recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Põhja-Sakala vald** on kohaliku omavalitsuse üksus (vald) Viljandimaal.

Põhja-Sakala valda ümbritsevad Türi vald põhjast, Põltsamaa vald kirdest, Viljandi vald idast, Mulgi vald lõunast, Saarde vald edelast, Pärnu linn ja Tori vald läänest ning Põhja-Pärnumaa vald loodest.

Asustus
-------

Vald koosneb kahest linnast (Võhma ja Suure-Jaani), kahest alevikust (Olustvere ja Kõpu) ning 70 külast.

Külad: Aimla, Arjadi, Arjassaare, Arussaare, Epra, Iia, Ilbaku, Ivaski, Jaska, Jälevere, Kabila, Kangrussaare, Karjasoo, Kerita, Kibaru, Kildu, Kirivere, Kobruvere, Koksvere, Kootsi, Kuhjavere, Kuiavere, Kuninga, Kurnuvere, Kõidama, Kõo, Kärevere, Laane, Lahmuse, Lemmakõnnu, Loopre, Lõhavere, Maalasti, Metsküla, Mudiste, Munsi, Mäeküla, Navesti, Nuutre, Paaksima, Paelama, Paenasti, Pilistvere, Punaküla, Põhjaka, Päraküla, Reegoldi, Riiassaare, Rääka, Sandra, Saviaugu, Seruküla, Soomevere, Supsi, Sürgavere, Taevere, Tipu, Tällevere, Tääksi, Uia, Unakvere, Vanaveski, Vastemõisa, Venevere, Vihi, Võhmassaare, Võivaku, Võlli, Ängi, Ülde

Ajalugu
-------

Vald moodustati 21. oktoobril 2017 Võhma linna ning Suure-Jaani, Kõo ja Kõpu valla liitumisel. 

Ühendvalla nimevariandina kaaluti ka Suure-Jaani valla nime.

Vallavanemad
------------

Esimeseks vallavanemaks sai aastal 2017 Tõnu Aavasalu. Septembrist 2022 on vallavanem Karel Tölp.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 11.03.2018.
2. ↑  Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 5.08.2023.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 13.03.2018.
4. ↑  Maa-amet. "Maainfo kaardirakendus". *Maa-ameti geoportaal*. Vaadatud 23.02.2019.
5. 1 2  Põhja-Sakala vald. "Põhja-Sakala vallast". Vaadatud 23.02.2019.
6. ↑  Neli omavalitsust ühinevad järgmisel sügisel Põhja-Sakala vallaks *www.suure-jaani.ee*
7. ↑  Põhja-Sakala valda jagus rohkelt tunnustust *www.suure-jaani.ee*
8. ↑  "Vallavanemate külast pärit vallavanem Karel Tölp armastab kiirust ja kurve", Sakala, 8. oktoober 2022

Välislingid
-----------

* Valla koduleht

Viljandimaa vapp
Viljandi maakonna omavalitsusüksused

Mulgi vald **·**  Põhja-Sakala vald **·**  Viljandi linn **·**  Viljandi vald
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib pinnavormist; sõna teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Voor (täpsustus)* |

---

Rannikuvoor Iirimaal Clew Bays
Voored mudelil
**Voor** on madal sujuvate piirjoontega piklik eeskätt moreenist koosnev küngas.

Voored on tekkinud mandrijää vooliva ehk kulutus-kuhjelise tegevuse tagajärjel liustiku serva lähedal. Voore pikitelg on enam-vähem paralleelne liustiku liikumissuunaga. Seetõttu saab pikitelje järgi rekonstrueerida liustiku liikumist. Voore distaalne (liustikust kaugem) nõlv on enamasti laugem kui proksimaalne.

Ühes voores võib leiduda mitme jäätumise moreene. See viitab, et voor võis tekkida mitu korda. Voore sisemuses on sageli aluspõhjakivimeist või ka vanemast moreenist tuum, mille ümber on voore tekke käigus kuhjatud liustiku- või jääsulaveesetteid.

Voored võivad esineda niihästi eraldi kui ka kogumina ehk **voorestikuna**.

Voore kõrgus võib olla 8...60 meetrit, keskmiselt 30 meetrit. Pikkus võib olla 400 meetrist mõne kilomeetrini, keskmiselt poolteist kilomeetrit. Kujult meenutavad voored leivapätsi. Sõltuvalt suurusest eristatakse **väikevoori** (umbes kilomeetripikkune ja alla 20 m kõrgune) ja **suurvoori** (mitme km pikkune ja kuni 50 m kõrgune).

