recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Hümni tekst
**Suur hümn Atonile** (ka **Ehnatoni suur hümn**) on Vana-Egiptuse hümn, mis on loodud 18. dünastia vaarao Ehnatoni ajal (valitses umbes 1351–1334 eKr) ja mis kuulub vaaraode ajastu tuntuimate ja kuulsaimate tekstide hulka. Selle autoriks peetakse vaarao Ehnatoni ennast, kes kehtestas Egiptuses Atoni kultuse (atonismi) ning keelas teiste jumalate kultuse.

Hümn on raiutud Amarnas Eje haukambrisse viiva lühikese koridori lääneseinale. See on seinal 13 tulbas. Hümn on tervikuna säilinud Urbain Bourianti 1883/1884 tehtud ärakirjana, kuid originaal hävis osaliselt 1890. aastal. Hümn avaldati trükis esmakordselt 1884. aastal.

Hümnis on rõhutatud ainujumal Atoni ülemvõimu ja loojarolli, Atoni rolli kogu inimkonna, nii egiptlaste kui võõrrahvaste loojana ning jumala transtsendentset loomust.

Peagi pärast hümni tõlke ilmumist märgati selle sarnasust Piibli Vana Testamendi 104. psalmiga. Mitmed teoloogid peavad osa 104. psalmist "Suure hümni Atonile" tõlkeks.

Eesti keeles on hümn ilmunud korduvalt, näiteks Philipp Vandenbergi raamatus "Nofretete" (lk 187-191, saksa keelest tõlkinud Jüri Selirand), Rosalie Davidi raamatus "Religioon ja maagia Vana-Egiptuses" (lk 333-336, inglise keelest tõlkinud Olavi Teppan) ja Jan Assmanni raamatus "Egiptlane Mooses. Mälestus Egiptusest lääne monoteismis" (lk 275-281, inglise keelest tõlkinud Kalle Hein).

Philip Glass on kasutanud hümni oma ooperis "Akhnaten".

Hümni tekst
-----------

### Eessõna

* *Rida 1:*

Kiidulaul Re-Harachtile, Kes Silmapiiril Hõiskab Valgusena, Kes On Päikeses, elagu ta alati ja igavesti, elav päike, *sed*-pidustusel (/igal pidustusel) suur
* *Rida 2:*

kõige selle valitseja, mida päike ümbritseb, taeva valitseja, maa valitseja, Per-Iteni ja Achet-Iteni valitseja Ülem- ja Alam-Egiptuse valitseja näol, kes Maatist elab, kahe maa valitseja, Re On Täiuslik Ilmumisvormides, Re Ainuke, Re poeg,
* *Rida 3:*

kes Maatist elab, kroonide valitseja, Keda Päikesejumal Teenib, kelle elu on pikk ja suure kuninganna näol, keda ta armastab, kahe maa valitsejanna, Päikesejumal On Täiuslik Ilus, Ilu On Tulnud,
* *Rida 4:*

ta elagu, olgu terve ja noor alati ja igavesti.
### Esimene laul

Ta ütleb: "Sinu tõus taeva silmapiirile on kaunis, oo elav Aton

Viited
------

1. ↑  Christian Bayer, "Echnaton. Sonnnenhymnen", Reclam 2007, lk 98
2. ↑  Nicholas Reeves "Akhenaten: Egypt's False Prophet"
3. ↑  Rosalie David, "Religioon ja maagia Vana-Egiptuses", Tänapäev, 2005, lk 215-216
4. ↑  Jan Assmann "Egiptlane Mooses", Varrak 2017, lk 302

Välislingid
-----------

* Hümni algtekst, transliteratsioon ja tõlge saksa keelde
* Ingliskeelne tõlge
* Foto hümnist Eje hauakambri seinal
**Liivi jõgi** on jõgi Läänemaal Lääne-Nigula vallas Rehemäe, Jõgisoo, Koluvere, Kullamaa, Kullametsa, Liivi, Päri, Silla ja Üdruma, Allikotsa, Laiküla ja Soo-otsa ja Rõuma külas ning Raplamaal Märjamaa vallas Maidla külas, Kasari jõe parempoolne lisajõgi.

Lähe asub Risti alevikust kirdes, Rõuma küla piiril, Keila–Haapsalu raudtee ääres. Lähte ümbruses on mitu sood: Rõuma raba ja Kuistlema raba läänes, Tõlva raba idas. Suue asub vahetult enne Kasari deltat, umbes 2,5 kilomeetrit Risti-Virtsu maantee sillast alamal. Jõe pikkus on 45,6 kilomeetrit ja valgla suurus 252,7 km². Jõe vähem tuntud rööpnimi on *Rehemäe jõgi*, kasutatud ka nimesid *Koluvere jõgi* ja *Laimetsa jõgi*.

Lisajõed:

* Kahassoo oja (vasakult, 38,2 km suudmest),
* Saua oja (vasakult, 31 km suudmest),
* Marimetsa oja (paremalt, 30,7 km suudmest),
* Kõberoja (paremalt, 18,1 km suudmest),
* Ubasalu oja (paremalt, 15,2 km suudmest),
* Silgi oja (paremalt, 14,1 km suudmest),
* Üheksakraav (paremalt, 8 km suudmest),
* Venekraav (paremalt, 4,9 km suudmest),
* Soovälja peakraav (vasakult, 2,2 km suudmest).

Liivi jõgi läbib Koluvere järve, Liivi järve ja Kullamaa paisjärve ning tema kallastele jäävad Matsalu rahvuspark ja kaitsealune Koluvere mõisa park.

Jõe ületavad Ääsmäe–Haapsalu–Rohuküla maantee, kolmel korral Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare maantee (Koluvere sild, Silla sild) ja Haapsalu–Laiküla maantee (Laiküla sild) ning Maidla–Ollimäe tee (Hõbeda sild), Ollimäe–Koluvere tee (Koluvere mõisa sild), Lemmikküla–Jõgisoo tee (Jõgisoo sild) ja Liivi–Üdruma tee (Liivi sild).

Valdavalt voolab jõgi sirgetes kanalites. Märkimisväärsed lammialad jäävad Liivi jõe kallastel alamjooksule (Kasari luht) ja ülemjooksule Õmma soostiku aladele.

Liivi jõgi on üks Eesti kapriissemaid jõgesid, kus suvine väikseim vooluhulk võib erineda aasta keskmisest ligemale 300 korda.

Jõe ääres huviväärsemaid objekte on keskjooksul paisjärve ääres olev Koluvere loss.

Jõgi on avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m.

Liivi jõe keskkonnaregistri kood on VEE1116600.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Liivi jõgi** |

* Liivi jõgi keskkonnaportaalis
**Animatism** (ladina sõnast *animatus* 'hingestatud; elustatud') on Robert Ranulph Maretti järgi usk ebaisikulisesse väesse (jõusse), mis esineb nii inimestes, loomades kui ka asjades ning mille tõttu kõik on elus.

Selle mõistega täiendas Marett Edward Burnett Tylori animismi mõistet. Animism tähendas Tyloril usku vaimudesse (üleloomulikesse kehatutesse olenditesse). Tylor pidas seda religiooni kõige algsemaks vormiks. Marett seevastu leidis, et primitiivne inimene ei ole võimeline animistlikeks kujutlusteks (keha ja hinge eraldamiseks), mistõttu animatism eelneb animismile.

Animatism ei ole omaette usund, vaid ürgusundi koostisosa.

Sõna "animism" kasutatakse tänapäeval mõnikord nii, et ta hõlmab ka animatismi. Kas animatism on usundi kõige ürgsem kuju, on tänapäeval vaieldav.

