recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Etoksüetaan (dietüüleeter)** |
| --- |
| EtoksüetaanDietüüleeter |
| Keemiline nimetus | etoksüetaan |
| Süstemaatiline nimetus | dietüüleeter |
| Keemiline valem | (C2H5)2O |
| Molaarmass | 74,12 g/mol |
| Tihedus | 0,7134 g/cm³ (vedelik) |
| Leekpunkt | –45 °C |
| Isesüttimistemperatuur | 170 °C |
| Sulamistemperatuur | −116,3 °C |
| Keemistemperatuur | 34,6 °C |
|

**Dietüüleeter** ehk **etüüleeter** ehk **etoksüetaan** ehk **eeter** on kergesti lenduv iseloomuliku lõhna ja kõrvetava maitsega värvuseta vedelik. Tema keemiline valem on C4H10O ehk täpsemini CH3CH2OCH2CH3.

Dietüüleetri molaarmass on 74,12 g/mol. Sulamistemperatuur on –116,3 °C, keemistemperatuur on 34,6 °C ja leekpunkt on –45 °C. Vedela dietüüleetri tihedus on 713,4 kg/m³ ja viskoossus +25 °C juures 0,224 cP. Normaaltingimustel on ta värvitu vedelik.

Vees lahustub ta halvasti: 20 °C juures saab 100 g vees lahustada 6,9 g dietüüleetrit. See-eest lahustub ta orgaanilistes lahustites.

Dietüüleeter süttib kergesti. Tema isesüttimistemperatuur on 170 °C, nii et ta võib süttida juba kuuma pinnaga kokku puutudes, ilma et sinna oleks mingit leeki või sädet vaja. Keemialaborites kasutatakse tema kuumutamisel või utmisel tavaliselt auru, mis võimaldab piirata temperatuuri 100 °C-ga.

Dietüüleeterit saadakse etanooli kontsentreeritud väävelhappega dehüdraatides või eteeniga hüdrateerides. Teda tarvitatakse lahustina ja ekstrahendina mõne ravimi koostises.

Dietüüleetri aur on mürgine. See on õhust raskem ning võib allapoole koguneda ja hapnikuga reageerides plahvatada.

Arvatakse, et dietüüleetri avastas Ramón Llulli 1275. aastal, kuigi selle kohta pole säilinud tõendeid. 1540. aastal sünteesis seda Valerius Cordus, kes nimetas selle magusa vitrioli õliks. Nimetus tuleb sellest, et seda saadi etanooli ja väävelhappe, mida tollal kutsuti vitrioliõliks, segu utmisel. Umbes samal ajal avastas Paracelsus eetri tuimastava mõju. Eetriks nimetas selle aine 1730. aastal August Siegmund Frobenius.

Meditsiiniline kasutamine
-------------------------

Minevikus kasutati seda tuimastina, kuid mitte enam, sest kõrvaltoimena võib see pärast tuimastamist põhjustada nohu või oksendamist. Tänapäeval kasutatakse mittesüttivaid tuimasteid, näiteks halotaani.

Hoffmanni tilgad on Eestis tuntud nimetustega "liikva", "õuhka" ja "õuka".

Olmetarvitamine
---------------

Kuna eeter tekitab joovet, kasutatakse seda ka uimastina. Kuid eetri joomine on tervisele ohtlikum kui näiteks alkoholi joomine. Eluohtlik annus eetri sissevõtmisel võib olla juba 20 milliliitrit.

Viited
------

1. 1 2  Alkoholi-mürgitus
2. ↑

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Dietüüleeter** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Eeter** |
"Saatanlike värsside" ebaseaduslik pärsiakeelne väljaanne, mis võib pärineda 1990. aastate lõpust.
**"Saatanlikud värsid"** (inglise keeles **"The Satanic Verses"**) on Salman Rushdie neljas romaan. See ilmus esimest korda aastal 1988. 

Maagilise realismi võtmes kirjutatud romaan kirjeldab põhiliselt India päritolu näitlejate ja nende lähedaste elu ja seiklusi Londonis ja Mumbais. 

Osa romaani sündmustest on inspireeritud prohvet Muhamedi elust. Romaani pealkiri viitab väidetavalt ajutiselt koraani teksti kuulunud niinimetatud saatanlikele värssidele, mis lubasid palveid kolmele Meka jumalannale, Allātile, Uzzale ja Manātile. Romaani saatanlikke värsse puudutav osa põhineb araabia ajaloolase al-Waqidi ja pärsia ajaloolase Muhammad ibn Jarir al-Tabari töödel. 

Raamat põhjustas moslemite hulgas suurt pahameelt. Iraani usujuht ajatolla Rūḩollāh Khomeynī andis 14. veebruaril 1989 välja fatva, millega mõistis Salman Rushdie surma. Surmanuhtlust ei õnnestunud küll täide viia.

Salman Rushdie on "Saatanlike värsside" eeskujuna nimetanud Mihhail Bulgakovi romaani "Meister ja Margarita".

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* "Saatanlike värsside" katkend eestikeelses tõlkes
**Vladimir Sergejevitš Iljušin** (vene keeles Владимир Сергеевич Ильюшин; 31. märts 1927 Moskva – 1. märts 2010 Moskva) oli vene katselendur, lennuväe kindralmajor. 

Vladimir Iljušin oli tuntud lennukikonstruktori Sergei Iljušini poeg. Ta lõpetas 1951. aastal Žukovski Õhujõudude Inseneriakadeemia ja 1953. aastal NSV Liidu Lennukitööstuse Ministeeriumi katselendurite kooli. 

Aastatel 1953–1957 oli Iljušin Lennu-uuringute Instituudi ja alates 1957. aastast Suhhoi katse-konstrueerimisbüroo (Suhhoi OKB) katselendur. Juulis 1959 tõusis Iljušin sõjalennukil 23 852 meetri kõrgusele. 1972. aastal edutati ta Suhhoi OKB peakonstruktori asetäitjaks.

Aastatel 1967–1991 oli Iljušin NSV Liidu Ragbiföderatsiooni esimees.

Vandenõuteooria
---------------

Vandenõuteooria kohaselt tegi Iljušin maailma esimese kosmoselennu (7. aprillil 1961 Maa orbiidil kolm tiiru) mõni päev varem kui Juri Gagarini orbitaallend.

Tunnustus
---------

* 1960 – Nõukogude Liidu kangelane
* 1961 – NSV Liidu teeneline meistersportlane
* 1966 – NSV Liidu teeneline katselendur
* 1976 – Lenini preemia (sõjatehnika valdkonnas)

Viited
------

1. ↑  Hall, Rex (2001). The Rocket Men: Vostok & Voskhod, the First Soviet Manned Spaceflights (illustrated ed.). Springer. p. 145. ISBN 1-85233-391-X. Retrieved 2009-02-23.
2. ↑  James Oberg. Review: Fallen Idol: The Yuri Gagarin Conspiracy. thespacereview.com, 11. aprill 2011
3. ↑  Совершенно секретно: Гагарин. inosmi.ru, 19. september 2010
Paul Abadie
**Paul Abadie** noorem (10. detsember 1812 Pariis – 2. august 1884) oli prantsuse arhitekt.

Abadie sündis arhitekt Paul Abadie vanema (1783–1868) pojana. Ta astus 1835. aastal kunstikooli.

