recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Varakļāni** (lätiⓘ) (latgali keeles *Varakļuoni*, saksa keeles *Warkland*, poola keeles *Warklany*) on linn Lätis Latgales, Varakļāni piirkonna keskus. Varakļāni asub merepinnast 105 meetri kõrgusel.

Teises maailmasõjas hukkunud sõdurite vennaskalmistu on tähistatud obeliskiga.

Ajalugu
-------

Varakļānit on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1226 (*Warka*). Aastal 1583  läks Borchide valdusse. Aastal 1784 sai asulast alev. Aastal 1814 ehitati sinna esimene katoliku kirik, aastal 1854 teine. Sealne luteri kirik valmis aastal 1874. Aastal 1897 oli 75% alevi elanikest juudid, seal oli kolm sünagoogi. Linn aastast 1928. Aastal 1935 olid linna elanikest 35% juudid. 2009. aastani kuulus Madona rajooni.

Kaitstavad objektid
-------------------

Muinsusmälestistest on linnas riikliku kaitse all Varakļāni katoliku kirik, luteri kalmistu kabeli vitraažid ja Varakļānii mõisa hoonetekompleks, sealhulgas häärber, park ja kalmistu-kabel.

Looduskaitse all on Varakļāni üksik tamm ja mõisa pargis kuus künnapuud, üks tamm, üks pärn, üks sanglepp ning üks Euroopa lehis.

Galerii
-------

* Katoliku kirikKatoliku kirik
* Luteri kirikLuteri kirik
* Püha Viktori katoliku kabelPüha Viktori katoliku kabel

Viited
------

1. ↑  Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā) 2021 - 2022, vaadatud 3.10.2023.
2. ↑
3. ↑  Список памятников и памятных мест, связанных с событиями Великой Отечественной войны, на территории Латвийской Республики
4. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija, vaadatud 1.08 2020
5. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS, vaadatud 1.08 2020

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Varakļāni** |


Läti linnad

Ādaži | Ainaži | Aizkraukle | Aizpute | Aknīste | Aloja | Alūksne | Ape | Auce | Baldone | Baloži | Balvi | Bauska | Brocēni | Cesvaine | Cēsis | Dagda | Daugavpils | Dobele | Durbe | Grobiņa | Gulbene | Iecava | Ikšķile | Ilūkste | Jaunjelgava | Jelgava | Jēkabpils | Jūrmala | Kandava | Kārsava | Ķekava | Koknese | Krāslava | Kuldīga | Ķegums | Lielvārde | Liepāja | Limbaži | Līgatne | Līvāni | Lubāna | Ludza | Madona | Mārupe | Mazsalaca | Ogre | Olaine | Pāvilosta | Piltene | Pļaviņas | Preiļi | Priekule | Rēzekne | Rīga | Rūjiena | Sabile | Salatsi | Salaspils | Saldus | Saulkrasti | Sigulda | Seda | Skrunda | Smiltene | Staicele | Stende | Strenči | Subate | Talsi | Tukums | Valdemārpils | Valka | Valmiera | Vangaži | Varakļāni | Ventspils | Viesīte | Viļaka | Viļāni | Zilupe


Varakļāni piirkonna vappVarakļāni piirkonna vapp
Varakļāni piirkonna haldusüksused

Murmastiene vald - Varakļāni linn - Varakļāni vald
**Ave-Marleen Rei** (esinejanimi **Ave Marleen**; sünninimi **Ave Plukk**, sündinud 21. detsembril 1976 Kiviõlis) on eesti ajakirjanik ja kommunikatsioonijuht.

Haridus
-------

Ta on lõpetanud 1995. aastal Paide 3. Keskkooli. Ta on õppinud aastatel 1995–1997 ja 1999–2002 Tartu Ülikoolis saksa filoloogiat ja ajakirjandust ning 1997–1999 Viljandi Kultuurikolledži teatrikateedri III lennus näitleja erialal.

Töö
---

Rei alustas raadiotööd 2000. aastal raadios Elmar. Aastatel 2003–2010 oli ta Kuku Raadio toimetaja, juhtis hommiku- ja pärastlõunaprogrammi ning kultuuri- ja portreesaateid. Ta on teinud kaastööd Vikerraadiole (2012–2013) ning ajakirjadele Anne ja Pere ja Kodu. 

Aastatel 2010–2015 töötas Rei Vanemuise teatri pressiesindajana ja koostas teatri ajakirja Ramp. Alates maist 2015 töötas taas Kuku Raadios.

2016. aastal ilmus tema sulest Marje Metsuri elulooraamat "Rästiku pihtimus" (kirjastus Tänapäev).

Aastatel 2017–2022 töötas Rei Eesti arengukoostööd, humanitaarabi ja maailmaharidust toetavas organisatsioonis MTÜ Mondo kommunikatsioonijuhina.[*viide?*]

Sügisest 2023 on ta Eesti Rahvusringhäälingu kultuuritoimetuse vastutav toimetaja. Varem on ta juhtinud kaassaatejuhina Eesti Televisiooni saateid "Terevisioon", "Tähelaev" (2011–2013), "Tagatargemad" (2009–2010), "Termomeeter" (2000–2001).

Isiklikku
---------

Ave-Marleen Rei abikaasa on näitleja ja lavastaja Leino Rei.

Viited
------

1. ↑  ERR-i töötajate kontaktid Eesti Rahvusringhäälingu koduleht. Vaadatud 22.02.2024.
Pål Gunnar Mikkelsplass (2011)
**Pål Gunnar Mikkelsplass** (sündinud 29. aprillil 1961) on Norra endine murdmaasuusataja.

Mikkelsplass võistles maailma karikasarjas aastatel 1981–1997; üldarvestuses tuli ta 1988. aastal kolmandaks. Samal aastal võitis ta hõbemedali 1988. aasta olümpiamängudel Calgarys 15 km klassikas. 1989. aasta maailmameistrivõistlustel Lahtis sai ta samal distantsil jälle hõbemedali. 1982. aasta MM-il Oslos ja 1985. aasta MM-il Seefeldis kuulus ta maailmameistriks tulnud Norra meeskonna koosseisu 4x10 km teatevõistluses.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 1988 Kanada Calgarys
	+ Hõbe hõbemedal 15 km klassikalises stiilis

### Maailmameistrivõistlustel

* 1982 Norra Oslos
	+ Kuld **maailmameister** 4x10 km teatesõidus
* 1985 Austria Seefeldis
	+ Kuld **maailmameister** 4x10 km teatesõidus
* 1987 Saksamaa Oberstdorfis
	+ Pronks pronksmedal 4x10 km teatesõidus
* 1989 Soome Lahtis
	+ Hõbe hõbemedal 15 km klassikalises stiilis

### Maailma karikasarjas

#### Maailma karikas

* 3. koht: 1988

#### Maailma karikasarja etapivõidud

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 1982  |  9. jaanuar | Reit im Winkl  |  Saksamaa LV | 15 km |
| 2. | 1982  |  18. detsember | Davos  |  Šveits | 15 km |
| 3. | 1988  | 27. märts  |  Rovaniemi |  Soome | 50 km klassikat |

Välislingid
-----------

* Pål Gunnar Mikkelsplass FIS-i kodulehel (inglise)
Vietalva kirik
Vietalva kihelkonna mõisad 1903. aastal. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wendenschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904)
**Vietalva kihelkond** (saksa keeles *Kirchspiel Fehteln*, läti keeles *Vietalvas draudzes novads*) oli haldusüksus Liivimaal Võnnu kreisis, varem Kalsnava-Vietalva kaksikkihelkonna osa.

Vietalva kihelkonna mõisad
--------------------------

* Odziena (*Odensee*) rüütlimõis
* Sausnēja (*Saussen*) rüütlimõis
* Vietalva (*Fehteln*) rüütlimõis

Kirjandus
---------

* Richter, Adolf. *Baltische Verkehrs- und Adressbücher*. Bd I. Livland. Riga, 1909.


