recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kapi jänes** (*Lepus capensis*) on jänese perekonda kuuluv liik.

Leviala
-------

Kapi jänese areaal ulatub Aafrikast Indiani.

*Lepus capensis arabicus*

Kehaehitus
----------

Kapi jänes on tüüpiline jänes: tal on arenenud jalad jooksmiseks ja hüppamiseks ning suured silmad ja kõrvad ümbruse seiramiseks. 

Silma ümber on tavaliselt valge rõngas.

Karvkate on peenike ja pehme. Selle värvus varieerub helepruunist punakani ja liivahallini.

Imetaja kohta ebatavalisel kombel on emane isasest suurem (sooline dimorfism).

Elupaigad
---------

Kapi jänest kujutav hieroglüüf Edfu templis
Kapi jänes elab makjas, rohtlas, veldis, kõrbes ja poolkõrbes, samuti Etioopia mägismaal (näiteks Dogu'a Tembienis).

Ökoloogia
---------

Mīandashti looduskaitsealal on aasia gepard saanud kätte kapi jänese
Kapi jänes on öise eluviisiga taimtoiduline loom. Ta sööb rohtu ja põõsaid. Nagu jäneslaste seas tavaline, sööb ta oma väljaheiteid, et seedimise aega pikendada ja saada toitaineid mikroobidelt (koprofaagia). 

Nagu teisedki jänesed, kasvavad nad kiiresti.

Ainuke kiskja, kes suudab kapi jänese joostes kinni püüda, on gepard. Kõik teised, kes kapi jäneste peale jahti peavad, on varitsevad kiskjad või oportunistlikud kiskjad, näiteks leopard, karakal ja tumeselg-šaakal.

Paljunemine
-----------

Tiinus kestab 42 ööpäeva.

Aastas sünnib ühel emasel kuni 4 pesakonda, ühes pesakonnas on 1–3 poega. 

Nagu kõigil jänestel (erinevalt küülikutest), on pojad pesahülgajad: nad sünnivad, silmad lahti, ja suudavad varsti pärast sündi liikuda.
**Kapillaarpäsmake** ehk **veresoontepäsmake** ehk **neerupäsmake** ehk **glomerulus** ehk **glomeerul** (ladina *glomerulus renalis*, ains *glomerulus*, mitm *glomeruli*) on paljude selgroogsete loomade neerudes paiknevate nefronite neerukehakeste põhiosa.

Kapillaarpäsmakesi ümbritseb päsmakesekihn (Bowmani kihn) ja nende sisepind on kaetud podotsüütidega. Neerupäsmakeste ülesandeks on esmasuriini filtreerimine. Glomerulaarfiltratsioon baseerub vererõhul ja kapillaaripäsmakeses on vererõhk kõrgem kui harilikus kapillaaris.

Kui arterites langeb vererõhk alla 60 mmHg siis glomeruluste töö lakkab.

Kapillaarpäsmakeste areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.

Roomajatel
----------

### Madudel

Uuringud *Thamnophis sirtalis* madudega tuvastasid neil 100 neerupäsmakest.

Inimestel
---------

Neerupäsmakesse suubub verd toov toomaarteriool (*arteriola afferens*), milleks on neeruarteri haru (*arteriola glomerularis afferens*) 
ja väljub viimasoon (*arteriola glomerularis efferens*). Neerupäsmakese lähedal paikneb proksimaalne vääniline neerutoruke.

### Kokkupuuted madudega

Inimeste suhtes mürkmadudeks liigitatud madude sülg, sattudes inimese vereringesse, võib avaldada maohammustuse mürgistuse korral toimet ka neerupäsmakestele.

Patoloogia
----------

### Inimestel

Inimestel seostatakse neerupäsmaskestega diabeetilise neerukahjustuse teket, põhjustades neerupäsmakeste skleroosi e. glomeruloskleroos e. Kimmelstieli-Wilsoni sündroom ja lisaks päsmakestes olevate veresoonte (arterite ja arterioolode) skleroosi.

Vaata ka
--------

* glomerulaarhaigus
* glomerulonefriidid
* jukstaglomerulaarrakud
* *synaptic glomerulus*

Viited
------

1. ↑  "Meditsiinisõnastik" 328:2004.
2. ↑  Walter Nienstedt, Osmo Hänninen, Antti Arstila, Stig-Eyrik Björkqvist. "Inimese füsioloogia ja anatoomia", Werner Söderström Osakeyhtiö, Kirjastus Medicina, 6. trükk, lk 355, 2011, toimetaja Georg Loogna, tõlkija Heli Kõiv, keeletoimetaja Tiiu Sulsenberg, ISBN 9985-829-36-0.
3. ↑  Yokota SD, Dantzler WH, Measurements of blood flow to individual glomeruli in the ophidian kidney. Lühikokkuvõte, Am J Physiol. 1990 Jun;258(6 Pt 2):R1313-9, veebiversioon (vaadatud 16.05.2014) (*inglise keeles*)
4. ↑  Arne Lepp. *Inimese anatoomia, I osa. Liikumisaparaat, siseelundid*, Tartu Ülikooli Kirjastus, lk 405, 2013, ISBN 978-9949-32-239-8.
5. ↑  Walter Nienstedt, Osmo Hänninen, Antti Arstila, Stig-Eyrik Björkqvist. "Inimese füsioloogia ja anatoomia", Werner Söderström Osakeyhtiö, Kirjastus Medicina, 6. trükk, lk 353, 2011, toimetaja Georg Loogna, tõlkija Heli Kõiv, keeletoimetaja Tiiu Sulsenberg, ISBN 9985-829-36-0.
6. ↑  Madis Ilmoja, Diabeetiline neerukahjustus, veebiversioon (vaadatud 28.06.2014)

Välislingid
-----------

* Susan E. Quaggin, Jordan A. Kreidberg, Development of the renal glomerulus: good neighbors and good fences, Development 135, 609-620 (2008) doi:10.1242/dev.001081, veebiversioon (vaadatud 16.05.2014) (*inglise keeles*)
* Glomerular Diseases
* Kidney Glomerulus
* Fluid Physiology. 4.3 Ultrafiltration in the Glomerulus
* This normal glomerulus
**Kapcevičy** (transkribeerituna **Kaptsevitšõ**) on alevik (endine alev) Valgevenes Homieli oblastis Pietrykaŭ rajoonis, Kapcevičy külanõukogu halduskeskus. Alevik asub oblasti keskusest Homielist 191 ja rajooni keskusest Pietrykaŭst 21 kilomeetri kaugusel.

Ajalugu
-------

Kapcevičy ümbruses asuvad mitmed kurgaanid, mis näitavad, et sealne piirkond on vana asustusega. Kirjalikes allikates mainitakse asulat esimest korda XVI sajandil, mil sealne küla kuulus Minski vojevoodkonda ja Mazyri maakonda.

Seoses Poola jagamisega läks alev aastal 1763 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Mozõri maakonda. Aastal 1795 ehitati sinna puidust õigeusu kirik, toona oli külas 194 elanikku. Aastal 1884 hakkas kiriku juures tegutsema kihelkonnakool. Asula hakkas intensiivsemalt kasvama pärast Polesje raudtee ehitamist, mil seal aastal 1886 avati raudteejaam. Toona oli Kapcevičy üle 300 elanikuga küla. Aastal 1903 avati seal saekaater ja vineeritehas, aastal 1908 sidejaoskond. Aastal 1915 toimus sealse vabrikus streik.

