recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Adriana Mass** (23. juuli 2001) on Eesti miss ja viiuldaja. Adriana võitis Miss World Estonia tiitli 14. august 2022 ja esindas Eestit 2024 märtsis toimunud 71. Miss World festivalil.

Haridus
-------

Adriana sündis Pärnumaal Häädemeeste vallas Rannametsa külas. Aastatel 2008-2015 õppis ta Häädemeeste Keskkoolis. Samadel aastatel õppis ta ka Häädemeeste Muusikakoolis viiuli erialal, mille lõpetas kiitusega. Pärast muusikakooli lõpetamist asus Adriana 14.aastasena õppima Tallinna Muusikakeskkooli viiuli erialale, mille lõpetas aastal 2020.

Edasi suundus Adriana õppima Tallinna Ülikooli kultuuriteaduse erialale, kuid jättis selle pooleli. Hetkel on ta Tartu Ülikooli sotsiaaltöö ja rehabilitatsiooni korralduse teise aasta tudeng. Intervjuudes on neiu maininud, et soovib pärast lõpetamist jätkata oma õpinguid arstiteaduskonnas

Osaletud võistlused ja võidetud tiitlid
---------------------------------------

Adriana alustas missinduesga 16 aastaselt **Teen Miss Estonia 2018** võistlusel, kus pälvis talendivooru peavõidu *Top Talent* ja õiguse esindada Eestit **World Championships Of Performing Arts (WCOPA)** võistlusel. Aasta hiljem võistles ta **Eesti Iluduskuninganna 2019** tiitli nimel ja võitis seal taas talendivooru tiitli *Miss Talent Estonia*.

Aastal 2019 osales Adriana oma esimesel rahvusvahelisel iludusvõistluse, **Face of Beauty International** Filipiinidel, eesti esindajana. Olles tollal vaid 18 aastane, võitis ta *Teen* kategoorias *1st Runner Up* ehk 1. printsessi tiitli, mis on tänase päevani eestlaste kõige kõrgem tulemus sellel võistlusel. Pärast nii suurt saavutust autasustati Adrianat **Miss Nordic Beauty** tiitliga ja Häädemeeste valla tänukirjaga suurepärase saavutuse eest rahvusvahelisel iludusvõistlusel.

Järgmisena asus Adriana Eesti esindajana **Miss Aura 2020** võilusele Türgis, kus jõudis talendivooru finaali. Samal aastal pälvis ta **Miss Intercontinental Estonia 2020** tiitli, kuid haigestumise tõttu rahvusvahelises finaalis Egiptuses kõikides voorudes osaleda ei saanud. 

Täna on Adriana **Miss World Estonia 2022** tiitli omanik ja suundub Eesti esimissina 2024 märtsis maailma suurimale ja vanimale võistlusele, **Miss World**, lootes olla kõigi aegade teine miss, kes Eestile **Karin Järveti** (varem Karin Laasmäe) kõrval finaali koha kindlustab.
Evald Oldekopi hauasammas Rahumäe kalmistul
**Evald Rudolph Oldekop** (8. detsember (26. november vkj) 1885 Tallinn – 13. märts 1952 Tallinn) oli eesti hüdroloog ja bioloogiafilosoof.

Elukäik
-------

Ta lõpetas 1903 Nikolai Gümnaasiumi Tallinnas ning õppis 1905–1911 Tartu Ülikoolis (vahepeal 1906–1908 ka Müncheni ja Leipzigi ülikoolis) ja töötas seejärel aastail 1912–1921 Taškendis, olles Turkestani meteoroloogia instituudi rajajaid ning Taškendi Ülikooli õppejõud. Naasnud Eestisse, töötas ta Tartu Tütarlaste Gümnaasiumis füüsikaõpetajana ja hiljem Tallinnas Hüdrometeoroloogia Teenistuse Valitsuses (1940–1947) ja Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudis (1947–1951).

Teadustöö
---------

Oldekopi väitekiri oli aurumise teemal. Selles esitas ta valemi vee aurumise arvutamiseks aluspinnalt. Valem osutus väga täpseks ning on olnud kasutuses ka 20. sajandi teisel poolele, tuntud kui Oldekopi valem. Oldekop oli tegev ka hüdroloogilise prognoosimise ja jõgede klassifikatsiooni alal. 

1920. aastate lõpul, viibides sanatooriumis Saksamaal, tegeles ta bioloogia filosoofiaga ning kirjutas uurimuse hierarhiaprintsiibist eluslooduses seotult vitalismi ja mehhanitsismi vahelise vaidlusega. Raamat ilmus Tallinnas saksakeelsena, ning on tõlgitud ka prantsuse keelde. See leidis tähelepanu mitmete tolleaegsete teoreetilise bioloogia liidrite poolt.

Ta avaldas ka mõned usuteaduslikud kirjutised.

Evald Oldekopi arhiiv asub alates 1994. aastast Tartu Ülikooli raamatukogus.

Teoseid
-------

* 1930. *Über das hierarchische Prinzip in der Natur und seine Beziehungen zum Mechanismus-Vitalismus-Problem*. Reval: F. Wassermann
* 1932. *Le principe de hiérarchie dans la nature et ses rapports avec le problème du vitalisme et du mécanisme*. Trad.: M. Nicolas. Paris: Librarie Philosophique J. Vrin. 202 lk
* 1933. *Le Principe de hiérarchie dans la Nature et ses rapports avec le problème du Vitalisme et du Mécanisme*. // Cahiers de Philosophie de la Nature № 6. Paris: Librarie Philosophique J. Vrin. 100 lk

Isiklikku
---------

Ta on maetud Rahumäe kalmistule Tallinnas.

Tema vennad olid ajaloolane Hans Oldekop, vandeadvokaat Voldemar Oldekop ning arst Arnold Oldekop.

Kirjandus
---------

* Kalevi Kull, Urmas Sutrop. Terviklikkuses on elu omapära: 100 aastat Evald Oldekopi sünnist. *Eesti Loodus* 28(12) 1985. Lk 815–817

Välislingid
-----------

* Mait Talts. "Oldekop otsis teaduse ja usu seaduspärasusi". Sakala, 14. jaanuar 2006
* Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Ungari poliitikust. Teiste samanimeliste isikute kohta vaata László Kovács (täpsustus)* |

---

László Kovács
**László Kovács** [l'aasloo k'ovaatš] (sündinud 3. juulil 1939 Budapestis) on Ungari ja Euroopa Liidu poliitik.

Ta lõpetas 1957. aastal Petrik Lajosi tööstuskeemia tehnikakooli keemiatehnoloogi erialal ja töötas aastatel 1957–1966 keemiatehnoloogina. Kõrghariduse omandas ta 1968. aastal Karl Marxi nimelises Majandusteaduste Ülikoolis, mis tänapäeval kannab nime Corvini Ülikool. 1980. aastal lõpetas ta ka parteikooli.

Ta oli alates 1963. aastast Ungari Sotsialistliku Töölispartei liige. Töötas alates 1975. aastast Ungari Sotsialistlikus Töölisparteis. Aastatel 1986–1989 oli ta Ungari välisministri asetäitja. 1989. aastal oli ta üks Ungari Sotsialistliku Partei asutajatest ja valiti 1990. aastal selle presiidiumi. Ta oli selle erakonna esimees aastatel 1998–2004 ja on esimees uuesti alates 2010. aasta juulist.

1990–2010 oli ta Rahvuskogu (parlamendi) liige. Aastatel 1994–1998 ja 2002–2004 oli ta Ungari välisminister. 1998–2000 oli ta sotsialistide parlamendifraktsiooni juht.

1995. aastal oli ta Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni juht.

Aastatel 2003–2008 oli Kovács Sotsialistliku Internatsionaali asepresident.

