recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Edmond Huot de Goncourt koos oma vennaga
**Edmond** Louis Antoine **Huot de Goncourt** [edm'oon lu'ii antu'aan ü'oo dö gonk'uur] (26. mai 1822 Nancy – 16. juuli 1896 Champrosay) oli prantsuse kirjanik, kriitik ja kirjastaja, Goncourti Akadeemia asutaja.

Koos oma noorema venna Jules Huot de Goncourtiga (1830–1870) avaldas ta hulga romaane ja paljuköitelise "Päeviku", mis sisaldab rohkesti kultuurilooliselt väärtuslikku materjali.

Pärast venna surma jätkas ta iseseisvat kirjanduslikku tegevust. Temalt ilmusid romaanid "Neiu Elisa" ("*La fille Élisa*", 1875), "Vennad Zemgannod" ("*Les frères Zemganno*", kahe tsirkuseakrobaadi lugu, 1879) ja "Faustin" ("*La Faustin*", näitlejatar Rachelle'i (1821–1858) elul põhinev lugu, 1882). Lisaks andis ta välja illustreeritud monograafiad Utamarost (1891) ja Hokusanist (1896).

Ta pühendas kogu oma varanduse Goncourti Akadeemia asutamisele ja juhtimisele. Edmondi venna Julesi mälestuseks annab akadeemia alates 1903 iga aasta detsembris, Julesi sünnipäeva paiku, välja Goncourti auhinna, mis on kõige prestiižsem prantsuskeelse kirjanduse auhind. See antakse igal aastal parima ilukirjandusliku proosateose eest. Läbi aegade ainsana on Goncourti auhinna kaks korda võitnud Romain Gary.

Teosed eesti keeles
-------------------

* "Vennad Zemganno" (romaan). Tõlkinud Marta Sillaots, A. Org'i kirjastus, Tallinn 1929, 168 lk
* E. ja J. Goncourt'i päevikust. Tõlkinud J. S. (= Johannes Semper) – Looming 1940, nr 4, lk 419–426; samas lk 405–418 J. Semperi artikkel "Kirjanike päevikud" (Goncourtide päevikust lk 413–414); tekstid loetavad ka digiteeritud ajakirjanduse aadressil
* Edmond ja Jules de Goncourt, "Germinie Lacerteux" (romaan). Tõlkinud Kaja Riesen. Eesti Raamat, Tallinn 2010, 142 lk; ISBN 9789985657768

Kirjandus
---------

* Franz Schiller, "Lääne-Euroopa uue aja kirjandusajalugu". Tõlkinud August Annist ja Heiti Talvik, RK "Teaduslik Kirjandus", Tartu 1941, lk 256–263
**Asseiceira lahing**, mis peeti 16. mail 1834, oli viimane ja otsustav lahing Portugali kodusõjas, mis toimus endise Brasiilia keisri Dom Pedro (kes esindas oma alaealise tütre, Portugali kuninganna Maria II huve) ja tema noorema venna, Portugali trooni haaranud Miguel I vahel. Miguel I väed said lahingus lüüa.

Miguelistide armee Montalegre markii Luís Vaz Pereira Pinto Guedesi juhtimisel oli Dom Pedro vägede eest taganenud itta ja jäänud laagrisse Asseiceira kõrgendikul umbes 6,5 km kaugusel Tomarist. Miguel I ise vägede juures ei viibinud. Dom Pedro väejuht, Terceira hertsog António José Severim de Noronha hakkas Tomarist oma vägedega liikuma 16. mai hommikul ja ründas vaenlase positsioone kolmes kolonnis. Suuruselt olid vaenuväed enam-vähem võrdsed.

Miguelistid üritasid pealetungi suurtükitule ja ratsaväe rünnakutega tagasi tõrjuda, kuid ei suutnud seda. Terceira hertsogi ratsaväel õnnestus lõpuks haarata kõrgendik enda valdusse saada. Miguelistide kaotused olid väga suured, nende suurtükid langesid vaenlased kätte ja ligi 1400 meest võeti vangi. Ülejäänud väed taganesid Golegã suunas, mille Terceira hertsog vallutas järgmisel päeval. Dom Pedro, kes oli juba haigestunud tuberkuloosi, saabus lahinguväljale 18. mail Cartaxost. 

Miguel I püüdis oma vägesid koondada Évoras, kuid pärast kahte aastat pidevat sõjategevust ei tahtnud tema ohvitserid enam lõplikku lahingut anda ja nii oli ta sunnitud nädalapäevad hiljem kapituleeruma, allkirjastades 26. mail Évora Monte lepingu.
**Edmund Arthur Walther Russow** (20. veebruar 1914, Riia – 12. veebruar 1994, Tallinn) oli Eesti meresõitja ja merenduspedagoog.

Elulugu
-------

Edmund Arthur Walther Russow oli Wolfgang Russowi poeg ja Erki Russowi vanaisa.

Lõpetas 1933 Tallinna Toomkooli. Oli sõjaväeteenistuses ja pühendus meresõidule madrusena kaubalaevadel. Astus 1938 Tallinna Merekooli, omandades 1939 ligisõidutüürimehe kutse. Järgnesid laevasõidud Läänemerel, mis sõja puhkedes 1941 lõppesid Leningradis sinna jõudnud eesti meremeeste evakueerimisega Aarali järve kaubalaevastikku. Järgnes sõjatee Eesti Laskurkorpuses, mis lõppes Kuramaal. Töötas sõja järel mitmel tehnikaalasel töökohal, aastail 1957–63 oli õppemeister nn Karu akadeemias (Tallinna Tehnikakool nr 1), mis valmistas ette merendusspetsialiste. Kuulus aastast 1973 Eesti Meremuuseumi merekeele komisjoni kui merendusspetsialist, kes valdas vabalt 8 võõrkeelt. Toim K. Olevi "Inglise-eesti-vene meresõnastiku" (1981) ja oli "Mereleksikoni" (1996) koostajaid. Avaldanud merendusalaseid artikleid.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti Teaduse Biograafiline Leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Kulno Olev. Inglise-eesti-vene meresõnastik (koost-toim). Tallinn, 1981
* Mereleksikon (koostajaid). Tallinn, 1996
* Edmund Arthur Walter Russowi Aralski kroonika. // Meremees (2000) 1–4, (2007) 1.

Kirjandus
---------

* Laur, Uno, Kass, Peedu. Mälestusi Edmund Arthur Walther Russovist. // Eesti laevanduse aastaraamat 2006, 81–85.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Kairi Kirt-Ende** (sündinud 13. juunil 1968 Tallinnas) on eesti arhitekt.

Elulugu
-------

Alghariduse omandas 1975–1980 Tallinna 37. Keskkoolis. Õppis kooli kõrvalt kunstikallakuga huvikoolis, 1979–1983 Tallinna Laste Kunstikoolis. Põhikoolis õppis 1981–1983 Tallinna 49. Keskkoolis. Keskhariduse omandas ta 1983–1986 Tallinna 24. Keskkoolis. Arhitektuurialase kõrghariduse omandas Tallinna Kunstiülikooli arhitektuuriosakonnas aastatel 1986–1991.

1990. aastal oli augustist kuni novembrini praktikal Arhitekt Henning Larsen Tegnestue A/S arhitektuuribüroos Taanis.

1993. aastal töötas arhitektina ettevõttes AS Kavol. 1993–1995 töötas arhitektuuribüroos A & Arhitektid, 1995–1996 Dia Systeem Arhitektuuribüroos ning 1996–2001 arhitektina ettevõttes AS Autokütus. Alates aastast 2000 omab arhitektuuribürood OÜ Sammas arhitektuuribüroo.

