recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Danijar Üsönov** (Данияр Үсөнов; sündinud 9. märtsil 1960) on Kõrgõzstani poliitik ja pankur, aastatel 2009–2010 peaminister.

Üsönov on töötanud mäeinsenerina ja Tšüj oblasti valitsuses ning olnud ettevõtja panganduse ja ehituse valdkonnas. Ta on olnud Ineksimbanki nõukogu esimees.

Aastatel 1995–2000 oli ta parlamendi teise koosseisu liige ja sai parlamendi aseesimeheks. 2000. aasta valimistel ta vastuolude tõttu president Askar Akajeviga ei osalenud.

2006. aastal nimetas Bakijev Üsönovi esimeseks asepeaministriks majandusasjade alal. Parlament teda esialgu ametisse ei kinnitanud. Üsönov olevat olnud sügavas vastuolus peaminister Feliks Kuloviga.

Aastatel 2007–2008 oli Üsönov Biškeki linnapea, 2009. jaanuarist oktoobrini oli Üsönov president Kurmanbek Bakijevi administratsiooni ülem ning 2009. aasta oktoobrist 2010. aasta aprillini peaminister.

Üsönovit on peetud Kõrgõzstani üheks rikkamaks inimeseks.

Välislingid
-----------

* Усенов, Данияр Lentapedias
**Dharmakāya** ehk **seadmuse ihu**, ka ’seadmusekogu’ (sanskriti keeles *dharmakāya*; tiibeti keeles *chos kyi sku*; hiina keeles 法⾝ *fashen*; jaapani keeles *hōshin*) on hilis-mahajaanas ja vadžrajaanas üks buda kolmest ihust (sanskriti keeles *trikāya*) koos õndsuseihu (*sambhogakāya*) ja maise ihuga (*nirmāṇakāya*). Seadmuse ihus avaldub budistlik õpetus ehk kultuur.

*Dharmakāya* esialgne tähendus *Aṣṭasāhasrikā-prajñāpāramitā-sūtra*’s oli ’seadmuse tekstide kogu’. Seadmuse ihu vastandus elava Buddha sõnana Buddha säilmetele (sanskriti keeles *buddhaśarīra* ‘buddha keha’) ja nende kultusele ning samuti seadmusekehale (*dharmaśarīra*), mille all mõisteti stuupadesse säilmete asemel paigutatud pühakirjatekste. 

Seadmuse ihu on ülejäänud kahe ihu suhtes primaarne. Sellest luuakse õndsuseihusids ja maiseid ihusid vastavalt olendite mõistmisvõime ja arusaamise tasemele.

Theravaada
----------

Paali kaanonis on mõiste *dhammakāya* (*dharmakāya*) kujundlik, viidates Buddha õpetusele tervikuna.

Tai budismi dhammakaya liikumises on *dhammakāya* tunnetatav kui omaenda budasus ehk nirvaana.

Viited
------

1. ↑  Dutt, Nalinaksha (1929), "The Doctrine of Kaya in Hinayana and Mahayana", The Indian Historical Quarterly, 5 (3)
2. ↑  Mackenzie, Rory (2007), New Buddhist Movements in Thailand: Towards an understanding of Wat Phra Dhammakaya and Santi Asoke, Routledge, ISBN 978-0-203-96646-4
3. ↑  Scott, Rachelle M. (2009), Nirvana for Sale? Buddhism, Wealth, and the Dhammakāya Temple in Contemporary Thailand, State University of New York Press, ISBN 978-1-4416-2410-9

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Ida mõtteloo leksikoni" materjale.*
Hans Loch (1951)
Hans Lochi portree 1978. aasta Saksa DV postmargil
**Hans Loch** (2. november 1898 Köln – 13. juuli 1960 Ida-Berliin) oli saksa jurist ja Saksa DV riigitegelane.

Hans Loch lõpetas 1916. aastal gümnaasiumi ja võttis aastatel 1917–1918 osa Esimesest maailmasõjast. Pärast sõja lõppu alustas ta 1918. aastal õigusteaduse õpinguid esmalt Bonni ja seejärel Kölni Ülikoolis, mille ta lõpetas 1923. aastal. 1926. aastal kolis Loch Berliini, kus tegutses juriidilise konsultandi ja maksunõustajana. Pärast natsionaalsotsialistide võimuletulekut asus ta 1936. aastal elama Hollandisse, kuid pöördus 1938. aastal Saksamaale tagasi. 1939. aastal mobiliseeriti ta Wehrmachti ja kuni 1945. aastani osales ta sõdurina Teises maailmasõjas.

1945. aastal oli Hans Loch üks Saksamaa Liberaaldemokraatliku Partei asutajaid Tüüringis. 1946. aasta oktoobris valiti ta Gotha linnapeaks. 4. juunil 1948 valiti ta Tüüringi justiitsministriks. Alates 3. augustist 1948 oli ta Saksamaa Liberaaldemokraatliku Partei Tüüringi allorganisatsiooni aseesimees, 1. veebruaril 1949 sai ta allorganisatsiooni esimeheks. Alates 1948. aastast oli ta Saksa Majanduskomisjoni (Saksa DV valitsuse eelkäija) liige. 1949. aastal sai Loch Ajutise Rahvakoja ja 1950. aastal Rahvakoja liikmeks. 12. oktoobrist 1950 kuni 27. novembrini 1955 oli Hans Loch Saksa DV rahandusminister. Alates 1950. aastast kuni oma surmani oli ta üks kuuest Saksa DV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitjast.

Alates 11. detsembrist 1952 kuni oma surmani 1960. aastal oli Hans Loch Saksamaa Liberaaldemokraatliku Partei esimees.

Viited
------

1. ↑  Hans Loch (1898–1960), Finanzminister der DDR Portal Rheinische Geschichte
2. ↑  Loch, Hans Deutsche Biographie
3. ↑  German Democratic Republic. Ministries, political parties, etc. rulers.org
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib vanema põlve literaadist; meediaärimehe kohta vaata artiklit Hans H. Luik; keemiku kohta vaata artiklit Hans Luik (keemik)* |

---

**Hans Luik** (26. märts 1927 Tartu – 13. august 2017) oli eesti tõlkija, näitekirjanik ja kriitik. 

Sündis haritlasperekonnas, lõpetas 1947. aastal Tartu 1. Keskkooli. Õppis 1948–1952 Lunatšarski-nimelises Riiklikus Teatrikunstiinstituudis, mille lõpetas teatrikriitika alal. 

Ta tegutses vabakutselise literaadina Tallinnas, avaldas ajakirjanduses teatri- ja kirjandusarvustusi. Tema sulest ilmusid publitsistlikud raamatud "Inimene võidab surma" (1967) ja "Kõik noored orbiidile" (1967) – esimene arstiteaduse saavutustest ja tulevikuperspektiividest, teine pedagoogika päevaprobleemidest. Ka ilmus tema sulest 1989. aastal Eesti Kirjanike Liidu kooperatiivi Kupar trükitud romaan "Keelatud vili", mis käsitleb bioloogia valdkonda kuuluvat omamoodi dilemmat - kas bioloogiline avastus, mis võimaldab saavutada suuremaid tulemusi, on olulisem inimese ja looduse püsima jäämisest. 

Eesti Raadio on ette kandnud tema kuuldemänge ja raadionovelle. 

Temalt ilmus romaan "Kosmodroomidest kaugel" (1969), Oktoobrirevolutsiooni ja Leninit kujutav näidend „Homsed tähed" (1971, lavastatud Ugalas 1970, Prahas 1972), 1973. on sellest lavastatud nõukogude telefilm ja lühiproosat ajakirjanduses. 1969 lavastati Tallinna Draamateatris Luige kaksiknäidend "Kaks kuulsat kurjategijat". Luige dramatiseeringus lavastati Oskar Lutsu "Kevade" (Vanemuises 1953). 

