recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Voldemar Erm** (15. mai 1905 Uru, Pärnumaa – 5. november 1994 Tallinn) oli eesti kunstiajaloolane, muuseumi- ja kirjastustöötaja.

Elulugu
-------

Voldemar Erm sündis talupidajate peres. 1916. aastal siirdus õppima Pärnu Eesti Kooliseltsi Progümnaasiumi, sealt Pärnu Linna Ühisgümnaasiumi, mille lõpetas 1924. aastal. Järgmisel aastal astus ta Tartu Ülikooli õppima kirjandusajalugu.

Õpingud katkesid täielikult, kui ta 1930. aastal kirjastusühisuses Loodus tööle asus, toimetades peamiselt entsüklopeediaid. Selle töö juures hakkas kasvama Voldemar Ermi kunstihuvi ning 1941. aastal asus ta esmalt teadusliku töötajana tööle aasta varem avatud Tartu Kunstimuuseumi juurde. Saksa okupatsiooni ajal määrati ta juhataja kohusetäitjaks ning juhatajana töötas seal 1951. aastani, kui poliitilistel põhjustel lahkuma sunniti.

Tunnustus
---------

* 1978 Kristjan Raua preemia (teos "Eesti kunsti ajalugu I" (I ja II), autorite kollektiiv: Mart-Ivo Eller, Voldemar Erm, Leo Gens, Virve Hinnov, Rudolf Kangert, Juta Keevallik, Kaalu Kirme, Tuui Koort, Ene Lamp, Rein Loodus, Mai Lumiste, Tiina Nurk, Evi Pihlak, Villem Raam, Jüri Selirand, Irina Solomõkova (kollektiivi juht), Karl Tihase, Vaike Tiik, Voldemar Vaga, Hannes Valter, Viivi Viilmann, Lehti Viiroja ja Helmi Üprus)
* 1979 Eesti Kunstnike Liidu kunstiteadlaste sektsiooni aastapreemia (artiklid "Sada aastat eesti monumentaalmaali sünnist" ja "Veelkord Köleri ema ja isa portreest")
* 1985 Kristjan Raua preemia (kunstiteaduslike artiklite kogumik "Lähtemeistrid")

Artiklid
--------

* Meie kunstielu mureküsimusi. Võim ja vaim 1940
**Russell Westbrook III** (sündinud 12. novembril 1988 Long Beachis Californias) on Ameerika Ühendriikide korvpallur, kes mängib 2020. aastast NBA klubis Washington Wizards.

Karjäär
-------

Kolledži ajal mängis Westbrook Los Angelese California Ülikooli (UCLA) korvpallimeeskonnas.

Westbrook valiti 2008. aasta NBA *draft'*ist neljandana Oklahoma City Thunderisse, kus ta mängis kokku 11 hooaega. Mitu korda läänekonverentsi finaali jõudnud Thunderi edukaim hooaeg oli 2011/12, mil pääseti NBA finaali, kus tuli tunnistada LeBron Jamesi juhitud Miami Heati 1 : 4 paremust.

2017. aastal valiti Westbrook NBA põhihooaja kõige väärtuslikumaks mängijaks, kui ta kogus ühel hooajal NBA rekordit tähistavad 42 kolmikduublit ning tema kogu hooaja keskmised näitajad punktide (31,6), lauapallide (10,7) ja resultatiivsete söötude (10,4) arvestuses andsid samuti kokku kolmikduubli.

Ka järgmisel kahel hooajal sai Westbrook keskmiselt kokku kolmikduubli: 2017/18. hooajal 25,4 punkti, 10,1 lauapalli ja 10,3 tulemuslikku söötu ning 2018/19. hooajal 22,9 punkti, 11,1 lauapalli ja 10,7 korvisöötu mängus.

Westbrook on karjääri jooksul teinud 157 kolmikduublit, millest on enamat suutnud vaid Oscar Robertson (181).

2019. aasta suvel vahetati Westbrook Chris Pauli vastu Houston Rocketsisse, kus ta tõi hooajal 2019/20 keskmiselt 27,2 punkti, 7,9 lauapalli ja 7 resultatiivset söötu mängus.

2020. aasta detsembris vahetati Westbrook John Walli vastu praegusesse koduklubisse Washington Wizardsisse.

Saavutused
----------

* NBA põhihooaja kõige väärtuslikum mängija (2017)
* 9 korda valitud NBA tähtede mängule (2011–2013, 2015–2020)
* 2-kordne NBA tähtede mängu kõige väärtuslikum mängija (2015, 2016)
* 2 korda valitud NBA sümboolsesse 1. viisikusse (2016, 2017)
* 5 korda valitud NBA sümboolsesse 2. viisikusse (2011–2013, 2015, 2018)
* 2 korda valitud NBA sümboolsesse 3. viisikusse (2019, 2020)
* 2-kordne NBA hooaja skoorikuningas (2015, 2017)
* 2-kordne NBA hooaja söödumeister (2018, 2019)
* NBA uustulnukate esiviisik (2009)

Rahvuskoondis
-------------

Westbrook tuli USA korvpallikoondisega 2010. aastal maailmameistriks ja 2012. aastal olümpiavõitjaks.

Viited
------

1. ↑  NBA & ABA Career Leaders and Records for Triple-Doubles. Basketball-Reference.com. Vaadatud 17.02.2021.

Välislingid
-----------

* Russell Westbrook – NBA.com
* Russell Westbrook – Basketball-Reference.com
**Juhan Vasar** (17. märts 1905 Põltsamaa kihelkond, Viljandimaa – 26. september 1972 New York) oli eesti ajaloolane.

Ta lõpetas 1921. aastal Põltsamaa Reaalgümnaasiumi. Ta õppis 1922–1927 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas, mag. phil. 1927, dr. phil. 1931. Akadeemiliselt oli ta Korporatsioon Sakala liige.

Ta töötas 1931. aastast Tartu Ülikooli üldajaloo dotsendina, aastast 1938 sai temast majandusteaduskonna majandusajaloo korraline professor, kellena töötas 1944. aastani.

Looming
-------

* "Soome asustusest Eestis XVII sajandi keskel". 1. osa. Eesti Kirjandus 11/ 1931. Lk 549...567 (kaader 8...26)
* "Soome asustusest Eestis XVII sajandi keskel". 2. osa. Eesti Kirjandus 12/ 1931. Lk 639...652 (kaader 33...46)

Ühiskondlik tegevus
-------------------

Lisaks tema suurele hulgale teadustöödele on hindamatu Vasara panus eestluse säilimisel eksiilis. Ameerikasse ümber asununa valiti ta muuhulgas 1952. aasta esimeseks juhiks Eesti Rahvuslikule Komiteele Ühendriikides ja 1955. aastal Ülemaailmsele Eesti Kesknõukogule. Ta oli ka Eesti kultuuritegelaste pensionikassa ja Aktuaalse Ajaloo Peakomitee esimees.

Isiklikku
---------

Tema isa oli Põltsamaa raamatukaupmees ja esimene abilinnapea Jüri Vasar (26. august 1860 – 22. mai 1940).

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Juhan Vasar Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 4. köide: *Sar-Y. Lisa* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 1100–1101

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib alevist; Vilniuse linnaosa kohta vaata artiklit Liudvinavas (Vilnius)* |

---

**Liudvinavas** on alev (endine linn) Leedus Marijampolė omavalitsuses, Liudvinavase valla halduskeskus. Alev asub Šešupė jõe kaldal, paigas, kus sellega ühineb Sūduonia.

Alevis on keskkool, raamatukogu ja kultuurimaja. Vaatamisväärsuseks on aastal 1918 valminud katoliku kirik.

