recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Medalikohad |
| --- |
| Jugoslaavia esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Teine koht | 1976 | I keskkaal |
| Maailmameistrivõistlused |
| Teine koht | 1978 | Poolraskekaal |
| Euroopa meistrivõistlused |
| Teine koht | 1979 | Poolraskekaal |

**Tadija Kačar** (serbia kirillitsas *Тадија Качар*; sündinud 5. jaanuaril 1956; sünnikoht praeguse jaotuse järgi Perućica, Jezero vald, Serblaste Vabariik, Bosnia ja Hertsegoviina) on Serbia ja Jugoslaavia FSV endine poksija. 

Ta sündis küll tollase Jugoslaavia FSV Bosnia ja Hertsegoviina SV-s, kuid kolis 1971. aastal lapsena koos oma vanematega Novi Sadi Vojvodina SAP-i ning on kogu oma karjääri jooksul esindanud Serbia SV-d. Ta on rahvuselt serblane.

Poksijana
---------

### Jugoslaavia meistrivõistlustel

Ta oli kahekordne Jugoslaavia meister poolraskekaalus (kuni 81 kg) aastatel 1978 ja 1979.

### Kaasaegsetel olümpiamängudel

Ta sai I keskkaalus (kuni 71 kg) 1976. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Jerzy Rybickile (Poola).

### Maailmameistrivõistlustel

Ta sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 2. maailmameistrivõistlustel (Belgrad, 1978) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Sixto Soriale (Kuuba).

### Euroopa meistrivõistlustel

Ta sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 23. Euroopa meistrivõistlustel (Köln, 1979) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Albert Nikoljanile (NSV Liit).

Isiklikku
---------

Tema noorem vend Slobodan Kačar on samuti tuntud endine Serbia ja Jugoslaavia poksija. Tema vanema venna Sreteni poeg on tuntud Serbia jalgpallur Gojko Kačar.

Viited
------

1. ↑  Jugoslaavia meistrivõistlused poksis. Tulemused Inglise keeles
2. ↑  21. suveolümpiamängude poksivõistlus. Montréal 1976. Tulemused inglise keeles
3. ↑  2. maailmameistrivõistlused poksis. Belgrad 1978. Tulemused inglise keeles
4. ↑  23. Euroopa meistrivõistlused poksis. Köln 1979. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Tadija Kačar veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
Julius Maada Bio (2020)
**Julius Maada Wonie Bio** (sündinud 12. mail 1964 Tihunis) on Sierra Leone poliitik ja sõjaväelane, alates 4. aprillist 2018 Sierra Leone president. Ta oli Sierra Leone riigipea ka 16. jaanuarist 29. märtsini 1996.

Rahvuselt on ta šerbro ja usutunnistuselt katoliiklane. Ta sündis Sogbini ülempealiku Charlie Bio II 33. lapsena. Ta sai alg- ja põhihariduse katoliku koolides, keskhariduse aga Bo linnas asuvas riigigümnaasiumis, mille lõpetas 1984. aastal.

1985. aastal liitus ta Sierra Leone kaitsejõududega. Pärast kaheaastast väljaõpet asus ta 1987. aastal tegevteenistusse nooremleitnandi auastmes. 1992. aastal osales ta veretus sõjaväelises riigipöördes, millega kukutati võimult president Joseph Saidu Momoh. Aastatel 1992–1996 oli ta juhtivatel ametikohtadel riigipöördega võimule tulnud sõjaväelaste valitsuses, teenides lõunaalade riigisekretäri, informatsiooni ja kommunikatsiooni riigisekretäri ning Riikliku Ajutise Valitsusnõukogu esimehe asetäitjana.

16. jaanuaril 1996 viis ta läbi uue riigipöörde, kukutades senise riigipea kapten Valentine Strasseri. Bio lasi läbi viia vabad valimised ja andis 29. märtsil 1996 võimu üle ametisse valitud presidendile Ahmad Tejan Kabbah'le. Pärast võimust loobumist läks Bio sõjaväest erru ja asus õppima Ameerika Ühendriikides, kus sai magistrikraadi rahvusvahelistes suhetes. Kuni 2000. aastate keskpaigani elas ta Ameerika Ühendriikides ja töötas seal konsultatsioonifirma International Systems Science Corporation presidendina.

Bio naasis Sierra Leone poliitikasse 2005. aastal, mil ta liitus Sierra Leone Rahvaparteiga. 2011. aastal valiti ta erakonna presidendikandidaadiks 2012. aasta presidendivalimistel. Ta kaotas need valimised toonasele presidendile Ernest Bai Koromale, kogudes umbes 37% antud häältest.

Uuesti kandideeris ta presidendiks 2018. aasta valimistel, kus ta pääses edasi teise valimisvooru. Teises valimisvoorus 31. märtsil 2018 valiti ta 51,8% häältega presidendiks. Viis päeva hiljem, 4. aprillil 2018 astus ta ametisse.

Bio on teist korda abielus, esimesest abielust on tal kolm last.

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Valentine Strasser** | **Sierra Leone riigipea**1996 | Järgnev**Ahmad Tejan Kabbah** |
| Eelnev**Ernest Bai Koroma** | **Sierra Leone president**2018– | Järgnev**–** |
**Katsikud** (Tartu ja Võru murdes *kaejats(e)*, Virumaal ja Mulgimaal varem ka *katse*) on tänapäevalgi levinud vana etnograafiline komme külastada koos külakostiga vastsündinud lapse ema.

Ajaloost
--------

See põline komme on Euroopas laialdaselt levinud. Eestis võisid vanemate tõekspidamiste järgi katsikule minna vaid abielunaised - kas naabrid või sugulased, samas abielus olevad lasteta naised ei tohtinud nurganaist vaatama minna. Katsikule mindi tavaliselt juba mõni päev pärast lapse sündi, aga näiteks Muhus alles pärast varrusid.

Toidud
------

Tavapärane külakostiks viidav toit oli *tite-* ehk *katsikupuder*. Selleks valmistati tangupuder, kuid tange keedeti piimaga, mitte veega ning lisati võisilm, lisaks keedetud ja poolitatud mune. Tihti viidi ka *tite-* ehk *katsekakku*, mis oli puhtast viljast rukkileib, nisuleib või odraleib. Mõnel pool võeti katsikule kaasa munarooga, klimbisuppi, sealiha munadega jms. 19. sajandi lõpul asendus tangupuder riisi- või mannapudruga ning ka pannkookidega. Katsikule viidi toitu 5–10 toobistes püttides, kusjuures toidu hulk vastas pere suurusele, kuhu külla mindi. Sellest pidi jätkuma kõigile maitsmiseks ja lastele söömiseks. Kui külalistel olid endal lapsed kodus, siis anti neile lahkumisel kaasa osa toidust, mida nimetati *titejalaks* või *titevarvasteks*. Hiljem on seda mõistet kasutatud ka külalistele õlle ja viina pakkumise kohta. 20. sajandi algul levis komme tütarlapsele tordi ning poisslapsele kringli viimine.

Tänapäev
--------

Tänapäeval korraldatakse katsikud tavalised 1–2 kuud pärast lapse sündi, et beebi jõuaks uue keskkonnaga kohaneda. Külla on oodatud pere, sugulased ning lähemad sõbrad, et neilegi uut ilmakodanikku tutvustada, kuid katsikutele minekuks on sobiv siiski ära oodata värskete lapsevanemate kutset. Katsikukingitus peaks olema mingil moel kasulik. Hea kingitus on söödav kingitus, kuid ka mähkmed ja beebiriided on kindlasti oodatud. Veel kingitakse pehmeid ja arendavaid mänguasju ning tegelustekke. Lapsele kinki viies peetakse üldiselt meeles ka värskeid vanemaid.

