recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**"Eluslaevnikud"**, **"Eluslaevnike" triloogia** (inglise keeles *The Liveship Traders*) on raamatusari, mille autor on USA ulmekirjanik Robin Hobb ja mille tegevus toimub väljamõeldud Elderlingide maailmas. Teose läbivad teemads on omandisuhe, kuuluvus, identiteediotsingud ja isiklik areng.

Tegelased
---------

Raamatu tegelasteks on Bingtowni linna kaubaisandad, Vihmaoru elanikud, piraadid, hoorad, preestrid, meremaod, lohed ja teised, ning kogu tegevus keerleb võlupuidust eluslaevade ümber, kes romaanitriloogia sündmuste keerises korduvalt omanikke vahetavad. 

*Eluslaev* on võlupuidust valmistatud, elava käilakujuga laev. Teine võimalik eestikeelne tõlge oleks *elavlaev*, see annaks ühtlasi edasi ka nende *elavat* (inglise keeles *lively, vivid*) iseloomu ja hingelaadi. Raamatus on kõige enam mainitud eluslaevad Vivacia (kelle käilakujuks on noor iludus) ja Paragon (kelle käilakujuks on robustse olemisega sõjamees; jutustuse alguses on ta haavatud ja meeleheitel seisundis). Raamatu sündmuste arenedes hakkavad eluslaevad järk-järgult oma algset identiteeti (taas)avastama, mis viib pöördeliste muutusteni sündmuste käigus ja viimaks ("Maagilise laeva" lõpus, viimastes peatükkides) ka lennuka lõpplahenduseni.

Viited
------
**Eerik Haameri nimeline kunstiauhind** on 2017. aastal Kuressaare linna asutatud preemia, mille eesmärk on tunnustada silmapaistvaid saavutusi kunsti valdkonnas ja jäädvustada kunstnik Eerik Haameri mälestust. Auhinda annavad välja Kuressaare linn ja selle õigusjärglane Saaremaa vald. Auhind anti esmakordselt välja 2018. aastal Eerik Haameri 110. sünniaastapäeval, tähistades ühtlasi Eesti Vabariigi 100. sünnipäeva. Auhind koosneb mälestusesemest, aukirjast ja stipendiumist suurusega 2000 eurot.

Statuut
-------

Auhind määratakse eesti autorile, kelle viimase aasta loomingus on kunstiliselt kõrgel tasemel leidnud mõtestamist Eestimaa saatus ja siinsete inimeste elu, kusjuures on eelistatud merega seotud saareline eluviis, kodumaalt välja rännanute käekäik mujal maailmas ja inimsust laiemalt puudutavad eksistentsiaalsed teemad ning üldinimlikud väärtused. Auhinnale võivad kandideerida eri valdkondades ja tehnikates tegutsevad kunstnikud nii eksponeeritud üksikteoste kui ka näitusekomplektidega ja kunstiteadlased-kuraatorid näituseprojektide või trükistega, mis on avalikult eksponeeritud või välja antud jooksval kalendriaastal. Erandkorras võib auhinna anda ka autorite grupile ning autorile viimaste aastate loomingu või elutöö eest. Auhind antakse isikule vaid ühel korral.

Laureaadid
----------

* 2017 Uno Roosvalt
* 2018 Karel Koplimets
* 2019 Juta Kivimäe ja Isabel Aaso-Zahradnikova (pagulaskunstnik Maire Männiku loomingu päästmise ja nähtavakstegemise eest)
* 2020 Enno Hallek
* 2021 Aksel Haagensen

Viited
------

1. ↑  "Eerik Haameri nimelise kunstiauhinna statuut". *Riigi Teataja*. Vaadatud 04.01.2022.
2. ↑  Eerik Haameri kunstiauhind Aksel Haagensenile. Eesti Kunstiakadeemia veebisait.
Jack Ruby
Jack Ruby tulistamas Lee Harvey Oswaldit
**Jack Leon Ruby** (aastani 1947 **Jacob Leon Rubinstein**; 25. märts 1911 Chicago – 3. jaanuar 1967 Dallas) oli Dallase ööklubiomanik, kes 24. novembril 1963 tulistas surmavalt president John F. Kennedy oletatavat mõrvarit Lee Harvey Oswaldit.

Jack Ruby juudi rahvusest vanemad olid Poolast Ameerika Ühendriikidesse tulnud 1903. aastal. Ruby lapsepõlv ja teismeiga möödusid vaestes oludes. Väidetavalt puutus ta juba varases nooruses kokku organiseeritud kuritegevusega. 1943. aasta maist kuni 1946. aasta veebruarini teenis ta Ameerika Ühendriikide õhujõududes. 1947. aastal asus Jack Ruby elama Dallasesse.

1963. aasta 24. novembri hommikupoolikul hakati Lee Harvey Oswaldit üle viima Dallase politsei peamajast maakonnavanglasse. Jack Ruby sisenes Dallase politsei peamaja hoonesse ja tulistas kell 11:21 kohaliku aja järgi 30 sentimeetri kauguselt Oswaldit. Seda nägi televisiooni otseülekandes ligikaudu 10 miljonit inimest. Üliraskelt haavatud Oswaldile anti kohapeal oskamatut esmaabi, mis võttis talt viimase elulootuse. Ta viidi küll Parklandi Memoriaalhaiglasse, kuid seal ei suudetud ta elu päästa ning kell 13:07 ta suri.

Esialgu põhjendas Ruby oma tegu sellega, et ta tahtis Dallast puhtaks pesta sellest häbist, mis oli linnale osaks langenud seoses president John F. Kennedy mõrvaga. Samuti olevat ta tahtnud säästa Jacqueline Kennedyt Dallasesse Lee Harvey Oswaldi kohtuprotsessile tulemisest.

Vahistamisele järgnenud kuue kuu jooksul nõudis Ruby korduvalt (nii suuliselt kui ka kirjalikult) kokkusaamist Warreni komisjoni liikmetega. Esialgu ei näidanud komisjon tema vastu üles mingit huvi. Alles siis, kui Jack Ruby õde Eileen kirjutas Warreni komisjonile kirja (ja teavitas sellest ka avalikkust), oli komisjon nõus Rubyga kohtuma. 7. juunil 1964. toimus Warreni komisjoni liikmete kokkusaamine Rubyga. Jack Ruby nõudis oma üleviimist Washingtoni. Ta rääkis, et Dallases ta kardab oma elu pärast ja ei julge seal nii paljustki rääkida. Juriidiliste takistuste tõttu jäi aga Ruby üleviimine ära.

14. märtsil 1964 tunnistati Jack Ruby mõrvas süüdi ja ta mõisteti surma. Ruby advokaat kaebas otsuse edasi. Uus kohtuprotsess oleks pidanud aset leidma 1967. aasta veebruaris, kuid jäi toimumata, kuna Ruby suri 1967. aasta jaanuaris vanglas kopsuvähki.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. september 2014. Vaadatud 30. augustil 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 19. septembril 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
8. ↑

Kirjandus
---------

* William Manchester. *Presidendi surm*, Tallinn 1970.
Tohisoo mõisa peahoone (juuli 2010)
Tohisoo park (september 2014)
**Tohisoo mõis** (saksa keeles *Tois*) oli rüütlimõis Hageri kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Rapla maakonda Kohila valda.

Mõis asutati tõenäoliselt 17. sajandil ja siis kuulus see Burtidele. Pärast Põhjasõda kuulus mõis Bellingshausenitele, Bockidele, Essenitele ja Korffidele. 1744 omandas mõisa Berend Johann von Wrangell. Wrangellidele kuulus mõis kuni 1919. aasta mõisate võõrandamiseni. Mõisa viimane omanik Benita von Wrangell (1878–1967) abiellus 1928. aastal rootslase Carl Mothanderiga. Nende kätte jäi osa mõisasüdamest kuni 1939. aasta ümberasumiseni. Carl Mothander on kirjutanud balti aadlike elust raamatu "Parunid, eestlased ja enamlased", mis ilmus eesti keeles 1997. aastal.

