recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
"**Koit**" on Eesti muusiku Tõnis Mäe kirjutatud isamaaline laul. 

Tõnis Mägi esitas laulu esimest korda 1988. aastal.

2006. aastal kirjutas Mägi viimase salmi kaks rida uuesti, kuna tema hinnangul oli Eestis võim rahvast võõrandunud. Senised lõpusõnad olid: "Laul, me võidulaul, kõlama see jääb, / peagi vaba Eestit sa näed!" Vähendamaks laulu lõpu eufoorilisust ning suurendamaks skepsist, kirjutas ta uuteks sõnadeks: "Laul, me võidulaul: kas kõlama see jääb? / Kuhu, vaba Eesti, sa läed?"

2009. aasta 24. mail valisid Eesti elanikud TV3 otsesaates "Eesti otsib lemmiklaulu" "Koidu" lauluvõistluse võitjaks. Saates esitas laulu Oliver Timmusk Tartu Akadeemilise Meeskoori saatel.

Viited
------

1. ↑  Kadri Paas, "Mägi tegi protesti märgiks ärkamisaegse laulu «Koit» sõnad ringi", Õhtuleht, 18. september 2006
2. ↑  "Eesti lemmiklaul on «Koit»", Elu24.ee, 24. mai 2009

Välislingid
-----------

* Video Youtube'is
* Kadri Paas, "Mägi tegi protesti märgiks ärkamisaegse laulu «Koit» sõnad ringi", Õhtuleht, 18. september 2006 (sisaldab laulu algset täisteksti)
* "Eesti lemmiklaul on «Koit»", Elu24.ee, 24. mai 2009
Kaart
Maantee Kulli külas
**Jüri–Aruküla tee** (registrinumbriga 11303) on kõrvalmaantee Rae ja Raasiku vallas. Tee pikkus on 8,3 km.

Tee saab alguse Tallinna ringtee üheteistkümnendal kilomeetril Pildiküla küla ja Jüri aleviku piiril (Rae vallas) ning lõpeb Lagedi–Aruküla–Peningi tee üheksandal kilomeeril Kulli külas (Raasiku vallas).

Tee kulgeb läbi Pildiküla, Vaskjala, Pajupea ja Kulli küla ning Jüri aleviku.

Tee ületab kolm silda (nimetu sild üle Vaskjala–Ülemiste kanali tee neljandal kilomeetril, Vaskjala sild üle Pirita jõe tee neljandal kilomeetril, Leivajõe sild üle Leivajõe tee kaheksandal kilomeetril) ja kolm truupi. Teele jääb seitse bussipeatust: Tuule, Jüri, Karba, Rae, Vaskjala, Pajupea ja Leivajõe.

Teega ristub esimesel kilomeetril Jüri–Vaida tee, kolmandal kilomeetril Assaku–Jüri tee ja kuuendal kilomeetril Vaida–Pajupea tee.

Tee on täies ulatuses asfaltkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni Assaku–Jüri teeni üle 6000 auto ööpäevas, edasi 3000–6000 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on Jüri alevikus (50 km/h) ja kuni Vaskjala sillani (70 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on ettevõttest; õhusõitja kohta vaata artiklit Aeronautika* |

---

**Eesti Õhusõidu Aktsiaselts Aeronaut** oli Eesti lennukompanii, mis tegutses aastatel 1921–1927. Aeronaut asutati 22. märtsil 1921 Robert Holsti ja Jakob Tillo eestvedamisel. Aktsiaseltsi põhikapital oli 10 000 000 Eesti marka. Aeronaudi asutajaliikmed olid Robert Holst, Jakob Tillo, Madis Jaakson, Otto Strandman ja Martin Luther.

1921. aasta juulis sooritas AS Aeronaut postilennuk esimese lennu Riiga.

Sablatnig P III
Reise alustati renditud Sablatnig P III lennukiga 29. juulil 1921 postilennuga Tallinnast Helsingisse. 1921. aastal tegi aktsiaseltsi Aeronaut lennuk 175 üksiklendu 673 sõitjaga. 1922. aasta juuli lõpus ostis Aeronaut Sablatnig Flugzeugbault miljoni marga eest kaks LVG C.V ja ühe Sablatnig P III lennuki. Augustis valmis esimene kuuest Dvigateli tehastes litsentsi alusel ehitatud Sablatnig P III lennukist, ülejäänud said valmis järgmisel kuul. 1922. aastal kohustus Aeronaut pidama regulaarset lennuühendust Tallinna ja Riia vahel ning lendama sisemaistel lennuliinidel 40 000 kilomeetrit. Ühtlasi avati 31. augustil Junkers F.13-ga Tallinna–Riia lennuliin. 

Aeronaut kasutas maalennukitel Lasnamäe lennuvälja. Aeronaut kasutas algul ka Eesti õhuväe angaare ning teenindust. Lepingu alusel sai Aeronaut endale eraldi Lasnamäe lennuvälja angaari (algul angaari nr 4, hiljem nr 5) ning lepiti kokku lennuvälja teenuste hinnas. 1922. aasta juulis sai Aeronaut Lasnamäel 12 aastaks rendile 4000-ruutsüllase maatüki ja 1. augustil algasid sellel raudbetoonist angaari ehitustööd. Angaari pikkus oli 16 meetrit ning laius 10 meetrit, lisaks angaarile rajati ka töökoda koos teenindus- ning olmeruumide ja reisijate ooteruumiga. 

Junkers F 13
Aeronaudi angaar ja lennukid Junkers F.13 ning Sablatnig P III Lasnamäe lennuväljal 1925. aastal
9. veebruaril 1923 algasid regulaarsed postilennud Soome Ülemiste lennusadamast. Lennud toimusid igal teisipäeval ja reedel. Aprillis ostis Aeronaut Saksamaalt Soome liinile kaks Junkers F.13 tüüpi vesilennukit, kasvatades lennukipargi 11 masinani. 

Mai teisel poolel 1924 pikendas Aeronaut Tallinna–Riia liini Memeli kaudu Königsbergini. Päevas toimus üks lend, mis kestis koos vahepeatustega 7 tundi ja 15 minutit. 

24. jaanuaril 1926 kukkus Aeronaudi lennuk Tallinnas alla. Surma sai ettevõtte asutajaliige Jakob Tillo.

11. aprillil 1927 lõpetas Aeronaut segaste rahaasjade tõttu tegevuse. Viis päeva hiljem vallandati kogu personal ning järgmise aasta aprilli alguses Aeronaut likvideeriti. 

12. septembril 1929 müüdi aktsiaseltsi viimased varad oksjonil. Kaks mootorita lennukit müüdi 3,50 krooni eest.

20. septembril 2021 ilmus postmark, mis on pühendatud Eesti tsiviillenunduse 100. aastapäevale. Margil on kujutatud Sablatnig P III lennuk.

Viited
------

1. ↑  Õhusõidu aktsiaseltsi „Aeronaut'i" tegewusest. Kaja, nr. 256, 29 oktoober 1921
2. ↑  Lasnamäe unustatud sõjaväelennuvälja lugu, jaakjuske.blogspot.com, 25. jaanuar 2014
3. ↑  Eilasest tänaseni. Rahvaleht, 14. september 1929, nr. 107, lk. 2.
4. ↑  Eesti tsiviillennundus 100 (vaadatud 04.10.2021)
*Mitte segi ajada Tartu linna piiri taga Õssu külas asuva Tõnissoni teega.*

---

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) ›
Jaan Tõnissoni tänava esimeseks majaks on EÜS-i hoone
Vaade Vaksali tänavalt
Tõnissoni ja A. Haava tänava nurk
**Jaan Tõnissoni tänav** on Jaan Tõnissoni auks nimetatud tänav Tartus.