Vaata ka
--------

* Ristsed

Viited
------

1. ↑  Eesti murrete sõnaraamat  Vaadatud 09.12.2020
2. ↑  Eesti keele seletav sõnaraamat. Vaadatud 09.12.2020
3. 1 2   Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk. Eesti Keele Sihtasutus, Tallinn 1996. Lk 56
4. 1 2   Eesti rahvakultuuri leksikon. Toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn. 2007. lk 74

Välislingid
-----------

* Katsikud ja ristsed. Ajakiri Pööning 2020.
* Katsikukink. Meie Maa 30.01.2018.
* Katsikute tavad
**Tade** on küla Harju maakonna Kose vallas Kose-Uuemõisa kõrval.

Küla põhjaosa läbib Pirita jõgi ning selle idapiir kulgeb mööda Kuivajõge.

Küla lõunaosa läbib Tallinna–Tartu maantee.

Kultuurimälestistest asub külas üks kultusekivi.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  18057 Kultusekivi kultuurimälestiste riiklikus registris

Kose valla lippKose valla lipp
Kose valla asulad

**Alevikud:** Ardu | Habaja | Kose | Kose-Uuemõisa | Ravila   

**Külad:** Aela | Ahisilla | Alansi | Harmi | Kadja | Kanavere | Kantküla | Karla | Kata | Katsina | Kirivalla | Kiruvere | Kolu | Krei | Kuivajõe | Kukepala | Kõrvenurga | Kõue | Laane | Leistu | Liiva | Lutsu | Lööra | Marguse | Nutu | Nõmbra | Nõmmeri | Nõrava | Ojasoo | Oru | Pala | Palvere | Paunaste | Paunküla | Puusepa | Rava | Raveliku | Riidamäe | Rõõsa | Saarnakõrve | Sae | Saula | Silmsi | Sõmeru | Sääsküla | Tade | Tammiku | Triigi | Tuhala | Uueveski | Vahetüki | Vanamõisa | Vardja | Vilama | Virla | Viskla | Võlle | Äksi
**Katsina osariik** on 1. järgu haldusüksus (osariik) Nigeeria põhjaosas. Piirneb põhjas Nigeriga.

Jaguneb 34 omavalitsusalaks: Bakori, Batagarawa, Batsari, Baure, Bindawa, Charanchi, Dandume, Danja, Dan-Musa, Duara, Dutsi, Dutsin-Ma, Faskari, Funtua, Ingawa, Jibia, Kafur, Kaita, Kankara, Kankia, Katsina, Kurfi, Kusada, Mai'Adua, Malumfashi, Mani, Mashi, Matazu, Musawa, Rimi, Sabuwa, Safana, Sandamu ja Zango.

Osariigi kuberner oli Nigeeria praegune president Umaru Yar'Adua.

Osariigist on pärit ka endine president Muhammadu Buhari.

Gobarau minarett Katsinas

Nigeeria 1. järgu haldusüksused

Abia **·**  Adamawa **·**  Akwa Ibom **·**  Anambra **·**  Bauchi **·**  Bayelsa **·**  Benue **·**  Borno **·**  Cross River **·**  Delta **·**  Ebonyi **·**  Edo **·**  Ekiti **·**  Enugu **·**  Gombe **·**  Imo **·**  Jigawa **·**  Kaduna **·**  Kano **·**  Katsina **·**  Kebbi **·**  Kogi **·**  Kwara **·**  Lagos **·**  Nasarawa **·**  Niger **·**  Ogun **·**  Ondo **·**  Osun **·**  Oyo **·**  Plateau **·**  Rivers **·**  Sokoto **·**  Zamfara **·**  Taraba **·**  Yobe **·**  Föderaalne pealinnaala
**Harry Tertsius** (4. veebruar 1915 Tallinn – 26. aprill 1979 Tallinn) oli eesti tarbekunstnik.

Põhihariduse omandas 21. keskkoolis. Lõpetas 1937. aastal Riigi Kunsttööstuskooli skulptuuri puulõike erialal ning jätkas õpinguid 1940/41 rakendusskulptuuri alal. Näitustel hakkas osalema 1938. aastal peamiselt intarsiatehnikas teostega. 

Ta oli aastatel 1948–1951 Tallinna Pedagoogilises Instituudis joonistamise ja joonestamise õppejõud.

Harry Tertsiuse erialaks oli intarsia ehk puitmosaiik mööblipindade kaunistamiseks. Tema lemmikteematikaks kujunesid Tallinna vanalinna majad ja arhitektuurimälestised ning linnapanoraamid.

Viited
------

1. ↑  Titus, Romulus (05.02.1965). "Intarsiameister Harry Tertsius". *Sirp ja Vasar*. Vaadatud 19.04.2022.

Kirjandus
---------

* Viie juublilari näitus. Sirp ja Vasar, 12.11.1965
* Kunstniku ateljees. Õhtuleht nr 276.
* Intarsiameister Harry Tertsius, Sirp ja Vasar, 05.02.1965
* Puumosaiikide näitus. Õhtuleht, 1977
* Harry Tertsius 60. Kodumaa, 05.02.1975
**Alem-i Nisvan** (krimmitatari keeles عالم نسوان, eesti keeles Naiste maailm) oli krimmitatari ajakiri, mis oli suunatud naistele ja ilmus aastatel 1906–1912. Selle asutas juhtiv krimmitatari intellektuaal ja ajakirjanik Ismail Gasprinsky ning juhtis kogu selle ilmumisaja tema tütar Şefiqa Gaspıralı.

Ajalugu
-------

Krimmitatari naistele mõeldud ajakirja kontseptsiooni propageeris juhtiv intellektuaalide ja ajakirjanike juht Ismail Gasprinsky. Kuigi Gasprinsky populaarses Tercimanis tõstatati aeg-ajalt naiste kogukonnale vastavaid küsimusi, leidis Gasprinsky, et spetsiaalselt naistele pühendatud ajakiri on vajalik. Selle tulemusel loodi "Alem-i Nisvan", mille toimetajana töötas Gasprinsky tütar Şefiqa Gaspıralı ja väljaandjana Gasprinsky.

Teine oluline isik "Alem-i Nisvani" loomisel oli Gasprinsky naine Zehra Akçurina-Gaspıralı. Akçurina-Gaspıralı oli varem üritanud 1887. aastal edutult luua naistele suunatud krimmitatari väljaannet "Terbiye". Gasprinsky püüdis ka iga kahe kuu tagant ajalehte "Kadın" (eestu keeles "naine") täiendada, kuid Vene Keisririigi võimud olid nende ettevõtmiste vastu kuni 1905. aasta Vene revolutsiooni tagajärgedeni. Hilisemad poliitilised reformid võimaldasid sellist ajakirja välja anda.

Ajakirja eesmärk oli harida krimmitatari naisi, kellel tollal krimmitatari ühiskonda juhtinud sotsiaalkonservatiivsuse tõttu haridus üldiselt puudus. Peamised eesmärgid olid kirjaoskamatuse kaotamine, krimmitatari kultuuri kasvatamine ja šariaadi õpetamine. See avaldas nii teavet šariaadiga naiste staatuse kohta kui ka ilmalikke hügieeni-, majapidamis- ja õmblusjuhiseid. Samuti oli teadusele ja kirjandusele pühendatud sektsioon. "Alem-i Nisvani" lehtedel oli kuulsate naiste elulugusid, lugusid välisriikidest ja ilukirjandust.

