recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Transrasvad
**Transrasvadeks** nimetatakse mono- või polüküllastumata rasvu, mis sisaldavad transisomeerseid rasvhappeid. Küllastumata rasva molekul sisaldab süsiniku aatomite vahel ühte või enamat kaksiksidet. Vesinikuga on seotud vähesemad süsiniku aatomid, seega on ka vesiniku aatomeid vähem. Süsinikuaatomite side võib esineda cis- ja trans-vormilisena. Cis-ahelad asuvad sideme samal küljel ja muudavad selle väändunuks, trans-ahelad on sideme vastaskülgedel, nii et see on sirge.

Rasvade hüdrogeenimisel lisatakse cis-küllastumata rasvadele vesiniku aatomeid, kõrvaldades kaksiksidemeid ja muutes rasva rohkem küllastunuks. Nii töödeldakse näiteks taimeõlisid toiduainetetööstuse jaoks, muutes nad tahkemaks (tõstes sulamistemperatuuri). Hüdrogeenimiseks lisatakse õlile kõrgel temperatuuril ja rõhul katalüsaatori juuresolekul vesinikku (ladina k *hydrogenum*). See protsess, mille esmalt patentis Saksa keemik Wilhelm Normann aastal 1902, parandab rasvade säilivust ning kergendab nende tehnoloogilist käitlemist, kuid mõned cis-isomeerid muutuvad täieliku hüdrogeenumise asemel trans-küllastumata rasvadeks ehk transrasvadeks.

Hüdrogeenitud taimerasvade kasutamine sai Euroopa toidutööstuses levinuks alates 1920. aastatest; margariinid hakkasid kõrvale tõrjuma võid ja searasva kui odavam alternatiiv. Samuti peeti küllastumata taimseid rasvu tervisele kasulikumaks kui küllastunud loomseid rasvu.

Transrasvu võivad sisaldada praetud ja küpsetatud valmistoidud, kondiitritooted, maiustused, margariinid jms.

1980. aastatel hakati uurima transrasvade mõju tervisele. Uuringud on näidanud, et transrasvade tarbimine toiduga võib suurendada südame-veresoonkonna haigustesse haigestumise riski ja tõsta nn halva kolesterooli taset veres. Selle täpsed biokeemilised mehhanismid pole veel lõplikult selged. Transrasvade võimalikku vähki või suhkurtõbe tekitavat mõju pole uuringutega üheselt tuvastatud.

Mitmed riigid nõuavad transrasvade sisalduse näitamist toiduainete pakendil või on nende kasutamise keelustanud. Esimesi keelustajaid oli Taani. Oletatakse, et just transrasvade tarbimise vähendamine keskmiselt 6 grammilt 1 grammile päevas on selles riigis vähendanud südame isheemiatõppe haigestumist kuni 50%. Euroopa Toiduohutuse Amet on korduvalt uurinud transrasvadega seotud terviseriske, kuid jõudnud järeldusele, et seoses nende tarbimise väikeste kogustega (keskmiselt 1,2–6,7 g päevas) kujutavad küllastunud rasvad transrasvadest suuremat ohtu tervisele.
Maailma Terviseorganisatsioon on soovitanud, et transrasvadest saadav energia ei tohiks ületada 1% kogu päevasest toiduenergiast.

Transrasvu esineb ka looduslikult mäletsejate lihas ja piimas ning neist valmistatud toodetes.

Viited
------

1. ↑  "Opinion of the Scientific Panel on Dietetic products, nutrition and allergies NDA related to the presence of trans fatty acids in foods and the effect on human health of the consumption of trans fatty acids" (inglise). Parma, Itaalia: EFSA. 31.01.2007. Originaali arhiivikoopia seisuga 8.10.2009. Vaadatud 01.10.2009.
Kaart
Moskva ringtee Moskva linna kaardil.
**Moskva ringtee** (vene keeles *Московская кольцевая автомобильная дорога*; lühend *МКАД*) on ringtee, mis kulgeb praegu osaliselt (algselt aga täielikult) mööda Moskva linna administratiivset piiri.

Moskva ringtee rajati 1940. aastatel, rekonstrueeriti 1950.–1960. aastatel ja uuesti 1990. aastatel. 2011. aastal teatasid Moskva linnavõimud kavast järjekordselt ringteed ulatuslikult uuendada. 

Moskva ringteel puuduvad samal tasandil ristumised teiste sõiduteedega. Mõlemas suunas on rajatud viis sõidurada. 2011. aasta seisuga oli ringtee läbilaskevõime 9000 masinat tunnis, maksimaalne lubatud kiirus on 100 kilomeetrit tunnis.

Vaata ka
--------

* Bulvari ringtee, („puiestee") *Бульварное кольцо*
* Sadovoje ringtee, („aia") *Садовое кольцо*
* Kolmas ringtee, *Третье транспортное кольцо*
* Neljas ringtee, *Четвёртое транспортное кольцо*
**Valdo Kangur** (sündinud 29. märtsil 1963) on eesti matkategelane ja alpinist.

Ta on mittetulundusühingu Tallinna Kaljuronimisklubi ja osaühingu Seiklusring juhatuse liige.

Ta töötas mitmel talvisel hooajal Mayrhofenis Austrias mäesuusainstruktorina.

Matka- ja alpinismialane tegevus
--------------------------------

1999. aastal juhtis ta eestlaste esmatõusu Alpide kõrguselt teisele mäele – Dufourspitze (4634 m). Tippu jõudsid esimesel tipupäeval kolm (tõusu juht Heino Kristal) ja järgmisel päeval Valdo Kanguri juhtimisel neli eesti alpinisti.

Alpinistina on ta neljal korral tõusnud Kazbeki (5047 m) tippu. Viimati 2016. aastal. 2007. aastal tõusis ta esimese eestlasena Kazbeki tippu suuskadel ja laskus tipult samuti suuskadel. Euroopa kõrgeimalt mäelt Elbruselt (5642 m) laskus ta suuskadel alla 1999. aastal. 

2007. aastal juhtis ta ekspeditsiooni Pamiiris Lenini mäetipule (7134 m). Tippu jõudis 4 meest, neist Argo Mere esimese eestlasena laskus Lenini tipult mööda põhjanõlva suuskadel. Valdo Kangur tõusis Lenini nõlval 6900 m kõrgusele ja laskus päev pärast Argo Mere sooritust samuti suuskadel nõlvast alla.

Tunnustus
---------

* 1992 – Eesti Matkaliidu aunimetus Eesti parim matkasportlane
* 1999 – Eesti Matkaliidu aunimetus Aasta matkategelane
* 2000 – Eesti Matkaliidu aunimetus Aasta matkategelane

Viited
------

1. ↑  Valdo Kangur. inforegister.ee
2. ↑  Mäesuusainstruktor Valdo Kangur soovitab. 7.12.2013. reisijuht.delfi.ee
3. 1 2 3 4  Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee
4. ↑  Valdo Kangur vallutas Kazbeki tipu. dea.digar.ee
5. 1 2 3  Aasta Matkaja ja Aasta Matkategelane. matkaliit.ee
Atmosfääri ehitus
**Eksobaas** on eksosfääri alaosa. See paikneb kõrgusel 400–800 km.

See on atmosfääri ülaosa, kus gaaside aatomite kokkupõrked hoiavad neid Maa atmosfääris ja need ei lenda atmosfäärist välja maailmaruumi. Eksobaasist kõrgemal ei takista miski piisava kiirusega osakesel kosmosesse lennata.

