recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
"Horatiuste vanne" (1784), Jacques-Louis Davidi maal.
Vabadussõjalased andmas Rooma tervitust 1933
**Rooma tervitus** (*saluto romano*) on tervitus, millega kaasneb parema käe ettesirutamine, sõrmed koos. Varieeruvalt võib käsi olla küünarnukist kõverdatud või siis täiesti sirgelt üles tõstetud.

Tervitust on tihti peetud pärinevaks Vana-Roomast, kuid üheski tolleaegses kirjatöös pole sellist kommet kirjeldatud ning kunstis levinud tervitused ei sarnane selle tänapäeval tuntud kujule. Seose alguspunktiks on peetud prantsuse uusklassitsistliku maalikunstniku Jacques-Louis Davidi 1784. aasta teost "Horatiuste vanne".

Selle võtsid kasutusele Itaalia fašistlik diktaator Benito Mussolini, Adolf Hitler kujundas sellest natsitervituse ning "iidset vaba mehe tervitust" kasutasid ka Eesti vabadussõjalased. Tänapäeval kasutavad seda tervitust neofašistid, neonatsid, ultranatsionalistid ja paremäärmuslased.

Pärast Teist maailmasõda on see kriminaalkorras karistatav Saksamaal ja Austrias.

Viited
------

1. ↑  Winkler 2009, lk 2.
2. ↑

Kirjandus
---------

* Winkler, Martin M. (2009). *The Roman Salute: Cinema, History, Ideology*. Columbus: Ohio State University Press. ISBN 978-0-8142-0864-9.
**Retseptorid** on raku sees või pinnal olevad valgud või valgumolekulide kooslused, mis seovad ligande ja funktsioneerivad signaaliülekandjatena. Neid nimetatakse ka **retseptorvalkudeks**.

Sellised retseptorid jagunevad rakupinna retseptoriteks, tuumaretseptoriteks ja immunoretseptoriteks.

Signaalmolekuli seondumisel rakupinna retseptoriga tekitatakse üks või mitu rakusisest signaali ning muudetakse sellega raku käitumist. Sellised retseptorid jagunevad ioonkanal-retseptoriteks, kus ligandi seondumine muudab ioonkanali konformatsiooni ja avab tee teatud ioonidele, katalüütilisteks retseptoriteks (nt türosiinkinaassed retseptorid), kus retseptor omandab ligandi seondumisega katalüütilise aktiivsuse, ja G-valguga seotud retseptoriteks, mis toimivad G-valkude vahendusel.

Tuumaretseptorid paiknevad tsütosoolis ja liiguvad rakutuuma alles pärast ligandi sidumist. Nad toimivad kui transkriptsioonifaktorid, sest on võimelised seonduma DNA-ga ja muutma selle transkriptsiooni.

Immunoretseptorid on seotud immuunsüsteemi tööga. Näiteks on T-lümfotsüütide pinnal antigeeni äratundvad retseptorid. Erinevalt rakupinna retseptoritest T-rakkude retseptoreid (TCR) aga juurde ei toodeta ja need suudavad antigeeni ära tunda ainult juhul, kui seda esitletakse koos koesobivuskompleksiga. Immunoretseptorite alla kuuluvad ka mustrit äratundvad retseptorid (PRR-id) (nt tollisarnased retseptorid ehk TLR-id), T-rakkude retseptorid, Fc retseptorid, tsütokiiniretseptorid jt.

Vaata ka
--------

* P2 retseptorid
* retseptor
* retseptioon

Viited
------

1. ↑  Rakkudevaheline signalisatsioon
Kärt Jänes-Kapp
Kärt Jänes, Mart Laar ja Hannes Walter Horisondi ENE-teemalises vestlusringis aastal 1989.
**Kärt Jänes-Kapp** (sünninimi **Kärt Jänes**; 9. jaanuar 1960 – 10. september 2015 Tallinn) oli eesti teadusajakirjanik ja toimetaja. 

Ta lõpetas 1978. aastal Tallinna 37. Keskkooli kuldmedaliga ning 1983. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo eriala *cum laude*. Ülikooliõpingute ajal oli ta kursusevanem.

Aastatel 1983–1989 töötas ta Eesti Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis nooremteadurina. 1989. aastal asus tööle ajakirja Horisont, algul humanitaaria toimetajana, hiljem oli pea- ja tegevtoimetaja. Ta oli Eesti Teadusajakirjanike Seltsi juhatuse liige.

Ajakirjanikutöö kõrvalt toimetas ta 2001. aastast kirjastuses Koolibri inimese- ja ühiskonnaõpetuse õppekirjandust. Ta täiendas end Jeruusalemma Ülikoolis ja Eesti Demograafia Instituudi magistrantuuris.

Isiklikku
---------

Tema isa oli eesti arstiteadlane, hügieenik ja arstiteaduse populariseerija Harri Jänes.

Viited
------

1. ↑  Kärt Jänes-Kapp, Kalev Katus, Allan Puur, Asta Põldma. Demograafiast ja rahvastikuarengu seaduspärasustest. Tallinn, Koolibri, 2005

Välislingid
-----------

* Kärt Jänes-Kapp 09.01.1960-10.09.2015 Sirp, 18. september 2015
* Suri ajaloo- ja teadustoimetaja Kärt Jänes-Kapp err.ee, 11. september 2015
* Haud Tallinna Metsakalmistul
**Kärt Tomingas** (sündinud 5. aprillil 1967 Tallinnas) on eesti laulja, näitleja ja teatripedagoog.

Teatritee
---------

Kärt Tomingas elas kooliajal Keilas ning lõpetas 1985. aastal Keila 1. Keskkooli. 1990. aastal lõpetas Tallinna Konservatooriumi lavakunstikateedri näitlejana (14.lend). Hiljem omandas samas magistrikraadi ja töötab Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis näitlejameisterlikkuse õppejõuna.

Aastatel 1990–1992 töötas Vanemuises, aastast 1992 vabakutseline näitleja. 

1994. aastast on ta mänginud ka Soome teatrites (Helsingi Linnateater, Lilla Teatern) ning saavutanud märkimisväärse tuntuse ja tunnustuse. Üks suuremaid ja rohket tähelepanu pälvinud roll on olnud Maria osa muusikalis "Helisev muusika", aga ka peaosa draamalavastuses "Daam koerakesega" (lavastaja Kama Ginkas) jm.

Telesarja- ja filmirollid
-------------------------

Kärt Tominga üks esimesi filmirolle oli Siiri kõrvalosa Tõnu Virve mängufilmis "Surmatants" (1991).

Kärt Tomingal oli keskne Raimond Valgret imetleva ja toetava baaridaami Lily roll filmis "Need vanad armastuskirjad" (1992).

Soomes on Tomingas osalenud filmis "Lomalla" (2000) ning mänginud aastatel 2005–2007 Soome telesarjas "Kotikatu", kehastades Eestist saabunud juuksurit Heili Reeki.

Ilmar Raagi telesarjas "Klass: elu pärast" (ETV, 2010) mängis ta Andersi ema Katariinat. 

Teleseriaalis "Alpimaja" (2012, stsenarist Indrek Hargla) mängis ta üht peategelast Evelin Eriksoni. Ta mängis ka Mihkel Ulki mängufilmis (2014) ja telesarjas "Nullpunkt" rootsi keele õpetajat.

Aastatel 1990–1992 toodetud joonisfilmis "Muumioru lood" luges Kärt Tomingas tegelaste teksti.