Alates 1906. aastast kuni 1908. aastani töötas "Alem-i Nisvan" iganädalase "Tercimani" tasuta lisana. Aastatel 1908–1909 tegutses see sõltumatu ajalehena, enne kui naasis 1910. aastal "Tercimani". "Alem-i Nisvani" viimane number ilmus 1911. aastal.

Pärand
------

2011. aastal toimus Krimmi Inseneri- ja Pedagoogikaülikoolis "Alem-i Nisvani" asutamise 105. aastapäevale pühendatud konverents. Kaasaegne krimmitatari naisteajakiri "Arzı" (eesti keeles "Unistus") peab end "Alem-i Nisvani" otseseks järglaseks.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Kosenko, Yury (19. märts 2013). "«Алем-и нисван» - первый женский тюрко-мусульманский журнал в мире" ["Alem-i Nisvan" - esimene naiste moslemite türgi ajakiri maailmas]. *Islam Ukrainas* (vene). Vaadatud 25. juuni 2022.
2. 1 2  Chubukchiyeva, Lenara. "Женский вопрос на страницах журнала «Алеми нисван»" [Naistenumber ajakirja "Alem-i Nisvan" lehekülgedel]. *Mineviku kajad* (vene). Originaali arhiivikoopia seisuga 7. mai 2018. Vaadatud 25. juuni 2022.
Paul Rohtlaan
**Paul Rohtlaan** (kuni 8. aprillini 1938 **Paul Rothgänger**; 10. jaanuar 1930 Tapa – 4. aprill 2020) oli eesti laevakapten.

Haridustee
----------

Ta õppis aastatel 1937–1943 Kadrina algkoolis, 1943–1945 Rakvere keskkoolis ja 1945–1950 Tallinna Merekoolis (pärast sõda 1. lennus)

Töökäik
-------

Paul Rohtlaan töötas 40 aastat Eesti Merelaevanduses. 

1. mail 1950, kui ta määrati III tüürimehena reservi, oli see veel Eesti Riiklik Merelaevandus.

1950. aasta 30. detsembril saadeti ta laevale Korsun-Ševtšenkovski I klassi madruseks. 1951. aastal sai Paul Rohtlaan sama laeva III tüürimeheks. 
1953. aasta märtsis määrati ta II tüürimeheks aurulaevale Gattšina. 
1956. aasta augustis määrati Rohtlaan vanemtüürimeheks laevale Šemahha. 

1959. aastal sai ta Eesti Merelaevanduse kaubalaeva Jaan Kreuks kapteniks.
1963. aastast oli Rohtlaan kaubalaeva Kõpu kapten. 

Aastatel 1986–1989 oli ta Nõukogude Liidu Mereministeeriumi esindaja Taanis Kopenhaagenis 
1989–1990 Eesti Merelaevanduse Päästekoordinatsioonikeskuse ülem. 
1993–2003 töötas ta Eesti Rannavalve ja seejärel Veeteede Ameti valvekoordinaatorina. 

NLKP liige aastast 1960, EKP Keskkomitee liige 1964–1966.

Merereis ümber Aasia, Aafrika ja Euroopa
----------------------------------------

1969. aasta augustis võttis Kõpu kursi Arktikasse Kolõma jõele. Pärast kauba mahalaadimist selgus, et jää oli tagasitee sulgenud. Mööda Kirdeväila minnes väljuti Vaiksele ookeanile. Külastades teel nelja Jaapani sadamat ja Singapuri, jõudis Kõpu viie kuu pärast tagasi Tallinna. Suessi kanal oli sõjategevuse tõttu suletud ja seepärast tuli sõita ka ümber Aafrika. Kokku läbiti sel reisil 25 000 meremiili. 

See oli esimene Eesti Merelaevanduse laeva reis ümber Aasia, Aafrika ja Euroopa.

Tunnustus
---------

* 1963 – sotsialistliku töö kangelane

Kirjandus
---------

1. ↑  Ants Pärna (2008). *Paul Rohtlaan, laevakapten*. Tallinn: SE&JS.
2. ↑  Enn Kreem, toim (2006). *Eesti laevanduse aastaraaamat*. Eesti: Sekstant. Lk 65.
3. ↑  Ants Pärna (1975). *100 Laeva*. Tallinn: Valgus. Lk 144.
Harry Toffolo 2015. aastal Inglismaa kuni 20-aastaste koondises
**Harry Stefano Toffolo** (sündinud 19. augustil 1995 Welwyn Garden Citys) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Nottingham Forest.

2008. aastal liitus ta Norwich City noorteakadeemiaga. Norwich City põhimeeskonnas debüteeris ta 25. augustil 2015 Inglismaa liigakarikavõistluste mängus Rotherham Unitedi vastu. Norwich City meeskonnas mängis ta pärast seda veel vaid kahel korral hooajal 2016/17. Ülejäänud ajal oli ta peamiselt laenul teistes klubides: hooajal 2014/15 Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga League One'i klubis Swindon Town, hooajal 2015/16 Inglismaa esiliigaklubis Rotherham United ja League One'i klubis Peterborough United, hooajal 2016/17 League One'i klubis Scunthorpe United ning hooaja 2017/18 esimeses pooles League One'i klubis Doncaster Rovers.

2018. aasta jaanuaris sõlmis ta kuni hooaja lõpuni lepingu Inglismaa esiliigaklubiga Millwall, kuid ta ei mänginud seal kordagi.

2018. aasta juunis sõlmis ta kaheaastase lepingu Inglismaa tugevuselt neljanda liiga League Two klubiga Lincoln City. Hooajal 2018/19 valiti Toffolo League Two hooaja sümboolsesse koosseisu.

2020. aasta jaanuaris sõlmis ta kahe ja pool aasta pikkuse lepingu Inglismaa esiliigaklubiga Huddersfield Town.

2022. aasta juulis sõlmis ta lepingu äsja Inglismaa kõrgliigasse tõusnud Nottingham Forestiga.

Aastatel 2013–2016 mängis Toffolo Inglismaa noortekoondistes.

Viited
------

1. ↑  "Tim Cahill and Jimmy Abdou: Millwall release veteran Australian and midfielder". BBC Sport. 17. mai 2018. Vaadatud 18. mail 2018.
2. ↑  "Terriers sign Lincoln defender Toffolo". *BBC Sport*.
3. ↑  "REDS COMPLETE HARRY TOFFOLO SIGNING". Nottingham Forest FC. 20. juuli 2022. Vaadatud 20. juulil 2022.

Välislingid
-----------

 Harry Toffolo – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Poola |
|  |
| Pronks | 1948 | Sulgkaal |
| Hõbe | 1952 | Kergekaal |
|  |
|  ? | 1947 | Sulgkaal |
| Veerand-finaal | 1949 | Sulgkaal |
| 1. ring | 1951 | Kergekaal |
| Pronks | 1953 | Kergekaal |

**Aleksy Antkiewicz** (12. november 1923 Katlewo, Grodziczno vald, Nowe Miasto Lubawskie maakond, Warmia-Masuuria vojevoodkond – 3. aprill 2005 Gdańsk) oli Poola poksija.

Antkiewicz oli kokku viiekordne Poola meister – sulgkaalus (kuni 58 kg) aastatel 1947–1950 ja kergekaalus (kuni 60 kg) 1951. aastal. Ta sai Poola meistrivõistlustel kergekaalus (kuni 60 kg) 1954. aastal 2. koha. Ta on võistelnud maavõistlustel Poola eest 13 korda ning on võitnud neist 6 ja kaotanud 7 kohtumist.

