recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Júlio Tavares 2020. aastal Dijoni särgis
**Júlio Tavares** (sündinud 19. novembril 1988 Tarrafal de São Nicolaus) on Roheneemesaarte jalgpallur, kes mängib ründajana Saudi Araabia kõrgliigaklubis Al Raed ja Roheneemesaarte jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaa klubis Bourg-Péronnas.

Aastatel 2012–2020 mängis ta Dijonis, esimesed neli hooaega Prantsusmaa esiliigas ja neli viimast hooaega Prantsusmaa kõrgliigas. Tema edukaim hooaeg oli 2017–18, mil ta lõi Prantsusmaa kõrgliigas 12 väravat. Prantsusmaa kõrgliigas lõi ta kokku 31 väravat ning oli sellega klubi ajaloo suurim väravakütt Prantsusmaa kõrgliigas.

2020. aasta septembris liitus ta Saudi Araabia kõrgliigaklubiga Al Faisaly, kus mängis kaks hooaega. Alates hooajast 2022/23 on ta mänginud Al Raedis.

Roheneemesaarte jalgpallikoondises debüteeris Tavares 2012. aastal. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 18. novembril 2014 mängus Nigeri vastu. Ta on kuulunud Roheneemesaarte koondisse 2013. 2015. ja 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Saavutused
----------

Al-Faisaly
* King Cup: 2020–21
Maria Reinup rääkimas Viru Keskuse Rahva Raamatus raamatu "Maia ja sõbrad" esitlusel  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 10. mai 2022
**Maria Reinup** (sündinud 6. aprillil 1988) on eesti filmirežissöör.

Haridus
-------

Ta lõpetas 2007 Pelgulinna Gümnaasiumi Tallinnas. Õppis 2008–2009 Tartu Ülikoolis romaani keelte ja filosoofia bakalaureuseõppes, 2009–2010 Tallinna Ülikooli Tallinna Ülikooli Balti filmi, meedia ja kunstide instituudis humanitaarteaduste bakalaureuseõppes, seejärel režii magistriõppes. Ta on õppinud Tartu Tervishoiu Kõrgkoolis erakorralist meditsiini.

Tegevus filmi alal
------------------

Ta oli aastatel 2012–2018 Haapsalu õudus- ja fantaasiafilmide festivali kunstiline juht; aastatel 2012–2019 Pimedate Ööde Filmifestivali programmi koostaja ning 2017–2019 New Yorgis toimuva festivali "What The Fest!?" kunstiline juht. 2015–2018 töötas ta režissöör Dome Karukoski isikliku assistendina filmide "Tom of Finland" ning hiljem Ameerika filmistuudio Fox Searchlightiga eluloofilmi "Tolkien" juures.

2022. aastal töötas ta MTÜs Slava Ukraini.

Viited
------

1. 1 2  PERSONA GRATA. Maria Reinup. Teater Muusika Kino, juuli 2023

Välislingid
-----------

* PERSONA GRATA. Maria Reinup. Teater Muusika Kino, juuli 2023.
Nyeni linn ja Nyenskansi kindlus (1678)
Nyeni asukoht Neeva jõe suudmes, 1698
Nyenskansi kindluse (esiplaanil) ja Nyeni linna (Ohta jõe vastaskaldal) makett
**Nyen** (rootsi keeles *Nyen*, saksa keeles *Nyenschantz*, soome keeles *Nevanlinna*, vene keeles *Канцы*) oli 17. sajandil Rootsi linn Ohta jõe ühinemiskohas Neeva jõega (praeguse Peterburi territooriumil). 

Rootsi dominioonid ja Ingerimaa Rootsi valdustes
Jakob De la Gardie sõjakäigu järel Moskva tsaaririiki kontrollisid Jakob De la Gardie väed tsaar Vassili IV-ga sõlmitud lepingu kohaselt Rootsile lubatud alasid. 1611. aastal valis ta Ohta jõe suudmes (praeguse Peterburi territooriumil) uue Nyeni kaitserajatise asukoha ja alustas Nyenskansi kindluse ehitamist. 1617. aastal sõlmitud Stolbovo rahulepinguga sai Rootsi kuningriik oma Rootsi Ingeri valdusse maa-alad Jäämerest Maanselja mägimaa, Laadoga järve Neeva jõgikonna Ingerimaa ja Peipsi idaranna kaudu Väinajõeni.

Gustav II Adolf langetas 17/27. juunil 1632 otsuse rajada Neeva jõe äärde ja teistesse sobivatesse kohtadesse Karjalas ja Ingerimaal linnad, andes neile 6 aastaks maksuvabastuse. Kuninga surma tõttu jäi see otsus täitmata, kuid Kristiina eestkostevalitsus kinnitas 28. septembril 1638 soovi võtta linna rajamine uuesti käsile. Alalise linnaõiguse sai Nyen 20. septembril 1642. Kuni 1651. aastani (üleviimiseni Narva) oli Nyen Rootsi Ingerimaa kubermangu pealinn. Takistuseks Nyeni asutamisele ja arengule oli ka Tallinna, Narva ja Viiburi protest uue Läänemerel konkureeriva kaubanduslinna asutamise vastu. 

Linna juhtis raad, mille koosseisu kuulus kuni 3 bürgermeistrit ja 5–7 raehärrat. 14/24. juunil 1640 oli linnal 67 meessoost kodanikku. Elanikke oli 1642. aastal 471, neist 232 naissoost ja 239 meessoost. Hiljem elanike arv kasvas 2500-ni.

5. juunil 1656 põletasid linna maha Vene väed Pjotr Potjomkini juhtimisel, kuid pärast Kärde rahu sõlmimist linn taastati. 

Nyenskansi kindlus koos Nyeni linnaga langes venelaste kätte ja hävitati 12. mail (Rootsi kalendri järgi 2. mail, Juliuse kalendri järgi 1. mail) 1703. 

Vene ja nõukogude historiograafias on Nyeni olemasolu üldiselt maha vaikitud, kuna see ei sobinud kontseptsiooniga Peterburi asutamisest tühjale kohale.

Vaata ka
--------

* Nyenskansi kindlus (*Skansenvid Nyenfloden*, *Nevanlinna*, *Newaschanze*, *Skanz ter Nyen*, *Канцы*, *Ниеншанц*)

Kirjandus
---------

* Enn Küng. Nyen (Nevanlinna) transiitkaubanduse keskusena Neeva jõe suudmealal 1632–1703. Tuna, 2003, nr 2, lk 8–26.
* Piret Lotman. Unustatud uus linn. Tuna, 2003, nr 3, lk 25–34.
* Пётр Егорович Сорокин, Археологическое наследие Санкт-Петербурга. Вып.2 Древности Ижорской земли 2008, (тираж 500 экз.)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Nyen** |

* Археологические исследования крепостей Ландскрона и Ниеншанц в устье реки Охты в 2008 году. Предварительные результаты
* Пётр Егорович Сорокин, Археологические исследования шведского города Ниена и крепости Ниеншанц XVII в. в Санкт-Петербурге.
* Пётр Егорович Сорокин, ПРЕДШЕСТВЕННИКИ ПЕТЕРБУРГА Ландскрона - Невское устье - Ниеншанц
Edward White avakosmoses
**Edward Higgins "Ed" White II** (14. november 1930 – 27. jaanuar 1967) oli Ameerika Ühendriikide aeronautikainsener, õhujõudude ohvitser ja NASA astronaut. 3. juunil 1965 sai temast Gemini programmi raames esimene ameeriklane, kes väljus avakosmosesse, viibides seal 36 minutit.