Ta tõlkis eesti keelde rohkesti vene kirjandust, sealhulgas Maksim Gorki, Nikolai Gogoli, Ivan Turgenevi, Anton Tšehhovi, Leonid Leonovi ja Nikolai Pogodini näidendeid, Dmitri Mamin-Sibirjaki, Konstantin Fedini ja Daniil Granini romaane, inglise keelest O. Henry, Ray Bradbury, Cyril Northcote Parkinsoni, Vladimir Nabokovi ja teiste teoseid.

Isiklikku
---------

Ajakirjanik ja meediaärimees Hans H. Luik on tema poeg.
Pärnu maakonna valdade piirid enne ja pärast 1939. aasta vallareformi
**Audru vald** oli vald Pärnu maakonnas aastail 1939–1950.

Vald moodustati senise Audru valla maa-alast, välja arvatud Audru metskonna Tõstamaa metsandiku kvartaalide nr. 92–95, 98–102 ja 109–112, Peraküla metsavahikoha ning Kurgo ja Koti talude maa-alad; senise Võlla valla maa-alast; senise Koonga valla Kodasma küla ning Ellamaa ja Rintali asunduste maa-aladest.

1945 augustis moodustati Audru vallas Aruvälja külanõukogu keskusega Põhara külas, Audru külanõukogu keskusega Audru külas ja Kihlepa külanõukogu keskusega Kihlepa külas. 1950. aastal Audru vald likvideeriti ja selle alad arvati Pärnu rajooni koosseisu.

Vaata ka
--------

* Audru mõis

Viited
------

1. ↑  Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsus nr. 88. Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938
2. ↑  Eesti NSV Teataja, 1945, 32, 501
3. ↑  Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114

Kirjandus
---------

* "Audrus tulevad uued vallavolikogu valimised" Päevaleht, 10. jaanuar 1940, nr. 8, lk. 7.

Välislingid
-----------

* Olaf Esna, "Veel kord Audru lahingust ajaloolise selguse mõttes", Pärnu Postimees, 16. aprill 2009
**Pio Monte della Misericordia** on kirik Napoli ajaloolises keskuses Lõuna-Itaalias. Kirik on tuntud seal asuvate kuulsate kunstiteoste poolest, mille hulgas on ka Caravaggio "Taevaõnnistuse seitse tegu".

Heategeva vennaskonna (*Pio Monte della Misericordia* 'halastuse vaane mägi') asutas 1602. aastal rühm noori aadlikke ning esialgu käis see koos Napoli katedraali juurde viiva trepi juures asuvas Gian Giacomo di Conforto projekteeritud väikeses kirikus. 1658.–1678. aastani kirikut laiendati ning arhitekt Francesco Antonio Picchiatti ühendas sellega läheduses asuvad hooned ja rajatised, mille tulemusel moodustus paleest ja renoveeritud kirikust koosnev hoonetekompleks.

Kiriku peaaltaril asub Caravaggio "Taevaõnnistuse seitse tegu". Seal on veel ka Luca Giordano, Carlo Sellitto, Fabrizio Santafede, Battistello Caracciolo ja teiste kunstiteosed.

Caravaggio "Taevaõnnistuse seitse tegu", 1607

Kirjandus
---------

* Leonetti Rodinò, M. G. (1991). Il Pio Monte della Misericordia la storia la chiesa la quadreria. Naples.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Pio Monte della Misericordia** |

* Koduleht
**Provo** on Ameerika Ühendriikides Utah' osariigis asuv linn, mis on ühtlasi Utah' maakonna halduskeskus. Provo on osariigi suuruselt kolmas linn. See asub osariigi pealinnast Salt Lake Cityst umbes 80 kilomeetrit lõunas.

Provo asutati 1849. aastal mormoonidest asunike poolt. Linna algne nimi oli **Fort Utah**, 1850. aastal sai linna nimeks Provo. 88% linna elanikest kuulub Viimsepäevapühakute kirikusse.

Provos asub Brigham Youngi ülikool, mis on USA suurim religioosne ülikool. Ülikool kuulub Viimsepäeva Pühakute kirikule ja seda rahastatakse vastavalt mormoonide kirikukümnisest, ning selle õpilased on praktiliselt eranditult (99%) mormoonid.

Linn on olnud pikka aega tuntud riigi ühe kõige konservatiivsema linnana, 2006. aasta uuringu järgi oli see USA kõige konservatiivsem üle 100 000 elanikuga linn.

Provos asub talispordikeskus, mis toob talvekuudel linna hulga turiste.

Viited
------

1. ↑  Explore Census Data – Provo city, Utah, vaadatud 14.12.2021.
2. ↑  2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.

Välislingid
-----------

 Provo – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Dhaulagiri** (inglise; hindi धौलागिरी (*Dhaulāgirī*)) on mägi Aasias Himaalajas. Dhaulagiri on läänepoolseim üle 8000 meetri kõrgune mägi Nepalis ja maailma kõrguselt 7. mägi kõrgusega 8167 meetrit.

Alpinism
--------

Esimesed 5 ekspeditsiooni 1953–1958 püüdsid tippu jõuda põhjast. Hiljem selgus, et kirde poolt on mäge vallutada hõlpsam ja kõik esimesed vallutused toimusidki kirde poolt.

Esimesena tõusis mäe tippu 13. mail 1960 Šveitsi-Austria ekspeditsioon, kuhu kuulusid Kurt Diemberger, Peter Diener, Ernst Forrer, Albin Schelbert, Nyima Dorji ja Nawang Dorji.

Teine tõus mäe tippu toimus alles 1970. aastal, kolmas 1973. aastal (USA mägironijad) ja neljas 1976. aastal (Itaalia mägironijad).

Mägi on tuntud sagedaste surmajuhtumite poolest. Aastal 1969 hukkus seitse ameeriklast ja 1975. aastal kuus jaapanlast.

Alles 1978. aasta kevadel vallutati tipp esimest korda mitte kirdest, vaid mõnest muust ilmakaarest (edelast). Sealjuures sai üks liige surma. Samal sügisel vallutas Jaapani ekspeditsioon mäe kagu poolt, kusjuures neli liiget sai surma.

### Baltimaade alpinistide tipputõusud

* 1990 – Dainius Makauskas, Leedu
* 1993 – Teodors Ķirsis, Ilgvars Pauls, Imants Zauls, Läti

Viited
------

1. ↑  Lietuvių įkopimai į aštuoniatūkstantininkus. kalnai.lt
2. ↑  Solis virs astotā kilometra. sporto.lv

Välislingid
-----------

 Dhaulagiri – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Rosa Glikman** (neiuna **Rosa Gutmann**; 3. detsember 1896 Põltsamaa – 20. veebruar 1994 Tallinn) oli Eesti arst.

Ta lõpetas aastal 1916 Tallinnas L. N. Beljajeva Tütarlaste Gümnaasiumi. Aastatel 1917–1918 ja 1920–1924 õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, ta lõpetas selle arsti astmega.

Pärast ülikooli lõpetamist sai ta ajutise praktiseerimisloa Nõmmele (kuna ta abikaasa oli Läti kodanik, viis see ka tema läti kodakondsusesse; Eesti kodakondsuse sai ta aastal 1927). Pärast Eesti kodakondsuse saamist oli ta erapraksisega laste- ja sisearst Nõmmel ja ühtlasi Tallinna Ühise Haigekassa arst. Aastatel 1940–1941 oli ta Nõmme Lastepolikliiniku arst ja tunnistati 11. juunil 1940 13-aastase staažiga sise- ja lastehaiguste eriarstiks Arstide Koja komisjoni poolt.