Valik suuremaid rolle
---------------------

* Frederic Loewe, "Minu veetlev leedi" (Eliza)
* Valter Ojakäär, "Winnetou" (indiaanlane Kaunispäev)
* Richard Rodgers, "Helisev muusika" (Maria)
* Anton Tšehhov, "Daam koerakesega" (daam)
* muusikal "Irma" (Irma)

Muusikutee
----------

Kärt Tomingas hakkas lauljana esinema juba 1980. aastate keskel, koondades enda ümber ansambli Park. Hiljem on ta avaldanud neli sooloalbumit. Tema tuntumad laulud on "Korallid Emajõel", "Käed", "Vihm", "Aeg", "Lapsed", "Sinisilmselt" jm.

Tunnustus
---------

* 1999 – Eesti Näitlejate Liidu auraha

Isiklikku
---------

Kärt Tominga elukaaslane on arhitekt Ülar Mark, kellega neil on ühine tütar. Varasemast kooselust muusik Are Jaamaga on Tomingal samuti tütar.

Välislingid
-----------

* Kärt Tomingas andmebaasis MusicBrainz (*inglise keeles*)
**Vilno sõjakool** (kuni 1910 *Vilno Jalaväe Junkrukool*; vene keeles Виленское военное училище) oli aastatel 1864–1917 tegutsenud Venemaa Keisririigi sõjaväeline õppeasutus, mis andis militaarharidust jalaväe allohvitseridele ja nooremohvitseridele.

Sõjakoolid Vilnos ja Moskvas asutati 29. oktoobril 1864 keiser Aleksander II käsul. Vilno sõjakool hakkas tööle Aleksandri kadetikorpuse varasemates ruumides, vastavalt sõjakooli vajadustele neid laiendati.

Algul oli sõjakoolis 200 junkrukohta, 1874. aastal suurendati õppekohtade arv 300-ni. Õppetöö toimus nooremas ja vanemas astmes.

1901. aastal reorganiseeriti kool kolmeaastase õppeajaga kooliks ning koolilõpetajad said alamporutšiku auastme. Aastail 1904–1905 suurendati sõjakooli õppurite arvu 400-ni, kes olid jagatud 4 roodu. 1906. aastal võimaldati kooli astuda ka podporutšikutel ja praporštšikel, kes olid ülendatud sellele auastmele isikliku vapruse eest sõjategevuses.

Pärast Esimese maailmasõja algust hakkasid koolis toimuma neljakuulised kiirendatud kursused ja kooli isikkoosseis suurendati 500-lt kuni 900 junkruni.
Sõjategevuse käigus evakueeriti sõjakool 1915. aastal Poltavasse, ametlikult lõpetas kool tegevuse 2. jaanuaril 1918.

Lõpetajaid
----------

* kolonel Jaan Junkur
* Eesti kaitsejõudude ülemjuhataja Johan Laidoner
* kindralmajor Andres Larka
* kindralmajor Dimitri Lebedev
* kindralleitnant Paul Lill
* kolonel Viktor Puskar
* kindralmajor Ernst Põdder
* kolonel Oskar Raudvere
* kindralmajor Rudolf Reimann
* kolonel Jaan Rink
* kindralmajor Tõnis Rotberg
* kolonel Villem Saarsen
* kindralmajor Juhan Tõrvand
* kindralmajor Richard Tomberg
* kindralmajor Aleksander Tõnisson
* kindralmajor Johan Unt
* kindralmajor Jaan Soots
* kolonel Eduard-Alfred Kubbo
* kolonelleitnant Hans-Karl Ainson
* kindralmajor Aleksei Vandam

* Läti Vabariigi sõjaminister Jānis Balodis
* Vidzeme diviisi komandör Kārlis Goppers
* 2. järgu armeekomandör Jukums Vācietis
* Leedu armee ülemjuhataja Silvestras Žukauskas
* kindralleitnant Kazys Ladiga
* kindralleitnant Konstantinas Žukas
* kindralleitnant Pranas Liatukas
* kolonelleitnant Karl Abel

Välislingid
-----------

* Виленское пехотное юнкерское военное училище
* Vilniuse sõjakooli rinnamärkidest leedu keeles,inglise keeles
**Eestikeelsed liiginimed** on elusolendite liikidele pandud eestikeelsed nimetused.

Need on kahte tüüpi – rahvapärased ja teaduslikud. 

**Rahvapärased nimetused** on argikeeles kasutatavad nimetused, mille puhul täpne vastavus teaduslikule taksonoomiale pole oluline. 

**Eestikeelsed teaduslikud nimetused** on need, mille puhul on kokku lepitud vastavus ladinakeelsete teaduslike nimedega. Nende fikseerimisega tegelevad nimekomisjonid.

* Eestikeelsete taimenimede komisjoni poolt kokku lepitud nimed on kättesaadavad eestikeelsete taimenimede andmebaasist.
* Eestikeelsete linnunimede komisjoni poolt kokku lepitud nimed on kättesaadavad linnunimetuste andmebaasist.
* Eestikeelste imetajanimede komisjoni poolt kokku lepitud nimed on kättesaadavad imetajanimetuste andmebaasist.

Kui liigil eestikeelne teaduslik nimi puudub, siis võib kasutada liigist kõrgema taksoni nime, millel teaduslik eestikeelne nimetus on olemas (lisades sulgudes ladinakeelse liiginime). Näiteks liigil *Lamium tomentosum* pole eestikeelset teaduslikku nime, on aga perekonnal *Lamium* – iminõges – millesse see liik kuulub. Nii võib temast eestikeelses tekstis kõnelda kui iminõgesest (*Lamium tomentosum*). 

Eestikeelsed liiginimed kirjutatakse reeglina väikese algustähega. Isikunime sisaldavate liiginimede puhul kirjutatakse isikunimi muutmata kujul ja suure algustähega, neid on üsna palju taimenimedes, vähem imetajanimedes. Geograafilised ehk kohanimed kirjutatakse liiginimes väikese algustähega ja sageli mugandatult.

Vaata ka
--------

* taksonoomia

Kirjandus
---------

* Kull, Kalevi; Koppel, Andres 1989. Elusolendite rahvuskeelsest nimetamisest. *Eesti Looduseuurijate Seltsi aastaraamat* 71: 184–193.
|  |  |
| --- | --- |
|  | **See artikkel on esitatud kustutamiseks.**
Põhjus: **tähelepanuväärsus?** 
Lisateavet võid leida arutelu- või ajalooleheküljelt. Vaata ka: Vikipeedia:Artiklite kustutamise kord. Kustutamisettepaneku saad vaidlustada arutelulehel. |

Vilsandi tuletorni pronksmärk
Vilsandi tuletorni hõbetatud märk
Vilsandi tuletorni värvitud hõbetatud märk
Vilsandi tuletorni värvitud kullatud märk
Vilsandi tuletorni emailitud kullatud märk helesinine
Vilsandi tuletorni emailitud kullatud märk helesinine
Vilsandi tuletorni emailitud kullatud märk punane
Vilsandi tuletorni märgi meeneseeria
***Vilsandi Tuletorni märgiseeria***

Märgil on kujutatud Vilsandi tuletorn. 

Idee autorid: Marko Kullapere ja Tarvo Kullapere 

Disainer: Kairo Antsaar

Valminud Kuressaares aastal 2019

Tootjaks: OÜ Sporrong Eesti

Märgid saadaval Vilsandi saarel.