1967. aasta 27. jaanuaril hukkus Edward White koos kaasastronautide Gus Grissomi ja Roger B. Chaffeega Apollo 1 tulekahjus.

NASA karjäär
------------

### Gemini

 *Pikemalt artiklis Gemini 4*
White oli üks üheksast mehest, kes valiti 1962. aastal NASA astronautide teise gruppi. NASA määras White'i koos James McDivittiga Gemini 4 meeskonda ja 3. juulil 1965 väljus White avakosmosesse. See kogemus oli piisavalt väsitav, nii et McDivitt käskis White'il naasta kosmoselaeva planeeritust varem. Kosmosekõnni ajal hõljus laevast välja White'i varukinnas ja sellest sai kosmoseprügi. Tänaseks on kinnas atmosfääris ära põlenud.

> „Ma tulen tagasi sisse....ja see on kõige kurvem hetk mu elus."
> 
> 
>  – Edward White kui McDivitt käskis tal laeva naasta
> 
> 

Pärast Gemini 4 lendu oli White Gemini 7 varumeeskonnaliige.

### Apollo

1966. aasta märtsis määrati White esimese Apollo lennu vanempiloodiks. Teised meeskonnaliikmed olid komandör Gus Grissom ja piloot Roger Chaffee. Algselt plaaniti Apollo 1 lend sooritada 1966. aasta lõpus, aga viivituste tõttu pidi lend toimuma 1967. aastal.

Surm
----

27. jaanuaril 1967 olid Apollo 1 meeskonnaliikmed Saturn V kanderaketi tipus asunud Apollo juhtimismoodulis treeningul. Ootamatult puhkes moodulis tulekahju, mille tõttu jäid mehed moodulisse lõksu. Kuigi mehed jõudsid enne raadioside katkemist tulekahjust teatada ja häire anti kohe, sai kogu meeskond surma, sest White ei suutnud moodulis olnud kerge ülerõhu tõttu ust avada. Kui päästetöötajad ukse 5 minutit pärast põlengu algust avada suutsid, leiti White'i surnukeha keskmiselt istmelt ukse poole küünitamas.
**Apollo 1** oli NASA Apollo programmi missioon, mis oleks olnud programmi esimene mehitatud missioon. Missiooni start oli määratud 21. veebruarile 1967, kuid missioonil kasutatud kosmoselaev hävis stardiplatvormil toimunud lennueelsel testil 27. jaanuaril 1967, kui juhtimismoodulis puhkes tulekahju. Kõik kolm moodulis viibinud meeskonnaliiget hukkusid.

Tulekahju põhjustas puhta hapniku keskkonnas elektrijuhtmestiku vea tõttu tekkinud säde. Kui jahutusvedelik ja sünteetilised materjalid süttisid, tõusis temperatuur kapslis mõne sekundiga üle 1300 °C. Kapsli luuk avanes sissepoole ning kuna kapslis oli kõrgem õhurõhk kui väljas, ei saanud astronaudid seda õnnetuse ajal avada ja jäid kapslisse lõksu.

Rõhk kapslis oli normaalrõhust veidi suurem (umbes 1150 hPa). Puhta hapniku kasutamine on möödapääsmatu orbiidil, kus õhurõhk kapslis on vaid umbes kolmandik normaalrõhust. Varem oli samades tingimustes edukalt katsetatud nii Mercury kui ka Gemini mooduleid.

Mehitatud Apollo lennud peatati 20 kuuks, kuni NASA ehitas juhtimismooduli ümber. Samas oli lennukeelu ajal võimalik katsetada kuumoodulit ning Saturn V kanderaketti. Apollo 1-le määratud kanderaketti kasutati missioonil Apollo 5. Esimene mehitatud Apollo missioon toimus oktoobris 1968, kui startis Apollo 7.

Meeskond
--------

* Virgil "Gus" Grissom
* Edward H. White
* Roger B. Chaffee

Kirjandus
---------

* Andrew Chaikin. "A Man on the Moon", ISBN 0-670-81446-6

Välislingid
-----------

* NASA veebileht Apollo 1 kohta

| * v
* r
Apollo programm |
| --- |
| 
Apollo 1 • Apollo 4 • Apollo 5 • Apollo 6 • Apollo 7 • Apollo 8 • Apollo 9 • Apollo 10 • Apollo 11 • Apollo 12 • Apollo 13 • Apollo 14 • Apollo 15 • Apollo 16 • Apollo 17 • Apollo-Sojuzi testprojekt |  |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib tööriistast; söögiriista kohta vaata artiklit Lauanuga; filmi kohta vaata artiklit Nuga (film)* |

---

Noa osad: pide (10), teramik (4), tera (5), noaots (3), noaselg (6)
**Nuga** ehk **väits** on väga levinud tööriist. See on väiksem terariist, mida kasutatakse lõikamiseks, torkamiseks, koorimiseks, teritamiseks, puu vestmiseks ja voolimiseks jm otstarbel. Nuga koosneb kahest osast: noa pidemest ja vähemalt üheteralisest teramikust. Noa tera kinnitub noapeasse **rootsu** abil.

Nuge kasutatakse käsitöö kõrval ka paljude muude tegevuste juures nagu habemeajamine, söömine jms.

Nuga on ka kasutatud relvana, nuga kuulub külmrelvade hulka.

Ajalugu
-------

Nuga Rootsist koos tupega, pildil on näha ka tera ja pea ühinemiskohas asuv noapea lõhenemist takistav metallrõngas, nn. *kolju, koli, lukk*.
Vanimad nugade leiud osutavad, et esimesed terariistad, millest mõnda võib nimetada käepidemeta noaks, saadi suurema kivitüki lõhkumisel, kui sellise tegevuse tulemuseks oli kättesobiv plaatjas kivitükk, mille vähemalt üks serv oli terav.
Sobivaks toormeks on moonde- ja sette- ning vulkaanilised kivimid nagu kvarts, ränikivi, obsidiaan või basalt[*viide?*].

Etümoloogia
-----------

Eesti rahvalauludes kohtab harvemini noa nimetust **kurask**, lõunaeesti murretest pärineb **väits**, millega on seotud ka lõikumist ja tahumist tähistav verb **vestma**, Põhja-Eestist on tulnud aga nüüdseks üldlevinud **nuga**. Peamiselt tupenuga tähistav **puss** (pussnuga, pussak, pusu) pärineb arvatavasti samuti Eesti enda aladelt. Lõuna-Eestis ja Lääne-Saaremaal võib kohata läti laensõna **tuuts** või **tunts** – reeglina tähistab see suurt seatapmisnuga.

Vaata ka
--------

Nuga - käekaitse ja nn. veresoonega pussnuga ehk puss
Võinuga (vasakul) ja kööginuga
* Ballistiline nuga
* Habemenuga
* Juustunuga
* Lauanuga
* Liigendnuga
* Lusikanuga
* Raakel
* Taskunuga
* Vedrunuga
* Viskenuga
* Voolmed

Viited
------

1. 1 2  Viires, Ants (2009). *Eesti rahvapärane puutööndus*. Tallinn: Ilo. Lk 33.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Noad** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Nuga** |

* 26. detsember 2010 kell 11:13, Tõnu Kann, Kahest rauatükist sündis alasil viikingite majapidamisnuga, parnu.postimees.ee
**Alma Teder** (sünninimi **Alma Papp**, aastatel 1935–1937 **Alma Rooseste**; 17. jaanuar / 30. jaanuar 1908 Albu vald, Järvamaa – 27. juuli 1990 Norrköping) oli eesti kirjanik ja näitleja.

Kooliteed alustas ta Kehras, lõpetas 1925. aastal Tallinna õhtugümnaasiumi ja 1930. aastal Draamastuudio teatrikooli.