Animatismi prototüübiks oli Marettil usk manasse Melaneesias.

Samalaadne ebaisikuline üleloomulik jõud esineb ka näiteks Põhja-Ameerika indiaanlastel (*manitu*), eskimotel (*sila*), pügmeedel (*megbe*), ketšuatel (*callpa*).

Arvatakse, et ka eesti sõna "vägi" on algselt tähendanud säärast jõudu.
**Laurentsiuse Selts** on Kuusalu kihelkonna piirkonna arendamiseks loodud mittetulundusühing. 

Selts asutati 29. aprillil 2010 Kuusalus. Selle algatajateks olid Sulev Valdmaa ja Jaanus Jalakas.

Laurentsiuse Seltsi esimees on seltsi asutamisest saati olnud Sulev Valdmaa.

Tegevus
-------

Seltsi eesmärgid on Kuusalu kihelkonna piirkonna arengu edendamine, kohaliku elu aktiviseerimine ja mitmekesistamine, muu hulgas kultuuriüritusi läbi viies. Tegeletakse ka omanikuväärikuse, keskkonnateadlikkuse, heanaaberlikkuse, kohaliku elu turvalisuse ja omandi kaitse tahte arendamisega ning püütakse parandada heakorda. Selts on eesmärgiks võtnud ka oma liikmete abistamise olmelistes küsimustes.

Samuti kogutakse ja säilitatakse ajaloolist pärandit ning avaldatakse vastavaid trükiseid.

### Väino Eskeni fond

Seltsi üks esimesi suuremaid ettevõtmisi oli soomepoisi Väino Eskeni fondi korrastamine. Esken kinkis oma raamatukogu ja isikuarhiivi juba eluajal Kuusalu raamatukogule, ent fond jõudis kohale pärast tema surma. Fondi korrastamise eestvedaja oli Sulev Valdmaa, kes alustas seda tööd juba enne seltsi asutamist. Arhiiv avati 28. oktoobril 2010.

### Eduard Ahrensi mälestusmärk

Laurentsiuse Seltsi üks olulisi ettevõtmisi oli eesti kirjakeele uuendaja Eduard Ahrensi mälestussamba jaoks raha kogumine. Eduard Ahrensi mälestusmärk avati lauritsapäeval, 10. augustil 2017 Kuusalu vana pastoraadi ees.

### Filmid

Laurentsiuse Seltsi eestvedamisel on tehtud kolm dokumentaalfilmi: 

* Kuusalu kihelkonna ajalugu ja turismiväärtusi tutvustav "Kodasoost läbi Leesi ja Viinistu Kuusallu" (2010),
* Kuusalu kihelkonna rahvarõivaid tutvustav "Naine ei lähe tanuta tanumale ega põlleta põllule" (2011),
* Kuusalu kihelkonna ajaloolist-etnograafilist omanäolist piirkonda Kolga randa tutvustav LEADER-programmi toel valminud vaatefilm "Kus sinu pesakane..." (2014).

Viited
------

1. 1 2  Ülle Tamm. Kuusalus asutati Laurentsiuse Selts Sõnumitooja, 18. juuni 2010.
2. ↑  Kontakt
3. 1 2  "Mis on Laurentsiuse Seltsi eesmärk ja selle saavutamise vahendid?". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. märts 2018. Vaadatud 19. märtsil 2018.
4. ↑  Väino Esken, Kolga vallast Leesilt pärit soomepoiss, ametnik ja Välis-Eesti aktivist
5. ↑  Ülle Tamm. Kuusalu raamatukogus avati VÄINO ESKENI arhiiv Sõnumitooja, 2. november 2010.
6. ↑  Ere Uibo. EDUARD AH­REN­SI mä­les­tus­märk Kuu­sa­lus on ava­tud[*alaline kõdulink*] Sõnumitooja, 16. august 2017.
7. ↑  "Laurentsiuse Seltsi filmid". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. märts 2018. Vaadatud 19. märtsil 2018.

###### Seltsi webileht;
**Biobutanool** on taimsest materjalist (taimne biomass ja -jäätmed) toodetud butanool.

Keemiliselt on butanool alkoholide klassi kuuluv (keemiline valem C4H9OH) suhteliselt mittepolaarne vedelik, mis sarnaneb bensiiniga rohkem kui bioetanool. Butanool on sisepõlemismootoritele sobiv kütus, mis on kasutatav bensiini asemel ilma modifitseerimata.

Perspektiivne on biobutanooli tootmine taimsest materjalist, mille põhikoostisosadeks on tselluloos ja hemitselluloos. Neid polüsahhariidide klassi kuuluvaid komponente on võimalik lagundada fermentatsioonil mikroorganismide ensüümide toimel. Siin on kitsaskohaks rahuldavat butanooli saagist tagavate bakteritüvede leidmine. Praeguseni on butanooli saadud mitmete fermentatsiooniprotsesside kõrvalsaadusena.

Viimasel paaril aastakümnel on uuritud butanooli saamist suhkruid ja tärklist sisaldavatest põllukultuuridest *Clostridium*’i perekonda kuuluvate bakterite toimel. 2011. aastal teatasid USA Tulane Ülikooli teadlased vastleitud bakterist (nimetati TU-103), mille abil on võimalik valmistada biobutanooli tselluloosist (puidu laastud, vanad ajalehed, puuvill, teatud rohttaimed).

Vaata ka
--------

* Biokütus

Viited
------

1. ↑  Imeline Teadus nr 3/2012, lk 62
Anita Dunn (2009)
**Anita Babbitt Dunn** (sündinud 8. jaanuaril 1958) on USA poliitikanõustaja. Maist novembrini 2009 oli ta Valge Maja kommunikatsioonidirektor. Varem oli ta demokraatide poliitikakonsultant ettevõttes Squier Knapp Dunn Communications ning nõustas 2008. aasta presidendivalimistel Barack Obama kampaaniat.

Karjäär
-------

Dunn on töötanud senaatori John Glenni kampaania heaks, presidendikandidaadi ja senaatori Bill Bradley peanõunikuna ning mitme teise mõjuka demokraatliku poliitiku heaks. 2006 palkas senaator Barack Obama ta oma suhtekorralduse ja strateegia juhiks ning see oli paljudele märk sellest, et Obama kavatseb presidendiks kandideerida.

Valge Maja kommunikatsioonidirektorina kritiseeris ta teravalt Fox News Channelit, mis oli kritiseerinud Barack Obama administratsiooni. 11. oktoobril 2009 esines ta CNN-i saates "Reliable Sources", kus tal paluti täpsustada oma kommentaare Fox Newsi kohta, mille kohta ta oli öelnud: "see on arvamuspõhine ajakirjandus uudiste maski all."  Ta vastas: "Reaalsus on selline, et Fox News tegutseb tihti Vabariikliku Partei uurimis- või kommunikatsioonitiivana."  Dunn tunnistas, et probleem "ei ole ideoloogiline". Ta lisas: "Ma mõtlen, et ilmselgelt on seal hulk konservatiivseid, liberaalseid ja tsentristlikke kommentaatoreid ning igaüks saab sellest aru. Aga ma arvan, et Foxi kohta oleks aus öelda, ja meie kindlasti näeme seda nii, et see on rohkem Vabariikliku Partei käepikendus."

Viited
------

1. ↑  Deep Secrecy In The Obama Campaign - CBS.
2. ↑  Calling 'Em Out: The White House Takes on the Press - Time Magazine, 08.10.2009
3. 1 2  White House Escalates War of Words With Fox News - Fox News, 12.10.2009
**Aleksei Povarov** (sündinud 4. septembril 1946 Leningradis) on Eesti arstiteadlane ja tööhügieenik.