Kairi Kirt-Ende tuntumad tööd on Karulaugu spordikeskus aadressiga Karulaugu tee 13, Viimsi; Tere Tennisekeskus aadressiga Sõjakooli 10; Tondiraba tennisekeskus Tondiraba 11; AS Norma tootmishoone – Termika maja aadressiga Laki 14 ja Playtech büroohoone Vanemuine 7, Tartu. Suure osa tema loomingust moodustavad erinevad nii eramute, kortermajade, spordirajatiste, tööstushoonete, kui ka büroo- ja ühiskondlike hoonete projektid.

Kairi Kirt-Ende on Eesti Arhitektide Liidu liige.
Kaart, mis näitab riike, kus avalikuks kividega surnuks viskamine on karistuseks kohtulik või kohtuväline vorm.
**Kividega surnuksloopimine** ehk **lapidatsioon** on hukkamismeetod, mille korral loobitakse hukatavat kividega, kuni ta sureb.

Kividega surnuksloopimine Piiblis
---------------------------------

Meetodit on kirjeldatud Piiblis, kus seda peeti karistuseks abielurikkumise, aga ka jumalateotuse (3Ms 24:16, 1Kn 21:10), needmise (3Ms 24:14), hooramise (5Ms 22:21), hingamispäeval töö tegemise (4Ms 15:35-36) ja muude üleastumiste eest.
See hukkamisviis oli Piiblis kirjeldatu põhjal omane ka egiptlastele (2Ms 8:22), samuti kasutati seda loomade hukkamiseks (2Ms 21:28-29,32).
Kividega surnuksviskamine oli karistus ning märtrisurm ka esimesele kristlikule pühakule, pühale Stefanosele (Ap 7:54-60).

Kividega surnuksloopimine tänapäeval
------------------------------------

Tänapäeval kasutatakse kividega surnuksloopimist peamiselt islamimaades, kus kehtib usupõhine šariaadiseadus, näiteks Nigeerias, Saudi Araabias, Iraanis, Afganistanis, Sudaanis, Pakistanis ja Araabia Ühendemiraatides.
**Kompressioonsokid** ehk **tugisukad** võeti meditsiinisektoris 1950. aastatel kasutusele veresoonkonna haiguste ravis (veenilaiendid, tromboosid jne), samuti diabeetikute ravis. Laialdane levik sporti on toimunud suhteliselt hiljuti. 

**Kuidas toimib?**
Kompressioonsokid parandavad vere tsirkulatsiooni lihastes, mille tulemusel kiireneb ainevahetuse jääkproduktide (nt laktaat) neutraliseerimine ja kehast eemaldamine ning ühtlasi tagab ka lihaste parema hapnikuga varustamise. Vere tsirkulatsiooni tõhustav toime seisneb selle, et kompressiooni tulemusena sulguvad pindmised veenid, mis omakorda põhjustab vereringe intensiivistumise lihase süvaveenides. Kompressiooni tulemusel lihase ainevahetuse kiirenemist on kinnitanud mitmed uuringud. Lisaks tõstavad kompressioonsokid lihase kompaktsust, mis aitab absorbeerida väliseid jõude, alandada vibratsiooni ja salvestada elastsusenergiat. Mehaaniline tugi aitab vältida ka lihaskiudude mikrovigastusi ja ka võimalikke ülekoormusvigastusi.

**Kuidas kasutada ?**
Kasutusala on väga lai: nii sportimisel, enne sporti, kui ka pärast spordiga tegelemist, nii harrastajad kui ka tippsportlased. Kirjanduses mainitu põhjal on kompressioonsokid kindlasti õigustatud kesk ja vanemas eas harrastajate seas, kuna ealiste iseärasuste tõttu on aeglasem taastumine, kehvem vere tsirkulatsioon, mille läbi suureneb ka vigastuse oht.
Väga paljud sportlased on maininud kompressioonsokkide kasutamist reisimisel (autosõit, lendamine). Pikka aega piiratud liikumisasendis viibimine tekitab kange lihase tunde, jalgadesse tekib turse. Kompressiooni kasutamine aitab mainitud vaevusi oluliselt leevendada.
Üldjuhul kompressioonsokkide kasutamisele ajalist piirangut seatud ei ole. On palju näiteid, kui kompressioonsokid on jäetud peale ka ööseks. Pigem on tegemist iga inimese individuaalse lähenemisega.

**Levinumad tooted**
- sääreümbris
- põlvik
- reieümbris
- varrukad
- püksid
- sukad
Vaade Assauwe tornile kino Sõprus poolt, suvi 2011
Assauwe torn, vaade alt, suvi 2011
Assauwe torn, vaade Harju tänava poolt, suvi 2011
Vaade Assauwe tornile Harju tänava nurgalt, suvi 2011
Jaan Tamme mälestustahvel Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumi seinal
**Assauwe torn** kuulub Tallinna keskaegsete kaitserajatiste hulka ning asub tänapäeval aadressil Müürivahe 12. Torni taga asub sisehoov – Asso õu ehk Karjase hoov.

Vaade Harju ja Müürivahe tänava nurgale. Esiplaanil majandusministeerium, selle taga paremal Assauwe torn. Kevad 2010
Algselt asusid Viru värava ja Assauwe vahel linnamüüris Hinke torn, Kuraditorn (ehk Duveli torn) ja Karja värav, teisele poole, ülesmäge aga jäid Assauwe ja Kiek in de Köki torni vahele Harju värav ja Kitsetorn. Suurem osa Assauwe naabritest on nüüdseks hävinud, lähimad säilinud tornid on Viru värav ja Kiek in de Kök. Ka osa Hinke tornist on säilinud Pärnu maantee äärsete majade vahel.

Torn rajati aastatel 1370–1380. Väidetavalt saanud Assauwe torn nime karjus Assauwe ehk Asso järgi. 19. sajandil asus selles hobusetall. Hiljem kolis torni Tallinna Konservatoorium, 1934. aastast tegutseb Assauwe tornis ja sellega seotud hoones Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum.

Vaata ka
--------

* Tallinna linnamüür
* Tallinna tornistik

Viited
------

1. 1 2 3  "Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum: Tutvustus" (vaadatud 9. augustil 2011)
2. ↑  Andri Ksenofontov "Linnaisad soovisid all-linna müüri lammutada juba sajandi eest" EPL, 5. september 2002 (vaadatud 9. augustil 2011)

Välislingid
-----------

 Assauwe torn – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Olümpiahümn** on kaasaegsete olümpiamängude ametlik hümn. Selle muusika kirjutas Spýros Samáras ja originaalsõnad Kostís Palamás. Mõlemad autorid on pärit Kreekast.

Esimest korda kõlas olümpiahümn 1896. aasta Ateena mängudel, ent ametlikuks olümpiahümniks kinnitati see alles Rahvusvahelise Olümpiakomitee 55. istungjärgul 1958. aastal Roomas.

Hümni kreekakeelne tekst
------------------------

Αρχαίο Πνεύμ' αθάνατο, αγνέ πατέρα  

του ωραίου, του μεγάλου και τ'αληθινού,  

κατέβα, φανερώσου κι άστραψ'εδώ πέρα  

στην δόξα της δικής σου γης και τ'ουρανού.

Στο δρόμο και στο πάλεμα και στο λιθάρι,  

στων ευγενών Αγώνων λάμψε την ορμή,  

και με τ' αμάραντο στεφάνωσε κλωνάρι  

και σιδερένιο πλάσε κι άξιο το κορμί.

