recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Otepää vald** oli vald Tartumaal aastail 1939–1950.

Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad
Vald moodustati senise Vana-Otepää valla maa-alast, välja arvatud Vana-Poslovitsa talude maa-alad, senise Pilkuse valla Pilkuse mõisa järgi olevast maa-alast, senise Palupera valla Ketta ja Kitse külade, Peku, Petsiku, Trummi, Jursa, Paju, Kersa, Soome, Vahri, Kitse-Märt, Kitse-Mihkel, Laane, Kuhri, Raudsepa, nr. A-104, A-132, A-90 ja 89 talude maa-aladest ning Palupera vallamaja ümbruse maa-alast kuni Palupera metsavahikoha, Kriska ja Oinamäe taludeni, viimased välja arvatud, senise Päidla valla maa-alast, välja arvatud Saluala asunduse talude Kutsika nr. A-26, Müta nr. A-25, Tedre nr. A-24 ja Tikutaja nr. A-74, Pühajärve metsandiku kvartaalide nr. 1–3 ja 5–11 ning Ruusa talu maa-alad, senise Valgjärve valla Liivako nr. 27, Möldre nr. 28, Piirikolga nr. 26, Raudsepa nr. 31, Kur nr. 3, Vana-Pika nr. 4, Põdra nr. 1, Treiali nr. 2 ja Kubi nr. 5 talude maa-aladest ning metsavahikoha Keldu nr. A-19 piirkonnast.

Viited
------

1. ↑  Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
**Olümpiamängud** on kas 

* nüüdisaegsed olümpiamängud
* või antiikolümpiamängud.

Olümpiamängude elustamine
-------------------------

**Olümpiamängude** elustamise idee pärineb Prantsusmaalt. Suur huvi seda teoks teha tekkis 19. sajandi keskpaiku Inglismaal ja Kreekas.

Ajavahemikus 1859–1889 korraldati Ateenas antiikolümpiamängude eeskujul mitu korda Zappase mänge. Neist võistlustest võtsid osa ainult kreeka sportlased.

19. sajandi lõpul soodustas riikide majandus- ja kultuurisidemete areng rahvusvaheliste spordiföderatsioonide asutamist. Hakati pidama spordivõistlusi, milles osales eri riikide sportlasi. 1889. aastal tegi Prantsusmaa haridusministeerium prantsuse pedagoogile parun Pierre de Coubertinile ülesandeks korraldada aktuaalsete kehalise kasvatuse probleemide arutamiseks rahvusvaheline kongress. Kongress toimus Pariisis 16.–24. juunil 1894. Seda nimetatakse tagantjärele I olümpiakongressiks. Riikidest olid ametlikult kohal Prantsusmaa, Kreeka, Itaalia, Venemaa, Rootsi, USA, Suurbritannia, Hispaania ja Belgia.

Põhiettekandega esines Pierre de Coubertin. Ta tegi ettepaneku hakata rahvusvahelise spordielu edendamiseks uuesti korraldama olümpiamänge ja esitas nende elustamise kava. Kongressist osavõtjad kiitsid tema ettepaneku heaks ja otsustasid pidada esimesed nüüdisaja olümpiamängud 1896. aastal Kreekas.

Olümpialiikumise organiseerimiseks ja kooskõlastamiseks moodustati Rahvusvaheline Olümpiakomitee. Selle esimeseks presidendiks valiti kreeka kirjanik Dimítrios Vikélas ja peasekretäriks Pierre de Coubertin.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Olümpiamängud**
 |

* Vaheolümpiamängud
* Naiste olümpiamängud
* Paraolümpiamängud
* Eriolümpiamängud
* Eestlaste olümpiamedalivõidud
Minnesinger Heinrich von Morungen käsikirja miniatuuril
Hartmann von Aue tekstid käsikirja lehel fo 20v
**Weingarteni laulukäsikiri** on 14. sajandist pärinev keskülemsaksakeelne illumineeritud käsikiri, milles on minnesingerite tekstid. Käsikiri asub Württembergi riiklikus raamatukogus Stuttgardis kohaviidaga HB XIII 1.

Käsikiri on kolmas oluline allikas *Minnesang* '​i alguse ja kõrgaja kohta Manesse käsikirja ja Heidelbergi väikese laulukäsikirja kõrval.

Kirjeldus
---------

316-leheküljeline pärgamendile kirjutatud käsikiri on üsna väikeses formaadis, leheküljesuurusega 15 x 11,5 cm, ning on arvatud, et see oli mõeldud eratarbeks. See arvatakse olevat loodud Konstanzis 14. sajandi algul Konstanzi vürstpiiskopi Heinrich von Klingenbergi (u 1240–1306) korraldusel.

Käsikirjas on tekste 31 luuletajalt, kellest 25 on antud nimeliselt ja ülejäänud kuus mitte, kuid need on identifitseeritud teiste allikate järgi. 25 minnesingerist 23 on portreteeritud tervet lehekülge täitval miniatuuril ja kaks poole lehekülje suurusel pildil. Tekstide keskne teema on romantiline armastus, kuid üks tekst on *Marienlob*, laul neitsi Maarja kiituseks, ja üks on Johann von Konstanzi *Minnelehre* ehk luuletus armastuse kunstist. Tekstid on järjestatud autorite seisusliku kuuluvuse alusel, esimene autor on keiser Heinrich VI (1165–1197) ja talle järgnevad krahvid ja rüütlid.

Autorid
-------

* Heinrich VI
* Rudolf von Fenis
* Friedrich von Hausen
* Burggraf von Rietenburg
* Meinloh von Sevelingen
* Otto von Botenlauben
* Bligger von Steinach
* Dietmar von Aist
* Hartmann von Aue
* Albrecht von Johansdorf
* Heinrich von Rugge
* Heinrich von Veldeke
* Reinmar von Hagenau
* Ulrich von Gutenburg
* Bernger von Horheim
* Heinrich von Morungen
* Ulrich von Munegur
* Hartwig von Raute
* Ulrich von Singenberg
* Wahsmuot von Kunzich
* Hiltbolt von Schwangau
* Wilhelm von Heinzenberg
* Leuthold von Seven
* Rubin
* Walther von der Vogelweide
* Wolfram von Eschenbach (nimeliselt nimetamata)
* Neidhart (pildita ja nimeliselt nimetamata)
* Noor Meißner (pildita ja nimeliselt nimetamata)
* Winsbeke / Winsbekin (pildita ja nimeliselt nimetamata)
* Frauenlob (pildita ja nimeliselt nimetamata)
* Johann von Konstanz (pildita ja nimeliselt nimetamata)

Viited
------

1. ↑  Weingarten Manuscript. - Ziereis Facsimiles
2. ↑  Handschriftenbeschreibung 5914. Stuttgart, Landesbibl. Cod. HB XIII 1 - Handschriftencensus

Välislingid
-----------

* Weingartner Liederhandschrift - HB XIII 1 (digitaliseeritud käsikiri)
* Handschriftenbeschreibung 5914. Stuttgart, Landesbibl. Cod. HB XIII 1 - Handschriftencensus
Ujumise maailmameistrivõistlused
**Kliments Andrejevitš Kolesnikov** (vene kl.: Климент Андреевич Колесников; sündinud 9. juulil 2000, Moskvas) on Venemaa ujuja. Ta tegi oma debüüdi 2017. aasta maailmameistrivõistlustel, kus võistles kolmel seliliujumise distantsil ja püstitas kaks juunioride maailmarekordit. Kolesnikov on Venemaa teeneline meistersportlane. 

Kolesnikov on 2015. aasta Euroopa noorte olümpiafestivali meister 4 × 100 meetri vabaujumises .