  

Tiraaž:

Pronksist märk – 200 tk

Hõbedane oksüdeeritud magnet – 100 tk

Hõbedane oksüdeeritud magnet (sinisel taustal) – 200 tk

Hõbedane oksüdeeritud rinnamärk (sinisel taustal) tiftidega– 100 tk

Hõbedane oksüdeeritud ripats(Sinisel taustal/rõngaga)– 100 tk

Hõbedane oksüdeeritud võtmehoidja (ilma värvita /Kahe rõngaga)– 100 tk

Kullatud rinnamärk tiftidega, tumesinine taustavärv - 50 tk

Kullatud emailitud magnet, helesinine email, ühekordne limiteeritud väljalase, graveeritud järjekorranumbritega - 30 tk

Kullatud emailitud magnet, tumesinine email, ühekordne limiteeritud väljalase, graveeritud järjekorranumbritega - 30 tk

Kullatud emailitud magnet, punane email, ühekordne limiteeritud väljalase, graveeritud järjekorranumbritega - 30 tk
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| CONCACAF Gold Cup |
| **Kuld** | 2019 |  |
| **Hõbe** | 2021 |  |
| Olümpiamängud |
| **Kuld** | 2012 | jalgpall |
| Panameerika mängud |
| **Kuld** | 2011 | jalgpall |
| Juunioride maailmameistrivõistlused |
| **Pronks** | 2011 | jalgpall |

**Néstor Alejandro Araujo Razo** (sündinud 29. augustil 1991 Guadalajaras) on Mehhiko jalgpallur, kes mängib kaitsjana Mehhiko kõrgliigaklubis América ja Mehhiko jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Mehhiko klubis Cruz Azul, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2007. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2010. aastal. Aastatel 2013–2018 mängis ta Mehhiko kõrgliigas Santos Laguna meeskonnas. Ta tuli Santos Lagunaga kahel korral Mehhiko meistriks. 2016–17 kevadhooajal valiti Araujo Mehhiko kõrgliiga sümboolsesse koosseisu.

2018. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Hispaania kõrgliigaklubiga Celta de Vigo. Seal mängis ta neli hooaega.

2022. aasta juunis naasis Araujo Mehhikosse, sõlmides lepingu Club Américaga.

2011. aastal võitis Araujo Mehhiko kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustelt pronksmedali. Samal aastal tegi ta debüüdi Mehhiko jalgpallikoondises. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 4. juulil 2011 Copa América alagrupimängus Tšiili vastu. Ta on kuulunud Mehhiko koondisse veel 2016. aasta Copa América Centenariol, 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril, 2019. aasta CONCACAF Gold Cupil ja 2021. aasta CONCACAF Gold Cupil. Lisaks võitis ta 2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril Mehhiko olümpiameeskonnaga kuldmedali.

Saavutused
----------

Cruz Azul
* Copa MX: Clausura 2013

Santos Laguna
* Liga MX: Clausura 2015, Clausura 2018
* Copa MX: Apertura 2014
* Campeón de Campeones: 2015
**Admiral Johan Pitka Relvavendade Ühendus** on Eesti mittetulundusühing, mis koondab Teise maailmasõja ajal ja järel Nõukogude okupatsiooni vastu sõdinud veterane ja nende aatekaaslasi.

Ühenduse asutasid Vabadusristi päeval, 17. augustil 2002, Väike-Maarja vallas Ebaveres Johan Pitka talu varemete juures kümme kunagise Löögiüksuse Admiral Pitka liiget (nn pitkapoisid).

Ühenduse peakorter on Tartus. 

2004. aasta septembris moodustati Tallinna piirkond ja novembris Pärnu piirkond.

Alates 2008. aastat on ühenduse liikmeskond tõusnud üle saja, k. a noorliikmed.[*viide?*]

Ühenduse juhiks oli asutamisest alates võrumaalasest metsavend Leonhard Pumper.[*viide?*]

2012. aastal oli esimeheks Jüri Jahnson.

Ühing tegeleb admiral Pitkaga seotud sündmuste ja vabadusvõitluse mälestuste kogumise ja jäädvustamisega. Üks tegevuse eesmärke on mälestusmärkide paigaldamine langenud metsavendadele-vabadusvõitlejatele, kelle matmiskohad on teadmata või tähistamata.

Admiral Johan Pitka Relvavendade Ühendus teeb koostööd Kaitseliidu, Noorkotkaste jt organisatsioonidega.

Viited
------

1. 1 2 3  "Pärnus loodi Pitka relvavendade piirkond" Pärnu Postimees, 4. detsember 2004
2. ↑  "Eesti metsavennad ja Pitka poisid tervitavad enda vastupanu tunnustamist" Delfi, 8. veebruar 2012
Venemaa Föderatsiooni Keskvalimiskomisjoni vapp
**Venemaa Föderatsiooni Keskvalimiskomisjon** (vene keeles Центральная избирательная комиссия Российской Федерации); lühend **Venemaa KVK**, on föderaalne riiklik organ, mis korraldab Venemaa Föderatsioonis valimiste ja referendumite läbiviimist. 

Venemaa KVK koosseisu kuulub 15 liiget, kellest 5 nimetab VF president, 5 Föderatsiooninõukogu ja 5 Riigiduuma. Keskvalimiskomisjoni volitused kestavad neli aastat. Keskvalimiskomisjoni juhib esimees, kelleks alates 28. märtsist 2016 on Ella Pamfilova. 

Keskvalimiskomisjon asub Moskvas aadressil Bolšoi Tšerkasski pereulok 9. 2017. aasta seisuga töötas Venemaa KVK aparaadis 277 inimest.

Varasemad Venemaa KVK esimehed
------------------------------

* 1993–1996 Nikolai Rjabov
* 1996–1999 Aleksandr Ivantšenko
* 1999–2007 Aleksandr Vešnjakov
* 2007–2016 Vladimir Tšurov

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Venemaa Föderatsiooni Keskvalimiskomisjon** |

* Koduleht. cikrf.ru
* Venemaa KVK otsused, mis on seotud 2018. aasta Venemaa presidendivalimistega. cikrf.ru
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Tallinna hoonest; Stockholmis asub Stenbocki palee* |

---

**Stenbocki maja** on klassitsistlik hoone Tallinnas Toompea põhjaserval, Eesti Vabariigi Valitsuse ja Riigikantselei asupaik.

Hoone püstitati aastail 1783–1792 ja 1997. aastal võeti see arvele ehitismälestisena. Esimene Eesti valitsuse istung peeti Stenbocki majas 8. augustil 2000.

Nimetus "Stenbocki maja" võib viidata ka Vabariigi Valitsusele või Riigikantseleile.

Ajalugu
-------

Krahv Jakob Pontus Stenbock
Stenbocki maja Toompeal.*Der Dom zu Reval*, W.S. Stavenhagen "Album Ehstlaendischer Ansichten", Mitau 1867
Hoone Rahukohtu tänav 3 projekteeris Johann Caspahr Mohr Eestimaa kubermangu kohtuasutuste jaoks, pärast 1783. aastal Tallinna asehalduskonna moodustamist, kuid pärast asehalduskonna likvideerimist ja hooneehituse riikliku finantseerimise lõpetamist 1788. aastal jätkas krahv Jakob Pontus Stenbock hoone ehitust isiklikest vahenditest. 

Hoone valmis 1792. aastal ja sellest sai hoopis Hiiu-Suuremõisa mõisniku krahv Jakob Pontus Stenbocki Tallinna residents.

1891. aastal võeti maja Rahukohtu tänav 3 (vene k. *Мировой переулок № 3*) kasutusele kohtuhoonena (Venemaa Keisririigi Justiitsministeeriumi Tallinna-Haapsalu Rahukogule ja Eesti iseseisvumise järel ka Eesti kohtusüsteemi Tallinna-Haapsalu Rahukohtu hoonena. 

Eesti NSV ajal 1950ndail aastail asus hoones Tallinna Polütehnilise Instituudi keemia- ja mäeteaduskonna internaat. Hiljem rahvakohtud: Tallinna Kalinini Rajooni Rahvakohus ja Tallinna Oktoobri Rajooni Rahvakohus töötasid seal 1987. aastani, mil valmis Liivalaia kohtumaja, Liivalaia tänaval Tallinnas.