Κάμποι, βουνά και θάλασσες φέγγουν μαζί σου  

σαν ένας λευκοπόρφυρος μέγας ναός,  

και τρέχει στο ναό εδώ, προσκυνητής σου,  

Αρχαίο Πνεύμ' αθάνατο, κάθε λαός.
**Kasvajaga seotud põletik** (inglise keeles *cancer-related inflammation*; lüh *CRI*) on koondnimetus kudedes ja elundites hea- ja pahaloomuliste kasvajate mikrokeskkonnas erinevate tegurite toime tulemina esineva, harilikult krooniliste ja maliigsete põletikukollete ja protsesside kohta, mis võivad levida kas hematogeenselt või lümfogeenselt ka teistesse kudedesse ja elunditesse.

Kasvajaga seotud põletiku ja vähi kujunemismehhanismide osas aga puudub seni üksmeel.

Mõnede pahaloomuliste kasvajavormide korral on põletikulised muutused kestnud juba aastaid ( sh paraneoplastilised sündroomid) enne kui see pahaloomuliselt käituma hakkab (nii arvatakse, et Crohni tõbi soodustab soolevähi teket ja *Helicobacter pylori* infektsioon maovähi teket jne). Teiste kasvajavormide puhul oletatakse aga, et onkogeeniliste muutustega seotult loovad lümfoid(-immuun)süsteemi immuunrakud põletikulise miljöö- põletikulise kasvaja mikrokeskkonna (inglise *inflammatory tumor microenvironment*), mis samuti aitab kaasa vähirakkude levikule ja invasioonile aktiveerides neovaskularisatsiooni ja metastaseerumist.

Kasvajaga seotud põletikuga seotakse leukotsüütide infiltratsiooni, kasvajaga seotud makrofaagide (ingl *tumor-associated macrophages*) ja mediaatoraineid tsütokiine (tuumorinekroosifaktor alfa, IL-1, IL-17, IL-10, IL-6 jpt ja kemokiine (CCL2 ja CXCL8).

Paljude uurijate arvates on kasvajaga seotud põletiku tekke mehhanismide uurimine ja kirjeldamine tähtis, selleks et aru saada kuidas kasvajakolded reageerivad onkoteraapiale ja kiiritusravile, püüdmaks välja töötada tõhusamaid ravimeetodeid, mille suhtes kasvajarakud ei kujundaks välja resistentsust.

Claudius Galenos kirjeldas põletiku ja vähi vahelisi seoseid, arvates et vähk on paistetus (ingl *swelling*). 1863. aastal kirjeldas Rudolf Virchow kroonilise põletiku ja kasvajaliste muutuste võimalikke seoseid inimesel.

Vaata ka
--------

* TIL-rakk

Viited
------

1. ↑  Roswell Park Cancer Institute (7. juuli 2014). "Chemotherapy resistance in inflammatory breast cancer due to newly identified mechanism". *ScienceDaily* (inglise). Vaadatud 27.09.2014.

Välislingid
-----------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portaal Meditsiin***  |

* Cancer-related inflammation, the seventh hallmark of cancer: links to genetic instability, Carcinogenesis (2009), 30 (7): 1073-1081. doi: 10.1093/carcin/bgp127, veebiversioon (vaadatud 27.09.2014)(*inglise keeles*)
* Frances R. Balkwill, Alberto Mantovani, Cancer-related inflammation: Common themes and therapeutic opportunities, Seminars in Cancer Biology 22 (2012) 33–40, veebiversioon (vaadatud 27.09.2014)(*inglise keeles*)
* Juan Zhang, Peng Wang, Huaqiang Ouyang, Jianhua Yin, Aihua Liu, Chunzheng Ma, Luming Liu, Targeting Cancer-Related Inflammation: Chinese Herbal Medicine Inhibits Epithelial-to-Mesenchymal Transition in Pancreatic Cancer, 29. juuli 2013, DOI: 10.1371/journal.pone.0070334, veebiversioon (vaadatud 27.09.2014)(*inglise keeles*)
**Kasumiaruanne** on raamatupidamisaruanne, mis kajastab raamatupidamiskohustuslase aruandeperioodi majandustulemust (tulusid, kulusid ja kasumit või kahjumit).

Eesti
-----

Vastavalt Eesti Raamatupidamise Toimkonna juhendile nr 2 on Eestis tegutsevatel raamatupidamiskohustuslastel võimalik valida kahe kasumiaruande skeemi vahel (Skeem 1 ja Skeem 2).

Skeem 1
-------

Kasumiaruande skeemis 1 on ärikulud liigendatud lähtudes kulude olemusest (näiteks materjalikulud, tööjõukulud, amortisatsioonikulu). Skeemi 1 on üldjuhul lihtsam rakendada, kuna see ei nõua kulude jagamist ettevõtte erinevatele funktsioonidele. Skeemi 1 rakendavad sageli väiksemad ettevõtted, kellel puudub vajadus kulude liigenduseks funktsioonide kaupa, aga ka suuremad ettevõtted majandusharudes, kus on kujunenud rahvusvaheliseks tavaks koostada kasumiaruannet lähtudes kulude olemusest, mitte nende funktsioonist.

Skeem 2
-------

Kasumiaruande skeemis 2 on ärikulud liigendatud lähtudes kulude funktsioonist ettevõttes (näiteks müüdud toodangu maksumus, turustuskulud, üldhalduskulud). Skeemi 2 on tavaliselt keerulisem rakendada, kuna kõikide ärikulude juures on vaja otsustada, millise ettevõtte funktsiooniga on nad seotud. Teatud kulusid (näiteks tööjõukulud, amortisatsioonikulud) tuleb proportsionaalselt jagada erinevate funktsioonide vahel. Skeem 2 alusel liigendatud kasumiaruanne annab aruande kasutajatele parema ülevaate erinevate funktsioonide kulukusest ettevõttes, samas on kulude jagamine funktsioonidele subjektiivne ning erinevate ettevõtete skeem 2 alusel koostatud kasumiaruanded ei pruugi omavahel olla võrreldavad.

Viited
------

1. ↑
**Grundzāle** (vanasti ka **Dzeņi**) on küla (*vidējciems*) Lätis Smiltene piirkonnas, Grundzāle valla halduskeskus. Küla asub Vecpalsa jõe kaldal, merepinnast 80 meetri kõrgusel. Grundzāle asub piirkonna keskusest Smiltenest 25 ja Riiast 145 kilomeetri kaugusel. 

Lisaks vallavalitsusele on külas veel põhikool, rahvamaja, raamatukogu ja postkontor. Grundzāles asuvad Grundzāle ja Grundzāles skola bussipeatus.

Asula tekkis Dzeņi (*Dsenne*) nime kandva asulana Riia ja Pihkva vahelise maantee äärde. Nõukogude ajal oli seal Grundzāle sovhoosi keskasula.

2016. aastal oli külas 387 elanikku.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  Latvijas ceļu karte. Mērogs 1:200 000. Šoseju un zemesceļu departaments. 1940. Rīga
3. ↑  Smiltenes Novads
4. ↑  Autotransporta direcija

| * v
* r
Grundzāle valla asulad |
| --- |
| 
Aumeisteri **·**  Bemberi **·**  Bindes **·**  Caunes **·**  **Grundzāle** **·**  Grundzāles muiža **·**  Kalējiņi **·**  Lamsteri **·**  Mārci **·**  Ozoliņi **·**  Rudaci **·**  Vizla |
Raekoda 2004. aastal
**Papenburg** on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Emslandi kreisis Emsi jõe ääres.

Linna pindala on 118,36 km². 31. detsembril 2015 elas seal 36 690 inimest.

Linn on tuntud oma suure laevatehase Meyer Werft poolest, mis on spetsialiseerunud ristluslaevade ehitamisele. See asutati 1795. aastal.

Linnaosad
---------

Papenburg jaguneb kuueks linnaosaks: Papenburg-Untenende, Papenburg-Obenende, Herbrum, Tunxdorf-Nenndorf, Aschendorf ja Bokel.