Aastal 1919 läks Kapcevičy Valgevene NSV koosseisu, kus sellest sai aastal 1920 kohaliku külanõukogu halduskeskus. Toona oli külas 550 elanikku, ent eraldi asulana eristati veel raudteejaama, kus oli 203 elanikku. 15. juulil 1935 sai Kapcevičy töölisasula (sisuliselt alevi) staatuse.

Teise maailmasõja ajal ründasid partisanid külas asuvat sakslaste garnisoni ja purustasid selle. Hiljem hukkasid saksa karistussalklased 63 alevi elanikku. Kapcevičy kaotas alevi staatuse 24. augustil 1951. Aastal 1959 oli seal 2095 elanikku, alevikus töötasid juurviljakonserve valmistav tehas, metsamajand ja saekaater; alevikus olid nii keskkool kui ka kutsekool, sidejaoskond, kultuurimaja ja kaks raamatukogu.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. oktoober 2020. Vaadatud 15. septembril 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**Kaos** (kreeka keeles χάος, *cháos*) on täieliku korrastamatuse seisund, vastanduses kosmosele ja universumile. 

Etümoloogiliselt on sõna "kaos" seotud Kreeka tegusõnaga *χαίνω* (*chaino*, haigutama), millega peeti silmas haigutavat ruumi, tühjust, lõhet.

Kreeka luuletaja Hesiodose (u 700 eKr) tekstis "Jumalate põlvnemine" ("Theogonia") on kirjutatud kaosest kui maailma algsest olekust: "Tõesti, esmalt oli kaos ja hiljem maa ..." (salm 116). Kosmogoonilises müüdis samastatakse kaost eimiski ja tühjusega. Hesiodosel tekkisid kaosest kaose jumala Chaose lapsed: maajumalanna Gaia, pimeduse- ja ööjumalanna Nyx, allmaailma jumal Erebos, allmaailm kui ühtaegu koht ja isik Tartaros ning armastusejumal Eros.

Piibli esimeses loomisloos (Esimene Moosese raamat 1:2) võiks sõnu "tühi ja paljas" tõlgendada kaosena. Heebreakeelses Piiblis on samas kohas sõnad תֹהוּ וָבֹהוּ (*tohu ṿavohu*, tohuvabohu).

Kaoseteooria
------------

Matemaatikas ja füüsikas iseloomustatakse sõnaga "kaos" deterministlike võrranditega kirjeldatavate dünaamilise süsteemide korrapäratut juhusliku protsessiga sarnanevat käitumist ning selle seisundi uurimisega tegeleb kaoseteooria.

Vaata ka
--------

* Chaos
* loomine eimillestki (*creatio ex nihilo*)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kaos** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Vene-Saksa lepingust; Itaalia-Jugoslaavia piirilepingu kohta vaata artiklist Rapallo leping (1920)* |

---

Saksamaa riigikantsler Joseph Wirth (vasakult teine) koos Nõukogude Venemaa esindajate Leonid Krassini, Georgi Tšitšerini ja Adolf Joffega Rapallos
**Rapallo leping** oli 16. aprillil 1922 Itaalias Genova eeslinnas Rapallos Vene SFNV ja Saksamaa Weimari vabariigi vahel sõlmitud rahvusvaheline leping, millega taastati riikide vahel diplomaatilised suhted, loobuti sõjakahjude nõudmistest ning lepiti kokku kaubandus- ja majandussuhete arendamises enamsoodustuse põhimõttel. Lepingu salaklausel nägi ette Saksamaa sõjatööstuse ja väljaõppe korraldamist Nõukogude Venemaal.

See oli vastastikku kasulik leping, sest lepinguga tunnistas Saksamaa esimese suurriigina Nõukogude Venemaa kommunistlikku riigikorda ning leping võimaldas Saksamaal väljuda Versailles' rahulepingu järgsest rahvusvahelisest isolatsioonist.

Välislingid
-----------

* Der deutsch-russische Vertrag
**Eesti Pangaliit** on Eesti panku ühendav katusorganisatsioon, mille peamisteks eesmärkideks on Eesti panganduse arendamine ja pankade ühiste probleemide lahendamiseks vajaliku tegevuse koordineerimine.

1992. aastal 21 kommertspanga asutatud Pangaliitu kuulub Eestis tegevuslitsentsi omavast 17 krediidiasutusest 12. 2009. aasta lõpu seisuga kuulus liikmetele laenude mahu järgi 99%-line turuosa.

Juhatus ja organisatsioon
-------------------------

Pangaliidu juhatuse esimehed:

* Aivar Rehe 2008–2010
* Riho Unt 2010–2012

Pangaliidu juhatuse esimehed vahetuvad iga 2 aasta tagant rotatsiooni korras. 

Eesti Pangaliidu tegevdirektor on Katrin Talihärm.

Pangaliidu tegevust juhib Pangaliigu juhatus, kus Pangaliidu 11 liikmespanka on esindatud järgnevalt: 

* Riho Unt SEB Pangast,
* Aivar Rehe Sampo Pangast,
* Priit Perens Swedbankist,
* Andrus Kluge Krediidipangast,
* Vahur Kraft Nordea Pangast,
* Sofia Krisimaa Citadele Pangast,
* Taavi Laur UniCredit Pangast,
* Valeri Haritonov Tallinna Äripangast,
* Hans Pajoma DnB NORD Pangast,
* Erki Kilu LHV Pangast ja
* Targo Raus BIGBANKist.

2010. aastal liitus Pangaliiduga Pohjola Pank

Viited
------

1. ↑  Pangaliidu uueks juhiks sai Riho Unt, Eesti Päevaleht, 18. juuni 2010
2. ↑  Pohjola Pank ühines Eesti Pangaliiduga, e24.ee, 28.09.2010

Välislingid
-----------

* Eesti Pangaliit
**NSV Liidu Rasketööstuse Rahvakomissariaat** (vene keeles Народный комиссариат тяжёлой промышленности СССР) oli aastatel 1932–1939 eksisteerinud riigiorgan Nõukogude Liidus; kuulus rahvakomissariaadina NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu koosseisu. Tegeles rasketööstuse juhtimisega.

Rasketööstuse rahvakomissariaat moodustati jaanuaris 1932. 

Detsembris 1936 rahvakomissariaat reorganiseeriti – eraldus osa struktuuriüksusi, mille baasil moodustati eraldiseisev NSV Liidu Kaitsetööstuse Rahvakomissariaat. Augustis 1937 toimus taas ümberkujundamine ja uue eraldiseisva rahavakomissariaadi moodustumine (NSV Liidu Masinaehituse Rahvakomissariaat).

Juhtimine
---------

* Sergo Ordžonikidze (1932–1937)
* Valeri Mežlauk (veebruarist augustini 1937)
* Lazar Kaganovitš (1937–1939)

Konkurss
--------

Rasketööstuse rahvakomissariaadi hoone konkursi projekt (1936). Arhitekt Ivan Fomin
1934. ja 1936. aastal korraldati arhitektuurikonkurss rasketööstuse rahvakomissariaadi uue administratiivhoone ehitamiseks Punase väljaku äärde. Tegelikult jäi uus hoone ehitamata. Selline otsus võimude poolt tehti pärast veebruaris 1937 rahvakomissar Sergo Ordžonikidze surma.