Ta oli aastatel 1929–1934 Draamastuudio Teatri näitleja, hiljem oli ta ametnik ja raamatupidaja Tallinnas.

1944. aastal siirdus Rootsi, elades algul Valdemarsvikis, hiljem Norrköpingis. Töötas seal algul tekstiilivabrikus, 1964. aastast aga linnamuuseumis. Ta suri 1990. aastal Norrköpingis ja maeti 27. septembril 1996 (ekslikult 1. augustil 1996) ümber Tallinna Metsakalmistule.

Looming
-------

Kirjanduslikku tegevust alustas ta sõja-aastail romaaniga "Ilusad päevad", mille kaks esimest käsikirja hävisid Eestis ja trükki jõudis alles kolmas variant (Vadstena Orto 1950). Teos kujutab idülliliselt sõjaeelset suurtalu, kuhu ootamatult vaesunud linnapreili peab minema teenijannaks. 

Tema peateos on kaheosaline naturalistlik perekonnaromaan "Elu õpilane" (Toronto Orto 1954–1956), mille algusosa näitab masendavates värvides naturalistliku fotograafilisusega mõisatööliste elu 20. sajandi esimestel kümnenditel. Peategelane on isata ja ema poolt vaevu sallitud tütar, kelle eluvõitlused jätkuvad teises osas tööpuudusest ahistatud linnas. 

Romaan "Röövel ristisambal" (Toronto Orto 1961) kujutab aastast 1905 peetavat võitlust ühe suurtalu pärast, kus mitmekülgselt paljastub peategelase ja tema suguseltsi närusus, perekondlike sündmuste foon on aga ühe aleviku tekkimine ja areng. 

Romaan "Üks nendest" (Toronto Orto 1966) kujutab saunikuperest suure suguvõsa arenemist ning dramaatilisi konflikte aastal 1941.

Teatrit tundva autorina on ta kirjutanud näidendid "Eestlased omavahel" (1947) ja "Inimesed tormis" (1955), mida Rootsis ja Austraalias on mänginud eesti amatöörtrupid.

### Rolle

* 1929 Hugo Raudsepp, "Mikumärdi" (Maret)
* 1931 Ladislaus Fodor, "Täitesulepea" (proua Vessely)
* 1932 Mait Metsanurk, "Agulirahvas läheb ajalukku" (Marta)

Viited
------

1. ↑  Haud Tallinna Metsakalmistul
2. ↑  "Eksiilkirjaniku põrm sängitati kodumaa mulda". Kultuurileht nr 36, 4. oktoober 1996. Lk 27

Kirjandus
---------

* Raimond Kolk. "Alma Teder on lahkunud". Teataja nr 15, 25. august 1990. Lk 3
* Oskar Kruus. "Teder, Alma". // Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn 1995. Lk 587–588
* "Eksiilkirjaniku põrm sängitati kodumaa mulda". Kultuurileht nr 36, 4. oktoober 1996. Lk 27
* Eesti kirjanike leksikon. Eesti Raamat. Tallinn 2000
* Eesti teatri biograafiline leksikon. Tallinn 2000

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Alma Teder** |

* Alma Teder Eesti Ilukirjanduse Andmebaasis
* Haud Tallinna Metsakalmistul
E.E.L.K. **Tallinna Pauluse kogudus** oli luterlik kogudus Tallinnas.

Kogudus registreeriti 25. septembril 1905. Kogudus kasutas Tallinna Rootsi-Mihkli kirikut ja Tallinna Püha Vaimu kirikut. Kogudus proovis mitu korda oma kirikut (Tallinna Pauluse kirik) ehitada, ent see jäigi ehitamata. 

1917. aastal eraldati Pauluse kogudusele Politseiaia Torupilli asumi poolsest osast kunagise Mardimäe juures maa-ala, kuhu kavandatud kirik pidi kandma nime Tallinna Vabaduskirik .

20. sajandi algul püüti kirikut ehitada soome arhitekti Armas Lindgreni projekti järgi, Villem Reimani ja Kunderi tänavate nurgal ja 1930. aastatel Edgar Johan Kuusiku projekti järgi.

Kogudus lõpetas tegevus 1945.

Pauluse koguduse õpetajad
-------------------------

Tallinna Pauluse koguduse õpetajad:

* 1906 Aleksander Kapp
* 1907–1908 Johan Keerig
* 1908–1927 Aleksander Mäevälja
* 1932–1944 Rein Uhke
	+ 1938–1939 Georg-Voldemar Klaus

Tallinna Pauluse koguduse liikmeid: Andres Larka, Gustav Pihlakas

Viited
------

1. ↑  Jaak Juske, Jaak Juskega kadunud Eestit avastamas: lugu Tallinna Pauluse kirikust ja selle asemele kerkinud hotellist, forte.delfi.ee, 21.01.2018
2. ↑  Pauluse kogudus saab krundi, Postimees (1886-1944), nr. 299, 3 november 1926
3. ↑   (vaadatud 04.03.2016)
4. ↑   (vaadatud 04.03.2016)
Hirohito kroonimisrüüs 1926
**Hirohito** (裕仁) (29. aprill 1901 – 7. jaanuar 1989) oli 124. Jaapani keiser 1926–1989. Tema valitsejadeviis oli "Shōwa", mistõttu teda tuntakse ka **Shōwa-tenno'na**. Ta oli viimane Jaapani keiser, keda austati šintoismis elava jumalana 1945. aastani.

Hirohito oli keiser Yoshihito poeg ning sai troonile pärast viimase surma. Formaalselt oli ta absoluutne monarh, reaalselt juhtis riiki aga aastani 1945 sõjaväelastest koosnev autoritaarne valitsus, mille eesotsas oli Hideki Tojo. Valitsus soovis teha Jaapanist Kaug-Ida valitsejat. Selle üle, kas Hirohito seda suunda toetas, on palju polemiseeritud, ent tõde pole selgunud siiani. Siiski ei antud Hirohitot sõjakurjategijana kohtu alla; ta pidi vaid loobuma enda kummardamisest jumalana.

Kui sõja kulg juunis 1942 pöördus Jaapani vastu, kaasas Hideki Tojo keisri riigi ellu, sundides inimesi end tema nimel ohverdama. Hirohito hakkas valitsust mõjutama alles siis, kui kaotus muutus möödapääsmatuks, ent ta jäi oma otsustega hiljaks: Hiroshimale ja Nagasakile heideti tuumapomm. 1945. aasta 15. augusti raadiokõne, milles ta teatas Jaapani alistumisest eelmisel päeval, oli läbi aegade esimene Jaapani keisri otsepöördumine oma rahva poole.

Hirohito oli bioloog ja merebioloogiat käsitlevate raamatute autor.

Perekond
--------

Keisri abikaasa oli keisrinna Nagako (1903–2000). Neil sündis seitse last:

* printsess Teru (1925–1961)
* printsess Hisa (1927–1928)
* printsess Taka (1929–1989)
* printsess Yori (sündinud 1931)
* kroonprints (hiljem keiser) Akihito (sündinud 1933)
* prints Hitachi (sündinud 1935)
* printsess Suga (sündinud 1939)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Taishō** | **Jaapani keiser**1926–1989 | Järgnev**Akihito** |

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Hirohito** |
Tomáš Jurčo 2019. aastal Charlotte Checkersis mängimas
**Tomáš Jurčo** (sündinud 28. detsembril 1992 Košices) on Slovakkia jäähokimängija, kes mängib KHL-i klubis Nur-Sultani Barõs ründajana paremäärel.

