Bassin de Latone
**Versailles' lossi aiad** (prantsuse keeles *Jardins du Château de Versailles*) on väiksem ala Versailles' lossi ümbritsevast pargikompleksist Prantsusmaal, Pariisist umbes 20 km kaugusel edelas ning on osa Euroopa suurimast lossi- ja pargiansamblist.

Versailles' lossi pargi alguseks võib pidada 17. sajandi esimest poolt, mil Louis XIII lasi ehitada jahilossi (1620ndatel) ning kus ka Louis XIV õppis jahti pidama. Hiljem tahtis Louis XIV luua sinna erakordsemat lossi. Teda inspireeris Nicolas Fouquet' Pariisi lähedale ehitatud Vaux-le-Vicomte'i loss ning ta palkas Versailles' lossi juurde samad arhitektid: Louis Le Vau, Charles Le Bruni ja André Le Nôtre. Viimane oli ka Louis XIII aedniku poeg. 1677.-1678. aastal soovis Louis XIV Versailles' lossi oma alaliseks residentsiks muuta, mille tarvis usaldas ta ehituste korraldamise Jules Hardouin-Mansartile, kellele hakkas alluma ligi 30 000 ehitajat. 1682. aastal kuulutati kuninga, õukonna ja valitsuse residentsiks Versailles.

Jean-Baptiste Tuby loodud Apolloni purskkaev. Apollon päikesevankris, suundumas sõidule üle taevavõlvi.
Pargi ümberehituse eest vastutas André Le Nôtre ning ehitus kestis pea 40 aastat. Parterite, purskkaevude, kanali loomiseks ja puude istutamiseks oli vaja suurt tööd teha, mis nõudis üle tuhandemehelise meeskonna tööd. Lisaks toodi istutatavaid puid pargi jaoks üle kogu Prantsusmaa. Puid valis Louis XIV ka Flandriast ja Itaaliast, millede seas olid männid, paplid, plataanid. Sama palju tähelepanu pöörati ka lilledele, pidades silmas kuninga austust tugevalõhnalistele lilledele, mille tarvis aednik Le Bouteux otsis uusi ja haruldasi sorte. Versailles' lossi koos pargiga saab näha piiramatu võimu võrdkujuna.

Maastikuarhitekti käe läbi valmisid Versailles' lossi aiad, mille puhul ta lähtus palee keskteljest, seades elemente piki peatelge suundudes oru poole. Park oli mõeldud eemalt vaatlemiseks, mida toetasid parterid ja parki ääristav boskett, suunates vaatama kaugustesse.

Pargi saab suures osas jagada kolmeks osaks, mis tipneb lossiga. Vanim osa on Petit parc ('väike park'), mis on Jacques Boyceau poolt tehtud juba Louis XIII ajal. Suurusjärgult teine on Grand parc ('suur park') olles kümmekond korda suurem Petit parcist. Kolmas ja suurim on vana Grand parc, mis hõlmab jahipiirkondi ja külasid ning oli piiratud 43m pikkuse müüriga, millel oli 22 väravat.

Petit parci saab pidada kõige tähtsamaks ja rikkalikumaks osaks barokkpargist, mida täiendavad parterid, basseinid, purskkaevud, bosketid. Seda ümbritseb Grand parc, kõrgete puude ja põõsastega metsapark.