Likvideerimine
--------------

Jaanuaris 1939 rasketööstuse rahvakomissariaat likvideeriti. Selle baasil moodustati kuus uut rahvakomissariaati:

* NSV Liidu Kütusetööstuse Rahvakomissariaat
* NSV Liidu Musta Metallurgia Rahvakomissariaat
* NSV Liidu Värvilise Metallurgia Rahvakomissariaat
* NSV Liidu Elektrijaamade ja Elektrotehnikatööstuse Rahvakomissariaat
* NSV Liidu Keemiatööstuse Rahvakomissariaat
* NSV Liidu Ehitusmaterjalitööstuse Rahvakomissariaat
**NSV Liidu Ministrite Nõukogu esimees**, lühendatult NSVL MN esimees (aastatel 1946–1991 Председатель Совета Министров СССР e *Predsedatel Soveta Ministrov SSSR* ja aastatel 1923–1946 **NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu esimees** Председатель Совета Народных Комиссаров СССР e *Predsedatel Soveta Narodnõhh Komissarov SSSR*) oli Nõukogude Liidu valitsusjuht ehk peaminister.

NSV Liidu Ministrite Nõukogu esimees
------------------------------------

NSV Liidu konstitutsiooni järgi oli NSV Liidu Ministrite Nõukogu pädev otsustama kõiki riigi poliitilisi küsimusi, kuid tegelikult sündisid need otsused Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei Keskkomitee Poliitbüroos. Paljudel juhtudel oli NSVL MN esimees ja NLKP peasekretär sama isik, ei see olnud alati nii.

NSV Liidu valitsusjuht 1924–1946
--------------------------------

 *Pikemalt artiklis NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu*

NSV Liidu Ministrite Nõukogu esimehed
-------------------------------------

* Jossif Stalin (15. märts 1946 – 5. märts 1953)
* Georgi Malenkov (5. märts 1953 – 8. veebruar 1955)
* Nikolai Bulganin (8. veebruar 1955 – 27. märts 1958)
* Nikita Hruštšov (27. märts 1958 – 14. oktoober 1964)
* Aleksei Kossõgin (14. oktoober 1964 – 23. oktoober 1980)
* Nikolai Tihhonov (23. oktoober 1980 – 27. september 1985)
* Nikolai Rõžkov (27. september 1985 – 19. jaanuar 1991)

Nõukogude Liidu peaminister
---------------------------

* Valentin Pavlov (19. jaanuar 1991 – 22. august 1991)

Valitsusjuht
------------

* Ivan Silajev (1991; valitsusjuht augustiputšist Nõukogude Liidu lagunemiseni)

Vaata ka
--------

* Eesti NSV Ministrite Nõukogu
**Lammekin** oli valitseja Kuramaal, keda on mainitud 1230. aasta 28. detsembril "Kuramaa paganate" ja paavst Gregorius IX saadiku Alna Balduini vahel sõlmitud alistumis- ja ristimislepingus. Lepingus mainitud kohanimede järgi võis ta osaliselt valitseda alade üle, mis hilisemate dokumentide järgi kuulusid Ventava, Bandava ja Piemare piirkondadesse Põhja-Kuramaal. Arvamused selle osas, kui suur ta võimupiirkond ja -täius teiste kohalike ülikute kõrval oli, lähevad lahku – teda on pakutud nii kogu lepinguga hõlmatud territooriumi valitsejaks kui lihtsalt üheks, ehhki veidi tähtsamaks ülikuks teiste seas. Lepinguga kohustusid Lammekin ja teised paganad vastu võtma ristiusu, maksma makse oma maahärradele ja piiskopile ning osalema kristlaste sõjakäikudes. Lepingus ei mainita kohustuste tekkimist Liivimaa ristisõja juhtivate jõudude – Riia piiskopkonna ja Mõõgavendade ordu – vastu ja rõhutatakse sõltumatust Rootsi ja Taani kuningriikidest.

Lammekini (lepingu ladinakeelses tekstis *Lammekinus*) nime on peetud nii balti- kui läänemeresoomepäraseks, sarnaseid nimesid on 13.–14. sajandi dokumentides fikseeritud nii Kuramaal, Leedus kui Põhja-Eestis.

Viited
------

1. 1 2  Švābe, Arveds. *Senā Kursa*. Straumes un avoti. Riia, 1938. Lk 66–74.
2. ↑  Lamekins. Historia.lv
**Juhan Vildenau** (7./19. august 1856 Puru mõisavald, Jõhvi kihelkond, Virumaa – 5. veebruar 1937 Jõhvi) oli Eesti seltsi- (eelkõige tuletõrje-) ja omavalitsustegelane.

Varasem elukäik
---------------

Ta õppis Jõhvi kihelkonnakoolis. Pärast kooli läks ta Peterburi, kus elas kümmekond aastat ning töötas sadulsepana. Ta tuli 1880. aastate algupoole Eestisse tagasi ning jäi elama Jõhvi. Ta asutas seal sadulsepaettevõtte ning ehitas Jõhvi alevikku maja.

Seltsitegevus
-------------

Ta oli aktiivne seltsitegelane juba Peterburi Eesti Seltsis ning laulis sealse Eesti Heategeva Seltsi laulukooris, mida juhtis Johannes Kappel. Ta tegi ka kaastööd eesti ajalehtedele. 

Hiljem Jõhvis lõi ta kaasa Jõhvi tuletõrjeühingus ja põllumeesteseltsis ning oli ka tarvitajateühingu asutajaliige. 

Ta oli ka Jõhvi alevivolinik, kirikupäeva liige ning Kaitseliidu toetajaliige.

Tunnustus
---------

* Jõhvi tuletõrjeühingu auliige

Isiklikku
---------

Tema isa oli Puru küla koolmeister Priidik Vildenau.

Tema poeg oli sõjaväelane, diplomaat, advokaat ja ajakirjanik Nikolai Viralu.

Kirjandus
---------

* "Jõhvi vanim tegelane suri". Virumaa Teataja nr 15, 8. veebruar 1937. Lk 6
Lask USA tankitõrjeraketisüsteemist TOW (kandemasinal)
**Juhitav tankitõrjeraketisüsteem** (juhitav tankitõrjerakett, tankitõrjeraketisüsteem, tankitõrjeraketikompleks) - JTTRS (inglise keeles Anti-tank guided missile system, ATGS) - on peamiselt soomustehnika vastu mõeldud relv või relvasüsteem, mis koosneb stardiseadmest ja juhitavast või isesihtuvast raketist. 

Tankitõrjeraketisüsteemid on reeglina kandesõidukil (näiteks soomuk, maastur või kerge taktikaline veoauto) veetavad, mõnikord ka jalaväelaste poolt kantavad. Neid on samuti paigaldatud lennuvahenditele.

Esimesed tankitõrjeraketid töötati välja Saksamaal 1944-1945. Nende kasutamisest pole teavet, kuid võitjariigid võtsid projektist eeskuju oma relvastuse arendamisel. Esimene tegelik lahinguline kasutus toimus 1956. aasta Iisraeli-Egiptuse Kuuepäevases sõjas. Tänapäeval moodustavad tankitõrjeraketisüsteemid iga sõjaväe tankitõrje lahutamatu osa.

Tankitõrjeraketisüsteeme
------------------------

* BGM-71 TOW
* AGM-114 Hellfire, AGM-114 Longbow Hellfire 2
* Aérospatiale AS 11, Aérospatiale AS 15TT
* MAPATS
* AT-6, ATX-16
* 3M6 Šmel, 9K111 Fagot, 9K112 Kobra, 9K114 Šturm, 9K115 Metis, 9M14 Maljutka, 9M17 Flööt, 9M113 Konkurs, 9M117 Bastion, 9M119 Svir/Refleks, 9M120 Ataka
* RK-3 Korsar, Stugna-P
‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) ›
**Lavretsovi tänav** on tänav Narva vanalinnas. See algab Puškini tänavast, ristub Vabaduse tänavaga ja lõpeb Vestervalli tänavaga ristudes. Tänava pikkus on umbes 290 m.