Aastatel 2004–2010 oli ta Euroopa Komisjoni maksunduse ja tolliliidu volinik Barroso esimeses komisjonis. Ungarile oli esialgu ette nähtud energeetikavoliniku koht, aga Kovácsit ei kinnitatud sellele kohale, sest selgus, et ta pole selle valdkonnaga tuttav. Ungarilt oodati uue voliniku nimetamist, aga Ungari seda ei teinud, jäädes Kovácsi kandidatuuri juurde. Seepeale anti talle maksunduse ja tolliliidu voliniku koht.

Isiklikku
---------

Kovács on abielus ja tal on tütar.

Välislingid
-----------

* Koduleht Euroopa Komisjonis

| * v
* r
Barroso esimene komisjon (2004–2010) |
| --- |
| 

* Joaquín Almunia
* Catherine Ashton
* José Durão Barroso
* Jacques Barrot
* Joe Borg
* Dacian Cioloş
* Stavros Dimas
* Benita Ferrero-Waldner
* Ján Figeľ
* Franco Frattini
* Mariann Fischer Boel
* Máire Geoghegan-Quinn
* Dalia Grybauskaitė
* Danuta Hübner
* Siim Kallas
* László Kovács
* Neelie Kroes
* Meglena Kuneva
* Márkos Kyprianoú
* Peter Mandelson
* Charlie McCreevy
* Louis Michel
* Leonard Orban
* Andris Piebalgs
* Janez Potočnik
* Viviane Reding
* Olli Rehn
* Vladimír Špidla
* Antonio Tajani
* Androúlla Vasileíou
* Günter Verheugen
* Margot Wallström

 |
**Aasia ja Vaikse Ookeani Nõukogu** (inglise keeles *Asian and Pacific Council*, ametlik lühend **ASPAC**) oli Aasia ja Vaikse ookeani regiooni mittekommunistlike riikide konsultatiivne ühendus majandusliku, tehnilise, sotsiaalse ja kultuurilise koostöö arendamiseks. 

Ühenduse poliitiline eesmärk oli pakkuda vastukaalu kommunismi levikule Aasias ning takistada Hiina vastuvõtmist Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni. Teine eesmärk kukkus täielikult läbi seoses Nixoni doktriini rakendamisega Ameerika Ühendriikide poolt ja Hiina vastuvõtmisega ÜROsse 1971. aastal.

Asutamine ja laialisaatmine
---------------------------

Tiit Made on väitnud, et nõukogu asutati 14. juunil 1936 ja reorganiseeriti aprillis 1966 Lõuna-Korea algatusel.

Kõigi teiste allikate kohaselt loodi organisatsioon 16. juunil 1966 Lõuna-Korea pealinnas Sŏulis.

Organisatsiooni ametliku laialisaatmise kohta andmed puuduvad, ent selle tegevus hääbus aeglaselt 1970. aastatel pärast seda kui ükski liikmesriik ei olnud nõus korraldama 1973. aastal iga-aastast välisministrite nõukogu koosolekut.

Struktuur
---------

ASPACi kõrgeimaks organiks oli korra aastas kogunenud liikmesriikide välisministrite nõukogu. Aastaringselt tegutses organisatsiooni juurde akrediteeritud suursaadikutest koosnev alaline komitee. Peakorter asus Tai pealinnas Bangkokis.

ASPACil oli igas liikmesriigis eraldi sekretariaat ja iga-aastased kohtumised roteerusid riikide vahel, kusjuures sekretariaaditeenust pakkus nii välisministrite nõukogule kui ka alalisele komiteele see riik, kelle territooriumil antud aastal kohtumine aset leidis.

Organisatsiooni tegevus keskendus suures osas autonoomsetele projektidele, mis olid avatud ka ühendusse mitte kuuluvatele riikidele. 

Peamised projektid olid Aasia ja Vaikse Ookeani Merenduskoostöö Skeem (APMNCS, keskus Tōkyō), majanduskoostöö keskus (ECOCEN, keskus Bangkok), teaduslike ja tehniliste teenuste register (keskus Canberra), kultuuri- ja sotsiaalküsimuste keskus (asus Sŏulis) ning toiduainete ja väetise tehnoloogia keskus (asus Taibeis). Osa neist projektidest jätkus ka pärast organisatsiooni tegevuse hääbumist.

Liikmeskond
-----------

Organisatsiooni liikmed olid:

* Austraalia
* Filipiinid
* Jaapan
* Lõuna-Korea
* Lõuna-Vietnam – astus välja 1975. aastal pärast kommunistide võitu Vietnami sõjas
* Malaisia – astus välja 1973. aastal
* Tai
* Taiwan
* Uus-Meremaa

Laos kuulus aastani 1975 organisatsiooni vaatlejana.

Viited
------

1. ↑  Camilleri, Joseph A. **Regionalism in the new Asia-Pacific Order.** Cheltenham ; Northampton, MA : Edward Elgar Publishing, 2003. P. 60
2. ↑  Made, Tiit. **Rahvusvahelised organisatsioonid.** Tallinn : Eesti Raamat, 1985. Lk 21.
3. ↑  Britannica Calendar of Events: June 16, 1966.
4. ↑  Peaslee, Amos Jenkins ; Peaslee, Dorothy. **International Governmental Organizations. Part 1. Volume 1.** The Hague : Martinus Nijhoff, 1979. P. 90.
5. ↑  Camilleri, 2003, p. 60.
6. ↑  Made, 1985, lk 21–22.
7. ↑  Peaslee, 1979, p. 90.
8. ↑  Camilleri, 2003, p. 60.
9. ↑  Made, 1985, lk 21.
10. ↑  **Eesti Nõukogude Entsüklopeedia. 1 : A–Cent.** Tallinn : Valgus, 1985. Lk 32.
**RAMETO** oli Eesti Raadio meelelahutussaadete toimetus, mis sündis 25. detsembril 1965 (käskkiri moodustamiseks alates 29. novembrist 1965) Tallinnas ja hääbus 1990. aastatel.

RAMETO andis eetrisse selliseid populaarseid saatesarju nagu "Meelejahutaja", "Kodukandilood", "Rannaraadio", "Suveraadio", "Õhtu kahele", "Mnemoturniir" jm. RAMETO nime *(raadio meelelahutussaadete toimetus)* mõtles välja Valdo Pant koos Juhan Saarega. Lisaks oli toimetusel oma vapiloom, kelleks Valdo Pandi soovitusel võeti ronk Jaagup. Logo kujundas Hugo Hiibus.

RAMETO-l oli ka oma hümn, mille sõnad kirjutas Juhan Saar ja viisi Aarne Oit, kes oli samuti RAMETO sünni juures. Laulu esitasid Eri Klas, Kalju Terasmaa, Uno Loop ja Arved Haug.

Toimetuse liikmed
-----------------

Juhan Saar, Toivo Tootsen, Valdo Pant, Lembit Lauri, Priit Aimla, Hugo Hiibus.

Viited
------

1. ↑  Jaanus Kulli (26. oktoober 2013). "Toivo Tootsen: «RAMETO toimetus oli perekond, mis kestis 30 aastat. Selle aja jooksul vahetas enamik meist oma pärisperekondi.»". *Õhtuleht*. Vaadatud 25.11.2019.
2. ↑  LÕUNALEHT (06.12.2012). "Võrukene pani kirja oma RAMETO mälestused". *Lounaleht.ee*. Vaadatud 25.11.2019.
**Antsülusjärv** oli Läänemere nõos paiknenud jääajajärgne mageveeline järv ajavahemikus umbes 9000–7000 aastat eKr (radiosüsinikumeetodga mõõtes on ajavahemikuks saadud 9300–8000 14C-aastat tagasi).

