recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib linnast; vene õpetlase kohta vaata artiklit Mihhail Lomonossov* |

---

**Lomonossov** on linn Venemaal Peterburi haldusalas Petrodvoretsi rajoonis. Linn on külgneva Lomonossovi rajooni halduskeskuseks, kuid ise sinna rajooni ei kuulu. Asub Soome lahe kaldal, Peterburist 30 km läänes.

Ajalugu
-------

18. sajandi alguses rajas vürst Menšikov Ingerimaale **Rambova** küla juurde paleedekompleksi, millele andis nimeks **Oranienbaum** (*Ораниенбаум*, saksa *Orangenbaum* 'apelsinipuu' järgi, kui lihtsalt ilus sõna). 

Soome lahe kagurand Oranienburgi piirkonnas 1730. aastail
Oranienbaum sai linnaõigused sai 1780. aastal, Oranienbaum oli ka Peterburi kubermangu Oranienbaumi maakonna maakonnalinn. 1882. aastast asus seal Oranienbaumi sõjakool. 

1948. aastal nimetati linn ümber Lomonossoviks Mihhail Lomonossovi auks, kes oli 1754. aastal läheduses rajanud värvilise klaasi tehase.

Lomonossovis on sündinud Igor Stravinski.

Välislingid
-----------

* Lomonossovi koduleht
*
Vranje vana hammam (Serbia)Vranje vana hammamVranje vana hammam
Vranje vana hammam (Serbia)
**Vranje vana hammam** (serbia keeles *Стари амам у Врању*) on 17. sajandi lõpust alates tegutsenud Osmanite riigi aegne avalik Türgi saun (hammam) Vranjes Lõuna-Serbias.

Asutus rajati 1690. aastal ning see on üks autentsemaid Osmani ajastu ehitisi Serbias. Vranje vana hammami hoone on muinsuskaitse all, mille eest vastutab kohalik omavalitsus ning see on kohaliku Vranje Rahvusmuuseumi osa.

Kuigi Vranje vana hammam on oma 600 aasta vanuste eelkäijatega võrreldes rajatud tunduvalt hilisemal perioodil, vastab see siiski oma lahenduselt vanimatele türgi saunadele.

Ehitise kirjeldus
-----------------

Tahutud kivist ja tellistest ehitatud saun koosneb riietusruumist ning pesemiskohtadest, aururuumidest ja kümblusbasseinist. Telliskividega kaetud katusel on viis hulktahkset telliskatusega tamburit, mille klaasist tipud andsid valgust siseruumidele.

Vaatamata sellele, et viimase viiekümne aasta jooksul on sauna kolm korda ehitatud ümber, on see halvenenud seisukorra tõttu külastajatele suletud. Viimane rekonstrueerimine, mis algas 2002. aastal, pidi hoonele andma tagasi kunagise elegantsi ja uue otstarbe. Ehitisest kavatseti teha muuseum, kus eesruumis oleks olnud koht kirjandusõhtutele, kammermuusikale ja näitustele. 

Kuid aasta või paari pärast täheldati hammami seintel niiskust, mis tähendas, et midagi on läinud valesti. Viimase ümberehitamise projekti autor, Niši linna Kultuurimälestiste kaitse instituudi arhitekt-konservaator Miomir Stojanović peab põhjuseks ehitise halba hooldamist.

Türgi on alates 2009. aastast rahaliselt toetanud vanade Osmani valitsusperioodi aegsete hoonete taastamist naaberriikides (kellega suhe on kestnud ligi viis sajandit), sealhulgas ka Serbias.

Vranje vana hammam on praegusajal linna üks tähtsamaid vaatamisväärsusi ja ka Lõuna-Serbia üks tähtsamaid kultuurimälestisi.

Pildid
------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Viited
------

1. ↑  Tähtsaimate kultuurimälestiste loetelu. (sr:Списак непокретних културних добара од великог значаја), (serbia keeles)
2. 1 2  Hammam: Veel üks kurb lugu. (sr: Amam:Još jedna tužna priča). OK Radio, 5. veebruar 2016. (serbia keeles)
3. ↑  Vana hammam (sr:Стари амам), Serbia kultuurimälestised (sr:Spomenici kulture у Србији). (serbia keeles)
4. ↑  "Vranje. Asukoht, ajalugu, loodus". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. mai 2014. Vaadatud 16. mail 2016.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Vranje vana hammam** |
Päästeearmee tegevuse laienemine maailmas
Päästearmee lipp
**Päästearmee** on sõjaväesarnaselt korraldatud evangeelne kirik ja ülemaailmne heategevusorganisatsioon.

Päästearmee kasvas välja metodismist, selle asutasid 1865. aastal William Booth (esimene Päästearmee kindral) ja tema abikaasa Catherine Booth.

Alates 2013. aastast juhib Päästearmeed kindral André Cox.

Päästearmee Eestis
------------------

L. Bakul tegi esimese katse Eestis Päästearmee meetodil töötama Paides, aga ta ei saavutanud suurt edu.

Uus katse tehti 1927. aastal, seekord saadi organisatsioon toimima. Päästearmee loeb enda alustuskuupäevaks Eestis 1927. aasta 31. detsembrit, ametlikult registreeriti ühing „Päästearmee" Eesti siseministeeriumis esimest korda 22. novembril 1928. aastal. Tööruumid renditi meremeeste misjoni majas. Organisatsiooni tööle saamiseks toodi liikmeid kohale Lätist ja Rootsist, kus Päästearmee juba kanda oli kinnitanud. Juhatajaks Eestis ja Lätis oli Karl Johanson. Ametlik häälekandja Eestis oli ajakiri „Sõjahüüd," mis ilmus esialgu L. Bakuli, hiljem Lilly Lutheri toimetusel.

Sisekaitseülema otsusega suleti ühing 4. juulist 1940. aastal, põhjendusega, et Päästearmee tegelaskonna enamiku moodustasid välismaalased.

Eestis taastati iseseisvudes Päästearmee tegevus. Praegune eesti regionaalkomandör on major David Kotrikadze. Eestis on Päästearmeel Jõhvi korpus, Narva korpus, Tallinna Kopli korpus, Tartu korpus ja Võru korpus.

Viited
------



1. 1 2  "Kuidas Päästearmee tuli Eestisse". *Sõjahüüd*. August 1929. `{{netiviide}}`: puuduv või tühi `|url=` (juhend)
2. 1 2  ""Päästearmee" suleti". *Postimees*. 05.07.1940.
Londoni Assamblee koosolekusaal City Hallis Londonis Southwarki linnaosas. Ümarlaua taga on 25 istekohta – vastavalt assamblee liikmete arvule.
**Londoni Assamblee** (inglise keeles *London Assembly*) on valitav organ, mis on osa Suur-Londoni administratsioonist. 2000. aastal asutatud assamblee kontrollib Londoni linnapea tegevust. Assamblee koguneb Suur-Londoni Administratsiooni uues hoones City Hallis Southwarki linnaosas. Assambleel on õigus muuta linnapea aastaeelarvet ning see käsitleb oma tegevuses Londonit puudutavaid olulisi küsimusi, näiteks transpordi- või keskkonnaküsimusi, avaldab oma järeldused ja soovitused ning esitab vastavad ettepanekud linnapeale. Londoni Assamblee koosneb 25 liikmest. Valimised toimuvad iga nelja aasta tagant – üheaegselt linnapea valimistega. Assamblee liikmed omavad õigust kasutada oma nime taga lühendit AM (*Assembly Member*). 2021. aastal toimunud valimiste järel kuulub assambleesse neli parteid: leiboristid (11 kohta), konservatiivid (9), rohelised (3) ja liberaaldemokraadid (2).
**Rotaviirus** on viirus, mis põhjustab peensoole põletikku (enteriiti), mis avaldub kõhulahtisuse, oksendamise ja palavikuna. Viirus levib haige väljaheidetega saastunud käte vahendusel ja on väga nakkav. Väljaheites leiduv viirus võib olla nakkav kuni kaks nädalat[*viide?*].

