recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib raamatutegelasest; jääkaru kohta vaata artiklit Frida (jääkaru)* |

---

**Friida** on tegelane Astrid Lindgreni Karlssoni-lugude teises ja kolmandas raamatus, kellega lugeja otseselt ei kohtugi. Friida eksisteerib vaid lugudes, mida ühtelugu pajatab tema õde Hildur Sokk. Hetkeks ilmub Friida raamaturidadele ka paari telefonikõne kirjelduses.

Friida on preili Soku õde ning koos elatakse ühes korteris Frej tänavas Stockholmis. Õdede läbisaamine ei suju kuidagi: preili Sokk materdab tagaselga Friidat eputamise eest, Friida aga leidvat, et Hildur pole väliselt küllalt kena, et endale peigmeest leida. Õdede suhetesse lisab elektrit Friida kunagine osalemine telesaates, kus vaatajad kirjeldavad oma kogemusi üleloomulike nähtustega. Hildur kadestab Friidat, et toda on teleekraanil näidatud ning püüab iga hinna eest ka ise sinna pääseda, et Friidale "ninanips anda".

Õdede suhted muutuvad plahvatusohtlikuks, kui Friida leiab endale peigmehe, kes aga hiljem osutub Hilduri suureks rõõmuks hoopis varganäoks. Mehe (onu Juliuse) leiab endale hoopis Hildur, kes raamatu lõpuosas Friidat "mõnuga" lohutab.
Rektor Enno Lend 2019. aastal
**Enno Lend** (sündinud 18. novembril 1957) on eesti majandusteadlane ja Tallinna Tehnikakõrgkooli rektor.

Hariduskäik
-----------

Ta lõpetas 1977. aastal Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumi (Tallinna Tehnikakõrgkool) autotranspordi erialal ning 1982. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi (Tallinna Tehnikaülikool) mehaanikateaduskonna autotranspordi erialal. 1987. aastal lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi ka mehaanikainseneri diplomiga ja 1999. aastal kaitses ta Tallinna Tehnikaülikoolis magistritööd.

2007. aastal kaitses Lend doktoriväitekirja ärikorralduse alal. Tema doktoritöö teema oli "Transpordiühenduse ja logistikasüsteemi interaktsioon (Saaremaa ja Hiiumaa näitel)" ning selle juhendaja oli Aare-Maldus Uustalu.

Töökäik
-------

Sügisest 2010 on ta Tallinna Tehnikakõrgkooli rektor. Ta andis ametivande 9. novembril 2010. 2015. aastal valiti ta tagasi teiseks ja 2020. aastal kolmandaks ametiajaks.

Aastatel 1992–2010 oli ta sama kooli õppeprorektor. Samuti on ta olnud õppejõud Tallinna Tehnikaülikoolis.

Ühiskondlik tegevus
-------------------

Enno Lend on alates 2010. aastast Rakenduskõrgkoolide Rektorite Nõukogu liige ning oli 2013−2014 selle nõukogu esimees.

Ta oli 2005−2008 Inseneride kutsenõukogu aseesimees ja 2008−2015 esimees.

2014. aastast tegutseb ta eksperdina Horisont 2020 programmikomitees.

Ta on Eesti Rooma Klubi liige.

Tunnustus
---------

* Aasta isa (1999)
* Valgetähe IV klassi teenetemärk (2005)

Isiklikku
---------

Tema abikaasa on muusikapedagoog Maris Lend. Neil on kuus last. Poeg Andreas Lend on tšellist.

Tema abikaasa kaksikõde on muusikapedagoog Tiina Luhamets. Tema kälimees on piiskop Joel Luhamets.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Enno Lend Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
2. ↑  "Tallinna Tehnikakõrgkooli rektorina jätkab Enno Lend" Haridus- ja Teadusministeerium, 26. mai 2020
3. ↑  "Tallinna tehnikakõrgkooli rektoriks jääb teiseks ametiajaks Enno Lend" Postimees, 17. juuni 2015
4. 1 2  "Tavalisus tõi aasta isa tiitli" Eesti Päevaleht, 13. november 1999
5. ↑  Arnold Rüütel annetab ordeni nii Bushile kui Iraagis langenud sõdurile 3. veebruar 2005, Õhtuleht
6. 1 2 3  "Kaksikutest kirikumuusikud Tiina ja Maris" Eesti Kirik, 19. detsember 2012

Välislingid
-----------

* Enno Lend Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* "Tavalisus tõi aasta isa tiitli" Eesti Päevaleht, 13. november 1999
* "Enno Lend: raha eest õppivate tudengite arv on liiga suur" Eesti Päevaleht, 10. november 2010
**Enno Ootsing** (sündinud 18. aprillil 1940 Räpinas) on eesti graafik, raamatukunstnik ja akvarellist.

Ta on lõpetanud 1958. aastal Räpina Keskkooli, 1961. aastal Tartu Kunstikooli maali ja kunstipedagoogika erialal ning 1966. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi graafika erialal. 

Aastatel 1965–1972 oli ta ajakirja Kultuur ja Elu kunstnik-kujundaja, 1972–1976 Eesti Kunstnike Liidu vastutav sekretär, 1976–1980 vabakutseline kunstnik. 

1980. aastast oli ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi (1989. aastast Tallinna Kunstiülikooli, 1995. aastast Eesti Kunstiakadeemia) õppejõud, sealhulgas 1982. aastast graafikaosakonna juhataja, aastatel 1984–2005 professor, 2005. aastast emeriitprofessor.

Ta on kuulunud kunstirühmitusse ANK '64. 

Ootsing on esinenud paljudel rahvusvahelistel suurnäitustel ja pälvinud tunnustust, sealhulgas peapreemia Riia I miniatuurgraafika triennaalil (1983).

Tunnustus
---------

* 1983 – Eesti NSV teeneline kunstitegelane

Viited
------

1. 1 2  Põhja- ja Baltimaade kunstikeskuse NOBA koduleht
**Enno Puusepp** (14. aprill 1935 Loosi vald, Võrumaa – 9. november 2016) oli eesti loomaarstiteadlane.

Elulugu
-------

Enno Puusepp oli kooliõpetaja ja talupidaja poeg.

Lõpetas 1955 Tartu 5. Keskkooli, 1960 EPA veterinaararsti erialal, veterinaariakandidaat (1966, Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituut (ELVI)), väitekiri "Pidamistingimuste mõju sigade kaaluiibele, söödavääringule ja mõnedele vere näitajatele".

Oli Põdra sovhoosi (Jõgeva rajoon) peaveterinaararst, 1967–1969 ELVI nooremteadur, 1969–1971 Tartu Näidissovhoosi peazootehnik, 1971–1976 Uula sovhoosi direktor, 1976–1989 Üleliidulise Põllumajandushoonete Uurimise ja Projekteerimise Instituudi vanemteadur, aastast 1989 juhtivtöötaja mitmes majandis.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: loomatervishoid ja loomakasvatustehnoloogia.

Teoseid
-------

Üle 40 teadustrükise.

* Об освоении молочных комплексов в Эстонской ССР. // Теор. и практ. вопросы ветеринарии. I. Tartu 1987
* Ветеринарно-санитарные и административно-бытовые здания в свиноводческих комплексах и фермах. // Теор. и практ. вопросы ветеринарии. I. Tartu 1987

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituut (ELVI), 46, 114
* Sotsialistlik Põllumajandus (1966) 14, 669–670
* Eesti Loomaarstlik Ringvaade (1995) 3, 138–139

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Gerontokraatia** on oligarhia liik, kus valitsejad on oluliselt vanemad kui enamik riigi täiskasvanud elanikkonnast. 