2000. aastani tegutses Eesti Vabariigi Valitsuse Riigikantselei Toompea lossis, jagades hoonet Riigikogu Kantseleiga. 1996. aastal alustati Toompeal 18. sajandist pärineva endise kohtuhoone, Stenbocki maja renoveerimist valitsuse ja Riigikantselei tarbeks. 

Riigikantselei ametnike esimene tööpäev Tallinnas Rahukohtu 3 asuvas hoones oli 26. juunil 2000 ja esimene valitsuse istung päris oma majas peeti 8. augustil 2000.

2001. aasta lõpul võeti kasutusele ka remonditud tööruumid Stenbocki maja kõrval Rahukohtu tänav 1 asuvas kunagises aadlielamus. Sinna asusid portfellita ministrid oma büroodega ja veel mõned Riigikantselei üksused.

Hoone sisevaateid
-----------------

* Istungite saalIstungite saal
* Peaministri kabinetPeaministri kabinet
* PressiruumPressiruum
* Riigipitsati ruumRiigipitsati ruum
* Riigivanemate saalRiigivanemate saal
* Roheline tubaRoheline tuba
* Sinine tubaSinine tuba

Vaata ka
--------

* Stenbocki maja lahtiste uste päev

Viited
------

1. ↑  Rahukohtu 3 (Kohtuhoone), eestigiid.ee
2. ↑  Rahukohtu hoone süütamine Toompeal. Päewaleht, nr. 2, 3 jaanuar 1924
3. ↑  3012 Elamu Rahukohtu t.1, 17.-20.saj.
4. ↑  "Eesti Vabariigi Riigikantselei ajaloost 1990–2008". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. august 2011. Vaadatud 20. oktoobril 2012.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Stenbocki maja** |

* Stenbocki majast Riigikantselei veebilehel
* Stenbocki maja kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
**"The Quest for Reality: Subjectivism and the Metaphysics of Colour"** on Barry Stroudi filosoofiaraamat. See ilmus Oxford University Press väljaandel 2000. aastal.

Kokkuvõte
---------

### Eessõna

Raamat tegeleb tohutu metafüüsilise ettevõtmisega, mida ei saa ühes raamatus ega ühe eluga ammendavalt käsitleda. Filosoofia on väga keeruline, osalt sellepärast, et vastused filosoofilistele küsimustele kipuvad algama liiga hilja. Stroud nõustub John Austinile omistatud tähelepanekuga, filosoofiateostes on esimese lehekülje lõpuks tavaliselt 
kõik läbi. See, mis tegelikult loeb, on otsustatud juba enne, kui autori väljakuulutatus ülesanne algab. Filosoofia on ühtne distsipliin ja edusammud ühes kohas sõltuvad mujal paiknevate küsimuste lahendamisest. Lõpuks jõutakse peaaegu kõikide teiste valdkondade ja küsimuste juurde. Kindlasti on see nii mineviku suurte filosoofide töödes. Praegune spetsialiseerumine tundub selles valguses halva naljana. See oleks naljakam, kui see ei mõjuks filosoofiale ja kogu vaimuelule nii katastroofiliselt.
Gaisi valla paiknemine Lõuna-Tiroolis
**Gais** on vald *(comune)* Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 60 km Bolzanost kirdes.

2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 3162 inimest.

Geograafia
----------

Valla pindala on 60,3 km².

Gais on üks kolmest Lõuna-Tirooli vallast, mille nimi jäi ("romantilise" kõla tõttu) muutmata 20. sajandi alguse ümbernimetamisprogrammis, mille eesmärgiks oli peamiselt saksa kohanimede asendamine itaaliapärastega. Teised kaks olid Plaus ja Lana.

Gais külgneb järgmiste valdadega: Bruneck, Sand in Taufers, Pfalzen, Percha ja Mühlwald.

### Osavallad

Gaisi vallas on *frazioni* (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Lanebach (Lana di Gais), Mühlbach (Riomolino), Tesselberg (Montassilone) ja Uttenheim (Villa Ottone).

Rahvusvahelised suhted
----------------------

### Sõpruslinnad

Gaisi sõpruslinn on Coburg Saksamaal.

Kogukond
--------

### Keeleline jaotus

2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneles 97,05% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 2,65% itaalia keelt ja 0,29% ladiini keelt.

Välislingid
-----------

* Valla koduleht (saksa ja itaalia keeles)
Gaius Marius
**Gaius Marius** ehk **Marius** (157 eKr – 16. jaanuar 86 eKr) oli Vana-Rooma riigimees ja sõjaväelane. Ta on tuntud põhiliselt oma armeereformi poolest, mis tõi kaasa nii kodusõjad kui ka Rooma vabariigi languse.

Marius oli edukas väejuht, kes saavutas suure populaarsuse Numiidia sõdades, ja ta valiti 107 eKr esimest korda konsuliks. Selle aja jooksul viis ta läbi armeereformi, mis muutis senise talupoegadest maakaitseväe professionaalseks palgaarmeeks. Senine varanduslike tsensuste järgi armeesse värbamine asendati vabatahtlike kutsumisega sõjaväkke, mis erinevalt eelnevast maksis nii palka kui ka andis varustuse ja peavarju. Väeteenistuse aeg pikenes aga 16 aastani, misjärel võisid veteranid saada tüki maad ning hakata põlluharijateks.

Hiljem saavutas ta võite ka kimbrite ja teutoonide üle ning valiti konsuliks koguni viiel aastal järjest (104–100 eKr).

100 eKr otsustas Marius avalikust elust tagasi tõmbuda, kuid 91 eKr naasis ta taas poliitikasse, kuna puhkes Liitlassõda. Pärast selle lõppu algas sõda Pontose kuninga Mithridates VI vastu ning Roomas puhkes vaidlus, kas väge peaks juhtima Lucius Cornelius Sulla või Marius. Konflikt päädis lühikese kodusõjaga, mille võitis Sulla. Marius pages Aafrikasse. 

Gaius Marius naasis sealt aga 87 eKr, kui Sulla oli parajasti sõjas Mithridatesega, ning valiti 86. aasta konsuliks. Kuid ta suri juba aasta algul, ehkki tema toetajad säilitasid Roomas võimu veel kuni 82 eKr, mil Sulla naasis sõjast ja kehtestas pärast teist kodusõda diktatuuri.
**Vana-Kasaritsa mõis** (saksa keeles *Alt-Kasseritz*) oli riigimõis Võrumaal Rõuge kihelkonnas.

Ajalugu
-------

Varasemal ajal oli see Vastseliina lossiala osa. 1592. aastal läänistati Vastseliina aselinnusepealikule Teofił Mirzwinskile. Pärast Liivimaa Rootsiga liitmist doneeris Gustav II Adolf mõisa 1628. aastal ooberst Ernst Creutzile, kelle järeltulijad olid mõisa valdajad veel 1682. aastal. Reduktsiooniga langes mõis XVII sajandi lõpul riigile ja oli edaspidi riigimõis.

Mõisaansambel
-------------

Häärber ei ole säilinud. See oli väike kivist poolkelpkatusega ehitis, mis pärines ilmselt XIX sajandi algusest. Hoone aiapoolsel küljel asus madal viilkatusega veranda. Kõrvalhooneid oli üksikuid ja need olid XX sajandi keskpaiku oluliselt ümber ehitatud või varemeis. Park ei ole säilinud.

Vaata ka
--------

* Vastse-Kasaritsa mõis

Viited
------

1. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Teil. Der estnische District. Dorpat: Druck von C. Mattiesen, 1877, lk 284 .
2. ↑  Särg, Alo. Võrumaa mõisad. Tallinn: Argo, 2011, lk 68.
3. ↑  ERA.T, f. 76, n. 1, s. 3139, L 18 .