Ajalugu
-------

I aastatuhandel asus Liudvinavase juures linnamägi. Kuni XVIII sajandini kandis sealne puuraidurite asula nime *Trobomis*. Ludwik Konstanty Pociej andis asulale alevi staatuse. Aastal 1717 ehitati sinna esimene kirik, aga 14. jaanuaril 1719 sai Liudvinavasest linn. On oletatud, et asula sai uue nime just Ludwik Pociej järgi, aga ka kõige vanemates dokumentides kirjutatakse asula nime n-tähega, mitte k-ga.

Aastal 1776 kaotas Liudvinavas linnaõigused, aga Stanisław II taastas need aastal 1791. Juba järgmisel aastal oli ta siiski poliitilistel põhjustel sunnitud otsusest loobuma.

Uus kirik valmis aastal 1964. Esimese maailmasõja ajal põles alev maha. Teise maailmasõja ajal hukkasid Saksa okupatsiooniväed Marijampolės asula juudid. Pärast sõda tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude võimu ajal oli Liudvinavas kohaliku kolhoosi keskasula.

Pilte
-----

* LiudvinavasLiudvinavas
* Vana kalmistuVana kalmistu
* Liudvinavase kirikLiudvinavase kirik
* Kabel kiriku juuresKabel kiriku juures
* Teine kabel kiriku juuresTeine kabel kiriku juures
* SūduoniaSūduonia
* Park Šešupė jõe kaldalPark Šešupė jõe kaldal

Tuntud elanikke
---------------

* Vydas Baravykas – Leedu poliitik
* Petras Vaitiekūnas - Leedu poliitik

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Liudvinavas** |

* Alev portaalis vietoves.Lt
Victor Vescovo (2020)
**Victor Lance Vescovo** (sündinud 10. veebruaril 1966 Dallases) on ameerika investor, akvanaut ja alpinist.

Victor Vescovo on lõpetanud Stanfordi Ülikooli, Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi ja Harvard Business Schooli.

2013. aastal, pärast 20 aastat teenistust Ameerika Ühendriikide mereväe reservis, lahkus ta teenistusest. 

Vescovo on investitsioonifirma Insight Equity Holdings kaasasutaja.

Alpinist, polaarrändur ja akvanaut
----------------------------------

Vescovo on vallutanud seitsme tipu raames kuue mandri kõige kõrgemad mäetipud (sealhulgas Džomolungma tippu ronis ta 2010. aastal). Retklejate suure slämmi (*Explorer's Grand Slam*) raames jõudis ta põhja- ja lõunapoolusele. 

2018. aastal alustas Vescovo 10 kuud kestnud mereekspeditsiooni "Viis sügavikku" (*Five Deeps Expedition*), mille eesmärk oli sukelduda süvaveeliikuri DSV Limiting Factoriga viie ookeani sügavaimaisse punktidesse. Aprillis-mais 2019 laskus Vescovo ekspeditsiooni raames kahel korral Mariaani süvikusse (laskumissügavus 10 928 m). 2022. aastal juhtis ta piloodina Limiting Factorit kuuel korral Challengeri sügavikku.

Kosmoseturist
-------------

Juunis 2022 lendas Vescovo kosmosesse suborbitaalseid lende korraldava Blue Origini kanderaketi New Shepardi pardal.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Victor Vescovo** |

* The Five Deeps Expedition. fivedeeps.com
Buss nr. 37 Ehitajate teel
**37** on Tallinna bussiliin, mida teenindab Tallinna Linnatranspordi AS liinil Mustamäe – Zoo.

Bussiliin rajati 6. juulil 2013. Liin ühendas Mustamäe asumit Rocca al Mare keskuse ja loomaaiaga. Algul oli liin käigus vaid laupäeviti ja pühapäeviti. 2016. aasta veebruarist on liin käigus ka tööpäeviti. Väljumised alates 2022. aastast 20-35 minuti tagant

Marsruut
--------

Bussiliin 37 peatub 18 peatuses ning ühe suuna sõitmiseks kulub keskmiselt ligi 29 minutit. Tööpäeviti on busside intervall 17 minutit ja paus kella 11–14 vahel. Nädalavahetusel sõidab buss liini 3 korda tunnis. Marsruut suunal Mustamäe – Zoo hõlmab järgmisi tänavaid: Akadeemia tee, Ehitajate tee, Keskuse tn, Mustamäe tee, E. Vilde tee, Sõpruse pst, A. H. Tammsaare tee, Mustamäe tee, E. Vilde tee, Ehitajate tee, Paldiski mnt.

Viited
------

1. ↑  "Avatakse uus bussiliin nr 37". *Tallinna Transpordiamet*. 27. juuni 2013. Originaali arhiivikoopia seisuga 20.10.2021. Vaadatud 21.07.2020.
2. ↑  BNS (24. jaanuar 2016). "Tallinn paneb bussiliini number 37 tööle ka tööpäeviti". *Postimees*. Vaadatud 21.07.2020.
3. ↑  "37 bus Route Schedule and Stops". *moovit*. Vaadatud 21.07.2020.[*alaline kõdulink*]

| * v
* r
Tallinna bussiliinid |
| --- |
| 1–9 | 
1 **·**  2 **·**  3 **·**  4 **·**  5 **·**  6 **·**  7 **·**  8 **·**  9 |
| 10–19 | 
10 **·**  11 **·**  12 **·**  13 **·**  14 **·** 15 **·**  16 **·**  18  **·**  18A |
| 20–29 | 
20 **·**  20A **·**  21 **·**  21A **·**  21B **·**  22 **·**  23 **·**  24 **·**  26 **·**  26A **·**  27 **·**  28 **·**  29 |
| 30–39 | 
30 **·**  31 **·**  32 **·**  33 **·**  34 **·** 35 **·**  36 **·**  37 **·**  38 **·**  39 |
| 40–49 | 
40 **·**  41 **·** 41B **·** 42 **·** 44 **·**  45 **·**  46 **·**  47 **·**  49 |
| 50–59 | 
50 **·**  51 **·** 54 **·** 55 **·** 57 **·**  58 **·**  59 |
| 60–69 | 
60 **·**  61 **·**  62 **·**  63 **·**  64 **·**  65 **·**  66 **·** 67 |
| 70–79 | 
72 **·**  73 |
| Muud bussiliinid | 
52 **·**  81 |
Lohkkeraamika kultuuri leviala
Upplandist leitud tüüpiline lohkkeraamika-aegne emapõdra kujuke
**Lohkkeraamika kultuur** oli küttide-korilaste kultuur Lõuna-Skandinaavias ajavahemikus umbes 3500 eKr kuni 2300 eKr. Peamiselt levis lohkkeraamika kultuur Svealandi, Götalandi, Ahvenamaa, Kirde-Taani ja Lõuna-Norra rannikualadel. Kuigi lohkkeraamika kultuuri majandus oli mesoliitiline, liigitatakse ta enamasti neoliitikumi kultuuride sekka, kuna samal ajal jõudis lõuna poolt Skandinaaviasse põllumajandus. Lohkkeraamika inimesed tegelesid enamasti mererannal püügimajandusega ja nad osalesid kaubavahetuses nii Skandinaavia sisemaa põlluharijate kui ka teiste Läänemere-äärsete hõimudega.

Skandinaavia küttidest-korilastest põlvnev lohkkeraamika rahvastik oli geneetiliselt homogeenne ja eristub selgelt ümbritsevatest hõimudest. Lohkkeraamika kultuur tekkis Kesk-Rootsis umbes 3500 eKr ja asendades järk-järgult lehterpeekrite kultuuri kogu Lõuna-Rootsi rannikualal. Järgnevad sajandid eksisteeris see lehterpeekrite kultuuriga kõrvuti. Umbes 2800 eKr tekkis lohkkeraamika kultuuri kõrvale Lõuna-Rootsis nöörkeraamika kultuur, mis oli aastaks 2300 eKr lohkkeraamika kultuuriga ühte sulanud ja pannud sellega aluse Põhjamaade pronksiaja rikkalikule pärandile. Tänapäeva skandinaavlased (kuid mitte saamid) põlvnevad ühes osas geneetiliselt just lohkkeraamika kultuuri inimestest.

