recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Irboska vald** (vene keeles *Изборская волость*) oli vald Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis. Aprillis 2015 liideti vald Petseri linnaasundusega.

2010. aastal oli valla elanike arv 1172. Vallas oli 53 küla. Valla keskus oli Irboska küla.

Pihkva oblasti Petseri rajooni vallad, 2009. aastal
Pihkva oblastis Petseri rajooni Irboska valda kuulusid külad: Avdašovo, Belkovo, Bodogovo, Borševitsõ, Brod, Vastsõ, Velje, Verhnij Krupsk (Ülem-Krupsk, Mäe-Krupska k.), Volkovo, Vjazmovo (Vjasmovo), Goristnitsa, Gusinets (Kuusinitsa küla), Davõdovo, Dubnik, Dubrovka, Zabrodje (Sabrodje), Zaputje (Saptja), Zamogilje (Samogilje), Zehnovo (Sehnovo, Sehnova), Zuevo (Sujeva), Izborsk (Irboska), Kamenka, Kovjazlovo (Koväzlovo), Kolosovka, Koltsovo, Konetški, Kostino, Kosõgino, Kotja Gora, Kräkovo, Kurkovo, Lopotovo, Malõ (Mõla küla), Mihalevo (Mihaleva), Motovilovo, Motõlino, Nižnij Krupsk (Alam-Krupsk), Novaja, Petrovsk, Poddubje, Pokolodovo (Pokolduva), Põžovo, Rešetovo, Rogovo, Saltanovo (Sultanovo), Slizovo (Sliisovo), Tereb, Tretjakovo, Turok.

Vaata ka
--------

* Irboska vald (Petserimaa)

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. oktoober 2014. Vaadatud 31. jaanuaril 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑
3. ↑  Irboska vald,
8P8C kontaktide numeratsioon
5. kategooria Cat5-kaabli sooned moodulpistikus 8P8C standardi  TIA/EIA-568B järgi
**RJ-pistikühendus** (RJ – lühend inglise keele sõnadest *Registered Jack*, standarditud pistikupesa) on standardne pistikühendus, mida kasutatakse telefonitehnikas ja andmesides, samuti programmeeritavate loogikakontrollerite ühendamiseks.

RJ-pistikühendused on standardinud USA Föderaalne Sidekomisjon FCC (Federal Communications Commission).  Standard määrab kindlaks moodulpistikute kaabelduse, s.t kaablisoonte ühendusskeemi pistikus ja pesas.

Telefonivõrkudes on kasutusel pistikühendused 2P2C ja 6P4C, kohtvõrkudes 8P8C.

Pistiku (ja vastava pesa) tüübitähises väljendab P (sõnast *Position*) kontaktikohtade arvu ja C (*Contact*) neis olevate kontaktide arvu. Näiteks standardile RJ-11 vastaval pistikul 6P2C on 6 kontaktikohta ja neis 2 kontakti. 8P8C-tüüpi pistikühendusel on kõik 8 kohta kontaktidega täidetud.

Kohtvõrkudes (Ethernet) on laialdaselt kasutusel 8P8C-tüüpi pistikühendused RJ-48S ja RJ-48C. Need ühendustüübid on ka tuntud ühisnimetuse RJ-45 all.

RJ-tüübinimetused on käibel ka sidekriipsuta kujul, nt RJ48, RJ49. 

| RJ-ühenduse tüüp | Kontakti-kohtade arv | Kontaktaktide arv | Pistiku(pesa)tüübitähis | Kontaktide asetus | Pilt | Pistikulaius |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| RJ-11 | 6 | 2 | 6P2C |  | 6P2C | 9,6 mm |
| RJ-14 | 6 | 4 | 6P4C |  | 6P4C | 9,6 mm |
| RJ-12 (RJ-25) | 6 | 6 | 6P6C |  | 6P6C | 9,6 mm |
| RJ-48, RJ-49, RJ-61 („RJ-45") | 8 | 8 | 8P8C |  |  | 11,6 mm |

Vaata ka
--------

* Keerdpaarjuhe
* TIA/EIA-568

Viited
------

1. ↑

| * v
* r
Pistikühendused (pistik/pesa) |
| --- |
| Kõrgsagedus | 
BNC-pistikühendus • F-konnektor • N-konnektor • SMA-konnektor • QMA-konnektor • RF-konnektor • TNC-konnektor |
| Audio | 
Pulkpistik (TRS) • RCA-pistikühendus • S/PDIF • Speakon-konnektor • XLR-konnektor |
| Video | 
DisplayPort • DVI • HDMI • VGA • RCA-pistikühendus |
| Toide | 
DC-konnektor • Vooluvõrgu-pistikupesa |
| Muud | 
Bajonettühendus • Moodulpistikühendus • Pistik (elekter) • Pistikupesa • RJ-pistikühendus • USB • USB-C • VGA |
Irek Faizullin
**Irek Envarovitš Faizullin** (vene keeles *Ирек Энварович Файзуллин*, tatari keeles *Ирек Әнвәр улы Фәйзуллин*; sündinud 8. detsembril 1962 Kaasanis) on Venemaa riigitegelane, ehitus- ja elamumajandusminister.

Elulugu
-------

1985. aastal lõpetas ta Kaasani Ehitusinstituudi tööstus- ja tsiviilehituse erialal, majandusteaduste kandidaat, dotsent.

1985–1989 Ehitusinstituudi metallkonstruktsioonide ja konstruktsioonide katsetamise osakonna vaneminsener.

1989–1995 projekteerimis- ja ehitusorganisatsiooni Tatstroiprojekt direktor. 1995–1997 ettevõtte Kazstroidekor juhatuse esimees. 1997–2002 ettevõtte Tatavtodor juhataja esimene asetäitja. 2002–2005 riigiettevõtte Tatinvestgraždanprojekt peadirektor. 2005–2010 Tatarstani Vabariigi ehitus-, arhitektuuri- ja elamumajanduse ning kommunaalteenuste ministri asetäitja, Tatarstani Vabariigi peaarhitekt. 2010–2020 Tatarstani Vabariigi ehitus-, arhitektuuri- ja elamuminister, Tatarstani Vabariigi peaarhitekt. Jaanuarist 2020 Venemaa Föderatsiooni ehitus-, elamu- ja kommunaalteenuste ministri esimene asetäitja – Venemaa Föderatsiooni regionaalarengu valitsuskomisjoni presiidiumi (peakorter) aseesimees.

10. novembrist 2020 Venemaa Föderatsiooni ehitus-, elamu- ja kommunaalminister. Venemaa Raudtee direktorite nõukogu liige.

Sanktsioonid
------------

28. veebruaril 2022 kehtestas Euroopa Liit talle seoses Venemaa kallaletungiga Ukrainale viisa- ja majandussanktsioonid. Tema Euroopa Liidu riikides asuv vara külmutati.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  "Putini oligarhid, pankurid, propagandistid sanktsioonide all. Euroopa Liit kirjeldab detailides, kuidas nad Ukraina sõda toetasid" Eesti Päevaleht, 1. märts 2022
**Kavastu kool** oli kool Lääne-Virumaal Haljala vallas Kavastu külas.

Kooli klassiruumid ja saal paiknesid endise Kavastu endise mõisamaja härrastemaja läänetiivas (1921–1968), hoone teisel korrusel asusid õpetajate ja koolijuhataja korterid.

Kavastu algkool (Haljala kihelkond)

Ajalugu
-------

Kavastu mõisa piires on esimesi ülestähendusi rahvahariduse jagamisest hernhuutlaste poolt 1764 aastal. Kooli esmamainimine pärineb aastast 1843.

