recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Emanuel Swedenborgi portree (autor Carl Frederik von Breda)
**Emanuel Swedenborg** (29. jaanuar 1688 – 29. märts 1772) oli rootsi teadlane, kristlik müstik, teoloog ja filosoof. Ta kirjutas üle 30 raamatu.

Swedenborg sündis kirikuõpetaja peres. Ta õppis Uppsala ülikoolis kirjandust ja klassikalisi keeli. 1710 läks ta kaheks aastaks Londonisse end matemaatika ja loodusteaduste alal täiendama. Ta õppis seejärel ka Hollandis, Prantsusmaal ja Saksamaal. 1715 tuli ta Rootsi tagasi.

1719 tõsteti ta aadliseisusse ja tema nimeks sai Swedbergi asemel Swedenborg.

1721 ja 1722 ilmusid tema esimesed raamatud, mis käsitlesid mineraloogiat, geoloogiat ja keemiat. 1740 ilmus raamat "Oeconomia Regni Animalis", mis käsitles vereringet, südant ja vere koostist. 1745 ilmus kaks esimest osa teoloogilisest teosest "De Cultu et Amore Dei". 1749. aastast hakkas ilmuma kaheksaosaline teos "Arcana Cœlestia".

1758 ilmus teos "De Caelo et Eius Mirabilibus et de inferno, ex Auditis et Visis", milles ta kirjeldab elu pärast füüsilise keha surma. Enne oma surma ilmus tema raamat "Vera Christiana Religiossa", milles ta väidab, et Jumal on andnud talle ülesande rääkida inimestele taevastest saladustest.

Swedenborgi religioosse õpetuse pooldajatel Rootsis tekkis konflikt luteri kirikuga, mis keelas ära Swedenborgi teoste trükkimise ja levitamise. 1788. aastal asutasid tema õpetuse pooldajad Londonis Uue Jeruusalemma koguduse. 1980. aastatel hinnati, et Swedenborgi õpetusele tuginevates nn Uue Kiriku kogudustes on umbes 60 000 liiget, peamiselt USA-s, Suurbritannias ja Lõuna-Aafrika Vabariigis.

Välislink
---------

* 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Emanuel Swedenborg** |
Sathya Sai Baba (1996)
**Sathya Sai Baba** (Sathyanarayana Raju; 23. november 1926 – 24. aprill 2011) oli Lõuna-Indias tegutsev guru, vaimne juht, kes nimetas end Shirdi Sai Baba taaskehastuseks. Tal on üle maailma miljoneid järgijaid, kes peavad teda avataaraks ehk inimese kuju võtnud Jumalaks, Kõigeväeliseks Loojaks. Nagu Jeesusel, on temalgi teravaid kriitikuid. Nende sõnul on Sai Baba pelgalt tüssaja, või siis koguni ahistamise kalduvusega psüühiliselt haige inimene (mõningate temas pettunute kohtulikult tõendamata süüdistused). 

Sai Baba sündis vaeses põlluharija peres; tema sünni asjaolude kohta on mitmeid kauneid kirjeldusi, näiteks et lapsukese hällist leiti madu, mis on Indias tuntud kui jumal Šiva sümbol. Sathyanarayana õppis kohalikus algkoolis ning oli andekas luule, muusika ja näitekunsti alal. Ta ei teinud iial kellelegi liiga. Vapralt talus ta suuremate poiste poolt alandamist. 13- või 14-aastaselt langes ta skorpioni hammustuse järel koomataolisse seisundisse, millest ärkamise järel hakkas käituma teiste jaoks veidralt. 1940. aastal nimetas ta end Shirdi Sai Baba taaskehastuseks ning ütles, et ta nimi on Sathya Sai Baba. Ta väitis, et on tulnud maailma selleks, et kutsuda inimesi vaimsele ärkamisele. Hiljem on Sai Baba nimetanud end Šiva ja Šakti taaskehastuseks. 1944. aastal ehitasid järgijad Sathya Sai Baba auks tema koduküla Puttaparthi lähedale templi, mille ümber nüüdseks on tekkinud ulatuslik rahvusvahelise tuntusega vaimne keskus Prasanthi Nilayam. Aastal 1958 hakkas ilmuma tema järgijate kuukiri "Sanathana Sarathi", mida võiks tõlkida "Igavikuline (kaariku)juht" (s.o. Krišna). Alates 1960. aastate lõpust on Sathya Sai Baba missioonis oluliseks lääneriikidest tulnud vaimsete otsijate abistamine. Iga päev võtab ta vastu arvukalt külastajaid, kellele ta vahel teeb ka tunnustähti, nagu püha tuha vibhuuti ning erinevate esemete materialiseerimine. Sathya Sai Baba on keeldunud kategooriliselt sooritamast neid imesid kontrollitud katsetingimustes. Ta ütleb, et need imed on vaid tema tõelise olemuse pealispind. Sathya Sai Baba on rajanud mitmeid haiglaid, mis ravivad kõiki patsiente tasuta ning koole, mis õpetavad kõiki õpilasi ilma õppemaksuta. Ta on ehitanud Indias veejuhtmeid maapiirkondadesse, mis kannatasid veepuuduse all. Ta innustab kõiki inimesi abistama ja teenima ligimest, ootamata tasu ega tähelepanu.

Sathya Sai Babat peetakse andekaks kõnelejaks. Tema peamiselt veedadel põhineva õpetuse sisuks on vägivallatus, kasinus, ligimesearmastus, iga inimese Jumalik loomus ja usuline sallivus. Oma avalikud kõned on ta seostanud sageli mõne maailmausundi pühakirja ainesega (Bhagavadgītā, Piibel, Koraan jt.). Sathya Sai Baba Organisatsiooni viieks keskseks väärtuseks on Tõde (satja), Harmoonia (dharma), Vägivallatus (ahimsa), Armastus (prema) ja Rahu (šaanti). Soositakse taimetoitlust, mõnuainetest loobumist ja regulaarset meditatsiooni.
Jaunrauna mõisa peahoone (2017)
Jaunrauna mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wendenschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904)
**Jaunrauna mõis** (saksa keeles *Ronneburg-Neuhof*, läti keeles *Jaunraunas muiža*) oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Võnnu kreisis Rauna kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub endine mõisasüda Lätis Cēsise piirkonnas Priekuļi vallas Jaunrauna asulas.

Ajalugu
-------

Mõisat on omanud Panderid.

Mõisaansambel
-------------

Häärber ehitati 19. sajandil. 

* Jaunrauna mõisa peahoone (2016)Jaunrauna mõisa peahoone (2016)
* Jaunrauna mõisa ait (2017)Jaunrauna mõisa ait (2017)

Vaata ka
--------

* Fideikomiss

Kirjandus
---------

* Sakk, Ivar. *Läti mõisad*. Reisijuht. Tallinn: EVG Print, 2006. Lk 140.

Välislingid
-----------

* Jaunrauna mõis Līga Landsberga lätikeelses blogis

Rauna kirik
Rauna kihelkond

**Kirik**: Rauna kirik  

**Mõisad**: Rauna kirikumõis | Baižkalni mõis | Branti mõis | Jaunrauna mõis | Launkalne mõis | Lejzvejnieki mõis | Līze mõis | Mārsnēni mõis | Rauna mõis | Roze mõis | Starti mõis | Veselauska mõis
**Salantai** (Helifaili info leedu i) (vene keeles vanasti Саланты) on linn Leedus Klaipėda maakonnas Kretinga rajoonis. Salantai sai nime linna läbiva Salantase jõe järgi. Salantai asub merepinnast 66 meetri kõrgusel. Salantai on halduslikult vald ja ühtlasi asub seal Imbarė valla keskus.

