recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
See artikkel See artikkel räägib USA New Jersey osariigi linnast.  Lõuna-Aafrika Vabariigi asula kohta vaata artiklit Paterson (LAV).  

---

**Paterson** on linn USA-s New Jersey osariigis, Passaici maakonna halduskeskus. Läbi linna voolab Passaici jõgi, mis moodustab lisaks tervenisti linna idapiiri.

Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse kohaselt 159 732. See on elanike arvult osariigi suuruselt kolmas linn. See on üks suurema asustustihedusega linnu USA-s – asustustihendus 7333 in/km². Linnas elab palju ladinaameeriklasi, lisaks sisserändajaid Türgist, Araabia maadest ja Lõuna-Aasiast.

Paterson sai linnaõigused 14. aprillil 1851. Linn on saanud nime riigimehe ja New Jersey kuberneri William Patersoni järgi.

Patersoni 1880. aastal kujutav plakat
Linnas asub väliseestlaste 1950. aastal asutatud Patersoni Pauluse kogudus.

Viited
------

1. ↑  2016 U.S. Gazetteer Files
2. ↑  , vaadatud 22.01.2022.
3. ↑  2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.

Välislingid
-----------

 Paterson – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
*
Kasimiri pitser
**Kasimir IV** (poola: *Kazimierz IV* või *Kaźko Słupski*) (1351 - 2. jaanuar 1377) oli Pommeri-Stolpi hertsog 1374. aastast.

Elu
---

Kasimir oli Bogislaw V ja tolle naise Elżbieta poeg. Tema emapoolsel vanaisal Kazimierz III Suurel, viimasel Piastide dünastiast Poola kuningal ei olnud poegi ja kasvatas teda oma õukonnas. Pärast vanaisa surma 1370. aastal sai noor Kasimir esialgu tema osaliseks järglaseks, kuna testament andis talle lääniks Dobrzyńi, Bydgoszczi, Kruszwica, Złotówi ja Wałczi maad. Ometi nurjas tema ambitsioonid peagi Ungari Lajos I, kellest sai varasemate paktide põhjal järgmine Poola kuningas Ludwik I nime all, ja tühistas Piasti testamendi. Hertsog Kasimir sai vaid Dobrzyńi maa ajutiseks lääniks.

1360. aastal abiellus Kasimir oma esimese naise Kennaga. Too oli Algirdase ja Tveri Uljana tütar, üles kasvanud õigeusu kiriku usus. Abielludes ühines ta Rooma-Katoliku Kirikuga ja ristiti uuesti nimega "Johanna". Naine suri 27. aprillil 1368 lastetuna.

Aasta hiljem abiellus Kasimir IV oma teise naise Małgorzataga. Too oli Masoovia Siemowit III tütar. Nad ei saanud lapsi. Pärast Kasimiri surma haavadesse (saadud kuningas Ludwiki nimel Władysław Biały vastu võideldes) abiellus naine Lubini ja Brzegi hertsogi Henryk VII-ga.

Kuigi pärast isa Bogislaw V surma 1374. aastal oli Kasimir IV mõnda aega Pommeri-Stolpis, veetis ta enamuse ajast Bydgoszczis; pärast tema surma 1377. aastal läksid tema läänid tagasi Poolale.

Vaata ka
--------

* Pommeri hertsogkonnad ja hertsogid
* Pommeri ajalugu
* Pommeri hertsogkond
* Pommeri dünastia

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Bogislaw V** | **Pommeri-Stolpi hertsog**1374–1377 | Järgnev**Wartislaw VII** |
**Nehatu looduskaitseala** on looduskaitseala Pärnumaal Lääneranna vallas Rame, Nehatu, Pivarootsi Paatsalu, Hõbesalu ja Muriste külas (58° 32′ 50″ N, 23° 39′ 29″ E).

Kaitseala pindala on 1011,3 ha. Nehatu looduskaitseala koos Puhtu-Laelatu looduskaitsealaga on nimetatud Ramsari-alade hulka. Kaitseala kattub ka Natura aladega Väinamere linnuala ja Väinamere loodusala. Kaitseala ajalugu ulatub 1957. aastasse, mil kaitse alla võeti Nehatu sooalad ja selle elustik. Looduskaitsealaks organiseeriti see 2001. aastal.

Nehatu kaitseala põhieesmärk on Nehatu soo, praeguste ja endiste merelahtede, roostike ning vee- ja rannikulinnustiku kaitse. Nehatu soo on kujunenud endise merelahe kinnikasvamise tagajärjel umbes 4500 aastat tagasi. Seal leidub väikseid reliktseid madalaveelisi jäänukjärvi. Soopinna kõrgus on 2,5-3,8 m. Nehatu soos esinevad ühed suuremad Atlantilise kliimaperioodi relikti - lääne-mõõkrohu kogumikud Eestis. Kaitseala on tähtis lindude rändepeatuspaik. Kaitseala läbivad või sellel asuvad järgmised veekogud: Kuuendiku kraav, Hõbesalu kraav, Kangruaadu järv, 5 Nehatu soo laugast, Lammastejärv, Kiissa järv, Kiissa laht, Käomardi laht, Teotalli laht, Kahvatu laht.

Kaitstavad loomaliigid: merikotkas (*Haliaeetus albicilla*), roo-loorkull (*Circus aeruginosus*), tilder (*Tringaea*), rändel sookurg (*Grus grus*). Kaitstav taimeliik: *Cladium mariscus*. 

Nehatu looduskaitseala keskkonnaregistri kood on KLO1000175.

### Vööndid

* Nehatu piiranguvöönd (945,2 ha);
* Nehatu sihtkaitsevöönd (66 ha).

Välislingid
-----------

* Nehatu looduskaitseala kaitse-eeskiri
* Nehatu looduskaitseala keskkonnaportaalis
* ENSV MN määrus 11. juulist 1957. a. nr. 242 Abinõudest looduskaitse organiseerimiseks Eesti NSV-s
Vaade järvele Sevanavanki kloostrist
**Sevan** (armeenia Սևան (Sevan), Սևանա լիճ (Sevana litš; 'Sevani järv')) on järv Aasias Armeenia mägismaal 1896 m kõrgusel merepinnast. Sevan on Armeenia suurim järv. Selle pindala on 940 km² ja sügavus kuni 83 meetrit. Järvest välja voolab Hrazdani jõgi. Järve ulatub Sevani poolsaar, endine Sevani saar.

Järve keskmine sügavus ei ole eriti suur. Selletõttu on tehtud plaane järve veetaset tunnelite abil alandada, et vabanevat pinda kasutada põllumajanduse, eeskätt istanduste tarbeks. Esimene plaan koostati 1910. See nägi ette veetaseme langetamist 45 meetri võrra. Nõukogude Liidus kiideti 1933. aastal heaks plaan alandada veetaset 50 aastaga 55 meetri võrra. Vabanevale maale tulnuks rajada tamme- ja pähklipuumetsad. Teise maailmasõja tõttu programm peatati ja alles 1949. aastast hakkas veetase igal aastal keskmiselt meetri võrra alanema.

Enne inimtegevusest põhjustatud muutusi oli järve suurim sügavus 95 m, pindala 1360 km² ja maht 58 km³. 1949. aastal valminud tunneli tõttu sattus kogu järve ökosüsteem ohtu. Liiati osutus järvest vabanenud maa viljatuks.

Viimastel aastatel on suudetud veetaset veidi tõsta teistest jõgedest tunnelite kaudu vee juhtimisega järve.

Kalastik
--------

Järve kalavarud on veetaseme alandamisest saati tõsiselt ohus.