Elulugu
-------

Aleksei Povarov on venelane ja töölise poeg.

Lõpetas 1963 Tallinna 2. Töölisnoorte Keskkooli, 1974 Leningradi Sanitaar-Hügieenilise Meditsiini Instituudi, 1984 kaugõppeaspirantuuri Leningradi Arstide Täiendusinstituudis, meditsiinikandidaat (1986, samas), väitekiri "Основные вопросы гигиены труда на современных стационарных асфальтобетонных заводах". Oli 1974–1984 Eesti Vabariikliku Sanitaar-Epid Jaama tööhügieeni osakonna arst, juhataja ja sanitaarhügieeni labori juhataja, 1984–1996 Profülaktilise Meditsiini Instituudi atmosfääritoksikoloogia labori nooremteadur, vanemteadur, ühtlasi instituudi teadussekretär kohusetäitja; 1997–2001 – lepinguline töötaja, aastast 2001 Sotsiaal-Humanitaarinstituudi psühholoogia osakonna õppejõud.

Teadustöö
---------

Uurinud tervise ja keskkonna kaitset ning kutsehaigusi. Üle 15 teadustrükise.

Teoseid
-------

* Условия труда при изготовлении и применении асфальтобетонной смеси для строительства автомобильных дорог. // Гигиена труда и профзаболевания (1983) 7
* Органические вещества в выбросах в атмосферу энергетических объектов, работающих на сланцах. // Теплоэнергетика (1986) 1
* Особенности онкологической заболеваемости рабочих, занятых в производстве горячего асфальтобетона. // Гигиена труда и профзаболевания (1988) 7.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Lauri Breede** (sündinud 14. novembril 1957) on eesti koorijuht ja muusikapedagoog.

Ta lõpetas 1977. aastal Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli ja 1982. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi Ants Üleoja klassis. 1986. aastal täiendas ta end Leningradi Konservatooriumis.

Breede laulis aastatel 1978–1985 ETV-Eesti Raadio segakooris. Ta töötas 1985–1987 Tartu Pedagoogilises Koolis dirigeerimisõppejõuna, 1990–1992 Vanemuises koormeistrina, 1992–1993 kultuurikeskuses Sinimandria koorimuusika peaspetsialistina, 2001–2008 Tartu Ülikooli Õpetajate Seminari dirigeerimise ja hääleseade lektorina. Alates aastast 1985 töötab Breede Heino Elleri Muusikakoolis dirigeerimisõppejõuna.

Lauri Breede on asutanud järgmised koorid:

* 1997 segakoor HaleBopp Singers
* 1999 Eesti Meestelaulu Seltsi Tartu noorte meeste meeskoor
* 2001 Eesti Meestelaulu Seltsi Jõgevamaa noorte meeste meeskoor
* 2001 Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli kammerkoor
* 2002 Eesti Meestelaulu Seltsi Jõgevamaa poistekoor
* 2008 Tartu Rahvaülikooli segakoor
* 2009 Eesti Maaülikooli meeskoor

Kooride hulgas, mida Lauri Breede on juhatanud, on veel Meeskoor Gaudeamus, Laulukoor Tarbatu, Euroopa Eestlaste Koor, üliõpilaskorporatsioon Rotalia meeskoor ja Filiae Patriae naiskoor.

Isiklikku
---------

Tema ema oli laulja Aino Seep-Breede, isa Ago Breede (1923–2000) oli soomepoiss ja metsavend, hiljem töödejuhataja, vanaisa Feliks Breede oli sõjaväelane (major). 
Tema abikaasa Maire Breede (sündinud 25. oktoobril 1956) on juhtinud Tartu Kultuuriülikooli /Tartu Rahvaülikooli alates selle asutamisest 1987. aastal.

Tunnustus
---------

* 2010 Tartu Kultuurikandja aunimetus (rahvakultuurikandja)
Socket A
**Socket A** ehk **Socket 462** on protsessoripesa tüüp arvuti emaplaadil. Socket A tootmine on lõpetatud.

Pesa nimetuses olev arv viitab pesas olevale 462 augukesele, kuhu lähevad protsessori viigud. Nendest 453 toimivad ja 9 on blokeeritud – viimaseid kasutatakse selleks, et vältida Socket A eellase Socket 370 protsessorite panemist Socket A-sse.

Esisiini sagedused, mida Socket A toetab, on 133, 166 ja 200 MHz.

Socket A-d sisaldavate arvutite koostamisel, teisaldamisel ja igapäevasel kasutamisel ei tohi ületada mehaanilise koormuse piire. Vastasel juhul protsessori nõelad koolduvad või murduvad ja protsessor muutub kasutuks. Protsessoripesa kannatab välja dünaamilise koormuse kuni 445 N ja staatilise koormuse kuni 133 N. Socket A on seetõttu väga habras, eriti võrreldes tema järglaseks oleva protsessoripesaga Socket 478, mis kannatas välja ligi poole rohkem. Socket A oli nii õrn, et paljud inimesed murdsid protsessori katki, kui püüdsid seda protsessoripesast eraldada. Tuleb siiski märkida, et neist juhtumitest paljudel oli kasutatud ebastandardset protsessorit või sertifitseerimata protsessorilahendust.

AMD soovitas mitte kasutada Socket A korral raskemat jahutit kui 300 g, sest raskemad jahutid võisid protsessorit ja protsessoripesa kahjustada.

Tänapäeval Socket A-d enam ei toodeta. Selle asemel toodetakse protsessoripesi Socket 754, Socket 939 ja Socket AM2. Siiski saab paljudelt edasimüüjatelt veel tänini neid protsessoripesi ning nendega ühilduvaid mikroprotsessoreid ja emaplaate osta.

Protsessoripesa Socket A kasutati järgmiste AMD protsessorite jaoks:

* AMD Athlon
* AMD Athlon Thunderbird
* AMD Athlon XP
* AMD Athlon MP
* AMD Duron
* AMD Sempron
* AMD Mobile Athlon 4
* AMD Mobile Athlon XP-M
* AMD Mobile Duron
* AMD Geode NX
**Lauri Liivak** (sündinud 6. septembril 1973) on eesti produtsent ja helirežissöör. 

Viljandi Folk 2010 / Foto: Martin Lazarev
Lauri Liivaku salvestatud ja masterdatud plaadid on võitnud kokku 24 korral Eesti Muusikaauhinna.

Lõpetanud Miina Härma Gümnaasiumi ja õppinud Tartu Ülikoolis ajaloo erialal.

Ta on töötanud Q Raadio produtsendina, Päikeseraadio helirežissööri ja produtsendina.

Aastatel 1997–2016 Forwards stuudio helirežissöör, produtsent.

2016 - praeguseni LL Mastering helirežissöör, produtsent

Stuudio ja plaadifirma Forwards omanik ja eestvedaja. Kassetileibeli Sally Cinnamon Music eestvedaja. 

Festivali Plink Plonk ja klubi Plink Plonk eestvedaja.
Muusikuna on Liivak osalenud ansamblites Alberts, Afternooning Plaque Family ja Bizarre.

Kirjutanud muusika teatrilavastustele "Naksitrallid", "Kirsiõite detsember" (Rakvere Teater), "Auto" (teater Vanemuine).

Muusikaliste etenduste ja muusikalide ("Eesti ballaadid" (Von Krahl), "Aida" (rahvusooper Estonia),

"Jesus Christ Superstar", "Verevennad", "Cats", "Inetu", "Thriller", "West Side Story", "Ruja" (teater Vanemuine)) helirežissöör.