Ta alustas jäähoki mängimist kodulinna klubis HC Košice. Aastatel 2009–2012 mängis ta Kanada noorteliiga Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Saint John Sea Dogs.

2011. aastal valis Detroit Red Wings ta NHL-i *draft* '​is 35. valikuna. Hooajal 2012–13 asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Red Wingsi noorteklubis Grand Rapids Griffins. NHL-is debüteeris ta Red Wingsi meeskonnas 15. detsembril 2013 mängus Tampa Bay Lightningi vastu. Kaks päeva hiljem lõi ta mängus Anaheim Ducksi vastu oma esimese värava NHL-is. Debüüthooajal lõi ta liigas kokku kaheksa väravat. Tema resultatiivseim hooaeg oli NHL-is Red Wingsiga 2014–15, mil ta lõi kolm väravat ja andis 15 väravasöötu.

Hiljem on Jurčo NHL-is mänginud veel Chicago Blackhawksi, Edmonton Oilersi ja Vegas Golden Knightsi ridades, kuid neist igas klubis sai ta ühe hooaja jooksul väljakule vaid kuni 30 mängus, ning mängis NHL-i kõrvalt mitmes AHL-i klubis. AHL-is võitis ta Calder Cupi 2013. aastal Griffinsiga ja 2019. aastal Charlotte Checkersiga.

2021. aasta novembris sõlmis ta üheaastase lepingu Barõsiga.

Slovakkia jäähokikoondise koosseisus on Jurčo osalenud 2014. aasta taliolümpiamängudel ja kolmedel maailmameistrivõistlustel (2015, 2016 ja 2018).

Viited
------

1. ↑  "КХЛ. ФОРВАРД СБОРНОЙ СЛОВАКИИ ТОМАШ ЮРЧО ПЕРЕШЁЛ В БАРЫС". hcbarys.kz. 3.11.2021. Vaadatud 21.11.2021

Välislingid
-----------

* Tomáš Jurčo NHL.com lehel
* Tomáš Jurčo hockeydb.com lehel
Leonardo Spinazzola (2017)
**Leonardo Spinazzola** (sündinud 25. märtsil 1993 Folignos) on Itaalia jalgpallur, kes mängib kaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis AS Roma ja Itaalia jalgpallikoondises.

2007. aastal liitus ta Siena noortesüsteemiga, kust läks 2010. aastal edasi Juventusesse. Juventusest laenatuna mängis ta 2012–2018 muudeski Itaalia klubides: 2012–2013 Empolis, 2013 Lancianos, 2013–2014 Sienas, 2014–2015 Atalantas, 2015 Vicenzas, 2015–2016 Perugias ja 2016–2018 taas Atalantas. Juventus põhimeeskonnas debüteeris Spinazzola alles hooajal 2018–19, kui tuli klubiga ka Itaalia meistriks, kuigi sai sel hooajal Juventuse meeskonnas väljakule suhteliselt harva.

2019. aasta juulis siirdus ta 29,5 miljoni euro eest Romasse, kellega sõlmis nelja-aastase lepingu. Hooajal 2020–21 valiti Spinazzola UEFA Euroopa Liiga sümboolsesse koosseisu.

Itaalia jalgpallikoondises debüteeris Spinazzola 28. märtsil 2017 sõprusmängus Hollandi vastu. Ta kuulus Itaalia koondisse 2020. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Juventus
* Serie A: 2018–19
* Supercoppa Italiana: 2018

| * v
* r
Itaalia koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Sirigu
* 2 Di Lorenzo
* 3 Chiellini (c)
* 4 Spinazzola
* 5 Locatelli
* 6 Verratti
* 7 Castrovilli
* 8 Jorginho
* 9 Belotti
* 10 Insigne
* 11 Berardi
* 12 Pessina
* 13 Palmieri
* 14 Chiesa
* 15 Acerbi
* 16 Cristante
* 17 Immobile
* 18 Barella
* 19 Bonucci
* 20 Bernardeschi
* 21 Donnarumma
* 22 Raspadori
* 23 Bastoni
* 24 Florenzi
* 25 Tolói
* 26 Meret
* Treener: Mancini

 | Itaalia |
Roy O'Donovan 2013. aastal Northampton Towni särgis
**Roy Simon O'Donovan** (sündinud 10. augustil 1985 Corkis) on Iirimaa jalgpallur, kes mängib ründajana Austraalia kõrgliiga klubis Newcastle Jets.

Ta alustas klubikarjääri 2005. aastal kodulinna klubis Cork City FC. Seejärel on ta mänginud mitmetes Inglismaa klubides, sealhulga hooajal 2007–08 Sunderlandiga Premier League'is ning Blackpooliga ja Coventry Cityga Inglismaa esiliigas. Lisaks on ta mänginud Šotimaal Dundee Unitedis ja Hibernianis, Singapuri kõrgliigas DPMM FC-s ning Indoneesias Mitra Kukaris.

Alates 2015. aasta mais liitus ta Austraalia kõrgliiga klubiga Central Coast Mariners. Hooajal 2015–16 valiti üks tema väravatest liiga hooaja parimaks. 2017. aasta aprillis sõlmis ta kaheaastase lepingu Newcastle Jetsiga. 2019. aasta juunis siirdus ta Brisbane Roari, kuid naasis 2020. aasta veebruaris Jetsi.

Ta on väljakul silmapaistnud vägivaldse käitumise poolest ning on saanud Austraalia kõrgliigas kaheksa- ja kümnemängulise võistluskeelu.

Viited
------

1. ↑  "Roy O’Donovan signs two-year deal with Newcastle Jets". foxsports.com.au. Vaadatud 18.2.2019
2. ↑  "Central Coast Mariners' Roy O'Donovan slapped with one of longest bans in A-League history". smh.com.au. 6.1.2016. Vaadatud 18.2.2019
3. ↑  "Roy O'Donovan handed 10-game ban for A-League grand final assault". The Guardian. 18.5.2018. Vaadatud 18.2.2019

Välislingid
-----------

 Roy O'Donovan – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Andreas Pereira 2021. aastal Manchester Unitedis mängimas
**Andreas Hugo Hoelgebaum Pereira** (sündinud 1. jaanuaril 1996 Duffelis) on Belgias sündinud Brasiilia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa kõrgliigaklubis Fulham.

Aastatel 2002–2005 kuulus ta Lommel Unitedi ja 2005–2011 PSV Eindhoveni noorteakadeemiasse. Seejärel liitus ta Manchester Unitediga. Manchester Unitedi põhimeeskonnas debüteeris Pereira 26. augustil 2014 liigakarikamängus Milton Keynes Donsi vastu. Inglismaa kõrgliigas tegi ta debüüdi 15. märtsil 2015 mängus Tottenham Hotspuri vastu. 23. septembril 2015 lõi ta liigakarikamängus värava Ipswich Towni vastu. 2. märtsil 2019 lõi ta mängus Southamptoni vastu oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas, lisaks valiti see värav Manchester Unitedi hooaja parimaks. Manchester Unitedi meeskonnas on ta enim mänguaega saanud hooajal 2019/20 (40 mängu, neist 25 Inglismaa kõrgliigas).

Pereira on Manchester Unitedist olnud laenul mitmetes klubides: hooajal 2016/17 oli ta laenul Hispaania kõrgliigaklubis Granada (35 mänguga viis väravat), hooajal 2017/18 Hispaania kõrgliigaklubis Valencia ja hooajal 2020/21 Itaalia kõrgliigaklubis Rooma Lazio. 2021. aasta augustis läks ta üheks aastaks laenule Brasiilia kõrgliigaklubisse Flamengo.

2022. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Fulhamiga.