Mõisast on säilinud muu hulgas suur park. 

Mõisa peahoones tegutseb Kohila Koolituskeskus. Mõisaparki on rajatud keraamikakoda. Mõisa viinaköögi hoones tegutseb Tohi Distillery.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Tohisoo mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 08.07.2015)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tohisoo mõis** |

* Tohisoo mõis Eesti mõisaportaalis

Hageri kirik
Hageri kihelkond

**Kirik**: Hageri  

**Mõisad**: Adila mõis | Angerja mõis | Hageri kirikumõis | Haiba mõis | Kelba mõis | Kirdalu mõis | Kernu mõis | Kohatu mõis | Kohila mõis | Kurtna mõis | Lohu mõis | Lümandu mõis | Mäeküla mõis | Maidla mõis | Ohulepa mõis | Pahkla mõis | Rabivere mõis | Ruila mõis | Salutaguse mõis | Sutlema mõis | Tohisoo mõis | Uuemõisa mõis
**Eesti Looduskaitse Selts** (lühend **ELKS**) on Eesti suurim looduskaitseorganisatsioon. [*viide?*]

Selts asutati 4. novembril 1966 Jaan Eilarti ettevõttel. 

Seltsi eesmärk on kooskõlastada looduse ja ühiskonna suhet, väärtustada rahvuslikku kultuuripärandit, edendada ja propageerida jätkusuutlikku arengut, looduskasutust ja maastikuhooldust ning suurendada inimeste keskkonnateadlikkust. Seltsi ülesandeks on kujunenud ka loodus- ja kultuuriobjektide kaitse ja hooldus.

2020. aasta seisuga on Eesti Looduskaitse Seltsil 25 osakonda.

Alates 2013. aastast valib Eesti Looduskaitse Selts aasta loodusesõbra.

Esimehed
--------

* Edgar Tõnurist (1966–1981)
* Arnold Rüütel (1981–1988)
* Jaan Eilart (1988–1996)
* Arvo Iital (1996–1999)
* Juhan Telgmaa (1999–2013)
* Jaan Riis (2013–2017)
* Vootele Hansen (2017–2019)
* Toomas Tiivel (2019–2021)
* Kalev Sepp (alates 2021)

Juhatus
-------

2019. aasta Vana-Vigala kokkutulekul valiti seltsi juhatusse Anne Nurgamaa, Andres Tõnisson, Aive Adler, Kalev Sepp, Nadežda Tšerkašina, Rein Mägi, Reet Viira, Enn Loigu ja Taavi Pae.

### Sonda osakond

Eesti Looduskaitse Seltsi Sonda osakonna esimees on Raul Ivanov.

Vaata ka
--------

* Eesti looduskaitse
* Eesti Looduseuurijate Selts
* Eesti Ökoloogiakogu
* Tallinna Looduskaitse Selts
* Tartu Üliõpilaste Looduskaitsering

Viited
------

1. ↑  Merili Nael (14. juuni 2020). "Kohalikud protestivad puuraukude rajamise vastu Uljaste järve lähedusse". *Eesti Rahvusringhääling*. Originaali arhiivikoopia seisuga 14. juuni 2020.

Välislingid
-----------

* Eesti Looduskaitse Seltsi koduleht
**Johannes Andreas Helwig** (26. jaanuar 1668 Berliin – 7. detsember/18. detsember 1719 Tallinn) oli Eesti vaimulik.

Helwig tuli juulis 1677 koos isaga Tallinna. Ta õppis Riia lütseumis. Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti 6. detsembril 1686) Greifswaldi ülikoolis, Rostocki ülikoolis (immatrikuleeriti oktoobris 1688, pidas dispuudi aastal 1691), seejärel (immatrikuleeriti 31. oktoobril 1691) Wittenbergi ülikoolis, kus pidas aastal 1692 kolm ja aastal 1693 ühe disputatsiooni; sai 28. aprillil 1692 magistriks. Viibis aastatel 1693–1694 Uppsalas. Ordineeriti 19. juunil 1695 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1695–1696 Tallinna toomkiriku saksa koguduse abiõpetaja ja piiskopi adjunktõpetaja. Sai 27. oktoobril 1696 Narva Jaani koguduse abiõpetajaks, introdutseeriti 18. juulil 1697 õpetajaks, sai 11. märtsil 1701 ülemõpetajaks; aastal 1697 sai tast Narva konsistooriumi assessor ja aastal 1703 sai tast konsistooriumi eesistuja-dekaan. Aastal 1708 viisid venelased ta Vologdasse vangi, ta oli seal vangistatute vaimulik. Vabastati vangistusest aastal 1713, oli seejärel aastatel 1714–1719 Tallinna Oleviste koguduse ülemõpetaja ja Tallinna superintendent.

Isiklikku
---------

Tema isa Jacob Helwig oli Eestimaa ja Tallinna piiskop, vend Johann Joachim Helwig oli Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja, poeg Christian Gottfried Helwig oli Helme Maarja koguduse õpetaja.

Looming
-------

* *Disp. de nomine missae in honorem sanctorum celebratae.* Rostock, 1691
* *Disp. pro gradu magistri, de panibusfacierum.* Wittenberg, 1692
* *Disp. de panibus facierum.* Wittenberg, 1692
* *Disp. de nomine Jehovah patribus ignato ex Exod. VI. 3.* Wittenberg, 1692
* *Disp. de Simone Mago, primo Novi Testamenti heresiarcha.* Wittenberg, 1693
* Saksakeelne jutluseraamat *Spruch-Büchlein, darinnen die Reim-Gebetlein und Sprüche auf alle Sonnund Fest-Tage des ganzen Jahres enthalten, welche in hiesiger teutschen Schule der zarten Jugend pflegen beygebracht xu werden...* Narva, 1703

Viited
------

1. ↑  Rostock Matrikelportal:
2. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885 Tallinn 2007
*Mitte segi ajada galaktikaga.*

---

Kotka udukogu kajastav foto "Loomise sambad"
**Udukogu** (ka **udu**) on tähtedevahelisest tolmust, vesinikust, heeliumist ja teistest ioniseeritud gaasidest koosnev pilv. 

Algselt kasutati "**udukogu**" üldnimetusena kõigi ulatuslike astronoomiliste objektide, sealhulgas kaugemate galaktikate kohta. Sellest on jälgi ka tänapäevases kasutuses: näiteks nimetati Andromeeda galaktikat Andromeda udukoguks, enne kui Edwin Hubble galaktikad avastas.

Udukogud moodustavad sageli piirkondi, milles sünnivad uued tähed, näiteks Kotka udukogus. Seda udukogu kujutab üks NASA tuntud pilte "Loomise sambad" ("Pillars of Creation"). Sellistel aladel tõmbuvad gaas, tolm ja muud ained kokku, moodustades suure massiga kehi, mis omakorda veelgi ainet ligi tõmbavad, muutudes lõpuks piisavalt suureks, et alguse saaks uus täht. Ülejäänud ainest ümbruskonnas moodustuvad planeedid ja muud väiksemad taevakehad.

Elevandilondi udukogu

Vaata ka
--------

* Hele udu
* Emissioonudu
* Peegeldav udu
* Tume udu
* Planetaarudu
**Tuula mõis** (saksa keeles *Thula*) oli rüütlimõis Keila kihelkonnas Harjumaal. 

Nüüdisajal jääb kunagine mõisasüda Harju maakonna Saue valla Tuula küla territooriumile.

Mõis asutati 1603. Tuula mõisal on olnud palju omanikke, sh von Rentelnid, von Tollid, von Baranoffid, von Rehekampffid, Samson - Himmelstjernad. 

