recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Derartu Tulu** (amhara ደራርቱ ቱሉ; sündinud 21. märtsil 1972 Bejokis) on Etioopia kergejõustiklane (5000 m ja 10 000 m jooks ning maraton). Kahekordne olümpiavõitja (1992, 2000) ja seitsmekordne maailmameister.

Saavutused
----------

### Olümpiamängudel

1992 **olümpiavõitja** 10 000 m (**31.06,02**)
  
2000 **olümpiavõitja** 10 000 m (**30.17,49**)
  
2004 pronksmedal 10 000 m (**30.26,42**)

### Maailmameistrivõistlustel

1995 hõbemedal 10 000 m (**31.08,10**)
  
2001 **maailmameister** 10 000 m **31.48,81**)

### Krossijooksu maailmameistrivõistlused

1995 **maailmameister** pikemal distantsil
  
1997 **maailmameister** pikemal distantsil, individuaalne ja meeskondlik
  
2000 **maailmameister** pikemal distantsil, individuaalne ja meeskondlik
  
2004 **maailmameister** pikemal distantsil, meeskondlik

Välislingid
-----------

* Derartu Tulu Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel Muuda Vikiandmetes

| * v
* r
Naiste 10 000 m jooksu olümpiavõitjad |
| --- |
| 
1988: Olga Bondarenko • 1992 Derartu Tulu • 1996: Fernanda Ribeiro • 2000: Derartu Tulu • 2004: Xing Huina • 2008: Tirunesh Dibaba • 2012: Tirunesh Dibaba • 2016: Almaz Ayana • 2020: Sifan Hassan |

| * v
* r
Naiste 10 000 m jooksu maailmameistrid |
| --- |
| 
1987: Ingrid Kristiansen • 1991: Liz Lynch-McColgan • 1993: Wang Junxia • 1995: Fernanda Ribeiro • 1997: Sally Barsosio • 1999: Gete Wami • 2001: Derartu Tulu • 2003: Berhane Adere • 2005: Tirunesh Dibaba • 2007: Tirunesh Dibaba • 2009: Linet Masai • 2011: Vivian Cheruiyot • 2013: Tirunesh Dibaba • 2015: Vivian Cheruiyot • 2017: Almaz Ayana • 2019: Sifan Hassan • 2022: Letesenbet Gidey |
Sviitid
**Sviiti** on sviitipuu (*Citrus × paradisi* 'Oroblanco') vili.

Päritolu
--------

Sviitipuu on saadud greibi- ja pomelipuu ristamisel geneetikute R. K. Soosti ja J. W. Cameroni poolt 1958. aastal. Sort 'Oroblanco' patenteeriti 1981. aastal.

Välimus
-------

Vili on lapik või ümmargune, keskmise suurusega (läbimõõt 9–12 cm). Koor on roheline või kollane ja paksem kui greibil, vahekest hele, vili keskelt õõnes. Segmente on lihtne koorida. Segmente ümbritsev kest on mõru ja seda ei sööda. Viljaliha on mahlane ja magus, toorestel või külmemates tingimustes kasvanud viljadel veidi mõrkjas.

Maitse
------

Meenutab maitselt greipi. Meenutab ka pomelit.

Kasvatamine
-----------

Sviitipuu on suur, vastupidav ja saagikas. Kasvab kiiresti ning kohaneb hästi erinevate kasvutingimustega. Sviitisid kasvatatakse palju USA-s California osariigis ja Austraalias. 1984. aastast kasvatatakse sviitisid Iisraelis, kust on ka pärit kaubamärk "Sweetie".

Viited
------

1. ↑  Morton, J. 1987. Grapefruit. p. 152–158. In: Fruits of warm climates
2. ↑   vaadatud 13.11.2010.
3. ↑  Citrus Pages

  


Tähtsaimad tsitrusviljad

Apelsin  **·**  Bergamott  **·**  Budakämmal  **·**  Greip  **·**  Kinkan  **·**  Klementiin  **·**  Laim  **·**  Mandariin  **·**  Pomel  **·**  Pomerants  **·**  Sidrun  **·**  Sviiti  **·**  Ugli
**Kanali kodeerimise teoreem** ehk **Shannoni teoreem** ehk **Shannoni teine teoreem** ehk **informatsiooniteooria põhiteoreem** on Claude Shannoni 1948. aastal sõnastatud teoreem, mille järgi on võimalik mis tahes mürataseme puhul mingi sidekanali kaudu informatsiooni teatud ülekandekiiruseni praktiliselt veatult edastada.

Sidekanalis vältimatult esinev müra põhjustab diskreetse mäluta kanali sisendsignaali × ja väljundsignaali y vahel erinevusi. Suhteliselt kõrge müratasemega kanalis võib vigade esinemise tõenäosus tõusta suuruseni, kus näiteks 100 bitist võetakse vastu 99 bitti (1% kadusid).

Näide: 1800 baiti × 8 = 18 000 bitti, seega 1% kadude puhul on 180 bitti viga jne, ehk mida rohkem edastatakse andmeid, seda suuremaks kujuneb kogu viga.

Paljude rakenduste jaoks selline usaldusväärsustase on vastuvõetamatu. Nõutav vigade tõenäosus on 10 astmel –6 (1% puhul on see 10 astmel –2).

Et asi nõuetele vastaks, kasutataksegi kanalikodeerimist, mille eesmärgiks on suurendada töökindlust kanalimürade suhtes.
Kanalikodeerimine põhineb sisendandmete muundamises kanali sisendjärjestuseks ja kanali väljundjärjestuse tagasimuundamiseks väljundandmeteks nii, et kanali müra toime andmetele oleks minimaalne. Saatepoolel muundab saadetud andmed kanali sisendjärjestuseks kanalikooder ja pöördoperatsiooni vastuvõtjas teeb kanalidekooder. Kooder reguleerib järjestuse liiasust nii, et allika sümbolid saaksid vastuvõtjas taastada nii täpselt kui võimalik.

Digitaalne ehitusskeem:

```
SAATJA(diskreetne mäluta allikas) -> kanalikooder ----->kanalidekooder -> VASTUVÕTJA
```

Kanali kodeerimise teoreem on üks informatsiooniteooria tähtsamaid tulemusi. Teoreem määrab ära kanali läbilaskevõime, kui põhimõttelise kiiruse piiri, millega võimalik edastada sõnumeid läbi diskreetse mäluta kanali suhteliselt väikese vigade arvuga. Kanalikodeerimisteoreem ei osuta, kuidas sellist head koodi moodustada, vaid näitab, et sellise koodi moodustamine on võimalik teoreemis toodud tingimuste täitmise korral.

Vaata ka
--------

* Kanali läbilaskevõime
**Lamberto Spoletost** (umbes 880 – 898) oli Frangi keiser, Itaalia kuningas ja Spoleto hertsog (**Lamberto II** nime all).

Lamberto oli Spoleto Guido poeg. Kui isa 891. aastal keisriks krooniti, sai temast Itaalia kuningas ning 892. aastal kaaskeiser. Isa surma järel 894. aastal sai Lamberto nii keisriks kui ka Spoleto hertsogiks. Tema tiitlid ei maksnud siiski kuigi palju, sest reaalselt valitses ta vaid osa Itaalia üle, samas kui temast tunduvalt võimsamad valitsejad, Ida-Frangi kuningas Arnulf ja Friooli Berengar üheskoos tema vastu võitlesid. 896. aastal kroonis paavst Formosius Arnulfi Roomas Itaalia kuningaks ja keisriks. Ent kuna Arnulfil oli tegemist Saksamaal, siis õnnestus Lambertol 897. aastal reaalne võim Itaalias taas enda kätte saada. 898. aastal võitis ta mässulist Toscana hertsogit ning valmistus minema sõjakäigule Berengari vastu, ent hukkus ootamatult, ilmselt hobuse seljast kukkumise tõttu. Seejärel läks võim Itaalias Arnulfile ja Berengarile.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Guido Spoletost** | **Frangi keiser**894–898 | Järgnev**Arnulf** |
| Eelnev**Berengar Frioolist** | **Itaalia kuningas**891–898 | Järgnev**Arnulf** |
| Eelnev**Guido Spoletost** | **Spoleto hertsog**894–898 | Järgnev**Guido IV**

 |
**Lapsuliblikas** (*Gonepteryx rhamni*) on põualibliklaste sugukonda lapsuliblika perekonda kuuluv liblikas.