Eksobaasi temperatuuriks hinnatakse umbes 1000 K, mis vastab vesiniku aatomite kiirusele umbes 5 km/s. See on väiksem teisest kosmilisest kiirusest sellel kõrgusel (10,8 km/s). Mõne aatomi kiirus võib selle siiski ületada ning need lahkuvad atmosfäärist.

* *Selles artiklis on kasutatud venekeelset artiklit ru:Экзобаза  seisuga 13.04.2010.*


| * v
* r
Maa atmosfäär |
| --- |
| 
Troposfäär  **·**  Stratosfäär  **·**  Mesosfäär  **·**  Termosfäär  **·**  Eksosfäär |  |
| 
Tropopaus  **·**  Stratopaus  **·**  Mesopaus  **·**  Termopaus  **·**  Eksobaas |
| 
Osoonikiht  **·**  Kármáni joon  **·**  Homosfäär  **·**  Turbopaus  **·**  Heterosfäär |
| 
Ionosfäär  **·**  D-kiht  **·**  Appletoni kiht  **·**  Kennelly-Heaviside'i kiht |
Nkechi Amare Diallo on eestkõneleja, kes identifitseerib end mustanahalisena
**Transrassilisust** esindab üldjuhtudel isik, keda on täisealiseks kasvatanud erinevast etnilisest-rassilisest taustast pärinevad lapsendajad. Näitena võib esile tuua Aasias (sh Lõuna-Koreas ja Jaapanis) sündinuid lapsi, keda on adopteeritud Põhja-Ameerikasse. Samuti võib transrassiline olla isik, kes identifitseerib end erinevalt rassis, mis ei ole otseselt seotud tema bioloogiliste (esi)vanematega. Viimased võivad plastiliselt korrigeerida oma kehasid ning manustada nahatooni muutvaid preparaate ja sättida vastavalt oma välimust (meiki, juukseid ja riietust), vms. Nad soovivad olla sarnasemad identifitseeritud rassile, ja osaleda tihti rassiga seotud tegevustes ja üritustes. Rassilise ümberkujunemise käigus võivad nad kolida piirkondadesse, kus on esindatud identifitseeritud rass.

Termin ei ole täpsemalt määratletud ning tekitab siiani vaidlusi ja väitlusi.

Näiteid
-------

* Michael Jackson (täisealisena identifitseeris ennast valges rassis)
* Malaika Kubwa (täisealisena identifitseerib end mustas rassis)

Vaata ka
--------

* Etniline plastiline kirurgia

Viited
------

1. ↑  "Adoptees to Rachel Dolezal: You're Not Transracial". *www.nbcnews.com* (inglise). NBC News Digital. 17. juuni 2015.
Saksa eksperimentaalarheoloogid viimas läbi katset paelkeraamika kultuurile omaste rekonstrueeritud tahumiskirvestega, et võrrelda katse käigus tahumiskirve terale tekkinud kulumisjälgi kulumisjälgedega analoogsetel arheoloogilistel leidudel
**Eksperimentaalarheoloogia** on arheoloogia valdkond, mis otsib katseid tehes analooge arheoloogiliste esemete ja protsesside tõlgendamiseks. Eksperimentide läbiviimisel kasutatakse mitmeid meetodeid, tehnikaid, analüüse ja lähenemisviise, mis põhinevad arheoloogilisel lähtematerjalil nagu muistsed ehitised või artefaktid.

Näide Eesti eksperimentaalarheoloogiast on Rõuge muinastalu.

Viited
------

1. ↑  "Termeki, eksperimentaalarheoloogia". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. jaanuar 2019. Vaadatud 3. jaanuaril 2019.
2. ↑  Mathieu, James R. (editor), (2002), Experimental archaeology, replicating past objects, behaviors and processes, BAR International Series 1035, Oxford, ISBN 1-84171-415-1
3. ↑  1. mai 2017, Eksperimentaal-arheoloogia suvekool 2017, muinastalu.ee

Välislingid
-----------

* Eksperimentaalarheoloogia – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Humanistlikus kristluses** on tähtsaimaks väärtuseks inimene. Humanistliku kristluse pooldajad nõuavad loobumist antiikaegsest maailmapildist ja teadusevaenulikust fundamentalismist. Humanistlikus kristluses on religiooni lahutamatuks osaks inimõiguste austamine.

Rudolf Bultmann arvas, et mõnel perioodil on humanismi ja kristlust teravalt teineteisele vastandatud, mõnel perioodil on aga tunnistanud nende ühisosa.

Humanismi ja kristlust ühendab inimese erilisuse ja väärtuse tunnistamine. Tänapäeval pole vaja humanismile vastanduvat kristlust. Jumalakartus, ilma inimesekesksuseta on fanatism, mis võimaldab õigustada vägivaldsust, ristisõda, inkvisitsiooni, autoritaarsust, rassilist või soolist ahistamist. Igasugune religioon ilma humanismi maailmavaateta on ebainimlik. 

Filosoofias nimetatakse inimsuse eitamist, inimese asjastamiseks. Inimese asjastamine esineb erinevates vormides nii kapitalistlikus majandussüsteemis, kui ka kirikus. 

*Kui kirik peaks millelegi ühiskonnas vastu seisma, siis just nimelt mõtteviisile, mis näeb inimeses vaid objekti ning vahendit mingi süsteemi (firma, partei, riigi) eesmärkide saavutamiseks*.

*Humanistlik kristlus vastandub sellistele kristluse vormidele, mis ei tunnista inimese õigust ise otsustada ja vastutada; mis nõuavad inimese pimedat allumist kiriklikele autoriteetidele; mis tahavad demokraatiat kirikus asendada autoritaarsusega*.

Viited
------

1. 1 2  Jaan Lahe. *Humanismist ja kristlusest*. - Eesti kirik. 14.09.2011.
2. ↑  Jaan Lahe. *HUMANISTLIKU KRISTLUSE MANIFEST.* 2011.
**Valdis Zatlers** (sündinud 22. märtsil 1955 Riias) on Läti arst ja poliitik, Läti president (2007–2011).

Ta valiti 31. mail 2007 seimis Läti presidendiks. Tema kui presidendi ametiaeg kestis 8. juulist 2007 kuni 8. juulini 2011.

Zatlers on lõpetanud 1979. aastal Riia Meditsiiniinstituudi. Ta töötas traumatoloog-ortopeedina, 1994. aastast Riia traumatoloogia- ja ortopeediahaigla juhina.

28. mail 2011 teatas ta, et algatab seimi laialisaatmise. Zatlersi meelest oli parlament liiga tugevalt Läti oligarhide mõju all. 2. juunil 2011 toimunud presidendivalimistel valis seim Zatlersi asemel presidendiks Andris Bērziņši. Juulis toimunud rahvahääletusel kiideti parlamendi laialisaatmise heaks.

23. juulil 2011 asutas ta uue partei, Zatlersi Reformipartei (Zatlera Reformu partija (ZRP)).

