federico Malvestiti) ja William Alataloga pärast seda, kui testis Šveitsi varustusega 2021. aasta hooajajärgset testimispäeva koos Enzo Trulli ja William Alataloga.

Isiklik elu
-----------

Coheni isa Amihai Cohen omab Kreeka lennufirmat Bluebird Airways.

Välislingid
-----------

* Ido Cohen karjääri kokkuvõte saidil DriverDB.com (inglise keeles)
**Identiteet ja Demokraatia** (lühend **ID**) on Euroopa rahvuslike, parempoolsete, parempopulistlike ja euroskeptiliste parteide liit, mis asutati 2014. aastal.[*viide?*] Parteid on nimetatud nii parempoolseks[*viide?*] kui ka paremäärmuslikuks.

Parlamendifraktsioon
--------------------

Nende Euroopa Parlamendi fraktsiooni eelkäija oli Rahvaste ja Vabaduse Euroopa, mis asendati 2019. aastal Identiteedi ja Demokraatia fraktsiooniga. See parlamendifraktsiooni keskendub oma sõnul töökohtade loomisele ja majanduskasvule, julgeoleku suurendamisele ja võitlusele ebaseadusliku sisserändega ning ELi bürokraatia vähendamisele.

2020. aasta seisuga oli nende fraktsioonis 76 saadikut (10,8% kõigist saadikutest). Eestist valitud saadikutest kuulub sinna Jaak Madison (EKRE).

Viited
------

1. 1 2  Piret Ehin, Liisa Talving. Viimatistest Euroopa Parlamendi valimistest Euroopas ja Eestis. *Riigikogu Toimetised, nr 41, 2020*, lk 87
2. 1 2  Marion Reigo. Euroopa Parlament – tagasihoidlik, kuid järjekindel visionäär. *Riigikogu toimetised, nr. 41, juuni 2020*, lk 112
**Ficki fajansimanufaktuur** oi aastatel 1772–1782 Tallinnas tegutsenud keraamikamanufaktuur, mille toodanguks olid serviisid, keeruliste kaunistustega aromaatnõud, maitseainete alused, puuviljavaagnad, toosid ja soolatopsid ning pisiplastika. 

Ficki fajansimanufaktuuri aroomivaas
Tallinna Raeapteegi rentnik Carl Christian Fick asutas 1772. aastal Tallinnas, praeguse Luise tänava kohal fajansimanufaktuuri. Toodang oli valmistatud kohaliku sinisavi ja välismaise valge savi segust. Selle manufaktuuri toodang oli valge tinaglasuuriga kaetud ja glasuuripealsete värvidega kaunistatud.

Manufaktuur lõpetas tegevuse 1782. aastal ning lühikese tegevusaja tõttu jäi vabriku kogutoodang arvatavasti tagasihoidlikuks. Meie ajani säilinud esemeid on seetõttu väga vähe ning need on äärmiselt väärtuslikud.

Ficki fajanss on teistest selgelt eristatav oma vormiterviklikkuse, dekoratiivsuse ja lopsaka lilldekoori kaudu ning kujunenud kollektsionääridele tõsiseks ahvatluseks. Mnufaktuuri toodang, mida tuntakse ka lihtsalt Tallinna fajansi nime all, on säilinud vähe, eri muuseumides on kokku ehk 150 eset, erakogude kohta andmed puuduvad. Mõneesemeliste kogudena leidub Tallinna fajanssi Läti, Soome, Rootsi, Taani, Saksamaa, Prantsusmaa muuseumides. Esinduslik kollektsioon on Peterburis Ermitaažil.

Viited
------

1. ↑  Fick, Carl Christian (1730-1792), Deutschbaltisches biographisches Lexikon 1710-1960 (DBBL) (1970)
2. ↑  Linnamuuseumi kogudes leiduv Carl Fick’i portselan on üha hinnalisem, linnamuuseum.ee

Välislingid
-----------

* Kersti Kuldna, Fajanss, Läänemeremaade portselan, www.postimees.ee, 26. mai 2004
**François Quesnay** (4. juuni 1694 Méré, Yvelines – 16. detsember 1774 Versailles) oli Prantsuse majandusteadlane füsiokraatide koolkonnast. Ta oli ameti poolest kirurg.