Sinine, Must ja Valge tänav Narvas 1929. aasta linnaplaanil
1900. aasta ja 1905. aasta linnaplaanidel on selle tänava nimi vene keeles *Десятая улица*, 1912. aasta linnaplaanil eestikeelne *Kümnes uulits* ning 1929. aasta linnaplaanil on tänava nimi **Valge tänav**. Koos Sinise ja Musta tänavaga, mis kulgesid üksteisega rööpselt, moodustasid nad Eesti lipu värvid. 

Pärast Teist maailmasõda nimetati tänav ümber oletatavasti nõukogude võimu auks ja 1986. aasta linnaplaanil on tänava nimi **Nõukogude tänav** ehk vene keeles *улица Ныукогуде*.

11. mai 1994 linnavalitsuse otsusega nimetati tänav ümber **Lavretsovi tänavaks**. Tänav sai nime Narva kaupmehe ja metseeni Sergei Lavretsovi järgi, kes pärandas oma rikkaliku maalide ja kunstiesemete kogu Narva linnamuuseumile.

Lavretsovi 5. Hotell Central
Lavretsovi tänaval asuvad hotellid Central ja King, baar Gulliver ning restoranid King, Gulliver ja Zakarpatje.

Viited
------

1. ↑  Svetlana Andrejeva. Narva tänavad 17.-21. sajandi linnakaartidel. –
Narva Muuseumi Toimetised, nr 7, 2007, lk 108-127.
2. ↑  Narva linnavalitsuse määrus nr 68/11 11.05.1994
3. ↑  Kellele läheb korda mälestus Narva metseenist Lavretsovist? – Põhjarannik, 31.03.2005

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Lavretsovi tänav** |
**Lavats** on (magamis)lava või nari, mis endisaegadel oli tavaliselt hoone seina külge ehitatud.

Ajaloost
--------

Lääne-Euroopa ja Euroopa kirdeosa metsavööndi rahvastel (ka Eestis) olid varematel aegadel maaelamutes kasutusel mitmesugused lavatsid. 

Lavatsid kadusid Eestis kasutuselt 19. sajandi teisel poolel, kauem püsisid need vaid ajutistes eluruumides (näit. kalamajades, 
punkrites jne).

Ehitus
------

Eestis paiknesid lavatsid enamasti rehetoa tagaseinas reheahju ja rehealuse vahel. Paari meetri laiused ja pikkused lavatsid mahutasid kuni 4 inimest, kitsamad ja lühemad üks–kaks inimest. Lavatsi aluspuud toetusid ühelt poolt postidele, teiselt poolt seinapalkide vahele. Aluspuudele pandi peale põhjalauad ning õled. Lavatsi all asus enamasti kanatool e. kanapuur.

Tänapäev
--------

Tänapäeva mööblitööstus valmistab lihtsamaid äärepiirdeta lavats-voodeid, millel on neli jalga ja kõrgendusega peaalune. Lavatsi mõiste on praegu laiem, nii nimetatakse lavatsiks ka näiteks platvormvoodit, metallvedrudega voodiraami, lippidega voodipõhja jne. 

Kahekorruselisi, ronimisredeli ja voodikastiga narisid valmistatakse peamiselt lastele.

Eesti murded
------------

Eesti murretes on lavats kandnud erinevaid nimetusi:

* *labats*- Suure-Jaani, Karula jt.
* *lautsik*- Karksi, Paistu jt.
* *lavak*- Viljandi, Helme jt.
* *lavant*- Halliste, Saarde jt.
* *lavat*- Kolga-Jaani, Tarvastu jt.
* *lavits*- Torma, Kodavere jt.
* *koigas*- Lääne-Eesti, saared

Vaata ka
--------

* diivan
* voodi

Viited
------

1. ↑  Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 98
2. ↑  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Tallinn, Ühiselu AS trükikoda. Lk 135

Välislingid
-----------

* Lavats, Eesti murrete sõnaraamat
Kadrina valla vapp
**Kadrina valla vapp** on Lääne-Viru maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Kadrina valla vapp.

Vapp on kinnitatud 23. jaanuaril 1995 ning õnnistatud 25. novembril 1995 kadripäeval ehk Aleksandria püha Katariina mälestuspäeval Kadrina kirikus. 

Vapi autor on Rakvere Teatri lavastusala juhataja Jaan Liivsoo.

Vapi kirjeldus
--------------

Hõbedase kaldtalaga vasakult poolitatud rohelise-musta kilbi ülemisel, rohelisel väljal kuue kodaraga ratas, millest osa ära murdunud ja mustal väljal kolm Kreeka risti – kõik hõbedased.

Põhjendus
---------

Vapil kujutatud katkine ratas on ajalooline sümbol, nimelt 307. aastal purunes Aleksandrias Katariina piinamise ratas, mis andiski alust Katariina pühakuks kuulutamisele. Vapi autori sõnul võib katkine ratas tähendada ka Kadrina arengu hüplikkust. Kolm Kreeka risti märgivad usku Jumalasse, Eesti Vabariiki ja iseendasse.

Vaata ka
--------

* Kadrina valla lipp
* Lääne-Viru maakond

Välislingid
-----------

* Kadrina valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
**Inseneriväe Inspektuur** oli 1920. aastal moodustatud Eesti sõjaväe inseneriväeosade erialase väljaõppe, uute relvade tutvustamise ja katsetamise korraldamise, sõjatehnika säilitamise ja korrashoiu üle järelevalve teostamise ning vastavate instruktsioonide väljatöötamise keskasutus.

Eesti Rahvaväe insenerivägede keskasutus Peastaabi Inseneriväe Valitsus moodustati 1918. aasta detsembris. 1. jaanuariks 1919 reorganiseeriti peastaabi koosseis ning peastaabis moodustati inseneriväe jaoskond. 1919. aasta 23. veebruaril moodustati sõjavägede ülemjuhataja Johan Laidoneri Ülemjuhataja Staabi Inseneriväe Valitsus.

Eesti Vabadussõja võiduka lõpetamise järel, 1920. aasta 26./27. märtsil kaotati Eesti Sõjavägede Ülemjuhataja institutsioon ning seoses sellega nimetati senine Ülemjuhataja Staap – Sõjavägede Staabiks, mille ülem juhtis ja koordineeris ka Kindralstaabi Valitsuse ja Korraldusvalitsuse Inseneriväe Valitsuse tööd.

1920. aasta 10. juuli sõjaministri päevakäsuga nimetati ametisse Inseneriväe inspektor ja seejärel moodustati ka Sõjaministeeriumi Inseneriväe Inspektuur.

Vaata ka
--------

* Eesti Rahvavägi
* Eesti sõjaväe ja Sõjaministeeriumi organisatsioon (1939)

Välislingid
-----------

* Igor Kopõtin. Eesti Kaitseväe Pioneeripataljon aastatel 1924-1940 (magistritöö, 2010)
**Ino** oli vanakreeka mütoloogias Boiootia pealinna Teeba printsess, Kadmose ja Harmonia tütar, Athamase naine, Melikertese ja **Learchose** ema, Phrixose ja Helle kasuema.

Boiootias asuva Orchomenose linna valitseja Athamas hülgas oma esimese naise **Nephele** ja abiellus Inoga. Esimesest abielust oli tal poeg Phrixos ja tütar Helle. Athamas ja Ino said pojad Melikertese ja Learchose.