Rotaviiruse põhjustatud haigust esineb eelkõige väikelastel. Pea iga viieaastane laps on vähemalt korra elus selle viirusega nakatunud olnud. Kõige enam haigestuvad lapsed vanuses 6 kuud kuni 3 eluaastat.

Haiguse sümptomiteks on äge kõhulahtisus, oksendamine ja palavik. Vedeliku ja mineraalainete kiire kadu on ohtlik just lapse organismile, sest lapsed on veetustumise suhtes tundlikumad kui täiskasvanud. Kiire arstiabi saamisel ei ole haigus eluohtlik.

Eestis on haiguse esinemissagedus suurenenud. 2000. aastal oli Tallinnas haigusjuhte 100 000 elaniku kohta 44,1; 2006. aasta I poolaastal aga juba 97,2. Euroopa Liidu liikmesriikides põhjustab rotaviirus igal aastal umbes 9500 ja maailmas 440 000 surmajuhtu.

Vaata ka
--------

* Gastroenteriit
**Vastse-Kuuste raudteejaam** on raudteejaam Tartu–Koidula raudteelõigul Põlvamaal Põlva vallas Vastse-Kuustes.

Jaamas peatuvad Elroni reisirongid liinil Tartu–Koidula (suveperioodil Tartu–Piusa). Peatuses asub üks lühike (35 m) perroon, mistõttu rongist väljumine ja rongi sisenemine toimub ainult rongi C-ala kaudu.

Jaamas asub lisaks peateele kaks kõrvalteed ja võib toimuda ka kaupade rongidele ning neilt maha laadimine.

Ajalugu
-------

Vastse-Kuuste algne jaamahoone, 1930. aastad
Vastse-Kuuste raudteejaama perroon 2013. aastal
Vastse-Kuuste raudteejaam rajati koos laiarööpmelise Tartu–Petseri raudteega 1931. aastal.
Avamisel jäi jaam Vastse-Kuuste valda. 

Vastse-Kuuste jaamahoone oli algselt kahekorruseline funktsionalistlikus stiilis kivihoone, mis valmis 1934. aasta sügisel tõenäoliselt Hendrik Otlooti projekti järgi. Jaamahoonet iseloomustab ülimadal lamekatus ning asümmeetriline pikifassaad, mille tekitas osaline teine korrus. 
Hoone hävis II maailmasõjas. 
Sõjajärgsel perioodil jaamahoonena kasutatud kahekorruseline vertikaalse laudisega puithoone oli ehitatud raudteetööliste elamuks ja koosnes toona neljast ühetoalisest korterist. Tänu kahele eraldi sissepääsule oli hoone I korrus kergesti kohandatav ootesaaliks ja ametiruumideks, mida tõenäoliselt kasutati selleks ka 1930. aastate alguses, kui kivist jaamahoone ei olnud veel valminud.

Praegu seisab Tartu-Koidula raudtee idaküljel asuv endine raudteetööliste elamu tühjalt ja laguneb, hoonest kagusuunas jääb ka endine jaama kaubaait, laadimisplatvorm ja käimla.

2001. aastani eelnes Vastse-Kuustele Tartu suunalt Laane raudteepeatus.

Viited
------

1. ↑  Vastse-Kuuste jaamahoone valmib sügiseks. Postimees, 17.08.1934.
2. ↑  "Põlva talurahvamuuseum. Tartu-Petseri raudtee ehitus. Jaamahoone Vastse-Kuustes". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 29. märtsil 2015.
3. ↑  "Modernism murrab läbi. Eesti raudteearhitektuur. Estonica – entsüklopeedia Eestist". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 29. märtsil 2015.
4. ↑  "Vastse-Kuuste valla üldplaneeringu seletuskiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 29. märtsil 2015.
5. ↑  Välja, Leele (2012). *20. sajandi Eesti raudteejaamad. Alusuuring* (PDF). Tallinn: Kultuurimälestiste riiklik register. Lk 93-95. Vaadatud 25.09.2022.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Vastse-Kuuste raudteejaam** |

* FOTO: Vastse-Kuuste jaam umbes 1935; Baltic Trains Picture Gallery
* Infot jaama kohta; fotod (*vene keeles*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** |  **Raudteepeatus idasuunalistel reisirongiliinidel** | **Järgnev peatus** |
|  Rebase |  **Vastse-Kuuste** | Valgemetsa  |
Alcanter de Brahmi kujundatud irooniamärk 1905. aasta entsüklopeedias
**Irooniamärk** on lauselõpumärk, millega antakse märku, et lauset tuleb lugeda iroonia või sarkasmi võtmes.

Üks esimesi ja tuntumaid irooniamärgi vorme on Inglismaa trükkali Henry Denhami poolt 1580. aastatel pakutud perkontatsioonimärk ning Marcellin Jobard'i ja Alcanter de Brahmi juurutatud irooniamärk, mis mõlemad kujutavad veidi eri kujul peegeldatud küsimärki — "⸮".

Hervé Bazin pakkus oma 1966. aasta essees "Kitkugem lindu!" välja iroonia väljendamiseks lauselõpumärgina kreeka ψ koos punktiga selle all — "". Lisaks pakkus ta välja hulga teisi innovaatilisi lauselõpumärke nagu kahtlusemärk (), süüdistusmärk (), tunnustusmärk (), autoriteedimärk () ja armastusmärk ().

Hollandi raamatukirjastajate ja -müüjate ühendus Collectieve Propaganda van het Nederlandse Boek (CPNB) pakkus 2007. aastal välja irooniamärgi kujul "".

* Alcanter de Brahm 1899Alcanter de Brahm 1899
* perkontatsioonimärk Unicode-süsteemisperkontatsioonimärk Unicode-süsteemis
* Hervé Bazin 1966Hervé Bazin 1966
* CPNB 2007. aasta pakkumineCPNB 2007. aasta pakkumine

Iroonia või sarkasmi väljendamiseks on pakutud ka tagurpidi kaldkirja ja pea peale pööratud emojit — "🙃".

Vaata ka
--------

* Emotikon

Viited
------

1. ↑  Claude Augé, toim (1897–1905). "Ironie *(irony)*". *Nouveau Larousse illustré*. Kd 5. Paris. Lk 329.
2. ↑  "🙃 Upside-Down Face". *Emojipedia*. Vaadatud 26. november 2022.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Liechtensteini vürstist, samanimelise Austria-Ungari keisri kohta vaata: Franz Joseph I.* |

---

**Franz Joseph I** ehk **Franz Josef I** (1726–1781) oli Liechtensteini vürst 1772–1781.

Ta oli eelmise vürsti Josef Wenzeli vennapoeg ning sai troonipärijaks tolle ainsa poja varajase surma tõttu. Enne vürstiks saamist tegeles ta Saksa-Rooma riigi poliitiliste probleemidega, näiteks tõi Hispaaniast tulevasele keisrile Leopold II-le tema pruudi Maria Theresa. 

Vürstina hoolitses Franz Joseph riigi majanduse edendamise ja kunstikogu kasvatamise eest.