Tunnustus
---------

* 2008 Vürst Jaroslav Targa I järgu orden
* 2009 Maarjamaa Risti ketiklassi teenetemärk
* 2011 Vabaduse orden (Ukraina)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Valdis Zatlers** |

* Läti presidendi koduleht (läti, inglise, saksa, prantsuse ja vene keeles)
* Kadri Ratt. Läti president keeldus meediaga suheldes vene keeles rääkimast EPL, 11. jaanuar 2009
* Hendrik Vosman. Läti president esitas seimile ultimaatumi Postimees, 15. jaanuar 2009

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Vaira Vīķe-Freiberga** | **Läti president**2007–2011 | Järgnev**Andris Bērziņš** |

Läti presidendi lipp
Läti presidendid

Čakste • Zemgals • Kviesis • K. Ulmanis • Kalniņš (eksiilis) • Rancāns (eksiilis) • Gorbunovs (kohusetäitja) • G. Ulmanis • Vīķe-Freiberga • Valdis Zatlers • Andris Bērziņš • Raimonds Vējonis • Egils Levits • Edgars Rinkēvičs
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kohast J. R. R. Tolkieni loomingus; ansambli kohta vaata artiklit Isengard* |

---

Kilp, millel on Isengardi sümbol: valge käsi mustal taustal
**Raudlinn** ehk **Isengard** ehk **Angrenost** on J. R. R. Tolkieni "Sõrmuste isandas" ja teistes teostes strateegiliselt oluline kindlus Udumägede lõunaotsas Rauajõe lätete juures, sealt sai kontrollida Rohani lõhet. Just lõhe kaudu kulges peamine põhja-lõunasuunaline tee Udumägede ja Valgete mägede vahel.

Raudlinna kindluse rajas Gondor Kolmanda Ajastu algul. Selle peamine kaitseliin oli looduslikust kivist tehtud müür, kuid millele rajati omakorda uusi kindlustusi ja väravaid. Kindluse keskel seisis Raudlinna torn, mis oli rajatud neljast purunematu musta kivi sambast. Torni kutsuti Orthanciks, selle kõrgus oli üle 500 jala (150 m).

Kolmandal Ajastul Gondori võim vähenes ja Raudlinn jäeti maha. 2700. aasta paiku hõivasid selle nõgilased, kuid 2759. aastal ajasid rohirrimid nad sealt välja. Samal ajal andis Gondori Kojaülem võtmed võlur Sarumani kätte, kes 2963. aastal hakkas looma armeed, mis koosnes nõgilastest, orkidest, uruk-haidest ja vargidest (huntidest). See armee hävitati täielikult Sarvelinna Lahingus. Vähesed ellujäänud hukkusid siis, kui Fangorni endid lasid paisutatud Raudjõel sinna peale voolata. Pärast Sõrmuste sõda kiskusid endid maha ka viimased Raudlinna müürid ja istutasid nende kohale puid. Seda kohta hakati nimetama Orthanci puistuks.

### Sümbolid

Isengardi orkid kandsid oma kilpidel valget kätt mustal taustal ning kiivritel S-ruuni (), mis tähistas Sarumani. Isengardi väravate juures seisis mustal sambal kivisse lõigatud ja värvitud valge käsi.

Viited
------

1. ↑  Tolkien, J. R. R. (1954), The Two Towers, The Lord of the Rings, Boston: Houghton Mifflin (published 1987), Book III Ch. 1, The Departure of Boromir: "Upon their shields they bore a strange device: a small white hand in the centre of a black field; on the front of their iron helms was set an S-rune, wrought of some white metal"; Book III Ch. 2, The Riders of Rohan: "Great Orcs, who also bore the White Hand of Isengard"; Book III Ch. 8, The Road to Isengard, ISBN 0-395-08254-4
**Samasooliste abielu Costa Ricas** seadustati Riigikohtu otsuse alusel 26. mail 2020. Costa Rica on esimene riik Kesk-Ameerikas, kus tunnustatakse ja sõlmitakse samasooliste abielusid.

8. augustil 2018 kuulutas Costa Rica ülemkohus samasooliste abielu keelavad perekonnaõiguse (perekonnaseadustiku) paragrahvid põhiseadusega vastuolus olevaks ning andis Seadusandlikule Kogule 18 kuud, et seadust vastavalt reformida, vastasel juhul oleks keeld kaotatud automaatselt. Otsus avaldati kohtubülletäänis 26. novembril 2018, mis tähendas, et samasooliste abielu saab seaduslikuks hiljemalt 26. mail 2020. See järgnes Ameerika Inimõiguste Kohtu 2018. aasta jaanuaris tehtud otsusele, milles öeldakse, et Ameerika inimõiguste konventsioonile allakirjutanud riigid peavad lubama samasooliste abielu.

Viited
------

1. ↑  Greete Kõrvits (26. mai 2020). "Costa Rica esimene samast soost abielupaar vahetas sõrmuseid otse-eetris". *Õhtuleht*. Vaadatud 30.05.2020.
2. ↑  Marek Kuul (04.02.2018). "Costa Rica presidendivalimiste keskseks teemaks on tõusnud geiabielud". *ERR*. Vaadatud 30.05.2020.
Katsushika Hokusai "Punane Fuji" sarjast "36 Fuji vaadet". Värviline puulõige
**Katsushika Hokusai** (jaapani keeles 葛飾北斎; 23. september 1760 Edo – 18. aprill 1849 Edo) oli Jaapani ukiyo-e koolkonna kunstnik Edo perioodi (1600–1867) ajal.

Hokusai sündis kunstkäsitööliste peres. Juba viieaastaselt näitas ta üles huvi maalikunsti vastu ning õppis oma nooruspõlves erinevaid käsitöövorme. Hokusai katsetas paljude kunstivormide ja -koolkondade võtetega ning huvitus ka välismaistest tehnikatest ja visuaalidest. Ta jättis märkimisväärse jälje nii oma suure loomepärandiga kui ka sellega, et ukiyo-e stiilis kujutati enne teda peamiselt kõrgema seltskonnaelu motiive, kuid Hokusai kasutas stiili selleks, et kujutada Jaapani erinevate ühiskonnaklasside igapäevaelu ja esteetikat, sealhulgas loodust, loomi ja religioosseid tavasid.

Looming
-------

Katsushika Hokusai "Kanagawa suur laine" sarjast "36 Fuji vaadet". Värviline puulõige. Metropolitani muuseum, New York
Hokusai on kuulsaim Jaapani värvilise trükigraafika esindaja. Suuremas osas oma loomingust kujutas ta humoristlikult rahvalikke tüüpe. Euroopas sai ta aga eriti kuulsaks oma looduspiltidega.

Hokusai, kes on maailmas tuntuim Jaapani kunsti esindaja, on irooniliselt kõige vähem jaapanipärane Jaapani kunstnik. Jaapani kunstist tuntuim puulõige "Kanagawa suur laine" ei ole sugugi niiväga jaapanipärane.

Kõige tuntum on Hokusai värvilise puulõike sari "36 Fuji vaadet". Samuti on ta loonud seeriaid kuulsate sildade ja koskede vaadetest. "36 Fuji vaadet" (富嶽三十六景 *Fugaku Sanjūrokkei*) on loodud ukiyo-e tehnikas vahemikus 1826–1833. See seeria koosneb 46 pildist (10 lisandusid hiljem).

Tuntud on ka shunga "Kalamehe naise unistus".

Enne Hokusaid joonistasid ukiyo-e kunstnikud nagu Utamaro ja Kunsai linde ja lilli raamatute illustratsioonideks. Hokusai oli esimene kunstnik, kes hakkas lindudest ja lilledest eraldi kunstiteoseid looma. 

Hokusai on enam kui 30 000 teose autor. Ta on teinud siidimaali, puulõikeid, pildialbumeid, maale, visandeid, illustratsioone ja erootilisi illustratsioone.

Galerii
-------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Vaata ka
--------

* Puulõige
* Kitagawara Utamoro
* Hiroshige
* ukiyo-e
* 36 Fuji vaadet

Viited
------

1. ↑  Lane, Richard. 2022. „Hokusai: Japanese artist" *Encyclopedia Britannica* Hokusai | Japanese artist | Britannica
2. ↑  MOA (2018). "„Hokusai and Hiroshige – The Thirty-six Views of Mt.Fuji and the Fifty-three Stages of the Tōkaidō"". *Museum Of Art: Exhibitions*.
3. ↑  "„Ukiyo-e Japanese Prints"". *The Art Story*. 2022.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Katsushika Hokusai** |

* Hokusai muuseum
* Katsushika Hokusai
* Hokusai ja Jaapani kunst
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on saarest, linna kohta vaata artiklit Samar (Kasahstan).* |

---

Samari saare asukoht
**Samar** on saar Filipiinides.