Ino vihkas oma kasulapsi. Ta kõrvetas ära kogu seemnevilja. Seeme ei idanenud. Kui rahvas läks oraaklilt nõu küsima, mida ikalduse vastu teha, sundis Ino oraaklit vastama, et Phrixos tuleb jumalatele ohverdada.

Rahva sunnil pidi Athamas seda soovi täitma, aga kui nad olid jõudnud ohvrialtari juurde, tormas sinna jäär, kelle nahk oli puhtast kullast, haaras ohvriks määratud poisi ja tema õe ning kandis lapsed läbi õhu minema. Jäära oli Nephelele andnud Hermes, kes tuli vastu naise palvetele päästa lapsed. Niimoodi sai Ino kasulastest lahti, ilma et oleks neid tapma pidanud.

Kui Ino õde Semele sai Zeusiga poja Dionysose ja enne selle sündi suri, kasvatasid Athamas ja Ino Dionysose üles.

Leukothea annab Odysseusele oma loori. John Flaxmani joonistus
Karistuseks oma mehe sohilapse kasvatamise eest nuhtles Hera Athamast hullusega, nii et ta tappis Learchose. Ino hakkas kartma Melikertese elu pärast ja, poeg kätel, jooksis merre.

Zeusi tänulikkuse märgiks nad päästeti ja muudeti merejumalateks. Mõlemad said uue nime: **Leukothea** ('valge jumalanna') ja Palaimon. Leukothea päästis merehädas viibiva Odysseuse, andes talle oma loori, mis kaitses kõigi ohtude eest, kuni Odysseus lainetes viibis.

**173 Ino** on Ino järgi nimetatud asteroid.

Ino kunstis
-----------

Johann Christian Bach on Ino ainetel loonud kantaadi ja Gaetano Donizetti ooperi.

Amandus Adamsonil on raidkuju "Ino" (1892).
‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) ›
Koidula tänava ja Suure tänava ristmik
Tuleviku tänav, Koidula tänava algus Vestervalli tänava ristmikul
**Koidula tänav** on tänav Narva vanalinnas. Algab Vestervalli tänavalt, ristub Suure ja Viru tänavaga ning jätkub Pimeaia tänavana. Tänava pikkus on umbes 465 m.

1900. aasta linnaplaanil on selle tänava nimi *Горная улица* ja selle jätk *Бульварная улица*, 1905. aasta linnaplaanil vastavalt *Горная улица* ja *Садовая улица*. 1912. aasta linnaplaanil on selle tänava nimi *Aia tänav* ja 1927. aasta linnaplaanil *Mäe tänav*, mis jätkus *Koidula puiesteena*.

Pärast teist maailmasõda kandis tänav nime *L. Koidula tänav* (*улица Л. Койдула*) eesti luuletaja Lydia Koidula järgi. 27. septembril 1995 muudeti linnavolikogu määrusega L. Koidula tänava nimi *Koidula tänavaks*.

Hoonestus
---------

Vaade Narva jõelt Narva vanalinnale ja Mäe tänavale, mis jätkus Koidula puiesteena
Elamud aadressil Koidula 3a ja 6 kuuluvad arhitektuurimälestiste hulka.

Aadressil Koidula 3a asub 17. sajandi keskel ehitatud kahekorruseline maja. 1649. aastal oli selle omanik Eric Kulka. Alates 1684. aastast oli selles hoones 4-klassiline Narva saksa kool. 18. sajandil olid selles hoones tõenäoliselt koolipersonali eluruumid. Teise maailmasõja ajal sai hoone kannatada, kuid taastati pärast sõda. 1970. aastate teisel poolel hoone restaureeriti ja seal paiknesid Vabariikliku Restaureerimise Valitsuse Narva osakonna töö- ja eluruumid. Hoones on 17. sajandi raidkiviportaal. Koidula 3a asub osa Viru ringkonnaprokuratuurist.

Aadressil Koidula 6 asuv hoone on arvatavasti rajatud 17. sajandi viimase veerandi alguses. Juba 17. sajandi lõpus oli see halvas seisukorras. 18. sajandi lõpus oli hoone 2-korruseline ja kasutusel elumajana. 18. sajandi lõpust asus seal nn "Grigorjevi pärijate trükikoda", kus trükiti eesti-, saksa- ja venekeelseid raamatuid, sealhulgas ka ajalehti Wirulane ja Kiir. Trükikoda asus hoones ka 20. sajandi esimesel poolel ning pärast teist maailmasõdagi.

Hoone aadressil Koidula 8, kus tegutses Loodearmee juures ilmunud ajaleht Prinevski Krai ("Приневскiй край"), lehetoimetus ja vene kirjanik Aleksandr Kuprin.

* Vana elumaja aadressil Koidula 3aVana elumaja aadressil Koidula 3a
* Vana elumaja aadressil Koidula 6Vana elumaja aadressil Koidula 6
* Hoone Koidula 8Hoone Koidula 8

Viited
------

1. 1 2  Svetlana Andrejeva. Narva tänavad 17.–21. sajandi linnakaartidel. – Narva Muuseumi Toimetised, nr 7, 2007, lk 108-127.
2. ↑  Об уточнении перечня улиц г. Нарва и пос. Нарва-Йыэсуу. Решение Нарвского городского Совета народных депутатов №72 от 02.03.1982
3. ↑  Narva Linnavolikogu määrus nr 70/30
4. ↑  Arhitektuurmälestise pass
5. ↑  Elamu Narvas Koidula 6 (mälestise reg nr 14001)
6. ↑  Elamu Narvas Koidula t 6, 17. saj, 1982, Kultuurimälestiste register

Välislingid
-----------

 Koidula tänav – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Bitėnai kalmistu
**Bitėnai** (saksa keeles vanasti *Bittehnen*) on küla Leedus Pagėgiai omavalitsuses Lumpėnai vallas. Küla asub Nemunase kaldal, seal asub Rambynase regionaalpargi halduskeskus.

Bitėnai kuulub Väike-Leedu etnograafilisse piirkonda. Küla territooriumile jääb Rambynase nime kandev mägi. Vaatamisväärsuseks on ka Martynas Jankuse muuseum. Jankus oli knygnešystė ajal üks juhtivamaid leedukeelsete raamatute väljaandjaid. 

Küla juures asub Leedu idaosa suurim toonekurgede koloonia. Aastal 2010 rajati sinna alajaam, mille kaudu on Leedu lääne-ja põhjaosa võimalik varustada Kaliningradi oblastis toodetud elektriga.

Küla nimi tuleneb preisikeelsest sõnast *bitte* (tõlkes *mesilane*).

Ajalugu
-------

Bitėnai oli vana Nemunase äärne sadamakoht, kus asus ka tavern. Vanasti kandis see nime *Bitten*, aastani 1785 asus seal kaks küla - *Bittenen Uszbittschen* ja *Bittehnen Schillehnen*. Knygnešystė ajal asus seal tähtis leedukeelsete raamatute trükkimise keskus.

Asula sai Teises maailmasõjas rängalt kannatada. Sõjategevuse käigus hävis suurem osa küla majadest, ka evakueeriti sealsed elanikud Saksamaale.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. september 2015. Vaadatud 27. septembril 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Sulejoonistus bistriga, 1465–1516, oletatavasti Jheronimus Bosch, eskiisid "Pühale Antoniusele"
**Bister** (prantsuse keelest *bistre* 'tõmmu') on pruun orgaaniline värvipigment, värvuselt ja koostiselt sarnane asfaldiga. Saadakse pöökpuu või kase põletustõrvast ja nõest, koostiselt suure tõrvasisaldusega tahm.