Juulis 1941 põgenes ta (koos abikaasa ja pojaga) Saksa vägede eest Nõukogude Liidu tagalasse, Usbeki NSV-sse Andižani, kus ta töötas lastearstina. 13. juunil 1944 kutsuti ta Moskvasse, Eesti NSV Tervishoiu Rahvakomissariaadi käsutusse, nõukogude tervishoiusüsteemi taastamiseks. Eestisse tuli ta tagasi oktoobris 1944 ja ta asus tööle Eesti NSV Siseministeeriumi Polikliiniku arstina. Sellel kohal töötas ta aastani 1950, mil ta läks üle Tallinna I Lastehaigla vanemordinaatori ametikohale ja töötas sellel ametikohal kuni pensionile siirdumiseni aastal 1966.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli arst Abram Glikman, nende poeg on vandeadvokaat Aleksander Glikman; samuti on advokaat ka nende pojapoeg Leon Glikman.

Kirjandus
---------

* Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk 163–164

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Haud Tallinna uuel juudi kalmistul
James McNeill Whistleri "Seade pruunis ja mustas: Rosa Corderi portree", 1876-1878, Fricki kollektsioon
**Rosa Frances Corder** (18. mai 1853 – 28. november 1893) oli Victoria ajastu kunstnik ja modell. Ta oli Charles Augustus Howelli armuke, kes olevat teda veennud looma Dante Gabriel Rossetti joonistuste võltsinguid.

Karjäär
-------

Frederick Archer (1857–1886) Rosa Corderi värvitud gravüüril 1893. aastast
Corder oli Londoni kaupmehe Micah Corderi ja Charlotte Hilli tütar. Ta õppis portreemaalijaks Felix Moschelese ja Frederick Sandysi käe all ning osales näitustel Kuninglikus Kunstiakadeemias ja Grosvenori galeriis.

Tal oli stuudio Southampton Rowis ja teine Newmarketis, kus ta maalis võidusõiduhobuseid. Ta maalis nii loomi kui ka džokide portreesid, sealhulgas Frederick Archeri portree.

Suhe Howelliga
--------------

Corderist sai Charles Augustus Howelli armuke 1873. aastal. Väidetavalt veenis Howell teda looma Dante Gabriel Rossetti stiilis joonistusi, mille Howell võiks originaalidena edasi müüa. Väidetavalt on Corder võltsinud ka Fuselise teoseid.

Aastal 1883 sünnitas Corder Howellile tütre, kes ristiti Beatrice Ellen Howelliks.

Viited
------

1. ↑  John Bryson (ed), *Dante Gabriel Rossetti and Jane Morris: their correspondence*, Clarendon Press, 1976, p.92.
2. ↑  C.L. Cline, *The Owl and the Rossettis*, 1978, pp.21-2
3. ↑  Christopher Wood, *Dictionary of Victorian Painters*, 1978
4. ↑  Ellen Terry, *The Story of my Life*, BiblioBazaar, LLC, 2008, p.290.
5. ↑  Rosa Corder (1853-1893), Portrait painter National Portrait Gallery
6. ↑  Helen Rossetti Angeli, *Pre-Raphaelite twilight, the story of Charles Augustus Howell*, Richards Press, 1954, pp.19, 230ff
7. ↑  M. C. Rintoul, *Dictionary of real people and places in fiction*, Taylor & Francis, 1993, p.521.
8. ↑  "The Story of St George - St George Slaying the Dragon". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. jaanuar 2021. Vaadatud 11. mail 2021.
9. ↑  The Correspondence of James McNeill Whister
**Fredericia vald** on vald Taanis Lõuna-Taani piirkonnas Jüüti poolsaare idarannikul.

Vald kuulub Lõuna-Taani piirkonda, selle pindala on 134,46 km² ja seal elab veidi üle 50 tuhande inimese (2015. aasta seisuga). Omavalitsuse olulisim linn ja selle vallavolikogu kogunemiskoht on Fredericia.

Fredericia valla naabervallad on Vejle vald põhjas, Koldingi vald läänes ja Middelfarti vald idas. Olgugi et neist viimast eraldavad Fredericia vallast Jüütimaad Fyni saarest eraldava Väike-Beldi veed, asuvad kaks valda väga lähestikku ja sageli on nendevaheline kaugus vähem kui 1,5 km. Kattegati jätkuks olev *Snævringen* algab Fredericia ja Middelfarti linna lähedalt.

Fredericia omavalitsus loodi 1970. aastal haldusreformi käigus. Taani 2007. aasta haldusreformiga Fredericia valda ühegi teise omavalitsusega ei liidetud. Enne 2007. aastat ümbritsesid Fredericia valda Børkopi vald põhjas, Koldingi vald läänes ja Middelfarti vald idas ning vald oli osa Vejle maakonnast.

Valda juhib sotsiaaldemokraat Jacob Bjerregaard.

Omavalitsuse rahvaarv
---------------------

1. jaanuari seisuga:

* 1980 – 45 820
* 1985 – 45 879
* 1990 – 46 072
* 1995 – 47 037
* 1999 – 47 947
* 2000 – 48 066
* 2003 – 48 533
* 2004 – 48 857
* 2005 – 49 147
* 2006 – 49 252

Fredericia linn
---------------

 *Pikemalt artiklis Fredericia*
Vana kohtumaja Fredericia linnas
Fredericia linna rajas aastal 1650 Taani kuningas Frederik III, kelle järgi see ka nime sai. Fredericia valiti oma keskse asukoha ja suure sadama tõttu peaaegu ka Taani uueks pealinnaks, kuid vajaminevate valitsushoonete ja kuningliku perekonna palee ehitamise kulud kasvasid liiga suureks ning seetõttu plaanist loobuti ja riigi pealinnaks jäi Kopenhaagen.

Linn on üks Taani suuremaid transpordikeskusi. Seal asub ka sõjaväe signaalrügement (*Telegrafregimentet*), mille kasutuses on kaks kasarmut: *Ryes Kaserne* ja *Bülows Kaserne*.

Sõpruslinnad
------------

* Norra Kristiansund, Norra
* Rootsi Härnösand, Rootsi
* Soome Kokkola, Soome
* Saksamaa Herford, Saksamaa

Viited
------

1. ↑  Folketal den 1. i kvartalet efter civilstand, alder, tid, område och køn

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Fredericia vald** |

* Ametlik koduleht
**Eesti ürglooduse raamat** on 17-köiteline kogumik, kus on antud üleriigiline ülevaade eluta looduse tähelepanuväärsetest objektidest.

Selle koostamise idee tekkis 1970. aastate lõpul looduskaitsja Herbert Viidingul. Tema koostatud kava arutati Teaduste Akadeemia Looduskaitse Komisjonis ja Teaduste Akadeemia Keemia-, Geoloogia ja Bioloogiateaduste Osakonnas ning selle kiitis heaks Teaduste Akadeemia presiidium. Kava teostamise otsustas 17. mail 1982 Eesti NSV MN Presiidiumi Keskkonnakaitse ja Loodusvarade Ratsionaalse Kasutamise Komisjon. 

Eesti ürglooduse raamatu koostamise metoodika töötas välja Herbert Viiding.

Raamatu esimesed köited (Ida- ja Lääne-Virumaa) ilmusid pärast Herbert Viidingu surma 1990. aastal. Tööd korraldas edasi Ülo Heinsalu; pärast tema surma tegeles sellega Enn Pirrus, kelle kõrval andis suure panuse Hella Kink. 