Salantais asub Salantai regionaalpargi keskus. Linnas on gümnaasium ja raamatukogu.

Vaatamisväärsusteks on katoliku kirik aastast 1911, pargis kasvav harilik hobukastan (ümbermõõt 4,8 m) ja Zvainiai muinasasula. Linnas asub eravalduses olev loomaaed ja gümnaasiumi juures tegutseb etnograafiamuuseum.

Linna lähedal asub kunstnik Vilius Orvydase talu tema skulptuuridega.

Alevi järgi on nime saanud Pakerordi lademe Salantai kihistik, mille stratotüübiks on sealne puurauk.

Ajalugu
-------

Esimest korda mainiti Salantaid 1556. aastal, aastal 1567 rajati sinna turuplats. Aastal 1630 ehitati Salantaisse esimene kirik. Aastal 1668 mainitakse Salantaid kui alevit. Õpetaja Simonas Borisevičiuse juhtimisel olid Salantai elanikud esimesed, kes 1831. aastal tsaarivõimude vastu üles tõusid. Aastast 1833 on teada, et linnas oli 28 poodi ja 12 kõrtsi.

Kuni aastani 1941 oli Salantais suur juutide kogukond. Alevis oli lisaks leedu koolile veel juudi kool, katoliku kiriku kõrval tegutses sünagoog. Saksa okupatsiooniväed hävitasid aga sealse juudi kogukonna (700 inimest).

Salantaist sai linn aastal 1950

* Salantai kirikSalantai kirik
* Salantai kalmistuSalantai kalmistu

Tuntud elanikke
---------------

* Zundel Salant – juudi rabi
* Mordechai Aaron Ginzburg – juudi kirjanik
* Naftali Amsterdam – juudi rabi
* Yom Tov Lipman Lipkin – juudi-leedu matemaatik
* William Leonard Laurence – USA ajakirjanik
* Yisroel Salanter – juudi rabi
* Stanisław Czerski – poola preester ja graafik

Viited
------

1. ↑  Resident population by city / town at the beginning of the year, vaadatud 12.02.2023.
2. ↑  Саланты. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 4 (Павастерортъ — Сятра-Касы). СПб, 1868, 395 lk.
3. ↑  LIETUVOS SILŪRO, ORDOVIKO, KAMBRO, EDIAKARO SISTEMŲ STRATIGRAFINĖ KLASIFIKACIJA, 2015, lk. 36

Välislingid
-----------

 Salantai – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Infot Salantai kohta (*leedu keeles*)
* Salantai (*leedu keeles*)
* Salantai juutide kogukonnast (*inglise keeles*)
* Linn portaalis vietoves.Lt

| * v
* r
Kretinga rajooni vallad |
| --- |
| 
Darbėnai vald **·**  Imbarė vald **·**  Kartena vald **·**  Kretinga vald **·**  Kretinga linnavald **·**  Kūlupėnai vald **·**  Salantai vald **·**  Žalgirise vald |
**Saterland** (Saterlandi friisi keeles *Seelterlound*) on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Cloppenburgi kreisis.

Saterland asub Leeri, Cloppenburgi ja Oldenburgi vahel. Seal elab rahvusrühm saterlandifriisid, kelle keelt ikka veel kasutatakse.

Saterlandi vald loodi 1974. aastal, kui ühendati väiksemad vallad Strücklingen (saterlandifriisi: *Strukelje*), Ramsloh (*Roomelse*), Sedelsberg (*Seeidelsbierich*) ja Scharrel (*Schäddel*).

Valla pindala on 123,62 km². 31. detsembril 2015 elas seal 13 283 inimest.

Kakskeelne saksa-saterlandifriisi teemärk

Ajalugu
-------

Keskajal oli Saterland liivane piirkond, mis hõlmas umbes 15 km pika ja 1–4 km laia ala, mida ümbritsesid sood. See asustati 10. ja 13. sajandi vahel Ida-Friisimaa friiside poolt. Olles suhteliselt eraldatud, arendasid asukad välja oma idafriisi keele, saterlandifriisi, mis on tänini kasutusel. "*Saterfriesen*", kui saksa keeles selle keele kõnelejateks kutsutud, on väikseim vähemus, mida liiduvalitsus on tunnistanud.

Märkimisväärsed paigad
----------------------

Saterlandi valla alal on VLF saatja DHO38, suur Saksa sõjalaevastiku VLF saatja käskude saatmiseks allveelaevadele.

Viited
------

1. ↑  Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Register of German municipalities (4th quarter 2022), vaadatud 12.02.2023.

Välislingid
-----------

* www.saterland.de


Cloppenburgi kreisi vallad

* Barßel
* Bösel
* Cappeln
* Cloppenburg
* Emstek
* Essen
* Friesoythe
* Garrel
* Lastrup
* Lindern
* Löningen
* Molbergen
* Saterland
Salajõe org suvel.
**Salajõe maastikukaitseala** asub Läänemaal Lääne-Nigula vallas Vedra ja Salajõe külas. Kaitseala koosneb kahest lahustükist (kogupindalaga 5,3 ha), mis kaitseb karstinähtuseid. See on Läänemaa suurim karstiala (Salajõe karstiala). Kaitseala tähtsaimaks objektiks on Salajõgi ja selle keskjooksu maa-alune osa. Kaitseala geograafilised koordinaadid on 59° 1′ 20″ N, 23° 40′ 7″ E. Kaitsealal on moodustatud üks piiranguvöönd — Salajõe piiranguvöönd (5,3 ha). Kaitseala kuulub ka Natura-alade Väinamere linnuala ja Väinamere loodusala koosseisu.

Kohaliku kaitse alla võeti Salajõe karstiala aastal 1964, tollal küll üksikobjektina. Aastal 2001 moodustati selle põhjal maastikukaitseala. Salajõe karstialal neeldub maa alla Salajõgi ning voolab maa all 1,3 km ulatuses. Neeldumisala (Salajõe kurisu) on 600 m pikk, 100 m lai ja 7,5 m sügav. Suurimad karstilehtrid on 50 m pikad ja 20 m laiad. Jõgi väljub Salajõe allikatena.

Salajõe maastikukaitseala keskkonnaregistri kood on KLO1000262.

Välislingid
-----------

* Salajõe maastikukaitseala
* Salajõe maastikukaitseala keskkonnaportaalis
* Otsus looduskaitse organiseerimisest Haapsalu rajoonis
**Tühijooksukatse** on elektrotehnikas kasutatav meetod trafode ja elektrimootorite rauaskao määramiseks.

Trafo tühijooksukatse mõõteskeem ja aseskeem
Trafo puhul võib tühijooksukatse tegemisel olla avatud kas kas sekundaarmähis (nagu skeemil) või primaaraarmähis. Valitud sisendi poolele ühendatakse vattmeeter, rööbiti voltmeeter ja järjestikku ampermeeter. Seejärel rakendatakse sisendile pinge, mis vastab mähise nimipingele. 

Vaseskadu selles mõõteahelas on nii väike, et selle võib tähelepanuta jätta, samuti on jadatakistused rööptakistustega võrreldes tühised. Vattmeeter näitab siis aktiivvõimsust aseskeemi takistusel *R*Fe, seega trafo magnetsüdamikus .tekkivat võimsuskadu – rauaskadu. 

Vattmeetriga mõõdetud aktiivvõimsuse *P* ning volt- ja ampermeetri näitude korrutisena *UI* saadud näivvõimsuse *S* suhe *P/S* on trafo võimsustegur (cos φ).

