recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Alois Hitler (1897–1899)
**Alois Hitler** (sündinud **Alois Schicklgruber**, 7. juuni 1837 – 3. jaanuar 1903) oli Austria tolliametnik, kes on tuntud eeskätt Adolf Hitleri isana.

Sündinud Maria Schicklgruberi vallaslapsena kui Alois Schicklgruber, laskis ta 6. jaanuaril 1877 oma nime muuta Alois Hitleriks oma väidetava isa Johann Georg Hiedleri järgi. Tema 12 aastat hiljem sündinud poeg Adolf Hitler pole – vastupidi levinud eksiarvamusele – kunagi kandnud Schicklgruberi perekonnanime.

Hitler oli kolm korda abielus. Esimest korda abiellus ta 1873 tolliametniku 50-aastase jõuka tütre Anna Glasl-Höreriga. Naine oli juba abielludes haige või haigestus varsti pärast pulmi. Aloisil oli palju armukesi, mistõttu Anna pöördus kohtusse ja 7. novembril 1880 sõlmiti kokkulepe, mille põhjal Anna asus mehest lahku elama. 6. aprillil 1883 Anna suri.

Pärast Annast lahku kolimist hakkas Hitler kokku elama 19-aastase Franziska Matzelsbergeriga, kes oli varemgi tema armuke olnud. Teda hüüti Fanniks. Neiu oli teenija selles üürimajas, kus Hitler korterit üüris. 13. jaanuaril 1882 sündis neil poeg, kes sai isa järgi nimeks Alois, aga kuna ta sündis väljaspool abielu, sai ta emalt perekonnanime Matzelsberger. Pärast Anna surma oli neil võimalik omavahel abielluda ja abielu sõlmiti 22. mail 1883. 22. juulil 1883 sündis neil tütar Angela Hitler. Seejärel sai Franziska kopsuhaiguse ja suri sellesse 10. augustil 1884 kõigest 23-aastaselt.

Juba 1876, veel Annaga abielus olles, võttis Hitler endale teenijaks 16-aastase Klara Pölzli, kes oli tema onu lapselaps. Nähtavasti sai Klara üheks Aloisi armukeseks, igatahes käskis Anna oma mehel neiu majast minema saata ja Alois tegigi seda. Kui Franziska oli nii haigeks jäänud, et ei saanud majapidamistöid teha, kutsus Alois Klara tagasi oma naise ja laste eest hoolitsema ning Klara tegigi seda, jäädes majapidajaks ka pärast Franziska surma. Klara oli Franziskast aasta võrra vanem.

Klara ja Alois olid nii lähedalt sugulased, et vajasid omavahel abiellumiseks kiriku luba. See saabus ja abielu sõlmiti 7. jaanuaril 1885. Selleks ajaks oli Klara rasedaks jäänud ja nende esimene laps, poeg Gustav sündis 17. mail 1885. 25. septembril 1886 sündis tütar Ida. 1887. aasta talvel surid Gustav ja Ida mõlemad difteeriasse. 20. aprillil 1889 sündis neil poeg Adolf Hitler ja juunis 1892 poeg Otto, kes suri mõni päev hiljem. 24. märtsil 1894 sündis poeg Edmund, kes 28. veebruaril 1900 suri leetritesse. Lõpuks sündis neil 21. jaanuaril 1896 tütar Paula. Aloisi ja Klara neljast lapsest said täiskasvanuks üksnes kaks, Adolf ja Paula.

Viited
------

1. ↑  "Hitler Never Really Was Schicklgruber". *New York Times* (inglise). 6. mai 1990. Vaadatud 11.08.2015.
Tuhu soo matkarada
Tuhu soo vaatetorn
Tuhu soo panoraam vaatetornist
**Tuhu soo** (ka *Oidrema soo*) on soo Pärnumaal Lääneranna vallas.

Tuhu soo kaitseks moodustati 1981. aastal sookaitseala pindalaga 2771 ha. Aastal 1999 laiendati endise sookaitseala piire ja selle põhjal moodustati Tuhu maastikukaitseala ning hiljem Tuhu looduskaitseala.

Tuhu soo on eriline kui suur madalsoo, ent selle servas on esindatud ka siirdesoo ja raba.

Matkarada ja vaatetorn
----------------------

Soos on sootüüpe tutvustav matkarada (laudtee) ja vaatetorn.

Rada algab ja lõpeb maanteel, seega tuleb raja alguspunkti tagasi saamiseks mööda väikest maanteed tagasi kõndida. Laudtee on kaarekujuline ning 950 meetrit pikk. Väike kõrvalharu lõpeb pingiga varustatud puhkekohaga.
Raja alguses asub 5 m kõrgune unikaalne vaatetorn TREPP, mis on valminud koostöös Eesti Kunstiakadeemiaga, olles EKA sisearhitektuuri osakonna esmakursuslaste ühisprojekt.

Pildigalerii
------------

* Tuhu sooTuhu soo
* Tuhu soo vaatetornistTuhu soo vaatetornist
* 
* 
* 
* 
* 
*

Viited
------

1. 1 2 3 4  Tuhu matkarada (1km) loodusegakoos.ee, vaadatud 24. november 2023
See artikkel See artikkel räägib linnast Lvivi oblastis.  Hmelnõtskõi oblasti linna kohta vaata artiklit Horodok (Hmelnõtskõi oblast).  

---

**Horodok** (ukraina Городок) on linn Ukrainas Lvivi oblastis Lvivi rajoonis. Kuni 2020. aastani oli Horodoki rajooni keskus. See asub Lvivist umbes 25 km edelas.

Horodokki on esmamainitud 1213. aastal. Linnaõigused sai 1389. aastal. Kuulus Galiitsia-Volõõnia vürstiriiki ja seejärel 1772. aastani kuulus Horodok Rzeczpospolita (Leedu suurvürstiriigi) Vene vojevoodkonda. Esimese ja teise maailmasõja vahel kuulus linn Poola Lvovi vojevoodkonda.

Horodokis suri 1434. aastal Poola kuningas Jogaila.

2017. aastal oli linnas 16 257 elanikku.

Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Horodoki elanikest ukrainlasi 95,74%, venelasi 3,03%, poolakaid 0,74% ja valgevenelasi 0,21%.

Horodoki arhitektuuripark ja klooster

Viited
------

1. ↑  Number of Present Population of Ukraine, as of January 1, 2022
2. ↑
3. ↑  Статистичний збірник «Чисельність наявного населення України» на 1 січня 2017 року
4. ↑  Національний склад міст за переписом 2001 року Datatowel
*Mitte segi ajada Washington paikneva Riikliku Loodusmuuseumiga.*

---

Ameerika Loodusloomuuseumi sissepääs Central Park Westilt vaadatuna
**Ameerika Loodusloomuuseum** (*American Museum of Natural History*; lühendatult **AMNH**), mis asub Upper West Side'il Manhattani linnajaos New Yorgis Ameerika Ühendriikides, on üks maailma suuremaid loodusmuuseume. 

Muuseum loodi loodusteadlasest Albert S. Bickmore'i ettepanekul New Yorgi osariigi kuberneri John T. Hoffmani käskkirjaga 6. aprillil 1869.

Muuseumi hoonetekompleks hõlmab 28 omavahel ühendatud hoonet, milles on 45 näituseruumi, planetaarium ja raamatukogu. Muuseumi kogudes on üle 33 miljoni eksponaadi. Muuseumis töötab üle 200 teadlase ja see rahastab rohkem kui 100 uurimisretke igal aastal. 

Muuseumi külastab igal aastal umbes viis miljonit inimest.