Eesti ürglooduse raamat koosneb 17 köitest – üks iga maakonna kohta ning lisaks Tallinn ja militaaralad. Selle üldmaht on umbes 6500 lehekülge. Registreeritud on 2528 loodusobjekti, sealhulgas 227 aluspõhja paljandit ja koobast, 269 pinnavormi, 222 allikat, 76 järve, 73 sood, 1600 rändrahnu ja kivikülvi. Töö raamatuga jätkub.

Osaliselt on see raamat välja antud Tartu Ülikooli Geoloogia Instituudi sarjas "Loodusmälestised".

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti Ürglooduse Raamatu objektid ekraanil

Välislingid
-----------

* "Eesti ürglooduse raamat" veebikeskkonnas
**Rannamõisa jõgi** on Matsalu lahte suubuv jõgi Läänemaal Lääne-Nigula vallas Ehmja, Enivere, Keskvere, Kuluse, Kurevere, Liivaküla, Martna, Rannajõe, Suure-Lähtru ja Väike-Lähtru, Allikmaa, Kedre, Kirimäe ja Turvalepa külas. Jõe suudmeala Rannajõe külas kuulub Matsalu rahvusparki. Rannamõisa jõe suudmest umbes 2,4 km edelasse jääb Kasari jõe suue, samas Rõude jõe, Kasari jõe põhjapoolse suudmeharu suue jääb vaid umbes 300 m lõunasse.

Rannamõisa jõe pikkus on 26,1 km ja valgla pindala 198,2 km².

Jõgi on avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m. Jõe vett kasutavad majanduslikult (vee erikasutusluba) ettevõtted Taebla Kodu AS, Fazenda OÜ ja Matsalu Veevärk AS.

Rannamõisa jõe keskkonnaregistri kood on VEE1106100.

Rannamõisa jõe lisajõed
-----------------------

*Sulgudes lisajõe järk - suubumine vasakult (v) või paremalt (p) – lisajõe suudme kaugus peajõe suudmest.*

* Ave-Martna peakraav (I - v - ),
* Lähtru kraav (I - v - 19,2 km),
* Kaansemäe kraav (I - p - 12,3 km),
* Tabra oja (I - p - 8,1 km),
* Rägina jõgi (I - v - 5,9 km),
	+ Pahasoo peakraav (II - v - 3,4 km),
		- Lõpe oja (III - p - 1 km),
* Raana jõgi (I - v - 2,3 km).

Viited
------

1. 1 2  Rannamõisa jõgi. Keskkonnaregister, vaadatud 24.04.2022.
**Ioonsed ained** on ained, mille kristallvõre osakesed on valdavalt seotud ioonilise sidemega.

Tüüpilised omadused
-------------------

### Füüsikalised omadused

* Kristallid on kõvad, seejuures haprad (suhteliselt kerge purustada).
* Sulamistemperatuur on üsna kõrge (... > 800 °C).
* Tavatingimustes elektrit ei juhi, kuid näiteks sulatatud NaCl teeb seda siiski (on hea elektrijuht).

### Selgitusi

Ioonsed ained on haprad, sest neil puudub plastilisus. Ioonidevahelised tõmbejõud hoiavad kristalli tugevasti koos ainult sel juhul, kui iga iooni vahetus läheduses asuvad vastaslaenguga ioonid. Kui aga näiteks löögi mõjul satuvad kristallis lähestikku samalaengulised ioonid, võib kristall nendevaheliste tõukejõudude tõttu kergesti puruneda.

Mida tugevam on iooniline side (st mida tugevamad on vastaslaenguliste ioonide vahelised tõmbejõud), seda kõrgem on vastava ioonse aine sulamistemperatuur.

Ioonvõres on iga ioon vastastiktoimes terve hulga vastaslaenguliste ioonidega. Seetõttu tuleb ioonilise sideme lõhkumiseks kulutada palju energiat ja ioone hoitakse kristallivõres tugevasti kinni.
**Rannakaitsepatarei nr 317** oli Saaremaa põhjarannikule Ninase poolsaarel Ninase küla lähedal rajatud rannakaitsepatarei, mis kuulus Punalipulise Balti laevastiku Tallinna mereväebaasi Läänemere rannikukaitsesüsteemi.

Patareipositsioon
-----------------

Rannakaitsepatarei nr 317 (*317-ая отдельная береговая артиллерийская батарея БОБР КБФ*) paiknes Saaremaa põhjarannikul Tagaranna poolsaarel. Patarei ehitamiseks eraldati 120 ha suurune maa-ala Ninase küla piirkonnas, kus likvideeriti 6 talu ja asustati ümber 7 perekonda. Patarei ehitustööd algasid 1940. aasta juulis. Kahurid paiknesid üksteisest 200–300 meetri kaugusel. 2. ja 3. kahurialuse vahele oli rajatud kahekorruseline maa-alune diiseljõujaam. Patareipositsiooni ehitusel jäi sõja alguseks lõpetamata mürskude mehaanilise söötmise süsteem, insenerivõrgud, kaugusmõõtja torn ja gaasivarjend.

Rannakaitsepatarei nr 317
-------------------------

Ninase rannakaitsepatarei nr 317 koosnes neljast ühetorulistes soomustornides MO-1-180 paiknevast 180-millimeetrisest suurtükist (IV-180). Patarei suurtükkide laskekaugus oli 45 km (200 kaabeltaud), laskekiirus 5 lasku minutis. 

Sümbolite (4хI-180/57) tähendus kahuripatarei nimes:

* 4хI – kahurite arv patareis. Kokku oli rannakaitsepatareis nr 317 («батарея Ниназе») 4 suurtükki, neljas MO-1-180 suurtükitornis
* ../180 – kahurite kaliiber tollides/millimeetrites
* 57 – suurtükitoru pikkus kaliibrites

Suurtükkide laskekaugus oli 45 km (200 kaabeltaud).

Patarei isikkoosseis oli Punaarmee isikkoosseisu normi 014/812 kohaselt 266 (12 ohvitseri, 49 allohvitseri, 205 punalaevastiklast), 014/106-Б kohaselt 306 sõjaväelast. Suurtükipatarei komandör oli vanemleitnant/kapten (*Османов, Джофер Османович*).

14. septembrist kuni 21. oktoobrini toimusid lahingud Eesti saartel. 14. septembri varahommikul tegid Saksa väed dessantoperatsiooni Muhu saarele. 16. septembril olid Saksa väed Orissaares ja 20. septembril 1941 piirati patarei saksa üksuste poolt ümber, osal meeskonnast õnnestus välja murda, kaks suurtükialust lasti õhku, kaks jäi terveks.

Vaata ka
--------

* Peeter Suure merekindluse rannapatarei nr 46
* Balti laevastik, Balti laevastik Teises maailmasõjas, Sõjategevus Eestis 1941. aastal

Viited
------

1. ↑  Saare maakonna militaarobjektide ekspertiis. Koostaja: Endel Püüa. 2006. a. SÄÄRE NINASE RANNAKAITSEPATAREI NR. 317
2. ↑  Jaak Sammet, Saaremaa Muuseumi kaheaastaraamat 1997-1998. Muhu vallutamisest 1941. aasta septembris

Välislingid
-----------

* Saare maakonna militaarobjektide ekspertiis. Koostaja: Endel Püüa. 2006. a. Sääre Ninase rannakaitsepatarei nt. 317
* Ninase 180 mm rannapatarei suurtükiblokk nr 1, „Eesti sõjaajaloolise arhitektuuripärandi kaardistamine ja kasutusvõimaluste analüüs. 19. ja 20. sajand"
* Ninase 180 mm patarei, Kultuurimälestiste register
* Tõnu Veldre, Muinsuskaitse peatas patarei lammutamise, Saarte Hääl, 26. veebruar 2015
**RSA** (Rivest-Shamir-Adleman) on avaliku võtmesüsteemiga krüpteerimise algoritm andmeedastuses.