Kirjandus
---------

* Stryk, Leonhard von. *Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands*. Erster Teil. Der estnische District. Dorpat: Druck von C. Mattiesen, 1877. Lk 284 .
* Särg, Alo. *Võrumaa mõisad*. Tallinn: Argo, 2011. Lk 68.

Välislingid
-----------

* Vana-Kasaritsa mõis Kultuurimälestiste riiklikus registris
* Vana-Kasaritsa mõis Kultuurimälestiste riiklikus registris. Inverteerimine
* Vana-Kasaritsa mõisa peahoone
* Vana-Kasaritsa mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Rõuge kirik
Rõuge kihelkond

**Kirik**: Rõuge Püha Neitsi Maarja kirik  

**Mõisad**: Rõuge kirikumõis | Haanja mõis | Juba mõis | Krabi mõis | Kõrgepalu mõis | Kõrgessaare mõis | Leevi mõis | Luutsniku mõis | Mäesaare mõis | Otsa mõis | Pindi mõis | Plaani mõis | Rogosi mõis | Rõuge kirikumõis | Sänna mõis | Tsooru mõis | Uue-Saaluse mõis | Vana-Kasaritsa mõis | Vana-Nursi mõis | Vana-Roosa mõis | Vana-Saaluse mõis | Vastse-Kasaritsa mõis | Vastse-Nursi mõis | Viitina mõis |
Buranovskije Babuški
**Buranovskije Babuški** (udmurdi keeles *Брангуртысь песянайёс*, vene keeles *Бурановские бабушки*) on udmurdi päritolu Venemaa etno-popi ansambel, mis esindas Venemaad 2012. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Bakuus.

Ansambel on pärit Udmurtiast Malaja Purga rajoonist Buranovo asulast. Ansamblis on 9 liiget, kuid kõige vanem liige (Jelizaveta Zarbatova, 1926—2014) Eurovisioonile ei sõitnud. Eurovisiooni laval esines võistluse reeglite järgi 6 liiget, kokkuvõttes saavutati lauluga "Party for Everybody", millest valdav osa on udmurdi keeles, 2. koht.

Välislingid
-----------

* Ansambli koduleht
* Buranovskije Babuški

| * v
* r
Venemaa esindajad Eurovisiooni lauluvõistlusel |
| --- |
| 

* 1994 Judif
* 1995 Filipp Kirkorov
* 1997 Alla Pugatšova
* 2000 Alsou
* 2001 Mumiy Troll
* 2002 Premier Ministr
* 2003 t.A.T.u.
* 2004 Julija Savitševa
* 2005 Natalia Podolskaja
* 2006 Dima Bilan
* 2007 Serebro
* 2008 Dima Bilan
* 2009 Anastassija Prõhhodko
* 2010 Peter Nalitch
* 2011 Alexey Vorobyov
* 2012 Buranovskije Babuški
* 2013 Dina Garipova
* 2014 Õed Tolmatšovad
* 2015 Polina Gagarina
* 2016 Sergei Lazarev
* ~~*2017 Julia Samoilova*~~
* 2018 Julia Samoilova
* 2019 Sergei Lazarev
* ~~2020 Little Big~~
* 2021 Maniža

 |
**Hendrik Pihl** (Hindrik; 16. märts 1915 Pankjavitsa vald, Petserimaa – 12. märts 1975 Tallinn) oli eesti arstiteadlane ja epidemioloog.

Elulugu
-------

Hendrik Pihl oli talupidaja poeg.

Ta lõpetas 1933 Petseri Gümnaasiumi, 1940 Tartu Ülikooli usuteaduskonna ja 1950 arstiteaduskonna, oli meditsiinikandidaat (1963, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekirjaga "Salmonellooside etioloogiline struktuur ja epidemioloogiline iseloomustus Eesti NSV-s" ning meditsiinidoktor (1975, Kiievi Riiklik Arstide Täiendusinstituut) väitekirjaga "Эпидемиология и профилактика салмонеллозов в Эстонской ССР".

Aastatel 1941–1943 teenis Punaarmees, seejärel töötas 1944 Eesti NSV Tervishoiu Rahvakomissariaadi Epideemiatõrje Valitsuse vaneminspektorina, 1945–1950 Tartu Sanitaar-Epidemioloogia Jaamas epidemioloogina ja hiljem Vabariikliku Malaariajaama juhatajana. Aastatel 1950–1957 oli Viljandi kiirabi juhataja, 1957–1975 Tallinna Epidemioloogia epidemioloogiaosakonna juhataja.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: ägedad soolenakkused, peamiselt salmonellooside levik ja profülaktika. Ta on avaldanud üle 40 teadustrükise.

Teoseid
-------

* Platsentavere kogumisest gammaglobuliini tootmiseks ja selle rakendamisest praktikas. // NET (1958) 1
* Salmonelloosidest ja coli-enteriitidest. // NET (1959) 2
* Soolteinfektsioonide uurimisest Eesti NSV-s. // NET (1960) 3
* Salmonelloosse etioloogiaga osteomüeliidijuhud lastel (kaasautor I. Freiberg). // NET (1963) 6
* О возможности совершенствованя сбора и передачи эпидемиологической информации (kaasautor). // Сов. здавоохр. (1972) 8
* Nakkusliku hepatiidi haigestumise ja selle dünaamika prognoos Eesti NSV-s aastail 1972–1980 (kaasautor). // NET (1973) 3
* Sanitaaria Eesti NSV-s (kaasautor). Tallinn, 1974

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, III, 200–201
* EE 14, 370
* Hendrik Pihl 50-aastane. NET (1965) 2, 145
* Merila-Lattik, H. Eesti arstid 1947–1997. Tallinn, 1997. 900–901.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Vana-Kariste** on küla Viljandimaal Mulgi vallas.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halliste valda.

1977. aastal liideti Vana-Kariste külaga Saapaküla.

Vaata ka
--------

* Vana-Kariste Hooldekodu
* Vana-Kariste mõis
* Kävardi talu
* Vana-Kariste vald

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
2. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
3. ↑  Marja Kallasmaa: artikkel "Vana-Kariste" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.

Mulgi valla asulad

**Linnad:** Abja-Paluoja • Karksi-Nuia • Mõisaküla   

**Alevikud:** Halliste • Õisu   

**Külad:** Abja-Vanamõisa • Abjaku • Ainja • Allaste • Atika • Ereste • Hirmuküla • Hõbemäe • Kaarli • Kalvre • Kamara • Karksi • Kulla • Kõvaküla • Laatre • Lasari • Leeli • Lilli • Maru • Metsaküla • Morna • Mulgi • Muri • Mõõnaste • Mäeküla • Naistevalla • Niguli • Oti • Penuja • Polli • Pornuse • Põlde • Päidre • Päigiste • Pärsi • Pöögle • Raamatu • Raja • Rimmu • Räägu • Saate • Saksaküla • Sammaste • Sarja • Sudiste • Suuga • Tilla • Toosi • Tuhalaane • Umbsoo • Univere • Uue-Kariste • Vabamatsi • Vana-Kariste • Veelikse • Veskimäe • Äriküla • Ülemõisa
Ilmar Kruusamäe 2017. aastal Tartu Ülikooli peahoone keldris tegutsevas Kunstikabinetis.
**Ilmar Kruusamäe** (sündinud 15. juulil 1957 Tartus) on eesti maalikunstnik, Kursi koolkonna asutajaliige. Ta on kasutanud ka pseudonüüme **Viljar Valdi** ja **Valdo Vägi**.

Haridus
-------

Ilmar Kruusamäe lõpetas 1975 Jõgeva Keskkooli ja 1980 Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna rahanduse ja krediidi eriala.

