recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Canberra vana parlamendihoone** on hoone Austraalias Canberras, kus aastatel 1927–1988 asus Austraalia parlament.

Vana parlamendihoone ehitust alustati 1923. aastal ja see valmis 1927. aastal. Parlament pidas hoones oma esimese istungi 9. mail 1927. Canberra vana parlamendihoone oli planeeritud ajutiseks parlamendihooneks ning seda plaaniti pärast valmimist kasutada järgmised 50 aastat, kuid tegelikult kasutati hoonet üle 60 aasta. 1980ndatel oli parlamendihoone väga ülerahvastatud ning paarisajale inimesele projekteeritud hoones töötas umbes 3000 inimest. 1981. aastal alustati uue parlamendihoone ehitamist ning parlamendi viimane istung vanas parlamendihoones toimus 3. juunil 1988. 

Pärast parlamendi lahkumist vanast parlamendihoonest, plaaniti hoone esialgu lammutada. Valitsus kaalus hiljem hoone ajaloolist tähtsust 20. sajandi Austraalia ajaloos ja otsustas, et see peaks alles jääma. Hoone taasavati 1992. aastal muuseumina ning alates 2009. aastast asub seal Austraalia demokraatia muuseum.

Viited
------

1. 1 2  "The Building". *The Museum of Australian Democracy at Old Parliament House*. Vaadatud 19. augustil 2022.
2. ↑  "Old Parliament House". *Australian Prime Ministers*. Vaadatud 19. augustil 2022.
3. ↑  "Old Parliament House". *Canberra Tracks*. Vaadatud 19. augustil 2022.
**Canberra parlamendihoone** on ehitisekompleks Austraalias Canberras, kus asub Austraalia parlament.

Pärast Austraalia Ühenduse loomist 1901. aastal toimusid parlamendi istungid aastatel 1901–1927 Melbourne'i parlamendihoones, mida tavaliselt kasutab Victoria osariigi parlament. 1923. aastal hakati Canberras ehitama uut parlamendihoonet, hoone valmis 1927. aastal.

Praeguse parlamendihoone ehitus algas 1981. aastal ning hoone valmis 1988. aastal. Hoone avas 9. mail 1988 Austraalia monarh Elizabeth II. Hoone on projekteeritud kahe bumerangi kujulisena ja selle kohal on 81 meetrit kõrge lipuvarras. Hoone kohal lehviva Austraalia lipu mõõtmed on 12,8 x 6,4 meetrit ja see kaalub 22 kg.

Parlamendihoones on 4500 ruumi ning mitmed alad on avatud ka külastajatele. Hoone on jaotatud kolmeks tsooniks, milles paiknevad Esindajatekoda, Senat ja valitsus ning kesktsooniks, kus asuvad tseremoniaalsete ürituste ja külastajatele avatud ruumid.

Viited
------

1. ↑  "History of Parliament House". *Parliament of Australia*. Vaadatud 19. august 2022.
2. ↑  "Learn about the flag". *Parliament of Australia*. Vaadatud 19. august 2022.
3. ↑  "Parliament House". *Parliamentary Education Office*. Vaadatud 19. august 2022.
"**Up'n Down**" oli Tartus alguse saanud Eesti noorte bänd aastatel 1994–1996 mis sai esiti tuntuks oma looga "Unenägu" ning seejärel looga "Naeratus" (solist Hanna-Liina Võsa). Up'n Downi esimene manager oli kuulus Tartu diskor Ervin Hurt. Pärast võttis ansambli üle Alexela Entertainment ja Erik Sakkov.

Koosseis: Hanna-Liina Võsa, Kätlin Vilimaa, Henrik Raave ja Meelis Niinepuu.

Diskograafia
------------

| Aasta | Album |
| --- | --- |
| 1995 | "Mirage" ft. Hovery Covery |
| 1996 | "Naeratus" |
|  | Singel |
| 1994 | "Sügis" |
| 1995 | "Unenägu" |
| 1996 | "Naeratus" |
| "Tüdruk ma armastan Sind" |
| "Igatsus" |
| "Veel ja Veel" |
| "Hanka" |
| "Kuskil On Keegi" |

Mainitud
--------

**2017.04.07** 21:09 - **TV3** "Me armastame Eestit" 8. hooaeg 6. osa

Saate muusika voorus tuli arvata ära saate ansambli esitatava laulu pealkirja kui ka bändi nime, peale minutit loo esitamist vastas esmalt Indrek Vaheoja ansambliks "Up’n Down" ja looks "Kaunis päev või Ilus päev" parandades loo nimeks "Sügis".
### Välislingid

Youtube video loost Sügis aastal 1995.Uploaded on Jan 30, 2010
**Pruudivend**, ka *pruudipoiss* või *pruudiveli* oli eesti talupojapulmas pulmategelane. 

Harilikult oli pruudivennaks pruudi lähim vallaline sugulane. Ta oli pruudi saatja ja kaasanaise abiline pulmatseremoonial, mängude ja pulmanaljade juht pulmapeol. Pruudivend oli pruudi sõidutaja pulmarongis ning püüdis teel pruuti "ära ajada" ja minema sõita, selle pidid ära hoidma vastaspoole peiupoisid. Kui äraajamine õnnestus, pidid peiupoisid mõrsja välja lunastama. Tal olid pulmas mitmesugused ülesanded: käis mõrsja ees; ruumi sisenemisel lõi mõõgaga uksele risti; pruudiviina joomisel oli küünalde valvur; tõi veimevaka pea peal tuppa; kutsus põlle lappima; oli ka veimede jagaja, kirstukaku jagaja, raha eest õlle pakkuja (näit. Viru-Jaagupi, Väike-Maarja, Järva-Madise, Risti, Kursi, Pärnu-Jaagupi jne.).

Viited
------

1. ↑   Eesti rahvakultuuri leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2007. lk 220
2. ↑   Eesti rahvakultuur. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2008. lk 319
3. ↑   Ülo Tedre. Pulmasõnastik II
**Emil Moritz Metzler** (19. september 1820 Saarde – 30. juuni 1902 Pärnu) oli baltisaksa päritolu Eesti vaimulik.

Õppis aastani 1835 Pärnu kreiskoolis; pärast seda õppis erakoolis, mis asus Lazdona kirikumõisas. Õppis aastatel 1840–1844 Tartu Ülikoolis filoloogiat ja usuteadust. Töötas aastatel 1846–1847 koduõpetajana. Oli prooviaastal Põlva Püha Neitsi Maarja koguduses Johann Georg Schwartzi juures. Ordineeriti 19. veebruaril 1850 Riias õpetajaks.

Oli aastatel 1850–1895 Pärnu-Jakobi koguduse õpetaja. Oli aastal 1892 neljaks kuuks pastoriametist kõrvaldatud (suspendeeritud), kuna viis läbi kiriklikke talitusi rekonvertiitidele (õigeusus pettunutele).

Isiklikku
---------

Tema isa Friedrich August Samuel Metzler oli Saarde Katariina koguduse õpetaja. Tema abikaasa vend Georg Julius Theodor Meyer oli Puhja Püha Dionysiuse koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
2. ↑  Pärnu-Jakobi Koguduse vaimulikud (arhiveeritud)
Emil Larmi 2016. aastal HPK väravavahina
**Emil Arvi Aukusti Larmi** (sündinud 28. septembril 1996 Lahtis) on Soome jäähokimängija, kes mängib väravavahina Rootsi kõrgliigaklubis Växjö Lakers.

Soome kõrgliigas debüteeris Larmi hooajal 2016/17 HPK meeskonnas ning tõusis kohe klubi esiväravavahiks. Hooajal 2018/19 tuli Larmi HPK-ga Soome meistriks.