Järgmised märkmed kooli eksisteerimise kohta pärinevad aastatest 1851–1853, kui Salguse talus ning Kavastu mõisa peretoas pidas koolmeistriametit kohaliku kangru poeg Gustav Webermann. Päris uus koolimaja ehitati aastail 1860–1862. See Linnupõlluks nimetatud hoone oli ristnurkadega palkehitis õlgkatuse ja ühe klassitoaga. Linnupõllult koliti kool endisesse mõisahoonesse 1921. aastal. 

Kavastu mõisas peeti menukat külaelanike spordi ja lillepidu. Koolimajas näidati ka kino. Enne elektri toomist koolimajja 1940-ndail toodi kino tarbeks kohale generaatoriga kinoaparatuur. 

Kavastu kool suleti Rakvere rajooni täitevkomitee otsusega 1. septembrist 1968. aastal. Koolimajaks olnud Kavastu mõisa härrastemaja hävis tulekahjus 7. juunil 1971. aastal.
Koolimaja vundamendile paigutati Kavastu koolihariduse 750 aastapäeva tähistamiseks 15. juunil 1991. aastal graniidist mälestuskivi.

### Kooli nimed

* Kavastu 4-klassiline algkool (1919–1929)
* Kavastu 5-klassiline algkool (1929–...)
* Kavastu 6-klassiline algkool (...–1947)
* Kavastu Mittetäielik Keskkool (seitsmes klass lisandus aastal 1947)

Õpetajaid
---------

* Joosep Edelmann
* Gustav Webermann
* Abram Webermann
* Julius-Aleksander Rehberg
* hr ja pr Palmisto
* Pear Rootalu
* Helene Klaumann
* Vello Vainsalu
* Gerda Webermann
* Kaarina Sildna

Vilistlasi
----------

* Julius-Aleksander Rehberg-Reepärg – hilisem õpetaja samas koolis
* Otto Alexander Webermann – filosoofiadoktor, Soome filoloogia professor Göttingeni Ülikoolis
* Raimo Pullat – ajaloodoktor, emeriitprofessor, linnaajaloo uurija
* Ilmar Mikkor – Eesti Draamateatri näitleja, ettevõtja

Kirjandus
---------

* Linda Webermann "Kuidas tuli kirjatarkus? Kavastu kool 1843–1968" Virumaa Teataja, 11.07.1995.

Välislingid
-----------

* Kavastu kool
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Tartumaal 1939 moodustatud vallast, varasema valla kohta vaata artiklit Kavastu vald (Tartu-Maarja kihelkond), Haljala kihelkonna valla kohta vaata artiklit Kavastu vald (Haljala kihelkond).* |

---

**Kavastu vald** oli vald Tartumaal aastail 1939–1950.

Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad
Vald kuulus Riigivolikogu 51. valimisringkonda, kust valiti Jüri Uluots.

Vald moodustati senise Kavastu valla maa-alast, välja arvatud Kavastu asunduse, Sooranna ja Mõisanurga talude ning Peipsi järve ääres asuvate kinnistusüksuste Varnja nr. 21, Paju nr. A-101, Õigeusu koguduse kirikumaa, Jakobi nr. A-102, Jussi nr. A-103, Maksi nr. A-104 ja Sirge nr. A-105 maa-alad; senise Alatskivi valla Kirepi, Sipelga, Vene ja Sahvka külade, Väänastu metsavahi, Piiri metsavahi, Kasepää, Puiandi ja Kõnnu talude maa-aladest ning Metsakivi küla maa-alast, välja arvatud Kärdi nr. 94 talu maa-ala; senise Tammistu valla Lepiku küla ja Põrgunurga piirkonnast; senise Kastre-Võnnu valla Praaga küla maa-alast; mitmete valdade lahus-heinamaatükkide maa-aladest põhja pool Emajõge.

Viited
------

1. ↑  Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
Kavastu vallas töötas kool juba 1845. aastal, mil seal õppis 12 last. Koolmeistriks oli Simuna kihelkonnakooli haridusega mees Kustav Vebermann. Kool suleti kaheaastase tegevuse järel. Uue koolimaja ehitamisega tehti algust 1860. aastal parun Maydellilt saadud maatükile. 1862. aastal alustaski kool tegevust uues majas, koolmeistriks oli Aabram Vebermann ja tema juhatusel õppis 30 last. Õppetöö toimus poistele ja tüdrukutele eraldi – poisid käisid nädala alguses neli päeva ja tüdrukud nädala lõpus kaks päeva. Kooli astudes pidid õpilastel lugemise alged selged olema, et piibliloo ja katekismuse õppimine raskusi ei valmistaks. Õppekavas oli lugemine, kirjutamine, rehkendamine, kirikulaul ja piiblilugu, mõned õppisid ka geograafiat.

Kavastu koolmeistrid| koolmeister | haridus | töötamise aastad |
| --- | --- | --- |
| Kustav Vebermann | Simuna kihelkonnakool | 1845–1847 |
| Aabram Vebermann | Simuna kihelkonnakool | 1862–1866 |
| Hans Veinmann | Simuna kihelkonnakool | 1867–1872 |
| Joosep Volmüller |  | 1872–1875 |
| Toomas Kikason | iseõppija | 1875–1885 |
| Jaan Priedenthal | Pikaristi kool | 1885–1895 |
| Karl Viirup | Tartu eragümnaasium | 1895–1896 |
| Karl Seil |  | 1896–1898 |
| Kustav Kaasik |  | 1898–1918 |

Viited
------

1. ↑  Artikkel põhineb üliõpilastööl: Riina Kolk "Haljala ümbruse külakoolide ajaloost XIX sajandil", Tallinn: TPedI, 1968;
Kirik külgvaates
**Krekenava Püha Neitsi Maarja Taevassemineku basiilika** (leedu keeles *Krekenavos Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bazilika*) on kirik Leedus Panevėžysi rajoonis Krekenavas, aadressil Bažnyčios g. 18.

Kirikut kasutab katoliku kiriku Panevėžysi piiskopkond, see on ametlikult *basilica minoris*.

Kirikuhoone
-----------

Praegune kirikuhoone ehitati Krekenavasse aastal 1902. Hoone on hea näide uusgooti stiilist. Nelinurkse põhiplaaniga kirikul on kaks torni ja kolm löövi. Kirik lõpeb kahe apsiidiga. Hoone projekteeris valgevene arhitekt Ustin Golinevič. Kirikus asub ristimeister Vincas Svirskise valmistatud rist.

Ajalugu
-------

### Varasem ajalugu

Krekenavasse rajati esimene kirik aastal 1419. Arvatakse, et selle lasi ehitada Vytautas. Aastal 1484 lasid Rodai mõisa omanikud selle asemele uue puitkiriku ehitada, sellest sai ka kihelkonnakirik. Aastal 1527 valmis selle juurde ka kirikla. Aastal 1533 hakkas kiriku juures tegutsema kihelkonnakool.

XVIII sajandi alguses põles kirik maha. Aastal 1736 valmis uus kirikuhoone. Säilinud on sealse vaimuliku Benediktas Smigelskise märkmed, kus on hulgaliselt infot tolleaegsete Leedu kirjanike kohta. Märkmed on kirjutatud poola keeles.

Aastal 1886 hakkas sealne vaimulik Pranciškus Žukauskas kavandama uue kiriku ehitamist. Tema soovis alevisse rajada kivist kirikuhoone, aga Kovno kubermangu võimud ei tahtnud seda algul lubada, soovides, et ka uus kirikuhoone rajataks puidust. Aastaks 1896 saadi siiski ehitusluba ja alustati tänapäevase hoone rajamist.

### Praegune hoone

Aastal 1902 valmis praegune uusgooti stiilis kirikuhoone. Aastal 1907 õnnistas piiskop Gasparas Cirtautas uue kiriku sisse.