Antkiewicz sai sulgkaalus (kuni 58 kg) 1948. aasta Londoni olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Ernesto Formentile (Itaalia) ning võites 3. koha kohtumises Francisco Núñezi (Argentina). Ta sai kergekaalus (kuni 60 kg) 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Aureliano Bolognesile (Itaalia). Ta oli esimene Poola poksija, kes on võitnud olümpiamedali.

Antkiewicz sai kergekaalus (kuni 60 kg) 10. Euroopa meistrivõistlustel (Varssavi, 1953) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Vladimir Jengibarjanile (NSV Liit). Ta osales sulgkaalus (kuni 58 kg) 7. Euroopa meistrivõistlustel (Dublin, 1947), kuid tema tulemus pole teada ning 8. Euroopa meistrivõistlustel (Oslo, 1949), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Louis van Hoeckile (Belgia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales kergekaalus (kuni 60 kg) 9. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1951), kuid kaotas 1. ringis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Bruno Visintinile (Itaalia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Viited
------

1. ↑  14. suveolümpiamängude poksivõistlus. London 1948. Tulemused inglise keeles
2. ↑  15. suveolümpiamängude poksivõistlus. Helsingi 1952. Tulemused inglise keeles
3. ↑  "10. Euroopa meistrivõistlused poksis. Varssavi 1953. Tulemused inglise keeles" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 9. juulil 2012.
4. ↑  7. Euroopa meistrivõistlused poksis. Dublin 1947. Tulemused inglise keeles
5. ↑  "8. Euroopa meistrivõistlused poksis. Oslo 1949. Tulemused inglise keeles" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 2. veebruar 2014. Vaadatud 9. juulil 2012.
6. ↑  9. Euroopa meistrivõistlused poksis. Milano 1951. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Aleksy Antkiewicz saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
|  |
| --- |
| **"Harry Potter ja surma vägised" 2. osa** |
| Filmimuusika Alexandre Desplat'lt |
| **Välja antud** | 12. juuli 2011 |
| **Salvestatud** | kevad 2011 |
| **Pikkus** | 1:08:26 |

**"Harry Potter ja surma vägised" 2. osa** filmimuusika on kirjutanud samanimelisele filmile prantsuse helilooja Alexandre Desplat.

Ajalugu
-------

Warner Bros. kinnitas oma kodulehel, et esimese osa helilooja, Alexandre Desplat, naaseb ka teiseks osaks. Intervjuus Film Music Magazine'iga ütles Desplat, et teine osa on suur katsumus ja inimeste ootused on kõrged, mistõttu on palju tööd ees. Desplat alustas muusika kirjutamist 2011. aasta alguses ja lõpetas salvestused 27. mail Abbey Road stuudios koos Conrad Pope'i ja Londoni sümfooniaorkestriga.

"Harry Potteri ja surma vägiste" teises osas on kasutatud ka eelmiste filmide muusikat. Desplat kinnitas, et on kasutanud John Williamsi muusikat selles filmis rohkem kui eelmises, sest "Hedwig's Theme" on filmi edukuseks oluline ning oleks lugupidamatu ja rumal seda mitte kasutada.

Lugude loend
------------

Lugude pealkirjad avaldati 16. juunil. Kõik lood on loonud, dirigeerinud ja produtseerinud Alexandre Desplat.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **N** | **Pealkiri** | **Pikkus** |
| 1 | "Lily's Theme" | 2:28 |
| 2 | "The Tunnel" | 1:09 |
| 3 | "Underworld" | 5:24 |
| 4 | "Gringotts" | 2:24 |
| 5 | "Dragon Flight" | 1:43 |
| 6 | "Neville" | 1:40 |
| 7 | "A New Headmaster" | 3:25 |
| 8 | "Panic Inside Hogwarts" | 1:53 |
| 9 | "Statues" | 2:22 |
| 10 | "The Grey Lady" | 5:51 |
| 11 | "In the Chamber of Secrets" | 1:37 |
| 12 | "Battlefield" | 2:13 |
| 13 | "The Diadem" | 3:08 |
| 14 | "Broomsticks and Fire" | 1:24 |
| 15 | "Courtyard Apocalypse" | 2:00 |
| 16 | "Snape's Demise" | 2:51 |
| 17 | "Severus and Lily" | 6:08 |
| 18 | "Harry's Sacrifice" | 1:57 |
| 19 | "The Resurrection Stone" | 4:32 |
| 20 | "Harry Surrenders" | 1:30 |
| 21 | "Procession" | 2:07 |
| 22 | "Neville the Hero" | 2:17 |
| 23 | "Showdown" | 3:37 |
| 24 | "Voldemort's End" | 2:44 |
| 25 | "A New Beginning" | 1:39 |
**Harry Shein** (ka **Harry Šein**; 25. jaanuar 1947 Tallinn – 15. aprill 2013) oli Eesti ja Iisraeli arhitekt.

Ta lõpetas 1965. aastal kuldmedaliga Tallinna 21. Keskkooli ja 1970. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi arhitektina.

Ta töötas aastatel 1969–1979 arhitektina EKE Projektis. Ta oli aastatel 1973–1979 Eesti Arhitektide Liidu liige. 

Tema projekti järgi on ehitatud Viljandi KEK-i kontorihoone, Jõgeva KEK-i puidutsehh (1978) ja muid tööstushooneid. 

Ta osales Tallinna Olümpiapurjespordikeskuse (aastatel 1973–1974 koos Avo-Himm Looveeri, Kristin Looveeri, Tiit Kaljundi ja teistega) ning Pärnu kesklinna detailplaneerimise võistluses (1978. aastal koos Reet Sheiniga).

1979. aastast elas ta Iisraelis. Ta töötas aastatel 1979–1980 Jeruusalemmas, aastatel 1980–1985 büroos AMY International Architects&Consultants, aastatel 1980–1985 büroos I. Lewitt Architects, aastatel 1990–1994 büroos I. Lewitt – H. Shein Architects&TownPlanners ja 1994. aastast oma büroos Harry Shein Architect. Ta oli 1986. aastast Iisraeli Arhitektide Liidu liige. Tema projekti järgi on ehitatud Nigeerias mitu hotelli ja haiglat ning Iisraelis Har-Nofi sünagoog, ühiskondlikke hooneid ja kaubanduskeskusi, hotelle ja elamuid. Ta on koostanud Iisraeli elamurajoonide detailplaneeringuid.

Teosed
------

* Harry Šein. ERUUV. Tule, lobiseme juutidest. Tallinn: Menu kirjastus 2013.

Raamat mõtestab juudi ajalugu ja kultuuri, elu Iisraelis, juudiks olemise võlu ja valu.

Isiklikku
---------

Ta oli arhitekt Reet Sheini abikaasa ning teleajakirjaniku ja endise Eesti Televisiooni peadirektori Hagi Šeini vend.

Kirjandus
---------

* Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn 1996
**Aneela Mirza** või **Anila Mirza** (sündinud 8. oktoobril 1974) on Taani laulja, kes sai tuntuks ansambliga Toy-Box ja hiljem sooloartistina esinejanimega **Aneela**.

Ta sündis ja kasvas Taanis. Tema ema on pooliraanlane ja poolpakistanlane ning isa on pärslane. Tema vanemad kohtusid Indoneesias enne Taani kolimist. 

Ta kuulus Taani popansamblisse Toy-Box, mis nautis üleilmset edu 1990ndate lõpul ja 2000ndate algul ning kelle albumeid müüdi 4,5 miljonit. Grupp on avaldanud 2 *bubblegum dance*'i stiilis albumit: "Fantastic" ja "Toy Ride", millelt on pärit hittsinglid "Tarzan & Jane" ja "Best Friend". 