Ta abiellus 1750 Sternbergi krahvinna Mariega (1733–1809) ja neil oli kaheksa last:

* prints Joseph (1752–1754)
* printsess Leopoldina (1754–1823)
* printsess Maria (1756–1821)
* prints Franz (1758–1760)
* vürst Aloys I (1759–1805)
* vürst Johann I (1760–1836)
* prints Philipp (1762–1802)
* printsess Maria (1768–1845)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Josef Wenzel** | **Liechtensteini vürst**1772–1781 | Järgnev**Alois I** |
"Galilei Rooma inkvisitsiooni ees", Cristiano Banti 1857. aasta maal
**Galilei protsess** oli 1610. aasta paiku alanud sündmuste jada, mille käigus Galileo Galilei, kes pooldas Mikołaj Koperniku heliotsentristlikku astronoomiat, sattus konflikti aristotelliku maailmavaatega, mida toetas katoliku kirik.

1610. aastal avaldas Galilei raamatu "Sidereus Nuncius" ("Täheteataja"), mis kirjeldas tema uue teleskoobiga tehtud üllatavaid avastusi. Need ja teisedki avastused paljastasid tõsised raskused senise teadusliku arusaamaga universumi ehitusest, tekitades huvi uute teooriate vastu nagu Koperniku heliotsentrism, mille too oli avaldanud raamatus "De revolutionibus orbium coelestium" 1543. aastal.

Paljud teadlased ründasid teooriat, kuna see oli vastuolus nii Aristotelese maailmamudeli kui ka pühakirjaga. Galilei osalus teoloogiat, astronoomiat ja filosoofiat hõlmanud poleemikas viis inkvisitsioonikohtus 1633. aastal tema süüdimõistmiseni ketserluses. Süüalune mõisteti eluaegsesse vangistusse, mis tegelikult kujunes mitte eriti rangeks koduarestiks.

Ehkki legendi järgi olevat Galilei inkvisitsioonikohtust lahkudes pomisenud endale kindlaks jäädes "Eppur si muove" ("Ta liigub siiski"), ei ole sel lool teadaolevalt kindlat alust.

Viited
------

1. ↑  Finocchiaro (1989, p.1); Blackwell (1991, p.2). Blackwell (1991, p.50) dateerib Galileo protsessi alguse 1610. aastasse. Finocchiaro (1989, p.1) lükkab selle 1613. aastasse.
Daniel Tompkins
**Daniel D. Tompkins** (21. juuni 1774 Fox Meadows (praegune Scarsdale), Westchesteri maakond, New Yorgi osariik – 11. juuni 1825 Tompkinsville, Staten Island, New York) oli ettevõtja, jurist, kongresmen, New Yorgi kuberner ja USA 6. asepresident aastail 1817–1825.

1815. aastal tema poolt Staten Islandi idarannikule rajatud asundust hakati nimetama Tompkinsville'iks. Tema järgi on nime saanud ka Tompkinsi maakond New Yorgi osariigis ning Tompkins Square Park Manhattanil.

Daniel Tompkinsi vapp

| * v
* r
Ameerika Ühendriikide asepresidendid |
| --- |
| 

* Adams
* Jefferson
* Burr
* Clinton
* Gerry
* Tompkins
* Calhoun
* Van Buren
* R. Johnson
* Tyler
* Dallas
* Fillmore
* King
* Breckinridge
* Hamlin
* A. Johnson
* Colfax
* Wilson
* Wheeler
* Arthur
* Hendricks
* Morton
* Stevenson
* Hobart
* Roosevelt
* Fairbanks
* Sherman
* Marshall
* Coolidge
* Dawes
* Curtis
* Garner
* Wallace
* Truman
* Barkley
* Nixon
* L. Johnson
* Humphrey
* Agnew
* Ford
* Rockefeller
* Mondale
* Bush
* Quayle
* Gore
* Cheney
* Biden
* Pence
* Harris

 | USA asepresidendi pitsat |
**Franz Gotthilf Friedrich Asverus** (13. september 1747 Weimar – 15. juuli 1818 Torma) oli Eesti vaimulik.

Asverus lõpetas Weimaris gümnaasiumi. Ta astus 1765 Jena ülikooli usuteaduskonda. 1769–1775 töötas ta koduõpetajana Eestimaal ja Liivimaal. Ordineeriti 8. oktoobril 1775 õpetajaks.

1775–1818 töötas ta (introdutseeriti 8. novembril 1775) Torma ja Lohusuu koguduse õpetajana, olles 1803–1814 Tartu praostkonna praost.

Asverus asutas mitu kooli ja astus tihti välja rahva kaitseks. Ta andis Lutheri katekismuse välja kolmes trükis, esimene trükk aastal 1790. Samuti tegi ta kaastööd Tartu Eesti kalendrile - Eesti-Ma Rahwa Kalender.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
2. ↑  Eesti Biograafiline Leksikon K./Ü. Loodus, Tartus, 1926-1929

Välislingid
-----------

* TLÜAR rahvusbibliograafia isikud

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Georg Simon Everth** | **Tartu praost**1803–1814 | Järgnev**Heinrich Johann von Jannau** |
|  |
| --- |
|  |
| Pronks | 1988 | kaugushüpe |

**Galina Tšistjakova** (slovakipäraselt **Galina Čisťakovová**; sündinud 26. juulil 1962 Izmailis, Ukrainas) on NSV Liidu endine kergejõustiklane (kaugus- ja kolmikhüppaja), Seouli olümpiamängude pronksmedalist ja kehtiva maailmarekordi (**7.52**) valdaja. Kolmikhüppes on tema isiklik rekord 14.76.

1996. aastast elab Galina Tšistjakova Bratislavas. Ta on esindanud Slovakkiat suurvõistlustel kaugus- ja kolmikhüppes, kuid endist edu pole saavutanud.

Saavutused
----------

### Olümpiamängudel

1988 pronksmedal kaugushüppes – **7.11**

### Kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlustel

1989 **sisemaailmameister** kaugushüppes – **6.98**

### Euroopa meistrivõistlustel

1986 hõbemedal kaugushüppes – **7.09**

#### Euroopa sisemeistrivõistlustel

1985 **Euroopa sisemeister** kaugushüppes – **7.02**
  
1987 hõbemedal kaugushüppes – **6.89**
  
1988 hõbemedal kaugushüppes – **7.24**
  
1989 **Euroopa sisemeister** kaugushüppes – **6.98**
  
1990 **Euroopa sisemeister** kaugushüppes – **6.85** ja 1. koht kolmikhüppes 14.14 (näidisala)

### Maailmarekord

| Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- |
| **7.52** | 11. juuni 1988 | Leningrad |
Pingemuunduri lihtsustatud põhimõtteskeem   
 *U*E – sisend-alalispinge; S – tüüritav transistorlüliti; *U*A – vastupidise polaarsusega väljund-alalispingepinge
Vooluring suletud (On-State) ja avatud (Off-State) lüliti korral
**Vastandpolaarne pingemuundur** (ingl *buck-boost converter*) on induktiivse salvestiga (induktiivpooliga) alalispingemuundur, mis muundab positiivse polaarsusega sisend-alalispinge negatiivse polaarsusega väljund-alalispingeks.

Tööpõhimõte
-----------

Skeemil kujutab avatud lüliti S MOSFET-transistoridel põhinevat transistorlülitit, mis saab tüürlülituselt (pole skeemil näidatud) perioodiliselt sisse- ja väljalülitavaid signaale (töötsükli sagedusega nt 100 kilohertsi).