Abadied huvitas keskaegsete ehitiste ja monumentide restaureerimine. Erilist tähelepanu pööras ta 12. sajandist pärit Angoulême'i katedraalile, mille restaureerimine kestis 31 aastat (1849–1880), ja ta projekteeris Angoulême'i linna hotelli. Pühakodade hulka, mille restaureerimisel ta töötas, kuuluvad veel Jumalaema kirik Pariisis (valmis 1845), Püha Risti kirik Bordeaux's ja Périgueux' katedraal.

Tema tuntuim töö on Sacré-Cœuri kirik Pariisis, mille projekteerimise konkursi ta võitis, kuid suri 1884. aastal, 30 aastat enne kiriku valmimist.

Tänapäeval teda restauraatorina ei hinnata. Ta oli fantaasiarikas, hävitas ümberehituste käigus hulgaliselt romaani stiilis detaile ning ta lisas südametunnistuse piinadeta hoonete kapiteelidele ja toenditele omaloodud pentsikuid skulptuure. Angoulême'i lähedal asuva Püha Miikaeli kiriku kapiteelile näiteks lisas ta sarvede ja kuratliku välimusega kolmepäise rohelise mehe skulptuuri.
**Marvin Neil Simon** (4. juuli 1927 New York – 26. august 2018 New York) oli USA näitekirjanik ja stsenarist.

Ta kirjutas üle 30 näidendi ja peaaegu sama palju filmistsenaariume. Ta pälvis enam Oscari ja Tony auhinna nominatsioone kui ükski teine kirjanik.[*viide?*]

Simon kasvas üles ülemaailmse majanduskriisi aegses New Yorgis. Majanduslik kitsikus andis hoobi ka ta vanemate abielule, mistõttu oli Neili lapsepõlv suuresti rõõmutu ja ebastabiilne. Sageli leidis ta pelgupaiga kinodes, kus talle meeldis vaatamas käia komöödiafilme, eriti Charlie Chaplini filme. Pärast keskkooli lõpetamist ja väeteenistuse läbimist hakkas ta kirjutama stsenaariume eeskätt raadio-, aga ka üksikutele telesaadetele.

Simoni loomingulise pärandi hulka kuulub nii romantilisi komöödiaid, farsse kui ka tõsisemaid dramaatilisi komöödiaid. Tema esimene näidend oli "Come Blow Your Horn" (1961), mida ta kirjutas kolm aastat. Broadwayl etendati seda näidendit üle 600 korral. Sellele järgnesid veelgi edukamad komöödialavastused "Paljajalu pargis" ("Barefoot in the Park"; 1963) ja "Veider paar" ("The Odd Couple"; 1965); neist viimase eest pälvis Simon Tony auhinna. Samuti on tuntud tema näidend "Päikesepoisid" ("The Sunshine Boys"; 1972), mis räägib kahest vanast rivaalitsevast komöödianäitlejast. 1991. aastal pälvis ta näidendi "Lost in Yonkers" (eesti keeles etendunud pealkirjaga "Kommipoodi ära eksind") eest Pulitzeri preemia. Tema loomingu hulka kuuluvad ka muusikalid "Sweet Charity" (1966) ja "Tõotused, tõotused" ("Promises, Promises"; 1968). Mitme tema näidendi põhjal on tehtud mängufilme.

2006. aastal pälvis ta Mark Twaini nimelise huumoriauhinna. 1983. aastal nimetati tema järgi üks Broadwayl asuv teater.

Viited
------

1. ↑  "Suri „Päikesepoiste" autor Neil Simon"[*alaline kõdulink*]. Õhtuleht. 27.8.2018. Vaadatud 31.12.2018
**Nõmmeveski hüdroelektrijaam** asus Harju maakonna, Kuusalu valla, Nõmmeveski külas Valgejõgi.

Elektrijaam sai valmis 1927. aastal. Hävis tulekahju 8. novembril 1964.

Jaama ehitised, ka unikaalne betoonpostidele rajatud veekanal kuuluvad Boorela OÜ-le. Ettevõte, mis varem kandis nime OÜ Raju, on alates 2000. aastast taotlenud vee-erikasutusluba, et elektrijaam Nõmmeveskil taastada. Keskkonnaamet pole seni vee-erikasutusloaga nõustunud. Käimas on kohtuvaidlus.

Ajalugu
-------

Hüdroelektrijaama rajamine Nõmmeveskile oli Joaveski puupapivabrikul kavas juba alates 1921. aastast. Ehitamine algas 1923. aastal. Ehitustöö kestis kokku neli aastat.

1927. aastal valminud Nõmmeveski hüdroelektrijaama võimsus oli 250 hj, et parendada Joaveski vabriku suurenenud energiavajadust. Ehitust teostas OÜ Aqua Alba. Jaamas pidid tööd saama juhataja-mehaanik ja 2 töölist.

Pildid
------

* 
* 
* 
*

Viited
------

1. ↑  Ülle Tamm (07.11.2018). "Kuidas arendada laguneva papivabrikuga Joaveskit – Lahemaa ainulaadset tööstusküla". *Sõnumitooja*.
2. ↑  "Nõmmeveski küla ajalooline õiend - Kolga Muuseum" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 30. oktoober 2023. Vaadatud 24. aprillil 2022.
**Flegmaatik** (kreeka keeles *phlegma* tähendab 'lima') on üks neljast temperamenditüübist teadusliku psühholoogia eelses isiksuseteoorias.

Flegmaatik on rahulik, alati tasakaalukas, visa ja püüdlik inimene. Oma tegemistes on järjekindel ja põhjalik. Ta oskab oodata ja olla kannatlik. Flegmaatik omandab kõike aegamööda, viib alustatu alati lõpuni ning oma suhetes ja huvides on püsivad. On vähe altid kiitustele ja laitustele. Tähelepanu ümberlülitumine ja uuele tööviisile üleminek on tal vaevaline. Tal on kerge jääda rahulikuks isegi keerukates olukordades. Teda on raske naerma ajada, vihastada või kurvastada. Vaheldust ta ei armasta, uues olukorras kohaneb väga aeglaselt. Kaaslastega kontakti leidmine ja tutvumine käib tal pikkamööda, kuid sõbrana on ta truu ja ustav. 

Miimika on napp, tundmused avalduvad vaoshoitult, liigutused ja kõne on aeglased. Tal on kerge valitseda oma meeleolusid, rangelt kinni pidada väljakujunenud olukorrast ja töösüsteemist. Ta on soliidne, ei raiska jõudu asjata. Ta on kannatlik, vastupidav ja ennast valitsev. Arvestades jõudu, viib ta alustatu lõpule, kuid vajab hoovõtuks aega. Ei lähe kergelt närvi.

Vaata ka
--------

* Neli temperamenditüüpi
* Koleerik
* Sangviinik
* Melanhoolik
* Psühholoogia mõisteid

Viited
------

1. ↑  Merenda, P. F. (1987). "Toward a Four-Factor Theory of Temperament and/or Personality". *Journal of Personality Assessment*. **51**: 367–374.
**Oktaav** on kristlikus kirikukalendris suuremale usupühale järgnev kaheksapäevane periood või selle viimane päev. Oktaave või nendele analoogseid pühi on peetud või peetakse peamiselt katoliku ja õigeusu kirikus ning idakirikutes.

Varem oli kombeks jätkata suurte usupühade nagu jõulude ja kolmekuningapäeva järel pühitsemist kaheksa päeva vältel, uuemal ajal on see tava ja termini *oktaav* tähendus aga taandunud viimasele, kaheksandale päevale, mida tähistatakse jumalateenistusega.