Aastail 1915–1917 elas kiriklas Leedu luuletaja Maironis. 15. augustil 2011 andis paavst Benedictus XVI kirikule *basilica minoris*'e staatuse.

Viited
------

1. ↑
2. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Krekenava Püha Neitsi Maarja Taevassemineku basiilika** |

* Pastoraadi koduleht
Walter Nicolai
**Walter Nicolai** (1. august 1873 Braunschweig – 4. mai 1947 Moskva) oli Saksa sõjaväelane, Esimese maailmasõja ajal Saksamaa sõjaväeluure Abteilung III b ülem.

Walter Nicolai sündis sõjaväelase perekonnas ning jätkas perekonna sõjaväetraditsioone, astudes pärast Halberstadti toomkooli lõpetamist kadetikorpusse. Selle lõpetamise järel 1893. aastal asus ta leitnandi auastmes tegevteenistusse.

1901. aastal asus Walter Nicolai õppima Sõjaväeakadeemias, mille lõpetamise järel 1904. aastal, suunati ta edasist teenistust jätkama Kindralstaapi.

1905. aastal pärast Vene-Jaapani sõda suunati Nicolai koos grupi kindralstaabi nooremohvitseridega õppima jaapani keelt, et vajadusel olla piirkonnas sõjaline vaatleja. Pärast pooleteiseaastast ettevalmistust Walter Nicolai komandeering Jaapanisse annulleeriti.

1906. aastal suunati Walter Nicolai Saksamaa ja Venemaa piirialale, Königsbergi Ida-Preisimaal, kus ta määrati 1. armeekorpuse staabi luureohvitseriks.

Walter Nicolai 7 aasta jooksul Venemaa keisririigi Varssavi sõjaväeringkonna suhtes läbi viidud sõjaväeluure tulemused olid Saksamaa Kindralstaabi hinnangul eeskujulikud. Walter Nicolai eeskujul määrati teistessegi Venemaaga piirnevatesse sõjaväeosadesse kindralstaabi sõjaväeluure Ic kindralstaabiohvitserid.

Walter Nicolai tegevust Venemaa-suunalisel teabehankel toodi eeskujuks teistegi sõjaväeringkondade luureohvitseridele. 1912. aasta juulis viidi ta üle Kindralstaapi ning 1913. aasta märtsis edutati 40-aastane Walter Nicolai Kindralstaabi luure- ja vastuluureosakonna Abteilung III b ülemaks.

Teoseid
-------

* *Nachrichtendienst, Presse und Volksstimmung im Weltkrieg*, Berlin: E. S. Mittler, 1920;
* *Geheime Mächte:Internationale Spionage und ihre Bekämpfung in Welt und heute*, Leipzig: K. F. Koehler, 1923
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Saksa kuningast, teiste samanimeliste valitsejate kohta vaata artiklit Konrad III.* |

---

Konrad III 13. sajandi miniatuuril
**Konrad III** (1093 Bamberg – 1152 Bamberg) oli esimene Hohenstaufenite dünastiast Frangimaa hertsog 1115–1138 ja Saksamaa kuningriigi kuningas 1138–1152. 

Konradi isa oli Švaabimaa hertsog Friedrich I ja tema ema oli Saksa-Rooma keisri Heinrich IV tütar Agnes. Heinrich IV kõik 3 poega, kaasa arvatud Saksa-Rooma keiser Heinrich V, surid lastetutena ja Agnese pojad omandasid trooninõudluse õiguse.

1125, Heinrich V surma järel peeti tema vanemat venda Friedrichit kõige tõenäolisemaks troonipärijaks, kuid Mainzi peapiiskopi intriigide tõttu valiti kuningaks hoopis Lothar von Supplinburg. Konrad protesteeris seepeale ning alustas tollega sõda. Ta lasi end isegi 1127. aasta detsembris Saksa vastukuningaks kuulutada, kuid sai lõpuks Lothari käest lüüa. Lothar võttis nendelt valdused ära ja andis tagasi alles siis, kui vennad 1135 Lotharit keisrina tunnustasid. Alles Lothari surma järel 1137. aasta detsembris krooniti ta Konrad III nime all Saksa kuningaks, sest tema vend Friedrich oli sellest aust loobunud.

Tema valitsusaeg polnud aga õnnelik, sest riiki laastasid sõjad, peamiselt vaenus Welfide ja Hohenstaufenite vahel. Võib-olla oleks Welfid ja Hohenstaufenid lepitanud Konradi venna Friedrichi asumine keisriks, sest ta oli abielus Welfide hulgast pärit naisega. Konrad ei jõudnudki Rooma, olles nii esimene Saksa kuningas pärast Saksa-Rooma riigi loomist, kes ei saanudki keisriks. See-eest osales ta Teises ristisõjas, mis lõppes kristlaste kaotusega. Welfid püüdsid trooni endale haarata, kuid said 1150 toimunud Flochbergi lahingus lüüa ja pidid 1152 rahu sõlmima, mis tagas võimu rahuliku ülemineku Konradi järglasele.

Enne oma surma nimetas Konrad troonipärijaks, Saksa kuningaks, oma venna Friedrichi samanimelise poja, kes hiljem sai tuntuks nime all Friedrich I Barbarossa. Kõigest mõne nädala pärast valiti Barbarossa Kölnis uueks Saksa kuningaks.

Isiklikku ja järglased
----------------------

Konradi isa oli Švaabimaa hertsog Friedrich I ja tema ema oli Saali dünastiast Saksa-Rooma keisri Heinrich IV tütar Agnes.

Konrad oli abielus kaks korda. Esimesest abielust Gertrud von Comburgiga sündis kolm tütart, kellest üks, Agnes abiellus Kiievi-Vene suurvürsti Izjaslav II-ga. Gertrud suri 1130. või 1131. aastal.

Teist korda abiellus Konrad Gertrud von Sulzbachiga, kes suri 14. aprillil 1146, ning sellest abielust sündis kaks last, mõlemad pojad: Heinrich-Berengar ja Friedrich. Vanem poeg kuulutati 1147 isa kaaskuningaks, aga juba 1150 ta suri. Friedrich oli isa surma ajal 6-aastane.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Lothar III** | **Saksa kuningas**1137–1152 | Järgnev**Friedrich I Barbarossa** |
**Konrad Kesselhut** (ka *Ketelhut*, *Ketelhod*, *Kezelhuth*, *Ketelhoed*; surnud enne 28. septembrit 1334) oli Saksa ordu liige ja Liivi ordu viitsemeister aastatel 1322–1324.

Kesselhut pärines tõenäoliselt Saksimaalt või Tüüringi kandist. Tema suguvõsa oli juba 13. sajandil üle kogu Põhja-Saksamaa levinud, seetõttu on tema täpset päritolupaika raske tuvastada. 1314. aastal sai temast Elbingi metsameister (*Waldmeister*), 1322 oli ta komtuur Papaus (Preisimaal), samal aastal nimetati ta aga ka Liivi ordu viitsemeistriks. Selles ametis oli ta kaks aastat, misjärel jätkas oma karjääri Preisimaal. 1327. aastal sai temast Saksa ordu *Treßler* ehk kõrgem finantsametnik. 1331. aastal tõusis ta aga Saksa ordu suurkomtuuriks ehk ordu juhtkonna hulka, alates 1333 täitis ta ka Kulmi maakomtuuri kohuseid. 28. septembril 1334 on teda mainitud surnuna.

Kirjandus
---------

* *Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 488 (lk 376–377).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Gerhard von Jork** | **Liivi ordu maameister(viitsemeister)**1322–1324 | Järgnev**Reimar Hahn**

 |
**Väikeliising** on kolmnurktehing, kus ostja ostab müüjalt sõiduki ja väikeliisingu pakkuja tasub müüjale sõiduki eest. Hiljem maksab ostja osamaksetena väikeliisingu pakkujale tagasi. 