Samarist itta jääb Filipiini meri, läände Samari meri. Samarist loodesse jääb Luzon, millest teda eraldab San Bernardino väin. Läände jääb Masbate, edelasse Biliran. Lõunasse jääb Leyte, millest teda eraldab San Juanico väin. Viimane on kõigest 2 km lai ja tänapäeval läheb sellest sild üle. Samarist kagusse jääb Homonhon.

Samar on suurim Visayani saartest. Tema pindala on 13 080 km². Ta on pindalalt maailma 63. saar ning Filipiinide suuruselt kolmas saar: temast suuremad on Luzon ja Mindanao.

Saar on künklik, kõrgusega kuni 846 meetrit.

Samar on üsna tihedalt asustatud: seal elab umbes miljon inimest. Põhiline asustus on rannikul, sisemaal suuri asulaid pole. Ka suurim maantee on rannikul, kuid ei kulge ringikujuliselt ümber saare. Kui alustada saare põhjatipus olevast Laoangist ja sõita mööda kallast vastupäeva, siis läbitakse järjekorras järgmised asulad, millest igaühes on üle 10 000 elaniku: Catarman, Allen, Calbayog, Catbalogan, Guiuan, Borongan ja Oras. Oras ei ole Laoangist kaugel, kuid nende kahe vahel maantee puudub. Saare suurimas asulas Catbaloganis elab ligi 100 000 inimest.

Halduslikult kuulub Samar Ida-Visayasi piirkonda. Ida-Visayasi 6 provintsist kolm asuvad Samaril: Samari provints, mille keskus on Catbalogan, Põhja-Samar, mille keskus on Catarman, ja Lääne-Samar, mille keskus on Borongan. Piirkonna keskus Tacloban, kus on üle 100 000 elaniku, asub Leyte saarel otse teisel pool San Juanico väina.

Eurooplastele avastas Samari Hispaania meresõitja Ruy López de Villalobos 1543.

Kohalikud elanikud on rahvuselt enamasti visajad. Nende peamine elatusallikas on põllumajandus. Kasvatatakse riisi, maisi, banaane, tsitruselisi, mangot, kohvi- ja kakaopuid, kanepbanaani ning suhkruroogu, loomadest pühvleid, veiseid, kodukitsi, lambaid, sigu, kanu ja parte. Merel käiakse kalal ning püütakse peamiselt sardiine ja tuune. Elanikud töötlevad puitu ja metalli ning punuvad rotangi ja bambust.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  Suur maailma atlas, lk. 93, 94
**Põltsamaa Emadeklubi** on Jõgeva maakonnas Põltsamaal tegutsev mittetulundusühing, mis korraldab õpitubasid, koolitusi ja näitusi.

Organisatsioon
--------------

2012. aasta detsembri seisuga on Põltsamaa Emadeklubil 21 liiget. Klubi igapäevast tegevust korraldab 5-liikmeline juhatus.

Ajalugu
-------

Põltsamaa Emadeklubi loodi 1995. aastal Põltsamaa piirkonna emade poolt, et muuta Põltsamaa elu lastesõbralikumaks ning aidata lapsi ja raskustesse sattunud peresid. Esimestel tegevusaastatel vahendas emadeklubi humanitaarabi ja korraldas selle jagamist. MTÜ registreeriti 2004. aastal.

Tegevus
-------

Emadeklubil on oma maja, kus paiknevad kangasteljed ning kus on olemas töötubade korraldamiseks vajalik inventar ja töövahendid. Klubi on korraldanud õpitubasid näiteks 4H noortelaagrites, noorkotkaste ja kodutütarde laagrites ja Põltsamaa lossipäevadel.

Viited
------

1. ↑  MTÜ Jõgevamaa Koostöökoda infobrošüür. Toimetaja Riina Mägi. 2009, lk 13
2. ↑  Emadeklubist Põltsamaa Emadeklubi koduleht. Vaadatud 05.12.2012

Välislingid
-----------

* Põltsamaa Emadeklubi koduleht
**Samarkandi Riiklik Meditsiiniinstituut** (usbeki keeles *Samarqand davlat tibbiyot instituti*) on ülikool Usbekistanis Samarkandis. See on Kesk-Aasia vanim meditsiiniülikool, kus pakutakse kõrgelt kvalifitseeritud meditsiinipersonali kvaliteetset koolitust. Instituut asub Samarkandi linnas, mis on läbi aegade olnud teadusliku mõtte ja silmapaistva kultuuri keskus.

Samarkandi Riikliku Meditsiiniinstituudi ajalugu ulatub 1930. aasta maisse, kui Usbeki NSV rahvakomissaride nõukogu 7. mai dekreediga nr 80 asutati Usbeki NSV Riiklik Meditsiiniinstituut.

Aastate jooksul on õppeasutuses koolitatud ja lõpetanud üle 40 000 üliõpilase.

Rektor: Jasur Rizayev, alates 15. veebruarist 2020, arstiteaduste doktor, professor.

Õppe- ja teadustöö
------------------

Samarkandi riiklikus meditsiiniinstituudis tegeleb teadusliku ja pedagoogilise tegevusega 712 teadlast ja õppejõudu, kellest 624 on täistööajaga. Nende hulka kuulub 58 professorit, 65 teadusdoktorit, 177 teaduskandidaati, 152 dotsenti.

Materiaalne ja tehniline baas
-----------------------------

### Teaduskonnad

Praegu toimub ülikoolis koolitus 9 teaduskonnas 9 bakalaureusekraadi valdkonnas:

* arstiteaduskond
* pediaatriateaduskond
* meditsiinipedagoogika teaduskond
* kõrgema õenduse teaduskond
* hambaarstiteaduskond
* farmaatsiateaduskond
* meditsiinilise ennetamise, rahvatervise ja meditsiinibioloogia teaduskond
* rahvusvaheline teaduskond
* kraadiõppe teaduskond

#### Bakalaureuseõppe juhised

* 1930. aastal korraldatud "üldmeditsiin";
* "Lasteäri" - 1963. aastal;
* "Erialane haridus (üldmeditsiin)" - 2005. aastal;
* "Kõrgem õendusabi" - 2005. aastal;
* "Hambaravi" - 2009. aastal;
* "Meditsiiniline ennetamine" (2016);
* "Apteek" (2018);
* "Biomeditsiiniline äri" (2018);
* "Traditsiooniline meditsiin" (2020).

Alates 2020. aastast on instituut käivitanud 6 ühist haridusprogrammi ja rahvusvahelise programmi "MBBS".

* "Üldmeditsiin"
* "Pediaatria"
* "Hambaravi"
* "Kõrgem õendusabi"
* "Kliiniline psühholoogia"
* "Juhtimine: juhtimine tervishoius"
* "MBBS"

Need teaduskonnad tegutsevad 74 osakonna baasil, kus on 1190 kaasaegsete arvutitega varustatud klassiruumi ja 75 multimeediaklassi. Akadeemiline lütseum töötab Samarkandi meditsiiniinstituudis.

Viited
------

Välislingid
-----------

* Koduleht
Naise kromosoomistik (Y-kromosoom puudub).

**Kromosoomistik** ehk **karüotüüp** on kromosoomide kogum indiviidi keha- või generatiivse raku tuumas. 

Õpetust kromosoomistikust nimetatakse **karüoloogiaks**.