Lapsuliblikas on oma perekonna ainus liik.

Ta on levinud mitmel pool Euroopas, lõuna poole kuni Põhja-Aafrikani ja ida poole kuni Baikali ja Mongooliani. Ta elab Inglismaal ja Iirimaal, kuid mitte Šotimaal, kus ei kasva talle toiduks sobivaid taimi türnpuud ja paakspuud. Nende otsinguil võib lapsuliblikas pikki maid maha lennata. Levila hõlmab ainult piirkondi, kus kasvab türnpuu või paakspuu, ja ulatub Skandinaavias polaarjooneni. Kreetal lapsuliblikas puudub. Mägedes elab kuni 2 km kõrguseni merepinnast.

* Gonepteryx rhamni ♂*Gonepteryx rhamni* ♂
* Gonepteryx rhamni ♂  △*Gonepteryx rhamni* ♂ △
* Gonepteryx rhamni ♀*Gonepteryx rhamni* ♀
* Gonepteryx rhamni ♀ △*Gonepteryx rhamni* ♀ △

Lapsuliblikas on Eestis tavaline päevaliblikas. Varakevadel, juba esimeste soojade ilmade saabudes ilmuvad lapsuliblikad metsaservadesse, niitudele ja teedele. Neid saab kohata ka linnades, kuigi lapsuliblikas on tegelikult metsaliik ja lagedat avamaastikku ei armasta. Kui enamus liblikaid elab talve kui neile ebasoodsa aastaaja üle nukustaadiumis, siis mõned liblikad talvituvad valmikuna. Seetõttu ongi võimalik neid lendamas kohata kevadel kohe, kui päike natukenegi soojemalt paistma hakkab. Siiski on lapsuliblikas veidi hilisem kui koerliblikas, sest metsaaluse soojendab päike üles veidi hiljem. Talvituvat lapsuliblikat võiks leida metsa alt rohust või samblast. Talvituvad mõlemad sood.

Isased lapsuliblikad on sidrunkollased, emased rohekasvalged. Altpoolt on neid raskem eristada, kuid emane on ikka heledam. Eestiibade tipp on sirpjalt teritunud, tiibade ülaküljel on heledad sooned. Igal tiival on punakas laik. Tiibade siruulatus on 5–6 cm. Tiibade värvid on sillerdavad ja eredad soomustest koosneva katte tõttu. Maandudes panevad nad alati tiivad kokku.

Lapsuliblika valmiku elueaks on mõõdetud 13 kuud, mis teeb temast ühe kõige pikema elueaga liblika. Selleks, et nii pikale elule vastu pidada, puhkab liblikas suvel sageli: mitmepäevased aktiivse tegutsemise ja toitumise tsüklid vahelduvad mitmenädalaste puhkuse tsüklite ehk diapausidega. Talveks koguneb tema kehasse glütseriini, sorbitooli ehk heksan-1,2,3,4,5,6-heksaooli ja valke, mis kaitsevad külma eest, nii et liblikas elab isegi 20-kraadise külma rahulikult üle. Kevadel soojendab päike ta jälle üles.

Paaritumine toimub kevadel. Lapsuliblikatel esineb pulmalend: emane lendab ees, isane tema taga, hoides ühtlast vahet. Pärast paaritumist muneb emane aprillis toidutaimele (türnpuule või paakspuule) munad 1-2, harvem 4-5-kaupa, kattes need kleepuva massiga.

Röövik kasvab kiiresti, seetõttu söövad nad puulehti väga aplalt. Röövikud ja nukud on mõlemad rohelised ja väga hästi maskeerunud. Röövikustaadium algab juunis ja kestab 4 nädalat, kuid see sõltub ilmast: sombuse, külma ja niiske ilmaga rööviku areng aeglustub, kuiva ja päikesepaistelise ilmaga kiireneb.

2017. aasta sügisel esitati lapsuliblikas üheks Eesti rahvusliblika kandidaadiks.

Viited
------

1. 1 2  "Loomade elu", 3. kd. lk. 289
**Emmeline Pankhurst** (15. juuli 1858 – 14. juuni 1928) oli üks Suurbritannia naisõiguslaste liikumise algatajaid. 

Ta sündis Manchesteris ja ta neiupõlvenimi oli Emmeline Goulden. 1879. aastal abiellus ta advokaat Richard Marsden Pankhurstiga. Pankhurst oli naiste valimisõiguse toetaja. Emmeline Pankhurst asutas Naiste frantsiisimise Liiga, kuid see jäi pooleli tema abikaasa surma tõttu 1898. 1903 asutas ta Naiste Sotsiaalse ja Poliitilise Liidu (*Women's Social and Political Union*), mis oli tuntud oma sõjakuse poolest. Sinna kuulusid sellised naised nagu Annie Kenney, Emily Davison ja Ethel Smyth, samuti ta tütred Christabel ja Sylvia Pankhurst. 

Tema teine tütar, Adela Pankhurst emigreerus Austraaliasse, kus ta oli poliitiliselt aktiivne alguses Austraalia Kommunistlikus Parteis ja siis fašist Austraalia Esimeses Liikumises.

Emmeline Pankhursti tegevusele tõmbas tähelepanu see, et ta oli mitu korda vangis. Tema autobiograafia "My Own Story" avaldati 1914.

1914. aastal, kui algas Esimene maailmasõda, julgustas ta naisi meeste töid tegema, et mehed saaksid sõtta minna. Koos David Lloyd George'iga organiseeris ta paraadi 30 tuhande naisega, et julgustada tööandjaid andma naistele meeste töid. Pankhurst rakendas kogu energia sõja tarbeks, samas kui kõik tema liikumise kaaslased ei toetanud sõda.

Märtsis 1918 said naised Suurbritannias ja Iirimaal valimisõiguse, kui nad olid 30-aastased (mehed võisid olla 21-aastased). Novembris 1918 said üle 21-aastased naised õiguse kandideerida parlamenti. Oli olukord, kus valida said vanemad naised kui kandideerida. Meestega võrdsed valimisõigused said naised Suurbritannias 1928.

Emmeline Pankhurst suri 1928. aastal 69-aastaselt, kui enamik tema eesmärke oli teostunud.

Välislingid
-----------

* Emmeline Pankhurst – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib auhinnast; laulja kohta vaata artiklit Emmy (laulja).* |

---

**Emmy** (inglise keeles **The Emmy Award**) on Ameerika Ühendriikide televisiooniloomingu auhind, mis sarnaneb Peabody Awardsiga, kuid rõhutab rohkem meelelahutuslikku poolt. Emmysid loetakse televisioonikunstis võrdseteks filmikunsti Oscaritega. 

Emmy auhindu jagavad kolm tütarorganisatsiooni kolmes eri kategoorias: 

* Academy of Television Arts & Sciences – autasu antakse õhtusaadetele;
* National Academy of Television Arts & Sciences – autasu antakse päeva-, spordi-, uudiste- või dokumentaalsaadetele;
* International Academy of Television Arts & Sciences – autasu antakse väljaspool Ameerika Ühendriike näidatud televisioonisaadetele.

Kõige hinnatumad on Primetime Emmyd ja Daytime Emmyd, mis mõlemad liigitatakse Creative Arts Emmyde alla.