Ajalugu
-------

Papenburgi kohal asunud veelossi Papenborch ehitas Münsteri piiskop umbes 1250. aastal. See asus sel kohal, kus oli vanasti[*viide?*] Meyer Werfti laevatehas.

Friiside kroonikas, mille kirjutas 16. sajandil Ida-Friisi nõunik Eggerik Beninga, on Papenburgi (sel ajal mõisa) esmamainitud. 1458. aastal tunnistas Hayo von Haren, "von der Papenburchiks" kutsutu, toetumist Papenburgile. Selle kohta sõlmitud leping on vanim tõestatav dokumentaalne Papenburgi mainimine.

2. detsembril 1630 ostis kreisihaldur Dietrich von Velen 1500 *Reichsthaler* '​i eest Friedrich von Schwarzenbergilt mõisa, et rajada lodudest ümbritsetud piirkonnas asula.

4. aprillil 1631 andis piiskop Ferdinand von Münster tollase Papenburgi lossi ja mõisa Dietrich von Velenile rendile. Seda peetakse Papenburgi linna asutamiseks.

Matthias von Velen ja tema naine Margartha Anna, sündinud von Galen, õnnistasid 7. detsembril 1680 vanima kiriku Papenburgis, mis pühitseti Antonios Suurele, tehes temast selle kaitsepühaku.

Aastatel 1933–1945 tegutses Emslandi ja Grafschaft Bentheimi kreisides 15 nõmme töö-, karistus- ja sõjavangilaagrit. Keskvalitsus oli Papenburgis, kus nüüd asub nende laagrite mälestusmärk, Dokumentations- und Informationszentrum (DIZ) Emslandlager.

* Papenburgi HauptkanalPapenburgi Hauptkanal
* Sild HauptkanalilSild Hauptkanalil
* Laev HauptkanalilLaev Hauptkanalil
* LüüsLüüs
* Laev Frederick von PapenburgLaev Frederick von Papenburg
* Sankt Antoniuse kihelkonnakirikSankt Antoniuse kihelkonnakirik
* Meyers-MühleMeyers-Mühle

Viited
------

1. ↑  Register of German municipalities (4th quarter 2022), vaadatud 12.02.2023.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Papenburg** |

* Papenburgi koduleht
* Lühike sissejuhatus Papenburgi


Emslandi kreisi vallad

* Andervenne
* Bawinkel
* Beesten
* Bockhorst
* Börger
* Breddenberg
* Dersum
* Dohren
* Dörpen
* Emsbüren
* Esterwegen
* Freren
* Fresenburg
* Geeste
* Gersten
* Groß Berßen
* Handrup
* Haren
* Haselünne
* Heede
* Herzlake
* Hilkenbrook
* Hüven
* Klein Berßen
* Kluse
* Lähden
* Lahn
* Langen
* Lathen
* Lehe
* Lengerich
* Lingen
* Lorup
* Lünne
* Meppen
* Messingen
* Neubörger
* Neulehe
* Niederlangen
* Oberlangen
* Papenburg
* Rastdorf
* Renkenberge
* Rhede
* Salzbergen
* Schapen
* Sögel
* Spahnharrenstätte
* Spelle
* Stavern
* Surwold
* Sustrum
* Thuine
* Twist
* Vrees
* Walchum
* Werlte
* Werpeloh
* Wettrup
* Wippingen
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Kreeka mäest; Küprose mäe kohta vaata artiklit Olümpos (Küpros)* |

---

**Olümpos** (vanakreeka keeles *῎Ολυμπος* ehk *Olympos*, uuskreeka keeles hääldatud ka kui *Olimbos*) on kõrguselt teine mäemassiiv Balkani poolsaarel, asukohaga Egeuse mere ranniku lähistel. Sellel asub Kreeka kõrgeim mäetipp. Massiivi kõrgemad tipud formuleerivad Kesk-Makedoonia ja Tessaalia piirkondade piirilõigu.

Etümoloogia
-----------

Mýtikase tipp (mitmesaja-meetriline tõus) nähtuna Skala tipust, tipul on tibatillukestena näha gruppi inimesi
Olümpose nime päritolu ei ole teada. Tõenäoliselt on see indoeuroopa-eelset päritolu.

Mütoloogia
----------

Vaade Litóchoro linnast, mis asub U-kujulise Olümpose parema jalami lõpul
Hellase mütoloogias oli Olümpose mägi 12 peajumala elukohaks. Legendi kohaselt tekkis mägi pärast seda, kui jumalad võitsid titaane titaanide sõjas. Mägi on mütoloogias paljude lugude toimumiskohaks.

Peajumala Zeusi trooniks peetakse järsku Stefani tippu (2909 m).

Geograafia
----------

Olümpose mäeseljak
Olümpose mäel on 52 tippu, millest kõrgeim on 2918-meetrine Mýtikas (eesti keeles *nina*), mis on oma suhtelise kõrguse poolest üks Euroopa kõrgemaid.

Bioloogia
---------

Olümpose mäeseljakutel on väga rikkalik taimestik, mitmed taimeliigid on endeemsed. Mägi kuulub Kreeka rahvusparkide ja Maailma Biosfääride Kaitseala hulka.

Mägironimine
------------

Hiliskoidiku vaade Olümpose tipust üle Egeuse mere
Olümpose otsa ronimine ei kujuta endast tehnilist ronimist, välja arvatud viimane osa Skala tipust Mýtikasele, mis on YDSi järgi 3. klassi skrambleerimine. Hinnanguliselt ronib Olümposele igal aastal 10 000 inimest, enamik neist piirdub Skolio tipuga. Enamasti alustatakse teekonda Litóchorost, mida on asukoha tõttu ajalooliselt kutsutud Jumalate Linnaks. Litochorost viib tee mäe jalamil asuvasse Prioniasse (1100 m), kust algab matkarada. Mäel on mitu ööbimispaika, kus matkajad saavad puhata. 

Kirjapandud andmetel jõudsid esimeste inimestena Mýtikase tippu 2. augustil 1913 Litóchorost pärit kohalik kaljukitsekütt Chrístos Kákalos ning Šveitsi mägironijad Frédéric Boissonnas ja Daniel Baud-Bovy.

Satelliidifoto
--------------

Satelliidifoto (2006)

Satelliidifoto kõrguvast Olümpose mäemassiivist (2002), all vasakus nurgas Kreeka suuruselt viies linn Lárisa, alt paremast nurgast ei aimdu suuruselt teine linn Thessaloníki

Suurenda
Satelliidifoto kõrguvast Olümpose mäemassiivist (2002), all vasakus nurgas Kreeka suuruselt viies linn Lárisa, alt paremast nurgast ei aimdu suuruselt teine linn Thessaloníki

Vaata ka
--------

* Euroopa kõrgemad mäed

Välislingid
-----------

 Olümpos – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Grupp µ asutajad (vasakult) Jean-Marie Klinkenberg, Philippe Minguet, Francis Édeline
**Grupp µ** on Belgias tegutsev teadusrühm, koolkond semiootika ja retoorika alal.

Rühm moodustus aastal 1967. Nimetus *Grupp µ* on kollektiivne pseudonüüm, milles müü tähistab metafoori.

Rühm tegutseb Liège'i Ülikooli juures.

Rühma liikmete tuumiku moodustas kuus inimest – Jean-Marie Klinkenberg, Philippe Minguet, Francis Édeline, Jacques Dubois, Francis Pire, Hadelin Trinon.