Kromosoomistik võib sisaldada erineva arvu liigiomaseid kromosoomikomplekte – näiteks ühekordne (haploidsus), kahekordne (diploidsus) või rohkemakordne (polüploidsus). 

Inimese kromosoomistik sisaldab 46 kromosoomi: naistel 44+XX ja meestel 44+XY. Inimahvidel on 48 kromosoomi.

Karüogrammis (kromosoomistiku pilt) on kromosoomid korrastatud kujul (kromosoomid on paarides ja ritta seatud suuruse järgi). Kromosoomistiku värvimise põhjal eristatakse klassikalist karüogrammi ja spektraalset karüogrammi (SKY tehnika).

Ajalugu
-------

Kromosoomid avastas šveitsi botaanik Karl Wilhelm von Nägeli 1842 taimerakkudes. Loomadel, täpsemalt salamandril kirjeldas kromosoome esimest korda mitoosi avastaja, saksa bioloog Walther Flemming 1882. Termini "kromosoom" leiutas saksa anatoom Heinrich Wilhelm Waldeyer 1888. 20. sajandi alguses võeti omaks, et kromosoomid on geenide kandjad.

Vaata ka
--------

* Molekulaarbioloogia ja geneetika mõistete loend

Viited
------

1. 1 2  Viikmaa, M. Klassikalise geneetika leksikon. Vaadatud 18.12.2016.
**"Tartu vaade"** on Eesti kunstniku, pallaslase Villem Ormissoni õlimaal 1937. aastast. Maal kujutab talvist Emajõge, vaadatuna ülesvoolu ligikaudu Tartu vana turuhoone eest. Pildi keskmes on Tartu Kivisild ja maal on üks tuntumaid Kivisilla kujutusi kunstis. 

Impressionistliku värvikäsitlusega maali on nimetatud üheks Ormissoni viimase eluperioodi kuulsamaist maastikest. "...päikesekuma peegeldavad punakad katused lisavad soojust üldiselt külmale ja pastelsele maalile," kirjutas "Tartu vaate" kohta Lola Annabel Kass.

2000. aastal andis Eesti Ühispank välja pangakaardi "Tartu vaate" kujutisega, igalt kaardilt lubas pank annetada Tartu Jaani kiriku taastamiseks 10 Eesti krooni; kokku oli plaanis väljastada 11 000 kaarti.

Tänapäeval asub "Tartu vaade" Eesti Kunstimuuseumi kogus.

Viited
------

1. ↑  Juta Kivimäe "Kunstisild Lätti" Eesti Ekspress 5. mai 2000.
2. ↑  Lola Annabel Kass "Pastelne periood eesti kunsti ajaloos" Äripäev 11.02.2011.
3. ↑  "Pangakaart toetab Jaani kirikut" Postimees 22. november 2000.

Välislingid
-----------

* "Üks pilt: Villem Ormisson "Tartu vaade"" raadiosaade, ERR, 1994
* "Pangakaart toetab Jaani kirikut" Postimees 22. november 2000
**Straupe kirik** (läti keeles *Straupes luterāņu baznīca*) on luteri kirik Lätis Pārgauja piirkonnas Straupe vallas Straupe asulas. See on ainus Läti kirik, mille kellatorn on kirikust eraldi. 

Kirik ehitati 13. sajandil Lielstraupe linnuse osana. 14.–17. sajandil oli kirik Straupe linnuse kirikuks.

Aastal 1630 langes sisse kiriku katus ja seejärel ei suudetud leida ühtki sakslasest vaimulikku, kes oleks olnud nõus seal jutlusi pidama. Viimaks leiti üks läti soost vaimulik, kelle saksa keele oskus oli aga vilets ja kes seega saksa keeles jutlusi pidada ei suutnud.

Kiriku kellatorn ehitati 1744.

Vaata ka
--------

* Lielstraupe loss

Viited
------

1. ↑   Materialen zur Kirchengechichte, E. H. von Busch lk. 518

Straupe kirik.
Straupe kihelkond

**Kirik**: Straupe kirik  

**Abikirik**: Augstroze kirik  

**Mõisad**: Straupe kirikumõis | Auciemsi mõis | Augstroze mõis | Daibe mõis | Dauguļi mõis | Kūdumsi mõis | Lielstraupe mõis | Mazstraupe mõis | Raiskumsi mõis | Rozbeķi mõis | Stalbe mõis | Ungurmuiža mõis
**Tartu tänav 19** on elamu ja ehitismälestis Viljandi kesklinnas aadressil Tartu tänav 19.

Kirjeldus
---------

Hoone on üks Viljandi vanimaid säilinud puithooneid. Ristkülikukujulise pikliku madala põhiplaaniga hoone on ehitatud rõhtpalkidest, poolkelpkatus on kaetud S-kividega. Hoone keskel on paksude kiviseintega mantelkorsten-köök, mida ümbritsevad neli köetavat eluruumi.

Peasissekäigu ette on hoone fassaadile 19. sajandi esimesel poolel tehtud ümberehituste käigus lisatud klassitsistlik fassaad, mida ehivad sammasportikus ja kaarjas pandus.

19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses on hoonele lisatud mitmeid juurdeehitisi, sealhulgas veranda.

Interjööris on säilinud üksikuid barokse kujundusega tahveluksi.

Ajalugu
-------

Hoone on esimene kodanikumaja, mis 1770 paiku ehitati väljapoole linna keskaegset vallikraaviga piiratud territooriumi tolleaegse Tartu maantee äärde. Kuni 1985. aastani elas majas kunstnik Paul Kondas.

Viited
------

1. 1 2 3  Tartu tänav 19 kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 12.02.2018)

Välislingid
-----------

* Tartu tänav 19 kultuurimälestiste riiklikus registris
Constantin von Grewingk (umbes 1850–1869)
**Caspar Andreas Constantin von Grewingk** (vene keeles Константин Иванович Гревингк; 14. (vkj. 2.) jaanuar 1819 Viljandi – 30. (vkj. 18.) juuni 1887 Tartu) oli baltisaksa päritolu Liivimaa geoloog ja arheoloog.

Grewingk oli pärit ametniku perekonnast.

Õppis 1837–1841 Tartu Ülikoolis, 1842–1843 Freibergi ja Jena ülikoolis, 1844–1845 Berliini ülikoolis. Dr. Phil 1845, Jena, mag 1854 St. Petersburg. Eriala mineraloogia.

1845–1854 Peterburi Teaduste Akadeemia mineraalikogude konservaator. 1854–1887 Tartu Ülikooli geoloogiaprofessor.

Uuris devoni ja kvaternaariajastu geoloogiat ning koostas Baltimaade geoloogilise kaardi.Pani aluse meteoriitide kogumisele ning eesti arheoloogiale (uuris eelkõige kiviaega ja Kunda leiukohta). Te lõi esimese teadusliku Eesti ja Põhja-Läti ala etnilise ajaloo käsitluse, nn gooti teooria. Samuti uurinud Karjala kaljujooniseid (avastas 1848 kaljujoonised Äänisjärve idakaldal) ja Alaska ning Loode-Ameerika geoloogiat.

Tema järgi on nimetatud järv ja liustik Alaskal, Kachemak Bay State Parkis.

Grewingk on maetud Tartu Vana-Jaani kalmistule.