Rahvusvahelises värvainete indeksis on ta tähis NBr 11 (Natural Brown 11). Eesti keeles ei ole pigmendi nimetusest tuletatud värvuse nimetust.

Omadused
--------

Värvuselt kollakaspruun kuni tumepruun, sõltuvalt valmistamisprotsessist. Vähese kattevõimega, pigem laseeriv. Pigment ei ole valguspüsiv, otseses päikesevalguses pleegib. Aluste ja hapete toimel laguneb.

Kasutamine
----------

Alates 14. sajandist oli bister kasutusel vesivärvipigmendina sulejoonistustes, monokroomsetes vesivärvimaalingutes ja maalilise efekti andmiseks alusmaalinguna akvarellides. Kui 18. sajandil hakati kasutama rohkem tušši ja seepiat, tõrjus see bistermaalingu tagaplaanile, ehkki neid tehti veel ka 19. sajandil.

Van Dycki maalidel on bistrit kasutatud laseeriva värvina varjudes, alltoodud näites John Stuarti kullavärvi ja pruuni riietuse varjudes koos punase ookriga ja natukese kollase ookriga üleminekutoonides.

#### Pildid

* Nicolas Poussin. "Kaks kaske". Grafiitpliiats, pintslijoonistus bistriga. 1629
* Anthonis van Dyck. John Stuart ja tema vend Bernard Stuart. Õlimaal, 1638
* Charles-Joseph Natoire. "Itaalia sügismaastik, Monte Porzio ja ohver Paanile". Sulg, bister, punane ja valge kriit ning akvarell sinakal paberil, 1763
* Jean-Honoré Fragonard. "Le Coucher des ouvrières", bisterlaveering
* John Singer Sargent. Altari predella, Tarragona katedraal. Pliiats, bistermaaling, 1895–1908

Vaata ka
--------

* bisterpruun
* seepia
* tušš

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Välislingid
-----------

* Bister kunsti- ja konserveerimismaterjalide andmebaasis CAMEO
* Bister maalipigmentide portaalis colourlex.com
* Bister. Hariduse sõnaraamat (Tartu, 1908) vikitekstides
Biting Elbowsi loojaid ja *frontman* Ilja Naišuller, kes hiljem sai enam tuntuks video- ja filmirežissöörina
**Biting Elbows** on Moskvas tegutsev rokkmuusikaansambel, mis viljeleb post-punki ja *indie rock*'i. Ansambli lõid 2008. aastal Ilja Naišuller (vokaal, kitarr) ja Ilja Kondratjev (trummid, hiljem basskitarr ja vokaal). Alguses orienteeruti punkrokile.

Septembris 2011 valmis ansamblil Biting Elbows muusikavideo laulule "The Stampede". Video, mis filmiti esimeses isikus, sai hitiks YouTube'is, kus see kogus ligi viis miljonit vaatamist.

Novembris 2011 ilmus ansambli esimene stuudioalbum ("Biting Elbows").

Biting Elbows sai laiemalt tuntuks pärast laulule "Bad Motherfucker" muusikavideo valmimist ja avaldamist märtsis 2013 YouTube'is. Mõnes mõttes on see klipi "The Stampede" järg. Esimese kümne päeva jooksul kogus klipp YouTube'is üle kümne miljoni vaatamist.

Diskograafia
------------

### Albumid

* "Biting Elbows" (2011)
* "Shorten The Longing" (2020)

### Minialbumid

* "Dope Fiend Massacre" (2011)
* "Bad Motherfucker" (2013)

### Singlid

* "Bad Motherfucker" (2013)
* "Bullied Boy" (2015)
* "For The Kill" (2016)
* "My Woman" (2016)
* "Dustbus" (2016)
* "Love Song" (2017)
* "Anarchy" (2018)
* "Control" (2019)
* "Heartache" (2019)
* "Boy is dead" (2021)

Videoklipid
-----------

| Aasta | Pealkiri | Videorežissöör |
| --- | --- | --- |
|
| 2010 | Dope Fiend Massacre | Ilja Naišuller |
| 2011 | Despondent | Lado Kvatanija |
| 2011 | The Stampede | Ilja Naišuller |
| 2012 | Toothpick | Ilja Naišuller |
| 2013 | Bad Motherfucker | Ilja Naišuller |
| 2016 | For The Kill | Ilja Naišuller |
| 2017 | Love Song | Lado Kvatanija |
| 2019 | Heartache | Ilja Naišuller |
| 2019 | Control | Ilja Naišuller |
| 2021 | Boy is dead | Ilja Naišuller |

Viited
------

1. 1 2  Biting Elbows. bitingelbows.com
2. 1 2 3  Biting Elbows. Биография. sites.google.com

Välislingid
-----------

* Koduleht
Anakin Skywalker ja Darth VaderAnakin Skywalker ja Darth Vader
**Anakin Skywalker** (hiljem **Darth Vader**) on üks peategelasi filmisaagas "Star Wars".

Skywalker oli ettekuulutuse järgi väljavalitu, kes pidi tooma tasakaalu Jõusse. Samuti oli ta Luke Skywalkeri ja Leia Organa isa. Kuigi varajases täiskasvanueas oli Anakin Jedi rüütel, liitus ta hiljem sithide orduga ja muutus Darth Vaderiks. Ettekuulutuse täitis ta seeria kuuenda filmi "Jedi tagasitulek" lõpus, kui tappis poja päästmiseks imperaator Palpatine'i. Sarja hiljem valminud filmid, mis käsitlevad faabula järgi varasemat, keskenduvad Anakini eluloole ja allakäigule.

Tegelast on mänginud mitmed näitlejad: originaaltriloogias kandis Vaderi kostüümi David Prowse, hääle andis James Earl Jones ja maskita Vaderit kehastas Sebastian Shaw. Osades 1-3 mängisid noort Anakini Jake Lloyd ja Hayden Christensen.

Anakini elulugu
---------------

Anakin Skywalker sündis vaesuses (ja orjuses) Shmi Skywalker-Larsi pojana Tatooine'il. Jedi rüütel Qui-Gon Jinn leidis Anakini ja viis ta jedi nõukokku. Algul otsustas nõukogu, et poiss on koolitamiseks liiga vana, kuid pärast Qui-Goni surma, anti tema õpilasele, Obi-Wan Kenobile luba Anakini treenimiseks. 10 aastat hiljem, kloonisõdade algusaastatel, oli Skywalkerist saanud jedi rüütel. Jedi reeglitele vastuolus, abiellus ta salaja senaator Padmé Amidalaga, kellest sai hiljem Anakini laste ema. Kui Skywalker nägi unes abikaasa surma, kuid ei saanud jedi nõukogu poole pöörduda, lubas kantsler Palpatine Anakini aidata, juhul kui Anakin liitub sithi orduga. Seega ristiti Skywalker kolmandas (ka kuuendas) filmis ("Star Wars: Osa III – Sithi kättemaks") Darth Vaderiks. Võideldes Mustafaril Obi-Waniga kannatas Vader põletushaavu, mistõttu pidi ta edaspidi elama biooniliste kehaosadega. Darth Vaderina valitses ta impeeriumi Palpatine'i parema käena.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib maakonnast ja riigist; Rooma provintsi kohta vaata artiklit Kapadookia (Rooma provints)* |

---

**Kapadookia** oli vanaaja maakond ja riik Väike-Aasia idaosas. 

Aasia impeeriumid u 600 a eKr, Pärsia impeerium ja Kapadookia Väike-Aasia poolsaarel
2. aastatuhandel eKr oli piirkond Hetiidi riigi tuumik. 6. sajandil eKr langes Ahhemeniidide Pärsia võimu alla.