Ajalugu
-------

Esimesed Emmy auhinnad jagati välja 25. jaanuaril 1949 Hollywoodi Athletic Clubis. Nimi "Emmy" oli feminisatsioon sõnast "immy" – nõnda kutsuti vanu videokaameraid. Esimeseks laureaadiks peetakse Shirley Dinsdale'i. 

Emmy auhindu valmistab ja kaitseb praegu erafirma, mis asub El Dorados Kansase osariigis. 

Emmy auhinna statuett kujutab tiibadega naist, kes hoiab käes aatomit. Tiivad sümboliseerivad muusat ja aatom elektronteadust. Kujukese autor on televisiooniinsener Louis McManus, kes kasutas modellinna oma abikaasat.
Kościuszko kuju
**Mieračoŭščyna mõis** ehk **Meratšovštšõna mõis** on endine mõis Valgevenes Bresti oblastis Ivacevičy rajoonis, Kosava külanõukogus Kosava linna loodepiiri ääres Valgevene keeles on paiga nimeks *Мерачоўшчына*, ka *Марачоўшчына*, poola keeles aga *Mereczowszczyzna*.

Mieračoŭščyna mõisa mainitakse esimest korda aastal 1529, toona oli tegemist Kosavale alluva karjamõisaga. Koos Kosavaga vahetas omanikke ka Mieračoŭščyna, kuni see aastal 1733 Sapiehade valdusest Kościuszkodele läks. Aastal 1746 sündis mõisas hilisem Poola rahvuskangelane Tadeusz Kościuszko. Aastal 1764 suri Tadeusze isa ja tema naine müüs mõisa Kosava toonastele omanikele Flemingitele. Sellest ajast peale kadus Mieračoŭščyna mõis taas iseseisva üksusena ja eksisteeris Kosava karjamõisana.

Pusłowskid asusid mõisa hooneid taastama ja lõpetasid restaureerimistööd aastaks 1857. Ajal, mil Kosava kuulus Poolale, asus seal mälestusmärk. Mõisa peahoone, kus Tadeusz Kościuszko sündis, hävis Teise maailmasõja ajal (selle põletasid maha Nõukogude partisanid.

Aastal 2003 alustati USA saatkonna toetusel hoone taastamist, uus hoone valmis vanade fotode ja maalide põhjal. Aastast 2004 asub hoones muuseum.

Välislingid
-----------

 Mieračoŭščyna mõis – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Paiga nimest
| Medalikohad |
| --- |
| Holland esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Esimene koht | 1928 | Sulgkaal |

**Lambertus van Klaveren** (kuni 1916 **Steenhorst**; 26. september 1907 Rotterdam – 12. veebruar 1992 Rotterdam) oli Hollandi poksija. Ta perekonnanimi vahetus 1916. aastal, kui ta ema abiellus uuesti ning ta sai oma kasuisa perekonnanime.

Van Klaveren oli kokku neljakordne Hollandi meister – kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 1926. aastal ja sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) aastatel 1927–1929.

Van Klaveren võitis sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Ta oli esimene ja on seni ainuke Hollandi poksija, kes on tulnud olümpiavõitjaks.

Van Klaveren poksis juulist 1929 kuni märtsini 1956 elukutselisena. Ta pidas kokku 110 kohtumist, millest võitis 80 (neist 21 nokaudiga), kaotas 21 (neist 4 nokaudiga) ja viigistas 9 kohtumist. Ta on olnud elukutseliste Hollandi meister kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) aastatel 1930–1940 ja keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1947. aastal ning Euroopa meister kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) aastatel 1931–1932 ja keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1938. aastal.

Galleri
-------

* Bep van Klaveren  Rotterdam.Bep van Klaveren Rotterdam.
* Bep van Klaveren 1935.Bep van Klaveren 1935.
* Bep van Klaveren - Kid Pompeij  Amsterdam 15 feb 1954.Bep van Klaveren - Kid Pompeij Amsterdam 15 feb 1954.
* Bep van Klaveren 1982.Bep van Klaveren 1982.

Isiklikku
---------

Ka Lambertus van Klavereni noorem poolvend Pieter oli tuntud Hollandi poksija.

Viited
------

1. ↑  9. suveolümpiamängude poksivõistlus. Amsterdam 1928. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Lambertus van Klaveren veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Lambertus van Klaveren saidil BoxRec
Maantee Lappwaldis Bad Helmstedti lähedal
**Lappwald** on tugevalt metsane mäeahelik Kesk-Saksamaal. 

See on 20 km pikk ja kuni 5 km lai ning ulatub Helmstedti linnast põhja poole. Alam-Saksi ja Saksi-Anhalt vaheline piir kulgeb läbi metsa, millest umbes 3/4 on Alam-Saksimaal. Lappwald on osa Elm-Lappwaldi maastikukaitsealast.

Paiknemine
----------

1. Walbecker Warte, vahitorn Helmstedti kaitsetammil (*Landwehr*)
Magdeburgi vahitorn Helmstedti lähedal
Vahitorn endisel Saksamaa sisepiiril Lappwaldis
Lappwald kulgeb loodest kagusse paralleelselt Elmi mägedega, mis asuvad umbes 10 km kaugemal läänes. Lappwaldi metsad on peaaegu täiesti asustamata. Ainsad asulakohad on Helmstedti asundus Bad Helmstedt ja *Autobahni* Harbke sektor lõunas ning vana Marientali õhuväebaasi rajatised põhjas.

Ajalugu
-------

Esimesed ürikud 1147. aastal kirjeldavad Lappwaldi kui *Lapvualt*. Ei ole selget tuletust nimele "Lappwald". Kõige tõenäolisem teooria on seotud jahipidamise mõistega *Einlappens*. Lappwald oli palju sajandeid Braunschweigi ja Preisi territooriumite vaheline piirimets. Arvukad salakaubavedajad ja muud kurjategijad, sealhulgas tuntud tegelane "Röövelkapten Rose" (*Räuberhauptmann Rose*, tegelik nimi: Carl Wallmann) kasutasid metsapiiri olukorda oma kasuks. 20. sajandil jagas Saksamaa sisepiir Lappwaldi, järgides vana Braunschweigi-Preisi piiri.

Lappwaldis Helmstedtist kirdes on kaitsevalli riismed, mis moodustavad osa vanast Walbecki vallist. Säilinud konstruktsioonid on kaks vahitorni 13. sajandist, tuntud kui 1. ja 2. Walbecki vahitorn (*Walbecker Warte*). Veel üks säilinud keskaegne vahitorn paikneb vahetult liidumaantee B 1 Magdeburgi ääres Lappwaldi servas.

Geoloogia
---------

Geoloogilisest seisukohast on Lappwald, mille kõrgeim punkt on 211 m *Heidberg*, lohus, näides vaid kergitatud ülanguna tänu järsult langenud ümbritsevale maastikule. Kriidiajastul, umbes 71 miljoni aasta pikkusel perioodil, pesi meri kriidi, marmori ja liiva mitmes üleujutuse faasis välja Helmstedti ja Schöppenstedti lohust ja kattis seega aluskivimid. Edasised üleujutused mere poolt järgnenud tertsiaariajastul tekitasid Helmstedti basseinis suured sooalad, millest tekkisid lähistroopilise kliima tingimustes tohutud pruunsöe lademed.

Välislingid
-----------

* Ametlik turismiveeb
* Eraveebileht maastikukaitsealast
* Lappwaldi looduskaitseala
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Copa América |
| **Hõbe** | 2019 |  |
| **Pronks** | 2015 |  |

**Carlos Augusto Zambrano Ochandarte** (sündinud 10. juulil 1989 Callaos) on Peruu jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Argentina kõrgliiga klubis Boca Juniors ja Peruu jalgpallikoondises.