Võnnu kreis

**Kreisilinn**: Võnnu  

**Kihelkonnad**: Āraiši kihelkond  | Bērzaune kihelkond  | Cesvaine kihelkond  | Drusti kihelkond  | Dzērbene kihelkond  | Ērgļi-Ogre kihelkond  | Jaunpiebalga kihelkond  | Kalsnava kihelkond  | Lazdona kihelkond  | Ļaudona kihelkond  | Liepmuiža kihelkond  | Liezēre kihelkond  | Lubāna kihelkond  | Rauna kihelkond  | Skujene kihelkond  | Vecpiebalga kihelkond  | Vestiena kihelkond  | Vietalva kihelkond  | Võnnu kihelkond
**Oliver Kask** (sündinud 10. septembril 1976) on Eesti jurist, kohtunik.

29. aprillil 2004 nimetas president Arnold Rüütel Riigikohtu üldkogu ettepanekul Oliver Kase teise astme kohtunikuks. Ta töötab Tallinna ringkonnakohtu halduskolleegiumis.

2011. aastal vabanes Riigikohtus ametikoht seoses riigikohtunik Julia Laffranque'i nimetamisega Euroopa Inimõiguste Kohtusse. Välja kuulutatud konkursil konkureerisid Tartu Ringkonnakohtu kohtunik Ivo Pilving, õiguskantsleri asetäitja-nõunik Madis Ernits ja Oliver Kask ise. Riigikohtu esimees Märt Rask tunnistas, et valik oli väga keeruline, kuid ta otsustas esitada Riigikogule Pilvingu kandidatuuri.

16. märtsil 2018 kuulutas Riigikohtu esimees välja konkursi riigikohtuniku ametikohale Riigikohtu halduskolleegiumis. Vabanenud kohtunikukohale kandideerisid riigisekretär Heiki Loot, vandeadvokaat Urmas Kukk, Tartu Ringkonnakohtu kohtunik Madis Ernits, Tartu Ringkonnakohtu kohtunik Einar Vene, Tallinna Ringkonnakohtu kohtunik Virgo Saarmets ja Tallinna Ringkonnakohtu kohtunik Oliver Kask ise. Valituks osutus Heiki Loot.

Ta on Eesti Kohtunike Ühingu liige.

Viited
------

1. ↑  Kersti Kerstna-Vaks, Toomas Riismaa, Krista Tamm, Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (2006), lk 18.
2. ↑  Krista Tamm, Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (2011), lk 19.
3. ↑  Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Presidendi 29.04.2004 otsus nr 623 "M. Kauri, O. Kase ja I. Pilvingu kohtunikuks nimetamine". Avaldamismärge: RTL 2004, 57, 966.
4. ↑  "Eesti kohtute veebilehekülg. Tallinna Ringkonnakohtu kontaktandmed". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. november 2018. Vaadatud 13. novembril 2018.
5. ↑  XI Riigikogu stenogramm, IX istungjärk, 18. jaanuar 2011, päevakorrapunkt "Riigikogu otsuse "Ivo Pilvingu Riigikohtu liikme ametisse nimetamine" eelnõu (899 OE) esimene lugemine".
6. ↑  "Avatud on konkurss riigikohtuniku ametikohale" Riigikohus, 16. märts 2018. Pressiteade.
7. ↑  Riigikogu otsus "Heiki Loodi Riigikohtu liikmeks nimetamine" 668 OE. Eelnõu seletuskiri.
8. ↑  Eesti Kohtunike Ühingu veebilehekülg. "Liikmed".

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Meelis Eerik** | **Vabariigi Valimiskomisjoni esimees**3. juuni 2020 – ... | Järgnev**pole veel valitud** |
Heiki Loot
Heiki Loodi ametivanne riigikohtunikuks nimetamisel, mille ta andis Riigikogu ees 20.11.2018
**Heiki Loot** (sündinud 28. aprillil 1971) on eesti jurist, ta oli Eesti riigisekretär alates 11. augustist 2003 kuni 2. detsembrini 2018. Alates 3. detsembrist 2018 on ta riigikohtunik (halduskolleegiumi liige).

Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli õigusteaduse erialal 1995. aastal.

1994–1995 töötas ta Riigikohtu esimehe abina.

1995–1998 töötas Loot Justiitsministeeriumi avaliku õiguse osakonna juhatajana. Ta oli haldusõiguse ja karistusõiguse reformi käivitajaks, juhtis põhiseaduse juriidilise ekspertiisi komisjoni materjalide ettevalmistamist ning osales paljude seaduseelnõude koostamisel.

1997–1999 oli ta Euroopa Nõukogu juures tegutseva riigiõiguse ekspertide komisjoni liige.

1998–2003 oli Loot Sisekaitseakadeemia rektor.

2003–2018 oli ta riigisekretär.

Riigikohtu esimees Priit Pikamäe kuulutas 16. märtsil 2018 välja konkursi riigikohtuniku ametikohale Riigikohtu halduskolleegiumis. Vabanenud kohtunikukohale kandideerisid vandeadvokaat Urmas Kukk, Tartu Ringkonnakohtu kohtunik Madis Ernits, Tartu Ringkonnakohtu kohtunik Einar Vene, Tallinna Ringkonnakohtu kohtunik Virgo Saarmets, Tallinna Ringkonnakohtu kohtunik Oliver Kask ja Heiki Loot. Riigikohtu esimees Priit Pikamäe tegi Riigikogule ettepaneku nimetada riigikohtunikuks Heiki Loot.

20. septembril 2018 otsustas Riigikogu nimetada Heiki Loodi Riigikohtu liikmeks. Tema riigikohtunikuks nimetamise poolt oli 64 Riigikogu liiget, vastu oli 6 ja erapooletuks jäi 2. Ta andis ametivande Riigikogu ees 20. novembril 2018.

Ta on Eesti Akadeemilise Õigusteaduse Seltsi liige aastast 1993.

Tunnustus
---------

* 2005 Kolme Tähe II klassi orden
* 2019 Riigivapi III klassi teenetemärk

Vaata ka
--------

* Riigikantselei

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  "Riigikantselei veebilehekülg (riigikantselei.ee). "Varasemad riigisekretärid"". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. detsember 2018. Vaadatud 7. detsembril 2018.
2. ↑  Elektrooniline Riigi Teataja. Peaministri 26.11.2018 korraldus nr 130 "Riigisekretäri ametist vabastamine". Avaldamismärge: RT III, 28.11.2018, 1.
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. juuni 2017. Vaadatud 4. aprillil 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑  "Avatud on konkurss riigikohtuniku ametikohale" Riigikohus, 16. märts 2018. Pressiteade.
5. ↑  Riigikogu otsus "Heiki Loodi Riigikohtu liikmeks nimetamine" 668 OE. Eelnõu seletuskiri.
6. ↑  Elektrooniline Riigi Teataja. Riigikogu 20.09.2018 otsus "Heiki Loodi Riigikohtu liikmeks nimetamine". Avaldamismärge: RT III, 25.09.2018, 9.
7. ↑  XIII Riigikogu stenogramm. 20. september 2018, päevakorrapunkt "Riigikogu otsuse "Heiki Loodi Riigikohtu liikmeks nimetamine" eelnõu (668 OE) esimene lugemine".
8. ↑  XIII Riigikogu stenogramm. 20. november 2018, päevakorrapunkt "Riigikohtu liikme Heiki Loodi ametivanne".
9. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 19792

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Aino Lepik von Wirén** | **Eesti Vabariigi riigisekretär**11. august 2003 – 2. detsember 2018  | Järgnev**Taimar Peterkopriigisekretär** |
Jens Arne Svartedal ja Tor Arne Hetland autasustamisel 2006. aasta OM-il Torinos
**Tor Arne Hetland** (sündinud 12. jaanuaril 1974 Stavangeris) on Norra endine murdmaasuusataja.

