recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
|  |
| Pronks | 1994 | naiste 4×7,5 km teatesõit |

**Delphyne Burlet** (neiupõlvenimi **Heymann**; 24. novembril 1966 Chamonix's) on prantsuse laskesuusataja, olümpiapronksmedalist.

Olümpiamängud
-------------

1992. aasta taliolümpiamängudel Albertville'is oli ta 7,5 km sõidus 9. ja 15 km sõidus 6.

1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris oli ta 7,5 km sõidus 30. teatesõidus 3. ja 15 km sõidus 11.

1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos oli ta 7,5 km sõidus 54. ja 15 km sõidus 20.

Maailmameistrivõistlused
------------------------

1993 Bulgaarias Borovečis oli ta naiskondlikult 1. 7,5 km sõidus 5. teatesõidus 2. ja 15 km sõidus 5.

1997 Slovakkias Osrblies oli ta 15 km sõidus 9.

1999 Soomes Kontiolahtis oli ta 7,5 km sõidus 5. teatesõidus 3. ja jälitussõidus 23.

2000 Norras Holmenkollenis oli ta 7,5 km sõidus 51. teatesõidus 4. jälitussõidus 41. ja 15 km sõidus 24.

2001 Sloveenias Pokljukas oli ta 7,5 km sõidus 9. jälitussõidus 6. ühisstardis 9. ja 15 km sõidus 36.

Maailma karikasari
------------------

Maailma karikasarja etappidel on ta 17. märtsi 2002 seisuga olnud 76 korda 25 parema seas. Ta on olnud 3 korda teine (neist 2 individuaalselt) ja 7 korda kolmas (neist 2 individuaalselt).

Tabavus on lamades 87% ja püsti 83%.

Isiklikku
---------

Kasv 163 cm, kaal 56 kg (2002). Elab Hotonnes'is ja töötab tolliametnikuna. Abielus, lapsi pole. Hobideks nimetab kino, kirjandust ja kirjutamist. Räägib saksa ja inglise keelt. Treenib laskesuusatamist alates 1991. aastast.

Vaata ka
--------

* Laskesuusatamine 1992. aasta taliolümpiamängudel
* Laskesuusatamine 1994. aasta taliolümpiamängudel
* Laskesuusatamine 1998. aasta taliolümpiamängudel
**Bilansiväline kirje** on majandusüksuse (ka kreediasutused) igapäevases jooksvas raamatupidamises kasutatava bilansivälise konto nimetus koos saldoga, mis on kirjendatud bilanssi väljaspool selle kokkuvõttesummat.

Bilansiväliste kirjetena võetakse bilanssi kasutama arvelduskrediidi summad, väljaandmata lepingulised laenusummad, tagasiostukohustused, lootusetud võlad, halvad laenud jm potentsiaalsed kohustused või tekkimisel olevad varad.

Bilansiväliste kirjete liigitus vastavalt Krediidiasutuste seadusele:

1. Garantiid ja muud sarnased tühistamatud kohustused ja nõuded

 *Pikemalt artiklis Garantiid ja muud sarnased tühistamatud kohustused ja nõuded*
Nimetatud kohustuste ja nõuetena kirjendatakse: 

* Finantsgarantiid,
* Käskvekslite kinnitamised,
* Teatud majandus- ja kutsetegevusega seotud võimalikud kohustused,
* Regressiõigusega tehingud,
* Dokumentaalmaksed,
* Muud garantiid ja garantiiga sarnased tehingud.

2. Muud tühistamatud kohustused ja nõuded

 *Pikemalt artiklis Muud tühistamatud kohustused ja nõuded*
Nimetatud kohustuste ja nõuetena kirjendatakse: 

* Valmisolekulaenud,
* Krediitkaartide krediidilimiidid,
* Väärtpaberite emissioonide korraldamine,
* Vara ostmine tulevikus,
* Tuleviku hoiustamistehingud,
* Osaliselt makstud väärtpaberid,
* Muud tühistamatud.

3. Tühistatavad kohustused ja nõuded

 *Pikemalt artiklis Tühistatavad kohustused ja nõuded*
Nimetatud kohustuste ja nõuetena kirjendatakse: 

* Krediidiliinid,
* Arvelduskrediidid,
* Muud tühistatavad.

Vaata ka
--------

* Bilanss
* Kontoplaan
* Raamatupidamise sise-eeskiri
* Raamatupidamisaruanded

Viited
------

1. ↑  U. Mereste, 2003. Majandusleksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Köide I (A-M).

Välislingid
-----------

* Krediidiasutuse bilansivälise aruandluse kehtestamine
* Krediidiasutuste bilansiväliste tehingute aruanded
* Raamatupidamise seadus
**Ivan Vassiljevitš Rabtšinski** (vene keeles Иван Васильевич Рабчинский; 24. jaanuar 1879 Kazatino, Vinnõtsja oblast – 30. jaanuar 1950 Moskva) oli revolutsionäär ja Nõukogude riigitegelane. 

Tegeles poliitilise tegevusega Ukrainas ja Peterburis alates 1895. aastast. 1905. aasta revolutsiooni ajal oli Peterburi nõukogu liige.

Lõpetas 1915. aastal Peterburi polütehnilise instituudi.

Tegevus Eestis
--------------

Veebruarirevolutsiooni ajal 1917. aastal oli VSDTP Tallinna komitee juht.

Oktoobrirevolutsiooni ajal asutati 4. novembril 1917 ülestõusu juhtimiseks Eestimaa Sõja-Revolutsioonikomitee, mille esimees oli Rabtšinski ja aseesimees Viktor Kingissepp.

Tegevus NSV Liidus
------------------

Aastail 1917–1918 oli ta Posti ja Telegraafi Rahvakomissariaadi rahvakomissari asetäitja, Rahvuste Rahvakomissariaadis eesti asjade rahvakomissar; Ülevenemaalise Kesktäitevkomitee liige. 

1918. aasta juunist töötas I. Rabtšinski Ülevenemaalise Kõrgema Rahvamajandusnõukogu Mäeosakonna kolleegiumi liikmena ja 1919. aasta jaanuarist Kõrgema Rahvamajandusnõukogu Mäeosakonna esimehe asetäitjana.

1919. aasta veebruarist oli ta Eesti Töörahva Kommuuni esindaja Vene SFNV Rahvakomissaride Nõukogu juures.

Aastatel 1920–1931 oli ta NSV Liidus Gostehizdati direktor ja vastutav toimetaja.

Kirjandus
---------

* D. Rudnev. "Ivan Rabtšinski". Tallinn 1960
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on muusikastiilist. Muude tähenduste kohta vaata Biidermeier.* |

---

**Biidermeier** on muusikastiil, mida viljeldi 1815. aastal toimunud Viini kongressi ja 1848. revolutsiooni vahelisel restauratsiooniajal põhiliselt saksa keeleruumis. Biidermeieri heliloojate valdavaks hoiakuks oli austus klassitsismi traditsioonide vastu ning põhiliseks eesmärgiks publiku muusikaline harimine. 

Biidermeieri muusikaesteetika esindas kodanlikku muusikamaitset. Oluline oli pidada kinni õigetest muusikažanritest ja -vormidest ning valida igale muusikažanrile õiged muusika väljendusvahendid. Muusikal pidi olema sobiv "toon". Biidermeieri heliloojad pidasid suurimaks eeskujuks Wolfgang Amadeus Mozarti muusikat, mis nende jaoks esindas "ajastu-ülest stiili-ideaali".

Biidermeieri heliloojad pidasid muusikat luues tihti silmas uusi kodandlikke seltskondlikke institutsioonie: muusikafestivale, lauluseltse, oratooriumiühinguid, kodumusitseerimist ning asjaarmastajate muusikalist tegevust.

Biidermeier esines 19. sajandi esimesel poolel ka saksa kunstis ja kirjanduses.

