recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Antiņciems** on küla (*mazciems*) Lätis Tukumsi piirkonna Lapmežciemsi vallas. Antiņciems asub merepinnast 5 meetri kõrgusel Kaņierise kagukaldal. Küla jääb valla keskusest Lapmežciemsist 5, endisest piirkonnakeskusest Smārdest 18 ning Riiast 48 kilomeetri kaugusele.

Külas kasvab looduskaitsealune Antiņciemsi mikrohoiuala tamm. Küla jääb Ķemeri rahvusparki. Seal asub Antiņciemsi kalmistu.

Küla oli varem maaharijate asula. Esimese maailmasõja ajal jäi see rindevööndisse ja tühjenes. Sõja järel leidsid paljud tagasi tulnud elanikud tööd Ķemeri sanatooriumi toiduainetega varustamisel. Küla tühjenes ka Teise maailmasõja ajal, sõja järel oli küla kaotanud kogu oma algse talupidajatest elanikkonna. Aastail 2006-2009 kuulus küla Lapmežciemsi piirkonda, aastail 2009–2021 aga Engure piirkonda.

Aastal 2006 oli külas 17 elanikku. Aastal 2020 oli elanikke 21.

Antiņciems

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze, vaadatud 23.05 2020
2. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
3. ↑  Lapmežciema pagasts. Vispārīga informācija.

| * v
* r
Lapmežciemsi valla asulad |
| --- |
| 
Antiņciems **·**  Bigauņciems **·**  Čaukciems **·**  **Lapmežciems** **·**  Ragaciems |
**Ida** Emilia **Aalberg** (4. detsember 1857 Janakkala vald – 17. jaanuar 1915 Peterburi) oli soome näitleja. 

Ta sai kuulsaks eriti traagikuna.[*viide?*] Teda peetakse Soome teatriajaloo algusaja kõige tähelepanuväärsemaks rahvusvaheliselt tuntud näitlejatariks.[*viide?*]

Aalberg oli 1874–1883 Soome Teatri näitleja ja hiljem regulaarne külalisnäitleja. Ta esines ka Skandinaavia maades, Saksamaal, Ungaris, Venemaal jm.

Kui 1902. aastal valmis uus teatrihoone, sai Soome teater nimeks Soome Rahvusteater. Aalberg hakkas 1903 huvi tundma ka lavastamise ja teatrijuhtimise vastu. Aastal 1909 nimetati ta lavastaja-näitlejaks (abijuhatajaks). Lavastajana Aalberg siiski menukas ei olnud. Tema loobumine tekitas 1911 kultuuriskandaali, ja hoolimata plaanidest ei jõudnud ta naasta regulaarseks külalisnäitlejaks, sest jaanuaris 1915 ta ootamatult suri. Aalberg on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.

Aalberg oli aastast 1887 abielus tuntud fennomaani Lauri Kivekäsega; abielu kestis mehe surmani. Aastast 1894 oli tema abikaasa Peterburi jurist ja filosoof parun Alexander Uexküll-Gyllenband, kellest hiljem sai tähtis teatritegelane.

Rahvusteatri taha Kaisaniemi parki rajati sügisel 1972 kujur Raimo Utriaineni kavandatud Ida Aalbergi mälestussammas "Esirippu" ('eesriie'), mis oli Soome esimene mittefiguratiivne skulptuurmonument ning tekitas pärast kavandivõistluse võitmist 1961 oma abstraktsuse tõttu suurt furoori. 

Helsingi linn on nimetanud Ida Aalbergi auks ühe tee Põhja-Haagas.

Ida Aalbergin sünnikodu on Janakkala vallas Leppäkoskis. See raudteevahi maja on praegu Ida Aalbergi muuseum. Janakkala valla raamatukogu, millele samuti on antud Aalbergi nimi, asub Ida Aalbergi väljakul.

Jaakko Pakkasvirta filmis "Runoilija ja muusa" (1978) mängis Ida Aalbergi Kyllikki Forssell.

Rolle
-----

* Nora
* Julia ("Romeo ja Julia")
* Ophelia ("Hamlet")
* Margareta ("Faust")
* Mary Stuart (Bjørnsterne Bjørnsoni näidend)
* Kleopatra ("Antonius ja Kleopatra")

Postmark
--------

Ida Aalbergi juubeliks ilmus 12. aprillil 1957 mitmevärviline Soome postmark tiraažiga 1 996 000 nimiväärtusega 30 marka. Hammastus oli 14×14.

Vaata ka
--------

* Ida Aalbergi Fond
* Ida Aalbergi Selts

Viited
------

1. ↑  "Kansallisbiografia". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. mai 2017. Vaadatud 8. oktoobril 2014.
2. 1 2  Antti Manninen: Ida Aalberg oli suomenkielisen teatterin ensimmäinen todellinen tähti. Helsingin Sanomat 4.12.2006
3. ↑  Markku Valkonen, Juhani Pallasmaa, Hannele Savelainen: Raimo Utriainen – soiva viiva, Rakennustieto, 2007

Välislingid
-----------

* Ida Aalbergi Fond
* Ida Aalbergi Selts
* Kansallisbiografia, Ida Aalberg
* Lühielulugu, Häme Liidu koduleht
* Ida Aalbergin 150. sünniaastapäeva aasta, Häme Liidu koduleht
* Soome mark aastast 1957 (klõpsa pilti)
**Alphons Grosset** (3. jaanuar (vkj) 1849 Tukums − 23. märts (vkj) 1911 Tartu) oli tunnustatud pedagoog ja koolijuht, aastatel 1902−1906 Tartu Gümnaasiumi direktor. Tõeline riiginõunik (1905).

Elulugu
-------

### Päritolu ja haridustee

Põlvnes Kuramaalt pärit suguvõsast. Tema isa Theodor Wilhelm Grosset (1815−1866) oli ülemõuekohtu advokaat ja seejärel Tukumsi linnasekretär. Ema Olga Calezski (suri 1904) põlvnes samuti juristiperekonnast. Alghariduse omandas Tukumsi kreiskoolis. 1864−1870 õppis Miitavi gümnaasiumis. Seejärel astus Tartu ülikooli, kus tudeeris lühikest aega õigusteadust. 1870−1874 õppis Peterburis Ajaloo-Filoloogia Instituudis, mille lõpetas filoloogiakandidaadi kraadiga.

### Pedagoog ja koolijuht

Aastatel 1874−1882 oli ta Kovno gümnaasiumi vanade keelte ülemõpetaja. Seejärel töötas aastatel 1883−1901 samal ametikohal Liibavi Nikolai gümnaasiumis. 1901−1902 oli ta Liibavi reaalkooli direktor. 1902. aasta oktoobris nimetati ta direktoriks Tartu gümnaasiumi, mille nimi muudeti 1904. aastal ümber Tartu Aleksandri gümnaasiumiks. Direktorina oli ta ametis 1906. aasta veebruarini. Ta vabastati ametist, kuna väidetavalt ilmutas leigust revolutsiooniliselt meelestatud õpilaste suhtes. Viidi üle Pärnu gümnaasiumisse, mille direktoriks oli sama aasta veebruarist augustini. Seejärel läks pensionile ja elas kuni surmani Tartus. Viimastel eluaastatel oli õpetajaks Zeddelmanni koolis ja teistes Tartu erakoolides.

Perekond
--------

Ta oli abielus Marie Forsteriga. Poeg George Grosset (1889−1949) oli aastatel 1934−1939 Viljandi Saksa Kooli direktor.