2019. aasta juunis sõlmis Larmi kaheaastase lepingu NHL-i klubiga Pittsburgh Penguins. Penguinsi meeskonnas Larmi ühte mängu kirja ei saanud, mängides selle asemel Penguinsi tütarklubides Wilkes-Barre/Scranton Penguins American Hockey League'is ja Wheeling Nailers ECHL-is.

2021. aasta mais sõlmis Larmi lepingu Soome kõrgliigaklubiga Lahti Pelicans. 2022. aasta veebruaris siirdus ta Rootsi kõrgliigaklubisse Växjö Lakers. Hooajal 2022/23 tuli Larmi Lakersiga Rootsi meistriks. 2022/23. põhihooajal oli Larmi Rootsi kõrgliigas parima tõrjeprotsendiga väravavaht (93,4%), lasi endale lüüa kõige vähem väravaid mängu kohta (1,62) ja sai kirja enim nullimänge (8). Lisaks pälvis Larmi sel hooajal Rootsi kõrgliiga väljalangemismängude väärtuslikumale mängijale antava Stefan Liv Memorial Trophy.

2016. aastal tuli Larmi Soome kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Soome jäähokikoondise koosseisus osales Larmi 2023. aasta maailmameistrivõistlustel.

Viited
------

1. ↑  "Penguins Sign Goaltender Emil Larmi to a Two-Year, Entry Level Contract". *NHL.com*. Vaadatud 2. juunil 2019.
2. ↑  "Emil Larmi signs with Lahti Pelicans" (soome). Lahti Pelicans. 31. mai 2021. Vaadatud 31. mail 2021.
3. ↑  "Welcome Emil Larmi" (rootsi). Växjö Lakers. 16. veebruar 2022. Vaadatud 16. veebruaril 2022.
4. ↑   (vaadatud 25.5.2023)

Välislingid
-----------

* Emil Larmi hockeydb.com lehel
Pär Nuder (2012)
**Pär Anders Nuder** (sündinud 27. veebruaril 1963 Täbys) on eesti juurtega Rootsi sotsiaaldemokraatlik poliitik. Aastatel 2004–2006 oli ta rahandusminister Göran Perssoni valitsuses.

Pär Nuder sündis aastal 1963 Stockholmi läänis Täbys eestlasest isa Ants Nuderi ja rootslannast ema Brita Margareta Nuderi pojana; ta kasvas üles Österåkeris. Ta on lõpetanud Stockholmi Ülikooli, tal on õigusteaduses bakalaureusekraad.

Tema poliitiline karjäär sai alguse Rootsi Sotsiaaldemokraatlike noorte liigast. Aastatel 1986–1987 oli Nuder justiitsminister Sten Wickbomi nõunik, aastatel 1988–1991 ja 1994–1996 peaminister Ingvar Carlssoni ning aastatel 1996–1997 oli ta peaminister Göran Perssoni nõunik. Nuder on töötanud Riksdagi sotsiaaldemokraatide parlamendifraktsiooni sekretärina.

Aastal 1994 valiti ta Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei ridades Riksdagi. Aastatel 2002–2004 oli Nuder poliitikakoordinaator-minister Göran Perssoni valitsuses; aastatel 2004–2006 rahandusminister Göran Perssoni valitsuses.

Tunnustus
---------

* 2017 Maarjamaa Risti III klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Ta on abielus ajakirjanik Ingrid Carlbergiga; neil on kaks last.

Viited
------

1. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 19554
Karl Maron, 1957
**Karl Maron** (27. aprill 1903 Berliin – 2. veebruar 1975 Ida-Berliin) oli Saksa DV riigitegelane.

Maron õppis põhikooli lõpetamise järel masinalukksepaks. Saksamaa Kommunistlikku Parteisse astus ta 1926. aastal. Natsionaalsotsialistide võimuletuleku järel emigreerus Karl Maron esialgu Taani ja sealt edasi Nõukogude Liitu, kus töötas Kominternis. Alates 1943. aastast tegutses ta Rahvuskomitee Vaba Saksamaa juhatuses ja oli ajakirja Freies Deutschland peatoimetaja. 30. aprillil 1945 pöördus ta Saksamaale tagasi. 1945. aasta mais sai ta Berliini aselinnapeaks, alates 1947. aastast oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei fraktsiooni juhataja Berliini Linnavolikogus, 1948. aastast linnanõunik Berliini Linnavalitsuses. Novembris 1949 sai Karl Maron ajalehe Neues Deutschland asetoimetajaks. 1950. aastal sai ta Saksa Rahvapolitsei peainspektoriks (juhatajaks). Alates 1954. aastast oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liige.

1. juulist 1955 kuni 14. novembrini 1963 oli Karl Maron Saksa DV siseminister.

Aastatel 1964–1974 juhtis ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee juures asuvat Arvamusuuringute Instituuti.

Auastmed
--------

| Aasta |  | Auaste |
| --- | --- | --- |
| 1950 |  | kindralinspektor |
| 1962 |  | kindralooberst |

Isiklikku
---------

Kirjanik ja ajakirjanik Monika Maron (sünd. 1941) on Karl Maroni kasutütar.

Viited
------

1. ↑  Biographische Datenbanken. Maron, Karl. \* 27.4.1903, † 2.2.1975. Minister des Innern. Biographische Angaben aus dem Handbuch „Wer war wer in der DDR?" Bundesstiftung zur Aufarbeitung der SED-Diktatur
2. ↑  Karl Maronddr-wissen.de
3. ↑  German Democratic Republic: Ministries, political parties, etc. Key ministries rulers.org
4. ↑  Karl-Maron-Straßeluise-berlin.de
5. ↑  Monika Maron geb. 1941 Lebendiges Museum Online

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Willi Stoph** | **Saksa Demokraatliku Vabariigi siseminister**1955−1963 | Järgnev**Friedrich Dickel** |
Čierna hora asukoht Slovakkias (tähistatud punasega)
Čierna hora
'*Čierna hora **(tõlkes '*****must mägi**) on mäestik Slovakkia idaosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi on see ka osa Slovaki maagimäestikust. Selle regiooni kõrgeim tipp on Roháčka (1028,5 m).

Mäestik on saanud nime seda katvate metsade järgi. Metsad katavad sellest 70 %, valdavaks liigiks on harilik pöök. Geoloogiliselt moodustavad selle kildad ja paragneiss, põhja- ja lõunanõlvadel esinevad kvartsiit ja savikildad.

Roháčka
Mäestiku lõunaosas Hornádi ülemjooksul asub Hornádi eelmäestik. Selle kõrgeimaks osaks on Hŕbok (573 m), lõunaosas on valdavad kõrgused 210 meetrit üle merepinna. Sellest põhja poole jääb Sopotnica kõrgustik, mille kõrgeimaks kohaks on Somár (701 m). Madalam piirkond on kõrgustiku edelaosa (240 m). 

Mäestiku edelaosas asub Pokryvy, mille kõrgeim koht on Vysoký vrch (851 m). Madalam on piirkonna kaguosa (250 m).

Mäestiku kesk- ja põhjaosa moodustab Bujanovská kõrgustik. Selle kõrgeim koht on Suchý vrch (799 m). madalam on kõrgustiku kaguosa (280 m). Looduskaitse all on Bujanovská tammik, lisaks on seal kaitse alla võetud veel Margeciany küla lähistel asuv lõik Lubeníku-Margeciany murranguvööndist.

Mäestiku põhjaosas asub selle kõrgeim osa Roháčka, mille kõrgeimaks kohaks on samanimeline mägi. Ülejäänud tipud on madalamad, selle kõrguselt teine tipp on Koľvek (800 m). Piirkonna madalamad osad jäävad lõunasse, kus piirkond ulatub 330 meetrit üle merepinna.