Järves elab endeemne liik sevani lõhe. Selle populatsiooni on tugevalt vähendanud inimese introdutseeritud võõrliikide (peipsi siig, koger) sissetung. Sevani lõhet on introdutseeritud Õsõk-Köli.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Sevan** |
**Hiie Lätte** (18. mai 1935 Tartu – 2. veebruar 2012 Tallinn) oli eesti muusikapedagoog, pianist ja kontsertmeister.

Lätte sündis Tartus. Esimese muusikalise hariduse sai ta Tartu Muusikakoolis, kus õppis aastatel 1951–1955 Aleksandra Semm-Sarve juhendamisel klaveri eriala. Tartus õppides hakkas ta praktiseerima kontsertmeistrina, mida ta jätkas ka Tallinna Riiklikus Konservatooriumis õppides. Konservatooriumi lõpetas ta klaveri erialal 1960. aastal, seal olid tema juhendajateks Heljo Sepp ja Anna Klas.

Pärast lõpetamist jätkas ta tegevust kontsertmeistrina Riiklikus Konservatooriumis ja Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis, alates 1961. aastast oli ka õpetajaks Tallinna Muusikakeskkoolis. Aastatel 1974–1994 juhatas Lätte Tallinna Muusikakeskkooli üldklaveri osakonda ja töötas 1970. aastatel Tallinna Riiklikus Konservatooriumis üldklaveri kateedri õppejõuna. Muusikakeskkoolis töötas ta õpetajana kuni surmani.

Tema õpilaste hulka on kuulunud tuntud heliloojad ja muusikud, näiteks Kerri Kotta, Tõnu Kõrvits, Mart Laas, Arvo Leibur, Urmas Tammik, Ott Maaten, Andres Mustonen, Paul Mägi, Kristel Pappel, Margus Pärtlas, Lauri Sirp ja Meelis Vind.

Tema abikaasa oli helilooja Raimond Lätte.

Temast
------

* Hiie Lätte 18. V 1935 – 2. II 2012 : [nekroloog]. – **Sirp**, 10. veebruar 2012, lk 28.
**Patagoonia merilõvi** (*Otaria flavescens*; varem ka *Otaria byronia*) on loivaliste alamseltsi kuuluv kõrvukhülglane, merilõvi perekonna ainuliik. 

Merilõvi nimetus tuleneb sellest, et isastel isendeil on kaelal ja rinnaosas lõvi laka taoline moodustis.

Patagoonia merilõvi levila on Tšiili, Peruu, Uruguay ja Argentina rannikuveed.

Toitumine
---------

Patagoonia merilõvi on suurepärane ujuja, ta on väga väle ning suudab kalu ja kalmaare tabada ise täiskiirusel ujudes.

Paljunemine
-----------

Sigimisperioodil kaitseb isasloom raevukalt oma rannapiirkonda, sellele alale kogub ta oma haaremi, kus võib olla kuni 30 emast. Isase valib aga endale välja emasloom. 

Paaritumine toimub vees. Tiinus kestab 10 kuud. Korraga sünnib tal üks poeg, keda ema imetab 7-8 kuud. Ema ja poeg tunnevad teineteist hääle ja lõhna järgi.

Iseloomustus
------------

Patagoonia merilõvid on värvuselt oranžikad. Isased on emastest ligi kaks korda suuremad. Täiskasvanud isaste tüvepikkus ulatub üle 2,73 m ja kehakaal kuni 350 kg; emastel vastavalt 1,8–2 m ja 150 kg ringis.

Pilte
-----

* Peruu Ballestase saarte merilõvidPeruu Ballestase saarte merilõvid
* Video California merilõvikolooniast La Jollas

Viited
------

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:South American Sea Lion seisuga 4.10.2008*.
Güzäl Sitdikova (2007)
**Güzäl Sitdikova** (baškiiri Гүзәл Ситдиҡова, vene Гузаль Ситдыкова; sündinud 10. juunil 1952 Inzeris Beloretski rajoonis Baškortostanis) on baškiiri luuletaja, tõlkija ja ühiskonnategelane, Baškortostani teeneline kultuuritöötaja (2007).

1976–1980 õppis Sitdikova Tšeljabinski riiklikus kultuuriinstituudis. 1989–1995 töötas Beloretski rajoonilehe Ural peatoimetajana. 1991 valiti ta Baškiiri ANSV Ülemnõukogu liikmeks. 1995–2008 oli ta Baškortostani Vabariigi riigikogu Kurultai liige. 2011–2012 oli ta Baškortostani Vabariigi Ühiskondliku Koja liige ja 2004–2011 Baškiiri Naiste Ühingu esinaine.

Sitdikova luuletusi on avaldatud alates 1976. aastast ning esimene luulekogu ilmus 1984. aastal almanahhis "Yäş köstär" ("Йәш көстәр").

Ta on aktiivne osaleja Wikimedia projektides, baškiirikeelse Vikipeedia vabatahtlik toimetaja ning Vikiinkubaatoris olevate baškiiri Vikisõnastiku, Vikitsitaatide ja Vikiraamatukogu arendaja.

Teoseid
-------

* '"Текетек:шиғри әкиәт" - Kitap, Ufa 1994. ISBN 5-295-01186
* '"Бүрене еңгән бәрәс: шиғри әкиәт" - Kitap, Ufa, 1994. ISBN 5-295-02338-9
* '"Башҡорттарҙың ғаилә тормошо - мәҡәлдәрҙә һәм әйтемдәрҙә" - Ufa, 2002. ISBN 5-901900-03-0
* '"Үҙ Ҡояшым, үҙ Айым: шиғри әкиәт, мәҡәлдәр донъяһы, яҙмышнамә" - Kitap, Ufa 2002. ISBN 5-295-03172-1
* '"Йәннәт баҡсаһы" - Ufa, 2005
* '"Йәш ғаиләгә нәсихәттәр" - Ufa, 2006. ISBN 5-94524-045-1
* '"Күсле ил - көслө ил: күңел сәхифәләре, шиғырҙар". - Kitap, Ufa 2007. ISBN 978-5-295-04224-9
* '"Ҡыштарҙың да бар бит үҙ ҡоштары: шиғырҙар" - Ufa, 2010.
* '"Машина ниңә "дүрт-дүрт", ти: шиғырҙар, әкиәттәр, хикәйәләр" - Kitap, Ufa 2010. ISBN 978-5-295-05113-5

Välislingid
-----------

* Artikkel Baškiiri entsüklopeedias
Puka valla lipp
**Puka valla lipp** on Valga maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Puka valla lipp.

Lipp on kinnitatud 27. juunil 1995.

Lipu kirjeldus
--------------

Puka valla lipuks on ruudukujuline vapilipp, rohelisel kangal kollane otse vaatav sokupea, mida ümbritsevad kolm valget tähtristi (üks üleval keskel soku sarvede vahel ja kaks all külgedel).

Lipu normaalmõõtmed on 105×105 cm.

Tõlgendus
---------

Sokupea on tuletatud Puka mõisniku Thomas Bocki nimest, mis tähendab saksa keeles sokku. Ühtlasi tähistab sokupea valla maade ulukirikkust.

Tähtristid sümboliseerivad kolme Puka valla territooriumil paiknevat muinasaegset eestlaste linnamäge: need on Kuigatsi linnamägi, Kivivare linnamägi ja Vooremägi. Veel viitavad tähtristid minevikule, olevikule ja tulevikule, märkides sihikindlust ja lootust.

Roheline taust tähistab põllumajandust, metsi ja loodust.

Lipu kasutamise kord
--------------------

Puka valla lippu kasutati valla ajaloolistel ja kultuurilistel pidupäevadel ning muudel tähtsündmustel kõrvuti Eesti riigilipuga ning samadel alustel, mis kehtivad Eesti riigilipu kohta. Päevad, mil valla lipp heisati, otsustas Puka vallavalitsus.