Quesnay sündis töölisperekonnas. 13-aastaselt jäi ta orvuks. Lugema õppis ta alles 11-aastaselt tervisekäsiraamatust. Kohe pärast seda tekkis tal tohutu huvi lugemise ja õppimise vastu. Ta oli lühikest aega õpipoiss, käis mõnda aega Saint-Côme'is koolis ja abiellus Pariisi vürtspoodniku tütrega, mis tähendas suurt sotsiaalset tõusu. Quesnay hakkas Mantes'is maa-habemeajaja-kirurgiks. Ta paistis silma oma hariduse ja oskustega, mis ta oli ise omandanud, ning saades soovituse soovituse järel, jõudis ta kohalike aristokraatide teenistusse. See jättis talle aega, et rohkem lugeda, õppida ja kirjutada.

Quesnay' arvukad traktaadid kirurgiast kindlustasid tema mainet. Ta oli eriti huvitatud sellest, et tõsta kirurgia meditsiiniteaduse staatusse (asi, mis arstide meelest oli kohutav). Kuninga edikt, millega 1743 lahutati kirurgid habemeajajatest, ning hilisem kuningliku kirurgide kolleegiumi loomine olid osalt Quesnay teene.

1749 sai Quesnay kõva soovitusega Louis XV armukese *madame* de Pompadouri ihuarstiks. Quesnay asus elama Versailles'sse ning jõudis lõpuks välja kõige kõrgemasse võimusfääri. 1751 valiti ta Teaduste Akadeemiasse.

Quesnay hakkas majanduse vastu huvi tundma aastal 1756, kui tal paluti kirjutada Diderot' ja d'Alembert'i entsüklopeediale artikleid põlluharimisest. Quesnay hakkas lugema marssal de Vaubani, Pierre Boisguillebert'i ja Richard Cantilloni teoseid ning jõudis neile tuginedes välja omaenda majandusteooriani.

Quesnayst sai füsiokraatide majandusteadusliku ringi juht. Teised füsiokraadid nimetasid teda Euroopa Konfutsiuseks ja tänapäeva Sokrateseks.

1758 avaldas ta teose "Tableau économique", mis pani aluse füsiokraatide ideedele.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **François Quesnay** |

* Portree
**Idomeneus** (kreeka Ἰδομενεύς) oli vanakreeka mütoloogias Kreeta valitseja Deukalioni poeg ning Minose ja Pasiphae lapselaps. Ta oli Orsilochose isa.

Idomeneus oli üks Helena kosilastest. Kuna kõik kosilased olid vandunud, et kaitsevad Helena tulevast abielu, tuli ka Idomeneus Menelaosele appi, kui Paris viimaselt naise röövis. Idomeneus juhtis Trooja sõjas kreetalaste 80-laevalist sõjaväge. 

"Iliases" on Idomeneus tähtis tegelane. Ta on vanem kui enamik Kreeka väejuhte, ent teda kujutatakse suurepärase sõjamehena. Ta oli üks üheksast mehest, kes pakkusid end vabatahtlikuna kahevõitlusesse Hektoriga, samuti üks neist kreeklastest, kes olid peidus Trooja hobuses.

Pärast sõja lõppu jäi Idomeneuse juhitud laevastik koduteel tormi kätte, milles hävisid 79 laeva 80-st. Idomeneus tõotas pääsemise puhul ohverdada Poseidonile esimese Kreetal kohatud elusolendi. Selleks osutus ta aga enda poeg Idamantes. See, kas ta poja ohverdas või mitte, on loo eri versioonides esitatud erinevalt. Ühes versioonis oli kogu ta pere valmis end ohverdama, misjärel Poseidon leebus ja jättis kõik ellu. Enamikus müüdiversioonides pagendati Idomeneus Kreetalt: kas tegeliku pojatapu tõttu või seepärast, et vahepeal oli võimu enda kätte haaranud uus valitseja Leukos. On säilinud ka versioon, mille järgi Idomeneus lihtsalt naasis Kreetale ja valitses seal rahus kuni surmani.

Idomeneuse loo teemal on Wolfgang Amadeus Mozart kirjutanud ooperi "Idomeneo" (1781).