Viited
------

* Kes on Kõrsikute neljas liige
* Lauri Liivak Polkast Rockini
* Purjekapõrnitsemine FTW
* Nädala Plaat - Bizarre - väike ime
* Plink Plonk – pungist Bollywoodi funk’ini

Välislingid
-----------

* Lauri Liivak @ Discogs
* Lauri Liivak Mastering @ FB
* Lauri Liivak @ Soundbetter
* Lauri Liivak @ Musicalbacon
**Liivi rand** (liivi keeles *Līvõd Rānda*, läti keeles *Lībiešu krasts*) on 1991. aastal Läti valitsuse poolt Kuramaa põhjarannikule loodud kultuurilis-ajalooline ala, millesse kuulub 12 endist liivi küla, milleks on lääne poolt ida poole lugedes Lūž, Pizā, Īra, Ūžkilā, Sīkrõg, Irē, Kūoštrõg, Pitrõg, Sǟnag, Vaid, Kūolka ja Mustānum.

Mõnikord räägitakse Liivi rannast ka kui Kuramaa liivlaste traditsioonilisest asualast, mis oli välja kujunenud 19. sajandi lõpuks. Selle piirkonna hulka kuuluvaks on peetud ka Ventspilsist 20 kilomeetrit põhja pool asuvat Paţikmō küla Lūžist lääne pool, kuigi sealne rahvastik on lätistunud varem kui muude külade rahvas.

Ala administratsiooni ülesanneteks määrati piirkonna teaduslik dokumenteerimine, kinnis- ja vallasasjade säilimise eest hoolitsemine, hoonestuseeskirja järgmise ja maastiku säilimise tagamine, sotsiaalmajandusliku arengu ja keskkonnakaitse seisukohtade väljatöötamisel osalemine, teaduslike, haridus- ja kultuuriürituste korraldamine. Alates 2003. aastast on institutsiooni korduvalt reformitud, millega on kaasnenud riikliku toetuse vähenemine.

Ajalooliselt oli liivi rand jagatud kaheks osaks (ida- ja lääneosa), kus räägiti ka erinevaid murdeid – ida- ja läänemurret. 1920. aastail üritati liivlaste asuala ühendada ühte valda, kuid see plaan ebaõnnestus. Kumbki osa kuulus eraldi valla ja kihelkonna alla. Praegu on ajalooline Liivi ranna territoorium jagatud Ventspilsi, Dundaga ja Roja piirkonna vahel. 

Liivi ranna ala kattub osaliselt Slītere rahvuspargi territooriumiga.

Pärast Läti Vabariigi taastamist on Liivi rannast saanud populaarne turismi- ja suvituskoht.

Viited
------

1. ↑  Renāte Blumberga. "Liivlased 19–21. sajandil". // Liivlased. Ajalugu, keel ja kultuur, koostanud ja toimetanud Renāte Blumberga, Tapio Mäkeläinen ja Karl Pajusalu. Tallinn, Eesti Keele Sihtasutus, 2011. Lk 127–153

| * v
* r
Liivi külad Liivi rannas |
| --- |
|  | 
Jaunciems (Ūžkilā) **·** Kolka (Kūolka) **·** Košrags (Kūoštrõg) **·** Lielirbe (Īra) **·** Lūžņa (Lūž) **·** Mazirbe (Irē) **·** Mazirbe Dundaga valla osa **·** Melnsils (Mustānum) **·** Miķeļtornis (Pizā) **·** Pitrags (Pitrõg) **·** Saunags (Sǟnag) **·** Sīkrags (Sīkrõg) **·** Vaide (Vaid) |  |
Aleksei Rõbnikov
**Moskva Riiklik Loominguline Töökoda Aleksei Rõbnikovi juhtimisel** (vene keeles Московская государственная творческая мастерская под руководством Алексея Рыбникова) on teater Moskvas.

Teater asub praegu aadressil Bolšoi Rževski pereulok 11. Teater loodi 1992. aastal helilooja Aleksei Rõbnikovi eestvedamisel esialgse eesmärgiga tuua lavale oma uus teos – müsteerium "Liturgija oglašennõh" ("Литургия оглашенных"). Hoone, kus toimusid proovid ja etendused, oli väike – saalis oli teatripublikule vaid 40 istekohta. Eestvedajat abistasid tema pereliikmed – abikaasa, poeg ja tütar, samuti laulupedagoog Nina Haritševa ja dirigent Sergei Gossatšinski. Esimesed peaosatäitjad olid Boriss Plotnikov, Olga Kabo ja laulja Žanna Roždestvenskaja. 

1999. aastal sai teater riiklikuks teatriks. Teatri kunstiline juht on Aleksei Rõbnikov. Kunstilise juhi asetäitjana töötab Mihhail Katsnelson ja lavastajana Aleksandr Rõhlov.

2008. aasta sügisel esietendus kontserdisaalis Mir Aleksei Rõbnikovi teatri rokkooperi "Joaquín Murrieta täht ja surm" ("Звезда и смерть Хоакина Мурьеты") autoriversioon. 

2009. aastal spetsiaalselt Pierre Cardini kunstifestivalil (Lacoste'is Vaucluse'i departemangus) näitamiseks lõi Aleksei Rõbnikov rokkooperi "Junona ja Avoss" ("Юнона и Авось") autoriversiooni.

Viited
------

1. 1 2  Открытая информация. rybnikovtheater.ru
2. ↑  История. rybnikovtheater.ru

Välislingid
-----------

* Teatri repertuaar. rybnikovtheater.ru
**Lauri Lahtmäe** (sündinud 18. septembril 1968) on eesti orienteeruja ja rogainija.

Haridus
-------

Lõpetas 1986. aastal Tallinna 3. Keskkooli

Töö
---

Lauri Lahtmäe on Printcenter Eesti AS juhatuse liige ja aktsionär.

Sporditulemused
---------------

2012. aasta rogaini Euroopa meistrivõistluste meeste esikolmik. Vasakult: Evgeny Dombrovski, Oleg Kalinin (hõbe, Venemaa), Armo Hiie, Lauri Lahtmäe (kuld, Eesti), Volodymyr Shpetnyy, Viacheslav Savchenko (pronks, vastavalt Ukraina ja Venemaa)
Harrastab orienteerumisjooksu ja rogaini.

2012. aastal tuli rogainis koos Armo Hiiega meesvõistkondade arvestuses Euroopa meistriks, lisaks võitnud meesveteranide klassis koos Armo Hiiega rogaini MMil 2013. aastal kulla ja 2015. aastal pronksi ning rogaini EMil 2011 hõbeda.

Viited
------

1. ↑  "Tallinna Lilleküla Gümnaasium. 1986. a - 11. lend". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. jaanuar 2015. Vaadatud 3. jaanuaril 2015.
2. ↑  "Inforegister.ee Lauri Lahtmäe". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. mai 2012. Vaadatud 3. jaanuaril 2015.
3. ↑  "ESBL sporditulemused. Lauri Lahtmäe". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 3. jaanuaril 2015.

Välislingid
-----------

*
Sobrino de Botín
**Sobrino de Botín** on Hispaanias Madridis aadressil Calle de los Cuchilleros 17 asuv restoran, mis asutati 1725. aastal ning on Guinnessi rekordite raamatu järgi vanim tänapäeval tegutsev restoran.