Viited
------

1. ↑  Jaclyn Reynolds (13. september 2016). "COSI Forges Unprecedented Partnership with American Museum of Natural History (AMNH):" (inglise). Center of Science and Industry.
2. ↑  "No. 7 American Museum of Natural History, New York City". *Travel + Leisure*. Originaali arhiivikoopia seisuga 12. mai 2014. Vaadatud 12. mai 2014.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ameerika Loodusloomuuseum** |

* Ametlik koduleht
10. sajandil ehitatud kiriku idaapsiid varisenud lõunamüüri ääres
13. sajandist pärineva eeskoja lõunapoolne portaal
**Neghutshi klooster** (armeenia keeles Նեղուցի վանք *Neghutshi vankh*) on 10. või 11. sajandil asutatud, tänapäeval varemetena säilinud klooster, mis asub mäenõlval Arzakani lähedal Kotajkhi maakonnas Armeenias. Kloostrikompleks on asula keskusest umbes 2 km kaugusel loodes.

Kirjeldus
---------

Kloostrikompleks koosneb kirikust selle ette ehitatud *gavith* '​iga (narteks) ja eraldi seisvast kabelist. Kompleksi territooriumil on näha ka muude ehitiste asemeid, sambaid ja raidkive. Peakirik Surb Astvatsatsin (Սուրբ Աստվածածին, 'Püha Jumalaema') on ehitatud 10. sajandil ristkuppelkirikuna. Kiriku lõunasein ja suurem osa tambuurist ja kuplist on varisenud, alles on kolm seina. 13. sajandil lisati kirikule ristkülikukujuline *gavith*, mille kuppellage kannavad kuus omavahel põimunud kaart, mis toetuvad neljale vabalt seisvale sambale. Peasissekäik narteksisse on lõunaseinas, see ja ka teine sissekäik on viimistletud raiddekooriga. Ka lähedal seisva kabeli sissekäigu sillus ja palendid on raiddekooriga.

Kloostri lähedal on väike kalmistu. Maastikul seisavad mõned hatškarid.

Muud
----

Kloostri piirkonnast on leitud kaljujooniseid, mis on dateeritud 3.–2. aastatuhandesse eKr.

Pildid
------

* Vaade kloostrile kagustVaade kloostrile kagust
* Vaade kloostrile Arzakani suunas (tagaplaanil)Vaade kloostrile Arzakani suunas (tagaplaanil)
* Vaade kloostrile edelastVaade kloostrile edelast
* Narteksi (gavith) kuppelNarteksi (*gavith*) kuppel
* Narteksi siseruum nelja sambagaNarteksi siseruum nelja sambaga
* Peakirikust lõunas asuva väikese kiriku asePeakirikust lõunas asuva väikese kiriku ase
* Hatškar kirikust idasHatškar kirikust idas
* Suur hatškar Jumalaema kiriku lähedalSuur hatškar Jumalaema kiriku lähedal
* Kabel edelastKabel edelast
* Kabeli sissepääsKabeli sissepääs

Viited
------

Välislingid
-----------

* A. Asryan. Revealing the 12th–14th Century Hidden Architectural Monuments of Armenia: The Case of Neghuts Monastery. – Athena Transactions in Social Sciences and Humanities, Volume 2. Proceedings of the 4th International Conference on Architecture: Heritage, Traditions and Innovations (AHTI 2022), pp. 59–65
* The Porch of Neghuts Monastery. - Barev Armenia
Rudolf Tobiase sünnimaja Selja külas (2012)
Majamuuseum (2023)
**Rudolf Tobiase majamuuseum** on Hiiumaa Muuseumi filiaal. See avati 27. mail 1973.

Muuseum asub Selja külas (Hiiu mnt 33), Käina alevikust läänes. See jääb Kärdla–Käina maantee äärde.

Muuseumihoone on helilooja Rudolf Tobiase sünnikodu, kus ta elas aastani 1885.

Muuseumi püsiekspositsioon kajastab Rudolf Tobiase elu ja loomingut.

Rudolf Tobiase sünnimaja on arvatud ajaloomälestiseks. Muuseumi õuel asub ka ehitismälestiseks arvatud Ole tuulik, mis toodi 1986. aastal Ole külast Hagaste külla ja 2003. aastal Hagastest muuseumi juurde Käina lähistele.

* Rudolf Tobiase majamuuseumRudolf Tobiase majamuuseum
* Kooguga kaev, vaade kirdestKooguga kaev, vaade kirdest

Viited
------

1. 1 2  Rudolf Tobiase majamuuseum (vaadatud 06.02.2013)
2. ↑  22288 Rudolf Tobiase sünnimaja kultuurimälestiste riiklikus registris
3. ↑  23588 Ole tuulik kultuurimälestiste riiklikus registris

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Rudolf Tobiase majamuuseum** |

* Majamuuseumist Hiiumaa Muuseumide kodulehel
Centrsi asendikaart
Öine kesklinn
**Centrs** (vene keeles *Центр*) on Läti linna Daugavpilsi osa. Asub Daugava jõe põhjakaldal, Gajoksist läänes ja Esplanādest idas

Centrs (Kesklinn) kandis kunagi nime Jaunā Forštate ehk uus eeslinn. Üleujutuste all kannatanud agul hakkas arenema vahemikus 1810–1826 seoses ajaloolise linnasüdame lammutamisega Daugavpilsi kindluse ehitamisel. Aastail 1833–1841 püstitati üleujutuste tõkkeks tamm (praegu asub sellel 18. novembra iela). Linnaosa arengut soodustas ka Riia–Viciebski–Orjoli raudtee rajamine, sest selle liini raudteejaam rajati just Centrsi aladele.

* Daugavpilsi raudteejaamDaugavpilsi raudteejaam

Aastal 1848 valmis Aheldatud Püha Peetruse katoliku kirik. Aastal 1850 valmis sünagoog (renoveeriti aastal 2005). Aastal 1882 rajas toonane linnapea Pavel Dubrovin 3 hektari suuruse pargi, mis kannab tänapäeval tema nime. Aastal 2004 pühitseti sealne õigeusu kabel.

* Aheldatud Püha Peetruse katoliku kirikAheldatud Püha Peetruse katoliku kirik
* Dubrovini parkDubrovini park

Centrsis asuvad mitmed koolid, linnaosa läbivad kaks trammiliini. Centrsis asub Daugavpilsi Ülikooli vana hoonetekorpus. Linnaosa hoonete seas on nii juugendi kui ka ampiiri kauneid näiteid. Linnaosas asub Daugavpilsi raekoda, seda ehivad mitmed skulptuurid. Linnaosas paiknevad Daugavpilsi raudteejaam ja autobussijaam.

* Vana Daugavpilsi Ülikooli hoonetekorpusVana Daugavpilsi Ülikooli hoonetekorpus
* Daugavpilsi raekodaDaugavpilsi raekoda

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. juuli 2016. Vaadatud 13. juulil 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. august 2016. Vaadatud 13. juulil 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**Mezőkeresztes** on linn Ungaris Borsod-Abaúj-Zempléni komitaadis Mezőkövesdi kreisis.

Geograafiline asend
-------------------

Mezőkeresztes asub kreisikeskusest Mezőkövesdist umbes 9 km idas ja komitaadikeskusest Miskolcist ligikaudu 32 km lõunas.

Ajalugu
-------

Kuningas Ladislaus Postumus andis 1456. aastal Mezőkeresztesile linnaõigused, vapi ja pitsati. Kuningas Mátyás I andis 1471. aastal linnale lisaprivileege.

Pika Türgi sõja ajal toimus 22.–26. oktoobril 1596. aastal linna lähedal Mezőkeresztesi lahing, milles Habsburgide-Transilvaania ühendvägi sai Osmanite armeelt lüüa.