Aastatel 2010–2013 mängis Pereira Belgia noortekoondistes. Alates 2014. aastast mängis ta Brasiilia noortekoondistes. 2015. aastal võitis ta Brasiilia kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali. Brasiilia jalgpallikoondises mängis ta aastatel 11. septembril 2018 sõprusmängus El Salvadori vastu. Pereira oli üle 100 aasta esimene Brasiilia koondislane, kes on sündinud väljaspool Brasiiliat.

Tema isa Marcos Pereira on endine jalgpallur, kes mängis klubikarjääri jooksul peamiselt Belgias.

Viited
------

1. ↑  "Andreas nets Goal of the Season prize". ManUtd.com. Manchester United. 9.5.2019. Vaadatud 30.6.2022
2. ↑  "Nasceu Flamengo: clube anuncia a contratação de Andreas Pereira e valoriza origem do jogador". Globoesporte.com. 20.8.2021. Vaadatud 30.6.2022
3. ↑  FC, Fulham. "Pereira Joins Fulham". *Fulham FC*. Vaadatud 11. juulil 2022.
4. ↑  "Andreas Pereira completes move". *www.manutd.com*. Vaadatud 11. juulil 2022.
5. ↑  "Andreas Pereira makes historic Brazil debut". Manchester United F.C. 12.9.2018. Vaadatud 30.6.2022
**Sojourner** oli NASA Mars Pathfinderi kulgur, mis maandus 4. juulil 1997 koos baasjaamaga Marsil ja uuris Marssi kolm kuud.

Sojourneril olid ees ja taga kaamerad ja mitmed seadmed, et teaduslikke katseid teha. Kulgur pidi algselt töös olema 7 soli võimalusega pikendada missiooni 30. solini. Tegelikult pidas kulgur vastu 83 soli. Baasjaam edastas viimase info 27. septembril 1997 ja jaamast saadi viimane nõrk signaal 3. oktoobril 1997. Sojourner oli side katkemisel töökorras, kuid see vajas Maaga sidepidamiseks baasjaama.

Ülevaade
--------

Kulguri nimi tähendab rändurit ja selle pakkus konkursil välja USA Connecticuti osariigist pärit 12-aastane V. Ambroise. Nimekonkursil jäi teisele kohale Marie Curie ja kolmandale Judith Resnik.

Sojourneril olid päikesepaneelid ja mittelaetavad akud, mis piirasid kulguri võimekust. Akude tühjenemisel sai kulgur tegutseda vaid päeval. Akud olid vajalikud ka selleks, et insenerid saaksid kulguri süsteeme Marsile lennu ajal kontrollida. Kulguri päikesepaneelide pindala oli 0,22 ruutmeetrit, nende efektiivsus 18% ja nende võimsus Marsil oli 16 vatti. Paneelid pidasid vastu pakasele kuni −140 °C.

Teoreetiliselt oli baasjaam Pathfinder võimeline sidet pidama kuni poole kilomeetri kaugusel asuva kulguriga. Sojourner võis väljuda baasjaama levialast, kuid selle režiimi jaoks oli vajalik tarkvaramuudatus, sest baasjaam pingis kulgurit perioodiliselt. Kulgur ja baasjaam olid võimelised andmeid saatma ja vastu võtma, kuid nad ei saanud teha mõlemat korraga. Andmeid saadeti korraga kuni 2 kilobaiti.

Kulgur oli varustatud spektromeetriga, mis suutis tuvastada Marsi kivide ja tolmu kõiki komponente peale vesiniku. Peale spektromeetri oli kulguril kaks kaamerat ees ja üks taga, aga kulguri liikumissuund otsustati Pathfinderi kaamera abil.

Sojourner kaalus 11,5 kg ja Marsi gravitatsioonis 4,5 kg.

Filmides ja seriaalides
-----------------------

* Sarja "Star Trek: Enterprise" 4. hooaja 21. jaos on kaader, kus Sojourner on Marsil püstitatud monumendiks.
* Andy Weiri raamatus "Marslane" ja samanimelises filmis kasutab kogemata Marsile maha jäetud astronaut Mark Watney Pathfinderit ja Sojournerit, et Maaga ühendust võtta.

Viited
------

1. 1 2  "Mission to Mars: Mars Pathfinder/Sojourner Rover". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. veebruar 2014. Vaadatud 5. jaanuaril 2017.
2. ↑  Mars Pathfinder Welcome to Mars
3. 1 2  Mars Microrover Power Subsystem
4. ↑  NASA Names First Rover to Explore the Surface of Mars
5. ↑  Mars Pathfinder Frequently Asked Questions
6. ↑  The Radio Modem that is inside the Microrover....
**Nõmme rajoon** oli Tallinna linnarajoon aastatel 1945–1956.

Nõmme rajoon moodustati 18. mail 1945 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega Tallinna linna rajoneerimise kohta ning oli sel ajal üks neljast Tallinna linnarajoonist koos Kopli rajooni, Kesklinna rajooni ja Mererajooniga.

Nõmme rajooni arvati varasem Nõmme linnaosa, Risti-Liiva asula ja osa Kurna metsa Liiva kalmistuga.

Haldusorganid
-------------

Eesti Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi konstitutsiooni kohaselt oli Riigivõimuorganiteks linnades, rajoonides, Tallinna linnarajoonides, alevites ja maa-asulates vastavad rahvasaadikute nõukogud ning Kohalike rahvasaadikute nõukogude täitvateks ja korraldavateks organiteks olid nende poolt saadikute hulgast valitavad täitevkomiteed.

 *Pikemalt artiklites Tallinna Linna Nõmme rajooni Töörahva Saadikute Nõukogu ja Tallinna Linna Nõmme rajooni TSN Täitevkomitee*
 *Pikemalt artiklis EKP Tallinna Linna Nõmme rajooni Komitee*
11. juunist 1948 Nõmme rajooni territooriumi laiendati ja selle koosseisu arvati Järve piirkond ja osa Tondi piirkonnast, nii et piir Kesklinna rajooniga kulges mööda Linnu teed ja Tondi tänavat.

Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 16. juunist 1956 Nõmme rajoon likvideeriti ja selle maa-ala liideti Kesklinna rajooniga.

Viited
------

1. ↑  EESTI NSV TEATAJA, nr 13, 20. oktoober 1954. lk 262
2. ↑  Eesti NSV Teataja, nr. 22, 30. juuni 1945
3. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus Tallinna linna Nõmme rajooni likvideerimisest. Eesti NSV Teataja, 1956, 9, 91
Näpitsad on üks lihtsam näide kolmanda kangitüübi kangmehhanismi kohta
**Kangmehhanism** (inglise keeles *compound lever mechanism*) on lihtne seade, mille eelduseks on see, et ühe kangi vastupanu kangide süsteemis mõjub jõuna järgmisele kangile ja nii mitmekordistub jõud ühelt kangilt järgmisele. Lihtsalt öeldes on kangmehhanism süsteem, millel on kaks või enam jõuõlga, et kanda üle täiendatavat jõudu (keeramiseks, kokkusurumiseks või tõstmiseks). Kangmehhanismi näiteks on mehaaniline kaal, küünekäärid või klaveri klahvid.

Kangitüübid
-----------

Kangid jaotatakse tööpõhimõtte järgi kolme tüüpi.