Hetland võitis sprindis kuldmedali nii 2001. aasta maailmameistrivõistlustel Lahtis, kui ka 2002. aasta olümpiamängudel Salt Lake Citys. 2003. aasta MM-il Val di Fiemmes oli ta sprindis kolmas ja 2005. aasta MM-il Oberstdorfis teine. Lahti MM-il kuulus ta ka 4×10 km teatesõidus maailmameistriks tulnud Norra meeskonda ning Oberstdorfis võitis ta koos Tore Ruud Hofstadiga kuldmedali esimest korda maailmameistrivõistluste kavva võetud teatesprindis.

Pikematel distantsidel Hetland pole nii edukas olnud kui sprindis, kuid on siiski kahel korral ka maailma karikasarja etapi võitnud. Esimene võit tuli 19. novembril 2005 Beitostølenis, kus ta võitis 15 km distantsi, ja teine kaks aastat hiljem Rõbinskis, kus ta oli esimene 30 km ühisstardiga vabatehnikasõidus.

Hetland lõpetas sportlaskarjääri 2009. aastal.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 2002 Ameerika Ühendriigid Salt Lake Citys
	+ Kuld **olümpiavõitja** 1,5 km sprindis vabastiilis
* 2006 Itaalia Torinos
	+ Hõbe hõbemedal 6×1,4 km vabalt sprindi teatesõidus

### Maailmameistrivõistlustel

* 2001 Soome Lahtis
	+ Kuld **maailmameister** 1 km sprindis vabastiilis
	+ Kuld **maailmameister** 4×10 km teatesõidus
* 2003 Itaalia Val di Fiemmes
	+ Pronks pronksmedal 1,5 km sprindis vabastiilis
* 2005 Saksamaa Oberstdorfis
	+ Kuld **maailmameister** 6×1,2 km kl sprindi teatesõidus
	+ Hõbe hõbemedal 1,2 km sprindis klassikastiilis

### Maailma karikasarjas

#### Maailma karikas

* **Üldkarikas**
	+ 3. koht: 2005, 2006

* **Sprindikarikas**
	+ **1. koht: 2005**
	+ 2. koht: 1999, 2003
	+ 3. koht: 2001, 2006, 2009

#### Maailma karikasarja etapivõidud

Tor Arne Hetland osales karjääri jooksul 169 maailma karikasarja etapil ja jõudis poodiumile 35 korral, millest 13 korral kõige kõrgemale astmele.

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 4. veebruar | 1996 | Reit im Winkl |  Saksamaa | Sprint |
| **2.** | 27. detsember | 1998 | Garmisch-Partenkirchen |  Saksamaa | Sprint |
| **3.** | 28. detsember | 1998 | Engelberg |  Šveits | Sprint |
| **4.** | 29. detsember | 2000 | Engelberg |  Šveits | Sprint |
| **5.** | 11. detsember | 2002 | Clusone |  Itaalia | Sprint |
| **6.** | 15. detsember | 2002 | Cogne |  Itaalia | Sprint |
| **7.** | 4. detsember | 2004 | Bern |  Šveits | Sprint |
| **8.** | 9. märts | 2005 | Drammen |  Norra | Sprint |
| **9.** | 19. november | 2005 | Beitostølen |  Norra | 15 km klassika |
| **10.** | 11. detsember | 2005 | Vernon |  Kanada | Sprint |
| **11.** | 5. jaanuar | 2007 | Asiago |  Itaalia | Sprint |
| **12.** | 15. detsember | 2007 | Rõbinsk |  Venemaa | 30 km vabatehnika ühisstardist |
| **13.** | 29. detsember | 2008 | Praha |  Tšehhi | Sprint |

Välislingid
-----------

* Tor Arne Hetland FIS-i kodulehel (inglise)
Peep Maasik
**Peep Maasik** (sündinud 4. juulil 1992) on eesti lavastaja.

Alates 2019. aastast töötab TEMUFI lavastajana.

Isiklikku
---------

Tema elukaaslane on telesaatejuht Heelia Sillamaa, neil sündis novembris 2020. aastal poeg Paul.

Hariduskäik
-----------

* 2003–2008 Heimtali Põhikool
* 2008–2012 Olustvere Teenindus- ja Maamajanduskool, agronoomia eriala
* 2015–2019 Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia, etenduskunstide osakond, teatrikunsti õppekava, lavastaja eriala

Lavastaja/režissöör
-------------------

2023 Ugala: Mark Twain, "Prints ja kerjus"

2020 AJATEATER: P.Vallak/L.Gundars, suvelavastus "Tema Taevaliku Õnneküla Potitehas"

2019 Endla: Joel Chandler Harris/Urmas Lennuk, lastelavastus "Onu Remuse jutte"

2019 TEMUFI: Mihkel Seeder ja trupp "KIHK"

2019 Otepää Kultuurikeskused: Erki Aule, Vabaõhulavastus Eesti lipu 135ndaks aastapäevaks "Taevas, muld ja tulevik" 

2019 Endla: Charles Dickens/Peep Maasik, muusikal "Oliver Twist"

2018 TEMUFI: Peep Maasik, Vabariigi presidendi kantselei jõululavastus "Auvalve"

2018 TEMUFI: August Gailit/Ott Kilusk, Romantiline värskeõhulavastus ​"Toomas Nipernaadi"​

2017 TEMUFI: muusikavideo ​"Vaje- Laura(Walk with me)"​

2017 Tartu Raekoja Jõuluaja avamine: "Advendid"

2017 TEMUFI: Urmas Lennuk, ajaloolis-eepiline suur suvelavastus ​"Lembitu - kuningas ilma kuningriigita"​

2017 Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia: Juubeligala​ "Südame rütm"​

2016 Tartu Ülikool: Rahvusülikooli aastapäeva gala Vanemuises, "Rahvusvaheline Rahvusülikool"

2016 MTÜ TEMUFI​: Mark Twain ​"Tom Sawyeri seiklused"​

2016 TÜ VKA 12.lend: Mihhail Bulgakov "Meister ja Margarita" ainetel "Professor W"

2015 TÜ VKA 12.lend: Charles Bernard Gilford, Hitchcocki kogumikust ​"Ehmunud"​

2015 Pärnu Raeküla Rahva Teater:Age Lilleste/Peep Maasik "... pliidi ääres"

2012 Viljandi Laste- ja Noorteteater REKY: Elar Kuus "Memme musi"

Näitleja
--------

2017 BEC: Jüri Kuusk "Siberi võmm", rež. G. Kordemets

2017 Ugala: Prints- Liis Aedma/Oleg Titov, ​"Lumekuninganna"​, lavastaja O.Titov

2017 Ugala ​"Primavera Paunveres"​, lavastaja S. Pepeljajev

2016 TÜ VKA 12.lend: Hegemoon – Mihhail Bulgakov, "Meister ja Margarita" ainetel

2016 TÜ VKA 12.lend: "Korter nr. 50", lavastaja M. Anton

2015 TÜ VKA 12.lend: Uurija – Jack Ritchie novelli põhjal "Me veel vaatame", lavastaja E. Vahter

2014 Allfilm: klassikaaslane "Nullpunkt"

2014 Rändteater Vaba Vanker: Albert – U. Lennuk "Kiigeldes priiks" lavastaja M. Metssalu

Tunnustus
---------

* 2017 Kultuurkapitali Viljandimaa ekspertgrupi aastapreemia eduka lavastuse "LEMBITU - kuningas ilma kuningriigita" loomine


1. ↑  "ARVUSTUS | Ugala „Prints ja kerjus" näitab, et saatus on meie endi kätes ja kerjakott on vilets abimees". *Eesti Päevaleht*. Vaadatud 12. veebruaril 2024.
"**Rudolf ja Irma**" on 1. jaanuaril 1985. aastal Eesti Televisioonis esietendunud Gunnar Kilgase telelavastus. Lavastus põhineb A. H. Tammsaare teosel "Elu ja armastus".