Aleksander Suure (356 eKr–323 eKr) loodud maailmariigi lagunedes Diadohhide sõdades oli Kapadookia Seleukiidide riigi valduses. 

3. sajandil eKr iseseisvus Kapadookia mõneks ajaks, kuid langes siis Rooma riigi mõjuvõimu alla ja 17. aastal muudeti Rooma riigi Kapadookia provintsiks.

* Aleksander Suure impeeriumi piirid 334–323 eKrAleksander Suure impeeriumi piirid 334–323 eKr
* Kapadookia 2. sajandil eKrKapadookia 2. sajandil eKr
* Rooma keisririigi provintsid 117. aastalRooma keisririigi provintsid 117. aastal

Vaata ka
--------

* Kapadookia Ülikool

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kapadookia** |
**Kaparaŭka** (transkribeerituna **Kaparavka**) on küla Valgevenes Homieli oblasti Rečyca rajooni Karavacičy külanõukogus. Asula asub oblasti keskusest Homielist 55 ja rajooni keskusest Rečycast 17 kilomeetri kaugusel.

Kaparaŭkas on keskkool, klubihoone, postkontor ja raamatukogu. Küla lähistel asub naftamaardla.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 223 (1850)
* 595 (1897)
* 934 (1929)
 | * 592 (1959)
* 227 (2004)
* 189 (2010)
 |

Ajalugu
-------

Esimesed teated küla kohta pärinevad XIX sajandist, mil see kuulus Minski kubermangu Retšitsa maakonda. Sealsed maad kuulusid Wołłowiczidele. Aastal 1897 asusid külas magasiait ja külakabel. Esimese maailmasõja eel hariti külas 510 tiinu maad, kodusõja järel oli aga haritav maa vähenenud 156 tiinuni.

Aastal 1926 sai asulast kohaliku külanõukogu keskus. Kolm aastat hiljem avati seal esimene kool. Teises maailmasõjas hukkus 79 küla elanikku. 17. oktoobril 1964 hakati seal esimest korda Valgevene territooriumil naftat ammutama.

31. oktoobril 2006 liideti küla Karavacičy külanõukoguga.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. oktoober 2020. Vaadatud 8. septembril 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Решение Гомельского облсовета депутатов от 26 сентября 2006 г. № 295 «Об изменении административно-территориального устройства районов Гомельской области»
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib liigist; perekonna kohta vaata artiklit Põldvutt (perekond)* |

---

Põldvutt
**Põldvutt** (*Coturnix coturnix*) on Euraasias ja Aafrikas elutsev faasanlaste sugukonda kuuluv linnuliik ja ühtlasi maailma väikseim kanaline. 

Täiskasvanud linnu kaal on umbes 100 grammi. Välisilmelt on põldvutt helepruuni üldtooniga ning seljal ja külgedel pruuni-kollase-musta peenemustrilise sulestikuga lõokesesuurune lind, kelle kõhualune sulestik on heledam ja mustrita. Pea on tumedam, kuid pealaelt ja mõlema silma kohalt jookseb kuklasse helekollane triip. Noorlinnud ja emaslinnud on peenemamustrilised. Isaslindudel (kukkedel) on pea silmadest ja nokast madalamal musta-valgetriibuline ja nende rinnapiirkonnas on suur ülespoole suunatud nooleotsa kujuline must laik. 

Põldvutt on Eestis rändlind, olles ainus siin pesitsev kanaline, kes siin ei talvitu. Saabub Eestisse alates aprilli lõpust mai lõpuni ja suundub tagasi lõunasse alates augustist. 

Põldvutt on karjalise eluviisiga ja tegutseb valdavalt lagedal kultuurmaastikul, enamasti teravilja- ja heinapõllul, kuid on väga hea kaitsevärvuse tõttu raskesti märgatav. Eluiga võib ulatuda kuni 11 aastani. Peetakse ka farmides kodulinnuna vutimunade ja vutiliha tootmiseks.

Vaata ka
--------

* Eesti vutt

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Põldvutt** |

* Põldvutt YouTube'is
* Põldvutt andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
**Valgejõe lahing** toimus Vabadussõjas 1918. aasta 22.-24. detsembrini Valgejõe külas ja selle lähiümbruses. 

Lääne poole taganesid Eesti Rahvaväe 4. polgu 1.2. 3. 4. 5. rood ja 1. eskadron ning 5. polgu 1. 2.3. rood ja 4. roodu poolrood. Peale tungisid Tallinna Kommunistliku Kütipolgu 4. ja 5. roodu võitlejad koos madruste salgaga. 4. polgu 1. rood jõudis Läsna külast taandudes Valgejõe külla 21. detsembri õhtul, kus võeti Narva maanteel kaitse sisse jõe idakaldal. 22. detsembri pärastlõunal löödi tagasi vaenlase kerge rünnak. 23. detsember möödus vaikselt. 24. detsembril hakkas vaenlane pärast suurtükitule ettevalmistust vasakul tiival peale tungima seades üles neli kuulipildujat. Vaenlane tungis läbi 5. polgu positsioonide 4. polgu 1. roodu selja taha, mispeale viimased said käsu mööda Narva maanteed taganeda Männiku liinile, mis sama päeva öö hakuks ka täideti. 

Umbes kümne kilomeetrisel lõigul Kolgakülast kuni Valgejõe küla lõunaservani oli Eesti Rahvaväes väljas 234 meest, kes olid paigutatud gruppidena Kotka–Valgejõe teele, põhiliselt siiski Valgejõele ja Vanakülasse. Gruppide vahesid valvasid patrullid. Jõgi oli osaliselt jäätunud, kohati lahti. Mets asus jõe mõlemast kaldast 100–200 meetri kaugusel. Eesti Rahvaväes võidelnuist langes Valgejõel 22. detsembril 1918 Sõmeru vallast pärit Karl Nurk (suri Tallinna 1. Sõjaväehaiglas) ning 24. detsembril 1918 Kalvi vallast pärit Jakob Johani poeg Lokutar.  Punaste poolel sai Vanaküla hõivamisel haavata 5. roodust laskur Andrei Andriainen, kes hospitaliseeriti 24. detsembril 1918.

Viited
------

1. ↑  **ERA.T-6.1.82 leht 7** Eesti Rahvaväe 5. polgu lahingute skeemid. 24.12.1918
2. ↑  ERA.544.1.32 1. roodu sõjategevuse kirjeldus
3. ↑  ERA.544.1.201 Major Paurmani kirjad 4. Jalaväepolgu ajaloo koostamise kohta
4. ↑
5. ↑  ERA.R-1534.1.19 Приказы по 1-ому Ревельскому Эстонскому Коммунистическому Стрелковому полку
**Valgejärve matkarada** on Harju maakonnas Nissi vallas Ellamaa külas asuv matkarada. Matkarada tutvustab Valgejärve maastikukaitseala ja seda ümbritsevaid loodusväärtusi.

Raja tutvustus
--------------

Matkaraja pikkus on 6,5 kilomeetrit ning see on varustatud infotahvlite ja puust viitadega. Rada algab ja lõpeb Järveotsa järve kaldal asuval puhkealal. Rada on korrapäratu ringikujuline ja selle läbimiseks kulub 1,5h - 2h. 