Asend
-----

Čierna hora piirneb järgmiste geograafiliste piirkondadega:

* edelast piirab seda Voloveci mäestik
* läänest piirab seda Branisko
* põhjast piirab seda Šariša kõrgustik
* idast piirab seda Košice nõgu

Viited
------

1. ↑  Mazúr, E. Lukniš, M. 1986, Geomorfologické členenie SSR a ČSSR. Časť Slovensko. Slovenská kartografia, Bratislava

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Čierna hora** |

* Infot piirkonna kohta (*slovaki keeles*)
Map**Čiekurkalnsi raudteejaam** on raudteejaam Valga–Riia raudteeliinil Riia linna Čiekurkalnsi asumis. 

Iga päev peatub seal 15 reisirongi, tööpäeviti 17. Jaamas võib toimuda ka kaupade rongidele ja neilt mahalaadimine. Jaam asub Riia raudteejaamast 6,3 km kaugusel. Piletihinnalt kuulub jaam A-tsooni.

Jaam rajati 1889. aastal peatusena ja algul kandis see nime *Сортировочная* (*Sortirovotšnaja*). Toona koostati selles jaamas Pihkva suunas sõitvate rongide koosseis. Reisirongid selles jaamas algselt ei peatunud. Avamisajal jäi see Riia kreisi Biķernieki kihelkonda. XX sajandi alguses võeti jaam kasutusele ka reisijaamana ja see hakkas kandma nime *Рига-Балтийская* (*Riga-Baltiiskaja*). 1911. aastal sai jaama nimeks *Царский лес* (*Tsarski Les*), 1918. aastal *Kaiserwald*. 1919 sai jaamast *Krūzes muiža* raudteejaam. Tänapäevast nime kannab jaam 1929. aastast.

Algselt asus jaama juures ka väike depoo, mis oli mõeldud vedurite remondiks. 1930. aastatel see aga lammutati. Uus hoone püstitati Teise maailmasõja järel, mis oli depoona kasutusel 1956. aastani. Seejärel hakati hoonet kasutama raudtee remonditarvete hoidlana.

Nõukogude perioodi lõpuaastatel kavandati Siguldani viiva raudtee elektrifitseerimist. Kontaktvõrk rajati kuni Ropaži jaamani; praegu lõpeb see Jugla jaamas. Vaatamata sellele, et raudtee Čiekurkalnsi raudteejaama juures on elektrifitseeritud, ei ole see elektriraudteena kasutusel. Raudteejaama hoonest on tänapäeval saanud elumaja. Čiekurkalnsi raudteejaamast viib 1907. aastal rajatud tee ka Brasa raudteepeatusse ja sealt Rīga Krasta raudteejaama.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  ""Līnijai Rīga-Valka 120 gadi"". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. september 2018. Vaadatud 29. detsembril 2015.

Välislingid
-----------

* Infot jaama kohta; fotod (*vene keeles*)
* Jaam vanal kaardil

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** |  **Raudteepeatus liinil Riia-Valga** | **Järgnev peatus** |
|  Zemitāni |  **Čiekurkalns** | Jugla  |
**Karl Leichter** (13. oktoober 1902 Näpi küla, Sõmeru vald – 7. märts 1987 Tallinn) oli eesti muusikateadlane ja -kriitik.

Ta lõpetas 1929. aastal Tartu Kõrgema Muusikakooli muusikateooria ja kompositsiooni erialal (Heino Elleri klassis) ning 1931. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna. Aastatel 1929–1931 töötas ta Eesti Rahvaluule Arhiivis, aastatel 1936–1938 oli Helsingis ja Stockholmis Eesti Rahva Muuseumi stipendiaat. 

Ta toimetas Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali väljaandeid ja kirjutas muu hulgas Mart Saarest.

Muusikakriitikuna oli ta Heino Elleri koolkonna esindaja.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa Laine Leichter oli tšellist ja tšellopedagoog.

Teosed
------

* Karl Leichter. *Suurmeeste elulood: Richard Wagner – uute kunsti-ideaalide taotleja*. Eesti Kirjanduse Seltsi Kirjastus, Tartu 1934
* Karl Leichter (koostanud Maris Kirme). *Keset muusikat.* Eesti Mõttelugu, nr 14, 1997. ISBN: 9985821866

Välislingid
-----------

* Karl Leichter Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Kullamaa kihelkonna mõisast; Lihula kihelkonna mõisa kohta vaata artiklit Sipa mõis (Lihula)* |

---

**Sipa mõis** (saksa keeles *Sipp*) oli rüütlimõis Kullamaa kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõis Rapla maakonda Märjamaa valda.

Mõis asutati keskajal. Mõisa barokne peahoone ehitati 18. sajandi II poolel. Pärast 1905. aasta tulekahju taastati hoone esialgne kuju.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Sipa mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 29.10.2015)

Välislingid
-----------

* Sipa mõis Eesti mõisaportaalis

Kullamaa kirik
Kullamaa kihelkond

**Kirik**: Kullamaa  

**Mõisad**: Jõgisoo mõis | Kasenurme mõis | Kalju mõis | Kohatu mõis | Koluvere mõis  | Kuijõe mõis | Käända mõis | Kääsla mõis | Kütke mõis | Leevre mõis | Leila mõis | Liivi mõis | Loodna mõis | Luiste mõis | Maidla mõis | Ohtla mõis | Piirsalu mõis | Päri mõis | Sipa mõis | Sooniste mõis | Suure-Kullamaa mõis | Teenuse mõis | Tolli mõis | Ubasalu mõis | Vaikna mõis | Väike-Kullamaa mõis
**Karl Lipping** (28. september 1913 Tartu – 20. detsember 1985 San Francisco) oli eesti vaimulik.

Lõpetas Tartu kommertsgümnaasiumi. Astus 1935. aastal Tartu Ülikooli usuteadust õppima. Tunnistati 1943. aastal usuteaduskonna lõpetanuks. Pärast prooviaastat Tallinnas ja Kuressaare Laurentiuse koguduses ordineeris piiskop Johan Kõpp ta Tallinna Toomkirikus 9. jaanuaril 1944 õpetajaks.

Ta oli 1944. aastal Kärla ja Mustjala Anna koguduse asetäitja-õpetaja.

Põgenes 1944. aastal Saksamaale. Oli kirikuelu korraldaja Saksamaa USA tsoonis ja Kirikulehe toimetaja aastatel 1949–1950, samuti Wiesbadenis ja Altschaffenburgis olevate põgenikelaagrite õpetaja. Siirdus 1950. aastal USA-sse. Oli San Francisco piirkonna eestlaste usuelu korraldaja ja San Francisco koguduse asutaja. Teenis San Francisco kogudust aastatel 1950–1986, olles samal ajal ka USA Chicago praostkonna abipraost.

Viited
------

1. ↑   Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
2. ↑  Eesti Kirik nr. 1. 1984
**Karl Magnus von Bergholtz** (10. mai 1714 Riia – 20. aprill 1792 Vaidava) oli Liivimaa päritolu Venemaa sõjaväelane (alampolkovnik).

Bergholtzide suguvõsast põlvnenud Karl Magnus von Bergholtz sündis Piņķi mõisniku[*viide?*] Hermann Johann von Bergholtzi (suri 1721) ja tema abikaasa Gustaviana von Albedylli (1690–1760) pojana. Tema vaderite hulgas oli mitu Bironite suguvõsa liiget: tulevase Kuramaa hertsogi Ernst Johann von Bironi ema Catharina Hedwig von Biron (sünd. Raab gen. Thülen), vend Karl von Biron (hilisem kindral *en chef* ja Moskva kindralkuberner) ja õemees Karl Johann Tobien.