Tänav algab Kastani tänava ja Julius Kuperjanovi tänava ristmikult, kulgeb edelasse ning lõpeb Vaksali tänaval. Tänavast vasakul pool on Vaksali park, paremal pool on majad. Tõnissoni tänav ristub Kooli tänava ja Anna Haava tänavaga (mõlemaga paremalt). Tänava pikkus on umbes 330 meetrit.

Tänava varasemad nimed on **Viljandi tänav** (kuna oli jätkuks teisel pool raudteed kulgevale Viljandi maanteele) ja **Juri Gagarini tänav** (Juri Gagarini auks).1987.aasta śügisel, kui oli plaanis nimetada Hiinalinna Gvardeiskaja tänav J.Gagarini tänavaks, siis et vältida kahe samanimelise tänava teket Tartus, oleks praegune J.Tõnissoni tänav saanud Seltsi tänavaks.

Tänava suurim majanumber on 13, paarisnumbriga majad puuduvad, sest sel tänavapoolel on park.

Tõnissoni tänaval asuvad Eesti Üliõpilaste Seltsi maja ja Miina Härma gümnaasiumi hoone.

Galerii
-------

* Tõnissoni 1, Eesti Üliõpilaste Seltsi majaTõnissoni 1, Eesti Üliõpilaste Seltsi maja
* J.Tõnissoni 3, Miina Härma GümnaasiumJ.Tõnissoni 3, Miina Härma Gümnaasium
*

Viited
------

1. 1 2  Regio Tartu kaart
2. ↑  Ekspresskataloog 2005, lk. 54. Tartu kaart mõõtkavas 1:22 000

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jaan Tõnissoni tänav** |
**Lemmikneeme kultusekivi** (*ka* *Lemmikneeme II*) on rabakivist hiidrahn Harju maakonnas Aegna saarel Lemmikneeme kaelal hõredas männikus, Lemmikneeme kivikülvis. On Tulekivi järel suuruselt teine hiidrahn Aegna saarel.

Kivi pikkus on 10,0 m, laius 8,1 m, kõrgus 3,3 m ja ümbermõõt 27,9 m.

Rahnu küljed on järsud, lagi lame, kaldenurgaga 25 kraadi kirde suunas peaaegu maapinnani. Lae keskel on põhja-lõuna suunaline piklik lohk, millesse kogunenud mullal kasvab rohukamar. Kõrgeima tipu peal on 3 kultuselohku läbimõõduga kuni 5 cm. Rahnu pinnal on sammalt vähe, ent kooriksamblikega on kaetud keskmiselt pool kivi pinnast. Rahnu kagukülje kõrval kasvab suur mänd. Pinnakate on mereliiv.

Rahn pole üksikobjektina looduskaitse all, kuid jääb Aegna maastikukaitseala territooriumile.

Vaata ka
--------

* Eesti hiidrahnude loend

Viited
------

1. 1 2  "Lemmikneeme kultusekivi". *EELIS Infoleht*. Vaadatud 29.12.2022.
2. ↑  Pirrus, Enn (2009). *Eestimaa suured kivid*. Tallinn: Teaduste Akadeemia kirjastus.

Välislingid
-----------

* Lemmikneeme kultusekivi ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis
**Leedi vald** (saksa keeles *Gemeinde Ledis*) oli aastatel 1866–1891 eksisteerinud vald Tartumaal. Tänapäeval jääb kunagise valla maa-ala Jõgevamaale Jõgeva valda.

Leedi vald loodi iseseisva omavalitsusena 1866. aastal ning selle esialgne halduspiirkond kattus Leedi mõisapiirkonnaga. Vald kuulus Laiuse kihelkonda. Esimene vallavanem oli Mart Läänbaum (1867–1869).

Leedi valda kuulusid järgmised külad: Leedi, Mõisamaa ja Vaheküla.

1891. aastal liideti Leedi vald Laius-Tähkvere vallaga.

Vallavanemad
------------

* Mart Läänbaum (1867–1869)
* Hindrik Põdra (1870–1872)
* Kustav Mältser (1873–1875,1882–1891)
* Tõnis Ennus (1876–1878)
* Villem Raudsepp (1879–1881)
* Jaak Õun (1891–1892)

Vaata ka
--------

* Leedi mõis
* Laius-Tähkvere vald

Viited
------

1. ↑  Kõpp, Juhan. Laiuse kihelkonna ajalugu. Eesti Kirjanduse Selts, Tartu 1937.
2. ↑  "Halduspiiride kaardiserver KUPITS". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. august 2011. Vaadatud 24. septembril 2011.
3. ↑  Eesti Ajalooarhiiv. Eesti ala valdade register
Kroņvircava mõisa kavaleride maja.
**Kroņvircava mõis** (*Vircavas muiža*, ka *Kroņvircavas muiža*) on mõis Lätis Jelgava piirkonnas Vircava vallas Vircavas. Saksa keeles *Kron-Würzau*, ka *Würzau*.

Mõis rajati aastal 1566. Mõis on kuulunud von Brunnowite ja von Grotthußide perele, aastast 1687 oli omanikuks Friedrich Kasimir Kettler. Sellest ajast peale oli Kroņvircava riigimõis. Peahoone rajati aastail 1776–1785 klassitsistlikus stiilis, hooned lasi rajada Severin Jenseni projekti põhjal Peter von Biron. Aastast 1920 on mõis valla valduses.

Peahoone on säilinud vaid osaliselt - alles on 19. sajandil juurdeehitisena rajatud köök. Mõisakompleksist on säilinud mõisavalitseja maja, magasiait, ait-tall. Maneež ehitati ümber Vircava vallamajaks. Kõige silmapaistvam hoone on **Kavaleride maja**, mis on ehitatud vana häärberi kohale ja milles on vana hoone osi veel säilinud. Hoonet kasutab Vircava põhikool.

Regulaarse planeeringuga pargi rajamist alustati aastal 1693. Pargi pindala on 18 hektarit. Pargis on kaks tiiki ja seda ümbritses müür. Pargi planeering püsis muutumatuna aastani 1930, mil seda hakkas läbima maantee.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Läti mõisate saidil; fotod (*läti keeles*)
**Leebiku** on küla Valga maakonnas Tõrva vallas.

Aastatel 1991–2017 kuulus küla Põdrala valda, pärast Eesti omavalitsuste haldusreformi jääb Tõrva valla territooriumile.

Leebiku mõisat (algselt arvatavasti Haavakatkut) on esimest korda mainitud 1531. aastal (Abenkat). Nüüdse nime on mõis saanud Klebecki mõisnikusuguvõsa järgi.

Piki Õhne jõe järsku kallast kulgeb **Leebiku park**, kus äratavad tähelepanu hõbepappel, valge mänd, vene ja euroopa lehis. Leebikus Maardina talus sündis luuletaja ja ühiskonnategelane Henrik Visnapuu. 

2013. aasta rahvaloenduse järgi elas Leebikus 116 inimest.