Teenistusastmed
---------------

| Aasta | Kuupäev | Teenistusaste |
| --- | --- | --- |
| 1886 |  | riiginõunik |
| 1905 | 1. jaanuar | tõeline riiginõunik |

Autasud
-------

* Püha Vladimiri ordeni III klass (1. jaanuar 1900)
* Püha Anna ordeni II klass
* Püha Stanislavi ordeni II klass

Viited
------

1. ↑  Räder, Wilhelm. Album Curonorum 1808−1932. Riga: 1932. Nr 525.
2. 1 2 3 4 5  Lenz, Wilhelm. Deutschebaltisches biographisches Lexikon 1710−1960. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1970, lk 263.
3. 1 2  Hesse, Erich. Album Nevanorum 1847−1908. Dorpat: 1909. Nr 103.

Kirjandus
---------

* Hesse, Erich. *Album Nevanorum 1847−1908*. Dorpat: 1909. Nr 103 .
* Lenz, Wilhelm. *Deutschebaltisches biographisches Lexikon 1710−1960*. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1970. Lk 263.

Välislingid
-----------

* Alphons Grosset saidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
* Erik Amburgeri andmebaas. Nr 67164

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Nikolai Ivanovitš Ivanov** | **Tartu Gümnaasiumi/Tartu Aleksandri Gümnaasiumi direktor 1902−1906**Alphons Grosset | Järgmine**Nil Ivanovitš Tihhomirov** |
Jean Béraud, "Monoloog" (1882)
**Monoloog** (vanakreeka sõnadest *mono* 'ainus' ja *logos* 'kõne') ehk **ainukõne** ehk **ühekõne** on näidendis või kirjandusteoses pikem üksikkõne endamisi või dialoogi osana.

Monoloogi sisuks võib olla tegelase lüüriline eneseväljendus, pihtimus, pöördumine publiku poole, jutustus laval näitamata sündmustest, refleksioon ja hinnang toimunule.

Monoloog võib olla ka tegelase sisedialoog küsimuste-vastuste kujul, nagu Hamleti kuulus monoloog "Olla või mitte olla".

Monoloogi algatajaks peetakse vanakreeka tragöödiakirjanikku Euripidest.

Monoloogi soositi klassitsismi ja romantismi perioodil. 19. sajandil realistlikus draamas kasutati seda vähem. Uuesti hakati seda rohkem viljelema 20. sajandi ekspressionistlikus näidendis (täpsemalt: ad spectatores).

Tervenisti monoloogile on üles ehitatud monodraama. Monoloog on oluline väljendusvorm dramaatikas. Monoloogi esineb ka lüürikas ja eepikas.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Monoloog** |

* Sisemonoloog

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Reet Neithal, *Mis on mis kirjanduses: kirjandusterminite leksikon keskkoolile* (Tallinn: Koolibri, 1999 (Tartu: Greif)), lk 98.
**Minna Klement** (27. august 1911 Opolje küla, Jamburgi maakond, Peterburi kubermang – 25. detsember 2001 Tallinn) oli eesti põllumajandustegelane.

Klement lõpetas Leningradi Põllumajanduse Mehhaniseerimise ja Elektrifitseerimise Instituudi 1938. aastal ning asus mehhanisaatorina tööle Tšeljabinski oblasti Burinski teraviljasovhoosis.

1945–1948 töötas Klement EKP KK põllumajandusosakonna juhataja asetäitja ja sovhooside osakonna juhatajana, 1948–1954 ENSV sovhooside ministri esimese asetäitjana. Ta oli Eesti Põllumajandusakadeemia rektor 1954–1969 ja mehhaniseerimise kateedri dotsent 1969–1974.

Minna Klement oli ENSV Ülemnõukogu saadik, ENSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe asetäitja 1959–1967 ning EKP KK liige 1964–1966.

Klement pälvis Tööpunalipu ordeni, kolm ordenit "Austuse märk" ning EPMÜ teenetemedali.

Viited
------

1. ↑  *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 2. köide: *Kj–M.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2005, lk. 17
2. 1 2 3 4  In memoriam – Minna Klement EPL, 2. jaanuar 2002

Välislingid
-----------

* In memoriam – Minna Klement EPL, 2. jaanuar 2002
**Siseturg** on üks Euroopa Liidu tugisammastest, mille eesmärk on tagada inimeste, kaupade, teenuste ning kapitali vaba liikumine kõigis Euroopa Liidu liikmesriikides. 
Euroopa Liidu kodanikel on õigus õppida, reisida, elada, poodelda, töötada ning ka pensionile jääda igas ELi liikmesriigis.

Lisaks kaupade, isikute, teenuste ja kapitali vaba liikumise põhiprintsiibile reguleerivad siseturgu põhimõtted ja eeskirjad, millega tagatakse, et siseturul ei moonutataks konkurentsi ning et liikmesriikide eeskirjad ühtlustataks siseturu toimimiseks vajalikul määral.

Siseturu strateegia on olnud Euroopa Komisjoni plaan, et tagada selle käsitlus täies mahus. Kuigi siseturu strateegia on Euroopa Liidu projekti keskmes, ei ole selle head küljed alati kasulikud, sest siseturu eeskirju ei tunta ja ei ole teostatud või jäävad need alla teistele piirangutele.

Ajalugu
-------

1. juulil 1968. aastal jõustus tolliliit, mille tulemusena kaotati Euroopa Majandusühenduse siseselt kaubanduselt tollimaksud. Siseturu tegelik raamistik kehtestati esmalt ühtse Euroopa akti vastuvõtmisega, mis jõustus 1. juulil 1987. See pidi tähendama siseturu loomist, mida iseloomustab kaupade, isikute, teenuste ja kapitali vaba liikumine. Pandi paika raamistik ja ressursid selle eesmärgi saavutamiseks. Euroopa Ülemkogu oli 1980. aastate alguses saavutanud Euroopa Majandusühenduse siseturu tugevdamiseks mitu kokkulepet. Seejärel seadis Euroopa Ülemkogu 1985. aasta märtsi tippkohtumisel Euroopa Komisjoni ette ülesande koostada konkreetse ajakavaga üksikasjalik programm ühise suure turu loomiseks 1992. aastaks. Euroopa Komisjoni tollase presidendi Jacques Delorsi juhtimisel avaldas komisjon 1985. aastal siseturu kujundamist käsitleva valge raamatu, mis oli väga üksikasjalik ja sisaldas 279 seadusandlikku ettepanekut, mille eesmärk oli kõrvaldada Euroopa Liidu liikmesriigide vahelised kaubandustõkked.

Valdkonnad
----------

Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium tegeleb järgmiste Euroopa Liidu siseturu valdkondadega:

#### Kaupade vaba liikumine

Ühes liikmesriigis seaduslikult turule lastud tooteid saab üldjuhul vabalt müüa ja kasutada ka teistes liikmesriikides.

#### Teenuste vaba liikumine

Euroopa Liidu liikmesriigi ettevõtjatel on õigus Eestis ajutiselt teenust osutada ilma
siin ettevõtet või filiaali asutamata.

#### Konkurents

Riigi tegevus tõhusa konkurentsi tagamisel on turumajanduse efektiivse toimimise üks alustalasid.

#### Kvaliteedi tagamine

Euroopa siseturu tooted ja teenused peavad vastama kõikidele kohustuslikele nõuetele ja ka klientide ootustele.

#### Tarbijakaitse

Tarbijate majandushuvide kaitsega, nende nõustamise ja koolitamisega tegeleb ministeeriumi haldusalas Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet.

Viited
------

1. ↑  "Single market for goods"
2. 1 2  "Mis on siseturg"
3. ↑  "The European single market"
4. ↑  ""Euroopa Liidu siseturg"". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. aprill 2021. Vaadatud 25. aprillil 2021.
**Tallinna Linna I Tütarlaste Gümnaasium** oli Tallinnas aadressil Narva maantee 1 asunud kool.