1737. aastal lõpetas ta Maaväe Kadetikorpuse ning asus adjutandina teenistusse Riia garnisoni. 1745. aastaks oli ta saanud majoriks, hiljem ülendati alampolkovnikuks.

Perekond
--------

3. veebruaril 1740 abiellus ta Riia Jakobi kirikus Luise Margaretha von Patkuliga (1713–1747), kes oli Karl Gustav von Patkuli (1686–1750) ja tema abikaasa Johanna Charlotte (neiuna von Drenteln; 1696–1754) tütar. Abielust sündisid:

* Johanna Luisa (1742–1809), abiellus Adavere mõisniku Hermann Karl von Vietinghoffiga (1737–1812)
* Charlotte Gustava Johanna (sündis 1745)
* Ludwig Wilhelm (sündis 1746), Venemaa sõjaväelane, Georgi ordeni 4. järgu kavaler

Seejärel abiellus ta Hedwig Margarethe von Campenhauseniga (1720–1749).

28. septembril 1752 abiellus ta Maria Juliana von Gaveliga (1715–1789), kes oli Per Gustaf von Gaveli (1672–1740) ja tema abikaasa Anna Helena (neiuna von Tiesenhausen; 1685–1751) tütar. Abielust sündisid:

* Gustav Johann, major
* Anna Helena

Esivanemad
----------

|  |
| --- |
| **Karl Magnus von Bergholtzi esivanemad** |
|  **Karl Magnus von Bergholtz(1714–1792)**  | Hermann Johann von Bergholtz(suri 1721) | ... | ... | ... |
| ... |
| ... | ... |
| ... |
| Ursula Schultz | ... | ... |
| ... |
| ... | ... |
| ... |
| Gustaviana von Albedyll(1690–1760) | Georg von Albedyll(1650–1700) | Georg von Albedyll | Georg von Albedyll |
| Elisabeth Tillbach |
| Anna Gerdruta von Zöge | Fabian von Zöge(maeti 1633) |
| Elisabeth von Rehbinder(maeti 1665) |
| vabapreiliElisabeth Eleonore von Mengden | vabahärraGustav von Mengden(1627–1688) | vabahärraOtto von Mengden(1597–1681) |
| Gerdruta von Rosen(1589–1651) |
| Barbara Finck von Finckenstein(suri 1682) | Albrecht Christoph Finck von Finckenstein |
| Katharina Hedwig von Halle |

Viited
------

1. ↑  Sissekanne Erik Amburgeri andmebaasis
2. ↑  Väljavõte Piņķi koguduse sünnimeetrikast
3. ↑  Genealogisches Handbuch der livländischen Ritterschaft, Bd.: 1, Görlitz, 1929, lk. 225]
4. ↑  Väljavõte Riia Jakobi koguduse sünnimeetrikast

Välislingid
-----------

* Väljavõte Riia Jakobi koguduse abielumeetrikast
Karl Liebknecht u 1911
**Karl Paul August Friedrich Liebknecht** (13. august 1871 Leipzig – 15. jaanuar 1919 Berliin) oli saksa sotsiaaldemokraatlik ja kommunistlik poliitik. Novembrirevolutsiooni ajal kuulutas ta välja "vaba sotsialistliku vabariigi" (saksa keeles "freie sozialistische Republik"), ent vahistati 1919. aasta Jaanuariülestõusu käigus ja hukati.

Elukäik
-------

Karl Liebknecht sündis 1871. aastal Leipzigis. Tema isa oli Saksa sotsiaaldemokraatliku partei üks rajajatest Wilhelm Liebknecht. 1890. aastal alustas Karl Liebknecht juuraõpinguid Leipzigi Ülikoolis. Samal aastal kolis kogu pere Berliini ning ta jätkas õpinguid Friedrich Wilhelmi Ülikoolis. 1897. aastal sai ta Würzburgi Ülikoolist doktorikraadi. 1899. aastal alustas ta tegevust advokaadina.

1900. aastal astus Liebknecht Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse. Aastatel 1901–1913 oli ta sotsiaaldemokraatide esindajana Berliini linnavolikogus. Ta osales Teises internatsionaalis ning oli Noorte Sotsialistide Rahvusvahelise Liidu rajaja. 1907–1910 oli ta selle president.

1907 avaldas ta kirjutise "Militarism ja antimilitarism", mille tõttu mõisteti talle riigireetmise süüdistusega pooleteiseaastane vanglakaristus. Veel vanglas viibides 1908. aastal valiti Liebknecht Preisi saadikutekoja liikmeks.

1912 valiti Liebknecht Riigipäeva liikmeks.

1915 mobiliseeriti Liebknecht sõjaväkke, ent sõjategevuses ta ei osalenud. Sama aasta märtsist hakkas ta koos Rosa Luxemburgiga välja andma ajakirja Internationale. 1. jaanuaril 1916 moodustas Liebknecht koos teiste sõjavastaste vasakpoolsetega nn Spartakuse grupi (saksa keeles *Spartakusgruppe*), mis novembris 1918 nimetati ümber Spartakuse liiduks (saksa keeles *Spartakusbund*). Samal ajal tekkisid Liebknechtil vastuolud Riigipäeva sotsiaaldemokraatide fraktsiooni enamusega, mille tõttu ta fraktsioonist välja arvati. 1. mail 1916 korraldas Liebknecht Berliinis sõjavastase meeleavalduse, millel ta vahistati ning mõisteti sama aasta suvel neljaks aastaks ja üheks kuuks sunnitööle. Liebknecht vabanes üldise amnestiaga 23. oktoobril 1918.

Vabanemise järel võttis Liebknecht koos Luxemburgiga üle Spartakuse Liidu juhtimise. 9. novembril kuulutas Liebknecht Berliini lossi rõdult välja "vaba sotsialistliku vabariigi". Mõned tunnid enne seda oli Philipp Scheidemann kuulutanud Riigipäeva rõdult välja Saksa Vabariigi. 1918–1919 vahetusel osales Liebknecht Saksamaa Kommunistliku Partei rajamises.

15.–16. jaanuaril 1919 pärast spartakistide Jaanuariülestõusu Liebknecht ja Luxemburg vahistati ning mõrvati.

Isiklikku
---------

Mais 1900 abiellus Liebknecht Julia Paradiesiga, kellega sai kaks poega ja ühe tütre. Naine suri 1911. aastal. 1912. aastal abiellus Liebknecht kunstiajaloolase Sophie Rõssiga.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Karl Liebknecht** |

* Karl Liebknecht Saksa Ajaloomuuseumi kodulehel
**Kahepoolne turg**, vahel ka **kahepoolne võrk**, on investeerimiskontekstis vahendusplatvorm, millel on kaks erinevat kasutajarühma, kes pakuvad teineteisele võrgu eeliseid. 

Kahepoolsed turud on levinud paljudes valdkondades ka väljaspool investeerimist ning need ei pea rangelt kaasama ostjaid ja müüjaid, kes suhtlevad nii, nagu nad võiksid börsi kaudu suhelda. Kahepoolseid turge võib leida paljudes tööstusharudes. Kahepoolset turgu kasutavad mitmed tuntud ettevõtted, näiteks American Express (krediitkaardid), Paypal (maksesüsteem), eBay (kaubakeskkond), Uber (taksoteenus), Facebook (suhtlusvõrgustik), WhatsApp (suhtlusvõrgustik), Netflix (voogedastusteenus), Amazon (kaupade ja teenuste müük) jt, ning ka populaarne YouTube'i video majutus.