Viited
------

1. ↑  Arnold Hasselblatt: *"Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat"*, Dorpat: C. Mattiesen, 1889, Matrikkel Nr. 3705, lk. 269
2. ↑  Valter Lang (2018). Läänemeresoome tulemised. *Muinasaja teadus 28*. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus. Lk 26

Välislingid
-----------

* Teoseid
* Grewingk Glacier and Lake
* C.Grewingki haud Vana-Jaani kalmistul
*See artikkel annab lühiülevaate stratigraafiast; stratigraafiaga seotud üldmõisted leiad artiklist Stratigraafia mõisteid.*

---

Geoloogilised kihid Salta provintsis Argentinas**Stratigraafia** on geoloogia haru, mis uurib maakoort moodustavate kivimkehade ruumilist levikut ja neid kujundanud sündmuste ajalist järgnevust.

Stratigraafia eesmärk on maakoore ehituse ja selle arengut mõjutanud protsesside kindlakstegemine. Stratigraafia eesmärk on ka mis tahes geoloogiliste tööde jaoks usaldusväärse taustsüsteemi loomine.

Stratigraafia põhiprotseduurid on liigestamine ja korrelatsioon. Liigestamine on sarnaste lõikude eristamine üksikus läbilõikes. Korrelatsioon on aga läbilõigete rööbistamine sarnaste üksuste vastavusse seadmise kaudu.

Stratigraafia on tihedalt seotud paleontoloogia ja isotoopgeoloogiaga, sest kihtide vanuse määramisel kasutatakse nii paleontoloogilist kui ka isotoopmeetodeid. Enamasti on stratigraafia seotud settekivimite ja setete uurimisega, kuid moonde- ja tardkivimid kuuluvad täpselt samamoodi stratigraafia huviorbiiti.

Stratigraafiale panevad aluse kolm fundamentaalset printsiipi, mille sõnastas Taani loodusteadlane Nicolaus Steno.

* Superpositsiooniprintsiip, mis väidab, et kihtide rikkumata lasumuse korral on vanem kiht all ja noorem peal.
* Kihtide algse horisontaalsuse printsiip, mis väidab, et kihid on algselt lasunud horisontaalselt.
* Kihtide algse pidevuse printsiip, mis väidab, et kihid on algselt pidevad ja levinud suurel alal.

Vaata ka
--------

* Biostratigraafia
* Geokronoloogiline skaala
* Kronostratigraafia
* Litostratigraafia

Välislingid
-----------

* Rahvusvaheline Stratigraafia Komisjon
* Eesti Stratigraafia Komisjon
* Rahvusvaheline stratigraafia juhis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib jumalast; linna kohta vaata artiklit Pachacámac* |

---

**Pachakamaq** (ketšua keeles 'maa looja'; hispaaniapäraselt *Pachacámac*) oli jumal, keda austasid muu hulgas itšmad Pachacámaci linnas enne konkistat. 

Pachakamaq lõi esimese mehe ja esimese naise, kuid ei andnud neile süüa, nii et mees suri. Naine heitis jumalale ette hooletusse jätmist ja needis teda. Pachakamaq andis naisele viljakuse. Hiljem tappis ta naise poja ning lõi laiba tükkideks, millest tekkisid mitmesugused puu- ja juurviljataimed. Naise teine poeg Wichama pääses pakku ja Pachakamaq tappis tema ema. Wichama maksis kätte, ajades Pachakamaqi merre.

Kui inkad vallutasid itšmade ala, sealhulgas Pachacámaci linna, võtsid nad Pachakamaqi üle. Hilises inkade mütoloogias oli ta Tayta Inti ja Mama Killa poeg ning Mama Pacha abikaasa. Ainult itšmade kohta on kindlalt teada, et nad austasid Pachacámaci linnas jumal Pachakamaqit, kuigi linnas elasid teisedki rahvad (Wari kultuur, Pachacámaci riik, Chancay kultuur ja Chimú kultuur).

Kirjandus
---------

* Johann Georg Müller. *Geschichte der amerikanischen Urreligionen*, Schweighauser, Basel 1855. 706 lk. §64: Der Mythus von Pachacamac, lk 317–322.
* Waldemar Espinoza Soriano. *Los Incas / Economía, sociedad y estado en la era del Tahuantinsuyo*, Amaru editores, Lima 1987 (1. trükk).
* María Rostworowski de Diez Canseco. *Estructuras andinas del poder / Ideología religiosa y política*, IEP Instituto de estudios peruanos, Lima 1988 (3. trükk).
* Heinrich Cunow. *Geschichte und Kultur des Inkareiches: Ein Beitrag zur Kulturgeschichte Altamerikas*, Severus Verlag, Hamburg 2011. 236 lk. Pachacamac: lk 179. ISBN 9783863470661
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib juurimise tulemist; matemaatikas võidakse juure all mõista ka polünoomi juurt või graafiteoorias puu juurt (juur (graafiteooria))* |

---

**Juur** (ka **n-astme juur**, **n-es juur**, **n-astme juur arvust a**) on arv, mille n-es aste on antud arv a.

Olgu astendajaks n ühest suurem naturaalarv. Sel juhul astme an ja astendaja n põhjal astme aluse leidmist nimetatakse juurimiseks. Juurimine on seega astendamise üheks pöördteheteks. Teised pöördteheteks on logaritmimine.

Fikseeritud n korral tähendab juurimistehe vastavalt arvule a niisuguse arvu b leidmist et bn = a. Juurimistehe tulemuse märkimiseks kasutatakse sümbolit √(n&a), mida nimetatakse n-mda astme ehk ka n-ndaks juureks arvust a. Arvu n nimetatakse seejuures juurijaks ja arvu a juuritavaks.

Kui juurijaks on 2, siis jäetakse juurija kirjutamata, näiteks: {\displaystyle {\sqrt {a}}}. Kui juurijaks on 3, siis nimetatakse juurt kuupjuureks ning juurija kirjutatakse välja, näide: {\displaystyle {\sqrt[{3}]{a}}}. Kui juurijaks on 4 või suurem, siis loetakse tehet neljas (või n-es) juur arvust a.

Arvu juurt võib kirjutada ka astme abil: {\displaystyle {\sqrt[{n}]{a^{m}}}=a\_{m}^{n}}. Näiteks {\displaystyle {\sqrt[{3}]{343}}=343\_{3}^{1}=7}.

Kui paarituarvulise juurija korral juurimistehe resultaat üheselt määratud iga reaalarvu a puhul, siis paarisarvulise juurija korral see nii ei ole. Juure sümboli √(n&a) ühese tähenduse tagamiseks kasutatakse a ∈ R puhul järgmist kokkulepet: Kui juurija n on paarisarv, siis a > 0 korral juur √(n&a) tähistab niisugust positiivset arvu, mille n-es aste on a.

Viited
------

1. ↑  Ü. Kaasik, 2002. Matemaatikaleksikon. Kolmas, täiendatud trükk. 288 lk
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib nõust, külade kohta vaata artikleid Pada (Viru-Nigula) ja Padu, kaardimasti kohta vaata artiklit Poti.* |

---

Pada
**Pada**, ka **katel**, on ümmarguse põhja ja kumera sangaga malmist või rauast keedunõu, mida kasutatakse lahtisel tulel.

Ajaloost
--------

Malmpada võeti eesti taludes kasutusele 17. või 18. sajandil. 19. sajandil oli taludes harilikult mitu pada. Väiksemad, 2–5-toobised või kuni 3-ämbrised pajad olid toidu valmistamiseks. 

Viieämbrised ja suuremad olid loomajoogi-, pesu-, õlle, sauna- jms vee soojendamiseks, aga ka kangaste, pesu jm keetmiseks. Neid kasutati ka pulmatoitude valmistamiseks.