Näiteks Nõukogude Liidu valitsemiskorda stagnatsiooniajal (enne Mihhail Gorbatšovi) nimetati gerontokraatiaks. Kui 1952. aastal oli Poliitbüroo liikmete keskmine vanus 55 aastat ja 1964. aastal 61 aastat, siis 1980. aastal oli see juba 70 aastat. 10. novembril 1982 suri Leonid Brežnev 75-aastaselt, kuu enne oma 76. sünnipäeva. Tema surma ajal oli ka välisminister Andrei Gromõko 73-aastane, kaitseminister Dmitri Ustinov 74-aastane ja Ministrite Nõukogu esimees Nikolai Tihhonov 77-aastane. Peale Brežnevi surma valiti uueks peasekretäriks 68-aastane neerupuudulikkust põdev Juri Andropov, kes suri kõigest 15 kuud hiljem 9. veebruaril 1984. Tema järeltulijaks sai 72-aastane Konstantin Tšernenko, kes suri 13 kuu pärast 10. märtsil 1985. Tšernenko surmast kuuldes oli toonane Ameerika Ühendriikide president Ronald Reagan, kes oli Tšernenkost seitse kuud (ja Andropovist kolm aastat) vanem, olevat märkinud: "Kuidas ma saan venelastega kuhugi jõuda, kui nad minu otsas vaid surevad?" ("How am I supposed to get anyplace with the Russians if they keep dying on me?") Reagan ise suri alles umbes 20 aastat hiljem, 5. juunil 2004 93-aastaselt, olles siis juba üle 15 aasta presidenditoolilt eemal olnud.

Ka teistes kommunistlikes riikides polnud 70-80-aastased valitsejad harulduseks - Albaania liider Enver Hoxha suri 11. aprillil 1985 76-aastaselt, Bulgaaria liider Todor Živkov oli 10. novembril 1989 tagasi astudes 78-aastane, Tšehhoslovakkia president Gustáv Husák oli 10. detsembril 1989 tagasi astudes 76-aastane (kuu enne tema 77. sünnipäeva), Hiina esimees Mao Zedong suri 9. septembril 1976 82-aastaselt, Saksa DV liider Erich Honecker oli 77-aastane, kui ta sunniti oktoobris 1989 tagasi astuma, Ungari KP peasekretär János Kádár oli 75-aastane (4 päeva enne 76. sünnipäeva), kui ta 22. mail 1988 sunniti erru minema, Jugoslaavia president Josip Broz Tito oli 87-aastane (3 päeva enne 88. sünnipäeva), kui ta 4. mail 1980 suri, Rumeenia president Nicolae Ceaușescu oli 71-aastane (kuu enne 72. sünnipäeva), kui ta 25. detsembril 1989 hukati. Ka liiduvabariikide tasemel oli Gruusia NSV KP peasekretär Vasil Mžavanadze 70-aastane, kui ta 28. septembril 1972 ametist lahkuma sunniti jaLeedu KP peasekretär Antanas Sniečkus suri 22. jaanuaril 1974 71-aastaselt.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib romaanist; filmi kohta vaata artiklit Da Vinci kood (film)* |

---

"**Da Vinci kood**" on Dan Browni 2003. aastal ilmunud kriminaalromaan, kus kujutatakse Jeesuse ja Maarja Magdalast järglase olemasolu, kelle "vereliin" ulatub tänapäeva välja. Romaani märksõnadeks on püha graal, Merovingid, Siioni Prioraat, Montségur, katarid, templirüütlid, Philippe IV Ilus, roosiristlased, Rennes-le-Château, Bérenger Saunière, taas Siioni Prioraat ja Šotimaal asuv Rosslyni kabel.

Sisu
----

Sisu tänapäevane osa hõlmab 24 tunni jooksul toimuvaid sündmusi, peamiselt Pariisis, Londonis ja Šotimaal. Harvardi Ülikooli professor Robert Langdon ja Sophie Neveu (koodide salasõnumite analüüsile spetsialiseerunud detektiiv) aitavad lahendada Jacques Saunière'i, Pariisi Louvre'i muuseumi kuraatori kummalise mõrva saladust.

Nad avastavad, et Saunière mõrvati, sest ta oli Siioni prioraadi suurmeister. Siioni prioraat on väidetavalt salaühing, mis asutati varjamaks "tõde", et Jeesus abiellus Maarja Magdaleenaga, valmistades teda ette juhtima kirikut peale oma surma.

Selle salateadmise kohaselt oli Maarja Magdaleena Jeesuse ristilöömise ajal temast rase ja Prantsusmaal on tänaseni säilinud nende järeltulijatest alguse saanud kuninglik suguvõsa. Reaalse karika või peekri asemel oli püha graal Maarja Magdaleena ise – "anum", kes hoidis oma üsas Jeesuse verd, kandes tema last.

Väidetavalt on Siioni prioraat peitnud Graali reliikvia – Maarja Magdaleena luud koos arvukate dokumentidega, mis tõendavad Jeesuse otsest vereliini. See avaldatakse maailmale kui selleks on saabunud õige aeg.

Loos on vandenõusse segatud katoliku preestriordu Opus Dei (ladina keeles "Jumala töö") liikmed, et hoida tõde varjatuna, kuna selle ilmsikstulek ei õõnestaks mitte ainult patriarhaalset katoliku kirikut, mis on naisi alla surunud, vaid lükkaks ümber kogu kristluse alused.

Teoses esitatud väiteid
-----------------------

* Maailm on teinud tohutu vea, asendades maa-ema Jumal Isaga.
* Algkristlased ei uskunud, et Jeesus oli jumalik, vaid ainult, et ta oli lihtsalt jutlustaja ja suur prohvet.
* Peale Rooma keisri Constantinus Suure väidetavat pöördumist kristlusse võttis ta riigikiriku aluseks idee Jeesuse jumalikkusest, et saavutada meeste ülemvõim ja naiste allasurumine.
* Nikaia kirikukogu, mille Constantinus aastal 325 m.a.j kokku kutsus, otsustas, millised evangeeliumid peavad Uues Testamendis sisalduma.
* Nikaia kirikukogu jättis välja hulga gnostilisi kirju Jeesuse elust, et kujutada teda jumaliku, mitte tavalise (ja sureliku) abielumehena.

Vaata ka
--------

* Gnostiline kirjandus (gnostitsism)
* Leonardo da Vinci (maal "Püha õhtusöömaaeg")
* P lade
* Püha graal
* Da Vinci kood (film)

Välislingid
-----------

* Teose kirjeldus Dan Browni kodulehel (inglise keeles)
* "Da Vinci kood" Ulmekirjanduse BAASis
* Da Vinci koodi lahtimuukimine, Eesti Ekspress, 27. jaanuar 2005.
* "Da Vinci kood" – bestseller või keelatud kirjandus?, Postimees, 18. juuni 2005.
**Fromhold Hermann Hunnius** (11. aprill 1836 Narva – 10. juuni 1903 Viru-Nigula) oli Eesti vaimulik.

Õppis nii Tallinna kui Tartu gümnaasiumides. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1855–1859.

Oli Eestimaa vikaarõpetaja 2. detsembrist 1862. Viru-Nigula koguduse õpetajaks kutsuti 26. novembril 1863, ametisse introdutseeriti 26. jaanuaril 1864. Sai Alutaguse praostkonna praostiks 23. aprillil 1882.

Hunnius avaldas raamatu *Ewangeli Lutteruse kogudus Wenneriigis, et meie Ma rahwas wõttaks armastusega meeldetuletada oma usu wendi, mis meie isamaal elawad*, Tartu 1879, 38 lk. Publitseeris Viru-Nigula õpetaja Michael Scholbachi kirikukroonika märkmed 17. sajandi teisest poolest.