Leebiku külas tegutsevad ettevõtted OÜ Ati (puidutöötlemine), OÜ Topster (põllumajandusettevõte) ning Tõrva Tarbijate Ühistu Leebiku kauplus, kus müüakse toidu- ja esmatarbekaupu.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

| * v
* r
Tõrva valla asulad |
| --- |
| Linn | 

* Tõrva

 |  |
| Alevikud | 

* Helme
* Hummuli

 |
| Külad | 

* Aitsra
* Ala
* Alamõisa
* Holdre
* Jeti
* Jõgeveste
* Kalme
* Karjatnurme
* Karu
* Kaubi
* Kirikuküla
* Koorküla
* Kulli
* Kungi
* Kähu
* Leebiku
* Linna
* Liva
* Lõve
* Möldre
* Patküla
* Piiri
* Pikasilla
* Pilpa
* Pori
* Puide
* Ransi
* Reti
* Riidaja
* Roobe
* Rulli
* Soe
* Soontaga
* Taagepera
* Uralaane
* Vanamõisa
* Voorbahi

 |
**Automaatreguleerimine** on automaatjuhtimine, mille puhul füüsikalis-tehnoloogiliste protsesside parameetreid hoitakse automaatregulaatori (kontrolleri) abil jäävatena (stabiliseeriv reguleerimine) või muudetakse selle abil soovitud viisil (programm- ja järgivreguleerimine). Lihtsaim, **ühekontuuriline automaatreguleerimissüsteem** koosneb reguleerimisobjektist (nt elektriahjust, turbiinist, segistist vms seadmest koos reguleerimisseadisega) ja automaatregulaatorist. Viimane saab mõõteseadme kaudu objektist teateid reguleeritava suuruse tegeliku väärtuse kohta, võrdleb seda nõutava väärtusega (seadeväärtusega) ja väljastab täiturseadme kaudu juhttoime, mis reguleerimisseadise (ventiili, klapi vm) abil muudab objekti töörežiimi (kas juurdeantavat energiat või aine hulka muutes) selliseks, et reguleeritava suuruse tegeliku väärtuse erinevus nõutavast väärtusest (seadeväärtusest) on võimalikult väike.

Automaatreguleerimine võib olla **pidev**, **katkev ehk diskreetne** (positsioon- ja **impulssreguleerimine**) või **numbriline (digitaalne)**. Numbrilise automaatreguleerimise korral töödeldakse mõõtesignaale ja moodustatakse juhttoimeid digitaallülituste, mikroprotsessori, mikro- või miniarvuti (juhtimisarvuti) abil.

Keerulisemad automaatreguleerimissüsteemid on **mitmekontuurilised**, sisaldavad mitut täiturseadet ja mitut regulaatorit (või viimaste asemel üht või mitut juhtarvutit) ning juhivad kooskõlastatult paljude reguleeritavate suurustega ja mitmest agregaadist koosnevaid komplekse.

Vaata ka
--------

* Automaatjuhtimissüsteem

Viited
------

1. 1 2  Eesti maaelu entsüklopeedia (A–K), 2008. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus
2. 1 2 3  Automaatreguleerimine. Eesti Nõokogude Entsüklopeedia, kd 1. Tallinn; Kirjastus Valgus 1985 lk 405
**Kruishoutem** on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis.

Asulad
------

Kruishoutem jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:

| # | Nimi | Pindala(km²) | Elanikke(1.01.2012) |
| --- | --- | --- | --- |
| I | Kruishoutem | 26,84 | 5295 |
| II | Lozer | 10,76 | 1399 |
| III | Nokere | 6,73 | 778 |
| IV | Wannegem-Lede | 5,79 | 665 |
|

* KruishoutemKruishoutem
* LozerLozer
* KruishoutemKruishoutem
* NokereNokere
* Wannegem-LedeWannegem-Lede
* LedeLede

Sõpruslinnad
------------

* Belgia – Attert, alates 2004

Viited
------

1. ↑  Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

 Kruishoutem – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (hollandi keeles)

Ida-Flandria provintsi vallad

Aalst | Aalter | Assenede | Berlare | Beveren | Brakel | Buggenhout | De Pinte | Deinze | Denderleeuw | Dendermonde | Destelbergen | Eeklo | Erpe-Mere | Evergem | Gavere | Gent | Geraardsbergen | Haaltert | Hamme | Herzele | Horebeke | Kaprijke | Kluisbergen | Knesselare | Kruibeke | Kruishoutem | Laarne | Lebbeke | Lede | Lierde | Lochristi | Lokeren | Lovendegem | Maarkedal | Maldegem | Melle | Merelbeke | Moerbeke | Nazareth | Nevele | Ninove | Oosterzele | Oudenaarde | Ronse | Sint-Gillis-Waas | Sint-Laureins | Sint-Lievens-Houtem | Sint-Martens-Latem | Sint-Niklaas | Stekene | Temse | Waarschoot | Waasmunster | Wachtebeke | Wetteren | Wichelen | Wortegem-Petegem | Zele | Zelzate | Zingem | Zomergem | Zottegem | Zulte | Zwalm
**Automaatjuhtimissüsteem** ehk **automaatne juhtimissüsteem** ehk **automatiseeritud juhtimissüsteem** on tootmis-, majandus- vms. tegevuse juhtimise süsteem, mille puhul kasutatakse juhtseadmetena regulaatoreid, programmeeritavaid kontrollereid, tööstusarvuteid, personaalarvuteid ja teisi andmetöötlusvahendeid.

Tehnoloogilise protsessi automaatses juhtimissüsteemis analüüsitakse anduritelt saabuvat informatsiooni juhtsüsteemis (arvutis, kontrolleris) ja moodustatakse seejärel juhtsignaalid ehk juhtkäsk täituritele. Süsteemis toimuvaid protsesse jälgib masinaoperaator juhtimispuldil olevalt kuvarilt. Säilitamisele kuuluv informatsioon salvestatakse mällu ning vajaduse korral saab selle printeri abil väljastada paberil. Automatiseeritud juhtimissüsteemis osaleb inimene juhtimisprotsessis kaudselt protsessi jälgijana või vajaduse korral selle ümberhäälestajana või ümberprogrammeerijana.

Automatiseeritud juhtsüsteemi põhikomponendid
---------------------------------------------

Automatiseeritud juhtimissüsteemi põhikomponendid on järgmised:

* juhitav protsess ‒ tehnoloogiline tegevus nagu keevitamine, kuumutamine, tükitootmine jne.
* sisendseadmed ‒ lülitid, kontaktid, andurid, seadurid jne.
* sisendmoodulid ‒ signaalimuundurid, võimendid, eraldusplokid, filtrid, kaitseahelad jms;
* regulaatorid ‒ kontrollerid või juhtarvutid – pidevad või diskreetsed regulaatorid, mikroprotsessoritel kontrollerid, laiatarbe või tööstusarvutid;
* juhtprogramm ‒ protsessijuhtimise eeskiri;
* väljundmoodulid ‒ signaalimuundurid, võimendid, kaitseahelad jms.
* inimese masina liides (IML) ‒ juhtseadme ja protsessi jälgimiseks, juhtimiseks ja programmeerimiseks. IML koosneb üld- või eriotstarbelisest kuvarist ning juhitava protsessiga seotud tarkvarast.

Juhtimine
---------

Juhtimissüsteemis tehnoloogilisest protsessist anduritega tuvastatav info muundatakse juhtseadmele vastuvõetavale kujule. Juhtseade töötleb seda infot mällu salvestatud arvutiprogrammi järgi ning väljastab juhtsignaalid täiturseadmetele, mis juhivad konkreetset protsessi. Juhtimissüsteemi juurde kuulub alati inimese masina liides ehk kasutajaliides (inglise: Human Machine Interface, Man Machine Interface), mis võimaldab inimesel osaleda juhtimiseks vajaliku informatsiooni sisestajana ehk programmeerijana ning teostada järelevalvet.