Oktaavide pühitsemine juurutati Vana-Roomas keiser Constantinus I ajal ning arenes seejärel pikkamisi. 8. sajandiks olid kujunenud liturgilised oktaavid mitte üksnes lihavõtete, nelipühade ja jõulude, vaid ka kolmekuningapäeva ning kiriku sissepühitsemise päeva jätkuks. 7. sajandist hakkasid oktaavid lisanduma ka pühakute mälestuspäevadele, millest vanimad olid peeterpaulipäev, lauritsapäev ja agnesepäev. 12. sajandiks oli sellest saanud üleüldine tava, konkreetsete tähistatavate oktaavide valik sõltus aga piirkonnast ja ordust. 1568. aastal kahandas paavst Pius V oktaavide arvu. Oktaavide pühitsemist on reeglistanud ka paavstid Leo XIII ja Pius X, kärpeid jätkasid Pius XII ja Paulus VI. 20. sajandi esimesel poolel sisaldas katoliku kalender 18 oktaavi, mis jaotusid 1.-3. järku *privilegeeritud oktaavideks*, tavalisteks oktaavideks ja lihtoktaavideks. Tänapäeval on katoliku kirikukalendris ametlikult täiemahulistena säilinud vaid jõulude ja lihavõtete oktaavid; viimasena tühistati 1969. aastal kolmekuningapäeva oktaav.

Kreeka traditsioonis nimetatakse suure usupüha järgset 8. päeva apodoosiseks (απόδοσης) ehk "tagasipöördumiseks". Vene traditsioonis on kaheksapäevase perioodi vasteks *попразднество* ja viimast päeva nimetatakse *отдание праздника*.

Viited
------

1. ↑  Kirikuaasta tähendusest, EELK koduleht
2. ↑  püha-nädala-kava-2018 Püha Nädala kava 2018[*alaline kõdulink*] Rooma-Katoliku Kiriku Eesti Apostelliku Administratuuri kodulehel
Maaülikooli tehnikamaja katusekate, pildistatud 1. märtsil 2017
**Katusekate** on katust kattev materjal.

Tüüpiline katusekatte paksus sõltub värvikihi paksusest. Katusekate on katuse kõige ülemine kiht, mis peab taluma vihma, rahet, füüsiliselt tekitatud kahju ning infrapuna- ja UV-kiirgust.

Katusekatted pole mõeldud inimtegevuse talumiseks, seega pole sõidukite kasutamine katusekattel soovitatav.

Katusekate on õmblusteta ning kui seda paigaldada korrektselt, siis on võimalik peaaegu kõik katuselekked iga materjali puhul ära parandada. Katusekatted võivad pea iga katuse eluiga pikendada ning need kaitsevad päikese ja ilmastikuolude eest. Samas esineb ka erandeid, näiteks spetsialistid ei soovita olemasoleva sindli peal kasutada külmkatteid, sest see meetod võib põhjustada niiskus- ja veekahjustusi.

Lamekatuseliigid
----------------

Lamekatused jagunevad konstruktsiooni järgi järgmiselt:

* soojustamata katused – katusekate paigaldatakse otse katusekonstruktsioonile, soojustusmaterjale kasutamata;
* tuulutatavad katused – soojustuskihis on tuulutuskanalid, mille kaudu eemaldatakse katusekatte alla sattunud niiskus;
* suletud katused – soojustuskiht on suletud aluskonstruktsiooni ja katusekatte vahel ilma tuulutuskanaliteta;
* tarindsoojustusega katused – soojustuskihiks on kandetarind. Põhilisteks soojustuselementideks on gaasbetoon-, kergbetoon- või mitmekihilised *sandwich*-tüüpi katusepaneelid;
* pööratud katused – soojustuskiht paikneb hüdroisolatsioonikihi peal. Soojustuskiht peab olema kaetud monoliitbetoonist, betoon- või keraamilistest plaatidest, asfaltbetoonist või killustikust kaitsekihiga või murupinnaga.

Kasutuse järgi jagunevad katused kaheks: tavakatusteks, mille kattepinnakalle on 1:40, ja käidavateks katusteks, kuhu kuuluvad katused, kus on ette nähtud inimeste või sõidukite liiklus (terrassid, rõdud, aedkatused), nende minimaalne kalle on 1:100.

Veeäravoolu järgi jagunevad katused samuti kaheks: sisemise veeäravooluga, mille puhul vesi juhitakse katuse pinnalt kogumislehtrite kaudu hoonesisestesse veeäravoolu torudesse, ja välise veeäravooluga, mille korral langeb vesi üle räästaserva või korraldatud veeäravoolu puhul vihmaveerennidesse.

Viited
------

1. ↑  Rein Kala (02.02.2016). "Lamekatused". *Evari.ee*.
2. 1 2 3  Lamekatuste liigid. Maleko. Kasutatud 05.01.2018
**Gianluigi Donnarumma** (sündinud 25. veebruaril 1999 Castellammare di Stabias) on Itaalia jalgpallur, kes mängib väravavahina Itaalia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Itaalia klubis AC Milan, millega liitus 2013. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Itaalia kõrgliigas 25. oktoobril 2015 mängus Sassuolo vastu. 16 aasta ja 242 päeva vanuselt sai ta teiseks kõige nooremaks väravavahiks, kes on Itaalia kõrgliigas algkoosseisu kuulunud. Kohe hooajal 2015–16 sai Donnarumma Milani esiväravavahiks. Hooajal 2020–21 valiti ta Itaalia kõrgliiga hooaja parimaks väravavahiks.

2021. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Prantsusmaa kõrgliiga klubiga Paris Saint-Germain.

Itaalia jalgpallikoondises tegi Donnarumma debüüdi 1. septembril 2017 sõprusmängus Prantsusmaa vastu. 17 aasta ja 189 päeva vanuselt sai ta Itaalia koondise läbi aegade noorimaks väravavahiks. Pärast Gianluigi Buffoni koondisekarjääri lõppu tõusis Donnarumma Itaalia koondise esiväravavahiks. 2021. aastal tuli ta Itaalia koondisega Euroopa meistriks ning Donnarumma valiti turniiri parimaks mängijaks.

Välislingid
-----------

 Gianluigi Donnarumma – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Itaalia koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Sirigu
* 2 Di Lorenzo
* 3 Chiellini (c)
* 4 Spinazzola
* 5 Locatelli
* 6 Verratti
* 7 Castrovilli
* 8 Jorginho
* 9 Belotti
* 10 Insigne
* 11 Berardi
* 12 Pessina
* 13 Palmieri
* 14 Chiesa
* 15 Acerbi
* 16 Cristante
* 17 Immobile
* 18 Barella
* 19 Bonucci
* 20 Bernardeschi
* 21 Donnarumma
* 22 Raspadori
* 23 Bastoni
* 24 Florenzi
* 25 Tolói
* 26 Meret
* Treener: Mancini

 | Itaalia |
Pärnu raudteepeatus 2017. aastal
Pärnu raudteepeatus
Viimane reisirong Pärnus, 8. detsember 2018
**Pärnu raudteepeatus** oli raudteepeatus Tallinna–Pärnu raudteeliinil Pärnumaal Pärnus. Peatus asus Tallinnast 139,9 kilomeetri kaugusel. Lähitulevikus rajatakse Pärnu raudteepeatuse asemel Rail Balticule vastav Pärnu reisiterminal.