Isiklikku
---------

Tema isa oli Narva Johannese koguduse õpetaja Konstantin Hunnius. Tema üks onu Conrad Eduard Hesse oli Saaremaa superintendent, teine onu Carl Hermann Hesse oli Paide kreisiarst. Tema poolvend Carl Hunnius oli baltisaksa luuletaja, vaimulik ja ajakirjanik; poolõde Monika Hunnius oli laulupedagoog, kes kirjutas mälestusteraamatu "Minu onu Hermann", mis on tema isa esimese abikaasa vennast Carl Hermann Hessest ja suvedest tema juures Paides.

Esivanemad
----------


|  |
| --- |
|  **Fromhold Hermann Hunniuse esivanemad**  |
| **Fromhold Hermann Hunnius(1836–1903)** | Konstantin Hunnius(1807–1868) | Karl Hunnius(1766–1841) | Abraham Martin Hunnius(1737–1810) |
| Hedwig Dorothea Hoeppener(suri 1779) |
| Emilie Frederike Dreyer(1777–1846) | Johann Christian Dreyer(suri 1779) |
| Sophie Elisabeth zur Mühlen |
| Henriette Dorothea Hesse(1806–1849) | Berthold Joachim Hesse(1765–1819) | ... |
| ... |
| Christine Elisabeth Sengbusch(1765–1848) | Cord Jakob Sengbusch(1743–1803) |
| Christina Gertruda Bresinski(1746–1791) |

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885 Tallinn 2007
|  |  |
| --- | --- |
|  | *See on täpsustuslehekülg. Vajaduse korral muuda palun siia suunaval leheküljel lingi sihtkoht täpseks.* |

 

---

"**Mitmekesisus**" on mitmetähenduslik sõna:

Ökoloogias võib **mitmekesisus** ehk **diversiteet** tähendada:

* Bioloogiline mitmekesisus
	+ Geneetiline mitmekesisus
	+ Liigiline mitmekesisus on liikide rohkus mingis koosluses, maastikul või ökosüsteemis. Liigilises mitmekesisus eristatakse alfa-, beeta- ja gammamitmekesisust.
	+ Koosluste mitmekesisus
* Maastiku mitmekesisus on maastikumustri keerukus, mis on põhjustatud eri suurusjärku maastikuüksuse ja tehislike elementide vaheldumisest.

Mitmekesisust mõistetakse harilikult kvalitatiivse mitmekesisusena, s.o. üksteiseks mittekonventeeritavate kvaliteetide rohkusena. Sellest hoolimata saab mitmekesisust ka kvantitatiivselt iseloomustada; selleks on välja töötatud mitmeid indekseid, näiteks Shannoni indeks.

**"Mitmekesisus"** ehk pluralism on mitmesuguste ideede, arvamuste ja organisatsioonide olemasolu ühiskonnas.

Vaata ka
--------

* paljus
Colin McRae 2007.
**Colin Steele McRae** (5. august 1968 Lanark, Šotimaa – 15. september 2007) oli šoti rallisõitja. Ta tuli 1995. aastal maailmameistriks, olles autorallis läbi aegade esimene britt ja ka noorimana sellel alal maailmameistriks kroonitud sportlane. See rekord löödi 2022 aastal Kalle Rovanperä poolt. McRae hea sõit aitas Subaru World Rally Teamil tulla kolmel aastal järjest (1995, 1996 ja 1997) konstruktorite maailmameistriks. Kokku osales ta autoralli MM-sarjas aastail 1987–2006 kokku 146 rallil, võitis neist 25 ja lõpetas 42 korda esikolmikus.

McRae moto oli: If in doubt, flat out (Kui sa ei ole kindel, sõida kiiresti).

McRae tuntakste ka oma mängudest esiteks: ''Colin McRae Rally'' ja ''Colin McRae: DiRT''mängust.

Ta hukkus 2007. aastal helikopteriõnnetuses, kus said surma ka ta poeg ja kaks peresõpra. Ta juhtis ise kopterit Eurocopter AS350. Õnnetus juhtus vähem kui miili kaugusel ta kodumajast Lanarkis.

Colin McRae võiduauto.
Ka ta isa Jimmy ja vend Alister on tuntud rallisõitjad.

Autoralli maailmameistrid

1977 Itaalia Sandro Munari **·**  1978 Soome Markku Alén **·**  1979 Rootsi Björn Waldegård **·**  1980 Saksamaa Walter Röhrl **·**  1981 Soome Ari Vatanen **·**  1982 Saksamaa Walter Röhrl **·**  1983 Soome Hannu Mikkola **·**  1984 Rootsi Stig Blomqvist **·**  1985 Soome Timo Salonen **·**  1986 Soome Juha Kankkunen **·**  1987 Soome Juha Kankkunen **·**  1988 Itaalia Miki Biasion **·**  1989 Itaalia Miki Biasion **·**  1990 Hispaania Carlos Sainz **·**  1991 Soome Juha Kankkunen **·**  1992 Hispaania Carlos Sainz **·**  1993 Soome Juha Kankkunen **·**  1994 Prantsusmaa Didier Auriol **·**  1995 Suurbritannia Colin McRae **·**  1996 Soome Tommi Mäkinen **·**  1997 Soome Tommi Mäkinen **·**  1998 Soome Tommi Mäkinen **·**  1999 Soome Tommi Mäkinen **·**  2000 Soome Marcus Grönholm **·**  2001 Suurbritannia Richard Burns **·**  2002 Soome Marcus Grönholm **·**  2003 Norra Petter Solberg **·**  2004 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·**  2005 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·**  2006 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·**  2007 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·**  2008 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·**  2009 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·**  2010 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·**  2011 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·** 
2012 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·** 
2013 Prantsusmaa Sébastien Ogier **·**  2014 Prantsusmaa Sébastien Ogier **·**  2015 Prantsusmaa Sébastien Ogier **·**  2016 Prantsusmaa Sébastien Ogier **·**  2017 Prantsusmaa Sébastien Ogier **·**  2018 Prantsusmaa Sébastien Ogier **·**  2019 Eesti Ott Tänak **·**  2020 Prantsusmaa Sébastien Ogier **·**   2021 Prantsusmaa Sébastien Ogier **·**   2022 Soome Kalle Rovanperä
**Misurina järv** (itaalia keeles *Lago di Misurina*) on liustikujärv Kirde-Itaalias Veneto maakonnas Belluno provintsis Auronzo di Cadore vallas Misurinas. Misurina järv on Cadore suurim looduslik järv.

Dolomiitides, 1754 meetri kõrgusel merepinnast asuva järve pindala on 14 hektarit, pikkus 1000 meetrit, laius 300 meetrit, suurim sügavus 5 meetrit, valgla suurus 15 hektarit, rannajoone pikkus 2,6 km.

Järve jääl peeti Cortina d'Ampezzo 1956. aasta taliolümpiamängude kiiruisutamisvõistlused – viimased looduslikul jääl peetud olümpiamängude kiiruisutamisvõistlused.

* Järv, tagaplaanil Tre Cime di Lavaredo (Lavaredo kolm tippu)Järv, tagaplaanil Tre Cime di Lavaredo (Lavaredo kolm tippu)
* Vaade järvele läänest; tagaplaanil Cadini di Misurina ja Tre Cime di Lavaredo (vasakul)Vaade järvele läänest; tagaplaanil Cadini di Misurina ja Tre Cime di Lavaredo (vasakul)
* Vaade järvele  lõunast; tagaplaanil Tre Cime di LavaredoVaade järvele lõunast; tagaplaanil Tre Cime di Lavaredo
* Vaade järvele põhjastVaade järvele põhjast

Välislingid
-----------

 Misurina järv – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Il lago di Misurina su Venetolago.it
Prosper Mérimée novelli "Colomba" tiitelleht
**Colomba** on prantsuse kirjaniku Prosper Mérimée novell, mis ilmus 1840. aastal ajakirjas ''Revue des Deux Mondes''. Eesti keeles ilmus novell 1990. aastal Europeia sarjas Sirje Keevalliku ja Jolanda Kulli tõlkes.