Tootmisega seotud juhtimisobjektid võib liigitada laias laastus pidevprotsessideks, tootmismasinateks ja tükitootmissüsteemideks. Pidevprotsessidega on tegemist energeetikas (katlamajad) keemia- ja toiduainetööstuses, metallurgias jm. Tükitootmissüsteemidega on tegemist näiteks masinaehituses. Tükitootmissüsteemide põhilisteks komponentideks on automaatliinid ja paindtootmissüsteemid.

Vaata ka
--------

* Automaatjuhtimine
**Eduard Värsi** (ka **Eduard Väärsi**; Taani rahvastikuregistris **Eduard Warsi**; 1. oktoober 1894 Pühajärve vald (Otepää kihelkond) – 5. mai 1979 Kopenhaagen) oli eesti ohvitser.

Elulugu
-------

Eduard Värsi sündis 13. oktoobril (vana kalendri järgi 1. oktoobril) 1894 Otepää kihelkonnas Karl ja Anna Värsi (neiuna Laos) pojana. Ta sündis kell 10 õhtul ning ristiti 20. oktoobril.

Värsi lõpetas Tartu neljaklassilise Linnakooli.

Sõjaväeteenistusse asus Värsi 8. septembrist 1915. Ta teenis Novgorodis 177. tagavarapolgus kuni 17. veebruarini 1917. 4. aprillist 1917 kuni 9. augustini 1917 viibis Värsi Thelavi lipnikkude koolis Tbilisi kubermangus, kus ta sai sõjaväelise hariduse. Esimese ohvitseriauastme sai ta 9. augustil 1917.

20. novembril 1918 mobiliseeriti Värsi Eesti Rahvaväkke. 7. detsembrist 1918 jätkas ta teenistust 5. Rakvere jalaväepolgus noorema ohvitserina.

1942. aastal liitus Värsi 36. Kaitse Rindepataljoniga. Ta oli 2. kompaniis rühmaülem, auastmelt ülemleitnant. Värsi osales Stalingradi lahingus ja sai Surovikino kaitsmisel haavata põlvest, mistõttu tal jalg hiljem amputeeriti.

1974. aastal elas ta Kopenhaagenis.

Tunnustus
---------

* Eesti Vabadussõja mälestusmärk
* Teise klassi Raudrist

Isiklikku
---------

Maksimillian Väärsi on tema onupoeg.

Viited
------

1. 1 2  Eduard Värsi sünd (sünnimeetrika), sünd #158
2. 1 2  Personaalraamat I. Otepää kirikumõis, Kastolatsi, Nüpli, Otepää, Nõuni, Vastse-Otepää (EAA.1260.1.170; 1888-1937)
3. ↑  ERA.495.7.6861, lk 1
4. 1 2  ERA.495.7.6861, lk 19 pööre
5. ↑  ERA.495.7.6861, lk 24
6. ↑  ERA.495.7.6861, lk 24 pööre
7. ↑  Reino Hein, *Teed ja saatused*, (Tartu: Greif, 2001), lk 80
8. ↑  Reino Hein, *Teed ja saatused*, (Tartu: Greif, 2001), lk 86
9. 1 2  Johannes Mereväli, 1974, Eduard Värsi 80 a. Võitleja, XXIII aastakäik, 10, oktoober 1974, lk 5
10. ↑  ERA.495.7.6861, Lennuväe teenistuse leht, lk 2 pööre
11. ↑  Reino Hein, *Teed ja saatused*, (Tartu: Greif, 2001), lk 92
12. ↑  Personaalraamat I. Otepää kirikumõis, Kastolatsi, Nüpli, Otepää, Nõuni, Vastse-Otepää (EAA.1260.1.170; 1888-1937)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib automaatkaitsest üldiselt; "kaitsmete" kohta vaata artiklit Automaatkaitselüliti* |

---

**Automaatkaitse** on automaatika haru, mis käsitleb tehnilistes seadmetes ja protsessides võimalike ebanormaalsete olukordade vältimist. Automaatkaiseseadmed kas seiskavad protsessi, lülitavad kaitstava seadme välja või ei lase ebanormaalset olukorda tekkida (automaatblokeerimine). Samal ajal rakenduvad signalisatsiooniseadmed. Lihtsal juhul piisab ühest kaitsmest (aurukatla kaitseventiil, korteri või elamu elektriseadmestiku automaatkaitselüliti). Keerukas seadmestikus kasutatakse kaitsesüsteemi, näiteks elektrivõrkudes releekaitset.

Automaatkaise üheks võimaluseks on blokeeringud. Näiteks võib olla masina tööks vajalik pidev õlitamine ja õlipump käitatakse eraldi mootoriga. Sel juhul saabki lisada blokeeringu, mis tagab selle, et põhimootor ei käivitu enne, kui õlipump on tööle hakanud. Selleks lisatakse õlipumba mootori kontaktorkaitselüliti (magnetkäiviti) avatud abikontakt jadamisi põhimootori kontaktorkaitselüliti mähise ahelasse.

Viited
------

1. ↑  Automaatkaitse. Eesti Nõukogude Entsüklopeedia, kd 1. Tallinn; Kirjastus Valgus 1985 lk 403
**Automaatjuhtimine** on automaatika haru, mis käsitleb masinate, seadmete,
tootmisprotsesside ja muid inimese vahetu osavõtuta juhtimise meetodeid ja tehnilisi vahendeid. Juhitav objekt ja juhtimisseadmed moodustavad juhtimissüsteemi. Selle tööeeskiri ehk juhtimisalgoritm määrab juhtimistoimingute järjekorra, laadi jms. Lihtsamate automaatjuhtimissüsteemide algoritm oleneb ainult süsteemi enda struktuurist ja ehitusest (lülitite, releede, võimendite ja teiste seadiste ühendusviisist). Keerulisemais süsteemides toimub juhtimine etteantava programmi (programmjuhtimine) või seaduspärasuse järgi (automaatreguleerimine). Juhtimissüsteem võib oma algoritmi muuta (adaptiivjuhtimine), kui objekti omadused või süsteemi välised töötingimused muutuvad.

Töö iseloomu järgi on automaatjuhtimissüsteemid:

* pideva toimega;
* katkelise (diskreetse) toimega;
* numbriline (digitaalne).

Juhtimissüsteemi ülesehituse järgi on automaatjuhtimissüsteemid:

* lahtise struktuuriga;
* kinnise struktuuriga.

Lahtine automaatjuhtimissüsteem ise oma töö tulemust ei kontrolli, kinnine ehk tagasisidestatud süsteem kontrollib juhtimistulemusi järjepidevalt tagasiside abil.
Kinnised automaatjuhtimissüsteemid on:

* automaatreguleerimine;
* järgiv süsteem;
* otimaaljuhtimissüsteem.

Optimaaljuhtimise algoritmid koostatakse nii, et juhtimisseade otsib tootmises soodsaimat olukorda või tehnoloogilist protsessi, näiteks maksimaalset tootlikkust, parimat kasutegurit, soodsaimat omahinda vm. Keerukate objektide automaatjuhtimissüsteemi kuulub üks või mitu juhtarvutit.