Kasutamiskõlbmatuks muutunud vallalipp kuulub sündsal viisil hävitamisele.

Vaata ka
--------

* Puka valla vapp
* Valga maakond

Välislingid
-----------

* Puka valla sümboolika valla kodulehel
* Puka valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Slanské kõrgustiku asukoht Slovakkias (tähistatud halliga)
Milič
**Slanské kõrgustik** (slovaki *Slanské vrchy*) on kõrgustik Slovakkia idaosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi on see ka osa Põhja-Ungari keskmäestikust. Selle regiooni kõrgeim tipp on Šimonka (1092 m).

Kõrgemad tipud on veel Čierna hora (1 072,7 m), Tri chotáre (1 025,2 m), Makovica (981,4 m), Krivý javor (977,0 m), Praporec (961,2 m), Lysá (956,3 m), Menší vrch (949,9 m), Nad Remetovou (929,6 m), Oblík (924,8 m) ja Mošník (911,1 m).

Asend
-----

Slanské kõrgustik piirneb järgmiste geograafiliste piirkondadega:

* põhjas Beskiidide eelmäestikuga;
* läänes Košice nõoga;
* idas Ida-Slovaki madalikuga.

Kõrgustiku jaotus
-----------------

Kõrgustiku koosseisus eristatakse mitmeid alampiirkondi. Selle lõunaosas asub Milič. Selle kõrgeimaks punktiks on Veľký Milič (895 m). Piirkonna põhjapiiriks on Čierna nad Tisou ja Košice vaheline raudtee. Madalamad osad ulatuvad 190 meetrit üle merepinna.

Vaade Šimonkalt
Sellest põhjas asub Bogota, mille kõrgeimaks punktiks on samanimeline mägi (800 m). Piirkonna põhjapiiriks on Čierna nad Tisou ja Košice vaheline raudtee. Bogota aladele jääb Krčmárka looduskaitseala. Madalamad osad ulatuvad 200 meetrit üle merepinna.

Bogotast põhjas asub Mošník, mille kõrgeimaks punktiks on samanimeline mägi (911 m). Mošníku aladele jääb Bačkovi oru looduskaitseala. Madalamad osad ulatuvad 200 meetrit üle merepinna.

Mošníkust põhjas asub Makovica, mille kõrgeimaks punktiks on samanimeline mägi (981,4 m). Makovica aladele jäävad Rankoveci kaljude looduskaitseala ja Malé brdo looduskaitseala. Madalamad osad ulatuvad 200 meetrit üle merepinna.

Makovicast põhjas asub kõrgeim osa Šimonka, mille kõrgeimaks punktiks on samanimeline mägi ja kus asuvad kõik kõrgustiku tipud, mis on enam kui kilomeetri kõrgused. Madalamad osad ulatuvad 200 meetrit üle merepinna.

Geoloogia
---------

Mäestik on tekkinud neogeenis koos Karpaatidega, koosnedes vulkaanilistest kivimitest. Valdavad datsiit ja rüoliit, leidub ka kõrgekvaliteedilist andesiiti, mis on kasutusel ehituskivina. Lisaks leidub seal tuffi. Kõrgustiku põhjaosas leidub settekivimeid - liiva, savi, konglomeraate. Dubníki kaitsealal leidub opaale.

Viited
------

1. ↑  Mazúr, E. Lukniš, M. 1986, Geomorfologické členenie SSR a ČSSR. Časť Slovensko. Slovenská kartografia, Bratislava
2. ↑  Slanské vrchy. In: Štátny zoznam osobitne chránených častí prírody SR. Banská Bystrica : Slovenská agentúra životného prostredia, 2007.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Slanské kõrgustik** |
**Pulau Ubin**, tuntud ka kui lihtsalt **Ubin**, on saar Singapuri kirdeosas.

1960. aastatel elas Pulau Ubinil paar tuhat inimest, kes tegelesid peamiselt graniidi kaevandamisega, nüüdisajal elab saarel vaid mõnisada inimest. Saar on üks viimaseid maapiirkondi Singapuris, kus on veel rikkalik floora ja fauna. Saar kuulub Ubin-Khatib Important Bird Area (IBA) hulka, sest seal on ohtralt kohalikke ja läbirändavaid linde, kellest mõned on ka ohustatud liigid.

Nimi
----

**Pulau Ubin** tähendab malai keeles graniitsaart, millele viitavad ka mitmed mahajäetud graniidikaevandused. *Pulau* tähendab saart ning *ubin* on jaavakeelne sõna kandilise kivi kohta. Kunagi tehti saare kividest põrandaplaate, mida kutsuti *jubin*ateks ning hiljem lühemalt – *ubin*.

Legend
------

Legendi järgi tekkis saar, kui kolm looma – konn, siga ja elevant – võistlesid, kes jõuab esimesena Singapurist Johori. Need loomad, kes reisiga hakkama ei saanud, pidid muutuma kiviks. Kõigil loomadel tekkiski reisi vältel mitmesuguseid tõrkeid ning nad ei jõudnud Johori, nii et elevandist ja seast tekkis Pulau Ubini saar ning konnast Pulau Sekudu saar, mida tuntakse ka Konna saarena.

Praegune seisukord
------------------

Pulau Ubin on üks viimaseid maapiirkondi Singapuris, mis on puutumatuks jäänud urbaniseerumisest, betoonhoonetest ja asfaltteedest. Saarel on vana Singapuri puuhooned, muulid ja puutumatu loodus. Kuigi viimastel aastatel on ühiskonnas korduvalt arutatud mitmesuguseid arendusplaane, näiteks metrooliini pikendamist saareni, siis seni on piirdutud mõne üksiku asfalttee ja varjualuse ehitamisega, toetamaks aina arvukamaks muutuvate turistide seas populaarseks saanud jalgrattamatku.

Viited
------

1. ↑  "Ubin–Khatib". *Important Bird Areas factsheet*. BirdLife International. 2014. Vaadatud 18.03.2014.

Välislingid
-----------

* National Parks Amet – Pulau Ubin
* Pulau Ubin kohta wildsingapore tutvustus, turismisoovitused ja pildigaleriid
* Habitatnewsi blogi – Pulau Ubini lugusid
Denis Vavro 2017. aastal FC Københavni särgis
**Denis Vavro** (sündinud 10. aprillil 1996 Partizánskes) on Slovakkia jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Taani kõrgliiga klubis FC København ja Slovakkia jalgpallikoondises. 

Ta alustas klubikarjääri Slovakkia klubis MŠK Žilina, debüteerides Slovakkia kõrgliigas 2014. aasta aprillis. Hooajal 2016–17 tuli ta Žilinaga Slovakkia meistriks.

2017. aasta augustis sõlmis ta lepingu Københavniga. Hooajal 2018–19 tuli ta klubiga Taani meistriks.

2019. aasta juulis siirdus ta umbes kümne miljoni euro eest Itaalia kõrgliiga klubisse Rooma Lazio. Hooaja 2020–21 teises pooles oli ta laenul Hispaania kõrgliigas klubis Huesca. 2022. aasta jaanuaris naasis ta laenule Københavni.

Slovakkia jalgpallikoondises debüteeris Vavro 8. jaanuaril 2017 sõprusmängus Uganda vastu ja lõi selles mängus ka värava. Ta kuulus Slovakkia koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel, kuid üheski mängus ta seal väljakule ei pääsenud.

2017. aastal valiti Vavro Slovakkia parimaks alla 21-aastaseks jalgpalluriks.