Mõisa ühekorruseline peahoone ehitati 1800. Peahoonest on säilinud vaid vasak hoonetiib, mida kasutatakse elamuna.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Tuula mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 28.10.2015)
2. ↑  Tuula ms, www.eki.ee
3. ↑  Tuula mõis (Keila khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis

Välislingid
-----------

* Tuula mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
* Tuula mõis Eesti mõisaportaalis
* Tuula Mõisa Rohtaed & Tall

Keila kirik
Keila kihelkond

**Kirik**: Keila kirik  

**Pastoraat**: Keila kirikumõis  

**Peamõisad**: Haabersti mõis | Harku mõis | Jõgisoo mõis | Jälgimäe mõis | Keila mõis | Keila-Joa mõis | Klooga mõis | Kumna mõis | Laulasmaa mõis | Lehola mõis | Naissaare mõis | Ohtu mõis | Rahula mõis | Rannamõisa mõis | Saku mõis | Saue mõis | Tuula mõis | Tännassilma mõis | Valingu mõis | Vana-Karjaküla mõis | Vanamõisa mõis | Voore mõis | Vääna mõis | Ääsmäe mõis | Üksnurme mõis  

**Kõrvalmõisad**: Humala mõis | Hüüru mõis | Käesalu mõis | Maeru mõis | Meremõisa mõis | Muraste mõis | Mustamäe mõis | Peetri mõis | Uue-Karjaküla mõis | Vana-Pääla mõis | Viti mõis  

**Poolmõisad**: Koppelmaa mõis | Kuivaveski mõis | Kõltsu mõis | Luka mõis | Niitvälja mõis | Tiskre mõis | Vismeistri mõis  

**Karjamõisad**: Aru mõis | Juuliku mõis | Kalda mõis | Kiisa mõis | Laabi mõis | Laoküla mõis | Lehmja mõis | Nahkja mõis | Pällu mõis | Suur-Aru mõis
**Kulina mõis** (saksa keeles *Kullina*) oli rüütlimõis Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal.

Kulina mõisa peahoone
Mõisast on teateid alates 1546.

Enne võõrandamist 1919. aastal kuulus ta Arthur von Kirchtenile. Ühekorruseline historitsistlik puidust peahoone on ehitatud 1900. aastal ümber varasemast, tõenäoliselt 19. sajandist pärinevast hoonest. Aastani 1999 tegutses hoones Kulina algkool.

Mõisa häärberis on filmitud Kevad Südames sisevõtted ja osa välisvõtetest.

Alates 2014. aastast kuulub Kulina mõis poliitik Anti Poolametsale.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 22.03.2016)
2. ↑  Kulina mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 22.03.2016)
3. ↑  Eesti filmi andmebaas
4. ↑  "Perekond Poolamets sajanditevanuseid traditsioone jätkamas." *Uued Uudised* 15. juuli 2017.

Välislingid
-----------

* Kulina mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
* Kulina mõis Eesti mõisaportaalis

Viru-Jaagupi kirik
Viru-Jaagupi kihelkond

**Kirik**: Viru-Jaagupi  

**Mõisad**: Aravuse mõis | Aru mõis | Immersoo mõis | Inju mõis | Inju-Aru mõis | Karila mõis | Kulina mõis | Kupna mõis  | Küti mõis | Meriküla mõis | Mõdriku mõis | Männikvälja mõis | Puka mõis | Põlula mõis | Põlula-Uuemõisa mõis | Rasivere mõis | Roela mõis | Roosna mõis | Rosentali mõis | Rägavere mõis | Tudu mõis | Vaeküla mõis | Vana-Aru mõis | Vinni mõis | Viru-Jaagupi kirikumõis | Voore mõis | Võlumäe mõis | Ädara mõis
**Enantiomeerne liig** (*ee*) on kiraalsete ainete puhtuse mõõt. See näitab kui palju on proovis üht enantiomeeri rohkem kui teist.

* Kui mõlemat enantiomeeri on segus võrdselt 50% ja 50% on liig ehk *ee* 0%.
* Kui üht enantiomeeri on 70% ja teist 30%, siis sellise segu liig on 70-30 = 40% *ee*.
* Kui üht enantiomeeri on 100% ja teist 0% on *ee* 100%.

Üldine valem enantiomeerse liia arvutamiseks aine A ja B puhul teades nende moolide hulka on (A-B) / (A+B) \* 100% = *ee*

Ainete hulka segus võib arvutada massi kui ka moolprotsendi kaudu. Enantiomeerne liig on oluline mõiste nii keemias kui ka farmakoloogias, kus isomeersete molekulide bioloogiline toime võib erineda. Enantiomeetrilist liiga saab mõõta mitmesuguste analüütiliste tehnikate abil, sealhulgas kromatograafia ja polarimeetria.

Seotud mõiste on ka *er* ehk enantiomeerne suhe (ingl enantiomeric ratio). *er* väljendab sisaldab sama informatsiooni, kui ee, kuid esitab seda teisiti. Näiteks sellise segu, mille ee on 40% (ehk ta on 70% üks ja 30% teine enantiomeer), *er* on 7:3.

1. ↑  Carey, Francis A.; Giuliano, Robert M.; et al. (Toimetanud Tõnis Kanger) (2014). *Orgaaniline keemia* (Esimene trükk). Tallinn: TTÜ kirjastus. Lk-d 284–285. ISBN 9789949235902.
**Rohu mõis** (saksa keeles *Rocht*) oli rüütlimõis Simuna kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Rohu küla lähedal Vinni vallas Lääne-Viru maakonnas.

Mõisa koosseisu kuulus 131,2 ha mõisamaad, 28 lahustükki (831,4 ha) ja Rohu küla.

Mõisa on esimest korda mainitud 1489. aastal (*Rochte*). Sealt pärineb Rochte vasallisuguvõsa. 1919. aastal kuulus mõis Lilienfeldidele. 1939. aastal kuulus endine mõisasüda Avanduse valda.

Mõisahoone on hävinenud. Rohu mõisa juurde kuulus mõisahoonet ümbritsenud Rohu mõisapark ja tiik. Ühekorruselisest, kivist mõisahoonest veidi eemal asusid abihooned (laudad, tall ja mõisa viinaköök)..

Viited
------

1. ↑  Rohu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
2. ↑  Rohu ms, www.eki.ee
3. ↑  Uku Praks: Rohu mõisa viinaköögi varemed, 2009-06-26
4. ↑  Veljo Ranniku: Eesti NSV mõisate esialgne ülevaade. Rakvere rajoon (kolmes köites): ROHU mõis (Rocht). Laekvere k/n, Rahkla sovhoos (Simuna kihelkond), 1970

Välislingid
-----------

* Rohu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
* Rohu mõis (Simuna khk), Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register

Simuna kirik
Simuna kihelkond

**Kirik**: Simuna  

**Mõisad**: Aru mõis | Avanduse mõis | Edivere mõis | Emumäe mõis | Härma mõis | Imukvere | Kellavere mõis | Koila mõis | Kuremaa mõis | Käru mõis | Laekvere mõis | Lasinurme mõis | Liinemõisa mõis | Luusika mõis | Lõusa mõis | Moora mõis | Muuga mõis | Mõisamaa mõis | Määri mõis | Orguse mõis | Paasvere mõis | Pallasvere mõis | Pudivere mõis | Rahkla mõis | Rohu mõis | Salla mõis | Simuna kirikumõis | Selli mõis | Sootaguse mõis | Tammiku mõis | Tillika mõis | Tuulivere mõis | Venevere mõis | Võivere mõis | Väiküla mõis | Vägeva mõis | Vända mõis
**Riia mägi** (ka *Riiamägi*) on Tartus Emajõe orundi nõlv Riia tänava kohal.

Riia mäeks kutsutakse Riia tänava piirkonda alates Kalevi tänava ja Ülikooli tänava ristmikust kuni Riia tänava ja Võru tänava ristumiseni Väike-Tähe tänavaga.