Vaata ka
--------

* Automaatjuhtimissüsteem

Viited
------

1. 1 2 3  Automaatjuhtimine. Eesti Nõokogude Entsüklopeedia, kd 1. Tallinn; Kirjastus Valgus 1985 lk 403
**Pärsi** on küla Viljandi maakonnas Mulgi vallas (varem Karksi vallas).

Morna ja Pärsi küla piiril (katastrikaardi järgi ei kulge piir täpselt mööda jõge) voolab Kõpu jõgi.

Rahvaarv 1. jaanuari seisuga
----------------------------

| Aasta | Rahvaarv |
| --- | --- |
| 1999 | 88 |
| 2000 | 88 |
| 2001 | 88 |
| 2002 | 88 |
| 2003 | 83 |
| 2004 | 81 |
| 2005 | 80 |
| 2006 | 75 |
| 2007 | 67 |

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Mulgi valla asulad

**Linnad:** Abja-Paluoja • Karksi-Nuia • Mõisaküla   

**Alevikud:** Halliste • Õisu   

**Külad:** Abja-Vanamõisa • Abjaku • Ainja • Allaste • Atika • Ereste • Hirmuküla • Hõbemäe • Kaarli • Kalvre • Kamara • Karksi • Kulla • Kõvaküla • Laatre • Lasari • Leeli • Lilli • Maru • Metsaküla • Morna • Mulgi • Muri • Mõõnaste • Mäeküla • Naistevalla • Niguli • Oti • Penuja • Polli • Pornuse • Põlde • Päidre • Päigiste • Pärsi • Pöögle • Raamatu • Raja • Rimmu • Räägu • Saate • Saksaküla • Sammaste • Sarja • Sudiste • Suuga • Tilla • Toosi • Tuhalaane • Umbsoo • Univere • Uue-Kariste • Vabamatsi • Vana-Kariste • Veelikse • Veskimäe • Äriküla • Ülemõisa
OlümpiarõngadOlümpiarõngad
SportvõimlemineSportvõimlemine
**Pehmepall 2020. aasta suveolümpiamängudel** Tokyos peetakse 22. kuni 28. juulini. Pehmepallis võistlevad ainult naiste võistkonnad, milles osaleb kuus võistkonda. 

Viimati kuulus softball olümpiaprogrammi Pekingis 2008. aastal, ka tema sõsar-spordipall pesapall on ennistatud olümpiaprogrammi ja moodustavad osa Tokyo 2020. aasta mängudest. Pehmepall on üks viiest spordialast, mis lisati ainult 2020. aasta olümpiamängude programmi. 2024. aastal see kavasse ei kuulu.

Kvalifikatsioon
---------------

Softball-i olümpiaturniirile kvalifitseerub kuus võistkonda, sealhulgas Jaapan, kes vastuvõtva riigina kvalifitseerub automaatselt. Ameerika Ühendriikide võistkondkond võitis 2018. aasta naiste softballi maailmameistrivõistlused ja pääses otse olümpiale. Ülejäänud neli kohta jagatakse kolme kvalifikatsiooniturniiri kaudu: üks koht Euroopa / Aafrika turniirile, üks koht Aasia / Okeaania turniirile ja kaks kohta Ameerika turniirile.

Võistluste formaat
------------------

Pehmepallis mängivad võistkonnad ühes alagrupis, kus nad mängivad üks kord vastamisi. Pärast alagrupivõistlusi mängitakse finaal ja pronksimatš.

Tulemused
=========

Kaks parimat võistkonda pääsevad kuldmedalimatšile. Kolmanda ja neljanda koha saanud meeskonnad pääsevad pronksimängule.

Alagrupi mängud
---------------

| Koht tabelis | Riik | Jaapan | USA | Kanada | Austraalia | Itaalia | Mehhiko | Mänge | Võite | Kaotusi | Väravad | Väravate vahe | Võidu protsent |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** |  Jaapan | X |  |  | 8:1 |  | 3:2 | 2 | 2 | 0 | 13:3 | + 8 | 100,0 |
| **1.** |  USA |  | X | 1:0 |  | 2:0 |  | 2 | 2 | 0 | 3:0 | + 3 | 100,0 |
| **3.** |  Kanada |  | 0:1 | X |  |  | 4:0 | 2 | 1 | 1 | 4:1 | + 3 | 50,0 |
| **3.** |  Austraalia | 1:8 |  |  | X | 1:0 |  | 2 | 1 | 1 | 2:8 | - 6 | 50,0 |
| **5.** |  Itaalia |  | 0:2 |  | 0:1 | X |  | 2 | 0 | 2 | 0:3 | - 3 | 0,0 |
| **5.** |  Mehhiko | 2:3 |  | 0:4 |  |  | X | 2 | 0 | 2 | 2:7 | - 5 | 0,0 |

Uuendatud pärast 22. juulil 2021 mängitud matše. Allikas: WSBC, Tokyo 2020

Välislingid
-----------

* Pesapalli-Pehmepalli ametlik lehekülg Tokyo OM-il

| * v
* r
Spordialad 2020. aasta suveolümpiamängudel (Tōkyō) |
| --- |
|  | 
Aerutamine • Golf • Jalgpall • Jalgrattasport • Judo • Karate • Kergejõustik • Korvpall • Kujundujumine • Käsipall • Laskmine • Lauatennis • Maadlus • Maahoki • Moodne viievõistlus • Pesapall • Pehmepall • Poks • Purjetamine • Ragbi • Ratsutamine • Rulasõit • Sportronimine • Sulgpall • Surfamine • Sõudmine • Taekwondo • Tennis • Triatlon • Tõstmine • Ujumine • Veepall • Vehklemine • Vettehüpped • Vibulaskmine • Võimlemine • Võrkpall |
Allüülne resonants
**Allüülne rühm** (C=C–C–) on allüülrühm, milles üks või mitu vesiniku aatomit on asendatud mõne muu aatomi või rühmaga. 
**Allüülsed rühmad** on **2-alkenüülrühmad**. 
Lihtsaim esindaja on allüülrühm, looduslikes ühendeis enamesinev on prenüülrühm. 

Terminit **allüülne** kasutatakse ka vastavate ebastabiilsete osakeste (intermediaatide) nagu allüülne katioon (C=C–C+) või allüülne anioon (C=C–C–) või allüülne radikaal (C=C–C•) korral.

Keemilisi ühendeid, mis sisaldavad funktsionaalrühmaga seotud allüülset rühma, nimetatakse allüülseteks ühenditeks. Tänu allüülsele resonantsile annab asendis 2 olev kaksikside funktsionaalrühmale märgatavalt suurema reaktsioonivõime võrreldes vastava alküülderivaadiga.

Allüülse rühma sisseviimist substraadi molekuli nimetatakse allüülimiseks, mis on alküülimise erijuht. Bioloogilistes süsteemides omab olulist tähtsust prenüülrühma ülekanne substraati, see on prenüülimine (ka prenüleerimine).

Vaata ka
--------

* Prenüülrühm ja selle homoloogid
* Allüülsed ühendid
* Allüülne ümbergrupeering
* Allüülne asend
* Bensüülrühm
* Alküülrühm
**Ludwig I** (9. veebruar 1763 – 30. märts 1830) sai Badeni suurhertsogiks 8. detsembril 1818. Ta oli oma eelkäija Karl Ludwig Friedrichi onu ja tema surm tähistas Badeni koja Zähringite liini lõppu. Talle järgnes tema poolvend Leopold.