Versailles' lossi aedade ja pargi plaan, 1746

Funktsioon
----------

Neptuni purskkaev
Barokiajastul levis üldine arusaam käsitleda elu teatrina ja maailma lavana ning kuna usuti ka päikesejumala valitsemisse siis oli ka õukond kui mikrokosmos, kus valitses päikesejumal monarhi näol. Nii oli iga toiming, sealhulgas ka jalutuskäik Versailles' lossi aias, omamoodi jumalikkuse ilming. Park pidi peegeldama ka maailmakorda ja poliitilist vaadet, mille alusel maailma juhiti. Lisaks loodeti kunstiteoste koosmõju tulemusena tekitada enneolematu tehismaailm. Nii täiendavad parke ka mütoloogiliste stseenidega skulptuurid. Versailles' andis võimaluse ka ulatuslikuks skulptuuriprogrammiks ning Louis XIV eelistused muutusid ajas aina kompleksemateks. 1661. aastal asus pargiskulptuuride loomiseks tööle 50 prantsuse skulptorit, esialgu Charles Le Bruni ja hiljem Jules Hardouin-Mansarti juhtimisel. Esialgsed kipsist mudelid paigutati aedadesse, et kuningas võiks otsustada, kas neid üldse valmistada pronksist või marmorist.

Usutava linnakeskkonna loomiseks väljaspool selle tegelikku asukohta kasutas André Le Nôtre erinevaid võtteid, mille seas olulist rolli mängis puude paigutamine. Pargi kaugemates nurkades istutati neid ohtramalt, tekitades kulisside muljet ning üleüldiselt istutati puid pikkade rividena.

1661. aasta ümberehitustega kaasnev plaan nägi ette hoone ühildamist loodusmaastikega, kuid nii paleel kui ka pargil oli ka tseremoniaalne funktsioon, millest viimast kasutati meelelahutuse ja õukondlike pidustuste tarvis. Lõbusõitudeks tiigil lasti ekstra Veneetsiast toimetada gondlid Versaillesse, kuid üheks lemmikmeelelahutuseks oli ka Suurel kanalil peetud merelahingud, mille tarvis oli olemas väiksem sõjalaevastik. 

Versailles' lossi kui Louis XIV loodud "maapealse paradiisi" külastamiseks andis kuningas välja käitumisjuhised, "Manière de montrer les jardins de Versailles", mis on nüüd hoiul Pariisi Rahvusraamatukogus.

Vaade keskteljelt Grand Canali pooleOranžerii

Aedade paiknemine
-----------------

Park on ida-läänesuunaline ning sellel on üle kolme kilomeetrine kesktelg, millel paiknev sirge allee ulatub Grand Canalini ('suur kanal').

Keskosas: Parterre d'Eau ('veeparterid'; 1683, Hardouin-Mansart), Tapis Vert ('roheline vaip')

Lõunas: Parterre de l'Orangerie ('oranžerii'; 1684, Hardouin-Mansart), Bosquet de la sal de Bal ('ballisaali salu'; 1680-1683, André Le Nôtre), Bosquet de la Reine ('kuninganna salu', 1776; tehti labürindi asemele ja otstarbega, et Marie Antoinette saaks eemalduda külalistest; labürint 1666, André Le Nôtre)

André Le Nôtre lõi 17. sajandi teisel poolel labürindi, mida Charles Perrault soovitusel täiendati 39 Aisopose valmide ainesel loodud purskkaevuga. Purskkaevude valmides kirjutas Charles Perrault 1667. aastal ka detailse raamatu, "Labyrinthe de Versailles", kirjeldamaks seda tervikuna. Iga purskkaevu täiendasid ka Isaac de Benserade moraliseeriva sisuga tahvlid. Louis XVI ajal labürint hävitati. Vähesed purskkaevude fragmendid on säilinud ja paigutatud reservi. 

Labürindi plaan, 1677, C. Perrault
Paabulind ja sookurg
Labürindi sissepääs, Amor ja Aisopos
Edelas: Bosquet de la Girandole, Jardin du Roi (Kuninga aed; 1817), Bosquet de la Colonnade (Sammastiku salu;1685, Hardouin-Mansart)

Loodes: Bosquet des Dômes ('kuplite salu'; 1677, Hardouin-Mansart), Bosquet du Dauphin ('Daphne salu'; üks esimesi Le Nôtre'i sealsetest loodud saludest), Bosquet de L'encelade ('Enkeladose salu'; 1675-1677), Bosquet de l'Obélisque ('obeliski salu'; 1704, Hardouin-Mansart)