### Esimene tüüp

* tugipunkt on raskuse ja avaldatava jõu vaheapeal
* avaldatav jõud on väiksem kui raskus
* jõud liigub rohkem kui raskus
* avaldatud jõud on suurendatud
* näiteks käärid

### Teine tüüp

* avaldatav jõud ja raskus on samal pool tugipunkti, aga mõjuvad vastas suunas
* raskus on tugipunkti ja avaldatava jõu vahepeal
* avaldatav jõud on väiksem kui raskus
* jõud liigub rohkem kui raskus
* avaldatud jõud on suurendatud
* näiteks pudeliavaja

### Kolmas tüüp

* avaldatav jõud on tugipunkti ja raskuse vahel
* avaldatav jõud on suurem kui raskus
* raskus liigub rohkem kui jõud
* see on vahemaad suurendav kang
* näiteks pintsetid

{\displaystyle F\_{i}=F\_{l}\*{d\_{l} \over d\_{i}}}

*kus Fi* on jõumoment N;

*Fl* on koormuse jõud N;

*dl* on kaugus koormise jõu ja tugipunkti vahel m;

*di* on kaugus jõumomendi ja tugipunkti vahel m;

Ajalugu
-------

Esimesed kirjutised kangmehhanismide kohta ilmusid 3. sajandil eKr, mida esitas Archimedes.
"Andke mulle piisavalt pikk kang ja toetuspunkt ning ma liigutan maad!" – selline tunnustav märkus on omistatud Archimedesele, kes ametlikult püstitas matemaatilise printsiibi hoobade kohta.

Kangmehhanismide töö põhimõtet kasutas Birminghami leiutaja John Wyatt, kui konstrueeris 1743. aastal kaalumisseadme ehk kaalu. See seade kasutas nelja liitkangi, et tõsta laadung kaalumiseks (massi mõõtmiseks) ühelt platvormilt teisele.

Viited
------

1. ↑  "http://www.engineeringtoolbox.com/levers-d\_1304.html". `{{netiviide}}`: välislink kohas ``|Pealkiri=`` (juhend)
2. ↑  "http://www.citytechnology.org/stuff-that-works/levers-have-a-lot-of-class". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. veebruar 2017. `{{netiviide}}`: välislink kohas ``|Pealkiri=`` (juhend)
3. ↑  "https://www.creativemechanisms.com/levers". `{{netiviide}}`: välislink kohas ``|Pealkiri=`` (juhend)
**Vałožyni rajoon** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Minski oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1917 km². 2009. aasta seisuga elas seal 37 543 inimest.

Rajoon moodustati 1940. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Bahdanaŭ, Dory, Harodźki, Ivianieci, Jarševičy, Piaršai, Pralniki, Rakaŭ, Sakaŭščyna, Zaleśsie, Višnieva ja Ŭzbałaći külanõukogu.

Halduskeskus on Vałožyni linn. Teine tähtsam asula on Ivianieci alev. Muud huvipakkuvamad paigad on Višnieva ja Łoski küla ning Rakaŭ agrolinnake.

* PralnikiPralniki
* PiaršaiPiaršai
* KrynicaKrynica
* VałožynVałožyn
* RakaŭRakaŭ
* Łoski linnamägiŁoski linnamägi

Rajooni tähtsam jõgi on Zachodniaja Biarezina. Teine suurem jõgi on Islač. Rajoon asub osalt Ašmiany kõrgustikul, osalt aga Minski kõrgustikul, lõunaosa ulatub ka Neemeni madalikule. Kõrgused ulatuvad valdavalt 150–250 meetrit üle merepinna. Kõrgeim koht (335 meetrit, Valgevene kõrguselt kolmas tipp) asub Šapavały küla lähistel.

2009. aasta seisuga olid elanikest 88,14% valgevenelased, 3,19% venelased, 7,41% poolakad ja 1,26% oli teistest rahvustest. 90,66% elanike emakeel oli valgevene keel, 8,1% elanike emakeel oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 80,51%, vene keelt aga 16,39% elanikke.

Välislingid
-----------

 Vałožyni rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Rajoon Minski oblasti täitevkomitee kodulehel (*vene keeles*)
* Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
* Rajooni kaart

| * v
* r
Minski oblasti haldusjaotus |
| --- |
| Rajoonid | 
Barysaŭ rajoon • Bierazino rajoon • Červieńi rajoon • Dziaržynski rajoon • Kapyli rajoon • Klecki rajoon • Krupki rajoon • Łahojski rajoon • Lubańi rajoon • Maładziečna rajoon • Minski rajoon • Miadziełi rajoon • Niasviži rajoon • Puchavičy rajoon • Salihorski rajoon • Słucki rajoon • Smalavičy rajoon • Staryja Darohi rajoon • Stoŭbcy rajoon • Uzda rajoon • Vałožyni rajoon • Vilejka rajoon |
| Oblastilise alluvusega linnad | 
Žodzina |
**Anette Wilhelmine Massov (Massow)** (23.03.1883 – ?) on eesti õde, kes ainsa eestlasena on autasustatud Florence Nightingale’i medaliga.

Elukäik
-------

**Anette Wilhelmine Massov** sündis 23.märtsil1883. a Gatšinas, tema isa Mats Massov oli pärit Rapla kihelkonnast, ema Anna Jüri kihelkonnast, vanemad abiellusid Peterburis. Peres oli 7 last, kellest Anette Wilhelmine oli vanim.  1899 naasis perekond Eestisse, kus 1899 suri isa Mats ja aasta hiljem ka ema Anna .

Arvatakse, et pildil kujutatud neiu on Anette Massov

Anette Wilhelmine Massovi saatus alates 1939 aastast alates ei ole teada, samuti pole teada tema surma koht ja aeg

Õpingud
-------

1902-1904 õppis halastajaõeks Tallinnas Punase Risti õdede koolis, lõpetas kooli *cum laude.*

Teenistuskäik
-------------

Peale kooli lõpetamist siirdus teenistusse Vene-Jaapani sõtta(1904-1906) suurvürstinna Maria Pavlovna sanitaarrongi, kus tegeles raskelt haavatute raviga.

1906-1914 töötas Tallinna priihospidalis, mis asus tänase Ida-Tallinna Keskhaigla territooriumil.

Aastatel 1914-1917 osales rindeõena I maailmasõjas, osa teenistusest ka eesliinil.

Peale sõjast naasmist 1917 suunati tööle Tallinna Mereväe hospidal, märtsist 1918 Tallinna Linna Naha-ja Suguhaiguste hospidal ning alates 1919 töötas Anette Massov Tallinna Keskhaigla vanemõena.

Lisaks õe kutsele oli Anett Massovil ka 1. järgu ämmaemanda kutse, hoolekande-õe kutse, ning masseerija kutse.

Autasud
-------

Teenistuse eest autasustati mitmete autasudega, Maria Pavlovna andis ketiga risti rinnal kandmiseks ja hõbemedali, keiser andis kuldmedali, veel sai Vene Punase Risti märgi (1929) ja medali Aleksandri lindil kaelas kandmiseks. 

1915. a autasustati Georgi risti 4. järguga (No148 066 ). 

31.märtsil1939 autasustati seni ainsa eestlasena Anette Wilhelmine Massovit Florence Nightingale'i medaliga, tunnustades tema pikaajalist tööd õe ja õenduse arendajana. Alates 1997 aastast asub Anette Massovile omistatud Florence Nightingale'i medal Eesti Tervishoiumuuseumis.