Ta kindlustas 1820. aastal Freiburgi Ülikooli püsimajäämise, pärast seda kutsuti ülikooli Albert-Ludwigi ülikooliks. Ta asutas 1825. aastal ka Polytechnische Hochschule Karlsruhe. See on vanim tehnikakool Saksamaal.

Ludwigi surm 1830. aastal tekitas palju kuulujutte. Tema surm tähendas ka tema Badeni suguvõsa väljasuremist. Pärand läks seejärel suurhertsog Karl Friedrichi ja Luise Karoline von Hochbergi (morganaatilise) abielu lastele; Luisele loodi Karl Friedrichi isiklikul palvel Austria aadlis Hochbergi krahvinna tiitel.

Pärast Ludwigi surma arutati palju salapärase 17-aastase Kaspar Hauseri üle, kes oli 1828. aastal otsekui eikusagilt välja ilmunud. Seitseteist aastat tagasi oli tulevase suurhertsog Karli ja tema prantslannast naise Stéphanie de Beauharnais' esimene poeg surnud asjaoludel, mida hiljem kujutati salapärastena. Sel ajal ja praegugi (2007. aastal) spekuleeriti, et Hauser, kes suri (võib-olla mõrvati) 1833. aastal, oli see laps.

Koos arhitekt Friedrich Weinbrenneriga hoolitses Ludwig I enamiku klassitsistlike hoonete ja püramiidi ehitamise eest Karlsruhe kesklinna.

Ludwigil oli oma armukese Katharina Werneriga (1818. aastast Langensteini ja Gondelsheimi krahvinna) üks ellujäänud vallastütar, krahvinna Louise von Langenstein und Gondelsheim (1825–1900), kes abiellus 1848. aastal Rootsi aristokraadi Douglase krahvi Carl Israeliga (1824–1898).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Karl** | **Badeni suurhertsog**1818–1830 | Järgnev**Leopold** |
**Ludwig Erhard** (4. veebruar 1897 Fürth, Baieri kuningriik, Saksa keisririik – 5. mai 1977 Bonn, Lääne-Saksamaa) oli Lääne-Saksamaa poliitik ja Saksamaa liidukantsler aastatel 1963–1966. 

Ludwig Erhard

### Majanduspoliitika

Peale teist maailmasõda oli Saksamaa majandus kriisis, tootmisvõimekus oli madal, purustused suured, raha oli kaotanud oma väärtuse ning must turg õitses. 

Ludwig Erhardi eestvedamisel alustas 1949. aasta valimistel võitnud kristlik-demokraatlik valitsus majandusreformi. Rajati nn sotsiaalne turumajandus, kus riik ei reguleerinud majandust vahetult, vaid kehtestas ettevõtetele reeglid, et tagada õigulus ja kaitsta haavatavamaid. Riik pidi eelkõige kaitsma vaba konkurentsi ning ettevõtteid maksustama

Uus poliitika oli alguses ebapopulaarne, seda peeti liiga liberaalseks. 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Konrad Adenauer** | **Saksamaa liidukantsler**1963–1966 | Järgnev**Kurt Georg Kiesinger** |


1. 1 2 3  Mart Laar, Lauri Vahtre (2007). *Lähiajalugu II gümnaasiumile*. Avita. Lk 16-17. ISBN 978-9985-2-1228-8.
**Alma** on linn USA-s Colorado osariigis Parki maakonnas.

Elanike arv oli 2020. aasta rahvaloenduse järgi 296. Aastal 2010 oli elanikke 270 ja 2000. aastal 179. 

Linn asutati 2. detsembril 1873.

Alma asub 3158 meetri kõrgusel üle merepinna, mis teeb sellest kõrgeimal asuva linna Ameerika Ühendriikides. Tänu oma asukohale on linna kliima külm. Suvel ei tõuse ööpäevane õhutemperatuur oluliselt üle 10 °C. Talved on külmad ja pikad ning temperatuur püsib −10 °C allpool. Kõige soojem kuu on juuli, kui keskmine maksimaalne temperatuur on tõuseb 17 °C-ni. Külmim kuu on jaanuar, kui keskmine minimaalne temperatuur langeb −17 °C-ni. Päevase ja öise temperatuuri erinevused võivad ulatuda 25 kraadini. Sademeid langeb 584 mm aastas.

Alma lähedal asub ajalooline hõbedakaevandus Sweet Home Mine.

* PeatänavPeatänav
* Alma linna siltAlma linna silt
* Alma lähedal asuva Londoni kaevanduse ehitisAlma lähedal asuva Londoni kaevanduse ehitis

Viited
------

1. ↑  2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.
2. ↑  ""Colorado Municipal Incorporations"". Department of Personnel & Administration, Colorado State Archives. Vaadatud 11. oktoober 2013.
3. ↑  "Alma, CO Weather". idcide.com. Vaadatud 11. oktoober 2013.

Välislingid
-----------

* Alma koduleht (*inglise keeles*)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on kirikumõisast; linnamõisa kohta vaata artiklit Lemsalu mõis ja linnuse kohta Lemsalu piiskopilinnus.* |

---

Lemsalu kirikumõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wolmarschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1903). Mõisa maad on kaardil tähistatud ristidega
**Lemsalu kirikumõis** ehk **Limbaži kirikumõis** (saksa keeles *Pastorat Lemsal*, läti keeles *Limbažu mācītājmuiža*) oli kirikumõis Liivimaal Volmari kreisis Lemsalu kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Limbaži piirkonnas Limbažis.

Mõisa maad eraldati varasema Gerķise mõisa maadest.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal kaks adramaad, sellele allus 42 mees- ja 54 naishinge. 1688. aastal oli mõisa suurus 1 ja 3/4 adramaad, samuti ka aastal 1734. Aastal 1757 oli adramaid kaks. Aastal 1823 oli mõisa suurus 1 ja 19/20 adramaad. Sama suur oli mõis ka aastal 1832. 1881. aastal oli 2 ja 16/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Viited
------

1. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 159.
2. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 249.
3. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 157
4. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 152.

Lemsalu kirik.
Lemsalu kihelkond

**Kirik**: Lemsalu Jaani kirik  

**Mõisad**: Lemsalu kirikumõis | Buddenbrockshofi mõis | Gerķise mõis | Krüdenershofi mõis | Lāde mõis | Lemsalu mõis | Nabe mõis | Rēza mõis | Vecķipēni mõis | Viffhuseni mõis
**Tēdiņi mõis** (saksa keeles *Rujenbach*, läti keeles *Tēdiņu muiža*) oli rüütlimõis, hiljem Naukšēni kõrvalmõis Liivimaal Volmari kreisis Lõuna-Ruhja kihelkonnas. Praeguse haldusjaotuse järgi asub see Lätis Valmiera piirkonnas Naukšēni vallas.