Mezőkeresztesi lahingu järel rüüstasid türklased kogu piirkonna ja see taasasustati alles Türgi ikke järel. 1755. aastal taastas Maria Theresia kõik senised õigused. Kuid 19. sajandil jäi linn üha enam tahaplaanile. 1950. aastal ühendati Mezőkeresztes ja Kereszespéspök suurkülaks Mezőkeresztese nime all.

Vahepeal kaotatud linnaõigused sai Mezőkeresztes tagasi 1. juulil 2009.

Viited
------

1. ↑  Mezőkeresztes története Mezőkeresztes. Vaadatud 31. märtsil 2024
2. ↑  Mezőkeresztesi csata Magyar Katolikus Lexikon. Vaadatud 31. märtsil 2024
3. ↑  Mezőkeresztes REFORMÁTUS TEMPLOM Középkori templomok. Vaadatud 31. märtsil 2024
4. ↑  Mezőkeresztes Város Önkormányzata Network Marketing Media. Vaadatud 31. märtsil 2024
Mõisa peahoone
Ervita mõisa tuuleveski vare
**Ervita mõis** (saksa keeles *Erwita*) oli Järvamaal Koeru kihelkonnas Ervital asunud rüütlimõis.

Kirjalikes allikates mainiti (Ärvita) Ervita mõisa esimest korda 1663. aastal[*viide?*].

Majandushooned
--------------

Mõisa majandushoonetest on säilinud ait ning tuuleveski. Ervita tuuleveski kuulub arhitektuurimälestisena riikliku kaitse alla. Septembris 2009 sai firma Gromell OÜ kooskõlastuse tuuleveski restaureerimiseks ja augustis 2012 tuuleveski aida muuseumiks rekonstrueerimiseks. Mõlemad ehitised said kasutusloa 1. juunil 2012. Möldrimajja soovitakse hiljem teha toitlustuskoht.

Laudad ja tallid moodustasid pika hooneterea aida otsas, millest kaks olid krohvitud välisseintega paekivihooned. Küün oli maakivist tulpadega.

Park
----

19. sajandi esimesel poolel ehitatud klassitsistlikku mõisahoonet ümbritsevas mõisapargis kasvavad põhiliselt vaher, tamm ja pärn.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ervita mõis** |

* Ervita mõis kultuurimälestiste registris

Koeru kirik
Koeru kihelkond

**Kirik**: Koeru   

**Mõisad**: Aavere mõis | Ao mõis | Aruküla mõis | Ervita mõis | Kapu mõis | Liigvalla mõis | Norra mõis | Piibe mõis | Preedi mõis | Raigu mõis | Ramma mõis | Rõhu mõis | Udeva mõis | Vaali mõis | Vao mõis | Varangu mõis | Väinjärve mõis
Boeing 747 British Airways
Airbus A380 kere
**Laiakereline lennuk** on lennuk, mille kere läbimõõt on 5–7 meetrit. Laiakerelises reisilennukis on tavaliselt kaks vahekäiku ninast kuni sabani. Suur kere läbimõõt annab võimaluse asetada kuni 10 istet ühte ritta. Tüüpilise kitsakerelise lennuki läbimõõt ei ületa 4 meetrit, mis võimaldab paigutada maksimaalselt 6 istet ühte ritta ja jagada neid ühe vahekäiguga. Laiakereline lennuk võib mahutada kuni 853 reisijat (Airbus А380). Kusjuures suurimatel mudelitel on kere pikkus üle 70 meetri (näiteks, Boeing 747).

Ajalugu
-------

Laiakerelised lennukid ilmusid esmalt 1960ndate lõpus ning 1970ndate alguses. Põhjused olid õhutranspordi kiire areng, reisitranspordi kasvav nõudlus ja ülekoormatud õhuruum eriti lennujaamade läheduses ning intensiivse liiklusega õhukoridorides. Tänu kere laiendusele suurenes kandevõime ning vähenes kütusekulu tootlikkus ühiku kohta. Laiakerelised lennukid on mõeldud suurel hulgal inimeste või kaupade vedamiseks pikemal distantsil.

Säästlikkuse parendamiseks suurendati istmete tihedust eelnevate põlvkondade lennukites. Kuid sellega halvenes oluliselt reisijate mugavus. Laiakerelise lennuki säästlikkuse parendamine võimaldab seda vältida tänu selle ehituse iseärasusele. Selline omapära meelitas rohkem reisijaid.

Tänapäeval on laiakereliste lennukite turul kaks liidrit: Ameerika Boeing ja Euroopa Airbus. Kummalgi nendest on turul osakaal ligikaudu 40–45% sõltuvalt aastast. Selline konkurents põhjustab pidevat võitlust mudelite arengus tootjate vahel. 

On olemas kahe tekiga mudelid nagu Boeing 747 ja Airbus A380 ja ühe tekiga nagu A300, A310, A330, A340, A350, Boeing 767, 777 ja 787.

Viited
------

1. ↑  Airbus. "Innovation - A380". Vaadatud 25.03.2021.
2. ↑  "The Airbus A300". *CBC News*. 12.11.2001.
3. ↑  Jay Singh (8.07.2019). "Narrowbody vs Widebody – Which Is Best For Long Haul?". *Simple flying*.
4. ↑  Mediavilla, Javier Irastorza (31.01.2019). "A380 vs. 747: orders and production rates".
5. ↑  "List of All Wide-body Aircraft Types". Vaadatud 08.06.2021.
**Regionaalarengu auhind** (ka **Regionaalmaasikas**) on Eesti Rahandusministeeriumi välja antavad auhind inimesele või organisatsioonile, kellel on tähelepanuväärseid teeneid Eesti regionaalarengu valdkonnas.

Auhinda antakse välja aastast 2014. Konkursile saavad kandidaate esitada nii riigi ja kohaliku omavalitsuse asutused, kui ka teised organisatsioonid ja üksikisikud. Kandidaadiks saab esitada samuti nii riigi ja kohaliku omavalitsuse asutusi, kui ka füüsilisi ja juriidilisi isikud.

Laureaadid
----------

2014
Mäo Invest AS
Aqva Hotels OÜ
Kaupo Kase
Ivika Nõgel ja MTÜ Partnerlus Kodanikualgatus "Maale elama".

2015

  

**2016**

AS Akzo Nobel Baltics

Külli Eichenbaum

MTÜ Kinobuss, Mikk Rand

MTÜ Kärdla Kohvikutepäev, Ly Kaups ja Ere Naat

Vladimir Všivtsev

  

**2017**

Ants Väärsi

Rõngu Pagar OÜ

AS Konesko

Maaelufestival Sõmerul

  

**2018**

MTÜ Sibulatee

Jaanus Murakas ja E-Piim Tootmine AS 

Saaremaa valla ühinemine   

Intsikurmu festivali korraldaja MTÜ Munalinn

  

**2019**

Tsiistrenuka ja Missomaa ettevõtjad

Forwardspace MTÜ

Arno Kuusk ja MTÜ Hiiumaa Kino

MTÜ Postitee ja Eesti Maanteemuuseum

Järva valla mobiiliäpp

  

**2020**

Cleveroni Akadeemia

Fortaco Estonia OÜ

Vidrike külamaja Otepääl

Margit Kääramees ja Kassari saare Orjaku külaselts

Mulgi väiketootjate liit

  

**2021**

AS Viljandi Aken ja Uks

Põlva-, Valga- ja Võrumaa kaugtöövõrgustik Kupland

Võrumaa ettevõtluse ja turismi arendaja koostöövõrgustik Kotus

Järva külapoodide elushoidja Tanksemäe Saffer OÜ

Valga vallaarhitekt Jiri Tintera

**2022**

Kalamatsi Meierei OÜ

Peipsi Toidu võrgustik

Marico Holding OÜ

Lääne-Harju Koostöökogu

Andrus Aljas 

  