Põhjas: Bosquet de l'Étoile ('tähe salu'; 1666, André Le Nôtre'i üks esimesi põhjaossa kujundatud aedasid), Bosquet du Théâtre d'Eau ('veeteatri salu'; 1671, André Le Nôtre), Bosquet Des Bains D'Apollon ('Apolloni vannide salu'; 1778-1781)

Veereservuaar
Kirdes: Bosquet des Trois Fontaines ('kolme purskkaevu salu'; 1677, André Le Nôtre), Bosquet de L'arc de Triomphe ('võidukaare salu'; 1679-83, Louis XIV ajal oli seal kullatud võidukaar, kuid täna on vaid üks purskkaev), Allee d'Eau ('vete allee'; Louis XIV meeldisid mütoloogiliste kangelaste lood, kuid ta siiski leidis, et rõõmsamaks meeleoluks on vaja rohkem tantsivate noorte ja amorettide kujusid. Vete allee on selle mõtte valguses loodud)

Paabulind (ja ööbik), Jean-Baptiste Tuby
Pargis asub 55 purskkaevu ja 620 muud veeallikat (toitetorustik 35 km).

Versailles' aedades toimuvad tänaseni purskkaevude vaatemängud kevadest sügiseni. Esimene purskkaevude etendus toimus Versailles 27. aprillil 1666. aastal.

Aedades asuvate purskkaevude hulka kuuluvad: Latona/Leto purskkaev (keskteljel), Apolloni purskkaev (keskteljel), Peeglite purskkaev (edelas), Neptuni purskkaev (kirdes), Nelja aastaaja purskkaev (Flora ja Hera põhjas, Bakchos ja Saturnus lõunas), Loomade võitluse purskkaev (põhjas lõvi ja metssiga ning lõvi ja kult; lõunas tiiger ja karu ning verekoer ja hirv), Draakoni purskkaev (kirdes).

Viited
------

1. ↑  "Palace and Park of Versailles" (prantsuse ja inglise). Vaadatud 7. novembril 2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Morelli, Marcello (2000). *Maailma kauneimad kuningalossid*. Karrup. Lk 42–57. ISBN 998586641X.
3. 1 2 3 4 5 6 7  Toman, Rolf (2008). *Barokk. arhitektuur, skulptuur, maalikunst*. Tallinn: Koolibri. Lk 133–157. ISBN 9789985020418.
4. ↑  "The gardens, The art of perspective". *www.chateauversailles.fr*. Vaadatud 15. novembril 2023.
5. ↑  Sulev Nurme, Nele Nutt. "BAROKK (VARAKLASSITSISM) KUI PRANTSUSE AED. Terminitest" (PDF). Vaadatud 17. novembril 2023.
6. ↑  Gombrich, Ernst (1997). *Kunsti lugu*. Tallinn: Avita. Lk 449. ISBN 9985200160.
7. ↑  Piper, David (2006). *Kunstiajalugu*. Tallinn: Varrak. Lk 199. ISBN 9985312678.
8. 1 2 3 4 5 6  "Restoration of the Queen's Grove". *en.chateauversailles.fr*. Vaadatud 27. novembril 2023.
9. ↑  "The Labyrinth of Versailles". Vaadatud 28. novembril 2023.
10. ↑  "Labyrinthe de Versailles". Vaadatud 28. novembril 2023.
11. ↑  "Les collections". Vaadatud 28. novembril 2023.
12. ↑  "Quelques chiffres". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. aprill 2009. Vaadatud 20. novembril 2023.
13. ↑  "Water at Versailles". Vaadatud 24. novembril 2023.
14. ↑  "The Fountains". Vaadatud 20. novembril 2023.

Välislingid
-----------

* Koduleht Edit this at Wikidata (prantsuse, inglise ja hispaania keeles)
* Pildigalerii UNESCO lehel