Ajalugu
-------

Mõis oli koos Paipe mõisaga Holstferide suguvõsa valduseks. Johann von Holstferi tütar, kes mõisa päris, abiellus Tödwenite suguvõsasse ja pärandas mõisa oma pojale Leonhard von Tödwenile. Aastal 1755 müüs Leonhardi järeltulija Barbara Sophie Schreiterfeld mõisad 8000 taalri eest Joachim Johann von Sieversile. Too loovutas mõisa aastal 1767 Wilhelm Grotele. Aastal 1781 kuulusid mõlemad mõisad Carl von Steinile. Aastal 1828 läksid mõisad 8525 hõberubla eest Friedrich von Grote valdusse, hiljem aga sama summa eest Carl Johann von Engelhardi omandisse. Sellest ajast peale loetakse mõisa Naukšēni kõrvalmõisaks.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal3 ja 1/4 adramaad, sellele allus 45 mees- ning 46 naishinge. Aastal 1641 oli mõisa suurus (koos Paipe mõisaga) neli adramaad, aastal 1688 aga 5 ja 7/8 adramaad. Aastal 1734 oli mõisadel adramaid 4 ja 3/4, aastal 1757 aga 6 ja 3/8. Aastal 1823 oli mõisade suurus4 ja 1/5 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 2 ja 3/10, aastal 1881 aga 1 ja 7/80, lisaks allus mõisale 2 ja 37/80 adramaad mõisatele kuuluvate talude valduses.

Viited
------

1. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 132
2. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 196-197.
3. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 243.
4. ↑  Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 122.
5. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 191.

Kirjandus
---------

* Hagemeister, Heinrich von. *Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands*. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 132 .

Ruhja kirik
Lõuna-Ruhja kihelkond

**Kirik**: Ruhja Püha Bartholomäuse kirik  

**Mõisad**: Lõuna-Ruhja kirikumõis | Endzele mõis | Eriņi mõis | Jeri mõis | Jurata mõis | Mišleri mõis | Nausküla mõis | Nurmi mõis | Oleri mõis | Paipe mõis | Ruhja mõis | Streidase mõis | Tēdiņi mõis | Virķēne mõis
**Tālava** (latgali: Tuolova, läti: Tālava, ajaloolistes allikates: Tholowa, Tolowa, Tolewe) oli 13. sajandi muinasmaakond latgalite asualal tänapäeva Põhja-Lätis. Info maakonna kohta pärineb Henriku Liivimaa kroonikast ja mõnest muust 13. sajandi dokumendist. Maakond eksisteeris 10. sajandist 1224. aastani.[*viide?*]

Asend
-----

Tālava asus latgalite asuala loodeosas Koiva kesk- ja ülemjooksul Asti järvest idas. Tālava piirnes põhjas muinaseestlaste Sakala ja Ugandi maakonna, läänes Idumea ja liivlaste Metsepole, lõunas Jersika vürstiriigi ja idas latgalite Adsele maakonnaga. Piirkonna sisejaotus on paremini teada lääneosa kohta, kus asusid Trikāta ja Sotecle linnusepiirkond, Ümera ja võndlastega asustatud Võnnu. Kaht viimast on vahel peetud ka Tālavast eraldiseisvaks alaks.

Poliitilised suhted
-------------------

13. sajandi alguses oli enamus Tālavast Pihkva vürstiriigi poliitilise ja religioosse mõju all. Pihkvale maksti makse, mida kinnitavad mitmed ajalooallikad, ja sealt oli vastu võetud õigeusk, millele lisaks Henriku Liivimaa kroonikale viitab ka õigeuskliku sümboolikaga esemete sage esinemine arheoloogilises materjalis. Edaspidi nihkus Tālava järk-järgult Riia piiskopi ja Mõõgavendade ordu mõjusfääri. 1208. aastal sõlmisid maakonna juhid nendega sõjalise liidu ugalaste ja hiljem teiste eestlaste vastu. Samal aastal andsid end Riia piiskop Alberti religioosse võimu alla Ümera latgalid, 1214. aastal tegid seda veel mõned ülikud, Trikāta piirkonna valitseja Talibaldi pojad. 1224. aastal sõlmisid Riia piiskop ja orduvennad lepingu Tālava oma võimualadeks jaotamise kohta nii, et piiskop sai 2/3 ja ordu 1/3 territooriumist, kuid ka Pihkva õigus sealt maksu koguda jäi esialgu püsima. Viimast korda on Tālavat mainitud 1255. aastal, mil seda nimetatakse Riia peapiiskopkonnale kuuluvate alade hulgas.

Viited
------

1. ↑  Indriķa hronika. Läti keelde tõlkinud Ā. Feldhūns; eessõna ja kommentaarid Ē. Mugurēvičs. Rīga: Zinātne, 1993. XI, kommentaar 39, XII, 12, 23
2. ↑  Valsts izglītības satura centrs, kaart 14
3. ↑  Indriķa hronika, XII, kommentaar 39, 41
4. ↑  *Henriku Liivimaa kroonika = Heinrici chronicon Livoniae*. Ladina keelest tõlkinud Richard Kleis, toimetanud ja kommenteerinud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat 1982. Peatükk XI 7, lk 81
5. ↑  HLK, XII 6, lk 89–91
6. ↑  HLK, XI 7, lk 81, XVIII 3, lk 149
7. ↑  HLK, XXVIII 9, lk 255
8. ↑  Selart, Anti, Ivar Leimus, Linda Kaljundi, Heiki Valk. *Ristiretked ja vallutussõjad 13. sajandi Liivimaal*, teoses "Eesti ajalugu II. Eesti keskaeg." Toimetaja Anti Selart. Tartu 2012. Lk 53
9. ↑  Tālava (latgaļu novads Gaujas vidustecē), historia.lv
Torma põhikool 2021. aasta augustis
**Carl Robert Jakobsoni nimeline Torma Põhikool** on põhikool Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Tormas.

Ajalugu
-------

1820. aastal asutati Torma alevikus Torma kihelkonnakool. Aastatel 1846–1857 töötas koolis koolmeistrina Adam Jakobson. Õpilaste arv koolis kasvas, õppima asusid tüdrukud, avati saksakeelne klass. Adam Jakobson pööras erilist tähelepanu muusikaõpetusele (loodi neljahäälne laulukoor, tuntuks sai 1848. aastal asutatud endiselt tegutsev pasunakoor).

Esimeseks pedagoogilise eriharidusega koolmeistriks Tormas oli Carl Robert Jakobson, kes õpetas kihelkonnakoolis pärast isa surma kolm aastat (1859-1862). Konflikt Torma mõisniku ja pastoriga sundis ta sellelt kohalt lahkuma. Jakobson pani suurt rõhku loodusteadustele, eriti geograafiale. Ta õpetas ka saksa ja vene keelt ning tutvustas lastele „Kalevipoega". Paljudest kihelkonnakooli lõpetanutest said vallakoolide õpetajad.

1902. aastal hakkas lisaks kihelkonnakoolile Tormas tööle ka Võtikvere ministeeriumikool. See oli 2-aastane, kus õppisid 3-aastase vallakooli lõpetanud. 1908. aastal valmis Lullikatkul kooli uus punastest telliskividest hoone. 1919. aastal muudeti see 4-klassiliseks algkooliks, juhatajaks Hans Jürgens.

Kihelkonnakooli õpilaste arv kasvas 20. sajandi algul sajani. Kooli juhatasid sel ajal Gustav Kommusaar ja tema tütar Eugenie. Koolis õppis siis lapsi ka kaugematest valdadest. Ehitati uus koolimaja. Kool asus Torma kiriku lähedal Rahuorus. 1919. aastal muutis Eesti Vabariik kihelkonnakooli **Torma Kõrgemaks Algkooliks**, kus oli kuus klassi ja kus said õpinguid jätkata 4-klassiliste koolide lõpetanud. 1929. aastal liideti sellega Võtikvere 4-klassiline algkool ja ühendatud koolidest sai **Torma 6-klassiline algkool**, juhataja Richard Koppel.