Telelavastusest
---------------

Ülo Tonts (Rahva Hääl, 20. jaanuar 1985): "G. Kilgase lavastus näitab jälle kord teleteatri väga suuri võimalusi nõudliku kirjandusliku materjali esitamisel. Lavastuse rütm oli hästi läbi mõeldud ja läbi viidud. Ergastavalt mõjus lavastaja enda loetud napp autoritekst. Etendust kannab algusest lõpuni Elle Kulli ja Evald Hermaküla näitlejalooming. Pool sajandit tagasi klassiku sule all sündinud, nii- ja teistsuguseks mõistmiseks põhjust andnud kirjanduslikud kujud saavad ekraanil ainulise, konkretiseeriva tõlgenduse ja kujutuse. Kaks suveräänset ja köitvat näitlejat, võrdjõuline duett ja see asjaolu oli seekord eriti tähtis. Meie kujutlus Irma Vainust ja Rudolf Ikkast võis ju omajagu teistsugune olla, ikkagi tuleb tunnistada, et see, mida pakkusid näitlejad, oli algusest lõpuni köitev, intensiivne ja järjekindel. Etendus kestis ju ühtekokku peaaegu viis tundi ja oli täiesti peaosaliste kanda. Kohe kalendriaasta algul kaks nii huvitavalt mängitud suuremahulist rolli — hoopiski mitte halb algus teatriaasta jaoks. Kõrvaltegelastest jäi seekord eriti meelde Leida Rammo Irma tädi rollis. Oma mõõduka groteskivarjundiga oli see roll nagu otseselt sellest romaanist võetud, selle kunstilist laadi silmaspidav."

Osatäitjaid
-----------

* Elle Kull (Irma)
* Evald Hermaküla (Rudolf)
* Aleksander Eelmaa (Eedi)
* Elvi Koppel (ema)
* Viire Valdma (Lonni)
* Tarmo Sild (Lügenheim)
* Laine Mesikäpp (kojamaadam)
* Leida Rammo (Irma tädi Anna)
* Ita Ever (Proua Brett)
* Enn Klooren (härra büroost)

Lavastuse teostus
-----------------

* Gunnar Kilgas; instseneering / lavastus
* Terje Põder, toimetaja
* Rein Lillmaa, Rein Spulge, Ivar Murel; operaatorid
* Jaan Koha; muusikaline kujundus
* Britta Jaanimägi; helirežissöör
* Tiiu Übi; kunstnik
* Maimu Vannas; kostüümikunstnik

Viited
------

1. 1 2  Rudolf ja Irma E-kataloogis ESTER (vaadatud 2. september 2016)
2. ↑  Rudolf ja Irma. Rahva Hääl, 20. jaanuar 1985.
3. ↑  Rudolf ja Irma. Eesti teatri lavastuste andmebaas. (vaadatud 5. veebruar 2024)

Välislingid
-----------

* Rudof ja Irma. Fotoarhiiv, arhiiv.err.ee.
* Rudolf ja Irma. I osa. Videoarhiiv, arhiiv.err.ee.
Suurrätt. Foto: Eesti Rahva Muuseum
**Suurrätt** on naiste õlakate – ruudukujuline villane rätik serva pikkusega 150–200 cm.

Ajaloost
--------

Lääne-Euroopas oli suurrätt 19. sajandi algul laialdaselt kantav moerõivas ning jõudis peatselt ka Eestisse, kus oli põhiliselt kasutusel Põhja-Eestis, Lääne-Eestis ning saartel nii talurahva kui ka linnarahva seas. Suurrätt tõrjus välja tavapärased õlakatted (näiteks sõba) ning seda kanti veel 20. sajandi esimesel poolel.

Kirjeldus
---------

Suurrätt oli peamiselt ruuduline, harvem ühevärviline, ääretriipudega. Varem olid suurrätid tumedat värvi (hall, must, sinine), hiljem heledad (helehall, beež, pruun, valge), äärtes 3–4 cm pikkused narmad. Rätti kanti kolmnurkseks kokkumurtuna ümber õlgade, halvema ilmaga ka üle pea. Mõnikord, eriti sõidu ajal, seoti räti nurgad selja taha sõlme.

Vaata ka
--------

* tartan

Viited
------

1. ↑  Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 200.
2. 1 2  Eesti rahvakultuuri leksikon. 2000. Koostanud Ants Viires. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 276.

Välislingid
-----------

* Suurrätt, Eesti Rahva Muuseum
**Fritz Knapp** (29. oktoober 1870 Halle (Saale)–1938 Würzburg) oli saksa kunstiajaloolane.

1890–96 õppis filosoofiat ning kunstiajalugu Baselis Jacob Burckhardti ja Heinrich Wölfflini juures ning kaitses viimase juhendamisel 1896 doktorikraadi. 1897–1904 töötas Berliini Kuninglikus Rahvusgaleriis, mida juhatas Hugo von Tschudi (1851–1911). 1905 habiliteerus Wölfflini juures Berliini Ülikoolis. 1905–1907 oli kunstiajaloodotsent Greifswaldi ülikoolis. 1921 asus Würzburgi Ülikooli kunstiajaloo õppetooli esimeseks professoriks ja töötas seal 1936. aastani. 1909 asutas ta õppetooli juurde kunstiajaloo instituudi. Tema järel sai Würzburgi kunstiajaloo professoriks Kurt Gerstenberg.

1920 esitas Wölfflin Knappi kandidaadiks Tartu Ülikooli kunstiajaloo professori kohale, kuid valituks osutus hoopis Josef Strzygowski. Viimase loobumisel sai 1922. aastal Tartu Ülikooli esimeseks kunstiajaloo professoriks Tor Helge Kjellin. Knapp oli hääletamisel saanud kolmanda koha.

Välislingid
-----------

* Würzburgi Ülikooli Kunstiajaloo Instituudi ajalugu
* 
* Kunstiajaloolaste leksikon
* Eesti Ajalooarhiiv, Tartu Ülikooli fond
Dr. Rudolph Henzi ametlik portree. 1829
**Samuel Gottlieb Rudolf** (Rudolph) **Henzi** (7. september 1794 Bern – 13. veebruar (1. veebruar vkj) Tartu) oli Šveitsi usuteadlane ja orientalist. 

Ta õppis aastatel 1810–1818 Berni, Tübingeni ja Göttingeni ülikoolis filosoofiat, teoloogiat ja ajalugu ning Pariisis araabia, pärsia ja sanskriti keelt. Tegi seejärel Bernis uurimistööd ja esitas 1820 Tübingeni ülikoolile doktoriväitekirja Beidawi koraani kommentaaride kohta. 

Oli aastatel 1820–1829 Tartu Ülikooli õppejõud, eksegeetika ja idakeelte professor, valiti korduvalt usuteaduskonna dekaaniks. 1821. aastast oli ta Venemaa Piibliseltsi Tartu osakonna direktor ja 1822. aastast Tartu Ülikooli koolikomisjoni liige.

Kirjandus
---------

* Martin Hallik, Olaf-Mihkel Klaassen, "Unustatud orientalist professor Samuel Gottlieb Rudolf Henzi". – Ajalooline Ajakiri 1999: 2, lk. 31–36

Välislingid
-----------

* Biograafia ja bibliograafia
* Rudolf Henzi kiri Karl Morgensternile
* Hans Henzi, "Zwei Bernerinnen fahren nach Livland und begegnen Albert Bitzius", lk 62 kuni 68
**Raimond Isok** (29. juuli 1914 Tallinn – 22. august 2001 Tallinn) oli eesti sporditegelane ja -pedagoog. 