2016. aastal võitis ta juunioride Euroopa meistrivõistlustel 4 medalit - kaks kulda 50 ja 100 meetri seliliujumises ja kaks hõbedat 4 × 100 meetri kombineeritud teateujumises ja 4 × 100 meetri segateateujumuses. 50 ja 100 meetri distantsidel püstitas ta juunioride maailmarekordid.

2017. aastal võitis ta juunioride Euroopa meistrivõistlustel 7 medalit - kaks kulda 50 ja 200 meetri seliliujumises, neli hõbedat 100 meetri seliliujumises, 4 × 100 meetri kombineeritud teateujumises, segavõistkonnaga 4 × 100 meetri vabaujumises ning 4 x 100 meetri kombineeritud ujumises , samuti pronks 4 × 100 meetri vabaujumises.

2017. aastal püstitas ta Vladimir Salnikovi karikavõistlustel lühiraja 100 m seliliujumise maailmarekordi, saades esimeseks 2000-ndatel sündinud ujujaks, kellel on individuaalsel distantsil maailmarekord. 

Ta võitis 2018. aasta Euroopa meistrivõistlustel kokku kuus medalit (3 kulda, 2 hõbedat ja 1 pronksi) ja püstitas uue 50 m seliliujumise maailmarekordi. Samuti võitis ta 6 kulda ja 1 hõbeda Buenos Airese 2018. aasta noorte suveolümpiamängudel. 2018. aasta noorte olümpiamängudel valiti Kolesnikov Venemaa lipukandjaks.

Vene spordimeedia teatas 2019. aasta mais, et 18-aastane Kolesnikov võib karjääri lõpetada käsivarre veenide tromboosi tõttu. Kliment ise ja tema treener Dmitri Lazarev eitasid seda teavet siiski, öeldes, et ujujal pole terviseprobleeme.

Kliment võitis 2019. aasta maailmameistrivõistluste pronksmedali 50 meetri seliliujumises, samuti hõbemedali 4 × 100 m vabaujumises ja pronksmedali 4 × 100 m kombineeritud teateujumises.

Välislingid
-----------

* Kliment Kolesnikov FINA kodulehel
**Boltoni Ülikool** on ülikool Inglismaal Boltonis.

Ülikool on asutatud 1982. aastal kui Boltoni Kõrghariduse Instituut. Ülikooli staatuse sai ta aastal 2004.

Ülikoolil on umbes 14 000 õppijat ja 700 töötajat.


Suurbritannia ülikoolid

**Inglismaa:**
Anglia Ruskin • 
University of the Arts • 
Aston • 
Bath • 
Bath Spa • 
Bedfordshire • 
Birmingham • 
UCE Birmingham • 
Bolton • 
Bournemouth • 
Bradford • 
Brighton • 
Bristol • 
Brunel • 
Buckingham • 
Cambridge • 
Canterbury • 
Central Lancashire • 
Chester • 
Chichester • 
City • 
Coventry • 
De Montfort • 
Derby • 
Durham • 
East Anglia • 
East London • 
Edge Hill • 
Essex • 
Exeter • 
Gloucestershire • 
Greenwich • 
Hertfordshire • 
Huddersfield • 
Hull • 
Imperial • 
Kent • 
Keele • 
Kingston • 
Lancaster • 
Leeds • 
Leeds Metropolitan • 
Leicester • 
Lincoln • 
Liverpool • 
Liverpool Hope • 
Liverpool John Moores • 
London *(Kolledžid: Birkbeck • Kõne ja näitlemise kool • Courtauld Institute of Art • Goldsmiths • Heythrop • Institute of Cancer Research • Institute of Education • King's • London Business School • LSE • LSHTM • Queen Mary • Royal Academy of Music • Royal Holloway • Royal Veterinary College • St George's • SOAS • School of Pharmacy • UCL; Institutes: Institute in Paris • School of Advanced Study • Marine Biological Station, Millport)* • 
London Metropolitan • 
London South Bank • 
Loughborough • 
Manchester • 
Manchester Metropolitan • 
Middlesex • 
Newcastle • 
Northampton • 
Northumbria • 
Nottingham • 
Oxford • 
Oxford Brookes • 
Plymouth •
Portsmouth • 
Reading • 
Roehampton • 
Royal College of Art • 
Salford • 
Sheffield • 
Sheffield Hallam • 
Southampton • 
Southampton Solent • 
Staffordshire • 
Surrey • 
Sunderland • 
Sussex • 
Teesside • 
Thames Valley • 
Nottingham Trent • 
Warwick • 
UWE • 
Westminster • 
Winchester • 
Wolverhampton • 
Worcester • 
York • 
York St John

**Põhja-Iirimaa:**
Queen's Belfast •
Ulster

**Šotimaa:**
Aberdeen • 
Abertay • 
Dundee • 
Edinburgh • 
Glasgow • 
Glasgow Caledonian • 
Heriot-Watt • 
Napier • 
Paisley • 
Robert Gordon • 
St Andrews • 
Stirling • 
Strathclyde

**Wales:**
Cardiff • 
Glamorgan • 
Wales
*(Aberystwyth • Bangor • Lampeter • Newport • NEWI • RWCMD • SIHE • Swansea • Trinity • UWIC)*

**Mittegeograafiline** : Avatud Ülikool
**Storas** (latgali keeles *Storys*) on küla (*skrajciems* ehk hajaküla) Lätis Rēzekne piirkonnas Dekšārese vallas. 

Küla asub valla lääneosas Varakļāni linna piiril Kažova oja kaldal. Storas jääb valla keskusest Dekšoresest 8,3, endisest piirkonna keskusest Viļānist 17,3 ning Riiast 204,5 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009–2021 kuulus küla Viļāni piirkonda.

Külas asuv keskaegne kindlustis Rootsi kants (ka Jumprava või Kuce mägi) on muinsusmälestisena riikliku kaitse all.

Aastal 2020 oli külas 3 elanikku.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  IS Mantojums

| * v
* r
Dekšārese valla asulad |
| --- |
| 
Aļņi **·**  Armuškas **·**  Bokoni **·**  Brangova **·**  Cakuli **·**  Čeveri **·**  **Dekšores** **·**  Garanči **·**  Garvacainīki **·**  Griužinīki **·**  Ikaunīki **·**  Jaunsaimnieki **·**  Jaunsaimnieki 2 **·**  Lazdinīki **·**  Madžuļi **·**  Molinīki **·**  Obeliškas **·**  Ožinīki **·**  Pastari **·**  Priedaine **·**  Puduļi **·**  Rūbežnīki **·**  Soltā **·**  Stiukas **·**  Storas **·**  Trokšas **·**  Trūpeņi |
Atsükliline alifaatne ühend (butaan)
Tsükliline alifaatne ühend (tsüklobutaan)
**Alifaatne ühend** on orgaaniline ühend, mis ei sisalda benseenitsüklit ehk benseenituuma. Nende hulka kuuluvad atsüklilised ehk avatud ahelaga ühendid ja alitsüklilised ühendid ehk ühendid, mille struktuuris on mõni suletud ahel, kuid mitte benseenitsükkel. Benseenitsüklit sisaldavaid ühendeid nimetatakse aromaatseteks.

Alifaatsed ühendid võivad olla küllastunud (alkaanid, nt heksaan) või küllastumata (nt hekseen), sisaldades kaksiksidemeid (alkeenid) või kolmiksidemeid (alküünid). Süsinikuahelaga võivad vesiniku asemel ühineda teised elemendid, millest kõige levinumad on hapnik, lämmastik, väävel ja kloor. Lihtsaim alifaatne ühend on metaan (CH4).

Enamik alifaatseid ühendeid põlevad, mistõttu saab süsivesinikke kasutada kütustena, nt metaani Bunseni põletites ja vedelgaasina või atsetüleeni keevitusel.

