recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Wilhelm Schilling** oli Liivi ordu liige ja viimane Sēlpilsi foogt aastatel 1547–1559.

Wilhelmi vanemad olid Wilhelm Schilling von Gustorf ja Adelheid von Epseldorf. Tema vend Adolf oli samuti orduvend. Tema perekond pärines Jülichist, kus see kuulus maa-aadli sekka. Wilhelm ja ta vend sündisid Gustorfis Grevenbroichi ja Neussi lähedal.

1532. aastal on Wilhelmi märgitud rüütelvennana. 1541. aastal sai temast Võnnus linnusekomtuur (*Hauskomtur*), kellena allus otseselt ordumeistrile ja 1547. aastal Sēlpilsi foogt. Sellest ametist loobus ta 1559. aasta 30. detsembril, mil linnus läks poolakate kontrolli alla. 1560. aastal on teda märgitud endise foogtina. Seejärel teated temast lõppevad.

Kirjandus
---------

* *Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 777 (lk 576).

Välislingid
-----------

* Schillingite suguvõsast Eestimaa rüütelkonna genealoogilises käsiraamatus 1930


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Detlev Plate** | **Sēlpilsi foogt**1547–1559 | Järgnev**puudus**

 |
Tchê Tchê 2017. aastal Palmeirase mängijana
Tchê Tchê (2017)
**Danilo das Neves Pinheiro** (enam tuntud oma hüüdnime **Tchê Tchê** järgi; sündinud 30. augustil 1992 São Paulos) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib Brasiilia kõrgliigaklubis Botafogo.

Ta mängib põhiliselt keskpoolkaitsjana, kuid ta on mitmekülgne mängija, kes võib mängida ka parem- või vasakkaitsjana, kaitsva poolkaitsja või isegi ääremängijana.

Ta alustas klubikarjääri São Paulo osariigi klubis Audax, millega liitus 2006. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta São Paulo osariigi meistrivõistlustel 2011. aastal. 2014. aastal mängis ta laenul Brasiilia tugevuselt kolmanda liiga klubis Guaratinguetá ning 2015. aastal lühikest aega Ponte Pretas ja Boas. 2016. aasta São Paulo osariigi meistrivõistlustel, kus ta jõudis Audaxiga finaali, valiti ta hooaja sümboolsesse koosseisu ja hooaja parimaks uustulijaks.

2016. aasta aprillis liitus ta Brasiilia kõrgliigaklubiga Palmeiras. Ta tuli sel hooajal klubiga Brasiilia meistriks. Lisaks valiti Tchê Tchê samal hooajal Brasiilia kõrgliiga sümboolsesse koosseisu.

2018. aasta juunis sõlmis ta lepingu Ukraina kõrgliigaklubiga Kiievi Dinamo, kuid suundus juba järgmise aasta märtsis tagasi Brasiiliasse, liitudes nelja-aastase lepingu alusel São Pauloga. 2021. aasta aprillist läks ta laenule Atlético Mineirosse, kellega tuli samal aastal Brasiilia meistriks.

2022. aasta aprillis sõlmis ta kuni 2025. aasta lõpuni kehtiva lepingu Botafogoga.

Saavutused
----------

Sociedade Esportiva Palmeiras
* Campeonato Brasileiro Série A: 2016

Kiievi Dinamo
* Ukraina superkarikas: 2018

Atlético Mineiro
* Campeonato Brasileiro Série A: 2021
* Copa do Brasil: 2021
* Campeonato Mineiro: 2021, 2022
* Supercopa do Brasil: 2022

Viited
------

1. ↑  "São Paulo acerta compra de Tchê Tchê por 4 anos e aguarda volante para exames". globoesporte.globo.com. Vaadatud 28.4.2021
2. ↑   (vaadatud 27.6.2022)
|  |
| --- |
|  |
| Pz 61
Pz 61 |
| Pz 61 tehnilised andmed |
| Pikkus | 9,45 m |
| Laius | 3,06  m |
| Kõrgus | 2,72  m |
| Kaal | 38  t |
| Kiirus | maastikul ? km/h  maanteel 50 km/h |
| Käiguvaru | maanteel ? km/h  maanteel 300 km |
| Suurtükk | 105 mm  56 mürsku |
| Kuulipildujad | 2X 7,5mm  3200 padrunit |
| Soomus | mm |
| Mootor | diiselmootor MTU MB 837 |
| Mootori võimsus | 630 hj |
| Meeskond | 4 inimest |

**Pz 61** on Šveitsi keskmine tank, mida toodeti aastatel 1965–1967 150 tükki ja kasutati Šveitsi armees aastatel 1965–1994.

Ajalugu
-------

Panzer 61 muuseumis Thunis
Alates 1950. aastate algusest üritas Šveits osta moodsaid tanke, kuid Korea sõja tõttu osutus see võimatuks. Seetõttu otsustati luua oma tank. Aastal 1958 ilmus esimene prototüüp KW 30, millel oli Šveitsis loodud 90 mm kahur, kuus tugiratast mõlemal küljel ja Belleville vedrustus. Järgmisel aastal valmis 10 masinast koosnev tootmise eelseeria, uued prototüübid kandsid nime Pz 58 ja olid relvastatud Briti Ordnance QF 20-naelase kahuriga.

Panzer 61 Yad La-Shiryoni muuseumis Iisraelis 
Tootma hakati tanke 1965. aastal Pz 61 nime all. Tootmismudelite põhirelvaks oli juba Briti 105 mm L7 tankikahur. Lisaks oli tankil kaks 7,5 mm kuulipildujat, millest üks paiknes tornis kahuri kõrval ja teine torni peal. Tank kaalus 38 tonni.

Tanki toodeti aastatel 1965–1967 150 masinat. Seejärel hakati tootma Pz 61 edasiarendust Pz 68. Pz 61 jäi Šveitsi armee teenistusse kuni 1994. aastani. Selle aja jooksul moderniseeriti teda korduvalt, nii et tank vastas lõpuks peaaegu Pz 68 standarditele.

Tank Pz 61 oli küllaltki hea relvastusega, kuid muus osas kaasaegsetest tankidest tehniliselt maha jäänud. Mitmed selle disaini elemendid on omased pigem 1940. aastate lõpu ja 1950. aastate alguse tankidele. Näiteks puudus tankil igasugune kahuri stabiliseerimissüsteem ja ABK kaitse.

Tanki veermikku kasutati soomustatud evakuatsioonimasina Entpannungspanzer 65 ja sillapaigaldaja Brückenlegepanzer 68 prototüübi ehitamiseks. Tänapäeval leidub Pz 61 tanke mitmes muuseumis üle maailma.

Viited
------

1. ↑  Ford, lk 121
2. 1 2 3 4  Chant, World Encyclopedia of... lk 283–284
3. ↑  Chant, A Compendium of Armaments... lk 10

Kirjandus
---------

* Christopher Chant *World Encyclopedia of the Tank. Second edition* Inglismaa Sutton Publishing, 2002. ISBN 0750931477 *Inglise k.*
* Roger Ford *The World's Great Tanks from 1916 to the present day* Brown Packaging Books Ltd, 1997. ISBN 189788429X
* Christopher Chant *A Compendium of Armaments and Military Hardware* Routledge, 1987. ISBN 0710207204

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Pz 61** |

* Swiss Pz 61 Main Battle Tank (*inglise keeles*)

| * v
* r
Šveitsi soomustehnika |
| --- |
| Tankid | 
KW 30  **·**  Pz 58  **·**  Pz 61 **·**  Pz 68 |
| Liikursuurtükid | 
Nahkampfkanone I |
| Tankihävitajad | 
Nahkampfkanone I **·**  Nahkampfkanone II **·**  |
| Õhutõrjesoomukid | 
Fliegerabwehrpanzer 68 |
| Soomusautod | 
Mowag Eagle  **·** Mowag Pirat |
| Soomustransportöörid | 
Saurer Tartaruga |
| 
Kategooria: Sõjatehnika |
**Wilhelm Reinhold Heinrich Girgensohn** (28. september / 10. oktoober 1835 Mazsalaca – 9. detsember / 22. detsember 1902 Rapla) oli Eesti vaimulik.