2006. aastal liitus ta Saksamaa klubiga Schalke 04, debüteerides klubi põhimeeskonnas Saksamaa kõrgliigas hooajal 2009–10. Klubikarjääri jooksul on ta mänginud veel Saksamaa klubides FC St. Pauli (2010–2012), Eintracht Frankfurt (2012–2016), Venemaa kõrgliiga klubis Kaasani Rubin (2016–2017), Kreeka kõrgliiga klubis PAOK FC (2017) ja Šveitsi kõrgliiga klubis FC Basel (2018–2019). Boca Juniorsiga liitus ta 2020. aasta jaanuaris.

Peruu jalgpallikoondises debüteeris Zambrano 26. märtsil 2008 sõprusmängus Costa Rica vastu ja lõi selles mängus ka koondisekarjääri esimese värava. Ta on kuulunud Peruu koondisse 2015. ja 2019. aasta Copa Américal.

Saavutused
----------

Boca Juniors
* Primera División: 2019–20
* Copa Argentina: 2019–20
* Copa de la Liga Profesional: 2020
Miguel Almirón (2018)
**Miguel Ángel Almirón Rejala** (sündinud 10. veebruaril 1994 Asunciónis) on Paraguay jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Premier League'i klubis Newcastle United ja Paraguay jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Paraguay klubis Cerro Porteño, mille põhimeeskonnas debüteeris 2013. aastal. 2013. ja 2015. aastal tuli ta klubiga Paraguay meistriks. Aastatel 2015–2016 mängis ta Argentina kõrgliiga klubis Club Atlético Lanús ning tuli 2016. aastal klubiga Argentina meistriks. Aastatel 2017–2019 mängis ta Major League Socceri (MLS) klubis Atlanta United. 2017. ja 2018. aasta liiga hooajal valiti ta MLS-i hooaja sümboolsesse koosseisu ja 2017. aastal liiga hooaja uustulijaks.

2019. aasta jaanuaris sõlmis ta Newcastle Unitediga viie ja poole aasta pikkuse lepingu. Üleminekusumma oli umbes 21 miljonit naelsterlingit, mis oli Newcastle Unitedi ajaloo kalleim ost ja üldse suurim tasu Major League Socceri mängija eest. Inglismaa kõrgliigas lõi ta oma esimese värava 21. detsembril 2019 mängus Crystal Palace'i vastu.

Paraguay jalgpallikoondises tegi Almirón debüüdi 5. septembril 2015 sõprusmängus Tšiili vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. septembril 2019 sõprusmängus Jordaania vastu. Ta on kuulunud Paraguay koondisse 2016. aasta Copa América Centenariol ja 2019. aasta Copa Américal.

2017. ja 2018. aastal valisid ajakirjanikud ja 2018. aastal rahvas ta Paraguay aasta jalgpalluriks.

Saavutused
----------

Cerro Porteño
* Paraguay Primera División: 2013 Clausura, 2015 Apertura

Lanús
* Argentina Primera División: 2016
* Copa Bicentenario: 2016
* Supercopa Argentina: 2016

Atlanta United
* MLS Cup: 2018

Viited
------

1. ↑  "Newcastle break their transfer record to sign playmaker Miguel Almiron". BBC Sport. 31.1.2019. Vaadatud 5.7.2020
2. ↑  "Bruce raves about Almiron after Newcastle striker finally gets goal". NBC Sports. 21.12.2019. Vaadatud 5.7.2020
**Optoelektroonika** (kreeka keeles *optos* nähtav) on elektroonika haru, mis hõlmab valguskiirguse ja elektrivoolu vastastikuse muundamisega seotud nähtusi ning nendel nähtustel põhinevaid optoelektronseadiseid. Niisuguste seadiste talitluses osalevad peale elektronide ka optilise kiirguse, sealhulgas nähtava valguse kvandid – footonid.

Informatsiooni töötlemiseks, edastamiseks ja kuvamiseks ning energia muundamiseks kasutatavate optoelektronseadiste põhiliigid on järgmised:

* optoelektroonilised kiirgusallikad ‒ pooljuhtseadised, mis muundavad elektrienergiat optiliseks kiirguseks, kusjuures kiirgusspekter võib olla nähtava või ka nähtamatu (infrapunase või ultravioletse) valguse alas; seesugused kiirgurid on valgusdiood ja laserdiood;
* optoelektroonilised kiirgusvastuvõtjad ‒ pooljuhtseadised, mille elektrilisi omadusi mõjutab optiline kiirgus, näiteks fototakisti, fotodiood, fototransistor; kiirgusvastuvõtjate hulka kuulub ka mikrokiibina teostatud CCD-sensor.

Niisugust optoelektronseadist, mis koosneb kiirgusallikast ja sellega optiliselt sidestatud kiirgusvastuvõtjast, nimetatakse optroniks ehk optiliseks paariks.

Kirjandus
---------

* Lembit Abo. Elektroonikakomponendid. Tallinn, 1997, lk 129–130.
**Aleksis Kuusik** (22. mai 1886 – 24. september 1956 Tallinn) oli õpetaja ja koolijuht.

Aleksis Kuusik lõpetas aastal 1907 Tallinna Aleksandri gümnaasiumi. Asus aastal 1908 edasi õppima Moskva Ülikooli. Lõpetas aastal 1912 Moskva Ülikooli füüsika-matemaatika teaduskonna I järgu diplomiga ja asus tööle õpetajana Valmiera reaalkoolis ja Valmiera tütarlastegümnaasiumis. Aastal 1918 kinnitati Tallinna Linna Poeglaste Gümnaasiumi füüsika, matemaatika ja kosmograafia õpetajaks. Kui 18. novembril seoses Vene punaväe pealetungiga algas Eesti Vabadussõda, läks ta koos teiste noorte meesõpetajatega Vabadussõtta ja oli kooliõpetajate rooduülema asetäitja ja I rühma jaoülema kohusetäitja. 

10. juulil 1919 valiti ta Tallinna Linna Poeglaste Gümnaasiumi direktoriks, oli selles ametis 19. augustini 1940. Seejärel jätkas ta (ümbernimetatud Tallinna I Keskkoolis) tööd õpetajana. Novembris 1944 kinnitati ta taas kooli direktoriks ja oli selles ametis kaks aastat. Aastatel 1946–1948 jätkas ta tööd füüsikaõpetajana Tallinna I Keskkoolis. Aastatel 1948–1954 töötas ta Haridusministeeriumi õppevahendite baaskaupluse direktorina; aastal 1954 jäi pensionile. Suri aastal 1956 operatsioonijärgse tüsistuse tõttu haiglas; maeti Tallinna Aleksander Nevski kalmistule.

Isiklikku
---------

Tema isa oli kooli- ja kirjamees Timotheus Kuusik, vend Vladimir Kuusik oli Viljandi, Tartu ja Tallinna ringkonnakohtu esimees, õetütar Vive Tolli on graafik. Ta abiellus aastal 1909 Kadri (Jekaterina) Jansoniga (1882–1965), kellega tal oli kaks poega: Aleksei (1910–1988) ja Maksimilian (1911–1970 Austraalias). Aastal 1939 sündis kooselust Ella Lipandiga poeg Andrus.

Tõlkeid
-------

* Johann Kleiber **Füüsika õpiraamat keskkoolidele.** Praktiliste ülesannete ja 732 joonisega. Saksa keelest tõlkinud Aleksis Kuusik. Tallinn: Muravei, 1922 (2. trükk 1924)

Välislingid
-----------

* Aleksis Kuusik: eluloolisi andmeid
**Oracle Open Office** (endise nimega **Sun StarOffice**) on Oracle Corporation poolt kuni 2011 aastani arendatud kontoritarkvarapakett.