Saavutused
----------

MŠK Žilina
* Slovakkia Superliga: 2016–17

København
* Taani Superligaen: 2018–19

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 29.1.2022)
2. ↑   (vaadatud 29.1.2022)

| * v
* r
Slovakkia koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Dúbravka
* 2 Pekarík
* 3 Vavro
* 4 Valjent
* 5 Šatka
* 6 Greguš
* 7 Weiss
* 8 Duda
* 9 Boženík
* 10 Suslov
* 11 Bénes
* 12 Kuciak
* 13 Hrošovský
* 14 Škriniar
* 15 Hubočan
* 16 Hancko
* 17 Hamšík (c)
* 18 Haraslín
* 19 Kucka
* 20 Mak
* 21 Ďuriš
* 22 Lobotka
* 23 Rodák
* 24 Koscelník
* 25 Hromada
* 26 Schranz
* Treener: Tarkovič

 | Slovakkia |
Hüdrofon
**Hüdrofon** on allvee mikrofon ehk muundur, mis on ehitatud vees levivate helilainete vastuvõtmiseks ja elektrivõnkumisteks muundamiseks.

Kõige rohkem kasutatakse piesoelektrilisi hüdrofone, harvem magnetostriktsioon- ja elektrodünaamilisi hüdrofone.

Hüdrofonide suunatundlikkus
---------------------------

Tavaline väiksemõõduline silindriline keraamiline hüdrofoni andur võib olla ligilähedaselt ideaalse suunasõltumatu tundlikkusega. Mis tähendab, et mistahes suunast tulevad sama intensiivsusega helid lindistatakse sama tugevatena. Samas leidub rakendusi, kus suunast sõltuv suunatundlikkus on vajalik. Suunatundlikkus võimaldab määrata helide pärinemise suunda. Suunatundlikus saavutatakse eri viisdel:

### Võred

Kasutades korraga suuremat hulka hüdrofone, saab neid paigutada üksteisest teatud kaugusele eri kujuga võredesse. Võrede suunatundlikkuse võib saavutada näiteks eri hüdrofonide poolt salvestatavate helisignaalide hilistamisaegade muutmise teel.

Vaata ka
--------

* Mikrofon
* Geofon

Viited
------

1. ↑  Eesti kirjakeele seletussõnaraamat, 2009.
2. 1 2  EE 3. köide, 1988.
**Heinz Fischer** (sündinud 9. oktoobril 1938 Grazis Steiermargis) oli Austria liidupresident aastatel 2004–2016.

Elulugu
-------

Heinz Fischer lõpetas Viini ülikooli 1961 juristina doktorikraadiga. Ta tegi paralleelselt karjääri nii poliitikas kui ka teaduses, saades Innsbrucki ülikoolis 1993 politoloogiaprofessoriks.

Fischer oli Austria parlamendi liige alates 1971, sealjuures parlamendi juhatuses 1990–2004. Aastatel 1975 sai ta parlamendifraktsiooni esimeheks. Aastatel 1983–1987 oli ta Fred Sinowatzi valitsuses teadusminister.

Ta valiti liidupresidendiks 25. aprillil 2004 opositsioonilise Austria Sotsiaaldemokraatliku Partei kandidaadina 52,4% häältega. Ta edestas ainsat vastaskandidaati välisminister Benita Ferrero-Waldnerit Austria Rahvaparteist. Valimistel osales 71% kodanikest. Fischer andis ametivande 8. juulil 2004. Eelmine president Thomas Klestil oli 6. juulil surnud.

Mitme avaliku arvamuse uuringu kohaselt on Fischer Austria kõige usaldusväärsem poliitik.

Isiklikku
---------

Heinz Fischer on alates 1968 abielus Margit Fischeriga. Neil on 2 täiskasvanud last.

Fischer peab end agnostikuks.

Fischeri hobiks on mägironimine. Ta on aastaid olnud Austria loodusesõprade seltsi esimees.

Välislingid
-----------

* Austria liidupresidendi ametlik veebileht (saksa keeles)
* Digitaalne presidendiloss (saksa keeles)
* Heinz Fischeri koduleht (saksa keeles)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Thomas Klestil** | **Austria liidupresident**2004–2016 | Järgnev**ajutine kolleegium(Doris Bures, Karheinz Kopf, Norbert Hofer)** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Pariisi piiskopist ja pühakust; teiste pühakute kohta vaata Dionysius; eesnime kohta vaata artiklit Deniss; saare kohta vaata artiklit Denis' saar; Blondie laulu kohta vaata artiklit Denis (laul) ja kogumikalbumi kohta artiklit Denis (album)* |

---

Püha Denis Pariisi Jumalaema kiriku portaalil (14. sajand)
Seinamaaling Seeoni kloostris Seeon-Seebruckis
**Püha Dionysius** ehk **püha Denis** (ka Dennis) (suri umbes 250 Montmartre'il) oli kristlik pühak, Pariisi esimene piiskop, märter. Prantsusmaa kaitsepühak. 

Gregorius Tours'ist järgi oli Dionysius esimene Pariisi piiskop. Itaallane Dionysius saadeti Roomast misjonärina Galliasse 3. sajandi keskel. Ta asutas Pariisi Seine'i saarele kristliku keskuse. Keiser Valerianusele oli keskuse edukus vastumeelne ning ta lasi Dionysiusel ja tema kahel kaaslasel, preester Rusticusel ja diakon Eleutheriusel, märtrite mäel – Montmartre'il – pead maha raiuda ning kehad Seine'i visata. Kristlased tõid märtrite kehad välja ja matsid maha. Haua kohale püstitati 7. sajandil Saint Denis' basiilika, millest sai hiljem Prantsusmaa kuningate matusepaik.

9. sajandi keskpaigaks olid Pariisi piiskopi Dionysiuse, Dionysios Areopagitese (5. sajandi kristliku uusplatooniku) ja Pauluse järgija Dionysiuse (1. sajand) legendid segunenud. Sellest legendist sai alguse kultus, mis levis peale Prantsusmaa ulatuslikult ka Inglismaal, kus sellenimelisele pühakule pühitseti 41 kirikut. 

Dionysiuse mälestuspäev oli algselt 9. oktoober, nüüd on see üle viidud 21. aprillile.

Püha Dionysiuse poole on pöördutud ka peavalude, tüli ja raevu puhul.

Ikonograafia
------------

Püha Denis'd kujutatakse läänekiriku pühapiltidel ja skulptuuridel piiskopi riietuses ja oma maharaiutud pead kahes käes või käsivarrel hoidvana.

Dionysiuse eespalve
-------------------

*Jumal, märtrite kroon, kes Sa püha Dionysiust ja tema kaaslasi oma nime suuremaks auks paganatele evangeeliumi kuulutama läkitasid, neid vooruste, meelekindluse ja kannatlikkusega kinnitasid, juhata meid, et nende eeskujul raskusi kartmata maiste naudingute kütkeist vabaneksime Kristuse, meie Issanda läbi, kes Sinuga elab ja valitseb igavesti. Aamen.*

Viited
------

1. 1 2 3  Pühakuteraamat, Perioodika, Tallinn, 1995, lk 55
2. ↑  Saint Denis: The Iconography. - christianiconography.info
Heinz Hoffmann 1982. aastal
**Heinz Hoffmann**, õieti **Karl-Heinz Hoffmann** (28. november 1910 Mannheim – 2. detsember 1985 Strausberg) oli Saksa DV sõjaväelane ja riigitegelane.