Rühma olulisemad tööd
---------------------

* *A General Rhetoric* (1970)
* *Rhétorique de la poésie : lecture linéaire, lecture tabulaire* (1977)
* *Collages* (1978)
* *Plan d'une rhétorique de l'image* (1980)
* *Traité du signe visuel: Pour une rhétorique de l'image* (1992)
* *Figuras, conocimiento, cultura. Ensayos retóricos* (2003)
* *Principia semiotica: aux sources du sens*. (2015)

Viited
------

1. ↑  ESTER: par le Groupe Mu, Bruxelles: Éditions Complexe, 1977
2. ↑  ESTER: Groupe (mu), Paris: Éditions du Seuil, 1990
**Sooline palgalõhe** on meestöötajate keskmise brutotunnipalga erinevus naistöötajate keskmisest brutotunnipalgast.

Enamasti teenivad mehed võrreldes naistega kõrgemat palka. Eesti sooline palgalõhe on kõige kõrgem kogu Euroopa Liidus. Statistikaameti andmetel oli Eestis sooline palgalõhe 2017. aastal 20,9%, Eurostati andmetel 25,3%, olles seega oluliselt kõrgem Euroopa Liidu keskmisest (16%). 

Kõrge sooline palgalõhe peegeldab ühelt poolt soostereotüüpseid eriala- ja ametivalikuid ning soolist segregatsiooni tööturul. Mehed on koondunud sageli sektoritesse, kus on kõrgem palgatase (nt finantssektor, ITK-sektor) ning naised pigem madalamalt tasustatud sektoritesse (haridus, tervishoid). 2010. aastal töötas Eestis kõikidest naistest juhtival ametikohal 8%, meestest 14% ning madalamalt tasustatud ametikohtadel oli hõivatud ligi kolmandik Eesti naistest (32%) ning vaid 15% meestest.

Lisaks sellele on Eestis ebavõrdne ka samal ametikohal töötavate naiste ja meeste palk. Naisjuhtide palk on 17% meesjuhtide omast madalam, naissoost teenindus- ja müügitöötajad teenivad 20% väiksemat palka kui mehed ning lihttööliste seas on palgaerinevus 25%. Nii üldhariduskoolides kui ülikoolides teenivad naisõpetajad ja -lektorid 29% madalamat palka kui mehed ning naisarstid saavad meesarstidest 24% väiksemat palka. Suurim palgalõhe oli 2017. aastal finantssektoris, kus see küündis 38,2%-ni (Statistikaamet, 2018). Lisaks soolisele segregatsioonile peegeldab palgalõhe sektorite sees ka vertikaalset segregatsiooni ehk meeste paigutumist karjääriredeli tippu. Kunstlikke takistusi ja nähtamatuid tõkkeid, mis piiravad naiste juurdepääsu kõrgetasemelistele otsustusprotsessidele ja juhtivatele ametikohtadele nimetatakse klaaslaeefektiks. 

Võrdse palga päeva tähistamiseks korraldab Eesti Ettevõtlike Naiste Assotsiatsioon iga aasta 2. aprillil aktsiooni "Tilliga ja tillita", mille käigus juhitakse tähelepanu naiste- ja meeste palkade vahelisele lõhele. Nimelt saab sel päeval kampaanias osalevates toitlustusasutustes osta tillita võileiba palgalõhe protsendi võrra odavamalt kui tilliga võileiba.

Viited
------

1. 1 2  "Mida tähendab naise madalam palk?". *Eesti Statistika*. 27.06.2014.
2. ↑  "Algab "Tilliga ja tillita" kampaania soolisele palgalõhele tähelepanu tõmbamiseks". *ERR*. 11.04.2016.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Palgalõhe** |
Herzbergi loss
**Grubenhageni vürstkond** oli Welfide Braunschweig-Lüneburgi hertsogkonna alljaotus Saksa-Rooma riigis, tuntud ka kui **Braunschweig-Grubenhagen**. Grubenhagen paiknes Harzi edelaserva ümbruskonnas ja sisaldas linnu Osterode am Harz, Herzberg am Harz, Duderstadt, Einbeck ja idapoolset eksklaavi Elbingerode. 

Grubenhagen eraldati aastal 1291 Braunschweigi hertsogkonna alljaotusest, selle esimene valitseja oli Heinrich I. Heinrichi pojad jagasid aastal 1322 väikest vürstkonda edasi, kuna neil endil oli arvukalt pärijaid. Hertsog Heinrich II poeg vürst Otto, nähes oma väikest osa, lahkus Monferratosse, abiellus aastal 1376 Napoli kuninganna Johanna I-ga ja temast sai aastal 1383 Taranto vürst. Grubenhageni vürstkond taasühendati lõpuks aastal 1526 Braunschweig-Lüneburgi hertsogi Philipp I valitsemise alla. 

Kui Grubenhageni haru aastal 1596 hääbus, vaidlesid territooriumi üle Braunschweig-Lüneburgi dünastia erinevad liinid. Braunschweig-Wolfenbütteli hertsog Heinrich Julius okupeeris Grubenhageni, tema poeg Friedrich Ulrich loovutas selle siiski keiserliku õuekohtu *(Reichskammergericht)* 1617. aasta otsusega Lüneburgi vürstile Christianile. Koos Lüneburgi vürstkonnaga päris Grubenhageni lõpuks aastal 1648 Calenbergi vürst Christian Ludwig. Pärast tema surma aastal 1665 lõpetas Grubenhagen eksisteerimise iseseisva vürstiriigina. Ametlikult jäi ta Saksa-Rooma riigi osastisriigiks kuni selle lõpetamiseni aastal 1806.

Braunschweig-Lüneburgi hertsogid, Grubenhageni vürstid
------------------------------------------------------

* Heinrich I Imetlusväärne, 1291–1322
* Heinrich II, eelneva poeg, 1322–1351, koos temaga vennad
	+ Ernst I, 1322–1361
	+ Wilhelm, 1322–1360
	+ Johann I, 1322–1325
* Albrecht I, Ernst I poeg, 1361–1383, koos temaga vend
	+ Johann II, 1361–1364
* Erich, Albrecht I poeg, 1383–1427
* Heinrich III, Erichi poeg, 1427–1464, koos temaga vennad Albrecht II ja Ernst II
	+ Albrecht II, 1427–1485

Vürstkond jagati aastal 1479.

* Heinrich, Heinrich III poeg, 1479–1526
	+ Philipp I, Albrecht II poeg, 1486–1551

Grubenhagen taasühendati aastal 1526.

* Ernst III, Philipp I poeg, 1551–1567
* Wolfgang, eelmise vend, 1567–1595
* Philipp II, eelmise vend, 1595–1596
Purunemine võib toimuda purustava objekti nii läbitungimise kui tagasipõrke tulemusena
**Purunemine** on protsess, mille käigus materjali väikesed tükid (puru) eralduvad uuritava objekti küljest tänu löögile või survele (sisemisele rõhule). Näiteks meteoriidi kokkupõrkamine planeedi või mõne muu kosmilise objekti pinnaga põhjustab selle purunemise. Kaevanduses ja geoloogias põhjustab kivimite purunemist kaevanduse või puuraugu seintes kivimi kohal oleva maapinna raskuse poolt tekitatud rõhk.

Tuumapurunemine
---------------

 *Pikemalt artiklis Tuumapurunemine*
Tuumafüüsikas on tuumapurunemine protsess, mille käigus suurest aatomituumast eraldub hulk nukleone kokkupõrke tõttu suure energiaga osakesega (tavaliselt footoni või neutroniga).

Tuumapurunemine toimub looduslikult Maa atmosfääris tänu suure energiaga kosmiliste kiirte kokkupõrkele atmosfääri aatomitega. Kosmilistel kehadel, millel atmosfäär puudub, toimub kosmiliste kiirte tekitatud tuumapurunemine keha pinnal.

