recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ferenc Münnich (1921)
Varem Budapestis Rahvaarmee väljakul asunud Ferenc Münnichi mälestussammas memoriaalpargis
**Ferenc Münnich** (18. november 1886 Seregélyes – 29. november 1967 Budapest) oli Ungari kommunistlik poliitik ja riigitegelane.

Ta osales Esimeses maailmasõjas Austria-Ungari armees, langes 1915. aastal idarindel Vene vägede kätte sõjavangi. Viibis Tomskis sõjavangide laagris, kus astus 1917. aastal Venemaa Sotsiaaldemokraatlikku Tööliste (bolševike) Parteisse, kus ta organiseeris ungari grupi. Permis moodustas ta ungarlastest koosneva internatsionaalse rühma, sõdis Uuralis koos Punaarmeega valgete vastu. 

Novembris 1918 pöördus Münnich tagasi Ungarisse. Pärast Ungari Nõukogude Vabariigi loomist 1919. aasta märtsis osales ta Ungari Punaarmee ja punamiilitsa loomisel. Punavõimu kukutamise järel emigreerus Münnich Austriasse, seejärel viibis Tšehhoslovakkias ja Saksamaal. Aastatel 1922–1936 elas ta Nõukogude Liidus, kus oli juhtivatel töökohtadel majanduses. Aastatel 1936–1939 osales ta Hispaania kodusõjas, kus oli 13. internatsionaalse brigaadi Rákosi pataljoni komissar. Võitles Nõukogude Liidu ja Saksamaa vahelises sõjas Punaarmee koosseisus.

Pöördus 1945. aastal Ungarisse tagasi, astus sama aasta oktoobris Ungari Kommunistlikku Parteisse. Oli Budapesti politseiülem. Aastatel 1949–1951 oli ta Ungari saadik Soomes, 1951–1954 Bulgaarias. Septembrist 1954 augustini 1956 oli ta saadik Nõukogude Liidus. 1956. aasta augustist oktoobrini oli ta saadik Jugoslaavias. 27.–31. oktoobril kuulus ta siseministrina Imre Nagy valitsusse. Põgenes 1. novembril koos János Kádáriga Nõukogude Liitu, kus veenis Nõukogude juhtkonda Ungari sündmustesse sõjaliselt sekkuma. Pärast Ungari ülestõusu mahasurumist pöördus ta 4. novembril Ungarisse tagasi ning ennistati siseministriks ning sai samuti ka kaitseministriks, olles mõlemal ametikohal kuni 1. märtsini 1957. Kaitseminister oli ta kuni 1958. aasta jaanuarini. Sel ajal tegeles ta ka Töölismiilitsa loomisega. 28. jaanuarist 1958 kuni 13. septembrini 1961 oli ta Ungari Rahvavabariigi Ministrite Nõukogu esimees, 1961–1965 riigiminister.

Viited
------

1. ↑  Ferenc Münnich ( 1886-1967) rev.hu
2. ↑  Countries H. Hungary rulers.org
3. ↑  Münnich Ferenc mek.oszk.hu
**"Pantrikuru vangid"** (armeenia keeles "Հովազաձորի գերիները") on Vahtang Ananjani seiklusromaan, mille tegevus toimub 1953. aastal Armeenias.

Teosest
-------

"Pantrikuru vangid" ilmus eesti keeles 1957. aastal sarja "Seiklusjutte maalt ja merelt" 16. raamatuna, tõlge oli tehtud venekeelse väljaande põhjal. Raamatu tiraaž oli 30 000 eksemplari. Helisalvestisena ilmus teos CD–l Heliraamatute Kirjastusfondi Helikiri välja antuna 1992. aastal.

Romaan avaldati vene keeles esmakordselt Moskvas 1956. aastal kirjastuse Государственное издательство детской литературы väljaandena.

Armeenia kinostuudios loodi romaani "Pantrikuru vangid" ainetel samanimeline mängufilm, mis linastus 1957. aastal.

Sisukokkuvõte
-------------

Aigedzori küla koolilapsed (poisid Ašot, Gagik ja Sarkiss ning tüdruk Šušik) lähevad mägedesse, et külastada kolhoosi karjafarmi ja vaadata šeflusaluseid vasikaid. Samal ajal paigaldatakse karjafarmi seinale postkast kirjavahetuse tagamiseks. Enne tagasiminekut postitab Gagik naljakirja külasse oma vanematele, milles teatab, et sõidab sõpradega Kaug-Itta "elujuurt" otsima, kuna oli eelmisel õhtul lugenud raamatut "Dersu Uzala". Ta on kindel, et jõuab kohale varem kui postitatud kiri. 

Tagasiteel kohtuvad nad karjuse poeg Hassoga, kes on laskunud mägedes asuvatelt karjamaadelt orgu, et osta karjustele toiduaineid. Hassoga on kaasas karjuste koer. Ootamatu mõtte ajendil pöörduvad noored rajalt kõrvale, et külastada ilusat Pantrikuru, kuhu viib üle kuristiku kitsas sild. Ašot teab, et kurust on ka teine väljapääs. Enne silla ületamist kaotab Gagik raamatu, mida eelmisel õhtul koos loeti. Peale Pantrikuru läbimist selgub aga, et teine väljapääs on suure varingu tõttu suletud. Noored pöörduvad tuldud teed mööda tagasi, kuid algab lumetorm, mille käigus puruneb olemasolev sild. Jäänud lõksu, asuvad inimesed ja koer Pantrikurus paiknevasse koopasse ajutiselt elama. Puid üle kuristiku langetades üritatakse ehitada uut silda, kuid edutult. Noored peavad nüüd võitlema oma elu eest, sest kaasa võetud vähene toit hakkab lõppema. Lisaks toimub neil ohtlik kohtumine samuti kurusse kinni jäänud pantri ja karuga, kelle eest üritab noori kaitsta koer.

Vanemad korraldavad küll noorte otsingu, kuid eksitava kirja tõttu püütakse neid esialgu leida rongidest ja raudteejaamadest. Juhuslikult leitakse Pantrikurusse viivalt teelt noorte kaotatud raamat, mis suunab otsingud õiges suunas ning üle viiekümne päeva kurus vangis olnud noored leitakse ja päästetakse.

Viited
------

1. ↑   "Пленники Барсова ущелья" на сайте Internet Movie Database

Välislingid
-----------

* Pantrikuru vangid, esikaane illustratsioon
* Sarja väljaannete ülevaade
* Raamatublogi: Pantrikuru vangid
**Eric Edmeades** (sündinud 18. märtsil 1970) on Kanada ettevõtja ja koolitaja.

Edmeades keskendub oma koolitustel peamiselt sellele, kuidas luua jõukust läbi oma ettevõtte ja kuidas saavutada ettevõtlusvabadus. Ta on lava jaganud tuntud koolitajatega nagu Richard Bransoni ja Anthony Robbinsiga.

Edmeades on üles ehitanud mitmeid ettevõtteid nii, et tema enda kohalolek pole vajalik. Ta on ostnud, kasvatanud ja müünud ettevõtteid erinevates valdkondades, nende seas mobiilindus, meditsiiniline treening, 3D kaamerate projekteerimine ja omanud Hollywoodi eriefektide stuudiot, kus valminud filmide nagu "Kariibi mere piraadid", "Transformers" ja "Raudmees" efektid.

4.–8. novembrini 2019 toimus Saku Suurhallis konverents Better You, kus esines ka Eric Edmeades.

Eraelu
------

Edmeades on elanud Lõuna-Aafrikas, Kanadas, Iirimaal, Suurbritannias ja USAs. Praegu elab Turksi ja Caicose saartel. Edmeades abiellus oma tüdruksõbra Elisega juulis 2012.