Viited
------

1. ↑  Homeros, *Ilias* 13.307
2. ↑  Homeros, *Odüsseia* 13.260
3. ↑  Vergilius, *Aeneas* III, 400.
4. ↑  Pseudo-Apollodorus. Biblioteca. 6. 9
5. ↑  Mozart.com
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib fiktiivsest popstaarist; William Gibsoni romaani kohta vaata artiklit Idoru (Gibson)* |

---

**Idoru** (inglise keele sõnast 'idol' vastavalt selle transkriptsioonile jaapani keelde ja tagasi) on nimetus virtuaalsele, näiteks arvutigraafika abil loodud popstaarile, kes on varustatud fiktiivse eluloo ja taustaga. Seni on huvi idorude vastu piirdunud põhiliselt Jaapaniga, mistõttu enamik idorusid seostub muusikaliselt j-popiga.

Esimeseks idoruks peetakse Kyoko Date'i (1996), kelle populaarsus vaatamata algsele kiirele tõusule teda haldava kompanii HoriPro turundusliku võimetuse tõttu kiiresti haihtus. Hiljem kasutati Kyoko Date'i ühe USA telekommunikatsiooniettevõtte pressiesindajana. Viimastel teadetel (1) on kasutusõigused müüdud Koreasse.

Tuntuimateks euroopalikeks idorudeks võib pidada virtuaalse muusikalise kollektiivi Gorillaz liikmeid.

Termin pärineb William Gibsoni küberpunk-romaanist "Idoru" (1996; eesti keeles 2002, tõlkinud Juhan Habicht). Jaapani keeles ei kasutata inglise keele *idol* vastena mitte vormi *idoru* (イドル), vaid hoopis hääldusele vastavat vormi *aidoru* (アイドル), seega tuleb pidada seda sõna William Gibsoni leiutiseks.

Üks tuntumaid idorusid on Hatsune Miku (初音ミク), Jaapani häälesüntesaatori ja muusikaprogrammi Vocaloid abil loodud virtuaalne laulja. Hatsune Miku plaadid on jõudnud müügiedetabeleisse ja ta on teinud mitu väljamüüdud kontserditurneed, kus esines hologrammina *live*-bändi saatel.

Galerii
-------

* Momoiro Clover ZMomoiro Clover Z
* AKB48AKB48
* Berryz KoboBerryz Kobo
* Morning MusumeMorning Musume

Vaata ka
--------

* Staar
* Iidol
* Iidol (Jaapan)
* Popiidol
* Virtuaalbänd
* Ananova

Viited
------

1. ↑  Jaapanis loodud hologrammtäht on popmuusika tulevik? Delfi Forte (2010).

Välislingid
-----------

* Kyoko Date'i fännileht
* Idorude teemaline diskussioon William Gibsoni kodulehe foorumis
* Simona Chiose artikkel "*Virtual singer a dream come true"*
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib 1948. aastal alanud sõjast; Araabia-Iisraeli sõjaks on nimetatud ka Suessi kriisi, kuuepäevast sõda ja Yom Kippuri sõda* |

---

Iisraeli jagamise plaan aastal 1949:  
      - araablaste riik   
      - juutide riik   
      - Jeruusalemm
**Araabia-Iisraeli sõda** ehk **Palestiina sõda** ehk **araabia riikide ja Iisraeli sõda 1948–49** oli araabia riikide ja Iisraeli vahel sõjaline konflikt. 

Sõda algas, kui aastal 1947 NSV Liidu ja USA toetusel vastu võetud ÜRO Peaassamblee otsuse alusel kuulutati 14. veebruaril 1948 välja Iisraeli riik. ÜRO oli tühistanud Suurbritannia Palestiina-mandaadi ja otsustanud asutada kaks iseseisvat riiki: Iisraelile eraldati 14 100 km2 suurune ala (umbes 56% Palestiinast), seal elas 498 000 juuti ja 497 000 araablast (palestiinlast), Palestiina Araabia riigile anti 11 100 km2, seal elas 725 000 araablast ja 10 000 juuti. 