Ajalugu
-------

Sobrino de Botín asutati 1725. aastal ning see on teadaolevalt maailma vanim restoran. Selle asutasid prantslane Jean Botín ja tema naine ning algselt oli restorani nimi **Casa Botín**. 20. sajandi algul pärandas Jean Botín restorani oma vennapojale ning restorani omanikuks sai Gonzáleze perekond. Siis saigi restoran praeguse nime Sobrino de Botín. Hispaania keeles tähendab *sobrino* nõbu. Restoran on saanud tuntuks kogu maailmas ning seda on külastanud nii poliitikud, Hollywoodi staarid, kirjanikud kui ka kuninglike perekondade liikmed.

20. sajandi algul kuulus restorani alasse ainult sissepääs ja esimene korrus. Veinikeldrit kasutati kaubaruumina ning teisel ja kolmandal korrusel elasid omanikud. Kui Amparo Martin ja tema abikaasa Emilio González Botíni restoraniga tegelema hakkasid, oli see kõigest väike pereäri seitsme töötajaga, sealhulgas Emilio ja Amparo ning nende kolm last. Varsti pärast seda toimus Hispaanias kodusõda ning perekonna lootused restorani laiendada purunesid. Amparo läks lastega sõja tõttu Segorbe külla ning Emilio jäi maha, et restorani ja kodu valvata, mis hiljem sai sõjaväelaste söögikohaks. Pärast sõda ning kohutavat aega, mis sellele järgnes, võtsid Emilio ja Amparo pojad pereäri üle ning muutsid restorani selliseks, nagu see on ka tänapäeval.

Tänapäev
--------

Restorani köök
Tänapäeval on restoranil kokku neli korrust, mis kõik on säilitanud oma algupärase võluva atmosfääri. Restoran asub otse Madridi südames, mis on restorani jaoks ületamatu asukoht. Seepärast on selle nimel nähtud palju vaeva, et säilitada restorani algne välimus. Klientide kasvava arvukuse tõttu on restoranis tehtud palju renoveerimistöid, kuid restorani algupärast välimust ja iseloomu ei ole muudetud. Lisaks pilkupüüdvale välimusele on restoranis suurepärane teenindus ja traditsiooniline Kastiilia köök, kus eriline rõhk on pandud röstitud lamba- ja sealihale. Restorani omapäraks on saanud anda igale külastajale kaasa kingitus, mille järgi külastajad saavad Botíni meenutada.

Tänapäeval kuulub restoran Gonzáleze perekonna kolmandale generatsioonile: Antoniole, Joséle ja Carlosele.

Viited
------

1. 1 2  "Sobrino de Botín". 2018.
2. ↑  "The Botin Restaurant Experience". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. jaanuar 2019.
3. 1 2 3  "Restaurante Botín". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuli 2019.
4. ↑  Ron Otto (2012). "The Botin Restaurant Experience Madrid".
Ida-sinivuti tibu
**Ida-sinivutt** (*Coturnix chinensis*, vananenud nimetusega *Excalfactoria chinensis*) on faasanlaste sugukonda põldvuti perekonda kuuluv lind, maailma väikseim kanaline.

Teaduslikult kirjeldas ida-sinivutti esimesena Linnaeus 1766. Ta tegi seda kõige laiema levilaga alamliigi *C.c. chinensis* põhjal, kes elab kõikjal Indohiinas Sri Lankalt kuni Lõuna-Hiina ja Taiwanini. Ülejäänud alamliigid elavad Filipiinidel ja Indoneesias, lääne suunas Andamanide ja Nicobarideni, ida suunas Bismarcki saarestikuni ning lõuna suunas Põhja- ja Ida-Austraaliani. Mõni alamliik on kohastunud eluga mägimetsades. Uus-Guineas kohtab teda kuni 2,2 km kõrgusel.

Ida-sinivutte on paljudes värvitoonides: siniseid, pruune, halle, valgeid ja mitut sorti kirjuid. Jalad on tal oranžid. Nokk on must. Rind on punakaspruun, kõri valge.

Ida-sinivutt on kuni 14 cm pikk ja kaalub 45–70 g.

Hea hoolitsuse korral võivad nad elada 13 aastat vanaks, aga tavaliselt elavad nad 5–7 aastat.

Pesa ehitab ja haub üksnes emaslind. Täiskurn koosneb 5–13 munast. Munade välimus sõltub alamliigist ja võib olla erinev: see on kollakas või pruun, vahel mustjaspruunide tähnidega. Emaslind hakkab hauduma alles pärast seda, kui kõik munad on munetud. Vangistuses muneb emaslind liga palju ja sellepärast tuleb osa mune talt ära võtta, sest kui muna 10 päeva jooksul hauduma ei hakata, siis ta jahtub ära ja sealt enam tibu ei tule. Kurna soovitatav suurus on 6–8 muna. Vutitibud kooruvad 19 päeva pärast ja näevad välja nagu kanatibud, ainult väiksemad. Tibud lahkuvad pesast juba esimesel päeval ja nad on kohe valmis sööma kõike seda, mida täiskasvanud linnudki, näiteks jahuusse ja putukaid. Suguküpsus saabub juba 14–18 nädala vanuselt.

Ida-sinivutt kodustati juba ammuilma Hiinas, kus teda kasvatati ilu pärast. Talvel oli kombeks neid taskus kanda ja nendega siis käsi soojendada. See tava kajastub põldvuti perekonna endisaegses ladinakeelses nimes *Excalfactoria*, mis tähendab 'soojendav'. Euroopasse toodi nad 1794.

Ida-sinivutti on väga kerge kodus pidada ja paljundada. Temast on aretatud mitu tõugu. Kui nad on oma elupaigaga kohanenud, siis on nad vastupidavad. Nad ei reosta oma eluruumi põrandat plekkidega. Nad on odavad ja vajavad väga vähe hooldust. Ühele linnule on vaja vähemalt 2 × 2 meetri suurust ruumi. Nad vajavad palju vähem süüa ja juua kui kanad ja on teada juhtumeid, kus neid on õpetatud peost sööma. Emaslind teeb isase ligimeelitamiseks pehmeid kraaksatusi. Nad on hüperaktiivsed paljunejad: soodsa toidu korral muneb emane iga päev muna.

Ida-sinivutt kui liik tervikuna on soodsas seisundis, aga mõnel pool on mõni alamliik looduskaitse all. Näiteks Austraalia keskvalitsus ei pea liiki ohustatuks, aga Victoria osariik võttis oma maa-alal ida-sinivuti 2007 ohustatuna kaitse alla.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ida-sinivutt** |
**Kursi Maarja-Eliisabeti kirik** asub Kursi külas Põltsamaa vallas Jõgeva maakonnas. Kirikus tegutseb EELK Kursi kogudus.

Ajalugu
-------

Ehitatud vana kiriku müüridele (mille ehituse aeg ei ole teada) 1648. aastal. 1871–1872 toimus arhitekt Johann Gottfried Mühlhauseni juhtimisel kiriku ümberehitus. Siis lammutati kiriku edelaküljel ka arvatavasti 1760. aasta paiku rajatud Manteuffeli kabel. Suurele tornile lisaks ehitati 12 väikest nooljat apostlitorni, mis tähistavad sümboolselt Kristuse 12 apostlit. Torni kell on valmistatud 1922. aastal Tartus. Orel on ehitatud Frankfurdis Oderi ääres Wilhelm Saueri poolt 1898. aastal. Altarimaal "Kolgata" (autor teadmata) pärineb aastast 1872. Altari koos aiaga on meisterdanud Ants Reinberg (Raatmaa).