Väikeliisingu puhul saab ostja kohe vara omanikuks ja seega puudub vajadus ostetava vara väärtust hinnata. Samuti võib omafinantseeering olla null. (Mitte ajada sassi väikeliisinguga ärikliendile, mis on täiesti teistsugune teenus.)

Ajalugu
-------

Esimesena võttis väikeliisingu mõiste kasutusele Swedbank eelmise kümnendi lõpupooles. Swedbanki väikeliisingu puhul jäi vara pangale tagatiseks, kuid kaskokindlustus polnud kohustuslik. Tänaseks on Swedbank väikeliisingu pakkumise lõpetanud. Tänased väikeliisingu pakkujad on kontseptsiooni kõvasti edasi arendanud ja sõiduk tagatiseks ei jää.

### Väikeliisingu plussid

#### Väikeliisingu eelised pangaliisingu ees

* Kasko pole kohustuslik
* Sissemakse pole kohustuslik
* Vara ei pea hindama
* Müüja saab raha mõne tunni jooksul alates tehingu sõlmimisest.
* Saab osta igasugust vara.

#### Väikeliisingu eelised väikelaenu ees

* Oluliselt kiirem tehingu vormistamine
* Turvalisem, sest kõikide lepingute eest hoolitseb ja vastutab väikeliisingu pakkuja.

### Väikeliisingu miinused

#### Väikeliisingu miinused pangaliisinguga võrreldes

* Kõrgem intressimäär

#### Väikeliisingu miinused väikelaenudega võrreldes

* Väikeliisinguga saab osta ainult sõidukeid, mida saab registreerida liiklusregistris.

Viited
------

1. ↑  Kaur Mets (05.05.2017). "Väikeliising: Auto kätte ilma sissemakseta!". *Postimees*.
2. ↑  Mihkel Mets. "Väikeliising: oleme alternatiiv pangale – kas osta auto välismaalt?".
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib 1779. aastal sündinud mõisnikust; 1820. aastal sündinud mõisniku kohta vaata artiklit Konrad von Brasch (1820–1884).* |

---

Braschi suguvõsa aadlivapp
**Konrad Siegmund von Brasch** (5. (ukj 16. märts) 1779 Tartu − 20. juuli (ukj 1. august) 1835 Ahja) oli baltisaksa põllumees ja mõisaomanik.

Elulugu
-------

Ta sündis Rasina mõisniku Gottlob Siegmund von Braschi (1752−1803) ja tema abikaasa Charlotte Amalie Stockenbergi (suri 1802) vanema pojana. 1813. aastal oli ta Liivimaa õuekohtu assessor. Seejärel oli maakohtunik. 1827. aastal valiti ta Liivimaa Üldkasuliku ja Ökonoomilise Sotsieteedi tegevliikmeks ja aastatel 1829−1835 oli selle president.

Perekond
--------

1807. aastal abiellus ta krahvinna Alexandrine Dückeriga (1786–1846), kellega tal oli neli poega ja kolm tütart.

Tema ema vend Gustav Emmanuel Stockenberg oli eesti vaimulik.

Mõisavaldused
-------------

Isalt päris ta Tartu lähedased Ropka ja Räni mõisad. 1819. aastal omandas ta Ahja pandimõisa, mis talle 1821. aastal päriseks kirjutati. Sellest moodustati 1878. aastal fideikomiss, mis jäi tema järeltulijate valdusse kuni võõrandamiseni. 1821. aastal pantis Ripuka, mille ta juba samal aastal päriseks sai; pantis mõisa 1826. aastal ära. 1813−1819 kuulus talle pandivaldusena Kärde ja 1823. aastal mõned päevad ka Varbuse.

Viited
------

1. ↑  Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Livland. Bd I. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1929, lk 157.
2. ↑  Lenz 1970, lk 97.
3. ↑  EAA, f. 1185, n. 1, s. 1204, L 12.
4. ↑  Stryk 1877, lk 171.
5. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 451.
6. ↑  Stryk 1877, lk 94.
7. ↑  Stryk 1877, lk 91.
8. ↑  Stryk 1877, lk 248.

Kirjandus
---------

* Konrad von Brasch saidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
* Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Teil. Der estnische District. Dorpat: Druck von C. Mattiesen, 1877

Välislingid
-----------

* Konrad von Braschi genealoogia

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Reinhold Wilhelm von Liphart** | **Liivimaa sotsieteedi president 1829−1835**Konrad Siegmund von Brasch | Järgmine**Karl Axel Christer von Bruiningk** |
Eesti Vabariigi isikutunnistus nr 837 Anni Raupile Haanja Vallavalitsuselt 31. jaanuaril 1920
**Isikutunnistus** on dokument, mille põhiülesanne on olla isikut tõendav dokument.

Eestis
------

Isikutunnistus väljastatakse Eesti kodanikule, Eestis püsivalt viibivale (elavale) välismaalasele, kellel on kehtiv elamisluba või elamisõigus. Isikutunnistusele kantakse digitaalset tuvastamist võimaldav sertifikaat ning digitaalset allkirjastamist võimaldav sertifikaat.
21. sajandi alguses on Eestis isikutunnistusena kasutusel ID-kaart.

Eestis välja antavad isikut tõendavad dokumendid:

* Eesti kodaniku pass
* Eesti kodaniku isikutunnistus ehk ID-kaart
* välismaalase pass
* elamisloakaart
* digitaalne isikutunnistus ehk digi-ID
* Mobiil-ID
* meremehe teenistusraamat ja meresõidutunnistus
* pagulase reisidokument
* ajutine reisidokument

Vaata ka
--------

* Isikukood
* Kollane pass

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 02.05.2014)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Isikutunnistus** |

* Isikut tõendavad dokumendid, Politsei- ja Piirivalveamet
Krasnodari krai lipp alates 2004. aastast
**Krasnodari krai lipp** on Venemaa haldusüksuse Krasnodari krai lipp.

Lipp võeti kasutusele 23. juunil 2004.

Lipu kirjeldus
--------------

Plagu on ristkülikukujuline horisontaalsete laidudega trikoloor (ülalt alla: helesinine, vaarikpunane ja roheline). Sinine ja roheline laid moodustavad 1:4, punane 1:2 lipu kõrgusest. Lipu keskel on kollane, oranžide kontuuridega Krasnodari krai vapp. Uue lipuga võeti kasutusele ka uus vapp.

Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 2:3.

Krasnodari krai lipp aastatel 1995–2004.

Krasnodari krai lipp aastatel 1995–2004
---------------------------------------

Krai endine lipp, mis võeti kasutusele 24. märtsil 1995 ja oli kasutusel 2004. aastani, sarnanes praeguse lipuga, kuid sellel olev sinine laid oli tumesinine. Sinine ja roheline laid moodustasid 1:4, punane 1:2 lipu kõrgusest. Ka vapp erines praegusest.

Pikkuse ja laiuse vahekord oli 2:3.

Vaata ka
--------

* Krasnodari krai vapp

Välislingid
-----------

* Krasnodari krai lipp Krasnodari krai ametlikul kodulehel *(vene keeles)*
* Riiklik sümboolika: Krasnodari krai – Krasnodar *(vene keeles)*
* Krasnodari krai lipp *Geraldika.ru* veebisaidil (*vene keeles*)
**Walther Eichrodt** (1. august 1890 Gernsbach – 20. mai 1978 Münchensteini vald) oli saksa protestantlik teoloog, Vana Testamendi teadlane.

Elulugu
-------

Tema vanemad olid metsaülem August Eichrodt ja Mathilde Eichrodt (sündinud Kummer).