Aastal 1977, natuke aega pärast seda, kui oli esitatud avaliku võtmesüsteemi idee, koostasid kolm matemaatikut Ron Rivest, Adi Shamir ja Len Adleman näite sellest, kuidas sellist meetodit saaks kasutada. Nende auks nimetati meetod RSA skeemiks. See süsteem kasutab salajast ja avalikku võtit. RSA oli kõige populaarsem meetod avaliku võtme krüpteerimiseks ja digitaalseks allkirjastamiseks, Eesti kasutab nüüd elliptilist krüptograafiat.

Võtmete loomine
---------------

1. Alustuseks valitakse kaks erinevat algarvu *p* ja *q*.
2. Algarvud korrutatakse omavahel; *n* = *pq*.
3. Arvutatakse φ(*n*) = φ(*pq*) = φ(*p*)φ(*q*) = (*p* − 1)(*q* − 1).
4. Valitakse eksponent *e* nii, et *SÜT*(*e*, φ(*n*)) = 1. Teisisõnu peavad *e* ja φ(*n*) olema kaasalgarvud.
5. Arvutatakse *e* pöördarv moodulis φ(*n*); *d* ≡ *e*−1 (mod φ(*n*)). Selleks saab kasutata laiendatud Eukleidese algoritmi.

Täisarvupaar (*e*, *n*) on avalik võti ja (*d*, *n*) privaatne võti.

Krüptimine ja dekrüptimine
--------------------------

Sõnumi M saab krüptida valemiga

{\displaystyle C\equiv M^{e}{\pmod {n}}} ehk {\displaystyle M^{e}=qn+C}, kus {\displaystyle 0<=C<n}.
Dekrüptimine toimub vastupidi:

{\displaystyle M\equiv C^{d}{\pmod {n}}}.

Vaata ka
--------

* Avaliku võtme krüptograafia

Välislingid
-----------

* Heikki Vallaste "RSA (Rivest-Shamir-Adleman)" e-Teatmik: IT ja sidetehnika seletav sõnaraamat
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib külast Harku vallast; "Rannamõisa" on ka Martna valla Rannajõe küla endine nimi* |

---

**Rannamõisa** on küla Harku vallas Harju maakonnas. 

Piirkonna varasem saksakeelne nimi oli Rannamõisa mõisa järgi *Strandhof*.

Külas asus kohvik Merepiiga ja Tallinna–Rannamõisa–Kloogaranna tee ääres Riikliku Autoinspektsiooni paviljon.

Külas asuvad Rannamõisa kivikalmed.

Rannamõisa kirikuaed

Vaata ka
--------

* Rannamõisa kirik
* Rannamõisa kogudus
* Rannamõisa maastikukaitseala
* Rannamõisa pank
* Harku–Rannamõisa tee
* Liikva–Rannamõisa tee

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Harku valla vapp
Harku valla asulad

**Alevikud:** Harku | Tabasalu  

**Külad:** Adra | Harkujärve | Humala | Ilmandu | Kumna | Kütke | Laabi | Liikva | Meriküla | Muraste | Naage | Rannamõisa | Suurupi | Sõrve | Tiskre | Tutermaa | Türisalu | Vahi | Vaila | Viti | Vääna | Vääna-Jõesuu
**Lõo kihid** (inglise *Lõo Beds*) on siluri ajastu Kaugatuma lademe Kaugatuma kihistu ülemised kihid. Neid hakkas esimesena eristama Enar Klaamann aastal 1970.

Kihid on nime saanud Lõu lahelt. Kihtide stratotüüp on Lõo pank. Lõo kihtide neostratotüüp on Ohesaare G1 puurauk, kus kihid esinevad 1.80..29.85 meetril.

Lõo kihid koosnevad ligi 30 meetri paksusest domeriidi ja mergli lasundist, milles esineb õhukeste vahekihtidena ka lubjakivi. Kihid sisaldavad kohati aleuriitset materjali. Kihid koosnevad kahest tsüklist, millest alumisel on analoogselt Äigu kihtidele ülemises osas paksem krinoidlubjakivi lasund, ülemisel tsüklil see aga puudub.

Viited
------

1. ↑  Lõo kihid Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 16.09.2020)
2. ↑  "Stratigraafia terminoloogia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. aprill 2022. Vaadatud 17. septembril 2020.
3. ↑  Kaugatuma Stage H. Heinsalu & V. Viira: Raukas, A. Teedumäe, A. (eds). 1997. Geology and Mineral Resources of Estonia. Estonian Academy Publishers, Tallinn. ISBN 9985-50-185-3.

Välislingid
-----------

* Lõo kihid Eesti geokogude infosüsteemis
**Lõimetsa** (18. sajandi kaartidel *Löimetz*) oli küla Pilistvere kihelkonnas. Tänapäeval asuvad küla maad Tallinna–Tartu maantee ääres Järva vallas Käsukonna ja Imavere vahel ja on Jalametsa küla koosseisus.

Lõimetsa külast läks tee Tallinna–Tartu maantee lääneküljelt Tammeküla kaudu Laimetsa mõisa ja Tallinna–Tartu maantee idaküljelt Jalametsa mõisa ja Jalametsa külasse. 18.sajandi kaardi järgi oli Lõimetsa külas kõrts.

Geograafilised koordinaadid on 58° 47′ 0″ N, 25° 45′ 30″ E. 

Lõimetsa külast lõunas Tallinna–Tartu maantee idaküljel paiknes Kiksvere (mõnel uuel kaardil ka Kikevere, mitte segamini ajada Kiigeverega). 1892. aastal ehitas Kikevere õigeusu kogudus Kikevere Jumalaema Uinumise kiriku, mille puidust hoone põletati maha juulis 1941.

Ajalugu
-------

Aprillist 1931 arvati kaks Pilistvere kihelkonna keskel asunud Põltsamaa kihelkonna Adavere valla lahus maatükki (Lõimetsa küla, Suurküla ja Ojaküla) Imavere valla koosseisu.

Vaata ka
--------

* Tammeküla
* Laimetsa

Viited
------

1. ↑  Jaan Arvola: Bolshevike hävitustööst, 20 Aug 2002, veebiviide 18.01.2013
2. ↑  Riigi Teataja 1930, nr 77: 853–854
Kyösti Kallio
**Kyösti Kallio** (sünninimi **Gustaf Kalliokangas**; 10. aprill 1873 Ylivieska – 19. detsember 1940 Helsingi) oli Soome poliitik, riigi president aastail 1937–1940.

Ta oli Soome president 1. märtsist 1937 kuni 19. detsembrini 1940. Ta oli ka Soome peaminister aastail 1922–1924, 1925–1926, 1929–1930 ja 1936–1937.

1930. aastal tegid lapualased katse Kalliot tappa, kuna pidasid teda reeturiks. Ülesanne usaldati Yrjö Hissale ja Juho Perämäkile. Kallio suutis veenda neid oma mõttest loobuma, sest neil polnud tema hingega midagi peale hakata. Ebaõnnestumise häbist, kuna nad polnud suutnud täita neile usaldatud rahvuslikku ülesannet, lasid mõlemad noormehed end maha. 

Helsingi üliõpilaskonna aastapäeva tähistamine 1938. aastal kujunes demonstratsiooniks Soome presidendi ja valitsuse vastu. Presidendi juuresolekul peetud kõnedes võrreldi teda venestusaegse kindralkuberneri Nikolai Bobrikoviga.