2013. aastal kavandati senise Raekülas asunud Pärnu raudteejaama asemele uus raudteepeatus, mis asub Papiniidul sealse silla juures Liivi tee ääres. Peatust ühendab linnaga bussiliin nr. 3. Raudteepeatus avati 1. jaanuaril 2014. Piletihinnalt kuulus peatus Pärnu piirkonda. Lelle–Pärnu raudteelõigu seisukord muutus aga järjest halvemaks ja Eesti Valitsus otsustas 2017. aastal, et ei saa Pärnu–Lelle 70 km raudteelõigu remondiks 17 miljonit eurot eraldada. Liinirongide liiklus Pärnu ja Lelle vahel lõpetati 8. detsembril 2018, nii et Pärnu jäi rongiühendusest ilma.

Edelaraudtee on esitanud valitsusele palve, et Lelle–Pärnu raudteelõigul oleva Pärnu kaubajaama ja Pärnu raudteepeatuse vaheline lõik demonteeritakse Rail Balticu raudteetrassi jaoks. Rail Balticu jaam on kavandatud senise Pärnu raudteepeatuse asemele.

Rail Baltic
-----------

Rail Balticu teine rahvusvaheline jaam asub Pärnus, Edelaraudtee halduses oleva Lelle–Papiniidu raudteelõigu Pärnu raudteepeatuse krundil. Pärnu saab tulevikus ajakohase ja ainulaadse raudteejaama. Ühtlasi saab sellest Ülemiste raudteejaama järel teine uusima tehnoloogiaga raudteejaam Eestis. 

19. aprillil 2022 kuulutas Rail Baltic Estonia välja nimekonkursi, et leida Pärnu reisiterminalile iseloomulik ja ajalooga väärikas nimi. Sama tehti ka Ülemiste ühisterminali Linda puhul.

Pildigalerii
------------

* novembris 2023novembris 2023
* novembris 2023novembris 2023
* novembris 2023novembris 2023

Vaata ka
--------

* Tallinna–Pärnu rongiliin
* Pärnu raudteejaam
* Rail Baltic

Viited
------

1. ↑  ERR uudised: "Pärnu raudteejaam kolib Papiniidu silla juurde", 07.06.2013
2. ↑  "Pärnu linn: Rongiliiklus". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 1. jaanuaril 2016.
3. ↑  Maaleht: "Šveitsi uued reisirongid hakkavad peatuma Papiniidus", 12.12.2013
4. ↑  Reisirongide lõpp-peatus muudab Pärnus viiendat korda asukohta; Maaleht, 29.12.2013
5. ↑
6. ↑
7. ↑  Barbara Oja/ERR (05.08.2020). "Pärnu raudteerööpad võetakse Rail Balticu ootuses üles". *ERR*. Vaadatud 05.08.2020.
8. ↑  Rail Baltic Estonia OÜ (19.04.2022). "Rail Baltic Estonia kuulutas välja Rail Baltica Pärnu reisiterminali nimekonkursi". *rbestonia.ee*.

Välislingid
-----------

* Blogi, pildid, videod: viimane rongisõit Pärnust; Pärnu Postimees, 08.12.2018
* Infot peatuse kohta; fotod (*vene keeles*)
* YouTube'i video: Hüvasti Pärnu rong!

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Pärnu Kaubajaam |  **Pärnu** | Pärnu raudteejaam  |
Vana-Egiptuse ajast säilinud Khafre püramiid ja Chephreni sfinks
**Vanaaeg** on ajajärk mis algas kiria tekkimisega ning lõppes Lääne-Rooma keisririigi lagunemisega. Sellele järgnes keskaeg. Tegemist on aega märkiva suhtelise mõistega, millele vastava aja algus on piirkonniti ja kultuuriti erinev. Vanaajale eelnes esiaeg, millega peetakse silmas aega enne riikide teket ja kirja kasutuselevõttu.

Ajaloolise mõistena võeti sõna kasutusele rennessansiajal ja vanaajaaks (antiikajaks) nimetati Vana-Kreeka ja Vana-Rooma antiikkultuuri ajastut[*viide?*]; vanaajale järgnenud keskaega alustati umbes 5. sajandist pKr. hjlijem, kui tekkisid raskused mõõiste rakendamisel väljaspool Vahemere maid, hakati sõna "antiikaeg" kõrval kasutama üldisema tähendusega mõistet "vanaaeg". Konkreetse ajaloo jagamise vana-, kesk- ja uusajaks kinnistas saksa ajaloolane Christophorus Cellarius 1703. astal.

Ajaloo liigendamist vanaks, keskmiseks ja uueks perioodiks kasutatakse ka vanaaja tsivilisatsioonide (Egiptus, Assüüria, Babüloonia, hetiidid) ajaloos.

Vanaaeg Eestis
--------------

Eestis vanaaega ei olnud, sest enne 13. sajandit puudus Eestis riiklik korraldus. Ajalooline aeg algas seetõttu keskajaga.

Vaata ka
--------

* Antiikaeg
* Vanaaja muusika

Vaata ka
--------

1. ↑  Vanaaeg: ajalooõpik 6. klassile, I osa. 2010. Lk. 11.

  


Ajalooperioodid

|  |  |
| --- | --- |
| **Esiaeg**: | kiviaeg · pronksiaeg · rauaaeg |
| **Ajalooline aeg**: | vanaaeg · keskaeg · uusaeg · uusim aeg |
**Raivo Suviste** (sündinud 26. märtsil 1954) on eesti teleprodutsent.

Haridus
-------

Suviste õppis 1961–1964 Valtu 8-klassilises Koolis, 1964–1969 Kehtna 8-klassilises Koolis ja 1969–1972 Rapla Keskkoolis. 1972–1974 jätkas õpinguid Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonnas. Ta on õppinud 1976–1977 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedris näitlemist ja 1977–1980 Tallinna Pedagoogikaülikoolis näitejuhtimist.

Töökohad
--------

Teletööd alustas ETVs, töötades aastatel 1973–1974 lavaseadjana, pärast seda 1974–1976 režissööri assistendina ning 1980–1987 režissöörina. Aastatel 1987–1991 jätkas režissöörina NSV Liidu ja Soome ühisettevõttes Maurum. Aastatel 1991–1993 oli muusikaüritusi korraldava ettevõtte Makarov Muusik direktor ning 1993–1994 EVTV ja 1994–1995 Kanal 2 peadirektor.

Töö produtsendina
-----------------

Raivo Suviste on teleproduktsioonifirma BEC omanik ja juht.

* 1993–... – "Õnne 13"
* 1995–1998 – "M Klubi"
* 1999–2000 – "Härrad abikaasad"
* 2001–2012 – "Pehmed ja karvased"
* 2001 – "Nagu Nool" (dokumentaalfilm)
* 2001 – "Mount Everest 6. osa" (dokumentaalfilm)
* 2003–2011 – "Kodu keset linna"
* 2006–2007 – "Ohtlik lend"
* 2006 – "Helena"
* 2008, 2013 – "Tuulepealne maa"
* 2009–... – "Kättemaksukontor"
* 2011 – "Heeringas Veenuse õlal"
* 2012–2013 – "Elu keset linna"
* 2013 – "Väikelinna detektiivid ja Valge Daami saladus"
* 2014–2016 – "Viimane võmm"
* 2014 – "Väikelinna detektiivid"
* 2015, 2017 – "Vabad mehed"
* 2015 – "Keeris"
* 2016–2018 – "Siberi võmm"

Isiklikku
---------

Raivo Suviste poeg Uku Suviste on laulja.