Viited
------

1. ↑  "Eric Edmeades Official Website" (inglise). Vaadatud 7. juulil 2015.
2. ↑  Eric Edmeades: elu olgu nagu hea raamat, mitte piinav teos, mida lugeda ei suuda, Bestsales.ee, 6. november 2019

Välislingid
-----------

* Eduka äri võtmeküsimused, Edu Akadeemia blogi 9. november 2014
* Eric Edmeades Official Website
**Kadastik** on eesti perekonnanimi.

Statistika
----------

2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kadastik 183 inimesel: 86 mehel ja 97 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kadastik meeste puhul 1013. kohal ja naiste puhul 969. kohal.

Kadastik oli levinumaks nimeks vanuserühmas 65–69, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 1,98. Perekonnanimi Kadastik oli kõige sagedasem Järva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 3,71 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Viljandi maakonnas Põltsamaa kihelkonna Lustivere mõisavallas talupojale perenimeks Kaddastik.

1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus võeti Kadastik uueks nimeks kokku 3 korral. Loobuti nimedest Ellmann, Kamdron ja Klein.

Nime kandjaid
-------------

* Alma Kadastik, eesti lastepsühhiaater (1925–2014)
* Heiti Kadastik, eesti psühhiaater (1926–1992)
* Jüri Kadastik, eesti ammulaskur (1953–)
* Kaspar Kadastik, eesti multiinstrumentalist (1987–)
* Mario Kadastik, eesti füüsik (1981–)
* Mart Kadastik, eesti ajakirjanik ja meediategelane (1955–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 01.06.2022)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine (algne nimekuju): Kadastik.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine:(uus nimekuju): Kadastik.

Välislingid
-----------

* Kadastik statistikaameti andmebaasis
**Eric Dickens** (29. jaanuar 1953 Dewsbury, Yorkshire – 27. märts 2017 Grums, Värmland) oli eesti kirjanduse inglise keelde tõlkija Rootsis. 

Kakskeelsest perest pärit Eric Dickens õppis põhikoolis ja gümnaasiumis prantsuse, ladina ja saksa keelt. 1971. aastal astus ta East Anglia Ülikooli, et õppida Euroopa kirjandust ja rootsi keelt ning lõpetas ülikooli 1976. aastal. Ülikooli ajal oli ta õppinud ühe õppeaasta Åbo Akademis, aga pärast ülikooli lõpetamist õppis Krakówi ülikoolis poola keelt ning omandas seejärel Leicesteri ülikoolis kutse inglise keele õpetamiseks võõrkeelena.

Pärast õpinguid sõitis Eric Dickens uuesti Soome õpetama 1970. aastate lõpus kolm aastat soomlastele ja soomerootslastele inglise keelt ning täiendama oma soome ja rootsi keele oskust. Ülikoolis õppimise ajal oli tal tärganud huvi eesti kirjanduse vastu tänu East Anglia Ülikooli külalislektorile. Soomes elades muutus see huvi tõsisemaks. Eric Dickens kolis 1980. aastate algul Rootsi ja asus Uppsala Ülikoolis eesti keelega tegelema ning peatselt eesti ilukirjandust inglise keelde tõlkima.

Tal on nii ilmunud kui ka sahtlisse jäänud ja lõpetamata tõlkeid, sest kirjastus valmistus selleks, kui Jaan Kross peaks Nobeli kirjandusauhinna saama. Et Jaan Kross seda auhinda ei saanud, jäi lõpetamata tõlge tema romaanist "Kolme katku vahel". Samuti on avaldamata tõlgete hulgas Karl Ristikivi "Hingede öö", pooleli jäi ka näiteks A. H. Tammsaare "Tõe ja õiguse" II osa tõlge. Eric Dickensil on ilmunud eesti novellide tõlkeid ka hollandi keelde ning soomerootsi ja hollandi kirjanduse tõlkeid inglise keelde..

Ilmunud tõlkeid
---------------

* Jaan Krossi novelle kogust "Silmade avamise päev" (1995)
* Jaan Kross. Paigallend (2003)
* Mati Unt. Öös on asju (2004)
* Friedebert Tuglase novellivalimik (2007)
* Mati Unt. Brecht ilmub öösel (2009)
* 16 novelli ja romaanikatket proosaantoloogias "The Dedalus Book of Estonian Literature" (2011)
* Jaan Kross. Vastutuulelaev (2012)
* Toomas Vint. Lõppematu maastik (2012)

Tunnustus
---------

* 2003 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia (ilukirjanduslik tõlge eesti keelest võõrkeelde: Jaan Krossi "Paigallend" ("Treading Air"))
* 2006 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia (ilukirjanduslik tõlge eesti keelest võõrkeelde: Mati Unt, "Things in the night" ("Öös on asju"))

Isiklikku
---------

Eric Dickensi ema oli hollandlane, isa inglane.

Viited
------

1. ↑  Raimo Raag. Suri eesti kirjanduse tõlkija Eric Dickens. Eesti Päevaleht, 20. aprill 2017
**Eric Enno Tamm** (sündinud Kanadas Briti Columbia provintsis Tofinos) on Eesti päritolu Kanada ajakirjanik, keskkonnaaktivist ja analüütik.

Tema isa oli Eesti pagulane Kanadas, kes kirjeldas pojale sageli Nõukogude vägede sissetungi Eestisse teises maailmasõjas. 15-aastaselt sai Tammest kohaliku ajalehe karikaturist. Ta sai magistrikraadi ajakirjanduse alal Lõuna-California Ülikoolis Los Angeleses ning teise magistrikraadi Euroopa-uuringuis Lundi ülikoolis Rootsis. Pärast ülikooli jäi Tamm kolmeks aastaks Rootsi, töötades Põhjamaade toimetajana ajakirjas Wallpaper. Seal käsitles ta oma artiklites Põhjamaade arhitektuuri, disaini ja innovatsiooni sümbioosi.

Tamm on töötanud Coastal Community Networki tegevdirektorina Briti Columbias, Ecotrust Canada kommunikatsioonidirektori ja Euroopa-korrespondendina. Tema kirjutisi on avaldanud Wallpaper, The Globe and Mail, Los Angeles Times Magazine, Canadian Geographic, San Francisco Chronicle, Toronto Star jt väljaanded.

Raamatud
--------

Tamm on kirjutanud kaks raamatut. Tema esikteos "Beyond The Outer Shores: The Untold Story of Ed Ricketts, the Pioneering Ecologist Who Inspired John Steinbeck and Joseph Campbell" ("Kaugete randade taga: Jutustamata lugu Ed Rickettsist, ökoloogiapioneerist, kes inspireeris John Steinbecki ja Joseph Campbelli") märgiti ära Kiriyama auhinna konkursil 2005. aastal. 

Tamme teine raamat "The Horse That Leaps Through Clouds: A Tale of Espionage, the Silk Road and the Rise of Modern China" ("Hobune, kes hüppab läbi pilvede: lugu spionaažist, Siiditeest ja tänapäeva Hiina tõusust" ilmus 2010. aasta sügisel. Selles kirjeldab ta hilisema Soome presidendi, parun Carl Gustaf Mannerheimi reisi Peterburist Hiinasse ja Tiibetisse tsaar Nikolai II käsul, kogumaks andmeid Qingi dünastia lõpu aegse Hiina keisririigi kohta, kuid samuti ka enda katset korrata Mannerheimi teekonda 2006. aastal. Tammele keelduti korduvalt viisat andmast, kuna ta oli Vancouveris intervjueerinud Falun Gongi liikmeid. Kui Mannerheim väitis end olevat etnograafi, siis Tamm kasutas lõpuks oma Kanada passi asemel Eesti passi ning rändas 17 000 kilomeetrit Pekingini. Raamatus tõmbab Tamm paralleele Mannerheimi-aegse ja praeguse Hiina vahel. Raamat ilmus Kanadas 2010, USA-s ja Soomes 2011. Pealkiri tuleneb Mannerheimi Hiina-pseudonüümist Ma Dahan, mis tähendab küll "pigem kohale jõudvat ja vaprat hobust", pilved on autori lisandus.

