recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kalmer Poopuu** (sündinud 15. jaanuaril 1959 Kingissepas) on eesti omavalitsustegelane, koolijuht ja harrastusnäitleja. 

Ta on lõpetanud 1977. aastal Viktor Kingissepa nimelise Kingissepa Keskkooli ja seejärel Tallinna Polütehnilise Instituudi toiduainetööstuse mehaanikainsenerina. 

Ta on töötanud Saaremaa Liha- ja Piimakombinaadis, Sõrve sovhoosis peaenergeetiku ja direktori asetäitjana, Salme valla abivallavanemana ja vallavanemana, AS Läätsa tegevdirektori ja juhatajana, 1999. aastast oli ta taas Salme vallavanem. 

Alates augustist 2019 töötab ta Salme Põhikooli direktorina.

Poliitiline tegevus
-------------------

Kalmer Poopuu oli aastatel 2004–2018 ning on uuesti aastast 2021 erakonna Isamaa liige.

Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 5 (Hiiu-, Lääne- ja Saaremaa) 113 häält ning ei osutunud valituks.

Tunnustus
---------

* 2008 Mari Möldre nimeline preemia (prohveti osa eest Albert Uustulndi näidendis "Naistele mehed, meestele meri" ja Tuuslari rolli eest Andrus Kivirähki näidendis "Kalevipoeg")
* 2016 Saare maakonna teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema isa oli Augustin Poopuu.

Kalmer Poopuu on abielus, peres on kaks tütart ja poeg.

Viited
------

1. ↑  Heli Salong, Uued omavalitsusjuhid: Salme vallavanem Kalmer Poopuu, Meie Maa, 27. veebruar 2010
2. ↑  Kertu Kalmus, Kalmer Poopuust saab Salme koolijuht, Saarte hääl, 7. august 2019
3. ↑  Kalmer Poopuu sai esimese Mari Möldre nimelise preemia, Saarte Hääl, 28. mai 2008
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. juuli 2020. Vaadatud 27. juulil 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Kaali Kool, august 2020
**Kaali Kool** on lasteaed-algkool Saare maakonnas Saaremaa vallas Kaali külas.

Kaali Põhikool, 2011. Pildistatud kraatri vallilt
Kaali Kool asub umbes 100 meetri kaugusel Kaali kraatrist ja tegutseb praeguses asukohas alates 8. detsembrist 1920, kui kolme külakooli - Pihtla, Sagariste ja Kõljala kooli - õpilased hakkasid õppima koos Kaali mõisahoones. 1936. aastal ehitati mõisahoone vundamendile uus koolimaja.

Kogu maja läbis kapitaalremondi 2004. aastal.

2011. aastal kolis samasse majja ka lasteaed. Kuni 2014/2015. õppeaasta lõpuni oli kool põhikool, alates 2015. aasta sügisest on Kaali kool 6-klassiline.

Huumorit
--------

Kaks turisti imetlevad Kaali järve ja vahetavad mõtteid.

"Kuidas küll see kivi nii täpselt keset järve oskas kukkuda!"

"Ja oli ikka vedamine, et koolimaja pihta ei kukkunud..."

Kirjandus
---------

* Kaali saab moodsa koolimaja. Meie Maa, 29.mai 1936, nr. 60, lk. 4.

Viited
------

1. ↑  Puutsa, Monika. Kaali 11 õpilast peavad kooliteed jätkama mujal. Saarte Hääl, 9. aprill 2015.

Välislingid
-----------

Kaali Kooli veebisait
**Cīrava** on küla (*lielciems*) Lätis Lõuna-kuramaa piirkonnas, Cīrava valla halduskeskus. 

Esimest korda on seda mainitud 1253. aastal. Aastani 2021 kuulus küla Aizpute piirkonda.

Asulas asub endine Cīrava mõis (*Zierau*), mis kuulus Behride suguvõsale. Cīravas asuvad kultuurimaja, raamatukogu, kaubanduskool, luteri kirik, Cīrava bussipeatus.

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Cīrava vesiveski, Cīrava luteri kirik (altar, kantsel, orelikapp ja noodivihik), kirikuaias asuv J. E. Behri hauamonument, Cīrava mõisakompleks (sealhulgas tallid, mõisavalitseja maja ja häärber ning sealse viie ruumi interjöör) ning Lapegļi muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Cīrava mõisa teenijate maja.

Kalmistul asub mälestustahvel sinna maetud natsistliku režiimi ohvritele.

Külas asuv Cīrava pärnaallee on looduskaitse all. Kaitse all on veel Piecžuburi valgepöök, saarpöök, Euroopa nulud ümbermõõduga 3,08 m ja 3,45 m, valgepöögid ümbermõõduga 2 m, 3,16 m ja 1,74 m, vaher ümbermõõduga 3,7 m, sanglepp ümbermõõduga 2,83 m, saared ümbermõõduga 3,51 m, 3,5 m ja 3,59 m ning pärn ümbermõõduga 3,61 m.

Küla lähistel asub Cīrava lennuväli.

2015. aastal oli elanikke 479. 2018. aastal oli külas 428 elanikku, 2020. aastal aga 425.

*

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑
3. ↑  IS Mantojums
4. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
5. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
6. ↑  Список памятников и памятных мест, связанных с событиями Великой Отечественной войны, на территории Латвийской Республики
7. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

| * v
* r
Cīrava valla asulad |
| --- |
| 
Akmene **·**  **Cīrava** **·**  Dzērvenieki **·**  Dzērves skola **·**  Grāpste **·**  Prūšu ciems **·**  Vidusmuiža |
**Dauguļi** on küla (*vidējciems*) Lätis Valmiera piirkonnas Dikļi vallas. Küla asub merepinnast 85 meetri kõrgusel ja jääb valla keskusest Dikļist 10, piirkonna keskusest Kocēnist 18 ning Riiast 97 km kaugusele.

Külast läheb läbi maantee P11. Seal asub põhiharidust andev Dauguļi eriinternaatkool. Külas on bussipeatused Dauguļu pasts (Dauguļi postkontor) ja Dauguļi.

Külas kasvavad Ceļmala teine tamm ümbermõõduga 5,5 meetrit, Kuitese hõberemmelgas ümbermõõduga 4,7 meetrit, Baueri pärn ümbermõõduga 4,3 meetrit ja Dauguļi mõisa lehised (esimesel ümbermõõt 4,5 meetrit, teisel 3,1 meetrit) on looduskaitse all.

Küla asub endise Dauguļi mõisa alal. Dauguļit on esmamainitud 1529. aastal kui Lielstraupe mõisale kuuluvat küla. 1949. aastani asus seal Dauguļi valla keskus. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda.

2016. aastal oli külas 156 elanikku, 2021. aastal oli elanikke 149.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
5. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 99

| * v
* r
Dikļi valla asulad |
| --- |
| 
Budenbroka **·**  Dauguļi **·**  **Dikļi** **·**  Ķelderi **·**  Mazbrenguļi |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib 1526. aastal toimunud lahingust; 1687. aasta lahingu kohta vaata Mohácsi lahing (1687).* |

---

Mohácsi lahing türgi miniatuuril
**Mohácsi lahing** toimus 29. augustil 1526 Suleiman Toreda juhitud Türgi vägede ja Ungari kuningriigi vägede vahel Lõuna-Ungaris Mohácsi linna lähedal.