Ülevaade
--------

Kahepoolne turg hõlmab vahendajat, kes ühendab kahte tüüpi turuosalisi, kes mõlemad vajavad üksteist. Kahepoolse turu mõlema poole tasakaalustamatus võib põhjustada probleeme, näiteks likviidsuse puudumist müüjate jaoks, kellel on raskusi ostjatega ühenduse loomisel. Kahepoolsed turud võivad eksisteerida nii investeerimismaailmas kui ka paljudes muudes eluvaldkondades, kus platvormid ühendavad kahte osapoolt. Mõistet "kahepoolne turg" hakati teadusökonoomikas kasutama alates 2001. aastast.

Teooria
-------

Kahepoolses võrgus on kaks kasutajate kategooriat. Nende rollid selles võrgustikus ja ka kasutuseesmärgid on selgelt erinevad. Kuid samal ajal on nad üksteisest sõltuvad ja just see interaktsioon määrab nende ühise võrgu kasutamise väärtuse. Kahepoolses võrgus muudavad ühe kategooria kasutajad oma suhtumist võrgu kasutamiseks sõltuvalt teise kategooria kasutajate arvust. Samas muudab iga kasutaja grupi liige ka suhtumist selle kasutusse, olenevalt sama kategooria kasutajate arvust. Võrguefekt on positiivne, kui kasutajate arvu kasv suurendab võrgu kasutamise väärtust, ja negatiivne, kui seda ei ole.

Näited
------

Kahepoolse turu näiteid: 

* Krediitkaardid, mille abil suhtlevad kaupmehed ja ostjad.
* Tööotsingu saidid, kus suhtlevad ettevõtted, kes pakuvad tööd, ja inimesed, kes soovivad töötada.
* Ajalehed ja ajakirjad, kus suhtlevad ettevõtted, kes reklaamivad oma tooteid, ja potentsiaalsed ajalehte või ajakirja lugevad tarbijad.
* Videomängukonsoolid, kus mängijad ja mängude arendajad suhtlevad.

Viited
------

1. ↑  Parker, Geoffrey (1. aprill 2022). "Two-sided market". *en.wikipedia.org*. Vaadatud 20.04.2022.
2. ↑  Safane, Jake (26. oktoober 2021). "What Is a Two-Sided Market?". *www.thebalance.com*. Vaadatud 21.03.2022.
3. ↑  Safane, Jake (26. oktoober 2021). "What Is a Two-Sided Market?". *www.thebalance.com*. Vaadatud 21.04.2022.
4. ↑  "Kahepoolne turg". *et.economy-pedia.com*. Vaadatud 23.04.2022.
**Eestis kehtiva õiguse määrus** (*Verordnung über das in Estland geltende Recht*) on kahe aastail 1941―1944 Eestis järjestikku kehtinud määruse pealkiri.

Esimese määruse andis Eesti Omavalitsuse kohtudirektor Oskar Angelus 14. oktoobril 1941, see avaldati 18. oktoobril 1941 (AT 1941, 2, 8) ja jõustus 28. oktoobril 1941.

Teise samasisulise määruse andis kindralkomissar Karl-Siegmund Litzmann oma ametisseastumise puhul 5. detsembril 1941. See avaldati 2. veebruaril 1942 (ABl. Reval 1942, S. 4). See määrus tühistati 1. märtsil 1944 (Õigussätete andmise vormi ja õiguseeskirjade tühistamise määrus 26. veebruarist 1944, ABl. Reval lk. 158). Põhimõtteliseks erinevuseks eelmise määrusega on, et seaduste kehtivuse otsustab kindralkomissar.

Autentsuse huvides on alljärgnevalt antud mõlema määruse eestikeelne tekst, võimalikult originaalilähedasel kujul:

Eestis kehtiva õiguse määrus.
-----------------------------

Põhja Tagala Sõjavägede Juhataja nimel ja nõusolekul määratakse:

§ 1. Eestis kehtivad seadused ja määrused, mis olid kehtivusel kuni 21. juunini 1940, kuivõrd nad ei ole vastuolus kehtiva korraga või kuivõrd neid ei muudeta erimäärustega.

§ 2. Kõik enamlaste võimu ajal rajatud õigussuhted ja omandatud õigused jäävad püsima, kuivõrd neid sõnaselgelt ei kaotata või ei piirata määruste või korraldustega.

Püsima jäänud õigussuhetele ja õigustele tulevad vastavalt kohaldamisele § 1 tähendatud seadused ja määrused. Õigustoimingute vormi suhtes on kehtiv nende tegemise aja seadus.

§ 3. Sisedirektor avaldab erimäärusega § 1 järgi kehtivate eesti seaduste ja määruste nimestiku.

Tallinn, 14. oktoobril 1941.

Sisedirektor Osk. Angelus.

Eestis kehtiva õiguse määrus
----------------------------

5. detsembrist 1941.

§ 1.

Eestis kehtivad seadused ja määrused edasi, mis 21. juunil 1940 olid jõus, kuivõrd nad ei ole vastuolus Saksa riigi poolt seatud uue korraga.

§ 2.

Enamlaste võimu ajal rajatud õigussuhted ja omandatud õigused jäävad püsima, kuivõrd neid sõnaselgelt ei kaotata seadustega, korraldustega või muude õigustloovate aktidega.

Püsimajäänud õigussuhetele ja õigustele tulevad vastavalt kohaldamisele § 1 tähendatud seadused ja määrused. Õigustoimingute vorm suhtes on kehtiv nende tegemise aja seadus.

§ 3.

Kui tekib kahtlus, kas § 1 järgi kehtivat eesti seadust või määrust võib pidada kehtivaks õiguseks, siis otsustab selle Kindralkomissar Tallinnas.

Reval, 5. detsembril 1941.

**Der Generalkommissar in Reval.**

*Lietzmann*
**Lamborghini Urraco** oli sportauto, mida tootis Itaalia autotootja Lamborghini aastatel 1973–1979. Autot esitleti Torino autonäitusel juba 1970. kuid tootma hakati seda alles 1973. aastal.

Urraco keretüübiks oli 2+2 istmetega kupee, mille disainis Bertone disainer Marcello Gandini, kes oli varem disaininud ka Lamborghini Miura ja Espada. Auto oli mõeldud konkureerima eelkõige Ferrari Dino ja Maserati Merakiga. 

Tootmise lõppedes 1979. aastal oli toodetud 791 Urracot. 21 neist kandsid nime Urraco P111, mis olid mõeldud Ameerika turule ja vastasid sealsetele mõnevõrra karmimatele keskkonna- ja ohutusnõuetele. Neil autodel olid suuremad põrkerauad ja mõnevõrra nõrgemad mootorid. Teised Urraco mudelid kandsid nimesid P200, P250 ja P300, vastavalt siis 2-, 2,5- ja 3-liitrise mootoriga. Lamborghini Urracol põhinesid firma edasised mudelid Silhouette ja Jalpa.

Levinuim mudel oli P250, seda toodeti 520 eksemplari, P300 toodeti 190 eksemplari. P200 toodeti vaid 66 eksemplari. See oli mõeldud Itaalia turule, kuna Itaalias oli naftakriisi tõttu kehtestatud autodele mootoriga üle 2 liitri 38% käibemaks tavapärase 18% asemel.

"Top Gear"
----------

James May ostis telesaates "Top Gear" (7. hooaeg, 4. osa) endale Lamborghini Urraco P250. Eesmärgiks oli osta keskmootoriga itaalia superauto hinnaga kuni 10 000 naela. Jamesi Urraco jõudis kohale puksiirautol. Üks kord ütles James selle kohta ühele möödujale, et see ei ole ise kokku pandud, vaid Lamborghini, ja siis ümises omaette: "Võhik."
**Lambersarti kanton** on kanton Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus. See moodustati 2014. aasta kantonireformiga, mis jõustus 2015. aasta märtsis. Kantoni keskus on Lambersart.