Girgensohn õppis Riias gümnaasiumis ja aastatel 1855–1859 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta koduõpetajana. Prooviaastal oli ta Pärnus ja Audru Püha Risti koguduses. Ordineeriti 2. veebruaril / 14. veebruaril 1864 Riia Jakobi kirikus õpetajaks.

Sai pärast ordineerimist Liivimaa vikaarõpetajaks; 10. juulil / 22. juulil 1864 sai ta Eestimaa vikaariks. Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetajaks kutsuti ta 14. jaanuaril / 26. jaanuaril 1865, ametisse introdutseeriti 13. juunil / 25. juunil 1865. Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetaja oli ta aastatel 1865–1902. Saarte-Lääne praostkonna praostiks sai ta 2. novembril / 14. novembril 1872, Eestimaa konsistooriumi assessoriks sai ta aastal 1891.

Girgensohn andis välja rootsikeelse kooliraamatu "Skolbok".

Isiklikku
---------

Tema isa Wilhelm Johann Friedrich Girgensohn oli Mazsalaca ja Matīši koguduse õpetaja, vanaisa Christian Reinhold Girgensohn oli Jaunpiebalga koguduse õpetaja, onu Otto Christoph Heinrich Girgensohn oli Apekalnsi koguduse õpetaja ning hiljem Tallinna Oleviste koguduse ülemõpetaja ja Tallinna konsistoriaalringkonna superintendent, teine onu Theodor Leonhard Girgensohn oli Bikernieki koguduse õpetaja, onupoeg Reinhold Ernst Leonhard Girgensohn oli Tallinna Oleviste koguduse ülemõpetaja, teine onupoeg Reinhold Carl Girgensohn oli Kroonlinna läti koguduse õpetaja ning hiljem Sigulda koguduse õpetaja, poeg Hermann Girgensohn oli Reigi, Rapla ja Novorossiiski koguduse õpetaja. Tema äi Woldemar Eugen Grohmann (samuti ka abikaasa vanaisa Justus Heinrich Grohmann) olid Türi Püha Martini koguduse õpetajad.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885 Tallinn 2007

Välislingid
-----------

* Wilhelm Reinhold Heinrich Girgensohn Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
**Tea Oll** (sündinud 1. septembril 1962 Järvamaal) on pedagoog ja kasvatustegelane.

Haridus- ja töökäik
-------------------

Õppinud Roosna-Alliku Põhikoolis ja lõpetanud Paide 1. Keskkooli. Lõpetanud Tallinna Pedagoogilise Instituudi koolieelse pedagoogika ja psühholoogia erialal (1986) ning Tallinna Ülikooli käsitöö ja kodunduse õpetajana (2001). 

Töötanud Aravete lasteaias, Lohusalu lasteaed-algkoolis, Kopli lasteaias ning RAM Kooli Veskimöldre lasteaias nii õpetaja, kunstiõpetaja kui ka õppealajuhatajana, alates 2020. aastast on Püha Johannese Koolis klassiõpetaja. Tegutsenud koolitajana nii Tallinna Ülikooli avatud ülikooli täiendõppekeskuses kui varem ka Tallinna Pedagoogilise Seminari alushariduse ja täiendõppe osakonnas. 

Tea Oll on "Siili-aabitsa" ja töövihiku (2008, kirjastus ILO) ning koos Karmen Karbiga lasteaiaõpetajate tööraamatu "Kuu on Päike" autor, samuti koolieelsete lasteasutuste kunsti õppekava üks loojaid ning koolieelse lasteasutuse riikliku õppekava töörühma liige. 

Tema juhendatud lasteaialapsed saanud auhindu Tallinna Haridusameti korraldatud üleriigilisel omaloominguvõistlusel "Euroopa koolis" ning võitnud Aasta linnu joonistamise konkursi.
**Erkki Kõlu** (alates 1999 ametlikult **Erkki Masing**; sündinud 3. aprillil 1970 Viljandis) on eesti humorist.

Erkki Kõlu lõpetas 1988. aastal Viljandi 5. Keskkooli ning õppis seejärel kuni 1994. aastani Tartu Ülikoolis ajakirjandust, kuid ei lõpetanud. 1998–2002 õppis ta samas psühholoogiat, kuid ka see jäi lõpetamata.

Anekdootide kogumist alustas Kõlu juba 1982. aastal, aastatel 1991–2003 luges ta anekdoote Tartu Raadios. 1992–1997 oli ta ajalehe Postimees huumorilisa "Herilane" toimetaja. 1995. aastal ilmus tema esimene anekdoodikogu "Tartu 1001 anekdooti" (koos Vello Läänega). 2001. aastal andis Kõlu välja Eesti suurima anekdoodikogu: "Eesti 10 000 anekdooti". 2010. aastal ilmus kogumik "10 000 uut anekdooti Erkki Kõlult" ning CD-plaat "Tee peale". 2015. aasta seisuga oli temalt ilmunud 14 anekdoodikogumikku. Kõlu on kirjutanud ka ulmejutte.

1997. aastal püstitas Kõlu koos Valdo Jahiloga maailmarekordi anekdootide kestvusrääkimises (61 tundi). 10. augustil 2002 püstitas Kõlu Guinnessi rekordi anekdootide kiirusrääkimises: 362 anekdooti ühe tunniga. Selle rekordi ületas inglane Tim Vine 2004. aastal (499 anekdooti).

Tunnustus
---------

* 1997 Oskar Lutsu huumoripreemia
* 2002 Stalker (lühijutt "Õnn kaalule, vana!")

Isiklikku
---------

Erkki Kõlu on alates 1999. aastast abielus Sille Masinguga ja sellest ajast on tema ametlik perekonnanimi samuti Masing.

Viited
------

1. ↑  Roomets, Kaja. Erkki Kõlu: "Äkki oli parem pool halvatud ja libisesin vaikselt toolilt maha." Õhtuleht, 2. aprill 2015.

Välislingid
-----------

* Anekdoot.ee: Erkki Kõlu - MR Anekdoot
* Naistemaailm: Paar: Sille Masing ja Erkki Kõlu 7. november 2003
* Õhtuleht: Erkki Kõlu pääses Guinnessi rekordiraamatusse 20. juuni 2003
**Wilhelm Worringer** (13. jaanuar 1881 Aachen – 29. märts 1965 München) oli Saksa kunstiteadlane.

Õpingud
-------

Worringer alustas ülikoolis õpinguid kirjandusteaduse alal, kuid vahetas peagi eriala ning asus õppima kunstiajalugu. Worringeri õpetajateks olid Heinrich Rückert, Georg Simmel ja Heinrich Wölfflin. Oma väitekirja kirjutas Worringer Bernis abstraktsest kunstist ("Abstraktion und Einfühlung", 1907, juhendaja Artur Weese).

Õpetamistegevus
---------------

1909–1915 töötas Worringer Bernis eradotsendina, seejärel 1925–28 erakorralise professorina Bonni Ülikooli kunstiajaloo instituudis. 1928 sai ta professorikoha Königsbergi ülikoolis. Siin viibis ta "siseemigratsioonis" aastatel 1933–1945. 1945 sai ta professuuri Halle Ülikoolis. 1950 lahkus ta Saksa Demokraatlikust Vabariigist poliitilistel põhjustel. Königsbergis käis ennast tema juures täiendamas eesti kunstiteadlane, hilisem Tartu Ülikooli professor Armin Tuulse.