Vaata ka
--------

* Aromaatsed ühendid
* Alitsüklilised ühendid

Viited
------

1. ↑  Mõnes eestikeelses allikas samastatakse alifaatsed ühendid atsüklilistega. (Nt Andres Talvari "Orgaaniline keemia" Tallinn: Sisekaitseakadeemia, 2006, lk 13.)

Välislingid
-----------

* IUPAC "Compendium of Chemical Terminology", 2. trükk ("Gold Book"), 1997. Parandatud veebiversioon: "Aliphatic compounds", 1995.
**Griša Filipov** (õieti **Georgi Stančev Filipov**; *Георги (Гриша) Станчев Филипов*; 13. juuli 1919 Kadijevka, Ukraina – 2. november 1994) oli Bulgaaria peaminister 16. juunist 1981 kuni 21. märtsini 1986. 

Pärast kommunismi langemist 1989. aastal ta vangistati. Ta suri vanglas enne kohut.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Stanko Todorov** | **Bulgaaria peaminister**1981–1986 | Järgnev**Georgi Atanasov** |

Bulgaaria peaministrid

**Bulgaaria kuningriik:** Burmov | Drumev | D. Cankov | Karavelov | Ehrnrooth | *koht täitmata* | Sobolev | D. Cankov | Karavelov | Drumev | Karavelov | Radoslavov | Stoilov | Stambolov | Stoilov | Grekov | Ivančov | Petrov | Karavelov | Danev | Petrov | Petkov | Stančov\* | Gudev | Malinov | Gešov | Danev | Radoslavov | Malinov | Teodorov | Stambolijski | A. Cankov | Ljapčev | Malinov | Mušanov | Georgiev | Zlatev | Tošev | Kjoseivanov | Filov | Gabrovski\* | Božilov | Bagrjanov | Muraviev | Georgiev

**Bulgaaria Rahvavabariik:** G. Dimitrov | Kolarov | Červenkov | Jugov | Živkov | Todorov | Filipov | Atanasov | Lukanov

**Bulgaaria Vabariik:** Popov | F. Dimitrov | Berov | Indzhova | Videnov | Sofiyanski | Kostov | Sakskoburggotski | Stanišev | Borisov | Rajkov | Orešarski | Bliznaški | Borisov | Gerdžikov | Borisov | Petkov | Donev | Denkov
Margaret Chan
**Margaret Chan Fung Fu-chun** (traditsioonilises kirjas 陳馮富珍; lihtsustatud kirjas 陈冯富珍; sündinud 21. augustil 1947 Hongkongis) on hiina arst, kes oli Maailma Terviseorganisatsiooni (WHO) peadirektor aastatel 2007–2017.

Elulugu
-------

Margaret Chan lõpetas oma meditsiiniõpingud Kanadas Lääne-Ontario ülikoolis. 

Aastal 1978 asus ta tööle Hongkongi terviseametkonnas. Aastatel 1994–2003 oli ta Hongkongi valitsuses tervisedirektor. Sellel ametikohal vastutas ta ka linnugripi (1997) ja SARSi vastase võitluse eest (2003). SARS-i suri Hongkongis ligi 300 inimest. Avalikkus ja parlament kritiseerisid Chani viivitava hoiaku pärast SARS-iga võitlemisel. 

Aastatel 2003–2005 ning 2005–2007 WHO nakkushaiguste järelevalve ja nakkushaigustevastase võitluse osakonna direktor ja peadirektori asetäitja gripipandeemia alal. 8. novembril 2006 valis WHO Täitevkomitee ta WHO peadirektoriks ja 9. novembril kinnitas selle valiku Maailma Terviseassamblee eriistung. Tema esimene ametiaeg algas 4. jaanuaril 2007 ning lõppes 30. juunil 2012, ent 2012. aasta mais kinnitati ta samale ametikohale ka teiseks perioodiks, mis kestis kuni 30. juunini 2017.

Viited
------

1. ↑  Dr Margaret Chan appointed to a second term as Director-General, *WHO News Release*, 23. mai 2012.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Margaret Chan** |

* Ametlik elulugu (*inglise keeles*)
* Miriam Shuchman: Improving Global Health — Margaret Chan at the WHO. – *New England Journal of Medicine*, 356:7, lk 653jj (osutab sellele, et Chan ei ole süüdi SARSi tõrjel tehtud vigades)
* WHO peadirektor võtab Ansipi luubi alla
Aliou Cissé (2018)
**Aliou Cissé** (sündinud 24. märtsil 1976 Ziguinchoris) on Senegali jalgpallitreener ja endine jalgpallur (poolkaitsja ja kaitsja).

Klubikarjääri jooksul mängis Cissé Prantsusmaa kõrgliiga klubides Lille (1994–1997), Paris Saint-Germain (1998–2001), Montpellier (2001–2002) ja Sedan Ardennes (2006–2008) ning Inglismaa kõrgliiga klubides Birmingham City (2002–2004) ja Portsmouth (2004–2006). Tema klubikarjääri viimaseks klubiks jäi 2009. aastal Prantsusmaa esiliiga klubis Nîmes.

Senegali jalgpallikoondises mängis Cissé aastatel 1999–2005 kokku 35 korda. Ta oli koondise kapten 2002. aasta maailmameistrivõistlustel, kus Senegali jõudis veerandfinaali. Samal aastal jõudis ta Senegali koondisega 2002. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel finaali, kus kaotati penaltiseeria järel Kamerunile.

Aastatel 2013–2015 juhendas Cissé Senegali kuni 23-aastaste koondist. Alates 2015. aasta märtsist on ta olnud Senegali jalgpallikoondise peatreener. 2018. aastal osales Senegali koondis esimest korda pärast 16 aastat taas maailmameistrivõistlustel. 2022. aastal tuli Senegali koondis tema juhtimisel esimest korda Aafrika meistriks.

| * v
* r
Senegali koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Diallo
* 2 Mbengue
* 3 Koulibaly
* 4 Kara
* 5 Gueye
* 6 Sané
* 7 Sow
* 8 Kouyaté (c)
* 9 Diouf
* 10 Mané
* 11 N'Doye
* 12 Sabaly
* 13 A. N'Diaye
* 14 Konaté
* 15 Sakho
* 16 K. N'Diaye
* 17 Badou
* 18 Sarr
* 19 Niang
* 20 Keita
* 21 Gassama
* 22 Wagué
* 23 Gomis
* Treener: Cissé

 | Senegal |

| * v
* r
Senegali koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 S. Dieng
* 2 F. Mendy
* 3 Koulibaly (c)
* 4 P. Cissé
* 5 I. Gueye
* 6 N. Mendy
* 7 Jackson
* 8 Kouyaté
* 9 Dia
* 10 N'Diaye
* 11 Ciss
* 12 Ballo-Touré
* 13 Ndiaye
* 14 Jakobs
* 15 Diatta
* 16 É. Mendy
* 17 P. Sarr
* 18 I. Sarr
* 19 Diédhiou
* 20 B. Dieng
* 21 Sabaly
* 22 Diallo
* 23 Gomis
* 24 Name
* 25 Loum
* 26 P. Gueye
* Treener: Cissé

 | Senegal |
**Klingonid** on ulme-teleseriaalis "Star Trek" ning sellel põhinevas nn Star Treki maailmas maaväliste humanoidsete olendite tsivilisatsioon. Neid kujutatakse sõjakate ja domineerimishimuliste olenditena, kes on ühtelugu vaenujalal inimeste, romulanide ja teiste tsivilisatsioonidega.

Välimuselt sarnanesid klingonid Star Treki maailma varasemas ajaloos üldjoontes inimestega, kuid olid iseloomuliku vaolise otsmikuga. Hiljem lähenesid nad välimuselt veelgi inimestele. Klingonite välimuses oli teatud aasiapäraseid jooni ning "Star Treki" hilisemates osades võis aule ja sõdimisele keskendunud klingoni kultuuris näha Jaapani samuraikultuuri kajastusi. Samas oli Planeetide Föderatsiooni ning Klingoni Impeeriumi vastasseis omalaadne külma sõja peegeldus popkultuuris. 