Antsülusjärv kujunes seni Läänemere nõgu hõlmanud Joldiamerest, kui see kaotas umbes aastal 9000 eKr ühenduse ookeaniga. Eraldumise põhjustas jäämassiivi raskuse alt vabanenud maakoore kerge senises ühenduskohas Kesk-Rootsis. Moodustus mageveekogu Antsülusjärv. Kuna Skandinaavia sulavate liustike vett voolas jätkuvalt juurde, siis hakkas veetase tõusma, ujutades üle rannaalad. 8300–8200 a eKr saavutas Antsülusjärv nii kõrge taseme, et hakkas Taani väinade kohal ookeani voolama, mis tõi kaasa veetaseme languse. Umbes 7000 a ekr algas järgmine Läänemere arengufaas – Litoriinameri. Siis tungis Taani väinade kaudu omakorda peale ookeanivesi, muutis Läänemere nõos vee soolaseks ja tõstis veetaset. Perioodi maailmamerega ühenduse taastumise ja kogu Läänemere nõo vee soolaseks muutumise vahel on mõnikord eristatud Mastogloiamerena.

*Ancylus fluviatilis*
Nimetuse "Antsülusjärv" andis järvele rootsi geoloog Gerard De Geer[*viide?*] jõe nappteo (*Ancylus fluviatilis*) järgi, kelle kojad on karakteersed Antsülusjärve setetele.

Järve väljavooluks oli hilisemas faasis tänapäeva Taani väinade kohal asunud ja üle ujutatud Dana jõgi, mis kujunes vahemikus 9000-8900 14C-aastat tagasi). Varasemaks väljavooluks peeti Svea jõge, mis ühendas Antsülusjärve Vänerniga. Hiljem selgus, et sealsed hiiukirnud ei ole jõelise tekkega ja pärinevad varasemast ajast. Oletatava Svea jõe säng oli seega väin ja Vänern oli Antsülusjärve osa. Algseks väljavooluks oli seega Göta jõgi. Dana jõe teke alandas järve veepinda, katkestades varasema väljavoolu ja luues eraldiseisva Vänerni järve.

Viited
------

1. ↑   Autorite kollektiiv. 2003. EE 12 [Eesti A-Ü]. Tallinn, Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 23
2. ↑  Aivar Kriiska (2004). Aegade alguses. 15 kirjutist kaugemast minevikust. Tallinn. Lk 60–61, 165
3. ↑  Lembit Jaanits, Silvia Laul, Vello Lõugas ja Evald Tõnisson (1982). Eesti esiajalugu. Tallinn, kirjastus Eesti Raamat. Lk 25,43
4. ↑  Lembit Jaanits *et al* 1982, lk 25
5. ↑  Fredén, Curt (1967). "A Historical Review of the Ancylus Lake and the Svea River". Geologiska Föreningen i Stockholm Förhandlingar. 89 (3): 239–267.
6. ↑  Ericsson, Birgitta; Lidén, Eva; Robertsson, Ann-Marie (1981). "New pothole supports reinterpretation of Svea River". GFF. 104 (1): 95–97.
7. ↑   Björck, Svante (1995). "A review of the history of the Baltic Sea, 13.0-8.0 ka BP". Quaternary International. 17: 19–40

Läänemere arengustaadiumid alates viimase jääaja lõpust

Balti jääpaisjärv · Joldiameri · (Ehheneismeri) · Antsülusjärv · (Mastogloiameri) · Litoriinameri · Läänemeri (Müüameri)

Vaata ka: Holsteini meri · Eemi meri
**Balti jääpaisjärv** (ka *Balti paisjärv*, *Balti jääjärv*) oli Läänemere nõos asunud jääpaisjärv. Järv eksisteeris viimase jääaja lõpus, ligikaudu 12 000–9600 aastat eKr ja oli üks tänase Läänemere kujunemisele eelnenud staadiume.

Pärast viimase jääaja ehk Weichseli jäätumise maksimumi (umbes 22 000–20 000 aastat eKr) alanud kliima soojenemine põhjustas Euroopa põhjaosa katnud jäämassiivi taandumise Skandinaavia mäestiku suunas. Jääserva ette tekkis umbes 12 000 aastat eKr sulavetest suur jahe mageveejärv, mis hõlmas praeguse Läänemere lõunaosa koos Soome lahe ja Laadoga järvega. Balti jääpaisjärve veepind oli kuni 25 m maailmamere tasemest kõrgemal.

Umbes 9600 a eKr oli mandrijää sedavõrra taandunud, et jääpaisjärvel tekkis Kesk-Rootsi kohal väljapääs ookeani (Billingeni katastroof). Selle tagajärjel langes veetase paarkümmend meetrit, ajutiselt võib-olla isegi alla tänapäevase taseme, ja Läänemere nõos kujunes riimveeline Joldiameri.

Radiosüsinikumeetodiga saadud 14C-aastate arvestuses eksisteeris järv umbes 12 000–10 300 aastat tagasi.

Viited
------

1. ↑  Aivar Kriiska (2004). Aegade alguses. 15 kirjutist kaugemast minevikust. Tallinn. Lk 61
2. ↑  Lembit Jaanits, Silvia Laul, Vello Lõugas ja Evald Tõnisson (1982). Eesti esiajalugu. Tallinn, kirjastus Eesti Raamat. Lk 24
3. ↑  Ivar Arold (2005). Eesti maastikud. Tartu Ülikooli Kirjastus, lk 26.
4. ↑  Aivar Kriiska 2004, lk 165
5. ↑  Aivar Kriiska, Andres Tvauri. *Eesti muinasaeg*. Tallinn: Avita, 2002. Lk 25.
6. ↑  Lembit Jaanits *et al* 1982, lk 25
7. ↑   2003. EE 12 [Eesti A-Ü]. Tallinn, Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 32

Läänemere arengustaadiumid alates viimase jääaja lõpust

Balti jääpaisjärv · Joldiameri · (Ehheneismeri) · Antsülusjärv · (Mastogloiameri) · Litoriinameri · Läänemeri (Müüameri)

Vaata ka: Holsteini meri · Eemi meri
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Austria vallast; Saksamaa valla kohta vaata artiklit Sölden (Saksamaa)* |

---

Söldeni keskus suvel
Sölden (veebruar 2005)
**Sölden** on vald (*Gemeinde*) Austrias Tirooli liidumaal Imsti ringkonnas Ötztali orus.

1. jaanuaril 2016 elas seal 3199 inimest. Valla pindala on 466,9 km², millest 146 km² on kaetud liustikega, 321 km² mägede, alpiaasade ja metsadega ning vaid umbes 1 km² on asustatud. Valla keskus Sölden on talispordikeskus. Vald on pindalalt suurim riigis.

Loodus
------

Kõrgeim tipp on Wildspitze (3768 m), mis on Großglockneri järel kõrguselt teine mägi Austrias.

Transport
---------

Ötztali liustikumaantee on kõrguselt teine sillutatud tee Euroopas. See on ligipääsutee Söldenist Rettenbachi liustikule ja Tiefenbachferneri liustikele Ötztali Alpides.

Ajalugu
-------

Tänapäeva Söldeni lähedalt leitud algelised tööriistad annavad aimu, et piirkond on olnud asustatud tuhandeid aastaid. Ötzi, kuulus hästisäilinud muumia mehest, kes elas ajavahemikus 3400 kuni 3100 eKr, leiti Ötztali Alpidest Söldeni lähedalt. Tänapäeval tuntud Sölden kasvas välja 20 ehitisest 13. sajandil. Üks nendest ehitistest, mis on siiani alles, on Berghof. Ehitist Berghofi paigas on esmamainitud 1370. aastal. 1588. aastal on Berghofi loetletud St. Petersbergi lossi ürikus kui üht algset talukohta. Maja kasutatakse nüüd külaliste majutamiseks.