1921 esitas Paul Clemen Worringeri kandidaadiks Tartu Ülikooli kunstiajaloo professori kohale. Valituks osutus hoopis Josef Strzygowski. Viimase loobumisel sai 1922. aastal Tartu Ülikooli esimeseks kunstiajaloo professoriks Tor Helge Kjellin.

Looming
-------

* *Schriften*. Hrsg. v. Hannes Böhringer, Helga Grebing, Beate Söntgen. München 2004, 2 Bde. und 1 CD-ROM, ISBN 3-7705-3641-X
* *Abstraktion und Einfühlung*. München 1908
* *Formprobleme der Gotik*. München 1911
* *Vorwort zum Neudruck: Abstraktion und Einfühlung. Ein Beitrag zur Stilpsychologie*. München 1948
* *Problematik der Gegenwartskunst*. München 1948
* *Lächelt die Mona Lisa wirklich?*, in: Thema. Zeitschrift für die Einheit der Kultur, 2/1949, S. 25-29
* *Jean Fouquet und Piero della Francesca*, in: Das Kunstwerk, 3/1949 (1), S. 24-30

Isiklikku
---------

Ta oli abielus kunstnik Marta Worringeriga.
Te Hapua
Paadisild
Te Hapua Ratana kirik

**Te Hapua** (maoori keeles **Te Hāpua**) on väike maooride asula Uus-Meremaa Põhjasaarel Northlandi piirkonnas Kaug-Põhjaringkonnas Ngāti Kuris Parengerenga Harbouri sopi Snipe Bay suudmest põhjas. Geograafilised koordinaadid on 34°31′ S, 172°55′ E.

Nimes on *Te* artikkel, *Hāpua* tähendab 'nõgus'. 

Lähim asula on Paua Snipe Bayst lõunas. Lähem suurem asula on Te Kao umbes 30 km lõuna pool. Lähim linn on Kaitaia.

Te Hapuasse pääseb 7 km edelasse jäävalt maanteelt State Highway 1 Waitiki Landingi juurest.

Asulas on 8-klassiline Te Hapua kool, Te Hapua Ratana kirik, marae ja Kohanga Reo.

Te Hapuas on sündinud poliitik Matiu Rata, selle lähedal maoori keele kaitsja Merimeri Penfold.

Maoori maamarss algas 14. septembril 1975 Te Hapuast.

Kirjandus
---------

* *New Zealand Travel Atlas*, Wise Maps Auckland. ISBN 0-908794-47-9

Välislingid
-----------

* Sissekanne saidil eske-style.co.nz
	+ Fotod: vaated Parengarenga Harbourile: , ,
* Kooli koduleht

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Te Hapua** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib maavarade kaevandamiset; krüptovarade kaevandamise kohta vaata krüptokaevandamine.* |

---

Harku karjäär on avakaevandus, kust ammutatakse lubjakivi 
VKG Ojamaa kaevandus on maa-alune põlevkivikaevandus
**Kaevandamine** on maavara looduslikust seisundist eemaldamine. Ärilises tähenduses mõistetakse kaevandamise all maavara kaubastamist.

Tootmise mooduse järgi jaguneb kaevandamine avakaevandamiseks, allmaakaevandamiseks ja allveekaevandamiseks. Uuritakse võimalusi kaevandamiseks ka kosmoses (asteroididel kaevandamine).

Kaevandamisviisid
-----------------

Kaevandamisviis on moodus maavara kaevandamiseks.

Eestis kasutatakse avakaevandamist ja allmaakaevandamist. 

Avakaevandmise hulka kuuluvad järgmised viisid: aukkaevandamine, vaalkaevandamine ja väljakkaevandamine; allmaakaevandamise levinud viisid olid Eestis varem umbkaevandamine ja lankkaevandamine, nüüd on neid kahte hakanud asendama sageli kamberkaevandamine.

Vaata ka
--------

* Maavarade kaevandamine Eestis

Välislingid
-----------

* Eesti maavarad Keskkonnaministeerium
**Operatsioon Ariel** oli liitlasvägede operatsioon Teise maailmasõja käigus, kui 15.-25. juunil 1940 evakueeriti liitlaste väeüksused ja tsiviilisikud Prantsusmaa lahingus Saksamaalt lüüa saanud Prantsusmaa lääneosa sadamatest. Ariel viidi läbi pärast operatsiooni Dynamo (evakuatsioon Dunkirkist) ja operatsiooni Cycle (evakuatsioon Le Havrest, mis lõppes 13. juunil). Brittide ja liitlaste laevadele tegid Prantsusmaa baasidest katet viis Suurbritannia kuningliku õhuväe (RAF) hävitajaeskadrilli, Inglismaa lennukid aitasid viia sadamatest (peamiselt Saint-Nazaire'ist ja Nantes'ist) Suurbritannia, Poola ja Tšehhi sõdureid, tsiviilisikuid ja varustust.

Luftwaffe ründas 17. juunil evakuatsioonilaevu, eiras RAF-i palveid ja lasi Loire'i suudmes põhja Cunard Line'i ookeaniliinilaeva ja HMT Lancastria. Lancastria uppus kiiresti ning päästelaevad jäid tule alla kogu operatsiooni ajaks. Ookeaniliinilaeva pardal oli tuhandeid sõdureid, RAF-i ohvitsere ja tsiviilisikuid; hukkunute arv pole teada, kuna laevale saamiseks tekkinud rüseluses kadus kontroll rahvahulga üle. Õnnetuses hukkus üle 3500 inimese, Ühendkuningriigi valitsus proovis peaminister Winston Churchilli käsul toimunut saladuses hoida.

Osa varustusest pandi laevadele, kuid kuna puudus usaldusväärne informatsioon Saksa jalaväe asukohast ning liikus palju kuulujutte, jäeti mõned operatsioonid poolikuks ning suur osa varustusest jäeti kas maha või hävitati. Kooskõlas 22. juunil Prantsusmaa ja Saksamaa vahel sõlmitud teise Compiègne'i vaherahuga lõppes ametlik evakuatsioon 25. juunil, mitteametlikult evakueeriti inimesi Vahemere sadamatest 14. augustini.
**Erkki Gustav Melartin** (õieti **Erik Gustav Melartin**; 7. veebruar 1875 Käkisalmi – 16. veebruar 1937 Helsingi) oli soome helilooja ja dirigent.

Melartin õppis 1895–1898 Martin Wegeliuse juures Helsingi muusikainstituudis, seejärel Viinis, Berliinis ja Roomas. 

1901. aastal sai temast muusikateooria, -ajaloo ja klaveriõppejõud Helsingi muusikainstituudis, hilisemas Sibeliuse Akadeemias. 

Aastatel 1908–1911 töötas ta dirigendina Viiburis ja 1911–1936 Helsingi Konservatooriumi juhatajana.

Melartini helilooming hõlmab 189 nummerdatud ja lisaks mõnd nummerdamata teost. Ta kirjutas ühe ooperi ("Aino", 1909, "Kalevala" teemadel) ja kuus sümfooniat. Ta lõi ka süite, sümfoonilisi poeeme, ühe balleti, ühe viiulikontserdi, kammermuusikat ning rohkesti klaveripalu ja laule. 

Melartini peetakse sageli eklektikuks. Tema varasemas loomingus oli tunda Sibeliuse mõju, hiljem aga Gustav Mahleri ja impressionismi mõju.

Tema on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.

Välislingid
-----------

* Erkki Melartini Ühing
Pavel Grudinin (2018)
**Pavel Nikolajevitš Grudinin** (vene keeles Павел Николаевич Грудинин; sündinud 20. oktoobril 1960 Moskvas Vene NFSV-s) on Venemaa ettevõtja ja poliitik. 

Ta on 1995. aastast Moskva oblasti Lenini rajoonis tegutseva aktsiaseltsi Sovhoz imeni Lenina (mille keskus asub samanimelises asulas) direktor. Grudinin on majandi suuraktsionär (44%-lise osalusega).