Seriaalis kasutatud klingoni keele kõla ja esialgse napi sõnavara mõtles algselt välja "Star Trekis" Scottyt kehastanud näitleja James Doohan. Filmi "Star Trek III: The Search for Spock" tarvis loodi terve klingoni keel, mille töötas põhiosas välja Ameerika põliselanike keeli uurinud keeleteadlane Marc Okrand.
| Medalikohad |
| --- |
| Rootsi esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Kolmas koht | 1972 | Raskekaal |

**Hans Evert Thomsén** (hüüdnimega **"Hasse"**; 27. veebruar 1942 Göteborg – 26. aprill 2004 Kungälv) oli Rootsi poksija.

Thomsén oli raskekaalus (üle 81 kg) neljakordne Rootsi meister aastatel 1969–1972.

Thomsén võitis 1972. aasta Müncheni olümpiamängude poksivõistlustel raskekaalus (üle 81 kg) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Ion Alexele (Rumeenia).

Thomsén poksis augustist 1973 kuni aprillini 1974 elukutselisena ning pidas kokku 5 kohtumist, millest kaotas 1 kohtumise ja 4 kohtumist jäi viiki. Ta tegutses hiljem poksitreenerina nii kodumaal kui ka Norras.

Viited
------

1. ↑  "Rootsi meistrivõistlused poksis. Tulemused rootsi keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. veebruar 2011. Vaadatud 21. oktoober 2011.
2. ↑  20. suveolümpiamängude poksivõistlus. Tulemused inglise keeles
3. ↑  "Hans Thomsén saidil boxningsarkivet.net. Rootsi keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. detsember 2013. Vaadatud 21. oktoober 2011.

Välislingid
-----------

* Hans Thomsén saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Hans Thomsén saidil BoxRec
Peter Diamond (2010)
**Peter Arthur Diamond** (sündinud 29. aprillil 1940 New Yorgis) on Ameerika Ühendriikide majandusteadlane.

Peter Diamond pälvis 2010. aastal Nobeli majandusauhinna koos Dale Mortenseni ja Christopher Pissaridesega tööturu uurimise otsimismudelite loomise eest. Diamond, Mortensen ja Pissarides analüüsisid põhjuseid, miks on üheaegselt palju vabu töökohti ja ka inimesi, kes tööd otsivad. Loodud mudel aitab mõista, kuidas mõjutavad töötust, vabade töökohtade arvu ja palgataset regulatsioonid ja majanduspoliitika.  

Peter Diamond on Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi teadlane.

Viited
------

1. ↑  Sirje Rank
Nobel kolmele. Äripäev, 11. oktoober 2010 (vaadatud 15.12.2017)
2. ↑  Tööturu-uuringud tõid Nobeli majanduspreemia. Postimees, 12. oktoober 2010 (vaadatud 15.12.2017)
3. ↑  "MIT Economics. Peter Diamond". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. detsember 2017. Vaadatud 15. detsembril 2017.

Välislingid
-----------

* Nobeli majandusauhinna saamisel peetud kõne. Nobelprize.org

  


Nobel
Nobeli majandusauhinna laureaadid

1969 Frisch, Tinbergen • 1970 Samuelson • 1971 Kuznets • 1972 Hicks, Arrow • 1973 Leontief • 1974 Myrdal, Hayek • 1975 Kantorovitš, Koopmans • 1976 Friedman • 1977 Ohlin, Meade • 1978 Simon • 1979 Schultz, Lewis • 1980 Klein • 1981 Tobin • 1982 Stigler • 1983 Debreu • 1984 Stone • 1985 Modigliani • 1986 Buchanan • 1987 Solow • 1988 Allais • 1989 Haavelmo • 1990 Markowitz, Miller, Sharpe • 1991 Coase • 1992 Becker • 1993 Fogel, North • 1994 Selten, Nash, Harsanyi • 1995 Lucas • 1996 Mirrlees, Vickrey • 1997 Merton, Scholes • 1998 Sen • 1999 Mundell • 2000 Heckman, McFadden • 2001 Akerlof, Spence, Stiglitz • 2002 Kahneman, Smith • 2003 Engle, Granger • 2004 Kydland, Prescott • 2005 Aumann, Schelling • 2006 Phelps • 2007 Hurwicz, Maskin, Myerson • 2008 Krugman • 2009 Ostrom, Williamson • 2010 Diamond, Mortensen, Pissarides • 2011 Sargent, Sims • 2012 Roth, Shapley • 2013 Fama, Hansen, Shiller • 2014 Tirole • 2015 Deaton • 2016 Hart, Holmström • 2017 Thaler • 2018 Nordhaus, Romer • 2019 Banerjee, Duflo, Kremer  • 2020 Milgrom, Wilson  • 2021 Card, Angrist, Imbens  • 2022 Bernanke, Diamond, Dybvig
**Hans Susi** (ka **Hans Susy**, **Hansken Susy**; surnud 1549) oli eesti tõlkija. Ta on teadaolevalt esimene, kes hakkas piiblitekste eesti keelde tõlkima.

Susi oli kalamees Hans Susi poeg, kes õppis 1540. aastatel Tallinna linnakoolis. Seal märkas tema andekust Pühavaimu kiriku pastor Reinhold Beseler, kes huvitus piiblitekstide tõlkimisest eesti keelde. Seetõttu tegi ta Susile ülesandeks tõlkida Piiblist perikoope (jumalateenistustel kasutatavaid tekstiosi) ja liturgilisi laule, makstes talle selleks ka toetusraha. Kuid Susi suri juba 1549. aastal katku.

Susi töö ei olnud siiski arvatavasti tulutu, tõenäoliselt jätkas tõlkimist Beseler ise, kes aga juba 1553. aastal samuti katku suri. Toomas Paul on aga oletanud, et Susi ja Beseleri tekste kasutati eestikeelsete jumalateenistustel kuni 17. sajandi keskpaigani; nimelt võisid nende tõlgitud tekstid jõuda autoriteetsesse tekstikogumikku "Meddy Kircko-ramat" (Meie kirikuraamat).

Kirjandus
---------

* Toomas Paul, *Eesti piiblitõlke ajalugu*. 1999.
**Peter Coles** (sündinud 4. juunil 1963 Newcastle upon Tyne'is Inglismaal) on Briti astrofüüsik ja kosmoloog.

Ta lõpetas 1985. aastal Cambridge'i Ülikooli füüsika erialal ja sai 1988. aastal Sussexi Ülikoolist doktorikraadi (PhD) teoreetilises füüsikas. Tema doktoritöö juhendaja oli John David Barrow. Ta töötas aastatel 1990–1999 Londoni Ülikooli kolledži Queen Mary matemaatikaosakonna õppejõuna, 1999–2007 Nottinghami Ülikooli astrofüüsika professorina ja 2007–2013 Walesis asuva Cardiffi Ülikooli teoreetilise astrofüüsika professorina.

Teadlasena uurib ta muuhulgas Universumi suuremastaabilist struktuuri, kosmilist mikrolaine-taustkiirgust, galaktikaparvi ja kosmoloogilisi mudeleid.