Riia mäel asus Peterburi–Tartu–Riia postimaantee Tartu postijaam (Tähtvere mõisalt saadud krundil Riia ja Pihkva tee ristumiskohal). Riia maantee ristmik Võru-suunalise maanteega, mida Venemaa keisririigi ajal nimetati Pihkva maanteeks, see oli juba Rootsi ajal postiteede sõlmpunkt. 18. sajandi I poolel ehitatud postijaamade peahoonete ruumide paigutus oli standardne: väikese ühekorruselise puithoone keskel asus kaks eeskoda ja köök, mis jagasid hoone kaheks osaks ning kummaski tiivas asus köetav tuba ja kaks külma kambrit. Tartu postijaamale ehitati uus puidust elumaja 1786. aastal ning 1820. aastateks oli see täielikult amortiseerunud. 

1843. aastal otsustati ehitada selle asemele esinduslik Tartu postijaama kivihoone, hoone projekteeris arhitekt Tartu ehitusmeister Georg Friedrich Geist. Ehitatud Tartu postijaam oli esinduslik viiekaarelise ulualusega kivihoone. Samasugused olid ka Liivimaa kubermangu Torma, Uderna ja Ninasia jaamahoone. Postijaama taga asusid piki Riia tänavat asetsevad hobusetallid, mis olid seal 1960. aastate alguseni, kuni jäid ette kinole Ekraan. Postjaama hoone lammutati 3. septembril 1939.

Vaata ka
--------

* Riiamäe
* Jakobi mägi

Viited
------

1. ↑  Tartu postijaam, www.postitee.ee
**Mait Maltis** (sündinud 23. veebruaril 1951) on eesti poplaulja. 

Ta on lõpetanud Tallinna Õhtukeskkooli 1972. aastal.

Muusikutee
----------

Lauljateed alustas ta 1968. aastal ansamblis Lüürikud. Enne seda oli ta laulnud lühemat aega solistina Raivo Diksoni juhendatud naisansamblis. Peale Lüürikute tegutsemise lõppu 1972.aastal (liikmeid kutsuti sõjaväeteenistusse), laulis Maltis paar aastat restoran-varietees Kihnu Jõnn. Peale sunduslikku ajateenistust Nõukogude armees asus Maltis tööle restorani Kungla ansambli solistina.

Noort solisti märkas Kustas Kikerpuu ning kutsus teda telesaadetesse esinema. Tuntust kogunud Mait Maltis liitus ansambliga Vitamiin 1980. aastal. Tema repertuaari kuulusid enamasti lööklaulud ja kantrimuusika. Kuna ansamblil olid pikad kontsertturneed mööda Nõukogude Liitu, lahkus paiksemat eluviisi soovinud Maltis 1984. aastal ansamblist. Laulnud lühikest aega ansamblis Artell, asus ta solistina pikemaks ajaks tööle hotelli Olümpia varietees. 1990. aastatel esines Maltis Tallinn–Helsingi ja Tallinn-Stockholmi liinil sõitvatel laevadel.

Hiljem on Maltis andnud kontserte nii solistina kui ka koos poegade Mikko ja Jaakko Maltisega.

Poliitiline tegevus
-------------------

Jaanuaris 2011 astus Maltis Keskerakonda. Ta kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel Keskerakonna nimekirjas valimisringkonnas nr. 9  ja sai 195 häält. 2015. aasta Riigikogu valimistel kandideeris valimisringkonnas nr 8, talle anti 129 häält ning ta ei osutunud taas valituks. 

2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Keskerakonna nimekirjas Tallinna linnavolikogusse ja 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Saue valla volikogusse, kuid valituks ei osutunud.

Laulud ja diskograafia
----------------------

Mait Maltise tuntumad laulud on "Teel koju", "Must kohv", "Kauge aeg", "Tule lähemale", "Dolores", "Lolita", "Gloria", "Marina" jt.

* "Teel koju" CD 1997 (Buschmann & Ko)
* "Kutse tantsule nr:10 Dolores" CD 1998 (Aidem Pot)
* "Las ma olen ainus" CD 2000 (Hitivabrik)
* "Aega peatada ei saa" CD 2002 (Records 2000)
* "Minu parimad" CD 2002 (Hitivabrik)
* "Eesti kullafond: Mait Maltis" CD 2004 (Hitivabrik)
* "Teel koju" CD 2005 (Hitivabrik)

Isiklikku
---------

Tal on viis last: Margo, Mikko, Jakko, Mari-Liis ja Kristo Maltis.

Vaata ka
--------

* "Eesti kullafond"

Viited
------

1. ↑  Maltised ei saa enam pidama. elu24.postimees.ee, 24. märts 2010.
2. ↑  Mait Maltis oli naisansambli solist. ohtuleht.ee, 30. oktoober 2004
3. 1 2  [elu24.postimees.ee Mait Maltis: Pere keskel kogun jõudu.] videvik.ee, 2001.
4. ↑  Ansambel Vitamiin.
5. ↑  Mait Maltis on pidevalt täiskasvanud poegadega koos.... ohtuleht.ee, 10. jaanuar 2020.
6. ↑
7. ↑  Valimiste arhiiv. vvk.ee/arhiiv.
8. ↑  Mait Maltis. Discography.
9. ↑  Mait Maltis soovitab lapsi teha viiekümneselt. Elu24.ee, 21.09.2007.

Välislingid
-----------

* Mait Maltise meeldejäävaim esinemine lõppes Padaorus 20-tunnises lumevangis. melu.goodnews.ee.
* Laulma peab kogu aeg, nii palju kui võimalust on. kuma.ee, mai 2008.
Mõisa peahoone (august 2012)
**Kohala mõis** (saksa keeles *Tolks*) oli rüütlimõis Rakvere kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne-Viru maakonda Rakvere valda.

Mõisast on esimesed teated 1489. aastast ja tollal olid mõisa omanikud Wrangellid. Hiljem kuulus mõis Lodedele, Tiesenhausenitele, Ungern-Sternbergidele ja Hastferitele ning aastast 1801 jälle Wrangellidele.

1838. aasta algul avastati Kohala mõisa maadel Vanamõisa külas kaevu kaevamisel „põlevat kivimit". Peterburi Teaduste Akadeemia mäeinsenerid analüüsisid laboris põlevkivi ja leidsid, et kuumutades annab see protsentuaalselt rohkem põletusgaasi kui kivisüsi. Põlevkivi tundus sobivat ka kütteaineks ning õli saamiseks.

Mõisa viimane (enne 1919. aasta võõrandamist) omanik oli Sergei von Wrangell.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Kohala mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 18.05.2015)
2. ↑  Erki Tammiksaar, Põhijooni põlevkiviõlitööstuse arengust Eestis, AS Viru Keemia Grupp

Välislingid
-----------

* Kohala mõis Eesti mõisaportaalis
* Kohala mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Rakvere kirik
Rakvere kihelkond

**Kirik**: Rakvere  

**Mõisad**: Arkna mõis | Kaarli mõis | Karitsa mõis | Karivärava mõis | Katku mõis | Kloodi mõis | Kohala mõis | Korjodi mõis | Kullaaru mõis | Laanemõisa mõis | Lepna mõis | Mädapea mõis | Nurme mõis | Piira mõis | Rakvere kirikumõis | Rakvere mõis | Roodevälja mõis | Sämi-Silla mõis | Sõmeru mõis | Tobia mõis | Toomla mõis | Ubja mõis | Uhtna mõis
Madeira jõe kaart
Madeira jõgi ja Boliivia põhjapoolseim punkt (tähistatud lipuga) Abuná Madeirasse suubumise kohas
**Madeira jõgi** on jõgi Lõuna-Ameerikas, Amazonase lisajõgi. Jõe valglast on põhiosa Brasiilia ja Boliivia, väike osa Peruu territooriumil. 