Ojamaa saarel on välja kaevatud umbes 180 lohkkeraamika kultuurist pärinevat matust. Tavaliselt oli tegu maa-aluste matustega, kuigi esines ka põletusmatust. Erinevalt lehterpeekrite kultuurist ei püstitanud lohkkeraamika kultuur megaliitilisi hauakive. Lohkkeraamika matuste eristavaks tunnuseks on punase ookri kasutamine. Hauapanuste seast on leitud keraamikat, metssea kihvad ja lõuad, rebaste, koerte ja hüljeste hammasripatseid, harpuune, odaotsi, luust, kivist ja ränist kirveid ning muid esemeid. Kildast esemed ja sõjakirved viitavad lohkkeraamika inimeste suhtlusele teiste hõimudega Põhja-Euroopas ja Läänemere ääres. Samasse matmispaika sängitati igas vanuses nii mehi kui naisi, puuduvad märgid sotsiaalse staatuse erinevusest. Surnumajad ja ümbermatmised viitavad aga keerukale matusekombestikule.

Lohkkeraamika kultuuri majandus tugines kalapüügile, jahipidamisele ja korilusele. Asulakohtadest on leitud põdra, hirve, kopra, hülge, delfiini ja metssea luid. Väga tähtis elatusallikas oli hülgejaht. Üks selle kultuuri tunnusjoon oli hooajaline ränne. Rootsi idarannikul elanud lohkkeraamika kultuuri inimesed veetsid ilmselt suurema osa aastast oma peamises asulas, tehes hooajalisi retki sisemaale, et küttida metssigu ja karusloomi ning vahetada kaupu sealsete maaharijate kogukondadega.
**Kupjansk** (ukraina Куп'янськ, vene Купянск, inglise *Kupiansk*) on linn Ukrainas Harkivi oblastis, Kupjanski rajooni halduskeskus (ei kuulu ise rajooni koosseisu). Kupjansk asub Oskoli jõe ääres, Harkivist umbes 100 km idakagus.

Kupjansk on oluline raudteesõlm.

Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kupjanski elanikest ukrainlasi 77,73%, venelasi 16,20%, valgevenelasi 0,40%, armeenlasi 0,18%, grusiine 0,09%, mustlasi 0,09%, tatarlasi 0,07% ja asereid 0,06%.

Ajalugu
-------

* Kupjansk on asutatud 1655. aastal, linnaõigused sai 1779. aastal.
* Linna üks visiitkaarte - Püha Nikolase kirik - ehitati 1852. aastal.

### Venemaa 2022. aasta Ukrainasse sissetung

Vene Föderatsiooni relavajõud okupeerisid linna 2022. aasta 27. veebruarist kuni sama aasta 10. septembrini. Sissetungi raames hävines muuhulgas linna ühe suurema tootmisettevõtte (Universal Fish Company), mis tegeles lõhe maaletoomise ja töötlemisega, tootmishoone. Ettevõttes töötas enne sõda umbes 700 töötajat. Alates linna vabastamisest on rindejoon jäänud linna lähedale mõjutades tugevalt eluolu linnas. Rindejoon on linnast umbes 16 kilomeetri kaugusel. 2023. aasta 5. augusti õhtul tabas Venemaa raketirünnak linna vereülekandekeskust.

Vaata ka
--------

* Kupjansk-Vuzlovõi
* Kupjanski tsiviilkonvoi pommitamine
* Kupjanski lahing

Viited
------

1. ↑  Kupiansk Internet encyclopedia of Ukraine
2. ↑  Національний склад міст Datatowel.in.ua
3. ↑  Купянск Точка-на-Карте
4. ↑  "THE CITY OF KUPIANSK". Vaadatud 6.08.2023.
5. ↑  РОМАН ПЕТРЕНКО. ЗСУ звільнили Куп’янськ - Ukrajinska Pravda, 10.09.2022 (vaadatud: 10.09.2022)
6. ↑  "Major Ukrainian processor's plant left destroyed as Kupiansk reclaimed". 13. september 2022.
7. ↑  "Latest in Ukraine: Zelenskyy Decries Russian Airstrikes on Blood Center". 5. august 2023.
8. ↑
Gori karikatuur Jaan Lintrop'istGori karikatuur Jaan Lintropist
**Jaan Lintrop** (13. juuni 1885 Alliku vald Türi kihelkond Järva kreis Eestimaa kubermang – 24. märts 1962 Oisu) oli eesti kirjanik.

Õppis Tartus Treffneri gümnaasiumis ning vabakuulajana 1911–1913 Moskva ja 1913–1914 Leipzigi ülikoolis.

1917. aastal oli Jaan Lintrop Järva maakonna miilitsaülem.

Teenis Vabadussõjas Kindralstaabi Valitsuse raamatukoguhoidjana (sõjaväeametnik). Töötas ajakirjanikuna ning oli aastatel 1920–1929 Eesti Telegraafiagentuuri direktor. Aastast 1935 elas kodutalus.

Looming
-------

Kirjutanud novelle, kus kujutab iroonilis-kriitiliselt küla- ja agulielu, jutustusi, näidendeid ja reisiraamatu.

Teoseid
-------

### Novellikogud

* "Igapäevane elu" (1909)
* "Nutt ja naer" (1910)
* "Oma aja lapsed" (1959), valikkogu
* "Kitsad väravad" (1985), valikkogu

### Jutustus

* "Willem Elgas: Laul sinisest rukkilillest" (1911)

### Näidendid

* "Euroopa" (1922)

### Romaan

* "Muiste" (1936)

### Reisiraamat

* "Türgi enne ja nüüd" (1930)

Viited
------

1. ↑  Kuidas sattus Paidesse isekiswuse manifest. Kirjanik Jaan Lintrop kavatses rünnakut Paide enamlastele. Paides trükitud Iseseisvuse manifest on omaette haruldus. Järva Teataja (1926-1944), nr. 23, 22 veebruar 1938

Välislingid
-----------

* Jaan Lintrop Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Richard Brautigan
**Richard Gary Brautigan** (30. jaanuar 1935 Tacoma, Washingtoni osariik – umbes 16. september 1984 Bolina, California osariik) oli Ameerika Ühendriikide proosakirjanik ja luuletaja. 

Tema sulest on ilmunud arvukalt proosat ja luulekogusid, nagu näiteks "Forellipüük Ameerikas" ("Trout Fishing in America"; 1967), "Arbuusisuhkrus" ("In Watermelon Sugar"; 1968), "Pill Springhilli kaevanduskatastroofi vastu" ("The Pill Versus the Springhill Mine Disaster"; 1968), "Abort" ("The Abortion: An Historical Romance 1966"; 1971) ja "Et tuul seda kõike ära ei puhuks" ("So the Wind Won't Blow It All Away"; 1982)..

Viited
------

1. ↑  "Richard Gary Brautigan (1935-1984)" (eestikeelne). Vaadatud 16.03.2021.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
2. ↑  Maarja Kangro (17.08.2007). "Mees Ameerikast: koduselt, veidralt, kõigile". *Sirp* (eestikeelne). Vaadatud 16.03.2021.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
3. ↑  "Richard Brautigan Tõlked eesti keelde". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. juuli 2021. Vaadatud 23. jaanuaril 2022.
**Nova Kahhovka** (ukraina keeles Нова Каховка, vene keeles Новая Каховка) on linn Ukrainas Hersoni oblastis  Kahhovka rajoonis. Nova Kahhovka asub Dneprile rajatud Kahhovka veehoidla kaldal.