Voored on Eestis tavaline pinnavorm. Eriti esinduslikud on Vooremaa voored Jõgeva maakonnas.

Eesti tuntumaid vooreuurijaid oli geograaf Aarend-Mihkel Rõuk.

Vaata ka
--------

* oos
* pseudovoor
* seljak

Viited
------

1. 1 2  "Üldmaateadus". Koostanud Ülo Mander ja Ülle Liiber, Tartu: Eesti Loodusfoto, 2014. Lk 180–181.
2. ↑  "Eesti keele seletavas sõnaraamatus" (vaadatud 14.02.2018)
3. ↑  "Eesti keele seletavas sõnaraamatus" (vaadatud 14.02.2018)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Voor** |
**Palo Alto** on linn Ameerika Ühendriikides California osariigis San Francisco lahe piirkonnas Santa Clara maakonnas. 

Linn on nime saanud ühe ranniksekvoia järgi, mida nimetatakse El Palo Alto.

Palo Alto sai linnaõigused 23. aprillil 1894.

Linna asutas Leland Stanford ühtaegu Stanfordi Ülikooliga. Linnas on välja kujunenud kaks kesklinna piirkonda: üks University Avenue kandis ja teine California Avenue ümbruses.

1951. aastal rajati Stanfordi ülikooli poolt linna Stanford Industrial Park (praegu Stanford Research Park), mis oli maailma esimene tehnopark. Linnas asuvad mitme kõrgtehnoloogiaettevõtte peakorterid, näiteks PARC, Hewlett-Packard (HP), VMware, Tesla Motors, Xerox. Linnaga on seotud olnud ka Google, Facebook, Logitech, PayPal.

Elanike arv oli 2014. aasta seisuga arvestuslikult 66 955. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas linnas 64 403 inimest.

Palo Alto on elukalliduselt üks esimesi linnu USA-s ning sealsed elanikud on USA kõige haritumate seas.

Viited
------

1. ↑  "Palo Alto (city) QuickFacts". Ameerika Ühendriikide Rahvaloenduse Büroo. Vaadatud 25.09.2015

Välislingid
-----------

* City of Palo Alto
**Sunnismaisus** oli üks pärisorjuse põhitunnuseid, millega talupojad kinnistati maa külge ja neil puudus liikumisvabadus elukoha valikuks. Sunnismaine talupoeg ei tohtinud feodaali loata elukohta vahetada. 

Euroopas sunnismaistati enamik vabu kogukonnatalupoegi Prantsusmaal 8.–10. sajandil, Saksamaal 8.–11. sajandil ja Inglismaal 10.–11. sajandil, muutes nad sellega pärisorjadeks. 

14. sajandil tekkisid Eesti aladel esimesed sunnismaisuse ilmingud, kuna talupoeg, kes oli omavoliliselt asunud elama teise feodaali valdustesse, pidi maksma senisele isandale trahvi. 15. sajandi esimesel poolel hakati pagenud talupoegi tagasi nõudma. Põgenemise ärahoidmiseks ning põgenike püüdmiseks ja väljaandmiseks sõlmisid Tartu piiskop, Kärkna kloostri abt ja nende vasallid oletatavasti juba 1411. aastal kokkuleppe, millega pandi ametisse adrakohtunik (saksa keeles *Hakenrichter*). 1458. aastast on säilinud selline kokkuleppe Tartu piiskopkonnast. Uus sõlmitud kokkuleppe täpsustas põgenike tagaotsimise ja tagasitoimetamise korda

Moodustati adrakohtu ringkonnad ja pandi ametisse adrakohtunikud, kelle ülesandeks oli pagenud talupoegade otsimine ja tagasitoomine. Talupoegade sunnismaistamine viidi Eesti aladel lõpule 16. sajandi esimesel poolel.

Talupoegade sunnismaisusele tõi leevendust 1816. aastal Eestimaa ja 1819. aastal Liivimaa talurahvaseadused, kuid need ei likvideerinud sunnismaisust, kuna talupoegade liikumisvabadus oli ikkagi piiratud. Talupoegade liikumiskitsendused kaotati lõplikult alles 1863. aasta passiseadusega.

Nõukogude Liidus lõpetati sunnismaisus alles 1974. aastal, kui võimaldati elanikel saada passe, et liikuda riigis.[*viide?*]

Vaata ka
--------

* Kodukariõigus
* Orjus
* Pärisorjus
* Teoorjus
**Andres Põldroo** (sündinud 26. märtsil 1954 Vigalas) on eesti kitarrist. 