Tunnustus
---------

* 2022 – Panus Eesti televaldkonda
* 2023 – Valgetähe IV klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Raivo Suviste, menusaadete meister[*alaline kõdulink*] Postimees.ee, 4. november 2006
2. ↑  Raivo Suviste pikast telekarjäärist: see on olnud uskumatu rada Err.ee, 17. september 2022
3. ↑  President annab tänavu 167 riiklikku teenetemärki Err.ee, 6. veebruar 2023
**Lua tõrge kohal Moodul:Kaart 442. real: attempt to index local 'entity' (a nil value).**

Kastryčnickaja metroojaam
**Kastryčnickaja metroojaam** (vene keeles Октябрьская (*Oktjabrskaja metroojaam*), valgevene Кастрычніцкая (transkribeerituna **Kastrõtšnitskaja metroojaam**)) on üks Minski metroo jaamadest Maskoŭskaja liinil Leninski rajoonis.

Jaam avati 26. juunil 1984; see oli üks Minski metroo algsetest jaamadest. Jaama perroon on 10 meetri laiune ja 100 meetri pikkune. Aastast 1990 on see ühendatud Aŭtazavodskaja liini Kupałaŭskaja metroojaamaga. Jaam on üks kolmest Minski metroo jaamadest, mille väljapääs on rajatud varem olemas olnud hoonesse.

Jaama on rajatud raudbetoontarinditest ja on tavapärasest kõrgema ootesaaliga (6,4 m). See on ka üks sügavamal asuvaid Minski metroo jaamasid, see asub 25 meetri sügavusel maa all. Kastryčnickaja metroojaam on pühendatud Oktoobrirevolutsiooni sündmustele Valgevene territooriumil ja on vastavalt ka kujundatud. Jaamale annavad oma näo korrapäraselt paigutatud laiade tähekujuliste kapiteelidega sambad, mille nurkades paiknevad merevaigukarva valgustid. Seintel ja sammastel on valge marmor, põrandal punased lihvitud graniitplaadid. Jaama sissepääsude juures on seintel kaks temaatilist pannood.

Aastal 2008 suleti metroojaam 8. juunist 26. septembrini ja 27. septembrist 29. septembrini reisiliikluseks, et asendada senised kolm eskalaatorit neljaga. Sel perioodil tegutses metrooliiniga paralleelselt ka tasuta autobussiliin, kompenseerimaks reisijatele tekkinud takistusi. Samuti lisati selleks perioodiks ajutiselt Kupałaŭskaja metroojaama kassasaali piletimüügiautomaate.

11. aprillil 2011 kell 17.56 kohaliku aja järgi toimus jaamas pommiplahvatus, kus hukkus 15 inimest. Õnnetuse järel kritiseeris Valgevene president Alaksandr Łukašenka metroojaama kujundust, leides, et see aitas plahvatuse mõju tugevdada.

* PerroonPerroon
* Oktoobrirevolutsioonile pühendatud pannooOktoobrirevolutsioonile pühendatud pannoo
* Üks jaama valgustitestÜks jaama valgustitest
* Metroojaam pommiplahvatuse järelMetroojaam pommiplahvatuse järel

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Колькасць ахвяр тэракта ў метро павялічылася да 15 чалавек 25 мая 2011 в 12:34 Зміцер Лукашук, Еўрарадыё
3. ↑  Лукашенко взял расследование теракта в минском метро под личный контроль

Välislingid
-----------

 Kastryčnickaja metroojaam – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Infot jaama kohta (*vene keeles*)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** |  **Metroojaam Maskoŭskaja liinil** | **Järgnev peatus** |
|  Płošča Pieramohi |  **Kastryčnickaja** | Płošča Lenina  |
**Lorenz Vestring** (ka **Lorenz Westring**; suri 18. detsembril 1704) oli Liivimaa vaimulik.

Lorenz Vestring sündis 1660. aastate lõpus. Ta õppis aastatel 1683–1689 Riia lütseumis. Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti 21. septembril 1689) Wittenbergi ülikoolis. Ordineeriti 13. veebruaril 1698 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1698–1700 Tõstamaa Maarja koguduses (ja Kihnus) nn. leseaastapastoriks. Aastatel 1700–1704 oli ta Tõstamaa Maarja koguduse õpetaja.

Isiklikku
---------

Tema isa Johann Vestring oli Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja, vanaisa Heinrich Vestring oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja, vend Salomo Heinrich Vestring oli Tori ja Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja. 

Lorenz Vestring oli abielus oma eelkäija Sigismund Sege lese Christinega (sündinud Nolcken; 1668–1754), kes oli Nolgimõisa, Eikla ja Haeska mõisniku Friedrich von Nolckeni (1624–1691) ja Anna von Vietinghoffi (suri 1685) tütar.

Vaata ka
--------

* Vestring

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
2. ↑  "Genealogisches Handbuch der Oeselschen Ritterschaft", 1935, lk. 230–231
**Lua tõrge kohal Moodul:Kaart 442. real: attempt to index local 'entity' (a nil value).**

  

**Mahiloŭskaja metroojaam** (vene keeles Могилёвская (*Mogiljovskaja*), valgevene Магілёўская (transkribeerituna **Magiljovskaja**)) on üks Minski metroo jaamu Aŭtazavodskaja liinil Zavodski rajoonis Anharskaja linnaosas.

Jaam avati 5. septembril 2001, seni on see Aŭtazavodskaja liini lõppjaam. Perroon on 100 meetri pikkune ja 15 meetri laiune (ainus nii laia perrooniga jaam Minskis). Jaamas on invaliftid – tegemist oli esimese metroojaamaga Minskis, kuhu need rajati. Jaama juures asub ka Aŭtazavodskaja liini teenindav depoo, mis avati aastal 2003. Üks jaama väljapääs avaneb Minski Autotehase spordihalli juures. Metroojaamale on nime andnud Mahiloŭ.

Jaam on kujundatud suure staadionina. Ootesaali pikkus on 138 meetrit, kogu kompleksi pikkus aga 300 meetrit. Ootesaal on kahekorruseline ja seda katab sinine ripplagi. Lage toetavad külgedel asuvad heledast marmorist sambad. Lisaks marmorile on kujunduses kasutatud ka graniiti ja alumiiniumi. Teise korruse moodustavad teeninduskäigud, seal asub ka väike Minski metroo muuseum, mille külastamiseks tuleb registreeruda.

* Vestibüüli viivad trepidVestibüüli viivad trepid
* Jaama siltJaama silt
* Teise korruse teeninduskäikTeise korruse teeninduskäik
* Jaama sissepääsJaama sissepääs

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

 Mahiloŭskaja metroojaam – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Infot jaama kohta (*vene keeles*)

  


|  |  |
| --- | --- |
| **Eelnev peatus** |  **Metroojaam Aŭtazavodskaja liinil** |
|  Aŭtazavodskaja |  **Mahiloŭskaja** |
**Johann Vestring**, ka **Johann Westring** (suri 1681) oli Eesti vaimulik.

Elulugu
-------

Õppis usuteadust (immatrikuleeriti 20. septembril 1656) Greifswaldi ülikoolis ja (immatrikuleeriti veebruaris 1658) Rostocki ülikoolis. Ta oli aastatel 1661–1680 nii Pärnu eesti kui ka saksa koguduste (Pärnu Eliisabeti koguduse ja Pärnu Nikolai koguduse abiõpetaja), aastatel 1680–1681 oli ta Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja. Rajas aastal 1666 eestikeelse rahvakooli. Aastast 1680 oli ta selle inspektor.

Isiklikku
---------

Tema isa Heinrich Vestring noorem oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja, vanaisa Heinrich Vestring oli nii Tallinna Niguliste koguduse kui ka Tallinna Oleviste koguduse õpetaja ja Tallinna superintendent. 