Sisselülitumise järel rakendub ajavahemikuks {\displaystyle t\_{sees}}poolile induktiivsusega {\displaystyle L} sisendpinge {\displaystyle U\_{sisend}} ja kogu vool läbib pooli, sest diood sel ajavahemikul voolu läbi ei lase. Pooli läbiv vool tugevneb väärtuse {\displaystyle \Delta I} võrra:

{\displaystyle \Delta I={\frac {U\_{sisend}\cdot t\_{sees}}{L}},}
Selle voolu salvestab induktiivpool magnetvälja energiana.

Kui lüliti pooli toiteahela katkestab, püüab pool voolu alal hoida, genereerides vastassuunalise induktsioonpinge, nii et pooli alumisel otsal kasvab positiivne pinge kiiresti. See pinge rakendub kondensaatori kaudu dioodi anoodile ja diood muutub juhtivaks, nii et pooli salvestunud magnetvälja energia kandub vooluna läbi kondensaatori, kusjuures pinge tema dioodipoolsel otsal kasvab kiiresti; kui see ületab sisendpinge ja ka pinge kondensaatoril, siis diood muutub juhtivaks ja teda läbiva vooluga kandub pooli energia kondensaatorisse ja seega ka koormusele. Vastavalt voolu suunale osutubki pinge polaarsus kondensaatoril ja ühtlasi koormusel sisendpinge suhtes vastupidiseks.

Vastandpolaarne muundur võib töötada katkendlikus režiimis, kui induktiivpooli vool langeb igas töötsüklis nullini, või pidevas režiimis, kui teatav vool läbib pooli kogu tsükli jooksul.

Väljundpinge muutmine
---------------------

Soovitud suurusega negatiivse väljundpinge saamiseks muudetakse tüürlülituses pulsilaiusmodulatsiooni (PWM) abil töötsüklites lüliti avatud oleku ja tsükli kestuse suhet, nn täitetegurit. Mida pikemat aega on kommutatsiooniperioodi kestel lüliti avatud, seda rohkem energiat (suurem laeng) kandub väljundisse ja vastavalt suureneb väljundpinge (absoluutväärtuselt). Kui sisendpinge on näiteks 12 V, siis saab väljundpinget niiviisi muuta vahemikus 0 V kuni –12 V.

Vaata ka
--------

* Madaldav pingemuundur
**Eesti Suurorient** (*prantsuse k.* Grand Orient d'Estonie, *inglise k.* Grand Orient of Estonia, *saksa k.* Großorient von Estland, *vene k.* Великий Восток Эстонии) on liberaalse ehk mandrivabamüürluse loožide katusorganisatsioon Eestis. Eesti Suurorient tunnustab vabamüürlastena nii mehi kui naisi ning töötab vabamüürluse kolmes sümboolses baaskraadis. 

Eesti Suurorient, nagu ka teised mandrivabamüürluse obedientsid, ei nõua oma liikmeilt uskumist mingisse ülimasse olendisse või jumalasse ehk Maailmakõiksuse Suurimasse Arhitekti.

Ajalugu
-------

Kaasaegne vabamüürlus jaguneb kaheks peamiseks suunaks, millel puuduvad omavahelised ametlikud suhted:

* Inglismaa Ühendatud Suurlooži (United Grand Lodge of England) tunnustusega jurisdiktsioonid,
* Euroopa mandrivabamüürluse (Continental Freemasonry) traditsiooniga jurisdiktsioonid.

Mõningaid erandeid arvestamata nimetatakse esimesi reeglina suurloožideks (Grand Lodge), teisi suurorientideks (Grand Orient).

Esimene vabamüürlaste loož tol ajal tsaari-Venemaa koosseisu kuulunud Eestis – «Isis» – asutati 1773. aastal. 1822. aastal keelustas tsaar Aleksander I Venemaal vabamüürluse.

Esimene eestikeelne loož «Kalevipoeg» asutati Rahvusvahelise Ühis-Vabamüürlaste Ordu «Le Droit Humain» Soome Dominiooni koosseisus Eestis 1926. aastal. Looži asutajateks olid põhiliselt eesti ja vene rahvusest teosoofid. Hiljem asutati lisaks kaks venekeelset looži.

Kui Inglismaa Ühendatud Suurlooži tunnustusega loožidesse kuuluvad vaid mehed, siis ühisvabamüürlaste loožidesse võeti ka naisliikmeid. Tänapäeval on vabamüürlikke ordusid, mis pühitsevad oma ridadesse ainult naisi. Näiteks Naisvabamüürlaste Ordu (Order of Women Freemasons) on Inglismaal tegutsenud juba üle 100 aasta.

«Kalevipoja» ning teiste tol ajal Eestis tegutsenud loožide ametlik tegevus peatati ordu juhtkonna poolt 1934. aastal liikmete vahel puhkenud tülide tõttu.

1992. aastal asutati Eestis esimene eestikeelne Inglismaa Ühendatud Suurlooži tunnustusega tegutsev loož ning 1999. aastast tegutseb Eestis oma Suurloož – Eesti Vabade ja Tunnustatud Vabamüürlaste Suurloož.

Esimene eestikeelne mandri- ehk liberaalse vabamüürluse loož «Septentrion», mis järgib oma tegevuses Belgia ning Austria Suurorientide põhimõtteid, asutati aastal 2010.

2017 asutati Tartusse liberaalne loož «Arcus Meridiani» ning Tamperesse loož «Kivi». 2018 kevadel pandi alus kolmnurkloožile «Tessera» ning asutati Helsingisse loož «Alchemia».

2019. aastal sai Eesti Suurorient Austria (Großorient von Österreich) ja Belgia Suurorientide (Grand Orient de Belgique) kinnitatud litsentsi tegutsemaks suveräänse vabamüürlaste organisatsioonina.

Viited
------

1. ↑  Bauer, Alain (Grand Master of the Grand Orient of France Sacramento) (July 27, 2002), *Address to the 2002 California Masonic Symposium*, archived from the original on 7 January 2009

Välislingid
-----------

Eesti Suuroriendi ametlik veebilehekülg.

Estonia – Bringing in Masonic Lights of the Grand Orient
Lauris Dārziņš (2008)
**Lauris Dārziņš** (sündinud 28. jaanuaril 1985 Riias) on Läti jäähokimängija, kes mängib KHL-i klubi Riia Dinamo ründajana vasakäärel. Ta on klubi meeskonna kapten.

2003. aastal valiti ta NHL-i *draft* '​is Nashville Predatorsi poolt 268. valikuna. Hooaegadel 2004–05 ja 2005–06 mängis ta Western Hockey League'i (WHL) klubis Kelowna Rockets. Hooajal 2004–05 tuli ta klubiga WHL-i meistriks.

Pärast kahte hooaega Rocketsis suundus ta Euroopasse ja liitus hooajal 2006–07 Soome kõrgliiga klubiga Tampere Ilves. Hooaja teise poole mängis ta Tšehhi kõrgliiga klubis Vsetín. Järgmise hooaja mängis ta Valgevene kõrgliiga klubis Homel. Sel hooajal lõi ta 32 mänguga 17 väravat, pälvides sellega tähelepanu Ida-Euroopa suurliigade seas.

Alates hooajast 2008–09 on ta mänginud KHL-i klubides. Riia Dinamos on mängis ta juba aastatel 2008–2011. Hooajad 2011–12 ja 2012–13 mängis ta Kaasani AK Barsis ning hooaja 2013–14 esimese poole Tšeljabinski Traktoris. Alates 2014. aasta jaanuarist kuulub ta taas Riia Dinamo ridadesse.

Aastatel 2011, 2019 ja 2020 on ta valitud KHL-i tähtede mängule.