Tegevus kunstnikuna
-------------------

Ilmar Kruusamäe on kunsti alal iseõppija, akadeemilist kunstiharidust tal pole. Maalimisega hakkas ta aktiivsemalt tegelema üliõpilasaastail. 1976. aastast on ta osalenud Tartu Ülikooli Kunstikabineti tegevuses. Alates 1990. aastatest on Kruusamäe kunstikabineti juhataja. Alates 1980. aastast on Kruusamäe vabakutseline kunstnik. Ta on Eesti Kunstnike Liidu liige aastast 1988 ja Eesti Maalikunstnike Liidu liige aastast 1996.

Kruusamäe on tuntud eelkõige fotorealismi harrastajana. Tema looming on mitmesuguste eripärade järgi kindlatesse perioodidesse jaotatav. Tema teoseid on omandanud kõik suuremad Eesti kunstimuuseumid ning ka mitu akadeemilist kultuuriasutust. Suur osa Kruusamäe tuntumatest teostest on erakogudes, samuti leidub ta maale mitme välismaise muuseumi kogudes.

Tunnustus
---------

* 2007 Ado Vabbe stipendium
* 2008 Kristjan Raua preemia (portreede sari "Ilmari inimesed" näitusel Tartu Kunstimuuseumis)

Viited
------

1. ↑  Siil, Virgo (detsember 2017). "Kunstikabinetis saab argielust välja murda". *Universitas Tartuensis*. Vaadatud 01.02.2021.
2. ↑  Ado Vabbe nimeline stipendium Tartu Kultuurkapital

Välislingid
-----------

* Ilmar Kruusamäe koduleht
* Ilmar Kruusamäe CV
* Ilmar Kruusamäe looming EKM Digikogus
**Vahastu Vabadussõja mälestussammas** on mälestusmärk Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas langenutele Raplamaal Rapla vallas Vahastu külas.

Mälestussammas asub Vahastu kiriku taga. Selle geograafilised koordinaadid on 58° 57′ 4,9″ N, 25° 16′ 8,6″ E.

Sammas pühitseti sisse 13. septembril 1931. 16. juunil 1941 lasti see õhku. Vahastu, Kuimetsa ja Kaiu rahva jõududega taastatud samba täpne koopia pühitseti sisse 10. septembril 1989.

Hallist graniidist samba kõrgus on 2,7 meetrit. Obeliski esiküljel on tekst: "1918–1920 VABADUSSÕJAS LANGENUILE TÄNULIK VAHASTU". Sokli esiküljel on kaheksa Vabadussõjas langenud sõduri nimed. Tagaküljel on tekst: "1914–1918 ILMASÕJAS LANGENUD" ja soklil üheksa langenu nimed. Samba külgedel on kirjas teostajad ja samba loomise ja hävitamise kuupäevad.

Viited
------

1. 1 2  Vahastu Vabadussõja mälestussammas kultuurimälestiste registris

Välislingid
-----------

* Vahastu Vabadussõja mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris
Hulgateoorias nimetatakse **hulkade *A* ja *B* vaheks** hulka, mille elementideks on need hulga *A* elemendid, mis ei ole hulga *B* elemendid. Teiste sõnadega, *x* on hulkade *A* ja *B* vahe element siis ja ainult siis, kui *x* on *A* element, kuid ei ole *B* element. 

Hulkade *A* ja *B* vahet tähistatakse tavaliselt *A*\*B*.

Definitsioon
------------

{\displaystyle A\setminus B=\{x\,|\,x\in A\wedge x\notin B\}.},
kus {\displaystyle \wedge } tähistab konjunktsiooni.

Näited
------

Näiteks hulkade {1, 2, 3, 4} ja {3, 4} vahe on {1, 2}.

Omadused
--------

Hulkade vahe tehtel on järgmised omadused: 

{\displaystyle A\cup (B\setminus A)=A\cup B},
{\displaystyle A\setminus (A\cap B)=A\setminus B},
{\displaystyle A\setminus (B\cup C)=(A\setminus B)\cap (A\setminus C)},
{\displaystyle A\setminus (B\cap C)=(A\setminus B)\cup (A\setminus C)},
kus ∩ tähistab ühisosa ja ∪ ühendit.

Täiend
------

Hulkade vahe abil defineeritakse hulga täiend. Hulga *A* täiendiks universaalse hulga *U* suhtes nimetatakse hulka *U \ A* ja tähistatakse {\displaystyle A^{c}} või {\displaystyle {\overline {A}}}.

Viited
------

1. ↑   M Kilp, Algebra I (1998), lk 7
**Vítězslav Veselý** (sündinud 27. veebruaril 1983 Hodonínis) on Tšehhi odaviskaja.

Ta tegi täiskasvanute tiitlivõistluste debüüdi 2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis, kui pääses kvalifikatsioonis isikliku rekordiga 81.20 finaali ning sai 12. koha.

2011. aasta maailmameistrivõistlustel Daegus jäi ta esimesena medalita, kui oli tulemusega 84.11 neljas.

2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel Helsingis tuli Veselý tulemusega 83.72 Euroopa meistriks. Suveolümpiamängudel Londonis viskas ta kvalifikatsioonis isikliku rekordi 88.34. Finaalis jäi ta tulemusega 83.34 algselt neljandaks, kuid sai 2017. aastal ukrainlase Oleksandr Pjatnõtsja diskvalifitseerimise järel pronksmedali.

2013. aasta maailmameistrivõistlustel Moskvas tuli ta tulemusega 87.17 maailmameistriks, edestades Tero Pitkämäkit 10 sentimeetriga.

2014. aasta Euroopa meistrivõistlustel Zürichis viskas Veselý finaalis 84.79 ja võitis Antti Ruuskase järel hõbemedali.

2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis oli ta finaalis kaheksas.

2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Amsterdamis võitis Veselý Zigismunds Sirmaisi järel hõbemedali tulemusega 83.59. Suveolümpiamängudel Rio de Janeiros sai ta 7. koha.

Olümpiamängudel Tokyos võitis ta Neeraj Chopra ja Jakub Vadlejchi järel pronksmedali.

2022. aasta Euroopa meistrivõistlustel Münchenis oli ta 84.36-ga neljas.

Veselý isiklik rekord on 8. augustil 2012 Londonis visatud **88.34**.

Viited
------

1. 1 2  "Vítezslav Veselý". *www.eurosport.com*. Vaadatud 2. aprillil 2023.

Välislingid
-----------

* Vítězslav Veselý Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel Muuda Vikiandmetes

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Vítězslav Veselý** |

| * v
* r
Meeste odaviske maailmameistrid |
| --- |
| 
1983: Detlef Michel • 1987: Seppo Räty • 1991: Kimmo Kinnunen • 1993: Jan Železný • 1995: Jan Železný • 1997: Marius Corbett • 1999: Aki Parviainen • 2001: Jan Železný • 2003: Sergei Makarov • 2005: Andrus Värnik • 2007: Tero Pitkämäki • 2009: Andreas Thorkildsen • 2011: Matthias de Zordo • 2013: Vítězslav Veselý • 2015: Julius Yego • 2017: Johannes Vetter • 2019: Anderson Peters • 2022: Anderson Peters |
**Ilmar Ainsaar** (12. august 1919 Tallinn – 15. jaanuar 1978 Melbourne) oli eesti luterlik vaimulik Austraalias.

Ta sündis aastal 1919 Valgas. Valgas lõpetas ta progümnaasiumi. Aastal 1952 lõpetas ta Pariisis Sorbonne'i ülikooli usuteaduskonna. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Sakala. 