Tütarlaste Gümnaasiumi koolihoone
Linna-tütarlastekoole, saksakeelseid avalikke teise astme õppeasutusi asutati kohaliku magistraadi või linna koolikolleegiumi poolt tütarlastele parema hariduse andmiseks. 19. sajandi algusaastatel reorganiseeriti Tallinnas, Tartus, Pärnus ja Kuressaares varem tegutsenud tütarlastekoolid linna-tütarlastekoolideks. 

Tütarlaste haridusasutuse ajalugu ulatub aastasse 1852, mil Tallinna Suure Tütarlastekooli (Tallinna kolme tütarlaste elementaarkooli ja linna tütarlastekooli 1821. aastal asutatud ühenduse) kolme viimase klassi baasil moodustati Tallinnas Pühavaimu tänaval Eesti esimene avalik tütarlaste keskkool – **Tallinna Kõrgem Linna-Tütarlastekool**. Õppekeel oli saksa keel, õppeaeg 1852–1858 kolm aastat (kolm klassi), 1858–1861 neli aastat (neli klassi) ja 1861–1915 seitse aastat (viis klassi). Õpetati üldaineid, loodus- ja usuõpetust, ajalugu, geograafiat ning saksa ja prantsuse keelt. Algkooli- ja koduõpetajate ettevalmistamiseks avati 1858. aastal pedagoogikaklass; kutsetunnistuse saamiseks pidi selle lõpetanu sooritama ülikoolis eksamid.

1890. aastal algas üleminek venekeelsele õppetööle ja aastatel 1906–1912 reorganiseeriti kõik II järgu linna-tütarlastekoolid, algul tütarlaste progümnaasiumiks ja seejärel tütarlastegümnaasiumiks

20. sajandi esimesel kümnendil koliti kool Lai tänav 25, endisse ja remonditud Vene sõjaväe kasarmuhoonesse. 1916. aastal organiseeriti Tallinna kõrgem 1. järgu tütarlastekool ümber **Tallinna Tütarlaste Gümnaasiumiks** ja 1919. aastast kandis see nimetust **Tallinna Linna I Tütarlaste Gümnaasium**. Kuna Tallinna Linna I Tütarlaste Keskkool ei suutnud enam kõiki soovijaid mahutada, asutati 1919. aastal Tallinna Linna II Tütarlaste Keskkool. Enamik õpilasi ja suurem osa õpetajaid võeti I Tütarlaste Keskkoolist (õpetajad olid ühised), koolidel oli ka ühine juhataja Anna Tõrvand-Tellmann. II Tütarlaste Keskkool töötas õhtupoolikul I Tütarlaste Keskkooli ruumides, Narva maantee 1

Pärast 1937. aasta haridusreformi nimetati kool Tallinna III Gümnaasiumiks, gümnaasiumi direktor oli aastatel 1928–1940 Ants Roos.

Vene turu ääres asunud Rotermanni kaubamaja hoone, kus 1872–1917 asus Tallinna Aleksandri Gümnaasium ja hiljem Tallinna Linna I Tütarlaste Gümnaasium (foto tehtud pärast ümberehitust)
1940. aastal kandis õppeasutus nimetust Tallinna III Gümnaasium, III Reaalkool, seejärel Tallinna III keskkool. Tallinna III Keskkooli direktori kohusetäitja oli aastatel 1940–1941 Alice Haberman.

Direktorid
----------

* –1925, Anna Tõrvand-Tellmann, direktor
* 1928–1940 Ants Roos, direktor
* 1940–1941, Alice Haberman, direktori kohusetäitja

Vaata ka
--------

* Tallinna Linna II Tütarlaste Gümnaasium (praegune Tallinna Kristiine Gümnaasium)

Viited
------

1. 1 2 3  EE 12. köide, 2003: 553.
2. ↑  Tallinna kõrgem tütarlaste kool. Päewaleht, nr. 192, 22 august 1908
3. ↑  Tallinna Kristiine Gümnaasium. Kooli ajaloost, (vaadatud 24.04.2023)
4. ↑  1104. Vabariigi Presidendi käskkiri nr. 265. Riigi Teataja, nr. 108, 23 august 1940
**Auciems** (vanasti ka **Auciema muiža**) on küla (*vidējciems*) Lätis Cēsise piirkonnas Raiskumsi vallas. Küla asub merepinnast 65 meetri kõrgusel ja jääb piirkonna keskusest Stalbest 9 ja Riiast 85 km kaugusele. 2021. aastani kuulus küla Pārgauja piirkonda.

Külas asub Auciemsi järv. Seal asuvad Raiskumsi põhikool ja Auciemmuiža rahvamaja. 

Külast läheb läbi maantee P14. Asulas on Auciemsi ja Lezdkalni bussipeatus.

Küla asub endise Auciemsi mõisa alal. Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Avotiņi muinaskalmed, regionaalse kaitse all on Auciemsi keskaegne kalmistu.

Auciems jääb Gauja rahvusparki.

2017. aastal oli külas 253 elanikku, 2021. aastal 228.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  Autotransporta direcija
5. ↑  Avotiņu senkapi
6. ↑  Auciema viduslaiku kapsēta
7. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

| * v
* r
Raiskumsi valla asulad |
| --- |
| 
Auciems **·**  Bērziņi **·**  Gundegas **·**  Kūdums **·**  Lenči **·**  Mežvidi **·**  Miglači **·**  Pielekši **·**  **Raiskums** **·**  Unguri **·**  Vējkrogs |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib automargist; Saaremaa Laevakompanii laeva kohta vaata artiklit Scania (laev)* |

---

Maad, kus asuvad Scania tehased
Scania A1 1901
**Scania AB** (**Scania Aktiebolag**) on Rootsi busse, veokeid tootev ettevõte, mille peakorter on Södertäljes ning tehased Argentinas, Brasiilias, Indias, Hollandis, Poolas, Prantsusmaal, Rootsis ja Venemaal. Lisaks toodab Scania diiselmootoreid, mida kasutatakse rasketehnikal, merenduses ning tööstuses. 

Ettevõtte enamusomanik on Volkswagen Group.

Eestis on Scania bussid kasutusel mitmes bussifirmas, näiteks GoBusis, Sebes ja LuxExpressis.

Scania logo sarnaneb Skåne maakonna vapiga.

* Scania mootorratas aastast 1903 Scania mootorratas aastast 1903
* Scania V8-diiselmootor Scania V8-diiselmootor
* Scania-vabis c50 metropol 1953 Scania-vabis c50 metropol 1953

Vaata ka
--------

* Scania OmniLink
* CB90
* CV90

Viited
------

1. ↑  "Scania Engines: Industrial engines, Marine engines, Power generation engines, Scania Gensets". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. jaanuar 2015. Vaadatud 21. jaanuaril 2015.
2. ↑  "Key figures Scania (2013)". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. september 2013. Vaadatud 21. jaanuaril 2015.
3. ↑  .Public offer from Volkswagen AG

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Scania** |

* Scania Group

Rootsi
Stockholmi börsi indeksi OMXS30 ettevõtted

ABB – Alfa Laval – Assa Abloy – AstraZeneca – Atlas Copco - Autoliv – Boliden – Electrolux – Ericsson – Essity - Evolution Gaming Group – Getinge – H&M – Hexagon - Investor – Kinnevik – Nordea – Sandvik – SCA - SEB – Securitas – Skanska – SKF – Svenska Handelsbanken – Swedbank – Swedish Match – Tele2 – Telia Company – Volvo Group

(märts 2021)
**Aabel-Keramim** (heebrea keeles אָבֵל כְּרָמִים 'viinamägede tasandik') oli Piiblis mainitud ammonlaste linn või küla Palestiinas, Jordani jõest ida pool. 