Suleimani sõjaväes oli 55 000–65 000 sõdurit, sealhulgas regulaarväge 45 000 ja abiväge 10 000. Türklastel oli 160 kahurit. Lajosil oli 35 000–40 000 sõdurit, kellest õigeks ajaks jõudis lahinguväljale 26 000, ja 85 kahurit. Ungari väed said lüüa ja kuningas Lajos II uppus põgenemisel Doonausse. Teine ungarlaste väejuht Pál Tomori langes samuti taganemise käigus. Transilvaania vürst János Zápolya saabus küll lahinguväljale koos 10 000-mehelise väeüksusega, kuid teadmata põhjusel ei võtnud lahingust osa.

Suleiman andis käsu mitte vange võtta. Pärast lahingut hukati 2000 sõjavangi, neist paljud Ungari ülikud. Lahingus hukkus kokku üle 14 000 Ungari sõduri.

Pärast lahingut langes suurem osa Ungarist türklaste võimu alla. Türklased hõivasid vastupanuta pealinna Buda ja rüüstasid selle. Ülejäänud Ungari läks Habsburgide võimu alla ja Ungari kaotas iseseisvuse. Saksa-Rooma keiser Ferdinand I oli abielus Lajos II õega ja kuna Lajosil polnud lapsi, kuulutas Ferdinand end tema pärijana Ungari kuningaks. Transilvaania jäi Türgi ülemvõimu all pooleldi iseseisvaks. Samuti kuulutas end Janos I nime all kuningaks János Zápolya, keda aga rahvas üldiselt ei toetanud, sest ta polnud Lajosi sugulane ja lootis kuningaks saada türklaste abil.

Järgnes peaaegu kaks sajandit vahelduva eduga kestnud sõda Habsburgide ja Osmanite vahel, mis toimus suuresti Ungari territooriumil.
**Ruusmäe vald** oli vald Võru maakonnas aastail 1939–1950.

Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad
Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Laitsna-Rogosi valla maa-alast; senise Vastseliina valla Puspuri küla ning Tunka, Tõnkova, Uuri, Preeksa, Soldani ja Savioja talude piirkonnast; senise Misso valla Laisi küla piirkonnast ja Misso metsandiku osa maa-alast.

Vald kuulus Riigivolikogu 76. valimisringkonda, kust valiti Albert Kendra. 

Vald kuulus Rõuge põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.

Esimene vallavanem oli Albert Zuppur.

Valla täitevkomitee esimees Karl Puiestee (28. märts 1909 – 11. juuli 1941) oli EK(b)P liige, hukati Ruusmäe vallas.

Valla Omakaitse juhi nooremveebel August Eelsoo kokkukutsutud valla rahva koosolek esitas 10. juulil 1941 Võru maavalitsusele vallavanemaks Jakob Salumetsa , kes ka kinnitati.

13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Luutsniku külanõukogu ja Ruusmäe külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati vald Vastseliina rajooni koosseisu.

Viited
------

1. ↑  Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
2. ↑  (28. detsember 1905 – ?, arreteeriti Ruusmäe vallas 12. aprillil 1945, vabanes 1956)

Välislingid
-----------

* Vabariigi Valitsuse otsus 16. maist 1940
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib linnast Tšeljabinski oblastis; linna kohta Kaliningradi oblastis vaata artiklit Ozjorsk (Kaliningradi oblast).* |

---

Ozjorski kesklinn (2008)
**Ozjorsk** (vene keeles Озёрск) on kinnine linn Venemaal Tšeljabinski oblastis.

Linn on ümbritsetud järvedega. Neist suurim on Ozjorskist põhjas olev Irtjaš .

Elanike arv oli 2001. aasta rahvaloenduse andmetel 91 760. 2004. aasta hinnangul oli elanikke 86 500.

Ozjorskil puudub raudteeühendus. Maantee läheb Ozjorskist edelasse Kõštõmi ja itta Bolšoi Kujaši, mida läbib Tšeljabinski–Jekaterinburgi kiirtee. 

Kuna Ozjorsk on siiani kinnine linn, ei ole Tšeljabinski–Jekaterinburgi maanteel ainsatki viita Ozjorski nimega, ehkki maanteelt on Ozjorskisse umbes 35 km. Viit näitab Kõštõmi peale – see tee läheb Ozjorskist läbi.[*viide?*]

Majandus
--------

Linna peamine ettevõte on kasutatud tuumakütuse töötlemise ja hoiustamisega tegelev Majak. Külma sõja ajal toodeti seal plutooniumi. Majak võtab enda alla 90 km² ja annab tööd 15 tuhandele inimesele. Ta toodab selliseid isotoope nagu koobalt-60, iriidium-192 ja süsinik-14, mis kõik on radioaktiivsed.

Linna teine suur ettevõte on Lõuna-Uurali Ehitusosakond, mis toodab betoonkonstruktsioone ja ehitusmaterjale, peamiselt aatomitööstuse vajadusteks.

Linnas asub Elektrotehnikatoodete Tehas number 2, mis toodab peamiselt madalpingeseadmeid sõjatööstuse jaoks.

Ajalugu
-------

Linn asutati 1945. 1966. aastani kandis see nime **Tšeljabinsk-40** ja 1994. aastani **Tšeljabinsk-65**. Tšeljabinsk oli lähim suur linn ja numbrid selle järel olid postiindeksi viimased numbrid. Ozjorsk sai linnaõigused ja nime 1994. aastal.

29. septembril 1957 toimus tehase Majak jäätmehoidlas nn Kõštõmi plahvatus, mille käigus paiskus atmosfääri kõrgradioaktiivset ainet, mis levis 300–350 km ulatuses ja reostas umbes 800 km² suuruse ala tseesium-137 ja strontsium-90-ga. Tänapäeval läbib reostunud ala Tšeljabinski–Jekaterinburgi maantee.

Selle sündmuse ja sellega kaasnenud keskkonnareostuse mälestuseks on nii Ozjorski lipul kui ka Ozjorski vapil kujutatud leegikarva salamander.

1980. aastatel alustati linna lähedale Lõuna-Uurali tuumaelektrijaama ehitamist, kuid pärast Tšornobõli katastroofi tööd peatati. Viimastel aastatel on aga seoses Venemaa energiavajadustega taas päevakorda tõusnud selle elektrijaama ehitus.

Ozjorskis on 17 avalikke teenuseid pakkuvat või kultuuriasutust.

Ozjorskis on 16 keskkooli, sealhulgas 2 inglise keele erikooli, gümnaasium ja füüsika-matemaatika erikool. Seal on 3 ametikooli, Lõuna-Uurali Polütehnikum, muusikakool, Ozjorski Tehnikainstituut, mis allub Moskva Insenerifüüsika Riiklikule Ülikoolile, ning Jekaterinburgi ja Tšeljabinski ülikooli osakond.

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.
2. 1 2  Suur maailma atlas, lk. 75

Välislingid
-----------

* Ozjorski koduleht
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib tähest ja selle kasutamisest; muude tähenduste, sealhulgas kohanimede kohta vaata lehekülge Å (täpsustus)* |

---

ÅåÅå
**Å** (**å**) on norra ja taani tähestiku 29. täht, rootsi tähestiku ja soome tähestiku 27. täht ja tšamorro tähestiku kolmas täht. 

Ta on ka vallooni tähestiku kolmas täht. 

Täht Å on rahvusvaheliselt kasutusel mõõtühik ongströmi tähisena. 