Isok alustas sportimist 1924. aastal koduõues ning oli omaealiste spordiseltsi Algaja asutaja ja esimees. Õpetajate Konstantin Müüri ja Voldemar Resev-Reseli juhendamisel tuli 1927–1932 korv-, võrk-, jalg-, jää- ja veepallis, teate- ja orienteerumisjooksus ning ujumises Tallinna Koolinoorte Spordiringide Ühingu meistriks. Seejärel harrastas ta Noorte Meeste Kristlikus Ühingus ujumist (oli ujumisklubi esimees), hiljem sõjakoolis suusatamist. Ta kuulus 1930. aastast spordiseltsi Kalev ja lõpetas 1932. aastal Tallinna Reaalkooli.

Pärast 1940. aasta juunipööret sai ta kinofikatsioonivalitsuse üldosakonna juhatajaks. Aastatel 1942–1945 oli ta 300. laskurpolgu kehalise kasvatuse ülem ning 1946–1953 ENSV Spordikomitee treener ja õppespordiosakonna juhataja. 1955. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. Aastatel 1955–1977 oli ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi laborant, spordiklubi juhataja, kehalise kasvatuse ja spordi kateedri juhataja ja dekaan (1964. aastast dotsent), 1977–1990 ENSV Kõrgema ja Keskerihariduse Ministeeriumi inspektor.

Isok tegutses ka kohtunikuna: üleliiduline kategooria veepallis ja ujumises (1946), vabariiklik kategooria kergejõustikus, suusatamises, korv- ja võrkpallis. Aastatel 1935–1940 oli ta Eesti Veespordi Liidu juhatuse sekretär ja kohtunikekogu esimees, kuulus 1946–1947 ja 1957–1968 Veespordi- ja Ujumissektsiooni presiidiumi. Aastatel 1940–1941 oli ta Tallinna Spordikomitee osakonnaülem, 1985–1997 Tallinna ja Eesti Spordiveteranide Liidu juhatuse esimees, hiljem auliige ning 1990. aastast Eesti Spordiajaloo Seltsi liige. Avaldas kirjutisi Kehakultuuris ja Spordilehes.

Tunnustus
---------

* 1963 Kalevi auliige
* 1964 Eesti NSV teeneline sporditegelane
* 1997 Valgetähe medaliklassi teenetemärk

Teoseid
-------

* Kehaline kasvatus algklassides, ujumine, 1960
* Ettevalmistavaid harjutusi laste ujuma õpetamisel, 1961
* Kehaline kasvatus internaatkoolis, 1961
* Kehakultuuri ajalugu, loengukonspekt, 1964, 1971, 1986 ja 1990

Viited
------

1. ↑  "ESBL". *www.esbl.ee*. Vaadatud 22. detsembril 2023.
2. ↑  "Spordileht 23 juuli 1999 — DIGAR Eesti artiklid". *dea.digar.ee*. Vaadatud 22. detsembril 2023.
3. 1 2 3  "Spordileht 7 august 1964 — DIGAR Eesti artiklid". *dea.digar.ee*. Vaadatud 22. detsembril 2023.
Emil Iversen (2019)
**Emil Iversen** (sündinud 12. augustil 1991 Meråkeris) on Norra murdmaasuusataja.

2017. aasta maailmameistrivõistlustel Lahtis osales ta koos Johannes Høsflot Klæboga sprinditeates. Iversen sõitis viimast vahetust ja oli viimases kurvis liider, kuid talle oli lähenemas soomlane Iivo Niskanen. Iversen astus Niskanenile ette ning mõlemad kukkusid. Neist möödusid Venemaa ja Itaalia. Niskanenil õnnestus siiski Soomele tuua pronksmedal, suusakepi murdnud Iversen tõi Norra finišisse neljandana. Samadel maailmameistrivõistlustel oli Iversen vabatehnikasprindis kümnes.

2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis oli ta klassikasprindis kaheksas ja 50 km klassikas kümnes.

2019. aasta maailmameistrivõistlustel Seefeldis võitis ta kuldmedali teatesõidus ja tuli koos Johannes Høsflot Klæboga maailmameistriks ka sprinditeates.

Esimest korda osales ta maailma marikasarjas 7. detsembril 2012 Lillehammeris 15 km klassikas. Esimest korda jõudis ta poodiumile ja saavutas kohe võidu 5. jaanuaril 2016, kui võitis Tour de Ski neljandal etapil Oberstdorfis klassikasprindi.

Saavutused
----------

### Maailmameistrivõistlustel

* 2019 Austria Seefeldis
	+ Kuld **maailmameister** sprinditeates
	+ Kuld **maailmameister** teatesõidus

### Juunioride maailmameistrivõistlustel

* 2011 Eesti Otepääl
	+ Kuld **maailmameister** 4×5 km teatesõidus

### Maailma karikasarjas

Emil Iversen on (seisuga 24. veebruar 2019) osalenud 81 MK-võistluste etapil ja jõudnud poodiumile 14 korral, neist kuuel korral on ta võitnud.

#### Maailma karikasarja etapivõidud

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|
|  |
Maailma karikasarja etapivõidud| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2016 | 20. veebruar | Lahti |  Soome | vabatehnikasprint |
| **2.** | 2016 | 2. märts | Falun |  Rootsi | 30 km klassikat |

 | 

|
|  |
Etapivõidud suusatuuridel| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2016 | 5. jaanuar | Oberstdorf |  Saksamaa | klassikasprint |
| **2.** | 2016 | 2. märts | Montréal |  Kanada | 17,5 km klassikat |
| **3.** | 2018 | 4. jaanuar | Oberstdorf |  Saksamaa | 15 km vaba |
| **4.** | 2019 | 2. jaanuar | Oberstdorf |  Saksamaa | 15 km klassikat |

 |

Viited
------

1. ↑  "Milline draama: Iversen ja Niskanen kukkusid viimases kurvis ning kinkisid kulla Venemaale ". Postimees Sport. 26.2.2017. Vaadatud 2.12.2018

Välislingid
-----------

* Emil Iversen FIS-i lehel
**Harry Moikov** (17. märts 1928 Tallinn – 19. märts 1999 Tallinn) oli eesti auto- ja mootorrattaspordikohtunik ning sporditegelane.

Ta lõpetas 1943. aastal Tallinna 2. Gümnaasiumi, 1948. aastal Tallinna Elektromehaanika Tehnikumi ja õppis seejärel Tallinna Polütehnilises Instituudis.

Moikov hakkas kohtunikuna tegutsema 1950. aastal (1954 vabariiklik kategooria, 1962 üleliiduline kategooria, 1972–1993 Rahvusvahelise Mootorrattaspordi Liidu (FIM) rahvusvaheline kategooria), oli aastatel 1966–1992 auto-mootorrattaspordi kohtunikekogu esimees ja Mootorrattaspordiföderatsiooni presiidiumi aseesimees ja 1967–1989 NSV Liidu Autospordiföderatsiooni kohtunikekogu presiidiumi liige.

Ta töötas aastatel 1948–1988 Eesti Tööstusprojektis, sh elektriosakonna juhatajana.

Tunnustus
---------

* 1972 Kalevi auliige
* 1976 Eesti NSV teeneline sporditegelane

Isiklikku
---------

Tema vend oli suusaspordikohtunik Erich Moikov.