Elulugu
-------

Pärit töölisperekonnast. Ta õppis masinalukksepaks ja töötas sel erialal. 1930. aastal astus ta Saksamaa Kommunistlikku Parteisse. Alates 1933. aastast osales ta vastupanuliikumises. 1935. aastal emigreerus Hoffmann Nõukogude Liitu, kus õppis Rahvusvahelises Lenini koolis. 1937–1938 võttis ta rahvusvaheliste brigaadide koosseisus osa Hispaania kodusõjast. Haavatasaamise järel oli ta 1938–1939 Prantsusmaal interneeritud. 1939. aasta aprillis õnnestus tal Nõukogude Liitu tagasi sõita. 1946. aastal pöördus tagasi Saksamaale, kus oli Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee töötaja. 1947–1949 oli Heinz Hoffmann Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Berliini piirkonna sekretärina. 1949–1950 töötas ta Saksa Siseasjade Valitsuses asejuhataja ja osakonnajuhatajana. 1950–1955 oli Hoffmann Saksa DV siseministri asetäitja. Alates 1950. aastast oli ta Rahvakoja (parlamendi) saadik. 1952. aastal sai ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmeks. 1955–1957 õppis ta Moskvas Kindralstaabi Akadeemias. 1957. aastal sai ta Saksa DV kaitseministri asetäitjaks ja 1958. aastal lisaks ka Saksa DV Rahvaarmee Kindralstaabi juhatajaks. 1959. aastal anti talle kindraloobersti auaste ja 1961. aastal armeekindrali auaste. 

14. juulist 1960 kuni surmani 2. detsembril 1985 oli Heinz Hoffmann Saksa DV kaitseminister.

1973. aasta oktoobris sai Heinz Hoffmann Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmeks.

Auastmed
--------

| Aasta | Kuupäev |  | Auaste |
| --- | --- | --- | --- |
| 1949 | 1. juuli |  | kindralinspektor |
| 1952 | 1. oktoober |  | kindralleitnant |
| 1959 | 7. oktoober |  | kindralooberst |
| 1961 | 1. märts |  | armeekindral |

Viited
------

1. ↑  Heinz Hoffmann Chronik der Wende
2. ↑  Verteidigungsminister Armeegeneral Heinz Hoffmann Tradionsverbandes Nationale Volksarmee e.V.
3. ↑  German Democratic Republic. Ministries, political parties, etc. Key ministries rulers.org
4. ↑  SED-Führungsgremien. Übersicht über die Mitglieder und Kandidaten des Politbüros des ZK der SED (1949-1989) Bundesarchiv. SED- und FDGB-Archivgut

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Willi Stoph** | **Saksa Demokraatliku Vabariigi riigikaitse minister**1960−1985 | Järgnev**Heinz Keßler** |
Ademola Lookman 2016. aastal Charlton Athleticu särgis
**Ademola Lookman Olajade Alade Aylola Lookman** (sündinud 20. oktoobril 1997 Londonis) on Inglismaal sündinud Nigeeria jalgpallur, kes mängib Itaalia kõrgliigaklubis Atalanta ja Nigeeria jalgpallikoondises äärepoolkaitsjana.

Ta alustas klubikarjääri Charlton Athleticus. Ta mängis klubi meeskonnas hooajal 2015–16 Inglismaa esiliigas ja hooajal 2016–17 Inglismaa tugevuselt kolmandas liigas.

2017. aasta jaanuaris sõlmis ta Inglismaa kõrgliigaklubiga Everton nelja ja poole aasta pikkuse lepingu. Debüüdi Evertoni meeskonnas tegi ta 14. jaanuaril mängus Manchester City vastu ja lõi selles mängus kohe värava. Hooaja 2017–18 teise poole veetis ta laenul Saksamaa kõrgliigaklubis RB Leipzig ning lõi 11 mänguga Saksamaa kõrgliigas viis väravat. Hooajal 2018–19 mängis ta taas Evertoni meeskonnas, kuid naasis 2019. juulis Leipzigi, kellega sõlmis püsiva lepingu. 2020. aasta septembris läks ta Leipzigist üheks hooajaks laenule Inglismaa kõrgliigaklubisse Fulham. Hooaja 2021/22 oli ta laenul Leicester Citys ning lõi Inglismaa kõrgliigas 26 mänguga kuus väravat.

2022. aasta augustis siirdus ta umbes 15 miljoni euro eest Atalantasse, kellega sõlmis nelja-aastase lepingu.

Aastatel 2016–2019 mängis Lookman Inglismaa noortekoondistes. 2017. aastal tuli Lookman Inglismaa kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Ta lõi turniiril kolm väravat. Lookman sündis Nigeeria vanemate perekonnas ja Nigeeria jalgpallikoondisse kutsuti teda juba 2018. aastal. Nigeeria koondise kasuks otsustas ta 2022. aastal. Nigeeria koondises tegi ta debüüdi 25. märtsil 2022 MM-i valikmängus Ghana vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 13. juunil 2022 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus São Tomé ja Príncipe vastu.

Viited
------

1. ↑  "Everton sign Ademola Lookman from Charlton for £7.5m". Sky Sports. Vaadatud 5.2.2019
2. ↑  "Welcome, Lookman!". Atalanta B.C. 4. august 2022. Vaadatud 4. augustil 2022.
3. ↑  Campanale, Susy (4. august 2022). "Official: Atalanta sign Lookman from RB Leipzig". *Football Italia*. Vaadatud 4. augustil 2022.
4. ↑   (vaadatud 21.1.2023)

Välislingid
-----------

 Ademola Lookman – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Adelheid

|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib keisrinnast ja pühakust; eesnime kohta vaata artiklit Adelheid (eesnimi); samanimeliste isikute ja asjade kohta vaata lehekülge Adelheid (täpsustus)* |

---

**Adelheid** ehk **Adelaide** (umbes 931 Burgundia – 16. detsember 999 Seltzi klooster Alsace'is) oli Saksa-Rooma keisrinna ja katoliku pühak.

Ta oli Ülem-Burgundia kuninga Rudolf II tütar, kes abiellus 947. aastal 16-aastaselt poliitilise lepingu tulemusena Itaalia printsi Lothario II-ga. Kuningannana hoolitses Adelheid vaeste eest.

Aastal 950 Adelheidi abikaasa mürgitati. Koos oma poja Adalbertoga kuningaks saanud Berengario II tegi Adelheidile ettepaneku abielluda Adalbertoga. Kui Adelheid sellest keeldus, vangistas Berengario Adelheidi 951. aastal Garda lossi torni. Adelheidil õnnestus põgeneda ning ta siirdus koos tütar Emmaga Canossasse. Sealt kutsus ta appi Saksa kuninga Otto I, kes oli kasvatanud Adelheidi venda Konradit. Otto saavutas Berengario üle võidu, abiellus 951. aastal kuningalinnas Pavias Adelheidiga ning hakkas ise Lombardia-Itaalia kuningaks, jättes asekuningaks Berengario. Aastal 962 kroonis paavst Johannes XII Otto ja Adelheidi Roomas keisriks ja keisrinnaks. Otto suri 973. aastal.

Adelheid ja Otto said neli last, kelle seas oli keiser Otto II. Adelheidi heldekäelisus vaeste vastu põhjustas õukonnas pahameelt ning keisrinna oli sunnitud isegi mõneks ajaks õukonnast lahkuma. Cluny kloostri abti Majoluse vahelesegamine tõi ta küll õukonda tagasi, kuid vaid 983. aastani, mil suri Adelheidi poeg Otto II. Otto III regendiks sai tema ema Theophano, kes pagendas keisrinna. 991. aastal Theophano suri ning regendiks sai Adelheid.

Adelheid oli haritud ja oskas nelja keelt. Ta avaldas riigi poliitikale nii Saksamaa kuningriigis kui ka Itaalias suurt mõju. Adelheid rajas arvukalt kloostreid ja edendas Cluny reformi. Adelheidi südameasjaks oli slaavi hõimude ristiusustamine. Aastal 995 tõmbus ta tagasi Seltzi kloostrisse Alsace'is.

Aastal 1097 kuulutas paavst Urbanus II Adelheidi pühakuks. Tema mälestuspäev on 16. detsember.