Viited
------

1. ↑  "Rahvusarhiiv". Vaadatud 24.01.2022.
2. ↑  Kikas, Timo (2018). "Geni". Vaadatud 24.01.2022.
3. 1 2 3 4 5 6  Tulva, T; Talvik, M; Ernits, Ü. (2020). *EESTI ÕENDUS AJAS JA MUUTUMISES Teadus- ja õppemetoodiliste artiklite kogumik*. Tallinn: Tallinna Tervishoiu Kõrgkool. Lk 65-66.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
4. ↑  "Anette Massov, foto". *Rindeleht.ee*. 2013. Vaadatud 24.01.2022.
5. 1 2  "Rahvusvaheline teenetemärk Eesti õele". *Uus Eesti, nr. 129*. 13. mai 1939. Vaadatud 24.01.2022.
6. 1 2 3  Aimla, M. (2005). ""Florence Nightingale'i medal Eesti Tervishoiumuuseumis"" (PDF). *Muuseum 18(2) 2005*. Vaadatud 24.01.2022.
7. 1 2  Kruusmaa,E. (2020). "Õenduse reliikviad" (PDF). *Eesti õde 2020\_3*. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 24.01.2022. Vaadatud 24.01.2022.
8. ↑  "Rindleht.ee". *Foorum*. 2015. Vaadatud 24.01.2022.
**Allikmäe** on eesti perekonnanimi.

Statistika
----------

2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Allikmäe 76 inimesel: 37 mehel ja 39 naisel. Perekonnanimede levikult oli Allikmäe meeste puhul 3077. kohal ja naiste puhul 3180. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Allikmäe vanuserühmas 35–39, kus neid on 10 000 elaniku kohta 0,88. Nimi oli kõige sagedasem Rapla maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 3,53 inimest.

Nimede eestistamisel võeti perekonnanimi Allikmäe aastatel 1935–1939 kasutusele 17 korral isikute poolt, kes kandsid varem nime Aalberg, Amon, Antons (2), Bachblum, Elstein, Freienthal (3), Höövelson, Jürisson, Mildeberg, Penberg, Tõnnisson, Värk, Veber (2).

Nime kandjaid
-------------

* August Allikmäe, eesti advokaat (1898–1987)
* Kadri Allikmäe, eesti keskkonnaaktivist (1981–)
* Merike Allikmäe, eesti jurist
* Mihkel Allikmäe, eesti maadleja ja treener (1986–)

Viited
------

1. ↑  Allikmäe Surnames. Vaadatud 20. detsember 2023.
2. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika Vaadatud 20. detsember 2023.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Allikmäe.

Välislingid
-----------

* Allikmäe statistikaameti andmebaasis
**Hans Raudsik** (14. juuni 1947 – 9. august 2016) oli Eesti ufoloog.

Ta omandas Tartu Ülikoolis kõrghariduse nii psühholoogia kui ka juura erialal. Tartu Ülikoolis õppides kirjutas diplomitöö teemal "Ülekuulamise psühholoogia" L. Auväärt juhendamisel.

1968–1991 töötas Eesti NSV ja EV kriminaaljälituse operatiivtöötaja-uurijana. 1976–1981 tegeles kriminaaljälituses operatiivtöö kõrvalt inimeste tagaotsimisega lisaameti näol. Alates 1992. aastast töötas riigi eriteenistuses ja julgestuspolitseis. 

1990-ndate saatesarja „Monoloog tundmatuga" konsultant.

1996–1997 töötas Tallinna politseikoolis üld- ja õiguspsühholoogia ning kriminalistika õppejõuna. 

Ufoloogia vastu hakkas ta huvi tundma 1980-ndatel teadmata kadunud inimeste otsimise läbi. 1990-ndatel hakkas lindistama juhtumeid inimestega, kes väitsid end olevat ufode poolt röövitud ja tagasi toodud. Raudsik omas videoteeki intervjuudega kümmekonna inimese kohtumisest maaväliste olenditega, milleks oli umbes 30 tundi videomaterjali.

Oli Eesti Muinasteaduste Seltsi liige

Välislingid
-----------

* 
* 
* 
* 
*
**Allikvee** on eesti perekonnanimi.

Statistika
----------

2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Allikvee 125 inimesel: 70 mehel ja 55 naisel. Perekonnanimede levikult oli Allikvee meeste puhul 1356. kohal ja naiste puhul 2077. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Allikvee vanuserühmas 50–54, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,43. Nimi oli kõige sagedasem Põlva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 2,87 inimest.

Nimede eestistamisel võeti perekonnanimi Allikvee aastatel 1935–1940 kasutusele 62 korral isikute poolt, kes kandsid varem nime Aaron (2), Abner, Abramov, Adamson, Aleksejev, Allikoff, Allimann, Alter (2), Amann, Ambach, Amberg, Antson (2), Antsov, Antzov, Anvelt, Anzov, Argibus, Arkipus-Argibus, Arkipys (3), Aron (2), Asveid (2), Beck, Ein, Gefria, Greenfeldt, Hermann (2), Hiller, Ipris, Jurn, Kodvilmann, Krinthal, Lebedev, Lias, Linkholm, Miltop, Minter, Möls, Parm, Pauman, Pressel, Reinson, Sahharov, Shtsherbakov, Soomann, Teinburg (2), Teinburk, Tibu, Veber, Veberson, Veddel, Vedel, Zimin.

Nime kandjaid
-------------

* Aare Allikvee, eesti muusikateadlane ja pedagoog (1921–1994)
* Andrus Allikvee, eesti näitleja (1957–)
* Martin Allikvee, eesti ujuja (1995–)
* Ralf Allikvee, eesti arst (1952–)

Viited
------

1. ↑  Allikvee Surnames. Vaadatud 20. detsember 2023.
2. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika Vaadatud 20. detsember 2023.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Allikvee.

Välislingid
-----------

* Allikvee statistikaameti andmebaasis
Pärnu maakonna valdade piirid enne ja pärast 1939. aasta vallareformi
**Abja vald** oli vald Pärnu maakonnas aastail 1939–1950.

Vald moodustati senise Abja valla maa-alast, välja arvatud Peraküla ja Sarja küla maa-alad ning Mõisaküla ümbruse piirkond; senise Penuja valla maa-alast; senise Vana-Kariste valla lõunapoolse lahustüki maa-alast, välja arvatud Kamali ja Undimaa küla ning Viianiidu talude piirkonnad; senise Uue-Kariste valla lõunapoolse lahustüki lõunapoolsest maa-alast kuni Puisu, Laane, Liiva-Hans, Liiva-Mihkel, Kiviste ja Metsamõisa taluni, nimetatud talud kaasa arvatud; senise Pornuse valla lõunapoolsest maa-alast kuni Nosi, A-21, Araka, Luusi, Läti ja Sonita-Andrese taluni, nimetatud talud kaasa arvatud.

1. aprillil 1939 oli vallas 5609 elanikku.

Esimene vallavanem oli Jaan Ravel. Detsembris 1939 valiti vallavanemaks Jaan Sossi.

Vald kuulus Riigivolikogu 38. valimisringkonda, kust valiti Oskar Gustavson, ning Abja põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.

1945. aasta augustis moodustati Abja vallas Abja külanõukogu keskusega Abja-Paluoja külas, Halliste külanõukogu keskusega Risti alevikus, Kariste külanõukogu keskusega Saapa külas, Paluoja külanõukogu keskusega Abja-Paluoja külas ja Penuja külanõukogu keskusega Penuja alevikus. 1950. aastal Abja vald likvideeriti ja selle alad arvati Abja rajooni koosseisu.

Vaata ka
--------

* Abja mõis

Viited
------

1. ↑  Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsus nr. 88. Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938
2. ↑  Eesti NSV Teataja, 1945, 32, 501
3. ↑  Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
**Endla järv** on järv Jõgevamaal Jõgeva vallas Kärde külas.

Kirjeldus
---------

Endla järv on 284,4 ha suur, asetsedes u 75 m kõrgusel merepinnast. Järve veetaset on korduvalt alandatud.

Järve kaldad on enamikus mudased, turbased ja raskesti ligipääsetavad, ainult kirde pool on ka kõvemat kallast. Seal asub järve ulatuv poolsaar koos Juta kiviga.