Novellist
---------

Colomba võib paigutada nii romantismi, kui ka realismi esindavaks kirjandusteoseks. Romantismi tunnused on: eksootika, tugevad karakterid, kirg, bandiidid. Realismi tunnused on: asjatundlikud kirjeldused, autori sõnaseletused ja kommentaarid ajaloo kohta.
Novellis on palju intertekstuaalseid vihjeid (nt Don Quijote, Molière, Sterne, Rabelais).
Mérimée naistegelased (Carmen ja Colomba) on kättemaksuhimulised ja julmad, kuid samas julged, isepäised ning armastavad vabadust..

Tegelased
---------

Kolonel Nevil, tema tütar Lydia, leitnant Orso della Rebbia, tema õde Colomba, della Rebbiate vihavaenlased Barricinid, bandiidid.

Sisu
----

Tegevus toimub 19. sajandi alguses Korsika saarel. Teose põhiosa moodustab dialoog, lisaks kirjeldused ja omavahelised kirjad. Orso naaseb oma kodumaale Korsikale, et oma isa surma eest Barricinidele kätte maksta, kuid Lydia Nevil proovib teda takistada. Orso õde, Colomba, teeb kõik, et juhtuks vastupidine..

> „'**Korsiklastele pole see kuigi oivaline meelitus, kui vihjatakse, et nad kuuluvad suure rahvuse hulka. Korsiklased tahavad olla eriline rahvas ja seda pretensiooni õigustavad nad nii hästi, et ei jää muud kui neile järele anda'**. *See lause "Colombast" peaks eestlasest lugejale nii mõndagi ütlema. Eks meiegi pahanda, kui meid kusagil maailma metropolis mõne teise suurrahva hulka arvatakse. Olgu meie raamatuke meenutuseks, et mitte ainult meie ei püüdle suveräänsuse poole. Nüüd, lugenud läbi Prosper Merimee "Colomba", saab ehk meilegi mõistetavaks, miks Korsikal endistviisi kõlavad paugud ning aeg-ajalt lõhkeb nii mõnigi pomm.*"
> 
> 
>  – Lauri Leesi
> 
> 

.

Viited
------

1. ↑  Talvet, Jüri (koost) 1999. Maailmakirjandus 2. osa. Romantismist postmodernismini: õpik keskkoolile. Tallinn: Koolibri.
2. 1 2 3  Mérimée, Prosper 1990. Colomba. Carmen. Tallinn: Perioodika.
**Mitme muutuja funktsioon** on funktsiooni üldistus, mille puhul sõltuv muutuja sõltub korraga mitmest sõltumatust muutujast (teiste sõnadega, funktsiooni väärtus sõltub mitmest argumendist). Kui sõltumatute muutujate arv on *n*, nimetatakse seda **n-aarseks funktsiooniks** ehk **n muutuja funktsiooniks**. 

Asjaolu, et funktsioon ƒ on *n* muutuja funktsioon, kusjuures nende piirkonnad on {\displaystyle \ X\_{1},\ X\_{2},\ ...\ ,\ X\_{n}\ }, märgitakse nii:

{\displaystyle f(x\_{1},\ x\_{2},\ ...\ ,\ x\_{n})=z\ \quad \ (x\_{1}\in X\_{1}\quad x\_{2}\in X\_{2}\quad ...\quad x\_{n}\in X\_{n}).}
Sellist *n* muutuja funktsiooni tõlgendatakse tavaliselt (ja defineeritakse sageli) funktsioonina, mille määramispiirkond on hulkade {\displaystyle \ X\_{1},\ X\_{2},\ ...\ ,\ X\_{n}\ } otsekorrutise alamhulk.

*n* reaalmuutuja funktsioon
---------------------------

Olgu {\displaystyle D} mingi piirkond *n*-mõõtmelises ruumis **Rn**:

{\displaystyle D\subseteq R^{n}=\{(x\_{1},\ x\_{2},\ ...\ ,\ x\_{n})\ |\ x\_{1},\ x\_{2},\ ...\ ,\ x\_{n}\in \mathbb {R} \}.}
Hulgal {\displaystyle D} on määratud *n* reaalmuutuja funktsioon, kui igale punktile 

{\displaystyle P(x\_{1},\ x\_{2},\ ...\ ,\ x\_{n})\ }
hulgast {\displaystyle D} on mingi eeskirja ƒ abil seatud vastavusse täpselt üks reaalarv z.

Vaata ka
--------

* Kahe muutuja funktsioon
* Kompleksmuutuja funktsioon
Frode Urkedal (2012)
**Frode Olav Olsen Urkedal** (sündinud 14. mail 1993 Oslo) on norra maletaja ja maletreener, rahvusvaheline suurmeister (2016).

Urkedal on kahel korral tulnud Norra malemeistriks (2012, 2014). 2011. aastal andis FIDE talle rahvusvahelise meistri nimetuse. Suurmeistriks sai ta 23-aastaselt 2016. aastal. 

2019. aastal tuli ta Sarpsborgis Põhjamaade meistriks ja kvalifitseerus 
2019. aastal Hantõ-Mansiiskis peetud maailma karikaturniirile (128 osavõtjaga nokautsüsteemis peetud turniir), kus aga avaringist kaugemale ei pääsenud (kaotas Nikita Vitjugovile).

Urkedal on võistelnud Norra esindusvõistkonna koosseisus neljal maleolümpial (2010, 2012, 2016, 2018), seejuures 2016. aastal Bakuus tuli võistkonnaga viiendale kohale (mängis neljandal laual). 2014. aastal Tromsø peetud maleolümpial mängis Urkedal Norra II koondise esimesel laual. 2017. aastal kuulus Urkedal Hantõ-Mansiiskis võistkondlikel maailmameistrivõistlustel 9. koha saanud Norra võistkonda. 

Urkedal tegutseb ka treenerina. 2014. aastal andis FIDE talle FIDE treeneri nimetuse.

Välislingid
-----------

* Frode Urkedal – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Frode Urkedal FIDE andmebaasis
See artikkel See artikkel räägib 1997. aastal sündinud jäähokimängijast.  1977. aastal sündinud jäähokimängija kohta vaata artiklit Colin White (sündinud 1977).  

---

|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Pronks** | 2018 | jäähoki |

**Colin Andrew White** (sündinud 30. jaanuaril 1997 Bostonis) on USA jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Florida Panthers.

Aastatel 2015–2017 mängis ta Boston College'i jäähokimeeskonnas.

2015. aastal valis Ottawa Senators ta NHL-i *draft* '​is 21. valikuna. Hooaja 2016–17 lõpus asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Ottawa Senatorsi tütarklubis Binghamton Senators. NHL-is debüteeris ta 2017. aasta aprillis mängus Detroit Red Wingsi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is 6. veebruaril 2018 mängus New Jersey Devilsi vastu. Hooajal 2017–18 sai ta 21 mänguga kirja kaks väravat ja neli väravasöötu. Järgmisel hooajal sai White NHL-is juba oluliselt enam mänguaega, kogudes 71 mänguga 14 väravat ja 21 väravasöötu. 2019. aasta augustis pikendas ta Senatorsiga lepingut kuue aasta võrra. Järgmised hooajad jäid White'ile väravate ja väravasöötude arvult oluliselt tagasihoidlikemaks. Suurema osa hooajast 2021/22 jäi ta õlavigastuse tõttu eemale.

2022. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Florida Panthersiga.