Legend Kursi kiriku ehitamisest:


|  |
| --- |
| „Kursi kirikut tahetud enne Tõrve külasse jõe kaldale ehitada, aga nii palju kui päevaga tehtud, sama palju ka ööga maha lõhutud. Ei saadud mitte ehitada. Siis näidatud kiriku meistrile öösel unes, et tuleb võtta sealt kohalt jõest sõel vett täis, kuhu kirikut ehitada taheti, ja minna mööda jõe äärt alla poole seni kaua, kui sõelast vesi maha kukub. Sinna kohta ehitatudki kirik, kus ta praegugi Pedja jõe kaldal seisab. Selle kiriku meistri nimi olnud Kusta ja sellest olevat tulnud Kursi kiriku nimi Kursi." |
| –  |

Kirjeldus
---------

Esialgne ehitis oli barokne ühelööviline kivikirik, millel oli eenduv neljakandiline barokk-kiivriga läänetorn. 1872. aastal ehitati ristlööv, pikihoonet pikendati ida suunas ja lisati hulknurkne kooriruum. Tehti ka omaette katusega käärkamber. Välisarhitektuur ühtlustati uusgootipäraseks. Pikihoone ja ristlöövide nurkadesse ehitati teravatipulised ristlillikuga lõppevad tornikesed, aknad muudeti teravkaarseteks ning nende kaareväljadesse paigutati vitraažid. Teravkaarsed uksed on varustatud nikerdatud maasvärgiga. Seest on kirik võlvitud puust segmentvõlvidega, mida jaotavad puust ristroided. Sisustus on samuti uusgootipärane.

Vaata ka
--------

* Kursi kogudus
* Kursi kihelkond
* Kursi kirikuaed
* Kursi surnuaed

Vaated kirikule
---------------

* Vaade edelastVaade edelast
* Vaade loodestVaade loodest
* Vaade kirdestVaade kirdest
* Vaade altari suunasVaade altari suunas
* KantselKantsel
* AltarAltar
* AltarimaalAltarimaal
* Vaade välisukse suunasVaade välisukse suunas

Viited
------

1. ↑  Kursi kirik[*alaline kõdulink*]

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kursi kirik** |

* Kursi kirik kultuurimälestiste riiklikus registris

Kursi kirik
Kursi kihelkond

**Kirik**: Kursi  

**Mõisad**: Kursi kirikumõis | Härjanurme mõis | Laeva mõis | Puurmani mõis | Saduküla mõis
**Ida-kiviürt** (*Woodsia ilvensis*) on kiviürdi perekonda kuuluv sõnajalgtaim.

Ida-kiviürt kasvab õhukestel kuivadel happelistel muldadel, tavaliselt päikesepoolsel kivisel või kaljusel pinnasel.

Ta on Eestis väga haruldane. Levinud on ta Briti saartel, Alpides, Skandinaavias, Altais, Uuralites, Jaapanis, Alaskal, USA ida- ja põhjaosas ning Gröönimaa rannikul.

Esimest korda määratles ida-kiviürdi omaette liigina James Bolton 1785. Ta kirjeldas liigid *Acrostichum ilvense* ja *Acrostichum alpina*, mida tänapäeval tuntakse liikidena *Woodsia ilvensis* ja *Woodsia alpina*. Perekonna *Woodsia* määratles Robert Brown 1810, nimetades selle inglise botaaniku Joseph Woodsi järgi. Liiginimi *ilvensis* tähendab ladina keeles Elba saart.

Ida-kiviürdi lehed on tavaliselt 15 cm pikad ja 2,5 cm laiad, jäiga ülespoole suunatud otsaga, jagunevad 12 vastamisi paiknevaks hõlmaks. Lehe alakülg on kaetud valge vilja kiuga, mis muutub hiljem roostepruuniks.

Šotimaa ida-kiviürte kahjustas tugevalt 19. sajandil Briti saartel levinud sõnajalgade kasvatamise moehullus. Suured sõnajalakolooniad sattusid selle tulemusena väljasuremiseohtu ja mitmes piirkonnas Šotimaal surigi ida-kiviürt välja.

Välislingid
-----------

* Ida-kiviürt andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ida-kiviürt** |
Ida Ingemarsdotter Tour de Skil (2010)
**Ida Maria Erika Ingemarsdotter** (sündinud 26. aprillil 1985 Svegis) on endine Rootsi murdmaasuusataja.

Pärast sportlaskarjääri lõpetamist 2019. aastal on ta töötanud treenerina.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 2014 Venemaa Sotšis
	+ **olümpiavõitja** teatesõidus
	+ pronksmedal sprinditeates

### Maailmameistrivõistlustel

* 2011 Norra Oslos
	+ Kuld **maailmameister** sprinditeates
	+ Hõbe hõbemedal teatesõidus
* 2013 Itaalia Val di Fiemmes
	+ Hõbe hõbemedal sprindis
	+ Hõbe hõbemedal sprinditeates
	+ Hõbe hõbemedal teatesõidus
* 2015 Rootsi Falunis
	+ Hõbe hõbemedal sprinditeates

### Maailma karikasarjas

Ida Ingemarsdotter osales karjääri jooksul individuaalselt 209 maailma karikasarja etapil ja jõudis esikolmikusse üheksal korral. Kaks etappi ta võitis.

#### Maailma karikasarja etapivõidud

| Jrk. nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2012 | 14. jaanuar | Milano |  Itaalia | vabasprint |
| **2.** | 2012 | 17. veebruar | Szklarska Poręba |  Poola | vabasprint |

Välislingid
-----------

* Ida Ingemarsdotteri koduleht
* Ida Ingemarsdotter FIS-i kodulehel
**Carsten Thomassen** (15. mai 1969 – 14. jaanuar 2008) oli norra ajakirjanik, poliitikakommentaator ja sõjakorrespondent päevalehes Dagbladet. Ta hukkus 2008. aasta Kabuli Serena Hoteli rünnakus.

Surma asjaolud
--------------

14. jaanuaril 2008 andis Thomassen ülevaate Norra välisministri Jonas Gahr Støre visiidist Kabulis. Støre ja tema kaaslased ning paljud teisedki välisreporterid ja diplomaadid ööbisid Serena Hotelis. Thomassen ootas hotelli fuajees Støret, kui kaks Talibani terroristi tapsid hotelli ees olevad valvurid käsigranaatidega. Vähemalt üks terrorist oli riietunud Afganistani politsei vormi ning polnud seetõttu märgatav PST ihukaitsjatele hotelli sees.

Thomassen sai vigastada kätte, jalga ja kõhtu. Kui tulistamine lõppes, andsid talle esmaabi Verdens Gangi fotograaf Harald Henden, Aftenposteni reporter Tor Arne Andreassen ja teised reporterid Verdens Gangist ja TV2-st. Thomassen evakueeriti alles pärast kahte tundi. Kiirabis läks ta šokki ning suri operatsiooni ajal. Kuna vigastused olid ulatuslikud, on vähe tõenäone, et ta oleks jäänud ellu, kui teda oleks varem evakueeritud. 

Intsidendis hukkus veel vähemalt 6 inimest ja 2 terroristi.

Märkused
--------

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Carsten Thomassen (journalist) seisuga 4.05.2009*.
**Ford Transit** on Fordi kaubik, mida on toodetud 4 põlvkonda. Transit on olnud Euroopas 40 aastat järjest suurima läbimüügiga kaubik.

Esimene põlvkond (1965)
-----------------------

1965. aastal esitletud Transit oli esimene Fordi Suurbritannia (Ford of Britain) ja Lääne-Saksamaa (Ford Deutschland) kontsernide ühisprojekt nende ühinemisel Ford of Europe kontserniks 1967. aastal. Transit vahetas Briti Fordidest välja Ford Thames 400E ning Saksa Fordidest Ford Taunus Transiti. 