Isiklikku
---------

Eric Enno Tamm elab Kanadas Ottawa linnas. Enda eesti keele oskuse suhtes on ta ise kriitiline.

Viited
------

1. 1 2 3  "Eric Enno Tamme koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. detsember 2010. Vaadatud 8. märtsil 2011.
2. 1 2 3 4  Marje Aksli "Tsaari-Venemaa spioon sajanditagusel Siiditeel tuletab meelde ajaloo tähtsust" EPL, 3. detsember 2010
3. 1 2  "Eric Enno Tamm: Bibliography" Amazon.com
4. ↑  Eric Enno Tamme profiil portaalis GoodReads

Välislingid
-----------

* Eric Enno Tamme koduleht
* Tamme teise raamatu koduleht
* Marje Aksli "Tsaari-Venemaa spioon sajanditagusel Siiditeel tuletab meelde ajaloo tähtsust" EPL, 3. detsember 2010
**"Dissoi logoi"** (kreeka keeles δισσοὶ λόγοι, otsetõlkes "Vastanduvad kõned" või "Kahetised kõned") on tundmatult autorilt (või tundmatutelt autoritelt) pärinevad kõned, mis käsitlevad argumenteeritult vastandlikke teemasid (nt hea ja halb, kaunidus ja koledus, õiglus ja ebaõiglus, tõde ja eksitus). Kõned leiti Sextus Empiricuse tööde hulgast ja esimest korda avaldas need Henri Estienne 1570. aastal pealkirja "Dialexeis" (kreeka keeles διαλέξεις, otsetõlkes "Kõned") all. Uuemal ajal käibiv pealkiri "Dissoi logoi" tuleb mitme kõne esimestest sõnadest.

Kõnedega on seotud mitmed küsitavused, peamiselt: 1) kõne loomisaeg, 2) kõne algupärane dialekt ning 3) kõnede loomise eesmärk.

1. Paari tekstisisese viite tõttu (nt Sparta hiljutine võit Ateena üle) paigutatakse kõnede loomine 5. sajandisse eKr. Samas kuna tekst on leitud Sextus Empiricuse tööde hulgast, siis võib selle tegelik loomisaeg olla oluliselt hilisem.
2. Teos on kirjutatud põhiliselt dooria dialektis, kuid see on osalt segunenud atika dialekti ning ka ioonia dialektiga. Seesuguse segunemise põhjused on allikate vähesuse tõttu ebaselged ning võivad olla seotud kõnede loomisega (nt Atika kõneleja Dooria publiku ees) või siis hilisema edasikandumisega (nt algupärane dooria tekst atika filosoofide ja ajaloolaste vahendatuna).
3. Kuigi ilmselt on tegemist teatud kõneõpikuga, siis ei ole selge, kas kõned on mõeldud tõsiselt või on tegemist teatavate paroodiatega.

Hüpoteetiliste dateeringute alusel, mis paigutavad teose 5. sajandisse eKr ning teatava ühisosa tõttu Protagorase filosoofiaga ("Antiloogiad", vastandlike argumentide toetamine), loetakse "Dissoi logoi" anonüümsusest hoolimata sageli sofistide teoste hulka.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Bailey,T. D. J. "Excavating Dissoi Logoi 4" - "Oxford Studies of Ancient Philosophy", Vol. 35, toim. Brad Inwood, Oxford University Press, 2008, lk. 249-250
2. ↑  "Dissoi logoi" I kõne, lõik 8
3. ↑  Seneca, "Kirjad Luciliusele" 88. kiri, 43. lõik.

Kirjandus
---------

Sprague, R. K. "Dissoi Logoi or Dialexeis" - Mind, New Series, Vol. 77, No. 306 (Apr. 1968), Oxford University Press, 1968, lk. 155-167 (teksti tõlge inglise keeles)
**Margit Brokko** (sündinud 7. jaanuaril 1973 Kiviõlis) on eesti maletaja ja malekohtunik, naiste FIDE meister (2006), rahvusvaheline arbiiter (2004).

Brokko lõpetas 1991. aastal Kohila Keskkooli ja 1997. aastal ärijuhtimise instituudi bakalaureusekraadiga ärijuhtimise erialal. 2008. aastal sai ta Tallinna Ülikoolist magistrikraadi organisatsioonikäitumises.

Maletajana on Brokko võitnud Eesti naiste meistrivõistlustel kaks pronksmedalit (1999, 2004). Ta on osalenud kahel naiste maleolümpial: 2002. aastal Bledis varumängijana (naiskond sai 43. koha) ja 2004. aastal Calviàs varumängijana (naiskond sai 36. koha). 1999. aastal esines ta Bathumis Eesti kaheliikmelise naiskonna koosseisus Euroopa naiste võistkondlikel meistrivõistlustel (mängis teisel laual). Eesti naiskond sai seal 27. koha.

Malekohtunikuna tegutses Brokko peakohtunikuna Helsingi malefestivalil (2019), peakohtuniku asetäitjana mitmel malevõistlusel, sealhulgas Euroopa klubide karikavõistlustel (1997, 1999), Balti tsooniturniiril (1998), Paul Kerese mälestusturniiril (2004), Tallinnas peetud Euroopa noorte meistrivõistlustel kiir- ja välkmales (2019) ning Euroopa meistrivõistlustel kiir- ja välkmales (2019). 

Reakohtunikuna on ta osalenud paljudel turniiridel, sealhulgas Euroopa naiste meistrivõistlustel (2017), naiste maailmameistrivõistlustel kiir- ja välkmales (1997), Riias peetud Euroopa noorte meistrivõistlustel (2018) ning Mani saarel toimunud esimesel FIDE suurel Šveitsi turniiril (2019).

Isiklikku
---------

Brokko on olnud abielus maletegelase Hendrik Oldega.

Välislingid
-----------

* Brokko, Margit. esbl.ee
* Margit Brokko FIDE andmebaasis
* Oldede dünastia valitseb maleelu. sport.ohtuleht.ee, 14. jaanuar 2005
* Hendrik Olde: Selgituseks SL Õhtulehes kirjutatule. sport.ohtuleht.ee, 17. jaanuar 2005
**Dissotsiatsioon** on keemiliste ühendite või molekulide lagunemine ioonideks, aatomiteks või lihtsamateks molekulideks.

Dissotsiatsioon sõltub:

* temperatuurist;
* lahuse kontsentratsioonist.

Nõrkade aluste dissotsiatsioon
------------------------------

Üks tuntumaid vees hästilahustuvaid nõrku aluseid on ammoniaakhüdraat, mis esineb ainult vesilahustes. Teda saadakse (gaasilise) ammoniaagi lahustamisel vees. Ammoniaak moodustab vee molekulidega küllaltki tugevaid vesiniksidemeid, ja on seetõttu vees kõige paremini lahustuv gaas. Seostudes vesiniksideme abil vee molekuliga, moodustab ammoniaak vesilahuses ammoniaakhüdraadi. See on pöörduv reaktsioon: ammoniaakhüdraat võib kergesti laguneda, eraldades lahusest ammoniaaki (eriti lahuse kuumutamisel). 

Vesilahuses ammoniaakhüdraat vähesel määral dissotsieerub, andes lahusesse ammooniumioone ja vesinikoone. Seetõttu muutub lahus aluseliseks.