Algselt arendas seda Sun Microsystems nime Sun StarOffice all. Kui Oracle Corporations ostis Sun Microsystemsi, nimetati StarOffice ümber Oracle Open Office'iks

Oracle Open Office põhineb OpenOffice.org-i projektil, kuid erinevalt OpenOffice.org-ist pole Oracle Open Office vabavara. Oracle Open Office erineb OpenOffice.org-ist peamiselt kasutatavate sõnastike, operatsioonisüsteemide toe ning täiendavalt lisatud mallide ja lõikepiltide poolest. Lisaks pakub Oracle Corporation Oracle Open Office'i tarkvara omanikele ka tugiteenuseid ja tootetuge.

Oracle Open Office'i on vaikevorminguna kasutusel standardne ISO/IEC 26300 ODF-failivorming ning failide salvestamisel on toetatud PDF- ja PDF/A- (ISO/DIS 32000, ISO 19005) failivorminguid.

Oracle müüs Oracle Open Office'it kahes versioonis: Standard Edition ja Enterprise Edition. Oracle Open Office töötab Microsoft Windowsi, Mac OS X, Linuxi jaSolarise operatsioonisüsteemidega.

Peamised koostisosad
--------------------

* **Writer** – tekstitöötlusprogramm tekstidokumentide kirjutamiseks, töötlemiseks ja lihtsamaks küljendamiseks
* **Calc** – tabelarvutusprogramm
* **Impress** – esitlustarkvara slaidide kujundamiseks ja esitamiseks
* **Base** – väike ühekasutaja andmebaasiprogramm, mida saab siduda SQL-andmebaasidega
* **Draw** – joonistusprogramm
* **Math** – matemaatika-, keemia-, füüsika- ja muude valemite kirjutamine

Viited
------

1. ↑  Open Office kiire ajalugu
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Suveolümpiamängud |
| **Hõbe** | 2020 | jalgpall |

**Carlos Soler Barragán** (sündinud 2. jaanuaril 1997 Valencias) on Hispaania jalgpallur, kes mängib kesk- või parempoolkaitsjana Prantsusmaa kõrgliigaklubis Paris Saint-Germain ja Hispaania jalgpallikoondises.

2005. aastal liitus ta Valencia noorteakadeemiaga 2005. aastal. Debüüdi Hispaania kõrgliigas tegi ta Valencia meeskonnas 10. detsembril 2016 mängus Real Sociedadi vastu. Esimese värava Hispaania kõrgliigas lõi ta 21. jaanuaril 2017 mängus Villarreali vastu. 2019. aastal võitis ta Valenciaga Hispaania karika.

2022. aasta septembris sõlmis ta viieaastase lepingu Paris Saint-Germainiga.

2019. aastal tuli Soler Hispaania kuni 21-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistriks. 2020. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril võitis ta Hispaania võistkonnaga hõbemedali. Hispaania jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 2. septembril 2021 MM-i valikmängus Rootsi vastu ja lõi selles mängus ka värava.

Saavutused
----------

Valencia
* Copa del Rey: 2018–19

Viited
------

1. ↑  "Official | PSG sign Valencia midfielder Carlos Soler on a 5-year deal". *Get French Football News*. 1. september 2022. Vaadatud 6. septembril 2022.

| * v
* r
Hispaania koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Sánchez
* 2 Azpilicueta
* 3 García
* 4 P. Torres
* 5 Busquets (c)
* 6 Llorente
* 7 Morata
* 8 Koke
* 9 Gavi
* 10 Asensio
* 11 F. Torres
* 12 Williams
* 13 Raya
* 14 Balde
* 15 Guillamón
* 16 Rodri
* 17 Pino
* 18 Alba
* 19 Soler
* 20 Carvajal
* 21 Olmo
* 22 Sarabia
* 23 Simón
* 24 Laporte
* 25 Fati
* 26 Pedri
* Treener: Luis Enrique

 | Hispaania |
**Optimistid** oli aastatel 1965–1969 tegutsenud Eesti biitmuusikaansambel. 

Ansambel alustas tegevust 1965. aastal, mil kasutati nime **Reval**, mis aga Nõukogude võimudele sobimatuna 1966. aastal välja vahetati.

Esimene esinemine toimus 22. keskkooli isetegevusülevaatusel. Esikoha tagas lugu "Jaan läeb jaanitulele".

Ansambli algkoosseisu kuulusid Heigo Mirka (basskitarr, laul), Vello Salumets (laul, basskitarr, klahvpillid), Toomas Kõrvits (soolokitarr, laul), Neeme Ninnas (rütmikitarr), Harry Kõrvits (trummid). Hiljem tuli Harry Kõrvitsa asemele Henry Kirsipuu. Harry Kõrvits naasis aastal 1968, kui kujunes välja Optimistide viimane koosseis, kuhu kuulusid lisaks temale ja Heigo Mirkale kitarrist Tiit Kõrvits, klahvpillimängija Olav Ehala ja laulja Heiki Johannson. 

Ansambli repertuaari põhiosa moodustasid ingliskeelsete lööklaulude, näiteks The Rolling Stonesi, Bob Dylani, Herman's Hermitsi ja The Beatlesi kaverid. Neist nii mõnigi saavutas väga suure populaarsuse, näiteks "Kesköötund" ehk "Mul on tunne" (1966, originaalis The Herman's Hermits - "You won't be leaving"). 

Ansambli omaloomingulistest lauludest on tuntud Vello Salumetsa kirjutatud "Ülle" (u 1966, algselt "Beautiful"; ERR helisalvestis aastast 1969).

Viited
------

1. 1 2 3 4  EE 12. köide, 2003: 381.
2. 1 2   (vaadatud 11.02.2013).
3. ↑  Mikomägi, Margus (23. märts 2023). "Harry Kõrvits küsib ajakirjanikult: „Mis vaevab sinu südant?"". *Maaleht*. Vaadatud 23. märtsil 2023.

Välislingid
-----------

* Ansamblist portaalis Muusika.tv (vaadatud 11.02.2013)
**Koriandriviljadeks** (*Coriandri fructus*) nimetatakse aedkoriandri täisküpsenud viljadest saadusi, mida kasutatakse väga erinevatel eesmärkidel ja valmistusviisidel nii töönduslikult kui ka kodumajapidamises.

Bioloogiliselt on koriandriviljad taime teatud elujärk milles on uue taime alged ja sobivate keskkonnatingimuste korral arenevad nii juur, vars, lehed, õied ja taas viljad.

Ravimtaimena
------------

Droogiks korjatakse koriandrivilju siis, kui ligi 80% viljadest on saavutanud täisküpsuse. 

Kuivatatakse temperatuuril 35–40 °C. Droog koosneb täisküpsenud viljadest.

Euroopa farmakopöas käsitletakse droogina vaid selliseid koriandrivilju, mille eeterliku õli (*Coriandri aetherolum*) sisaldus on vähemalt 0,3%. 

Päevane annus on 3 –7 grammi droogi.

### Seespidine kasutamine

Kasutatakse seedehäiretetest tingitud kõhupuhituse, maovalude, iivelduse ja oksendamise korral.

Arütmia ja epilepsia (kergendab) korral suurendab naistel kiima ning puhastab ja paksendab verd. Toimib kerge rahustina. 

Viljad soodustavad sapi ja maomahla eritust. Tõstavad söögiisu.

Vastunäidustused
----------------

Ülitundlikkus koriandriviljade suhtes. 

#### Hoiatus

Aedkoriander on kerge narkootilise toimega ja maksa jaoks mürgine taim, seetõttu tuleks saadusi eelnevalt kuumtöödelda.

* Vastumürk: tilliseemned või oliiviõli.

Muud saadused
-------------

 *Pikemalt artiklis Koriander*
Koriandrivilju (koriandriseemneid) kasutatakse kulinaarias. 

Koriandriviljades on 15–20% mittekuivavat õli.