22. detsembril 2017 Moskvas toimunud Venemaa Föderatsiooni Kommunistliku Partei keskkomitee pleenumil esitati Venemaa presidendikandidaadiks parteitu Pavel Grudinin. Tema valimisstaapi hakkas juhtima ise korduvalt presidendikandidaadina üles astunud kommunistliku partei juhtfiguur Gennadi Zjuganov. 18. märtsil 2018 peetud valimistel andis Grudinini poolt oma hääle 8,66 miljonit valijat (11,8% valijate koguarvust). Kaheksa kandidaadi seas tuli Grudinin Vladimir Putini järel teiseks. Tema lähim konkurent neil valimistel Vladimir Žirinovski kogus kaks korda vähem hääli.

Haridus- ja töökäik
-------------------

Grudinin lõpetas 1982. aastal Moskva Põllumajandustootmise Inseneride Instituudi põllumajandusinseneri kutsega. Pärast instituudi lõpetamist asus ta tööle kodumajandisse – Lenini-nimelisse sovhoosi, kus töötasid ka tema vanemad. 1990. aastal sai ta sovhoosi kommertsdirektoriks. 1991. aastal sai sovhoosist ühismajand ja 1995. aastal aktsiaselts. 1995. aastast on Grudinin majandi eesotsas. 

2001. aastal lõpetas Grudinin Venemaa Föderatsiooni Presidendi juures asuva Venemaa Riigiteenistuse Akadeemia juristi kutsega.

Grudinin oli kuni 2010. aastani poliitilise partei Ühtne Venemaa liige. Aastatel 2002–2011 oli ta Moskva Oblastiduuma liige. 2016. aastal kandideeris ta Riigiduumasse Venemaa Föderatsiooni Kommunistliku Partei nimekirjas, kuid parlamenti ei pääsenud.

Tunnustus
---------

* 2001 – Venemaa Föderatsiooni teeneline põllumajandustöötaja

Isiklikku
---------

Tal on kaks poega ja kaks tütart.

Grudinini aastatulu on 20 miljonit rubla.

Viited
------

1. ↑  Пленум КПРФ единогласно поддержал выдвижение Грудинина в президенты. ntv.ru, 22. detsember 2017
2. ↑  Зюганов возглавит предвыборный штаб Грудинина. ntv.ru, 23. detsember 2017
3. ↑  Результаты выборов Президента Российской Федерации. cikrf.ru

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Pavel Grudinin** |

* Павел Грудинин. svpressa.ru, 24. detsember 2017
* Планета "Совхоз им. Ленина" (Павел Грудинин). youtube.com, 2. detsember 2017
* Как Грудинин и Потапенко "расстреляли" единороса на МЭФе'15. youtube.com, 24. detsember 2017
* Pavel Grudinin kutsutud külalisena telekanali Pervõi Kanal saates youtube.com, 25. detsember 2017
* Дмитрий Потапенко: У Павла Грудинина начнутся большие проблемы с властью. dailystorm.ru, 25. detsember 2017
* Juri Dudi intervjuu Pavel Grudininiga. youtube.com, 6. veebruar 2016
Struve raudteesild (valmis 1870, hävis 1943)
 **Struve raudteesild**, ka **Darnõtsja raudteesild**, (ukraina Залізничний міст Струве, Дарницький залізничний міст) oli raudteesild üle Dnepri jõe Kiievis.

Sild oli valmimisel Euroopa pikimaid raudteesildu.

Esimese maailmasõja eel oli sild Venemaal pikkuselt Sõzrani ja Amuri silla järel kolmas.

Silla rajamine
--------------

Aastatel 1866–1870 ehitati ehitusjärkude kaupa Kiievi–Kurski raudtee. Viimases järgus valmis 1870. aasta veebruaris raudteesild üle Dnepri jõe Kiievis. Silla esialgne nimi oli **Dnepri sild Kiievi-Kurski raudteel**.

12-avalise paralleelvöödega metallsõrestiksilla projekteeris sõjaväeinsener insenerkapten Amand Struve. Silla üldpikkus oli 1067,6 m, sillete skeem 12×89 m. Üheteelise raudteesilla ehitustööd kestsid viis aastat (1866–1870). Sillasambad rajati kessoonidele.

Ehitustöid juhtis Struve ise. Alltöövõtjatena võtsid ehitamisest osa ka mitu ehitusfirmat välismaalt. Silla valmimine tõi Struvele sillaehitajana laiema tuntuse ka väljaspool Venemaad. Keiser Aleksander II ülendas ta insenerpolkovnikuks.

Taastamine ja hävimine
----------------------

Struve raudteesilla jõesamba jäänus olemasoleva, 1949. aastal rajatud raudteesilla läheduses 2009. aastal.
Nõukogude-Poola sõjas 1920. aasta juunis poola vägede taganemisel õhitud sild taastati sama aasta septembris. 

1941. aasta septembris sai sild Punaarmee taganemisel rängalt kannatada. Saksa okupatsiooni ajal sild taastati, kuid 1943. aasta oktoobris sakslaste taganemisel purustati sild täielikult. Kuni uue raudteesilla ehitamiseni toimis raudteevedu üle ajutiste sildade.

1949. aastal rajati hävinud silla kõrvale uus Darnõtsja raudteesild.

Vaata ka
--------

* Darnõtsja sild

Viited
------

1. 1 2 3 4  Дарницький міст у Києві. kievtown.net

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Struve raudteesild** |
Erkki Vesterinen
**Erkki Uolevi Vesterinen** (6. juuni 1940 Joensuu – 28. november 2012 Stockholm) oli Stockholmi Eesti Maja kohviku Einela juhataja (1986–2007).

Eluloolist
----------

Erkki Vesterinen sündis Joensuus Karjalas, kus ta isa Sakari Vesterinen oli mereväe ülemohvitser ja ema Irma kooliõpetaja. Ta lõpetas keskkooli Tamperes, kuhu perekond oli kolinud, ja astus 19-aastaselt sõjaväkke. Pärast sõjaväeteenistust alustas õpinguid restoranialal ja jätkas koka- ja stjuuardiõpinguid fregatil Matti Kurki. 1960ndail teenis ÜRO rahuvägedes vanemseersandina Küprosel kreeklaste ja türklaste vahelise konflikti piirkonnas.

Seejärel töötas Erkki Vesterinen Stockholmi tuntud restoranides kelnerina, kuni sattus Eesti Majja, mis pakkus talle huvi. Einela juhatajana töötas ta aastail 1986–2007, võõrustades peale igapäevatöö kohvikus ka paljusid üritusi ja pidusid. 2007. aastal otsustas ta pensionile jääda ja kolis Saaremaale, kuid pärast elukaaslase surma kolis tagasi Stockholmi. 2010. aastast elas Eesti Seenioride Kodus Gröndalis. Erkki Vesterinen on maetud Tallinna Metsakalmistule.

Tunnustus
---------

* 2006 Maarjamaa Risti V klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Egert-Tiit Särel. Elu Einelas. Stockholm, 2007
2. ↑  Mai Raud-Pähn. In memoriam Erkki Vesterinen. Eesti Päevaleht (Rootsi), 12. detsember 2012
3. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 695
**Taimede haigusresistentsus** kaitseb taimi patogeenide eest kahel viisil: mehhanismide abil ja nakkuste poolt indutseeritud immuunvastustena. 

Haigusele vastuvõtliku taime **haigusresistentsus** on patogeeni kasvu vähendamine taimes; see erineb haigustolerantsusest, mis tähendab, et taimed saavad hoolimata patogeeni vohamisest vähe kahjustada. Haiguse tagajärg sõltub patogeeni, taime ja keskkonnatingimuste vahelisest interaktsioonist (haiguse kolmnurk). 