**2023**

Lääne-Virumaa LEADER tegevusrühm MTÜ Partnerid

Aclima OÜ

Green Gravels OÜ

Lutsu Teater

Saaremaa Toidufestival

Viited
------

1. 1 2   (vaadatud 19.03.2019)
2. ↑  Koorep, Sigrid (2. november 2018). "Algas tänavuste regionaalmaasikate otsimine". *Sakala*. Vaadatud 26. veebruaril 2023.
3. ↑  "Riik tänas tublimaid piirkonnaelu edendajaid Regionaalmaasikatega". *Rahandusministeerium*. 26. august 2020. Vaadatud 26. veebruaril 2023.
4. ↑  "Mulgimaa väiketootjad ja Cleveron said auhinnariiulile maasika". *Sakala*. 26. august 2020. Vaadatud 26. veebruaril 2023.
5. ↑  "Selgusid tänavused regionaalmaasika saajad". 9. juuni 2021. Vaadatud 26. veebruaril 2023.
6. ↑  "Regionaalmaasikad jagunesid üle Eesti". 15. juuni 2022. Vaadatud 26. veebruaril 2023.
7. ↑  "Lennujaama arendaja pälvis regionaalmaasika". 16. juuni 2022. Originaali arhiivikoopia seisuga 26. veebruar 2023. Vaadatud 26. veebruaril 2023.
8. ↑  "Madis Kallas: Regionaalmaasika laureaadid on eeskujuks meile kõigile | Rahandusministeerium". *www.fin.ee*. Vaadatud 23. juunil 2023.
**Kersti Zilmer** (neiupõlvenimega Riiv; 5. juuni 1948 Kursi – 28. oktoober 2023) oli eesti biokeemik.

Elulugu
-------

Lõpetas Tartu 5. Keskkooli 1996. aastal ning 1971. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia-geograafia teaduskonna eriprogrammi alusel (osa aineid läbis arstiteaduskonnas) omandamaks inimese biokeemiku eriala. Töötas Tartu Ülikoolis üle 100 semestri, erinevates teadusametites, viimasena vanemteadurina (PhD aastast 1986). Juhendanud 6 magistritööd, avaldanud üle viiekümne rahvusvahelise teadusartikli. 

Ta oli mitme patendi kaasautor, mitme inimorganismi ehk meditsiinilise biokeemia õpiku (eeskätt ainevahetusest) kaasautor. 

Kersti Zilmer suri 28. oktoobril 2023. Tema pühitsetud tuhk puistati Emajõkke Vabadussilla Tartu Ülikooli botaanikaaiapoolse kaareotsa vasakule poole (viimse puhkepaiga ja mälestamise koha valik omab perekondlikku tähendust).

Tema isa oli Jaan Riiv, ema Salme Riiv. 

Kesti tutvus ülikooli esimesel kursusel Mihkel Zilmeriga, nad abiellusid 1969. aastal. Nende lapsed on Chris Pruunsild, Kristel Zilmer ja Mihkel Zilmer.

Tunnustus
---------

* 2010, 2007, 2004 – Eesti Kardioloogide Seltsi Teaduspreemia
* 2009 – Korea Rahvusvahelise Naisleidurite ekspositsiooni kuldpreemia
* 2001 – Tartu Ülikooli Kliinikumi teadustöö preemia
**Süsiniku jalajälg** (ingl.k. *carbon footprint*) on üksikisiku, organisatsiooni, masina või seadme, operatsiooni, protsessi jms süsinikuemissiooni mõõdik. Mõõdetakse toodetud/eraldunud kasvuhoonegaaside emissiooni määra fossiilsete kütuste põletamisel elektrienergia saamiseks, kütmiseks, põllumajandussaaduste tootmiseks, transpordiks jms otstarbeks. See on indiviidi või organisatsiooni poolt teatud perioodil ühel või teisel viisil fossiilseid kütuseid kasutades toodetud süsinikdioksiidi kogus. 

Süsiniku jalajälg on kvantitatiivselt väljendatud kasvuhoonegaaside heite koguhulk, mis tekib inimese, ettevõtte vm üksuse või mingi toote/teenuse olelusringi jooksul.
Saadud väärtuste järgi on võimalik hinnata inimtegevuse mõju keskkonnale ja eriti kliimamuutustele.

Mõiste päritolu
---------------

Mõiste lõi naftatöötlusettevõtte British Petroleum palgatud suhtekorraldusettevõte Ogilvy & Mather, et lükata kliimamuutuse vastutus naftaettevõttelt üksikisikutele. Ettevõte avaldas 2004. aastal süsiniku jalajälje kalkulaatori, mis lasi arvutada, kuidas inimese argitegevus (näiteks tööl käimine, reisimine ja toidu hankimine) süsinikku tekitavad.

Vaata ka
--------

* Ökoloogiline jalajälg

Kirjandus
---------

* Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 16.02.2010)

Viited
------

1. ↑  *Logistikasõnastik*. Seilecs. 2021. ISBN 9789916960066.
2. ↑  Solnit, Rebecca (23. august 2021). "Big oil coined 'carbon footprints' to blame us for their greed. Keep them on the hook". *the Guardian*. Vaadatud 16. aprillil 2023.
3. ↑  Bergan, Brad (26. august 2021). "Surprise! The Term 'Carbon Footprint' Was Coined by Big Oil to Blame You for Climate Change". *Interesting Engineering*. Vaadatud 16. aprillil 2023.
4. ↑  Kaufman, Mark (9. juuli 2021). "The devious fossil fuel propaganda we all use". *Mashable*. Vaadatud 16. aprillil 2023.
**Narva Eesti Gümnaasium** (NEG) on gümnaasium Narva Kalevi linnaosas aadressil Kraavi 1. Kooli õppekeel on eesti keel. 1. septembril 2021 sai koolist riigigümnaasium.

Enne Teist maailmasõda oli samas kohas Narva Tütarlaste Gümnaasium.

Narva Eesti Gümnaasium alustas tööd 16. oktoobril 1944 kolme õpilasega. Aastatel 1948–1951 toimus õppetöö Sepa tänaval.

Narva 2. Keskkool
-----------------

Aastatel 1951–1960 asus kool aadressil Vabaduse tänav 20 ja kandis nime **Narva 2. Keskkool**.

1960. aastal ehitati praeguse koolihoone I korpus (nn vana korpus) ja kuni 1962. aastani õpiti ka Vabaduse tänava majas.

1962. aastal ehitati juurde neljakorruseline uus korpus. Samal aastal alustas tööd kooli venekeelne osakond, kus õppis umbes 500 õpilast (see tegutses 1970. aastani ja kolis seejärel Narva Keskkooli nr 10 uude hoonesse).

1968. aastal sai kool Eesti Töörahva Kommuuni nime.

Narva Eesti Keskkool
--------------------

11. septembril 1992 nimetati kool ümber **Narva Eesti Keskkooliks** ja 12. aprillil 1994 **Narva Eesti Gümnaasiumiks**.

Vastavalt Narva haridussüsteemi arengukavale aastaks 2023 peab kinnistul aadressil Kraavi 1 olema põhikool, riigigümnaasium ja lasteaed. Nende rajamiseks kuulutati 30. juunil 2020 välja arhitektuurikonkurss auhinnafondiga 27 500 eurot.

2021. aastal allkirjastasid Eesti haridus- ja teadusminister Liina Kersna ja Narva linnapea Katri Raik Narva Eesti Gümnaasiumi riigile üleandmise lepingu ning 1. septembrist 2021 on kooli pidaja Haridus- ja Teadusministeerium. Edaspidi saab Narvas olema hariduslinnak, mis loob võimaluse õppida eesti keeles alates lasteaiast kuni gümnaasiumi lõpuni.