Viited
------

1. 1 2  Ain Raal "Farmakognoosia" Tartu Ülikooli Kirjastus 2010 lk 277–278
2. ↑  [*alaline kõdulink*], Veebiversioon (vaadatud 26.02.2014) (*inglise keeles*)
3. ↑  Ain Raal, "Maailma ravimtaimede entsüklopeedia", lk 249-250, Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2010
4. ↑  Aleksander Heintalu, Anneli Sihvart, "Vigala Sassi taimeravi", Pegasus, lk 29, 2012

Välislingid
-----------

* A. Raal, E. Arak, A. Orav, Koriandriviljade eeterliku õli keemiline koostis ja vastavus Euroopa farmakopöa nõuetele, veebiversioon (vaadatud 26.02.2014)
**Carlos Sainz Cenamor** (sündinud 12. aprillil 1962 Hispaanias Madridis) on endine rallisõitja, kahekordne maailmameister (1990, 1992).

2004. aasta hooaja lõppedes loobus Sainz tipprallist. Ta osales 194 maailmameistrivõistluste rallil, kogudes 26 võitu ja 96 pjedestaalikohta.

Isiklikku
---------

Tema poeg Carlos Sainz juunior on vormelisõitja.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Carlos Sainz** |

* Carlos Sainzi koduleht

Autoralli maailmameistrid

1977 Itaalia Sandro Munari **·**  1978 Soome Markku Alén **·**  1979 Rootsi Björn Waldegård **·**  1980 Saksamaa Walter Röhrl **·**  1981 Soome Ari Vatanen **·**  1982 Saksamaa Walter Röhrl **·**  1983 Soome Hannu Mikkola **·**  1984 Rootsi Stig Blomqvist **·**  1985 Soome Timo Salonen **·**  1986 Soome Juha Kankkunen **·**  1987 Soome Juha Kankkunen **·**  1988 Itaalia Miki Biasion **·**  1989 Itaalia Miki Biasion **·**  1990 Hispaania Carlos Sainz **·**  1991 Soome Juha Kankkunen **·**  1992 Hispaania Carlos Sainz **·**  1993 Soome Juha Kankkunen **·**  1994 Prantsusmaa Didier Auriol **·**  1995 Suurbritannia Colin McRae **·**  1996 Soome Tommi Mäkinen **·**  1997 Soome Tommi Mäkinen **·**  1998 Soome Tommi Mäkinen **·**  1999 Soome Tommi Mäkinen **·**  2000 Soome Marcus Grönholm **·**  2001 Suurbritannia Richard Burns **·**  2002 Soome Marcus Grönholm **·**  2003 Norra Petter Solberg **·**  2004 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·**  2005 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·**  2006 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·**  2007 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·**  2008 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·**  2009 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·**  2010 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·**  2011 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·** 
2012 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·** 
2013 Prantsusmaa Sébastien Ogier **·**  2014 Prantsusmaa Sébastien Ogier **·**  2015 Prantsusmaa Sébastien Ogier **·**  2016 Prantsusmaa Sébastien Ogier **·**  2017 Prantsusmaa Sébastien Ogier **·**  2018 Prantsusmaa Sébastien Ogier **·**  2019 Eesti Ott Tänak **·**  2020 Prantsusmaa Sébastien Ogier **·**   2021 Prantsusmaa Sébastien Ogier **·**   2022 Soome Kalle Rovanperä
Baltimaade ja Saksa sõdurite väljaandmine Eksjö vangilaagris jaanuaris 1946. Mustas Rootsi sõjaväestatud politseinikud / sandarmid, ees Rootsi armee sõdurid.
**Balti sõdurite väljasaatmine Rootsist** (Rootsis kutsutakse seda **Baltlaste väljasaatmiseks**, rootsi keeles *Baltutlämningen*) toimus ajavahemikul 1945–1946. Rootsi andis välja 150 Waffen-SS-i välismaalastest vabatahtlikku ja kutsealust Lätist ja Eestist, kes sõdisid Teises maailmasõjas Saksamaa poolel Punaarmee vastu. Nõukogude Liit nõudis, et antaks välja kõik, kes olid olnud Saksamaa teenistuses. Vaatamata tugevale kriitikale ja sisemistele lahkarvamustele, nõustus Rootsi valitsus Nõukogude Liidu nõudmistega.

1994. aastal avaldas Rootsi sügavat kahetsust juhtunu pärast ja kutsus veel elusolevaid baltimaalasi külastama Rootsit. Rootsi saabus 35 lätlast, 4 eestlast ja 1 leedulane. 20. juunil 1994 korraldati neile Stockholmi kuningalossis kuningas Carl XVI Gustafi vastuvõtt. Välisminister Margaretha af Ugglas vabandas ametlikult Rootsi nimel.

Ajalugu
-------

1945. aasta 2. juunil nõudis Nõukogude Liit, et Rootsi annaks välja kõik Berliini-Rooma telje sõdurid. 15. juunil loodud ja saladuses hoitud Rootsi valitsuse protokoll sai avalikuks 19. novembril. Parlamendi enamus toetas seda. Rootsi Kommunistlik Partei tahtis lisaks sõduritele välja saata ka kõik Baltimaade tsiviilelanikest sõjapõgenikud. 

Enamik väljasaadetutest olid Kuramaa lahingutest põgenenud lätlased, lisaks oli 7 eestlast.

Kujutamine kunstis
------------------

1970. aastal valmis Johan Bergenstråhle draamafilm "Baltutlämningen" (inglise keeles "A Baltic Tragedy"), mis võttis osa 20. Berliini filmifestivalist. Filmi aluseks on Per Olov Enquisti romaan "Legionärerna: En roman om baltutlämningen" (1968; tõlge inglise keelde "The Legionnaires: A Documentary Novel", 1973), mis võitis Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhinna.

Viited
------

1. ↑  Латышские легионеры в Швеции, 1994 г. www.lettia.lv (vaadatud 02.05.2018)
2. ↑  A Baltic Tragedy m.imdb.com (vaadatud 02.05.2018)
**Erik Amburgeri andmebaas** (saksa keeles *Erik-Amburger-Datenbank*) on andmebaas enne 1917. aastat Venemaal elanud välismaist päritolu inimeste kohta. See on moodustatud ja internetis kättesaadavaks tehtud saksa ajaloolase Erik Amburgeri kogutud andmete ja nende põhjal loodud kartoteegi põhjal. Andmebaasi haldab Regensburgi ülikooli juures asuv Leibnizi Ida- ja Kagu-Euroopa uuringute instituut.

Andmebaas sisaldab umbes 100 000 inimese andmeid.

Amburger annetas oma kartoteegi Regensburgi ülikooli juures asuva Leibnizi Ida- ja Kagu-Euroopa uuringute instituudile. 1991. aastal hakati kartoteeki korrastama. 1999. aastal tehti kartoteek internetis kättesaadavaks. Aastatel 2006-2007 andmebaas konverditi ja muutus uuel kujul kättesaadavaks oktoobrist 2007.

Päringuid võimaldava isikuandmebaasi juurde kuulub ka perekonnanimede register 2960 perekonnaga ja mahukas allikate nimekiri.

Viited
------

1. 1 2 3  Über das Projekt Erik Amburgeri andmebaasi kodulehel.
2. ↑  "Stammfolgen der Erik Amburger Personendatenbank zu Ausländern in vorrevolutionären Russland" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 3. august 2020. Vaadatud 12. augustil 2019.
3. ↑  "Quellenverzeichnis" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 3. detsember 2019. Vaadatud 12. augustil 2019.

Välislingid
-----------

* Erik Amburgeri andmebaasi koduleht
**Sõrmkübar** (*Digitalis*) on iminõgeselaadsete seltsi teeleheliste sugukonda kuuluv kahe- ja mitmeaastaste rohttaimede ja põõsaste perekond.