Ta lõpetas 1972. aastal Tallinna 20. Keskkooli (nüüd Tallinna Ühisgümnaasium). 1978. aastal lõpetas Põldroo Tallinna Riikliku Konservatooriumi.

Uno Naissoo kutsel töötas ta Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis kitarrimängu erialaõpetajana aastatel 1978–1983. Alates 1983. aastast on ta elanud Rootsis ja USA-s, kuid on sageli esinenud taasiseseisvunud Eestis muusikaüritustel.

Muusikutee
----------

Andres Põldroo alustas kitarrimänguga koolipoisina iseõppe korras. Ta osales 11–aastasena Tallinna 20. Keskkoolis kooliansambli moodustamisel. Elektrikitarri ehitas akustilisest kitarrist ise. Seejärel mängis ta ansamblites Poissmehed (1967–1968), Elektra ja Kooma (1969–1970).

Aastatel 1972–1973 oli Põldroo kitarrist ansamblis Ruja. Peale selle esines ta ansamblites Ornament (1972–1975), Psycho ja Radar (1977–1980) ning 1978. aastal oli ansambli Rock Hotel asutajate hulgas. Pärast Põldroo lahkumist kodumaalt seoses abiellumisega Rootsi asendas teda ansamblis Rock Hotel Tiit Kõrvits.

Ajakiri Kitarr: "Erinevates allikates elavaks legendiks nimetatud Andres Põldroo isikupärased soolod ja täpne näpujooks oli erakordne omas ajas, mis on ka tänaseks täiesti omaette nähtus."

Viited
------

1. ↑  Andres Põldroo. rateyourmusic.com
2. 1 2 3 4  Muusikud muusikast: Andres Põldroo – kitarrilegend. kitarr.ee, 22. juuni 2023.
3. ↑  Toomas Vanem. jazz.ee, vaadatud 9. november 2023.
4. ↑  Poissmehed. rateyourmusic.com
5. ↑  Kooma ja Haak. plaadimagi.ee, vaadatud 9. november 2023.

Välislingid
-----------

* Andres Põldroo, Louie Digman, Eduard Glotovs, Indrek Hiibus: Carl Perkins - Blue Suede Shoes. youtube.com.
* Muusikud muusikast: Andres Põldroo – kitarrilegend. ajakiri Kitarr.
* Heli nälg. Andres Põldroo. audioarhiiv, vikerraadio.err.ee, 16. mai 2021.
**Aasta ettevõte** on Eesti ettevõtluskonkursi Ettevõtluse Auhind üks kategooriaid.

Parima ettevõtte auhinda hakati välja andma 1996. aastal, kui kuulutati välja "Välisinvestor 1995". Aastatega konkurss laienes. Alates 2000. aastast korraldab ettevõtete valimist ja tunnustamist Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus. Alates 2003. aastast nimetatakse konkurssi selle aasta järgi, mil auhind välja kuulutatakse ja mitte enam selle järgi, mille majandustulemusi hinnatakse.

Laureaadid
----------

* 1997 AS Norma
* 1998 Kreenholmi Valduse AS
* 1999 AS Viisnurk
* 2000 AS Viisnurk
* 2001 Silmet AS
* 2003 BLRT Grupp
* 2004 Viljandi Metall AS
* 2005 Regio AS
* 2006 Vertex Estonia AS
* 2007 Tallink Grupp AS
* 2008 ABB AS
* 2009 VKG Oil AS
* 2010 Ericsson Eesti AS
* 2011 Fortumo OÜ
* 2012 PKC Eesti AS
* 2013 Kühne+Nagel AS
* 2014 TOP Marine OÜ
* 2015 AS Kodumaja
* 2016 Hekotek AS
* 2017 Magnetic MRO AS
* 2018 AS Cleveron
* 2019 Estonian Cell AS
* 2020 Nortal AS

Vaata ka
--------

* Aasta ettevõtja

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 30.01.2019)

Välislingid
-----------

*
**Adobe InDesign** on ettevõtte Adobe Inc. tasuline küljendustarkvara, mis anti välja 1999. aastal. Adobe InDesign on reklaami- ja trükitööstuses üks tuntumaid küljendustarkvarasid, millega kujundatakse ja valmistatakse trükiks ette näiteks plakateid, flaiereid, brošüüre, ajakirju, ajalehti, esitlusi, raamatuid ja e-raamatuid. 