Asula rajamine algas 1951. aastal seoses Kahhovka hüdroelektrijaama ja paisu ehitamisega. Nova Kahhovka nime sai asula 1952. aastal.
2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Nova Kahhovka elanikest ukrainlasi 73,81%, venelasi 23,37%, valgevenelasi 0,91% ja armeenlasi 0,30%.

Venemaa sissetung Ukrainasse
----------------------------

2022. aasta 11. juuli ööl vastu 12. juulit toimusid Nova Kahhovkas võimsad plahvatused; võimalik, et tegemist oli Venemaa relvajõudude laskemoonalao plahvatusega, mille hävitamiseks Ukraina pool kasutas süsteemi HIMARS (2022. aasta rünnak Nova Kahhovkale). Väidetavalt hukkus rünnakus ka 22. armeekorpuse kindralmajor Artjom Nasbulin.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Національний склад міст Datatowel.in.ua
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Välislingid
-----------

* Empty supermarket shelves in Russia-occupied city of Nova Kakhovka. Euronews, 9. märts 2022
* Удар ВСУ по складу в Новой Каховке. Что известно на данный момент. BBC News | Русская служба, 12. juuli 2022
* Ukraine dam: Swans seen swimming through Nova Kakhovka [Ukraina tamm: luiged ujuvad läbi Nova Kahhovka]. BBC News, 7. juuni 2023 (video, 00:12)

Kahhovski veehoidla ja hüdroelektrijaama panoraam
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib üldmõistest; perekonnanime kohta vaata artiklit Seersant (perekonnanimi)* |

---

Eesti maaväe seersandi õlak
**Seersant** (inglise keeles *sergeant*) on sõjaväeline auaste, tuntumaid ja kasutatavamaid allohvitseriauastmeid maailmas.

Eesti
-----

Eesti kaitseväes on seersant nooremallohvitser; kõrgem nooremseersandi ja madalam vanemseersandi auastmest. Mereväes vastab seersandile maat.

Seersandi auaste võeti Eesti sõjaväes kasutusele 1930. aastate lõpul. Enne seda nimetati vastavat auastet **nooremallohvitseriks**.

Seersandi auaste on reservväepõhises Eesti kaitseväes jaoülema standardauaste. Kaadrikaitseväelastest komplekteeritud regulaarüksustes on seersandi auaste lahingupaari vanema või pooljao/grupi ülema ametikoha auaste.

Kasutajad
---------

Nimetus pärineb ladina sõnast *serviens* ('teenija') ning esineb teistes keeltes eri kujul. 

Maaväe auastmed| Riik | Riigikeelne nimetus | Õlak |
| --- | --- | --- |
|  Ameerika Ühendriigid | *sergeant* |  |
|  Soome | *kersantti* |  |
|  Ukraina | *сержант* |  |
|  Venemaa | *сержант* |  |

Vaata ka
--------

* Seersandi auastme nimetuse arengust
* Jagu

  


| * v
* r
Maa- ja õhuväe auastmed Eestis |
| --- |
| Kõrgemad ohvitserid | 
kindral – kindralleitnant – kindralmajor – brigaadikindral |  |
| Vanemohvitserid | 
kolonel – kolonelleitnant – major |
| Nooremohvitserid | 
kapten – leitnant – nooremleitnant – lipnik |
| Vanemallohvitserid | 
ülemveebel – staabiveebel – vanemveebel – veebel – nooremveebel |
| Nooremallohvitserid | 
vanemseersant – seersant – nooremseersant |
| Sõdurid | 
kapral – reamees |
Elin Org 2021. aasta Arvamusfestivalil
**Elin Org** (neiuna **Elin Lõhmussaar**; sündinud 5. märtsil 1974) on eesti geeniteadlane.

Haridus
-------

Ta lõpetas aastal 1997 Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna. Lisaks lõpetas ta aastal 1996 Heino Elleri Muusikakooli laulu erialal. Doktoritöö teemal "Alleelse aheldatuse (LD) struktuuri uurimine Euroopa opulatsioonides ja selle rakendused geneetilistes assotsiatsiooniuuringutes" kaitses ta 2006. aastal Tartu ülikoolis.

Teadustegevus
-------------

Elin Oru peamine uurimissuund on soolestiku mikroobikoosluse ja komplekshaiguste vaheliste seoste uurimine.

Tunnustus
---------

2020 – Naissoost tippteadlaste protaali AcademiaNet liige

2006 – esimene auhind üliõpilaste teadustöö konkursil doktoritöö "Alleelse aheldatuse (LD) struktuuri uurimine Euroopa populatsioonides ja selle rakendused geneetilistes assotsiatsiooniuuringutes" eest (EV Haridusministeerium)

2002 – Eesti Teaduste Akadeemia teadustööde konkursi preemia magistritöö eest "Geenikiip geneetilises analüüsis: meetod ja vöimalused"

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Elin Org CV". *ETIS*. Vaadatud 21.08.2021.
2. ↑  "Institute of Genomics". *About us*. Vaadatud 21.08.2021.
3. ↑  "Elin Org. Kõhubaktereid mõjutavad geenid". *Vikerraadio*. 31.01.2021. Vaadatud 21.08.2021.
James Reimer 2016. aastal San Jose Sharksis mängimas
**James Reimer** (sündinud 15. märtsil 1988 Arborgis, Manitobas) on Kanada jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis San Jose Sharks.

Aastatel 2005–2008 mängis ta kolm hooaega Western Hockey League'i klubis Red Deer Rebels.

2006. aastal valis Toronto Maple Leafs ta NHL-i *draft* '​is 99. valikuna. 2008. aastal asus ta mängima American Hockey League'i klubis Toronto Marlies, mis on Maple Leafsi noorteklubi. NHL-is debüteeris ta 10. detsembril 2010 mängus Atlanta Thrashersi vastu, sekkudes mängu kolmandal veerandajal Jonas Gustavssoni asemele. Esimest korda kuulus Reimer algkoosseisu 1. jaanuaril 2011 mängus Ottawa Senatorsi vastu. Leafsis mängis ta kokku kuuel hooajal

2016. aasta veebruaris liitus ta San Jose Sharksiga, kuid ta mängis seal vaid hooaja 2015–16 lõpuni. Seejärel liitus Reimer Florida Panthersiga, kus ta mängis kolm hooaega. 2019. aasta juunis siirdus ta Carolina Hurricanesi. 2021. aasta juulis naasis ta Sharksi, sõlmides klubiga kaheaastase lepingu.

Reimer on kuulunud Kanada jäähokikoondisse 2013. ja 2014. aasta jäähokimaailmameistrivõistlustel.

Viited
------

1. ↑  "Sharks Sign Goaltender James Reimer". nhl.com. 28.7.2021. Vaadatud 24.10.2021

Välislingid
-----------

* James Reimer NHL.com lehel
* James Reimer hockeydb.com lehel

| * v
* r
Detroit Red Wings |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Ville Husso **·** James Reimer |
| 
**Kaitsjad**: Ben Chiarot **·** Shayne Gostisbehere **·** Justin Holl **·** Olli Määttä **·** Jeff Petry **·** Moritz Seider **·** Jake Walman |
| 
**Ründajad**: J. T. Compher **·** Andrew Copp **·** Alex DeBrincat **·** Robby Fabbri **·** Christian Fischer **·** Klim Kostin **·** Dylan Larkin **·** David Perron **·** Michael Rasmussen **·** Lucas Raymond **·** Daniel Sprong **·** Joe Veleno |
**Kalmer Lain** (sündinud 7. juunil 1968 Paides) on eesti ettevõtja ja poliitik, endine Jõgeva linnapea, endine Tabivere vallavanem ja Reformierakonna Jõgeva piirkonna juht. Ta oli ka XII Riigikogu liige 2014–2015.