Olulisemad biidermeieri heliloojad
----------------------------------

Louis Spohr (1784–1859) oli saksa helilooja, viiuldaja ja dirigent, kes on loonud 10 sümfooniat, 10 ooperit, 18 viiulikontserti, 4 klarnetikontserti, 4 oratooriumi, kammermuusikat ja laule. Spohr on viiulimängijatele tänaseni kasutusel oleva lõuatoe ning orkestriteoste partituuri märgitava proovitegemist hõlbustava orientiiride süsteemi kasutuselevõtja.

Carl Loewe (1796–1869) oli saksa helilooja, laulja, dirigent, kelle loomingusse kuulub üle 400 ballaadi ja laulu, millest paljud olid omal ajal väga populaarsed. Ta on kirjutanud ka 2 sümfooniat, 2 klaverikontserti, 5 ooperit, 17 oratooriumi ja kammermuusikat. 1827. aastal juhatas ta 18-aastase Felix Mendelssohni „Suveöö unenäo" avamängu esiettekannet.

Conradin Kreutzer (1780–1849 Riia) oli saksa helilooja ja dirigent, kelle loomingusse kuulub 3 klaverikontserti, kammermuusikat ja oopereid. Ta tegutses põhiliselt Viini, hiljem ka Kölni muusikateatrite juures.

Albert Lorzing (1801–1851) oli saksa helilooja, näitleja ja laulja, kelle loomingust leiab põhiliselt koomilisi mänguoopereid (sks. k. *Spieloper*). Saksa mänguooper arenes välja laulumängust (sks. k. *Singspiel*) ja sisaldas lauldud muusika kõrval ka kõneteksti. Saksa mänguooper sarnaneb prantsuse koomilisele ooperile (pr. k. *opéra comique*). 

Otto Nicolai (1810 Königsberg – 1849) oli saksa helilooja ja dirigent, kes on kirjutanud 5 ooperit ning teoseid nii orkestrile, koorile, ansamblitele kui ka solistidele. Otto Nicolai on üks Viini Filharmoonikute asutajatest.
**Eesti-Soome 1998. aasta maavõistlus poksis** toimus 21. novembril Lahtis. Võisteldi 12 kehakaalus, poksiti 4x2-minutilist raundi. Soome võitis 7:5.

  

Helveskaal (kuni 48 kg): Antti Pelli (Soome) – Maksim Botšin (Eesti) RSC 1

Kärbeskaal (kuni 51 kg): Sergei Tassimov (Eesti) – At-Hit Thiangtrong (Soome) 2 – 1

Kukk-kaal (kuni 54 kg): Joni Turunen (Soome) – Vjatšeslav Ossipenko (Eesti) 3 – 0

Sulgkaal (kuni 57 kg): Jevgeni Golovatš (Eesti) – Teemu Lindqvist (Soome) 3 – 0

Kergekaal (kuni 60 kg): Jouni Hartman (Soome) – Sergei Bahhir (Eesti) 2 – 1

I kergekeskkaal (kuni 63,5 kg): Sami Rantala (Soome) – Herki Polli (Eesti) 3 – 0

II kergekeskkaal (kuni 67 kg): Amin Asikainen (Soome) – Roland Karindosk (Eesti) AB 3

I keskkaal (kuni 71 kg): Jani Rauhala (Soome) – Aleksandr Kuzmin (Eesti) RSC 2

II keskkaal (kuni 75 kg): Petri Männikkö (Soome) – Daniel Sternfeld (Eesti) 2 – 1

Poolraskekaal (kuni 81 kg): Deniss Roštšin (Eesti) – Ari Korhonen (Soome) 3 – 0

Raskekaal (kuni 91 kg): Valeri Semiškur (Eesti) – Kai Brännkärr (Soome) AB 3

Üliraskekaal (üle 91 kg): Igor Šibalov (Eesti) – Soomel puudus selles kaalus esindaja ja Soomele arvestati loobumiskaotus
**Draßburg** on vald (*Gemeinde*) Austrias Burgenlandi liidumaal Mattersburgi ringkonnas. Vallas elab arvukalt Burgenlandi horvaate.

Ajalugu
-------

1933. aastal leiti Draßburgist *Venus von Draßburg*, 9,5 cm suurune neoliitikumi kild, mis määrati stilistiliselt lineaarkeraamika kultuuri alla. Seega viitab see asundustegevusele Kristuse 5. aastatuhandel. Rauaajal oli piirkond osa keltide Noricumi kuningriigist ja kuulus Schwarzenbacher Burgbergi keldi mäetipul asuvat Burgi asulat ümbritsevasse piirkonda. Hiljem roomlaste ajal oli tänane Draßburg Pannoonia provintsis.

Draßburgi kihelkonnakirik
Draßburgist läänes kuni 370 m üle merepinna kõrguva Taboraci terrassil avastati 1904. aastal koos neoliitikumi, rooma ja keskaegsete leidudega La Tène perioodi leiud. Tähtsaim ese oli pseudofiligraansete kaunistustega La Tène käevõru. Aastatel 1933–1934 avastati Burgenlandi Riikliku Muuseumi väljakaevamistel veel selle perioodi esemeid. Kõik leitud esemed olid maetud neoliitikumi pinnasekihti. 1955. aastal leiti veel esemeid hilise La Tène perioodist. Taboraci asustusjäljed pärinevad ajavahemikust 1. sajandi teisest poolest eKr kuni 1. sajandi esimese pooleni pKr.

Taboraci alal asus varakeskajal ringmüüriga kindlustus, mis hävis 11. sajandil. Nimi "Taborac" viitab hussiitidele, kes panid oma sõjalaagritele 15. sajandil nimeks "Tabor". Värskemad allikad näitavad, et Draßburgis viibisid hussiitidest palgasõdurid. Nii et nimi Taborac on õige. Hussiidid lähevad tagasi Tšehhi reformaatori Jan Husi juurde. Ta põletati ketserina 1415. aastal. Ta eitas paavsti ilmeksimatust, "kritiseeris kiriku rikkust ja tunnistas piibli kehtivaks ainult usuküsimustes". Surmaotsus vallandas protestid ja vabadusliikumise Böömimaal ja kaugemalgi, mis levis ka Burgenlandi-Lääne-Ungari piirkonda. Hussiidid olid sotsiaalselt revolutsioonilised, osalesid arvukates vaenustes ja rüüstamistes ning üks hussiitide palgasõdurite rühmitus palgasõdurite juhi Georg (Jörg) von Lichtenbergi und Vöttau juhtimisel kasutas Draßburgi kindlustusi kindlustatud laagri Taborina. "1465. aasta paiku jätsid hussiidid tõenäoliselt Draßburgi tabori maha ja evakueerisid". Draßburg oli 15. sajandil osaliselt mahajäetud; 16. sajandil külasse elama asunud horvaadid kasutasid Tabori kohta deminutiivi "Taborac", mille võtsid omaks ülejäänud saksa elanikkond ja mis on säilinud tänapäevani.

Viited
------

1. ↑  Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Mattersburgi ringkonna vallad

* Antau
* Bad Sauerbrunn
* Baumgarten
* Draßburg
* Forchtenstein
* Hirm
* Krensdorf
* Loipersbach im Burgenland
* Marz
* Mattersburg
* Neudörfl
* Pöttelsdorf
* Pöttsching
* Rohrbach bei Mattersburg
* Schattendorf
* Sieggraben
* Sigleß
* Zemendorf-Stöttera
* Wiesen
Aleksandr Jerohhin 2018. aasta MM-il
**Aleksandr Jurjevitš Jerohhin** (vene keeles Александр Юрьевич Ерохин; sündinud 13. oktoobril 1989 Barnaulis) on Venemaa jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Venemaa kõrgliiga klubis Peterburi Zenit ja Venemaa jalgpallikoondises.