* Postkaart Söldenist Berghofiga (u 1920)Postkaart Söldenist Berghofiga (u 1920)
* Berghof, algne taluBerghof, algne talu

Turism
------

Obergurgli talispordikeskus 1930 meetri kõrgusel
Rahvaarvu paisutavad turistid, kellest 15 000 on võimalik majutada. Turistide ööbimistega üle 2 miljoni aastas on vald Austria turismisihtkohana Viini ja Salzburgi järel alles kolmas. Sölden on kaotanud natuke oma endisest väikeküla võlust, kuid viimastel aastatel on paranenud muud vaatamisväärsused. Hochsöldenis (2090 m kõrgusel) on viis neljatärnihotelli.

### Suusakeskus

Sölden on ka populaarne suusakeskus ja võõrustab korrapäraselt hooaegade esimesi maailma karikasarja etappe; suurslaalom nii meestele kui ka naistele on tavaliselt kavandatud oktoobri lõpuks Rettenbachi liustikule.

* Kõrgus: 1350 m (Söldeni küla) – 3250 m
* Tõstukeid: 33
* Maapind: 146 km kokku – (62 km punane, 51 km sinine, 27 km must, 6 km suusarada).

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Soelden.com – ametlik turismisait
* Ski-Austria – Soelden Skiing
* soelden.tirol.gv.at

Imsti ringkonna vallad

* Arzl im Pitztal
* Haiming
* Imst
* Imsterberg
* Jerzens
* Karres
* Karrösten
* Längenfeld
* Mieming
* Mils bei Imst
* Mötz
* Nassereith
* Obsteig
* Oetz
* Rietz
* Roppen
* Sankt Leonhard im Pitztal
* Sautens
* Silz
* Sölden
* Stams
* Tarrenz
* Umhausen
* Wenns
**Pierre Dørge** (sündinud 28. veebruaril 1946 Kopenhaagenis) on taani džässkitarrist, instrumentaalansambli juht ja helilooja.

Muusikalised saavutused
-----------------------

Teismelisena võitis ta auhinna Taani Radio Jazzi võistlusel. 

1980. aastal asutas ta instrumentaalansambli New Jungle Orchestra, mida juhatab tänapäevani. Ansambli liidrina on ta kujundanud unikaalse lõbusa kombinatsiooni traditsionaalsest ja modernsest džässist koos lääneaafriklaste *highlife*-stiilis kitarrimuusikaga. Ta on oma muusikas ühendanud eurooplaste, asiaatide, aafriklaste ja afroameeriklaste traditsioonid.

Muusika iseloomustus
--------------------

Dørge on üks viljakamaid ja mitmekülgsemaid loomeinimesi tänapäeva Taanis. 1960. aastatel huvitus ta modernsest džässist. Hiljem on ta näidanud suurt huvi ka teiste kultuuride ja žanrite vastu ning on mänginud džässrokki. Ta on olnud tugevalt mõjutatud ka Araabia muusikast ning Balkani ja Gambia folkmuusikast. Tal on väga eriline muusika. Dørge toetub oma taustale, luues tugevat ja üllatavat muusikat. Enamiku oma ansambli repertuaarist on loonud ja seadnud ise. Ta kasutab kontraste, vahel lihtsuse ja keerukuse vahel, tuulevaikuse ja tormi vahel jne. Ta on kuulanud palju Duke Ellingtoni ja Charles Mingust ning saanud sealt mõjutusi.

Töised suhted
-------------

Ta on mänginud paljudes ansamblites ja neist mitu ise asutanud. Ta on mänginud tasuta muusikat (ikka koos saksofonist John Tchicaiga) ja svingipalu (koos viiuldaja Svend Asmusseniga). Ta on käinud turneedel kõikidel mandritel. Nende reisidega ja salvestistega on ta pälvinud suurt tähelepanu. 

Tema ansambli muusikute seas on ta abikaasa pianist Irene Becker, bassist Johnny Dyani ja löökpillimängija Marilyn Mazur.
**Raimonds Vējonis** (sündinud 15. juunil 1966 Ostrovi rajoonis Pihkva oblastis Venemaal) on Läti poliitik. Ta oli 8. juulist 2015 kuni 8. juulini 2019 Läti president.

Raimonds Vējonis sündis 1966. aastal Ostrovi rajoonis Pihkva oblastis Venemaal, kuna tema isa oli seal Nõukogude armees. Lapsepõlve veetis ta Madona rajoonis Sarkaņis (asub praeguse haldusjaotuse järgi Sarkaņi vallas Madona piirkonnas). Ta lõpetas Madona 1. Keskkooli ja aastal 1989 Läti Riikliku Ülikooli bioloogiateaduskonna.

Ta on töötanud kooliõpetajana. Ta on olnud Madona duumasaadik ja Skulte sadama juhatuse liige.

2002–2011 oli ta Läti keskkonnaminister. 2014–2015 oli ta Laimdota Straujuma teises valitsuses kaitseminister. 3. juunil 2015 valiti ta Läti presidendiks.

Tunnustus
---------

* 2018 – Vürst Jaroslav Targa I järgu orden
* 2019 – Maarjamaa Risti ketiklassi teenetemärk
* 2019 – Tartu medal

Viited
------

1. ↑  Eestisse riigivisiidile tulev Läti president pälvib Maarjamaa Risti ordeni
2. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 19906
3. ↑  Tartu linn autasustab Läti Vabariigi presidenti Tartu medaliga

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Andris Bērziņš** | **Läti president**2015–2019 | Järgnev**Egils Levits** |

Läti presidendi lipp
Läti presidendid

Čakste • Zemgals • Kviesis • K. Ulmanis • Kalniņš (eksiilis) • Rancāns (eksiilis) • Gorbunovs (kohusetäitja) • G. Ulmanis • Vīķe-Freiberga • Valdis Zatlers • Andris Bērziņš • Raimonds Vējonis • Egils Levits • Edgars Rinkēvičs
Burjaadid u aastal 1900
**Burjaadid** on mongoli rahvas Venemaal Lõuna-Siberis, Mongoolia põhjaosas ja Hiinas. Kõnelevad burjaadi keelt, Venemaal elavad burjaadid räägivad ka vene keelt. Burjaatide üldarv on ligikaudu 620 000. 

Venemaal elas 2010. aasta rahvaloenduse andmetel 461 389 burjaati. Nendest elas Burjaatia Vabariigis 286 839 (30,0% elanikkonnast), Irkutski oblastis 77 667, Taga-Baikali krais 73 941 ja Sahha Vabariigis 7011. Mongoolias elas 2010. aastal 45 087 burjaati. Hiinas on burjaate 40 980.

Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 20 burjaati, neist Tallinnas 12.

Kuni 18. sajandini oli burjaadid karjakasvatajad, hiljem hakkasid üha enam tegelema ka põllumajandusega. Vene riigi koosseisu liideti burjaatide asualad 17. sajandi lõpul. Lääneburjaatide ja idaburjaatide vahel on olulised kultuurilised erinevused. Idaburjaatide hulgas levis 17. ja 18. sajandil laialdaselt budism. Lääneburjaatide seas ei ole budism olnud kunagi levinud, nad on allunud tugevamale vene kultuuri mõjule. Lääneburjaadid võtsid küll ametlikult vastu õigeusu, kuid tegelikult säilis šamanistlik usund nende seas kuni 20. sajandi alguseni.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. aprill 2020. Vaadatud 10. juunil 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑
3. ↑  Päring Statistikaameti andmebaasist
**Qamar Gūlah** (Puštu keeles: قمر ګله‎, pärsia keeles: ‎Qamar Gul, قمر گل) (21. jaanuar 1952 – 9. detsember 2022) oli Afganistani laulja. 