Kooli direktorid
----------------

* Karin Välja
* Luise-Marie Kulbas (03.07.1944–12.04.2022)
* Uta Kroon-Assafrei
* 2022– Irene Käosaar

Viited
------

1. ↑  Narva eesti gümnaasium alustas õppeaastat riigikoolina ERR 01.09.2021 (vaadatud 02.09.2021)
2. 1 2 3 4  Kooli ajalugu
3. ↑  Narva Eesti Gumnaasium
4. ↑  Для строительства второй госгимназии в Нарве объявлен архитектурный конкурс ERR.ee 30.06.2020 (vaadatud 01.07.2020)
5. ↑  Narva Eesti Gümnaasium on uuest õppeaastast riigikool, www.postimees.ee, 17. mai 2021

Välialingid
-----------

* Kooli koduleht
* Rein Sikk, Narva eestlased said kingiks kooli, epl.delfi.ee, 30.12.1996
**Joan Verdú Sánchez** (sündinud 23. mail 1995 Andorra la Vellas) on Andorra mäesuusataja. 

Verdú osales FIS-i võistlustel esimest korda 2010. aasta detsembris. 2012. aasta noorte taliolümpiamängudel võitis Verdú Super-G-s pronksmedali. 2012. aasta novembris võistles ta esimest korda Euroopa karikasarjas, kuid ei kvalifitseerunud Levil suurslaalomi teise ringi. Verdú tegi oma maailma karikasarja debüüdi 2016. aasta oktoobris. Ta tuli Söldenis suurslaalomi esimeses ringis 64. kohale ega pääsenud teise ringi. 2017. aasta jaanuaris sai Verdú esimesed Euroopa karikasarja punktid; ta tuli Davosi suurslaalomis kümnendaks. Aastatel 2013 ja 2017 osales Verdú mäesuusa maailmameistrivõistlustel. Tema parimaks tulemuseks oli MM-il 27. koht Alpi kahevõistluses 2017. aastal Ta osales ka 2014. aastal taliolümpial Sotšis, kus võistles suurslaalomis ja langes esimeses ringis välja. 

Hooajal 2021-22 võitis ta oma esimesed Euroopa karikasarja etapid kahes suurslaalomis Glungezeril. Pärast edasisi võite Reiteralmil ja Oppdalis võitis ta Euroopa karika suurslaalomis. See tähendas, et tal oli õigus järgmisel MK-hooajal startida kõigil suurslaalomi aladel, sõltumata rahvuslikust kontingendist. Ta on esimene Andorra sportlane, kes selle on saavutanud. Pekingi taliolümpiamängudel tegi ta taas Andorra spordi ajalugu, kui sai suurslaalomis teise ringi kiireima ajaga 9. koha. Kunagi varem pole Andorra sportlane olnud taliolümpiamängudel paremal kohal. 17. märtsil 2022 võitis ta Kranjska Goras suurslaalomis 17. kohaga oma esimesed MK-punktid. 

Järgmisel hooajal 2022-23 parandas ta seda tulemust kahes suurslaalomis Alta Badias 18.-19. detsembril 2022, millest mõlemas saavutas ta 12. koha. See on võrdne Andorrast pärit suusasõitja seni parima kohaga mäesuusatamise maailma karikasarjas. 2023. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlustel Courchevelis/Méribelis saavutas Verdú paralleelslaalomis 10. koha, mis on Andorra suusasõitja maailmameistrivõistluste esikümne esimene tulemus. 

9. detsembril 2023 Val d'Isères jõudis Verdú poodiumile maailma karikasarjas, mis oli ühtlasi Andorra mäesuusataja esimene poodiumikoht MK-sarja ajaloos.

Välislingid
-----------

* Joan Verdú ROK-i veebilehel
* Joan Verdú
* Joan Verdú Olympedia veebilehel
* Joan Verdú Ski-DB veebilehel
**Karin Tammemägi** (sündinud 4. juunil 1975 Kaalepi külas) on Eesti poliitik, alates 2004. aastast Eesti Keskerakonna liige. Ta oli 10. novembrist 2017 XIII Riigikogu liige (Andrei Novikovi asemel).

Ta sündis aastal 1975 Kaalepi külas. Ta lõpetas aastal 1993 Aravete Keskkooli. Aastal 1997 lõpetas ta Tallinna Pedagoogilise Seminari noortetöö juhtimise erialal; aastal 2001 lõpetas ta kultuurinõunikuna Tallinna Ülikooli (õppides lisaerialana näitekunsti).

Ta töötas aastatel 1997–2003 spetsialistina oü-s "Tulisilm". Aastal 2003 töötas ta Loksa Linnavalitsuses kultuuri- ja noorsootöö spetsialistina, aastatel 2003–2005 Loksa Linnavalitsuses haridus- ja sotsiaalosakonna juhatajana, aastal 2005 Loksa linnapea. Aastal 2006 töötas ta Tallinna Linnavolikogu aseesimehe nõunikuna. Aastatel 2006–2009 töötas ta Harju Maavalitsuses avalike ja välissuhete nõuniku kohusetäitjana ja haridusosakonna juhatajana. Aastatel 2009–2016 oli ta Põhja-Tallinna linnaosa vanem. Aastal 2017 oli ta Eesti Keskerakonna Harju- ja Raplamaa arendusjuht.

10. novembrist 2017 oli ta XIII Riigikogu liige (Andrei Novikovi asemel).

Ta on täiendanud ennast Tartu Ülikooli Avatud Ülikoolis haridusuuenduse alal. Ta on osalenud vabatahtlikuna sotsiaalprojektides. Ta on Eru Lahe Rannarahva Seltsi liige.

Isiklikku
---------

Ta on abielus ning poja ja tütre ema. Tema huvialadeks on matkamine, jalgrattasõit, teater, muusika, kino.

Välislingid
-----------

* Andrei Novikovi asendusliige Riigikogus on Karin Tammemägi
Mizneri park on Boca Ratoni kesklinna vaatamisväärsus
**Boca Raton** (/ rəˈtoʊn / rə-TOHN ) on Ameerika Ühendriikide Florida osariigi Palm Beachi maakonna lõunapoolsem linn. 

Linna on esmamainitud 2. augustil 1924 nimega Bocaratone, 1925. aastal muudeti nimi Boca Ratoniks. 

USA rahvaloenduse büroo hinnangul elas 2019. aastal seal 99 805 inimest. Kuid umbes 200 000 Boca Ratoni postiaadressiga inimest elab väljaspool omavalitsuste piire, näiteks Lääne-Boca Ratonis. Ärikeskusena suureneb linnas päevasel ajal märkimisväärselt rahvaarv. Boca Raton asub Miamist 71 km põhjas ja on Miami suurlinnapiirkond, kus 2015. aastal elas 6 012 331 inimest. See on tuntud kui üks Lõuna-Florida rikkamaid kohti.

Boca Ratonis asub Florida Atlandi ülikooli peamine ülikoolilinnak ja Office Depoti ettevõtte peakorter. Seal asub ka Everti tenniseakadeemia, mille omanik on endine elukutseline tennisist Chris Evert. Boca linnakeskus, Boca Ratoni kesklinnas asuv kõrgetasemeline ostukeskus, on Palm Beachi maakonna suurim sisekeskus. Kesklinn jääb Mizneri pargi ja Royal Palm Place'i elustiilikeskuse ja meelelahutuskeskuse ümbrusse, mis on segakasutusega kaubandus-, toitlustusasutuste ja elamurajoon.