Pärast Iisraeli iseseisvusdeklaratsiooni avaldamist ründasid Iisraeli Egiptus, Jordaania, Liibanon ja Süüria. Iisraelil õnnestus araabia riikide rünnak tagasi lüüa, ta okupeeris 6700 km2 Palestiina Araabia riigile määratud alast ja Ida-Jeruusalemm. Sealt põgenes naaberriikidesse umbes 900 000 araablast. Ülejäänud Palestiina-osa, mis oli määratud Araabia riigile, liidendati Jordaaniaga. 

1949. aastal sõlmis Iisrael Egiptusega (24. veebruaril), Liibanoniga (23. märtsil), Jordaaniaga (3. aprillil) ja Süüriaga (20. juulil) vaherahu-lepingu.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib muutujast; sõna teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Suurus (täpsustus)* |

---

**Suuruse** (ka: *muutuv suurus*) all mõistetakse tänapäeva matemaatikas ja loodusteaduses tavaliselt muutujat, mille mõeldavad väärtused on viidavad üksühesesse vastavusse reaalarvude hulgaga (skalaarne suurus) või reaalarvude *n*-korteežide hulgaga (mitteskalaarne suurus, näiteks vektoriaalne suurus).

Niimoodi mõistetud suuruse väärtusi saab täielikult iseloomustada kas ühe reaalarvu või reaalarvude lõpliku komplektiga.

Konstantsed suurused ehk konstandid on vaadeldavad suuruse konkreetse väärtusena.

Mõnikord üldistatakse suuruse mõistet nii, et see hõlmab mis tahes muutuja, mille piirkond on mis tahes hulk. Sel juhul saab konstantset suurust vaadelda üheelemendilise piirkonnaga suurusena.

Suuruse prototüüp matemaatika ajaloos on sirglõigu pikkus. Tänapäeva suurusemõiste seisukohast saab seda vaadelda positiivse skalaarse suurusena, st suurusena, mille väärtusteks on positiivsed reaalarvud. Lõikude pikkused on omavahel võrreldavad lõikude üksteise peale asetamise kaudu. Geomeetriliselt on defineeritavad ka pikkuste summa, vahe ning jagatis naturaalarvuga. Analoogilised omadused on geomeetriliste kujundite pindalal ja ruumalal.

Vanakreeka matemaatikas kujunes traditsioon eristada arvu ja suurust, sest näiteks lõikude võimaliku ühismõõdutuse tõttu ei piisa nende pikkuste iseloomustamiseks naturaalarvudest ja nende omavahelistest jagatistest. Arvu ja suuruse eristus põhineb ka sellel, et erinevalt arvudest (st naturaalarvudest) on suurused lõputult jagatavad.

Pärast reaalarvu mõiste kasutuseletulekut on arvu ja suuruse põhimõttelisest eristamisest loobutud: reaalarvus on hakatud nägema suuruse erijuhtu.

Füüsikaline suurus
------------------

 *Pikemalt artiklis Füüsikaline suurus*
Füüsikaline suurus on füüsikalise objekti mõõdetav omadus või olek, mida saab matemaatiliselt tõlgendada suurusena. Suurust väljendatakse suuruse ja mõõtühiku jagatisena. Kuigi mõõtmisel saadakse suuruste väärtuseks alati ratsionaalarvud (või nende korteežid), vaadeldakse füüsikateooriates suurusi tavaliselt reaalarvulistena.

Vaata ka
--------

* lõpmata väike suurus
Anuubis puu otsas
**Anuubis** (*Papio anubis*) on pärdiklaste sugukonda paaviani perekonda kuuluv ahv.

Ta elab Aafrika savannides ja hõrendikes; leviala ulatub Guineast ja Malist kuni Etioopia ja Tansaaniani.

Anuubis on nime saanud Vana-Egiptuse jumala Anubise järgi, keda kujutati koerapäisena. Anuubis on samuti üsna koera näoga.

Välimus
-------

Kere tüvepikkus on 50 cm kuni 1,1 m, saba pikkus 45–71 cm. Mass on 25–30 kg. Emased on harilikult isastest väiksemad .

Anuubis on võrdlemisi hamadrilli moodi, kuid on pisut suurem, vilajama kerega ja isastel pole mantlitaolist lakka. Nahk on must ning see on näha näol, peopesadel ja jalataldadel. Karvkate on tumehall pruunika varjundiga.