Ta on alates 2002. aastast kuulunud regulaarselt Läti jäähokikoondisse. Lätit on ta koondises esindanud kaheksatel maailmameistrivõistlustel ning 2010. ja 2014. aasta taliolümpiamängudel. 2014. aasta olümpiaturniiril oli ta nelja väravaga Läti koondise suurim väravakütt.

Viited
------

1. ↑  Lauris Darzins. eliteprospects.com. Vaadatud 15.9.2018

Välislingid
-----------

* Lauris Dārziņš KHL.ru lehel
* Lauris Dārziņš hockeydb.com lehel
**"Keelesaade"** on eesti keelt ja teisi maailma keeli käsitlev Vikerraadio saade. Esimene saade oli eetris 2. oktoobril 2011.

"Keelesaade" on eetris pühapäeviti kell 15.05. Saatejuht on Piret Kriivan.

Ajalugu
-------

Tänapäevase järjepideva keelesaate emaks Eestis võib pidada eesti filoloogi haridusega raadioajakirjanikku Mari Tarandit, kes hakkas 1994. aastal tegema "Keeleminuteid", arutledes korraga nii saate koostaja kui ka saatejuhina aktuaalsetel keeleteemadel ning andes parema keelekasutuse soovitusi. 

Sellele järgnesid Henn Saari juhitud "Keeleminutid" ((1996–1999), toimetaja endiselt Mari Tarand), Mari Tarandi ja Maris Johannese juhitud "Keelekõrv" ning Mart Ummelase "Keelesõnum".

Saatekülalised
--------------

Saatesarjas on esinenud Eesti keeleteadlased, rahvaluuleteadlased, murdeuurijad, tõlkijad, keeleküsimustega tegelevad ametnikud ja estofiilid, näiteks Helle Metslang, Martin Ehala, Kristiina Ross, Hannu Remes, Ilmar Tomusk, Peeter Päll, Annekatrin Kaivapalu, Krista Kerge, Birute Klaas-Lang, Adam Cullen jpt.

Tunnustus
---------

2016. aasta keeleteokonkursil tunnustati "Keelesaadet" kui pikaajalist, mitmekülgset ja kvaliteetset eesti keelt väärtustavat saadet.

Viited
------

1. 1 2  "Vikerraadio "Keelesaade"". Vaadatud 10.03.2018.
2. ↑  Keelesaade. Peaaegu 90! ERR-i arhiiv, saate eetriaeg 18.12.2016.
3. ↑  Piret Kriivan (2013). "Keelega peabki olema alati midagi lahti" (PDF). *Oma Keel*. Vaadatud 05.04.2018.
4. ↑  "Aasta keeleteoks valiti "Eesti kohanimeraamat"". *HTM*. 7.03.2017. Originaali arhiivikoopia seisuga 6.09.2017. Vaadatud 06.04.2018.

Välislingid
-----------

* "Keelesaate" koduleht
Karen Bradley (2015)
**Karen Anne Bradley** (neiuna **Howarth**; sündinud 12. märtsil 1970 Newcastle-under-Lyme'is) on Suurbritannia poliitik, ta kuulub Briti Konservatiivsesse Parteisse. Ta oli 14. juulist 2016 kuni 8. jaanuarini 2018 Suurbritannia kultuuri-, massimeedia- ja spordiminister. 8. jaanuarist 2018 on ta Suurbritannia Põhja-Iirimaa asjade minister.

Ta sündis aastal 1970 Newcastle-under-Lyme'is Staffordshire'i krahvkonnas. Peagi kolis tema pere Buxtonisse Derbyshire'i krahvkonda, kus ta lõpetas Buxtoni tütarlastekooli. Seejärel lõpetas ta matemaatika bakalaureusena Imperial College Londoni.

Aastast 1991 töötas ta auditeerimisfirmas Deloitte Touche Tohmatsu maksumänedžerina. Aastast 1998 töötas ta vanemmaksumänedžerina firmas KPMG, aastast 2004 tegutses iseseisva audiitorina. Aastal 2007 pöördus ta tagasi firmasse KPMG, kuhu jäi tööle kuni valimiseni Suurbritannia parlamendi alamkotta.

Ta lootis 2005. aasta Suurbritannia parlamendivalimistel parlamendi alamkotta pääseda, kuid ebaõnnestunult. 2010. aasta Suurbritannia parlamendivalimistel pääses ta parlamendi alamkotta. 14. juulist 2016 kuni 8. jaanuarini 2018 oli ta Suurbritannia kultuuri-, massimeedia- ja spordiminister. 8. jaanuarist 2018 on ta Suurbritannia Põhja-Iirimaa asjade minister.

Isiklikku
---------

Ta on abielus Neil Bradleyga, neil on kaks poega. Ta on jalgpalliklubi Manchester City FC fänn.
**Lausmanni masinatehas** oli aastatel 1881–1909 Tallinnas Volta tänava ja Tööstuse tänava kesklinnapoolses nurgas tegutsenud ettevõte. Tehas valmistas muu hulgas viinavabrikuseadmeid ja põllutööriistu.

Vendade Lausmannide masinatehas täitis 19. sajandi lõpus peamiselt Balti raudtee ja Pihkva–Riia raudtee tellimusi. 1900. aastal oli tehases 225 töölist.

Peterburi Troitski sild
Peterburi Troitski sild
1901. aasta kuulutati rahaliste raskuste tõttu välja Lausmanni masinatehase pankrot, kuid aasta lõpus võeti aga tehas rendile ning tehas hakkas valmistama malmpatju ja laternaposte Peterburi Troitski silla jaoks. 1903. aastal taastati tootmine ning samal aastal ostsid Tallinna metallitehase Peterburi ärimehed, kes hakkasid seal valmistama raudteepööranguid ja aurukatlaid ning remontima vedureid. Tallinna laeva- ja masinatehases töötas ligi 800 inimest. 1909. aastal läks tehas lõplikult pankrotti.

Lausmanni masinatehase asukohas on tänapäeval Volta tänava hooned 30, 32, 34 ja Tööstuse tänava 43 hoone, Volta tänava nurgal asuv majaosa.

Ajalugu
-------

Tehas kandis aastatel 1899–1903 nime *AS Tallinna mailma ja masinavabrik vennad Lausmannid*. Seejärel 1903–1906 *Tallinna metallitehas*, aastatel 1907–1909 *AS Tallinna laeva- ja masinatehas*.

Lausmanni heinamaa
------------------

Lausmanni masinatehas andis nime Kopli, Volta, Lausmanni masinatehase vahel ja Sõja tänava sihis kulgenud alade vahelisele Lausmanni heinamaale Kalamajas (praegu Salme kultuurikeskuse ümbrus). Girgensoni tänava ja Vabriku tänava vahel ning Sõja tänava sihist linna poole hoonestamata ala oli linna karjamaa, kus korraldati rahvaüritusi.

1930. aastatel kujundati suurem osa endisest heinamaast pargialaks, mille ümber ehitati Sõja tänava ja Kalevi tänava Kalamaja kortermajad. 1955-1965 ehitati keset parki J. Tombi nim. Kultuuripalee.

Vaata ka
--------

* 1905. aasta revolutsioon Eestis

Viited
------

1. 1 2 3 4  Tallinna entsüklopeedia. I köide Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk 281
2. ↑  Lugu unustatud Lausmanni heinamaast, Jaak Juske blogi (vaadatud 12.08.2020)
**Keeleliit** ehk *sprachbund* on omavahel tihedas kontaktis olevad keeled, mis muutuvad sarnaseks.