See koosneb järgmistest valdadest:

1. Bousbecque
2. Comines
3. Lambersart
4. Linselles
5. Lompret
6. Quesnoy-sur-Deûle
7. Verlinghem
8. Wervicq-Sud

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2020

Nordi departemangu kantonid

Aniche **·** Annœullin **·** Anzin **·** Armentières **·** Aulnoye-Aymeries **·** Aulnoy-lez-Valenciennes **·** Avesnes-sur-Helpe **·** Bailleul **·** Cambrai **·** Le Cateau-Cambrésis **·** Caudry **·** Coudekerque-Branche **·** Croix **·** Denain **·** Douai **·** Dunkerque-1 **·** Dunkerque-2 **·** Faches-Thumesnil **·** Fourmies **·** Grande-Synthe **·** Hazebrouck **·** Lambersart **·** Lille-1 **·** Lille-2 **·** Lille-3 **·** Lille-4 **·** Lille-5 **·** Lille-6 **·** Marly **·** Maubeuge **·** Orchies **·** Roubaix-1 **·** Roubaix-2 **·** Saint-Amand-les-Eaux **·** Sin-le-Noble **·** Templeuve **·** Tourcoing-1 **·** Tourcoing-2 **·** Valenciennes **·** Villeneuve-d'Ascq **·** Wormhout
Jupiter Anxuri templi lähedal seisev platvorm Terracinas (Latina provints, Lazio)
Terracina Jupiteri templi arkaad
***Opus incertum*** oli Vana-Rooma ehitistes kasutatud seinapindade müüriladumistehnika, milles laoti looduslikud või klombitud rusikasuurused (8–10 cm läbimõõduga) looduskivi- või tufitükid ebakorrapärases asetuses rooma betoonist (*opus caementicium*) müürisüdamikule.

Ajaloost
--------

Varasem *opus incertum* kujutas endast tihedat segu betoonist ja looduskivitükkidest. Selle välispind püüti töödelda nii siledaks kui võimalik. Hilisem meetod taotles väiksemat betoonisisaldust segus ja kivide ühtlasemat suurust; kui betooni kasutati välisseinal kivide vahel eriti vähe, nimetati seda *opus quasi reticulatum* ('nagu *opus reticulatum'*). *Opus incertum* oli tavaline müüritehnika 2. sajandi algusest eKr kuni 1. sajandi keskpaigani, mil selle suurel määral asendas *opus reticulatum*.

Vitruvius eelistab oma teoses "De architectura" *opus incertum* '​i, pidades *opus reticulatum* '​i küll elegantsemaks, kuid ka kallimaks ja struktuuriliselt nõrgemaks, kuna sellesse tekivad praod kergemini.

* Opus incertum-tehnikas hoone nurk suurematest kvaadritest*Opus incertum*-tehnikas hoone nurk suurematest kvaadritest
* Opus incertum-müüritis betoonsüdamikuga ja tellistest vahekihiga (opus mixtum)*Opus incertum*-müüritis betoonsüdamikuga ja tellistest vahekihiga (*opus mixtum*)

Viited
------

1. ↑  Opus incertum. - Western architecture: Construction. - britannica.com
2. ↑  H.R. Childress. What is Opus Incertum? - About Mechanics
3. ↑  H.R. Childress. What is Opus Incertum? About Mechanics

Välislingid
-----------

* H.R. Childress. What is Opus Incertum? - About Mechanics
* Opus incertum. - Western architecture: Construction. - britannica.com
**Optiliste tajurite** ehk **fototajurite** töö põhineb mitmesugustel fotoelektrilistel nähtustel, mida põhjustab nähtav või infrapunane elektromagnetkiirgus. Fotoelektilised nähtused on kvantnähtused, mis tekivad
valguskvandi (footonite) piisava energia korral. Gaasidele on iseloomulik fotoionisatsioon, mis suurendab nende elektrijuhtivust. Mittemetallilistes tahketes ainetes esineb mitut liiki
fotoelektrilisi nähtusi. 

Kui footonid suudavad aatomeid või molekule üksnes ergastada, võib
muutuda aine dielektriline läbitavus (fotodielektriline efekt). Kui neelduvate footonite energia
ületab keelutsooni laiuse või atomaardefektide ionisatsioonienergia, tekib fotojuhtivus ehk
sisefotoefekt. Tõkkekihis (pn-siire, pooljuhi ja metalli kokkupuutepind) kaasneb
fotojuhtivusega harilikult ka fotoelektromotoorjõu teke (ventiilfotoefekt). Kui footonite
energia on piisav tekitamaks juhtivuselektrone, mis suudavad ületada energiabarjääri ning
ainest väljuda, ilmneb fotoemissioon ehk välisfotoefekt. Välisfotoefekt on omane metallidele.

Fotojuhtivusel põhinevates pooljuhtfotoelementides muutub valguse toimel homogeense
pooljuhi juhtivus (fototakisti) või vastupingestatud pn-siirde juhtivus (fotodiood,
fototransistor) või tekib pn-siirdes elektromotoorjõud (fotogalvaaniline efekt).

Fotojuhtivuse avastas 1873 USA insener W. Smith (1828...1891), ventiilfotoefekti avastasid
1876 inglise füüsikud W. G. Adams (1836...1915) ja R. Day (sündinud 1844), fotoemissiooni 1887...1888 H. Hertz ja saksa füüsik W. Hallwachs (1859...1922), selle kvantolemuse selgitas 1905 Albert Einstein.

Masinate liikuvate osade asendi kindlakstegemiseks kasutatakse nüüdisajal üha enam optilisi
signaale ning neid tuvastavaid fototajureid. Optiline infoedastus koosneb tavaliselt valgusvoo
allikast, optilisest ülekandekanalist ning valgusvoo vastuvõtjast. Valgusvoo allikateks ehk
saatjateks (transmitter) on nii nähtava kui ka infrapunakiirguse valgusdioodid. Valgusvoo
vastuvõtjatena (receiver) kasutatakse fototakisteid ja fotoelemente.
**Sipelgarahu** on 3,52 hektari suurune asustamata rahu Väinameres. Saar asub Lääne maakonnas Haapsalu linna alal ja kuulub Matsalu rahvusparki, kus moodustab Sipelgarahu loodusreservaadi.

Asukoht
-------

Sipelgarahu asub Kumari laiust 1 km edelas, Muhu põhjatipus paiknevast Seaninast 10 km kirdes, Puise ninast mandril 7 km läänes ja Hiiu maakonna idapoolseimast punktist Kõverlaiul jääb Sipelgarahu 7,5 km itta.

Loodus
------

Saar on kivise pinnamoega. Suuri puid saarel ei kasva.

Saarel pesitsevad kormoranid.

Inimtegevus
-----------

Sipelgarahu loodusreservaadis on keelatud inimeste viibimine, välja arvatud teaduslikel välitöödel ning järelevalve- ja päästetöödel, samuti majandustegevus ja loodusvarade kasutamine. Samuti on keelatud inimeste viibimine 500 meetri laiusel veealal ümber Sipelgarahu, välja arvatud teaduslikeks uurimistöödeks ning järelevalve- ja päästetöödeks.

Viited
------

1. ↑  Sipelgarahu Eesti looduse infosüsteemis, vaadatud 18. augustil 2019.
2. ↑  Kormoran püüab kala rohkem kui kalamees. Eesti Ekspress, 4. mai 2000.
Õhuvaade Sipelga tänavale
Sipelga tänav, vaade Kuklase tänavalt
**Sipelga tänav** on tänav Tallinnas Mustamäe linnaosas Sääse asumis.