Täht tekkis täheühendist *aa*, mis vanapõhja keeles tähistas pikka a-häälikut. Ligatuuris hakati suure a-tähe kohale laduma väikest a-tähte, kuid ülemisest a-tähest sai aja jooksul ring. Å-tähte hakati kasutama rootsikeelsetes käsikirjades 15. sajandil (norra keeles esineb teda varemgi).

Stockholmis toimus 1869 õigekirjanõupidamine, kus soovitati täht kasutusele võtta ka taani ja norra keeles. Mõned kirjanikud, nagu Henrik Ibsen ja Bjørnstjerne Bjørnson, tegidki seda. 

Norras võeti täht ametlikult kasutusele 1917, Taanis 1948.

Norra tähestik
--------------

Norra keeles nimetatakse seda tähte *bolle-a*, sest trükkalid nimetavad sõõri *bolle*. 

Täheühendit *aa*, mis algselt oli tähistanud pikka a-häälikut, hakati hääldama [o] või [ɔ] (ümardatud madal tagavokaal). Niisugune tähistus oli ebaselge ja ebapraktiline, eriti uusnorra keeles (*landsmål*), kus näiteks sõnu *sjåande* ja *sjaånde* kirjutati ühtviisi "sjaaande". 

Norra õigekirjas võeti täht soovituslikuna kasutusele 1917 ja kohustuslikuna 1938.

Rootsi tähestik
---------------

Rootsi keeles sai täht tavaliseks Olaus Petri katekismuse ja Uue Testamendi (1526) mõjul. Vajadus selle järele tekkis, kui pikk a, mida vanapõhja keeles tähistas *á* või *aa*, hakkas häälduma ümardatud madala tagavokaalina (IPA [oː]): 

Eesti keeles hääldatakse rootsi å-tähte [oo].

Taani tähestik
--------------

Taani õigekirjas võeti *å* *aa* asemel kasutusele 1948. Aastast 1955 on see taani tähestiku viimane täht.

Soome tähestik
--------------

Kuigi å kuulub soome tähestikku ja traditsiooniliselt ka soome arvutite (ja kirjutusmasinate) klaviatuuri, ei esine ta soome sõnades, välja arvatud rootsi, norra ja taani nimed.

Tähte tuntakse Soomes nimega "ruotsalainen oo" ('rootsi oo').

Koodid
------

Standardi ISO/IEC 8859-1 järgi on Å kood 197 ja å kood 229.

Unicode'is on Å kood U+00C5 ja å kood U+00E.

Välislingid
-----------

 Å – kasutusnäited, päritolu, sünonüümid ja tõlked Vikisõnastikus
**Druviena** on küla (*vidējciems* ) Lätis Gulbene piirkonnas, Druviena valla halduskeskus. 

Küla asub merepinnast 145 meetri kõrgusel Azanda jõe kaldal, Riiast 172 ja piirkonna keskusest Gulbenest 36 kilomeetri kaugusel. Asulas on Druviena bussipeatus.

Küla kujunes agraarreformi järel Druviena mõisa (*Druween*) keskuse juurde. Druviena mõisakompleks (sealhulgas häärber ja teenijatemaja ning sellega kokku ehitatud laut ja tall). 

Looduskaitse all on kolm Druviena alleed ja Druviena lehis ümbermõõduga 3,92 meetrit.

Nõukogude ajal oli küla kohaliku kolhoosi «Plēsums» keskasulaks. Külas asuvad põhikool, postkontor, raamatukogu ja kultuurimaja. 

Aastal 2008 oli Druvienas 205 elanikku. Aastal 2017 oli elanikke 243, aastal 2022 aga 206.

Viited
------

1. ↑  Autotransporta direcija
2. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija
3. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
4. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. 1. sējums. Rīga : A/S Preses nams. 2001. 226. lk. ISBN 9984-00-412-0.
5. ↑
6. ↑  { Vietvārdu datubāze]

| * v
* r
Druviena valla asulad |
| --- |
| 
Dravnieki **·**  **Druviena** **·**  Kanciņi **·**  Ķempi **·**  Mazvasaraudzi **·**  Mežkleivas **·**  Mežlaskumi **·**  Murāni **·**  Pērlis **·**  Prēdeļi **·**  Saltupe **·**  Silmači **·**  Svilāre **·**  Ziemeļi **·**  Tirzieši **·**  Tīrumkleivas **·**  Trušļi |
**Ungari Kahesabalise Koera Partei** (ungari keeles ***Magyar Kétfarkú Kutya Párt***, lühendatult **MKKP**) on Ungaris tegutsev erakond. Tegemist on 2006. aastal loodud satiirilise ja ühiskonnakriitilise kunstirühmitusega, mis 2014. aastal ametlikult erakonnaks registreeriti. 2018. aasta parlamendivalimistel toetas parteid 1,68% valijatest.

Poliitiline tegevus
-------------------

Ungari Kahesabalise Koera Partei asutaja ja esimees on Gergely Kovács, kuid teiste liikmete arv ei ole tema sõnul kindlalt fikseeritud.  Partei kritiseerib oma tegevusega peamiselt Ungari valitsevat eliiti, sh. paremäärmuslikku peaministrit Victor Orbánit. Oma sõnumeid väljendab MKKP ennekõike tänavakunstis ja plakatikampaaniates, soovides enda sõnul olla pigem heatahtlik, rahumeelne ja humoorikas. Näiteks 2016. aasta migratsioonivastase referendumi eel õhutas partei valijaid oma valimissedeleid rikkuma. Oma toetajatele on erakond lubanud näiteks igavest elu, üht tööpäeva nädalas, kaht päikesetõusu päevas, tasuta õlut ja maksude langetamist.

Viited
------

1. 1 2
2. ↑
3. ↑
4. ↑
**Lozna** ((transkribeerituna **Ljozna**, poola keeles *Łoźna*) on alev Valgevenes Viciebski oblastis, Lozna rajooni ja Lozna külanõukogu halduskeskus. Asulat läbivad Viciebski ja Smolenski vaheline raudteelõik ja Mošna jõgi. 

Lozna nime päritolu kohta on kaks versiooni. Esimese variandi kohaselt tuleb nimi valgevenekeelsest terminist vabade, mitte sunnismaiste, võõraste ja kodutute inimeste kohta – «лёзныя людзі». Teise variandi kohaselt tuleneb nimi sõnast «лезна», mis tähendab madalat, soist kohta.

Alevis on kaks keskkooli ja laste kunstikool. Antakse välja ajalehte *Сцяг Перамогі*. Tegutseb raadiojaam *Голас Лёзненшчыны*. Loznas on raamatukogu ja kultuurimaja. 

Tööstusettevõtted asuvad põhiliselt raudteest lõunas. Asulas on toiduainetetööstus, töödeldakse ka lina. Valmistatakse puidust trumleid kaablite jaoks.

Ajalugu
-------

Loznat on mainitud esimest korda aastal 1514. Järgmist korda on mainitud asulat XVII sajandil, mil asula oli Ogińskite valduses.
Aastast 1831 peeti Loznas regulaarselt 4 laata aastas, kuigi asula ei olnud veel alev. Aastast 1867 hakkas asulat läbima raudtee. Ogińskite valduses oli asula aastani 1870, pärast seda kuulus asula Hrapavickitele ja Šabekidele. Aastal 1901 oli Loznas suur tulekahju, mitu tänavat põles täielikult maha.