Ta õppis aastatel 1908–1914 Betheli Kiriklikus Kõrgkoolis, Greifswaldi ülikoolis ja Heidelbergi ülikoolis teoloogiat ning sai teoloogialitsentsiaadi kraadi. 1918. aastal kaitses ta Erlangeni ülikoolis habilitatsioonitöö "Die Hoffnung des ewigen Friedens im alten Israel" (ilmus 1920). Ta oli õppejõud Bethelis ja Erlangenis, seejärel 1922–1934 oli ta Baseli ülikoolis erakorraline professor, 1934–1960 Vana Testamendi ja usundiloo korraline professor. 1939. aastal sai ta Basel-Stadti kodakondsuse. Ta oli mitu korda usuteaduskonna dekaan, 1953–1955 ülikooli rektor.

Uurimistöö
----------

Tema kolmeköiteline teos "Theologie des Alten Testaments" (1933–1939; 4. trükk 1957), mis on tõlgitud ka inglise keelde, lähtub lepingu mõistest: Jumal sõlmis lepingu oma rahva, maailma ja inimesega. 

Tema tähtsamate teoste seas on veel "Die Quellen der Genesis" (1916) ja "Das Menschenverständnis des Alten Testaments" (1946).

Eichrodt oli seisukohal, et 1. Moosese raamat lisati eessõnana pärast teise Moosese raamatu valmimist.

Artikleid
---------

* Bund und Gesetz: Erwägungen zur neueren Diskussion. – *Gottes Wort und Gottes Land*, 1965. lk 30–49.
* Die Vollmacht des Amos: zu einer schwierigen Stelle im Amosbuch. – *Beiträge zur alttestamentlichen Theologie*, 1977, lk 124–131.

Tunnustus
---------

* 1927 – Erlangeni ülikooli audoktor teoloogias
* 1951 – Glasgow' ülikooli audoktor teoloogias

Isiklikku
---------

Ta oli abielus Maria Nyffeleriga.

Kirjandus
---------

* Peter Addinall. Walther Eichrodt and the Old Testament view of nature. – *Expository Times*, 1981, 92, 6, lk 174–178.
* *Old Testament Essays*, 1990, 3, 2.
* Alexandra Palantza. The Creation Narratives in the Western and Greek-Orthodox Theology of the 20th Century. – *Ecumenical Review Sibiu / Revista Ecumenica Sibiu*, 2014, kd 6, nr 3, lk 460–472.

Välislingid
-----------

* Walther Eichrodt. Britannica
Konrad von Jungingen
**Konrad von Jungingen** (umbes 1355 Jungingen – 30. märts 1407 Marienburg) oli Saksa ordu kõrgmeister aastatel 1393–1407.

Konrad ja tema noorem vend Ulrich saabusid Preisimaale tõenäoliselt 1380. aasta paiku. 1387. aastal on Konradit märgitud Osterode linnusekomtuurina ja 1390. aastal sai ta ordu majandusülemaks (*Tressler*). 30. novembril 1393 valis ordukapiitel ta uueks kõrgmeistriks.

1398. aastal vallutas Saksa ordu Jungingeni juhtimisel Ojamaa, mis oli saanud vitaalivendade peamiseks tugipunktiks, ordu kätte jäi saar kuni 1408. aastani, mil Taani selle tagasi ostis. Jungingeni ajal oli ordu oma võimsuse tipul, ta valitses nii kogu Preisimaa kui ka 1398. aastal Leedu suurvürstilt Vytautaselt lepinguga saadud Žemaitija (Samogiitia) üle. Konrad von Jungingen suutis osava diplomaadina hoida rahu ka Krevo uniooni liitunud Poola ja Leeduga.

Eesti ajaloos on Jungingen tuntud eelkõige Jungingeni armukirja andjana. 1397. aastal andis ta kõrgmeistri ametliku ülemvõimu alla kuulunud Harju-Viru rüütelkonnale rea privileege, millest kõige olulisem oli lääni pärimisõiguse laiendamine kuni viienda põlveni nii mees- kui ka naisliinis.

Kui Jungingen Marienburgis suri, valis ordukapiitel uueks kõrgmeistriks tema venna Ulrichi. Konrad on maetud Marienburgi (Malborki).

Välislingid
-----------

* Konrad ja Ulrich Jungingenist Jungingeni omavalitsuse veebilehel


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Konrad von Wallenrode** | **Saksa ordu kõrgmeister**1393–1407 | Järgnev**Ulrich von Jungingen**

 |
**Walter Kieber** (20. veebruar 1931 Schaan – 21. juuni 2014 Vaduz) oli Liechtensteini jurist ja poliitik, Progressiivse Kodanikepartei liige. 27. märtsist 1974 kuni 26. aprillini 1978 oli ta Liechtensteini valitsusjuht.

Kui Progressiivne Kodanikepartei kaotas 1978. aastal valimised, soovis Kieber säilitada välisministri ametikoha, kuid tema ametijärglane Hans Brunhart ei kinnitanud teda ametisse. Kieber keeldus ametist taandumast, põhjustades kaks kuud kestnud valitsuskriisi, mis lõppes vürst Franz Josef II sekkumisega ning välisministri kohustuste jagamisega valitsusjuht Brunharti ja Walter Kieberi vahel.

Hiljem tegutses Kieber taas juristina, olles aastatel 1981–1999 partner Vaduzi advokaadifirmas Marxer & Partner. Ta oli õigusteaduse doktor (dr. iur.) ja kandis vürstliku õigusnõuniku tiitlit.

2006. aastal avaldas ta oma poliitilised memuaarid "Jahre des Aufbruchs".


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Alfred Hilbe** | **Liechtensteini valitsusjuht**1974–1978 | Järgnev**Hans Brunhart** |

Liechtensteini valitsusjuhid

 Ospelt | Feger\* | Gubelmann\* | Schädler | Prints Alfred Roman\* | Hoop | Frick | Batliner | Hilbe | Kieber | Brunhart | Büchel | Frick | Hasler | Tschütscher | Hasler | Risch 

  
\* valitsusjuhi kohusetäitja
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Lipetski oblasti rajoonist; Belgorodi oblasti rajooni kohta vaata Krasnoje rajoon (Belgorodi oblast)* |

---

**Krasnoje rajoon** (vene keeles *Краснинский район*) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Lipetski oblasti loodeosas. Rajooni keskus on Krasnoje asula.

Rajoon piirneb põhjas Lebedjani rajooniga, kagus Zadonski rajooniga, lõunas Jeletsi rajooniga, läänes Stanovoje rajooniga ja loodes Tula oblastiga.

Rajooni pindala on 980 km². Elanike arv oli 2012. aastal 13 182, 2009. aastal 14 181 ja 2002. aastal 15 728.

Krasnoje rajoonis on 87 asulat, mis kuuluvad kaheksa külaasunduse koosseisu.

Rajooni tähtsamad jõed on Don, Krassivaja Metša, Bõstraja Sosna ja Semenjok.

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.
**Islami kalender** on muslimite ajaarvamist kajastav kalender. Selle alguseks loetakse meie ehk kristliku ajaarvamise 16. juulit 622, see tähendab Muḩammadi väljarände (hidžra) aega Mekast Mediinasse. 

Arvatavasti kehtestas islami kalendri kaliif Omar II. 

Islami kalender on ametlik kalender mõnes Pärsia lahe äärses riigis, sealhulgas Saudi Araabias. Teised muslimiriigid kasutavad ametlikult Gregoriuse kalendrit ning pöörduvad islami kalendri poole religioossetel põhjustel.

Erinevalt läänes kasutatavast päikesekalendrist on islami kalender kuukalender. See põhineb kuu liikumisel, sisaldades 12 kuud; islami kalendri aasta on 11 päeva võrra meie aastast lühem. Kuu keskmine pikkus islami kalendris võrdub ligikaudu sünoodilise kuuga.