Ta oli peale Rukhshanat teine puštust naislaulja, kes on pääsenud laulma Afganistani telesaatesse. Ta oli poole sajandi pikkuse lauljastaažiga üks Afganistani muusika veterane.

Elu ja karjäär
--------------

Qamar Gūlah sündis Nangarhāri provintsis Afganistanis. Ta alustas laulmist seitsmeaastaselt ning publikumenust innustatuna otsustas hakata laulmisega leiba teenima. Tema karjäär jõudis haripunkti, kui ta abiellus Mohammad Din Zakhiliga, kes kirjutas talle laule. Juba 1970. aastate algul peeti teda üheks paremaks Afganistani naislauljaks. 

Afganistani kodusõja tõttu kolis Qamar Gūlah Kanadasse. Ta elas Ontario provintsis, kus jätkas lauljakarjääri. Tal on kolm tütart ja poega. Qamar Gūlahi muusika sisaldab kompositsioone ka Zakhililt ja teistelt puštu muusikutelt. Ta on endiselt populaarne afgaanide seas, eriti vanema põlvkonna seas, kes seostavad tema muusikat Afganistani nostalgilise ajaga enne kodusõda. Afganistani meedias kirjeldatakse Qamarit sageli kui "kuldset häält". Aastate jooksul on ta teinud koostööd paljude artistidega, näiteks Rukhshana (1970. aastatel), Gul Zamani (1980. aastateld), Zarsanga, Waheed Qasemi ja Hangamaga (2010. aastate).

Auhinnad
--------

* Kuldmedalid: *Zahir Shah, Daud Khan, Babrak Karmal ja Mohammad Najibullah - Afganistani kuningas ja presidendid*
* Nightingale'i tiitel: *Hamid Karzai - Afganistani president*
* Parim laulja: *Ariana Television*
* Parim laulja: California *Afgaanide kogukond*
**Jaan Mahlapuu** (vene keeles Ян Махлапу; 11. november (teistel andmetel 9. november) 1894 Valga – 2. august (20. juuli vkj) 1917 Riia) oli eesti soost Venemaa lendur Esimese maailmasõja ajal. Ta oli esimene eestlasest lennuäss.

Jaan Mahlapuu lõpetas 1915. aastal Pihkva lennukooli.[*viide?*] Saadeti Esimese maailmasõja ajal Riia rindele, kus tulistas õhuvõitlustes alla kokku 5 sakslaste lennukit. Olles 1917. aasta veebruaris Riia linna kohal peetud õhulahingus tulistanud alla Saksa sõjalennuki, autasustati teda Georgi risti III järguga. ja nimetati ka Riia linna aukodanikuks. 

Hukkus 1917. aastal lennuõnnetuses. Maetud Valkasse Luke kalmistule.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti ajalugu V, lk 418.
2. ↑  Marje Laugen (29. aprill 2010). "Läti kalmistul korrastati tuntud eestlaste haudu". *Valgamaalane, nr. 50*. Vaadatud 5.04.2018.

Välislingid
-----------

* (Venemaa parimad lennuässad) Лучшие Асы России, 1914 - 1953 гг. Махлапу Ян М.
* Vene 12.armee lennusalga lendur podpraporštšik (veltveebel) Jaan Mahlapuu enda poolt Riias alla tulistatud Saksa lennuki Albatros rusude juures
**Suur tähnikmüsiid** (*Praunus flexuosus*) on müsiidiliste seltsi kuuluv vähilaadne, Läänemeres tavaline liik.

Kirjeldus
---------

Suur tähnikmüsiid on suhteliselt pikk (u 25 mm) ja sale koorikloom, kelle keha keskosa on iseloomulikult painutatud - tunnus, mis eristab teda teistest müsiididest. Määramistunnused on sabalehviku otslüli ja tundlate kõrval olevad meelejätke plaadid. Suurel tähnikmüsiidil on saba otslülis kitsas sälk ning tömbi otsaga sensoorsed tundlate plaadid on kitsad, oma laiusest 7–8 korda pikemad (teisel liigil *Praunus inermis* on need poole lühemad ja laiemad). Suur tähnikmüsiid võib värvuselt olla eri rohekat, punakat või pruuni tooni, sageli läbipaistvam kui sarnane liik *Praunus inermis*. Mõlemad liigid võivad muuta oma värvi, et sulanduda ümbritsevasse keskkonda. Nagu muudel vähkidel, on emastel suur haudetasku (*marsupium*), mida võib näha suvel, kui liik paljuneb.

Levik
-----

Suur tähnikmüsiid on tavaline Põhja-Euroopa vetes Briti saartest Skandinaavia rannikumeredeni ja Läänemereni. Lisaks rannikule leiab liiki ka estuaaridest ja tõusuveelaguunidest. Liiki on alates 1960. aastatest leitud ka Põhja-Ameerikast (Rhode Island kuni Nova Scotia) ja Islandilt. Läänemeres leidub teda mere lõunaosast Soome lahe keskosani ja Selkämerest Merenkurkkuni. Liik areneb kõige paremini kalda pruunvetikataimestiku läheduses, vaid kohati kuni 15–20 m sügavusel.

Eluviis
-------

Suur tähnikmüsiid on kõigesööja ja püüab jalgadega veest pisiorganisme või detriidiosakesi. Nad võivad jahtida ka suuremat saaki, kaasa arvatud oma liigikaaslasi.

Liik on taimestikulembene ja elutseb peaaegu eranditult aladel, kus kasvab hulgaliselt veetaimi. Tähnikmüsiidid sigivad Läänemeres vaid suvel ja annavad aastas tavaliselt kaks põlvkonda.

Viited
------

1. 1 2 3  Rantamassiainen Praunus flexuosus. - LuontoPortti
2. ↑  Praunus flexuosus. - Smithsonian Environmental Research Center
3. ↑  Eestis elavaid müsiidilisi. - Selts: Müsiidilised. zbi.ee
Major Johannes Eisenberg (u 1931)
Soomusrongide divisjoni juhtkond Vabadussõja ajal koos merejõudude juhataja Johan Pitkaga. Istuvad (vasakult): Tartus haiglaravil viibiv soomusrongide ülemjuhataja kapten Karl Parts, "soomusrongide isa" ja Eesti merejõudude juhataja Johan Pitka, Soomusrongide divisjoni ülema kohuseid täitev kapten Anton Irv. Tagareas paremalt teine kapten Karl Partsi adjutant leitnant Johannes Eisenberg (1919. aasta kevad-talvel)
**Johannes Raudmäe** VR II/3 (kuni 1936. aastani **Johannes Eisenberg**, 22. aprill 1891 Tagatõnu talu, Kuimetsa vald (Juuru kihelkond), Harjumaa – 29. detsember 1973 Stockholm) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant). 

Ta oli Vabadussõja alguses soomusrongide ülemjuhataja kapten Karl Partsi adjutant ja seejärel alates märtsist 1919 kuni Vabadussõja lõpuni Soomusrongide divisjoni tagavarapataljoni 1. roodu ülem. Peale Vabadussõda aastatel 1926-1928 Kaitseliidu Järvamaa maleva pealik ja aastatel 1928-1940 Kaitseliidu Sakalamaa maleva pealik. Teises maailmasõjas 1944. aasta veebruarist kuni septembrini 5. piirikaitserügemendi ülem.

Eesti Vabadussõjas
------------------

Ta oli Vabadussõja alguses detsembrist 1918 kuni veebruarini 1919 soomusrongide ülemjuhataja kapten Karl Partsi adjutant. Seejärel alates veebruarist 1919 Soomusrongide divisjoni staabi adjutant. Ja märtsist 1919 kuni Vabadussõja lõpuni Soomusrongide divisjoni tagavarapataljoni 1. roodu ülem. Osales lahingutegevuses Punaarmee vastu Viru rindel, Lõuna-Eestis ja Pihkva rindel.