Aastast 1924 oli Lozna Valgevene NSV koosseisus. Aastal 1938 sai asulast alev. Teises maailmasõjas langes Lozna all Saksa vägede kätte vangi Jossif Stalini poeg Jakov Džugašvili. Sõjas hukkus Lozna piirkonnas 1200 elanikku. XX sajandi lõpus rajati alevisse õigeusu kirik, XX sajandi lõpus ja XXI sajandi alguse katoliku kirik, mille sisseõnnistamiseks luges palve paavst Johannes Paulus II. Aastal 2008 avati asulas paavst Johannes Paulus II mälestusmärk.

Vaatamisväärsused
-----------------

Loznas asub kaks õigeusu kirikut ja katoliku kabel. Alevis on koduloomuuseum ja Marc Chagalli muuseum.

Galerii
-------

* Lozna raudteejaamLozna raudteejaam
* Lozna. Marc Chagalli muuseumLozna. Marc Chagalli muuseum
* LoznaLozna
* Lozna kesklinnLozna kesklinn

Lozna elanikke
--------------

* Leanid Sakinka – valgevene kunstnik
* Marc Chagall – Prantsuse kunstnik
* Shneur Zalman Ljadõst – juudi rabi
* Dovber Schneuri – juudi rabi, eelmise õpilane
* Menachem Mendel Schneersohn – juudi rabi, eelmise õpilane

Välislingid
-----------

* Lozna valgevenekeelses võrguentsüklopeedias
* Alev YouTube'is
* Alev fotoentsüklopeedias
Kaart

**Siversk** on linn Ukrainas Donetski oblastis Bahmuti rajoonis.

Siversk asutati 1913. aastal, linna õigused sai 1961. aastal, kuni 1974. aastani oli linna nimi **Jama** (*Яма*).

Linn asub 72 meetri kõrgusel merepinnast.

2013. aasta 1. jaanuaril elas Siverskis 12 145 inimest, asustustihedus 1104 inimest ruutkilomeetri kohta.

Ajalugu
-------

Siverski alad on olnud asustatud juba ammustest aegadest saadik. Sealt on leitud jälgi ränikivi töötlemisest VII–III aastatuhandel enne meie ajaarvamist. Väljakaevamistel on leitud 8 kurgaani, vase- ja pronksiaja asulapaiku (III–I aastatuhat eKr). Piirkonnas on elanud goodid, hunnid, avaarid, alaanid, bulgarid, kasaarid. 8.–10. sajandil ilmusid slaavlased.

### Ukraina kriis

2014. aasta Ukraina kriisi ajal, aprilli keskpaigas, võtsid linna oma kontrolli alla venemeelsed separatistid.

Juunikuus toimusid linna piirkonnas lahingud venemeelsete separatistide ja valitsusvägede vahel.

10. juulil lahkusid relvastatud terroristid linnast, hirmust sattuda pealetungivate Ukraina relvajõudude piiramisrõngasse.

10. juuli õhtupoolikul heisati haldushoonele Ukraina lipp.

Venemaa sissetung Ukrainasse
----------------------------

Sjevjerodonetski ja Lõssõtšanski vallutamise(en) järel alustasid vene väed 2022. aasta 3. juulil pealetungi Siverskile.

Galerii
-------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Vaata ka
--------

* Siverski lahing(en)

Viited
------

1. ↑  "Ukraina riiklik statistikakomitee". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2014. Vaadatud 10. juulil 2014.
2. ↑  АТО: Бойовики утікають з Сіверська
3. ↑  "Стрєлок" пояснив, чому терористи залишили Сіверськ
4. ↑  "Terrorists fleeing from Siversk". UkrInform. 10. juuli 2014.
5. ↑  Пункт "Червонопартизанск" и город Сиверск - под контролем Украины Ukrajinkska Pravda, 10. juuli 2014, vaadatud 2014-07-10.
6. ↑  Kateryna Stepanenko; Layne Philipson; George Barros; Frederick W. Kagan (14. juuli 2022). "Russian Offensive Campaign Assessment, July 14". *understandingwar.org* (inglise). ISW. Vaadatud 18. juulil 2022. Russian forces continued efforts to advance on Siversk but their progress is unclear

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Siversk** |
Vasakult Eduard Vääri, Helju Rajando ja Ellen Uuspõld 1960. aastal.
**Eduard Vääri** (26. juuni 1926 Lapetukme küla, Tartumaa – 17. mai 2005) oli eesti keeleteadlane, filoloogiadoktor (1975).

1950. aastal lõpetas Vääri Tartu Riikliku Ülikooli ning töötas 1952. aastast samas õppejõuna. 1953 kaitses ta kandidaadiväitekirja sugulusalasest sõnavarast läänemeresoome keeltes, 1975. aastast doktoriväitekirja liivi keele algupärastest tuletussufiksitest.

Teadustöö
---------

1957. aastal sai Väärist dotsent, 1980. aastal professor ning 1993. aastal emeriitprofessor. õpetamist jätkas ta 1997. aasta kevadeni. 1976–1978 oli ta Helsingi ülikoolis eesti keele lektor. 1990. aastast oli ta EPMÜ keeltekeskuse õppejõud.

Tartu Ülikoolis õpetas Vääri sissejuhatust keeleteadusse, üldkeeleteadust, liivi ja vadja keelt, soome-ugri keelte ajaloolist grammatikat ning soome kirjandust. Aastaid juhendas ta pedagoogilist praktikat ning käis igal aastal keeleuurimisretkedel liivlaste juures. Vääri peamised uurimisalad olid läänemeresoome keeled, keeleteaduslikud ja metoodilised probleemid, keeleteaduse ajalugu ning Tartu ülikooli ajalugu.

Eduard Vääri avaldas üle 200 uurimuse liivi keelest. Ta koostas ka eesti keele õpiku soomlastele ja "Eesti keele õpiku keskkoolile", millest on ilmunud kümneid kordustrükke.  Samuti kirjutas ta eesti keele ja selle õpetamise metoodikast.[*viide?*] Koos Johannes Silveti ja Richard Kleisiga oli ta üks "Võõrsõnade leksikoni" autoritest.[*viide?*]

Ühiskondlik tegevus
-------------------

Aastatel 1993–1996 oli ta Tartu linnavolikogu haridus- ja kultuurikomisjoni esimees.[*viide?*]

Vääri oli 1999. aastal loodud Eesti Keele Kaitse Ühingu asutajaid, hiljem esimees[*viide?*], samuti Soome-Ugri Seltsi ja Soome Kirjanduse Seltsi välisliige..

Teosed
------

* "Keeleteadlane Eduard Vääri: artikleid ja bibliograafia". Koostanud Reet Vääri ja Krista Kerge. Tallinna Ülikool, Tallinn 2011, 370 lk; ISBN 9789949463930
* "Liivi rahva keel ja meel. Eduard Vääri uurimused liivlastest ja liivi keelest". Koostajad: Ott Kurs, Tuuli Tuisk, Reet Vääri. Eesti Teaduste Akadeemia Emakeele Selts, Tallinn 2016, 430 lk; ISBN 9789949922222; kättesaadav ka trükifailina

Tunnustus
---------

* 2001 Ferdinand Johann Wiedemanni keeleauhind
* 2004 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli Reet Vääri, tütred Haale LeBlanc, Mairit Kratovitš, Elia Vääri.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Sven-Erik Soosaar Uurali keelte õpetamise ajaloost Tartu Ülikoolis (vaadatud 18. novembril 2011)
2. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 4434

Välislingid
-----------

* Nekroloog
* Sven-Erik Soosaar Uurali keelte õpetamise ajaloost Tartu Ülikoolis
* Aivar Kull, "Eduard Vääri heitlus võõrsõnade tulvaga" (Võõrsõnade leksikoni 6. trüki tutvustus) – Tartu Postimees 30. oktoober 2000, lk 5
**"Giving An Account of Oneself"** on Judith Butleri filosoofiline raamat. See ilmus 2005. aastal Fordham University Pressi väljaandel.