Ajalooliselt asus asumis samanimeline tänav juba 1935. aastast. See tänav kandis varem nime "Siili tänav", ent 1970. aastatel hakati Siili tänavaks nimetama tänavat, mis jääb nüüdse Siili asumi aladele. Sealset ala hakati hoonestama ja maad elamuehituseks rentima 1930. aastate teisel poolel.

Sipelga tänav algab Sõpruse puiesteelt ja lõpeb Kuklase tänaval. Tegemist on putukateemalise sarja nimega.

Ehitised Sipelga tänaval
------------------------

Sipelga tänava alguses aadressil A. H. Tammsaare tee 76 asub AS Eesti Statoili Tallinna Mustamäe teenindusjaam.

Viited
------

1. ↑  Päring kohanimeandmebaasist. Eesti kohanimed
2. ↑  Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 174-177.
3. ↑  Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 294.

| * v
* r
Sääse asumi tänavad |
| --- |
| Tänavad | 
Algi tänav · Kiili tänav · Kuklase tänav · Mustamäe tee · Parmu tänav · Sipelga tänav · Sõpruse puiestee · Sääse tänav · A. H. Tammsaare tee · Tildri põik · Tildri tänav · Vaablase tänav |
**Tahhüon** on hüpoteetiline elementaarosake, mis liigub valgusest kiiremini.

Erinevalt tavalistest osakestest suureneb tahhüoni kiirus, kui selle energia väheneb. Seetõttu ei ole ühelgi tahhüonil võimalik liikuda valgusest aeglasemalt, sest see vajaks lõpmatul hulgal energiat.

Kuna tahhüon liigub alati kiiremini kui
valgus, pole seda võimalik näha saabumas. Seda on võimalik näha alles siis, kui
see on vaatlejast möödunud. Seejuures ei näe me ühte objekti, vaid kahte,
edasiliikuvat ja justkui tagasipõrkuvat. Musta joonega on animatsioonis
kujutatud lainefronti, mis lähtub superluminaarsest osakesest sel ajahetkel,
kui objekt ja vaatleja on kohakuti. Samasugust kasutatakse ka Tšerenkovi kiirguse matemaatilises kirjelduses. Halli kerana on kujutatud tegelikku
objekti, mida vaatleja tegelikult kunagi ei näe. Punane, tegelikust objektist aeglasem
kera eemaldub vaatlejast samas suunas kui tegelik objekt, sinine, justkui
tagasipõrkuv on Doppleri efekti poolt tagurpidi keeratud laine poolt tekitatud
kujutis.
Eesti Vabariigi 2-sendine metallvahetusraha lasti käibele 3. jaanuaril 1934. 1935/36. eelarveaastal vermiti täiendavalt juurde 3 006 500 kahesendist münti.

Majanduseministeeriumi rahanduseosakonna teadaanne Eesti Vabariigi 2-sendilise metallvahetusraha kupüüri käibelelaskmise kohta ja nimetatud vahetusraha kirjeldus.
------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

RTL 1934, 1.

Rahaseaduse muutmise seaduse (RT 30 – 1933) § 4 põhjal Majanduseministeeriumi rahanduseosakond laseb käibele, alates 3. jaanuarist 1934, Eesti Vabariigi 2-sendilise metallvahetusraha, mille väliskuju, mõõdud, raskus ja metallide koostis on Rahaseaduse ülaltähendatud muutmise seaduses ettenähtud korras kinnitatud Vabariigi Valitsuse poolt.

2-sendilise metallvahetusraha esikülje joonistuseks on reljeefis: vahetusraha nimesväärtuse number "2", numbri kohal kaares sõnad "Eesti Vabariik", mille algul ja lõpul punkt ja numbri all kaares sõnad "kaks senti".

Vahetusraha tagakülje joonistuseks on reljeefis: kolm stiliseeritud leopardi kujutist ja vahetusraha väljaande aastaarvu number "1934".

Vahetusraha ringpind on sile.

Vahetusraha läbimõõt on 19,50 mm ja normaalkaal – 3,4 grammi, milles kõrvalekaldumise tolerantsiks on lubatud 1% pluss või miinus.

29. detsembril 1933. Nr. 3029/L.

Majanduseministeeriumi rahanduseosakonna direktor A. Keller.

Laenude büroo juhataja Fr. Hübner.

Välislingid
-----------

* Vabariigi Valitsuse otsus 8. novembrist 1933 nr. III

| * v
* r
Eesti Vabariigi mündid |
| --- |
| Euro | 
Eesti euromündid |
| Eesti kroon 1992–2011 | 
5 senti | 10 senti | 20 senti | 50 senti | 1 kroon (hõbedane, kuldne, EV 90) | 5 krooni (1993, 1994) |
| Eesti kroon 1928–1940 | 
1 sent (1929, 1939) | 2 senti | 5 senti | 10 senti | 20 senti | 25 senti | 50 senti | 1 kroon (1933, 1934) | 2 krooni (1930, 1932) |
| Eesti mark | 
1 mark (1922, 1924, 1926) | 3 marka (1922, 1925, 1926) | 5 marka (1922, 1924, 1926) | 10 marka (1925, 1926) |
Suurbritannia ja Lõuna-Korea asukohad maailma kaardil.
**Suurbritannia ja Lõuna-Korea kaubandusleping** on kaubandusleping Suurbritannia ja Lõuna-Korea vahel. Kaubandusleping koostati 9. septembril 2019 ja eeldatavasti jõustub pärast üleminekuperioodi lõppu. Leping on aluseks Suurbritannia ja Lõuna-Korea vahelistele majandus- ja kaubandussuhetele. See asendab ELi ja Lõuna-Korea kaubanduslepingu.

See kaubanduskokkulepe hõlmab: kaupade ja teenustega kauplemist, sealhulgas sätteid päritolureeglite, soodustariifide ja -kvootidega, intellektuaalomandit, sealhulgas geograafiliste tähiseid, tehnilisi tegureid, kaubandustõkkeid, kaubanduse parandusmeetmeid, sanitaar- ja fütosanitaarmeetmeid, tolli ja kaubanduse hõlbustamist, reegleid konkurentsi kohta, läbipaistvust, vaidluste lahendamist ja riigihankeid.

Vaata ka
--------

* Suurbritannia majandus
* Lõuna-Korea majandus

Viited
------


1. 1 2  Department for International Trade (9. september 2019). "UK-South Korea trade agreement". *Suurbritannia valitsus* (inglise keeles). London, Suurbritannia: Department for International Trade. Ptk: "Summary of UK-South Korea trade agreement". Vaadatud 02.02.2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
**Suurbritannia kuninglik merevägi** (*The Royal Navy*, **RN**) on meresõja ja teisi mereväe ülesandeid täitev väeliik Suurbritannia relvajõududes.

Briti ja Šoti kuningad kasutasid sõjalaevu juba varasel keskajal, kuid esimesed suured merelahingud peeti Prantsusmaa vastu Saja-aastase sõja ajal. Tänapäeva kuninglik merevägi loeb oma algusajaks 16. sajandi esimese poole ning see on seega Suurbritannia vanim väeliik. Oma vanuse tõttu, kutsutakse mereväge Vanemteenistuseks (*Senior Service*).