Keeleliidu tekkimine eeldab tihedat suhtlust, mille käigus ükski keeltest ei toimi *lingua franca* '​na, vaid püsib mitmekeelsus. Keeleliidul on keskus ja perifeeria ehk piiriala. Keskusse kuuluvad keeled mõjutavad üksteist kõige rohkem. Keelemõjutuste tõttu muutuvad häälikusüsteem, sõnavara ja lauseehitus kergesti, morfoloogia pole muutumisaldis. Perifeeria keeled ei ole üksteist nii palju mõjutanud.

19. sajandil avastati esimese keeleliiduna Balkani keeleliit, kuhu kuuluvad albaania, bulgaaria, makedoonia, kreeka, rumeenia ja serbia-horvaadi keel ja veel mõni väiksem keel. Eesti keelt on mõjutanud kaks keeleliitu: Läänemere ja Euroopa keeleliit.

Muutus eesti keeles: f-tähe kirjapilti tulek võõrsõnadega (föön), samuti selle teke omadus- ja nimisõnade hääldusse (nt vaffa, raffas). Vastupidise tulemuseni viis läti ja vene keele tihe kontakt Nõukogude ajal, mille tõttu läti pehme r-häälik kadus keelest.

Viited
------

1. ↑  M. Ehala, K. Habicht, P. Kehayov, A. Zabrodskaja. *"Keel ja ühiskond"*.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
**Enesetsensuur** on omaenese teoste (nt blogi, raamatu, filmi) või muu eneseväljenduse tsenseerimine kartusest või soovimatusest riivata kellegi tundeid või eelistusi (tõelisi või näivaid) ilma otsese avaliku surveta konkreetse osapoole või võimuorgani poolt. Enesetsensuuri kasutavad sageli filmitegijad, kirjastajad, ajakirjanikud, kirjanikud ja muud laadi loojad, samuti sotsiaalmeedia kasutajad.

Autoritaarsetes riikides võivad kunstiteoste autorid eemaldada materjali, mida valitsus võiks pidada ebasoovitavaks, hirmust võimuorganite sanktsioonide eest. Pluralistlikes kapitalistlikes riikides võidakse rakendada enesetsensuuri kartusest mõjukate huvigruppide või repressiivse kohtusüsteemi ees.

Enesetsensuuri võivad esile kutsuda ka turu ootused. Näiteks võib ajakirja toimetaja vältida teadlikult või alateadlikult teemasid, mis vihastaksid reklaamiostjaid, tellijaid või omanikke, et kaitsta oma töökohta otseselt (hirmust vallandamise ees) või kaudselt (uskudes, et ajakirja ostetaks rohkem, kui see kedagi ei solvaks). Seda nimetatakse "pehmeks tsensuuriks".

Vaata ka
--------

* Lojaalsus
* Poliitiline korrektsus
**Engelbrekt Engelbrektsson** (millalgi 1390. aastatel – 4. mai 1436) oli saksa päritolu Rootsi aadlik, 1434–1436 toimunud talurahvamässu ehk Engelbrekti ülestõusu juht.

Taani, Norra ja Rootsi kuninga Eriku haldus- ja maksupoliitika vallandas suvel 1434 kaevurite ja talunike rahutused, mille etteotsa tõusis Dalarnast pärit aadlik ja kaevanduseomanik Engelbrekt. 1435. aastal valiti ta Arboga linnas kogunenud esinduskogu poolt Rootsi vägede ülemjuhatajaks ehk riigi peameheks (*rikshövitsman*). Legendi järgi seostub see sündmus Rootsi seisuste esinduse Riksdagi asutamisega.

Engelbrekt pidi siiski pidevalt konkureerima teiste Rootsi aristokraatidega, kes tahtsid ülestõusu oma huvides ära kasutada. Ta suruti peatselt tagaplaanile ja mõrvati 4. mail 1436 Hjälmareni järve ääres kohaliku aadlimehe Måns Bengtssoni poolt. Pikemas perspektiivis viis Engelbrekti ülestõus 1439. aastal kuningas Eriku kukutamiseni.

Hilisemas Rootsi ajaloos on Engelbrektile omistatud rahvuskangelase staatus ja seostatud tema juhitud ülestõusu rootslaste "rahvusliku ärkamisega", mis tipnes 16. sajandil Gustav I Vasa saavutustega. Ajaloolased on siiski rõhutanud, et Engelbrektil endal taolisi arusaamu ja ambitsioone ei olnud.
**Jonathan Aberdein** (sündinud 14. veebruaril 1998 Kaplinnas) on Lõuna-Aafrika Vabariigi võidusõitja.

Karjäär
-------

### Algusaastad ühekohalises autos

2016. aastal debüteeris Aberdein koos Simo Laaksoneni ja Sophia Flörschiga koos Motoparki meeskonnaga ADAC Vormel 4 üheistmelises autos. Lõuna-Aafrika piloot vallutab kogu hooaja jooksul vaid ühe poodiumi, lõpetades Zandvoorti ringrajal teisena. Sama aasta detsembris osales ta taas koos Motoparki meeskonnaga AÜE Vormel 4 meistrivõistlustel, kus võitis 18 vaidlustatud sõidust 14 võitu ning tuli Logan Sargeanti ees meistriks.

Järgmisel aastal naasis ta Saksamaa sarja võidusõidu juurde, kus saavutas Leonard Hoogenboomi, David Malukase ja Charles Weertsi kõrval esimeses kolmes sõidus veel kaks kolmandat kohta ning ülejäänud hooajal saavutas Oscherslebenis Marcus Armstrongi järel teise koha. See kordab end eelviimasel võistlusel Hockenheimringil, jõudes Lirim Zendeli taha.

2018. aastal osales ta taas Motopark meeskonnaga FIA Euroopa Vormel 3 Meistrivõistlustel koos Sebastián Fernándeze, Fabio Schereri, Dan Ticktumi, Marino Sato ja Jüri Vipsiga. Meistrivõistluste esimesel poolel võidab Aberdein mõne punkti, mis ei ole kuigi püsiv, kuid olukord muutub, kui Silverstone'i ringrajal võidab ta kaks kolmandat kohta. Eelviimases voorus Red Bull Ringil võitis ta oma kolmanda poodiumikoha, olles Robert Shwartzmani ja Mick Schumacheri järel kolmas. Hooaja lõpetab ta üldarvestuses kaheteistkümnendana ja uustulnukate seas kuuendal kohal.

### DTM

2019. aastal lahkus ta üheistmeliste autode võidusõidust ja siirdus GT-le, liitudes Audi Sport Team WRT-ga koos Pietro Fittipaldiga, et osaleda 2019. aasta DTM-i hooajal. Aberdein koos Sheldon van der Lindega on esimesed Lõuna-Aafrika sõitjad, kes Saksamaa sarjas kihutavad. Esimene hooaeg GT-s on diskreetne, lõppedes 67 punktiga kümnenda kohaga. Järgmisel aastal liitus ta koos Lucas Aueriga BMW Team RMR-iga. Tulemused on sarnased eelmise hooajaga, olles edetabelis kaheteistkümnes.

### Endurance

2021. aastal palkas ta McLareni F1 tegevjuhi Zak Browni meeskonda United Autosports. Koos Tom Gamble'i ja Philip Hansoniga osaleb ta European Le Mans Series tippklassis (LMP2). Meeskond võidab esimese nelja sõiduga kolmanda ja kaks teist kohta, kuid eelviimases sõidus Spas lõpetatakse kaheksandana ning võimalused tiitlile kaovad, mille võidab kolmik koosseisus Louis Delétraz, Robert Kubica ja Ye Yifei. Meeskond võidab viimase võistluse Portimaos ja saavutab edetabelis teise koha.

2022. aastal osaleb Aberdein FIA World Endurance Championship koos Jota Sport meeskonnaga.