*Ja Jefta andis Issandale tõotuse ning ütles: "Kui sa tõesti annad ammonlased minu kätte, siis see, kes iganes väljub mu koja ustest mulle vastu, kui ma ammonlaste juurest pöördun rahuga tagasi, kuulugu Issandale ja ma ohverdan ta põletusohvriks!" Siis Jefta läks ammonlaste vastu, et nendega sõdida, ja Issand andis nad tema kätte. Ja ta lõi neid väga suures tapluses Aroerist kuni Minniti teelahkmeni, kahtkümmend linna, ja kuni **Aabel-Keramimini**; nõnda alandati ammonlased Iisraeli laste ees.* (Kohtumõistjate raamat 11:30–33)

Linna asukoht ei ole täpselt teada. Eusebiose ja Hieronymuse järgi oli selle koha peal küla, mis asus 6...7 Rooma miili (umbes 10 km) kaugusel ammonlaste linnast Rabbast (praegu ‘Ammān). Eusebiose ja Hieronymuse ajal oli koht veel tuntud oma viinamägede poolest, kust sai rikkalikult head viinamarja. Praegu arvatakse selle koha peal olevat Tall al-`Umayri (Tall al-'Umayri, Tell Al Umayri, Tall Umayri, Tall el-'Umayri, Tell el Umeiri, Tell el-‘Umeiri), küngas Jordaanias, 10 km ‘Ammānist lõuna pool, Kõrbemaantee ääres Mādabā tasandiku põhjaserval. Aabel-Keramimi on seostatud ka Tell Jawaga, Na'uriga (umbes 14 km ‘Ammānist) ja Tell Sahabiga (12 km ‘Ammānist kagus).[*viide?*]

Koht oli asustatud 3000 eKr kuni 500 eKr. Ta oli seotud ammonlaste kuninga Baalisega. Piibli-ajal oli Aabel-Keramim ammonlaste halduskeskus lõunapiiril moablastega.[*viide?*]

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **Aabel-Keramim** |
**Aumeisteri** (vanasti ka **Serbigale**, **Aumeistari**, **Aumeisters** või **Aumeisteris**) on küla (*mazciems*) Lätis Smiltene piirkonnas Grundzāle valla põhjaosas.

Asula tekkis Aumeisteri mõisa hoonetekompleksi juurde. Mõisa on esmamainitud 1533. aastal, mil Riia peapiiskop Thomas Schöning andis Smiltene lossile kuulunud Serbigali maad õuemeistrile Meinhard von Schierstädtile. Selle viimase saksakeelsest ametinimetusest *hofmeister* sai mõis ka ühe oma saksakeelsetest nimevariantidest, millest hiljem on tulenenud lätikeelne Aumeisteri. Agraarreformi järel rajati sealse mõisa peahoonesse kool.

Küla oli Aumeistri kihelkonna keskuseks. 1944. aasta septembris toimusid piirkonnas pealetungiva Punaarmee ja Saksa vägede vahel ägedad lahingud, mille käigus hävis ka sealne kirik.

Külas asub Aumeisteri bussipeatus.

Külas kasvavad Aumeisteri mõisa tamm, Aumeisteri vaher ja Gobase tamm on looduskaitse all. Aumeisteri mõisa hoonetekompleks (tallid, kutsari maja, elumaja, mõisavalitseja maja, häärber, palkidest ait, maneež, kõrts) ja park on muinsuskaitse all.

2016. aastal oli külas 37 elanikku.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑   Latviešu konversācijas vārdnīca. II. sējums. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. 3808-3809. sleja.
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
5. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija

| * v
* r
Grundzāle valla asulad |
| --- |
| 
Aumeisteri **·**  Bemberi **·**  Bindes **·**  Caunes **·**  **Grundzāle** **·**  Grundzāles muiža **·**  Kalējiņi **·**  Lamsteri **·**  Mārci **·**  Ozoliņi **·**  Rudaci **·**  Vizla |
**Katyčiai** (saksa keeles *Coadjuthen*) on alev Leedus Šilutė rajoonis, Katyčiai valla halduskeskus. Alev asub Šyša jõe ääres.

Katyčiais on algkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1723 püstitatud luteri kirik, alevi keskus XIX sajandi lõpus ja XX sajandi alguses püstitatud majadega, vesiveski aastast 1926. Varem arvati, et alevist läänes asuvad XVIII sajandil rajatud kindlustised, aga praegu on uuringute põhjal teada, et tegemist on tavalise oosiga. Katyčiai kuulub Väike-Leedu etnograafilisse piirkonda.

Ajalugu
-------

Katyčiai kuulus aastal 1422 sõlmitud rahulepingu põhjal Leedu Suurvürstiriiki. Vahemikus 1451–1485 asus seal Žemaitija vanema Jonas Kęsgaila mõis.

Aastal 1553 hõivas Katyčiai Preisimaa hertsogiriik. Vaatamata sellele, et Preisimaa oli toona Poola vasall, ei tagastatud asulat Leedule ja aastal 1555 kinnitati see piirimuudatus ametlikult.

Aastal 1568 rajati külla kindlus, aastal 1572 aga luteri kirik. Aastal 1734 ehitati vana kiriku asemele uus. XVIII sajandil käisid sealsed kaubitsejad paljudel turgudel. XVIII sajandi lõpus ja XIX sajandi alguses laastasid sealset elanikkonda katku- ja kooleraepideemiad. Tühjenenud maale rändasid sisse uued asukad Saksamaalt. Aastal 1861 moodustasid sakslased 80% Katyčiai elanikkonnast. XIX sajandi lõpus oli alev raamatute salakaubaveo keskuseks. 

Aastal 1905 olid Katyčiai elanikest 30% leedulased. XX sajandi algul oli Katyčiai osa Memeli piirkonnast. Kahe sõja vahelisel perioodil rajati asula juurde selle elektriga varustamiseks vesiveski. Pärast Teist maailmasõda kolis suur osa Katyčiai elanikke Saksamaale, nende asemele saabusid asukad mujalt Leedust. Sel perioodil hävis 75% alevi vanadest hoonetest. Pärast sõda oli asula kohaliku sovhoosi keskuseks.

Pilte
-----

* Katyčiai kalmistuKatyčiai kalmistu
* KatyčiaiKatyčiai
* Katyčiai koolimajaKatyčiai koolimaja

Välislingid
-----------

 Katyčiai – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Alev portaalis vietoves.Lt
Bebrene mõisa peahoone.
**Bebrene mõis** (*Bebrenes muiža*) on endine rüütlimõis Lätis Ilūkste piirkonnas Bebrene vallas Bebrenes. Saksa keeles *Bewern*.

Bebrene mõis sai alguse Dünaburgi komtuuride lauamõisana (saksa keeles *Ökonomienhof*). Aastal 1562 said mõisa omanikeks Sybergid ja nende kätte jäi see aastani 1803. Seejärel kuulus mõis kuni võõrandamiseni aastal 1920 Plater-Sybergidele.

Mõisa peahoone valmis aastal 1896. Arhitekt oli itaallane Marconi. Häärber esindab prantsuse uusrenessanssi. Aasta pärast võõrandamist võeti hoone kasutusele koolimajana, seda funktsiooni täidab hoone siiani.

Mõisakompleksist on peale peahoone säilinud veel mitmed kõrvalhooned. Säilinud on mõisavalitseja maja, tallid, tõllakuur, teenijate maja ja ülejäänud kompleksist üks vanem veskihoone.