Kasutus
-------

Suurem pada riputati tule kohale katlakoogu abil, väiksemad asetati kolmjalale. Lõuna-Eestis hakati 19. sajandi teisel poolel katlaid tulekolde kohale, reheahju ette või pliidi sisse müürima. Vee soojendamiseks kasutatakse suuri katlaid tänapäevani.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Pada** |

* Katlaahel
* Katlakook
* Katlapuu
* Katlavinn
* Kolmjalg
* Pajapink
* Pajarõngas

Viited
------

1. ↑  Eesti rahvakultuuri leksikon. 2000. Koostanud Ants Viires. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 191.
2. ↑  Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 134.

Välislingid
-----------

* Pada, Eesti Rahva Muuseum
Põltsamaa Muusikakooli hoone 2013. aastal
**Põltsamaa Muusikakool** on muusikakool Jõgeva maakonnas Põltsamaal aadressil Lille 2/4. Kooli direktor on Tuuli Jukk. Kooli haldab Põltsamaa vallavalitsus.

Ajalugu
-------

Põltsamaa Muusikakool alustas tegevust 1959. aastal endise Leihbergi kaubamaja teisel korrusel. Kooli avaaktus toimus 15. septembril 1959 Põltsamaa kultuurimajas. Kooli asutamise eestvedaja ja esimene direktor (aastatel 1959–1971) oli Voldemar Lemmik.

Tema juhtimisel taastati 1948. aastal Põltsamaal puhkpilliorkester. Ta asutas 1955. aastal Põltsamaal Eesti esimese naispuhkpilliorkestri ja juhatas seda kuni 1965. aastani. 

Esialgu alustas kool tegevust viies ruumis. Avamisel võeti vastu 50 õpilast klaveri, akordioni, viiuli ja puhkpillide erialale. Esimesed pillid laenati kultuurikeskuselt ja keskkoolilt.

1962. aastal oli koolil kasutada seitse klassiruumi. Õpilasi oli ligemale sada, õppejõude üheksa. Koolile oli muretsetud viiulid ja klaverid, puhkpilliõpilaste hea esinemise eest saadi kultuuriministeeriumilt komplekt Tšehhi puhkpille.

Esimesena lõpetas kooli 1962. aastal hilisem Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia professor ja puhkpilliosakonna juhataja Hannes Altrov klarneti erialal (õpetaja Voldemar Lemmik.

Direktorid
----------

* Voldemar Lemmik
* Aleksander Kossatkin
* Anne Kaus
* Hannes Männik
* Tuuli Jukk

Tunnustus
---------

* 2009 Jõgevamaa kultuuripärl

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 16.11.2017)
2. ↑   Põltsamaa 60-aastane muusikakool jätkab head traditsiooni. Vooremaa, 16.11.2019
3. ↑   10 aastat Põltsamaa Laste-muusikakooli. Jõgeva rajoonileht Punalipp, 20. detsember 1969, lk 3
4. ↑   10 aastat Põltsamaa Laste-muusikakooli. Jõgeva rajoonileht Punalipp, 20. detsember 1969, lk 3
5. ↑  Laste muusikakoolis." Põltsamaa rajoonileht Kiir, 5. juuni 1962, lk 4
6. ↑   (vaadatud 16.11.2017)

Välislingid
-----------

* Kooli koduleht
ÜG shooters, Tartu Club Leveli treener. Russak, Paavo, (21. XI 1957 Tartu), korvpallur ja treener, Harri R-u poeg. 184 cm. Lõpetas 1977 Tartu 8. kk-i ja 1981 TRÜ KKT. Õppis 1992–96 TÜ-s välismajandust. Hakkas sportima 8-aastaselt isa ning August Soku ja Arne Laose juhendamisel EPA SK-s. Mängis 1974–76 NL-i noorte- ja juunioride koondises, 1975–76 Kalevi duubelmeeskonnas ning 1977–78 Ehitajas ja ühtlasi Eesti koondises. 1976 juunioride EM-i hõbe ja 1975 sotsialismimaade karikaturniiri esikoht. Võitis 1977 ja 1978 Eesti mv-tel TRÜ meeskonnas kulla. Olnud 1978–85 ja 1996–2000 Tartu korvpallikooli ja 1989–90 NL-i mv-tel TRÜ esindusnaiskonna treener. Juhendanud 1991 Eesti meistriks ja 1990 karikavõitjaks tulnud Tartu Basketi naiskonda ning 2004, 2007 ja 2008 Eesti meistriks tulnud, 2005, 2006 ja 2009 mv-te hõbeda ja 2009 Balti liigas pronksi saanud ning 2008 Rhv Korvpalliliidu EuroCupil 4. kohale tulnud TÜ / Rocki meeskonda. A-st 2007 korvpallitreeneri IV kutsetase. Töötanud 1985–88 Ülenurme kk-i sõjalise ja kehalise kasvatuse õpetajana, a-st 2000 Ülenurme gümn-i spordiklubi treenerina.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Karl-Fredrik "Freddie" Ljungberg** (sündinud 16. aprillil 1977 Vittsjös) on Rootsi jalgpallikoondise endine poolkaitsja. Ta on olnud ka Calvin Kleini aluspesu modell.

Sportlaskarjäär
---------------

Ljungberg 2006. aastal
Jalgpallile lisaks on ta mänginud ka käsipalli, jäähokit ja golfi. 

Ljungberg siirdus Arsenali 1998. aastal. Enne seda mängis ta Halmstadi BK-s 139 mängu ja lõi 16 väravat. Tema väravalöömise oskused paranesid märgatavalt Arsenali tuleku järel.

Ljundbergil oli suur osa Arsenali topeltvõidus 2001–2002 hooajal, kui tuldi Inglismaa meistriks ja võideti FA Cup (liiga karikas). Kuna Robert Pirès oli hooaja lõpuni vigastatud, tuli Ljungberg tema asemele ning tal õnnestus väravaid lüüa mitmes hooaja lõpu mängus, kuhu kuulus ka Inglismaa meistrivõistluste finaalmäng Chelsea vastu.

Kui Emmanuel Petit ja Marc Overmars lahkusid Arsenalist, sai Ljungberg pidevalt mängida algkoosseisus. Tema karjääri segasid pidevad vigastused ja migreen. 2005. aastal arvati tal olevat vähkkasvaja, kuid arstliku kontrolli tulemused seda oletust siiski ei kinnitanud. Ta mängis meistriliigas Arsenali rivistuses 216 korda ja lõi 46 väravat ning 48 Meistrite liiga mängu ja lõi seal 13 väravat.

Karjääri viimastel aastatel mängis Ljungberg Jaapani kõrgliiga klubis Shimizu S-Pulse.

Ljungberg osales rahvuskoondise rivistuses 2002. ja 2006. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2000. 2004. ja 2008. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Rootsi rahvuskoondises tegi Ljungberg debüüdi 24. jaanuaril 1998, kui mängiti USA-ga ja kaotati 0:1. Ljungberg mängis rahvuskoondises aastatel 1998–2008 75 mängus ja lõi 14 väravat.

Saavutused
----------

* Rootsi meister: 1998
* Inglismaa meister: 2002, 2004
* FA Cupi võit (Inglismaa liiga karikas): 2002, 2003, 2005

Klubid
------

* 1994–1998 Halmstadi BK
* 1998–2007 Arsenal FC
* 2007–2008 West Ham United
* 2009–2010 Seattle Sounders FC
* 2010 Chicago Fire
* 2011 Celtic
* 2011–2012 Shimizu S-Pulse

Isiklikku
---------

Fredrik Ljungberg on 175 cm pikk ja kaalub 75 kg.