Viited
------

1. 1 2  Pühakuteraamat, Perioodika, Tallinn, 1995, lk 6
Goran Bregovići Wedding and Funeral Orchestra (täiskoosseisus) esinemas Ukrainas Donetskis (2006)
**Wedding and Funeral Orchestra**, ka **Wedding and Funeral Band** ('pulma- ja matuseorkester') on 1990. aastate teisel poolel Goran Bregovići loodud muusikaansambel.

Ansambel käib esinemas eri paigus üle maailma. Kontsertidel kõlavad peamiselt laivid Bregovići enda loodud filmimuusikast. Ansamblil on nn "väike orkester" ja "suur orkester". Väikse orkestri koosseisu kuuluvad lisaks ansambli põhikoosseisule ka kaks Bulgaaria folklauljat. Kui neile lisanduvad lauljad Serbia Õigeusu Kiriku Sarajevo katedraali meeskoorist, siis on laval esinemas nn "suur orkester".

Põhikoosseis
------------

2010. aastate keskel kuulusid orkestri põhikoosseisu:

* Goran Bregović (vokaal, kitarr, *frontman*)
* Muharem Redžepi (vokaal, trummid)
* Bokan Stanković (trompet)
* Dalibor Lukić (trompet)
* Stojan Dimov (saksofon, klarnet)
* Aleksandar Rajković (tromboon, kellamäng)
* Miloš Mihajlović (tromboon)
* Dejan Manigodić (tuuba)

Lauluesitusi orkestri kontsertvideotest
---------------------------------------

 Ansambli vokaalsolistid Muharem Redžepi ja Goran Bregović (2022)

| Aasta | Kontserdi toimumiskoht | Video | Muusikapalad videolõigus | Vokaalsolistid |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1997 | Poznań, Poola |  | Kalašnikov | Goran Bregović ja Ogi Radivojević |
| 2013 | Viin, Austria |  | Kalašnikov, Bella ciao, The Belly Buton of the World | Goran Bregović ja Muharem Redžepi |
|

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Wedding and Funeral Orchestra** |

* Goran Bregovic and his Wedding and Funeral Orchestra.laphil.com
* Goran Bregovic & his Wedding & Funeral Band May 7th 2023. ursaal-event.ch
* ̽Goran Bregovic. Tour. goranbregovic.rs
**Tapper** on Eesti *metal* ansambel. Oma muusikat iseloomustavad bändiliikmed ise kui fantaasiaküllast *metal*'it, mis on vürtsitatud *pagan*, *death* ja *black metal*iga.

Bändi moodustasid 2004. aastal Vana-Vigala Tehnika- ja Teeninduskooli õpilased ning pärast varjusurma loodi Tapper uuesti 2008. aastal Tartus. Lugude lüürika jutustab vokalist Rebase väljamõeldud fantaasiamaailmast. Kontsertidel kannab bänd selle maailma tegelasi kujutavaid kostüüme, mõnikord on lava-*show*'sse kaasatud ajaloolised mõõgavõitlejad ja tuletantsijad.

2013. aastal avaldas Tapper oma jõududega esikalbumi "Vereklanni kolmas tulemine". Plaat on pakendatud kettakujulisse teraskarpi. Samal aastal ilmus ka singel "Kodutänav leekides", mis on inspireeritud Lydia Koidula luuletusest "Meil aiaäärne tänavas". 2016. aastal avaldas Tapper omapoolse *cover*-versiooni loost "Valge nägu" ansambel Loitsu tribuut-duubelalbumil "Trench Art: A Tribute to Loits" (Flak'n'Roll Records).

Tapper kuulub Tartu *black metal*'i bändide loodud loomingulisse rühmitusse Pergerus. Bändi liikmed on tegevad ka teistes Eesti ansamblites – Ulguränd, Puberteet jt. Tapper on tihedalt seotud OÜ-ga Randen Sepised ja Käsitöö, mille alt on valminud mitmed ansambli metallist meened.

Koosseis
--------

* Rebane – vokaalid
* Andrus – kitarr, vokaalid
* Andrei – kitarr, vokaalid
* Imp – bass
* Ausin – trummid

Diskograafia
------------

* Vereklanni kolmas tulemine (LP, 2013)

Viited
------

1. ↑  Tapper – Facebooki leht
2. ↑  Tapper – Facebooki leht
3. ↑  Intervjuu: Tapper ja nende rauast esikalbum
4. ↑  "Vereklanni kolmas tulemine" Metal-Archives'is
5. ↑  Intervjuu: Tapper ja nende rauast esikalbum
6. ↑  Tapper Facebookis – singel "Kodutänav leekides"
7. ↑  ""Trench Art: A Tribute to Loits" Discogsi andmebaasis". Vaadatud 24.01.2020.
8. ↑  "Pergerus – Tarbatu Black Metali Ordu".
9. ↑  "Randen Sepised ja Käsitöö Facebooki leht".

Välislingid
-----------

* Tapper Facebookis
* Tapper Wordpressis
* Tapper Metal Archives'is
* Tapper Soundcloudis
* Tapper Rada7's
Adem Ljajić 2018. aasta MM-il
**Adem Ljajić** (serbia kirillitsas Адем Љајић; sündinud 29. septembril 1991 Novi Pazaris) on Serbia jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Türgi kõrgliiga klubis Beşiktaş.

Ta alustas klubikarjääri FK Partizanis, mille meeskonnas debüteeris ta Serbia kõrgliigas hooajal 2008–09, tulles samal hooajal klubiga Serbia meistriks.

2010. aasta jaanuaris sõlmis ta viieaastase lepingu Itaalia kõrgliiga klubiga Fiorentina. 2013. aasta augustis siirdus ta 11 miljoni euro eest AS Romasse. Hooajal 2015–16 mängis ta Romast laenul Milano Internazionales.

2016. aasta juulis sõlmis Ljajić lepingu Torinoga.

2018. aasta augustis läks ta Torinost laenule Beşiktaşesse, kellega sõlmis järgmise aasta mais püsiva lepingu.

Serbia jalgpallikoondises debüteeris Ljajić 2010. aastal. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 7. juunil 2015 sõprusmängus Aserbaidžaani vastu. Ta kuulus Serbia koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Partizan
* Serbia Superliga 2008–09
* Serbia karikas: 2008–09

Välislingid
-----------

 Adem Ljajić – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Serbia koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Stojković
* 2 Rukavina
* 3 Tošić
* 4 Milivojević
* 5 Spajić
* 6 Ivanović
* 7 Živković
* 8 Prijović
* 9 Mitrović
* 10 Tadić
* 11 Kolarov (c)
* 12 Rajković
* 13 Veljković
* 14 Rodić
* 15 Milenković
* 16 Grujić
* 17 Kostić
* 18 Radonjić
* 19 Jović
* 20 Milinković-Savić
* 21 Matić
* 22 Ljajić
* 23 Dmitrović
* Treener: Krstajić

 | Serbia |
Tara ümber Kuu
**Tara** ehk **pärg** (kuupärg, Päikese või Kuu tara) on optiline nähtus atmosfääris. See on värviline oreool – mõne (1–5) kraadi laiusega värvilised rõngad kuu- või päikeseketta ümber. Lähima rõnga värvus on valkjas, valge või nõrgalt rohekas, kollakas või sinakas, millele järgnevad eredamavärvilised rõngad (helesinised, oranžid, punakad ja lillakaspunased). Nad võivad kaasneda kõrgrünkpilvede ja kihtrünkpilvedega.  

Eriti hästi on tara nähtav Kuu ümber talveöödel, kui kõrgrünkpilved on kõrgel ja õhukesed. Päikese ere valgus segab nende jälgimist, selle tõttu saab seda näha tolmurikkas atmosfääris.