Jõe pikkus on 3239 km. Selle valgla on 850 000 km² ja vooluhulk suudmes 32 000 m³/s. Nende näitajate poolest on see üks maailma suurimaid jõgesid, mis suubub teise jõkke. Kui arvestada kõiki jõgesid, on see pikkuselt 19. ja vooluhulgalt suudmes 10. jõgi maailmas.

Madeira valgla see koht, kust suudmeni kõige pikem tee on, paikneb Boliivias Cochabamba linnast lõunas. Sealt algab Rio Grande, mis voolab alguses kagusse, ületab Santa Cruzi departemangu piiri, teeb seejärel poolkaare ja suundub põhja ning lõpuks loodesse. Sellest kohast alates, kus see vasakult ühineb Yapacani jõega, kannab see nime Mamoré. Mamoré ületab kohe El Beni departemangu piiri ja voolab üsna täpselt põhja. Paremalt suubub jõkke Brasiilia ja Boliivia piirijõgi Guaporé, mida kutsutakse ka nimega Itenes. Mamoré voolab Brasiilia ja Boliivia piirijõena edasi põhja, kuni sellesse suubub vasakult Madre de Dios. Sellest kohast alates nimetatakse jõge Madeiraks. Madeira voolab põhja kuni Boliivia põhjatipuni, pöördub kirdesse ja voolab läbi Amazonase madaliku, algul Rondônia ja pärast Amazonase osariigis, kuni suubub paremalt Amazonasesse.

Peajõe algus Boliiviast on kahtluse alla seatud. Brasiiliast algav Guaporé on Mamoréga ühinemisel veerohkem kui Mamoré ja on väidetud, et just Guaporé algus Brasiilias Mato Grosso osariigis Parecise mägedes on Madeira tõeline lähe.

Suudmes moodustab Madeira kaks haru. Nende vahele jääb Tupinambarana saar, mis on üks maailma suurimaid jõesaari (kõige suurem jõesaar on Araguaia jõel olev Bananali saar). See Madeira suudmeharu, kus voolab enamik vett, suubub otse Amazonasesse, aga teine suudmeharu voolab pikalt Amazonase kõrval ja seda nimetatakse Uraríaks.

Madeira Porto Velho juures
Madeiraäärsed suurimad asulad on Beni departemangu keskus Trinidad, kaksiklinn Guarajá-Mirim – Guayaramerin, mis asub jõe kummalgi kaldal vastavalt Brasiilias ja Boliivias, Madre de Diose suudme vastas Brasiilias olev Canela, Rondônia osariigi keskus Porto Velho ning Amazonase osariigis asuvad Humaifá, Manicoré, Novo Aripuanã, Borba, Nova Olinda do Norte ja Autazes. Uraría ääres asuvad Maués, Barreirinha ja Parintins.

Madeira on vihmaperioodil ookeanilaevadega laevatatav rohkem kui 1000 km pikkuselt, peaaegu Porto Velho juures oleva San Antonio kärestikuni. Kuivaperioodil, mis kestab juunist novembrini, võib veetase jões langeda koguni 15 meetrit ja San Antonio kärestikuni sõitmine pole võimalik laevadel, mille süvis on üle 2 meetri.

Yapakani suudmest allapoole voolab jõgi üldiselt troopilises vihmametsas, kus peale jõelaevade ei ole õieti muid liikumisvõimalusi. Guajará-Mirimi ja Humaifá vahel kulgeb jõe ääres maantee, mis Porto Velhos jõe ületab. Porto Velho ja Guajará-Mirimi vahel, kus jõgi ei ole kärestike tõttu laevatatav, kulgeb jõe kõrval raudtee, mis ei ole muu raudteevõrguga ühenduses.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Madeira River** |
**Acre Vabariik** (portugali: *República do Acre*), (hispaania: *República del Acre*) või **Acre Sõltumatu Riik** (portugali: *Estado Independente do Acre*), (hispaania: *Estado Independiente del Acre*) oli Boliivias Acre piirkonnas võimul olnud separatistlike valitsuste nimetus. Brasiilia annekteeris piirkonna 1903. aastal ning see on nüüd Acre osariik.

Ajalugu
-------

Luis Gálvez Rodríguez de Arias
Neljakümne aasta jooksul pärast 1860ndaid asustasid Acre piirkonna brasiillased, kes moodustasid lõpuks suurema osa populatsioonist. 1867. aastal Brasiilia ja Boliivia vahel sõlmitud Ayacucho lepingu tulemusel liideti Acre Boliiviaga. Piirkond meelitas 19. sajandi lõpus toimunud kummibuumi jooksul ligi paljusid Brasiilia migrante. Aastatel 1899–1900 juhtis Hispaania ajakirjanik ja endine diplomaat Luis Gálvez Rodríguez de Arias ekspeditsiooni, mille eesmärk oli Acre üle Boliivialt kontroll saada. Ekspeditsiooni rahastas salaja Amazonase osariigi valitsus, mille eesmärk oli selleks ajaks äsja iseseisvunud Acre uuesti Brasiiliaga liita. Gálvez kuulutas iseenda 14. juulil 1899 Acre Esimese Vabariigi presidendiks, pealinnaks sai Antimary linn, mille ta nimetas ümber Arieopoliseks. Esimene vabariik kestis üheksa kuud, kuni 1900. aasta märtsis saatis Brasiilia valitsus sõjaväelased Gálvezt arreteerima ja andis Acre tagasi Boliiviale. Gálvez saadeti Hispaaniasse sundasumisele, Acre elanikud olid endiselt Brasiilia või Boliiviaga liitumise vastu.

Novembris 1900 prooviti uuesti iseseisvuda, Teise Acre Vabariigi presidendiks sai Rodrigo de Carvalho. Seegi katse suruti maha ning Acre jäi Boliivia osaks kuni 1903. aastani.

José Plácido de Castro
Pärast Teise Vabariigi läbikukkumist pöördusid iseseisvusvõitlejad Rio Grande do Suli osariigist pärit veterani José Plácido de Castro poole. Nad pakkusid talle Boliiviast iseseisvumise juhi kohta. Plácido, kes oli Acres alates 1899. aastast ekspeditsiooni peainspektorina töötanud ja oli just tagasi Rio de Janeirosse tulnud, võttis pakkumise vastu. Ta kehtestas armees range korra ning organiseeris peaaegu 30 000-mehelise armee ümber. Acre sõjavägi võitis mitu lahingut ning 27. jaanuaril 1903 kuulutas José Plácido de Castro välja Acre Kolmanda Vabariigi. Brasiilia president Francisco de Paula Rodrigues Alves saatis Brasiilia sõjaväelased Põhja-Acresse, et tõugata Plácido Acre presidendi kohalt. Tänu Rio Branco paruni José Paranhose oskuslikele läbirääkimistele lahendati situatsioon suhteliselt rahulikult. Pärast läbirääkimisi allkirjastati rahuleping. Petrópolise leping, mis allkirjastati 11. novembril 1903, andis Brasiiliale kontrolli Acre (191 000 km²) üle. Vastutasuks sai Boliivia väiksemad alad Mato Grosso piirkonnas ja kaks miljonit naelsterlingit ning Brasiilia võttis vastutuse ehitada Madeira–Mamoré raudtee, mis andis Boliiviale ühenduse välismaailmaga. 25. veebruaril 1904 sai Acre ametlikult Brasiilia osaks.

Vaata ka
--------

* Acre osariik
**Eesti Noorte Malev** oli 1956. aastal Tartus tegutsenud salajane koolinoorte vastupanuorganisatsioon, mille asutasid 1956. aasta 12. märtsil Toomemäel Tartu 3. Keskkooli poisid.. 