Teine vanem hoone, mis ka kunagi mõisakompleksi juurde kuulus, on Bebrene katoliku kirik. Kiriku juures Bebrene uuel kalmistul asub Plater-Sybergide suguvõsa XIX sajandi teisel poolel rajatud kabel. 

Peahoone juures asub suur, 40 hektari suurune vabakujundusega park. Pargi ümber asus müür, selles on säilinud XIX sajandi alguses rajatud väravad. Peahooneesine osa oli regulaarse planeeringuga.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Bebrene mõis** |

* Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)
|  |  |
| --- | --- |
| 90 | 
21018321882 |
| Th
232,038 |
| Toorium |

**Toorium** on keemiline element järjenumbriga 90.

Kõik tooriumi isotoobid on radioaktiivsed. Pikima elueaga on toorium-232, mille poolestusaeg on 14 miljardit aastat. Looduses esineb ka tooriumi isotoope massiarvuga 228, 230, 231 ja 234.

Omadustelt on toorium aktinoid. Tema tihedus normaaltingimustel on 11,7 g/cm3 ja sulamistemperatuur on 1755 Celsiuse kraadi.

Tooriumit peetakse sobivaks kütuseks järgmise põlvkonna tuumareaktorite tarbeks, kuna selle kasutamine oleks ohutum, jäätmeid tekiks vähem ning reaktorid oleksid odavamad. Lisaks on maailma tooriumivarud uraanivarudest palju suuremad.

Viited
------

1. ↑  "Neljanda generatsiooni tuumareaktori arendamise plaanid" EES, 06.04.2008
2. ↑  "Tooriumis peitub tuumaenergia ohutum tulevik" ERR Teadus, 18.06.2012

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **toorium** |



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Keemiliste elementide perioodilisussüsteem |
| --- |
| Metallid | Poolmetallid | Väärisgaasid | Mittemetallid | Leelismetallid | Leelismuldmetallid | Lantanoidid | Aktinoidid |
| Aktiinium - Toorium - Protaktiinium - Uraan - Neptuunium - Plutoonium - Ameriitsium - Kuurium - Berkeelium - Kalifornium - Einsteinium - Fermium - Mendeleevium - Nobeelium - Lavrentsium |

 |
Vladikiškėse mõisa peahoone
**Vladikiškėse mõis** (leedu *Vladikiškių dvaras*) on endine mõis Leedus Kaišiadoryse rajoonis Žiežmariai maavallas Stasiūnais.

Mõisa vanimad teadaolevad omanikud olid Kierded. XVII sajandi alguses läks mõis abielu teel Römerite suguvõsa valdusse. Mõisa on esimest korda mainitud XVI sajandi alguses. 

Aastal 1922 toimunud maareformi käigus tükeldati suur osa mõisast (250 hektarit) taludeks ja neist kujunes Stasiūnai küla. Enne seda kuulus mõisale 330 hektarit maad. Kuna mõisa omanik Leedus ei elanud, läks mõisasüda riigi valdusse. Aastal 1923 võttis Kamilė Römer Bronislovasega ühendust, et tema valdused ära osta, ning aastal 1926 saigi tehing teoks. Toona moodustasid mõisakompleksi kolm elumaja ja seitse tootmishoonet. Lisaks asus Mažosios Vladikiškėse küla kalmistul Römerite suguvõsa kabel-mausoleum. 

1934. aastal omandas mõisa Zigmas Šimašius, temalt see 1940. aastal ka võõrandati. Tänapäeval on mõisakompleks tagastatud tema pärijale Teresė Šimašiūtėle.

Mõisakompleksist on säilinud osa pargist koos tiigiga, peahoone, kaks tootmishoonet (oletatavasti laut ja ait), tall ja puidust veskihoone. Viimane põles aastal 2011, ent on taastatud.

* Römerite kabelRömerite kabel
* Mõisa tallMõisa tall
* ParkPark

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; fotod (*leedu keeles*)
Pääsküla kihistiku kivimid paljanduvad ka Keila paemurrus
**Pääsküla kihistik** (inglise keeles *Pääsküla Member*) on ordoviitsiumi ladestu Keila lademe Kahula kihistusse kuuluv kihistik. Seda hakkas esimesena eristama Vladimir Jaanusson aastal 1945. Kihistik on nime saanud Pääsküla küla järgi.

Kihistiku stratotüübiks on Pääsküla kõviku paljandid.

Kihistik koosneb õhukesekihilisest lubjakivist, mis sisaldab vahekihtidena aleuriiti. See on tõenäoliselt tekkinud samal ajal Vasalemma kihistuga, settides väljaspool riffe lainetusele alluvas tsoonis. Kihistiku alumise piiri moodustab paksem kiht bentoniiti.

Viited
------

1. ↑  Pääsküla kihistik Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 17.08.2019)
2. ↑  Stratigraafia terminoloogia
3. ↑  Facies and stratigraphy of the middle Caradoc mixed siliciclastic-carbonate sediments in Eastern Baltoscandia Leho Ainsaar, Tõnu Meidla, 2000
4. ↑  Suuroja, K. All, T. Kõiv, M. Mardim, T. Morgen, E. Ploom, K. Vahtra, T. *Eesti geoloogiline baaskaart (mõõtkavas 1:50 000). 6343 Maardu*. Eesti Geoloogiakeskus. Kaardistamise osakond, Tallinn, 2002.

Välislingid
-----------

* Pääsküla kihistik Eesti geokogude infosüsteemis
**Roheline hiidkupar** (*Buxbaumia viridis*) on hiidkupralaadsete seltsi hiidkupraliste sugukonda kuuluv lehtsammaltaim.

Hiidkupra eoskupar on kuni 9 mm pikkune ja kinnitub harjasele, mis tõuseb substraadist kuni 1 cm kõrgusele. Eoskupras on mitu miljonit 12–15 μm läbimõõduga eost.

Ta on Eestis arvatud I kaitsekategooriasse (2012). Väga spetsiifilise kasvukoha ja elupaigakao tõttu kuulub roheline hiidkupar Berni konventsiooniga kaitstavate liikide nimestikku. Kõik tema leiukohad võetakse kaitse alla ja neil aladel on keelatud metsa majandada.

Eestis on ta väga haruldane. Ta kasvab kraavikallastel, karjamaadel nii savikal või liivasel mullal kui ka laialehistes ja segametsades kõdupuidul. Esimest korda leiti ta Eestist 1922. aastal Ruhnu saarelt. Hiljem leiti teda ka Hiiumaalt ja Saaremaalt. Eesti mandriosast leiti teda alles 2015. aastal.

Rohelise hiidkupra eoskupraid söövad teod, linnud ja närilised.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Nele Ingerpuu, Piret Lõhmus, Kai Vellak "Ühejalgne mehike metsa sees, roheline pugu punnis ees: roheline hiidkupar", Eesti Loodus 1/2023, lk 44-47
2. 1 2  1998. Eesti sammalde määraja. Koost. Ingerpuu, N. & K. Vellak. Tartu: EMÜ, Eesti Loodusfoto. Lk 107

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Roheline hiidkupar** |

* Roheline hiidkupar andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
**Lygumai** on alev Leedus Pakruojise rajoonis, Lygumai valla halduskeskus. Alev asub Kruoja jõe kaldal.

Alevis on keskkool ja raamatukogu. Lygumais asub ettevõte, mis toodab piima. Vaatamisväärsuseks on uusgooti stiilis aastail 1908–1914 ehitatud katoliku kirik.

Ajalugu
-------

XV sajandil on esmamainitud Leedu suurvürstidele kuulunud Lygumai mõisa. XVI sajandil läks see Viekavičiuste valdusse. Aastal 1523 püstitati Lygumaisse esimene puust kirik.