* 1. põlvkond (Mark I)1. põlvkond (Mark I)
* Mark IMark I
* (Mark II)(Mark II)
* 1. põlvkonna Londoni mikrobuss ehk väikebuss1. põlvkonna Londoni mikrobuss ehk väikebuss
* 1. põlvkond mudeliuuendus (Mark II)1. põlvkond mudeliuuendus (Mark II)
* 1. põlvkond mudeliuuendus (Mark II)1. põlvkond mudeliuuendus (Mark II)

Teine põlvkond (1986)
---------------------

2. põlvkonna esitlus toimus 1986. aasta jaanuaris. 

Esimene mudeliuuendus tehti Transitile 1992. aastal, mis oli üsna pinnapealne.

Teine mudeliuuendus tehti 1995. aastal, mille käigus täiendati mootorivalikut ning Transit sai uue armatuurlaua. 

* 2. põlvkond (Mk3)2. põlvkond (Mk3)
* 2. põlvkond mudeliuuendus (Mk4)2. põlvkond mudeliuuendus (Mk4)
* 2. põlvkond, 2. mudeliuuendus (Mk5)2. põlvkond, 2. mudeliuuendus (Mk5)

Kolmas põlvkond (2000)
----------------------

Esmakordselt oli Transit saadaval nii esi- kui ka tagarattaveoga.

Kolmas põlvkond sai mudeliuuenduse 2006. aasta augustis.

* 3. põlvkond (Mk6)3. põlvkond (Mk6)
* 3. põlvkonna tuletõrjeauto (Mk6)3. põlvkonna tuletõrjeauto (Mk6)
* 3. põlvkond mudeliuuendus matkaauto (Mk7)3. põlvkond mudeliuuendus matkaauto (Mk7)
* 3. põlvkond mudeliuuendus tuletõrjeauto (Mk7)3. põlvkond mudeliuuendus tuletõrjeauto (Mk7)

Neljas põlvkond (2013)
----------------------

4. põlvkond avalikustati 2013. aasta jaanuarikuus Põhja-Ameerika autonäitusel. 

Seda põlvkonda müüakse nüüd esmakordselt ka USAs, kus see vahetas välja alates 1961. aastast toodetud Ford E-seeria kaubiku ja väikebussi ning Põhja-Ameerika turul müüdavad Transitid on ainult taga- ja nelikveolised.

* 4. põlvkond taksobuss 4. põlvkond taksobuss

Viited
------

1. ↑  The Ford Transit Story
2. ↑  Ford Transit review from a professional car mechanic
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Šveits |
|  |
| 1. ring | 1952 | II kerge-keskkaal |
|  |
| Pronks | 1951 | I kerge-keskkaal |
| Veerand-finaal | 1959 | I keskkaal |

**Peter Müller** (6. juuni 1928 – aprill 2013) oli Šveitsi poksija.

Müller oli kokku kuuekordne Šveitsi meister – kergekaalus (kuni 60 kg) 1950. aastal, I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1952. aastal ning I keskkaalus (kuni 71 kg) aastatel 1959–1962.

Müller osales II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Müller sai I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 9. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1951) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Herbert Schillingile (Lääne-Saksamaa) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales I keskkaalus (kuni 71 kg) 13. Euroopa meistrivõistlustel (Luzern, 1959), kuid andis veerandfinaalis loobumisvõidu hilisemale pronksmedalivõitjale Rolf Carolile (Ida-Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Viited
------

1. ↑  Šveitsi meistrivõistlused poksis 1913–1958. Tulemused inglise keeles
2. ↑  Šveitsi meistrivõistlused poksis 1959–1983. Tulemused inglise keeles
3. ↑  15. suveolümpiamängude poksivõistlus. Helsingi 1952. Tulemused inglise keeles
4. ↑  9. Euroopa meistrivõistlused poksis. Milano 1951. Tulemused inglise keeles
5. ↑  13. Euroopa meistrivõistlused poksis. Luzern 1959. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Peter Müller (poksija) veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Sven Karja** (sündinud 18. märtsil 1968 Tartus) on eesti teatrikriitik ja dramaturg.

Sven Karja on lõpetanud 2000. aastal Tartu Ülikooli teatriteaduse erialal bakalaureusekraadiga, 2005. aastal kaitses samas magistritöö ja 2020. aastal doktoriväitekirja.

Ta on õpetanud Tartu Ülikooli teatriteaduse õppetoolis.

Aastatel 1995–2007 töötas Vanemuises kirjandustoimetajana ja ühtlasi oli 2006–2007 draamajuhi kohusetäitja. 
Aastatel 2007–2011 oli ta Vanemuise draamajuht. 2011. aastast töötab Vanemuises dramaturgi-toimetajana.

1991. aastast on temalt ilmunud teatrikriitikat ja hooajaülevaateid; ta on tõlkinud näidendeid ("Vladimiri väljak", "Tähed hommikutaevas", "Jooksvad kulud"). 

Ta on olnud üks Teatrielu kogumiku koostajaid

Tunnustus
---------

* 2003 – ajalehe Sirp aastapreemia
* 2002 – ajakirja Teater. Muusika. Kino aastapreemia
* 2004 – Reet Neimari nimeline kriitikaauhind

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7   (vaadatud 26.03.2016)

Välislingid
-----------

* Biograafia Vanemuise teatri kodulehel
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Holland |
|  |
| 1. ring | 2007 | Keskkaal |
| 2. ring | 2011 | Keskkaal |
|  |
| 1. ring | 2010 | Keskkaal |
| Veerand-finaal | 2011 | Keskkaal |
| Hõbe | 2013 | Pool-raskekaal |

**Peter Müllenberg** (sündinud 30. detsembril 1987 Overijsseli provintsis Almelo vallas) on Hollandi poksija.

Müllenberg oli Hollandi meister keskkaalus (kuni 75 kg) vähemalt 2011. aastal.

Müllenberg osales keskkaalus (kuni 75 kg) 14. maailmameistrivõistlustel (Chicago, 2007), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 16. maailmameistrivõistlustel (Bakuu, 2011), kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Müllenberg sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 40. Euroopa meistrivõistlustel (Minsk, 2013) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Nikita Ivanovile (Venemaa). Ta osales keskkaalus (kuni 75 kg) 38. Euroopa meistrivõistlustel (Moskva, 2010), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 39. Euroopa meistrivõistlustel (Ankara, 2011), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Maksim Koptjakovile (Venemaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Viited
------

1. ↑  Hollandi meistrivõistlused poksis 2011. aastal. Tulemused inglise keeles
2. ↑  14. maailmameistrivõistlused poksis. Chicago 2007. Tulemused inglise keeles
3. ↑  16. maailmameistrivõistlused poksis. Bakuu 2011. Tulemused inglise keeles
4. ↑  40. Euroopa meistrivõistlused poksis. Minsk 2013. Tulemused inglise keeles
5. ↑  38. Euroopa meistrivõistlused poksis. Moskva 2010. Tulemused inglise keeles
6. ↑  39. Euroopa meistrivõistlused poksis. Ankara 2011. Tulemused inglise keeles
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Hõbe** | 2018 | jäähoki |

**Sven Andrighetto** (sündinud 21. märtsil 1993 Sumiswaldis) on Šveitsi jäähokimängija, kes mängib Šveitsi kõrgliiga klubis ZSC Lions ründajana paremäärel.

2013. aastal valiti ta NHL-i *draft* '​is Montreal Canadiensi poolt 86. valikuna. Enne seda oli ta mänginud kaks hooaega Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Rouyn-Noranda Huskies.