2015. aastal tuli White USA kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks ja 2017. aastal USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. USA jäähokikoondise koosseisus võitis White 2018. aasta maailmameistrivõistlustel pronksmedali.

Viited
------

1. ↑  "Ottawa Senators sign Colin White to a six-year contract". nhl.com. 21.8.2019. Vaadatud 25.4.2022
2. ↑  "Senators' Colin White to miss 4-6 months after shoulder surgery". Sportsnet. 7. oktoober 2021. Vaadatud 21. novembril 2021.
3. ↑  "Florida Panthers agree to terms with Colin White". Florida Panthers. 13. juuli 2022. Vaadatud 15. juulil 2022.

Välislingid
-----------

* Colin White NHL.com lehel
* Colin White hockeydb.com lehel

| * v
* r
Florida Panthers |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Sergei Bobrovski **·** Spencer Knight **·** Alex Lyon |
| 
**Kaitsjad**: Michael Benning **·** Aaron Ekblad **·** Casey Fitzgerald **·** Gustav Forsling **·** Radko Gudas **·** Matt Kiersted **·** Josh Mahura **·** Brandon Montour **·** Marc Staal |
| 
**Ründajad**: Aleksandr Barkov **·** Sam Bennett **·** Nick Cousins **·** Anthony Duclair **·** Patric Hörnqvist **·** Ryan Lomberg **·** Anton Lundell **·** Eetu Luostarinen **·** Sam Reinhart **·** Givani Smith **·** Eric Staal **·** Matthew Tkachuk **·** Carter Verhaeghe **·** Colin White |
Kaardi viirutatud osa kirdes, välja arvatud Billungite mark, oli *marca Geronis*; märka *Mark Merseburgi*, mis oli üks tema osadest
***Marca Geronis*** (**Gero mark**) oli tohutu supermark 10. sajandi keskpaigas. See loodi arvatavasti Thietmarile (920. aastatel) ja läks järjestikku tema kahele pojale: Siegfriedile ja Gerole. Gero surmaga 965. aastal jaotati see viieks (mõnikord kuueks loetud) erinevaks margiks: Nordmark, Ostmark, Meißen, Zeitz ja Merseburg.

Kuna Siegfriedi ja Gero peamine asukoht oli Merseburg, kutsuti seda mõnikord **Merseburgi margiks**. Siiski oli olemas ka Merseburgi mark, mis kasvas sellest välja pärast 965. aastat. Kuna keskne piiskopkond margis oli Magdeburg, nimetatakse seda mõnikord **Magdeburgi margiks** (*Magdeburger Mark*). Teised ajaloolased eelistavad kutsuda seda **(Saksi) Idamargiks** **(Ostmark)**, kuid neid mõisteid on kasutatud ka teisel margil, mis kasvas sellest välja 965. aastal. Kuna *marca Geronis* loodi samaaegselt Billungite margiga põhjas, öeldakse mõnikord selle kohta Ostmargi lõunaosa. Mõned ajaloolased kutsuvad seda isegi "Meißeni margiks".

Osa komplikatsioonist, mis on seotud margi territoriaalsuse kindlakstegemisega, mille üle Gero valitses, on markkrahvi tiitli olemus 10. sajandi Saksimaal. See võis tähendada territoriaalset valitsemist, kuid teisest küljest võis see olla austusväärne eriti võimsatele krahvidele, tähistades ei midagi muud, kui ülemvõimu provintsidele kaitse pakkumisel, kus nende krahvkonnad asusid. On välja pakutud, et markide jurisdiktsioonid kattusid isegi provintsides.

965. aastal sai Merseburgist keskus väiksemale, palju piiratumale margile, mis kuulus Guntherile. Guntheri surmaga 982. aastal ühendati see Meißeni margiga.
**Missus** ehk **kviditeet** (uusladina keeles *quidditas*, sõnast *quid?*, mis?) oli skolastikutel väljendit "quid est res" ("mis on asi") kokku võttev uudissõna asja vormi (*Form*), substantsi (*Substanz*) või põhiolemuse (*Wesenheit*) tähistamiseks. 

Averroes (Ep. met. 2, p. 47), Albertus Magnus (Met. 7,1, 4) ja Aquino Thomas (De ente 1c. Sum. th. I, 3, 4 ob. 2) eristasid absoluutset, taanduvat, keerukat, lihtsat, liigile, indiviidile või ainele olemuslikku missust (*quidditas absoluta, recepta, composita, simplex, generis, individui, subsistens*).

Wilhelm von Occam selgitab: "Ühest küljest on missus kõik lubatav, mis asjal olemuslikult on, mis moodustab sisulise üksuse ning sellisel moel on missus mateeria ja vormi ühend. ... Teisalt on missus fomaalselt see lõplik, mille poolest üks asi, mis ei ole sama mis see, erineb teisest." ("Quidditas uno modo accipitur pro omnibus, quae sunt de essentia rei, quae faciunt unum per se, et isto modo quidditas est unum compositum ex materia et forma... Alio modo accipitur quidditas pro forma ultima, qua aliquid differt ab alio, quod non est idem cum illo", bei Prantl, G. d. L. III, 360). 

Nicolaus Cusanus märgib: "Asja missus ... on tõetagaja: oma puhtas tõendamatuses." (»Quidditas rerum... quae est entium veritas: in sua puritate inattingibilis«, De doct. ignor. I, 3). 

Gocleni jaoks on missus asja ilma igasuguse arvestuseta aktsepteeritav olemus (»quidditas« »ipsa rei essentia unde accepta sine omni respectu«, Lex. philos. p. 942). 

Micraelius selgitab: "Missus on definitsiooni kohaselt kõige olemuslikum, mida kreeka keeles väljendatakseto *ti ên einai*, see, mis on asja olemus." "Missus on seega viimane reaalsus, mille tõttu asi moodustab oma õigeid liike." "Skolastiline missus on olemuslik kõige lõpmatmatele liikidele: koosnemise seisukohast on nendeks mateeria ja vorm, eristumise seisukohast on selleks liigierisus, järelduslikult on selleks olemuslikud omadused." ("Quidditas est ipsa essentia in respectu ad definitionem, qua exprimitur graece to ti ên einai, quod quid erat esse rei." "Quidditas igitur est ultima realitas, secundum quam aliquid constituitur in propria specie." "Quidditativum scholastici aliud faciunt essentiale, ut est species infima: aliud constitutivum, ut est materia et forma: aliud specificativum, ut est differentia specifica: aliud consecutivum, ut proprietates essentiales", Lex. philos. p. 946).

Vaata ka
--------

* seesus

Välislingid
-----------

* Eisler, Rudolf 1904. Quiddität. – Wörterbuch der philosophischen Begriffe
Germanicuse büst
**Germanicus Julius Caesar** ( tuntud lihtsalt kui **Germanicus** 24. mai 15 eKr – 10. oktoober 19) oli Rooma keisririigi armee tuntud väejuht. Liignimi Germanicus omistati talle pärast surma, võitude eest Germaanias.

Germanicus Julius Caesar sündis auväärses perekonnas Vana-Rooma keiser (27 eKr – 14 pKr) Augustuse naise Livia, esimesest abielust poja Nero Claudius Drususe ja Augustuse õe Octavia ning Vana-Rooma poliitiku ja väejuhi Marcus Antoniuse tütre peres. Marcus Antonius oli olnud Gaius Julius Caesari oluline poolehoidja. Pärast Caesari mõrvamist purustasid 42. aastal eKr Marcus Antoniuse väed Caesari mõrvarite Cassiuse ja Brutuse leegionid. Antoniusest sai suurriigi kõigi idaalade valitseja. 30 eKr tungis Octavianus Egiptusse, jõudis Aleksandriasse ja vallutas selle.