Tehislikult on võimalik tuumapurunemist esile kutsuda elementaarosakeste kiirendi abil. Elavhõbeda, tantaali või mõne teise raske metalli pihta suunatud kõrge energiaga osakeste voog lööb tuumast välja 20-30 neutronit iga põrke kohta. Seda nähtust kasutatakse kontrollitud neutronvoogude saamiseks. Sellisel moel neutronite tekitamine on küll oluliselt kallim kui ahelreaktsiooni tulemusena saadud neutronvoost, kuid kallima hinna kaalub üles võimalus saada neutroneid vajalikul ajal ja vajalikus koguses ning ilma ahelreaktsiooni reaktori poolt tekitatud soojuseta.
**Suur katkine menhir** (bretooni *Men ar hroëc'h* 'haldjakivi'; prantsuse *Le grand menhir brisé*) on iidne megaliit, mis asub Prantsusmaal Bretagne'i poolsaarel Locmariaqueris. 

See menhir on püstitatud umbes 4700 eKr koos ülejäänud 18 kiviplokiga ümbruskonnas. Teadmata põhjustel kukkus menhir umbes 4000 eKr ümber ning purunes neljaks tükiks. See sammas on teadaolevalt suurim kiviobjekt, mida on transportinud ja püstitanud neoliitikumi inimesed. Samba kõrgus oli 20,60 meetrit ja kaal 280 tonni.

Arheoloogilised leiud on tõestanud, et menhir on tõepoolest olnud varem püstises asendis. Populaarseima teooria järgi lõhuti menhir tahtlikult. Kahtlematult on teised lähedusse püstitatud menhirid eemaldatud ja neid on kasutatud läheduses olevate hauakambrite ja dolmenite ehitamisel. Viimastel aastatel on mõned arheoloogid arvutil loodud mudeli toetusel arvamusel, et põhjuseks oli hoopis maavärin.

Pildid
------

* Suur menhirSuur menhir
* Suur menhirSuur menhir
* Suur menhirSuur menhir
* Suur menhir ja Kaupmehe laud (inglise "Merchant's Table").Suur menhir ja Kaupmehe laud (inglise "Merchant's Table").

Viited
------

1. ↑   "*The Seventy Wonders of the Ancient World*", toimetaja Chris Scarre, 1999

Kirjandus
---------

* Charles-Tanguy Le Roux, Éric Gaumé, Yannick Lecerf, Jean-Yves Tinevez, *Monuments mégalithiques à Locmariaquer (Morbihan): Le long tumulus d'Er Grah dans son environnement*, CNRS éditions, 2007, ISBN2-2710-6490-2

Välislingid
-----------

* Grand menhir de Men-er-Grah, culture.gouv.fr

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Suur menhir** |
**Soolsus** ehk **saliinsus** (ka **soolasisaldus**; magevee kontekstis **mineraalsus**) on vees lahustunud soolade hulk.

Soolsust väljendatakse klassikaliselt promillides ehk tuhandikosades. Alates 1978. aastast soovitavad okeanograafid kasutada praktilise soolsuse skaalat (PSS) (inglise *practical salinity scale*), mille ühikuks on PSU. See on saadud standardse KCl-vesilahuse ja vaadeldava mereveeproovi elektrijuhtivuse erinevuse suhteseosest[*viide?*]. PSU-ühikute järgi on mereveeproovi, kus sooli on näiteks 20 kg kuupmeetri vee kohta, soolsus 20 PSU-d.

Maailmamere keskmine soolsus 35‰ tähendab seda, et ühest liitrist soolasest veest moodustavad soolad 3,5%. Merevees olevatest sooladest on suurima osakaaluga naatriumkloriid, vähem on magneesiumkloriidi, -bromiidi, kaltsiumkloriidi jt.

Enamasti hinnatakse vee soolsust tema elektrijuhtivuse järgi: mida soolasem vesi, seda parem elektrijuht. Absoluutselt puhas vesi elektrit ei juhi.

Magevee(kogude) mineraalsus
---------------------------

Mageveekogude kontekstis soovitavad hüdrokeemikud kasutada "soolsuse" asemel terminit "mineraalsus"[*viide?*].

Eestis on vihmavee mineraalsus tavaliselt alla 20 mg/l, pinnavee mineraalsus sulamis- ja vihmaperioodil 20–200 mg/l, maapinnalähedasel põhjaveel 200–400 mg/l ja sügaval põhjaveel 1-22 g/l.

Vaata ka
--------

* Merevesi
* Riimvesi
* Magevesi

Viited
------

1. ↑  EE 10. köide, 1998.
**Suur teeleht** (*Plantago major*) on ühekojaline rohttaim teeleheliste sugukonnast teelehe perekonnast.

Levik
-----

Suur teeleht on pärismaine peaaegu kõikjal Euroopas ning Põhja- ja Kesk-Aasias. Inimene on ta endaga kandnud ka teistele mandritele. Eestis on ta inimasustuse läheduses sage.

Teeleht kasvab teeradadel ja aedades, ka mererannikul ja niitudel. Ta on üks väheseid taimi, mis talub hästi tallamist. Taim eelistab kuivi ja valgusrikkaid kasvukohti.

Teeleht on levinud umbrohi murus, kus ta kohaneb hästi niitmisega ja moodustab väikesed lehed maapinna lähedusse, lämmatades teised taimed.

Kirjeldus
---------

Taime kõrgus on enamasti 10–35 cm. Lehed on tumerohelised, munakujulised, siledad. Maapealne vars puudub, lehed on juurmised, algavad kimbuna maapinnalt, moodustades spiraalse asetusega kodariku. Lehel on 5–7 tugevat kaarekujulist roodu.

Teeleht õitseb suve algusest kuni oktoobrini. Õievars on 10–40 cm pikk, püstine. Õisik on kuni 20 cm pikkune tähk. Õied on väikesed ja peaaegu raotud. Taim on tuultolmleja.

Vili on kupar. Kupras on 8–16 umbes 1 mm suurust tumepruuni seemet. Üks taim võib anda kuni 60 000 seemet. Teeleht paljuneb kõige sagedamini seemnete abil, mida kannab oma jalgadega laiali inimene.

Kasutamine
----------

Teeleht on levinud rahvameditsiinis. Tema lehti tarvitatakse verejooksu sulgeva ja verd puhastava vahendina. Purustatud lehti pannakse värskele haavale.

Teelehte kasutatakse ka maksa- ja neeruhaiguste, pea- ja hambavalu vastu. Kuivatatud lehtedest teed on kasutatud röga lahtistava vahendina.

Meditsiinis kasutatakse seemnetest tehtud keedist mao- ja soole haavandite raviks.

Viited
------

1. ↑  Enn Lauringson, Toivo Niiberg. "Umbrohud tüliks ja tuluks", Maalehe Raamat 2007, ISBN 9789985643389

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Suur teeleht** |

* Suur teeleht andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

* Kirjeldus
* Teeleht sööb muru ära Maaleht
**Suur näär** (*Pimpinella major*) on sarikaliste sugukonda nääre perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim, Eestis looduslik.

Kirjeldus
---------

Suur näär sarnaneb vägagi hariliku näärega ning nende eristamisel on korduvalt eksitud. Suure nääre juurmistel lehtedel on vähemasti alumised sulglehekesed rootsukestega, munajad või piklikud, paljad ja läikivad. Ka ülemised varrelehed on lihtsulgjad, mitte mitmelisulgjad nagu harilikul näärel. Võrreldes hariliku näärega on suurel näärel vars rohkem lehistunud, kuid juurmised ja varrelehed on omavahel sarnased.