Soolade dissotsiatsioon
-----------------------

Soolad dissotsieeruvad katioonideks (enamasti metalliioonid või ammooniumioon
NH4+) ja anioonideks (happejäägiioonideks). Vaheastmed soolade korral pole olulised.

Tekkinud lahus on elektriliselt neutraalne, sest positiivsete ja negatiivsete laengute kogusumma on null.

* Al Cl3 = Al3+ + 3Cl-
* K3[ Cr(OH)6] = 3K+ + [Cr(OH)6]3-
* NH4NO3 = NH4+ + NO3-

Hapete dissotsiatsioon
----------------------

Hapete dissotsiatsioonil eralduvad (hüdraatunud) vesinikioonid. Mitmeprotoonse happe
korral on dissotsiatsioon astmeline (vesinikioonid eralduvad ükshaaval).

* HNO3 = H+ + NO3-
* H2SO4 = H+ + HSO4- = 2H+ + SO42-
**Distributiivsus** ehk **jaotuvus** on binaarse tehte omadus jaotuda teise binaarse tehte suhtes.

*Näide:* Vaatleme võrdust *2 × (3 + 5) = 2 × 3 + 2 × 5*. Võrduse vasakul pool on *2* kordajaks summale *(3 + 5)*. Võrduse paremal pool korrutab *2* liidetavaid *3* ja *5* eraldi ning kaks korrutist liidetakse. Ütleme, et kordaja *2* jaotub liidetavate *3* ja *5* vahel. *Kui korrutatakse summaga, siis võib korrutamise liidetavate vahel ära jaotada: korrutatakse liidetavate kaupa ja siis liidetakse saadud korrutised kokku.* Liitmine korrutamise suhtes aga ei jaotu: näiteks võrdus *2 + (3 × 5) = (2 + 3) × (2 + 5)* ei kehti.
Tavaliselt kasutatakse distributiivsuse mõistet binaarsete algebraliste tehete kohta.

Definitsioon
------------

Kui {\displaystyle \otimes } ja {\displaystyle \oplus } on binaarsed algebralised tehted hulgal {\displaystyle S}, siis ütleme, et {\displaystyle \otimes } on distributiivne tehte {\displaystyle \oplus } suhtes, kui iga {\displaystyle x}, {\displaystyle y} ja {\displaystyle z} korral hulgast {\displaystyle S} kehtivad tingimused:

{\displaystyle x\otimes (y\oplus z)=(x\otimes y)\oplus (x\otimes z)} (***vasakpoolne distributiivsus***)
ja

{\displaystyle (x\oplus y)\otimes z=(x\otimes z)\oplus (y\otimes z)} (***parempoolne distributiivsus***).

Näited
------

* Hulkade ühisosa leidmine on distributiivne hulkade ühendi võtmise suhtes ning vastupidi, ühendi leidmine on distributiivne ühisosa leidmise suhtes
* Naturaalarvude korrutamine on distributiivne naturaalarvude liitmise suhtes, naturaalarvude liitmine korrutamise suhtes aga distributiivne ei ole.
**Margit Langemets** (sündinud 8. jaanuaril 1961) on eesti keeleteadlane (leksikograaf ja sõnaraamatute koostaja).

Ta lõpetas 1984. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti keele ja kirjanduse alal. 1992. aastal osales ta rahvusvahelisel leksikograafiakursusel Exeteri Ülikooli juures, 2007. aastal leksikograafia erikursusel Århusi Ülikooli juures. Ta kaitses doktoritöö "Nimisõna süstemaatiline polüseemia eesti keeles ja selle esitus eesti keelevaras" 2009. aastal Tallinna Ülikoolis.

Margit Langemets on alates 1984. aastast töötanud Eesti Keele Instituudis, ta alustas EKI-karjääri assistendina. Aastatel 2007–2020 oli EKI sõnaraamatute peatoimetaja. 2020. aastast on ta EKI juhtivleksikograaf, 2022. aasta seisuga ka tänapäeva eesti keele osakonna juhataja.

Tunnustus
---------

* 2010 Valgetähe III klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Margit Langemets Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
2. ↑  Tänapäeva eesti keele osakond Eesti Keele Instituudi koduleht. Vaadatud 03.04.2022.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Margit Langemets** |

* Margit Langemets Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* Margit Langemets ja Ene Vainik: tõde ja õigus keeles, ERR, 7. november 2022
Negližee
**Negližee** (prantsuse keeles *négligé* ehk "hooletusse, tähelepanuta jäetud") on öörõivas, mis võeti kasutusele 18. sajandi Prantsusmaal, kui moes olid maani ulatuvad tualetid. 

1920. aastal hakkas negližee meenutama ühekihilist satäänist õhtukleiti. Termin "negližee" tuli kasutusele aastal 1927 ja tähendas üheosalist, põlveni ulatuvat, siidist või viskoosist, pitsiga kaunistatud naiste ööpesu. 

Kuigi õhtukleidi stiilis öörõivas sarnanes juba tol ajal tänapäevasega (pitskaunistused, läbikumavad materjalid jne), muutus see alles pärast teist maailmasõda sensuaalseks ja erootiliseks pesutooteks.

Tänapäeval kantav negližee koosneb tihti kahest detailist: kombineest ja hommikumantli või -keebiga sarnanevast osast. Sageli on see avaram, valmistatud satäänist või läbikumavast materjalist ning kaunistatud pitsi, lipsukeste, paelte ja teiste peente materjalidega. Lühikest mantlilaadset negližeed kantakse vahel koos aluspesuga. Negližee valmistamiseks kasutatakse mitmekihilist riiet või üksteise peale laotud riidekihte. Seoses masstootmise ja supermarketite laia levikuga on negližeed tihti tehtud aga odavatest sünteetilistest materjalidest, nagu nailon ja polüester. 

Aastatel 1940–1970 toodetud negližeed on üle maailma jõudnud kollektsionääride huviorbiiti. 1998. aastal moodustas negližee Inglismaal naiste öörõivaste turust vaid 4%, sest siiani domineerib pidžaama, kuid negližee turuosa kasvab just seal tänapäeval kõige kiiremini.

Vaata ka
--------

* *Babydoll*
Negroamaro sorti viinamarjad
**Negroamaro** (itaalia keelest "mustmõru") on viinamarjasort, millest toodetakse punast veini.

Seda kasvatatakse Lõuna-Itaalias, täpsemalt Apuulias, seejuures eriti Salento, Squinzano, Lizzano ja Brindisi piirkondades.

 
Sort on piirkondlikult tuntud ka kui Abruzzese (Bari ja Taranto), Albese (Campi Salentino, Guagnano), Jonico (Galatina), Lacrima (Latiano, Montemasola, Squinzano), Negro Amaro (Apuulia), Nigroamaro (Apuulia), Purcinara (Barletta) ja Uva Olivella (Pozzuoli).

Vaata ka
--------

* Primitivo

Viited
------

1. ↑  Puckette, Madeline & Hammack, Justin (2015). *Wine Folly: The Essential Guide to Wine*. Penguin. lk 121. ISBN 9780399575969
2. ↑  Puckette, Madeline & Hammack, Justin (2018). *Wine Folly: Magnum Edition: The Master Guide*. Penguin. lk lk 533. ISBN 9780525538400
3. ↑  Robinson, Jancis; Harding, Julia & Vouillamoz, José (2013). *Wine Grapes: Wine Grapes: A complete guide to 1,368 vine varieties, including their origins and flavours*. Penguin UK. lk 1246. ISBN 9780141968827
**Valeri Saks** (2. oktoober 1925 – 8. mai 2013) oli eesti arhitekt ja ehitustegelane.

Ta lõpetas 1952. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna arhitektina.