Elektrimasinate rauaskadu mõõdetakse vastavalt standardile EVS-EN 60034-2-1:2014 (Pöörlevad elektrimasinad. Osa 2-1: Standardmeetodid pöörlevate elektrimasinate kadude ja kasuteguri määramiseks katselisel teel).
**Luuüdi siirdamine** (ladina keeles *transplantation medullae*) on luuüdi haiguslike seisundite, aga ka luuüdi hävitava ravi järgne kompleksne meditsiiniline protseduur koos raviga, mille käigus patsiendile siiratakse veenisiseselt luuüdi ehk vereloome tüvirakke.

Luuüdi siirdamine toimub põhiliselt kahte moodi: 

* autoloogiline luuüdi siirdamine – patsiendi enda luuüdi siirdamine;
* allogeenne luuüdi siirdamine – doonorilt saadud luuüdi siirdamine.

Luuüdi tüvirakud
----------------

Luuüdi siirdamise korral kasutatakse kas patsiendilt endalt või doonorilt (sobivuse korral näiteks lähisugulaselt) võetud vereloome tüvirakke, milleks on kas:

* luuüdi tüvirakud,
* perifeerse vereloome tüvirakud või
* nabaväädi vereloome tüvirakud.

Protseduuri vajalikkus
----------------------

Luuüdi siiratakse mitmete pahaloomuliste kasvajate korral (nt leukeemia, lümfoomid jt), aga ka muude haiguslike seisundite korral (nt aplastiline aneemia, kaasasündinud neutropeenia, hulgimüeloom, mitmed immuunpuudulikkusega seotud haigused, talasseemia ja kasvajaravi järel).

Vaata ka
--------

* Luuüdi doonorite register
* Elundite siirdamine
* Luuüdi biopsia
* Luuüdipunktsioon

Viited
------

1. ↑  Tõlkijad Katrin Rehemaa, Sirje Ootsing, Laine Trapido. ISBN 9985-829-55-7
2. ↑   Veebiversioon (vaadatud 15.07.2013)
Koromandeltehnikas ja pärlmutriga, kullaga ning kilpkonnakilbiga panustatud Hiina sirm, 1750-1800
Lakkehistöös kaunistatud kapp, Qingi dünastia, 1690-1700 ca.
**Lakkehistöö** on tarbekunstis puidust või papjeemašeest esemete, näiteks mööbli, karpide, laegaste või anumate katmine vee-, kuumus- ja happekindla lakiga ning nende kunstiline kujundamine erinevates tehnikates.

Ajaloost
--------

Lakkehistöö pärineb Hiinast ja seda tunti juba I aastatuhande lõpul eKr. Lakki valmistati lakipuu (*Toxicodendron vernicifluum*) mahlast. Lakk kanti esemetele mitme kihina, iga kiht poleeriti eraldi ning kaunistati reljeefse, graveeritud või maalitud dekooriga. Panustehnikates kasutati pärlmutrit, merekarpi ja koralli, samuti kulla-, hõbeda- või vasepulbrit. 8. sajandil jõudis lakikunst Jaapanisse, seejärel teistesse Kaug-Ida maadesse.

Euroopasse hakati lakkesemeid importima 17. sajandil ja need muutusid seal sama ihaldusväärseks kui portselanesemed. 17. sajandil hakati Euroopas otsima võimalusi odavamate lakkide valmistamiseks ning lakipuu mahla asemel hakati kasutama näiteks merevaigutaolist kopaalvaiku. Väga populaarseks sai koromandeltehnika Kagu-India ranniku järgi nime saanud imporditud koromandellakki kasutades, milles kaunistati sirme ja vaheseinu. 18. sajandil oli oma kuulsuse tipul Jaapani lakitöid imiteeriv puidulakkimistehnika *vernis Martin*, kus eseme pinnale kanti kuni 40 õhukest lakikihti.

Venemaal kujunes Euroopa kaudu vahendatud lakkesemete valmistamise kunsti ja ikoonimaali baasil omapärane lakkminiatuurikunst, mille koolkonnad on Fedoskino miniatuur, Mstjora miniatuur ja Palehhi miniatuur.

Viited
------

1. ↑  Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Välislingid
-----------

* Chinese Lacquerware (4,500 BCE onwards). - visual-arts-cork.com
* Münsteri lakkehistöö muuseumi (Museum für Lackkunst) koduleht
**Cielachany** (ka **Tseljahhanõ**) on alev Valgevenes Bresti oblastis Ivacevičy rajoonis. Alev on Cielachany külanõukogu halduskeskus. Asula nimi on poola keeles *Telechany*. Nime saamise kohta on kaks varianti, ühe kohaselt on tegemist patronüümiga, teise kohaselt tuleb asula nimi väljendist *«Цела хана»* ehk "Khaani haud". Pärimuse kohaselt on asula juures asuvale künkale maetud Mongolite sõjakäigu ajal langenud tatarlaste khaan.

Alevis on keskkool, laste muusikakool ja internaatkool, lisaks asuvad seal veel kultuurimaja ja kaks raamatukogu. Cieliachanys tegeletakse metsandusega ja töödeldakse puitu, seal on ka toiduainetetööstus. Vaatamisväärsusteks on õigeusu kirik aastast 1934, küngas, kuhu olevat maetud khaan, ja Ogiński kanal.

Ajalugu
-------

Alevit mainitakse esimest korda aastal 1554. Toona kuulus see Dolskitele. Cielachany kuulus Bresti vojevoodkonda ja Pinski maakonda. XVII sajandil sai asulast alev, ühtlasi läks see Wiśniowieckite valdusse.

Aastal 1774 läks alev Ogińskite valdusse. Nood asutasid seal fajansitööstuse, kus toodeti vaase, kujukesi, kaminakarniise. Asula tähtsus kasvas pärast Ogiński kanali rajamist, XVIII sajandi lõpus ehitas M.K. Ogiński kanali äärde uhke lossi.

Aastal 1649 sai Cielachany linnaõigused. Kuni XVIII sajandi teise pooleni allus linn otse kuningale.

Alates kolmandast Poola jagamisest aastal 1795 oli alev Venemaa koosseisus. XIX sajandi alguses läks see Pusłowskite valdusse. Alev kannatas sel sajandil korduvalt tulekahjude käes. Aastal 1895 asutati sinna klaasivabrik. Alev kuulus Minski kubermangu ja Pinski kreisi.

Pärast Esimest maailmasõda kuulus Cieliachany Poola koosseisu, 1939. aastast Nõukogude Liitu. Aastast 1965 kuulub Cieliachany Ivacevičy rajooni.

Tuntud elanikke
---------------

* Balasłaŭ Pačopka – Valgevene usutegelane
* Fiodar Juzefovič – Valgevene usutegelane

Viited
------

1. ↑  The population as of January 1, 2023 and the average annual population for 2022 in the Republic of Belarus by regions, districts, cities and urban-type settlements

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Cielachany** |

* Cieliachany
* Alevi ajalugu (*vene keeles*)
* Alev YouTube'is
**Kartulimardikas** (ehk *koloraado mardikas*; *Leptinotarsa decemlineata*) on poilaste sugukonda kuuluv mardikaline. Ta on umbes 10 millimeetrit pikk, erekollast või oranži värvi. Kummalgi kattetiival viis musta pikitriipu, eesrindmikul mustad täpid. Koorunud tõugud on kumera kehaga, oranžikaspunased. Täiskasvanud tõugud on värvuselt oranžikaskollased või tuhmkollased, 15-16 millimeetrit pikad, hästi kumerdunud kehaga.[*viide?*]

Kartulimardikas toodi Euroopasse 1877. aastal. Tol korral suudeti tema levik tõkestada. I ja II maailmasõja ajal aga nõrgenes kontroll ja vähenes tõrje ning kartulimardikas tungis edasi Euroopa aladel. Oma kodumaal Mehhikos kartulimardikas kartulit ei söö, vaid toitub endiselt oma põlisest toidutaimest, metsikust maavitsast.[*viide?*]