Johann Vestring oli abielus Anna Matthiaega, kes oli Academia Gustaviana rektori ning Narva ja Ingerimaa superintendendi Salomon Matthiae (1609–1665) ja Elsabe Niehuseni tütar. Abielust sündisid:

* Salomo Heinrich Vestring (1663–1749), Tori ja Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja ning vaimulik kirjamees[*viide?*]
* Lorenz Vestring (suri u. 1705), Tõstamaa koguduse õpetaja

Vaata ka
--------

* Vestring

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977.
**Benazir Bhutto** (sindhi: بینظیر ڀھٽو ; urdu:بینظیر بھٹو ; b 21. juuni 1953 Karachi – 27. detsember 2007 Rāwalpindi) oli Pakistani poliitik, peaminister aastatel 1988–1990 ja 1993–1996. Ta oli esimene naispeaminister islamimaades.

Tema isa oli Pakistani president ja peaminister Zulfikar Ali Bhutto, kes 1979 poodi.

Aastast 1983 kuni surmani oli ta oma isa asutatud Pakistani Rahvapartei (PPP) esimees.

Poliitikasse tõusis ta maapaost 1986. aastal, et kukutada võimult diktaator Muhammad Zia ul-Haq. Pärast Zia surma sai temast Pakistani peaminister. Bhutto välispoliitika oli mõõdukas, ta üritas parandada suhteid Indiaga ning võttis vastu ligi 3 miljonit Afganistani põgenikku.

20 kuud hiljem kõrvaldas president Ghulam Ishaq Khan ta ametist, süüdistades teda korruptsioonis. 1993 valiti ta ametisse tagasi, kuid 1996 tagandas president Farooq Leghari ta uuesti, jällegi süüdistustega korruptsioonis. Bhutto läks 1998 Dubaisse maapakku. 1999 mõistis Pakistani kohus ta 5 aastaks vangi.

18. oktoobril 2007 naasis Bhutto Pakistani pärast kokkulepet presidendi Pervez Musharrafiga, mille kohaselt talle anti amnestia ja kõik korruptsioonisüüdistused tema vastu võeti tagasi.

Enne 8. jaanuaril 2008 toimuma pidanud üldvalimisi oli küsitluste kohaselt valimiste soosik PPP. 27. detsembril 2007 mõrvati Bhutto, kui ta valimisüritusel Rawalpindis oma pooldajatele kõneles, seistes soomusautos püsti. Vastutuse kuriteo eest võttis Al-Qaeda ülem Mustafa Abu al-Yazid, nimetades Bhuttot "Ameerika Ühendriikide kõige kallimaks varaks".

Pärast Benazir Bhutto mõrvamist nimetati 30. detsembril 2007 tema juhitud Pakistani Rahvapartei kaasesimeesteks Benazir Bhutto poeg Bilawal Bhutto Zardari ja lesk Asif Ali Zardari. Valimised lükati rohkem kui kuu aega edasi. Need toimusid 18. veebruaril 2008 ja PPP võitis need, saades 340-kohalises Pakistani Rahvusassambleees 124 kohta. Valimised andsid hävitava löögi valitsevale Pakistani Moslemi Liigale, mille kõik juhid, kaasa arvatud 22 endist ministrit, kaotasid oma koha rahvuskogus. PPP liider Yosaf Raza Gillani moodustas koalitsioonivalitsuse ja sai selle peaministriks.

Välislingid
-----------

* Facts on Pakistan's ex-PM Benazir Bhutto Reuters, 31. detsember 2007
Old Faithfuli purse (1948)
**Old Faithful** on geiser USA-s Yellowstone'i rahvuspargis.

Geiser asub Wyomingi osariigis Tetoni maakonnas. Tema geograafilised koordinaadid on 44° 27′ 37″ N, 110° 49′ 41″ W. Ta asub 2240 meetri kõrgusel merepinnast.

Geiser purskab 32–56 (keskmiselt 44) meetri kõrgusele. Ühe purskega paiskab geiser üles 14–32 m³ vett. Purse kestab 1,5–5 minutit, pursete intervall on 45–125 minutit.

Geisrile pani nime poliitik ja maamõõtja Henry Washburn oma 1870. aasta ekspeditsioonil.

Ajapikku on kahe järjestikuse purske keskmine vahe suurenenud. 1939. aastal oli see 66,5 minutit, tänapäeval 90 minutit. Selle põhjus pole teada. On võimalik, et maavärinad on mõjutanud põhjavee taset selles piirkonnas.

Läbi aegade on registreeritud 137 tuhat purset. Nende põhjal kirjeldas Harry Woodward 1938 esimesena pursete vaheaja ja kestuse suhet matemaatiliselt: mida pikem on kahe purske vahe, seda kauem purse kestab.

Tänapäeval Woodwardi mudel enam ei kehti, kuid ajapikku on pursked muutunud paremini ennustatavaks. Old Faithful purskab 65 minutit pärast alla 2,5 minuti kestnud purset või 81 minutit pärast üle 2,5 minuti kestnud purset ja selle mudeli eksimispiir on 10 minutit.

Aastail 1983–1994 mõõdeti geisris vee temperatuuri ja rõhku. 22 m sügavusel oli vee temperatuur 118 °C, samasugune kui 1942. aastal. Purske ajal on ülekuumenenud auru temperatuur kuni 129 °C. Ühtlasi filmiti geisri sees toimuvaid protsesse 13 m sügavusel.

Old Faithful ei ole Geisrite pargis kõige suurem ega kõige kõrgem geiser – see tiitel kuulub geisrile Steamboat, mille pursked on halvasti ennustatavad ja mis purskab keskmiselt paari aasta tagant, kuigi on juhtunud, et ka kolm korda aastas. Old Faithfuli populaarsus seisneb selles, et ta purskab sageli.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Old Faithful** |

* Old Faithful, The Geyser Observation and Study Association
* Old Faithful, NASA Earth Observatory
Silp "om" devanaagari kirjas
**Mantra** (sanskriti keeles मन्त्र; tiibeti keeles *sngags*; hiina keeles *zhou*, 眞⾔ *zhenyan*; jaapani keeles *ju*, *shingon*) on hinduismi ja mahajaana budismi meditatsioonil ja üldse vaimses praktikas kasutatav heliline vormel. 

Sõna "mantra" on tuletatud sanskriti verbijuurest *man*  (‘mõtlema’). Mantraid kasutatakse ka mõtlemise kaitse või mälu toena.

Mantra kui teatav heli, hääl, sõna või silp või nende rida on kasutusel paljudes idamaistes religioossetes praktikates ja vaimsetes tehnikates, teadvusseisundi muutmiseks või suunamiseks, loitsimiseks, nõidumiseks jne.

Mantrate olulisust vadžrajaanas näitab vadžrajaana sünonüümina kasutatav nimetus mantrajaana (sanskriti keeles *mantrayāna* ‘mantrasõiduk’).

Tuntumaid hinduistlikke mantraid on "om" ja vadžrajaanas "om mani padme hum".

Transtsendentaalses meditatsioonis kasutatakse keskendatuse arendamiseks õpetaja poolt antud isiklikku mantrat. 

Mantraid reeglina ei tõlgita. 

Hinduismis peetakse oluliseks mantra hääldamise algupärast puhtust, budismis hääldatakse mantraid vastavalt hääldaja keele omapärale.

Mantra võib olla tähenduseta puhas heli või vibratsioon (nagu "om"), aga ka tähendusrikas mõte või väljend. Erinevalt palvest ei sisalda mantra pöördumist kõrgemate vägede poole ega millegi soovimist või tahtmist.