Kalmer Lain on lõpetanud 1986. aastal Jõgeva 1. Keskkooli. 2006. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli ärijuhtimise erialal ning astus samal alal magistrantuuri.

1990–1993 oli Lain AS-i Carmen kommertsdirektor, 1993–1996 Gamer Kaubanduse OÜ kommertsdirektor ja 1996–2005 tegevdirektor, 2005–2009 Jõgeva abilinnapea ning 2009–2013 Jõgeva linnapea. Ettevõtjana on Lain tegelnud baaripidamise ja ehitusmaterjalide müügiga. 2013. aasta jaanuaris lagunes IRL-i ja Reformierakonna koalitsioon Jõgeva linnavolikogus, Lainile avaldati umbusaldust ning uueks linnapeaks sai IRL-i kuuluv senine abilinnapea Mihkel Kübar. 2013. aasta augustis valiti Kalmer Lain Tabivere vallavanemaks.

2002. aastast kuulub Lain Reformierakonda, 2005. aastast juhib selle Jõgeva piirkonda.

Linnapea ameti kõrvalt on Kalmer Lain olnud SA Jõgeva Haigla nõukogu liige, Jõgeva linna terviseedenduse komisjoni esimees ja Jõgeva maakonna tervisenõukogu liige.

18. novembril 2014 seoses Tartu maavanema Reno Laidre tagasiastumisega sai Lainist XII Riigikogu liige.

Lain oli Jõgeva Ettevõtjate Klubi asutajaliige ja kolme aasta vältel klubi president. Samuti on ta Järvamaa Ettevõtjate Seltsi ja Jõgeva Lyons Klubi asutajaliige.

Välislingid
-----------

* Kalmer Lain Reformierakonna kodulehel (arhiiviversioon)
* Risto Mets "Jõgeva eksmeerist sai Tabivere vallavanem" Postimees, 27.08.2013
* Vahur Koorits "Jõgevamaa reformierakondlased annetasid kahe nädalaga erakonnale 85 000 krooni" Delfi, 8. juuli 2012
* Jaanika Kressa "Kalmer Lain: Tuleb mõelda, kuidas külmast võitu saada!" Vooremaa, 30.01.2010
* Marju Unt "Ärge öelge, et kasvule pole alternatiivi!" Director, märts 2011
* "Jõgevamaa Reformierakonda juhib nüüdsest Kalmer Lain" Reformierakonna pressiteade, 7.12.2005
**Verkiai vald** (leedu keeles *Verkių seniūnija*) on vald Vilniuse linna omavalitsuse koosseisus, Vilniuse põhjapoolses osas, kuhu kuuluvad linnaosadest Šilinė, Babiniai, Balsiai, Baltupiai, Bireliai, Didieji Gulbinai, Bajorai, Dvarykščiai, Gulbinėliai, Jeruzalė, Kalvarijos, Krakiškės, Krempliai, Kryžiokai, Mažieji Gulbinai, Naujaneriai, Naujieji Verkiai, Ožkiniai, Pagubė, Prašiškės, Sakališkės, Santariškės, Skersinė, Staviškės, Trinapolis, Turniškės, Ustronė, Verkiai, Verkių Riešė ja Visoriai. Valla pindala on 56 km². Aastal 2011 oli seal 42 179 elanikku.

Vallamaja asub aadressil Kalvarijų g. 156, vallavanemaks on Rasius Virbalas.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Vilniaus miesto savivaldybė Vaadatud 27.06 2021.

| * v
* r
Vilniuse linna omavalitsuse haldusjaotus |
| --- |
| 
Antakalnise vald **·**  Fabijoniškėse vald **·**  Grigiškėse vald **·**  Justiniškėse vald **·**  Karoliniškėse vald **·**  Lazdynai vald **·**  Naujamiestise vald **·**  Naujininkai vald **·**  Naujoji Vilnia vald **·**  Paneriai vald **·**  Pašilaičiai vald **·**  Pilaitė vald **·**  Rasose vald **·**  Senamiestise vald **·**  Šeškinė vald **·**  Šnipiškėse vald **·**  Žirmūnai vald **·**  Žvėrynase vald **·**  Verkiai vald **·**  Vilkpėdė vald **·**  Viršuliškėse vald |
**Epidemioloogia** on teadusharu, mis uurib mingil piiritletud rühmal esinevate haiguste (ja teiste tervisega seotud nähtuste) esinemist ning neid nähtusi esilekutsunud mõjureid. Epidemioloogid hindavad näiteks haiguste esinemise sagedust ja levikut ning riskitegureid.

Epidemioloogia Eestis
---------------------

Eestis saab epidemioloogiat õppida magistritasemel Tartu Ülikooli meditsiiniteaduste valdkonnas, kus seda õpetatakse eraldi erialana aastast 2008. 

Eesti epidemioloogide sekka on kuulunud ja kuuluvad näiteks Anneli Uusküla, Hendrik Pihl, Joosep Reinaru, Kaire Innos, Kersti Pärna, Kuulo Kutsar, Lembit Norviit, Mati Rahu ja Rita Peetso.

Viited
------

1. ↑  Epidemioloogia käsiraamat Tartu, 2008
2. ↑  Rahvatervishoid Tartu Ülikool

Kirjandus
---------

* A. Ahlbom, S. Norell. Sissejuhatus moodsasse epidemioloogiasse. 1993
* The Development of Modern Epidemiology: Personal Reports From Those Who Where There. 2007
* K. J. Rothman, S. Greenland, T. L. Lash. Modern Epidemiology. 2008
* A Dictionary of Epidemiology. 2008
* Encyclopedia of Epidemiology. 2008

Välislingid
-----------

* 

Sissekanne TEA entsüklopeedia veebiversioonis 

Erialasõnavara
* A. Viltrop. Epidemioloogiliste terminite lühisõnastik.
* Tartu Ülikool. Rahvatervishoiu eesti-inglise seletav sõnastik. Epidemioloogia.

Meedias
* Jaan-Juhan Oidermaa: "Viis aastat Ebolat: tapva troopikahaiguse vastu puudub huvi ja tõhus ravi" ERR Novaator, 13. jaanuar 2019
**Biaroza rajoon** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Bresti oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1413 km². 2009. aasta seisuga elas seal 66 988 inimest.

Rajoon moodustati aastal 1940. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Biaroza, Maleči, Mižleśsie, Pieršamajskaja, Pieski, Sakałova, Sialeci, Sihnievičy, Sporava, Stryhińi ja Zdzitava külanõukogu.

Halduskeskus on Biaroza linn. Teised suuremad asulad on Biełaaziorski linn ja Maleči agrolinnake, huvipakkuv asula on veel endine Zdzitava linn.

* BiarozaBiaroza
* BiełaaziorskBiełaaziorsk
* SialecSialec
* Bronnaya Gora surmalaagerBronnaya Gora surmalaager

Rajooni suurim jõgi on Jasselda. Suuremad järved on Biełaje, Čornaje ja Sporava järv. Rajooni lõunaosa on soine, see ulatub Polesje madalikule.

2009. aasta seisuga olid elanikest 90,77% valgevenelased, 5,66% venelased, 1,78% ukrainlased ja 1,78% oli teistest rahvustest. 61,72% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 36.19% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 28,88% elanikke, vene keelt aga 67,89%.