Eestis leiti kartulimardikas esmakordselt 1965. aastal Pärnumaal. 
Kartulimardikal on väga suur rännuinstinkt. Massilisi väljarändeid teevad nad tavaliselt kevadel mai- ja juunikuus. Väljarändeid soodustavad ka äikese-eelsed ja põuased ilmad. Tema lennukiirus võib olla kuni 8 kilomeetrit tunnis ja lennukõrgus kuni 10 meetrit. Ööpäevas võib lennata 8–10 kilomeetrit. Tugeva tuule puhul orienteerivad nad oma lennu tuule suunas ning võivad kanduda 200–400 kilomeetri kaugusele. Merre sattununa peavad nad vastu kuni kaks nädalat.[*viide?*]

Kartulimardika areng
--------------------

Kartulimardikas võib korraga muneda kuni 800 muna kuni kolm korda aastas. Eesti oludes on kartulimardikas seni andnud ühe põlvkonna suve jooksul. Talvitunud mardikate munemisest kuni uue põlvkonna mardikate ilmumiseni kulub Eesti kliimas umbes 50 päeva. Ta muneb harilikult kartulitaimede lehtedele. Munakurnad munetakse 5–6. päeval peale mardikate ilmumist. Munemise kõrgperiood langeb ajaliselt ühte hobukastani õitsemise lõpuperioodiga. Vastsed kooruvad 11–12 päeva pärast. Vastsed kasvavad täis ja lähevad mulda nukkuma juulis. See on aeg, mil kartulitaimed alustavad õitsemist. Noormardikad hakkavad mullast välja tulema, kui kartulipõllud on täisõites. Nad toituvad 3–10 päeva kartulilehtedest ning lähevad seejärel mulda talvituma. Ajaliselt on see augustikuu lõpp või septembrikuu algus. Pika sügise korral jõuavad noormardikad ka muneda, kuid tavaliselt II põlvkond hävib Eesti kliimas.[*viide?*]

* Munad lehe alaküljelMunad lehe alaküljel
* VastneVastne
* Kartulimardikas Héderváris, UngariKartulimardikas Héderváris, Ungari

Välislingid
-----------

* Kartulimardikas andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
David Marshall (2019)
**David James Marshall** (sündinud 5. märtsil 1985 Glasgow's) on Šotimaa jalgpallur, kes mängib väravavahina Šotimaa kõrgliigaklubis Hibernian.

Ta alustas klubikarjääri Šotimaa klubis Celtic. Šotimaa kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2003–04 ning tuli samal hooajal klubiga ka Šotimaa meistriks.

Aastatel 2007–2022 mängis Marshall Inglismaa liigasüsteemi klubides: Norwich Citys (2007–2009), Cardiff Citys (2009–2016), Hull Citys (2016–2019), Wigan Athleticus (2019–2020), Derby Countys (2020–2022) ja Queens Park Rangersis (2022). Suurema osa ajast mängis ta Inglismaa esiliigas, Inglismaa kõrgliigas mängis ta hooajal 2013–14 Cardiff Cityga ja hooajal 2016–17 Hull Cityga. 2014. aastal valiti Marshall Cardiff City aasta mängijaks.

2022. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu Hibernianiga.

Šotimaa jalgpallikoondises tegi Marshall debüüdi 18. augustil 2004 sõprusmängus Ungari vastu. Ta mängis Šotimaa koondises aastatel 2004–2021 kokku 47 korda. Ta kuulus Šotimaa koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel. Marshallil oli võtmeroll Euroopa meistrivõistluste kvalifikatsioonis, kui ta tegi penaltiseeriates Iisraeli ja Serbia vastu mitu otsustavat tõrjet.

Saavutused
----------

Celtic
* Scottish Premier League: 2003–04
* Scottish Cup: 2003–04, 2004–05
* Scottish League Cup: 2005–06

Cardiff City
* Football League Championship: 2012–13

Viited
------

1. ↑  McLauchlin, Brian (23. mai 2022). "David Marshall: Scotland goalkeeper signs two-year-deal at Hibernian". *BBC Sport*. Vaadatud 23. mail 2022.

Välislingid
-----------

 David Marshall – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Šotimaa koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Marshall
* 2 O'Donnell
* 3 Robertson (c)
* 4 McTominay
* 5 Hanley
* 6 Tierney
* 7 McGinn
* 8 McGregor
* 9 Dykes
* 10 Adams
* 11 Christie
* 12 Gordon
* 13 Taylor
* 14 Fleck
* 15 Gallagher
* 16 Cooper
* 17 Armstrong
* 18 Turnbull
* 19 Nisbet
* 20 Fraser
* 21 McLaughlin
* 22 Patterson
* 23 Gilmour
* 24 Hendry
* 25 Forrest
* 26 McKenna
* Treener: Clarke

 | Šotimaa |
**Tühisool** (ladina *jejunum*) on paljude selgroogsete loomade soole osa. 

Tühisool paikneb peensoole alguosas – kaksteistsõrmiku ja niudesoole vahel.

Tühisoole limaskestas paiknevad tihedalt hatud, mille kaudu imenduvad vereringesse eelnevalt seeditud väiksemad toitained. Toidumass liigub edasi soole liigutuste – peristaltiliste lainete abil. 

Tühisoole areng, anatoomia, asend, kuju, sooned, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. 

Tühisoolt varustavateks arteriteks on tühisoolearterid (*arteriae jejunales*) ja äravoolu garanteerivad ülemisse kinnistiveeni suubuvad tühisooleveenid (*venae jejunales*).

Roomajatel
----------

### Madudel

Madudel ei ole kaksteistsõrmik ja tühisool ning niudesool kergesti eristatavad.

Viited
------

1. ↑  "Meditsiinisõnastik" 805:2004.
2. ↑  Simon J. Girling,*Veterinary Nursing of Exotic Pets*, Veebiversioon (vaadatud 08.01.2014) (*inglise keeles*)
3. ↑  *Digestive System of Snakes*, Veebiversioon (vaadatud 08.01.2014) (*inglise keeles*)
***Cichociemni*** ('vaiksed ja nähtamatud') olid Poola langevarjurid, keda treeniti Teise maailmasõja ajal Suurbritannias eesmärgiga saata neid Poolasse, toetamaks sealset vastupanuvõitlust.

Füüsiliselt ja vaimselt raskeid treeninguid alustas 2413 poolakast vabatahtlikku, kellest baastreeningu lõpetas 606 ja lõplikult kvalifitseerus 579. 

Väljaõpe sisaldas eriüksustele tüüpilisi oskusi, näiteks ellujäämist raskel maastikul, lähivõitlust, varitsusi, linnavõitlust. Samuti valmistati ette raadiooperaatoreid. 

Aastatel 1941–1944 saadeti Poolasse 316 *Cichociemni* langevarjurit; 46 langevarjurit visati alla Prantsusmaal, Jugoslaavias, Albaanias ja Kreekas. 

Kokku hukkus 103 *Cichociemni* võitlejat: 9 lennul või langevarjuhüppel, 84 lahinguoperatsioonil või mõrvati Gestapo poolt, 10 mürgitasid ennast pärast kinnivõtmist ning 9 hukati. 

Alates 1995. aasta septembrist on Poola erivägede üksuse GROM liikmetel õigus kanda *Cichociemni* nimetust ja traditsioone.

Vaata ka
--------

* Armia Krajowa

Kirjandus
---------

* Jerzy Gut, Grzegorz Piotrowski, Grzegorz Proskura, Krzysztof Lukawski, Sylwester Michalski. *Wojska Specjalne/Special Forces 2007-2017*. 2017. ISBN 978-83-65409-37-9
**Cicciano** on linnaks nimetatav omavalitsusüksus (*comune*) Itaalias Campania maakonnas Napoli provintsis. Cicciano sai linnaõigused vabariigi presidendi 1999. aasta 1. jaanuari dekreediga.