Alates 18. sajandist kuni Teise maailmasõjani oli Suurbritannia merevägi maailma võimsaim merevägi. Sel oli oluline roll Briti impeeriumi loomisel ja kaitsmisel ning mitmed olulised kolooniad ja mereväebaasid võimaldasid mereväel omada globaalset mõju. Ajaloolise silmapaistvuse tõttu on isegi mitte-brittide seas tavaline nimetada Suurbritannia kuninglikku mereväge ilma riigi täpsustuseta *Royal Navy*-ks. Pärast Esimest maailmasõda vähendati märkimisväärselt mereväe suurust, kuid isegi siis oli see Teise maailmasõja alguses maailma suurim merevägi. Külma sõja ajal spetsialiseerus merevägi allveelaevatõrjele, otsides Nõukogude allveelaevu ning patrullides GIUK-i koridori piirkonnas ehk Gröönimaa, Islandi ja Suurbritannia vahelisel alal. Pärast Nõukogude Liidu lagunemist, on mereväe fookus pöördunud tagasi osalemisele operatsioonidel üle maailma. Mereväe koosseisu kuulub 72 sõjalaeva, mille hulgas on kaks lennukikandjat, 10 tuumajõul liikuvat allveelaeva, 12 fregatti ja 26 valvelaeva.

Kuninglik merevägi on osa Tema Majesteedi Mereväeteenistusest, kuhu kuulub ka Kuninglik Merejalavägi. Mereväeteenistuse juht on esimene merelord, kes on auastmelt admiral ning Suurbritannia riigikaitsenõukogu liige. Merevägi kasutab kolme mereväebaasi, mis asuvad Portsmouthis, Gare Lochis ja Devonportis ning kaht lennuvälja, mis asuvad Yeovilis ja Helstonis. Plymouthi lähedal asuv Devonporti mereväebaas on Lääne-Euroopa suurim mereväebaas.

Viited
------

1. ↑  "The Senior Service – Why is the Navy so often called?". *Naval Historical Society of Australia*. Vaadatud 26. detsember 2022.
2. ↑  "What was the role of Royal Navy?". *British Empire 1815-1914*. Vaadatud 26. detsember 2022.
3. ↑  "First Sea Lord". *Royal Navy*. Vaadatud 26. detsember 2022.
4. ↑  "Bases and Stations". *Royal Navy*. Vaadatud 26. detsember 2022.
5. ↑  "HMNB Devonport". *Royal Navy*. Vaadatud 26. detsember 2022.
Joonas Kemppainen (2015)
**Joonas Kemppainen** (sündinud 7. aprillil 1988 Kajaanis) on Soome jäähokimängija, kes mängib ründajana Soome kõrgliigaklubis Oulun Kärpät.

Ta alustas klubikarjääri Soome klubis Ässät, mille koosseisus debüteeris ta Soome kõrgliigas hooajal 2006–07. Aastatel 2008–2010 mängis ta Soome kõrgliigas HPK-i ridades. 2010. aastal kaotas ta HPK-ga Soome meistrivõistluste finaalis TPS-ile. Samal aastal liitus ta Oulun Kärpätega, kus mängis kokku viis hooaega kuni 2015. aastani. 2014. ja 2015. aastal tuli ta Kärpätega Soome meistriks. Hooajal 2014–15 valiti ta Soome kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. Hooaja 2014–15 väljalangemismängudes oli ta liiga resultatiivseim mängija (10+14).

2015. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu NHL-i klubiga Boston Bruins. Hooajal 2015–16 sai Kemppainen NHL-is kirja vaid kaks väravat ja kolm väravasöötu ning ta naasis 2016. aastal Euroopasse.

Aastatel 2017–2022 mängis ta KHL-is. Esmalt mängis ta ühe hooaja Novosibirski Sibiris ja seejärel kaks hooaega Ufa Salavat Julajevis. 2019. aasta mais sõlmis ta lepingu Peterburi SKA-ga ja mängis seal kuni 2022. aastani.

2022. aasta aprillis naasis ta Kärpätesse, kellega sõlmis üheaastase lepingu.

Kemppainen on kuulunud Soome jäähokikoondisse 2015. ja 2017. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2018. aasta taliolümpiamängudel.

Viited
------

1. ↑  "Joonas Kemppainen returns to Karpat". Oulun Kärpät. 27. aprill 2022. Vaadatud 27. aprillil 2022.

Välislingid
-----------

 Joonas Kemppainen – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Joonas Kemppainen KHL.ru lehel
* Joonas Kemppainen hockeydb.com lehel
**Paunküla** on küla Harju maakonnas Kose vallas Pirita jõe ääres.

Kuni 2013. aastani kuulus küla Kõue valda.

Külast on leitud kaks aardeleidu (Paunküla aardeleiud)

Seal asus Paunküla mõis. Paunküla mõisa park on võetud kaitse alla.

Küla järgi on nime saanud läheduses asuv Paunküla veehoidla.

Külas asub kolm arheoloogiamälestist (kaks asulakohta ja kalmistu "Surnumägi").

Paunkülas asus Eesti NSV Siseministeeriumi ja hiljem Politseiameti Objekt P-6-68, administratiivhoone ja 3 abihoonet

Vaata ka
--------

* Paunküla maastikukaitseala

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  Riigi omandusse jääva vara nimekirja kohta SISEMINISTEERIUMI HALDUSES OLEVAD VARAD, RT I 1993, 70, 999

Kose valla lippKose valla lipp
Kose valla asulad

**Alevikud:** Ardu | Habaja | Kose | Kose-Uuemõisa | Ravila   

**Külad:** Aela | Ahisilla | Alansi | Harmi | Kadja | Kanavere | Kantküla | Karla | Kata | Katsina | Kirivalla | Kiruvere | Kolu | Krei | Kuivajõe | Kukepala | Kõrvenurga | Kõue | Laane | Leistu | Liiva | Lutsu | Lööra | Marguse | Nutu | Nõmbra | Nõmmeri | Nõrava | Ojasoo | Oru | Pala | Palvere | Paunaste | Paunküla | Puusepa | Rava | Raveliku | Riidamäe | Rõõsa | Saarnakõrve | Sae | Saula | Silmsi | Sõmeru | Sääsküla | Tade | Tammiku | Triigi | Tuhala | Uueveski | Vahetüki | Vanamõisa | Vardja | Vilama | Virla | Viskla | Võlle | Äksi
**Elektrogorsk** (vene keeles *Электрогорск*) on linn Moskva oblastis, Moskvast 75 km idas.

Rahvaarvu dünaamika| Aasta | Elanike arv |
| --- | --- |
| 1989 (rahvaloendus) | 18 391 |
| 2002 (rahvaloendus) | 20 353 |
| 2010 (rahvaloendus) | 22 480 |

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.

Moskva oblasti vapp
Moskva oblasti linnad

Aprelevka  | Balašihha  | Beloozjorski  | Bronnitsõ  | Dedovsk  | Dmitrov  | Dolgoprudnõi  | Domodedovo  | Drezna  | Dzeržinski  | Dubna  | Elektrogorsk  | Elektrostal  | Elektrougli  | Frjazino  | Golitsõno  | Himki  | Hotkovo  | Istra  | Ivantejevka  | Jahroma  | Jegorjevsk  | Kašira  | Klin  | Kolomna  | Koroljov  | Kotelniki  | Krasnoarmeisk  | Krasnogorsk  | Krasnozavodsk  | Krasnoznamensk  | Kubinka  | Kurovskoje  | Likino-Duljovo  | Ljubertsõ  | Lobnja  | Lossino-Petrovski  | Luhhovitsõ  | Lõtkarino  | Možaisk  | Mõtištši  | Naro-Fominsk  | Noginsk  | Odintsovo  | Orehhovo-Zujevo  | Ozjorõ  | Pavlovski Possad  | Peresvet  | Podolsk  | Protvino  | Puškino  | Puštšino  | Ramenskoje  | Reutov  | Rošal  | Ruza  | Sergijev Possad  | Serpuhhov  | Solnetšnogorsk  | Staraja Kupavna  | Stupino  | Šatura  | Štšolkovo  | Zaraisk  | Zvenigorod  | Žukovski  | Taldom  | Tšehhov  | Tšernogolovka  | Vereja  | Vidnoje  | Volokolamsk  | Voskressensk  | Võssokovsk