Kokkuvõte
---------

### Üks: iseenda seletus

Moraaliküsimused tekivad ainult ühiskondlike suhete kontekstis, mis annab neile kuju. Kuidas esitada moraalifilosoofia küsimus käitumise ja tegemise kohta tänapäeva ühiskondlikus raamistikus? Theodor Adorno ütleb, et moraaliküsimused on vist alati tekkinud siis, kui moraalinormid on kogukonnas lakanud olemast enesestmõistetavad. Max Scheler kaebas eetikaideede lagunemise, tavalise ja kollektiivse eetilise eetose hävimise üle. Adorno meelest aga on kollektiivne eetos alati konservatiivne, postuleerides võltsi ühtsust, mis surub alla raskused ja katkestused. Mitte et ühtsus oleks lagunenud, vaid idealisatsioon, rahvuslus pole enam usutav ega tohikski olla. Adorno hoiatab eetikale viitamise kui rõhumise ja vägivalla eest. Kui inimteadvuse ja ühiskondlike tootlike jõudude seisund on moraali hüljanud, muutuvad selle ideed rõhuvaks ja vägivaldseks. Traditsiooniliste kommete vägivaldsus ja kurjus viibki need kombed konflikti kõlblusega. Adorno järgi tuleb välja, et üldtunnustatud eetoses tõelisi moraaliküsimusi ei teki. Moraal tekib ainult eetose arvel. Ja just sellepärast, et kollektiiivne eetos ei ole enam üldtunnustatud, kasutab ta vägivalda, et jätta muljet, et ta on ikka veel kollektiivne.
"**Living Next Door to Alice**" (eesti keeles pealkirjaga "Alice") on Nicky Chinni ja Mike Chapmani populaarne laul. 

Originaalesitajaks oli Austraalia trio New World. 1972. aastal avaldatud singel jõudis sealmaal edetabelis 35. kohale, mujal jäi aga praktiliselt tähelepanuta. Maailmakuulsaks sai lugu ansambli Smokie esituses.

Sõnad
-----

Laulu peategelane on üks nimeta mees, kelle naaber oli 24 aastat tema lapsepõlvesõber Alice. Ühel päeval teatab talle nende ühine sõber Sally, et Alice kolib minema, mispeale, nähes Alice'i maja ees limusiini, mõtleb oma lapsepõlvemälestustest koos Alice'iga, ta oli Alice'sse armunud, kuid ei tunnistanud seda kunagi. Samas aga tunnistab Sally talle, et oli ka temasse armunud ja oli ka 24 aastat oodanud ("Alice is gone, but I'm still here, you know I've been waiting for twenty-four years").

Smokie versioonid
-----------------

Inglise ansambel Smokie avaldas singli 1976. aasta novembris. Suurbritannias jõudis laul 5. kohale ning USA-a edetabelis Billboard Hot 100 1977. aasta märtsis 25. kohale. Laul oli aga esikohahitt Saksamaal, Austrias, Iirimaal, Hollandis, Norras, Šveitsis ja Austraalias. 1995. aastal koos koomik Roy Chubby Browniga tehtud paroodiaversioon ("Who The F\*ck Is Alice") jõudis Suurbritannia singlimüügiedetabelis isegi 3. kohale. See versioon on ajendatud aga hoopis hollandlaste ansambli Gompie versioonist.

Gompie versioon
---------------

1995. aastal andis laulu pealkirjaga "Alice, Who the Fuck Is Alice?" (kirjapilt singlil on kujul "Alice, Who the X Is Alice?") singlina välja Hollandi ansambel Gompie. See versioon jõudis esikohale Hollandi ja Belgia (Flandria) edetabelites ning esikümnesse Austrias, Norras, Saksamaal ja Šveitsis. Lisaks Roy Chubby Browni versioonile on see aluseks ka näiteks The Steppersi tehtud klubiversioonile, mis oli Austraalia müügiedetabelis 2. kohal.

Muud versioonid
---------------

1977. aastal avaldas oma versiooni laulust "Living Next Door to Alice" USA kantrilaulja Johnny Carver. See versioon jõudis Billboardi kantriedetabelis 29. kohale.

1982. aastal avaldas punkbänd Chron Gen laulust oma versiooni plaadil "Chronic Generation"

Kevin Wilson avaldas loost paroodiaversiooni "Living Next Door to Alan" oma 1985. aastal ilmunud plaadil "Kev's Back (The Return of the Yobbo)".

1996. aastal andis Jimmy Sturr laulu välja polkana Grammy pälvinud plaadil "Polka! All Night Long".

1996. aastal avaldati laul ka joonissarja "Smurfid" heliplaadil "The Smurfs Go Pop!". Selle laulu jaoks on sõnu tunduvalt muudetud ning lugu kannab pealkirja "Smurfland".

Muukeelsed versioonid
---------------------

Eesti keeles esitas lugu ("Alice") Tarmo Pihlap koos ansambliga Palderjan. Eestikeelsete sõnade autor on Vello Salumets. 

Soomekeelse versiooni "Viisitoista kesää" ("Viisteist suve") plaadistas 1977. aastal Kari Tapio. Sõnade autor on Juha Vainio. 

Saksakeelse versiooni "Tür an Tür mit Alice" salvestas 1977. aastal lõuna-aafriklane Howard Carpendale.

Tšehhikeelse versiooni "Alenka v říši divů" salvestas Karel Zich.

Vene keeles kannab lugu pealkirja "Кто такая Элис?". Esitanud on seda Mihhail Bašakov ja ansambel Konets Filma (Конец Фильма).
**Vene vojevoodkond** ehk **Ruteenia vojevoodkond** (poolapäraselt **Ruśi vojevoodkond** (poola *województwo ruskie*); 1366–1772) oli üks Poola Kuningriigi ja Rzeczpospolita vojevoodkondi. Koos Bełzi vojevoodkonnaga moodustas see Puna-Vene.

Keskus Lviv.

Ajalugu
-------

Poola kuningriik, aastatel 1333-1370, Kazimierz III Suure valitsusajal
Galiitsia-Volõõnia vürstiriik jagati Galiitsia-Volõõnia pärilussõja (1340–1392) järel Leedu suurvürstiriigi ja Poola kuningriigi vahel. 1344. aastal hõivas Leedu suurvürstiriik Volõõnia ja 1349. aastal Poola kuningriik Galiitsia.

Hiljem oli Ruteenia vojevoodkonna territoorium osa Galiitsia ja Lodomeeria Kuningriigist ning tänapäeval jaotub Poola, Ukraina ja Valgevene vahel.

Haldusjaotus
------------

### ziemia chełmska

pealinn Chełm

* powiat chełmski
* powiat krasnystawski
* powiat ratneński

### ziemia halicka

pealinn Halicz

* powiat halicki
* powiat kołomyjski
* powiat trembowelski

Vaade vanale Lvivile
Vaade vanale Lvivile
### ziemia lwowska

pealinn Lwów

* powiat lwowski
* powiat żydaczowski

### ziemia przemyska

pealinn Przemyśl

* powiat przemyski
* powiat samborski
* powiat drohobycki
* powiat stryjski

### ziemia sanocka

pealinn Sanok

* powiat sanocki

Vojevoodid
----------

* Jan Tarnowski (1527–?)
* Stanisław Odrowąż (1542–?)
* Hieronim Jarosz Sieniawski (1576–?)
* Stanisław Lubomirski (1628–1638)
* Jakub Sobieski (1641–?)
* Jeremi Michał Wiśniowiecki (1646–1651)
* Stanislaw Jan Jabłonowski (1664–?)
* August Aleksander Czartoryski (1731–?)
* Stanislaw Szczesny Potocki (1782–?)