Torma Põhikool
--------------

Torma põhikool õhust
Torma Põhikool peab end kõigi nende koolide haridustöö jätkajaks. Õppetöö Torma Põhikoolis toimub endise ministeeriumikooli hoones, mida on juurdeehitustega laiendatud.

1957. aastal muudeti kool 7-klassiliseks, 1959. aastal 8-klassiliseks ja 1989. aastal 9-klassiliseks.

17. märtsist 1957 kannab kool Carl Robert Jakobsoni nime. Koolimaja vastas asub Carl Robert Jakobsoni mälestussammas ja koolimajas Jakobsoni tuba, kus hoitakse materjale Adam ja Carl Robert Jakobsoni tegevuse kohta.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ajalugu. Torma Põhikooli veebisait.
2. ↑  C. R. Jakobson ja Jakobsoni tuba koolimajas. Torma Põhikooli veebisait.

Välislingid
-----------

* Kooli koduleht
Kunaširi asukoht Lõuna-Kuriilides
Kunaširi satelliidipilt
Kunaširi rannajoon aastal 2010
**Kunašir** (vene keeles Кунашир, jaapani keeles 国後島 (Kunashiri-tō)) on Suur-Kuriilide Lõunarühma lõunapoolseim saar Venemaa idaosas.

Kunaširi väin eraldab Kunaširi saart läänes Hokkaidō saare Shiretoko poolsaarest, Izmenõ väin edelas Hokkaidō saarest ja Lõuna-Kuriili väin kagus Väike-Kuriilidest. Jekaterinõ väin eraldab seda Iturupi saarest, mis paikneb 22 km kirde pool.

Saar on kirde-edela suunas piklik. Selle pikkus on 123 km, laius 7–30 km. Saare pindala on 1490 km². Rahvaarv on umbes 8000 inimest (2007).

Kunaširi saare põhjaosas asub Dokutšajevi ahelik. Saar on vulkaaniline, seal on 4 tegevvulkaani: Tjatja (1819 m, saare kõrgeim tipp, saare sümbol), Rurui (1485 m), Mendelejevi vulkaan (886 m) ja Golovnini vulkaan (541 m).

Golovnini vulkaani kaldeeras paiknevad Kipjaštšeje ja Gorjatšeje järv. Kipjaštšeje järve rannikul ja otse järves on palju fumaroole. Saarel on palju vulkaanilise päritoluga kuumaveeallikaid, enamik nendest paikneb Mendelejevi vulkaani nõlvadel. Nende ümbruses asuvad kuurordid ja geotermaalelektrijaam.

Kunaširi saarel valitseb mussoonparaskliima. Rannikupiirkonna kõnnumaadel kasvab tihti 0,5–1,5 kõrgune kuriili bambus (*Sasa kurilensis*). Saar on suures osas kaetud okaspuu-, sega- ja lehtmetsadega. Metsavöönd on levinud merepinnast kuni 500–600 m kõrgusele. Saare lehtmetsades esinevad tammed, vahtrad, kirsipuud, jalakad, ida-jugapuud (*Taxus cuspidata*), liaanid jt. Okaspuude osakaal kasvab kõrguse suurenedes ning nendest on levinumad ajaani kuusk ja sahhalini nulg, harvem kohtab Glehni kuuske. Mägedes kasvavad kivikask (*Betula ermanii*) ja kääbus-seedermänd (*Pinus pumila*).

Kunašir kuulub Sahhalini oblastisse. Alates 1945. aastast on saar Venemaa valduses, kuid Jaapan peab seda endale kuuluvaks.

1789 toimus saarel põliselanike ainude ülestõus jaapani kaupmeeste ja kolonistide vastu, mille käigus hukkus üle 70 jaapanlase. Jaapani võimud hukkasid 37 ainut ja vahistasid palju teisi.

1811 püüdis Vene meresõitja Vassili Golovnin saart kaardistada ja uurida, aga Jaapani võimud vahistasid ta ja ta pidi kaks aastat vanglas karistust kandma.

Pärast 1994. aasta Kuriilide maavärinat lahkus Kunaširi elanikest umbes kolmandik saarelt ega tulnud enam tagasi. Maavärina magnituud oli 8,2. Vähemalt 10 inimest sai ametlikel andmetel surma.

Saare keskosas Lõuna-Kuriili väina rannikul asub Južno-Kurilski alev, mis on Južno-Kurilski linnaringkonna keskus. Teised asulad on Otrada, Lagunnoje, Gorjatši Pljaž, Mendelejevo, Dubovoje ja Golovnino. Endised asulad on Sergejevka, Urvitovo, Dokutšajevo ja Sernovodsk.

Mendelejevo lennujaama kaudu on saarel lennuühendus, mere kaudu peavad ühendust laevad Marina Tsvetajeva ja Igor Farhutdinov.

10. veebruaril 1984 loodi riiklik Kurilski looduskaitseala, kus elutseb 84 kaitsealust loomaliiki.

Viited
------

1. 1 2 3  Suur maailma atlas, lk. 89

Välislingid
-----------

* Serdjukov: väed Lõuna-Kuriilidel paigutatakse kahele saarele, 26.02.2011
Uppsala maja Tartus Jaani tänaval, juuli 2012
**Uppsala maja** on Tartu linna vanim puumaja, see asub Tartu kesklinnas aadressil Jaani 7.

Maja põhiosa valmis 1720. aasta paiku ning jäi õnnekombel puutumata linnas 25. juunil 1775 toimunud tulekahjust, milles hävis suurem osa linnast. Praeguse suuruse sai hoone aastatel 1777–1783. Peamiselt on seda kasutanud käsitöölised, kuid majas on elanud ka Liivimaa kohtusekretär. 19. sajandi alguses asusid hoones üliõpilaste üürikorterid, üürielamuna tarvitati seda veel Nõukogude ajalgi.

Aastatel 1995–1996 renoveeriti hoone Tartu ja Uppsala linna koostöös Uppsala majaks. 28. maist 1996 kuni 2010. aastani täitis see külalistemaja funktsiooni, algselt linnaasutusena ning 2001. aastast OÜna Uppsala Maja, mille viimane juhataja oli Ruta Alakivi. Majutuskohana pälvis Uppsala maja 2009. aastal äramärkimise Lonely Planeti reisijuhis. Tänapäeval tegutseb Uppsala majas Tartu Linnavalitsuse avalike suhete osakond.

Pilte
-----

* Vaade Uppsala majale Jaani kiriku poolt, juuli 2012Vaade Uppsala majale Jaani kiriku poolt, juuli 2012
* Uppsala maja sissepääs, juuli 2012Uppsala maja sissepääs, juuli 2012
* Uppsala maja 19. sajandilUppsala maja 19. sajandil

Viited
------

1. 1 2 3  Uppsala maja koduleht Internet Archive'is (seisuga 31. detsember 2013)
2. ↑  Jüri Saar "Kahjumis Uppsala Maja viskab voodid välja" Postimees, 28.04.2010
3. ↑  Carolyn Bain jt Estonia, Latvia & Lithuania 5a ed, Footscray, Lonely Planet, 2009, lk. 113, ISBN 1741047706
4. ↑  Tartu linnavalitsuse avalike suhete osakond Tartu linnavalitsuse kodulehel

Välislingid
-----------

* Uppsala maja kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
* Uppsala maja koduleht Internet Archive'is (seisuga 31. detsember 2013)
* Uppsala maja portaalis Visittartu.com
* Jüri Saar "Kahjumis Uppsala Maja viskab voodid välja" Postimees, 28. aprill 2010

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Uppsala maja** |