Ta alustas jalgpalli mängimist kodulinna klubis Barnauli Dinamo. Aastatel 2004–2007 kuulus ta Moskva Lokomotivi noorteakadeemiasse.

Aastatel 2007–2010 mängis ta Moldova kõrgliiga klubis Tiraspoli Sheriff, kellega tuli kolm korda Moldova meistriks.

Alates 2011. aastast on ta mänginud Venemaa klubides. Aastatel 2011–2013 mängis ta Venemaa kõrgliigas FK Krasnodari, 2013–2016 Jekaterinburgi Urali ja 2016–2017 FK Rostovi meeskonnas ning alates hooajast 2017–18 on ta mänginud Zenitis. Hooaegadel 2018–19, 2019–20 ja 2020–21 on ta Zenitiga tulnud Venemaa meistriks.

Venemaa jalgpallikoondises debüteeris Jerohhin 31. augustil 2016 sõprusmängus Türgi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. septembril 2018 sõprusmängus Tšehhi vastu. Ta on kuulunud Venemaa koondisse 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Tiraspoli Sheriff
* Moldova kõrgliiga: 2008, 2009, 2010
* Moldova karikas: 2008, 2009

Peterburi Zenit
* Premjer Liga: 2018–19, 2019–20, 2020–21
* Venemaa karikas: 2019–20
* Venemaa superkarikas: 2020, 2021

| * v
* r
Venemaa koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Akinfejev (c)
* 2 Fernandes
* 3 Kutepov
* 4 Ignaševitš
* 5 Semjonov
* 6 Tšerõšev
* 7 Kuzjajev
* 8 Gazinski
* 9 Dzagojev
* 10 Smolov
* 11 Zobnin
* 12 Lunjov
* 13 Kudrjašov
* 14 Granat
* 15 Al. Mirantšuk
* 16 An. Mirantšuk
* 17 Golovin
* 18 Žirkov
* 19 Samedov
* 20 Gabulov
* 21 Jerohhin
* 22 Dzjuba
* 23 Smolnikov
* Treener: Tšertšessov

 | Venemaa |
(35396) **1997 XF11** on Maa-lähedane asteroid, mille avastas 6. detsembril 1997 USA astronoom Jim Scotti Kitt Peaki observatooriumi 77 aastat vana 36-tollise teleskoobiga Arizona Ülikooli kosmosevaatluseprojekti raames.

Seejärel jälgisid seda asteroidi, mille tähesuurus oli umbes 20, põhjalikumalt kaks Jaapani amatöörastronoomi. 
Nende vaatlustulemustest selgus, et ta võib Maale küllalt lähedale tulla.

Et asteroidi läbimõõduks hinnatakse 1,5 km, 
mis on Maale läheneva asteroidi kohta ähvardavalt suur, siis hakkas asi huvitama juba suuremat 
hulka astronoome. Selgus, et 26. oktoobril 2028 tuleb ta eriti lähedale.

Algselt hinnati minimaalseks vahekauguseks 800 000 km või koguni 50 000 km, mis aga osutus siiski vääraks. Päikesesüsteemi väikekehade spetsialisti Brian Marsdeni teatel on lähim kaugus Maast umbes 950 000 km, mis on suhteliselt ohutu.

1997 XF11 on 2028. aasta 26. oktoobri varastel õhtutundidel selge ilma korral ka Eestis palja silmaga nähtav.

Kui sellise suurusega asteroid peaks Maaga kokku põrkama kiirusel 
60 000 km/h, vallandub 300 000 megatonnine
energia, mis ületab 20 miljonit korda Hiroshimale heidetud pommi energia.
Joma logo
**Jóma** on Hispaania tööstusettevõte, mis valmistab spordirõivaid ja -jalatseid. Firma peakontor asub väikeses Portillo de Toledo linnas Hispaania Toledo provintsi halduskeskuse lähedal.

Ajalugu
-------

### 1965–2000

Ettevõtte asutas 1965. aastal Fructuoso López. Tööd alustati kõigest kaheksa inimesega. Aja jooksul on Jóma saanud kuulsaks kui kvaliteetsete jalgpallijalatsite, jalgpallirõivaste, spordijalatsite ja igapäevariietuse tootja. 1992. aastal tõusis ettevõte Hispaania jalgpallijalatsite tootjate hulgas esikohale. Tänu uut tüüpi spordijalatsitele, mis töötati välja koostöös sportlaste ja juhtivate asjatundjatega, sai Jómast 1997. aastal minijalgpallijalatsite ja -rõivaste turu liider. 2000. aastaks oli Portillo de Toledo imetillukesest töökojast saanud 70 000 m2 pindalaga tänapäevane ettevõte. Jóma asutas oma teadusliku uurimise keskuse, kus koostöös Toledo jalatsiuuringute assotsiatsiooni ja Valencia biomehaanika instituudiga töötatakse välja uusi spordijalatsite mudeleid.

### 2001–2009

Praegune Jóma on piiriülene firma, mille tütarettevõtted asuvad USA-s, Saksamaal, Hiinas, Itaalias, Mehhikos, Hongkongis ja Panamas ning mille kaupa müüakse rohkem kui 70 riigis. Hispaanias, Hiinas ja Mehhikos asuvad tootmisettevõtted annavad tööd rohkem kui tuhandele inimesele. 2007. aastal arvati Jóma Hispaania tunnustatud kaubamärkide foorumisse kui oma ala liider ja üks maailma 70 kõige levinumast kaubamärgist. 2007. aastal spondeeris ettevõte rohkem kui 40 profimeeskonda ja rohkem kui 500 sportlast üle kogu maailma. 2009. aastal sõlmis ettevõte Hispaania kergejõustikuföderatsiooniga sponsorlepingu, mille kohaselt riigi kergejõustiklased võistlevad neli aastat Jóma spordiriietuses.

Tooted
------

Firma valmistab meeste, naiste ja laste spordirõivaid ning jalgpalli-, tennise-, fitnessi-, kergejõustiku- ja minijalgpalli- (saalijalgpalli-) jalatseid.

Juhtkond
--------

President Fructuoso López, juhatuse esimees Jose Manuel López

Viited
------

1. ↑  "Joma history 2000". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2010. Vaadatud 8. juulil 2010.
2. ↑  "The leading Spanish brand in sport shoes and clothes". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. märts 2014. Vaadatud 8. juulil 2010.
3. ↑  Joma presented the Spanish Athletic National Team collection in a big event[*alaline kõdulink*]

Välislingid
-----------

* Jóma koduleht
* Joma Eesti koduleht
**Yonne** on jõgi Prantsusmaal.

Yonne on 292 km pikk ja tema valgla on 10 836 km². Tema allikas on umbes 730 m ja suue 47 m kõrgusel merepinnast, mis teeb tema languseks umbes 683 m. Jõe vooluhulk on keskmiselt 95 m³/s.

Yonne algab Burgundiast Morvaini mägedest 901 m kõrguse Haut-Folini jalamilt. Ta voolab valdavalt põhja ja loodesse. Ülemjooksul voolab ta läbi Nivernaisi ja seal on suurim asula tema ääres Clamency. Clamencyst allavoolu kuni suudmeni kulgeb jõe kaldal maantee. Temasse suubub paremalt Cure ja sellest kohast allavoolu kulgeb Yonne'i kaldal kõikjal ka raudtee. Seejärel läbib Yonne rea linnu: Auxerre'i, Migennes'i, Joigny, Villeneuve-sur-Yonne'i ja Sensi. Migennes'is suubub temasse paremalt suurim lisajõgi Armançon ja Sensis samuti paremalt Vanne. Yonne suubub Montereau-fault-Yonne'is vasakult Seine'i.

Jõgi on nime andnud Yonne'i departemangule. Tema allikas asub Nièvre'i departemangus ja suue Seine-et-Marne'i departemangus.