Aastal 1584 mainitakse Lygumaid kui alevit. Aastal 1646 sai alev turu. Aastal 1805 hakkas seal tegutsema kihelkonnakool, kus õppisid nii leedulased kui ka juudid. Alev põles aastail 1848 ja 1933; pärast teist tulekahju hakati Lygumaisse ehitama kivimaju.

Saksa okupatsioon algas Lygumais 2. augustil 1941. Pärast seda hukkasid Saksa okupatsiooniväed alevi lähistel 200 sealset juuti. Pärast sõda tegutsesid alevi lähistel Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Lygumai kohaliku kolhoosi keskasula.

Galerii
-------

* LygumaiLygumai
* Vana koolimajaVana koolimaja
* Lygumai kirikLygumai kirik

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Lygumai. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 374 lk.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Lygumai** |

* Alev portaalis vietoves.Lt
**Jevgeni Novikov** (sündinud 28. juunil 1980 Narvas) on Eesti endine jalgpallur (kaitsja, poolkaitsja). Ta on Eesti koondises pidanud 13 kohtumist ja löönud kaks väravat.

Peale tegevjalgpalluri karjääri lõpetamist asutas ta koos Andrei Stepanoviga jalgpalliagentuuri Nesta Sport Group OÜ.

Klubikarjäär
------------

Novikov on mänginud Ukraina, Läti, Kasahstani ja Venemaa kõrg- ja esiliiga klubides. Läti meistrivõistlustelt on Novikovil ette näidata kolmas koht.

### Bradford City katsed

Juulis 2009 läks Novikov Inglismaa neljanda liiga klubi Bradford City katsetele.

### FK Okžetpes

Novikov liitus 2010 aasta märtsis Kasahstani kõrgliigaklubiga FK Okžetpes.

### FF Jaro

Ta mängis alates 2010. aasta septembrist Soome kõrgliigaklubis FF Jaro.

Saavutused
----------

### Meeskondlikud

* Eesti Meistriliiga
	+ Eesti meister 2001, 2002

Pildiskandaal
-------------

 *Pikemalt artiklis Karpini pildiskandaal*
30. detsembril 2022 avaldas endine koondislane ja sel ajal jalgpalliagendina tegutsev Andrei Stepanov oma sotsiaalmeedias foto, millel istuvad Venemaa koondise peatreeneri Valeri Karpiniga ühise laua taga nii Stepanov ise, sel hetkel koondislased Konstantin Vassiljev ja Sergei Zenjov, koondise treener Andres Oper ja veel mitmed varem Eestit esindanud jalgpallurid.

Pilt on sotsiaalmeedias ja internetiportaalides pälvinud laialdast vastukaja ja paljude, teiste seas kultuuriminister Piret Hartmani arvates ei ole Venemaa koondise peatreeneriga koosistumine ja sellest pildi levitamine Venemaa Ukraina-vastase agressiooni valguses Eesti koondise jalgpalluritele sobilik.

Vaata ka
--------

* Eesti jalgpallikoondislaste loend

Viited
------

1. ↑  Novikov läheb testimisele Inglismaale Soccernet.ee, 10. juuli 2009
2. ↑  Jevgeni Novikov siirdus Kasahstani. Soccernet.ee. Viimati külastatud 23. veebruaril 2009.
3. ↑  Jevgeni Novikov siirdus Soome kõrgliigasse Õhtuleht, 31. august 2010
4. ↑
5. 1 2  Järvela pildiskandaalist: see on probleem tervele Eesti jalgpallile ERR.ee, 5. jaanuar 2023

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
Barkava kirik
**Barkava** (latgali **Borkova**) on küla (*mazciems*) Lätis Madona piirkonnas, Barkava valla halduskeskus.

Küla asub merepinnast 100 meetri kõrgusel Ida-Läti madalikul, Lubānsi järvest 10 kilomeetrit läänes. Barkava jääb piirkonna keskusest Madonast 30 ja Riiast 186 kilomeetri kaugusele. Külas asuvad põhikool, postkontor, kultuurimaja ja raamatukogu, haridust annab veel Jēkabpilsi kolledži allüksus. Sinna jääb Barkava bussipeatus.

Barkava on kujunenud aastal 1822 valminud katoliku kiriku juurde. Nime on see saanud lähedal Muiža külas asunud Barkava mõisa omanike Borchide ja saksakeelse mõisa (*hof*) liitumisel. Külla asus elama ka palju vanausulisi. katoliku kirik on kohaliku kaitse all olev muinsusmälestis.

Nõukogude perioodil ehitati küla välja kui kohaliku sovhoosi keskasula.

Barkava on üks neist piirkondadest Lätis, mida on enim tabanud Sosnovski karuputke invasioon. Küla jääb osaliselt Teiči looduskaitseala kaitsevööndisse.

Barkava kalmistul asub Nõukogude sõdurite matmispaik, kuhu on maetud ka Ivan Kurganski.

Aastal 2008 oli külas 817 elanikku. Aastal 2017 oli elanikke 719, aastal 2019 aga 734. Aastal 2022 oli elanikke 675.

Viited
------

1. ↑  Läti Ruumiandmete Agentuur
2. ↑
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  Barkavas katoļu baznīca
5. ↑  Административно-территориальное деление Латвийской ССР 1978 год. — Рига: Лиесма, 1978. — 137 lk.
6. ↑  Ilze Vabole. «Visplašākā latvāņa izplatība - Barkavas, Vaives un Pilskalnes pagastos». AgroPols, 12. märts 2010.
7. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
8. ↑  «Герои страны»
9. ↑  Vietvārdu datubāze

| * v
* r
Barkava valla asulad |
| --- |
| 
Aiztilte **·**  Akmeņsala **·**  **Barkava** **·**  Bozēni **·**  Bulmeistari **·**  Čērzenieki **·**  Jaudzemnieki **·**  Mālnieki **·**  Mālsala **·**  Muiža **·**  Obsenieki **·**  Osogols **·**  Radžēļi **·**  Silaunieki **·**  Stalīdzāni **·**  Sumeinieki **·**  Zaļmežnieki **·**  Veczeltiņi |
Suure Anjui asendikaart
**Suur Anjui** ehk **Bolšoi Anjui** (vene keeles Большой Анюй, tšuktši keeles Илюкейвеем) on jõgi Siberis. 

Suur Anjui algab Anjui ahelikult. Ta voolab valdavalt läände ja loodesse. Jõest põhja poole jääb Anjui ahelik ja lõunasse Oloi ahelik. Ta voolab peaaegu täies ulatuses Tšuktšimaal, välja arvatud lühike lõik enne suuet, ja täies ulatuses voolab ta põhjapolaarjoonest põhja pool.

Ühinedes Väikese Anjuiga, moodustab Anjui. Anjui on kõigest 8 km pikkune jõgi, mis suubub paremalt Kolõmasse pisut enne seda, kui Kolõma suubub Ida-Siberi merre. Suure Anjui allikas asub merepinnast 560 m kõrgusel, aga suue kõigest 0,2 m kõrgusel.

Suur Anjui on 693 km pikk ja tema valgla on 57 300 km². Keskjooksul on jõgi 80–100 m lai ja kuni 1,5 m sügav, alamjooksul 500–700 m lai ja kuni 4 m sügav. Voolukiirus on keskjooksul 4 m/s ja alamjooksul 1 m/s. Suudmest 67 km kaugusel olevas Konstantinovo külas on jõe aasta keskmine vooluhulk 267 m³/s, aga suurvee ajal on keskmine suurim vooluhulk 1237 m³/s. Kõige väiksema vooluhulgaga kuu on aprill (keskmiselt 2,2 m³/s). Alamjooksul on Suur Anjui laevatatav. Jõgi jäätub oktoobri alguses ja vabaneb jääkattest juuni alguses.