Eesti Vabariigis
----------------

Oli 1928. aasta maist kuni 1940. aasta juunini Kaitseliidu Sakalamaa maleva pealik. 

21. septembril 1933 valiti ta Allveelaevastiku Sihtkapitali Viljandi toimkonna esimeheks.

Teises maailmasõjas
-------------------

Oli Teises maailmasõjas 1944. aasta veebruarist kuni Eesti vallutamiseni 5. piirikaitserügemendi ülem, kellena osales koos oma rügemendiga Peipsi ranna ja Emajõe põhjakalda kaitsmises.

26. oktoobril 1944 õnnestus tal viimase vabasse maailma jõudnud mootorpaadiga Juminda rannast Soome sõita ja sealt edasi Rootsi pääseda.

Tunnustus
---------

* Vabadusristi II liigi 3. järk, 1925
* Kaitseliidu Valgeristi III klass, 1929
* Kotkaristi V klassi teenetemärk, 1931
* Kotkaristi III klassi teenetemärk, 1935
* Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk, 1940

Viited
------

1. ↑  Siseriigist. Vaba Maa, 24. september 1933, nr. 224, lk. 6.

Kirjandus
---------

* Mati Õun, Jaak Pihlak, "Eesti ohvitserid ja sõjandustegelased", 2. kogumik, Tallinn: Sentinel, 2002, lk 89–90.
* Jaak Pihlak, "Viljandi linn ja Vabaduse Risti vennad" Viljandi Muuseum, 2010, lk 137-139.
* "Ma pääsesin siiski: kolonelleitnant Johannes Raudmäe mälestusi." Koostaja Heino Tõnismägi. Tallinn: Hea Lugu, 2013.

Välislingid
-----------

* Ohvitseride andmekogu
Janar Holm 2021. aasta Arvamusfestivalil
"Riigikontrolli seaduse" § 20 järgi astub riigikontrolör ametisse ametivande andmise Riigikogu ees. Janar Holm andis ametivande Riigikogu saalis 9. aprillil 2018
**Janar Holm** (sündinud 17. augustil 1976 Kuressaares) on Eesti ametnik, riigikontrolör (alates 2018).

Haridus
-------

Ta õppis aastatel 1991–1994 Saaremaa Ühisgümnaasiumis. Aastatel 1994–1998 õppis Tartu Ülikooli õigusinstituudi bakalaureuseõppes, mille lõpetas *cum laude*, ja aastatel 2000–2005 magistriõppes.

Töökäik
-------

Ta oli aastatel 1997–1999 Eesti Kaupmeeste Liidu tegevdirektor, 1999–2000 Haridusministeeriumi nõunik, 2001–2004 Haridus- ja Teadusministeeriumi õigusosakonna juhataja, 2004–2006 Riikliku Eksami- ja Kvalifikatsioonikeskuse direktor, 2006–2007 Haridus- ja Teadusministeeriumi üld- ja kutsehariduse asekantsler, 2007–2008 Haridus- ja Teadusministeeriumi haldusala asekantsler, 2008–2017 Haridus- ja Teadusministeeriumi kantsler ning alates märtsist 2017 Sotsiaalministeeriumi tööala asekantsler.

### Riigikontrolöriks saamine

27. jaanuaril 2018 esitas president Kersti Kaljulaid Riigikogule tema kandidatuuri riigikontrolöri ametikohale. Riigikogu nimetas Janar Holmi salajasel hääletusel riigikontrolöriks 7. märtsil 2018. Tema poolt oli 64 Riigikogu liiget ja vastu 10. Ta loeti ametisse astunuks ametivande andmisega Riigikogu ees 9. aprillil 2018. 

Riigikogu otsustas 7. veebruaril 2023 nimetada Janar Holmi uueks viieaastaseks perioodiks riigikontrolöriks ning uue ametivande andis ta Riigikogu ees 11. aprillil 2023.

Tunnustus
---------

* 2024 Riigivapi III klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Riigikogu koduleht (riigikogu.ee). XIII Riigikogu stenogramm, VII istungjärk, 7. märts 2018, päevakorrapunkt "Riigikogu otsuse "Janar Holmi riigikontrolöri ametisse nimetamine" eelnõu (582 OE) esimene lugemine".

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Alar Karis** | **Eesti Vabariigi riigikontrolör**2018– | Järgnev**pole ametisse nimetatud** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Janar Holm** |
**Hesseni Rahvariik** (saksa keeles *Volksstaat Hessen*) oli Saksamaa Hesseni liidumaa nimi aastatel 1918 kuni 1945.

Pärast esimese maailmasõja lõppu sai Hesseni suurhertsogkonnast (sks Großherzogtum Hessen) vabariik ja ta muutis oma nime "rahvariigiks" (mis tähendab ilma monarhiata ja mitte sotsialistlik). Selle pealinn oli Darmstadt. Riik koosnes Ülem-Hesseni (saksa keeles Oberhessen, pealinn Gießen), Starkenburgi (pealinn Darmstadt) ja Reini Hesseni (saksa keeles Rheinhessen, pealinn Mainz) provintsidest.

Riigi pindala oli 7692 km²; selles elas 1 347 279 inimest. Umbes 2/3 olid protestandid ja 1/3 katoliiklased.

Vastavalt Versailles' rahule oli ligikaudu 40% riigi territooriumist kuni 30. juunini 1930 Prantsuse armee poolt okupeeritud.

Pärast teise maailmasõja lõppu moodustasid Oberhessen ja Starkenburg osa Ameerika okupatsioonitsoonist, samas kui Reini Hessen Reini vasakkaldal jäi Prantsuse okupatsioonitsooni. 19. septembril 1945 moodustasid Ameerika haldurid Kurhesseni ja Nassau provintsidest ning Frankfurdist uue liidumaa Suur-Hessen (saksa keeles Groß-Hessen). Suur-Hessen nimetati Hesseniks ümber 1. detsembril 1946 ja see sai hiljem üheks Lääne-Saksamaa liidumaaks. 

Reini kallaste äärsed alad said seejärel Rheinland-Pfalzi liidumaa osaks.

Rahvariigi provintsid aastal 1930: Oberhessen, Starkenburg ja Reini Hessen (Rheinhessen)
Alexandre Grenier 2018. aasta AHL-i tähtede mängul
**Alexandre Grenier** (sündinud 5. septembril 1991 Lavalis Québecis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib ründajana Saksamaa kõrgliigaklubis Kölner Haie.

Ta alustas jäähoki mängimist Québeci provintsi noorteliigades. 2011. aastal valis Vancouver Canucks ta NHL-i *draft* '​is 90. valikuna.

Hooaja 2012–13 esimeses pooles mängis ta Austria kõrgliigaklubis Salzburgi EC Red Bull. Seejärel naasis ta Põhja-Ameerikasse, mängides hooaja teises pooles American Hockey League'i klubis Chicago Wolves ja ECHL-i klubis Kalamazoo Wings. Alates järgmisest hooajast mängis ta AHL-is Utica Cometsi ridades. Hooajal 2014–15 jõudis ta Cometsiga Calder Cupi finaali, kus kaotati Manchester Monarchsile mängudega 1:4.

NHL-is debüteeris Grenier Canucksi meeskonnas 18. novembril 2015 mängus Winnipeg Jetsi vastu. Hooaegadel 2015–16 ja 2016–17 sai ta NHL-is väljakule kokku üheksas mängus, kuid ei saanud neis kirja ühtegi resultatiivsuspunkti. Samal ajal jätkas ta mängimist Cometsis. Hooajal 2017–18 mängis ta AHL-i klubis Springfield Thunderbirdsis ja järgmisel hooajal Laval Rocketis. Aastatel 2017 ja 2018 valiti Grenier AHL-i tähtede mängule.