Tunnustus
---------

Peter Coles on valitud Kuningliku Astronoomiaseltsi liikmeks

Teosed
------

* 1995 – *Cosmology: The Origin and Evolution of Cosmic Structure*. John Wiley (kaasautor Francesco Lucchin)
* 1997 – *Is the Universe Open or Closed?: The Density of Matter in the Universe*. Cambridge University Press (kaasautor George Ellis)
* 2001 – *The New Cosmology*. Routledge (toimetanud)
* 2001 – *Cosmology: A Very Short Introduction*. Oxford University Press

Viited
------

1. 1 2  Peter Coles. genealogy.math
**Hans Remm** (26. august 1929 Viluvere, Pärnumaa – 21. juuli 1986 Tartu) oli eesti zooloog (entomoloog),

Elukäik ja teadustöö
--------------------

Aastatel 1947–1952 õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis (TRÜ) bioloogiat, lõpetas ülikooli kiitusega. 1955. aastal kaitses TRÜs bioloogiateaduste kandidaadi väitekirja "Eesti NSV verdimavate kahetiivaliste fauna". 1975. aastal kaitses NSV Liidu Teaduste Akadeemia Zooloogiainstituudis doktoriväitekirja "NSV Liidu habesääsklaste (*Diptera, Ceratopogonidae*) fauna". Doktoritöö kirjeldas 530 liiki habesääsklasi, neist 235 liiki oli kirjeldatud esmakordselt; bioloogiadoktor (1976).

Aastatel 1952–1986 oli Hans Remm Tartu Riikliku Ülikooli zooloogiakateedri õppejõud, algul vanemõpetaja, hiljem dotsent, 1984. aastast kateedri juhataja ja professor.

Ta uuris muu hulgas liblikalisi, mardikalisi ja kahetiivalisi ning oli üks Euroopa tunnustatumaid habesääsklaste tundjaid. 

Entomoloogiaalaseid uurimisretki tegi ta muuhulgas Siberisse, Kaug-Itta, Kaukaasiasse ja Kesk-Aasiasse.

Aastatel 1956–1986 oli Eesti Looduseuurijate Seltsi entomoloogiasektsiooni esimees.

Teoseid
-------

Tema sulest ilmus mitu putukamäärajat ja õpikut, ta oli sarja "Loomade elu" 3. köite (putukad) toimetaja ja üks ENE autoreid.

* Merivee, Ermer; Remm, Hans 1973. *Mardikate määraja*. Tallinn: Valgus.

Tunnustus
---------

* 1986 Eesti Eluteaduse Hoidja

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

2003. aastast antakse välja Hans Remmi mälestusmedalit. Seda annab välja Eesti lepidopteroloogide selts saavutuste eest lepidopteroloogia alal.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli entomoloog Evi Remm. Tema pojad on zooloog ja geograaf Kalle Remm ning bioloog Maido Remm.

Viited
------

1. ↑  Kaupo Elberg. Hans Remm (nekroloog). *Eesti Loodus*, 10/1986

Kirjandus
---------

* Juhani Püttsepp. Südamelähedased kärbsed ja liblikad. *Eesti Loodus* 8/2009 49–51.
* Mait Talts. 235 teadusele uut habesääsklast. *Eesti Loodus* 8/2009 51.

Välislingid
-----------

* Hans Remmi mälestusmedali tutvustus
**Harri Õunapuu** (sündinud 2. veebruaril 1947 Sangastes) on Eesti poliitik.

Haridus
-------

Harri Õunapuu on lõpetanud 1961. aastal Tartu 3. Keskkooli, 1966. aastal Räpina Aiandustehnikumi aiandusagronoomina ning 1971. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomina 1971.

Töökäik ja tegevus ühingutes
----------------------------

Õunapuu on töötanud Aianduse Peavalitsuses peaagronoomina 1974–1975, Mitšurini-nimelises sovhoosis peaagronoomina 1971–1974 ja asedirektorina 1975–1978, Mahtra sovhoosi direktorina 1978–1981, Rapla Agrotööstuskoondise esimehena 1981–1989, EÜ Maaettevõtluse Fondis projektijuhina 1992–1993, Eesti Hoiupanga direktorina 1993–1996, Eesti Kindlustuse direktorina 1996–1998 ning ettevõtjana 1998–1999.

Ta on olnud Eesti Panga nõukogu liige.

Poliitiline tegevus
-------------------

Harri Õunapuu on olnud Rapla maavanem 1989–1991. Ta oli Rapla Vallavolikogu liige 1996–2002, IX (1999–2002) ja X Riigikogu liige ning ta on XI Riigikogu liige.

Ta oli põllumajandusminister Edgar Savisaare valitsuses 1991–1992 ning rahandusminister Siim Kallase valitsuses 2002–2003.

Aastatel 1971–1990 kuulus ta NLKP-sse. Õunapuu oli Eesti Keskerakonna liige 1994–2004 ning alates 2006 on Eesti Reformierakonna liige.

Tunnustus
---------

* 2002 – Riigivapi IV klassi teenetemärk
* 2006 – Riigivapi III klassi teenetemärk
* 2007 – Bulgaaria parlamendi aumedal

Viited
------

1. ↑  "Kes on kes Eesti poliitikas 1988–1992", ISBN 5899000236
2. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 1059
3. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 1224

Välislingid
-----------

* Riigikogulane tegeles salakaevurlusega
**Roopi Hallimäe** (kuni 1935 **Robert Johann Grauberg**; 7. mai 1908 Väinjärve vald, Järvamaa – 3. juuli 1969 Puhmu, Koeru külanõukogu, Paide rajoon) oli eesti kooliõpetaja, kirjanik ja astronoom.

Ta lõpetas 1927. aastal Järva Maakonna Paide Avaliku Ühisgümnaasiumi. Õppis aastatel 1933–1934 Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas, uuesti veel 1948. aastal. Akadeemiliselt kuulus ta üliõpilasselts Veljestosse.

Ta oli 1938–1940 Petserimaal Lugi koolis ja Roodva koolis õpetaja, 1940–1948 Tartu tähetorni vanemlaborant, 1948–1963 Tartu 2. Keskkooli ja 1963–1967 Palamuse Keskkooli õpetaja.

Teoseid
-------

* 1932 "Rahuunelm". Kapu 1932 (lastenäidend)
* 1933 "Hommikune leid" (luulekogu)
* 1935 "Päikese maja" (luulekogu)
* 1935 "Astronoomilisi vaatlusi". Tartu 1935

Liikmesus
---------

* 1933 Eesti Rahvuskirjanike Ühingu asutajaliige

Kirjandus
---------

* Ülo Tonts. "Hallimäe, Roopi". // Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn 1995. Lk 105

Välislingid
-----------

* Roopi Hallimäe Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Haud Koeru uuel kalmistul
**Tupslunn** (*Fratercula cirrhata*, ka *Lunda cirrhata*) on Vaikse ookeani põhjaosas levinud lind alklane lunni perekonnas. 

Tupslunnid pesitsevad rohkeisendiliste kolooniatena Briti Columbias, Alaska kaguosas ja Aleuudi saartel, Kamtšatkal, Kuriili saartel ja kogu Ohhoota mere rannikul, vähesel arvul California rannikul. Tupslunni levila kattub osaliselt idalunni (*Fratercula corniculata*) omaga.

Taksonoomia
-----------

Tupslunni kirjeldas 1769. aastal saksa zooloog Peter Simon Pallas.

Välimus ja elupaik
------------------

Tupslunni üldpikkus on umbes 35 cm ja tiibade siruulatus umbes sama suur. Isaslinnud on emaslindudest veidi suuremad. Keha on must, näoalal valge laik, nokk eredavärviline punane-kollane. Kulmualalt ulatuvad kuklasse juukseid meenutavad pikad kollased suletutid (lad.k. *cirri*), mille järgi see liik on saanud nimetuse mitmes keeles (ka eesti keeles). 

Tupslunnid valivad pesitsemiseks tavaliselt kõrgeid saari või kaljusid, mis on kiskjatele raskest ligipääsetavad ning mis asuvad toidurohketes vetes. Talveperioodil leidub tupslunne kogu Vaikse ookeani põhjaosas kuni Jaapani ja Californiani.