Pärast ansambli laialiminekut alustas Aneela soolokarjääri ja avaldas 2005. aastal loo "Bombay Dreams". See laul oli koostöö poplaulja Arashiga, kellega koos ta tegi veel mõne laulu, millest sai populaarseimaks "Chori Chori" (inspireeritud artist Snow loost "Informer"). Ta on olnud muusikaprodutsent ja kirjutanud laule ka teistele artistidele, näiteks Taani artistile Burhan G ja R&B produtsendile Saqib. 

Aneela on abielus ja elab Suurbritannias.

Albumid
-------

### Koos Toy-Boxiga

* "Fantastic" (1999)
* "Toy Ride" (2001)

### Soolo

* "Mahi" (2006)
**Diagonaalne maatriks** on ruutmaatriks, milles võivad nullist (või nullelemendist) erineda vaid peadiagonaalil paiknevad elemendid.

*n*-järku diagonaalset maatriksit tähistatakse diag(*a*1,...*a**n*), kus *a*1,...*a**n* tähistavad peadiagonaali elemente. Näiteks 

{\displaystyle {\text{diag}}(1,7,-2)={\begin{pmatrix}1&0&0\\0&7&0\\0&0&-2\\\end{pmatrix}}}
Diagonaalne maatriks on sümmeetriline maatriks.

Kõik ühikmaatriksid *I**n*, ruut-nullmaatriksid ja 1-järku ruutmaatriksid on diagonaalsed.

Diagonaalset maatriksit, mille kõik peadiagonaali elemendid on võrdsed, nimetatakse **skalaarmaatriksiks**. Iga skalaarmaatriks on esitav kujul λ*I**n*, ning selle maatriksiga korrutamine on identne skalaari λ-ga korrutamisega.

Tehted diagonaalsete maatriksitega
----------------------------------

Paljud tehted diagonaalsete maatriksitega on tunduvalt lihtsamad kui üldiste maatriksitega. Liitmine ja korrutamine toimub vastavalt kui 

diag(*a*1,...*a**n*) + diag(*b*1,...*b**n*) = diag(*a*1+*b*1,...*a**n*+*b**n*)
diag(*a*1,...*a**n*) · diag(*b*1,...*b**n*) = diag(*a*1*b*1,...*a**n**b**n*).
Diagonaalne maatriks diag(*a*1,...*a**n*) on regulaarne parajasti siis, kui kõik arvud *a*1,...*a**n* erinevad nullist. Sel juhul saab leida pöördmaatriksi

diag(*a*1,...*a**n*)-1 = diag(*a*1-1,...*a**n*-1).
Diagonaalse maatriksi determinant on peadiagonaali elementide korrutis

det(diag(*a*1,*a*2,...*a**n*)) = *a*1*a*2...*a**n*.

Rakendused
----------

Maatriksit *A*, mis on sarnane diagonaalse maatriksiga *D* (st leidub maatriks X, et *A = XDX*-1), nimetatakse diagonaliseeritavaks. Kui maatriksi *A* diagonaalne kuju *D* on teada, lihtsustuvad paljud arvutused tunduvalt.

Vaata ka
--------

* Maatriks

Viited
------

1. ↑   Ü. Kaasik, Matemaatikaleksikon (2002)
**Baltimaade õigeusu vennastekogu** (harvem ka Baltimaade õigeusu vennaskond; lühend BÕV) oli Venemaa keisririigi ajal Baltimaades tegutsenud õigeusu vennastekogu. BÕV-i eesmärkide seas oli Eesti- ja Liivimaal avada uusi õigeusu kirikuid, hallata eksisteerivaid õigeusu kirikuid, avada õigeusu kirikukoole, levitada usukirjandust.

BÕV asutati 30. aprillil 1882. BÕV oli Venemaa keisrinna Maria Fjodorovna järelevalve all ja seetõttu olid BÕV-il suured rahalised võimalused.

1883. aastal asutati esimene BÕV-i osakond Eestis: see asus Tallinnas. Seejärel asutati osakond Jõhvi, Viljandi, Paldiski, Rakvere, Paide, Haapsalu, Vasknarva, Aruküla, Lihula, Alajõe ja Hiiumaa õigeusu kiriku juures. BÕV-i Eesti alal asunud osakonnad andsid aru Peterburis asunud komiteele. Alates 1917. aastast ei kontrollinud Eestimaa BÕV-i osakondasid enam Peterburis asunud komitee. Aastast 1920 kuulusid BÕV-i Eesti osakonnad Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku koosseisu. Sel ajal jätkasid tööd järgmised vennastekogud: Saaremaa Apostliku Õigeusu Püha Nikolai Vennaste Selts (1870–1940), Tartu Püha Isidori Vennaste Selts (1914–1940), Narva Püha Vladimiri Vennaskond (1888–1917, 1923–1940).

BÕV-il oli oma kirjastus, mis asus Riias. BÕV andis välja muu hulgas eestikeelseid häälekandjaid Vaimulik Sõnumitooja (1904−1907) ning Usk ja elu (1908−1917).

Viited
------

1. 1 2 3   (vaadatud 16.03.2017)

Välislingid
-----------

* BÕVist Ajalooarhiivi fondiloendis
**Andrew B. Coan** (4. märts 1958 Knoxville – 20. märts 2017 Boca Raton) oli Ameerika Ühendriikide vabaujumise ujuja.

Karjäär
-------

1975. aastal, kui Coan oli 17-aastane, esindas ta amatööride spordiliidu ujumisvõistlusel Pine Cresti keskkooli ja ületas Jim Montgomery 12-päevase 100 meetri vabaujumise maailmarekordi. 

Hiljem samal aastal võitis Coan Jack Nelsoni juhendamisel Colombias Calis toimunud 1975. aastal maailmameistrivõistlustel kolm kuldmedalit. Kaks kuldmedalit sai ta Ameerika Ühendriikide 4 x 100 meetri vabaujumises ja 4 x 100 meetri kompleksujumise võistkondade koosseisus ning kolmanda 100 meetri vabaujumises individuaalarvestuses.

Ta jätkas oma võiduseeriat Ameerika Ühendriikide 1975. aasta ujumise meistrivõistlustel, kus ta võitis kuldmedali 100 jardi vabaujumises.

Pärast Pine Cresti keskkooli lõpetamist 1976. aastal õppis Coan Tennessee ülikoolis ujumisstipendiumi toel. Seal jätkus tema domineerimine vabastiilis ujumises, kuna ta võitis seitse NCAA meistrivõistlust, võites kaks korda 50 ja 100 jardi vabaujumises. Ta oli ka nelja Tennessee ülikooli 4×100 jardi vabaujumise teatevõistluse NCAA meistrivõistluste liige ja võitis 200 m jardi vabaujumise. Coan ületas Tennessee ülikoolis olles neli Ameerika rekordit – 50, 100, 200 ja 4×50 vabaujumises. Teisel kursusel 1978. aastal osales ta taas Tennessee ülikooliga NCAA meistrivõistlustele ja ta nimetati ülikooli aasta sportlaseks. Coan juhendas hiljem Pine Cresti keskkooli rivaali, Boca Ratoni Saint Andrewsi keskkooli meeskonda koos treener Sid Cassidyga.

Coan ei osalenud 1980. aasta suveolümpiamängudel Ameerika Ühendriikide boikoti tõttu Nõukogude Liidu sissetungi vastu Afganistanis.

Aastatel 2014–2015 sai Coan kerghalvatuse Guillaini-Barré sündroomi tõttu ja suri 20. märtsil 2017 Florida osariigis Boca Ratonis maksavähki.
Sulev Valner, Arvamusfestival 2015
**Sulev Valner** (sündinud 29. mail 1965 Tallinnas) on eesti ajakirjanik.