Islami kalendri aasta koosneb 12 kuust:

1. Muharram
2. Safar
3. Rabi' al-awwal (ehk Rabi' I)
4. Rabi' al-thani (ehk Rabi' II)
5. Jumada al-awwal (ehk Jumada I)
6. Jumada al-thani (ehk Jumada II)
7. Rajab
8. Sha'ban
9. Ramadan ehk Ramadaan
10. Shawwal
11. Dhu al-Qi'dah
12. Dhu al-Hijjah

Vaata ka
--------

* Iraani kalender
* Ajaarvamine

Välislingid
-----------

* Islami ja Gregoriuse kalendrite teisendaja
"**Ev chistr 'ta Laou!**" (bretooni keeles "Joo siidrit, Laou!") on traditsiooniline bretooni joomalaul. Meloodia sai tuntuks, kui seda esitasid 1970. aastal Alan Stivell ja 1976. aastal Hollandi ansambel Bots nime all "Zeven dagen lang".

Samal viisil on levinud mitmesugused versioonid ja töötlused, mil tihti pole originaaliga palju pistmist. Näiteks inglise rahvalaul "Willie's Lady" ilmus lasteballaadide seas 1882-98 avaldatud kümneköitelises inglise ja šoti rahvalike ballaadide kogumikus "The English and Scottish Popular Ballads". Eri sõnadega ja keeltes on laulu esitanud paljud ansamblid ja muusikud, sh Alan Stivell ("Son Ar Chistr" 1970), The Chieftains ("Ev Chistr 'Ta, Laou!" 1987), In Extremo ("Was wollen wir trinken"), Scooter "How Much is the Fish?", 1998) ja Blackmore's Night ("All For One", 2003).

Levinud on eksiarvamused, justkui olnuks "Ev Chistr ’ta Laou!" kasutusel Esimese või Teise maailmasõja aegse Saksa armee, Luftwaffe või IRA marsi või hümnina. Tegelikult levis see bretooni rahvalaul mujal Euroopas alles 1970. aastatel.

Bretoonikeelne tekst
--------------------

Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat, loñla
Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat
Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat
Ur blank, ur blank ar chopinad loñla
Ur blank, ur blank ar chopinad

Ar sistr zo graet 'vit bout evet, loñla
Ar sistr zo graet 'vit bout evet
Ar sistr zo graet 'vit bout evet
Hag ar merc'hed 'vit bout karet, loñla
Hag ar merc'hed 'vit bout karet

Karomp pep hini e hini, loñla
Karomp pep hini e hini
Karomp pep hini e hini
'Vo kuit da zen kaout jalousi, loñla
'Vo kuit da zen kaout jalousi

Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat, loñla
Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat
Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat
Ur blank, ur blank ar chopinad loñla
Ur blank, ur blank ar chopinad

'Oan ket 'met tri miz euredet loñla
'Oan ket met tri miz euredet
'Oan ket met tri miz euredet
e vezen bemdez chikanet loñla
e vezen bemdez chikanet

Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat, loñla
Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat
Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat
Ur blank, ur blank ar chopinad loñla
Ur blank, ur blank ar chopinad

Taolioù botoù, fasadigoù loñla
Taolioù botoù, fasadigoù
Taolioù botoù, fasadigoù
ha toull an nor a-wechouigoù loñla
ha toull an nor a-wechouigoù

Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat, loñla
Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat
Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat
Ur blank, ur blank ar chopinad loñla
Ur blank, ur blank ar chopinad

Viited
------

1. ↑  *gynter*, Son ar Chistr / How Much is the Fish? // Günter LJ. — 2008-02-08
2. ↑  *hengist*, Ev Sistr\Was wollen wir trinken\Почём рыбка? // hengist’s journal. — Oct. 26th, 2008
3. ↑  *hyroscope*, Was wollen wir trinken // hyroscope’s journal. — 2010-07-07

Kirjandus
---------

* Jean-Marie Prima, « Aux origines d'une chanson... Son ar chistr », *Musique bretonne* no 136, juillet 1995, p. 22-24
* Frédéric Prima, « Son ar chistr. Une chanson qui fait le tour du monde », *Musique bretonne* no 173, juillet 2002, p. 36-37
* A. Stivell et J-N Verdier, *Telenn, la Harpe Bretonne*, 2004, p. 123

Välislingid
-----------

* Cecile Chaminade - Chanson Bretonne ("Bretooni laul", klaverile, opus 76 nr 5, avaldatud umbes 1910)
Kihistik on nime saanud Saue mõisalt
**Saue kihistik** (inglise *Saue Member*) on ordoviitsiumi ladestu Keila lademe Kahula kihistusse kuuluv kihistik. Seda hakkas esimesena eristama Vladimir Jaanusson aastal 1945. Kihistik on nime saanud Saue mõisa järgi.

Kihistiku stratotüübiks on Jälgimäe külas asunud Saue-Kirsimäe paemurd. Paemurd oli peaaegu täielikult mattunud juba aastal 1945, mil seal paljandusid Saue kihistiku kivimid 20 cm ulatuses. Tänapäeval asub paljandi kohal põld.

Saue kihistik moodustab Kahula kihistu ülemise osa. Ülejäänust kihistust eristab seda karbikuhjatiste esinemine kihistu kivimites. Kihistik koosneb õhukesekihilisest lubjakivist, mis sisaldab vahekihtidena aleuriiti. See on tõenäoliselt tekkinud samaaegselt Vasalemma kihistuga, settides väljaspool riffe lainetusele alluvas tsoonis.

Viited
------

1. ↑  Saue kihistik Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 17.08.2019)
2. ↑  Stratigraafia terminoloogia
3. ↑  Eesti stratotüüpsed paljandid
4. ↑  Acta Et Commentationes Universitatis Tartuensis, Ülikool 1994, lk. 101
5. ↑  Facies and stratigraphy of the middle Caradoc mixed siliciclastic-carbonate sediments in Eastern Baltoscandia Leho Ainsaar, Tõnu Meidla, 2000

Välislingid
-----------

* Saue kihistik Eesti geokogude infosüsteemis
**Sputnik V** (Gam-COVID-Vac) on adenoviirusel põhinev kaheosaline vaktsiin SARS-CoV-2 koroonaviiruse vastu. Vaktsiin registreeriti 11. augustil 2020 Venemaa Föderatsiooni tervishoiuministeeriumi poolt (registreerimistunnistuse number LP-006395), tuginedes I / II faasi kliiniliste uuringute tulemustele. Need uurimistulemused avaldati hiljem, 4. septembril 2020 ajakirjas The Lancet. Vaktsiini ohutust on tõestatud ka III faasi uuringute vahetulemustega.

Briti tabloidleht The Sun kirjutab julgeolekuteenistustele viidades, et Venemaa varastas Oxfordi Ülikooli ja AstraZeneca koroonavaktsiini valemi ja kasutas seda oma vaktsiini Sputnik V loomiseks.

2021. aastal teatati, et vastavalt Sputnik V mõlema komponendiga vaktsineeritud 3,8 miljoni venelase andmete analüüsi tulemusele oli selle vaktsiini efektiivsus 97,6%. 

Venemaal on Sputnik V vaktsineerimine elanikele tasuta. Massilist vaktsineerimist Venemaal alustati detsembris 2020.

Viited
------

1. ↑  The Sun: Venemaa varastas AstraZeneca koroonavaktsiini valemi ja tegi sellest Sputniku Delfi.ee 11.10.21
2. ↑  В Москве стартует вакцинация первоочередников от коронавируса Ria.ru, 05.12.2020

Välislingid
-----------

* Koduleht
Walter Schottky (u. 1920)
Walter Schottky mälestuskivi
**Walter Hans Schottky** (23. juuli 1886 Zürich – 4. märts 1976 Saksa FV Pretzfeld) oli Saksa füüsik.