Vaadet lubjasele idakaldale ja Valgejärve suubuvatele ojadele saab nautida 6 meetrisest vaatetornist.

Vaatamisväärsused
-----------------

* lubjatud onn
* Valgejärv
* hundiaed
* allikad

Metsatüübid
-----------

* nõmmemetsad
* palumetsad
* laanemetsad
* soovikumetsad
* soometsad
* rabastuvad metsad

Taimestik
---------

Matkaraja ääres leidub mitmesuguseid taimi: lääne-mõõkrohi, vööthuul-sõrmkäpp, kahkjaspunane sõrmkäpp, soo-neiuvaip, harilik käoraamat, harilik porss, valge vesiroos. Putuktoidulistest taimedest harilik võipätakas, harilik vesihernes, ümaralehine ja pikalehine huulhein.

Järved
------

Valgejärv on nime saanud tema põhja katva haruldase järvelubja järgi. Järve pindala on 15 hektarit ja sügavus koos lendmudaga 2 meetrit. 

Järveotsa järv on allikatest toituv umbjärv, mille pindala on 16,9 hektarit ning sügavus 6,3 meetrit.

Viited
------

1. ↑  , 9.aprill 2020.
2. 1 2  , 9.aprill 2020.
3. ↑  Traks, Kristina. *Valgejärve matkarada: lumivalge rabajärv ja põnev pärandkultuur*, *Eesti loodus*. Tartu,Tallinn: Loodusajakiri, nr. 6-7, 6.juuli 2017
4. ↑   9.aprill 2020.

Välislingid
-----------

* Pärandkultuuri lood
* Valgejärve legendid
**Valgeaineks** ehk **valgeolluseks** (ladina keeles *substantia alba*) nimetatakse paljude selgroogsete loomade kesknärvisüsteemi närvikude. 

Valgeaines on hulgaliselt aferentseid ja eferentseid juhteteid. 

Valgeaine areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.

Imetajatel
----------

### Inimestel

Seljaajus paikneb valgeaine perifeerselt, moodustades hallaine ümber mõlemal pool eesmise, tagumise ja külgmise seljaajuväädi (*funiculus anterior*, *funiculus posterior*, *funiculus lateralis*).

Seljaajus paikneb ka nii valge- kui hallainest koosnev kiuvõrgustik ehk retikulaarformatsioon (*formatio reticularis*), mis kontrollib südame-veresoonkonda ja hingamist. 

Peaaju sisemuses paikneb valgeollus ja selle sees mitmete eraldi tuumadena paikneb hallollus. 

Väikeajus ja suurajukoores paikneb valgeaine kiht tsentraalselt.

Ajutüves paikneb aga valgeaine hallainega võrgutaoliselt vaheldumisi (ajutüve retikulaarformatsioon).

Valgeaine koosneb müeliniseerunud (müeliinkestaga) närvikiududest.

Patoloogia
----------

Inimestel seostatakse valgeainega mitmeid haiguslikke seisundeid. 

Polüskleroosi seostatakse enim valgeainega, kuid polüskleroosihaigetel on leitud haiguskoldeid (koeproovides) ka hallaines.

Valgeaine hävingut on täheldatud ka Alzheimeri tõve põdevatel patsientidel.

Valgeainet võivad kahjustada hapnikupuudus ja ka peatraumad. Keemiaravi põhjustab samuti muutusi valgeaines. 

Metastaseerunud pahaloomulised kasvajad läbistavad vere-aju barjääri ja võivad põhjustada valgeolluse tursumist. 

Glioomid on närvitoendkasvajad, kes kasvavad valgeaines olevatest gliiarakkudest.

Värvus
------

Valgeaine värvus tuleneb müeliniseeritud aksonitest.

Viited
------

1. ↑  Walter Nienstedt, Osmo Hänninen, Antti Arstila, Stig-Eyrik Björkqvist. "Inimese füsioloogia ja anatoomia", Werner Söderström Osakeyhtiö, Kirjastus Medicina, 6 trükk, lk 546, 2011, toimetaja Georg Loogna, tõlkija Heli Kõiv, keeletoimetaja Tiiu Sulsenberg, ISBN 9985-829-36-0.
2. ↑  Walter Nienstedt, Osmo Hänninen, Antti Arstila, Stig-Eyrik Björkqvist (2011), lk 550.
3. ↑  Bö L, Geurts JJ, Mörk SJ, van der Valk P.Grey matter pathology in multiple sclerosis. Acta Neurol Scand Suppl. 2006;183:48-50, Veebiversioon (vaadatud 10.03.2014) (*inglise keeles*)

Välislingid
-----------

* Sissekanne Terminologia Anatomicas A14.1.04.101: Substantia alba. Valgeaine
**Juhan Pruuden** (3. märts 1936 Tallinn – 3. juuli 2020) oli eesti tehnikateadlane.

Elulugu
-------

Juhan Pruuden oli teenistujate poeg.

Lõpetas 1954. aastal Viljandi 2. Keskkooli ja 1959. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) insener-elektrikuna, tehnikakandidaat (1987, TPI), väitekiri "Реализация проблемно-ориентированных пакетов программ и инструментальные средства их создания". Täiendas end 1992 USA Tolliakadeemias ja 1995 Rootsis. 

Oli 1959–1960 Eesti NSV TA Energeetika Instituudi insener ja vaneminsener, 1960–1961 Küberneetika Instituudi vaneminsener, 1961–1965 nooremteadur, 1966–1968 peainsener, 1968–1990 Küberneetika Instituudi ja ühtlasi Moskva Elektronjuhtimismasinate Instituudi osakonnajuhataja, 1991–1997 Küberneetika Instituudi osakonnajuhataja, 1997–2000 Küberneetika AS osakonnajuhataja, 2000–2003 Cybernetica AS osakonnajuhataja, 2003– InfoSys OÜ juhataja.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: infotehnoloogia, arvutitarkvara, infosüsteemid, instrumentaaltarkvara. Arendas spetsialiseeritud programmeerimiskeelte ja tarkvarasüsteemide loomise meetodeid. Aastail 1991–1998 lõi ja arendas Eesti Tolli info- ja kontrollisüsteemi. 1996. aastast oli ajakirja Baltic IT&T Review Eesti-poolne toimetaja. 

Nõukogude Eesti preemia (1965, koos B. Tammega), NSVL riiklik preemia (1987, kollektiivis). Üle 40 teadustrükise.

Teoseid
-------

* Система автоматического программирования обработки деталей (kaasautor B. Tamm). // Методы подготовки информации для станков с программным управлением. Тлн. 1963
* Problem oriented computer languages for simulating engineering processes (kaasautor B. Tamm). // Information Processing 68 (1969)
* APROKS – a programming system for NC flame cutters. // Numerical Control Programming Languages (1970)
* On the processor design problems for the specialized programming systems (kaasautor E. Pruuden). // Computer Languages for Numerical Control (1973)
* Мониторная система САПР в машиностроении (kaasautor A. Markuš). // Вычислительная техника социалистических стран. Bып. 11: Финансы и статистика. М, 1982
* An approach to integrated CAD/CAM system implementation (kaasautorid B. Tamm, R. Küttner). // Advances in CAD/CAM (1983)
* Eesti tolli info- ja kontrollisüsteem. // Eesti Maj Teataja 82 (1998) 3
* Estonia taking new steps towards the information society. // EDISTY 2 (2001).

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide.

Kirjandus
---------

* Eesti TA Küberneetika Instituut 1990. Tallinn, 1990, 35, 46.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*