Ta töötas 1964. aastast Teadusliku Restaureerimise Töökoja (aastast 1968 Vabariiklik Restaureerimisvalitsus) direktorina. Pärast selle Kultuurimälestiste Riiklikuks Projekteerimise Instituudiks reorganiseerimist 1978. aastal töötas ta seal projektide peainsenerina.

Ta õpetas Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumis ehitustootlust ja oli restaureerimiskonsultant.

Töid
----

* 1964 – juhtis Tartu Ülikooli aula põlengujärgset taastamistööd
* 1972 – tööd mitme ehitise ja eksponaadiga Eesti Vabaõhumuuseumis
* 1982 – Tallinna Niguliste kiriku torni põlengujärgse rekonstrueerimisprojekti üks autoreid

Kirjandus
---------

* "Valeri Saks 2. X 1925 - 8. V 2013". Nekroloog. Sirp, 24. mai 2013. Lk 28
* Fredi-Armand Tomps. "Arhitekt Valeri Saks 02.10.1925-08.05.2013". // Muinsuskaitse aastaraamat 2013. Tallinn 2014. Lk 133
Sint Jani (Püha Johannese) katedraal
'**s-Hertogenbosch** (mitteametlikult ka **Den Bosch**) on linn Hollandi lõunaosas, 20 kilomeetri kaugusel Tilburgist. See on Põhja-Brabandi provintsi ja 's-Hertogenboschi valla keskus.

Den Boschi vanalinna läbib kanalite võrk, kuigi see on üldiselt peidetud hoonete ja teede alla. Kuigi kanalid on laokile jäänud ja neid kasutati roiskveekollektoritena, on paljud neist renoveeritud ja nendega on võimalik ekskursioonil tutvuda.

Kultuur
-------

Linn on tuntud Sint Jani (Püha Johannese) katedraali, delikatessi Bossche Bol ja laulukese "Zoete lieve Gerritje" järgi. Seal toimub iga-aastane džässifestival Jazz in Duketown ja iga-aastane teatrifestival Boulevard.

Ajalugu
-------

Linna ametlik nimi tuleb väljendist *des hertogen bosch* 'hertsogi mets'. Nimetus tuleb Brabandi hertsogi Hendrik I järgi, kes andis 1185 's-Hertogenboschile linnaõigused ja vastavad kaubandusprivileegid. Ta tegi seda selleks, et kaitsta omaenese huvisid Gelre ja Hollandi krahvkonna vastu. Linna asutamise harta on kaduma läinud. Esimest korda mainiti linna kirjalikes allikates 1196.

's-Hertogenbosch asutati algusest peale kindlusena. 1203 ühendasid Gelre ja Holland oma jõud ja hävitasid kindluse, aga see taastati peatselt. Algupärase linnamüüri jäänuseid on veel mõnel pool näha. 15. sajandi lõpus püstitati märksa suurem müür, et kaitsta märgatavalt laienenud asustatud ala. Linna jõesadama vajaduste rahuldamiseks kaevati palju kanaleid.

Aastani 1520 linn õitses, olles elanike arvult teine linn tänapäeva Hollandi maa-alal Utrechti järel, pärast seda läks ta 50 aastaks Hispaania võimu alla. Mitu korda piiras teda Oranje vürst Maurits, kes tahtis 's-Hertogenboschi allutada Ühendprovintside võimule. Linna vallutas lõpuks 1629 Oranje vürst Frederik Hendrik, lõigates linna ülejäänud hertsogkonnast ära. 

1794 vallutasid linna Prantsuse väed Charles Pichegru juhatusel. Linna vabastasid Preisi väed 1814. 1815, kui rajati Madalmaade Ühendkuningriik, sai 's-Hertogenboschist Põhja-Brabandi keskus.

's-Hertogenboschi kuulsaim kodanik on olnud maalikunstnik Hieronymus Bosch (umbes 1450–1516), kes linnas sündis, elas ja selle järgi nime sai.

1. juuli 2006 seisuga oli linnas 134 961 elanikku ja 1. jaanuari 2008 seisuga 137 800 elanikku.[*viide?*]

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **'s-Hertogenbosch** |

* Valla koduleht
Valeria Luiselli (2016)
**Valeria Luiselli** (sündinud 16. augustil 1983 Méxicos) on Ameerika Ühendriikides elav Mehhiko kirjanik.

Ta sündis aastal 1983 Méxicos diplomaadi perekonnas ning kasvas üles Costa Ricas, Lõuna-Koreas, Lõuna-Aafrikas ja Indias. Ta lõpetas Mehhiko Rahvusliku Ülikooli filosoofia bakalaureuse- ja Columbia ülikooli doktorikraadiga.

Ta tegi tõlkijana koostööd New Yorgi immigratsioonikohtus, et kaitsta Kesk-Ameerika immigrantide lapsi, kes saabusid USA-sse – kogemuse, mille ta valas oma raamatusse "Los niños perdidos" (Sexto Piso, 2016) ("Kadunud lapsed").

Eesti keelde on tõlgitud tema raamat "La historia de mis dientes" (Sexto Piso, 2013), eesti keeles ilmus sarjas "Punane raamat": "Minu hammaste lugu", aastal 2022, tõlkija Mari Laan.

Tunnustus
---------

* 2019 – MacArthuri stipendium
* 2020 – Folio Prize
* 2021 – Dublini rahvusvaheline kirjandusauhind

Isiklikku
---------

Ta elab perega New Yorgis Bronxi linnaosas.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Valeria Luiselli** |
Vaade käekella avatud tagaküljele.   
All: paremal kvartsresonaator, vasakul kellapatarei   
Ülal: paremal ostsillaatori ja sagedusjaguri kiip, vasakul samm-mootor, näha on staatorimähis
**Kvartskell** on elektritoitega kell, mis mõõdab aega kvartsresonaatori stabiilse võnkesageduse põhjal. 

Kvartsresonaator määrab elektrongeneraatori võnkesageduse. Kvartsresonaaatori tüüpiline resonantsisagedus ja vastavalt kvartsgeneraatori võnkesagedus on 32 768 Hz. Generaatorile järgnevas digitaalses sagedusjaguris saadakse seda sagedust 15 korda pooleks jagades sagedus 1 Hz, seega üks impulss sekundis (32768/215 = 1). Nende impulssidega juhitakse kellaaja digitaalset numbernäidikut või osutitega kellas samm-mootori käiku. Samm-mootori ankur annab pöörlemise edasi hammasrataste süsteemi kaudu osutitele.

Kuigi nii osuti- kui ka numbernäiduga käe-, laua, äratus- ja seinakellad on enamasti kvartskellad, nimetatakse kvartskelladeks peamiselt siiski osutitega elektromehaanilisi (käe)kellasid. 

Kvartskella käiguviga on harilikult väiksem kui üks sekund ööpäevas. Kvartsresonaatori omavõnkesagedust mõjutab märgatavalt ümbrustemperatuur, käekella puhul seega ka randmel oleku kestus. 

Samm-mootori ehitus ja talitlus:   
 α ‒ ankru pöördliikumine vooluimpulsi mõjul;  
 β ‒ pöördliikumine voolu katkemise järel  
(Drechrichtung ‒ pöörlemissuund)

Samm-mootor
-----------

Osutitega kvartskellades kasutatakse peamiselt samm-mootorit, mille tööpõhimõtte patenteeris Prantsuse insener Marius Lavet 1936. aastal.  
Lavet-mootori staatoriks on elektromagnet, mille magnetsüdamiku silindrilises avas paikneb ankur; selleks on kettakujuline püsimagnet, mis saab oma teljel pöörduda. Mootori pöörlemisvõime seisukohast on määrava tähtsusega staatoris olevad nuudid (õnarad), mille sihis staatori magnetahela takistus veidi suureneb.