Cicciano kõrgus merepinnast on 50 meetrit, asustustihedus keskmiselt 1756 inimest ruutkilomeetri kohta.

Haldus
------

Cicciano piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Camposano, Comiziano, Nola, Roccarainola, Tufino.

Cicciano halduspiirides asuvad järgmised asulad ja asumid: La Morata, Casale Novo, Ponte Vecchio, Li Vinti, Curano, Li Marenda, La Palmentella, Li Sappierti, La Plaza ja Li Rosci.

Ajalugu
-------

Aastal 80 eKr vallutas Rooma konsul Lucius Cornelius Sulla Nola ja ümbritsevad maad ning andis need oma veteranidele.

Mälestusmärgid ja vaatamisväärsused
-----------------------------------

### Sakraalarhitktuur

* *Chiesa di San Pietro*

Peetri kirik, tuntud ka kui *Chiesa Madre*. Ehitati täielikult ümber 1646. aastal, pärast 1631. aasta Vesuuvi purset
* *Chiesa dell’Immacolata Concezione*
* *Chiesa del Corpo di Cristo*
* *Chiesa dell’Annunziata*

Ehitati 1582–1617
* *Chiesa di Sant’Anna*

Ehitatud 1670. aastal
* *Chiesa di San Giacomo*

Ehitatud 1763. aastal
* *Santuario della Madonna degli Angeli*
* *Chiesa di Sant'Antonio Abate*

Ehitati 1707–1733 1617–1618 rajatud kabeli varemetele

Viited
------

1. ↑  "DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. oktoober 2018. Vaadatud 29. juuni 2013.
2. ↑  Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019.
3. ↑  Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018, vaadatud 16.03.2019.

Kirjandus
---------

* Francesco M. Petillo, Atti fatti e notizie su Cicciano e la sua gente, Associazione Pro Loco Cicciano, 2011
* Francesco M. Petillo e Luca De Riggi, Il Decurionato di Cicciano (dal 1806 al 1861), Associazione Pro Loco Cicciano, 2012

Välislingid
-----------

 Cicciano – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (itaalia keeles)
* UNITRE Università delle Tre Età - Sezione di Cicciano
**Cristina Elisabet Fernández de Kirchner** (sündinud 19. veebruaril 1953 La Platas) on Argentina poliitik, kes oli 10. detsembrist 2007 kuni 10. detsembrini 2015 Argentina president, alates 10. detsembrist 2019 on ta Argentina asepresident.

Hariduselt on Cristina Fernández de Kirchner jurist. Ta lõpetas 1979. aastal La Plata Riikliku Ülikooli. Aastast 1995 on ta olnud vaheldumisi Argentina parlamendi ülem- ja alamkoja liige.

Ta on Argentina ajaloo teine naispresident, kuid esimene naine, kes on demokraatlikult sellesse ametisse valitud. Oktoobris 2007 toimunud presidendivalimistel kogus ta 45,29 protsendi valijate toetuse.

23. oktoobril 2011 peetud presidendivalimistel valiti ta 53,9 protsendiga häältest ametisse tagasi. Tema teine ametiaeg algas 10. detsembril 2011.

Alates 1975. aastast oli ta abielus poliitik Néstor Kirchneriga, oma eelkäijaga presidendi ametikohal. Neil on kaks last, poeg Máximo ja tütar Florencia.

Välislingid
-----------

* Liis Kängsepp. Botoxi kuninganna ­kardab kaotust Eesti Ekspress 26. märts 2009

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Néstor Kirchner** | **Argentina president**2007–2015 | Järgnev**Mauricio Macri** |
**Cristofano Allori** (17. oktoober 1577 Firenze –1. aprill 1621 Firenze) oli itaalia maalikunstnik, kunstnik Alessandro Allori poeg, hilise Firenze koolkonna maneristliku suuna esindaja.

Allori õppis maalimist isa käe all. Seejärel suundus ta õppima Gregorio Pagani juurde, kes oli üks tolleaegse Firenze silmapaistvamaid maalikunstnikke. Hiline Firenze koolkond taotles Veneetsia koolkonna rikkalike värvide ühendamist Firenze koolkonnale omase täpse joonistusega. Nähtavasti õppis Allori ka Lodovico Cardi juures.

Cristofano Allori pälvis tuntuse nii oma portreede kui ka dramaatiliste piibli- ja mütoloogiaaineliste maalidega. Tema looming paistab silma looduse täpse järgimise ning selle kujutamise tundlikkuse ja tehnilise täpsuse poolest. Tema tehnilisi oskusi tõendab see, et mitut koopiat, mille ta oli teinud Antonio da Correggio töödest, peeti minevikus Correggio enese tehtud duplikaatideks. Kuid tema suur nõudlikkus piiras tema tööde arvu.

Teosed
------

* "Ristija Johannes" (1612, Firenze, Palazzo Pitti"Ristija Johannes" (1612, Firenze, Palazzo Pitti
* "Maddalena portree" "Maddalena portree"
* "Juudit Olovernese peaga" (1613)"Juudit Olovernese peaga" (1613)
* "Francesco ja Caterina Medici" "Francesco ja Caterina Medici"

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Cristofano Allori** |
**Edirne provints** on 1. järgu haldusüksus (provints) Põhja-Türgis, Türgi Euroopa osas. Provints piirneb läänes (piki Maritsa jõge) Kreeka ja põhjas Bulgaariaga, lõunas aga Egeuse merega. Provintsi keskus on Edirne.

Haldusjaotus
------------

* Edirne ringkond
* Enezi ringkond
* Havsa ringkond
* İpsala ringkond
* Keşani ringkond
* Lalapaşa ringkond
* Meriçi ringkond
* Süloğlu ringkond
* Uzunköprü ringkond

Viited
------

1. ↑  Population of provinces by years - 2000-2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

* Edirne provintsi koduleht (türgi keeles)

Türgi provintsid

Adana **·**  Adıyaman **·**  Afyonkarahisar **·**  Ağrı **·**  Aksaray **·**  Amasya **·**  Ankara **·**  Antalya **·**  Ardahan **·**  Artvin **·**  Aydın **·**  Balıkesir **·**  Bartın **·**  Batman **·**  Bayburt **·**  Bilecik **·**  Bingöl **·**  Bitlisi **·**  Bolu **·**  Burdur **·**  Bursa **·**  Çanakkale **·**  Çankırı **·**  Çorum **·**  Denizli **·**  Diyarbakır **·**  Düzce **·**  Edirne **·**  Elazığ **·**  Erzincan **·**  Erzurum **·**  Eskişehir **·**  Gaziantep **·**  Giresun **·**  Gümüşhane **·**  Hakkâri **·**  Hatay **·**  Iğdır **·**  Isparta **·**  İstanbul **·**  İzmir **·**  Kahramanmaraş **·**  Karabük **·**  Karaman **·**  Kars **·**  Kastamonu **·**  Kayseri **·**  Kilis **·**  Kırıkkale **·**  Kırklareli **·**  Kırşehir **·**  Kocaeli **·**  Konya **·**  Kütahya **·**  Malatya **·**  Manisa **·**  Mardin **·**  Mersin **·**  Muğla **·**  Muş **·**  Nevşehir **·**  Niğde **·**  Ordu **·**  Osmaniye **·**  Rize **·**  Sakarya **·**  Samsun **·**  Şanlıurfa **·**  Siirt **·**  Sinop **·**  Şırnak **·**  Sivas **·**  Zonguldak **·**  Tekirdağ **·**  Tokat **·**  Trabzon **·**  Tunceli **·**  Uşak **·**  Van **·**  Yalova **·**  Yozgat
**Lutsu tänav 5** (ka **Villa Engelhardt**) on elamu ja ehitismälestis Viljandi kesklinnas aadressil Lutsu tänav 5 / Pikk tänav 25.