Haridus
-------

Ta lõpetas aastal 1983 Tallinna 32. Keskkooli ja 1993 Tartu Ülikooli ajakirjanikuna.

Töökohad
--------

Sulev Valner on töötanud toimetajana väljaannetes Harju Elu (1987–1988), Vaba Maa (1989–1990), Kultuur ja Elu (1990–1991), Sõnumileht (1998).

Aastatel 1991–1993 oli ta Vasalemma Põhikooli direktor.

Aastatel 1993–1998 töötas Sulev Valner Eesti Televisioonis ning juhtis muu hulgas saateid "Otseliin" ja "Vastasseis".

Aastatel 1998–2004 ja 2007–2009 oli ta Maalehe peatoimetaja. 

Jaanuaris 2010 sai ta Võrumaa Teataja peatoimetajaks, kuid lahkus sellest ametist märtsi alguses. 
Septembrist 2011 oktoobrini 2012 töötas ta ajalehes Postimees .

Märtsist 2013 septembrini 2015 töötas Valner siseministeeriumis.

Alates septembrist 2015 töötab ta rahandusministeeriumis regionaalhalduse osakonna nõunikuna.

Artikleid
---------

* Maa tuleb täita lastega…, EPL, 17. juuli 2009
* Kuus aastat hiljem: kas jälle sama viga?, EPL, 17. detsember 2009

Tunnustus
---------

* 2002 – Valgetähe V klassi teenetemärk
* 2006 – Riigivapi V klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Ajakirjanik Kadri Valner on Sulev Valneri abikaasa.

Viited
------

1. ↑  Sulev Valner lahkus Postimehest, err.ee, 29. oktoober 2012

Kirjandus
---------

* Kes on kes? Eesti 2000, ISBN 9985607899

Välislingid
-----------

* Paar: Kadri ja Sulev Valner, Naistemaailm.ee, 2003
* Sulev Valner lahkub Maalehe juhi kohalt, Postimees, 28. aprill 2009
* Mirko Ojakivi, Valneri lahkumine võib Võrumaa Teataja ilma ajakirjaniketa jätta, Eesti Päevaleht, 4. märts 2010
* Haldusreformi järel peab piirkond olema löögijõuline tervik, Vooremaa, 15.oktoober 2015
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib lavastajast; maalikunstniku kohta vaata Paul Sepp (maalikunstnik)* |

---

**Paul Sepp** (28. oktoober 1885 Orava vald – 18. veebruar 1943 Tallinn) oli eesti lavastaja ja teatripedagoog. 

Ta õppis aastani 1899 Pihkva linnakoolis ja 1906–1907 Peterburis J. Jurjevi erateatrikoolis.

Töötas Venemaal näitlejana, kuid viibides 1908–1910 sõjaväeteenistuses, kaotas hääle ning pühendus seejärel näitejuhitööle.

Draamastuudio teatrikool
------------------------

 *Pikemalt artiklis Draamastuudio teatrikool*
Paul Sepp rajas 1920. aastal koos kirjastaja Peter Leokesega Tallinnas omanimelise erateatristuudio (aastast 1921 Draamastuudio teatrikool ja tegutses vaheaegadega selle juures kuni 1933. aastani, mil kool majanduslike raskuste tõttu suleti.

Muu tegevus
-----------

Ta juhtis 1932–1940 oma erateatristuudiot ja oli 1938–1941 Tallinna Konservatooriumi Riiklikus Lavakunstikoolis õppejõud.

Töötas lavastajana 1920–1924 Draamateatris ja 1929–1936 Draamastuudio Teatris, 1925 Vanemuises, 1925–1929 Estonias ja 1927–1928 ühtlasi Rändteatris.

1924 viibis õppereisil Saksamaal.

Filmograafia
------------

Paul Sepp on kahe filmi režissöör: mängufilm "Armastuse pisielukas" (1921) ja dokumentaalfilm "Eesti Raamat. Pildistusi eesti kirjanduse neljasaja-aastaselt arenguteelt" (1935, Eesti Kultuurfilm).

Viited
------

1. ↑  Esmaspäev: piltidega nädalleht, nr. 15, 9 aprill 1934
2. ↑  EE 12. köide, 2003: 510.
3. ↑  Paul Sepp. Eesti Filmi Andmebaas
4. ↑  Paul Sepp. Eesti Teatriliit.
5. ↑  Paul Sepp. Eesti Teatriliit.
**Sulev Maramaa** (24. august 1925 Tartu – 16. aprill 2018) oli eesti arst ja Tartu Ülikooli õppejõud.

Ta lõpetas aastal 1944 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. 1944. aasta augustis-septembris oli ta mobiliseeritud Saksa sõjaväkke. Aastal 1950 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. Aastal 1963 kaitses ta meditsiinikandidaadi ja aastal 1973 (kinnitati aastal 1991) meditsiinidoktori väitekirja.

Pärast ülikooli lõpetamist valis arstiteaduskond teda assistendikandidaadiks patoloogilise füsioloogia kateedrisse professor Ilo Sibula juurde, kuid kurikuulus TRÜ kaadrite ülem Helene Kurg ei pidanud teda sellele ametikohale sobivaks. Seetõttu asus ta tööle Mäksale jaoskonnaarstina. Aastal 1958 pääses ta tänu Hruštšovi sulale aspirantuuri TRÜ biokeemia kateedrisse.

Aastatel 1960–1984 oli Maramaa TRÜ teaduskonnasisehaiguste kateedri õppejõud (aastast 1976 dotsent), aastatel 1984–1991 oli ta arstide täiendamise teaduskonna teraapiakateedri õppejõud ning aastatel 1991–1991 perearstiteaduse õppetooli õppejõud.

Isiklikku
---------

Tema isa oli keemik Jaan Maramaa, tema onu oli kauaaegne Viljandi linnapea August Maramaa.

Viited
------

1. ↑
**Paul Stephen Rudd** (sündinud 6. aprillil 1969 Passaicis New Jerseys USA-s) on USA filminäitleja, stsenarist ja muusik. 

Ta on mänginud eelkõige komöödiates ning teinud rolle filmides "Clueless", "The Legend of Ron Burgundy", "The 40-Year-Old Virgin", "Knocked Up", "Forgetting Sarah Marshall", "I Love You, Man", "Dinner for Schmucks", "Our Idiot Brother", "Müürililleks olemise iseärasused ("The Perks of Being a Wallflower"), "This Is 40" ja "Anchorman 2: The Legend Continues". 

Televisiooni ilmus Rudd 1990. aastate algul NBC draamasarjas "Sisters", kus mängis Ashley Juddi mängitud tegelase abikaasat, ning mõni aasta hiljem NBC situatsioonikomöödias "Friends", mängides Mike Hannigani, Phoebe Buffay (Lisa Kudrow) peigmeest ja kahel viimasel hooajal abikaasat. Rudd on esinenud sarjas "Tim and Eric" ja olnud meelelahutussaate "Saturday Night Live" saatejuht.

Isiklik elu
-----------

Rudd abiellus 2003. aastal Julie Yaegeriga. Neil on poeg Jack Sullivan ja tütar Darby. Ta külastab tihti Kansase osariigi Overland Parki, kus käis keskkoolis. Ta on pesapallimeeskonna Kansas City Royals ja Ameerika jalgpalli meeskonna Kansas City Chiefs suur fänn.
Mäng Pittsburgh Steelersi vastu 2008
**Baltimore Ravens** on Ameerika Ühendriikide Ameerika jalgpalli liigas NFL osalev meeskond. Tema kodulinn on Baltimore Marylandis ja kodustaadion M&T Bank Stadium.