Vooluta olekus on ankur sellises seisus (joonisel pilt a), mille puhul magnetahela takistus on minimaalne. Kui staatori mähisesse saabub vooluimpulss, pöördub ankur nurga α võrra (pilt b). Ergutusvoolu katkemise järel jaguneb magnetvoog nuutide tõttu ümber nii, et tekib haardemoment (lisapöördemoment) ja ankur pöördub veel väikese nurga (β) võrra taas stabiilsesse seisu (pilt c). Seega on ankur teinud poolpöörde ehk astunud ühe sammu ning niisuguses asendis, et saab teha järgmise sammu. Selleks tuleb staatori mähisesse anda uus vooluimpulss, seekord vastupidise polaarsusega (pilt d), mille järel pöördub ankur lähteasendisse. Edasi hakkab tsükkel korduma. Samm-mootor saab sagedusjagurilt impulsse sagedusega üks impulss sekundis. 

Niisugune mootor on küllaltki energiasäästlik (voolu kulub ainult lühikeste impulsside kestel), nii et ka taskukellapatareist piisab vähemalt aastaks.

Ajaloost
--------

Kvartskellasid on ehitatud alates 1930. aastatest, esialgu professionaalseks otstarbeks. Kvartskäekellad tulid laiemalt kasutusele 1970. aastail.

Vaata ka
--------

* Kell
* Kvartsresonaator

Viited
------

1. ↑   Perfectionnements aux systèmes et appareils de commande électrique à distance, notamment aux moteurs et horloges synchrones

Välislingid
-----------

* Kvartskell
Günther Krupkat
**Günther Krupkat** (5. juuli 1905 Berliin – 14. aprill 1990 Ida-Berliin) oli saksa ulmekirjanik, silmapaistvamaid Saksa DV ulmekirjanduse esindajaid.

Günther Krupkat õppis kõrgkoolis inseneriks, kuid pidi rahapuuduse tõttu õpingud pooleli jätma. Ta töötas seejärel vabrikutöölise, filmidramaturgi, ärireisija, elektromontööri, reklaamitekstide kirjutaja, laboradi ja ajakirjanikuna.

19-aastaselt kirjutas ta esimese utoopilise romaani "Od", mis oli inspireeritud Aleksei Tolstoi "Aeliitast". Kirjastajad leidsid, et raamat oli ühiskonnakriitika tõttu liiga vasakpoolne ning see jäi ilmumata. Günther Krupkatil õnnestus aga avaldada juba sel perioodil oma esimesed lühijutud.

Günther Krupkat võttis osa vastupanuvõitlusest natsionaalsotsialistide vastu ja põgenes Tšehhoslovakkiasse. Teise maailmasõja järel pöördus ta Berliini tagasi. Ta lõpetas poolelijäänud inseneriõpingud, töötas seejärel toimetajana ning oli alates 1955. aastast Berliinis vabakutseline kirjanik. Põhiliselt kirjutas ta ulmekirjandust. Romaan "Das Schiff der Verlorenen" ("Kadunute laev") käsitleb Titanicu hukkumist. Saksa DV Kirjanike Liidus oli ta aastatel 1972–1978 ulmekirjanduse töögrupi esimees.

Jutustused
----------

* "Gefangene des ewigen Kreises" (1956) ("Igavese ringi vangid")
* "Kobalt 60" (1957)
* "Nordlicht über Palmen" (1957) ("Põhjavalgus palmide kohal")
* "Insel der Angst" (1969, ilmunud antoloogias) ("Hirmu saar")
* "Das Duell" (1974, ilmunud antoloogias) ("Duell")
* "Bazillus phantastikus" (1975, ilmunud antoloogias)
* "Der Mann vom Anti" (1975, ilmunud antoloogias) ("Mees Antilt")

Romaanid
--------

* "Die Unsichtbaren" (1956) ("Nähtamatud")
* "Das Schiff der Verlorenen" (1957) ("Kadunute laev")
* "Das Gesicht" (1958) ("Nägu")
* "Die große Grenze" (1960) ("Suur piir")
* "Als die Götter starben" (1963) ("Kui jumalad surid", eesti keeles 1969)
* "Nabou" (1968)
**Valerian Carl Michael Russow** (30. aprill (vkj 18. aprill) 1842 Tallinn – 18. jaanuar (vkj 6. jaanuar) 1879 Peterburi) oli Eesti ornitoloog, taksidermist-konservaator ja Baltimaade ornitoloogia rajaja.

Elulugu
-------

Valerian Carl Michael Russow oli eestlane, varem peetud baltisakslaseks, ohvitseri Carl Friedrich Russowi poeg ja Edmund August Friedrich Russowi vend.

Õppis Tallinna kubermangugümnaasiumis. 1862–1874 Tartu Ülikooli zooloogiamuuseumi preparaator ja 1874–1879 Peterburis Teaduste Akadeemia zooloogiamuuseumi teaduslik konservaator. Teinud korduvalt uurimisretki Liivimaa ja Eestimaa kubermangu ornitoloogilise materjali kogumise otstarbel, 1878 Kesk-Aasiasse (nakatus seal mustadesse rõugetesse). Avaldanud uurimusi Põhja-Liivimaa ja Eestimaa (sh Matsalu) lindude kohta.

Teoseid
-------

* Die Ornis Ehst-, Liv- und Curlands. Tartu, 1880.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Deutschbaltisches biographisches Lexikon 1710–1960. Köln, Wien, 1977, 657
* Eesti biograafiline leksikon. Täiendusköide. Tartu, Tallinn, 1940, 231
* EE 8, 247
* EE 14, 440
* Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, II, 128, 193
* Mereleksikon, 246.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Navin Ramgoolam
**Navinchandra Ramgoolam** (नवीन चन्‍द्र रामगुलाम) (sündinud 13. juulil 1947) on Mauritiuse poliitik, kes on olnud kahel korral Mauritiuse peaminister.

Ta on Seewoosagur Ramgoolami poeg. Ramgoolan õppis arstiteadust Dublinis ning Suurbritannias. Hiljem on ta õppinud majandust.

Tema esimene ametiaeg peaministrina oli 1995–2000. See lõppes, kui Ramgoolami mitmest parteist koosnev koalitsioon Sotsiaaldemokraatide Liit kaotas 3. juulil 2000 toimunud parlamendivalimistel.

Aastatel 2000–2005 oli Navin Ramgoolam opositsiooniliider. 2005. aastal toimunud parlamendivalimistel lubas ta tasuta ühistransporti õpilastele ja majandusreforme. Opositsioon võitiski parlamendis 3/4 kohtadest ning Navin Ramgoolamist sai peaminister. Ta lahkus ametist pärast detsembris 2014 toimunud parlamendivalimisi.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Sir Anerood Jugnauth** | **Mauritiuse peaminister**1995–2000 | Järgnev**Sir Anerood Jugnauth** |
| Eelnev**Paul Bérenger** | **Mauritiuse peaminister**2005–2014 | Järgnev**Sir Anerood Jugnauth** |
Ferenc Gyurcsány
**Ferenc Gyurcsány** [f'äränts dj'urtšaanj] (sündinud 4. juunil 1961 Pápas) on Ungari poliitik, Ungari Vabariigi peaminister 29. septembrist 2004 kuni 14. aprillini 2009.

Poliitilist karjääri alustas ta 1983. aastal Noorte Kommunistide Ühingu kohaliku rakukese aseesimehe ja hiljem esimehena. 1989. aastal oli ta lühikest aega ühingu keskkomitee sekretär. Ta õppis Pécsi ülikoolis majandusteadust ja lõpetas selle 1990. aastal. Samal aastal siirdus ta erasektorisse. 1992. aastal asutas ta oma investeerimisfirma Altus AG, mille juhina tõusis ta rikkuselt Ungari 50. inimeseks.