Mantrat võidakse kuuldavalt hääldada või sosistada, aga ka laulda, seda erilisel viisil kuuldavale tuues, samuti kuuldamatult meenutades või lastes mõttes kõlada. Mantra võib olla kasutusel ka kirjutatud kujul.

Vaata ka
--------

* Yantra
* Mandala

Viited
------

1. ↑  Ida mõtteloo leksikon: Mantra.

Välislingid
-----------

* Mantra "Ida mõtteloo leksikonis"
Lohuga lõug
**Lõug** (ladina keeles *mentum*) on näo alumine osa, alahuulest allpool. Selle moodustab alalõualuu eesmine osa, mis on näo vertikaalse telje suhtes kergelt esiletungiv.

Lõug võib olla "lohuga", mis on põhjustatud alalõualuu poolte või lihaste ebatäielikust kokkukasvamisest lootestaadiumis või ebavõrdsest kasvamisest elu jooksul. Lõualohk on enamasti geneetiline (määratud dominantse geeniga), kuid võib olla ka põhjustatud keskkonna mõjust fenotüübile. Lõualohk on sage germaani ja lääneslaavi päritolu inimeste hulgas.

Inimesed
--------

Inimesed on ainukesed loomariigi liikmed, kellel on eenduv alalõug, teistel loomadel hakkab alalõug alates esihammastest kaela suunas taanduma. Selle eripära põhjus pole teada, ehkki pakutud on mitmeid hüpoteese, näiteks mälumise lihtsustamine või rääkimine. See võib olla ka lihtsalt spandrel, ehk evolutsiooniline jäänuk, mis tekkis inimese arengu käigus, kas seoses pikemate lõugade taandumisega, näo väiksemaks muutumisega või püstiselt käima hakkamisega.

Vaata ka
--------

* Topeltlõug

Viited
------

1. ↑  Magazine, Smithsonian; Lewis, Danny (2. veebruar 2016). "A Chin-Stroking Mystery: Why Are Humans the Only Animals With Chins?". *Smithsonian Magazine*. Vaadatud 28. juunil 2023.
Eduard Tennmann
**Eduard Tennmann** (29. juuli 1878 Peterburi – 19. veebruar 1936 Tartu) oli eesti kirikuõpetaja, publitsist ja esimene eestlasest võrdleva ja süstemaatilise usuteaduse professor Tartu Ülikoolis. 

Aastail 1920–1923 töötas Jüri koguduse pastorina, 1923–1932 Maarja-Magdaleena koguduse pastorina.

Aastail 1919–1926 oli dotsent ja aastail 1926–1936 professor võrdleva usunditeaduse alal Tartu Ülikoolis. Eriti huvitasid teda usundipsühholoogia ja usundi ajalugu.

Teoseid
-------

Ta on avaldanud kirjutisi ja uurimusi usundiloo ja usundifilosoofia alalt, aga ka majanduse ja eriti rahandusküsimuste alalt.

Jüris töötamise ajal kirjutas ta "Usuõpetuse lugemiku", millele tegi illustratsioonid graafik Eduard Viiralt samas pastoraadis.

* *G. Teichmüllers Philosophie des Christentums*. Doktoritöö, 1931
* Maailma usundid. Peajooni võrdlevast usunditeadusest, 1935
* Hinge surematus, 1935
* Usk ja majandus, 1938 (valmis elu lõpul, ilmus peale surma)
* Varjatud varandus. Ilmamaa. Tartu 1999. ISBN 9985-878-14-0 ja ISBN 978-9985-878-14-9

### Artikleid

* Üksiku õigus. Olion nr 10, 1930

Kirjandus
---------

* Rein Ruutsoo. "*Eduard Tennmann – a Clergyman and an Intellectual*". Estonian History of Ideas 5/2000, ISSN 0235-0351
* Ingmar Kurg. "Oikumeenilise liikumise kajastamine Eesti kirikuelus 1910–1940". Usuteaduslik Ajakiri, 1/2004 (53). Lk 47–72

Välislingid
-----------

* Eduard Tennmann Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
* Haud Tartu Ülikooli kalmistul
Jüri Vallsalu Hageri palvemajas 15. septembril 2013
**Jüri Vallsalu** (sündinud 15. juulil 1957 Ääsmäel) on eesti vaimulik.

Ta on lõpetanud 1976. aastal Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumi tööstus- ja tsiviilehituse erialal. 

Töötas lühikest aega ehitusmeistrina Rapla MEK-is ja oli aastatel 1976–1978 ajateenistuses Nõukogude armees. Seejärel töötas Harju KEK-is. 

1979. aastal astus Usuteaduse Instituuti; oli praktikal Saarte praostkonnas (töötas jutlustajana praost Toomas Pauli alluvuses). Täiendas end aastatel 1981–1983 Helsingi Ülikoolis; õpingud Helsingis katkesid, kuna nõukogude võimud ei võimaldanud sealseid õpinguid lõpetada. Ordineeriti 10. juunil 1981 aseõpetajaks; sai õpetaja õigused 3. juunil 1986 (pärast instituudi lõpetamist).

Ta oli aastatel 1981–1985 Püha Jakobi koguduse õpetaja ning Mustjala ja Muhu Katariina koguduse hooldajaõpetaja. Aastatel 1985–1990 oli ta Vastseliina Katariina koguduse õpetaja. Aastatel 1990–1993 oli ta Tallinna Jaani koguduse 1. pihtkonna õpetaja, selle kõrvalt 1992–1993 Tallinna praostkonna abipraost. 

1993. aastast on ta Hageri Lambertuse koguduse õpetaja ja Lääne-Harju praostkonna praost. Ta on hooldanud aastatel 1996–2002 Nissi Maarja kogudust, 1997–1998 Jõelähtme, Jüri, Loksa ja Leesi kogudust, 1998–1999 Randvere kogudust, 1997. aastal Kuusalu, Harju-Jaani ja Tuhala Kaarli kogudust ning 2008. aastal Keila ja Paldiski Nikolai kogudust. Lisaks oli ta aastatel 1997–1998 ja 1999–2000 Ida-Harju praostkonna praosti kohusetäitja.

Ta on 1991. aastast Kirikukogu liige. Aastatel 1997–2001 oli ta EELK Konsistooriumi assessor ja on 2009. aastast EELK majandusnõukogu liige.

Ta on 2009. aastast Kohila vallavolikogu liige.

Isiklikku
---------

Ta on abielus ja tal on kuus last.

Tunnustus
---------

* 2006 EELK aukiri
* 2007 EELK Teeneteristi III järk
* 2008 Aasta vaimulik
* 2016 EELK Teeneteristi II järk

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Kirikuõpetaja Jüri Vallsalu
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib zooloogia mõistest; teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Tiib (täpsustus).* |

---

Kühmnokk-luik sirutab tiibu
**Tiib** (bioloogia) on loomadel esinev paariline liikumiselund, mis on evolutsiooni käigus arenenud lendamist võimaldavaks. 

Tänapäevaste selgroogsete loomade hulgas on tiivad lindudel ja käsitiivalistel (nahkhiired). Neil on tiibadeks muundunud lendamist võimaldavad eesjäsemed. Nii lindudel kui ka käsitiivalistel on üks tiivapaar.

Selgrootute loomade hulgas on tiivad putukatel, kellel need on arenenud rindmiku katetest. Lendavad putukad on kiletiivalised. Putukate valmikuil on enamasti kaks paari tiibu, vaid mõnes rühmas (selts kahetiivalised) on tiibu üks paar.