Vaata ka
--------

* Litviinid
* Ruteenia
**Nancy Faeser** (sündinud 13. juulil 1970 Bad Soden am Taunuses) on Saksamaa sotsiaaldemokraatlik poliitik ja jurist, alates 8. detsembrist 2021 Saksamaa siseminister; ta on esimene naine Saksamaa siseministri ametis.

Ta on olnud alates 2. novembrist 2019 Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei (SPD) Hesseni osakonna esimees. 

Aastatel 2003–2019 oli ta Hesseni liidumaa parlamendi liige ja alates 2019. aastast Hesseni SPD parlamendirühma esimees ja seega ka opositsiooni juht.

Ta sündis aastal 1970 Bad Soden am Taunuses Darmstadti ringkonnas Hesseni liidumaal. Aastal 1990 lõpetas ta samas gümnaasiumi ning asus õppima Johann Wolfgang Goethe Frankfurdi ülikooli õigusteadust. 1996. aastal lõpetas ta õpingud esimese riigieksamiga. Aastatel 1996–1998 töötas ta Günter Frankenbergi avaliku õiguse, õigusfilosoofia ja võrdleva õiguse õppetoolis Frankfurdis. Pärast õiguspraktikat Maini-äärse Frankfurdi kõrgema piirkonnakohtu ringkonnas sooritas ta 2000. aastal teise riigieksami ja töötas advokaadina (viimati Maini-äärses Frankfurdis äriadvokaadibüroos Görg) aastani 2021.

Isiklikku
---------

Ta on abielus ja poja ema.
**Wolfgang Hildesheimer** (9. detsember 1916 Hamburg – 21. august 1991 Poschiavo) oli juudi rahvusest Saksa ja Šveitsi kirjanik, tõlkija, kunstnik ja muusikateadlane.

Ta õppis aastatel 1926–1930 Mannheimis gümnaasiumis, seejärel Odenwaldschules Heppenheimis Hessenis. Aastail 1933–1934 (pärast lahkumist Saksamaalt) õppis ta Inglismaal Frensham Heights Schoolis. Seejärel õppis ta Palestiinas mööblitisleriks ja sisearhitektiks. Aastast 1937 õppis ta maalikunsti ja lavakujundust Londonis.

Aastal 1940 läks ta Briti vägede luureohvitserina viieks aastaks Palestiinasse. Aastatel 1945–1949 oli ta simultaantõlk ja protokollide toimetaja Nürnbergi protsessil. Hiljem elas ta kunstniku ja kirjanikuna Münchenis, reisis palju ja kuulus rühmitusse Gruppe 47.

Aastal 1957 taotles ta Šveitsi kodakondsuse ning asus erakuna elama Poschiavo mägikülasse Graubündeni kantonisse, kuhu jäi elu lõpuni.

Tema teostest on eesti keeles ilmunud aastal 2016 "Armutud legendid" Liina Uudelti tõlkes, varustatuna Mati Sirkeli järelsõnaga (originaalis "Lieblose Legenden", ilmunud 1952).

Isiklikku
---------

Tema vanaisa Azriel Hildesheimer (1820–1899) oli Saksamaa rabi ja ortodoksse judaismi moderniseerija.

Tunnustus
---------

* 1955 Hörspielpreis der Kriegsblinden (raadiokuuldemängu "Printsess Turandot" eest)
* 1966 Georg Büchneri auhind
**Metsaistutusmasin** on kaugjuhitav ning automatiseeritud seadeldis, mis on mõeldud metsa istutamiseks. Tugevat metsaistutusmasinat saab kasutada põldudel või juba kasutusel olnud maa-aladel, kus mets on maha võetud. 

Masina istutamise piirangud on liiga järsk, kivine või märg maa.

Metsaistutusmasin

### Tööpõhimõte

Istutusmasinat tõmmatakse tavaliselt buldooseriga või suure traktoriga. Buldooserid on esiküljel varustatud V-kujulise teraga, et ebatasase pinna puhul liigutada prahti ja vabastada tee. Kui istutusmasin tõmmatakse üle ala, lõikab seemendi ratas läbi pinnase umbes 30 cm sügavuselt. Istutusjalg on otse seemneratta taga ja see loob istikule suurema vao. Kui maasse on peenravaod tehtud, võib kasutada tavalist põllutraktorit istutusmasinaga.

### Probleemid

Kui maa on liiga märg, siis ei ole võimalik istutusmasinat kasutada, vaid peab tööd tegema käsitsi. Puudub ka võimalus istutada avatud juurestikuga taimi. Lisaks sellele mahutab masina kassett taimi praeguse olukorraga ainult pooleks tunniks. Vaatamata nendele miinustele on tavaliselt looduses käsitsi istutamine kulukam kui istutusmasina kasutamine.

### Plussid

Masinaga istutamisel on istikute ellujäämisprotsent suurem kui käsitsi, seemikute käitlemine väheneb ning nad ei jää tuule ega päikese kätte. Masinaga istutamine murrab maapinda. Seemendist kasvatamine toimib nagu alusmuld, mis soodustab juurdekasvu. Seemikud istutatakse 5–7 cm sügavamale, kui näiteks puukoolis käsitsi istutamisel, mis suurendab ellujäämist. Istutusmasin on suuteline katma kuni 80 000 m2 ööpäevas.

### Edusammud

P11 on üks uuemaid leiutisi automaatsete istutusmasinate turul. Sellega saab taimi istutada, väetada ja taimekaitsevahenditega töödelda. Kõik see on lihtsasti juhitav kabiinist, paari liigutusega. Samuti loob masin võimaluse taime naturaalseks paljunemiseks, parandades vajadusel selle kasvukoha tingimusi.

USA-st alguse võtnud firma nimega DroneSeed pakub puude istutamiseks uue teenuse, kasutades selle probleemi lahenduseks droone. FAA sertifitseeritud raskeveo droonide parv saab ühe lennu jooksul istutada kuni 0,3 ha istikuid sõltumatu maastiku tingimustest.

### Viited

---

1. 1 2 3  Randy Jarzyniecki (oktoober 2019). "Pine Planting Methods: Should I use a Tree Planting Machine or Hand plant?". *aborgen.com*. Vaadatud 30.12.2021.
2. ↑  "Rootsi istutusmasin teeb head tööd". *Sinu Mets*. 2. aprill 2019. Vaadatud 30.12.2021.
3. ↑  "Reforestation – Automatic Tree Planting Machine". *Sia Magazin*. 11. veebruar 2018. Vaadatud 30.12.2021.
4. ↑  "Reforestation one-stop shop. Rapid wildfire recovery". *droneseed.com*. Vaadatud 30.12.2021.
Noor india pantergeko ehk leopardgeko (*Eublepharis macularius*)
India pantergeko ehk leopardgeko (*Eublepharis macularius*)
**Gekolised** (*Gekkota*) on roomajate infraselts sisalikuliste alamseltsist (või alamselts).