Viited
------

1. ↑  Suur maailma atlas, lk. 58-59

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Yonne** |
Yoane Wissa (2019)
**Yoane Wissa** (sündinud 3. septembril 1996 Épinay-sous-Sénartis) on Prantsusmaal sündinud Kongo Demokraatliku Vabariigi jalgpallur, kes mängib ründaja või ääremängijana Inglismaa Premier League'i klubis Brentford ja Kongo Demokraatliku Vabariigi jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaal. Hooajal 2015/16 mängis ta Prantsusmaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Châteauroux, kus lõi 23 mänguga seitse väravat. 2016. aastal sõlmis ta lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Angers, kuid selle põhimeeskonnas ta läbilööki te teinud. Hooaja 2016/17 teises pooles oli ta laenul Stade Lavallois, kus lõi 15 mänguga kaks väravat, ja hooajal 2017/18 Prantsusmaa esiliigaklubis Ajaccio, kus lõi 20 mänguga kaheksa väravat.

2018. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Prantsusmaa esiliigaklubiga Lorient. Hooajal 2019/20 lõi Wissa Prantsusmaa esiliigas 15 väravat ja aitas Lorient'l Prantsusmaa kõrgliigasse pääseda. Hooajal 2020/21 lõi Wissa Prantsusmaa kõrgliigas kümme väravat.

2021. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu äsja Inglismaa kõrgliigasse tõusnud Brentfordiga. Üleminekusumma oli umbes 8,5 miljonit naelsterlingit. Brentfordi meeskonnas lõi ta esimese värava 24. augustil 2021 EFL Cupi mängus Forest Green Roversi vastu. EFL Cupi järgmise ringi mängus lõi kaks väravat Oldham Athleticu vastu. Inglismaa kõrgliigas lõi Wissa esimese värava 25. septembril 2021 mängus Liverpooli vastu. Hooajal 2021/22 lõi Wissa Inglismaa kõrgliigas kokku seitse väravat.

Kongo Demokraatliku Vabariigi jalgpallikoondises debüteeris Wissa 9. oktoobril 2020 sõprusmängus Burkina Faso vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta neli päeva hiljem sõprusmängus Maroko vastu.

Viited
------

1. ↑  "Brentford transfer news: Yoane Wissa joins from Lorient in £8.5m deal". *SkySports*. Vaadatud 11. augustil 2021.
2. ↑   (vaadatud 3.1.2023)

Välislingid
-----------

 Yoane Wissa – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Ivar Lai, 1998
**Ivar Lai** (sündinud 21. aprillil 1962) on eesti alpinist.

Ta on alpinistina kolmel korral osa võtnud Eesti Himaalaja ja Karakorami ekspeditsioonidest kaheksatuhandelistele ja tõusnud Džomolungmal 8550 m kõrgusele.
Tõus Denali tippu tema osavõtul tunnistati 1999. aastal Baltikumi aasta parimaks kõrgtõusuks.

Haridus ja töö
--------------

Ta lõpetas 1989. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateadukonna autode ja autonduse erialal.

Ta on V.H.B. VARUOSAD OÜ juhatuse liige ja töötab samas müügijuhina.

Alpinism
--------

Mägironimisega hakkas tegelema 1985. aastal. 1991. aastal ronis ta Pamiiris ja tõusis Korženevskaja nõlval 6900 m kõrgusele.

2000. aastal võttis ta koos Raul Vahisaluga osa kaheliikmelisest ekspeditsioonist Lõuna-Ameerika kõrgeimale mäele Aconcagua. Tippu tõusti 9 päevaga, mis oli sel ajal eestlaste parim tulemus sellel mäel.

### Edukad tipputõusud

* 1995 – Matterhorn (4478 m)
* 1995 – Mont Blanc (4807 m)
* 1998 – Elbrus (5642 m)
* 1999 – Mount McKinley (6190 m)
* 2000 – Aconcagua (6960 m)
* 2002 – Kilimanjaro (5895 m)

### Tõusud kaheksatuhandelistele

* 1998 – Himaalajas Cho Oyu nõlval tõusis kõrgusele 8000 m
* 2001 – Karakorumis Broad Peaki nõlval tõusis kõrgusele 7500 m
* 2003 – Himaalajas Džomolungma nõlval tõusis kõrgusele 8550 m

Tunnustus
---------

* 1999 – Baltikumi aasta parim kõrgtõus – Mount McKinleyle (6190 m, alpinismirühma koosseisus)

Viited
------

1. 1 2  Reisikirjad 22st 25. maini. magiklubi.ee
2. ↑  TTÜ lõpetajad 1918–2006. digi.lib.ttu.ee
3. ↑  Ivar Lai[*alaline kõdulink*]. inforegister.ee
4. 1 2 3 4  Ivar Lai. magiklubi.ee
5. ↑  Raivo Plumer, Tõivo Sarmet. "Everesti päevik". Pegasus: Tallinn, 2005. Lk 82
6. 1 2  Eestlased vallutasid taas Lõuna-Ameerika kõrgeima mäetipu. 28.01.2000. epl.delfi.ee
7. ↑  Eesti mägironijad on Baltikumi parimad. 3.12.2001. epl.delfi.ee

Välislingid
-----------

* Džomolungma 2003. aasta ekspeditsiooni liikmed – veebilehel magiklubi.ee
Maurycy Gottliebi maal "Juudid palvetamas sünagoogis Yom Kippuri ajal" ( (1878)
**Yom Kippur** (ka **Jom Kippur**) ehk **lunastuspäev** on judaismi tähtsaim päev, nõndanimetatud Sabatite Sabat. Seda tähistatakse tišri kuu kümnendal päeval.

Yom Kippuri puhul alustatakse paastu enne päeva eelõhtu päikeseloojangut ning paastutakse järgmise päikeseloojanguni (kokku 25 tundi), hoidudes nii toidust kui ka joogist, kahetsetakse ja palutakse Jumalalt sünagoogis patte andeks. Töö tegemine ei ole lubatud. Samuti on keelatud pesemine, kosmeetika kasutamine, seksuaalsuhted ja nahkkingade kandmine. Kanda tuleb valget riietust.

Õrnas eas lapsed, väetid vanainimesed, haiged ja imetavad emad täie rangusega paastuma ei pea.

Juudi uskumuse järgi mõistab Jumal *Rosh Hashanah* ajal (tišri kuu esimesel kahel päeval) inimkonna üle kohut ja paneb Eluraamatusse kirja iga inimese saatuse. Ta ootab oma otsuse kinnitamisega Yom Kippurini. Sel ajal püüavad juudid oma käitumist parandada, heastada teistele tehtud kurja (Jumal ei saa andeks anda inimeste poolt teineteisele tehtut) ja patud Jumala vastu. Neile kes meelt parandavad annab Jumal hea uue aasta. *Rosh Hashanah* on juudi uusaasta, mis on Gregoriuse kalendri järgi enamasti septembris.

Yom Kippurit tähistavad sünagoogi külastamisega ka paljud ilmalikud juudid, kes muid usukombeid ei järgi.

Yom Kippurile eelnevat päeva tähistatakse kahe piduliku söömaaja, annetuste tegemise ja teistelt andestuse palumisega.
**Ivari Vee** (sündinud 18. augustil 1961 Pärnus) on Eesti ajakirjanik, russofiil ja esoteerik.

Vee lõpetas Õismäe Humanitaargümnaasiumi. Hiljem on ta õppinud Tallinna 1. Tehnikakoolis side alal ning Tallinna Pedagoogilises Instituudis eesti filoloogiat (lõpetamata).