Teenetemärgid
-------------

Kyösti Kallio embleem.
* Eesti Vabadusristi I liigi 2. järk (14. mai 1920) ja III liigi 1. järk (29. aprill 1925)
* Valgetähe teenetemärgi (Eesti) kett (26. oktoober 1938)
* Kotkaristi teenetemärgi (Eesti) I klass (22. jaanuar 1932)
* Eesti Punase Risti teenetemärgi III klass (20. veebruaril 1920)

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Oula Silvennoinen, Marko Tikka, Aapo Roselius. Musta koidiku kuulutajad. Argo, 2017, lk. 141–143.
3. ↑  J. M. Demonstratsioon Soome presidendi vastu. Rahvaleht, 6. detsember 1938, nr. 231, lk. 2.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kyösti Kallio** |

Soome presidendilipp
Soome presidendid

Kaarlo Juho Ståhlberg • Lauri Kristian Relander • Pehr Evind Svinhufvud • Kyösti Kallio • Risto Ryti • Carl Gustaf Emil Mannerheim • Juho Kusti Paasikivi • Urho Kekkonen • Mauno Koivisto • Martti Ahtisaari • Tarja Halonen • Sauli Niinistö
**Lõks** on harilikult langeva uksega, langeva raskusega või vedruga kasutatav püünis.

Lõks on automaatselt toimiv, selle mehhanismi käivitab saakloom ise, kui ta haarab tugipulgast ja tallalauast koosneva luku külge kinnitatud söödast. Eestis on kasutusel olnud kahte tüüpi lõkse – looma elusana püüdmiseks oli kastlõks, looma surmav oli lööklõks. Lööklõksude hulka kuuluvat vedrulõksu kasutati hiire- ja rotilõksuna.

Eesti eri piirkondades ja murretes on sõnal *lõks* olnud ka muid tähendusi: 

* lõksatus (Tõstamaa, Halliste jt)
* luksatus (Juuru, Puhja)
* laterdis (Saarde, Tori jt)
* kergemeelne (Audru, Karksi jt)
* logu, loks (Risti, Kodavere jt)
* puder (Muhu)
* lõug (Halliste, Hargla)

Viited
------

1. ↑  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Tallinn, Ühiselu AS trükikoda. Lk 154

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Lõks** |

* Lõks Eesti murrete sõnaraamat
* Lõks Eesti Rahva Muuseum
**Kyōto prefektuur** on Jaapani prefektuur Honshū saare keskosas. Piirneb lõunas Jaapani merega.

Prefektuur asub Honshū saare keskosas ja hõlmab 4612,71 km², mis moodustab 1,2% Jaapani pindalast. Lõuna- ja põhjaosa eraldavad Tanba mäed.

Sümbolid
--------

Kyōto prefektuuri tunnuslind on jaapani tormilind (*Calonectris leucomelas*), tunnuspuu on jaapani krüptomeeria (*Cryptomeria japonica*) ja tunnuslill kirsipuu *Prunus spachiana* õis.

Haldusjaotus
------------

Kyōto prefektuur on jaotatud 26 omavalitsusüksuseks, millest 15 on linnad (市 *shi*).

### Linnad

* Ayabe
* Fukuchiyama
* Jōyō
* Kameoka
* Kizugawa
* Kyōtanabe
* Kyōtango
* Kyōto
* Maizuru
* Miyazu
* Mukō
* Nagaokakyō
* Nantan
* Uji
* Yawata

Viited
------

1. ↑  京都府推計人口, vaadatud 27.11.2021.

Välislingid
-----------

* Kyōto prefektuuri koduleht *(jaapani, hiina, korea ja inglise keeles)*

Jaapani prefektuurid

Aichi **·**  Akita **·**  Aomori **·**  Chiba **·**  Ehime **·**  Fukui **·**  Fukuoka **·**  Fukushima **·**  Gifu **·**  Gumma **·**  Hiroshima **·**  Hokkaidō **·**  Hyōgo **·**  Ibaraki **·**  Ishikawa **·**  Iwate **·**  Kanagawa **·**  Kagawa **·**  Kagoshima **·**  Kōchi **·**  Kumamoto **·**  Kyōto **·**  Mie **·**  Miyagi **·**  Miyazaki **·**  Nagano **·**  Nagasaki **·**  Nara **·**  Niigata **·**  Ōita **·**  Okayama **·**  Okinawa **·**  Ōsaka **·**  Saga **·**  Saitama **·**  Shiga **·**  Shimane **·**  Shizuoka **·**  Tochigi **·**  Tokushima **·**  Tōkyō **·**  Tottori **·**  Toyama **·**  Wakayama **·**  Yamagata **·**  Yamaguchi **·**  Yamanashi
Kyōto protokolliga ühinenud riigid 2009. aastal
██ Leping on ratifitseeritud
██ Leping on alla kirjutatud ning ootab ratifitseerimist
██ Leping on alla kirjutatud, kuid ei kavatseta ratifitseerida
██ Ei osale
**Kyōto protokoll** on rahvusvaheline leping, millega ligikaudu kolmandik maailma riikidest nõustub vähendama või hoidma kasvuhoonegaaside õhkupaiskamist 1990. aasta tasemel. See on esimene samm võitluses ülemaailmse soojenemisega[*viide?*].

1997. aasta detsembris toimus Jaapanis Kyōto linnas riikidevaheline suurkohtumine, kus kolmandal konverentsil võeti vastu Kyōto protokoll.

Protokoll jõustub, kui selle on ratifitseerinud nii palju riike, et nende summaarne süsinikdioksiidi emissioon ületab 55% kogu maailma süsinikdioksiidi emissioonist[*viide?*].

Eesti
-----

Eesti ühines Kyōto protokolliga 17. novembril 1998. Eestil tuleb ajavahemikus 2008–2012 kasvuhoonegaaside heitkoguseid vähendada võrreldes 1990. aastaga 8%.

Protokoll seab ka muid riigisiseseid kohustusi. Olulisimaid neist:

* regulaarne aruandlus kasvuhoonegaaside tegelike emissioonide, nende tulevikutrendide, riigis rakendatud ja kavandatavate meetmete jms osas;
* aastaks 2007 tuleb luua riiklik süsteem kasvuhoonegaaside antropogeensete heitmete ning nende neeldumise jälgimiseks ja hindamiseks;
* tuleb välja töötada riiklik kliimamuutuste strateegia ja tegevuskava;
* valmistuda rahvusvaheliseks koostööks;
* kohustuste täitmine eeldab ekspertide palkamist, väljaõpet ning vajalike struktuuride loomist või olemasolevate ümberkohandamist.

Venemaa
-------

Venemaa oli pikka aega lepingu ratifitseerimise vastu. Kuid 30. septembril 2004 kiitis valitsus protokolli heaks ning saatis kliimamuutusi käsitleva dokumendi parlamendi alamkotta ehk duumasse.

Venemaa toodab 17% kogu maailma kasvuhoonegaasidest ning on protokolli edukuse võti pärast seda, kui USA 2001. aastal protokollis osalemisest loobus.

Kasvuhooneefekti tekitavate gaaside atmosfääri paiskamist piirav rahvusvaheline Kyōto protokoll asub ülemaailmselt jõusse 90 päeva pärast selle ratifitseerimisprotseduuri lõppemist Moskvas.

Kasvuhoonegaaside saaste hulk ei tohi olla suurem kui oli seda 1990. aastal – see oli aeg, mil NSV Liidu tööstus saastas tugevasti loodust. Seega Venemaale lepingu täitmine probleeme ei tohiks valmistada ja tänu valitud tingimustele on idanaabritel (nagu ka Eestil) avanemas võimalus teenida sadu miljoneid või lausa miljardeid, müües Lääne firmadele saastekvoote.