Kasvukohad
----------

Suur näär kasvab sagedamini puisniitudel ja niisketel niitudel, hõredates lehtmetsades ja metsaservadel, teede äärtes ja jõgede kallastel. Eelistab viljakat parasniisket mulda.

Levik
-----

Üldlevilalt eurosiberi liik – suure nääre areaal ulatub Euroopast Siberi keskkohani. Eestis areaali põhjapiiril. Paigutise levikuga, sagedamini Lääne-Eestis.

Viited
------

1. ↑  Talts, Silvia (1969). *Sugukond sarikalised - Umbelliferae. Eesti NSV floora 4. kd*. Tallinn: Valgus. Lk 111-114.
2. ↑  "Pimpinella major — suur näär". *Eesti taimede uue levikuatlase tööversioon*. 2019.
**Suwałki** (leedu *Suvalkai*, saksa *Suwalken*, 1941–1944 *Sudauen*) on maakonnaõigustega linn Poola kirdeosas Podlaasia vojevoodkonnas, Suwałki maakonna keskus.

Linn asub Via Baltical ning seda läbib kogu Baltimaadest Kesk-Euroopasse suunduv maantee- ja raudteetransport.

Ajalugu
-------

Asutatud 1690, linn aastast 1720.

19. sajandil oli linna kiire arengu aeg: seda läbis Varssavi–Peterburi maantee.

Oli pikka aega vojevoodkonna- ja kubermangukeskus ning oluline garnisonilinn.

Vaata ka
--------

* Suwalki koridor

Viited
------

1. ↑  , vaadatud 6.10.2022.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Suwałki** |

* Suwałki – a Serene Place. Oficjalny portal Miasta Suwałki

Podlaasia vojevoodkonna vapp
Podlaasia vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Białystok |
Łomża |
Suwałki   

**maakonnad:**
Augustów |
Białystok |
Bielsk |
Grajewo |
Hajnówka |
Kolno |
Łomża |
Mońki |
Sejny |
Siemiatycze |
Sokółka |
Suwałki |
Zambrów |
Wysokie Mazowieckie
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib liigist; perekonna kohta vaata artiklit Mungalill (perekond)* |

---

**Suur mungalill** (*Tropaeolum majus* L.) on üheaastane dekoratiiv- ja maitsetaim, mis kasvab ka Eesti kliimas. Taime kutsutakse sarnaste maitseomaduste tõttu rahvapäraselt ka **kressiks**.

Välimus
-------

Suhteliselt nõrgad varred harunevad, lamavad või ronivad, võivad kasvada mitme meetri pikkuseks. Lehed on ümarad, siledad, meenutavad kilpi. Pikaraolised õied asuvad üksikult lehtede kaenlas, võivad olla kollased, oranžid, punased või kirjud. Viljad lagunevad 3 üheseemneliseks osaks.

Päritolu ja kasvukoht
---------------------

Suure mungalille kodumaa on Lõuna-Ameerika. Ta kultuuristati dekoratiivtaimena juba 17. sajandil ning temast on aretatud mitmeid sorte. Arvatavasti levis mungalill Euroopas ja sattus ka Eestisse munkade vahendusel, kes teda kasvatasid kloostriaedades kui lillekultuuri, ravitoimelist salatitaime ja viinamäetigude söödataime.  Mungalill on sooja- ja valguslembene taim, mis ei talu kuivust.

Raviomadused ja toidus kasutamine
---------------------------------

Ravimtaimena on suur mungalill tuntud mitme maa rahvameditsiinis. Droogina kasutatakse taimede maapealset õitsvat osa (ürti), vilju ja mahla. Ürdist valmistatud keedis aitab ägedate ja krooniliste bronhiitide, kopsupõletike, bronhiaalastma ja kopsupuhituse korral. Taimemahlast saab abi kuseteede põletikuliste haiguste, krooniliste põiepõletike, samuti neeruvaagna- ja neerukoepõletiku korral. Mungalille lehti ja õisi kasutatakse vene rahvameditsiinis ka teesegudes vähi ravimisel. 

Suur mungalill on tuntud ka maitse- ja toidutaimena. Tema lehed, õied ja viljad on terava kõrvetava maitsega, mis meenutab kress-salatit. Tooreid C-vitamiini sisaldavaid mungalille vilju kasutatakse toiduks värskelt ja marineeritult. Õienuppe konserveeritakse äädikas ja nendega maitsestatakse liharoogi.

Viited
------

1. ↑  Mungalill hoiab kaua noorena ja tervena
2. ↑  Maie Toom "Mungalill on kaunis ja kasulik" Terviseleht

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Mungalill** |

* Suur mungalill andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
Peter Berresford Ellis
**Peter Berresford Ellis** (sündinud 10. märtsil 1943) on Briti ajaloolane, biograaf ja kirjanik, kes on avaldanud üle saja raamatu nii oma nime kui ka pseudonüümide **Peter Tremayne** ja **Peter MacAlan** all. Ta on ka paljude teadusartiklite, esseede, lühijuttude, seiklusromaanide jne autor. 

Peter Tremayne'i nime all on ta kirjutanud rahvusvahelise menu osaliseks saanud ajaloolise krimisarja, milles peategelane õde Fidelma lahendab 7. sajandi Iirimaal mõrvamüsteeriume. Peter Berresford Ellise teoseid on avaldatud rohkem kui 25 keeles.

Elukäik
-------

Peter Berresford Ellis sündis Coventrys. Tema isa Alan Ellis oli ajakirjanik ja ema oli pärit Sussexi vanast saksi suguvõsast.

Ellis õppis Brightoni Kunstikolledžis ja Londoni Ülikoolis slaavi ja Ida-Euroopa kultuuri instituudis. 1989. aastal lõpetas ta praeguses Ida-Londoni Ülikoolis keldi kultuuri ja ajaloo õpingud ning omandas seal ka magistrikraadi.

Looming
-------

1975. aastast pühendus Ellis täielikult kirjutamisele. Ajaloolist tausta põhjalikult tundes kirjutas ta hulgaliselt teadusartikleid ja esseesid keldi kultuuri ja ajaloo kohta. Teda on nimetatud üheks suuremaks autoriteediks keltide kultuuri ja ajaloo kirjanduslikul käsitlemisel.

### Looming eesti keeles

Peter Tremayne'i nime all on ta kirjutanud 55 teost, millest kõige tuntum on ajalooline krimisari õde Fidelma lugudega ("Sister Fidelma Mysteries"). Selle sarja 29 raamatust on eesti keelde tõlgitud:

* "Lunastus mõrva läbi", 2006, Odamees; tõlkija Tiia Krass
* "Peapiiskopi surilina", 2007, Odamees; tõlkija Tiia Krass
* "Laske lapsukesed ...", 2008, Odamees; tõlkija Tiia Krass
* "Kaval madu", 2018, Viiking; tõlkija Tiia Krass

Viited
------

1. ↑  "International Fidelma Society".
2. ↑  "University of East London". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. veebruar 2013.
3. ↑  Rielly, Edward; Wooten, David Robert (2012). *The Sister Fidelma Mysteries: Essays on the Historical Novels of Peter Tremayne*. MacFarland.

Välislingid
-----------

* "Lunastus mõrva läbi"
**Suzdal** (vene *Суздаль*) on linn Venemaal Vladimiri oblastis, Suzdali rajooni keskus. Asub 30 km Vladimirist põhjas Kamenka jõe kaldal.

Suzdali on esmamainitud 1024. aastal. 12. sajandi alguses oli Rostovi-Suzdali vürstiriigi pealinn. 13. sajandi keskel oli iseseisva Suzdali vürstiriigi keskus. 1392. aastal liideti Moskva Suurvürstiriigiga ja kaotas oma tähtsuse poliitilise keskusena. 1778. aastal sai linnaõigused.