Meeskond mängib konverentsi AFC Põhjadivisjonis koos Cincinnati Bengalsi, Pittsburghi Steelersi ja Clevelandi Brownsiga. 

Baltimore Ravens loodi 1995. aastal, kui tollane Cleveland Brownsi omanik otsustas meeskonna Baltimore'i kolida. Selle tagajärjel jagunes meeskond kaheks.

Meeskonna värvid on lilla, must, kuldne ja valge. 

Ravens tuli liiga meistriks 2000. ja 2012. aastal alanud hooajal. Divisjoni meistriks on tuldud neli korda: aastatel 2003, 2006, 2011 ja 2012. Väljalangemismängudeni on meeskond jõudnud aastatel 2000, 2001, 2003, 2006, 2008, 2009, 2010, 2011 ja 2012. Konverentsi meistriks tuldi aastatel 2000 ja 2012.

Meeskond on nime saanud Baltimore'is elanud Edgar Allan Poe luuletuse "Ravens" ('Rongad') järgi.

Aastatel 1959–1984 oli Baltimore'i esindusmeeskond Baltimore Colts, mis seejärel kolis Indianapolisse.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Baltimore Ravens** |

* Koduleht
**Paul Tekkel** (12. jaanuar 1882, Piiri talu, Kriimani, Võnnu kihelkond (Haaslava vald), Tartumaa – surmaaeg ja -koht teadmata) oli Eesti lastekirjanik ja luuletaja, mitme populaarse laulu sõnade autor.

Paul Tekkel õppis kohalikus vallakoolis, omandades hiljem Võnnus elades rätsepakutse. 1910. aastast elas ta Tartus. Paul Tekkel oli ühiskondlikult aktiivne, osaledes mitmetes seltsides nagu Karskuse Sõber, Ugaunia ja Eesti Noorsoo Karskusselts. Samuti oli ta ajalehtede Postimees, Kodu ja Lasteleht kaastööline.

Tekkeli loomingust on tõenäoliselt tuntuim 1913. aastal ilmunud luuletus "Kevadel" algussõnadega "Juba linnukesed väljas laulavad,/ kenad kasekesed kingul kohavad.", mille viisistas Karl August Hermann. Samuti on Tekkeli tekste viisistanud Paul Konsap ("Nüüd käes meil õnnis õhtutund") ja Juhan Aavik ("Üksik majakene põllu sees"). Luule kõrval kirjutas Tekkel ka proosat.

Isiklikku
---------

Paul Tekkeli vanemad olid Hans Tekkel ja Anno Tekkel, õed-vennad Johan Tekkel, Anna Kukk, Liis Kurrik, Hans Tekkel, Leonhard Tekkel, Jaan Tekkel, Theodor Tekkel ja Vilhelm Tekkel. Abielust Marie Tekkeliga sündis kolm last: Victor Johannes Tekkel (13.01.1906, Hammaste, Võnnu vald, Tartumaa - surmaaeg ja -koht teadmata; 1941. aastast Punaarmees Eesti korpuses, mille koosseisus osales Poola, Berliini, Praha, Viini ja Budapesti lahingutes), Linda Rosa Tekkel (1909-10) ja Leida Koppel (23.02.1911, Tartu - 18.01.2003, Greensboro, Põhja-Carolina, USA).

Viited
------

1. 1 2  "Paul Tekkel 50-aastane" Postimees, 26.01.1932, lk 5
2. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 4. november 2014. Vaadatud 20. märtsil 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Artikleid
---------

* "Häid ja halbu päevi" Postimees nr. 338, 12 detsember 1931 (meenutused sündmustest Tartus 1917. aastal, mil enamlased Postimehe toimetuse üle võtsid)

Kirjandus
---------

* "Paul Tekkel 50-aastane" Postimees, 26.01.1932, lk 5
**Baltisaksa kunst** on kunst, mille loojad olid baltisakslased või ajutiselt Baltimaades tegutsenud sakslased. Seda terminit kasutatakse peamiselt 19. sajandi kunstiloomingu kohta. 

19. sajandil koondus baltisaksa kunstnike loominguline tegevus peamiselt Tallinna ja Tartusse, kus taasavatud Tartu Ülikooli juurde oli 1803. aastal asutatud joonistuskool. Joonistuskooli kõrval kujunes mitmete baltisaksa kunstnike õpingute kohaks Saksamaa kunstiakadeemiad või Peterburi, sageli oli tegemist aga lihtsalt iseõppijatega.

Paremate teenimisvõimaluste tõttu valisid baltisaksa kunstnikud Peterburi tihtipeale kas ajutiseks või püsivaks elu- ja töökohaks. Kuni sajandi lõpuni olid peamiselt baltisaksa kunstnikud need, kes vahendasid siinsesse kunstiruumi Euroopas vaheldunud kunstistiile. Kohalike baltisaksa aadlike ja linnakodanlaste õdusale ja turvalisele elulaadile vastas eriti hästi kodu ja perekonda hindav biidermeierstiil, ent nende tööde stilistiline diapasoon ulatus klassitsismist impressionismihõngulise vabaõhumaalini. Estofiilide liikumise kandel jõudis baltisaksa kunsti eesti talupoja kuju, väga populaarsed olid erinevates graafilistes tehnikates teostatud linna- ja maastikuvaated. 19. sajandi teise poole baltisaksa kunstisse põimus akadeemilise kunsti elutruuduse nõue.

Mitmed baltisakslased sidusid end sel ajal kas õppejõudude või kunstiüliõpilastena Düsseldorfi Kunstiakadeemiaga, pannes aluse nn. Düsseldorfi koolkonnale Eesti kunstis. Seoses rahvusliku liikumise ja eestlastest kunstnike jõudmisega kunstiareenile kaotas baltisaksa kunstikultuur 20. sajandi alguseks tasapisi oma mõjujõu, ent Eesti kunsti ühe arenguliinina on see jälgitav kuni Teise maailmasõja puhkemiseni.

**Baltisaksa kunst Eesti Kunstimuuseumis:**

Eesti Kunstimuuseumis hakati baltisaksa kunsti kollektsioneerima juba muuseumi algusaastatel. On iseloomulik, et esimesed muuseumi enda kunstiostud olid tänini populaarsed Gustav Adolf Hippiuse "Eesti pruut" ja "Eesti noorik". Tõhus alus baltisaksa kunsti kollektsioonile pandi 1924. aastal, mil A. Tassalt omandati Hermann Eduard Hartmanni, Johannes Hau, Gustav Adolf Hippiuse, Georg Friedrich Schlateri, Woldemar Friedrich Krügeri, Karl August Senffi ja paljude teiste kunstnike teosed. Hiljem on Eesti Kunstimuuseumi baltisaksa kunsti kogu täienenud kunstiostude ja annetuste kaudu.

Baltisaksa kunsti kollektsiooni moodustavad Eestist pärit või siinse kunstiajalooga seotud saksa või baltisaksa päritolu kunstnike teosed. Tänu eestlastega jagatud kultuuriruumile ja aktiivsusele siinse kunstielu korraldamisel, on baltisakslastest kunstnike loomingut nende rahvusest hoolimata õigusega peetud siinse kunstiajaloo loomulikuks osaks.