USA
---

USA, olles maailma suurim saastaja 36 protsendiga, ei ole nõustutud lepet ratifitseerima. Washingtoni hinnangul on selle täitmine liiga kallis ja protokolli ei kuulu arengumaad, mis on aga USA arvates ebaõiglane.

Vaata ka
--------

* Globaalne soojenemine
* Kyōto sihtarv
* Pariisi kliimakokkulepe
* Ühisrakendus

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kyōto protokoll** |

* Keskkonnaministeerium
* ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni Kyōto protokolli heakskiitmine
* Maaleht
Jigme Dorji Wangchuck 50 ngultrumisel rahatähel
**Jigme Dorji Wangchuck** (ka: *Jigme Dorji Wangchuk*; Wiley transliteratsioonis *'Jigs-med rDo-rje dBang-phyug*; 2. mai 1929 Thimphu – 15. või 21. juuli 1972 Nairobi) oli Bhutani kuningas. 

Ta lõpetas Bhutani isolatsiooni, alustas riigi moderniseerimist ja tegi esimesed sammud demokraatia poole. 

Saades 27. oktoobril 1952 oma isa Jigme Wangchucki järglaseks, tegi Jigme Dorji feodalismile Bhutanis lõpu ning vabastas allesjäänud pärisorjad. Ta julgustas talupoegi võtma kasutusele moodsaid leiutisi ning võttis vilja ja inimeste veol kasutusele ratassõidukid. 

Et Tiibet, millega Bhutanil olid olnud traditsioonilised suhted, oli Hiina Rahvavabariigi poolt okupeeritud, hakkas kuningas sõlmima tihedamaid suhteid välismaailmaga. Aastal 1971 võeti Bhutan ÜRO-sse. Samal ajal andis ta Rahvuskogule volitused teda või tema järglasi kahekolmandikuse häälteenamusega troonilt kõrvaldada. 

Jigme Dorji Wangchuckil oli juba 20-aastaselt esimene müokardi infarkt. Ta käis sageli välismaal ravil. Ta suri Keenias Nairobis, kus ta ravil viibis. 

Tema abikaasa oli *Ashi* Kesang Choden ja neil sündis viis last:

* printsess Ashi Sonam Choden Wangchuck (sündinud 25. juulil 1953)
* printsess Ashi Dechen Wangmo Wangchuck (sündinud 8. septembril 1954)
* kuningas Jigme Singye Wangchuck (sündinud 11. novembril 1955)
* printsess Ashi Pem Pem Wangchuck (sündinud 12. märtsil 1959)
* printsess Ashi Kesang Wangmo Wangchuck (sündinud 11. mail 1961)



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Jigme Wangchuck** | **Bhutani kuningas**1952–1972 | Järgnev**Jigme Singye Wangchuck** |
Armeenia ja Eesti rahva sõpruse mälestusmärk Tartus. Foto autor: Siiri Pärkson, 2020
**Armeenia ja Eesti rahva sõpruse monument** on mälestusmärk Tartus Vabaduse puiestikus. Monumendi autor on skulptor Hakop Dživanjan (nii on kirjas mälestusmärgi juures tahvlil) või teises kirjapildis Akop Dživanjan. Monument avati 23. oktoobril 1978 armeenia kirjakeele rajaja, humanisti ja rahvavalgustaja Hatšhatur Abovjani 130. surma-aastapäevaks. Abovjan õppis ka Tartu Ülikoolis. Monument on valmistatud Armeenia tufist. Tuff on kivim, mis tekib vulkaanipurske käigus. Mälestusmärk on armeenia mälestusmärkide stiilis, millele on iseloomulik kuulsate inimeste või ajaloosündmuste auks luua monument koos veelättega.

Galerii
-------

* Armeenia ja Eesti rahva sõpruse mälestusmärk Tartus. Foto autor: Siiri PärksonArmeenia ja Eesti rahva sõpruse mälestusmärk Tartus. Foto autor: Siiri Pärkson
* Tekst mälestusmärgil. Foto autor: Siiri PärksonTekst mälestusmärgil. Foto autor: Siiri Pärkson
* Armeenia ja Eesti rahva sõpruse mälestusmärk. Foto autor: Siiri PärksonArmeenia ja Eesti rahva sõpruse mälestusmärk. Foto autor: Siiri Pärkson

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Armeenia ja Eesti rahva sõpruse monument kultuurimälestiste riiklikus registris
* Jant armeenia monumendiga Tartus, Vaba Eesti Sõna, 5. juuli 1979
Jiddah' asukoht Saudi Araabias

**Jiddah** (araabia جدة) on linn Saudi Araabia lääneosas Punase mere ääres. 

Jiddah asutati üle 2500 aasta tagasi kalurikülana. Praegu on ta suurim sadam Punase mere basseinis ja ühtlasi suuruselt teine linn Saudi Araabias. Jeddah on peauks pühasse linna Mekasse, mis jääb umbes 60 km kaugusele sisemaale.

Praegune elanike arv on üle 3,4 miljoni. Vastukaaluks sõpruslinnas Dubais asuva maailma kõrgeimale hoonele – Burj Kalifale (828 m) on kavandatud 2014. aastaks ehitada esimene üle kilomeetrine pilvelõhkuja Kingdom Tower, mis saab Jiddah'st põhja poole jääva uue ärikeskuse Kingdom City naelaks. Rajatise lõplik kõrgus pole veel teada, kuid ka Dubai kavandab juba rohkem kui 1400 m kõrgust nõela, mille lõplikuks kõrguseks võib kujuneda terve miil (1609 m). Vastus taevavallutamisele on plaanis ka Hiina linnal Shanghail, kuhu on projekteeritud 1228-meetrine kõrghoone. Jiddah' kõrghoonet rajab terrorist Osama bin Ladeni isa Mohammed bL-i asutatud firma Bin-Ladin Group koos Kingdom Holdinguga, mille omanik on megarikas Saudi prints Al-Waleed bin Talalil.

Sõpruslinnad
------------

Jiddah'l on 23 sõpruslinna.

|  |  |
| --- | --- |
| * Almatõ (Kasahstan)
* ‘Ammān (Jordaania)
* Bakuu (Aserbaidžaan)
* Aleksandria (Egiptus)
* Kairo (Egiptus)
* Stuttgart (Saksamaa)
* Dubai (Araabia Ühendemiraadid)
* Jakarta (Indoneesia
* İstanbul (Türgi)
* Adana (Türgi)
* Johor Bahru, Malaisia
* Kaasan (Venemaa)
* Karachi (Pakistan)
* Mary (Türkmenistan)
* Odessa (Ukraina)
* Oš (Kõrgõzstan)
* Plovdiv (Bulgaaria)
* Casablanca (Maroko)
 | * Rio de Janeiro (Brasiilia
* Shimonoseki (Jaapan)
* Peterburi (Venemaa)
* Strasbourg (Prantsusmaa)
* Xi'an (Hiina)
 |
**Pyrénées-Atlantiques** (ka *Atlandi-Püreneed*; Gascogne'i *Pirenèus-Atlantics*; baski *Pirinio-Atlantiarrak*, *Pirinio-Atlantikoak*) on departemang Edela-Prantsusmaal Nouvelle-Aquitaine'i piirkonnas.

Suuremad linnad on Pau, Biarritz, Bayonne, Anglet ja St-Jean-de-Luz.