2019. aasta oktoobris liitus ta Saksamaa kõrgliigaklubiga Iserlohn Roosters. Hooaja 2019–20 teises pooles mängis ta laenul Šveitsi kõrgliigaklubis Lausanne HC, kuid naasis seejärel Roostersi. 2021. aasta aprillis sõlmis ta üheaastase lepingu Šveitsi kõrgliigaklubiga SCL Tigers.

2022. aasta oktoobris naasis ta Saksamaa kõrgliigasse, kui asus mängima Berliini Eisbärenis. 2023. aasta juulis siirdus ta sama liiga klubisse Kölner Haie.

Välislingid
-----------

* Alexandre Grenier NHL.com lehel
* Alexandre Grenier hockeydb.com lehel
Geert Wilders (2010)
**Geert Wilders** (hollandi hääldus: [ˈɣeːrt ˈʋɪldərs]; sündinud 6. septembril 1963 Venlos) on Hollandi poliitik, Vabaduspartei (*Partij voor de Vrijheid*; PPV) liider.

Wilders on katoliiklane ja tema poliitilised seisukohad lähtuvad tema sõnul judeokristlikest väärtustest.

Parlamenti valiti Wilders esmakordselt 1998. aastal, mil ta esindas paremliberaalset Rahvaparteid Vabaduse ja Demokraatia Eest. 2004. aasta lõi ta viimasest lahku, et asutada oma partei.

2010. aasta juunis toimunud parlamendivalimistel sai Wildersi juhitud partei 24 kohta 150-st. Teised parlamenti pääsenud jõud Hollandi islamiseerumise vastu võitlemise loosungi all populaarsust võitnud PPV-d valitsusse kaasata ei soovinud. Siiski jõuti paremtsentristliku vähemusvalitsuse moodustamiseni alles pärast kokkuleppe saavutamist formaalsest koalitsioonist välja jäänud Wildersiga.

PPV populaarsusele aitas kaasa 2009. aastal Wildersi vastu alustatud kohtuasi. Süüdistuse kohaselt on Wildersi väljaütlemised islami aadressil viha ja diskrimineerimise õhutamine. 

2023. aasta novembris toimunud üldvalimistel sai parempopulistlikuks peetav Wildersi juhitud Vabaduspartei (PVV) 23,5 protsenti antud häältest ja 37 kohta Hollandi parlamendi 150-kohalises alamkojas. 
Erakond enam kui kahekordistas oma tulemust, sest veel eelmistel, 2021. aastal peetud üldvalimistel sai PVV ainult 17 parlamendikohta. Peaministrikandidaat Wilders pidas enam kui 100 päeva läbirääkimisi uue valitsuse moodustamiseks, kuid need nurjusid.
Jhon Durán (2024)
**Jhon Jader Durán Palacio** (sündinud 13. detsembril 2003 Medellínis) on Colombia jalgpallur, kes mängib ründajana Inglismaa Premier League'i klubis Aston Villa ja Colombia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Colombia klubis Envigado, millega liitus 2015. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris Colombia kõrgliigas 2019. aasta veebruaris. Colombia kõrgliigas lõi ta esimese värava 3. septembril 2019 mängus Águilas Doradase vastu. 15 aasta ja 8 kuu vanuselt sai Durán teiseks kõige nooremaks väravalööjaks Colombia kõrgliigas. Suurema läbimurde tegi Durán 2021. aastal, kui lõi Colombia kõrgliigas seitse värvat.

2022. aasta jaanuaris liitus ta Major League Socceri (MLS) klubiga Chicago Fire. MLS-is lõi ta esimese värava 14. mail 2022 mängus FC Cincinnati vastu. 2022. aasta lõi ta MLS-is 27 mänguga kokku kaheksa väravat.

2023. aasta jaanuaris sõlmis Durán lepingu Aston Villaga. Inglismaa kõrgliigas debüteeris ta 4. veebruaril 2023 mängus Leicester City vastu ja lõi esimese värava sama aasta 20. augustil mängus Evertoni vastu.

Colombia jalgpallikoondises tegi Duran debüüdi 24. septembril 2022 mängus Guatemala vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 28. märtsil 2023 mängus Jaapani vastu.

Viited
------

1. ↑  Stejskal, Sam. "How the Chicago Fire landed Jhon Jader Duran". *The Athletic* (inglise). Vaadatud 28. märtsil 2023.
2. ↑  "Chicago Fire FC Acquires 17-Year-Old Colombian Forward Jhon Jáder Durán | Chicago Fire FC". *chicagofirefc*.
3. ↑  "Villa sign Chicago striker Duran in £18m deal". *BBC Sport* (Briti inglise). 23. jaanuar 2023. Vaadatud 24. jaanuaril 2023.

Välislingid
-----------

* Profiil Aston Villa FC kodulehel

Mall:Aston Villa mängijad
**Prooton** on subatomaarne osake, mis koosneb kvarkidest ja gluuonist, mis moodustavad liitosakese, hadroni. Prooton on positiivse elektrilaenguga (1e ehk 1,602 × 10−19 C) barüon (barüonlaenguga 1). Prooton on fermion (kõigi fermionide spinn on 1/2).

Prootonid ja neutronid (ühise nimetajaga nukleonid) moodustavad koos aatomituuma. Prootonite arv aatomituumas määrab ära keemilise elemendi. Sama prootonite arvuga, kuid erineva neutronite arvuga aatomid on üksteise isotoobid. 

Kergeima keemilise elemendi – vesiniku – tuum on üksik prooton (selles tuumas ei ole neutroneid). Neutron või neutronid on aga vesiniku isotoopide tuumades. Deuteeriumi tuumas 1 neutron ja triitiumi tuumas 2 neutronit. Keemias mõistetakse prootonit kui vesiniku positiivset iooni, mida tähistatakse H+.

Üldised omadused
----------------

Prootoni seisumass on 938,272309(28) MeV/c2 ehk 1,0073 amü ehk 1,6726 × 10−27 kilogrammi ning läbimõõt umbes 1,5×10−15m (ehk 1,5 fm). 
Prooton on liitosake, mis koosneb kahest u-kvargist ja ühest d-kvargist, mis igaüks kannavad erinevat värvilaengut. Kvarke hoiab prootonis koos erinevate värvilaengutega osakeste vahel toimiv tugev vastasmõju. Prootoni enda summaarne värvilaeng on 0 (neutraalne).

Prootoni eluiga
---------------

Prooton on stabiilne elementaarosake elueaga üle 1,9 × 1029 aastat. Selle põhjuseks on barüonlaengu jäävuse seadus. Prooton (barüonlaenguga 1) on kõige kergem barüon.

Prooton saab muutuda neutroniks elektronhaarde teel, mille puhul raskemaks osakeseks muutumiseks vajalik lisaenergia saadakse elektronilt.

{\displaystyle {\hbox{p}}+{\hbox{e}}^{-}\to {\hbox{n}}+{\nu }\_{\mathrm {e} }}
Tuuma sees võib prooton muutuda neutroniks ka beetalagunemise teel, mis toimub tänu nõrgale vastastikmõjule. Selline protsess saab toimuda ainult seetõttu, et prooton saab muutumiseks vajaliku lisaenergia tänu tuuma seoseenergia vähenemisele.

{\displaystyle {\hbox{p}}\to {\hbox{n}}+{\hbox{e}}^{+}+{\nu }\_{\mathrm {e} }}
Beetalagunemine toimub ebastabiilsetes aatomituumades. Kui tuumas on neutroneid vähem kui stabiilses tuumas, siis muutub prooton neutroniks. Kui tuumas on neutroneid rohkem kui stabiilses tuumas, siis muutub neutron prootoniks.