Välislingid
-----------

 Biaroza rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
* Rajooni kaart

| * v
* r
Bresti oblasti haldusjaotus |
| --- |
| Rajoonid | 
Baranavičy rajoon • Biaroza rajoon • Bresti rajoon • Drahičyni rajoon • Hancavičy rajoon • Ivacevičy rajoon • Ivanava rajoon • Kamienieci rajoon • Kobryni rajoon • Lachavičy rajoon • Łuninieci rajoon • Małaryta rajoon • Pinski rajoon • Pružany rajoon • Stolini rajoon • Žabinka rajoon |
| Oblastilise alluvusega linnad | 
Baranavičy • Brest (selle koosseisus: Maskoŭski rajoon • Leninski rajoon) • Pinsk |
**Jaguar** on Briti päritolu luksus- ja sportautode mark, mille peakorter asub Inglismaal Whitleys.

Varemalt tegeles autode tootmisega Jaguar Cars, aga 2013. a. algusest vastutab autode tootmise eest Jaguar Land Rover, mis lisaks tegeleb ka Land Roveri maastikuautode tootmisega.

Jaguari margi juured pärinevad aastast 1922, kui sai alguse mootorrataste külgkorve valmistav **Swallow Sidecar Company**. S. S. Cars Limited omanduses olles otsustati äri laiendada nind asuda autosid tootma koostöös Standard Motor Co-ga ning esialgu oli Jaguar mudeli nimeks. 1945. aastal, kuna tähepaar SS oli teise maailmasõja järel omandanud negatiivse tähenduse, nimetati S. S. Cars ümber ning uueks nimeks sai **Jaguar Cars**. 

Ford Motor Company ostis koos Jaguariga ka **Land Roveri** 2000. aastal ning 2008 müüdi mõlemad ettevõtted Tata Motorsile, kes lõi ühisettevõtte Jaguar Land Rover.

2018. aasta märtsis tutvustati Jaguari esimest elektriautot **I-Pace**, mis oli esimene täiselektriline linnamaastur Euroopa luksusauto tootjalt. 2019. aastal pälvis I-Pace Euroopa aasta auto auhinna.

* Jaguar SS 100Jaguar SS 100
* Jaguar Mark IXJaguar Mark IX
* Jaguar XJJaguar XJ
* Jaguar XJSJaguar XJS
* Jaguar XF SportsbrakeJaguar XF Sportsbrake
* Jaguar XEJaguar XE
* Jaguar I-Pace EV400 AWDJaguar I-Pace EV400 AWD
* Jaguar I-Pace EV400 AWDJaguar I-Pace EV400 AWD
**Guelph** on linn Kanadas Ontario provintsis, Wellingtoni maakonna keskus. Asub Kitchenerist 28 km ida pool ja Toronto kesklinnast 100 km lääne pool.

Linna asutajaks peetakse šoti kirjanikku ja Canada Company inspektorit John Galti, kes asus 1820. aastatel sinna elama.

Madala kuritegevuse, puhta elukeskkonna ja kõrge elatustaseme tõttu peetakse seda üheks Kanada parimaks elukohaks.

Guelphi elanike arv on 131 800 (2016).

Rahvaarvu muutus| Aasta | Elanike arv |
| --- | --- |
| 1971 | 60 087 |
| 1981 | 71 207 |
| 1991 | 87 976 |
| 1996 | 95 821 |
| 2001 | 106 170 |
| 2006 | 114 943 |
| 2011 | 121 688 |

Leibkonna keskmine aastasissetulek oli 2006. aastal 79 200 Kanada dollarit.

Linnas tegutseb Guelphi ülikool.

Autoosade tootja Linamari peakorter asub Guelphis.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. detsember 2008. Vaadatud 30. detsember 2008.`{{cite web}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

*
**Sakarias Jaan Leppik** (sünninimi **Jaan Leppik**; varem kasutas nime **Jaan J. Leppik**; õigeusu vaimulikuna **Sakarias Leppik**; sündinud 24. juunil 1969 Valgas) on Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku preester, muusik, publitsist, laulu- ja luuletekstide autor ning meedia- ja ühiskonnategelane. 

Ta on lõpetanud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia pärimusmuusika erialal ning täiendanud ennast Aarhusi Ülikooli usunditekursustel, meediateooria õpinguil Kirikute Maailmanõukogus, politoloogiakursustel Konrad Adenaueri Fondis ja kreeka keele alal Ioánnina Ülikoolis. Leppik on lõpetanud Kõrgemad Riigikaitsekursused (2009).

1990. aastate esimesel poolel töötas Leppik Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku diakonina ja peapiiskopi sekretärina. 

2002. aastal astus Jaan Leppik õigeusku, 29. jaanuaril 2006 pühitses Tallinna ja kogu Eesti metropoliit Stefanus ta õigeusu preestriks ning määras teenima Hiiumaa õigeusukogudusi. Aastatel 2011–2014 oli ta Värska ja Saatse koguduse preester. Alates 1. septembrist 2014 on ta Tallinna Issanda Muutmise kiriku abipreester. 

Jaan Leppik oli IX Riigikogu liige aastatel 1999–2003. Samuti on ta töötanud Tallinna Linnateatris välissuhete juhina ja rahvusvahelise teatrifestivali Talveöö Unenägu juhina ning uudisteagentuuris Baltic News Service välismajanduse uudiste toimetajana. Aastatel 2011–2014 oli ta ka Värska Muusikakooli pärimusmuusika õpetaja. Ta juhib Klassikaraadio hommikuprogrammi ja oli paljude aastate vältel Rahvusringhäälingu saadete autor nii televisioonis kui raadios. 

Sakarias Leppik on olnud mitme rahvusvahelise filmifestivali žürii liige, aktiivne Pimedate Ööde Filmifestivali kajastamisel ning juudi süvakultuuri festivali Ariel üks kunstilistest juhtidest. 

Vanamuusikaansambli Vox Clamantis asutajaliige alates selle loomisest 1996. aastal. Leppik on olnud Eestimaa Looduse Fondi nõukogu liige, Eesti Akadeemilise Orientaalseltsi, sihtasutuse Hooliv Eesti nõukogu ja mittetulundusühingu Uus Eesti juhatuse liige. Ta on Vanalinna Hariduskolleegiumi ja Püha Miikaeli kooli muusikaõpetaja.

Kirjutisi
---------

* "Mõnikord Jumal ei räägi inimestega". Eesti Päevaleht, 1. jaanuar 2001
* "Religioossus Eesti teatris ja Eesti teatri religioossus". Teater. Muusika. Kino, 3. aprill 2003
* "Eesti praht ja eesti süda". Ärileht, 8. august 2003
* "Sursu, kes olnuks Aleksander, kuid on Jaan-Eik". Muusika, detsember 2003
* "Eesti tugevus on vaimulik küpsus". Eesti Päevaleht, 23. juuli 2007
* "Nukra kroonika kroonika". Postimees, 7. juuni 2008
* "Salakokk Volks Vaageni vaaritused". Kroonika Kodu-eri, detsember 2008
* "Maskide langemise aeg". Sirp, 12. veebruar 2009
* "Suure reede ood poeetidele ja litaania revidentidele". Õhtuleht, 11. aprill 2009
* "Nad ei tea, mis on püha". Eesti Päevaleht, 11. august 2009
* "Muusikapäev andis hea maitsega muusikaruumi". Muusika, november 2009
* "Paastuaeg kui suhete korrastamine". Eesti Päevaleht, 1. aprill 2010

Isiklikku
---------

Sakarias Jaan Leppik on abielus Rahvusooper Estonia kommunikatsioonijuhi Marion Leppikuga. Peres kasvab kaks poega.
**Batakiai** on alev Leedus Tauragė rajoonis, Batakiai valla halduskeskus. Alev asub Ančia jõe kaldal. Batakiai vana saksakeelne nimekuju oli *Botocken*, venekeelne aga Ботоки.