2013. aasta juulis sõlmis Canadiens Andrighettoga kolmeaastase lepingu. Hooajal 2013–14 mängis ta ainult American Hockey League'i (AHL) klubis Hamilton Bulldogs. Canadiensi meeskonnas tegi ta oma NHL-i debüüdi 6. detsembril 2014 mängus Dallas Starsi vastu, visates selles mängus ka värava. Suurema osa sellest hooajast mängis ta Bulldogsis. Canadiensi põhikoosseisu liikmeks ei saanud ta ka järgmistel hooaegadel, mängides vaheaegadega AHL-i klubis St. John's IceCaps.

2017. aasta märtsis liitus Andrighetto Colorado Avalanche'iga, kus mängis kokku kolm hooaega. 2019. aasta juulis sõlmis ta lepingu KHL-i klubiga Omski Avangard, kus ta mängis ühe hooaja. 2020. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu ZSC Lionsiga.

2018. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Šveitsi jäähokikoondise koosseisus hõbemedali. Ta oli neil maailmameistrivõistlustel enim karistusminuteid teeninud mängija.

Välislingid
-----------

* Sven Andrighetto NHL.com lehel
* Sven Andrighetto hockeydb.com lehel
**Tartu I aare** on 1915. aastal Tartust leitud hõbeesemetest koosnev aare.

Leidu kutsutakse Tartu I aardeks, et eristada seda teistest Tartu territooriumilt avastatud aaretest. Aardeleid koosneb hõbenõust ja selle sees olnud krutsifiksist, 9 käevõrust, 2 hoburaudsõlest, luunulakujulisest ripatsist ning 2 spiraalsõrmusest.

Marta Schmiedehelmi arvates pärineb aare 12. sajandi keskpaigast. Andres Tvauri hinnangul on leitud krutsifiks vastav peamiselt Novgorodimaal (aga ka Soomes) levinud krutsifiksitüübile, mida on dateeritud 11. sajandi keskpaika ja teise poolde. Aardeleius olnud käevõrudel ja hoburaudsõlgedel on tema arvates täpsed vasted 13. sajandist pärit Tõrma I aardeleius ning Kaberla ja Küti kalmetes. Sõlgede detaile peab Tvauri omaseks 13. sajandile ning sõrmuseid tüüpiliseks 12. sajandi lõpule ja 13. sajandile. Leitud hõberipats on tema hinnangul analoogne 10. sajandi teisest poolest kuni 12. sajandini Loode-Vene ja Väina-äärsetel aladel levinud ripatsitega. Hõbenõu valmistamiskohaks on peetud mõnd Bütsantsi provintsi. Kuna aare sisaldab venepäraseid esemeid ja selle noorimad osad on dateeritud 13. sajandisse, siis peab Tvauri tõenäoliseks, et see jäeti maha seoses 1224. aasta sündmustega.

Aaret hoitakse Peterburis Ermitaažis.

Viited
------

1. 1 2 3  Andres Tvauri. Muinas-Tartu. Uurimus Tartu muinaslinnuse ja asula asustusloost, doktoritöö, juhendaja Valter Lang. Tartu Ülikool, Filosoofiateaduskond, 2001. Lk 75–76.
**"Forever Marshall Islands"** on Marshalli Saarte riigihümn. Võeti ametlikult kasutusele 1991. Sõnade ja viisi autor on riigi esimene president Amata Kabua.

Ingliskeelne tekst
------------------

My island (heart) lies o'er the ocean;   

Like a wreath of flowers upon the sea;   

With a (the) light of Mekar from far above;   

Shining the with the brilliance of rays of life;   

Our Father's wondrous creation;   

Bequeathed to us, our Motherland;   

I'll never leave my dear home sweet home;   

God of our forefathers protect and bless forever Marshall Islands.

*Märkus. Sulgudes olevaid sõnu võib/võidi laulda neile eelnevate sõnade asemel.*

Maršallikeelne tekst
--------------------

Aelon eo ao ion lometo;   

Einwot wut ko loti ion dren elae;   

Kin meram in Mekar jen ijoilan;   

Erreo an romak ioir kin meramin mour;   

Iltan pein Anij eweleosim woj;   

Kejolit kij kin ijin jikir emol;   

Ijjamin Ilok jen in aolemo ran;   

Anij an ro jemem wonakke im kej rammon Aelin kein am.

Välislingid
-----------

* Midi-fail
* Noodid (.pdf)
**Mirek Topolánek** (sündinud 15. mail 1956 Vsetínis) on Tšehhi poliitik.

16. augustist 2006 kuni 9. aprillini 2009 oli ta Tšehhi peaminister.

Mirek Topolánek on liberaalse Kodanike Demokraatliku Partei esimees alates novembrist 2002.

Mirek Topolánek lõpetas Brno tehnikaülikooli mehaanikainsenerina. Poliitilist tegevust alustas ta 1989. aastal Sametrevolutsiooni ajal. Alates 1994. aastast kuulub ta Kodanike Demokraatlikku Parteisse.

Aastatel 1996–2004 oli Mirek Topolánek Tšehhi senati liige; aastatel 2002–2004 senati aseesimees. Juunis 2006 valiti ta parlamendi alamkotta. Seejärel nimetas president Václav Klaus Mirek Topoláneki peaministriks, kuid tema kabinet ei saanud parlamendi toetust. Ta jätkas peaministri kohusetäitjana kuni jaanuarini 2007, mil tema moodustatud teine valitsus saavutas parlamendi heakskiidu.

24. märtsil 2009 kaotas Mirek Topoláneki valitsus häältega 101:96 usaldushääletuse parlamendis ning peaminister teatas oma tagasiastumisest.

Vaata ka
--------

* Mirek Topoláneki esimene valitsus
* Mirek Topoláneki teine valitsus

Välislingid
-----------

* Mirek Topoláneki isiklik koduleht
* Tšehhi valitsus kaotas usaldushääletuse ja peab tagasi astuma Postimees.ee, 24. märts 2009
* Topolánek: kõik on kadunud Postimees.ee, 11. aprill 2009

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Jiří Paroubek** | **Tšehhi peaminister**2006–2009 | Järgnev**Jan Fischer** |
**Sven Kinnunen** (23. veebruar 1930 Tallinn – 8. oktoober 2009
Saltsjö-Duvnäs, Nacka, Rootsi) oli eesti tehnikateadlane, emeriitprofessor.

Sven Kinnunen sündis Tallinnas ja kasvas üles Pärnus, kuni ta perekond 1944. aastal Rootsi põgenes. Seal lõpetas ta 1951. aastal Gävle tehnikagümnaasiumi insenerieksamiga ja 1955. aastal Stockholmi Kuningliku Tehnikainstituudi (KTH – *Kungliga Tekniska högskolan*). 

1958. aastal kaitses ta litsentsiaaditöö ja sai 1963. aastal samas doktorikraadi ja 1973. aastal ehitusstaatika professori kutse. Professuuri kõrval töötas ta ka KTH prefekti ja dekaanina ning tegi betooniuuringuid.

Rootsi Betooniühing (*Svenska Betongföreningen*) andis 1998. aastal Sven Kinnunenile ta uurimistöö eest kuldmedali. 70. sünnipäeva puhul pühendati talle 2000. aastal rahvusvaheline konverents.

Sven Kinnunen oli rahvusvahelise organisatsiooni Comité Euro-Internationale du Béton (CEB) ja Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis liige.

1999. aastal osales Sven Kinnunen rahvusvahelise komisjoni liikmena Eesti ehitusalase kõrghariduse rahvusvahelises akrediteerimises.

Viited
------

1. ↑  geni.com
2. ↑   Sven Kinnunen *in memoriam*. Eesti Päevaleht (Rootsi), 18. november 2009.