{\displaystyle {\hbox{n}}\to {\hbox{p}}+{\hbox{e}}^{-}+{\overline {\nu }}\_{\mathrm {e} }}
Linnutee keskosa ja meteoor
Infrapunafoto Linnuteest. Keskosa asub fotol üleval vasakul
**Linnutee keskosa** on Linnutee pöörlemise keskpunkt. 

See asub Maast umbes 26 490 ± 100 valgusaasta kaugusel ning asub Amburi tähtkujus, kus Linnutee paistab kõige heledam. Seal asub ka Sagittarius A\*, mis on ülimassiivne must auk.

Linnutee keskosas asub 3,26 valgusaastal umbes 10 miljonit tähte, mille hulgas domineerivad punased hiiud, ülihiiud ja Wolfi-Rayet' tähed ning üks ülimassiivne must auk, mille mass on 4,1 ± 0,034 miljonit Päikese massi.

Kuna Maa ja Linnutee keskosa vahel on tähtedevaheline pilv, ei ole seda võimalik uurida nähtava valguse, ultraviolettkiirguse ega madalama energiaga röntgenikiirte abil. Linnutee keskosa on seetõttu uuritud gammakiirguse, kõrge energiaga röntgenikiirguse, infrapuna ja raadiolainete abil.

Viited
------

1. ↑  "The Galactic Center". *Cool Cosmos*. Vaadatud 29. juuni 2019.
2. 1 2  "Centre Of The Milky Way". *Swinburne University*. Vaadatud 29. juuni 2019.
3. ↑  "This Is The Clearest View of The Centre of The Milky Way to Date, And It Is Breathtaking". *Science Alert*. Vaadatud 29. juuni 2019.
**Jaroslav Drobný** (tšehhi hääldus: [ˈjaroslav ˈdrobniː]; 12. oktoober 1921 Praha – 13. september 2001 London) oli Tšehhoslovakkia päritolu tennisist ja hokimängija. Drobný oli erakordselt andekas sportlane, mängis talvel jäähokit ja suvel tennist. Mõlemal spordialal tõusis ta maailma tippu. 

Ta osales hokimängijana aastatel 1936–1949 Praha klubis I. ČLTK. Ta mängis ka Tšehhoslovakkia rahvuskoondises, osales 1939. aasta maailmameistrivõistlustel. Prahas peetud 1947. aasta maailmameistrivõistlustel aitas ta meeskonnal võita esimese jäähoki MM-i kuldmedali. Ta osales ka 1948. aasta taliolümpiamängudel, kus Tšehhoslovakkia võitis hõbeda.

Drobný alustas tennisekarjääri Wimbledoni turniiril 1938. aastal, kus tema laeks jäi esimene ring. 1946. aastal jõudis ta Prantsusmaa lahtiste finaali, kus kaotas Marcel Bernardile. 1949. aastal lõpetas Drobný jäähokiga tegelemise ja keskendus tennisele. Samal aastal kolis Drobný Egiptusse ja võttis Egiptuse kodakondsuse ning pääses 1949. aasta Wimbledoni finaali. 

Aastatel 1951 ja 1952 võitis ta Prantsusmaa lahtised meistrivõistlused, alistades 1951. aasta finaalis Eric Sturgessi ja 1952. aasta finaalis Frank Sedgmani. 

Drobný oli Wimbledoni turniiri finaalis nii 1949. kui ka 1952. aastal kaotanud, enne kui ta lõpuks 1954. aastal finaalis Ken Rosewalli võites tuli Suurbritannia meistriks. 1954. aastal sai temast esimene ja praeguseks ainus Aafrika riigi kodakondsusega mängija, kes on võitnud Wimbledoni turniiri (välja arvatud topeltkodakondsusega Roger Federer, kellel on Lõuna-Aafrika kodakondsus, kuid kes esindab spordis ametlikult ainult Šveitsi). 

Drobný nimetati tennise kuulsuste halli 1983. aastal.

Välislingid
-----------

* Jaroslav Drobný Rahvusvahelise tennise kuulsuste halli veebilehel
* Jaroslav Drobný Rahvusvaheline Tenniseföderatsiooni veebilehel
* Jaroslav Drobný Association of Tennis Professionals veebilehel
* Jaroslav Drobný Davis Cup veebilehel
* Jaroslav Drobný Biograafilise teabe ja karjääristatistika veebilehel Eliteprospects.com (Jäähoki)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jaroslav Drobný** |
**Aksel Mark** (20. juuni 1913 Otsa talu, Karaski, Kõlleste vald, Võrumaa − 17. juuni 2014 Uppsala) oli Eesti poliitik, Eesti Demokraatliku Uniooni esimees, ajakirjanik ja agronoom. Aksel Mark oli Eesti siseminister eksiilis aastail 1962–1992.

Ta lõpetas 1931. aastal Võrumaa Rahvahariduse Seltsi ühisgümnaasiumi ja 1937. aastal Tartu Ülikooli (õppis põllumajandusteaduskonnas, diplomitöö "Otsa nr. 9 talu Kõllestes organiseerimise kava"). Ta oli EYS Veljesto vilistlane.

Pärast ülikooli lõpetamist töötas Virumaal põllumajanduskonsulendina ja tegi kaastööd ajalehele Virumaa Teataja. Ta oli Kunda tuletõrjedivisjoni pealik.

Aksel Mark valiti 1966. 1968. ja 1970. aastal Eesti Komitee Asemike Kogusse.

Rootsis töötas Aksel Mark Kuningliku Põllumajandusakadeemia välikatsete osakonnas Stockholmis ja pärast asutuse üleviimist 1950. aastast kuni pensionini Uppsalas.

Rootsis tegi ta kaastööd ajalehele Teataja, tihti Hööveldaja varjunime all, ning oli ajalehe toimetaja ja peatoimetaja. Aastail 1993–2002 oli Aksel Mark viimane vastutav väljaandja kuni ajalehe ilmumise lõpuni. 

Aksel Mark oli Eesti Välisvõitluse Fondi esimees ja osales paljude väliseesti organisatsioonide juhtimises.

Aksel Marga põrm sängitati 20. septembril 2014 Kanepi-Mäe kalmistule.

Teoseid
-------

* Landkänning. Stockholm 2008. (Kirjavahetus abikaasa Anuga aastail 1944–1945, rootsi keelde tõlkinud Mai Beijer) ISBN/ISSN 9789185893836
* Allt började på Otsa: minnen från min barndom och skolåren. Stockholm 2011. (Lapsepõlve- ja koolieamälestused tõlkinud rootsi keelde Mai Beijer)

Tunnustus
---------

* Eesti Komitee auhind
* Eesti Rahvusfondi kuldmärk
* Riigivapi IV klassi teenetemärk, 1999

Isiklikku
---------

Aksel Margal oli kolm venda: Adolf (1905–1947; suri Siberi vangilaagris), Albert (1907–1945; tapeti metsavennana) ja Heinrich Mark (poliitik; 1911–2004). Tema tütred on Tiina Mark-Berglund, Mai Mark Beijer (1941–2024) ja Mari Mark-Hershey.

Viited
------

1. ↑  AK
2. ↑  Aksel Mark 100. Eesti Päevaleht, 5. juuni 2013
3. ↑  Enno Penno, Rein Tarmet. Aksel Mark 1913–2014. Eesti Päevaleht, 20. august 2014
4. ↑  Milvi Hirvlaane, Tõotan ustavaks jääda. eestielu.ca

Välislingid
-----------

* Tartu Ülikooli üliõpilased
* Meie isa Aksel Mark 100. Kagueestlane pidas aastakümneid ministriametit
* Sajandi mees – võrumaalane Aksel Mark, Võrumaa Teataja, 20. juuni 2013
* 
* Lahkus eksiilvalitsuse poliitik ja ajakirjanik Aksel Mark Virumaa Teataja. 20. juuni 2014