Vee on töötanud pioneerijuhi, geograafiaõpetaja ning eesti keele õpetajana vene koolis, samuti Tallinnfilmis ja Kose kutsekoolis. Ajakirjanikuna tegutses ta laulva revolutsiooni aastatel Järva Teatajas ning hiljem kuni 2011. aastani Keskerakonna ajalehes Kesknädal.

2011. aasta kevadel avaldas Ivari Vee meediaklubi Impressum kutsel Eestit külastanud Vene kultuuritegelaste intervjuude kogumiku "Armastusega Venemaast".

Ivari Vee on andnud välja esoteerikaajakirja ning esinenud "energoinformatsiooni korrektorina".

Isiklikku
---------

Ivari Vee ema on näitleja Hilja Varem.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Urmi Reinde "Nädala juubilar IVARI VEE 50" Kesknädal, 17. august 2011 (vaadatud 7. septembril 2011)
2. ↑  Verni Leivak ""Võin öelda, et temaga on teispoolsuses kõik hästi. Nägin teda ilusana, ta oli hästi hele. Rahulik."" Õhtuleht, 10. november 2005 (vaadatud 7. septembril 2011)

Välislingid
-----------

* Urmi Reinde "Nädala juubilar IVARI VEE 50" Kesknädal, 17. august 2011
**Øystein Magnusson** (u. 1088 – 29. august 1123) oli Norra kuningas aastail 1103–1123. Ta oli Magnus Paljasjala poeg.

Peale oma isa surma 1103. aastal tõusis Øystein koos oma vendade Sigurd Magnussoni ja Olav Magnussoniga Norra troonile.

Kui Sigurd võttis 1107–1111 osa ristiretkest, oli Øystein sisuliselt Norra ainuvalitseja, kuna noorem vend Olav ei võtnud osa tegelikust riigivalitsemist. Øystein lasi püstitada mitmeid katoliku kirikuid, Munkelivi kloostri Bergenis, sadama Agdenesis ning mitmeid peatuspaiku rändajatele. Samuti tõi ta Jämtlandi Norra võimu alla.

Noorem vend Olav suri 1115. aastal, jättes võimu jagama Øysteini ja Sigurdi. Suhted Øysteini ja Sigurdi vahel olid pingelised, kuid avaliku konfliktini need siiski ei viinud.

Øystein oli abielus Ingebjørg Guttormsdatteriga, kellega tal oli tütar Maria Øysteinsdatter.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Magnus Paljasjalg** | **Norra kuningas**1103–1123 | Järgnev**Sigurd Magnusson** |

Vaata ka
--------

* Norra kuningate loend

Kirjandus
---------

* Snorri Sturluson "Heimskringla"

Välislingid
-----------

* Heimskringla. Øysteini, Olavi ja Sigurdi saaga (inglise k.)
* Alexander Linklater, "The King Who Listened". The Guardian. 23.12.2006 (inglise k.)
**Ellen Ochoa** (sündinud 10. mail 1958) on Ameerika Ühendriikide insener ning endine NASA astronaut ja Johnsoni kosmosekeskuse direktor. 

1980. aastal sai Ochoa San Diego Ülikoolist bakalaureusekraadi füüsikas ja 1981. aastal Stanfordi Ülikoolist magistrikraadi elektrotehnikas. 1985. aastal sai ta doktorikraadi elektrotehnikas. Doktorandina asus ta tööle NASA Amesi Uurimiskeskusesse, kus ta uuris informatsiooni töötlevaid optilisi süsteeme. 1991. aastal valiti ta NASA astronaudiks.

Ochoa esimene missioon oli STS-56, mis toimus 1993. aastal. Hiljem lendas ta missioonidel STS-66, STS-96 ja STS-110. Veebruaris 2003 viibis Ochoa missiooni STS-107 maandumise ajal missioonijuhtimiskeskuses ja oli üks esimesi keskuse töötajaid, keda informeeriti kosmosesüstik Columbia katastroofist. Aastatel 2013-2018 töötas ta Johnsoni kosmosekeskuse direktorina.

Viited
------

1. ↑  "Ellen Ochoa (Ph.D)" (PDF). *NASA*. Vaadatud 10. mai 2020.
2. ↑  "STS-107 Entry Timeline". *Spaceflight Now*. Vaadatud 10. mai 2020.
3. ↑  "Johnson Space Center Directors". *NASA*. Vaadatud 10. mai 2020.
Dave Mustaine, 2022
**Dave Mustaine** (sündinud David Scott Mustaine'ina 13. septembril 1961 La Mesa linnas California osariigis) on USA *heavy metal*'i kitarrist ja laulja. 

Mustaine'ist sai kitarrist 1970. aastate lõpus. Ta mängis mitmes vähem tuntud bändis, kuni 1981. aasta lõpus kutsusid James Hetfield ja Lars Ulrich ta Metallica juhtkitarristiks. Metallicas oli Mustaine aga vaid kuni 1983. aasta aprillini, sealt sunniti ta lahkuma liigse alkoholitarbimise, uimastiprobleemide ja isiklike vastuolude tõttu.

Mõni aeg hiljem otsustas Mustaine koos bassimängija Dave Ellefsoniga teha bändi, mis sai nimeks Megadeth. Mustaine'i esialgne eesmärk oli saada oma bändiga Metallicast edukamaks ja kuigi see müügiedu mõttes kunagi ei teostunud, sai Megadethist üks tuntumaid *thrash metal*'i bände, keda loetakse *thrash*'i "suure neliku" hulka kuuluvaks (lisaks Megadethile ja Metallicale kuuluvad sinna veel Slayer ja Anthrax).

Et Mustaine Megadethile sobivat lauljat ei leidnud, siis hakkas ta ise laulma.

2002. aastal kahjustas Mustaine rängalt oma vasaku käe närve ja pidi seetõttu Megadethi kaheks aastaks laiali saatma. Esialgu ei saanud ta kitarri mängida, kuid aastase intensiivse ravi järel osutus see võimalikuks. 2004. aastal kutsus ta bändi uuesti kokku ning sellest ajast peale on Megadeth lisaks varasemale üheksale andnud välja veel kolm stuudioalbumit.

2010. aastal esines Mustaine koos Megadethiga Eestis Haapsalu piiskopilinnuse hoovil.

Välislingid
-----------

* Dave Mustaine Megadethi kodulehel

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Dave Mustaine** |
**Yobe osariik** on Nigeeria 1. järgu haldusüksus (osariik) riigi põhjaosas. Piirneb põhjas Nigeriga.

Osariik asub savannivööndis, seetõttu on kliima suurema osa aastast palav ja kuiv.

Jaguneb 17 omavalitsuseks: Barde, Bosari, Damaturu, Fika, Fune, Geidam, Gujba, Gulani, Jakusko, Karasuwa, Machina, Nangere, Nguru, Potiskum, Tarmua, Yunusari ja Yusufari.

Elanikud tegelevad peamiselt loomakasvatuse ja muu põllumajandusega, kuid kaevandatakse ka kipsi, kaoliini ja kvartsi.

Välislingid
-----------

* Yobe osariigi valitsuse koduleht

Nigeeria 1. järgu haldusüksused

Abia **·**  Adamawa **·**  Akwa Ibom **·**  Anambra **·**  Bauchi **·**  Bayelsa **·**  Benue **·**  Borno **·**  Cross River **·**  Delta **·**  Ebonyi **·**  Edo **·**  Ekiti **·**  Enugu **·**  Gombe **·**  Imo **·**  Jigawa **·**  Kaduna **·**  Kano **·**  Katsina **·**  Kebbi **·**  Kogi **·**  Kwara **·**  Lagos **·**  Nasarawa **·**  Niger **·**  Ogun **·**  Ondo **·**  Osun **·**  Oyo **·**  Plateau **·**  Rivers **·**  Sokoto **·**  Zamfara **·**  Taraba **·**  Yobe **·**  Föderaalne pealinnaala
**Liège'i vabariik** (prantsuse *République liégeoise*) oli lühiealine riik Liège'i linna ümber tänapäeva Belgias. Vabariik loodi augustis 1789 pärast Liège'i revolutsiooni, mis viis varasema territooriumit kontrollinud kirikuriigi, Liège'i piiskopkonna hävitamiseni. See eksisteeris koos isegi palju lühiealisema revolutsioonilise riigiga, Belgia Ühendriikidega, mis loodi põhjas 1789. aasta Brabanti revolutsiooniga. Aastaks 1791 võideti vabariigi vägesid Preisimaa ja Austria vägede poolt ning vürstlik piiskop taastati.