Viited
------

1. 1 2 3  "Moikov, Harry - Eesti Entsüklopeedia". *etbl.teatriliit.ee*. Vaadatud 7. jaanuaril 2024.
2. ↑  "Spordileht 17 märts 1978 — DIGAR Eesti artiklid". *dea.digar.ee*. Vaadatud 7. jaanuaril 2024.
*Sapphic'*ute lipp
***Sapphic*** on sõna, mida inglisekeelses keskkonnas kasutavad enda kohta osad lesbid ja teised kväärid, sõna on omandanud pisut laiema tähenduse kui lesbi, ehkki neid kasutatakse vahel sünonüümidena. Sellega seostuv väljend on *sapphism*, mida on eesti keelde mõnikord tõlgitud kui "sapfism" ehk "lesbism". Sõnad *Sapphic* ja *Sapphism* on tuletatud Antiik-Kreeka luuletaja Sappho nimest.

Sümboolika
----------

*Sapphic'*ute (nagu ka lesbide) sümboliteks on kannikesed, lavendel ja teised lillad lilled, samuti on nendega seostatud lillat värvitooni (eriti kannikeselillat ja lavendlilillat).

*Sapphic'*ute lipu disainis 2015. aastal Tumblr'i kasutaja *lesbeux-moved*. Lipp koosneb oma algversioonis kolmest triibust, mille kaks äärmist triipu on heleroosad ja keskmine õrnlilla. Lipu keskel on kujutatud kimpu kannikesi. 

Mõnes hilisemas versioonis on lipu keskmine triip valge ning kannikestekimbu asemel on kujutatud stiliseeritud kannikeseõit või lihtsat lillat lille. Seda ilmselt praktilistel põhjustel, et lipu tegemine ja välimus ei oleks liialt keerukas.

Viited
------

1. ↑  Nast, Condé (27. aprill 2022). "What Does It Mean to Be Sapphic?". *Them* (Ameerika inglise). Vaadatud 10. veebruaril 2024.
2. ↑  "[VSL] Võõrsõnade leksikon". *www.eki.ee*. Vaadatud 13. veebruaril 2024.
3. ↑  "Sapphic Flag | Sapphic Pride Flag - GIN" (Ameerika inglise). 18. juuli 2023. Vaadatud 10. veebruaril 2024.
**Paavo Randma** (sündinud 18. jaanuaril 1977) on eesti jurist, kohtunik.

2000. aasta lõpetas ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonna ning 2011. aastal omandas samas ka doktorikraadi. Lisaks on ta ennast täiendanud Kieli ülikoolis Saksamaal. 

Ta alustas tööd kohtutes Riigikohtu kriminaalkolleegiumi nõunikuna, töötades seal 1999–2007.

26. märtsil 2007 nimetas president Toomas Hendrik Ilves Riigikohtu üldkogu ettepanekul Randma teise astme kohtunikuks. Randma töötas 2011. aasta keskpaigani Tallinna Ringkonnakohtu kriminaalkolleegiumis, seejärel aga Tartu Ringkonnakohtu kriminaalkolleegiumis.[*lisa viide*]

Riigikohtunik Paavo Randma andis enne ametikohustuste täitmisele asumist 11.06.2015 Riigikogu ees ametivande
2014. aasta novembris kuulutas Riigikohtu esimees Riigikohtu uue liikme leidmiseks välja avaliku konkursi. Kohtunikuks kandideerisid Saale Laos (õiguskantsleri nõunik), Paavo Randma ise ja veel üks kandidaat, kes loobus. Valituks osutus Saale Laos.

2015. aasta veebruaris[*viide?*] kuulutas Riigikohtu esimees Riigikohtu uue liikme leidmiseks välja avaliku konkursi. Kohtunikuks kandideerisid Pavel Gontšarov (Tallinna Ringkonnakohtu kohtunik), Peeter Roosma (Euroopa Inimõiguste Kohtu jurist) ja Paavo Randma ise. Valituks osutuski Randma.

9. juunil 2015 otsustas Riigikogu Riigikohtu esimehe Priit Pikamäe ettepanekul nimetada Paavo Randma riigikohtunikuks alates 1. septembrist 2015. Salajasel hääletusel oli otsuse poolt 78 Riigikogu liiget, vastu ei olnud keegi ja erapooletuks jäid 2. Ta andis ametivande 11. juunil 2015. Randma on Riigikohtu kriminaalkolleegiumi ja põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi liige.

Põhitöö kõrval on Paavo Randma pidevalt juhendanud karistusõiguse üld-ja eriosa seminare Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.

Viited
------

1. 1 2  Riigikogu veebileht (riigikogu.ee). Otsuse eelnõu 35 "Riigikogu otsus "Paavo Randma Riigikohtu liikmeks nimetamine" 35 OE" seletuskiri.
2. ↑  Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Presidendi 26.03.2007 otsus nr 141 "P. Randma kohtunikuks nimetamine". Avaldamismärge: RTL 2007, 27, 492.
3. ↑  Riigikogu veebilehekülg (riigikogu.ee). XII Riigikogu stenogramm, VII istungjärk, 28. jaanuar 2014, päevakorrapunkt "Riigikogu otsuse "Saale Laose Riigikohtu liikmeks nimetamine" eelnõu (563 OE) esimene lugemine".
4. 1 2 3  Riigikogu veebilehekülg (riigikogu.ee). XIII Riigikogu stenogramm, I istungjärk, 9. juuni 2015, päevakorrapunkt "Riigikogu otsuse "Paavo Randma Riigikohtu liikmeks nimetamine" eelnõu (35 OE) esimene lugemine".
5. ↑  Elektrooniline Riigi Teataja. Riigikogu 09.05.2015 otsus "Paavo Randma Riigikohtu liikmeks nimetamine". Avaldamismärge: RT III, 10.06.2015, 4.
6. ↑  Riigikogu veebilehekülg (riigikogu.ee). XIII Riigikogu stenogramm, I istungjärk, 11. juuni 2015, päevakorrapunkt "Riigikohtu liikme Paavo Randma ametivanne".
**Andrus Haav** (sündinud 3. veebruaril 1968 Kiviõlis) on eesti viiuldaja. 

Viiuliõpinguid alustas Andrus Haav Kiviõlis Tiina-Mai Arundi juures ja jätkas Tallinna Muusikakeskkoolis õpetaja Aino Riikjärve viiuliklassis. 1993. aastal lõpetas Haav Eesti Muusikaakadeemia professor Mari Tampere õpilasena. Magistrieksami sooritas ta 1997. aastal professor Igor Bezrodny viiuliklassis Sibeliuse Akadeemias Helsingis.

Andrus Haav on esinenud solistina koos sümfooniaorkestritega (Eri Klasi, Arvo Volmeri, Olari Eltsi, Juha Kangase, Vello Pähna, Paul Mägi jt juhatusel), andnud kammerkontserte (trio Haav-Väinma-Varema, duo Ruth ja Andrus Haav jt) ning esinenud koos Jelena Fomina, [*viide?*] Lauriala, Lauri Väinmaa ja Ralf Taaliga nii Eestis kui ka mujal Euroopas.

Ta on osalenud C. Nielseni nimelisel rahvusvahelisel viiuldajate konkursil Taanis Odenses ning Markneukircheni rahvusvahelisel viiuldajate konkursil Saksamaal.

1992. aastal tuli Haav Eesti Kontserdi korraldatud noorte interpreetide konkursi Con Brio laureaadiks. 1993. aasta suvel valiti ta maailma noorte solistide kammerorkestrisse Fiori Rari, mis tegutses Šveitsis Luganos.

1996. aastal võitis Haav I preemia 2. rahvusvahelisel Heino Elleri nimelisel viiuldajate konkursil Tallinnas. Aastal 2008 kutsuti ta sama konkursi žüriisse.

1997–2001 töötas ta õppejõuna Eesti Muusikaakadeemias. Alates novembrist 2000 on Andrus Haav Soome Rahvusooperi orkestri üks kontsertmeistreid ning alates 2006. aastast ka rahvusooperi Estonia orkestri kontsertmeister.
Marthe Kristoffersen
**Marthe Kristoffersen** (sündinud 11. augustil 1989 Vannøyas) on endine Norra murdmaasuusataja.

