Jüri Arrak 1981. aastal  
Foto: Jaan Künnap
Jüri Arrak Balti Raamatumessil 6. mail 2010
Jüri Arrak, Kiek in de Kökis 2013
Eesti Vabariigi president Toomas Hendrik Ilves kinkimas kindral Ants Laaneotsale Jüri Arraku teost
**Jüri Arrak** (24. oktoober 1936 Tallinn – 16. oktoober 2022 Tallinn) oli eesti maalikunstnik ja graafik. Ta harrastas ka metallehistööd ja oli filmikunstnik.

Elulugu
-------

Ta sündis teenistuja perekonnas. Lõpetas 1955 Tallinna Mäetehnikumi. Arrak töötas seejärel, pärast sõjaväeteenistust, aastatel 1958–1959 tehnik-konstruktorina Leningradi (praegune Peterburi) ettevõttes ZPKP. Aastatel 1959–1960 oli ta ametis Leningradi Autotranspordi Valitsuse I Taksopargis taksojuhina ja aastatel 1960–1961 Tallinna Montaaživalitsuse trustis "Elektromontaaž" meistrina.

Arrak õppis aastast 1961 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis, lõpetas selle 1966 metallehistöö erialal.

Ta töötas Tallinna Metallitoodete Tehase kunstnikuna ja 1968–1969 Tallinnfilmi lavastuskunstnikuna. Ajavahemikul 1969–1971 oli ta vabakutseline kunstnik. Aastatel 1973–1974 töötas Arrak lühiajaliselt ka kunstiteadlasena Eesti Kunstifondis. Alates 1974. aastast tegutses Arrak vabakutselise kunstnikuna.

Jüri Arrak oli aastatel 1972–1973 Kunstnike Liidu graafikasektsiooni esimees, aastatel 1982–1987 Kunstnike Liidu maalisektsiooni esimees. Eesti NSV teeneline kunstnikuks sai Arrak 1988. aastal. Aastal 2003 valiti Jüri Arrak Euroopa Teaduste ja Kunstide Akadeemia liikmeks ning aastal 2007 Eesti Kunstnike Liidu auliikmeks.

1996. aastal oli ta Tartu Ülikooli vabade kunstide professor. Arrak oli Eesti Vabagraafikute Ühenduse ja Eesti Maalikunstnike Liidu liige.

Looming
-------

Arrak on mitmekülgne looja, kes teinud nii metallehistööd, vaipu, kunstnikutööd filmidele, häpeninge, installatsioone, eksliibriseid, olles peamiselt keskendunud siiski maalile ning graafikale. Kunstniku stiil: kontrastsed värvid, figuuri ja ruumi deformeerimine, huumor, sotsiaalne tundlikkus.

Kuulus rühmitusse ANK '64. Hakkas juba üliõpilasena metallehistöö kõrval viljelema maalikunsti ja graafikat. Varastes maalides ja estampides on kujundid tasapinnalised ("Saabumine võõrasse jaama", 1970, erakogu, Tallinn; "Kentauride võitlus lapiitidega" 1972), hilisemais on muutunud ruumiliseks. Tema jutustav maailm on paradoksaalne, maalist maali kordub masktegelaskuju, mis kontekstist sõltuvalt saab uue tähenduse. Looming on jutustav, lähtub kultuuritraditsioonist. Arrak kasutas arhetüüpe, muutis ja parodeeris pühaks peetud müüditõlgendusi ning pakkus uusi ("Europe lahkumine", 1975; "Jüri võitlus lohega", 1979; "Kandjad", 1980; "Inimesed esemetega", 1985, Eesti Kunsti Investeerimise Fond). 

Kunstniku kujutlusvõime lõi suure sisendusjõuga ootamatuid nägemusi ("Tsirkus", 1977, Eesti Kunsti Muuseum; "Tornide linn", 1979; "Pasunapuhuja", 1980; "Müüritrepil", 1981, Eesti Kunsti Muuseum; "Hunt kuldse kepiga", 1983; "Pillipuhuja", 1985, erakogu, Tallinn).

Tema äratuntavaimaks kangelaseks on maalist maali korduv masktegelaskuju – tuntud muuhulgas joonisfilmist "Suur Tõll" ja ansambli Metsatöll albumikaanelt.

Arraku raamatuillustratsioonid: "Panga-Rehe jutud" (1985), Hando Runnel "Punaste õhtute purpur" (1982), 
Enn Vetemaa "Kalevipoja mälestused" (1984). Tema lavakujundused: Vaino Vahing "Mees, kes ei mahu kivile" (1975, Vanemuine), Molière „Tartuffe" (1975, Endla).

Jüri Arraku altarimaalid ja monumentaalmaalid: Pärnu Endla teatri maalid (1983), Halliste kiriku altarimaal (1990), Eesti Usuteaduste Instituudi Püha Risti kabeli kujundus (2000), Eesti Teatri- ja Muusikaakadeemia oreli tiibade maalid (2001).

Jüri Arrak on oma loomingust teinud üle 100 isikunäituse.

Signe Kivi: "Arrak oli väga rahvuslik inimene, sellele viitavad ka tema trikolooris tööd. Tema sinimustvalgega teosed kandsid alati mingit sõnumit. Ta tegi oma poliitikat oma maalidega."

2023. aastal asutati Eesti Rahvuskultuuri Fondi juurde Jüri ja Kai Arraku nimeline fond.