Suzdal on üks Kuldse Ringi linnadest. Seal asub palju kirikuid ja kloostreid, millest vanimad pärinevad 13. sajandist. 1992. aastast kuuluvad Suzdali kirikud ja kloostrid UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Vaata ka
--------

* Suzdali kreml
* Suzdali Jumalaema Sündimise katedraal

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Suzdal** |

* 
* 
* 
* 
* 
* Suzdal fotod
Edward L Deci
**Edward L. Deci** ([ˈdiːsi]; sündinud 1942. aastal) on ameerika psühholoog. Ta on psühholoogia emeriitprofessor Rochesteri ülikoolis ja inimese motivatsioonikäitumise uurimise töörühma juht.

Psühholoogias on Edward Deci uurinud põhjalikult inimese motivatsioonikäitumist ja loonud teooria sisemise ja välise motivatsiooni toimimisest (*intrinsic motivation*, *extrinsic motivation*) ning inimese psühholoogilistest põhivajadustest. Koos Richard Ryaniga sõnastas ta 1980. aastate keskpaigas isemääramisteooria (*self-determination theory*, *SDT*), mis on tugevalt mõjutanud kaasaegset motivatsiooniuurimist ja kasvatusteadusi. Isemääramisteooria jagab inimese motivatsiooni autonoomseteks ja kontrollitud motivatsiooni vormideks ja võimaldab ennustada inimese käitumist ja selle muutumist erinevates situatsioonides, sealhulgas õpikäitumist. Teooriat saab praktikas rakendada paljudes valdkondades, nagu haridus, tervishoid, töökollektiivid, lapsevanemlus, sport jm).

Viited
------

1. ↑  N. Sheehy, A. Chapman, W. Conroy. Biographical Dictionary of Psychology. Taylor & Francis, 2002
2. ↑

Välislingid
-----------

* video: Professor Edward Deci on Self-Determination Theory
* Edward Deci Rochesteri ülikooli veebilehel
* Self-Determination Theory. - CSDT
Suure tasandiku kaart
**Suur tasandik** (inglise keeles *Great Plains*) on mägede-eelne lavamaa USA-s ja Kanadas Kaljumäestikust ida pool. Tasandiku kõrgus on umbes 700–1800 m üle merepinna, pikkus on umbes 3000 km ja laius 500–800 km.

Suurem jagu sellest on kaetud preeria, stepi ja rohtlaga. USA osariikidest jäävad Suure tasandiku alale Colorado, Kansas, Montana, Nebraska, New Mexico, Põhja-Dakota, Oklahoma, Lõuna-Dakota, Texas ja Wyoming, Kanada provintsidest Alberta, Manitoba ja Saskatchewan. Mõned geograafid arvavad Suure tasandiku hulka ka osa Mehhiko territooriumist, kuid paljud peavad piiriks Rio Grande jõge.

Nimetust "Suur tasandik" (Great Plains) kasutatakse Ameerika Ühendriikides, kirjeldamaks üht osa veelgi suuremast füsiograafilisest üksusest – Sisetasandikust (Interior Plains), mis hõlmab enamikku Põhja-Ameerika sisealadest. Seda tarvitatakse ka inimgeograafilise regiooni kohta, viidates tasandikuosariikidele (*Plains States*) või tasandikuindiaanlastele (*Plains Indians*).

Kanadas kasutatakse seda nimetust harva. Kanada loodusvarade amet peab Sisetasandikku üksuseks, mis koosneb reast omavahel seotud platoodest ja tasandikest. Ka "The Atlas of Canada" ei kasuta sellist nime nagu Great Plains. Kanada inimgeograafias tarvitatakse tavaliselt terminit *preeria* ning seda piirkonda tuntakse Preeriaprovintside (*Prairie Provinces*) nime all.

* Suur tasandik Kearney lähedal (Nebraska, USA)Suur tasandik Kearney lähedal (Nebraska, USA)
**"Naine libahundiks"** (**ATU 409** inglise keeles *The Girl in the Form of the Wolf*) on Ida-Euroopas levinud imemuinasjutu tüüp, mis on tõenäoliselt läänemeresoome algupära.

Stith Thompson loeb tüübi üles muinasjuttude loendis, mille levik piirdub Baltimaadega. Sara Graça da Silva ja Jamshid J. Tehrani kvantitatiivses uuringus, kus kõrvutatakse indoeuroopa keelte pärinemist keelepuu kaudu ning nende keelte kõnelejate elupaiku muinasjututüüpide levikuga, on tüüp esitatud muinasjuttude hulgas, mis võib olla olnud tuntud baltoslaavi algkeele kõnelejate hulgas enne algkeele lahknemist üksikuteks keelteks.

Sisukirjeldus
-------------

Vanakurjast võõrasema muudab vaeselapse või leivatainast sõtkuva nooriku hundiks. Hundiks muudetu asemele paneb oma tütre. Võõrasema tütar ei tule toime hundiks muudetud nooriku lapse imetamisega (tal võivad olla kasetohust rinnad). Seepärast peab lapsehoidja lapse viima metsa või metsa äärde kivi juurde ja kutsuma lapse õige ema imetama. Naine heidab oma hundinaha seljast kivi peale, enne kui imetama hakkab. Hundiks muudetud naise mees saab vahetamisest teada, küsib targalt nõu, kuidas oma õiget naist nõidusest päästa. Tark annab nõu kivi tuliseks kütta. Naine viskab hundinaha kivi peale, see kõrbeb ära või kuivab kokku, naine saab nõidusest vabaks. Võõrasema tütar hukatakse või jookseb sauna, kukub keeva vee katlasse või muutub harakaks.

Tüüp eesti muinasjutupärimuses
------------------------------

Eesti pärimuses on see muinasjutusüžee laialt levinud: Eesti Rahvaluule Arhiivis on teada 182 varianti. Neist umbes 50 puhul esineb tüüp koos tüübiga "Vahetatud mõrsja" (ATU 403C), moodustades tervikliku süžee, mida võiks lugeda eraldi tüübiks. Peamiselt Setumaalt on kogutud tüübijärjendiks "Tuhkatriinu" (ATU 510A) + "Vahetatud mõrsja" (ATU 403C) + "Naine libahundiks" (ATU 409) eritletavaid jutte. Umbes kolmandikul esinemiskordadest esineb tüüp iseseisva loona, hulk sääraseid tekste sarnaneb esituslaadilt libahundimuistenditele.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti muinasjutud. I:1. Imemuinasjutud. Koostanud ja toimetanud Risto Järv, Mairi Kaasik, Kärri Toomeos-Orglaan. Eesti Kirjandusmuuseumi Teaduskirjastus, Tartu 2009, lk 561.
2. ↑  Stith Thompson. The Folktale. Berkeley & Los Angeles: University of California Press 1977, lk 185.
3. ↑  Sara Graça da Silva, Jamshid J. Tehrani. Comparative phylogenetic analyses uncover the ancient roots of Indo-European folktales, *Royal Society Open Science*, January 2016. DOI: 10.1098/rsos.150645.

Välislingid
-----------

* Näitetekst (ATU 403C + 409): Rõugutaja tütar. Kogumikus: Eesti muinasjutud. Koostanud Vaina Mälk, Ingrid Sarv ja Richard Viidalepp. Tallinn, Eesti Raamat 1967, nr 62.
* Merili Metsvahi. "Naine libahundiks" (AT 409) eesti jutupärimuses. Keel ja Kirjandus 2010, number 8/9, lk 611–627.
* Merili Metsvahi. The Woman as Wolf (AT 409): Some Interpretations of a Very Estonian Folk Tale, Journal of Ethnology and Folkloristics, Vol 7, No 2 (2013).