Tara tekkimise põhjuseks on difraktsioon ehk lainete kõrvalekaldumine sirgjoonelisest teest ja paindumine tõkete taha, sellepärast tekib tara, kui Kuu või Päikese ees on läbipaistvad pilved või udu. Tara intensiivsust mõjutab pilvede tihedus ja ümbermõõt on pöördvõrdelises seoses pilvepiiskade suurusega. 

Tara vaatlusi võib kasutada ilma ennustamiseks: tara mõõtmete suurenemine tähendab pilvi moodustavate osakeste läbimõõdu vähenemist ja viitab ilma paranemisele, aga tara läbimõõtu vähenemine tähendab osakeste suurenemist ja saju võimalust.

Vaata ka
--------

* Halo

Viited
------

1. 1 2 3  M.Jürissaar. Kõrgrünk-pilved Eesti Loodus, 1998, nr 8.
2. ↑  M.Jürissaar. Kihtrünkpilved Eesti Loodus, 1998, nr 3.
3. ↑  Jüri Kamenik. Tara ILM.EE kodulehel
**"Adelheid"** on 1969. aastal valminud Tšehhoslovakkia mängufilm. Filmi stsenaarium põhineb Vladimír Körneri 1967. aastal ilmunud samanimelisel romaanil.

Süžee
-----

Filmi tegevus toimub Teise maailmasõja järel 1945. aasta sügisel ja talvel. Sõja ajal Inglismaal viibinud Viktor Chotovický saadetakse Põhja-Moraavias sudeedisakslastelt Heidemannidelt äravõetud mõisahäärberi järelevaatajaks. Endise omaniku tütar Adelheid määratakse talle majateenijaks. Esialgu suhtuvad nad teineteisesse umbusu ja võõristusega, kuid vähehaaval hakkavad nende suhted muutuma soojemaks. Ootamatult saabub aga koju Adelheidi idarindel võidelnud vend Hansgeorg, keda oli seni hukkunuks peetud. Sündmused hakkavad arenema ettenägematult ning lõpevad Adelheidi jaoks traagiliselt.

"Adelheid" oli esimene Tšehhoslovakkia mängufilm, kus käsitleti sudeedisakslaste väärkohtlemist ja väljasaatmist.

Osatäitjad
----------

* Petr Čepek – Viktor Chotovický
* Emma Černá – Adelheid
* Jan Vostrčil – Hejna
* Pavel Landovský – Jindra
* Jana Krupčiková – tüdruk
* Alžběta Frejková – vana saksa naine
* Lubomír Tlalka – Karlik
* Miloš Willig – kapten
* Karel Hábl – leitnant
* Zdeněk Mátl – Hansgeorg
**Indrek Renge** (sündinud 8. augustil 1953 Tartus) on eesti keemik.

Elulugu
-------

Indrek Renge on teenistujate poeg.

Lõpetas 1971 Tartu 1. Keskkooli, 1976 Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakonna ja 1982 NSV Liidu Teaduste Akadeemia KFI aspirantuuri; keemiakandidaat (1982, samas), väitekiri "Кинетика элементарных реакций взаимодействия триплетных состояний красителей и родственных соединений донорами и акцепторами электрона в жидкой фазе". Oli 1976–1978 Eesti NSV TA Keemia Instituudi vaneminsener, 1983–1986 TRÜ Füüsika Instituudi nooremteadur, aastast 1986 vanemteadur. Täiendas end 1990 ja 1991 Saksamaal, 1993 Hollandis ja Suurbritannias ning 1994 Šveitsis.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: valguse ja aine vastasmõju keemilised aspektid; värvainete tripletsete olekute reaktsioonivõime elektroni ja prootoni ülekande protsessides; klorofülli uurimine madaltemperatuurse laserspektroskoopia meetoditega, spektraalselt kõrgselektiivsete valgustundlike keskkondade väljatöötamine nn optilise sälkamise rakendusteks. 50 teadustrükist.

Teoseid
-------

* Triplet exciplexes – have they been detected in the liquid phase (kaasautor)? // J. Photochem. 31 (1985) 1
* Vibrationally resolved optical spectra of chlorophyll derivatives in different solid media (kaasautor). // J. Phys. Chem. 90 (1986) 25
* Relatioship between the electron-phononcoupling and intermolecular interaction parameters in dye-doped organic glasses. // J. Opt. Soc. Am. B9 (1992) 5
* Summetry and hole-burning properties of porphyrins. // J. Luminescence 98 (2002) 1–4
* Influence of temperature and pressure on shape and shift of impurity optical bands in polymer glasses. // J. Physical Chemistry A 110 (2006) 10
* Impurity spectroscopy in glasses and disordered crystals: inhomogeneous broadening and electron photon. // J. Luminescence 128 (2008) 3.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* TRÜ keemiaosakond 1977–1986, 148.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Adenoviirused** kuuluvad viiruste rühma *Adenoviridae*. Nad nakatavad nii inimesi kui ka loomi (imetajaid ja linde). Adenoviirus isoleeriti esimesena inimese mandlitest, millest ka nende nimi.

Adenoviirused võivad inimestel tekitada mitmeid sümptomeid alates hingamisteede ärritusest kuni oksendamiseni (muuhulgas külmetused,  silmapõletikud ja kõhulahtisus). Nad on ka ebatavaliselt leplikud keskkonna suhtes, suutes ellu jääda ka kehast väljaspool. Adenoviirused levivad peamiselt piisknakkusena.

Adenoviirused on keskmise suurusega viirused. Neil on kaksikheeliksiga DNA-genoom. 

Adenoviiruseid kasutatakse geeniteraapias (geniditsiin, Glybera).

Viited
------

1. ↑  Räty J.K. Pikkarainen J.T. Wirth T. Ylä-Herttuala S. Gene Therapy: The First Approved Gene-Based Medicines, Molecular Mechanisms and Clinical Indications. Curr. Mol. Pharmacol. 2008;1:13–23.
2. ↑  Fukuhara H. Ino Y. Todo T. Oncolytic virus therapy: A new era of cancer treatment at dawn. Cancer Sci. 2016;107:1373–1379.

Välislingid
-----------

* Adenoviirused
**Prantsusmaa kuningas** (prantsuse keeles *roi*; sama sõna tähendab prantsuse keeles ka tamme) oli Prantsusmaa valitseja aastail 843–1792, 1814–1815 ja 1815–1848.

Prantsusmaa
Õigupoolest pole päris selge, millal Prantsuse kuningriik alguse sai, kuid üpris loogiline oleks selle algust lugeda Lääne-Frangi riigi loomise algusest. Sageli peetakse Prantsuse kuningriigi asutavaks sündmuseks Frangi riigi loomist Chlodovechi poolt 486. aastal või ka Hugues Capet' saamist kuningaks 987. aastal pärast Karolingide väljasuremist. Samas ei saa Frangi riiki üheselt pidada Prantsusmaa eelkäijaks, sest germaani rahvaste hulka kuuluvad frangid rajasid oma riigi Kirde-Prantsusmaale ning prantsuse rahvas kui selline tekkis alles sajandeid hiljem. Aasta 843 tundub kõige loogilisem seetõttu, et siis tekkinud Lääne-Frangi riik hõlmas umbkaudu hilisema Prantsusmaa piire ning sealseks pealinnaks sai Pariis.

Frangi riik 481–814

Kuningatiitlist
---------------

Prantsuse kuninga tiitel oli läbi keskaja äärmiselt oluline ja seda mitte ainult seetõttu, et tegu oli võimsa riigi monarhiga. Kuningas uskus end üldiselt olevat Karl Suure tõeline järeltulija ning seega pärinud ka erilise vahekorra Rooma paavstiga, mistõttu nimetati Prantsuse kuningat kas katoliiklikuks kuningaks või kõige kristlikumaks kuningaks, mis juba iseenesest aitas tekitada rivaliteeti Saksa-Rooma keisriga. Prantsusmaa kuningate eelisteks võrreldes keisritega oli aga nende pärilik võim ning korraldus, millega pärijaks võis olla vaid monarhi meessoost järeltulija, mis välistas võimaluse mõnel võõral valitsejal abielu teel Prantsusmaa valitsejaks saada.