Tema isa oli matemaatik Friedrich Hermann Schottky (1851–1935). Isa määrati 1882 Zürichi ülikooli matemaatikaprofessoriks. Walter sündis Šveitsis ning tal oli vend ja õde. Perekond kolis tagasi Saksamaale 1892, kui isa sai tööd Marburgi ülikoolis.

Schottky lõpetas 1904 Berliinis Stieglitzi gümnaasiumi. Berliini ülikoolist omandas ta 1908 bakalaureusekraadi ja 1912 doktorikraadi füüsika alal. Tema õpetaja oli Max Planck. Schottky doktoriväitekiri kandis pealkirja "Energiast ja jõust relatiivsusteoorias".

Pärast doktoriks saamist töötas ta 1912–14 Jena ülikoolis. 1919–23 oli ta Würzburgi ülikooli õppejõud ja 1923–27 Rostocki ülikooli teoreetilise füüsika professor. 1914–19 ja 1927–58 töötas ta Siemensi laboratooriumides.

Tagantjärele peetakse Schottky saavutustest kõige olulisemaks 1914 leiutatud valemit, millega arvutada sileda metallist tasandi ja sellest teatud kaugusel asuva punktlaengu vahel mõjuvat jõudu. Aastail 1938‒39 esitas ta metalli ja pooljuhi kontaktil ilmneva alaldusnähtuse teooria. 

Schottky pälvis 1936 Londoni Kuningliku Seltsi väljaantava Hughesi medali haavliefekti avastamise eest termoemissioonis, samuti varivõrega elektronlambi (tetroodi) leiutamise eest ja osavõtu eest  superheterodüüni meetodi edasiarendamisel. Haavliefekt tuleneb elektrivoolu olemuslikust mittepidevusest ja avaldub elektronseadistes voolutugevuse juhusliku muutumisena; sellest tingitud mürapinget nimetatakse ka Schottky müraks. 

1964 pälvis ta Werner von Siemensi sõrmuse oma teedrajava töö eest füüsikaliste nähtuste kirjeldamisel, mis on viinud mitmete tehniliste rakenduste, näiteks elektronlampvõimendite ja pooljuhtseadiste väljatöötamiseni.

Tema järgi on nimetatud Saksamaal asuv ja 1986 asutatud Walter Schottky instituut ning 1973 asutatud Walter Schottky auhind.

Viited
------

1. ↑  Schottky, Walter. EE, 8. kd, lk 403
2. ↑  Haavlimüra. ENE, 3. kd, lk 270

Välislingid
-----------

* Shottky foto
* Biograafia inglise keeles
Tepla kõrgustiku asukoht Tšehhimaal (tähistatud punasega)
Vladař
**Teplá kõrgustik** (tšehhi keeles *Tepelská vrchovina*) on Tšehhi loodeosas asuv geomorfoloogiline piirkond, mis on osa Maagimäestikust. Kõrgustiku kõrgeim tipp on Podhorní vrch (847 m). 

Kõrgustik on osa Maagimäestikusse kuuluvast Karlovy Vary kõrgustikust. Seda iseloomustab üldiselt lauge maastik, kus keskmine kõrgus on 627 meetrit. Maastikurajooni pindala on 682 km².

Geograafia
----------

Mäestik jääb Elbe vesikonda. Jõgedest voolavad seal Teplá jõgi ja Ohře.

Põhjas piirneb Tepla kõrgustik Slavkovi metsaga, kirdes Doupovi mäestikuga, idas Rakovníku mägismaaga, lõunas Plasy mägismaaga ja läänes Podčeskoleská mägismaaga.

Tepla kõrgustikule jäävad linnadest Mariánské Lázně, Toužim, Teplá, Bochov, Bezdružice, Žlutice ja Planá.

Geoloogiliselt moodustavad kõrgustiku valdavalt kristalliseerunud kildad, leidub ka andesiiti.

Maastikurajoonid
----------------

Tepla kõrgustikul eristatakse kolme piirkonda. Keskse osa moodustab Toužimi tasandik. Sellel eristatakse Mariánské Lázně kõrgustikku (kõrgeim punkt Podhorní vrch), Mrázovi mägismaad ja Útvina tasandikku (kõrgeim koht Třebouňský vrch, 824,5 m). 

Lõunapoolse osa moodustab Bezdružice kõrgustik, milles eristatakse Michalovy Hory kõrgustikku (kõrgeim koht Milhostovský kopec, 745 m), Hanovi mägismaad, Krasíkovi kõrgustikku (kõrgeim koht Ovčí vrch, 696,7 m), Trhomné kõrgustikku (kõrgeim koht Ovčí hora, 691,3 m) ja Vidžíni kõrgustikku (kõrgeim koht Stěnský vrch, 761,5 m). 

Kirdepoolse osa moodustab Žlutice kõrgustik, milles eristatakse Bochovi kõrgustikku (kõrgeim koht Zámecký vrch, 733,1 m) ja Vladaři kõrgustikku (kõrgeim koht Homolka, 713,4 m).

Viited
------

1. ↑
2. ↑  GREGOROVÁ, M.. Andezit, Poznávání hornin. petrol.sci.muni.cz, 2002.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Teplá kõrgustik** |
**Oleškõ** (ukraina Олешки, vene Алёшки) on linn Ukrainas Hersoni oblastis Hersoni rajoonis. Oleškõ asub Dnepri harujõe Konka vasakkaldal, Hersoni kesklinnast umbes 8 km idas.

Kuni 2020. aastani kuulus see Oleškõ rajooni ja oli rajooni halduskeskus.

Ajalugu
-------

Asulat on esmamainitud 1084. aastal, linnaõigused sai 1854. aastal. Aastatel 1928–2016 oli linna nimi **Tsjurupinsk** (Nõukogude riigi- ja parteitegelase Aleksandr Tsjurupa auks).

24. veebruaril 2022 Venemaa Ukrainasse sissetungi käigus okupeerisid linna Venemaa Föderatsiooni relvajõud.

6. juunil 2023, Kahhovka tammi purunemise järel, tõusis vesi paljude majade katusteni.

Rahvastik
---------

Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Oleškõ elanikest ukrainlasi 78,37%, venelasi 18,41%, valgevenelasi 0,77%, mustlasi 0,54% ja armeenlasi 0,44%.

Viited
------

1. ↑  Алёшки Точка-на-Карте
2. ↑  Leatherby, Lauren; Gamio, Lazaro; Hernandez, Marco; Willis, Haley (6. juuni 2023). "Mapping the Flooding From the Dam Breach in Southern Ukraine". *The New York Times* (Ameerika inglise). ISSN 0362-4331. Vaadatud 8. juunil 2023.
3. ↑  "Ukraine dam: Maps and before and after images reveal scale of disaster". *BBC News* (Briti inglise). 7. juuni 2023. Vaadatud 8. juunil 2023.
4. ↑  Національний склад міст Datatowel.in.ua
**Saue linnaraamatukogu** (kuni 31. märtsini 2022 **Saue Linna Raamatukogu**) on Saue Raamatukogude haruraamatukogu Sauel aadressil Tule põik 1.

Ajalugu
-------

Saue Linna Raamatukogu avati 26. detsembril 1979 aadressil Kütise 5-10 kolmekorruselise elumaja esimesel korrusel neljatoalises korteris kui M. Gorki nim. Tallinna Keskraamatukogu haruraamatukogu. Tallinna Keskraamatukogu haruraamatukogu Sauel suleti 1994. aastal ning see anti üle Saue linnale.