2002. aastal ta naasis poliitikasse peaminister Péter Medgyessyi nõunikuna ning astus Ungari Sotsialistlikku Parteisse. 2003–2004 oli ta laste-, noorte- ja spordiminister Péter Medgyessyi valitsuses ning tõusis pärast Medgyessy tagasiastumist 27. septembril 2003 peaministritoolile. 2006. aasta parlamendivalimistel said sotsialistid 210 kohta parlamendi 386-st ja Gyurcsány sai jätkata peaministri ametis.

17. septembril 2006 sai avalikuks parteikoosoleku lindistus, kus ta ropult sõimas ja tunnistas, et andis kevadiste parlamendivalimiste võitmiseks viimase kahe aasta jooksul avalikkusele valeteavet Ungari majandusliku olukorra kohta. Sellele järgnesid mitu nädalat kestnud ulatuslikud meeleavaldused, kus nõuti valitsuse tagasiastumist. 18. septembril kogunes 10 tuhat inimest Budapestis nõudma Gyurcsány tagasiastumist. 19. septembril vallutasid meeleavaldajad mõneks tunniks Ungari avalik-õigusliku televisiooni hoone ja rüüstasid seda. Vägivaldseks muutunud meeleavaldustest hoolimata keeldus Gyurcsány tagasi astumast. 27. septembril palus Gyurcsány avalikkusele valetamise eest vabandust, aga lubas ebapopulaarsete kokkuhoiureformide läbisurumist jätkata. 1. oktoobril toimusid kohalikud valimised, mille opositsioon ülekaalukalt võitis, ja see tõstatas küsimuse, kas Gyurcsány peaks tagasi astuma. 2. oktoobril teataski Gyurcsány, et soovib usaldushääletuse korraldamist. Tema erakonnal oli aga parlamendis enamus ja 6. oktoobril võitis ta usaldushääletuse. Seepeale puhkesid Budapestis taas meeleavaldused, kus nõuti Gyurcsány tagasiastumist. Tasapisi meeleavaldused vaibusid. Siiski toimus veel 15. märtsil 2007 Budapestis 200 tuhande osavõtjaga meeleavaldus, kus nõuti Gyurcsány tagasiastumist.

Gyurcsány on silma paistnud ka kohatute naljade tegemisega. Näiteks nimetas ta ühes telesaates Saudi Araabia jalgpallimeeskonda terroristideks ning oli sunnitud hiljem vabandust paluma.

Vaata ka
--------

* Ferenc Gyurcsányi esimene valitsus
* Ferenc Gyurcsányi teine valitsus

Viited
------

1. ↑  "Kes? Mis? Kus?" 2006, lk. 188
2. ↑  "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk. 227
3. ↑  "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk. 228
4. 1 2 3 4  "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk. 232
5. ↑  "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk. 258

Välislingid
-----------

* Peaministri koduleht


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Péter Medgyessy** | **Ungari peaminister**2004–2009 | Järgnev**Gordon Bajnai** |
**Valeri Zentsov** (sündinud 1946 Berliinis) on Venemaa Föderatsiooni välisluureteenituse SVR luureohvitser. Ta oli riigireetur Herman Simmi kontaktisik Eesti ja NATO riigisaladust sisaldavate dokumentide edastamisel Venemaale.

Valeri Zentsov sündis 1946. aastal Berliinis. Pere kolis Tallinna kui Zentsov oli kuueaastane. Lõpetas Tallinna 30. keskkooli.

Pärast laevaremonditehases töötamist asus tööle KGBs. Paljulubavast operatiivtöötajast Zentsovist koolitati aastatel 1973–1975 Moskvas Riikliku Julgeoleku Komitee 1. Peavalitsuse luureohvitser, kelle erialaks oli teadus- ja tehnikaluure.

1988. aastal edutati Zentsov Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee luureosakonna ülema asetäitjaks, kuid pärast Eesti taasiseseisvumist sai temast 1992. aasta 1. jaanuarist ametlikult sõjaväepensionär. Veel 1998. aastal sai Zentsov Vene riigilt igakuist 1291 rubla ja 54 kopika suurust pensioni. Tegelikult töötas mees edasi Vene välisluures, kasutades ärimehe katet. Zentsov elas Eestis tähtajaliste elamislubade alusel, kuid 1999. aasta sügisel saadeti ta sundkorras riigist välja.

Välislingid
-----------

* Simmist tegi reeturi isiklik solvumine
* Simmi värbaja elas aastakümneid Eestis
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Ukraina |
|  |
| Veerand-finaal | 2000 | Helveskaal |
|  |
| Kuld | 2000 | Helveskaal |

**Valeri Petrovõtš Sõdorenko** (ukraina keeles **Валерій Петрович Сидоренко**; sündinud 23. septembril 1976 Energodaris Zaporižžja oblastis) on Ukraina endine poksija.

Ta osales helveskaalus (kuni 48 kg) 2000. aasta Sydney olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Maikro Romerole (Kuuba) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Ta võitis kukk-kaalus (kuni 48 kg) 33. Euroopa meistrivõistlustel (Tampere, 2000) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks.

Isiklikku
---------

Tema kaksikvend on samuti tuntud Ukraina poksija Volodõmõr Sõdorenko.

Viited
------

1. ↑  27. suveolümpiamängude poksivõistlus. Sydney 2000. Tulemused inglise keeles
2. ↑  33. Euroopa meistrivõistlused poksis. Tampere 2000. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Valeri Sõdorenko veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
***Kasina*** (paali keeles *kasiṇa*, sanskriti keeles *kṛtṣna* – 'kogu', 'tervik', 'täielik') on rühm teatavaid universaale, mida kasutatakse vastava theravaada meditatsioonitehnika puhul keskendumisobjektidena. *Kasinatele* keskendumine ja vastavate objektide kirjeldused leiduvad Tipitakas ja Visuddhimaggas ning nendega on seotud mitmesuguste üleloomulike võimete saavutamine. 

Ṭhitañāṇo bhikkhu selgituse kohaselt esindab *kasina* objekti tervikuna, sõltumata sellest, kas tegemist on loodusliku või isevalmistatud *kasinaga*. Keskendumisel välisele objektile ilmneb meeles vastav märk (*nimitta*), mida arendatakse edasi piirituks, mistõttu muutub nii teadvuses ilmnev *kasina* kujund kui ka sellele vastav spetsiifiline teadvus "kõikehõlmavaks" ja "täielikuks".

Kokku loetletakse "*Kasina suttas*" üles kümme *kasinat*:

1. Maa *kasina*,
2. vee *kasina*,
3. tule *kasina*,
4. tuule *kasina*,
5. sinine *kasina*,
6. kollane *kasina*,
7. punane *kasina*,
8. valge *kasina*,
9. ruumi *kasina*,
10. teadvuse *kasina*.

Kaheksa esimest kasinat on meelerahu arendamise ja kaks viimast analüüsiva vaatluse arendamise (*bhāvanā*) objektid. *Kasina* harjutamisega saavutatakse kiiresti *jhāna*'de tasemed, luuakse meeles kergesti kasinamärk (*nimitta*) ja jõutakse takistusteta mentaalne aktiivsuseni mistahes tegevuses. Paali kaanoni ja Visuddhimagga kohaselt saavutatakse *kasinaga* üleloomulikud võimed (*iddhividhā*) ja vabanemisele viivad teadmised (*ñāṇa*).