Eluviisid
---------

Nagu teised lunnid, on ka tupslunnid pelaagilised linnud. Tupslunn kraabib pesitsemiseks tavaliselt uru, kuid mõnikord kasutab pesana kaljulõhet. Need vooderdab taimede ja sulgedega. Muneb ühe muna, mida mõlemad vanalinnud hauvad umbes 45 päeva. Pojad lahkuvad pesast 40–55 päeva vanuselt.
Tupslunnid toituvad peaaegu eranditult kaladest, keda nad püüavad sukeldudes. Vanalinnud võivad muuhulgas süüa kalmaarilisi või teisi selgrootuid. Toitumisalad võivad asuda pesitsusaladest kaugel avamerel. 
Tupslunni vaenlasteks on lumekakk, valgepea-merikotkas, rabapistrik, kajakad, rongad ja polaarrebane.

Viited
------

1. ↑  BirdLife International (2004). *Loxia leucoptera*. *2006 IUCNi punane nimistu*. IUCN 2006. Vaadatud 12 May 2006. Database entry includes justification for why this species is of least concern

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tupslunn** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib fantoomsaarest; romaani kohta vaata artiklit Sannikovi maa (romaan); filmi kohta vaata artiklit Sannikovi maa (film)* |

---

Uus-Siberi saared, millest põhja ja kirde pool Sannikovi maa asuma pidi
**Sannikovi maa** (vene keeles Земля Санникова) oli fantoomsaar Põhja-Jäämeres Uus-Siberi saartest põhja ja kirde pool, mida arvasid nägevat mõned polaaruurijad: Jakov Sannikov (1811), Eduard von Toll (1886 ja 1893) ning teised.

Keegi seda ei leidnud. Eduard von Tolli ekspeditsiooni neli liiget, sealhulgas Toll ise, jäi aastal 1902 Sannikovi maad otsides kadunuks.

Saare olemasolu kinnitas meremeeste ja Põhja-Jäämere äärsete rahvaste jaoks rändlindude, eriti polaarhanede lendamine Siberist põhja suunas kevadel ja nende naasmine sügisel koos poegadega. Nad pidid olema vahepeal viibinud mingis viljakas piirkonnas.

13. augustil[*viide?*] 1886 kirjutas von Toll oma päevikusse: "Silmapiir on täiesti selge. Kirdes nägime selgelt nelja mäe piirjooni, mis idas lähevad üle tasaseks maaks. Sellega on Sannikovi teade täielikult kinnitatud. Järelikult on meil õigus joonistada vastavale kohale kaardil punktiirjoon ja kirjutada selle juurde: Sannikovi maa."

1937 uuris piirkonna läbi nõukogude jäälõhkuja Sadko. Kirjanik Vladimir Obrutševi palvel vaadati see piirkond ka lennukitega üle ja veenduti, et kirjeldatud piirkonnas mingit maad ei eksisteeri.

Rändlindude probleem lahendati 21. sajandi algul, kui rändlindude külge kinnitati miniatuursed saatjad. Selgus, et linnud lendavad tõepoolest Siberist põhja poole, ületavad Põhja-Jäämere ja jõuavad Kanada Arktika saarestikku või Gröönimaale. Sama teed lendavad nad ka tagasi.

On oletatud, et seal võis tõesti paikneda fossiilsest jääst koosnev saar. Jääajal, kui maailmamere tase oli tänapäevast sadakond meetrit madalamal, kattis seda piirkonda jääkilp, mis koosnes igikeltsast ja jääst. Selle peale oli kohati moodustunud õhuke pinnasekiht. Pikapeale sulas jää ära ja selle asemele jäi madal meri.

Uus-Siberi saarte kandis on teada teisigi fossiilsest jääst koosnenud ja praeguseks sulanud saari (Semjonovski saar, Vassiljevi saar).

  

1926 avaldas Vladimir Obrutšev ulmeromaani "Sannikovi maa", mille käigus polaarekspeditsioon satub Sannikovi maale, mis on asustatud inimestega. Aastal 1973 valmis filmistuudios Mosfilm film "Sannikovi maa".
**Sansa Stark** on tegelane George R. R. Martini eepilises romaanisarjas "Jää ja tule laul". Ta kuulub põhja Starkide suguvõssa olles Eddard Starki ja Catelyn Tully vanim tütar. Tal on Ürghundi kutsikas, kelle nimeks on Emand.

**Iseloom**

Ta on väga kombekas ja hästi kasvatatud - tõeline noor daam. Ta on väga aus ja usaldav. Ta on hoolega kuulanud kõiki oma hoidja nõuandeid unustades seejuures, et välise sära all võib peituda hoopis tumedam pool. Ta on väga rõõmus kui ta isa kutsutakse Kuninga õukonda tööle ning unisatb suurtest ballidest ja turniiridest. Samuti on ta väga armunud oma kihlatusse- prints Jofrey Baratheoni. Pimesi usaldab ta kuninganna Cerseit, kes aga seda väga osavalt ja kurjalt Sansa suhtes ära kasutab. Ta on noor ja usaldav neiu kui ta õukonda tuleb ning valusad on tema õppetunnid, mis talle seal antakse. Tema kihlatu laseb hukata tema isa riigi reetmise eest, kuigi on eelnevalt lubanud Eddardile armu anda. Peale isa surma saab Sansast aga Lannisteride vang, kes istub kuningalossis vangis nagu linnuke oma kuldses puuris.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib sotsioloogia mõistest; sõjanduse mõiste kohta vaata artiklit Grupp (sõjandus); füüsikud on sõna "grupp" kasutanud ka matemaatikas kasutatava rühma mõiste väljendamiseks.* |

---

**Grupiks** ehk **sotsiaalseks rühmaks** nimetatakse igasugust inimeste (või ka loomade) kogumit, mida seob omavahel ühine sotsiaalne võrgustik.

Sotsioloogia mõistes on grupp inimkooslus, millel on järgmised tunnused:

* liikmete vahel peab valitsema grupile ainuomane sotsiaalsete suhete kogum;
* liikmed peavad olema vastastikuses sõltuvuses;
* grupis valitseb arusaamine, et iga liikme käitumine mõjutab teisi grupi liikmeid
* grupis valitseb ühine liikmesoleku ehk meie-tunne.

Ühiskonnas on mitmesuguseid gruppe alates ühe pere liikmetest kuni kontori ametnikeni. Grupi liikmesus võib olla stabiilne või muutuv. 

Grupisuhete kujunemisel eristatakse 4 põhifaasi: sõltuvusfaas, konfliktifaas, eraldumisfaas, koostööfaas.

Gruppide klassifikatsioon
-------------------------

Gruppe võib jaotada:

* suuruse alusel: suured grupid – väiksed grupid
* kestvuse alusel: alalised – ajutised
* moodustamise viisi alusel: ametlikud – mitteametlikud

Charles Horton Cooley võttis kasutusele mõiste **esmane grupp** ehk **primaargrupp**, kus liikmetel on omavahel soojad, intiimsed, isiklikud sidemed. Selliseks grupiks on perekond. **Teisese grupi** ehk **sekundaargrupi** sees valitsevad vähesed emotsionaalsed sidemed ja piiratud vastastikune mõju. Esmases grupis valitsenud spontaansed suhted asenduvad siin formaalsetega.

**Kontrollgrupid** on sellised grupid, kuhu inimene ise ei pruugigi kuuluda, kuid see on nagu etalon või standard, millega saab mõõta enese staatust või rollikäitumist. Need on sellised grupid ühiskonnas, kuhu isik püüdleb või mille liikmetega ta end hea meelega samastab.

Vaata ka
--------

* Organisatsioon
* Sotsiaalne klass
* Sotsiaalne staatus
* Virtuaalne meeskond
* Töörühm
* "Members' Needs, Intragroup Conflict, and Group Performance"
**Harri Nurkse** (1. jaanuar 1926 Rakvere – 2003 ) oli Eesti keemik.

Elulugu
-------

Harri Nurkse oli maamõõtja poeg.