Kõik tiivulised loomad ei ole lennuvõimelised. Nii lindude kui ka putukate hulgas on selliseid liike, kelle tiivad on evolutsiooni käigus mandunud (taandarenenud) (kiivi, emu) või kes eluviisi muutuse tõttu pole enam kohastunud lendama (pingviinid). Inimese kunstliku valiku tõttu pole ka kanad tänapäeval üldiselt lennuvõimelised.

Selgroogsete tiivad
-------------------

Lindude ja käsitiivaliste tiivad on lendamiseks muundunud eesjäsemed, mis anatoomiliselt koosnevad küünar-, õlavarre- ja kodarluust ning kämbla- ja sõrmeluudest, mis moodustavad tiiva "tala". 

Lindude tiibade katmiku (kandepinna) moodustavad õhutihedad, laba-, küünarhoosuled ja 1. rea, 2. rea ning 3. rea kattesuled.

Käsitiivaliste tiivad sirutuvad, olenevalt liigist, 2,5 cm kuni 1,5 meetrini. Nahkhiire tiivad on arenenud esijäsemete sõrmedevahelisest nahakoest. Tiiva n-ö talaks on esijäsemete neli varbaluud. Nahkhiire tiivad võimaldavad lendamist, mitte ainult lauglemist (nt lendorav).

Esimesed tiivulised selgroogsed olid tiibsisalikud ehk pterosaurused, kes elasid 220–65,5 miljonit aastat tagasi. Kuigi neil oli lindudega mõndagi ühist, ei ole linnud neist arenenud. Suurim tiibsisalik *Qutzalcoatlus*, kõigi aegade suurim lennuvõimeline elusolend, oli sama suur kui väikelennuk: tema tiibade siruulatus oli 11–12 m ja ta kaalus 65 kg.

Putukate tiivad
---------------

Liblika tiib 20x suurenduse all 
Putukate tiivad on arenenud rindmiku katetest ja enamasti on neid kaks paari: eesmised ja tagumised tiivad.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Tiib** |

* Tiivaprofiil
* Tiibade siruulatus

Viited
------

1. ↑  Laure Cambournac. "Dinosaurused ja teised väljasurnud loomad". Sinisukk 2006, lk 28-29
Umurga mõis (Läti)Umurga mõis
Asendikaart
Umurga mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wolmarschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1903). Mõisa maad on kaardil tähistatud numbriga 22
**Umurga mõis** (saksa keeles *Ubbenorm*, läti keeles *Umurgas muiža*) oli riigimõis Liivimaal Volmari kreisis Umurga kihelkonnas. Mõisakompleks jääb tänapäeval Limbaži piirkonda ja Umurga valda Umurga külla.

Ajalugu
-------

1630 annetas Rootsi kuningas Gustav II Adolf Vainiži, Aluliina ja Kulna lossiläänid oma feldmarssalile Gustav Hornile. Vainiži lääni kuulusid *Wainseli, Sarumi, Ubbenormi, Rorveni ja Signitzi* vakused. Mõisate reduktsiooni ajal sai sellest riigimõis.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal koos Sārumi mõisaga 13 ja 3/4 adramaad, neile allus 305 mees- ja 313 naishinge. Aastal 1641 oli Umurga, Vainiži ja Sārumi mõisa suurus 26 adramaad. Aastal 1688 oli mõisate suurus 22 adramaad, aastal 1734 oli adramaid 9 ja 7/8. Aastal 1757 oli Umurga ja Sārumi mõisa suurus 13 ja 3/4 adramaad. Aastal 1832 oli mõisatel adramaid 11 ja 3/20, aastal 1881 aga 8 ja 3/80 adramaad mõisatele kuuluvate talude valduses.

Karjamõisad
-----------

Mõisale kuulus 1816. aastal kaks karjamõisa: *Althof* ja *Neuhof*.

Viited
------

1. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 144
2. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 249.
3. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 144
4. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 221.

Umurga kirik.
Umurga kihelkond

**Kirik**: Umurga kirik  

**Mõisad**: Umurga kirikumõis | Ārciemsi mõis | Āstere mõis | Kaijese mõis | Kalnamuiža mõis | Katvari mõis | Ķipēni mõis | Muižkalnsi mõis | Pociemsi mõis | Roperbeķi mõis | Rucka mõis | Sārumi mõis | Tiegaži mõis | Umurga mõis | Vainiži mõis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib eesti tehnikateadlasest; Pärnu linnapea kohta vaata Jaan Timusk (Pärnu linnapea).* |

---

**Jaan Timusk** (sündinud 2. jaanuaril 1935 Narvas) on eesti tehnikateadlane ja poliitik.

Elu
---

Ta põgenes vanematega 1944. aastal Rootsi, sealt 1951. aastal edasi Kanadasse. 

Ta sai 1958. aastal Toronto Ülikoolis bakalaureuse- ja 1961. aastal magistrikraadi ehitusinsenerina. 1961. aastal läbis ta stipendiaadina doktorantuuri Londoni Ülikoolis (1963–1965), kus kaitses 1969. aastal väitekirja "Creep of Concrete under Biaxial Loading".

Juba magistriõppe ajal oli ta assistent ja lektor Toronto Ülikooli ehitusinseneriosakonnas, õpetades mehaanika, staatika ja ehitusmaterjalidega seotud aineid. Doktorantuuri järel jätkas Jaan Timusk õppejõu ametit vanemõpetajana, dotsendina ja aastatel 1982–1997 professorina, pärast seda emeriitprofessorina.

Jaan Timusk on olnud külalisuurija ja -professor Stockholmi Kuninglikus Tehnikaülikoolis (1977–1978), Briti Columbia Ülikoolis, Tallinna Tehnikaülikoolis (1995) ning Eesti Maaülikoolis (2005). Ta on aidanud täiendada Maaülikooli erialaraamatukogu ning koostanud õppevahendeid. 

Ta on olnud Ontario valitsuse ehitustööstuse strateegia nõukogu ja Toronto Ülikooli ehitusfüüsika osakonna juhataja. Mitmed Kanada ja rahvusvahelised erialaseltsid on kaasanud Jaan Timuskit oma tegevusse ning ehitusnormide ja standardite komisjonide töösse.

Lisaks on ta olnud tegev Kotkajärve Metsaülikoolis, Eesti Rahvusnõukogus Kanadas, Kanada Eestlaste Kultuurifondis, Rahvusliku Välisvõitluse Nõukogus/Eestlaste Kesknõukogus Kanadas, Eesti eksiilvalitsuses (teedeminister 1990–1992) jm. Ta on Eesti Üliõpilaste Seltsi auvilistlane.

Tunnustus
---------

* 2015/2016 – Ontario Building Envelope Councili presidendi auhind (kollektiivi liikmena ja John Timuski nime all)
* 2005 – Valgetähe IV klassi teenetemärk
* alates 2006 – Eesti Maaülikooli audoktor.

Isiklikku
---------

Jaan Timusk abiellus 1958. aastal, tal on kaks poega.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  "Jaan Timusk, audoktor" Estonian World Review, 9. märts 2007
2. 1 2 3 4  TIMUSK, JAAN TLÜAR väliseesti isikud (vaadatud 2. aprill 2012)
3. ↑  Eesti Üliõpilaste Seltsi koduleht.  02.02.2015
4. ↑  OBEC auhinna võitjate tutvustus. OBEC veebileht (vaadatud 01.12.2019)

Kirjandus
---------

* Eestlase leiutis: nisu uueks materjaliks ehitamisel. Eesti Päevaleht, 27. veebruar 1971, nr. 16, lk. 1 ja 11.