Paljudel selle piirkonna hoonetel on Vahemere elustamise või Hispaania koloniaalse taaselustamise arhitektuuriline teema, mis on algselt inspireeritud linna varajast arengut tugevalt mõjutanud kuurordiarhitektist Addison Miznerist. Boca Ratonis kehtivad ranged arenduseeskirjad äripiirkondade suuruse ja tüübi, hoonete siltide ja reklaamide jaoks, mida võib linna piires püstitada. Karmid arenduseeskirjad on viinud mitmete suuremate läbisõiduteedele, kus reisijate arvates pole suuri märke ega reklaame.
**Andres Salu** (sündinud 26. veebruaril 1971) on endine Tartu Ülikooli infotehnoloogiaosakonna juht.

Ta töötas Tartu Ülikoolis 18 aastat, 1995. aastast 2013. aasta alguseni. 1996. aastast oli ta Tartu Ülikooli teadus- ja arendusosakonna infosüsteemide projektijuht, 2000. aasta aprillist ülikooli infotehnoloogia juht, kelle ülesandeks on ülikooli IT strateegia koostamine, rakendamine ja arendamine.

Andres Salu kuulus Tartu Ülikooli digiteerimise ja siseveebi valmimise juhtrühma koos kantsler Andres Liinati ja rektoraadi nõuniku Mihkel Pärnojaga.

Vaba tarkvara
-------------

Pooldas vaba tarkvara kasutuselevõttu põhjendusega, et parem on raha suunata töötajate koolitamisse, sest kommertstarkvara lisavõimalusi ülikoolis reeglina ei vajata. Osales Tartu Ülikoolis 50 IBM ThinkPadi sülearvuti laialijagamises, mis varustati Linuxi tarkvaraga.

Andres Salu pani aluse Tartu Ülikooli IT-lahendustele. Suure ülikooli kontekstis võib esineda erinevaid arvamusi, kuid Salu loodud süsteem oli omas ajas mugav ja ajakohane.[*viide?*]

Tunnustus
---------

2009 Tartu Ülikooli aumärk

Viited
------

1. ↑  Ülikooli IT juht on Andres Salu. Universitas Tartuensis: Tartu Ülikooli ajaleht, 28. aprill 2000
2. ↑  "Tartu Ülikooli IT-juht sai hundipassi" Tartu Postimees, 16. jaanuar 2013
3. ↑  Maarja Dahl (2. veebruar 2010). "Uus töötajate siseveeb on personaalne ja kasutajasõbralik". *Tartu Ülikooli koduleht*. Tartu Ülikool. Vaadatud 17. jaanuar 2013.[*alaline kõdulink*]
4. ↑  Peeter Russak (19. veebruar 2003). "OpenOffice.org-i eestindamise meeskonna teade". *OpenOffice.org-i eestindamise meeskonna koduleht*. OpenOffice.org-i eestindamise meeskond. Vaadatud 17. jaanuar 2013.
5. ↑  Valdo Randpere. "Vilistlased võiksid rohkem ülikooli aidata". *Tartu Ülikooli koduleht*. Tartu Ülikool. Originaali arhiivikoopia seisuga 4. detsember 2014. Vaadatud 17. jaanuar 2013.
6. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 8.12.2022.
**Ostutellimus** (ingl.k. *purchase order* – PO) on dokument, millega ostja avaldab soovi soetada tarnijalt konkreetseid tooteartikleid määratud kogustes, (määratletud) kokkulepitud tingimustel (hinnad, tarnetähtaeg, maksetähtaeg jms) või soovib, et talle osutatakse teatud teenuseid varem kokku lepitud mahus ja tingimustel. Ostutellimus on äridokument ja esimene ostupakkumus, mille edastab ostja müüjale ja mis sisaldab täpset infot soetatavate toodete ja/või teenuste kohta. 

Ostutellimus sisaldab sooritatava ostu kohta olulist informatsiooni, nagu täpne tootenimetus ja toote artiklikood (vajadusel), ostukogus, ostuhind, soovitud või kokku lepitud tarneaeg ehk tellimuse täitmise tähtaeg, tarneviis, tarnekoht, ostutellimuse number ja tellimuse esitamise kuupäev. Vajaduse korral lisatakse tellimusele toote spetsifikatsioon, kvaliteedinõuded jms.

Ostutellimus on ostuvaldkonna oluline dokument, mis määrab organisatsiooni suhte tarnijaga. Sel põhjusel on ostutellimus suhteliselt sarnane ostulepinguga. Tellimust koostades ostja justkui koostaks lepingut ja kirjutaks siis sellele omalt poolt alla. Pärast seda, kui müüja on ostutellimuse aktsepteerinud ja saatnud ostjale tellimuskinnituse, on ta justkui allkirjastanud ostulepingu. Kui müüja aktsepteerib tellimuse, aktsepteerib ta ühtlasi ka kõik selle tingimused

Need peavad sisaldama üksikasjalikku infot ostetava kauba või teenuse kohta, ostetavat kogust, toodete hindu ja summaarset hinda, kvaliteedi kirjeldust ning tarne- ja maksetingimusi. Kirjas peab olema tarneaeg, tarnekoht, tarneviis või tarneklausel. Maksetingimused võivad määrata, et kauba eest tuleb tasuda ettemaksuga või antakse tasumiseks maksetähtaeg, ning tuuakse välja.

Vaata ka
--------

* eeltellimus
* tellimiskinnitus

Viited
------

1. 1 2 3 4  *Hanke- ja ostujuhtimine*. Seilecs. 2023. ISBN 9789916985205.
**Aseri mõis** (saksa keeles *Asserien*) oli rüütlimõis Viru-Nigula kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal asub mõis Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas.

Aseri mõis oli Viru-Nigula kihelkonna vanemaid mõisaid, mainitud juba aastal 1367 nime *Asserien* all, kuid moodustamise ajal kuulus mõis Lüganuse kihelkonda 15 – 16. sajandil arvestades rahva liikumist liideti need alad Viru-Nigula kihelkonnaga.

Omanikud
--------

Mõis kuulus 1581. aastani Lodede suguvõsale. Aastal 1433 valdas mõisa lühikest aega Lodede allvasall Asserien (Acerus), kelle järgi mõis on nime saanud, olgugi et Aseri omanikeks on olnud kuulsaid Rootsi ja Vene võimukandjaid. Pärast Liivi sõda (1558–83) redutseeritud mõisana oli Aseri Rootsi kõrgema riigivõimu lääni- ja kinkeobjekt.

Aastatel 1520–1920 oli mõisaomanikke 18. 160 aastat oli mõis Tiesenhausenite ja Essenite valduses ning 1807. aastal sai Aseri mõis Koogu mõisaga ühise omaniku, Essenid. Koogu mõis sai siis peamõisaks, Aseri jäi kõrvalmõisaks. Aseri mõisale kuulus Mereküla, Rannu, Korkküla[*küsitav*], Raudna, osa Viru-Nigula külast ja Oru mõisa karjamõis.

Mõisahooned
-----------

Et pärast kahe mõisa ühinemist kaldus majanduselu rohkem peamõisasse, kus paiknesid ka avaramad põllumaad, soikus elu Aseri mõisakeskuses. Sinna ei ehitatud enam uusi majandushooneid, vanadki lagunesid pikkamööda. Mõisa likvideerimisel 1920. aastal jagati säilinud hooned talusoovijate vahel.

Tänaseks on Aseri mõisa hooneist säilinud vaid paar väiksemat maja. Maastikul on eristatavad kümmekonna hoone alusvaremed.