Rooma impeerium, keiser 27–14 pKr Augustuse valitsemisajal
Germanicus Julius Caesar oli abielus Agrippina Vanemaga, (14 eKr – 33) keiser Augustuse lapselapse, riigimehe Marcus Vipsanius Agrippa tütre, Vana-Rooma keiser (14–37) Tiberiuse naiseõe ja kasutütega.

Germanicus Julius Caesar oli üheks tuntumaks sõjaväeliseks ja poliitiliseks figuuriks pärast Augustuse surma, kelle populaarsus oli sedavõrd suur, et sõjavägi tahtis ta isegi keisriks kuulutada. 4. aastal eKr lapsendas Tiberius Germanicuse, et kindlustada valitsusjärglus ning 7. aastal nimetas ta kvestoriks-. 12. aastal sai Germanicus senaatoriks Rooma Senatisse. 

Aastatel 7–9 teenis ta Tiberiuse vägedes esmalt Doonau piirkonnas ning seejärel Reinil. 1. sajandi algusaastatel sõdis Rooma Reinist itta jäävatel aladel. Oma võimule allutati mitmed germaani hõimud. 7. aastal kuulutati piirkond rahulikuks ning Publius Quinctilius Varus määrati Germaania asehalduriks. Vallutuskampaaniat juhtinud Tiberius lahkus piirkonnast, et tegeleda Illyricumis puhkenud ülestõusuga. Publius Quinctilius Varuse tegi katse tungida kaugemale Germaaniasse ja laiendada ülemvõimu ka ida pool asuvate Weseri ja Elbe jõgede suunas, mis lõppes kaotusega Teutoburgi lahingus Teutoburgi metsas. 9. aasta sügisel varitses Arminius koos oma germaani hõimude liiduga Rooma armeed ja hävitas täielikult XVII, XVIII, XIX leegioni, kolm ratsaväeosa ja kuus abiväelaste kohorti. Kokku langes umbes 20 000 roomlast. 

14. aastal nimetati Julius Caesar Germanicus Rooma armee juhatajaks Germaania piirialadel. Samas on teada, et väejuhina ei olnud ta eriti andekas. Aastal 15 kutsus Segestes Germanicuse Arminiuse vastu Germaaniasse. Julius Caesar Germanicus tungis kattide aladele Weseri jõe ülemjooksul, päästis ta piiramisrõngast ning lubas talle ja tema poolehoidjaile varjupaiga Rooma riigis. 16. aastal ehitas Julius Caesar Germanicus suure laevastiku ja püüdis ebaõnnestunult hõivata Reini deltat. 

18. aastal naasis Julius Caesar Germanicus Rooma ja valiti taas senaatoriks. Tiberius nimetas ta Aadria merest ida pool asuvate alade kõrgeimaks võimukandjaks *maius imperium*'iks.

Pärast mitut konflikti Tiberiusega suri Germanicus 19. aastal Antiookias. Tema lähikondsed olid veendunud, et ta mürgitati keisri käsul.

Vaata ka
--------

* Arminius, germaanlased
Mitică Popescu 2014. aasta postmargil
**Mitică Popescu** (2. detsember 1936 Bukarest – 3. jaanuar 2023 Bukarest) oli rumeenia teatri- ja filminäitleja.

1950. aastate lõpus alustas õpinguid Caragiale-nimelises Bukaresti Riiklikus teatri ja filmi ülikoolis, kuid oli sunnitud need katkestama. Kommunistliku Rumeenia julgeolekuteenistus Securitate süüdistas Mitică Popescut riigist põgenemise kavandamises, ta arreteeriti ning talle määrati kolmeaastane vanglakaristus. Vabanedes jätkas õpinguid ja Radu Beligan kutsus ta tööle Bukaresti komöödiateatrisse. 

Pärast kooli lõpetamist 1967. aastal asus tööle Piatra Neamți Noorsooteatris. Selles teatris töötas ta 1973. aastani. Seejärel naasis Bukaresti ja töötas aastani 2010 Bukaresti Väikses Teatris (rumeenia keeles Teatrul Mic).

Mitică Popescu oli abielus näitleja Leopoldina Bălănuțăga kuni naise surmani 1998. aastal.

Viited
------

1. 1 2  "BREAKING A murit actorul Mitică Popescu". 3. jaanuar 2023. Vaadatud 27. märtsil 2023.

Välislingid
-----------

* Mitică Popescu andmekogus IMDb (inglise)
**Ieperi vald** on kohaliku omavalitsuse üksus Belgias Flandrias Lääne-Flandria provintsis.

Valda kuuluvad Ieperi linn ja mitmed külad (Boezinge, Brielen, Dikkebus, Elverdinge, Hollebeke, Sint-Jan, Vlamertinge, Voormezele, Zillebeke ja Zuidschote).

2018. aasta alguses elas vallas 34 964 inimest.

Esimese maailmasõja ajal toimusid seal mitmed lahingud.

Viited
------

1. ↑  Bevolking per gemeente op 1 januari 2022

  


Lääne-Flandria provintsi vallad

Alveringem | Anzegem | Ardooie | Avelgem | Beernem | Blankenberge | Bredene | Brugge | Damme | De Haan | De Panne | Deerlijk | Dentergem | Diksmuide | Gistel | Harelbeke | Heuvelland | Hooglede | Houthulst | Ichtegem | Ieper | Ingelmunster | Izegem | Jabbeke | Knokke-Heist | Koekelare | Koksijde | Kortemark | Kortrijk | Kuurne | Langemark-Poelkapelle | Ledegem | Lendelede | Lichtervelde | Lo-Reninge | Menen | Mesen | Meulebeke | Middelkerke | Moorslede | Nieuwpoort | Oostende | Oostkamp | Oostrozebeke | Oudenburg | Pittem | Poperinge | Roeselare | Ruiselede | Spiere-Helkijn | Staden | Tielt | Torhout | Veurne | Vleteren | Waregem | Wervik | Wevelgem | Wielsbeke | Wingene | Zedelgem | Zonnebeke | Zuienkerke | Zwevegem
Mitchell te Vrede (2012)
**Mitchell te Vrede** (sündinud 7. augustil 1991 Amstelveenis) on Hollandis sündinud Suriname jalgpallur, kes mängib ründajana Saudi Araabia kõrgliiga klubis Al Fateh ja Suriname jalgpallikoondises.

Hollandi kõrgliigas debüteeris ta 2011. aastal SBV Excelsiori ridades. Esimese värava Hollandi kõrgliigas lõi ta sama aasta 28. augustil mängus PSV Eindhoveni vastu.

Aastatel 2012–2015 mängis ta Hollandi kõrgliigas Feyenoordi ja aastatel 2015–2016 Heerenveeni ridades. Hooajal 2015/16 lõi ta Hollandi kõrgliigas kümme väravat.

2017. aasta jaanuaris liitus ta Türgi esiliiga klubiga Boluspor, kuid ta naasis hooaja 2017–18 Hollandi kõrgliigasse, liitudes NAC Bredaga. Hooajal 2018/19 lõi Vrede Hollandi kõrgliigas taas kümme väravat, kuid ei suutnud Bredat päästa esiliigasse langemise eest.

2019. aasta juunis siirdus ta Al-Fatehi. Hooajal 2019–20 lõi ta Saudi Araabia kõrgliigas 12 väravat ja oli klubi suurim väravakütt sel hooajal.

Ta on Suriname päritolu. Suriname jalgpallikoondises debüteeris ta 4. juunil 2021 MM-i valikmängus Bermuda vastu.
**Bari** on sadamalinn Itaalias, Apuulia maakonna ja Bari suurlinnapiirkonna halduskeskus. Asub Aadria mere ääres.

Bari on suuruselt teine Lõuna-Itaalia linn Napoli järel.