Teoseid kogudes
---------------

* Eesti: Eesti Kunstimuuseum, Tartu Kunstimuuseum, Tallinna Kunstihoone
* Ameerika Ühendriigid: New Yorgi moodsa kunsti muuseum, New Yorgi Avalik Raamatukogu, Valge Maja, Zimmerli Kunstimuuseum, Rutgersi ülikool, Mint’i Kunstimuuseum (Charlotte, Põhja-Carolina), New Orleansi Kunstimuuseum, Cremona Fond (Mechanicsville), Grinnell College (Iowa)
* Poola: Krakovi Rahvusmuuseum
* Venemaa: Tretjakovi galerii
* Saksamaa: Ludwig Museum
* paljud erakogud

Filmograafia
------------

* 1965 "Must ja valge", dokumentaalfilm, kunstnik
* 1969 "Gladiaator", mängufilm, kunstnik
* 1971 "Metskapten", mängufilm, kunstnik
* 1972 "Kaja", muusikafilm, kunstnik
* 1979 "Õpetaja" mängufilm, osatäitja – Bernhard Laipmann
* 1980 "Jõulud Vigalas", mängufilm, osatäitja – Ants Laikmaa
* 1980 "Suur Tõll", animafilm, kunstnik

Tunnustus
---------

* 1977 – Banská Bystrica pisigraafikakvadriennaal, Slovakkia
* 1977, 1986 – Eesti Kunstnike Liidu maali aastapreemia
* 1984 – Balti raamatugraafika triennaal, Vilnius, Leedu
* 1983, 1985 – Vilniuse eksliibrisebiennaal, Leedu
* 1987 – Baltimaade maalitriennaal, Vilnius, Leedu
* 1988 – Eesti NSV teeneline kunstnik
* 1990 – Kristjan Raua preemia
* 1996 – Eesti Kultuurifondi aastapreemia
* 1997 – Konrad Mäe preemia
* 2000 – Valgetähe II klassi teenetemärk
* 2007 – Eesti Rahvuskultuuri Fondi elutöö tänuauhind
* 2015 – EELK Tallinna Toomkoguduse Maarja medal

Rahvahääletusel 20. sajandi sada suurkuju (1999) valiti Arrak 10 olulisema kunstniku hulka.

Isiklikku
---------

Jüri Arrak oli neli korda abielus. Tema esimene abikaasa oli Eleonore Arrak. Teine abikaasa oli kunstnik Urve Arrak, abielust sündisid kaks poegaː Arno Arrak ja Jaan Arrak (1966–2006), abielu kestis aastatel 1962–1986. Kolmas abielu oli maalikunstnik Ivi Arrakuga. Aastast 2020 oli abielus Kai Arrakuga. 

Tema poolvennad olid füüsik Arno Arrak (1927–2021) ja graafik Henno Arrak (1930–2017).

Viited
------

1. 1 2 3 4  In memoriam Jüri Arrak. Eesti Kunstnike Liit.
2. 1 2 3 4 5  Jüri Arrak. NOBA kõik kunstist.
3. ↑  Vabaduse galerii avas Jüri Arraku 101. isikunäituse. kultuur.err.ee, 23. oktoober 2021.
4. ↑  Signe Kivi Jüri Arrakust: teda ja tema loomingut oli võimatu mitte märgata. kultuur.err.ee, 17. oktoober 2022.
5. ↑  Rahvuskultuuri fondi juurde asutati Jüri ja Kai Arraku fond. kultuur.err.ee, 25. august 2023.
6. ↑  Jüri Arrak. Eesti filmi andmebaas.
7. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 3327

Kirjandus
---------

* Jüri Arrak. Maalid. Kirjastus Ilmamaa. 2007. ISBN 9789985772065
* Jüri Arrak. Võsast mäeni. Kirjastus Ekspress Meedia. 2017. ISBN 9789949989966
* Ilmar Vene, Jüri Arrak. Õhtumaiselt. Kirjastus Ilmamaa. 2017.
* Ilmar Vene, Jüri Arrak. Kiri ei peta. Kirjastus Ilmamaa. 2017.
* Jüri Arrak, Kai Kask. Kunstiaed. Kirjastaja Jüri Arrak. 2019. ISBN 9789949013258

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Jüri Arrak** |

* Koduleht
* Jüri Arraku töid art.ee Kunstiserveris
* Ants Juske. Jüri Arrak – kunstiajalugu, mütoloogia ja psühholoogia, Eesti Päevaleht, 18. oktoober 2008
* Verni Leivak. Sädemete pilduja, Postimees, 20. detsember 2008
* Välisministeerium ostis Jüri Arrakult neli maali, Postimees Online, 8. august 2012
* Teet Korsten. Kui tahad merd tundma õppida, osta akvalang!, Põhjarannik, 26. oktoober 2013
* Jüri Arrak. Minu maailmapildi muutumine ajas. Ajakiri Akadeemia 10/2016 (lk 1764-1774). Loetav ka DIGARis
* Olev Remsu. Kas jumal on olemas?, Postimees 17. august 2017
* Memokraat: Intervjuu Jüri Arrakuga. Jüri Arrak 80 – Eesti kunsti grand old man. (Saab kuulata podcasti).
* Jüri Arrak: Ma õrnust ja ihu ma ei mäleta. ohtuleht.ee, 2. detsember 2017.
* President Karis: Jüri Arraku isiksus ja käekiri olid kordumatud. kultuur.postimees.ee, 16. oktoober 2022.