Välislingid
-----------

* Fredrik Ljungberg World
* Fredrik Ljungberg Forum(arhiveeritult)
Milanos asuv Brera pinakoteek
**Pinakoteek** (kreeka keeles *πινακοθήκη*) oli pildigalerii kas Vanas Kreekas või Vanas Roomas. Eriti kasutatakse seda nime Kreekas Ateena akropolil asunud hoone Propylaia vasema tiiva moodustanud pilte sisaldanud ehitise kohta. Pinakoteek asus otse Nike ja Athena templi kõrval.

Kuigi geograaf Pausanias kirjutab piltidest "mida aeg ei olnud kustutanud" ning mis näib viitavat freskodele, näitab fakt, et seintel ei ole jälgi ettevalmistustest krohvimiseks, seda, et need maalid olid molbertil pildid. Roomlased võtsid selle sõna kasutusse eramajas olevat pilte, kujusid ja muid kunstiteoseid sisaldavat ruumi tähistava sõnana.

Tänapäeval kasutatakse sõna "pinakoteek" sageli avaliku kunstigalerii kohta ja seda peamiselt Itaalias (*Pinacoteca*): näiteks Brera pinakoteek Milanos ja teised sarnased asutused Bolognas, Sienas, Vatikanis ja Torinos. Brasiilias asub Pinacoteca do Estado de São Paulo. Müncheni kolm peamist kunstigaleriid on Alte Pinakothek (vanem kunst), Neue Pinakothek (19. sajand) ja Pinakothek der Moderne. Aastatel 2010–2014 asus Müncheni lähedal Hallbergmoosi omavalitsuses "Pinakothek Hallbergmoos".

Viited
------

1. ↑  Pausanias. Raam. I, xxii. 6.
2. ↑  J. G. Frazer. "Pausanias's Description of Greece", 1898, ii. 252.

Kirjandus
---------

* Chisholm, Hugh, ed. (1911). Encyclopædia Britannica (11th ed.). Cambridge University Press
Pabaiskase kirik
**Pabaiskas** on alev Leedus Ukmergė rajoonis, Pabaiskase valla halduskeskus. Alev asub Žirnajai järve kaldal (pindala 1,924 km², suurim sügavus 26 m). 

Pabaiskases on põhikool, seltsimaja, postkontor ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1836 valminud katoliku kirik, kalmistul asuv kabel ja Pabaiskase lahingu mälestusmärk.

Aastal 1435 toimus Žirnajai järve idakaldal Pabaiskase lahing, järgmisel aastal lasi lahingus võidu saavutanud Žygimantas Kęstutaitis lahinguväljakule kiriku rajada. Kiriku juurde tekkinud küla on saanud nime poola keelest (*Pobojowisko* tähendab lahinguvälja). Aastal 1558 sai asula alevi staatuse. Tsaariajal kandis alev venekeelset nimekuju Побойскъ, sealse juudi kogukonna suus oli alevi nimi Paboisk.Nõukogude perioodil kujunes Pabaiskasest kohaliku sovhoosi keskasula.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Stanisław Alexandrowicz, Geneza i rozwój sieci miasteczek Białorusi i Litwy do połowy XVII w. w: Acta Baltico‑Slavica Kd. 7, 1970, lk. 97
3. ↑  Побойскъ. Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона, Kd. 23А (46) : Петропавловский — Поватажное. С.-Петербургъ, 1898. 947 lk.
4. ↑  Dov Levin (2000). The Litvaks: A Short History of the Jews in Lithuania. Berghahn Books. lk. 275. ISBN 978-1-57181-264-3.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Pabaiskas** |

* Alev Poola geograafilises sõnastikus
* Alev portaalis vietoves.Lt
**Võru kalmistu mälestusmiiting** oli Võru noorte korraldatud massimeeleavaldus 21. oktoobril 1987 Vabadussõjas langenute mälestuseks Võru kalmistul.

Ajalugu
-------

9. oktoobril 1987 hakkasid kolm Võru töölisnoort, 20-aastane Argo Männimets, 17-aastane Meelis Ivask ja punkarina tuntud 19-aastane Ain Saar Võru kalmistul Vabadussõjas langenute kalme korrastama. Päev-päevalt liitus nendega uusi noori, keda lõpuks oli üle 30.

21. oktoobriks 1987 kavandasid nad Võru kalmistul mälestusmiitingu Vabadussõjas langenute kalmudel. Võimud keelasid miitingu ettekäändel, et tegemist on valgekaartlaste, klassivaenlaste ja kodanlike timukate mälestamisega ning asusid tegema koolides ja töökollektiivides keelitustööd.

21. oktoobri varahommikul viis Võru Rajooni Sõjakomissariaat mälestusmiitingu korraldajad Tallinna. Vaatamata sellele kogunes õhtul kell 18.30 erinevatel hinnangutel 3000–5000 inimest Võru kalmistu esisele platsile. Kalmistu olid ümber piiranud umbes 400 miilitsat, rahvamalevlast ja julgeolekutöötajat. Tekkis vastasseis, milles rahvas haaras initsiatiivi. Kalmistut piiravast ahelikust murti läbi ja suunduti Vabadussõjas langenute kalmudele, mille noored varem korda olid teinud.

Kuuldustest, et juhid on ära viidud, vallandus pahameeletorm. Vihane rahvamass, mis oli kahanenud 500–600 inimeseni, suundus kalmistult Võru kesklinna Punaste Küttide väljakule. Tagasihoidlikust mälestusmiitingust kasvas välja Nõukogude-vastane meeleavaldus. Õhtul kell 21 liikus rahvas sõjakomissariaadi juurde ja viskas sisse 2 akent.

Karistuseks saavutas KGB meeleavalduse juhtide lahtilaskmise töölt. Nii miilitsa kui ka KGB töötajad kuulasid neid korduvalt üle, kuid kellegi vastu ei esitatud kriminaalsüüdistust. Üks neist viidi psühhoneuroloogiahaiglasse. Ühe osalenu vend vabastati töölt ainuüksi selle tõttu, et tal on "selline vend". Töölt vabastati ka miilitsatöötaja Aare Urm, kes oli keeldunud andmast käsku rahvast tulistada.

Noorte aktsioonist sündis poliitiline ühendus: 20. detsembril 1987 asutati Võrus Vaba-Sõltumatu Noorte Kolonn Nr. 1.

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

21. oktoobril 1987 Võru kalmistul Vabadussõjas langenute auks korraldatud miitingu mälestuseks on kehtestatud Võrulaste tahteväljenduspäev (võru keeles *Võrokõisi julgusõ päiv*), mida peetakse iga aasta 21. oktoobril Vaba-Sõltumatu Kolonni Nr. 1 eestvedamisel koostöös Võru Linnavalitsuse, Võrumaa muuseumi ja kultuurimajaga Kannel.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Maris S. Kaasik. 20 aastat tagasi murti Võrus okupatsioonivõimu selgroog Lõunaleht, 18. oktoober 2007. (Vaadatud 11.09.2015)
2. 1 2  17. oktoobril võrulaste Tahteväljenduspäev Võrumaa24.ee 6.10.2009 (Vaadatud 10.10.2015)
3. 1 2  Merle Ermel: "Sinimustvalge taassünd"[*alaline kõdulink*] Maaleht, 18. oktoober 2001
4. ↑  Aare Urm: "Võru 1987-1988"[*alaline kõdulink*] Noorte Hääl, 23. juuli 1988.
5. ↑  Aavo Savitsch. Võru fenomen

Välislingid
-----------

* Oma Maad on vaja! Kaitseliidu ajaleht taastamas Eesti rahvuslikku võitlusvaimu Kultuur ja Elu 3/2008