Välislingid
-----------

* Jonathan Aberdein, aadressil driverdb.com, DriverDB AB (inglise keeles).
|  |
| --- |
| Karel Rachůnek (2010) |
|  |
| Kuld | 2010 | jäähoki |
| Pronks | 2011 | jäähoki |

**Karel Rachůnek** (27. august 1979 Gottwaldov – 7. september 2011 Jaroslavli lähedal) oli Tšehhi jäähokimängija, kaitsja.

Rachůnek mängis alates 1999. aastast 8 hooaega NHLi klubides Ottawa Senators, New York Rangers ja New Jersey Devils. 2002, 2004–2006 ning alates 2010 mängis ta KHLi klubis Jaroslavli Lokomotiv, olles viimasel aastal selle kapten.

Ta mängis ka Tšehhi jäähokikoondises. 2009. aasta MM-il Šveitsis andis ta 7 kohtumises 4 resultatiivset söötu ja tšehhid lõpetasid 6. kohal, kaotades veerandfinaalis Rootsi jäähokikoondisele 1:3.

2010. aasta MM-il Saksamaal tulid tšehhid maailmameistriks, võites veerandfinaalis bullititega Soome jäähokikoondise, poolfinaalis bullititega Rootsi ja finaalis 2:1 Venemaa jäähokikoondise. Sealjuures lõi Rachůnek poolfinaalis viigivärava 7½ sekundit enne normaalaja lõppu ja finaalis andis ta 38. minuti alguses resultatiivse söödu, aidates tšehhid 2:0 juhtima.

2011. aasta MM-il Slovakkias osales Rachůnek kõigis 9 mängus, lõi ühe värava (alagrupis Saksamaa jäähokikoondise vastu 5:2 võidetud mängus seisuks 3:1) ja andis 2 resultatiivset söötu, sealhulgas veerandfinaalis USA jäähokikoondise vastu 4:0 võidetud mängus seisuks 2:0. Poolfinaalis kaotasid tšehhid Rootsile 2:5 ja võitsid pronksimängus Venemaa 7:4.

Rachůnek hukkus Jaroslavli lennuõnnetuses. Tšehhi koondislastest said samas surma veel Jan Marek ja Josef Vašíček.

Karel Rachůnek oli abielus ja tal on kaks last. Vennad Ivan (sündis 1981) ja Tomáš (1991) mängisid mõlemad Tšehhi kõrgliigas hokit.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Karel Rachůnek** |

*
**Jonathan Charles Howard** (sündinud 24. juunil 1943) on Briti immunoloog ja geneetik, kes 1994. aastast töötab välismaal.

Ta on 2011. aastast Kölni Ülikooli emeriitprofessor ja 2012. aastast Lissaboni külje all asuva Gulbenkiani Teadusinstituudi direktor. Tema peamised uurimisvaldkonnad on immunoloogia, geneetika, rakubioloogia ja viroloogia.

Haridus- ja töökäik
-------------------

Ta lõpetas 1964. aastal Oxfordi Ülikooli bakalaureusekraadiga zooloogias ja kaitses 1969. aastal Oxfordis doktorikraadi immunoloogias väitekirjaga "Cellular Aspects of Antibody Formation".

Gulbenkiani Teadusinstituut, mille direktor on Jonathan Howard
Ta töötas aastatel 1971–1977 Pennsylvania Ülikoolis järeldoktorina, abiprofessorina ja kaasprofessorina. Seejärel naasis ta kodumaale ja töötas South Cambridgeshire'is asuvas Babrahami Instituudis; aastatel 1986–1994 juhtis seal immunoloogia osakonda. Alates 1994. aastast töötab ta välismaal: aastatel 1994–2011 oli ta Kölni Ülikooli geneetika instituudis rakugeneetika professor (emeriteerus 2011) ja 2012. aastast töötab ta Portugalis Oeirases (Lissaboni ringkonnas) asuvas Gulbenkiani Teadusinstituudi direktorina.

Tunnustus
---------

* 1995 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks
* 2007 – valiti Academia Europaea liikmeks (raku- ja arengubioloogia sektsioon)

Raamatud
--------

* 1982: *Darwin: A Very Short Introduction*. Oxford University Press (eesti keeles *Darwin. Põgus sissejuhatus*, Kupar, 2002)

Viited
------

1. 1 2 3 4  Curriculum Vitae (January 2013). igc.gulbenkian.pt
2. ↑  Jonathan C. Howard. academic.microsoft.com
3. ↑  HOST-PATHOGEN CO-EVOLUTION. igc.gulbenkian.pt
4. 1 2 3  Jonathan Howard. genetik.uni-koeln.de

Välislingid
-----------

* HOST-PATHOGEN CO-EVOLUTION. igc.gulbenkian.pt
* Jonathan C. Howard. researchgate.net/
* Jonathan C. Howard. ae-info.org
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Pronks** | 2022 |  |

**Karel Vejmelka** (sündinud 25. mail 1996 Třebíčis) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Arizona Coyotes.

Tšehhi kõrgliigas debüteeris Vejmelka hooajal 2014/15 Pardubice Dynamo meeskonnas. Tšehhi kõrgliigas on ta mänginud veel Brno Kometa ja Jihlava Dukla ridades. Mitmel hooajal mängis ta Tšehhi kõrgliiga kõrvalt Tšehhi esiliigaklubis Třebíči Horácká Slavia.

2015. aastal valis Nashville Predators ta NHL-i *draft* '​is 145. valikuna, kuid Predatorsiga ta lepingut ei sõlminud. 2021. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu Arizona Coyotesiga. NHL-is debüteeris Vejmelka 17. oktoobril 2021 mängus Buffalo Sabresi vastu. Vejmelka sai kiiresti Coyotesi esiväravavahiks ning 2022. aasta märtsis sõlmis ta klubiga uue kolmeaastase lepingu.

2022. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Vejmelka Tšehhi jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.

Viited
------

1. ↑  "Coyotes Karel Vejmelka signs one-year ELC". *CBS Sports*. 5. mai 2021. Vaadatud 5. mail 2021.
2. ↑  "Coyotes sign Vejmelka to three-year contract extension". Arizona Coyotes. 21. märts 2022. Vaadatud 22. märtsil 2022.

Välislingid
-----------

* Karel Vejmelka NHL.com lehel
* Karel Vejmelka hockeydb.com lehel

| * v
* r
Arizona Coyotes |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Connor Ingram **·** Karel Vejmelka |
| 
**Kaitsjad**: Josh Brown **·** Jakob Chychrun **·** Shayne Gostisbehere **·** Dysin Mayo **·** Janis Jérôme Moser **·** Patrik Nemeth **·** Troy Stecher **·** Conor Timmins **·** Juuso Välimäki |
| 
**Ründajad**: Nick Bjugstad **·** Travis Boyd **·** Lawson Crouse **·** Christian Fischer **·** Barrett Hayton **·** Zack Kassian **·** Clayton Keller **·** Andrew Ladd **·** Matias Maccelli **·** Jack McBain **·** Liam O'Brien **·** Nick Ritchie **·** Nick Schmaltz |
**Eesti Balletiliit**, varem **Eesti Kutseliste Tantsijate Loomeliit** (lühend: **EKTL**) ja **Eesti Kutseliste Tantsijate Liit** on tantsukunsti, eelkõige balletti edendav 1997. aastal asutatud loomeliit. Liit kuulub Eesti Teatriliidu kui katusorganisatsiooni alla.