> „Me sõprus on pyha ja kindel  
> sest ühine on meie tee.  
> Me võitleme vabadusrindel  
>  ja alati võidame me.  
> Ela, kasva, võimsaks saa,  
> me Eesti Noorte Maleva!  
>   
> Julgust, usku ja võidukat lootust  
> meie eesmärgiks saagu see.  
> Aastaid me kandnud ärevat ootust,  
> viimaks ometi täitub see!  
> Ela, kasva...  
>   
> Eestimaa tyhjaks on röövitud varast,  
> me isade veri katnud on maad  
> Puhtaks sind, Eestimaa, peseme verest,  
> puhtaks vene värdjatest saad!  
> Ela, kasva...  
>   
> Selleks, vennad, julgust ja usku  
> meie raskel võitluse teel,  
> norgu iial päid ärgem laskem  
> senikaua, kui eestlased pysimas veel!  
> Ela, kasva..."
> 
> 
> 

Ööl vastu 4. novembrit 1956 levitasid Eesti Noorte Maleva liikmed Tartus sadu lendlehti, millega toetati Ungari ülestõusu ja nõuti Eestile vabadust. Kümnetel lendlehtedel oli nurgas käsitsi joonistatud sinimustvalge lipuke või kilp.

Osalejad arreteeriti 1956. aasta 25. detsembril. Eesti NSV Ülemkohus mõistis 13. märtsil 1957 8 poissi süüdi Vene NFSV KrK § 58-10 ja § 58-11 alusel. Jaan Isotammele mõisteti 7 aastat, Enn Tartole 5 aastat vangistust. Teised süüdimõistetud olid Voldemar Kohv, Jüri Rebane, Lembit Soosaar, Jüri Lõhmus, Tõnis Raudsepp ja Enn Kaupo Laanearu.

Pärast taasiseseisvumist tunnustas Ungari Vabariik Enn Tartot Teenistusordeni Ohvitseriristiga.

Tartu linna päeva eel, 28. juunil 2023 avati Toomemäel Enn Tarto lese Piret Tarto algatusel ja Tartu linnavalitsuse toel Eesti Noorte Maleva mälestuspink.

Vaata ka
--------

* Koolinoorte vastupanuorganisatsioonid

Viited
------

1. ↑  "Jõulud okupatsiooniaastatel" Läänekaare Postipoiss nr 207 (2006), lk 10–11
2. ↑  Eesti Noorte Maleva hümn.
3. ↑  Enn Tarto, Tartu Linnamuuseumi kogud
**Annika Lall** (sündinud 19. juulil 1962 Tartus) on eesti kriminalist ja kergejõustiklane. 

Ta on õppinud Tartu 8. Keskkoolis ning lõpetanud 1981. aastal Tallinna Spordiinternaatkooli ja 1989. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. 2007. aastal kaitses kriminalistikateemalist väitekirja Peterburi Siseministeeriumi Akadeemias. 

Tema treenerid on olnud Tiiu Jurkatamm ja Toomas Merila. 

Töötas 1983–1991 militsionääri ja politseinikuna (kriminalistikaeksperdina), aastast 1997 politsei juhtivinspektorina[*viide?*]. Aastatel 1991–2008 oli Kohtuekspertiisi ja Kriminalistika Keskuse komissar ja Põhja Politseiprefektuuri kriminalistikatalituse vanemkomissar. 2008–2009 oli Sisekaitseakadeemia kriminoloogia ja kriminalistika õppetooli juhataja, dotsent, 2010–2011 Sisekaitseakadeemia Politsei- ja Piirivalvekolledži kriminoloogia ja kriminalistika õppetooli juhataja, dotsent ning aastast 2012 süüteomenetluse õppetooli dotsent (politseikolonelleitnant).

Tööga seoses on osalenud Soome katastroofiohvrite tuvastamise üksuse liikmena Tais 2004. aasta tsunamiohvrite tuvastamise missioonil. Saanud osa 1990. aastate alguses Eestis vohanud kuritegeliku maailma arveteklaarimiste uurimisest. 
2007. aasta aprillirahutuste ajal tegeles kaevetöödega Tõnismäel. 

Temalt on ilmunud teadusartikleid ja kaks õpikut. 

Aastatel 1978–1981 võitis Nõukogude Liidu noorte ja juunioride meistrivõistlustel 5 medalit, sealhulgas 2 kulda. Eesti meistrivõistlustel on võitnud 7 medalit (1985. aastal kulla). Isiklik rekord odaviskes – 56.08 – on püstitatud 1985. aastal. Alates 1993. aastast on ta tulnud mitu korda seenioride maailmameistriks politseinike ja tuletõrjujate maailmamängudel.

Viited
------

1. ↑  ESBL
2. ↑  ESBL

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Kaisa** on tuntud kui Soome ja Eesti naisenimi. Nime Kaisa kasutatakse ka teistes põhjamaades, siis aga kirjutatakse tihti nimi j-ga (Kajsa) mitte i-ga (Kaisa).

Tähendus
--------

Kaisa nimel ei ole palju erinevaid tähendusi. Enamasti tähendab Kaisa nimi puhas või rikkumatu.

Jaapani keeles tähendab nimi Kaisa mereliiv või erinevus.

Nimepäev
--------

Kaisa nimepäev Eestis on 14 Oktoober, Soomes 25 November.

Statistika
----------

2018. aasta 1. jaanuari seisuga on eesnimi Kaisa 1450 naisel. Kaisa on populaarsuselt 133. naisenimi.

Vanim Kaisa on vanuserühmas 85+, noorim vanuserühmas 0–4.

Kaisa on keskmiselt 22 aasta vanune (mediaanvanus on 23).

Kõige populaarsem on eesnimi Kaisa vanuserühmas 25–29, kus neid on 10 000 elaniku kohta 30,33.

Kõige rohkem on eesnimega Kaisa sündinuid augustis, kokku 138.

Kõige populaarsem on eesnimi Kaisa Võru maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 18,14.

Numeroloogia
------------

Kaisa elutee number on 11 ja saatuse number on 5.

Nime kandjaid
-------------

* Kaisa Eiche, Eesti kunstnik, fotograaf, kunstiorganisaator, galerist ja modell
* Kaisa Kaer, Eesti tõlkija
* Kaisa Mäkäräinen, Soome laskesuusataja
* Kaisa Oja, Eesti võistlustantsija
* Kaisa Pajusalu, Eesti sõudja
* Kaisa Roose, Eesti dirigent
* Aino-Kaisa Saarinen, Soome murdmaasuusataja

Viited
------

1. ↑  "The Name Meaning". Vaadatud 15.11.2018.
2. ↑  "Kaisa nime tähendus jaapani keeles". Vaadatud 15.11.2018.
3. ↑  "Behind the name nimepäevad". Vaadatud 15.11.2018.
4. ↑  "Nimede Statistika". Originaali arhiivikoopia seisuga 20.01.2020. Vaadatud 15.11.2018.
5. ↑  "Numeroloogia". Vaadatud 15.11.2018.
6. ↑  "WIMON". Originaali arhiivikoopia seisuga 15.11.2018. Vaadatud 15.11.2018.
**Mäletsejalised** *(Ruminantia)* on taksonoomiline alamselts, mille esindajad on rohtu või puittaimi söövad sõralised herbivoorid , kes on võimelised hankima toitaineid taimsest toidust**,** kääritades seda enne seedimist spetsiaalseerunud maos, kasutades selleks mikroobide abi. Protsess, mis toimub seedesüsteemi eesmises osas ja mida seetõttu nimetatakse eessoola kääritamiseks, nõuab tavaliselt kääritatud toidu suhu tagasi voolamist ja uuesti läbi närimist. Protsess, mille käigus taimne aines uuesti läbi näritakse, et seda lagundada ja seedimist stimuleerida, on tuntud kui "mäletsemine".  

Ligikaudu 200 maailmas esinevat mäletsejaliiki hõlmavad nii kodu- kui ka looduslikke liike. Mäletsevate imetajate hulka kuuluvad veised, kõik kodustatud ja metsveised, kitsed, lambad, kaelkirjakud, hirved, gasellid ja antiloobid.