Välislingid
-----------

* Aseri mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Viru-Nigula kirik
Viru-Nigula kihelkond

**Kirik**: Viru-Nigula  

**Mõisad**: Aarla mõis | Andja mõis | Aseri mõis | Haansalu mõis | Hurtja mõis | Kabala mõis | Kalvi mõis | Koogu mõis | Kunda mõis | Lontova mõis | Maasika mõis | Malla mõis | Nugeri mõis | Ojaküla mõis | Oru mõis | Pada mõis | Pärna mõis | Päsula mõis | Rannamõisa mõis | Raudna mõis | Rihula mõis | Salumä mõis | Samma mõis | Satsu mõis | Sonda mõis | Tüükri mõis | Ulvi mõis | Unukse mõis | Uue-Varudi mõis | Vana-Varudi mõis | Varudi mõis | Vasta mõis | Viru-Nigula kirikumõis
**Eesti-Austraalia suhted** on kahepoolsed suhted Eesti Vabariigi ja Austraalia Ühenduse vahel. 

Kahe riigi vahelised suhted said alguse 22. septembril 1921, kui Austraalia valitsus tunnustas esmakordselt Eesti iseseisvust. Pärast Eesti taasiseseisvumist tunnustas Austraalia uuesti 27. augustil 1991 ühena esimestest riikidest Eesti iseseisvust. Kahepoolsed diplomaatilised suhted taastati 21. novembril 1991.

Tänapäeval on suhted Austraaliaga olulised ka seetõttu, et Austraalias asub üks suuremaid eestlaste kogukondi väljaspool Eestit. 1986. aastal elas Austraalias rahvaloenduse andmetel 6334, 1996. aastal 7537 ja 2006. aastal 8232 eestlast.

Välisesindused
--------------

### Eesti esindamine Austraalias

Eesti nimetas esimese suursaadiku Austraalias ametisse 2007. aastal, kuid aastatel 2007–2010 täitis neid kohuseid Eesti suursaadik Jaapanis, kes resideeris alaliselt Tōkyōs. Alates 2010. aastast resideeris Eesti suursaadik Austraalias alaliselt Tallinnas. 2011. aastal avati Eesti esimene alaline diplomaatiline esindus Austraalias – Eesti peakonsulaat asukohaga Sydneys.

5. detsembril 2014 otsustas Eesti valitsus avada Austraalia pealinnas Canberras suursaatkonna. Ametlikult alustas suursaatkond tegevust 18. veebruaril 2015 ja alates 4. augustist 2015 tegutseb see Canberras asuva Soome suursaatkonna ruumides. Sama saatkond korraldab ka Eesti suhteid Uus-Meremaaga. 30. juulil 2012 nimetati Eesti suursaadikuks Austraalias Andres Unga. Oma volikirja esitas Unga Austraalia kindralkubernerile 28. märtsil 2013.

26. märtsil 2024 president Alar Karise otsusega nimetati Jaan Reinhold Eesti Vabariigi erakorraliseks ja täievoliliseks suursaadikuks Austraalias, asukohaga Canberras.

Lisaks suursaatkonnale on Eestil Austraalias neli aukonsulaati. Eesti aukonsulid tegutsevad Adelaide'is, Brisbane'is, Hobartis ja Perthis.

### Austraalia esindamine Eestis

Alates 1992. aastast esindab Austraaliat Eestis Austraalia suursaadik Rootsis, kes resideerib alaliselt Stockholmis. Sama suursaatkond korraldab lisaks Rootsile ja Eestile ka Austraalia suhteid Läti ja Soomega. 13. novembril 2012 nimetati Austraalia suursaadikuks nendes riikides Gerald Thomson. Ta esitas oma volikirja Eesti presidendile 27. märtsil 2013.

Tallinnas asub Austraalia aukonsulaat, kus Austraalia diplomaatilisi huve esindab aukonsul Mati Peekma.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti asutab Austraalias saatkonna Välisministeerium, 4.12.2014 (vaadatud 13.02.2016)
2. ↑  Kahepoolsed suhted: Austraalia Välisministeerium (vaadatud 13.02.2016)
3. ↑  Eesti Suursaatkond Canberras (vaadatud 13.02.2016)
4. ↑  A. Unga nimetamine ja A. Rundu tagasikutsumine Vabariigi Presidendi Kantselei, 30.07.2012 (vaadatud 13.02.2016)
5. ↑  Eesti suursaadik Austraalias andis üle volikirja Välisministeerium, 28.03.2013 (vaadatud 13.02.2016)
6. ↑  Reisiinfo: Austraalia Välisministeerium (vaadatud 13.02.2015)
7. ↑  Australian Embassy in Sweden (vaadatud 13.02.2016)
8. ↑  Ambassador to Sweden Australian Minister for Foreign Affairs, 13.11.2012 (vaadatud 13.02.2016)
9. ↑  President Ilves võttis vastu Austraalia suursaadiku volikirja Vabariigi Presidendi Kantselei, 27.03.2013 (vaadatud 13.02.2016)
Ahhurjani jõgi
**Ahhurjani jõgi** (armeenia: Ախուրյան; türgi: Arpaçay; vene: Арпачай või Ахурян) on jõgi Lõuna-Kaukaasias. Ahhurjan saab alguse Arphi järvest Armeenias. Jõgi voolab loodusliku riigipiirina osaliselt ka Armeenia ja Türgi vahel ning suubub Bagarani linna lähedal Araksi jõkke, moodustades selle vasakpoolse kõrvalharu. Ahhurjani valgala suurus on umbes 9500 km² ning jõe kogupikkus 186 km.

Ahhurjani idakaldal asub Gjumri, mis on suuruselt teine linn Armeenias. Jõgi voolab mööda ka neljast Armeenia ajaloolisest pealinnast: Anist, Bagaranist, Jervandašatist ja Jerazgavorsist.

Ajalugu
-------

Kui vallutusplaanidega Bütsantsi sõjavägi saabus 1041. aastal Armeeniasse Širaki maakonda, siis kogunesid Armeenia kindrali Vahram Pahlavouni käsul nende vastu kokku kohalikud Armeenia aadlikud (*nakharar'*id). Vahram valis välja 30 000 jalaväelast ja 20 000 ratsaväelast ning moodustas nendest kolm divisjoni. Nad lõid rünnaku tagasi, kuid lahing kujunes nii raevukaks, et lahingutegevuse käigus valatud veri olevat voolanud Ahhurjani jõkke ning värvinud selle vood punaseks.

Ahhurjani jõe sillad
--------------------

Vana silla varemed Ahhurjani jõel, keskaegse Armeenia pealinna Ani lähedal
Ahhurjani jõel on mitu keskaegse silla varet. Näiteks sild, mis asus Ani linna lähedal, pärineb arvatavalt 13. sajandist pKr, sest lähedusest leitud kirjutise kohaselt tehti seal 14. sajandi alguses silla juurdepääsurambiga seotud ehitustöid. Silla ainus kaar on nüüdseks kokku kukkunud ning järele on jäänud üksnes kõrged toestusstruktuurid, mis olid võib-olla osaks kindlustatud väravast. 19. sajandi rändurite teatel oli varem silla kõrval ka valvepunkt, kuid praeguseks on see kadunud.
**Juhan-Kaspar Jürna** (27. detsember 1931 Tartu – 24. oktoober 1982) oli Eesti NSV ajakirjanik, partei- ja riigiaparaadi tegelane.

Aastal 1941 evakueerus ta koos vanematega Tšeljabinskisse ja hiljem Moskva oblastisse Jegorjevskisse, kus jätkas kooliteed. Aastal 1944 naasis Tallinna, kus astus Tallinna Õpetajate Seminari ja lõpetas selle aastal 1949. 

Ta oli aastast 1945 ÜLKNÜ liige, aastatel 1947–1949 oli ta Õpetajate Instituudi komsomolisekretär. Aastal 1949 oli ta ELKNÜ Keskkomitee propaganda- ja agitatsiooniosakonna instruktor, aastatel 1949–1950 ELKNÜ Tallinna Mere Rajooni Komitee I sekretär. Aastatel 1950–1952 oli ta ÜLKNÜ Keskkomitee juures asuva Keskkomsomolikooli kuulaja (Moskva oblasti Vešnjaki asulas).