Jaanuaris 2003 koliti raamatukogu Saue Gümnaasiumi endisesse aulasse. 1. juunil 2021 avas Saue Linna Raamatukogu pärast pikka viirusepuhangust ja kolimisest tingitud pausi taas uksed uuel aadressil Tule põik 1.

1. aprillil 2022 jõustunud Saue Raamatukogude põhimäärusega reorganiseeriti Saue valla territooriumil tegutsevate raamatukogude tegevus ümber. Põhimäärus sätestab, et Saue Raamatukogudel on seitse haruraamatukogu (nende hulgas on ka Saue linnaraamatukogu) ja kaks teeninduspunkti.

Viited
------

1. 1 2  Saue Raamatukogud põhimäärus. RT IV, 09.03.2022, 10.
2. ↑  "Tallinna Keskraamatukogu 1907–1995". Koostanud Hans Jürman ja Helgi Peeba. Tallinn 1997. Lk 42
3. 1 2  Ajalugu. Saue linnaraamatukogu. Saue Raamatukogude veebisait.
4. ↑  "Tallinna Keskraamatukogu 1907–1995". Koostanud Hans Jürman ja Helgi Peeba. Tallinn 1997. Lk 58

Kirjandus
---------

* "Tallinna Keskraamatukogu 1907–1995". Koostanud Hans Jürman ja Helgi Peeba. Tallinn 1997
See artikkel See artikkel räägib graafikatehnikast.  Keraamika kaunistamise meetodi kohta vaata artiklit reservaaž (keraamika).  

---

**Reservaaž** (prantsuse *réservage*) on sügavtrükimenetlusel põhinev graafikatehnika. Kui reservaažil kasutatakse kujutise tekitamiseks värvitud suhkrulahust, nimetatakse reservaaži ka **suhkruakvatintaks**.

Kasutatakse akvatintas ja vahel litograafias. Laiemalt hakati reservaaži tehnikat kasutama 19. sajandi teisel poolel.

Protsess
--------

Pilt kantakse trükiplaadile vees kergesti lahustuva värviga, nagu akvarell- või guaššvärv. Seejärel kaetakse plaat happekindla lakiga ja asetatakse vette. Vees eraldub lakk lahustuva joonistuse kohalt ja jääb alles värviga katmata pindadele. Seejärel plaat söövitatakse ning on valmis trükkimiseks.

Pilt võidakse maalida plaadile ka suhkrulahusega või tuši-vedelseebi-suhkruseguga. Muus osas on protsess sama.

Tehnikas on suur osa juhusel, sest värvijoonise pinna söövitumine pole täpselt etteaimatav.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. veebruar 2020. Vaadatud 1. veebruaril 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) ›
Hagudi tänav (2014)
**Hagudi tänav** on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kitseküla asumis. Hagudi tänav algab Pärnu maantee viadukti juurest ja lõpeb Kauba tänaval. Hagudi tänav on lääneloode-idakagu suunaline ning ligikaudu 250 meetri pikkune.

Tänava nimed ja ajalugu
-----------------------

Tänav rajati 1899. aastal seoses Tallinna-Viljandi kitsarööpmelise raudtee ehitamisega ja sai nimeks **Viljandi tänav** (saksa keeles *Felliner-Strasse*, vene keeles *Феллинская улица*). Viljandi raudteel avati liiklus 25. juunil 1900. 

25. septembril 1959 nimetati Viljandi tänav ümber Hagudi tänavaks Viljandi maanteega äravahetamise vältimiseks.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Hagudi tänav** |

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 30-31

| * v
* r
Kitseküla asumi tänavad |
| --- |
| Tänavad | 
Alevi tänav · Asula põik · Asula tänav · Hagudi tänav · Hallivanamehe tänav · Jalgpalli tänav · Juurdeveo tänav · Järvevana tee · Karamelli tänav · Kauba tänav · Keava tänav · Kiisa tänav · Kitseküla tänav · Kohila tänav · Käru tänav · Lelle tänav · Madli tänav · Magdaleena tänav · Marta tänav · Meeta tänav · Paide tänav · Piima tänav · Pärnu maantee · Rapla tänav · Reketi tänav · Saku tänav · A. H. Tammsaare tee · Tondi tänav · Türi tänav · Vaari tänav |
**Residentuur** on õppevorm arstiteaduse valdkonnas, mille lõpetanud omandavad eriarsti kvalifikatsiooni. Residentuuris õppijat nimetatakse residendiks.

### Etümoloogia

Residentuuri mõiste pärineb Ameerika Ühendriikidest ja on tuletatud inglise keelest. Osa residentuuriõppest toimus residentuuri algusajal ja toimub ka tänapäeval haiglates. Vabade õppekohtade puudusel, kuid ka teatud kindla programmiosa läbimiseks on arst sageli sunnitud sõitma teises asulas olevasse haiglasse. Kuivõrd mitmes eraldi asulas elamispinna omamine on kulukas, pakuvad haiglad vahel ööbimisvõimalust haigla ruumides. Teiste sõnadega, arst resideerib (ingl k *resident* – asukas, ajutiselt elamispinnal viibiv inimene) haiglas. Residendi mõistest tuletati mõiste residentuur (ingl k *residency*).

### Residentuuris õppiva arsti nimetamine võõrkeeltes

Inglise keelt kõnelevates riikides võib residentuuris õppivat arsti nimetada mitmeti. Ameerika Ühendriikides on tavalisteks nimetusteks *resident*, *resident physician* või *resident medical officer*. Ühendkuningriigis nimetatakse residentuuris õppivat arsti sageli *house officer*, *senior house officer* või *registrar*. Laialdaselt kasutatakse ka nimetust *post-graduate trainee.* Osades õppeprogrammides omandab arst tavaliselt poole residentuuri õppeprogrammi läbimise järel nimetuse *senior resident (eesti k vanemresident)*. Nimetustes esinev sõna *officer* ei ole residentuuri kui õppevormi kontekstis seotud sõjaväelise hierarhiaga.

### Residentuuri seotus muude arstiteaduslike õppevormidega

Residentuur seisab arstiteaduslike õppevormide seas eraldi. Residentuuri pääsemiseks peab kandidaadil olema arstikraad ehk arstiteaduse kuueaastane põhiõpe peab olema lõpetatud. Paralleelselt on võimalik õppida residentuuris ja doktorantuuris, ehkki see on pingelise ajagraafiku tõttu väga koormav. Sagedaste eksituste tõttu tuleb eraldi rõhutada, et residentuur erineb doktorantuurist, arstiteaduse põhiõppest, internatuurist, kliinilisest ordinatuurist ja kliinilisest praktikast.
**Sherman** on linn USA-s Texase osariigis, Graysoni maakonna halduskeskus. Sherman asub Texase põhjaosas Oklahoma piiri lähedal Texoma piirkonnas Dallasest umbes 110 km kaugusel põhjas. Sherman piirneb lõunas umbes 3000 elanikuga Howe'i linnaga ja põhjas umbes 25 000 elanikuga Denisoni linnaga.

Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse järgi 43 645. 2010. aastal oli elanikke 38 521.

Sherman 1891. aastal
Linn asutati 1846. aastal ning kogu oma ajaloo vältel on see olnud Graysoni maakonna halduskeskus. Sherman on saanud nime Texase revolutsiooni kangelase, kindral Sidney Shermani (1805–1873) järgi.

15. mail 1896 tabas Shermani viienda kategooria tornaado, mis nõudis vähemalt 73 inimelu.

Shermanis asub presbüterlik erakolledž Austin College.

Shermanis tegutseb Graysoni maakonda ja Red Riveri piirkonna kultuuri ja ajalugu tutvustav Sherman Museum.

Viited
------

1. ↑  2016 U.S. Gazetteer Files
2. ↑  2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.
3. ↑   (vaadatud 10.6.2021)

Välislingid
-----------

*