1. ↑  "Rumination: The process of foregut fermentation".
2. ↑  "Ruminant Digestive System" (PDF).
3. ↑  Fernández, Manuel Hernández; Vrba, Elisabeth S. (1. mai 2005). "A complete estimate of the phylogenetic relationships in Ruminantia: a dated species-level supertree of the extant ruminants". *Biological Reviews* (inglise). **80** (2): 269–302. DOI:10.1017/s1464793104006670. ISSN 1469-185X. PMID 15921052.
4. ↑  Fowler, M.E. (2010). "Medicine and Surgery of Camelids", Ames, Iowa: Wiley-Blackwell. Chapter 1 General Biology and Evolution addresses the fact that camelids (including camels and llamas) are not ruminants, pseudo-ruminants, or modified ruminants.
**Päevakorraseade teooria**, ka agendaseadmise teooria (inglise keeles *agenda setting theory*) on poliitilise kommunikatsiooni teooria, mis põhineb väitel, et (massi)meedial on võime mõjutada seda, millistest teemadest inimesed kõige rohkem mõtlevad. Teooria autorid M. E. McCombs ja D. L. Shaw leidsid seejuures, et meedial pole siiski võimekust mõjutada seda, kuidas inimesed mingitest asjadest mõtlevad.

Käesolev teooria arendati välja 1970ndatel ning on sellest ajast saadik on sellele lisandunud veel teine ja kolmas tasand. Teise tasandi kohaselt suudab meedia mõjutada seda, milliseid omadusi ja tunnuseid inimesed seal käsitletavatele teemadele omistavad. Päevakorraseade kolmas tasand põhineb leidudel, et meedias kajastatavad teemad on suures seoses avalikus päevakorras olevate teemadega.

Viited
------

1. 1 2  McCombs, Maxwell E.; Shaw, Donald L. (1972). "The Agenda-Setting Function of Mass Media". *Public Opinion Quarterly*. **36** (2): 176. DOI:10.1086/267990.
2. ↑  McCombs, Maxwell; Lopez-Escobar, Esteban; Llamas, Juan Pablo (1. juuni 2000). "Setting the Agenda of Attributes in the 1996 Spanish General Election". *Journal of Communication* (inglise). **50** (2): 77–92. DOI:10.1111/j.1460-2466.2000.tb02842.x. ISSN 0021-9916.
3. ↑  Vu, Hong Tien; Guo, Lei; McCombs, Maxwell E. (2014). "Exploring "the World Outside and the Pictures in Our Heads": A Network Agenda-Setting Study". *Journalism & Mass Communication Quarterly* (inglise). **91** (4): 669–686. DOI:10.1177/1077699014550090. ISSN 1077-6990.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Ameerika Ühendriikide poliitikust; Kanada jäähokimängija kohta vaata artiklit Ted Kennedy (jäähokimängija)* |

---

Edward Kennedy
**Edward Moore** **Kennedy** (**Ted Kennedy**; 22. veebruar 1932 – 25. august 2009) oli Ameerika Ühendriikide senaator Massachusettsi osariigist, Demokraatliku Partei liige. 

Tema vanemad vennad olid president John F. Kennedy ja kohtuminister Robert Kennedy, kes mõlemad tapeti.

Edward Kennedy esimese senati valimiskampaania ajal 1962.
Aastatel 1951–1953 teenis ta sõjaväes. Ta lõpetas Harvardi ülikooli õigusteaduskonna ning täiendas end Virginia ülikoolis. 1962. aastal valiti ta USA Senati liikmeks. Selles ametis oli ta 46 aastat. Viimati valiti ta tagasi 2006. aastal 70% valijate toetusega.

Aastal 1964 sattus ta lennuõnnetusse, milles hukkus piloot ja 2 reisijat. Kennedy sai raskelt vigastada ja juhtis oma valimiskampaaniat haiglast.

1969. aastal sattus ta Chappaquiddicki saarel liiklusõnnetusse, milles hukkus tema sekretär Mary Jo Kopechne. Kennedy juhitud auto sõitis sillalt jõkke ja naine uppus. Kennedy lahkus sündmuskohalt ja andis end politseisse üles alles 10 tundi hiljem. See põhjustas skandaali, sest arvati, et Kennedy võis olla alkoholijoobes või ootas Kopechne tema last. Kennedy tunnistas end süüdi sündmuskohalt lahkumises ja talle mõisteti karistuseks 2 kuud tingimisi vangistust.

Ta loobus kandideerimast USA presidendiks 1972. ja 1976. aastal. 1980. aastal otsustas ta kandideerida, kuid kaotas eelvalimistel Jimmy Carterile.

Temast kujunes üks mõjuvõimsamaid senaatoreid. Senaatorina võitles Kennedy muuhulgas neegrite õiguste, Vietnami sõja lõpetamise ja tervishoiusüsteemi parandamise eest. Ta oli ka Iraagi sõja suurimaid kriitikuid George W. Bushi valitsusajal. 2008. aasta presidendivalimiste eelvalimistel asus ta toetama Barack Obamat.

Barack Obama ja Edward Kennedy

Isiklikku
---------

Ta oli abielus Joan Bennett Kennedyga, sellest abielust sündis kolm last. Abielu lahutati 1982. aastal.

1992. aastal abiellus ta Victoria Reggiega.

Kennedy suri 25. augustil 2009 ajuvähki.

Edward Kennedy kirjandusteostes
-------------------------------

Jeffrey Archer avaldas 1985 romaani "Kas räägime sellest ka presidendile?" (*Shall We Tell the President?*, eesti keeles kirjastuse Kuldsulg väljaandel 1995), milles peategelased püüavad ära hoida USA presidendile Edward Kennedyle plaanitavat atentaati.

Viited
------

1. ↑  Boston.com Statement from the Kennedy family

Välislingid
-----------

* USA senaatorid - Edward Kennedy (arhiveeritud leht)
*Mitte segi ajada käsnagranaadiga.*
**Käsnapomm** on tunnelite kinni panemiseks valmistatud seadeldis. Käsnapomm ei plahvata, vaid väljastab keemilist segu, mis kivistub kiiresti ning teeb seeläbi tunneli läbimise võimatuks. See on piisavalt väike, et seda saaks kasutada üks inimene.

Arendus
-------

Käsnapommi töötas välja Iisraeli kaitsevägi võitluseks tunnelitega Gaza sektoris.

Disain
------

Plastmahutisse paigutatud pommil on metallist vahesein, mis eraldab kahte vedelat ainet. Kui vahesein eemaldada, vedelikud segunevad ja reageerivad, põhjustades kiiret paisumise ja seejärel tahkumise, mis loob tunnelit blokeeriva barjääri. Seade on kas sihtmärgile käsitsi seatud või kaugemalt visatud.

Väidetavalt katsetas Iisraeli kaitsevägi selliseid pomme 2021. aastal. Katsete ajal kasutati liiga ohtlikke kemikaale ning mõned sõdurid kaotasid seeläbi nägemise.

Ajalugu
-------

Käsnapomm ei ole esimene sõjaväes kasutatud kleepuv vaht. Väidetavalt on ka Ameerika Ühendriikide merejalavägi ja Ameerika Ühendriikide maavägi kasutanud rahvahulkade kontrollimiseks sarnaseid mittesurmavaid lahendusi.