Heimatstiilis hoone on näide arhitekt Rudolf von Engelhardti loomingust.
Hoone on kahekorruseline, esimene korrus on liigendamata ja kaetud pritskrohviga, teine korrus on liigendatud vähvärgiga.
Fassaadi kaunistab teisel korrusel asuv kolmnurkviiluga kaetud lodža.
Hoone keskne ruum on kaht korrust läbiv trepihall, millest avaneb tänavafassaadile piklike akende rida. 
Hoonel on ka ühekorruseline abiruumidega osa.

Hoones algsest juugendstiilis sisekujundusest on säilinud trepihalli talalagi ja trepipiire, raamuksed, kahhelahjud ja muud pisidetailid.

Hoonet on selle endise omaniku, Viljandi linnapea ja hoone arhitekti venna Otto Engelhardti järgi nimetatud ka Villa Engelhardtiks.

Ajalugu
-------

19. sajandi alguses asus krundi kohal heinamaa. 1832. aasta linnaplaan näitab hoone asukohas Lutsu ja Juudi (praegu Pikk) tänava nurgal kahte krunti. Tollal parun R. von Radloffile kuuluvale kinnistule on praeguse hoone asukohale esialgne elamu ehitatud 1860-1862. aasta paiku, see kajastub ka 1866. ja 1875. aasta linnaplaanidel. 1906. aastal müüs paruness Louisa von Radloff kinnistu linnapea Otto Engelhardti abikaasale paruness Elisabeth von Engelhardtile, kes oli paar aastat varem ostnud ka naaberkinnistu.

Hoone ehitusliku ajaloo kohta pole andmeid säilinud.

Eesti iseseisvumisel kolisid Engelhardtid Saksamaale ja 1921. aastal müüsid ka kinnistu.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Lutsu tänav 5 kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 01.08.2018)
2. 1 2 3  A. Nurga (1980). "Ehitusajalooline õiend elamule Säde tänav 5 Viljandis (end. Villa Engelhardt)" (PDF). Tallinn. Vaadatud 01.08.2018.

Välislingid
-----------

* Lutsu tänav 5 kultuurimälestiste riiklikus registris
Jaden Schwartz (2014)
**Jaden Schwartz** (sündinud 25. juunil 1992 Melfortis Saskatchewanis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Seattle Kraken ründajana vasakäärel.

2010. aastal valis St. Louis Blues ta NHL-i *draft* '​is 14. valikuna. Enne karjääri NHL-is mängis ta United States Hockey League'i klubis Tri-City Storm ja Colorado College'i meeskonnas.

Debüüdi NHL-is tegi Schwartz 17. märtsil 2012 mängus Tampa Bay Lightningu vastu, lüües seal ka oma esimese värava, millega tõi Bluesile selles mängus võidu. Alates järgmisest hooajast kuulus ta Bluesi põhikoosseisu. 2019. aastal võitis ta Bluesiga Stanley karika. Hooaja 2018–19 väljalangemismängudes oli Schwartz Bluesi suurim väravakütt (12 väravat).

2021. aasta juulis sõlmis Schwartz viieaastase lepingu NHL-is debüteeriva klubiga Seattle Kraken.

2011. aastal võitis Schwartz Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali ja 2012. aastal pronksmedali. Ta on kuulunud Kanada jäähokikoondisse 2013. ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.

Välislingid
-----------

* Jaden Schwartz NHL.com lehel
* Jaden Schwartz hockeydb.com lehel

| * v
* r
Seattle Kraken |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Chris Driedger **·** Philipp Grubauer **·** Martin Jones |
| 
**Kaitsjad**: Will Borgen **·** Vince Dunn **·** Cale Fleury **·** Adam Larsson **·** Jamie Oleksiak **·** Justin Schultz **·** Carson Soucy |
| 
**Ründajad**: Matty Beniers **·** Oliver Bjorkstrand **·** André Burakovsky **·** Ryan Donato **·** Joonas Donskoi **·** Jordan Eberle **·** Morgan Geekie **·** Yanni Gourde **·** Jared McCann **·** Jaden Schwartz **·** Daniel Sprong **·** Brandon Tanev **·** Eeli Tolvanen **·** Alexander Wennberg **·** Shane Wright |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib hunnide juhist; Giuseppe Verdi ooperi kohta vaata artiklit Attila (ooper)* |

---

Eugène Delacroix' maal (1843–1847)
Attila hunnide impeerium
**Attila** (gooti keeles tähendab isakest, saksa Etzel, vanapõhja Atli või Atle, kutsutud ka **Jumala vitsaks**; umbes 406–453) oli hunnide hõimuliidu juht 434–453 (algul koos vend Bledaga, aastast 445, pärast venna tapmist, üksi). 

Resideeris Pannoonias (praegune Ungari). Laiendas hunnide hõimuliitu Volgast ja Kaukaasiast Reinini ja Taanist Doonauni. 

451. aastal tungisid hunnid Galliasse, Attila sai Katalaunia lahingus Aetiuse juhitud roomlaste ja germaanlaste liiduväelt lüüa (seda vaid lääneroomlaste jutu järgi [*viide?*]). 

452. aastal laastas Attila Itaaliat, kust lahkus pärast paavst Leo I käest suure lunaraha saamist (samal ajal laastas Itaaliat näljahäda). 

Attila suri ootamatult aasta hiljem, kui ta veetis pulmaööd germaani vürsti tütre Ildikoga. Tema surma täpsemad asjaolud on ebaselged. Pärast tema surma hunnide liit lagunes (454). Kuna karismaatilist juhti enam polnud, siis asusid endised liitlased hunnide vastu.

Viited
------

1. ↑  Sfinks : ajaloo saladused. Tallinn, 2000. Lk. 192-193

Kirjandus
---------

* Patrick Howarth, "Attila, hunnide kuningas. Inimene ja müüt". Inglise keelest tõlkinud Epp Tamm, Olion, Tallinn 2000
* Felix Dahn, "Attila" (ajalooline romaan rahvaste rändamise ajast). Saksa keelest tõlkinud Uno Liivaku. Monokkel, Tallinn 2005
* Lev Gumiljov, "Euraasia rütmid" (tõlketa eesti keelde)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib mõõtühikust, seadme kohta vaata artiklit Miiliahi.* |

---

**Miil** on pikkusühik. 

* 1 Inglise miil = 5280 jalga = 1760 jardi ≈ 1609 meetrit

* 1 (Saksa) geograafiline miil = 7,42 kilomeetrit (1/15 ekvaatorikraadi)
* 1 maamiil = 1609,344 meetrit täpselt (1959. aasta rahvusvahelise kokkuleppega)
* 1 meremiil = 1,852 kilomeetrit

* 1 Saksa miil ehk Saksa maamiil = 7532,5 meetrit
* 1 Liivimaa miil = 7180 meetrit

Norras ja Rootsis on miil (*mil*, Rootsi miil) võrdne 10 kilomeetriga. Enne 1889. aastat defineeriti miili 18 000 küünraga, millele vastas Rootsis 10 688 m ja Norras 11 298 m.

Ajalugu
-------

Läbi aegade on kasutatud eri pikkusega miilinimelisi ühikuid, mis tulenevad Rooma miilist. Rooma miil oli umbes 1479 meetrit pikk ja ta koosnes sõduri tuhandest topeltsammust (ladina keeles *passus*), mis teeb iga sammu pikkuseks umbes 0,75 meetrit. Sõna "miil" on tuletatud ladinakeelsetest sõnadest *mille passus* (mitmuses *milia passuum*), mis tähendabki 1000 passust ehk topeltsammu.