Baril on praamiühendus Dubrovniki, Durrësi ja Kérkyra saarega.

Linnas asub Bari Ülikool.

Kliima
------

Baris on kõige soojem kuu juuli, mille keskmine temperatuur on +23 °C. Kõige külmemad kuud on jaanuar ja veebruar, mille keskmine temperatuur on +8 °C. On juhtunud, et talvel sajab lund.

Sademeid on aastas 570 mm, neist kõige rohkem märtsis ja detsembris (70 mm) ning kõige vähem juulis (20 mm).

Ajalugu
-------

Bari asutati illüürlaste poolt. Ta oli Kreeka ja siis Rooma linn. Antiikajal oli linna nimi **Barium**. See polnud kuigi tähtis koht, sest ehkki läks Rooma võimu alla 3. sajandil eKr, mainitakse Bari sadamat esimest korda alles 181 eKr.

Hiljem valitsesid Bari üle üksteise järel idagoodid, Bütsants, Põhja-Aafrika saratseenid ja Robert Guiscardi normannid, kes vallutasid linna 1071. aastal. Barist sai tugev sadam ja kaubanduskeskus, mis rivaalitses 11. sajandil Veneetsiaga.

Linn käis aga endiselt ühe võimu käest teise kätte: seal peremehetsesid Friedrich II, Anjou krahvid ja Sforzad. 1558. aastal liideti Bari Napoli kuningriigiga.

Bari sai sõdade käigus korduvalt rängalt kannatada, kuid toibus alati. Laastav oli ka 1656.–1657. aasta katk, mis viis hauda ligi 80% elanikest.

San Sabino katedraal

Vaatamisväärsused
-----------------

* San Sabino katedraal
* San Nicola basiilika, mille ehitasid 1087. aastal normannid. Kirikus asuvad Lüükia Myra linna peapiiskopi, püha Nikolause säilmed, mille tõid Väike-Aasiast Itaaliasse Bari meresõitjad, kes need tõenäoliselt varastasid. Kirik on tähtis palverännakukoht.
* Arheoloogiamuuseum

Sõpruslinnad
------------

Bari sõpruslinnad on Baalbek (Liibanon), Bandung (Indoneesia), Banja Luka (Bosnia), Bathumi (Gruusia), Durres (Albaania), Guangzhou (Hiina), Korfu (Kreeka), Mar del Plata (Argentina), Patras (Kreeka) ja Sumgait (Aserbaidžaan).

Vaata ka
--------

* Bari Ülikool

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Sündinud
--------

* Licia Albanese, sopran
* Thiago Alcántara Do Nascimento, jalgpallur
* Mario Nuzzolese, ajakirjanik
* Francesco Rossi, (1650-1725) ooperihelilooja
* Giovanni Laterza, toimetaja
* Guido Marzulli, maalikunstnik
* Gianrico Carofiglio, autor
* Marco Misciagna, vioolamängija ja viiuldaja

Viited
------

1. ↑  Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018, vaadatud 16.03.2019.

Välislingid
-----------

* Bari valla koduleht (*itaalia keeles*)
**„Lill on iga inime"** on Eesti rockbändi Wiiralt teine stuudioalbum.

Plaat ilmus 20. novembril 2020. 

Plaat räägib vähiga võitlusest ning kogu plaadi ja selle esitluste tulu läks Vähiravifondile „Kingitud elu".

Salvestus
---------

Plaat on salvestatud kahes osas. 2020. aasta kevadel ja sügisel, COVID-19 esimese ja teise laine ajal. 

Plaadil teeb kaasa:

Wiiralt: Marta Arula, Vahur Krautman, Martin Saaremägi, Sander Nõmmistu, Mihkel Uba, Hans Kristjan Pikani, Siim Türnpuu. 

Segakoor Noorus Maarja Helstein juhtimisel, koori seaded kirjutas Maarja Helstein. 

Nick Banks (The Human League) klahvpillidel

Ray Legere viiulil

Patrick Lyons (Colter Wall, Cody Jinks) pedal steel’il. 

Helipildi poolest jäi bänd oma Nashville soundile kindlaks. Mix ja master tulid Nashvillest **Skyler Taylor** käe alt nii nagu ka bändi esimene album „**Tulivesi**".

Taustast
--------

Olles kaotanud mitmeid lähedasi, sõpru ja tuttavaid vähile, otsustas bänd kirjutada plaadi just sel teemal. Plaat oli algselt planeeritud 4-loolise EP’na aga võttis kiiresti albumi kuju.

Eesmärk oli kirjutada ühe vähi lugu algusest lõpuni. Hetkest kui inimene tunneb, et midagi on valesti aga ei tea veel, mis. Diagnoos, ravi, soov lähedasi säästa, valuvaigistid, depressioon, surm. 

Avaloo „Ärge jookske" algse versiooni salvestas ansambel Revolver 2011. aastal filmi „Täitsa lõpp", mille peaosas Lenna Kuurmaa, soundtracki jaoks. Autorid Martin Saaremägi ja Super Hot Cosmos Blues Bandist ja Nevesisest tuntud Janno Reim. Kaasa teeb segakoor Noorus ja Kanada bluegrass viiuldaja Ray Legre.

Vahur Krautmani „Helde andja" tekst on kirjutatud aastal 1965 ja ilmus Betti Alveri kogumikus „Tähetund". Martin Saaremägi viisistatud albumi nimiloo „Lill on iga inime" teksti on kirjutanud 1920. aastail Ernst Enno ja seda kasutatakse tihti leinaluulena matustel. Nii ka 1932. aastal Mary Elizabeth Frye kirjutatud „Do not stand at my grave and weep".

Plaadil on ka 2 instrumentaallugu: „Morfiin" ja „Minut".

Kujundus
--------

Plaadi kujunduse taga on fotograaf ja kunstnik Maris Savik. Plaadi pildid ja kirjad on kõik käsitsi joonistatud ning kirjutatud. Plaat ilmus digisleeve kujul.

Lood
----

| # | Pealkiri | Autorid | Pikkus |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | **Ärge jookske** | M. Saaremägi / J. Reim | 4:23 |
| 2 | **Vähk** | M. Saaremägi | 3:42 |
| 3 | **Haara käest** | V. Krautman / M. Saaremägi | 5:37 |
| 4 | **Morfiin** | V. Krautman / M. Saaremägi | 4:49 |
| 5 | **Mööda maad** | V. Krautman / M. Saaremägi | 4:28 |
| 6 | **Helde andja** | V. Krautman / B. Alver | 3:53 |
| 7 | **Lill on iga inime** | M. Saaremägi / E. Enno | 3:15 |
| 8 | **Minut** | M. Saaremägi | 1:00 |
| 9 | **Ära seisa mu haual** | M. Saaremägi / Mary Elizabeth Frye | 3:04 |
|  |
| --- |
| Hääleliigid |
| **Naishääled**
Sopran
Metsosopran
Alt
Kontraalt
**Meeshääled**
Kontratenor
Tenor
Bariton
Bass |
| Vaata ka |
| Kastraat
Diapasoon |

**Bariton** (kreeka keeles *barytonos* 'madalahääleline') on tenorist madalam ja bassist kõrgem meeshääl. Bariton on ka ventiile omav maheda tooniga vaskpuhkpill.

Bariton on meeshääle keskmine ulatus, mis vastab ligikaudu metsosoprani omale. Ooperis pannakse need hääled tihti paari. Saksa ooper nõuab väga tugevat keskmise ulatusega baritoni, itaalia rollid on kõrgema ulatusega. Enne 19. sajandit kasutati baritoni ooperi peaosades harva. 