1940. aasta suvel asutas ta koos sõpradega salaorganisatsiooni Kobar. 4. juulil 1941 algatasid Kobara liikmed vastupanu organiseerimise punastele ja relvade kogumise. Ta heiskas rahvuslipu ka seltsi Säde majale juulis 1941. Hiljem osales ta lahingutegevuses Eesti Leegioni koosseisus, osaledes lahingutes Izjumi, Hadnitsa ja Valki lahingutes (Ukrainas), ta sai haavata Tšerkassõ kotis ja evakueeriti piiramisrõngast ühega viimastest transpordilennukitest. Veel osales ta Auvere ja Sinimägede lahingus. Sügisel 1944 deserteerus ta Saksa sõjaväest, liikudes koos viie kaaslasega Poola, Tšehhoslovakkia ja Austria kaudu Põhja-Itaaliasse, et vangi anda lääneliitlastele.

Ta oli Prantsusmaa eestlaste usuline hooldaja 1950–1954. 6. juunil 1954 ordineeris piiskop Johan Kõpp ta pastoriks. Ta oli aastatel 1954–1970 Melbourne'i koguduse õpetaja.

Isiklikku
---------

Ta oli abielus prantslanna Jacqueline'iga, neil oli neli last.

Viited
------

1. ↑  Meie Kodu 8. veebruar 1978, lk. 11 (surmakuulutused)

Kirjandus
---------

* Hanno Ojalo. Sõdalase tee: pataljon Narva 1943-1944. Tallinn: Ammukaar, 2017

Välislingid
-----------

*
Esmatrüki tiitelleht
**Josefine Mutzenbacher ehk ühe Viini hoora elulugu** on erootiline romaan, mis ilmus anonüümsena esmakordselt 1906. aastal.

Romaani peategelane, kes tegutseb jutustajana, on Viini prostituut, kes väidetavalt elas aastatel 1852–1904. Ta räägib oma seksuaalsetest kogemustest lapsepõlves. Teos ilmus 1906. aastal Viinis väikeses tiraažis (1000 eksemplari). Raamat ilmus abonemendi alusel, et tolleaegsest tsensuurist mööda hiilida. Romaani autor on teadmata, kuid seda omistatakse sageli Austria-Ungari kirjanikule Felix Saltenile, kes on muuhulgas ka lasteraamatu "Bambi" autor.

Seda romaani on peetud erootilise kirjanduse meistriteoseks alates selle esmaavaldamisest, kuid laiemalt levis see saksakeelsetes maades alles 1970. aastatel pärast seda, kui selle põhjal valmis režissöör Kurt Nachmanni film "Josefine Mutzenbacher". 

Eesti keeles on teos ilmunud järjeloona ajakirjas Maaja.

Viited
------

1. ↑  Rebora, Simone & Salgaro, Massimo (2022). "Is Felix Salten the Author of the Mutzenbacher Novel (1906)? Yes and No"

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Josefine Mutzenbacher** |
Vít Rakušan (2020)
**Vít Rakušan** (sündinud 16. juunil 1978 Kolínis) on Tšehhi poliitik ja pedagoog, ta on erakonna *Starostové a nezávislí* esimees. Ta on 17. detsembrist 2021 Tšehhi siseminister; lisaks on ta samast ajast Tšehhi esimene asepeaminister.

Ta sündis aastal 1978 Kolínis. Ta õppis ajalugu ja germanistikat Lõuna-Tšehhi ülikoolis České Budějovices ja koolijuhtimist Karli ülikoolis.

Aastast 2001 hakkas ta õpetama Kutná Hora gümnaasiumis saksa keelt, ajalugu ja politoloogiat.

Ta liitus aktiivse poliitikaga 2010. aastal, kui kohalike omavalitsuste valimistel oli tal loosungiks "Muudatus Kolíni jaoks" (tšehhi keeles Změna pro Kolín) ja valiti Kolíni linnavolikogu saadikuks. Sama aasta novembris valiti ta Kolíni linnapeaks. 2014. aasta kohalike omavalitsuste valimistel valiti ta tagasi linnavolikogu liikmeks ja Kolíni linnapeaks.

Ta osales 2012. aastal Kesk-Böömimaa piirkondlikel valimistel erakonnavaba kandidaadina poliitilistes ühendustes TOP 09 ja Starosta Kesk-Tšehhi maakonnas(Tšehhi keeles TOP 09 a Starostové pro Středočeský kraj) ning valiti maakonnanõukogusse. Aastal 2015 liitus ta liikumisega *Starostové a nezávislí*. Ta oli liikumise riikliku komitee liige ja Kesk-Tšehhi maakonna piirkondliku organisatsiooni esimehe esimene asetäitja. VIII. liikumise vabariiklikul kongressil 2016. aasta mais valiti liikumise esimeseks aseesimeheks, saades 144 delegaadi häälest 137 (95%).

17. detsembrist 2021 Tšehhi siseminister; lisaks on ta samast ajast Tšehhi esimene asepeaminister.

Isiklikku
---------

Taon teist korda abielus, tema praeguseks naiseks sai septembris 2015 Marie Auerová, neil on kaks poega; lisaks on tal esimesest abielust tütar. Pere elab Kolínis. Tema isa on arst ja poliitik Jan Rakušan (sündinud 1947).
**Detsember 2022**, kroonika.

2022. aasta detsember algas neljapäeval ja lõppes 31 ööpäeva pärast laupäeval.

**Kuupäevad:**  
1
2
3
4
5
6
7
8
9
10
11
12
13
14
15
16
17
18
19
20
21
22
23
24
25
26
27
28
29
30
31

2. detsember
------------

* Euroopa Liidu liikmesriigid kehtestasid Venemaa naftale hinnalaeks 60 dollarit barreli kohta.

5. detsember
------------

* Tartu kultuuritöötajad korraldasid madala palga tõttu hoiatusstreigi.

7. detsember
------------

* Šveitsi parlament valib kaks uut Liidunõukogu liiget tagasiastumisest teatanud Ueli Maureri ja Simonetta Sommaruga asemele.

13. detsember
-------------

* Austraalias algasid ujumise lühiraja maailmameistrivõistlused.

18. detsember
-------------

* Peeti jalgpalli maailmameistrivõistluste finaalmäng Argentina ja Prantsusmaa vahel, mille võitis Argentina.

Viited
------

1. ↑  "EL kehtestas Vene naftale ülempiiriks 60 dollarit barreli kohta" ERR, 2. detsember 2022
2. ↑  "Fotod. Kultuuritöötajad protestisid Tartus palgalõhe vastu" ERR kultuur, 5. detsember 2022

Sündmused kuude lõikes

**2019**: jaanuar | veebruar | märts | aprill | mai | juuni | juuli | august | september | oktoober | november | detsember  

**2020**: jaanuar | veebruar | märts | aprill | mai | juuni | juuli | august | september | oktoober | november | detsember  

**2021**: jaanuar | veebruar | märts | aprill | mai | juuni | juuli | august | september | oktoober | november | detsember  

**2022**: jaanuar | veebruar | märts | aprill | mai | juuni | juuli | august | september | oktoober | november | detsember  

**2023**: jaanuar | veebruar | märts | aprill | mai | juuni | juuli | august | september | oktoober | november | detsember
**BlackBerry Storm** on puutetundliku ekraaniga nutitelefon, mida toodab Kanada firma Research In Motion (RIM). See on RIM-i esimene puutetundliku ekraaniga seade. See kuulub BlackBerry 9500 mobiiltelefonide seeriasse. Seadme eesmärgiks on olla otsene konkurent teistele puutetundlikele seadmetele (iPhone, Sony Mylo 2, Nokia 5800).

Storm on saanud erinevad hinnanguid kriitikutelt, mõnel leiavad, et puuteekraan on raskesti kasutatav või on leidnud mõne vea, teised aga kiidavad Stormi suurepärast kõnekvaliteeti ja äriks loodud võimalusi.