1650 avastasid Mihhail Staduhhin ja Semjon Motora võimaluse liikuda mööda Suurt Anjuid Anadõri jõe, õigupoolest kõige tõenäolisemalt Anadõri lisajõe Jabloni ülemjooksule. See sai peamiseks liikumisteeks Kolõmalt Vaiksele ookeanile.

Suurel Anjuil püütakse kala.

Viited
------

1. ↑  Suur maailma atlas, lk. 85
2. ↑  "Bol'shoy Anuy At Konstantinovo" (inglise). R-ArcticNET.`{{cite web}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
**Őrbottyán** on väikelinn Pesti komitaadis Ungaris. See asub pealinna Budapesti lähistel põhjakirdes, 25 kilomeetri kaugusel kesklinnast, M0-metrooliinist 17 km ja M2-metrooliinist 15 km ning M3-kiirteest 10 km. Seda Budapesti eeslinna läbib Budapesti–Veresegyházi–Váci linnalähi-raudteeliin.

Nimi
----

*Bottyán* on vana ungari poisinimi, mis tähendab veel lisaks "oganuia". Eesliide *Őr* tähendab ungari keeles "valvurit" ja viitab lähedal asuvale *Őrhegy* künkale, kus asus keskajal kindlus.

Ajalugu
-------

Őrbottyán moodustati 1970. aastal kahe väikeküla, Őrszentmiklósi ja Vácbottyáni liitmise teel.

Őrszentmiklósit on esmamainitud 1344. aastal ladina keeles: *villa Sancti Nicolai* ('Püha Nikolause küla') ja ungari keeles 1390. aastal: *Zenth Myklos* ('Püha Nikolaus'). Vácbottyáni on esmamainitud 1332. aastal: *Botuna* (vanem nimeversioon *Bottyánist*) ja 1376. aastal: *Bathyan*. Vastavalt Ungari kuningliku varakambri märkmetele asustasid piirkonna etnilised ungarlased 1495. aastal. Piirkonda laastasid Osmanite riigi türklased 17. sajandil, kuid kristlased vabastasid ala 1680. aastal. Nad leidsid eest vaid paar peret Őrszentmiklósis, Vácbottyán oli inimtühi.

Őrszentmiklós asustati uuesti kalvinistlike ja katoliiklike ungarlaste poolt, samas kui Vácbottyáni ehitasid 18. sajandil üles luterlikud slovakid ja katoliiklikud ungarlased. Hiljem võtsid slovakid üle ungari keele ja sulandusid ungari enamusse.

Viited
------

1. ↑  Detailed Gazetteer of Hungary, vaadatud 16.12.2022.
**Nemakščiai** on alev Leedus Raseiniai rajoonis, Nemakščiai valla halduskeskus. Alevi vana venekeelne nimi on Немокшты.

Alevis on keskkool ja raamatukogu. Nemakščiais kaevandatakse liiva. Vaatamisväärsuseks on aastal 1942 püstitatud katoliku kirik, alevis asub ka etnograafiamuuseum.

Ajalugu
-------

Asulat mainitakse esimest korda aastal 1385 (*Nemaxten*). Toona asus seal suur laas, mille servas asusid söepõletajate majad.

Aleviks nimetatakse Nemakščiaid esimest korda aastal 1590. Tol ajal ehitai sinna ka kabel. Alevis oli turuplats, seal oli ka mõis. Alev kuulus Viduklė kihelkonda. Aastal 1636 valmis Nemakščiai kirik, alevist sai kihelkonna keskus, kus avati ka kihelkonnakool.

Aastal 1768 sai alev õiguse pidada korra aastas laata. Aastal 1780 ehitati maha põlenud kiriku asemele uus. See kirik põles maha aastal 1814. Aastal 1785 sai alev õiguse koguni viiele laadale aastas.

Aastal 1826 hakati maha põlenud kirik taastamiseks raha koguma. Aastal 1831 laastas alevit koolera, sel ajal surid paljud alevis elanud juudid. uus kirik valmis aastal 1881, toona oli see suurim puukirik Žemaitijas. Kiriku kaunistamiseks valmistati ka mitmeid puuskulptuure.ˇAastal 1897 oli alevis 1180 elanikku.

Enne Esimest maailmasõda oli alevis 1250 elanikku, neist 800 olid juudid, 200 venelased, 150 sakslased, viiskümmend poolakad ja viiskümmend leedulased. Aastal 1915 rüüstasid Saksa väed sealse kiriku ja hävitasid kellatorni. Kahe sõja vahelisel perioodil rajati alevisse meierei ja elektrijaam. Aastal 1941 põles Nemakščiai kirik maha, uus hoone valmis aastal 1942.

Nõukogude ajal oli Nemakščiai kohaliku kolhoosi keskasula.

Pilte
-----

* NemakščiaiNemakščiai
* Nemakščiai kirikNemakščiai kirik
* Nemakščiai etnograafiamuuseumNemakščiai etnograafiamuuseum
* Neitsi Maarja kuju NemakščiaisNeitsi Maarja kuju Nemakščiais

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Немокшты. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 3 (Лаарсъ — Оятъ). СПб, 1867, 416 lk.

Välislingid
-----------

 Nemakščiai – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Alev portaalis vietoves.Lt
**August 2022**, kroonika.

2022. aasta august algas esmaspäeval ja lõppes 31 ööpäeva pärast kolmapäeval.

**Kuupäevad:**  
1
2
3
4
5
6
7
8
9
10
11
12
13
14
15
16
17
18
19
20
21
22
23
24
25
26
27
28
29
30
31

1. august
---------

* ...

2. august
---------

* ...

9. august
---------

* 2022. aasta plahvatused Novofedorivkas

16. august
----------

Narva tank enne teisaldamist. Kremlimeelsed aktivistid kutsusid narvakaid kaitsma Nõukogude okupatsiooni monumenti, et seda ei teisaldataks
* Narva tank teisaldati Viimsis asuvasse Eesti Sõjamuuseumi. Ühtlasi lammutati ka tanki senine postament ning teisaldati Narvast ja Narva-Jõesuust veel kuus monumenti.

Viited
------

1. ↑  "Valitsus teisaldas Narva tank-monumendi" ERR, 16. august 2022
2. ↑  "Kallas: eemaldame Narvast kokku seitse punamonumenti" ERR, 16. august 2022

Sündmused kuude lõikes

**2019**: jaanuar | veebruar | märts | aprill | mai | juuni | juuli | august | september | oktoober | november | detsember  

**2020**: jaanuar | veebruar | märts | aprill | mai | juuni | juuli | august | september | oktoober | november | detsember  

**2021**: jaanuar | veebruar | märts | aprill | mai | juuni | juuli | august | september | oktoober | november | detsember  

**2022**: jaanuar | veebruar | märts | aprill | mai | juuni | juuli | august | september | oktoober | november | detsember  

**2023**: jaanuar | veebruar | märts | aprill | mai | juuni | juuli | august | september | oktoober | november | detsember
Logo
Telugukeelse Vikipeedia 10. aastapäeva tähistamine 15. veebruaril 2014
**Telugukeelne Vikipeedia** (telugu keeles తెలుగు వికీపీడియా) on Vikipeedia telugukeelne versioon. See sai alguse 10. detsembril 2003.

Seal on 86 058 artiklit, millega see on artiklite arvult 77. keeleversioon, ja 332 008 lehekülge. Seal on 123 478 registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on 215) ja 12 administraatorit.

2019. aasta jaanuari seisuga oli 42% telugukeelse Vikipeedia artiklitest bottide loodud.