Vaata ka
--------

* Prantsusmaa riigipeade loend
* Gallia
**Caroline Bonaparte** (**Maria Annunziata Carolina**; 25. märts 1782 Ajaccio, Korsika – 18. mai 1839 Firenze) oli Napoli ja Sitsiilia kuninganna, Murat' vürstinna, Bergi ja Kleve suurhertsoginna. Ta oli Napoleon I õde ja Joachim Murat' abikaasa.

Vanemad ja õed-vennad
---------------------

Caroline Bonaparte sündis Carlo Buonaparte'i ja Letizia Ramolino seitsmenda lapse ja kolmanda tütrena. Tal olid õed-vennad Joseph Bonaparte, Napoleon I, Lucien Bonaparte, Elisa Bonaparte, Louis Bonaparte, Pauline Bonaparte ja Jérôme Bonaparte.

Abiellumine
-----------

1793. aastal Prantsuse revolutsiooni ajal kolis Caroline perega Prantsusmaale, kus ta armus Joachim Murat'sse, ühte oma venna kindralisse. Pulmad toimusid 20. jaanuaril 1800, kuigi Napoleon I ei tahtnud algul seda lubada, kuid tema naine Josephine muutis ta meelt.

Lapsed
------

* Prints Napoléon Achille Murat (1801–1847)
* Laetitia Josephine Murat (1802–1859)
* Prints Napoleon Lucien Charles Murat (16. mai 1803 – 10. aprill 1878)
* Louise Julie Murat (22. märts 1805–1889)

Hilisem elu
-----------

Ambitsioonika ja võimunäljasena sai Caroline 15. märtsil 1806 Bergi ja Kleve suurhertsoginnaks ja 1. augustil 1808 Napoli ja Sitsiilia konsortkuningannaks.

Kui ta vennal sündis poeg Napoleon, purunesid lootused, et Caroline'i poeg prints Napoléon Achille Murat võiks keisriks saada. Nii ühineski Caroline Naopleon I rivaali Klemens Wenzel von Metternichiga, kuid kui von Metternichi katsed Caroline'i poeg troonile saada luhtusid, loobuti sellest plaanist ja Caroline põgenes Austriasse. Caroline suri Firenzes.

Üks Caroline'i otseseid sugulasi on Ameerika näitleja Rene Auberjonois (sünd. 1940).
Philippe Auboyneau ettepanekul valis juulis 1940 
kindral de Gaulle Lorraine'i risti Prantsuse vastupanuliikumise sümboliks
**Prantsuse vastupanuliikumine** (prantsuse keeles *résistance intérieure française*), ka lihtsalt **Résistance**, oli vastupanuliikumine okupeeritud Prantsusmaal (1940–1944). See hõlmas kõiki ühendusi ja rühmitusi, mis võitlesid teises maailmasõjas okupantide ja nende kollaboratsionistide vastu Prantsusmaa territooriumil vaherahu kehtestamisest 22. juunil 1940 kuni Prantsusmaa vabastamiseni 1944. aasta sügisel.

27. mail 1943 loodi vastupanurühmituste koordineerimisega tegelev Vastupanuliikumise Rahvuslik Komitee, mille eesotsas oli Jean Moulin (kuni hukkumiseni juulis 1943) ja seejärel Georges Bidault (hilisem peaminister).

Tähtsamaid vastupanuühendusi
----------------------------

* Vastupanu Rahvusrinne (Prantsusmaa Kommunistliku Partei loodud)
* Ceux de la Libération
* Ceux de la Résistance
* Libération-Nord
* Libération-Sud
* Organisation civile et militaire
* Combat
* Franc-Tireur

Tuntud Prantsuse vastupanuvõitlejaid
------------------------------------

* Louis Armand
* Edmond Debeaumarché
* Geneviève de Gaulle-Anthonioz
* Henri Rol-Tanguy
* Jean-Pierre Vernant
* Boris Vilde

### Brigaadikindralid

 Kuulsamaid Prantsuse vastupanuvõitlejaid Jean Moulin (hukkus juulis 1943), kes sai postuumselt brigaadikindrali ja pärast sõda veel diviisikindrali auastme
1944. aastal anti brigaadikindrali sõjaväeline auaste viiele vastupanuvõitlejale:

* Pierre de Bénouville
* Jacques Chaban-Delmas
* Maurice Chevance
* Alfred Malleret-Joinville
* Jean Moulin (postuumselt)

Prantsuse teenetemärgid vastupanuvõitlejatele
---------------------------------------------

* Médaille de la Résistance

Vaata ka
--------

* Vaba Prantsusmaa
* Prantsuse Rahvuslik Komitee

Välislingid
-----------

 Prantsuse vastupanuliikumine – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Õhulennu vältel paljudele tektiitidele iseloomuliku kuju omandanud australiit
**Tektiidid** on impaktse tekkega musta või rohelist värvi klaasi tükid.

Tektiitide suurus ulatub kuni 10 cm. Tektiite, mille läbimõõt jääb alla 1 mm, nimetatakse mikrotektiitideks. Amorfse struktuuri poolest sarnanevad nad obsidiaaniga, kuid erinevalt obsidiaanist ei sisalda nad lenduvaid ühendeid. Klaas, millest tektiidid koosnevad, on reeglina mittehomogeense koostise ning keeruka kujuga kihtidest koosneva struktuuriga. See viitab tektiitide kiirele moodustumisele, kuid vedelana püsisid nad liiga lühikest aega, et nende koostis ja struktuur oleksid saanud homogeniseeruda. Paljude tektiitide kuju on aerodünaamiline, mis viitab sellele, et vedel aine on tahkunud klaasiks õhus lennates.

Tektiidid esinevad setteis teatud maailma piirkondades, moodustades erinevaid tektiidivälju, millelt leitud tektiitidele on antud spetsiifilisemad nimetused. Näiteks moldaviidid, australiidid, bediasiidid jne. Maailmas on teada neli tektiidivälja. Neist suurim katab tervelt kümnendiku Maa pinnast.

Tektiitide päritolu ja teke on kaua aega olnud üks geoloogia seletamatuist küsimustest. Tänaseks ollakse üksmeelel, et tektiidid tekivad impaktsündmuste tagajärjel, olles plahvatuse läbi üles sulanud ja eemale lennutatud aine kiire tahkumise tulemuseks. On ka leitud impaktstruktuure, mida saab tektiitidega seostada. Näiteks moldaviidid on tekkinud Saksamaal asuva Riesi kraatri tekkega samaaegselt. Aafrika tektiidid on aga seotud Bosumtwi struktuuriga. Maailma suurimat tektiidivälja, mis katab suurema osa India ookeanist, Austraaliast, Indoneesiast ja Indohiinast, pole aga ühegi impaktstruktuuriga kindlalt seostada suudetud.

Tektiidiväljadel paiknevates riikides, näiteks Tšehhis, müüakse turistidele tektiite, kuid tuleb arvestada sellega, et suur osa neist on võltsingud. Avastada saab seda paljudel juhtudel paraku ainult väidetavaid tektiite laboratoorselt uurides.

Kirjandus
---------

* J. Baier. *Zur Herkunft und Bedeutung der Ries-Auswurfprodukte für den Impakt-Mechanismus*. - Jber. Mitt. oberrhein. geol. Ver. N. F. 91, 9-29, 2009.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tektiidid** |