Maanteetranspordis kasutavad miili mõõtühikuna tänapäeval veel Suurbritannia ja Ameerika Ühendriigid, samas aga näiteks Austraalia, Kanada ja Iirimaa on üle läinud meetermõõdustikule.
**Ullensvangi vald** on vald Norras Vestlandi maakonnas.

Ullensvangi vald piirneb põhjas Vossi ja Ulviki vallaga, kirdes Eidfjordi vallaga, kagus Vinje vallaga, lõunas Sauda ja Sulda vallaga, edelas Etne vallaga ning läänes Kvinnheradi vallaga. Loodenaaber teisel pool Hardangeri fjordi on Kvami vald.

Osa vallast jääb Hardangervidda rahvuspargi alale.

Nüüdsetes piirides moodustati Ullensvangi vald 2020. aastal senise Hordalandi maakonna Ullensvangi, Odda ja Jondali valla liitmise teel.

Aastal 2004 elas varasemas Ullensvangi vallas 3513 inimest. Suurem osa neist elas Hardangeri fjordi ja selle harufjordide ääres, sealhulgas varasemas halduskeskuses Kinsarvikis.

Ullensvangi vald on Norra suurim puuviljatootja. Eelkõige kasvatatakse seal maguskirsse ja õunu. Lofthusis peetakse igal suvel kirsifestivali ja kirsikivi kaugussülitamise võistlusi.

Lofthusis peetakse Edvard Griegile pühendatud muusikafestivali.

Utne küla

Viited
------

1. ↑  Area statistics for Norway 2020
2. ↑  Alders- og kjønnsfordeling i kommuner, fylker og hele landets befolkning (K) 1986 - 2022

Vestlandi maakonna vallad

* Alver
* Askøy
* Askvoll
* Aurland
* Austevoll
* Austrheim
* Årdal
* Bergen
* Bjørnafjorden
* Bømlo
* Bremanger
* Eidfjord
* Etne
* Fedje
* Fitjar
* Fjaler
* Gloppen
* Gulen
* Høyanger
* Hyllestad
* Kinn
* Kvam
* Kvinnherad
* Lærdal
* Luster
* Masfjorden
* Modalen
* Osterøy
* Øygarden
* Samnanger
* Sogndal
* Solund
* Stad
* Stord
* Stryn
* Sunnfjord
* Sveio
* Tysnes
* Ullensvang
* Ulvik
* Vaksdal
* Vik
* Voss
**Seppo Varho** (sündinud 28. juunil 1963) on soome pianist.

Õppinud klaverit Espoo muusikakoolis (*Espoon Musiikkiopisto*), kus tema õpetajateks olid Monna Kamu, Hanna Aho ja Kaija Harjanne ning Konstantin Bogino juures Itaalias, Prantsusmaal ja Soomes. Ta on osalenud ka Viktor Derevjanko, Ralf Gothóni, Eero Heinoneni, Paavali Jumppaneni, Matti Raekallio ja Tapani Valsta meistrikursustel.

Varho esineb nii solisti kui ka kammermuusikuna. Klaverisaatjana tegutseb ta Espoo muusikakoolis, Helsingi ametikõrgkoolis Metropolia ja Sibeliuse Akadeemias. Tema mitmekülgse repertuaari hulka kuulub lisaks maailmaheliloojate Bernd Alois Zimmermanni, John Cage'i, Witold Lutoslawski, Heinz Holligeri ja Elliott Carteri loomingule ka uus soome ja eesti muusika. 

Lisaks Soomele on ta palju kordi esinenud Itaalias Veneetsia lähedal asuval Chioggia festivalil. Ta on esinenud ka Šveitsis (Lenzburgis, Zürichis ja Boswilis), Austrias, Saksamaal, Iisraelis ja Jaapanis. Eestis on ta esinenud mitu korda nii solisti kui ka eesti baritoni Atlan Karpi saatjana.[*viide?*]
**Moiano** on linnaks nimetatav omavalitsusüksus (*comune*) Itaalias Campania maakonnas Benevento provintsis. Moiano sai linnaõigused vabariigi presidendi 2007. aasta 10. juuli dekreediga.

Moiano kõrgus merepinnast on 271 meetrit, asustustihedus keskmiselt 204 inimest ruutkilomeetri kohta.

Haldus
------

Moiano piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Airola, Arienzo (CE ), Bucciano, Forchia, Sant'Agata de' Goti, Tocco Caudio.

Moiano halduspiirides asuvad järgmised asulad ja asumid: Luzzano.

Loodus
------

Moiano asub Taburno mäe edelanõlval, Isclero jõe kallastel.

Ajalugu
-------

Varem Airolaga ühendatud olnud omavalitsusüksusest sai omaette omavalitsusüksus 1807. aastal.

Mälestusmärgid ja vaatamisväärsused
-----------------------------------

### Kirikud

* *Chiesa Parrocchiale di San Pietro Apostolo*
* *Chiesa di San Sebastiano*

Viited
------

1. ↑  "DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. oktoober 2018. Vaadatud 30. juuni 2013.
2. ↑  Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019.
3. ↑  Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018, vaadatud 16.03.2019.

Välislingid
-----------

 Moiano – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (itaalia keeles)
Ulla Jacobsson 1963. aastal
Ulla Jacobssoni haud Viini keskkalmistul
**Ulla Maj Jacobsson** (23. mai 1929 Göteborg – 20. august 1982 Viin) oli rootsi näitleja. 

Tema tuntuimaks rolliks sai Margaretta Witt Cy Endfieldi lavastatud filmis "Zulu" (1964). Ainult temal oli naisosatäitjatest sõnaline roll. 

Kuid rahvusvahelist huvi oli ta pälvinud juba varem: rolliga Arne Mattsoni filmis "Üks suvi õnne" (1951; rootsi "Hon dansade en sommar"), mis võitis Berliini filmifestivalil Kuldkaru, ja Ingmar Bergmani filmis "Suveöö naeratused" (1955). Esimeses neist oli tal alastistseen, mis tõi talle palju tähelepanu.

Ulla Jacobsson oli abielus kolm korda ja tal sündis kaks last. 

1957. aastast elas ja töötas Austrias Viinis. 

Ulla Jacobsson suri vähki Viinis 20. augustil 1982, olles 53-aastane. Ta on maetud Viini keskkalmistule.

Filme
-----

* "Üks suvi õnne" (1951, režissöör Arne Mattson)
* "Suveöö naeratused" (1955, režissöör Ingmar Bergman)
* "Karin Månsdotter" (1954, režissöör Alf Sjöberg)
* "Herr Arnes penningar" (1954, režissöör Gustaf Molander)
* "Zulu" (1964, režissöör Cy Endfield)

Välislingid
-----------

* Ulla Jacobsson andmekogus IMDb (inglise)
**Atüüpiline autism** on pervasiivne arenguhäire, mis erineb autismist kas haiguse alguse ea või kõigile kolmele põhilisele diagnostilisele kriteeriumile mittevastavuse poolest. 

**Näiteks** võib anomaalne seisund ja/või kahjustatud areng manifesteeruda pärast 3. eluaastat ja/või hälbed avalduvad ainult ühes või kahes autismi diagnoosimiseks vajalikust kolmest psühhopatoloogia valdkonnast (nimelt retsiprookse sotsiaalse suhtlemise ja kommunikatsiooni häire ning korduv ühetaoline stereotüüpne käitumine), kuigi teistes psüühikasfäärides võib ilmneda tüüpilisi anomaalsusi. Selliseid atüüpilisi seisundeid täheldatakse kõige sagedamini raske vaimse alaarenguga indiviididel, kelle funktsioneerimise madal tase ei võimalda küllaldaselt avaldada autismile iseloomulikke käitumise iseärasusi. Atüüpiline autism võib olla ka raske retseptiivse kõnehäirega isikul. 