Eluviis
-------

Anuubised ööbivad tavaliselt mõne suure puu, näiteks sükomooripuu otsas, istudes maapinnast 5–6 m kõrgusel tihedasti üksteise kõrval. Nad virguvad koidikul, laskuvad puude otsast alla, joovad vett ja otsivad üksteisel karva. Seejärel siirdub kari metsa või istandikku toituma. Karjasisesed suhted on neil samasugused kui hamadrillidel. 

Saja- või rohkemapealistes karjades otsivad anuubised söömiseks putukaid, lindude ja roomajate mune, juuri, võrseid, lehti, puuvilju ja seemneid. Nad peavad ka jahti sisalikele ja isegi noortele antiloopidele. Pärast hommikusööki naaseb kari ööbimispaika, joob vett ja puhkab, et paari tunni pärast uuesti toitu otsima minna. Õhtu veedavad nad hullates, tülitsedes ja mängides, enne kui ööseks jälle puu otsa magama lähevad. Palju aega veedavad anuubised üksteise karvastiku puhastamisega, kõrvaldades mustuse, parasiidid ja surnud nahaosad.

Häälitsuste, miimika ja žestide poolest on anuubised hamadrillidest pisut vaesemad. Nad on väga ettevaatlikud loomad. Vähimagi ohu korral toob karja juhtloom kuuldavale hoiatushüüu "ouu" ja kari jookseb peitu. 

Anuubiste vaenlased on mürkmaod, boalased ja leopardid. Kuid leopardid ründavad neid harva, sest anuubised avaldavad kollektiivset vastupanu.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  "Loomade elu", 7. kd. lk. 433

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Anuubis** |
Illustratsioon 60. psalmi juurde. Joabi sõjavägi on kujutatud Karolingide kuninga ratsasalgana.
Sama psalmi teisel illustratsioonil on heebrealased piiramas Süüria linnu
**Sankt Galleni Kuldne psalter** (ladina keeles *Psalterium aureum*) on karolingideaegne illumineeritud käsikirjaline psalter, pärit Sankt Galleni kloostrist 9. sajandi teiselt poolelt. Praegu asub Sankt Galleni kloostri raamatukogus viidaga Cod. Sang. 22 (lühend *Codex sangallensis*'est).

Käsikiri
--------

Raamat koosneb 344 õhukesest valgest pärgamendilehest mõõdus 363 x 265 mm. Dateeritud aastaisse 883–888 ja 890–900. Köide pole originaalne, karmiinpunane nahkköide arvatakse pärinevat 15. sajandist

### Tekst

Tekst on lehel laiade veeristega, 19–22 rida lehel. Terve raamat on kirjutatud ühe kirjutaja käekirjaga, karolingide minusklis ja üleni kuldkirjas, välja arvatud punase mennikuga rustikas kirjutatud märkused (rubriigid). Psalmid ja psalmivärsid algavad kaunistatud initsiaalidega, mida on käsikirjas mitmes suuruses.

### Illustratsioonid

Psalter on kaunistatud kahe tervet lehekülge täitva miniatuuriga raamatu algul. Need on kuningas Taavetit koos muusikute ja tantsijatega kujutav pilt esimese lehekülje pöördel ning sammastele toetuva kaare all seisvat ja õnnistavat vaimulikku kujutav pilt seitsmenda lehekülje pöördel. Järgnevad psalmid, esimese algus (*incipit*-lehekülg) kaunistatud initsiaaliga *Beatus vir qui non* tervet lehte täitmas, tekst jätkub rustikas järgmisel lehel *... abiit inconsilio*. Samuti on käsikirjas 15 reeglipäratult paiknevat lehekülje või poole suurust illustratsiooni psalmide alguste juures. Kasutatud värvide hulgas domineerivad kulla ja punase kõrval roheline ja purpurivärv. 72. psalmist tagapool ei leidu käsikirjas enam ühtegi illustratsiooni.

* 1. psalmi kuldne initsiaal purpurtaustal1. psalmi kuldne initsiaal purpurtaustal
* 72. psalmi initsiaal (sõna qua[m] on esitähe sees)72. psalmi initsiaal (sõna *qua[m]* on esitähe sees)

Viited
------

1. ↑
2. ↑

Välislingid
-----------

* Kuldne psalter digitaliseeritult andmebaasis e-codices

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Sankt Galleni Kuldne psalter** |