Riistvara
---------

Storm kasutab MSM7600 Qualcommi kahetuumalist protsessorit koos ARM11 400 MHz ja ARM9 274 MHz. Seadmel on 1 GB sisemälu. 128 megabaiti NVRAM ja mälukaardipesa, mis toetab kuni 32 GB microSD-mälukaarti. Verizon Wireless, Bell Mobility ja Tely Mobility on seadmega kaasas olevale 8 GB mälukaardile juba eelinstallitud.

### Ekraan ja sisend

Stormil on 8,3 cm TFT-LCD mahutundlik puuteekraan, mil on 360x480 resolutsioon ning mis on võimeline kuvama kuni 65 536 värvi. Ekraan hõlmab ka tehnoloogiat SurePress, mis on loodud RIM-i poolt. See tehnoloogia lubab ekraanil alla vajutada, nagu päris nuppu, andes niiviisi füüsilist tagasisidet.
Vaikimisi Storm kasutab SureType sõnastikupõhist süsteemi, nagu teised Blackperry telefonid, kui neid hoitakse vertikaalses asendis ning kui hoida horisontaalses asendis, siis kasutatakse QWERTY-klaviatuuri. Uuemad versioonid Blackberry OS lubavad Stormil kasutada QWERTY-klaviatuuri ka vertikaalses asendis. Stormi ekraani kohta on tulnud kaebusi nagu näiteks ekraani kokkujooksmine või siis vale nupu vajutuse registreerimine.

Stormi 3,2-megapiksline kaamera asub telefoni tagaküljel, olemas on näiteks välklamp ja automaatteravustamine. Kaameraga saab salvestada videot, mille maksimaalne resolutsioon on 480 × 352 pikslit.

Viited
------

1. ↑  "BlackBerry Storm". Phonewreck. Retrieved 2009-08-24.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib pärisnimest üldises tähenduses. Pärisnimest üksiktermini ja Gottlob Frege poolt kasutatud tähenduses vaata artikkel üksiktermin.* |

---

**Pärisnimi** ehk **prooprium** on mingit entiteeti (näiteks inimest, inimrühma, looma, kohta, eset, asutust) tähistav sõna või sõnaühend, mis on mõeldud selle eristamiseks teistest samalaadsetest entiteetidest.

Pärisnimedele vastandatakse üldnimesid ehk apellatiive. Pärisnimest võib saada ka üldnimi.

Eesti keeles kirjutatakse pärisnimed enamasti suure algustähega.

Filosoofia
----------

Filosoofias on pärisnimede tähenduse lahtimõtestamine üks tähendusteooriate ülesandeid.

John Stuart Mill defineerib raamatus "A System of Logic" pärisnime kui "sõna, mis vastab eesmärgile näidata, mis asi see on, millest räägitakse, ütlemata selle asja kohta midagi" (*a word that answers the purpose of showing what thing it is that we are talking about but not of telling anything about it*).

Pärisnime ja üldnime võrdlus
----------------------------

Pärisnimede all peetakse üksikute nähtuste ja objektide nimesid. Üldnimed aga tähistavad teatuid kindlaid hulki.

Pärisnime peamiseks ülesandeks on identifitseerida ja individualiseerida. Üldnimed aga on seotud predikatsiooniga, omadustega ja teataval määral kirjelduslik[*viide?*].

Pärisnimi võib tähistada mis tahes nähtust või objekti, sõltumata sealjuures viimase omadustest elik tema tähendus sõltub kontekstist, milles ta ilmneb[*viide?*]. Üldnimi tähistab talle omistatud tähenduses mingit kindlat objektide või nähuste hulka, ega saa tähistada midagi sellest erinevat, ilma et talle omistatud algne tähendus ei muutuks[*viide?*].

Pärisnimi ja üldnimi on oma olemuselt mõlemad konventsionaalsed, kuid nende konventsionaalsus on erinev.

Vaata ka
--------

* Üldnimi
* Nimi

Viited
------
**Pärimus** ehk **suuline pärimus** on lugude, teadmiste, oskuste, kommete ja muude kultuurinähtuste omandamine, hoidmine ja edasiandmine suuliselt, ilma kirjasüsteemita. Pärimuse edasiandmine võib toimuda suuliselt, kõne või lauluga, aga, laiemas mõttes, ka ettenäitamise või eeskuju kaudu, liigutuste või tantsu abil, piltide või kujutistega või muul viisil.

Kuivõrd kirjasüsteemid on inimkonna ajaloos suhteliselt hiline nähtus ja üldine kirjaoskus veelgi hilisem, siis koosneb inimkonna ajalugu valdavalt suulisest pärimusest.

Suulise pärimuse ehk sõnalise traditsiooni säilitamisel kasutatakse mitmesuguseid mnemotehnilisi vahendeid, nagu värsistamine, retsiteerimine jmt.

Paljud vanemad tekstid, sealhulgas pühakirjad, olid enne kirjapanemist olemas pärimusena.

Budism
------

Paali kaanonis säilisid Buddha õpetused üksnes suulise pärimusena üle viiesaja aasta. Budistlikel suurkogudel peetakse suulise pärimusena alles hoitud õpetusi theravaada traditsioonis siiamaani esmaseks ja usaldusväärsemaks allikaks, võrreldes kirjutatud tekstidega. Paljud mahajaana traditsiooni kirjalikud tekstid on aga hävinud ja säilinud üksnes katkendite, tsitaatide ning hiina- või tiibetikeelsete tõlgetena.

Kristlus
--------

Ehkki kristlikud pühakirjad on juba varakult olnud üles kirjutatud, säilitatakse liturgilistel jumalateenistustel kogu Piibli teksti korrapäraselt ka suulise pärimusena.

Vaata ka
--------

* pühakiri
* folkloor
* legend
* muinasjutt
* mütoloogia
* müüt
* pärimusmuusika
* Püha Pärimus
* rahvaluule
* traditsioon

Viited
------

1. ↑  Jan Vansina: *Oral Tradition as History* (1985)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Pärimus** |

Võibolla ta hoopis laulis.
Veekogu
**Veekogu** on maapinnanõos või maa sees olev looduslik või tehislik veekogum. Üksteisega seotud veekogude rühma nimetatakse vesistuks.

Veekogude liigitus
------------------

Veekogusid saab eristada ja liigitada mitmel alusel. 

**Tekke järgi**

Looduslikud: ookeanid, mered, jõed, järved, allikad, lombid jt.
Tehislikud ehk inimtekkelised: tehisjärved, veehoidlad, tiigid, kanalid, kraavid, šahtkaevud.
**Mandrite paiknemise järgi**

Mandrite suhtes paiknemise järgi eristatakse maailmamerd (koos ääreosadega) ja siseveekogusid.
**Maapinna suhtes paiknemise järgi**

Maapinna suhtes paiknemise järgi pinnaveekogusid ja maa-aluseid veekogusid (koopajärved, maa-alused jõed).
**Vee liikumise laadi või vee vahetumise kiiruse järgi**

Voolu- ja seisuveekogud (ning nende vaherühma arvatakse paisjärved ja veehoidlad).
**Vees lahustunud soolade hulga ja koostise järgi**

Mageveekogud, riimveekogud, miksopolühaliinsed, soolaseveelised ehk euhaliinseid ja ülisoolaseveelised ehk hüperhaliinsed veekogud.
**Püsivuse järgi**

Alalised ehk permanentsed ja
perioodiliselt kuivavad ehk temporaarsed (nt riisipõllud, lombid, teatud kraavid).

Vee-elustik
-----------

 *Pikemalt artiklis Vee-elustik*
Veekogusid asustavad veeorganismid.

Vaata ka
--------

* pinnaveekogu
* vooluveekogu
* seisuveekogu
* siseveekogu
* tehisveekogu
* veekogu stratifikatsioon
* limnoloogia
* okeanograafia
* hüdrobioloogia

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Eesti entsüklopeedia 10. köide, 1998.
2. ↑