Nimetus
-------

Perekonna teaduslik nimetus *digitalis* tähendab "sõrmesarnane" ja viitab asjaolule, et taime õit saab üsna mugavalt panna inimese sõrme otsa.

Levila ja kasvukoht
-------------------

Selle perekonna liigid kasvavad looduslikult Lääne- ja Lõuna-Euroopas, Lääne- ja Kesk-Aasias ning Loode-Aafrikas.

Sõrmkübar eelistab kasvada pooleldi või täielikult varjus happelistel muldadel. Teda leidub hõredates metsades, raiesmikel, nõmmede ja rabade servadel, rannakaljudel ning kaljustel ja muidu järskudel nõlvadel. Sageli leidub teda kohtades, kus pinnas on kahjustunud, näiteks pärast tulekahjusid või värsketel raiesmikel.

Kirjeldus
---------

Taime vars on jäik, harunemata ja 3–15 dm kõrge. Lehed on vahelduvad, terve servaga, piklikud või süstjad ja terava tipuga.

Sõrmkübara õied moodustavad pika täha. Õied on torujad ning värvilt valged või roosad, harvem kollased. Õitel võivad olla mitmesugused täpid või laigud. Õietupp koosneb 5 tupplehest. Taimed õitsevad juunis-augustis.

Taime vili on väikeste pruunide seemnetega kupar. Seemne mass on keskmiselt 100 g. Seeme on idanemisvõimeline 2–3 aastat.

Mürgisus
--------

Kõik taime osad on mürgised, kaasa arvatud juured ja seemned. Eriti mürgised on ülemised lehed. Kuivatamine ei vähenda taime mürgisust. Taim on mürgine ka kõigile kariloomadele ja kiskjalistele. On esinenud surma. Sõrmkübarat ei tohiks segamini ajada ohutu varemerohuga. Mürgine võib olla ka vesi vaasis, milles on hoitud lõikeõisi.

Sõrmkübaramürgistuse esimesed tundemärgid on nohu, oksendamine, kõhulahtisus, kõhuvalu, peavalu, hallutsinatsioonid ja deliirium. Sõltuvalt mürgistuse raskusest võivad esineda ebakorrapärane või aeglane pulss, krambid ja lõpuks südame seiskumine. Esineda võivad ajuhäired, eriti nägemishäired. Kõik asjad võivad olla erilist värvi, kõige sagedamini kollakat kuni rohelist värvi, ja valgusallikate ümber tundub olevat sinine halo.

Liigid
------

Perekonda kuulub ulmbes 35 liiki. Endise NSV Liidu maa-alal kasvab neist kuus, neist neli üksnes Kaukaasias.

* *Digitalis canariensis*
* *Digitalis cariensis*
* *Digitalis ciliata* – ripsmeline sõrmkübar
* *Digitalis davisiana*
* *Digitalis dubia*
* *Digitalis ferruginea* – roostepruun sõrmkübar
* *Digitalis grandiflora* – helekollane sõrmkübar
* *Digitalis isabelliana*
* *Digitalis laevigata* – sile sõrmkübar
* *Digitalis lanata* – villane sõrmkübar
* *Digitalis leucophaea*
* *Digitalis lutea* – kollane sõrmkübar
* *Digitalis mariana*
* *Digitalis micrantha*
* *Digitalis obscura* – pajulehine sõrmkübar
* *Digitalis parviflora* – väikeseõieline sõrmkübar
* *Digitalis purpurea* – verev sõrmkübar
* *Digitalis sceptrum*
* *Digitalis sibirica* – siberi sõrmkübar
* *Digitalis thapsi*
* *Digitalis trojana*
* *Digitalis viridiflora* – balkani sõrmkübar

Viited
------

1. ↑  Sõrmkübar (*Digitalis* L.) ITIS andmebaasis *www.itis.gov* Kasutatud 24.02.2017 (inglise)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Sõrmkübar (perekond)** |
See artikkel räägib ehitiste osast.  Tehnilise süvendi kohta vaata artiklit Pesa (tehnika).  Tarkvaraobjekti kohta vaata artiklit Sokkel (tarkvara).  

---

Berliini Riigipäevahoone sokkel. Kasutaja:Heinzi, 14.07.2011
Sammas soklil.Rooma foorum. Kasutaja:MM, 2005
Sokkel Soomes
**Sokkel** (itaalia keeles *zoccolo*, ladina keeles *socculus* 'kingake', 'sandaalike') on hoone vundamendi maapealne osa, mis on sageli seinapinnast eenduv või uuemal ajal taanduv.

Eenduv sokliaste on sageli profileeritud. Soklikorruseks nimetatakse klassitsistlikus arhitektuuris alumist, sageli rustikaga kujundatud korrust, mis on aluseks (sokliks) rikkaliku fassaadiga peakorrusele. Tänapäeval nimetatakse soklikorruseks korrust, mille kõrgusest vähem kui pool ulatub allapoole maapinda.

**Sokkel** on ka samba või skulptuuri postamendilaadne alus Rooma arhitektuuris ja sellest lähtunud arhitektuuristiilides..

Vaata ka
--------

* baas (arhitektuur)

Viited
------

1. ↑  Kunstileksikon. Tallinn: Eesti Klassikakirjastus 2001. Lk 405
2. ↑  Eesti arhitektuur. Oskussõnastik. Tallinn: Valgus 1993.
**Anosy järv** [an'uusi] (prantsuse keeles *lac Anosy*) on järv Madagaskari pealinnas Antananarivo lõunaosas, Haute-Ville'ist 3 km lõuna pool. 

Järvest läänes on Ampefiloha, loodes Isoraka. Põhjas on Mahamasina. 

See on Radama I ajal rajatud kunstlik järv endise soo kohal. James Cameron andis sellele südame kuju. 

Järve keskel saarel, mis on linnaga ühendatud puudega kaetud teetammi abil, on prantslaste rajatud mälestusmärk Esimeses maailmasõjas langenutele Monument aux Morts. See kujutab endast suurt valge (kuldse) ingli ("must ingel", sest ta kandis algselt musta tuunikat, mis on nüüd valgeks värvitud) kuju plintosel. Monument on rajatud 1927, autorid skulptor Barberis ja arhitekt Perrin. Saarel oli Radama I rajatud püssirohutehas, hiljem Jean Laborde'i poolt kuninganna Ravanamola I jaoks ehitatud suveloss. 

Järvekaldal kasvavad jakarandapuud, mis õitsevad oktoobris  ja novembris. Järve ääres käivad puhkamas hõbehaigrud. 

Teetammi vastas oli lilleturg, mis viidi üle Anosibesse, ja käsitööturg. Lõunakaldal on habemeajajate kioskid.

Iseseisvuspäeval 26. juunil on järve kohal ilutulestik.

Viited
------

1. ↑  virtualglobetrotting.com
2. 1 2 3  Lonely Planet (vaadatud 12. septembril 2014)
3. ↑  "internaute.com". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. oktoober 2008. Vaadatud 2. oktoobril 2008.
4. ↑  virtualtourist.com

Välislingid
-----------

* Vanaaegne gravüür
* Fotod: , , , , , , , , , ,
* Foto mälestusmärgist
* Jakarandad järve kaldal
* Habemeajajate kioskid
**Sokraatiline meetod** on küsimuste ja vastuste varal toimuv õppeviis. 

See on nime saanud Sokratese järgi, kes õpetas küsimuste-vastuste vormis. Sokratese õpilase Platoni tekstid on põhiliselt dialoogid, mille peategelane on sokraatilist meetodit kasutav Sokrates (näiteks "Kriton"). Sokraatilises dialoogis toimuvat vestlust võib nimetada ka dialektiliseks.