Vaata ka
--------

* baltisakslased
* baltisaksa kirjandus

Viited
------

1. 1 2  Kunstileksikon. 2001. Eesti Klassikakirjastus, Tallinn. Lk 50
2. 1 2
3. ↑  Baltisakslased

Välislingid
-----------

* T. Abel. Baltisaksa ja akadeemiline kunst Eestis. - Eesti Kunstimuuseum. Digitaalkogu
* Haus Galerii: Eesti kunst 19. saj, teisel poolel ja sajandivahetusel
**Bujumbura Rurali provints** on 1. järgu haldusüksus Burundis, üks riigi 18 provintsist.

Läänes ja lõunas piirneb provints Tanganjika järvega, läänes ka Bujumbura Mairie provintsiga, lõunas Rumonge provintsiga, kagus Bururi provintsiga, idas Mwaro provintsiga, kirdes Muramvya provintsiga, põhjas Bubanza provintsiga.

Provintsi pindala on 1060 km². Elanike arv oli 1999. aasta andmetel 436 896. Rahvastiku tihedus oli 401 in/km².

Provintsi halduskeskus on Isale.

Provintsi ISO 3166-2 kood on BI-BJ (BJ), HASC-i kood BI.BU, FIPS PUB 10-4 kood BY02.

Provints jaguneb järgmisteks valdadeks:

* Isale vald
* Kabezi vald
* Kanyosha vald
* Mubimbi vald
* Mukike vald
* Mutambu vald
* Mutimbuzi vald
* Mugongo-Manga vald
* Nyabiraba vald

Varem kuulusid provintsi koosseisu Bugarama ja Muhuta vald, mis 2015. aastast on Rumonge provintsis.

Provintsist oli pärit president Cyprien Ntaryamira.

Burundi provintsid

Bubanza **·** Bujumbura Mairie **·** Bujumbura Rural **·** Bururi **·** Cankuzo **·** Cibitoke **·** Gitega **·** Karuzi **·** Kayanza **·** Kirundo **·** Makamba **·** Muramvya **·** Muyinga **·** Mwaro **·** Ngozi **·** Rumonge **·** Rutana **·** Ruyigi
**Ernst von Kügelgen** (ka **Ernst Otto Gerhard von Kügelgen**; 14. märts/26. märts 1871 Tallinn – 13. november 1948 München) oli Eesti psühhiaater, Seewaldi vaimuhaigla peaarst.

Kügelgen õppis aastatel 1880–1890 Tallinna Toomkoolis ja 1890–1897 Tartu ülikoolis arstiteaduskonnas. 

Ta oli arst Riia ja Venemaa vaimuhaiglates (1897–1898 oli Riias doktor Valentin von Holsti assistent, 1898–1899 oli assistent Rothenbergi Vaimuhaiglas Riia lähedal; 1899–1901 oli ordinatuuris Peterburi Udelnaja Vaimuhaiglas). Valiti 1900. aastal vastavatud Seewaldi vaimuhaigla peaarstiks. Täiendas end aastatel 1901–1902 Saksamaal Heidelbergis endise Tartu ülikooli psühhiaatriaprofessori Emil Kraepelini kliinikus. 

Oli aastatel 1900–1915 Seewaldi vaimuhaigla peaarst. Saadeti 1915. aastal asumisele Jenisseiskisse. Elas aastatel 1916–1918 Jaapanis. Aastatel 1918–1938 oli taas Seewaldi vaimuhaigla peaarst. Aastatel 1938–1939 pidas erapraksist.

Siirdus 1939. aastal Saksamaale. Praktiseeris aastatel 1939–1945 Posenis. Suri Münchenis.

Isiklikku
---------

Tema tütar oli baltisaksa naisskulptor Natalie Lindenberg.

Tunnustus
---------

* 1938 Valgetähe III klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Album Academicum Universitatis Tartuensis. Toimetanud R. Kleis. Tartu 1986
2. ↑  Eduard von Stackelberg. Ühe baltlase võitlustee. Püüdlused, võidud ja kaotused. Eesti Päevaleht, Akadeemia 2010
3. ↑  Deutschbaltisches Biographisches Lexikon 1710-1960. 1970. Böhlau Verlag Köln Wien

Välislingid
-----------

* 
* ID puudub saidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
**Nenya** on oluline ese J.R.R. Tolkieni triloogias "Sõrmuste Isand".

Nenya kuulub võimusõrmuste hulka, olles üks kolmest haldjasõrmusest. 

Nenya – veesõrmus.

Nenya oli valmistatud mithrilist ja temale oli asetatud teemandist kivi.

Nenya vardjaks oli Galadriel.

Galadrile sai Nenya Celebrimborilt kui sõrmused peideti 1693. aastal Teisel Ajastul. Galadriel kasutas sõrmust, et säilitada Kuldse Metsa ilu Lothlorienis, et mets näiks ajatu, et tema ilu ei hääbuks ega vajuks unustusse. Samuti kasutas Galadriel Nenyat valvamaks ning kaitsmaks Lothlorieni piire kui Sauroni vari hakkas kasvama. Lothlorieni piirid olid nii hästi kaitstud, et isegi Sauron ei saanud neid ületada. Seetõttu hakkas ta kahtlustama, et üks Kolmest võib olla Galadrieli käes seal varjul, kuid sellele vaatamata jääb Nenya tema eest varjule.

Kui Frodo saabub Lothlorieni 3019. aastal, siis püüab Galadriel sõrmust Frodo eest varjata. Kuid olles võimusõrmuse kandja, ei jää see tema eest varjule nagu teiste eest.

Galadrile ütleb Frodole, et kui Frodol õnnestub Võimusõrmus hävitada, siis Nenya kaotab oma võimu ja Lothlorien hääbub. See kurvastab küll Galadrieli sügavalt, kuid tema ja teised haldjad lepivad sellega, kui see tähendab Sauroni lõpliku lüüasaamist.

Nenya suurendab Galadrielis mere ihalust ning soovi naasta Kadumatule Maale. 23. septembril 3019 pärast Sauroni hävitamist lahkubki Galadriel Keskmaalt Läände ning võtab Nenya enesega ühes.
Länsimetro on kaardil märgitud katkendliku joonega
**Länsimetro** ('Läänemetroo, rootsi:*Västmetro*) on Helsingi metroo pikendus Helsingist Espoosse, mis avati 18. novembril 2017. Länsimetro pikendab metrood Ruoholahti metroojaamast, Lauttasaari, Aalto Ülikooli Otaniemi kampuse ja Tapiola kaudu uude lõppjaama Matinkylässe ning paikneb kogu pikkuses maa all. Teises ehitusetapis pikendatakse metrood Kivenlahtisse. Teine ​​etapp avatakse 3. detsembril 2022.

Länsimetro ehitus kiideti heaks 4. aprillil 2007 ja ehitus algas novembris 2009. Veebruaris 2014 lõpetati ehituseks vajalikud lõhkamistööd ning alustati jaamade ja tunnelite ehitust. Esialgu pidi pikendus avatama 15. augustil 2016, kuid see lükkus edasi 18. novembrile 2017.

Viited
------

1. ↑  "Länsimetro extension opens in Helsinki". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. juuni 2018. Vaadatud 27. juunil 2018.
2. ↑  "The project proceeds in two phases". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. detsember 2016. Vaadatud 27. detsembril 2016.
3. ↑  "Länsimetron jatkeen liikenne alkaa joulukuussa – metro pitenee viidellä pysäkillä, seitsemällä kilometrillä ja saa 78-metriset liukuportaat". Vaadatud 17. oktoobril 2022.
4. ↑  "Construction began in 2009". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. detsember 2016. Vaadatud 27. detsembril 2016.
5. ↑  "Opening of the West Metro delayed – HSL redesigs bus routes". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. detsember 2016. Vaadatud 27. detsembril 2016.
6. ↑  Länsimetro koduleht (vaadatud 10.11.2017)