Revolutsioon
------------

 *Pikemalt artiklis Liège'i revolutsioon*
18. augustil 1789 saabusid Jean-Nicolas Bassenge ja teised demokraadid Liège'i raekotta. Nad nõudsid ametis olevate raehärrade vallandamist kahe populaarse bürgermeistri Jacques-Joseph Fabry ja Jean-Remy de Chestret' kasuks. Sainte-Walburge kindlus langes mässajate kätte. Vürstlik piiskop César-Constantin-François de Hoensbroeck toodi tagasi tema suveresidentsist Seraingis, et ta ratifitseeriks uute ametnike nimetamise ja kaotaks ebapopulaarse *Règlement de 1684*. Mõned päevad hiljem põgenes vürstlik piiskop Trieri tänapäeva Saksamaal. Saksa-Rooma riik mõistis Liège'i revolutsiooni hukka ja nõudis *Ancien Régime* taastamist vürstlikus piiskopkonnas.

Radikaalsed meeleolud Liège'is viisid vabariigi väljakuulutamiseni, kaks aastat enne Prantsusmaad.

Vabariik
--------

Üks esimesi akte vabariigis oli "Franchimont'i inimese ja kodaniku õiguste deklaratsiooni" väljakuulutamine 16. septembril 1789. Dokument oli tugevasti mõjutatud augustis 1789 väljakuulutatud Prantsuse Inimese ja Kodaniku Õiguste Deklaratsioonist, kuid sisaldas mitmeid olulisi erinevusi:

* Artikkel 3: Suveräniteet elab inimestes [ja mitte rahvuses]
* Artikkel 10: Igal kodanikul on mõtte- ja arvamusvabadus [ilma piiranguteta]
* Artikkel 17 Prantsuse deklaratsioonis vara kohta jäeti ära, kuna Liège'i vara puudutavad õigused kehtisid aastast 1196.
**Louis VII Noorem** (prantsuse keeles *Louis VII le Jeune*; 1120 – 18. september 1180 Pariis) oli Kapetingide dünastiasse kuuluv Prantsusmaa kuningas 1137. aastast surmani.

Louis VII jätkas isa, Prantsusmaa kuninga (1108–1137) Louis VI alustatud kuninglike domeenide laiendamist ning liitis Prantsusmaa keskmes asuva Bourges ja Sensi. 

Pärast tema abiellumist Akvitaania Eleanoriga liideti aladega ka Akvitaania hertsogkond, mis aga kaotati pärast lahutust Eleanorist 1152. aastal.

Teine ristisõda
---------------

1147. aastal asus Louis VII St. Denis'st suure sõjaväega (umbes 100 000 meest) Teise ristisõtta (1147–1149). Antiookias palus Raymond Louis VII aidata vallutada muslimite käes olevat Edessa linna, Louis loobus Edessa vallutamisest ja asus (Damaskust ründama. Louis' ristisõdijad taandusid pärast suuri kaotusi ning hiljem paljud ellujäänud sõjamehed deserteerusid. Aastal 1149 suundus Louis VII löödult Pariisi. 

Prantsusmaa kaart aastal 1154

Isiklikku
---------

1137. aastal abiellus Louis VII Akvitaania Eleanoriga.

### Louis' ja Akvitaania Eleanori lapsed

* Marie (1145–1198)
* Alix (1151–1197/1198)

1154. aastal abiellus Louis VII Kastiilia Constance'iga, Kastiilia ja Leóni kuninga Alfonso II tütrega.

### Louis' ja Kastiilia Constance'i lapsed

* Margaret (1158–1197)
* Alys (1160–1220)

1160. aastal abiellus Louis VII Champagne'i Adèle'iga, Champagne'i krahvi Theobald II tütrega.

### Louis' ja Champagne'i Adèle'i lapsed

* Philippe Auguste (1165–1223)
* Agnes (1171–1240)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Louis VI** | **Prantsusmaa kuningas**1137–1180 | Järgnev**Philippe II** |
Liškiava
**Liškiava** on küla (endine alev) Leedus Varėna rajooni territooriumil Merkinė vallas. Küla asub Nemunase ääres ja jääb Dzūkija rahvuspargi aladele. Jõe ääres asub Liškiava paljand. Vaatamisväärsusteks on veel aastal 1772 valminud Kolmainu kirik ja dominiiklaste kloostri hoonetekompleks.

Ajalugu
-------

Küla juures asub linnamägi, mille kõrgus on 30 meetrit, pindala 100x50 meetrit. See võeti kasutusele kolmandal sajandil enne Kristust ja oli kasutusel IX sajandini. XIV sajandi alguses ehitati linnamäele kivist linnus. See oli üks Nemunase kaitseks rajatud linnustest, mis oli kasutusel XV sajandini. Grünwaldi lahingu järel jäi see tühjaks, säilinud on vaid selle edelatorni jäänused.

Külast idas asub Liškiava hiiemägi, millel kõrgust 20 meetrit. Sellel asub kohalikes rahvajuttudes kajastatud kivi. Ristisõdijad püstitasid sellele mäele aastal 1387 kiriku. Puidust kirik rajati sinna ka XV sajandi teisel poolel, ent see põles XVI sajandi keskpaigas maha. XVII sajandil rajas Liškiava omanik Mikołaj Frąckiewicz-Radzimiński sinna oma häärberi, ent sajandi lõpus põles maha ka see hoone.

Küla ise tekkis XV sajandil, mil ristisõdijad ei kujutanud endast selle piirkonna asunikele enam ohtu. Sajandi teisel poolel rajati ka Liškiava mõis, mille omanikuks oli Mihhail Glinski. Aastal 1644 loodi sealse kiriku juurde ka kihelkond. 

Aastal 1684 läks Liškiava Sejny dominiiklaste valdusse.  Aastail 1704–1741 valmisid nii kloostri hooned kui ka kivist kirikuhoone. Ühtlasi kujunes Liškiava aleviks. XVIII sajandi teisel poolel asusid sinna dominiiklaste palvel elama ka juudid.

Poola jagamisel läks Liškiava Preisimaa valdusse, kujunedes idapoolseimaks Preisimaa asulaks. Aastal 1914 alev põles.

Esimese maailmasõja järel asus Liškiava Poola piiri ääres, aastail 1939–1940 aga Valgevene NSV piiri ääres. Aastal 1941 hukkasid Saksa okupatsiooniväelased seal ligi 200 juuti. Sõja järel muudeti Liškiava külaks, Nõukogude võimu esindajad küüditasid 36 küla elanikku. Nõukogude perioodil oli Liškiava kohaliku kolhoosi keskasulaks.

* HiiemägiHiiemägi
* Katoliku kirikKatoliku kirik
* Liškiava kloosterLiškiava klooster
* LiškiavaLiškiava
* Liškiava linnamägiLiškiava linnamägi
* Linnusetorni varemedLinnusetorni varemed

Viited
------

1. ↑  2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 11.11.2018.
2. ↑  Gintautas Zabiela. Liškiavos piliakalnis. Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 452 lk.
3. ↑   Jonas Balčiūnas. Liškiavos alkakalnis. Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 452 lk.
4. ↑  Švč. Trejybės parapija
5. ↑  Holocaust Atlas of Lithuania

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Liškiava** |

* Küla portaalis vietoves.Lt
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib mängukaardist; tegelase kohta vaata artiklit Jokker (tegelane); Eesti jalgpalliklubi kohta vaata artiklit Raasiku FC Joker* |

---

Jokker (värviline, punast värvi)
**Jokker** on eriline mängukaart, mida kasutatakse tänapäevastes kaardipakkides, vanasti sellist mängukaarti ei eksisteerinud. Esimest korda kasutati jokrit 1860. aastal. Tavaliselt on jokker kaardimängu tugevaim kaart, võites ka ässa. 