Endla järv on üks Eesti saarterohkemaid – seal on 34 saart [*viide?*].

Läbivool
--------

Läbivoolujärv, kuhu suubub Mustjõgi ja mitmeid teisi kraave, samuti esineb allikaid. Väljavool toimub Räägu kanali kaudu Põltsamaa jõkke. Põltsamaa jõega ühendab järve ka Nava jõgi, mis võib sõltuvalt veetasemest voolata mõlemas suunas.

Kalastik
--------

Kaladest esineb järves särge, ahvenat, haugi ja linaskit, vähem säinast, kokre, kiiska, lutsu ja viidikat.

Üks Eesti linnustikurikkamaid järvi.

Ajulugu
-------

RMK Endla metsamaja järve kirdenurgas
19. sajandi teisel poolel kaevati järve veetaseme alandamiseks ja ümbruskonna heinamaade kuivendamiseks Räägu kanal (ehk *Uusjõgi*) Endla järvest Sinijärve kaudu Põltsamaa jõkke ning rajati Nava jõele tamm, kuid loodimisvigade tõttu alanes veetase vaid 30 cm. 1950. aastatel läbi viidud kanali süvendamise tagajärjel langes veetase sedavõrd, et enamik Endlast kadus. Nava jõgi, mis varem võis sõltuvalt veetasemete erinevusest voolata mõlemas suunas, voolas nüüd vaid Endla poole. 1968. aastal rajati Sinijärvele algeline pais, mis Endla järve suures osas taastas. 1997. aastal ehitati sinna kindlam pais. Pärast seda voolab põhiosa Põltsamaa jõe veest järve mitteläbiva haru kaudu ja Nava jõgi võib jälle mõlemas suunas voolata.

Muistendid
----------

Muistendi järgi on Endla tekkepõhjuseks uppunud Endlit leinava Juta pisarad.

Endla järve ja Vanemuise kasutütart Jutat mainitakse eesti rahvuseepose "Kalevipoeg" sissejuhatuses:

Tule sa, laulik-targa tütar!
Jõua Endla järve`esta!
Pikalt ju hõbedases peeglis
Siidihiukseid silitasid. 
Samuti on Endla järvest juttu eepose kolmeteistkümnendas loos (Rännak laudadega. Minek allmaailma. Põrgupiigad), kus Kalevipoeg:

Käänas teelta kura käele
Otse Endla järve äärde,
Sammus siis silmasihilla
Piki sooda edaspidi.
Järve lähedal künka juures oli koobas, millest sai alguse tee allmaailma.

Muud
----

Endla järve, täpsemalt järves asuvat Ahervaresaart, kasutati Nõukogude ajal lendurite poolt sõjalise sihtmärgina ja järve heideti lennukipomme. 2017. aasta juulis leidsid keskkonnakaitseinspektorid Endla järvest Ahervaresaare juurest vene päritolu lennuki süütepommi ZAB-50 FP.

Endla järvest on luuletuse kirjutanud Manivald Kesamaa pealkirjaga "Järv I".

Viited
------

1. 1 2 3  Räägu kanal Eesti looduse infosüsteemis
2. ↑  Helmut Joonuks (1981). Põltsamaa jõgi. Tallinn. Lk 36–39
3. ↑  Katrin Möllits (1997). Endla ja ta sõsarjärved. *Eesti Loodus*, 10/1997
4. ↑   Kalevipoeg, Kirjastus "Eesti Raamat". Tallinn 1975, lk 7
5. ↑   Kalevipoeg, Kirjastus "Eesti Raamat". Tallinn 1975, lk 163

Välislingid
-----------

* Endla järvest eestigiid.ee lehel
Kuradisild
**Kuradisild** (algselt Aleksandri sild) on tumedat tooni betoonsild Tartus Toomemäel, mis ehitati Romanovite dünastia 300 aasta juubeliks aastal 1913.

Kuradisild on üks väheseid säilinud 20. sajandi alguse betoonsildu, üks Tartu sümbolitest koos oma paarilise Inglisillaga. Elegantne sild toetub tugipostide abil kahele saledale kandekaarele. Rinnatis on massiivne, ent seda liigendavad kassetid ja istenišid.

Sild on muinsuskaitse all, selle number kultuurimälestiste riiklikus registris on 6891.

Ajalugu
-------

Georg Friedrich Schlateri litograafia 1830. aastast, kus on näha varasem samas kohas asunud puitsild
Silla praegusse asukohta rajati esimene sild 1809. aastal, uusgooti stiilis puusild põhines Tartu ülikooli arhitekti Johann Wilhelm Krause projektil. J. G. Köningsmann projekteeris samasse ühesildse puitsilla, mis ehitati 1842–1844.

Romanovite dünastia 300. aastapäevaks 1913. aastal valmis praegune ühesildne betoonsild Tartu linnaarhitekti Arved Eichhorni projekti järgi, juubelit tähistavad aastaarvud "1613 1913" silla Toome-poolsel küljel. Romanovite juubelit meenutab ka silla Toomeoru-poolsele rinnatisele paigaldatud Aleksander I pronksreljeef (autor Constanze von Wetter-Rosenthal) ja kiri "Alexandro Primo".

Nime päritolu
-------------

Lend Kuradisillast Inglisillani 2021. aasta augustis
Algul nimetatigi silda Aleksandri sillaks (saksa keeles *Alexander-Brücke*).

Kuradisilla nime päritolu on ebaselge. Nimi võib pärineda vastandusest läheduses asuva heledama Inglisillaga. Samuti on kirjanduses välja pakutud variante, et põhjuseks võis olla silla ehituse juhataja, arstiteaduse professori ja kirurgi Werner Zoege von Manteuffeli nimi (saksa keeles "Teufel" – kurat), või sarnasus Reussi jõge ületava Teufelsbrücke (saksa keeles Kuradisild) sillaga.

Pilte
-----

* Kuradisild jõuluvalgustusega 2021. aasta detsembrisKuradisild jõuluvalgustusega 2021. aasta detsembris
* Kuradisild 2013. aasta sügisõhtulKuradisild 2013. aasta sügisõhtul
* Kuradisild varahommikul Toomemäe pooltKuradisild varahommikul Toomemäe poolt
* Kuradisild lumesajus. 2016. aasta oktooberKuradisild lumesajus. 2016. aasta oktoober

Viited
------

1. 1 2 3  Kuradisild kultuurimälestiste riiklikus registris
2. ↑  "Tartu linn". *Tartu Linna ja Maakonna Turismiinfo*. SA Tartumaa Turism. Originaali arhiivikoopia seisuga 2.05.2012. Vaadatud 27.09.2011.

Välislingid
-----------

* Kuradisild andmebaasis "Tartu ilukirjanduses"
* Kuradisild kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
* Hillar Palamets "Sada aastat kolmandat Kuradisilda" Tartu Ekspress, 12/09/2013
* Rene Levoll "100 aastat Kuradisilda ehk ühe vana foto lugu" Horisont 4/2013
* Dorpat.ru: Чёртов мост (Kuradisild)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kuradisild** |

| * v
* r
Tartu sillad |
| --- |
| Sillad üle Emajõe | 
Kroonuaia sild **·**  Vabadussild **·**  Kaarsild **·**  Rahu sild **·**  Turusild **·**  Sõpruse sild **·**  Ihaste sild |
| Ajaloolised sillad | 
Kivisild **·**  Raudsild |
| Sillad Toomemäel | 
Inglisild **·** Kuradisild |
| Muud sillad | 
Riia tänava raudteesild **·** Vaksali sild **·** Variku viadukt |