2007. aastal Tarvisios sai Kristoffersen juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali 5 km vabasõidus. Ta on võitnud ka kaks kuldmedalit juunioride MM-il 4×3,3 km teatesõidus. Esimene tuli 2008. aastal Malleses ja teine 2009. aastal Praz de Lys Sommandis.

Kristoffersen osales esimest korda maailma karikasarjas Beitostølenis 24. novembril 2007 10 km vabatehnikasõidus, kus ta sai 19. koha. Esimese poodiumikoha sai ta Lahtis 8. märtsil 2009 10 km vabatehnikasõidus, kui ta oli kolmas.

Ta lõpetas sportlaskarjääri pärast hooaega 2016/2017.

Saavutused
----------

### Juunioride maailmameistrivõistlustel

* 2007 Itaalia Tarvisios
	+ Hõbe hõbemedal 5 km vabasõidus
* 2008 Itaalia Malleses
	+ Kuld **juunioride maailmameister** 4×3,3 km teatesõidus
* 2009 Prantsusmaa Praz de Lys Sommandis
	+ Kuld **juunioride maailmameister** 4×3,3 km teatesõidus

### Maailma karikasarjas

Marthe Kristoffersen osales individuaalarvestuses 123 maailma karikasarja etapil ja jõudis esikolmikusse kuuel korral, millest kõigil oli ta kolmas.

Välislingid
-----------

* Marthe Kristoffersen FIS-i kodulehel (inglise)
**Toivo Kulles** (3. jaanuar 1918, Sompa, Jõhvi vald – 7. jaanuar 1984 Tallinn) oli eesti graafik.

Ta lõpetas aastal 1937 Jõhvi progümnaasiumi. Seejärel õppis ta aastatel 1937–1941 Riigi Kunsttööstuskoolis, mille lõpetas graafika erialal; aastal 1948 lõpetas ta Tallinna Riikliku Tarbekunsti Instituudi dekoratiiv- ja monumentaalmaali erialal. Ta oli aastast 1949 Kunstnike Liidu liige.

Ta on loonud peamiselt Tallinna vaadetega realistlikku vabagraafikat (kahevärvilised linoollõiked), raamatuillustratsioone (Aadu Hindi "Angerja teekond", Hector Malot' "Perekonnata" sarjast "Seiklusjutte maalt ja merelt"), plakateid ja tarbegraafikat. Tarbegraafikast loonud näiteks etikette keemiatoodetele ja reklaamplakateid hoiukassale ja tuletõrjele (1939). 1940–1941 võistlustöödna plakat ooperile "Vikerlased", mis pidi ilmuma Eesti NSV kunsti ja kirjanduse dekaadi puhul Moskvas, kuid jäi trükkimata.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa Hilja Kulles oli moe- ja vaibakunstnik ning kunstipedagoog.

Kirjandus
---------

* Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn 1996
Burgess Meredith Pingviinina 1966. aasta Batmani telesarjas
**Oswald Chesterfield Cobblebot**, tuntud ka kui **Pingviin** (inglise keeles *Penguin*), on tegelane Batmani koomiksites ja muus meedias. Tema karakteril on mitu inkarnatsiooni, igalühel neist oma juured. Üks lugu räägib, et Oswaldit kiusati koolis, kuna tal olevat pikk nina nagu linnu nokk, ta on lühikest kasvu ja peale selle käskis ta ema isa surma pärast imelikel, vihmaga seotud põhjustel alati Oswaldit vihmavarju kaasas kanda, ning nende asjade pärast hakati teda kutsuma Pingviiniks. Peale selle olid tal ka lemmikloomadeks linnud ja see viis ta kolledžisse ornitoloogia eriala õppima. Teine lugu räägib aga, et ta alustas kuritegusid pärast oma ema surma ja linnud läksid siis ta ema võlgade katteks. Ta kannab pikka torukübarat, monoklit ja smokingit.

Kehastajad/hääleandjad
----------------------

| Teos | Näitleja |
| --- | --- |
| Batman (1966 telesari ja film) | Burgess Meredith |
| Batman: The Animated Series (1992 animasari) | Paul Williams |
| Batman Returns (1992 film) | Danny DeVito |
| The Batman (2004 animasari) | Tom Kenny |
| Gotham (2014 telesari) | Robin Lord Taylor |
**Pärnu piiramine** oli 1710. aasta suvel Põhjasõja käigus aset leidnud sõjaline kokkupõrge, mil Vene tsaaririigi väed Rudolph Felix Baueri juhtimisel vallutasid Pärnu linna, mida kaitses Jakob Heinrich von Schwengelmi juhitud Rootsi garnison.

Eellugu
-------

 *Pikemalt artiklis Põhjasõda Eesti alal*

Vägede kooslus
--------------

### Rootsi garnison

Rudolph Felix Bauer
Pärnu linna Rootsi garnisoni juhataja oli ooberst Jakob Heinrich von Schwengelm. Garnison koosnes Carl Gustav Skytte Liivimaa jalaväerügemendi 1000-mehelisest osast, lisaks veel ooberst Magnus Wilhelm von Nierothi 800-mehelisest jalaväerügemendist, 64-mehelisest salgast Uusimaa jalaväerügemendist ning 50-mehelisest traguniüksusest. Pärnu linnas oli ka ligi 180 kahurit, mida juhatas kapten Jakob Pettersson. 1710. aasta veebruaris koosnes Pärnu garnison 1690. mehest.

### Vene armee

Vene armeed juhatas kindralleitnant Rudolph Felix Bauer. Venelaste armee koosnes kuuest tragunirügemendist, kaasas oli ka hulk 12-naelaseid suurtükke.

Piiramise ülevaade
------------------

Baueri tragunid alustasid Pärnu piiramist 22. juulil. Baueri välilaager asus Sauga mõisas. Linnas elanud kõrgemad ametnikud, näiteks Magnus Wilhelm von Nieroth ja Gustav Adolf Strömfelt, lahkusid linnast. Linnas hakkas levima katk, millesse surid paljud sõdurid ning raeliikmed.

10. augustil kogunes linnas kokku sõjanõukogu, mille liikmeteks olid peale von Schwengelmi veel Gustav Carl von Schreiterfelt, Magnus Friedrich von Wolffelt, Niklaes von Vettern, Wolmar Gustav Lawi, Jakob Friedrich von Schwanewede ning kolm raehärrat. Nõukogu lõpuks sai osalejatele selgeks, et linna hoida ei ole võimalik. Järgmisel päeval alustas Schwengelm Baueri välistaabis läbirääkimisi ning linn alistus lõplikult 14. augustil.

Pärnu vallutamise tähistamiseks anti Venemaal välja aumedaleid.

Viited
------

1. ↑  Lk 274 (Sundberg, 2018)
2. ↑  "Blockade & capitulation of Pernau, July-August 1710". Vaadatud 14.02.2024.
3. ↑  Lk 332 (Bachmeister, 1774)
4. 1 2  Lk 275-276 (Sundberg, 2018)
5. ↑  Lk 193-194 (Eesti rahva ajaloos, 1960)
6. ↑  Lk 233 (Eesti rahva ajaloost, 1960)
7. ↑  "Medal - Peter I Capture of Pernau 1710". Vaadatud 14.02.2024.

### Kasutatud kirjandus

* Bachmeister, Hartwich Ludwig Christian. Beyträge zur Geschichte Peters des Großen. Kd. 1. Riia. 1774.
* Eesti rahva ajaloost Põhjasõja aastail 1700-1721. Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus. 1960.