Kaitset aktiveerivad ühendid võivad liikuda rakust rakku või süsteemselt juhtkoe kaudu. Et aga taimedel puuduvad ringlevad immuunrakud, siis enamik rakutüüpe kasutab vastusena mitmesugused antimikroobseid peptiide. Kuigi taimeisendeid saab ilmsete kvalitatiivsete erinevuste järgi jaotada resistentseteks ja vastuvõtlikeks (pärast nakatumist sama patogeenitüvega inokulaadi sarnase koguse juures sarnases keskkonnas), täheldatakse tavaliselt taimetüvede või genotüüpide vahelisi kvantitatiivseid erinevusi haigusresistentsuses. Taimed on järjekindlalt resistentsed ühtedele patogeenidele ja vastuvõtlikud teistele; resistentsus on tavaliselt spetsiifiline patogeeni liigi või tüve suhtes.

Vaata ka
--------

* Viljapuude ja köögiviljataimede haigusresistentsus
* Taimehaigused
? Jeemeni riigi- ja rahvuslipp. Proportsioonid 2:3.
**Jeemeni lipp** on Jeemeni Vabariigi ametlik lipp.

Lipp võeti kasutusele 22. mail 1990 – päeval, kui Jeemeni AV (Põhja-Jeemen) ja Jeemeni DRV (Lõuna-Jeemen) ühinesid. Plagu on horisontaalsete väljadega puna-valge-must trikoloor. Värvid pärinevad mõlema ühinenud riigi lipult, Põhja-Jeemeni lipult jäeti ära roheline täht ja Lõuna-Jeemeni lipult sinine kolmnurk punase viisnurkse tähega.

Ametliku kirjelduse järgi sümboliseerib punane ühtsust ja märtrite verd, valge säravat tulevikku ja must tumedat minevikku.

Punane, valge ja must on ka panaraabia värvid. Must sümboliseerib Muhamedi ja Abbassiidide dünastiat, valge Omaijaadide dünastiat ja punane haridžiide. Neljas araabia värv on roheline, mis sümboliseerib Fatimiidide dünastiat, kuid Fatimiidide riik ei ulatunud kunagi Jeemenini ja rohelist värvi Jeemeni lipul ka pole.

Üsna sarnased on mitu araabia maade lippu. Egiptuse, Iraagi ja Süüria lipp erinevad Jeemeni lipust ainult selle poolest, et neil on valgel laiul mingi kujutis.

Jeemeni ajaloolised lipud
-------------------------

### Põhja-Jeemeni lipud

* Jeemeni Kuningriigi lipp (1918–1923)
* Jeemeni Kuningriigi lipp (1923–1927)
* Jeemeni Kuningriigi lipp (1927–1962)
* Jeemeni Araabia Vabariigi lipp (1962)
* Jeemeni Araabia Vabariigi lipp (1962–1990)

### Lõuna-Jeemeni lipp

* Jeemeni Demokraatliku Rahvavabariigi lipp (1967–1990)

Vaata ka
--------

* Jeemeni vapp

Välislingid
-----------

* Jeemeni lipp andmebaasis *Flags of the World* (*inglise keeles*)
**Operatsioon Dünamo**, ka **evakueerimine Dunkerque'ist**, oli liitlasvägede operatsioon Teise maailmasõja käigus 26. mail 1940–4. juunil 1940. Prantsusmaalt Dunkerque'ist (inglise keeles *Dunkirk*, saksa keeles *Dünkirchen*) ja selle rannalt evakueeriti 338 266 liitlasväelast, kuigi hinnanguliselt jäi kotti umbes pool miljonit sõdurit. 

Saksamaa sõjalised operatsioonid Belgias ja Prantsusmaal viisid Suurbritannia ekspeditsiooniarmee sissepiiramisele Dunkerque'i piirkonnas. Inglise armeed ähvardas eelkõige Saksa tankidiviiside kiire edasitungi tagajärjel täielik häving. Hitleri korraldusel Saksa tankide edasiliikumine peatati ja lõplik hoop jäi andmata. Seetõttu suutsid inglased käivitada operatsiooni "Dünamo" oma armee päästmiseks. Selleks mobiliseeriti kõik ujuvvahendid. 850 briti ja 300 prantsuse alust evakueerisid Dunkerque'i kotist 10 ööpäevaga 338 682 sõjameest, neist 123 095 prantslast.

Viited
------

1. ↑  Hillar Palamets. AJALOOTUND R2-s. Operatsioon "Dünamo" – Inglise vägede evakueerimine
**Struktuurpäringukeel** (ingl *Structured Query Language**,*** **SQL**) on andmebaasi päringukeel, mis on loodud relatsioonbaasihaldurite (RDBMS) jaoks. Algselt põhines ta relatsioonialgebral. See hõlmab andmete päringuid, uuendamisi, struktuuri loomist ja muutmist ning andmete juurdepääsu kontrolli. SQL oli üks esimesi keeli Edgar Frank Coddi relatsioonmudelile tema mõjukast 1970. aasta tööst "A Relational Model of Data for Large Shared Data Banks". Sellest on saanud levinuim relatsioonandmebaasides kasutatav keel. Seda hallatakse standardiga ISO/IEC 9075.

Ajalugu
-------

SQL-i töötasid IBM-is 1970. aastate alguses välja Donald Chamberlin ja Raymond Boyce. Versioon kandis nime SEQUEL ja oli loodud andmete muutmiseks ja hankimiseks IBM-i andmebaasisüsteemist System R.

1970ndatel töötas IBM-i San Jose Uurimislabori töörühm välja relatsioonbaasihalduri System R. Donald Chamberlin ja Raymond Boyce lõid keele *Structured English Query Language* (SEQUEL ehk SEQL), et hallata System R-is salvestatud andmeid. **SEQUEL** muudeti hiljem **SQL-iks**.

Esimene relatsioonbaasihaldur oli RDMS, mis loodi MIT-is 1970ndate algul. Sellele järgnes omakorda Ingres, mis loodi 1974. aastal California ülikoolis. Ingres kasutas päringukeelt QUEL, mille SQL hiljem turult välja tõrjus.

1970ndate lõpus arendas ettevõte Relational Software (praegune Oracle) Coddi, Chamberlini ja Boyce'i kirjeldatud põhimõtete kui paljutõotava põhjal välja oma SQL-põhise relatsioonbaasihalduri. Ettevõtte eesmärk oli müüa seda USA mereväele, Luure Keskagentuurile ja teistele riigiametitele. 1979. aasta suvel tutvustas Relational Software esimest kaubanduslikku SQL-i kasutavat andmebaasihaldurit Oracle V2, mis oli mõeldud VAX-tüüpi arvutitele.

Pärast SQL-i otstarbekus- ja kasutatavuskatseid hakkas IBM välja töötama kommertsvariante System/38, SQL/DS ja DB2, mis tulid välja vastavalt aastatel 1979, 1981 ja 1983. Need põhinesid esialgsel System R-il.

SQL-i on kritiseeritud märgatava platvormidevahelise ühilduvuse puudumise, puuduvate andmete käsitlemise jaoks ebasobivuse ning liigselt keeruka ja ajuti ebaselge grammatika ja semantika tõttu. Samuti puudub tal formaalsemate keelte nagu relatsioonialgebra rangus.