Üks tähtsamaid 1800. aastate baritone on Johann Michael Vogl (1768–1840), kes oli Schuberti sõber. Vogl oli baritonilaulu kontserttraditsiooni tekke üheks inspireerivamaks kujuks. 20. sajandil on seda traditsiooni jätkanud Dietrich Fischer-Dieskau, Olaf Bär, Thomas Hampson ja Wolfgang Holzmair.

Paljud kuulsad tenorid (nt Lauritz Melchior, Plácido Domingo) on alustanud lauljakarjääri baritonina.

Kuulsamaid baritoniosi ooperites
--------------------------------

* krahv Almaviva, "Figaro pulm" (Mozart)
* Guglielmo, "Così fan tutte" (Mozart)
* Don Giovanni, "Don Giovanni" (Mozart)
* Papageno, "Võluflööt" (Mozart)
* Jago, "Othello" (Verdi)
* Rodrigo, "Don Carlos" (Verdi)
* Rigoletto, "Rigoletto" (Verdi)

20. sajandi ooperitest on baritoniosi sisaldanud näiteks Straussi, Bergi, Schönbergi ja Britteni ooperid; muusikalidest aga Lehári, Kerni, Rombergi, Rodgersi ja Irving Berlini looming.
**Dacke-vaenus** (ka **Dacke-sõda**, **Dacke ülestõus**, rootsi keeles *Dackefejden*) oli sõjaline sisekonflikt Rootsis aastatel 1542–1543, mis sai nime Rootsi keskvõimu vastu üles tõusnute juhi Nils Dacke järgi.

Vaenuse põhjusteks võib pidada Gustav Vasa tsentraliseerivat ja moderniseerivat poliitikat, mis pani talupoegkonnale senisest tunduvalt suurema maksukoormuse. Samuti oli enamikule konservatiivsest talupoegkonnast vastumeelne protestantluse juurutamine alates 1527. aastast. Just Smålandis oli katoliku kiriku toetus kõige tugevam ning kui kuningas sealt krikuvarasid konfiskeerima hakkas, tekkisidki seal peagi rahutused.

1542. aasta suvel puhkes Smålandis avalik ülestõus, maksu koguvad kuninga foogtid tapeti. Kuningas saatis mässuliste vastu armee oma naisevenna Gustav Olofsson Stenbocki juhtimisel, kuid see sai Nils Dacke poolt juhitud talupoegade käest lüüa. Tema pooldajate hulk kasvas seejärel plahvatuslikult ning rahutused levisid peagi naaberprovintsidesse ning isegi Taanisse. Nähes, et olukord on palju ohtlikum, kui Stockholmis esialgu arvati, sõlmis Gustav I Dackega sama aasta sügisel vaherahu. Viimase võimu all oli peaaegu kogu Småland ning ka osa seda ümbritsevatest aladest. Olulisemad kindlused olid siiski jäänud kuninga kätte.

Nähes Dacke suurt edu, kiirustasid Gustavi vastased seda ära kasutama. Katoliiklik Mecklenburgi hertsog Albrecht VII oli esimene, kes Dackega ühendust võttis ning pakkus ennast uueks Rootsi kuningaks, kes taastaks reformatsioonieelse olukorra. Sarnaseid pakkumisi tegid ka teied Põhja-Saksa katoliiklikud vürstid. Dacke lükkas aga kõik nende pakkumised tagasi, lootes Gustav Vasaga kompromissile jõuda. Samas algatas Gustav I protestantlikes ringkondades massiivse Dacke-vastase kampaania ja kutsus üles Saksa riike koguni Dacket ründama. Selleni asi siiski ei läinud, kuid Taani kuningas Christian III alustas tegelikult Dacke-vastast tegevust, sest temale kuuluva Skåne talupojad olid samuti rahutuks muutunud.

1543. aasta märtsis ründas Gustav I suurte vägedega Dacket ja saavutas tema vägede üle peagi võidu. Dackel endal läks korda põgeneda, kuid sama aasta suvel said kuninga väed ta Taani piiri peal siiski kätte ning lasid ta lahingus maha.

Ülestõusu mahasurumise järel karistas kuningas vastuhakanuid karmilt: ülestõusu juhid ja neid toetanud preestrid hukati, mässulised talupojad saadeti Soome sõjaväeteenistusse ja mässuliste käes olnud alad pidid maksma suuri trahve. Dacke-vaenus oli ilmselt kõige ohtlikum vastuhakk Gustav Vasa tsentraliseerimispoliitikale, kuid seejärel läks tal korda oma võimubaasi juba suuremate probleemideta kasvatada.
**1924. aasta 1. detsembri ülestõusu mälestusmärk** oli mälestusmärk Nõukogude okupatsiooni ajal Tallinnas Balti jaama juures nende mälestuseks, kes 1. detsembri riigipööret üritasid.

Balti jaama vastas asunud 1924. aasta 1. detsembri ülestõusu mälestusmärk
Mälestusmärk avati 1. detsembril 1974. Mälestusmärgi autorid on skulptor Matti Varik ja arhitekt Allan Murdmaa.

Mälestusmärk lammutati 1990. aastate algul kolmeks osaks, mis asuvad praegu Eesti Ajaloomuuseumi Maarjamäe filiaali Maarjamäe suvemõisa häärberi tagahoovis. Rahva hulgas käis ringi nali, et see on maailmas ainus mälestusmärk, millel kõik ülestõusust osavõtnud peal on.

1985. aastal toimus kohtuprotsess kolme mehe üle, kes mälestusmärki hävitada püüdsid. Tol ajal oli üks Eesti NSV Ülemkohtu kohtunikest Ain Seppik, kes lükkas noorukite apellatsiooni tagasi. Seda heitis Isamaaliit talle 2003. aastal ette (Seppik oli siis siseminister).

Vaata ka
--------

* 1924. aasta 1. detsembri riigipöördekatse käigus hukkunud kadettide monument

Viited
------

1. 1 2  1924. aasta 1. detsembri ülestõusu mälestusmärk ERR arhiiv
2. ↑  Mart Laar paisutas Seppiku-skandaali EE 5. veebruar 2003
**Vilma Jürisalu** (sündinud Eero; 1. august 1928 Varja küla – 27. oktoober 2010) oli eesti tõlkija ja toimetaja.

Ta lõpetas 1946. aastal Rakvere Gümnaasiumi. 1951. aastal lõpetas Jürisalu saksa filoloogina Tartu Riikliku Ülikooli ja kuus aastat hiljem sai ta kaugõppe õppinult inglise filoloogi diplomi. 

Jürisalu esimene töökoht oli Eesti Raadio, kust ta ka 1985. aastal pensionile läks. Jürisalu sai kirjandussaadete vastutavaks toimetajaks juba 1953. aastal. Eesti Raadio arhiivis moodustab tema osalusega saadete nimestik 20 lehekülge. 

Ta tõlkis peamiselt saksa ja inglise keelest, näiteks Jane Austeni, Saul Bellow', John le Carré, Agatha Christie, William Faulkneri, Henry Jamesi, Rudyard Kiplingi, Thomas Manni, William Somerset Maughami, Iris Murdochi, Herta Mülleri, John Steinbecki ja Stefan Zweigi teoseid.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli helilooja Heino Jürisalu.

Viited
------

1. ↑  Augustikuu tähtpäevad Virumaal
2. ↑  Kalender, Sirp, 1. august 2003
3. ↑
4. ↑
5. ↑  Maris Podekrat, Heino Jürisalu viis kõlab eetris üle 40 aasta, Eesti Päevaleht, 13. august 2005

Välislingid
-----------

* Rein Veidemann, Tõlkimine algab ja lõpeb lugemisega, Postimees, 18. detsember 2004
* Martin Viirand, Suri kirjandusinimene Vilma Jürisalu, Eesti Päevaleht, 5. november 2010