Alevis on keskkool, raamatukogu ja kultuurimaja. Vaatamisväärsuseks on aastal 1885 ehitatud luteri kirik.

Ajalugu
-------

Alevis asub Batakiai linnamägi, mida ajaloolaste arvates nimetati XIII ja XIV sajandite kroonikais Aukaimiseks. Batakiai mõisa mainiti esimest korda aastal 1448, selle varaseimad omanikud olid Kęsgailad.

Alev sai Batakiaist aastal 1528, kuigi turuprivileege selle nimetusega algselt ei kaasnenud. Turuplats rajati aastal 1588. Aastal 1776 ehitati Batakiaisse katoliku kirik (põles maha aastal 1971).

Peale Teist maailmasõda tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli alev kohaliku kolhoosi keskuseks.

* Batakiai linnamägiBatakiai linnamägi
* Batakiai luteri kirikBatakiai luteri kirik
* BatakiaiBatakiai

Välislingid
-----------

 Batakiai – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Alev portaalis vietoves.Lt
* Materjale Batakiai kohta
**Fiori musicali** on alates 2010. aastast Rakveres toimuv, eelkõige laste ja noorte vanamuusikaansamblitele keskenduv vanamuusikafestival.

Ajaloost
--------

Festival toimus esimest korda 2010. aastal ja oli algselt mõeldud klavessiinimängijaile. 2011. aasta Fiori Musicalile olid juba kutsutud laste ja noorte vanamuusikaansamblid Tartust, Tallinnast, Viljandist, Rakverest ja Kuressaarest, kokku üle saja noore muusiku. Lisaks Rakverele andsid festivalikülalised sel ja järgnevatel aastatel kontserte ka mujal Lääne-Virumaal.

Alates 2013. aastast toimus festival enam kui aastase vahega, IV festival toimus 2016. aastal ja V Fiori Musicali toimus 2019. aastal.

Viited
------

1. ↑  M. Tomson. Festival „Fiori musicali" Rakveres. Sirp, 15. aprill 2011
2. ↑
3. ↑  T. Maripuu. Rondo käis Rakveres Fiori Musicalil. - Saarte Hääl, 6. aprill 2011
4. ↑  I. Grünfeldt. Fiori Musicali võlub vanamuusikaga. Virumaa Teataja, 1. aprill 2013
5. ↑  Laste ja noorte vanamuusikafestival Fiori Musicali. - kultuurikava.ee
6. ↑  "Eesti Muusikakoolide Liit - Kutse 05.04.-07.04.2019 V Noorte vanamuusikafestivalile Fiori Musicali Rakveres". Originaali arhiivikoopia seisuga 1.11.2020. Vaadatud 28.10.2020.

Välislingid
-----------

* Video: Kristiina Are Fiori Musicali festivalist 2013. aastal
Ajalehe Wirulane 1882. aasta päis

|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib 1882–1889 Tallinnas välja antud ajalehest. 1906 ja 1908–1911 välja antud lehe jaoks vaata Virulane (ajaleht 1906). 1924–1934 Rakveres välja antud lehe jaoks vaata Virulane (ajaleht 1924).* |

---

**Wirulane** oli aastatel 1882–1889 Eestis välja antud ajaleht, mis ilmus Tallinnas.

Ajalehte Virulane hakati välja andma 1882. aasta juunis Jaak Järve ettevõtmisel, kes oli enne töötanud Sakala ja Tartu Eesti Seitungi toimetuses. Ajaleht ilmus kuni 1889. aastani. Ajalehel oli küllalt suur lugejaskond (6000 tellijat). Ajalehte hakati uuesti välja andma 1906. aastal, kuid see suleti pärast 1905. aasta revolutsioonisündmusi Eestis seoses sõjaseisukorra kehtestamisega. 

Virulasest kujunes pärast Sakalat kõige mahukam ja silmapaistvam eesti ajaleht 19. sajandil. Esimest korda eesti ajakirjanduse ajaloos hakati avaldama teateid tööliste raskest olukorrast, tööpuudustest ja streikidest Kreenholmis ja Kunda tehastes. Ajaleht julges avaldada artikleid venestuspoliitika üksikute sammude vastu (vene keeles õppimine külakoolides, Aleksandrikooli venekeelseks muutmine jne). 

1888. aastal saadeti toimetaja Jaak Järv kaheks aastaks maalt välja, süüdistatuna sotsialismi levitamises ja rahvas ärevuse tekitamises. Otsus oli tehtud salakaebuse alusel, mille algatajaiks peeti venestuspoliitikat ülistatava Virulasega võistleva Valguse peatoimetajat Jakob Kõrva ja Oleviku peatoimetajat Ado Grenzsteini. Kui Järv tuli tagasi Eestisse, hakkas ajaleht uuesti ilmuma, kuid ilmus aastatel 1906–1911 nimega Uus Virulane. Ajaleht ilmus veel nimede Täht, Säde ja Õigus all, kuid muutunud oludes tundusid Järve seisukohad vananenud olevat ning varasemat populaarsust ajaleht enam ei saavutanud. 

Virulase toimetuses töötas lühemat aega ka Eduard Vilde.

Vaata ka
--------

* Eesti ajalehtede loend

Viited
------

1. 1 2  Juhan Peegel (1958). *Loomingu Raamatukogu nr 12 - Maamees naerab*. Tallinn: Ajalehtede Ajakirjade Kirjastus. Lk 67.
2. 1 2  Pille-Riin Larm. "Kreutzwaldi sajand - Jaak Järv (1852-1920)". *EESTI KULTUURILOOLINE VEEB*. Vaadatud 14.04.2019.
**Göran Simon Lindberg** (sündinud 10. augustil 1983 Norra Åsumis) on Rootsi poliitik ning alates 2015. aasta detsembrist neonatside ja paremäärmusliku organisatsiooni Põhjamaade Vastupanuliikumise juht. Sõltumatu uurimisinstituut Counter Extremism Project on Lindbergi hinnanud üheks maailma ohtlikumaks inimeseks ja üheks suurimaks ohuks rahvusvahelisele julgeolekule.

Ta sündis aastal 1983 Norra Åsumis Kristianstadi vallas. Poliitiliselt on ta taustaks Natsionaalsotsialistlik Rinne (NSF), mille liikmeks astus ta aastal 2000, augustis 2005 määrati ta Natsionaalsotsialistliku Rinde Skånes asuva NSF-i maakonna juhiks. Aprillis 2006 esitleti teda NSF-i liikmena, esinumbrina Kristianstadi linnavolikogu valimisnimekirjas. Ta on tegutsenud ka Rahvarindes, mis hiljem muutis oma nime Rootsi Erakonnaks.

Lindberg kirjutab sageli Põhjala Vastupanuliikuminse veebisaidil ja väidab, et tal on sama põhiideoloogia kui Adolf Hitleril. Homoseksuaalide kohta kommenteeris Lindberg Sydsvenskanis, et nad "töötavad pedofiilide küsimuse liberaliseerimise nimel". Ta eitab ka holokausti ja väidab samas Sydsvenskani artiklis, et: "See on ebaoluline. See oli rohkem kui kuuskümmend aastat tagasi. Ja on tõendeid, et see ei olnud nii ulatuslik".

Lindberg vahistati ja teda kahtlustati kallaletungis pärast mässu puhkemist, kui mõned RFSL-i (LGBT organisatsioon) aktivistid jagasid kondoome ning Lindberg ja teised natsid otsisid neid 2006. aastal oma ruumidest üles. Kui asja kohtus arutati, väitis Lindberg, et tegutses enesekaitseks. Kohtunik järgis prokuröri joont ja Lindberg mõisteti kolmeks kuuks vangi. 2018. aastal mõisteti Lindberg eitamisest hoolimata süüdi avaliku rühmituse vastu kihutamises pärast 2016. aastal Gamla Stanis Mynttorgetis peetud kõnet, mille käigus ta tõstis kokkusurutud rusikaga parema käe ja hüüdis mitu korda "Hell seger". 2017. aastal vahistati Lindberg Göteborgi meeleavaldusel, kahtlustatuna vägivaldses mässus.
Gunnar Havi Kuressaares Võidupüha tule jagamisel  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 23. juuni 2020
**Gunnar Havi** (sündinud 2. oktoobril 1968) on Eesti kolonelleitnant, korvpallur.