Vaata ka
--------

* MySQL
* PostgreSQL
* COBOL
* NoSQL

Viited
------

1. ↑  Edgar F. Codd: "A Relational Model of Data for Large Shared Data Banks"

| * v
* r
ISO standardid |
| --- |
| 1–9999 | 
3 • 216 • 261 • 262 • 269 • 639(-1, -2, -3) • 1538 • 1989 • 2108 • 3166(-1, -2:EE, -2:US) • 3297 • 4217 • 7089 • 7098 • 7498 • 8601 • 8879 • 9000 • 9001 • 9075 • 9293 • 9594 • 9945 |
| 10000–19999 | 
10206 • 13211 • 13616 • 14396 • 14496(-10) • 15445 • 16262 • 18004 • 19501 • 19505 • 19510 |
| 20000+ | 
26300 • 26324 • ISO 27000 • 32000 |
OlümpiarõngadOlümpiarõngad
GolfGolf
**Golfis 2020. aasta suveolümpiamängudel** Tokyos Jaapanis võistlesid mehed 30. juulist kuni 2. augustini ja naised 5. kuni 8. augustini. Olümpiaturniiril osales 60 naist ja 60 meest. Võistlused toimusid Kasumigaseki golfi klubis, mis asub Saitama linnas Kawagoes.

Kvalifikatsioon
---------------

Kvalifikatsioon põhineb maailma edetabelil 22. juuni (mehed) ja 29. juuni 2020. aasta (naised) seisuga. Igal meeste ja naiste võistlusel kvalifitseerub kokku 60 mängijat. Kvalifitseeruvad 15 mängijat igast soost. Sel viisil võib kvalifitseeruda kuni neli golfimängijat riigi kohta. Ülejäänud kohad lähevad nende riikide kõrgeima asetusega mängijatele, kellel pole veel kahte kvalifitseeritud golfimängijat. Rahvusvaheline Golfiliit (International Golf Federation, IGF) on garanteerinud, et kvalifitseerub vähemalt üks golfimängija vastuvõtvast riigist ja igast geograafilisest piirkonnast (Aafrika, Ameerika, Aasia, Euroopa ja Okeaania). IGF postitab iganädalased kvalifikatsiooninimekirjad meeste ja naiste praeguse paremusjärjestuse põhjal.

Välislingid
-----------

* Golfi koduleht Tokyo OM-il

| * v
* r
Spordialad 2020. aasta suveolümpiamängudel (Tōkyō) |
| --- |
|  | 
Aerutamine • Golf • Jalgpall • Jalgrattasport • Judo • Karate • Kergejõustik • Korvpall • Kujundujumine • Käsipall • Laskmine • Lauatennis • Maadlus • Maahoki • Moodne viievõistlus • Pesapall • Pehmepall • Poks • Purjetamine • Ragbi • Ratsutamine • Rulasõit • Sportronimine • Sulgpall • Surfamine • Sõudmine • Taekwondo • Tennis • Triatlon • Tõstmine • Ujumine • Veepall • Vehklemine • Vettehüpped • Vibulaskmine • Võimlemine • Võrkpall |
**Riia komtuur** (saksa keeles *Komtur von Riga*) oli Liivi ordu käsknik, kes valitses Riia komtuurkonda.

Esimene komtuur on teada 1253. aastast. Komtuuride ametiajad on väga suurte vahedega, sest ordu, Riia peapiiskopi ja Riia linna vahel toimunud vaenuste tõttu oli ordu mitu korda sunnitud Riiast lahkuma. Viimane Riia komtuur lahkus ametist 1484. aastal, 1491. aasta järel liideti komtuurkond otseselt ordumeistri valdustega ja edaspidi täitsid komtuuri kohta linnusekomtuurid (*Hauskomtur*id).

Riia komtuuri ametikoht oli strateegiliselt oluline, kuid ometi ei kuulunud ta tavaliselt ordut juhtinud siseringi.

Riia komtuurid
--------------

* 1253 E. (G.?)
* 1254–1258 Ludwig
* 1272 Heinrich
* 1272 Johann von Magdeburg
* 1338 Heinrich von Hannöver
* 1343–1345 Dietrich von Rambow
* 1347 Herbert
* 1387 Albert von Brenken
* 1429–1431 Heinrich von der Vaerst
* 1432–1434 Sweder von Reve
* 1470–1471 Friedrich Waldhaus von Heerse (ka Wolthus von Herse)
* 1482–1483 Gerhard von Mallinckrodt
* 1483–1484 Friedrich von Mengede genannt Osthof
Miroslav Filip (1964)
**Miroslav Filip** (27. oktoober 1928 Praha – 27. aprill 2009 Praha) oli tšehhi maletaja, maleajakirjanik ja malekohtunik, rahvusvaheline suurmeister (1955). 

Filip oli kolmekordne Tšehhoslovakkia malemeister (1950, 1952, 1954). Suurmeistriks sai ta 27-aastaselt 1955. aastal. Kaks aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse.

Amsterdamis 1956 toimunud MM-i pretendentide turniiri osavõtjad (vasakult paremale) Filip, Smõslov, Keres, Pilnik, Bronštein, Geller, Spasski, Petrosjan, Panno ja Szabo
Ta on mänginud maailmameistrivõistluste neljal tsoonidevahelisel (1955, 1958, 1962, 1970) ja kahel pretendentide turniiril (1956, 1962). Pretendentide turniiril 1956. aastal Amsterdamis (10 osavõtjat, võitis Vassili Smõslov) jagas ta 8.–9. kohta ja 1962. aastal Curaçaol (kaheksa osavõtjat, võitis Tigran Petrosjan) jagas ta koos Mihhail Taliga 7.–8. kohta.

Filip mängis Tšehhoslovakkia võistkonna koosseisus 12 maleolümpial (1952–1974). 

Ta tegutses ka malekohtunikuna. Ta oli 1986. aastal Dubais peetud maleolümpia peakohtunik.

Välislingid
-----------

* Miroslav Filip – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Tšuktšid (1906)
**Tšuktšid** (enesenimetused ԓыгъоравэтԓьэт, оравэтԓьэт) on Aasia kirdeosa põlisrahvas, kes elab Beringi merest kuni Indigirkani ja Põhja-Jäämerest kuni Anadõri ja Anjuini. Kõnelevad paleoaasia keelte tšuktši-kamtšadali rühma kuuluvat tšuktši keelt ja vene keelt.

2002. aasta Venemaa rahvaloenduse järgi oli neid 15 767. Eestis elas 2000. aasta rahvaloenduse andmeil 1 tšuktši naine. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas Venemaal 15 908 tšuktši.

Antropoloogiliselt kuuluvad tšuktšid mongoliidsesse põhja-aasia rassi.

Tšuktšid kuuluvad riiklikult tunnustatud Venemaa väikesearvuliste põlisrahvaste hulka.

Tšuktšidel on rikkalik suuline rahvalooming. Eesti keeles ilmus 1981 valimik tšuktši muinasjutte "Unesnõiduja".

Tšuktšid elavad lähisarktilises kliimas. Seal on elu raske ega võimalda rikkust koguda. Sellepärast said tšuktšid sagedaseks tegelaseks venelaste anekdootides. Anekdootides kujutatakse tšuktše harimatute ja lihtsameelsetena, kuid see-eest pakuvad nad võimalust vaadata Venemaa elu nii-öelda kõrvalt, ilmutades vahel suurt läbinägelikkust.

Nõukogude võimu ajal loodi tšuktši kirjakeel[*viide?*] (1931. aastast alates kasutati ladina kirja, 1937. aastal mindi üle kirillitsale). Asulatesse ilmusid koolid, haiglad ja kultuuriasutused. 21. sajandil ei erine tšuktšide seas kirjaoskuse tase Venemaa keskmisest.

Tšuktšid olid üldiselt 20. sajandi alguseks pööratud õigeusku, kuid see jäi kauaks suuresti formaalseks. Šamanismi mõjud on tšuktšide seas märgatavad tänapäevani.