Tänapäevases kaardipakis on tavaliselt kaks jokrit. Nende kujundus on väga varieeruv – sõltudes mängukaarte tootvast ettevõttest. Jokrit on tavaliselt kujutatud õukonnanarrina. Sageli on kaardipaki üks jokker must-valge ja teine värviline. Mõnikord on värviline jokker ka ainult punast värvi. Kaardimängus, kus kasutatakse jokreid, võidab värviline jokker harilikult must-valge jokri, ehkki mõnes kaardimängus on kahe jokri väärtused võrdsed.

Viited
------

1. ↑  "Oxford Dictionary of Card Games", David Parlett, lk 104. Oxford University Press (1996) ISBN 0-19-869173-4

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Jokker** |
**Ljubomir Grigorjevitš Beskrovnõi** (vene keeles *Любомир Григорьевич Бескровный*; 10. oktoober (vkj 27. september) 1905 Harkiv, Harkovi kubermang – 9. juuli 1980 Moskva) oli Nõukogude Liidu sõjaajaloolane.

Ljubomir Beskrovnõi töötas pärast 1930. aastal Kubani Pedagoogilise Instituudi lõpetamist koolis õpetajana ja seejärel kõrgkoolis õppejõuna. Osales Suures Isamaasõjas. 1943. aastal kutsuti rindelt tagasi ja suunati Frunze-nimelisse Sõjaväeakadeemiasse sõjaajaloo õppejõuks. Edutati hiljem sõjaajaloo kateedri ülemaks ja ülendati polkovnikuks. 

1950. aastal sai Beskrovnõi ajaloodoktoriks, kaitstes väitekirja "Строительство русской армии в XVIII веке". Samal aastal sai professori kutse. 

1955. aastal lahkus ta sõjaväeteenistusest ja asus tööle NSV Liidu Teaduste Akadeemia süsteemis, kus jätkas sõjaajaloo temaatikaga.

Teoseid
-------

* *Отечественная война 1812 года и контрнаступление Кутузова*. (1951)
* *Отечественная война 1812 года*. (1962)
* *Русская армия и флот в XIX веке. Военно-экономический потенциал России*. (1973)
***Yomihon*** (読本 "lugemisraamat") on Jaapanis Edo ajastul (1603–1868) tekkinud raamatužanr, mille tekkekohtadeks peetakse 18.
sajandil Kyōtot ja Ōsakat.

*Yomihon*’i eeskujuks on hiina novellid, mille stiili ja sisu esimesed *yomihon*’id imiteerisid. Vastupidi teistele jaapani kirjandusvormidele, mis sisaldasid palju pildimaterjali ja olid pigem episoodilise ning lineaarse struktuuriga, oli *yomihon* dramaatilisem, keeleliselt ekstravagantsem, struktuurilt terviklikum ning sisaldas rohkem teksti. *Yomihon* oli teiste Edo perioodil levivate kirjandužanrite kõrval mõeldud rohkem haritud lugejaskonnale, seega ei levinud see nii laialdaselt lugejate hulgas kui muu proosakirjandus, nagu kusazōshi.
*Yomihoni* esilekerkimine tähistas üleminekut jaapani klassikaliselt kirjanduselt kaasaegse kirjanduse maastikule, mis tekkis Meiji perioodil (1868–1912).

Stiil ja kirjanikud
-------------------

Tänapäeval jaotatakse *yomihon*’id kahte arenguperioodi. Esimest neist kutsutakse Kamigata’ks, mis võidutses ajavahemikul 1750–1800. Sellele järgnes Edo *yomihon*’ide levik. Kamigata *yomihon*’ide autoriteks on Takebe Ayatari (1719–1774) ja Ueda Akinari (1734–1809). Neid iseloomustab hiina rahvalugude ümbertõlgendamine, elegantne kirjastiil *gabun*, mis sarnanes Man'yōshū luulega. Lood olid enamasti ajaloolises kontekstis, sisaldasid budistlikke käsitlusi ja üleloomulikke jõude.

Edo *yomihon*’ide silmapaistvamateks autoriteks olid Santō Kyōden (1761–1816) ja Takizawa Bakin. Vastupidi Kamigata *yomihon*’ide õukonnaromantika temaatikale, tõusid Edo *yomihon*’ides esile sõjajutud Kamakura või Muromachi ajastu miljöös ning kasutati rohkesti hiina fraseologisme. Edo *yomihon*’id rajasid *yomihon*’idele tee Edo perioodi kirjandussaavutuste tippu ning tegid need Kamigata arenguperioodi teostest ja eelnevast proosast eraldiseisvaks. Neile oli omane didaktiline toon; tegelaskujude areng; keerukas, kuid seoseline sisu; üleloomulikud elemendid, hiinapärasus ning kõnekeelsete ja klassikaliste fraseologismide segamine.

Viited
------

1. 1 2  Yoshitake, S. 1928. Notes on Japanese Literature. Cambridge University Press on behalf of the School of Oriental and African Studies. – Bulletin of the School of Oriental Studies, University of London, Vol. 4, No. 4, pp. 679–688.
2. 1 2 3 4  Zolbrod, Leon 1966. Yomihon: The Appearance of the Historical Novel in Late Eighteenth Century and Early Nineteenth Century Japan. Association for Asian Studies. – The Journal of Asian Studies, Vol. 25, No. 3, pp. 485–498.
**Elli Pärna** (aastani 1972 **Elli Org**, sündinud 29. oktoobril 1947 Tartus) on eesti loomageneetik.

Elulugu
-------

Elli Pärna on teenistujate tütar; Kalev Pärna abikaasa.

Lõpetas 1966 Tartu 5. Keskkooli, 1972 TÜ bioloogia-geograafiateaduskonna biokeemia erialal, 1976 Eesti NSV TA Loomakasvatuseatuse ja Veterinaaria Instituudis (ELVI) aspirantuuri, bioloogiakandidaat geneetikas (1981, Üleliiduline Põllumajandusloomade Aretuse ja Geneetika Instituut), väitekiri "Связь некоторых генетико-биохимических признаков сыворотки крови с своеобразием развития и продуктивностью крупного рогатого скота красной эстонской породы". Täiendas end Hollandis (1994, 1997), Tšehhis (1995), Inglismaal (1995, 1996, 1997), Soomes (2002, 2004). Oli 1972–74 ELVI vaneminsener, 1977–83 aretusosakonna nooremteadur, 1984–1994 vanemteadur, 1994– EPMÜ veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituudi loomageneetika ja tõuaretuse osakonna vanemteadur, OÜ Tervisliku Piima Biotehnoloogiate Arenduskeskuse projektijuht.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: veiste produktiivomaduste geneetilise ja fenotüübilise variatsiooni komponendid; produktiivomaduste geneetiline determinatsioon, piima laapumise geneetika hindamine. Eesti Gen Seltsi ja Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi liige, Euroopa Põllumajanduse Assotsiatsiooni Geneetikanõukogu koordinaator. Üle 70 teadustrükise.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Economic value of milk production and functional traits in Estonian Holstein population (kaasautorid K. Pärna, I. Dewi). // Information technology for a better agri-food sector, environment and rural living. 1. Debrecen, 2003
* Derivation of economic values of beef production traits of Estonian Holstein cattle (kaasautorid O. Saveli, I. Dewi). // Information technology for a better agri-food sector, environment and rural living. 2. Debrecen, 2003
* Economic considerations in cattle breeding (kaasautor O. Saveli). // Information Systems & Innovative Technologies in Agriculture, Food and Environment. 2. Thessaloniki, 2004
* About Somatic Cell Count in Dairy production (kaasautor). // Proc. of the European Federation for Information Technology in Agriculture, Food and Environment. 3rd World Congress on Computers in Agriculture and Natural Recources. Vila Real, Portugal, 2005.