Telugu vikipedist Pranayraj Vangari kirjutas alates 8. septembrist 2016 järgneva 365 päeva jooksul iga päev ühe vikiartikli. Sel puhul õnnitles teda India asepresident Venkaiah Naidu oma Twitteri konto kaudu.

Viited
------

1. ↑  All Wikipedias ordered by number of articles
2. ↑  Bot article creations only Wikipedia Statistics (vaadatud 10. septembril 2021)
3. ↑  వికీమీడియా బ్లాగ్, COMMUNITY, PROFILES, WIKIPEDIA (7. september 2017). "Pranayraj Vangari has written a new Wikipedia article every day for the last year". *blog.wikimedia.org*. Vaadatud 12. september 2020.
4. ↑  
@VPSecretariat (8. september 2017). "తెలంగాణా యాదాద్రి భువనగిరి జిల్లా..." (Tweet) – via Twitter.

Välislingid
-----------

* Telugukeelne Vikipeedia
Noah Okafor (2022)
**Noah Arinzechukwu Okafor** (sündinud 24. mail 2000 Binningenis) on Šveitsi jalgpallur, kes mängib ründajana Itaalia kõrgliiga klubis AC Milan ja Šveitsi jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Šveitsi klubis FC Basel, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2009. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Šveitsi kõrgliigas 2018. aasta mais. Esimese värava lõi ta Šveitsi kõrgliigas 28. juulil 2018 mängus Xamaxi vastu.

2020. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Salzburgi Red Bulliga. Hooaegadel 2019/20, 2020/21 ja 2021/22 on ta klubiga tulnud Austria meistriks. Austria kõrgliigas on individuaalselt tema seni parim hooaeg olnud 2021/22, mil ta lõi üheksa väravat. UEFA Meistrite Liiga hooaja 2021/22 alagrupiturniiril lõi Okafor kolm väravat: 20. oktoobril 2021 kaks väravat VfL Wolfsburgi vastu ja 8. detsembril 2021 värava Sevilla vastu; Sevilla vastu löödud värav kindlustas Salzburgi Red Bullile esimese Austria klubina pääsu Meistrite Liiga kaheksandikfinaali.

Suvel 2023 liitus ta ligi 14 miljoni euro eest AC Milaniga.

Šveitsi jalgpallikoondises debüteeris Okafor 9. juunil 2019 UEFA Rahvuste Liiga mängus Inglismaa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 15. novembril 2021 MM-i valikmängus Bulgaaria vastu.

Ta on igbo päritolu. Tema isa on nigeerlane ja ema šveitslanna.

Saavutused
----------

Basel
* Šveitsi karikas: 2018–19

Salzburgi Red Bull
* Austria Bundesliga: 2019–20, 2020–21, 2021–22
* Austria karikas: 2019–20, 2020–21, 2021–22

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 3.6.2022)
Alev aastal 1914
**Kapatkievičy** (transkribeerituna **Kapatkevitšõ**, poola keeles *Kapatkiewiczy*, varem ka  *Kopatkiewicze* ja *Kopatkowicze*) on alev Valgevenes Homieli oblastis Pietrykaŭ rajoonis, Kapatkievičy külanõukogu halduskeskus. Kapatkievičy asub Homieli linnast 179 ja Pietrykaŭst 35 kilomeetri kaugusel Pciči jõe kaldal, merepinnast 118 meetri kõrgusel.

Alevis on keskkool ja muusikakool. Seal on ka kino, klubi ja kaks raamatukogu. Alevis on toiduainetetööstus, seal töödeldakse ka puitu.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 1062 (1858)
* 1500 (1883)
* 2081 (1897)
* 2600 (1972)
* 4400 (1997)
 | * 3600 (1998)
* 3900 (2004)
* 3700 (2007)
* 3415 (2009)
* 2960 (2016)
 |

Ajalugu
-------

Küla mainiti kirjalikes allikates esimest korda XVI sajandil. Toona kuulus see Minski vojevoodkonda ja Mazyri maakonda. Aastast 1560 on teada, et see kuulus Leedu suurvürstidele. Aastaks 1568 oli see läinud Ruckyte valdusse. Hiljem sai sellest Jeleńskitele kuuluv alev. Aastast 1693 on teada, et seal asus õigeusu kirik.

Seoses Poola jagamisega läks alev aastal 1763 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Mozõri maakonda. Aastal 1863 konfiskeeriti sealsed valdused Jeleńskitelt ja alevi omanikuks sai kindral Tsõlov. Aastal 1886 tegutses seal lisaks kahele kirikule veel juutide palvemaja, alevis olid kool, veski ja kolm poodi. Aastaks 1897 oli sinna rajatud veel teinegi juudi palvemaja, poode oli kolmteist. Alevis tegutses apteek, seal asusid tuuleveski ja kõrts. Kapatkievičyl oli õigus pidada laata üks kord aastas.

2. detsembril 1918 vallutasid alevi Saksa väed. Aastal 1919 läks Kapatkievičy Valgevene NSV koosseisu. Aastal 1921 korraldati seal pogromm, milles hukkus 118 inimest. Nõukogude ajal kujunes alev kahe kolhoosi ja ühe sovhoosi keskasulaks. Teise maailmasõja ajal hakkasid alevi ümbruskonnas tegutsema partisanid, mistõttu Saksa karistussalklased põletasid alevi maha ja hukkasid 112 sealset elanikku. Sealne õigeusu kirik taastati aastal 1990, katoliku kirik aga aastal 1998, kuigi pühitseti see alles aastal 2003.

Tuntud elanikke
---------------

* Sviatlana Aliaksijevič – Valgevene kirjanik
* Anton Jeleński – Poola ülestõusnu
* Valeryj Cichinia – Valgevene jurist ja akadeemik
* Nadzieja Jakubovič – sotsialistliku töö kangelane

Viited
------

1. ↑  "Численность населения на 1 января 2016 г. и среднегодовая численность населения за 2015 год по Республике Беларусь в разрезе областей, районов, городов и поселков городского типа". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. mai 2016. Vaadatud 12. septembril 2017.
2. ↑  Вялiкi гicтарычны атлас Беларусi Kd.2, Mińsk 2013, lk. 111.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kapatkievičy** |

* Infot alevi kohta
* Alev Poola geograafilises sõnastikus
**William Anthony Oefelein** (sündinud 29. märtsil 1965) on Ameerika Ühendriikide katselendur ning endine mereväelane ja NASA astronaut. Ta sai 1988. aastal bakalaureusekraadi elektrotehnikas ja liitus mereväega. 1998. aastal magistrikraadi aeronautikas ning samal aastal valiti ta astronaudiks. Tema esimene ja ainus missioon oli STS-116.

Veebruaris 2007 ründas Oefeleini töökaaslane Lisa Nowak Orlando rahvusvahelises lennujaamas tema elukaaslast ning Oefelein tunnistas, et tal oli Nowakiga kaks aastat olnud salajane armusuhe. Mais 2007 vallandas NASA Oefeleini ja saatis ta tagasi mereväkke, kust ta aasta hiljem omal soovil lahkus. Oefelein ja Nowak on seni ainsad astronaudid, kelle NASA on vallandanud. Pärast seda vahejuhtumit koostas agentuur astronautide käitumiskoodeksi.

Viited
------

1. ↑  "Astronaut Biography: William A. Oefelein". *Space.com*. Vaadatud 11. august 2018.
2. ↑  "William A. Oemfelein". *NASA*. Vaadatud 11. august 2018.
3. ↑  "Second astronaut fired in NASA love triangle". *Reuters*. Vaadatud 11. august 2018.
4. ↑  "Veteran Shuttle Pilot and Adventurer Bill Oefelein Turns 50 Today". *AmericaSpace*. Vaadatud 11. august 2018.