Viited
------

1. ↑  "2000. aasta rahva ja eluruumide loendus", II osa, Tallinn 2001, lk. 67
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. aprill 2020. Vaadatud 30. juunil 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  Sari "Muinaslugusid kogu maailmast". "Unesnõiduja". Koostaja Andres Ehin. Illustratsioonid Kaljo Põllu. Kirjastus "Kunst" 1981.
4. ↑  Ülo Siimets, Tshuktshid
**Riia lahing** oli 1198. aastal liivlaste ja Üksküla piiskop Bertholdi kogutud ristisõdijate väe vahel toimunud lahing hilisema Riia linna asukohal. Tegemist oli Liivi ristisõja esimese lahinguga.

Eellugu
-------

Pärast esimese Üksküla piiskopi Meinhardi ebaõnnestunud rahumeelset misjonitööd Väina liivlaste aladel, mille jooksul ta suutis suhteliselt väheseid ristiusku meelitada ja neistki paljud olid seda teinud vaid piiskopilt vastuteene väljapetmiseks, otsustas paavst Coelestinus III lubada Liivimaa kristlaste kaitseks ja apostaatide usku tagasisundimiseks ristisõdijate jõudu. Uus piiskop Berthold sõitis esialgu Liivimaale siiski ilma sõjaväeta, kuid pärast vaenulikku vastuvõttu Üksküla ja Holmi liivlaste poolt pöördus ta tagasi ja naasis järgmine kord juba ristisõdijatega. Hilisema Riia linna kohal laagrisse jäänud ristisõdijate vastu kogunes liivlaste vägi, kuid esialgu sõlmiti siiski omavahel vaherahu. Berthold nõudis liivlastelt kristlusse pöördumist ja seal püsimist ning pantvange oma turvalisuse tagamiseks, kuid liivlased keeldusid, öeldes, et piiskop võib oma piiskopkonda tagasi pöörduda, aga ta ei tohi mittekristlastele jõuga oma usku peale suruda.

Lahing
------

Kuna liivlased olevat tapnud hobusemoona otsima läinud sakslasi, siis ütles piiskop rahu üles ja vastaspooled seadsid end lahinguvalmis. Lahingut alustasid ristisõdijad, rünnates liivlaste väge ja ajades nad seejärel põgenema. Liivlastel õnnestus siiski tappa Berthold, kes Ymauti poolt odaga läbi torgati. Kokkupõrke järel hävitasid ristisõdijad mõõkade ja tulega ka liivlaste vilja.

Tagajärjed
----------

Pärast lahingut sõlmiti jälle omavahel rahu ja liivlased nõustusid piiskopi preestrite enda juurde võtmise, neile maksu tasumise ja ristimisega. Ükskülas ristiti umbes 100 ja Holmil 50 inimest. Pärast ristisõdijate lahkumist ütlesid ristitud liivlased aga kristlusest lahti, röövisid preestrite vara ja sundisid nad ka nemad Liivimaalt lahkuma.

Viited
------

1. ↑  Fonnesberg-Schmidt, Iben. *The popes and the Baltic crusades, 1147-1254*. The Northern World 26. BRILL, 2007, lk 68–72.
2. 1 2  Henriku Liivimaa kroonika = Heinrici chronicon Livoniae. Ladina keelest tõlkinud Richard Kleis, toimetanud ja kommenteerinud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat 1982. Peatükk II (2–5), lk 31.
3. ↑  Henriku Liivimaa kroonika, II (5–10), lk 31–33.
**Ella Puman** (aastani 1989 **Ella Haak**, sündinud 23. septembril 1969 Tartus) on eesti matemaatik.

Elulugu
-------

Ella Pumani isa on lukksepp ja ema on insener.

Lõpetas 1987. aastal Tartu 5. Keskkooli, 1992 – Tartu Ülikooli (matemaatikaosakonnas), 1994 – TÜ rakendusmatemaatika instituudi magistrantuuri, matemaatikamagister (1994, TÜ), väitekiri "Plastsete kooniliste koorikute optimeerimine", Ph.D. (matemaatika, 2000, TÜ), väitekiri "Optimization of plastic conic shells". Oli 1993–94 TÜ rakendusmatemaatika instituudi vanemlaborant, aastast 1994 teoreetilise mehaanika õppetooli teadur. Õpetanud programmeerimist, kõrgemat matemaatikat, andmetöötlust, arvutiõpetust, matemaatika aluseid.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: õhukeseseinaliste plaatide ja koorikute optimeerimine. Sihtfinantseeritava teema "Rakendusmatemaatika ja mehaanika ülesannete modelleerimine (TMTRM0066)" ning Eesti Teadusfondi (ETF) grandi 5693 "Elastsete-plastsete konstruktsioonide optimiseerimine ja purunemine" põhitäitja. Üle 10 teadustrükise.

Tunnustus
---------

* 2018 Tartu Ülikooli aumärk

Teoseid
-------

* Optimal design of rigid-plastic conical shells of piece-wise constant thickness (kaasautor J. Lellep). // Tartu Ülikooli Toimetised 973 (1994)
* Optimization of plastic conical shells of piece-wise constant thickness (kaasautor J. Lellep). // Structural Optimization, 18 (1999) 1
* Optimization of plastic conical shells loaded by a rigid central boss (kaasautor J. Lellep). // International J. of Solids and Structures, 37 (2000) 19
* Optimization of conical shells of mises material (kaasautor J. Lellep). // Structural and Multidisciplinary Optimization, 22 ( 2001) 2
* Inelastic conical shells with cracks (kaasautor J. Lellep). // J. Structural Mechanics, 38 (2005) 3.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide.
2. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 9.12.2022.

Kirjandus
---------

* Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri)
* 136.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Satelliidipilt Varssavi lennujaamast
**Varssavi Frederic Chopini lennujaam** (IATA **WAW**, ICAO **EPWA**) on Poola peamine rahvusvaheline lennujaam ja rahvusliku lennufirma LOT baasjaam.

Lennujaam asub Varssavi kesklinnast 11 kilomeetrit edela pool Okęcies. Lennujaama kõrgus merepinnast on 110 meetrit.

Lennujaama haldab Poola Lennujaamade Riigiettevõte. Lennujaama kasutavad nii tsiviil- kui sõjalennukid.

Lennujaamas on kaks lõikuvat maandumisrada. Need võimaldavad teenindada (õhkutõusud ja maandumised kokku) 34 lennukit tunnis.

Ajalugu
-------

Lennujaama hakati rajama 1924, kui linna areng Varssavi esialgse lennuvälja Pole Mokotowskie ümber hakkas lennuliiklust segama. Raudteevalitsus ostis maad Okęcie küla lähedal uue lennujaama ehituseks. 1933 viidi kogu Varssavi lennuliiklus üle uuele lennuväljale.

Teise maailmasõja ajal toimusid lennuväljal ägedad lahingud vastupanuliikumise ja Wehrmachti vahel ja lennujaam praktiliselt hävitati. Pärast sõda lennujaam taastati. 1956 võttis Poola riik lennujaama haldamise LOT-ilt endale. 1969 valmis rahvusvaheliste lendude terminal, mis võimaldas teenindada 1 miljonit reisijat aastas. Kodumaiste reiside teenindamist jätkati vanast terminalist.

1979. aastal valmis uus terminal saabuvate reiside jaoks. 2005 see terminal rekonstrueeriti ja hakkas Etluda nime all teenindama odavlennuliine.

1992. aastal valmis uus terminal, mis võimaldas läbi lasta 3,5 miljonit reisijat aastas. Seda terminali nimetatakse tänapäeval T1.

2001. aasta märtsis anti lennujaamale Fryderyk Chopini nimi.

2007. aastal valmis terminali T1 kõrvale teine terminal T2, mis pikkamööda võttis üle suurema osa lennuliiklusest. Täies mahus hakkas T2 tööle 12. märtsil 2008. 2009. aasta märtsis Etluda terminal suleti ja T1 võttis odavlennuettevõtete teenindamise üle.