Tunnused
--------

Gekoliste ühisjooned on teiste sisalikuliste omast erinev kromosoomistik ja eriline lihas kõrva piirkonnas. Enamasti puudub sarnakaar. Keel on lihakas ja paks ega ole kaheharuline.

Arvukad öise eluviisiga gekolised suhtlevad helide abil.

Klassifikatsioon
----------------

Gekoliste infraseltsis on 7 retsentset sugukonda:

* *Gekkonidae* (gekolased)
* *Carphodactylidae*
* *Diplodactylidae* (austraaliagekolased)
* *Eublepharidae* (pantergekolased)
* *Phyllodactylidae* (lehtvarvasgekolased)
* *Sphaerodactylidae* (ümarvarvasgekolased)
* *Pygopodidae* (pärajalglased)

Kõik retsentsed sugukonnad peale pärajalglaste arvati veel hiljuti gekolaste sugukonda. On ka fossiilseid taksoneid. 

Perekondi on umbes 100 ja liike on teada üle 1000.

Päritolu
--------

Üks varajasi gekolisi oli *Ardeosaurus brevipes*, kelle jäänused leiti juura liivakivilademetest Baierist.

Viited
------

1. ↑  The Reptile Database: Roomajate andmebaas, infraselts *Gekkota*

Välislingid
-----------

* Wikispecies
* ITIS
* NCBI
* Roomajate andmebaas
Gavieze mõisa häärber
**Gavieze** on küla (*vidējciems*) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas, Gavieze valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 34 meetri kõrgusel, Liepājast 21 kilomeetri kaugusel.

Gaviezet on esmamainitud 1253. aastal (*Gaveyssen* või *Geneisen*). Küla kuulus toona kuralaste Piemare muinasmaakonda. Hiljem rajati sinna Gavieze mõis. 1905. aastal põletati mõisa peahoone maha, hoone tehti korda 1936. aastal, mil sinna rajati kohalik kool. Ka kohalik kultuurimaja on rajatud endise mõisa tallihoonesse. Nõukogude perioodil oli küla kohaliku kolhoosi keskasulaks. 2021. aastani kuulus küla Grobiņa piirkonda.

Gaviezes on raamatukogu.

Külas kasvav saar ümbermõõduga 3,76 meetrit ja kõrgusega 20 meetrit on looduskaitse all. Gavieze Puuslikumäe linnamägi on muinsusmälestisena riikliku kaitse all.

2017. aastal oli külas 212 elanikku. 2018. aastal oli elanikke 209, 2019. aastal 212. 2020. aastal oli külas 210 elanikku.

Viited
------

1. ↑  Läti Ruumiandmete Agentuur
2. ↑  Административно-территориальное деление Латвийской ССР 1978 год. — Рига: Лиесма, 1978. — 137 lk.
3. ↑
4. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
5. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
6. ↑  Vietvārdu datubāze, vaadatud 1. november 2020

| * v
* r
Gavieze valla asulad |
| --- |
| 
**Gavieze** **·**  Gaviezes stacija **·**  Kradzes **·**  Mazgavieze **·**  Susta **·**  Vārtāja |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib mikroobidest; haiguse kohta vaata artiklit Klamüdioos* |

---

*Chlamydia trachomatis* rakusisesed kehad (pruunid) rakukultuuris
**Klamüüdia** (*Chlamydia*) on väikeste obligatoorselt intratsellulaarsete mikroobide perekond, mis ühendab kolme inimpatogeenset liiki: *Chlamydia trachomatis*, *Chlamydia pneumoniae* ja *Chlamydia psittaci*.

Klamüüdiate ajalugu
-------------------

Esmakordselt kirjeldati klamüüdiaid 1907. aastal trahhoomihaige pisaratega nakatatud orangutani sidekesta rakkudes. Kirjelduses märgiti nende mantlitaolist paksendit ümber rakutuuma ja sellest sai ka alguse tekitaja nimetus (kreeka keeles *chlamys* 'mantel'). Esmakordselt isoleeriti klamüüdiad 1957. aastal kanaembrüotes Tang Feifani poolt.

*Chlamydia trachomatis*
-----------------------

*Chlamydia trachomatis* on nägemiskaotust põhjustava trahhoomi tekitaja, samuti sugulisel teel ülekantavate haiguste tekitaja, mille kaugtagajärjeks võivad olla ektoopiline rasedus ja sigimatus.

*Chlamydia pneumoniae*
----------------------

*Chlamydia pneumoniae* on olmekopsupõletiku tekitaja ning tema esinemist seostatakse ka ägeda ja kroonilise südame isheemiatõvega.

*Chlamydia psittaci*
--------------------

*Chlamydia psitacci* on mitteühtlane klamüüdiate grupp, mis tekitab zoonoose ja põhjustab hingamisteede infektsioone inimestel. Tegelikult põhjustavadki kõik kolm klamüüdialiiki hingamisteede infektsioone ja kõiki neid seostatakse ka südamehaigustega.

Klamüüdiate üldiseloomustus
---------------------------

Klamüüdiad on liikumatud, ilma fimbriateta moodustised. Klamüüdiad esinevad kahe vormina, mis üksteisest morfoloogiliselt erinevad: väike (250–300 nm) ja rigiidne kondenseeritud moodustis ehk elementaarkehake (*elementary body*; **EB**), mis umbes 6–8 tunni jooksul organiseerub ümber suureks (800–1200 nm) retikulaarkehakeseks (*reticulate body*; **RB**), millel puudub elektrontihe nukleoid.

Klamüüdia elementaarkehake on metaboolselt inaktiivne ega pooldu kunagi. Ta sisaldab rohkesti lipiide, rakuseinas ka penitsilliini siduvaid proteiine, kuid viimased ei suuda rakuseina läbida ja samuti ei jõua ka intratsellulaarselt asuvasse parasiiti.

Klamüüdia retikulaarkehake on metaboolselt aktiivne. Rakuseinas on välismembraani proteiinid, mis võimaldavad ainete transporti, tsütoplasmas on prokarüootsed ribosoomid. Retikulaarkehakesed omavad ensüüme, nad sünteesivad endale oma DNA ja RNA, ja omavad ka proteiine ja lipiide. Neil puudub aga võime sünteesida energiarikkaid adenosiintrifosfaate (ATP-d). Seetõttu nimetatakse neid "energiaparasiitideks" ja sellepärast elutsevad nad raku sees. Bakteritega sarnaselt pärsivad mitmed antibakteriaalsed preparaadid nende kasvu.

Viited
------

1. ↑  Land, J.A, Van Bergen, J.E.A.M. Morré, S.A. Postma, M.J. (2010). *Epidemiology of Chlamydia trachomatis infection in women and the cost-effectiveness of screening*. Human Reproduction Update, Volume 16, Issue 2(1), lk 189–204. *academic.oup.com*

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Chlamydia** |
**Jernbaneverket (JBV)** oli Transpordi- ja Kommunikatsiooniministeerium alluvuses Norra valitsusasutus, kelle ülesandeks oli Norra raudteede infrastruktuuri (näiteks Oslo tunnel ja rööpad, signaalid, lülitid jne), mitmete jaamahoonete ja raudteerajatiste käitamine kõikehaaravalt. JBV vastutas infrastruktuuri eest hoolimata sellest, milline ettevõte oli rongioperaator. JBV juhtis Norra riigi nimel kogu avalikku raudteeinfrastruktuuri. JBV loodi 1996. aastal, kui korraldati ümber "vana" Norra riigiraudtee NSB.