Viited
------

1. 1 2 3  Nicholls, Dominic (30. oktoober 2023). "'Sponge bombs': Israel's new secret weapon for inside Hamas tunnels". *The Telegraph*. Originaali arhiivikoopia seisuga 30. oktoober 2023. Vaadatud 30. oktoobril 2023.
2. ↑  Pradhan, Sucheta (28. oktoober 2023). "Sponge Bomb: IDF's New Way To Fight Subterranean Threats". Vaadatud 30. oktoobril 2023.
3. ↑  "Israel's Innovative Solution In War Against Hamas: 'Sponge Bombs' To Seal Off Gaps In Gaza Tunnels. Explained". *menafn.com*. Vaadatud 30. oktoobril 2023.
4. 1 2  Trevithick, Joseph (27. oktoober 2023). "Does Israel Really Have 'Sponge Bombs' For Sealing Tunnels?". *The Drive*. Vaadatud 30. oktoobril 2023.
5. ↑  "What Are Israel's New Secret Weapon "Sponge Bombs" And How They Work?". *NDTV.com*. Vaadatud 30. oktoobril 2023.

Välislingid
-----------

* Mittesurmava vahu kasutamine sõjaväes (alates u 20. sekundist)
**Wilhelm Hauff** (29. november 1802 Stuttgart – 18. november 1827 Stuttgart) oli Saksa kirjanik, biidermeieri liikumise esindaja kirjanduses, filosoofia- ja teoloogiadoktor.
​
Tema kirjanduspärand koosneb kolmest muinasjutukogust, millest ühe avaldas pärast autori surma tema lesk, ning mitmest romaanist ja luuletusest W. Gauff oli Švaabi luuletajate liige. Need teosed kirjutasid Wilhelm Hauffi nime igaveseks maailmakirjanduse ajalukku. Paljud tema müstilised, mõnikord hirmutavad, mõnikord kurvad lood on läbi imbunud Lähis-Ida vaimust. Ta on üks väheseid autoreid, kes teadis, kuidas tavalised legendid kummitustest ja kurja rikkaid karistavatest vaestest muuta meistriteoseks – maagilised, helged, põnevad, meeldejäävad lood, mida loevad siiani innuga nii lapsed kui ka täiskasvanud. Wilhelm Hauffi muinasjutumuuseum tegutseb Baiersbronnis (Baden-Württembergi liidumaal) alates 1997. aastast.

Ta sündis aastal 1827 Stuttgardis Württembergi välisministeeriumis sekretärina töötanud August Friedrich Hauffi ja Jadwiga Wilhelmina Elsässer Hauffi pojana. Neljast lapsest oli ta vanuselt teine. Aastal 1809, kui ta oli seitsmeaastane, suri ootamatult tema isa ja ema kolis lapsed kaasa võttes elama ülikoolilinna Tübingeni. Seal, oma emapoolse vanaisa majas, veetis ta oma nooruse. Kõige esimene haridus, mille poiss sai, oli raamatute lugemine vanaisa tohutust raamatukogust. Aastal 1818 suunati ta õppima kloostrikooli ja kaks aastat hiljem astus ta Tübingeni ülikooli. Neli aastat hiljem lõpetas ta ülikooli filosoofia ja teoloogia doktorikraadiga.

Pärast hariduse omandamist asus Hauff tööle Württembergi sõjaministri kindralparun Ernst von Hügeli peres juhendajana ja temast sai oma laste mentor. Koos selle perega reisis ta Prantsusmaale ja tutvus suure huviga Saksamaa põhja- ja keskosa Saksa osariikidega. Oma lühikese elu jooksul käis ta Pariisis, Brüsselis, Antwerpenis, külastas vendade Grimmide kodumaad Kasselis; Bremenis, mille topograafiliselt täpse kirjelduse leiame ühest tema viimasest novellist "Bremeni raekeldri fantaasiad", lisaks külastas ta Berliini, Leipzigi ja Dresdenit.

Just parun von Hügeli lastele kirjutati tema muinasjutud, mis esmakordselt avaldati "1826. aasta jaanuari muinasjuttude almanahhis aadliklassi poegadele ja tütardele". See sisaldas selliseid teoseid nagu "Väike Muk", "Kaliif toonekurg" jt, mis saavutasid kohe enneolematu populaarsuse kõigis maades, kus räägiti ja loeti saksa keelt.

Samal 1826. aastal kirjutas ta esimese osa romaani "Saatana memuaaride leheküljed" (Mitteilungen aus den Memoiren des Satan) ja "Mees Kuult" (Der Mann im Mond). Esimene romaan on kirjutatud Hoffmanni nn fragmentaarse proosa vaimus, mida Hauff suurepäraselt valdas ja edasi arendas. Paljud kriitikud märgivad, et kuigi õpilane (Hauff) jäi keelerikkuse poolest alla oma "kirjandusõpetajale" (E. T. A. Hoffmann), edestas ta teda märgatavalt süžeede mitmekesisuse ja teoste ületamatu müstika poolest.
​
|  |
| --- |
|  |
| Harri Olli (2007) |
|  |
| Hõbe | 2007 | suur mägi |
| Hõbe | 2008 | suusalennu meeskonnavõistlus |

**Harri** Juhani **Olli** (sündinud 15. jaanuaril 1985 Rovaniemis Soomes) on soome suusahüppaja.

Noorte maailmameistrivõistlustel 6. veebruaril 2003 sai ta normaalmäe meeskonnavõistlusel pronksmedali.

2007. aasta maailmameistrivõistlustel Sapporos võitis ta suurel mäe hõbemedali vaid 0,2-punktilise kaotusega šveitslasele Simon Ammannile. Olli hüppas avavoorus 124 meetrit, kuid Ammann hüppas 125 meetrit ja asus võistlust Olli ees juhtima. Teises voorus hüppas Olli võistluste pikima hüppe 136,5 meetrit, kui Ammann sai kirja 134,5 meetrit ja võitis. Meeskonnavõistluses hüppas Olli avavoorus 123 m, mis andis avavooru 12. tulemuse, ja teises voorus 136 m, mis oli teise vooru parim ja kogu võistluse paremuselt teine hüpe (Ammanni järel), kuid kaaslased ei suutnud teda piisavalt toetada ja Soome oli alles 4. Lühikesel mäel hüppas Olli avavoorus 93,5 m, mis oli pikkuselt 9.–11. tulemus, kuid kukkus ega pääsenud 30 parema hulka.

2008. aastal sai ta tuntuks ebasportliku käitumise poolest, kui ta pärast lennumäe MM-i meeskonnast välja visati. Ta oli võistluste eelsel õhtul ja ööl kõvasti pidutsenud ning võistles pohmeluses, kuid tuli sellegipoolest 6. kohale. Sellest teada saades sõimas ta peatreenerit ropult.

Suvel võeti ta koondisse tagasi, kuid visati uuesti välja, kui ta Kesk-Euroopa turneel pärast öist pidutsemist hommikul võistlema ei ilmunud. Tal lasti turnee lõpuni teha, ühe etapi ta võitis ja korra oli kolmas.

2008. aasta juulis tabas Lapinlahti politsei Olli purjuspäi autot juhtimas lubatust suurema kiirusega. Ta sõitis 80 km/h alas 141 km/h ja tema veres oli 0,67‰ alkoholi.

14. veebruaril 2009 sai Olli oma elu esimese MK-etapivõidu Oberstdorfis. Üks tema hüpetest küündis 225,5 meetrini. Ehkki see ei kuulu maailma 25 läbi aegade pikima hüppe hulka, on see kõigi aegade pikim hüpe, mis ei ole hüpatud Sloveenias Planica suusahüppemäel. Olli pole ka Planicas rohkem hüpanud.

Jaanuaris 2011 teatas ta, et lõpetab tippsportlase karjääri. Septembris 2012 osales ta siiski Soome meistrivõistlustel ja sai pronksmedali. Märtsis 2013 teatas ta, et kavatseb suusahüppekarjääri jätkata ja osaleda 2014. aasta taliolümpiamängudel.

Viited
------

1. 1 2
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. september 2008. Vaadatud 11. oktoobril 2009.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. detsember 2011. Vaadatud 1. veebruaril 2011.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Harri Olli** |

* Harri Olli FIS-i kodulehel
* Suusahüppaja Harri Olli: Soome tuleks Venemaaga liita