1947. aastal lõpetas Nurkse Rakvere 1. Keskkooli ja 1952 TPI keemiaosakonna, 1956–59 TPI aspirantuuri.

Nurkse oli 1952–56 Kohtla-Järve Põlevkivitöötlemise Kombinaadi tsehhijuhataja asetäitja ja tsehhijuhataja, 1959–60 Kohtla-Järvel Põlevkivi TUI vanemteadur, 1960–62 keemiasektori juhataja, 1962–86 sünteetiliste materjalide labori juhataja, 1986–92 vanemteadur.

Teadustöö
---------

Harri Nurkse uurimisvaldkonnad on põlevkivi alküülresortsiinidest toodetavad epoksüvaigud, põlevkivifenoolid ja nendest sünteesitud tooted, orgaaniliste vedeliksegude fraktsioneerimine termodifusiooni teel. Loodud epoksümaterjalidest juurutati tootmisse vaik EIS-1, liim EPO ja kummimodifikaator ARE-1-4 (kõiki neid on toodetud pikka aega). Oli Mendelejevi-nimelise Keemiaseltsi liige. Saanud võistlustel auhindu ja diplomeid. NSVL Rahvamajanduse Saavutuste Näituse pronksmedal (1973) ja hõbemedal (1975). Umbes 100 teadustrükist, 20 autoritunnistust.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 24

Kirjandus
---------

* Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Philippe I** (sündinud 15. aprillil 1960) on alates 21. juulist 2013 belglaste kuningas.

Lapsepõlv ja haridus
--------------------

**Philippe Léopold Louis Marie** (hollandipäraselt *Filip(s) Leopold Lodewijk Maria*) sündis 15. aprillil 1960 Liège'i printsi Alberti ja Paola Ruffo di Calabria vanima pojana. Tema ristivanemad olid kuningas Léopold III ja Donna Luisa Ruffo di Calabria. 

Ta õppis 1978–1981 Belgia Kuninglikus Sõjaväekoolis; pärast seda Oxfordi ülikoolis ja Stanfordi ülikoolis ning 1985 sai magistrikraadi politoloogias. 

1980. aastal sai ta leitnandi auastme ning koos sellega omandas hävituspiloodi ja langevarjuri eriala. Ta õppis 1989 Kuninglikus Kõrgemas Kaitseväe Instituudis ning sai koloneli auastme. Kaksteist aastat hiljem, 25. märtsil 2001 sai printsist kindralmajor ja kontradmiral.

Troonipärijana oli tema tiitel Brabanti hertsog.

Perekond
--------

Printsi polnud kunagi seostatud ühegi naisega, seega tuli tema kihlus Belgia aadlisoost Mathilde d'Udekem d'Acoziga 1999. aasta novembris kõigile üllatusena. Nad abiellusid sama aasta 4. detsembril Brüsselis. Paaril on neli last:

* printsess Elisabeth (s. 2001)
* prints Gabriel (s. 2003)
* prints Emmanuel (s. 2005)
* printsess Eléonore (s. 2008)

Philippe'i kuningaks saades sai tema abikaasast Mathildest esimene Belgia päritolu kuninganna.

Teekond troonile
----------------

Kui troonil oli veel tema onu, kuningas Baudouin, koheldi Philippe'i kui troonipärijat, ehkki tegelikult oli nende vahel veel tema isa. Baudouini surma järel saigi kuningas Albertist, mitte Philippe'ist, nagu oldi arvatud.

Hiljem sattus prints oma konservatiivse meelestatuse tõttu Belgia avalikkuse kriitika alla. Enne abielu kutsuti teda troonipärilusjärjekorrast välja astuma ning oma kohta loovutama mõnele kuningliku perekonna liberaalsemale liikmele. 

Juulis 2013 teatas kuningas Albert II, et loobub terviseprobleemide tõttu troonist. 21. juulil 2013 andis ta võimu üle kroonprints Philippe'ile, kellest sai esimene sellenimeline Belgia kuningas.

Ta külastas aprillis 2019 Eestit.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Baudouin** | **Brabanti hertsog**1993–2013 | Järgnev**Elisabeth** |
| Eelnev**Albert II** | **Belglaste kuningas**2013– | Järgnev***Ametis*  Pärija: Elisabeth** |

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Philippe I (Belgia)** |

* Prints Philippe'i Fond
Eduardo Camavinga (2002)
**Eduardo Celmi Camavinga** (sündinud 10. novembril 2002 Miconges) on Angolas sündinud Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Madridi Real ja Prantsusmaa jalgpallikoondises.

Ta sündis Angolas põgenikelaagris. Tema vanemad olid pagenud Kongo Demokraatlikust Vabariigist Kinshasast. Tal on viis õde-venda. Tema perekond kolis Prantsusmaale, kui ta oli kaheaastane. Enne jalgpalli juurde asumist harrastas Camavinga judot.

2013. aastal liitus ta Rennesi Stade'i jalgpalliakadeemiaga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Prantsusmaa kõrgliigas 6. aprillil 2019 mängus Angers' vastu, saades 16 aasta ja kuue kuu vanuselt klubi ajaloo noorimaks debütandiks. Esimese värava Prantsusmaa kõrgliigas lõi ta 15. detsembril 2019 mängus Lyoni Olympique'i vastu.

2021. aasta augustis sõlmis ta kuueaastase lepingu Madridi Realiga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 12. septembril 2021 mängus Celta Vigo vastu ja lõi kuus minutit pärast vahetusest sekkumist kohe ka värava.

2019. aastal sai Camavinga Prantsusmaa kodakondsuse ja samal aastal debüteeris ta Prantsusmaa kuni 21-aastaste koondises. Prantsusmaa jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 8. septembril 2020 UEFA Rahvuste Liiga mängus Horvaatia vastu, saades noorimaks Prantsusmaa koondislaseks pärast enam kui 100 aastat. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 7. oktoobril oma teises koondisemängus Ukraina vastu.

Saavutused
----------

Real Madrid
* Supercopa de España: 2021–22

Viited
------

1. ↑  "Rennes Sensation Eduardo Camavinga Is a New Kind of 16-Year-Old Footballer". bleacherreport.com. 7.11.2019. Vaadatud 9.4.2022
2. ↑  "Official Announcement: Camavinga". Real Madrid. 31.8.2021. Vaadatud 9.4.2022
3. ↑  "Real Madrid teenage star Camavinga scores six minutes into debut". goal.com. Vaadatud 9.4.2022
4. ↑  "Eduardo Camavinga plus jeune international français depuis 1945". L'Équipe. Vaadatud 9.4.2022
5. ↑  "Eduardo Camavinga plus jeune buteur des Bleus depuis 1914". L'Équipe. Vaadatud 9.4.2022

Välislingid
-----------

 Eduardo Camavinga – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Profiil Madridi Reali kodulehel

| * v
* r
Madridi Reali mängijad  –  La Liga |
| --- |
| 

* 1 Courtois
* 2 Carvajal
* 3 Militão
* 4 Alaba
* 5 Vallejo
* 6 Nacho
* 7 Hazard
* 8 Kroos
* 9 Benzema
* 10 Modrić
* 11 Asensio
* 12 Camavinga
* 13 Lunin
* 14 Casemiro
* 15 Valverde
* 16 Odriozola
* 17 Vázquez
* 18 Tchouaméni
* 19 Ceballos
* 20 Vinícius Jr.
* 21 Rodrygo
* 22 Rüdiger
* 23 Mendy
* 24 Mariano
* Treener: Ancelotti

 |

| * v
* r
Prantsusmaa koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Lloris (c)
* 2 Pavard
* 3 Disasi
* 4 Varane
* 5 Koundé
* 6 Guendouzi
* 7 Griezmann
* 8 Tchouaméni
* 9 Giroud
* 10 Mbappé
* 11 Dembélé
* 12 Kolo Muani
* 13 Fofana
* 14 Rabiot
* 15 Veretout
* 16 Mandanda
* 17 Saliba
* 18 Upamecano
* 20 Coman
* 21 L. Hernandez
* 22 T. Hernandez
* 23 Areola
* 24 Konaté
* 25 Camavinga
* 26 Thuram
* Treener: Deschamps

 | Prantsusmaa |
**"Sannikovi maa"** (vene keeles *"Земля Санникова"*) on Vladimir Obrutševi ulmeline romaan hüpoteetilisest Sannikovi maast.