Departemang jaguneb halduslikult:

| Ringkond | Elanike arv(2010) | Pindala(km²) | Kantoneid | Valdu |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Bayonne | 275 975 | 2269,89 | 19 | 123 |
| Oloron-Sainte-Marie | 74 586 | 2884,88 | 12 | 155 |
| Pau | 302 954 | 2490 | 21 | 269 |

Vaata ka
--------

* Pyrénées-Atlantiquesi departemangu haldusüksuste loend

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2020

Prantsusmaa departemangud

Ain **·** 
Aisne **·** 
Allier **·** 
Alpes-de-Haute-Provence **·** 
Alpes-Maritimes **·** 
Ardèche **·** 
Ardennes **·** 
Ariège **·** 
Aube **·** 
Aude **·** 
Aveyron **·** 
Bas-Rhin **·** 
Belfort **·** 
Bouches-du-Rhône **·** 
Calvados **·** 
Cantal **·** 
Charente **·** 
Charente-Maritime **·** 
Cher **·** 
Corrèze **·** 
Corse-du-Sud **·** 
Côte-d'Or **·** 
Côtes-d'Armor **·** 
Creuse **·** 
Deux-Sèvres **·** 
Dordogne **·** 
Doubs **·** 
Drôme **·** 
Essonne **·** 
Eure **·** 
Eure-et-Loir **·** 
Finistère **·** 
Gard **·** 
Gers **·** 
Gironde **·** 
Guadeloupe **·** 
Haut-Rhin **·** 
Haute-Corse **·** 
Haute-Garonne **·** 
Haute-Loire **·** 
Haute-Marne **·** 
Haute-Saône **·** 
Haute-Savoie **·** 
Haute-Vienne **·** 
Hautes-Alpes **·** 
Hautes-Pyrénées **·** 
Hauts-de-Seine **·** 
Hérault **·** 
Ille-et-Vilaine **·** 
Indre **·** 
Indre-et-Loire **·** 
Isère **·** 
Jura **·** 
Landes **·** 
Loir-et-Cher **·** 
Loire **·** 
Loire-Atlantique **·** 
Loiret **·** 
Lot **·** 
Lot-et-Garonne **·** 
Lozère **·** 
Maine-et-Loire **·** 
Manche **·** 
Marne **·** 
Martinique **·** 
Mayenne **·** 
Meurthe-et-Moselle **·** 
Meuse **·** 
Morbihan **·** 
Moselle **·** 
Mayotte **·** 
Nièvre **·** 
Nord **·** 
Oise **·** 
Orne **·** 
Pariis **·** 
Pas-de-Calais **·** 
Prantsuse Guajaana **·** 
Puy-de-Dôme **·** 
Pyrénées-Atlantiques **·** 
Pyrénées-Orientales **·** 
Réunion **·** 
Rhône **·** 
Saône-et-Loire **·** 
Sarthe **·** 
Savoia **·** 
Seine-Maritime **·** 
Seine-et-Marne **·** 
Seine-Saint-Denis **·** 
Somme **·** 
Tarn **·** 
Tarn-et-Garonne **·** 
Val-d'Oise **·** 
Val-de-Marne **·** 
Var **·** 
Vaucluse **·** 
Vendée **·** 
Vienne **·** 
Vosges **·** 
Yonne **·** 
Yvelines
Glehni Kalevipoeg, 2009
Algne Glehni Kalevipoeg, foto aastatest 1908-1912
 Esiplaanil 1908. aastal valminud Kalevipoja säilinud tükid. Taamal 1990 taastatud koopia
"**Kalevipoeg**" on skulptuur Glehni pargis Tallinnas Nõmmel, Glehni lossist veidi edela pool.

Betoonist ja raudkivitükkidest sarvilise hiiglase kuju valmis 1908. aastal Nikolai von Glehni eestvõttel.

Skulptuuri motiivid pärinevad mütoloogiast. Skulptuur kujutab kangelast, kellel on metsloomanahk õlgadel. Nuiale toetuva figuuri modelliks võttis Glehn iseenda ja suurendas kõiki mõõtmeid neli korda. Koos skulptuuriga "Krokodill" soovis Nikolai von Glehn moodustada stseeni, kus vägilase selja taga luurab koletis.

Kohalikud elanikud hakkasid aga skulptuuri kutsuma Glehni kuradiks. Sellest nördinud Glehn laskis kuju ette paigaldada kivi kirjaga "Kalevipoeg on mu nimi ja hind, lollid kuradiks kutsuvad mind!" Esimese maailmasõja ajal lammutasid selle kunstiteose venelased.

Nõmme Heakorra Seltsi algatusel taastas skulptor Mati Karmin Glehni Kalevipoja esialgse kuju varemete kõrvale. Projekti hingeks oli Reet Niido. 
Pidulik taasavamine toimus 4. novembril 1990. 1991. aastast on skulptuur muinsuskaitse all (kunstimälestis nr. 755).

Viited
------

1. 1 2 3  Skulptuur «Kalevipoeg», M. Karmini koopia N. v. Glehni järgi, 1990 (graniit, segu). Kultuurimälestiste riiklik register.
2. ↑  Leho Lõhmus. Nõmme läbi aegade. Nõmme Linnaosa Valitsus. 2001. Lk. 15
3. ↑  NIKOLAI von GLEHN (1841-1923). Kuulsaid mõisnikke. Harjumaa mõisad. Harjumaa Muuseum
4. ↑  (arhiiviversioon) Ajalugu; Seltsist Nõmme Heakorra Selts
5. ↑  Leho Lõhmus. Nõmme ajalugu. Koolibri, 2006. Lk. 242

Välislingid
-----------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portaal Nõmme***  |

* Kalevipoeg (Glehni park) kultuurimälestiste riiklikus registris
**Vaimne kultuuripärand** (ka **vaimne pärand**, **immateriaalne pärand**, **mittemateriaalne pärand** või **elav pärand**) on kultuuri elava kontekstiga seotud kultuuripärand. Vaimse kultuuripärandi alla kuuluvad kogukonna või rühma teadmised, oskused, kombed ja tavad, mida antakse põlvest põlve edasi ja mis on kogukonnale või rühmale omased ja olulised ka olevikus.

Vaimsele kultuuripärandile vastandub aineline kultuuripärand.

Kogu maailma vaimse kultuuripärandi selgitamiseks koostatakse vaimse kultuuripärandi nimistut. 

Vaimse kultuuripärandi kaitsmiseks on koostatud UNESCO vaimse kultuuripärandi kaitse konventsioon.

Vaimne kultuuripärand Eestis
----------------------------

Eestis tegutseb kultuuriministeeriumi juures 2009. aastast vaimse kultuuripärandi nõukogu.

Eestis koostatakse Eesti vaimse kultuuripärandi nimistut.

"Sült on kahtlemata vaimne kultuuripärand – tuttav kõigile ja põlvkondadeüleselt hinnatud. ... Keskusele saatis vastused 210 tubli eesti süldisõpra. Valminud sissekandes peegeldub süldi roll eesti inimese toidulaual nii hetkel, minevikus kui ka tulevikus. Asjaolu, et nii rohkelt inimesi süldi teema kõnetab näitab, et seda toitu peetakse omaseks ja heaks, vaimseks kultuuripärandiks," on süldi Eesti vaimse kultuuripärandi nimistusse kandmise puhul öelnud Rahvakultuuri Keskuse vaimse kultuuripärandi peaspetsialist Epp Tamm.

Vaata ka
--------

* Pärimuskultuur

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 09.02.2017)
2. ↑   (vaadatud 09.02.2017)
3. ↑  "Sült kirjutati Eesti vaimse kultuuripärandi nimistusse" kultuur.err.ee, 1. juuni 2018

Välislingid
-----------

* Vaimsest kultuuripärandist Rahvakultuuri Keskuse kodulehel
* Eesti vaimse kultuuripärandi nimistu