* Sundberg, Ulf. Swedish defensive fortress warfare in the Great Northern War 1702-1710. 2018.
**Ernst Soomuste** (kuni 9. maini 1936 **Ernst Grassmandorf**; 16. august 1896 Narva, Peterburi kubermang – 22. veebruar 1965 Kohtla-Järve) oli Eesti sõjaväelane (major).

Eluloost
--------

Ernst Grasmandorf sündis 1896. aastal Peterburi kubermangu kuulunud Narva linnas, osales Venemaa keisririigi armees Esimeses maailmasõjas jalaväeohvitserina. 

1918. aastal alanud Eesti Vabadussõjas määrati ta detsembris 1918 Laiarööpmelisele soomusrongile nr. 2, kust viidi jaanuaris 1919 üle Laiarööpmelisele soomusrongile nr. 4 ja kus ta veebruaris 1919 nimetati LRSR nr. 4 soomusrongi ülema abiks, 14. mail 1919 ülendati E. Grasmandorf alamkapteniks. Oktoobris 1919 nimetati E. Grasmandorf Soomusrongide Diviisi Laiarööpmelise soomusrongi nr. 5 ülemaks.

Pärast Vabadussõja edukat lõppu LRSR nr. 5 likvideeriti ja mais 1920 viidi E. Grasmandorf üle Laiarööpmelisele soomusrongile nr. 2 rongiülema abiks. Septembris 1921 nimetati E. Grasmandorf soomusrongi Kapten Irv ülema kohusetäitjaks.

Märtsis 1923 määrati E. Grasmandorf Soomusrongide Brigaadi Laiarööpmelise soomusrongi nr. 2 rongiülema abiks, 1923. aasta augustist kuni septembrini oli ta LRSR nr. 2 rongiülema kohusetäitja. Seejärel teenis ta 2. soomusrongide rügemendis, kus ülendati 22. veebruaril 1924 kapteniks. 1928. aastal viidi ta üle LRSR nr. 2 dessantkompanii ülemaks.

1932. aastal viidi E. Grasmandorf 3. Üksikusse Jalaväepataljoni, kus ta 19. veebruaril 1932 sai majoriks.

9. mail 1936 eestistas Ernst Grasmandorf oma perekonnanime Soomusteks.

16. maist 1934 jätkas E. Grasmandorf teenistust Kaitseliidu Tartu malevas. Oli Noorte Kotkaste Tartumaa maleva vanema abi. 1936. aastast oli ta Kaitseliidu Narva maleva pealiku ajutine kohusetäitja ja 19. mail 1939 määrati Kaitseliidu Narva maleva pealikuks.

Ernst Soomuste vahistati 14. juunil 1941 ja küüditati koos perega NSV Liitu, kus oli asumisel Kirovi oblastis. Vabanes asumiselt 1958. aastal ja naasis Eestisse.

Ernst Soomuste suri 22. veebruaril 1965 Jõhvis. Maetud Lohusuu Eesküla kalmistule.

Välislingid
-----------

* Eesti Sõjamuuseum – kindral Laidoneri Muuseum. Eesti ohvitserid 1918–1940.
* Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
**Park City** on linn Ameerika Ühendriikides Utah' osariigis, 48 km Salt Lake Cityst ida pool. Park City on Summiti maakonna suurim linn ning see kuulub Salt Lake City linnastusse.

Park City asutati pärast rikkalike kulla, hõbeda ja plii leiukohtade avastamist 1870. aastal. See on üks väheseid linnu Utah's, mille rajajateks pole olnud mormoonid, mistõttu on selles linnas alati elu keenud ja lugematud kõrtsid on serveerinud alkohoolseid jooke. Kaevandusi tabasid aga nii üleujutused kui ka tulekahjud, ning 20. sajandi alguses linna elu soikus. 1950. aastatel hakkas Park City suusakuurordina kuulsust koguma ning alates 1970. aastatest on linna populaarsus plahvatuslikult kasvanud.

Park City on oluline suusakuurort ja turismimagnet, linnas viibivate turistide arv ületab märgatavalt elanike arvu. Park City on üks USA rikkamaid linnu. Elanike hulgas on palju Euroopa immigrante.

Linn asub 2134 meetri kõrgusel merepinnast.

Park City oli üks Salt Lake City olümpiamängude korralduspaikadest. Linn on ka mäesuusatamise maailma karikasarja etappide võõrustaja.

Park City on tuntud ka kui Sundance'i filmifestivali toimumiskoht ning Ameerika Ühendriikide suusakoondise resideerimispaik. Linnas asub muuhulgas suusatootja Rossignol peakontor. Park Citys on palju luksuspoode ning eksklusiivseid klubisid ja restorane. Linna läheduses paiknevad suusanõlvad, golfiväljakud ja matkarajad.

Park City

Viited
------

1. ↑  2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.

Välislingid
-----------

* Park City.org Park City koduleht
Salpausselkä 2008
**Salpausselkä mängud** (soome keeles **Salpausselän Kisat**) on juba 1923. aastast Lahtis igal aastal toimuv põhja suusaalade rahvusvaheline võistlus. Mängude idee autor on Lauri Pihkala.

Salpausselkä mängudel on traditsiooniliselt võisteldud murdmaasuusatamises, kahevõistluses ja suusahüpetes ning viimastel aastatel on kõik võistlused kuulunud maailma karikasarja (MK) arvestusse. 2006. aastal FIS-i otsusel võisteldi Lahtis MK arvestuses ainult suusahüpetes ja kahevõistluses, kuna Salpausselkä rajad ei vastanud FIS-i murdmaasuusatamise reeglitele. 2006. aasta suvel FIS kiitis heaks radadel tehtud muudatused ja 2007. aasta Salpausselkä mängudel oli jälle murdmaasuusatamine kavas. 

Salpausselkä mänge peetakse veebruaris-märtsis.

Salpausselkä medal
------------------

Salpausselkä medal on antud 1960. aastast vaid kaks korda Salpausselkä mängude põhivõistluste võitjale. Esimene medal anti Tapani Nikule, kes võitis aastatel 1923–1925. Suusahüppelegend Matti Nykänen, kes on teise medali omanik, võitis mängudel koguni seitse korda aastatel 1984–1988.

Välislingid
-----------

* Salpausselkä mängude koduleht
**Caitlin Compton Gregg** (sündinud 7. novembril 1980 New Yorgis) on USA murdmaasuusataja

Maailma karikasarjas debüteeris Gregg 17. jaanuaril 2009 etapil Whistleris 15 km suusavahetusega sõidus, kus sai 32. koha. Tema parim koht MK-sarjas on 14. mille ta saavutas 5. veebruaril 2010 etapil Canmore'is 10 km vabatehnikasõidus. Ameerika Ühendriikide meistrivõistlustel on Gregg tulnud meistriks neljal korral: 5 km distantsil 2008. ja 2009. aastal, 20 km distantsil 2014. aastal ja 10 km distantsil 2015. aastal.

2007. aasta maailmameistrivõistlustel Sapporos oli ta 10 km vabatehnikas 60. ja teatesõidus 14. 2009. aasta maailmameistrivõistlustel Liberecis sai ta 15 km suusavahetusega sõidus 58. ja 30 km vabatehnikasõidus 47. koha, teatesõidus oli ta USA naiskonnaga 13. 2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris oli ta 10 km vabatehnikas 30. ja sprinditeates koos Kikkan Randalliga kuues. 2015. aasta maailmameistrivõistlustel Falunis võitis ta üllatuslikult 10 km vabatehnikas pronksmedali.

Gregg on võitnud kaks esikohta FIS-i maratonisarja kuuluval American Birkenbeineri 52 km distantsil.

Saavutused
----------

### Maailmameistrivõistlustel

* 2015 Rootsi Falunis
	+ Pronks pronksmedal 10 km vabatehnikas

Välislingid
-----------

* Caitlin Gregg FIS-i kodulehel