Sokraatilise meetodi kolm traditsioonilist komponenti on iroonia ehk vestlusteema vallas teadmatust teesklev ja naiivne küsimuste esitamine, elenktika ehk küsitlusvoorus saadud vastuste kummutamine nende sisemise vastuolu näitamise teel ja maieutika ehk sünniabi uute ja paremate vastuste andmisel, kooskõlaliste määratlusteni jõudmisel. Komponentide kasutusviis pole vähemasti Platoni esituses rangelt määratletud ning nende järgnevus ühene, vaid need esinevad kohati paralleelselt ning vajadusel mis tahes järjekorras.

Sokraatilist meetodit rakendatakse kõige enam USA ülikoolide õigusteaduskondades, aga ka mõningates psühhoteraapia suundades.

Vaata ka
--------

* Dialektika
Vassili Ristkok esimeses reas vasakult teine metropoliit Aleksanderi vastuvõtul Tornimäe kiriku õues 1934
**Vassili Ristkok** (26. detsember 1877 Hellamaa – 6. jaanuar 1942 Irkutsk) oli õigeusu vaimulik. Ta kanoniseeriti 22. veebruaril 2012 Konstantinoopoli Õigeusu Kiriku Püha Sinodi poolt märtriks ja pühakuks.

Vassili Ristkok sündis aastal 1877 Muhu saarel Hellamaal. Ta lõpetas aastal 1893 Riia Vaimuliku Kooli ja aastal 1899 Riia Vaimuliku Seminari. Aastal 1903 lõpetas ta Peterburi Vaimuliku Akadeemia ja Peterburi Arheoloogia Instituudi teoloogia kandidaadina, tema väitekirja teemaks oli "*Учение православной церкви о совершенном Христом спасении человечества по богослужебным книгам*". 6. mail 1915 pühitses Kurski ja Obojani ülempiiskop Tihhon ta Kurskis diakoniks ja 9. mail preestriks.

Isiklikku
---------

Tema poeg Jüri Ristkok oli ihtüoloog ja hüdrobioloog, pojapoeg Andrus Ristkok on majandusteadlane, geograaf ja poliitik.

Välislingid
-----------

* Vassili Ristkoki elulugu Vaimulike andmebaasis
* Vassili Ristkokist Saaremaa Ühisgümnaasiumi kodulehel
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Copa América |
| **Pronks** | 2016 |  |
| **Pronks** | 2021 |  |

**Frank Yusty Fabra Palacios** (sündinud 22. veebruaril 1991 Nechís) on Colombia jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Argentina kõrgliiga klubis Boca Juniors ja Colombia jalgpallikoondises.

Klubikarjääri algusaastetel mängis ta Colombias – aastatel 2010–2015 Envigados, 2014–2015 Deportivo Calis ja 2015. aasta teises pooles Independiente Medellínis. 2015. aastal tuli ta Deportivo Caliga Colombia meistriks.

2016. aasta jaanuaris liitus ta Boca Juniorsiga. Hooaegadel 2016–17, 2017–18 ja 2019–20 on ta klubiga tulnud Argentina meistriks.

Colombia jalgpallikoondises tegi Fabra debüüdi 8. septembril 2015 sõprusmängus Peruu vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 2016. aasta Copa América Centenario viimases alagrupimängus Costa Rica vastu (samas mängus lõi ka omavärava). Ta kuulus Colombia koondisse ka 2021. aasta Copa Américal. 2018. aasta maailmameistrivõistlustest jäi ta vigastuse tõttu eemale.

Saavutused
----------

Deportivo Cali
* Primera A: 2015 Apertura

Boca Juniors
* Primera División: 2016–17, 2017–18, 2019–20
* Copa Argentina: 2019–20
* Supercopa Argentina: 2018
* Copa de la Liga Profesional: 2020

Viited
------

1. ↑  "Frank Fabra sufre ruptura de ligamento y se pierde el Mundial". Colombia.as.com. 9.6.2018. Vaadatud 14.12.2021
**Nahaparkimine** (ka: *parkimine*) on toornaha töötlemine mehaaniliste ja keemiliste meetodite abil nahaks. Parkimine fikseerib naha struktuuri põiksidemete abil. Parkimine ei luba nahal nii tugevasti punduda ning kuivades kokku tõmbuda. Parkimise protsess on pöördumatu ja selle efektiivsust saab määrata, kui võrrelda parkimata ja pargitud naha omadusi. Üht tähtsaimat omadust pargitud naha puhul näitab liimistumistemperatuur. Liimistustemperatuuriks nimetatakse temperatuuri, mille juures naha tükk tõmbub kokku ja deformeerub, pannes ta vette ja tõstes järk-järgult temperatuuri. Sel ajal hakkavad ka naha struktuuri põiksidemed katkema. Parkimata naha liimistumistemperatuur jääb alla 60-kraadi, kuid pargitud nahal võib olla see 130-kraadi läheduses. Parkimata nahk muutub kõrgemal temperatuuril mõne tunni jooksul želatiiniks. Naha parkimine sarnaneb kummi vulkaniseerimisega, sest kui põiksidemeid tekib liiga palju, muutub nahk jäigaks ning rabedaks. Kui nahk on ülepargitud, siis ei saa seda kasutada, kuna parkimine on pöördumatu.

Ajalugu
-------

Nahka on kehakattena kasutatud alates kiviajast. Kõige vanemaks nahaparkimisviisiks loetakse toornaha veekindlaks ja painduvaks tegemist; see saavutati loomset või taimset rasva kasutades.

Viited
------

1. 1 2 3  *Eesti entsüklopeedia.* 7. köide: *NÕUK–RAH.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1994, lk 202.
2. ↑  Heiki Timotheus (1999). *Praktiline keemia*. [Tallinn]; (Riga: Jana seta): Avita. Lk 286.
|  |  |
| --- | --- |
| Taro Aso | Igor Levitin |
| Aleksei Haritonov | Dmitri Medvedev |

Južno-Sahhalinskis 18. veebruaril 2009
**Igor Levitin** (Игорь Евгеньевич Левитин, sündinud 21. veebruaril 1952 Ukraina NSV-s Odessa oblastis Tsebrikovo külas) on Venemaa poliitik, ta oli alates 9. märtsist 2004 kuni 21. maini 2012 Venemaa transpordiminister.

Alates 1970 teenis ta Nõukogude Armees. 1973 lõpetas ta Leningradis sõjaväe raudteeväekooli ja töötas 1973–1976 Odessa sõjaväeringkonnas Dnestri-äärsel raudteel. 1976–1980 teenis ta armee lõunarühmas. 1983 lõpetas ta sõjaväeakadeemia tagala ja transpordi eriala sideinsenerina. 1983–1985 töötas ta BAMil Urgali raudteejaamas sõjaväekomandandina ja osales "kuldse naela" sisselöömises, millega BAM valminuks tunnistati. 1985–1994 töötas ta Moskva raudteel jaama sõjaväekomandandina, pärast sõjaväe sideülema asetäitjana.

1994–1996 kuulus ta Venemaa raudtee reformimise valitsuskomisjoni koosseisu. Komisjoni töö lõppes riikliku raudtee-ettevõtte loomisega.

1996 asutati aktsiaselts Severstaltrans (alates 2008 N-trans), kus Levitin 2004. aastani töötas, sealjuures aastast 1998 peadirektori asetäitjana. Ta vastutas raudteevedude, masinaehituse ja sadamate eest.

9. märtsil 2004 määras Venemaa president ta Venemaa transpordi- ja sideministriks. Alates novembrist 2008 on ta aktsiaseltsi "Aeroflot" direktorite nõukogu esimees. Ta kuulub Ühendatud Lennuehituse korporatsiooni direktorite nõukokku.

Igor Levitin on Venemaa lauatenniseföderatsiooni esimees. Ta on abielus ja tal on tütar.

Viited
------

1. ↑  Ettevõtte Sovkomflot laeva kapten

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Igor Levitin** |

* Левитин, Игорь Lentapedias.