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

Elli Pärna Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**David Ben-Guriyyon** (kasutatakse ka nimekuju **David Ben-Gurion**; heebrea דָּוִד בֶּן-גּוּרִיּוֹן‎; sünninimi **David Grün**; 16. oktoober 1886 Płońsk, Kongressi-Poola, Venemaa Keisririik – 1. detsember 1973, Tel-HaShomer, Iisrael) oli Iisraeli esimene peaminister. Ben-Guriyyon oli pühendunud sionist, kel oli oluline roll Iisraeli riigi rajamises ja ülesehitamises.

Ben-Guriyyon pidas peaministriametit aastatel 1948–1963, lühikese vaheajaga aastatel 1954–1955. Ta juhtis Iisraeli 1948. aasta Araabia-Iisraeli sõja ajal ja 1956. aasta Suessi kriisi ajal, mil Iisrael vallutas Siinai poolsaare.

Tema isa Avigdor Grün oli advokaat ja Hoveve Tsiyyoni liikumise üks juhte Płońskis. Ema Scheindel suri, kui David oli 11-aastane.

David kasvas üle tulihingelise sionistina. Varssavi ülikoolis õppides ühines ta 1904 marksistliku liikumisega Po'ale Tsiyyon ('Siioni töölised'). 1905. aasta revolutsiooni ajal vahistati ta kaks korda. Järgmisel aastal, šokeerituna juutidevastastest pogrommidest Ida-Euroopas, emigreerus ta Osmanite riigi valduses olevasse Palestiinasse, kus sai üheks Po'ale Tsiyyoni liikumise juhtidest.

Aastal 1912 asus ta õppima Istanbuli ülikooli ja võttis endale perekonnanime *Ben-Guriyyon* 66. aastal Juudamaal toimunud Rooma-vastase ülestõusu juhi Yosef Ben-Guriyyoni järgi. David Ben-Guriyyon töötas ka ajakirjanikuna. Aastal 1915 saadeti ta poliitilise tegevuse pärast Osmanite riigist välja.

Ben-Guriyyon asus elama New Yorki, kus tutvus Venemaalt pärit Paula Munweisiga. Nad abiellusid 1917 ja said kolm last.

1918 astus Ben-Guriyyon Suurbritannia sõjaväkke juudi leegioni. Pärast Esimese maailmasõja lõppu naasis ta oma perega Palestiinasse, mille Suurbritannia väed olid Osmanite riigilt vallutanud.

Ben-Guriyyon külastas 5. mail 1933 Eestit ning kohtus Tallinnas rahvusvahelise juudi noorteorganisatsiooni HaShomer HaTsa'ir liikmetega.

Ajakiri Time nimetas Ben-Guriyyoni postuumselt 20. sajandi saja kõige mõjukama isiku hulka.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**-** | **Iisraeli peaminister**1948–1954 | Järgnev**Moshe Sharet** |
| Eelnev**Moshe Sharet** | **Iisraeli peaminister**1955–1963 | Järgnev**Levi Eshkol** |

Viited
------

1. ↑  Jeruusalemma vanalinn. Rooma aeg // Entsüklopeedia Ynet
2. ↑  "David Ben-Gurion: For the Love of Zion". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. juuni 2010. Vaadatud 1. veebruaril 2010.
3. ↑  Еврейский музей Эстонии
Ljuba Kristol (1980)
Ljuba Kristol jälgimas naiste maleolümpial Thessaloníkis naiskonnakaaslase Lena GlazI mängu (1988)
**Ljuba Kristol** (heebrea keeles לובה דניאלובנה קריסטול‎; vene keeles Любовь Даниэловна Кристол *Ljubov Danielovna Kristol*; sündinud 26. mail 1944 Leningradis) on Iisraeli maletaja, naiste rahvusvaheline meister, kirimale naiste suurmeister (1997). 

Kristol repatrieerus 1976. aastal Nõukogude Liidust Iisraelisse.

Ta on viiekordne Iisraeli naiste malemeister (1978, 1982, 1984, 1988, 1990). 1976. aastal tuli ta Haifas Iisraeli naiskonna koosseisus naiste maleolümpia võitjaks (idabloki riigid ei osalenud). 

Kirimales on Kristol kahekordne naiste maailmameister. Ta võitis 3. (1978–1984) ja 5. (1993–1998) naiste maailmameistrivõistlused. 4. kirimale naiste MM-il (1984–1992) võitis ta pronksmedali. Esimesel naiste kirimaleolümpial (1974–1979) kuulus Kristol võitjaks tulnud Nõukogude Liidu naiskonda.

Ta on väheseid naismaletajaid, kes on pääsenud mängima kirimale MM-i finaalturniirile. 14. MM-il (1994–1999) sai ta 15 finalisti seas 13. koha.

Kristol sai ICCF-ilt 1990. aastal kirimale naiste rahvusvahelise meistri nimetuse. Kui 1996. aastal võeti kasutusele kirimale naiste suumeistri nimetus, oli ta esimesi, kellele see 1997. aastal anti.

Viited
------

1. ↑  LGM Kristol, Luba Danielovna. iccf.com
2. ↑  Lady Grandmasters November 2012.iccf.com
3. ↑  Title Awards: Lady International Grandmaster. congress.iccf.com
**Rahvusreligioon** ehk **rahvuslik religioon** ehk **rahvususund** (mõnikord ka *rahvausundiks* nimetatud) on ühele rahvale, kultuurile või keelele omane usund (religioon). 

Erinevate rahvaste usundid erinevad omavahel suuresti. On rahvusreligioone oma väljakujunenud pühakirjadega, liturgikaga ja vaimulikkonnaga; kuid on ka selliseid usundeid, mis eksisteerivad üksnes suulises pärimuses ega ole rangelt organiseeritud ega hierarhiseeritud. **Rahvausundiks** nimetatakse seetõttu mõnikord ka organiseerimata uskumuste kogumit, mis on antud kultuuris omaks võetud, mida usutakse, kuid mis pole sanktsioneeritud ühegi organisatsiooni poolt. 

Erinevalt maailmareligioonidest ei ole rahvusreligioonid omaks võetud laiemalt, küll aga on neist välja arenenud ka maailmareligioone (kristlus, islam, budism).

Rahvusreligioon võib olla maailmareligiooniga segunenud või selle poolt alla surutud, aga nad võivad eksisteerida ka kõrvuti; samuti võib rahvusreligioon avaldada tugevat mõju maailmareligioonile ning seda omamoodi ümber kujundada. See toimus näiteks Tiibeti rahvausreligiooni böni ja budismi kokkupuutel. Kõrvuti eksisteerivad mõlemad näiteks Jaapanis (šintoism) ja (budism), sama on ka Hiinas taoismi ja budismiga. Islami poolt allasurutud seisundis on zoroastrism Iraanis ning paljud rahvusreligioonid kristluse mõjupiirkonnas. 

Religioossete vastuolude ja konfliktide piirkonnas on rahvusreligioone mõnikord iseloomustatud kui väheväärtuslikke, küündimatuid ja primitiivseid (ebausk, väärusk, ebajumalate kummardamine, paganlus jmt).

Vaata ka
--------

* Rahvausund
* Eesti rahvausund
* Eesti mütoloogia
* Jumalate loend