Seega on atüüpiline autism siiski autismist oluliselt erinev seisund.

Sisaldab
--------

* lapse atüüpiline psühhoos
* autismi tunnustega vaimne alaareng
**Mohe** (hiina keeles 漠河 (*Mòhé*)) on küla Hiinas Heilongjiangi provintsis Da Hinggan Lingi ringkonnas Mohe maakonnas Mohe vallas Amuuri jõe ja Venemaa piiri ääres. Geograafilised koordinaadid on 53°28' N, 122°17' E.

Teisel pool jõge on Ignašino küla.

See on Hiina põhjapoolseim küla. Teda nimetatakse Hiina arktiliseks külaks, põhjapoolusekülaks ja öödeta külaks ("valge öö" kestab kuus tundi).

Mohes on 1956. aastal registreeritud Hiina külmarekord –52,3 °C. Tavalistel talvedel on külma kuni 40 kraadi.

Mohes on maailma põhjapoolseimad riisipõllud.

Ajalugu
-------

Küla rajati 1860. Sinna tekkis postijaam teel Yanzhi lohku.

Turism ja vaatamisväärsused
---------------------------

Küla ümbritseb maa poolt tihe mets. Taamal paistab Suur-Hingan. Mohes käivad turistid virmalisi ja "valgeid öid" vaatamas.

Varem pääses külasse ainult mööda Amuuri jõge, praegu käib ühendus peamiselt raudtee kaudu. Raudteejaam on 34 km kaugusel ja sinna saab bussiga. Raudteesõit lähimasse sõlmjaama Jagdaqisse kestab 10 tundi ja sõit Harbini umbes 30 tundi. Septembris 2005 hakati külla rajama Mohe lennujaama, et hõlbustada turistide ligipääsu. Maandumisraja pikkuseks planeeriti 2100 m ja laiuseks 45 m. Aastas oli kavas teenindada 122 000 reisijat.. Lennujaam avati 2008.

Vaatamisväärsuste seas on "Põhjapooluse valvur", "Jumaliku maa Põhjapooluse-steel" ja "Äärmise põhja punkt".

Suvise pööripäeva ajal on lõkkepeod.

Viited
------

1. ↑  Geonames
2. 1 2 3 4  Mohe and North Pole Village, chinatravelz.com
3. ↑  Damian Harper, Steve Fallon, Katja Gaskell. *China*, Lonely Planet, 2005, lk 389.
4. 1 2  China's "Arctic Village" to build airport, www.chinaview.cn, 15. juuli 2005.
5. ↑  Damian Harper, Steve Fallon, Katja Gaskell. *China*, Lonely Planet, 2005, lk 389.

Välislingid
-----------

* Koiduvärvid Mohes
* Mohe Arctic Village has become a famous tourist town with Chinese characteristics and landscapes, english.dbw.cn, 15. aprill 2010
* Viewing the Magical Aurora in Mohe
**Moissei Alperten** (26. august 1930 Samara – 22. detsember 2005 Tallinn) oli Eesti viiuldaja.

Ta lõpetas 1949. aastal Kuibõševi Muusikakooli (Julian Sudakovi klassis), 1951. aastal Leningradi konservatooriumi juures asuva muusikakooli (Jakov Friedeli klassis) ja 1956. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Vladimir Alumäe klassis), võttes Herbert Laanelt ka vioolatunde.

Ta töötas aastatel 1953–1998 Eesti Riiklikus Sümfooniaorkestris (ERSO), sealhulgas 1965–1993 oli ka II viiulirühma kontsertmeister. Aastatel töötas ka 1979–1985 Tallinna Muusikakeskkoolis orkestriklassi õpetajana.

Ta mängis ka kammeransamblis Synthesis ja ERSO keelpillikvartetis (koos Mati Kärmase, Paul Purga ja Toomas Tummelehega), Eesti Raadio Kammerorkestris ja Eesti Raadio estraadiorkestris.

Tunnustus
---------

* 1976 Eesti NSV teeneline kunstnik

Isiklikku
---------

Ta oli abielus pianisti ja muusikapedagoogi Renate Goznajaga, hiljem viiuldaja Inna Alperteniga. Abielust Renate Goznajaga sündinud poeg Jüri Alperten oli dirigent, pianist ja muusikapedagoog.

Kirjandus
---------

* *Eesti muusika biograafiline leksikon.* 1. köide: *A–M.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007, lk. 33.

Välislingid
-----------

* Haud Tallinna uuel juudi kalmistul
Attila Szalai 2017. aastal Türgi U-21 koondises
**Attila Árpád Szalai** (sündinud 20. jaanuaril 1998 Budapestis) on Ungari jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Türgi kõrgliiga klubis Fenerbahçe ja Türgi jalgpallikoondises.

2012. aastal liitus ta Austria klubiga Viini Rapid, mille põhimeeskonnas debüteeris ta Austria kõrgliigas 2016. aasta mais.

Aastatel 2017–2019 mängis ta Ungari kõrgliiga klubis Mezőkövesdi ja 2019–2021 Küprose kõrgliiga klubis Apollon Limassol. 2021. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Fenerbahçega.

Ungari jalgpallikoondises tegi Szalai debüüdi 15. novembril 2019 sõprusmängus Uruguay vastu. Ta kuulub Ungari koondisse 2020. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

| * v
* r
Ungari koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Gulácsi
* 2 Lang
* 3 Kecskés
* 4 At. Szalai
* 5 Fiola
* 6 Orbán
* 7 Négo
* 8 Nagy
* 9 Ád. Szalai (c)
* 10 Cseri
* 11 Holender
* 12 Dibusz
* 13 Schäfer
* 14 Lovrencsics
* 15 Kleinheisler
* 16 Gazdag
* 17 R. Varga
* 18 Sigér
* 19 K. Varga
* 20 Sallai
* 21 Botka
* 22 Bogdán
* 23 Nikolić
* 24 Schön
* 25 Hahn
* 26 Bolla
* Treener: Rossi

 | Ungari |
Mohammed Waheed Hassan (2008)
**Mohammed Waheed Hassan Manik** (maldiivi keeles މުހައްމަދު ވަހީދު ޙަސަން; sündinud 3. jaanuaril 1953 Malés) on Maldiivide poliitik.

Ta oli 7. veebruarist 2012 kuni 17. novembrini 2013 Maldiivide president.

Aastatel 2008–2012 oli ta asepresident. Ta sai presidendiks pärast president Mohamed Nasheedi tagasiastumist.

Ta on õppinud inglise keelt Ameerika ülikoolis Beirutis ning politoloogiat ja hariduse planeerimist Stanfordi ülikoolis, kust sai ka doktorikraadi. Ta oli esimene doktorikraadi kaitsnud inimene Maldiividel. Ta on töötanud muu hulgas haridusministeeriumis ja inglise keele õpetajana.

Aastal 1989 valiti ta parlamenti. Alates 1991. aastast töötas ta mitmes ÜRO allasutuses vabakutselise konsultandina. Aastal 2005 pöördus ta kodumaale tagasi.

Viited
------

1. ↑  "Dr. Waheed's Biography". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. aprill 2012. Vaadatud 28. veebruaril 2012.
2. ↑  "Dr. Waheed's Biography". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. aprill 2012. Vaadatud 28. veebruaril 2012.

Välislingid
-----------

* Koduleht