Havi alustas teenistust 1992. aastal piirivalves. Muu hulgas on ta olnud Undva, Ruhnu ja Paldiski kordoni ülem.

2003–2014 teenis kolonelleitnant Havi kaitseväes erinevatel ametikohtadel, sealhulgas 2010–2012 Logistikapataljoni ülemana. Ta on käinud ka missioonil Kosovos. Aastast 2014 kuni 2016. aasta augustini oli Havi Kaitseliidu Harju maleva pealik. 8. augustist 2016 kuni 28. septembrini 2021 oli ta Saaremaa maleva pealik.

Gunnar Havi on lõpetanud KVÜÕA keskastme kursuse ja Balti kaitsekolledži, samuti on ta ennast täiendanud erinevatel kursustel Ühendkuningriigis ja Taani Kuningriigis.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Saaremaa maleval uus pealik Saaremaa maleval uus pealik. Saaremaa Malev, 9. august 2016. (Kasutatud 16. juulil 2020)
3. ↑  Kaitseliitlaste uus pealik on Gunnar Havi. Saarte Hääl, 9. august 2016.
4. ↑  "Saaremaa maleva etteotsa asub kaptenleitnant Arto Reinmaa". *Kaitseliit*. 28. september 2021. Vaadatud 21. märts 2022.
**Halšany** (transkribeerituna **Galšanõ**, valgevene keeles Гальшаны, leedu keeles *Alšėnai* või *Galšia*, poola keeles *Holszany*) on agrolinnake (endine linn ja alev) Valgevenes Hrodna oblastis Ašmiany rajoonis, Halšany külanõukogu halduskeskus. Asulas oli aastal 2006 1075 elanikku, aastal 2009 aga 981 elanikku.

Halšany suurim vaatamisväärsus on 17. sajandil rajatud lossi varemed. Teised vaatamisväärsused on vanalinn, katoliku kirik ja klooster aastast 1616, XIX sajandil püstitatud veski Alšanka jõel ja õigeusu kirik aastast 1901.

Ajalugu
-------

Halšany alguseks loetakse aastat 1280, mil sinna rajati linnus. Kuni 16. sajandini valitses asulas kohalik valitsejasugu, neist tuntuim oli kuningas Jogaila abikaasa Halšany Sofia, jagelloonide dünastia esiema.

Kas 14. sajandi lõpus või 15. sajandi alguses sai Halšanyst linn. Asula oli kaubanduskeskus, ka valmistati seal kohalikust savist kahhelkive. Sinna ehitati katoliku kirik ja aastal 1536 ka õigeusu kirik. Lisaks neile hakkas seal tegutsema kalvinistide kogudus. Aastal 1618 ehitati uus katoliku kirik, samuti ka frantsisklaste klooster. Kloostri rajajad olid asula uued omanikud Sapiehad, kelle valdusse linn läks 16. sajandi keskel.

Lisaks kloostri avamisele ehitasid Sapiehad linna ka paberivabriku, mis tegutses XVII sajandi lõpuni. Nende tähtsaim panus Halšany asula arengusse oli aga Halšany loss.

18. sajandil oli asulal arvukalt erinevaid omanikke. Nende seas olid Kuncewiczid, Masewiczid, Pacid. Aastast 1746 olid omanikud Żabad.

Poola jagamisel läks Halšany aastal 1795 Venemaa koosseisu. See tõi kaasa linna staatuse muutmise aleviks. Peale ülestõusu mahasurumist aastal 1832 sulgesid Vene võimud kloostri ja selle ruumidesse asus garnison. Erinevalt teistest alevitest ei peetud seal laatasid regulaarselt, ent tavaliselt siiski mitu korda aastas. 

Kuni 1917. aastani oli Halšany Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale. 1939–1991 kuulus NSV Liidu koosseisu. Alevi staatuse kaotas asula aastal 2006.

Pilte
-----

* HalšanyHalšany
* HalšanyHalšany
* Halšany kabelHalšany kabel
* Halšany õigeusu kirikHalšany õigeusu kirik
* Halšany katoliku kirikHalšany katoliku kirik
* Halšany katoliku kirik seestvaatesHalšany katoliku kirik seestvaates

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Halšany** |

* Halšany Valgevene fotoentsüklopeedias
* Halšany. Vene keeles
Meieisapalve glagoolitsas: ümar-, kandilises ja kursiivkirjaviisis
**Glagoolitsa kiri** (ⰳⰾⰰⰳⱁⰾⰹⱌⰰ *glagoolitsa*) on vanim teadaolev slaavi tähestik. Üldiselt nõustutakse, et selle lõi 9. sajandil Thessalonikist pärit munk püha Kyrillos. Bütsantsi keiser Michael III saatis tema ja ta venna püha Methodiose aastal 863 Suur-Määri riiki, et levitada kristlust piirkonna lääneslaavlaste seas. Vennad otsustasid tõlkida liturgilised raamatud kaasaja elanikkonnale arusaadavasse slaavi keelde (praegu tuntud kui vanaslaavi keel). Kuna selle keele sõnu ei olnud lihtne kirjutada ei kreeka ega ladina tähestikku kasutades, otsustas Kyrillos leiutada uue kirja – glagoolitsa, mille aluseks oli slaavi hõimude kohalik dialekt Bütsantsi Thessalooniki teemast.

Pärast Kyrillose ja Methodiose surma lõpetati glagoolitsa tähestiku kasutamine Moraavias poliitilistel või usulistel vajadustel. Aastal 885 andis paavst Stephanus V välja bulla, et piirata kristlike jumalateenistuste levitamist ja lugemist muudes keeltes peale ladina või kreeka. Umbes samal ajal andis Svatopluk I Frangi impeeriumi huve järgides kohtu alla Kyrillose ja Methodiuse õpilased ning saatis nad Suur-Määrimaalt välja. Aastal 886 saabusid Ohridi Clement (tuntud ka kui Kliment), Naum, Gorazd, Angelar ja Sava esimesse Bulgaaria impeeriumi, kus Bulgaaria tsaar Boriss I võttis nad soojalt vastu. Bulgaarias kasutati 13.–14. sajandini nii glagoolitsa kui ka kirillitsa tähestikku. Kirillitsa tähestik (mis laenas mõned tähed glagoolitsa tähestikust) töötati välja Preslavi kirjanduskoolis 9. sajandi lõpus. Glagoolitsa tähestikku säilitasid ainult Horvaatia ja Dalmaatsia vaimulikud, et kirjutada kirikuslaavi keelt kuni 19. sajandi alguseni. Glagoolitsa levis ka Böömimaal jälgedega Pannoonias, Määrimaal ja Venemaal.

Ladina ja kirillitsa tähestiku kasutuselevõtmisega kõigis slaavi keelt kõnelevates maades jäi glagoolitsa kiri kirikuslaavi keele jaoks piiratud liturgiliseks kasutuseks peamiselt ida-õigeusu ja ida-katoliku kirikus, mis on vanaslaavi keele otsene järeltulija.

Viited
------

1. ↑  The Orthodox Church in the Byzantine Empire, Oxford History of the Christian Church, J. M. Hussey, Andrew Louth, Oxford University Press, 2010, ISBN 0191614882, lk 100.