Viited
------

1. 1 2  Andrus Kahn (Ṭhitañāṇo bhikkhu) (2019). *Meele arendamine - nii nagu õpetas Buddha*. Tallinn: Eesti Theravaada Sangha.
2. ↑  *"Kāḷī sutta," AN 10.26 (A.v.46)*.
3. ↑  "Dasayimāni, bhikkhave, kasiṇāyatanāni. Katamāni dasa? Pathavī­ka­siṇa­meko sañjānāti uddhaṃ adho tiriyaṃ advayaṃ appamāṇaṃ; āpokasiṇameko sañjānāti … pe … tejokasiṇameko sañjānāti … vāyokasiṇameko sañjānāti … nīlakasiṇameko sañjānāti … pītakasiṇameko sañjānāti … lohita­ka­siṇa­meko sañjānāti … odāta­kasiṇa­meko sañjānāti … ākāsa­kasiṇa­meko sañjānāti … viñ­ñā­ṇa­ka­siṇa­meko sañjānāti uddhaṃ adho tiriyaṃ advayaṃ appamāṇaṃ. Imāni kho, bhikkhave, dasa kasiṇāyatanānī ti." — Kasiṇa-sutta, AN 10.25 (A.v.46).
4. ↑  Vt Sāmaññaphala-sutta, DN 2 (D.i.47); Iddhipāda-saṁyutta, Vibhaṅga-sutta, SN 51.20 (S.v.276); Susimaparibbājaka-sutta, SN 12.70 (SN.ii.121), jpt.
**Navigator of the Seas** on neljas Voyager-klassi ristluslaev, mis kuulub ettevõttele Royal Caribbean Cruises Ltd. kuuluvale Navigator of the Seas Inc-ile ja mida opereerib laevakompanii Royal Caribbean International.

Laeva ajalugu
-------------

Laev ehitati Kvaerner Masa-Yardsi (praeguse nimega STX Finland OY) Turu laevatehases Soomes tehasenumbriga 1347. Laevale pandi kiil 27. septembril 2000 ja laev veesati 25. jaanuaril 2002. Laevale pandi nimi 6. detsembril 2002, ristiema on Steffi Graf. Seejärel võeti laev 14. detsembril 2002 kasutusse esmareisiga Miamist Kariibi mere saartele.

2007 külastas Navigator of the Seas ka Tallinna. Muidu sõidab ta suvel põhiliselt Vahemerel ja talvel Kariibi merel.

Navigator of the Seas on 311 m pikk, 39,04 m lai ja süvis on 8,6 m. Suurim kõrgus merepinnast on 72 meetrit. Laeva suurim kiirus on 22 sõlme ja kogumahutavus 138 279. Nii reisija- kui ka kajutikohti on 3138. Laevaperes on 1213 liiget.

Laeval Navigator of the Seas on neli sõsarlaeva. Need on Voyager-klassi ülejäänud ristluslaevad: Voyager of the Seas, Explorer of the Seas, Adventure of the Seas ja Mariner of the Seas. Navigator of the Seas ja Mariner of the Seas on üsna sarnased, sest nende projekti on tehtud ühesugused muudatused.

Navigator of the Seas oli maailma suurim reisilaev aastail 2002–2004.

Laeva kodusadam on Nassau Bahamal.

Navigator of the Seas Tallinna Vanasadamas

Viited
------

1. 1 2  Navigator of the Seas Det Norske Veritas ehk DNV kodulehel (inglise keeles)
2. ↑  Fakta om fartyg (rootsi keeles)

Välislingid
-----------

* Laeva andmed Royal Caribbeani kodulehel (inglise keeles)
* Laeva andmed STX Finlandi kodulehel (inglise keeles)
Ohhoota mere asendikaart
**Ohhoota meri** on ääremeri Vaikse ookeani loodeosas. 

Piirneb idas Kamtšatka poolsaarega, kagus Kuriilidega, lõunas Hokkaidōga ja edelas Sahhaliniga. Edelas on Ohhoota meri La Pérouse’i väina ja Nevelskoi väina kaudu ühenduses Jaapani merega.

Mere kogu ülejäänud rannik peale Hokkaidō kuulub Venemaale, nimelt Habarovski kraisse, Kamtšatka kraisse, Magadani oblastisse ja Sahhalini oblastisse.

Mere pindala on 1 580 000 km². Meres on tugevad looded kõrgusega kohati üle 13 meetri. Kliima on jahe. Talvel merevesi suuremalt osalt külmub, suvel on meri jäävaba.

Ohhoota meri asub üldiselt mandrilaval ja sellepärast on tema sügavus valdavalt alla kilomeetri. Piki Kuriile asub Kuriili nõgu, mis ei asu mandrilaval. Seal on ka mere kõige sügavam koht, 3521 meetrit.

Meres asuvad Šantari saared. Kui mitte arvestada Sahhalini ja Kuriile, mis ei asu täielikult Ohhoota meres, siis Šantari saared ongi Ohhoota mere ainsad suured saared.

Ohhoota ja Jaapani mere piirile suubub Amuur, aga kui see maha arvata, siis ei suubu Ohhoota merre suuri jõgesid. Kõige suurematena võib mainida kirdesoppi suubuvat Penžina jõge, läänesoppi suubuvat Uda jõge, Kamtšatkal olevat Bolšaja jõge, Korjakkias olevat Pustaja jõge ja merele nime andnud Ohhoota jõge mere põhjakaldal.

Ohhoota mere kaldal, kui Sahhalin kõrvale jätta, on vähe suuri asulaid: ainus üle 10 000 elanikuga asula on Magadan. Sahhalinil on selliseid veel 6, neist suurim on Južno-Sahhalinsk.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Suur maailma atlas, lk. 85
2. ↑  Suur maailma atlas, lk. 160

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ohhoota meri** |
**Loser** ([ˈloːzə]) on mägi Austrias Ausseerlandis, kõrgusel 1838 m üle merepinna.

Mägi on Ausseerlandi silmapaistvaim maamärk. Kohalike seas on see oma kuju tõttu tuntud ka kui *Ausseer Ohrwaschl* (Aussee kõrv). Autoga on 9 km tasulist teed pidi võimalik peaaegu tippu jõuda. Loseri restorani ees kõrgusel 1600 m on suur parkla, kust saab alustada ekskursioone. *Augstsee* (1643 m / 250×100 m) asub restorani lähedal ja on atraktiivne sihtmärk matkamiseks, kuhu pääseb vaid väikese jalutuskäiguga. Sealt edasi pääseb tippu, möödudes looduslikust kaljuväravast *Loser-Fenster* (Loseri aken). Ausseerlandi üks olulisemaid suusakuurorte asub Loseril ja ulatub u 1000 m kõrgusele. Laskumisel möödutakse teisest gastronoomilisest asutusest, *Loserhütte*'st kõrgusel 1498 m.

Loseri päikeseelektrijaam
-------------------------

Alpide suurim päikeseelektrijaam asub Loseri lõunanõlval 1600 m kõrgusel. Puhas õhk, tavaliselt udu puudumine ja talvel päikesevalguse peegeldus lumelt loovad mägedes head tingimused päikesevalgusest elektri saamiseks. Loseri jaam ehitati aastatel 1988–1989 ja koosneb 598 päikesemoodulist, mille kogupindala on 263 m². Selle algne arhitekt Abdur-Rahman Rana kavandas mooduli 60-kraadise kaldenurga, mis võimaldab stabiilset elektrivarustust aasta läbit. Kolm generaatorit (USA-st, Jaapanist ja Saksamaalt) toodavad optimaalsetes tingimustes u 30 kilovatti, mis sisenevad elektrivõrku inverteri kaudu.

Galerii
-------

* Loseri mägi septembrisLoseri mägi septembris
* Loseri päikeseelektrijaamLoseri päikeseelektrijaam
* Vaade AltausseeleVaade Altausseele
* Loseri kiviakenLoseri kiviaken