Balletiliidu liikmeteks on praegused ja endised balletiartistid, pedagoogid, repetiitorid ja koreograafid. EKTL eesmärkideks on põhikirja järgi "Eesti kutselise tantsukunsti hoidmine, edendamine, selle tähtsuse propageerimine, oma liikmete loometegevuse, täiend- ja ümberõppe toetamine, nende töö-, teenistuse-, kutsealaste, majanduslike ning sotsiaalsete õiguste ja huvide kaitsmine".

Ajalugu
-------

Eesti Balletiliit loodi 1997. aasta 17. novembril. Esialgu kandis liit nime Eesti Kutseliste Tantsijate Liit. Liidu juhatuse esimeesteks on olnud Aleksander Kikinov, Aime Leis, Andrus Kämbre, Kalju Saareke, Dmitri Hartšenko ja alates 2017. aastast Triinu Upkin.

2017. aasta 2. oktoobril toimunud üldkoosolekul valiti liidu uueks nimeks Eesti Balletiliit.

Viited
------

1. ↑
2. ↑

Välislingid
-----------

* Liidu koduleht
**"Nukker pühapäev"** (ungari keeles "Szomoru vasarnap") on Ungari pianisti ja helilooja Rezső Seressi 1933. aastal kirjutatud laul, millele lõi sõnad László Jávor. Linnalegendide järgi on laul seotud enesetappudega, mistõttu nimetatakse laulu ka **ungari enesetapulauluks**.

Laul on vanim ungari autorilaul, mis on Eestis üle võetud.  Laulule on eestikeelsed sõnad kirjutanud Heldur Karmo ja need avaldati laulikusarjas "Laulge kaasa!" 1984. aastal. Laulu on eesti keeles esitanud ansambel Kasemahlake.

Linnalegendid
-------------

Laulu avaldamise järgsetel aastastel hakkas maailma meedias ilmuma artiklid laulu seotusest enesetappudega. Ka ajaleht Tallinna Post kajastas teemat 1936. aastal artiklis "Laul, mis tapab". 

> „Ungari laulust "Kurb pühapäev" kõneldakse, et see surmavat inimesi. Kui ajalehed esmakordselt tõid selle omapärase märkuse, siis oldi arvamisel, et on tegemist väga maitsetu reklaamitrikiga. Hiljem aga selgus, et lauluga olid päris tõsised lood, sest tuli ette rida enesetapmisi, millel olid laulukesega ilmselt väga lähedasi sidemeid."
> 
> 
>  – Tallinna post, 6. november 1936
> 
> 

1968. aastal, 35 aastat pärast laulu kirjutamist, lõpetas laulu autor elu enesetapuga.

Kasutamine muudes teostes
-------------------------

Laul on leidnud kajastamist ka Juhan Smuuli teoses "Muhulaste imelikud juhtumised Tallinna juubeli-laulupeol" ning selle meloodia kõlab Tallinnfilmi 1957. aasta filmis "Juunikuu päevad". 

> „Ja sellepärast rõõmustab noor Sikusarv oma sümpaatiat lauluga sellest koolkonnast, mis päris laialt meie noorsoo sees maad võtnud. Ta esitab talle "Kurba pühapäeva", sama "Kurba pühapäeva", mille pärast 30-ndatel aastatel üksi Budapestis end 26 meest üles poos."
> 
> 
>  – Juhan Smuul, "Muhulaste imelikud juhtumised Tallinna juubeli-laulupeol"
> 
>

Viited
------

1. 1 2  Anu Nurk. "Ungari viisid eestlaste huulil" (PDF). Vaadatud 31.05.2018.[*alaline kõdulink*]
2. ↑  "Laul, mis tapab". *Tallinna Post*. 06.11.1936. Vaadatud 31.05.2018.
3. ↑  "Rezsoe Seres Commits Suicide; Composer of 'Gloomy Sunday'". *New York Times*. 14.01.1968. Mikrofilmi skaneering. Originaali (JPG) arhiivikoopia seisuga 13.12.2017. Vaadatud 31.05.2018.

Välislingid
-----------

* "Nukker pühapäev" laulusõnad
* Kasemahlake – "Nukker pühapäev" Youtube'is
**Elar Jaakson** (sündinud 20. jaanuaril 1987 Pärnus) on eesti sõudja. 

Ta lõpetas aastal 2005 Pärnu-Jaagupi Gümnaasiumi ning aastal 2009 Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna bakalaureuseõppe ja aastal 2012 magistriõppe. Tegutsenud 2009–2012 Tartu Ülikooli Akadeemilises Spordiklubis ja aastast 2012 Pärnu Sõudeklubis treenerina. Kuulunud alates 2015 Pärnu Sõudeklubi juhatusse. Aastast 2018 Pärnu Kuninga Tänava Põhikooli kehalise kasvatuse õpetaja.

Sõudmine
--------

186 cm, 82 kg. 
Sõudma hakkas 1995 Märt Lelle juhendamisel, 1996–1998 mängis Mati Ree treeningurühmas korvpalli ning 1998–1999 tegeles Leo Kreinini juhendamisel Kreeka-Rooma maadlusega. 

Hakkas 1999 Raini Lelle kutsel taas harrastama sõudmist. 

2004 läks Mihkel Leppiku treeningurühma ning tema üldkehalise ettevalmistuse treener on aastast 2006 olnud Jarek Mäestu. 

### Tulemused

* Saanud kaheksapaadil 2006 ja 2008 üliõpilaste MM-il 3. koha ning 2008–09 U-23 MM-il 6. koha.
* Tulnud 9 korda Eesti meistriks:
	+ 2007–08, 2010 ja 2014 roolijata kahepaadil sõudesprindis,
	+ 2006 paarisaerulisel neljapaadil
	+ 2001 (roolijana), 2006–07 ja 2009 kaheksapaadil.

**Kuulus 2009 kaheksapaadil Eesti tipptulemuse 5.33,65 püstitanud meeskonda.**

### Tunnustus

* Sõudeliidu parim juunior (U-23) 2009

Viited
------

1. ↑
2. ↑

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Lustivere raamatukogu** asub Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas Lustivere külas, Kooli tee 6. Lustivere raamatukogu on Põltsamaa Raamatukogu haruraamatukogu.

Raamatukogu ajalugu
-------------------

Lustivere raamatukogu asutamisaastaks loetakse aastat 1893. Aastast 1942 asus raamatukogu Lustivere valla Mittetäieliku Keskkooli ühes kooliklassis. 1947. aastal asuti Lustivere valla Täitevkomitee hoonesse. Esimeses kasutada olnud ruumis oli kaks ahju ja valgust andsid kaks petroolilampi. Hiljem paikneti sama maja punases nurgas koos Lustivere keskjaama ja sideagentuuriga. Lugejatel tekkis võimalus valida kirjandust avariiulitelt. Alates 1. märtsist 1970 töötas raamatukogus Silvi Tenno. Aastast 1983 asus raamatukogu Lustivere mõisa endises mõisateenijate majas. 2004. aasta novembrist tegutseb Lustivere raamatukogu samas hoones koos Lustivere Põhikooli, lasteaia ja mõnda aega ka Eesti Posti Lustivere Postipunktiga. 2004. aastal saadi kultuuriministeeriumilt esimene arvuti. Täielikule elektroonilisele laenutusele mindi üle 2008. aasta jaanuaris. 1. oktoober 2015 – 31. jaanuar 2017 oli raamatukoguhoidja Maili Ernits. Alates veebruarist 2015 on raamatukoguhoidjaks Triin Kodusaar.

Enne 2018. aastat moodustasid Adavere, Esku ja Lustivere raamatukogu Põltsamaa vallaraamatukogu.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 23.12.2017)

Välislingid
-----------

* Põltsamaa Raamatukogu kodulehet