Lennuõnnetused Varssavi lennujaamas ja selle lähedal
----------------------------------------------------

19. detsembril 1962 kukkus alla LOT-i Vickers Viscount 804, mis oli startinud Brüsselist ja sõitis Berliini kaudu Varssavisse. Kõik 33 inimest pardal hukkusid.

14. märtsil 1980 kukkus maandumisel alla LOT-i Iljušin Il-62, mis oli startinud New Yorgist. Kõik 87 inimest pardal hukkusid, sealhulgas poola poplaulja Anna Jantar ja USA amatöörpoksijate koondis.

9. mail 1987 kukkus alla LOT-i Il-62, mis oli startinud New Yorki, kuid pardal toimunud plahvatuse ja tulekahju tõttu otsustas tagasi pöörduda. Kõik 183 inimest pardal hukkusid.

17. detsembril 1991 maandus Alitalia McConnell-Douglas DC 9-32, mis oli startinud Roomast ja jõudnud Varssavisse, pärast ebastabiilset lähenemist maandumisraja kõrval. Selle tagajärjel lagunes lennuki ninaosa täielikult. Kõik 96 inimest pardal jäid ellu, kuid lennuk hävis.

14. septembril 1993 sõitis Lufthansa lennuk Airbus A320-200 maandumisel üle maandumisraja tagumise piiri ja põrkas vastu lennuvälja tagapiiret. Teine piloot hukkus kokkupõrke tagajärjel ja üks reisija hukkus puhkenud põlengus, 68 inimest sai vigastada. Lennukis viibis ka Saksamaa suursaadik Poolas Franz Bertele.

31. detsembril 1993 sai LOT-i Boeing 767-300, mis oli startinud Chicagost, maandumisel tugevasti kahjustada. Inimohvreid ei olnud.
**Mirnõi uluss** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaal Sahha lääneosas. Piirneb loodes Krasnojarski kraiga ja läänes Irkutski oblastiga.

Ulussi halduskeskus on Mirnõi, suuremad asulad on veel Aihhal, Udatšnõi ja Tšernõševski.

2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli ulussi elanike arv 86 013, neist 6% jakuudid, 69% venelased ja 10% ukrainlased.

Uluss jaguneb üheksaks kohalikuks omavalitsuseks, neist kuus linnaringkonda ja kolm külaasundust (*nasleg*'i).

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.

Välislingid
-----------

* Mirnõi ulussi koduleht

Sahha ulussid

Abõi |
Aldan |
Allaihha |
Amga |
Anabar |
Bulun |
Eveeni-Bõtantai |
Gornõi |
Hangalassõ |
Kobjai |
Lensk |
Megino-Kangalassõ |
Mirnõi |
Moma |
Namtsõ |
Nerjungri |
Nižnekolõmsk |
Njurba |
Oimjakon |
Olenjok |
Oljokminsk |
Srednekolõmsk |
Suntar |
Žigansk |
Tatta |
Tompo |
Tšuraptša |
Ust-Aldansk |
Ust-Jansk |
Ust-Maja |
Verhnekolõmsk |
Verhneviljuisk |
Verhojansk |
Viljuisk
Keekandjad ja varrasahelik linnukujulise ripatsiga. Viikingiaegsest Kinnula aardest (u 800.-1025. a) Soome rahvusmuuseumi kogus
**Varrasahelik** on Eesti muinasaegse riietuse juurde kuulunud mitmest vardataolisest lülist koosnev rauast või pronksist kett, mis kuulus vöö juurde ja mille külge kinnitati tarbeesemeid. 

Varrasahelik kuulus nii naiste kui ka meeste vööde juurde alates 11. sajandi algusest. See koosnes paarist-kolmest aasotstega pulgataolisest lülist (lülikeha mõlemas otsas on rõngas või silmus), mis mõnikord olid pronkstraadiga mässitud. Vööl võidi kanda mitut varrasahelikku ja nende külge kinnitati tulusraud, noatupes nuga vms, see riputati kas rihmajagaja külge või vööle needitud kannaga plekknaastu külge. Siksälä kalmest on matustest leitud varrasahelike osi koos nende külje riputatud kuljustega.

Varrasaheliku abil võidi tarbeesemeid riputada ka paarissõlgede külge, nii on Rakvere Muuseumis asuva Aserist leitud ovaalsõle küljes keekandja ja kahest lülist koosnev varrasahelik.

Vaata ka
--------

* *Châtelaine*

Viited
------

1. ↑  A. Tvauri. Rahvasterännuaeg, eelviikingiaeg ja viikingiaeg Eestis. Tartu, 2012. lk 124–128
2. ↑  H. Valk, J. Ratas, S. Laul. Siksäsä kalme II. Matuste ja leidude kataloog. Tartu, 2014
3. ↑  H. Luik. Ovaalsõled Eestis – importesemed mitmest piirkonnast. Eesti Arheoloogiaajakiri = Estonian Journal of Archaeology, 2, 3−20. 1998

Välislingid
-----------

Foto: Kullatud pronkstraadiga mässitud varrasaheliku lüli Keavast
**Varsaallika** on allasum Tallinnas Kose asumis.

Vaata ka
--------

* Varsaallikad
* Varsaallika oja
* Varsaallika tänav

Välislingid
-----------

* Varsaallika talu


Tallinna linnaosad ja asumid

**Linnaosad:**  Haabersti linnaosa **·**  Kesklinna linnaosa **·**  Kristiine linnaosa **·**  Lasnamäe linnaosa **·**  Mustamäe linnaosa **·**  Nõmme linnaosa **·**  Pirita linnaosa **·**  Põhja-Tallinna linnaosa
**Asumid (allasumid):** Aegna **·**  Astangu **·**  Haabersti **·**  Hiiu **·**  Iru **·**  Juhkentali **·**  Järve **·**  Kadaka **·**  Kadriorg **·**  Kakumäe **·**  Kalamaja **·**  Karjamaa (Hundipea) **·**  Kassisaba **·**  Katleri **·**  Keldrimäe **·**  Kelmiküla **·**  Kitseküla **·**  Kivimäe **·**  Kloostrimetsa **·**  Kompassi **·**  Kopli **·**  Kose (Kose-Kallaste **·**  Lükati **·**  Varsaallika) **·**  Kuristiku **·**  Kurepõllu **·**  Laiaküla **·**  Lepiku **·**  Laagna **·**  Laagri **·**  Liiva **·**  Lilleküla (Lille **·**  Mooni **·**  Linnu **·**  Marja) **·**  Loopealse **·**  Luite **·**  Maakri **·**  Maarjamäe **·**  Merimetsa **·**  Merivälja **·**  Mustakivi **·**  Mustamäe **·**  Mustjõe **·**  Mõigu **·**  Mäeküla **·**  Mähe (Kaasiku **·**  Mähe aedlinn) **·**  Männiku **·**  Nõmme **·**  Pae **·**  Paevälja (Paekalda) **·**  Paljassaare **·**  Pelgulinn **·**  Pelguranna **·**  Pirita **·**  Pääsküla (Vana-Pääsküla) **·**  Priisle **·**  Pikaliiva (Vikimõisa) **·**  Raua **·**  Raudalu **·**  Rahumäe **·**  Rocca al Mare **·**  Sadama **·**  Seli **·**  Siili **·**  Sibulaküla **·**  Sõjamäe (Sõstramäe) **·**  Sikupilli **·**  Sitsi **·**  Sääse **·**  Südalinn **·**  Tatari **·**  Tondi **·**  Tiskre **·**  Tõnismäe **·**  Torupilli **·**  Tondiraba **·**  Uuslinn **·**  Uus Maailm **·**  Vismeistri **·**  Vanalinn (All-linn **·**  Toompea) **·**  Vana-Mustamäe **·**  Veerenni **·**  Veskimetsa **·**  Väike-Õismäe **·**  Väo **·**  Õismäe **·**  Ülemistejärve **·**  Ülemiste