Teosest
-------

"Sannikovi maa" ilmus eesti keeles 1956. aastal sarja "Seiklusjutte maalt ja merelt" 5. raamatuna. Selle tiraaž oli 25 000 eksemplari.

Vladimir Obrutšev töötas 20. sajandi algul geograafilise ekspeditsiooni koosseisus Jakuutia põhjaosas, kus ta kuulis kohalikelt elanikelt salapärasest pehme kliimaga maast, mis asub Põhja-Jäämeres. Seda mõistatuslikku saart olevat kauguses näinud ka mõned polaaruurijad: Jakov Sannikov (1811), Eduard von Toll (1886 ja 1893) ning teised.

Obrutšev kirjutas romaani 1924. aastal ning see ilmus 1926. aastal pealkirjaga "Sannikovi maa ehk Viimased onkiloonid". Lõpliku tõuke kirjutamiseks sai ta tšehhi kirjaniku Karel Hloucha teosest "Nõiutud maa", milles viimane väitis, et soe oaas, kus elavad ka mammutid, asub Gröönimaal. See oli Obrutševi arvates võimatu, kuna sealsed liustikud on pidevas liikumises ookeani poole.

Sisukokkuvõte
-------------

Vene geograafiaühingu koosolekul arutatakse ka Sannikovi maad otsinud parun Eduard von Tolli ja ta kaaslaste päästmiseks Uus-Siberi saartele korraldatud ekspeditsiooni käiku. Kuna Kotelnõi ja Bennetti saarelt kadunud maadeuurijaid ei leitud, peetakse neid hukkunuks, mis ühtlasi on tõestuseks, et Sannikovi maad pole olemas. Samal koosolekul võtab sõna üliõpilane Matvei Gorjunov, kes viibis viis aastat selles piirkonnas poliitilise väljasaadetuna ning esitab oma argumendid, tõestamaks, et Sannikovi maa on siiski olemas. Teda toetab akadeemik Šenk, kes teeb talle ka ülesandeks korraldada uus ekspeditsioon. Gorjunov nelja kaaslasega asubki von Tolli otsima, kes tema arvates elab nüüd Sannikovi maal. Kotelnõi saarelt asutakse teele mööda jääd põhja poole ning elanud üle lumetormi, jõuavad rändurid tundmatule saarele, Sannikovi maale. 

Romaanis kirjeldatakse põhjalikult saare loodust ja eelajaloolisi loomi: koopakarusid, karvaseid ninasarvikuid, ürgveiseid ja -hobuseid, mammuteid jt. Sannikovi maal elab ka kadunud onkiloonide hõim, kes võtab maadeuurijad sõbralikult vastu. Terav vastasseis tekib ränduritel aga kiviaja inimeste "vampudega". Ekspeditsioon elab saarel pool aastat ning koostab pinnaseproovide ja taimestiku põhjal kollektsiooni, et viia näidised tõestuseks mandrile. Kui vulkaanilisel saarel toimub maavärin, mis sulgeb maa seest soojust välja juhtivad süvikud, näevad onkiloonid saabunud "valgetes meestes" õnnetuste toojaid. Saabuvate kataklüsmide eest õnnestub enamikul ekspeditsiooni liikmetest lõpuks põgeneda tagasi mandrile, kuid üks neist hukkub maavärina ajal ning tema hoida olnud kollektsioon läheb kaduma.

Väljaanded
----------

* Obrutšev V. Sannikovi maa / Tõlkija: L. Mäting. — Tallinn : Eesti riiklik kirjastus, 1956. — 301 p. — (Seiklusjutte maalt ja merelt).

Viited
------

1. ↑  Kузнецов Н. А. В поисках Земли Санникова. Полярные экспедиции Толля и Колчака. — Москва: Paulsen, 2014. — 40 с.

Välislingid
-----------

* "Sannikovi maa" esikaane illustratsioon
* Sannikovi maa: miks vene meremehed seda otsisid?
Aosta hertsogkonna vapp
**Aosta hertsogkond**, algselt **Aosta krahvkond**, oli riik, mida valitses Savoia dünastia 11. sajandi algusest kuni 18. sajandi lõpuni, kui selle sõltumatud institutsioonid allutati Piemonte vürstkonna omadele. Tiitli "Aosta hertsog" kasutamist jätkasid Savoia monarhi teised pojad. Hertsogkonna maa on täna Itaalia osa.

Aosta krahvkonda valitsesid algselt 10. sajandil ja 11. sajandi alguses Aosta piiskopid. Kuid pärast piiskop Anselmo surma aastal 1026 tagas Saali Konrad, et tähtsa Alpi territooriumi ilmalik võim läks piiskopi õemehele, tema liitlasele Umberto I Biancamanole, jäädes mitteseotuks diötseesiga, mis läks Anselmo ebasõbralikule vennapojale Burcardile. Umberto poeg Odon kosis Adelaide, tagades Torino margi. Krahvkonna ülendas hertsogkonnaks Friedrich I Barbarossa.

Hertsog Emmanuel Philibert tegi prantsuse keele aastal 1561 hertsogkonna ametlikuks keeleks, kuid hertsogkond säilitas oma traditsioonilised institutsioonid 1766. aastani. See sai oma esimese intendandi aastal 1773. Sel oli oma maksusüsteem kuni 7. oktoobrini 1783, kui see katastrisse pandi.

Jean-Baptiste de Tillier (suri aastal 1744) järgi:

> 
> "Aosta hertsogkond oli alati olnud riik, moodustades ühtse jagamatu keha. 78 kirikutorni, või pigem linnad, vallad ja eraldi kogukonnad orus on selle riigi osad."
> 
> 
>

Vaata ka
--------

* Aosta diötsees
* Aosta & Valle D'Aosta
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib bioloogist; laevaomaniku kohta vaata artiklit Ervin Bauer (laevaomanik)* |

---

**Ervin Bauer** (19. oktoober 1890 Levice – 11. jaanuar 1938 Leningrad) oli Ungari bioloogiateoreetik.

Aastal 1935 avaldas ta monograafia "Teoreetiline bioloogia". Sellel oli hiljem oluline mõju teoreetilise bioloogia arengule (eriti Venemaal). Ta formuleeris elussüsteemide püsiva tasakaalutuse printsiibi (tuntud kui Baueri reegel).

Elukäik
-------

Ta lahkus Ungarist aastal 1919. Aastail 1921–1925 töötas ta assistendina Karli Ülikoolis Prahas.

Alates 1925. aastast elas ta Venemaal, seejuures aastast 1933 Leningradis.
Tema esimene abikaasa oli kirjanik Margit Kaffka (suri 1918) ja teine abikaasa matemaatik Stefánia Szilárd (aatomifüüsik Leó Szilárd'i õde).

Bauer ja tema abikaasa Stefánia arreteeriti KGB poolt 4. augustil 1937 ja mõlemad lasti maha 11. jaanuaril 1938.

Kirjandus
---------

* Müller, Miklós 2005. Ervin Bauer (1890-1938), a martyr of science. *The Hungarian Quarterly* 178: 123-131.
* Токин, Б. П. 1965. *Теоретическая биология и творчество Э. С. Бауэра*. 2 изд. Л.

Välislingid
-----------

* Lühibiograafia