Jernbaneverketil puudus luba transpordiäri ajamiseks. Ronge vedasid selle asemel litsentseeritud transpordifirmad nagu NSB jt. Transpordifirmasid ei kiitnud heaks JBV, vaid ettevõte pidi rööbasteede lepingute vormis loa saanud litsentsitud transpordiettevõtetele raudtee kättesaadavaks tegema.

JBV suuremad hooldustööd toimusid tavaliselt hankevoorude ajal, samal ajal kui igapäevast tööd ja hooldust teostasid JBV enda töötajad.

JBV likvideeriti 31. detsembril 2016, misjärel anti ülesanded üle Norra Raudteedirektoraati ja Bane NOR SF´i.

Viited
------

1. ↑  Jernbaneverketi muutuste ajalugu
2. ↑  "Raudtee teataja" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 8. detsember 2021. Vaadatud 15. novembril 2020.
3. ↑  "Uus raudtee-organisatsioon". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. oktoober 2020. Vaadatud 15. novembril 2020.
**Melodraama** on moraliseeriv teos (näidend, film vms) millele on iseloomulikud liialdatud tundeefektid ning põnev ebareaalne sündmustik.

Melodraama teemaks on sageli pere- ja suhteprobleemid, identiteedi otsimine, klassierinevused ning soorollid. Melodraamades keskendutakse rohkem dialoogile, mis on sageli ülepaisutatult tundeline, kui tegevusele. Tegelaskujud põhinevad stereotüüpidel või on tajutavalt stereotüüpilised. Melodraamade tegevuspaik on tavaliselt koduses keskkonnas, kus keskendutakse moraalidele ja perekondlikele probleemidele - armastus ja abielu - mis on tihti välise vaenlase rünnaku all (näiteks võrgutaja, kelm või aristokraatlik pahalane). Nii filmis, teatris kui ka televisioonis saadab melodraamat tavaliselt dramaatiline muusika, mis annab publikule aimu esitletavast draamast.

Akadeemilises ja ajaloolise muusika kontekstis on *melodraama* lavateos, mida esitatakse muusika saatel. Näidendina oli melodraama populaarne 19. sajandil kuninganna Victoria aegsel Inglismaal, Eestis August Wiera amatöörteatris. Tänapäeval kasutatakse seda mõistet ka ilma saatemuusikata lavateostest, kirjandusteostest, filmidest ning tele- ja raadiosaadetest rääkides. Nüüdisaja kontekstis kasutatakse sõna "melodraama" pigem halvustavalt, viidates kõnealuse töö puudustele peensuses, tegelaskuju arenemises või mõlemas vallas. Lisaks nimetatakse melodraamat meenutavat keelekasutust või käitumist tihti *"melodramaatiliseks"*, enamasti negatiivse tähenduses.

Etümoloogia
-----------

Termin pärineb Prantsusmaal 18. sajandil kreekakeelsest sõnast μέλος *melos* "laul" tuletatud sõnaosa *mélo-* ja prantsuskeelsest sõnast *drame* "draama" loodud uudissõnast *mélodrame* "laulumäng". Eesti keelde saabus termin saksa keele *Melodram* "melodraama" kaudu.

Viited
------

1. ↑  "Melodraama". *Eesti nõukogude entsüklopeedia*. Vaadatud 08.01.2021.
2. ↑  "Melodraama". *koulukino.fi* (soome keeles). Vaadatud 08.01.2021.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
3. ↑  Uibo, Udo. ""Melodraama" päritolu". *Sõnaveeb*. Eesti Keele Instituut. Vaadatud 08.01.2021.
Burbiškise mõisa peahoone.
**Burbiškise mõis** (*Burbiškio dvaras*) on endine mõis Leedus Radviliškise rajoonis Burbiškise külas.

Burbiškise mõisat on esmamainitud XVII sajandil. Toona kuulus see Burbade suguvõsale, nende järgi sai mõis ka nime. Aastatel 1817–1940 kuulus mõis Bażeńskitele.

Kuigi peahoone pärineb juba Burbade ajast, ehitas kompleksi uhkemalt välja ikkagi Michał Bażeński. XX sajandi alguses muutus mõis avaliku elu tegelaste ja kultuuriinimeste kokkusaamispaigaks, kuis käisid sageli Petras Vileišis, Jonas Basanavičius ja Kornel Makuszyński. Viimane õigusjärgne omanik Adam von Baysen-Bażeński loovutas mõisa 1991. aastal Leedu riigile, samal aastal rajas koduloouurija E. Prascevičiaus mõisakompleksi muuseumi. 2000. aastast toimuvad mõisa juures kevaditi tulbifestivalid, seal kasvab ligi 180 000 tulpi enam kui 400 sordist.

Adam Mickiewiczi skulptuur
Mõisakompleksi juurde kuulusid lisaks peahoonele veel kontor, külalistemaja, lastemaja, jääkelder, köök, tall, ait, laut, aedniku maja, kasvuhoone, lastehoidja maja, mitmed tornid, sepikoda, saun, pruulikoda ja jahimajake. Tänapäevani on säilinud aedniku maja, lastemajake, tall, ait, laut, jääkelder, kasvuhoone; jahimajake on varemetes. Peahoones asub lisaks muuseumile veel võõrastemaja (6 tuba).

Peahoone ümber paikneb 28 hektari suurune park, kus asuvad tiigid (kogupindala kolm hektarit) koos 15 saare ja arvukate sildadega. Parki liigendavad arukaskedest ja kuuskedest alleed. Parki oli istutatud 28 liiki puittaimi, nende seas ka sabiina kadakas, euroopa lehis ja harilik ebatsuuga. Park on koduks 40 liiki lindudele.

Aastal 1911 püstitati mõisa juurde kolm skulptuuri (Vytautas, Adam Mickiewicz ja Maarja). Skulptuurid tellis Michał Bażeński, aga valmisid need Krakówis Kazimierz Ulański käe all.

Viited
------

1. ↑  Spotkania z Zabytkami nr 6 z 2009 r.s.37
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. august 2015. Vaadatud 16. mail 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  Nijolė Lukšionytė-Tolvaišienė. Burbiškis. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 625 psl.
4. ↑

Välislingid
-----------

* Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; fotod (*leedu keeles*)
* Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; asendiplaan (*leedu keeles*)
* Muuseumi koduleht (*leedu keeles*)
* Mõisa koduleht (*leedu keeles*)
**Ievade** on küla (*mazciems*) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Aizpute vallas. Asub valla keskosas merepinnast 66 meetri kõrgusel Dubeņa jõe kaldal, Riiast 186, valla keskusest Rokasbirzest 4 ja endisest piirkonna keskusest Aizputest 7 kilomeetri kaugusel.

Küla on tekkinud endise Ievade mõisa (*Ewahden*) keskuse juurde. Aastal 1900 avati külast põhjas Ievade raudteepeatus. Aastani 2021 kuulus küla Aizpute piirkonda.

2005. aasta seisuga elas külas 10 inimest.

Külast läänes asub muinsusmälestisena riikliku kaitse all olev Kabelimäe linnamägi.

Looduskaitse all on külas kasvavad pärn ümbermõõduga 4.08 meetrit ja vaher ümbermõõduga 3.79 meetrit.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
3. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

| * v
* r
Aizpute valla asulad |
| --- |
| 
Dubeņmuiža **·**  Dzērve **·**  Ievade **·**  Ķibji **·**  Kriepaste **·**  Kūdra **·**  **Rokasbirze** |