Aastatel 1950–1952 oli ta ELKNÜ Keskkomitee propaganda- ja agitatsioonisekretär; 1953–1955 ajalehe Säde toimetaja; 1955–1959 ELKNÜ Keskkomitee õppiva noorsoo ja pioneeride osakonna sekretär-juhataja. Aastatel 1959–1961 oli ta ajalehe Noorte Hääl toimetaja ja 1961–1971 ajalehe Sovetskaja Estonija toimetaja. Ta oli 28. septembrist 1971 kuni 5. juunini 1973 EKP Keskkomitee välissidemete osakonna juhataja; aastatel 1973–1978 oli ta Eesti NSV kultuuriminister.

Siirdus aastal 1978 tervislikel põhjustel pensionile, aastatel 1979–1982 oli Eesti NSV Rahukaitsekomitee vastutav sekretär. Ta oli aastatel 1961–1981 EKP Keskkomitee liige ja 1967–1980 Eesti NSV Ülemnõukogu liige.

Isiklikku
---------

Tema isa Mihkel Jürna oli kirjanik ja tõlkija.

Kirjandust
----------

* Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee organisatsiooniline struktuur. Tallinn 2002.
**Sertifitseerimine** (ingl.k. *certification*) on mingi staatuse, isiku, olukorra või süsteemi töö formaalne kinnitamine, et vaadeldav isik, süsteem jms vastab asjakohastele standarditele ja spetsifikatsioonidele. 

Isikutuvastuse valdkonnas on sertifitseerimine digitaalseks tuvastamiseks ning digitaalallkirja andmiseks ja kontrollimiseks vajalike sertifikaatide väljaandmist, sertifikaatide alusel antud digitaalallkirjade kontrollimise võimaldamist ning sertifikaatide kehtivuse peatamise, kehtivuse peatatuse lõpetamise ja kehtetuks tunnistamise menetlemist võimaldav tehniliste tegevuste kompleks. Sertifikaate on kahte tüüpi: isikutuvastussertifikaat ja allkirjastamissertifikaat.

**Isikutuvastussertifikaat** – dokument, mis on välja antud selleks, et võimaldada digitaalset isikutuvastamist, e-kirjade signeerimist ja krüpteerimist ning milles avalik võti seotakse üheselt sertifikaadi omanikuga. Sertifikaadis peavad sisalduma selle number, omaniku nimi, omaniku isiku- või registrikood, omaniku avalik võti, kehtivusaeg, väljaandja ja registrikood, kasutusvaldkonna piirangute kirjeldus. Sertifikaadi väljaandja kinnitab iga tema poolt välja antud sertifikaadi. Sertifikaadi omanik on füüsiline isik, kelle andmetega on sertifikaadis sisalduv avalik võti samas sertifikaadis seotud.

**Allkirjastamissertifikaat** – dokument, mis on välja antud selleks, et võimaldada digitaalallkirja andmist ja kontrollimist ning milles avalik võti seotakse üheselt sertifikaadi omanikuga.
Sertifikaadis peavad sisalduma selle number, omaniku nimi, omaniku isiku- või registrikood, omaniku avalik võti, kehtivusaeg, väljaandja ja registrikood, kasutusvaldkonna piirangute kirjeldus. Sertifikaadi väljaandja kinnitab iga tema poolt välja antud sertifikaadi. 
Sertifikaadi omanik on füüsiline isik, kelle andmetega on sertifikaadis sisalduv avalik võti samas sertifikaadis seotud.

**Sertifikaadi väljaandja** – isik või asutus, kes on sertifikaadi välja andnud ja vastutab sertifikaadis sisalduvate andmete tõesuse eest (Eestis: Politsei- ja Piirivalveamet).

Vaata ka
--------

* Sertifitseerimiskeskus

1. ↑  *Logistikasõnastik*. Seilecs. 2021. ISBN 9789916960066.
**Ronald Laarmaa** (sündinud 20. juulil 1991 Kaalepi külas Albu vallas Järvamaal) on eesti hüdrobioloog ja planktoloog.

Haridus
-------

Ta on õppinud Laekvere põhikoolis aastatel 1997-2005. Ta on lõpetanud 2010. aastal Parksepa Keskkooli ning Eesti Maaülikooli rakendushüdrobioloogia erialal bakalaureusekraadiga 2013. aastal ja magistrikraadiga 2015. aastal. Magistritöö keskendus Eesti väikejärvede seisundi hindamise metoodika täiustamisele. 2015. aastal jätkas ta õpinguid doktorantuuris, keskendudes proto- ja metazooplanktoni ökoloogilise seisundi indikaatorväärtustele.

Töö
---

Asus tööle laborandina Eesti Maaülikooli Põllumajandus- ja keskkonnainstituudi Limnoloogiakeskuses 2014. aastal professor Ingmar Otti väikejärvede töögrupis. Peamised uurimisvaldkonnad olid siseveekogude ainebilansi ja koormustaluvuse hindamine ning loomse hõljumi ehk zooplanktoni ökoloogilise seisundi hindamine. 2015. aastast on ta üks väikejärvede hüdrobioloogilise seire põhitäitjatest. Hiljem töötas ka nimetatud nooremteaduri ja peaspetsialistina.

2017. aastal Viljandi järvest kogutud proovidest tabas koos töörühmaga trematoodivastsed, kes põhjustasid suplejatele tserkaarset dermatiiti.

2020. aasta sügisest kuni 2023. aastani töötas Tartu Veeriku Koolis keemia- ja bioloogia ning inimeseõpetuse õperajana 2021. aasta sügisest alustas lisaks klassijuhatajana ja loodusainete õppetooli juhina.[*viide?*]

2023. aastast alates töötab Viljandi Jakobsoni Koolis keemia- ja loodusõpetuse õpetajana.

Liikmesus
---------

2015. aastal astus ta Eesti Loodusuurijate Seltsi ja kuulub järvekomisjoni.

Lööb kaasa keskkonnaharidust edendavas organisatsioonis Globe Eesti. GLOBE-is on tal samuti mitu rolli: Globe treener ja 2021. aastast ka Globe õpetaja, sest Tartu Veeriku Kool liitus samuti programmiga.[*viide?*]

Poliitiline tegevus
-------------------

2018. aastast kuulub erakonda Eesti 200. Kandideeris 2019. aastal Riigikogu valimistel Jõgeva- ja Tartumaa valimisringkonnas. Sai 114 häält ega osutunud valituks.

Põhipublikatsioonid
-------------------

Populaarteadusliku raamatu "Eesti järved" üks põhiautoritest. Raamat ilmus kirjastus Varrak sarjas "Roheline Eesti" 2019. aastal.

2021. a ilmus Globe Eesti 25 raames õppemetoodiline kogumik "Maa kui süsteem. Globe 25 õppekogumik", milles koostas hüdrosfääri osa.<ref>"Maa kui süsteem. Globe 25 õppekogumik".

Viited
------

1. ↑
2. 1 2 3  Ronald Laarmaa Eesti Teadusinfosüsteemis
3. ↑
4. ↑  Laarmaa, Ronald; Ott, Ingmar; Lagle-Zirnask, Karoliine; Saar, Katrin (2018). Kas nähtamatut peab kartma ehk suplejate sügelushaiguse põhjustajad. Eesti Loodus, 9, 71−73
5. ↑  "Tartu Veeriku Kool, personali info".
6. ↑  Tunniplaan 2022/23. Viljandi Jakobsoni Kooli koduleht.
7. ↑  "Globe Eesti". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. mai 2021. Vaadatud 26. aprillil 2021.
8. ↑  "Detailne hääletamistulemus". 08.03.2019.
9. ↑  "Eesti järved, kirjastus Varraku koduleht".