InDesign on Adobe PageMakeri järglane, mille Adobe omandas, ostes 1994. aasta lõpus Aldus Corporationi. (Freehand, Alduse konkurent Adobe Illustratorile, sai litsentsi Fontographeri tootjalt Altsysilt.)

Adobe InDesigni failinimelaiend on INDD.

Vaata ka
--------

* rastergraafika
* pilditöötlustarkvara
* vektorgraafika
* vektorgraafikatarkvara

| * v
* r
Adobe Creative Cloud |
| --- |
| Tooted | 

* Acrobat
* Aero
* After Effects
* Animate
* Audition
* Bridge
* Character Animator
* Dimension
* Dreamweaver
* Flash Builder
* Illustrator
* InCopy
* InDesign
* Lightroom
* Media Encoder
* Photoshop
* Prelude
* Premiere Pro
* Spark
* XD

 |  |
| Teenused | 

* Behance
* Business Catalyst
* Fonts

 |
**Mats Laarmann** (ka **Mats Laarman**; 8. veebruar 1873 Kaarli – 13. detsember 1964 Abja) oli Eesti vallakooliõpetaja, põllumees ja poliitik, II, III ja IV Riigikogu liige.

Laarmann sündis Halliste kihelkonnas, Kaarli koolimajas (kus tema isa ja vanaisa olid kooliõpetajad). Ta õppis Araku koolis ja aastatel 1883–1887 Halliste kihelkonnakoolis. Sai aastal 1893 Pärnus kihelkonnakooliõpetaja kutse.

Ta töötas 1889–1910 Kaarli vallakoolis õpetajana. Loobus aastal 1910 venestava koolipoliitika survel kooliõpetaja kutsest ja hakkas põllumeheks. Ta oli Sauga vallas 1910–1922 Ullaste mõisa rentnik ja aastast 1930 Kaarli vallas taluomanik. 1914–1917 võttis ta osa Esimesest maailmasõjast.

1923–1932 kuulus ta Põllumeestekogude esindajana II, III ja IV Riigikogusse. II Riigikogus kuulus ta hariduskomisjoni.

Laarmann oli Kaarli karskusseltsi Säde asutajaid, Viljandi ja Halliste Põllumeeste Seltsi ja Pärnu maavolikogu liige.

Aastal 1941 arreteeriti ta NKVD poolt, viibis asumisel Krasnojarski krais Tšelnokovos. Vabanes asumiselt 12. veebruaril 1958. Tagasi kodumaal olles töötas Rimmus arveametnikuna.

Ta kogus rahvapärimusi (peamiselt Halliste kohamuistendeid) ja uuris selle kogumise ajalugu (Jakob Hurda kaastööliste elu ja tegevust). Ta avaldas artikleid Olevikus, Postimehes ja Kajas.

Mats Laarmann maeti Halliste kalmistule.

Isiklikku
---------

Tema poolvend Otto Laarmann võttis suurtükiväeohvitserina osa Vabadussõjast.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Eesti kooli biograafiline leksikon. Tallinn 1998
3. ↑  Eesti II Riigikogu. Tallinn, 1924

Välislingid
-----------

* 
* 
* 
* Mats Laarmann Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Grigori Levitski
**Grigori Vassiljevitš Levitski** (vene keeles Григорий Васильевич Левицкий; 27. oktoober 1852 Harkov – 26. oktoober 1917 Petrograd) oli vene astronoom.

Levitski sündis advokaadi peres. Ta lõpetas Harkovi 3. gümnaasiumi kuldmedaliga ja astus 1870 Harkovi ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna füüsika-keemiaosakonda. Järgmisel aastal läks ta üle Peterburi Mäeinstituuti, aga hiljem Peterburi Keiserlikku Ülikooli. 1874 lõpetas ta selle ülikoolikandidaadi kraadiga, mis enam-vähem vastab tänapäeva bakalaureusekraadile, ja asus tööle Pulkovo observatooriumis algul koosseisuvälise astronoomina, alates 1876 arvutajana. Ühtlasi jätkas ta stipendiaadina õpinguid keiserlikus ülikoolis ja kaitses 1879 magistrikraadi teemal "Kaksiktähtede orbiidi kindlaksmääramisest".

Samal aastal määrati ta Harkovi ülikooli astronoomia-geodeesia kateedri dotsendiks. 1884 sai ta erakorraliseks professoriks. Ühtlasi töötas ta kogu oma Harkovi ülikooli perioodi (1879–1894) Harkovi observatooriumi direktorina.

1894 määrati ta Tartu ülikooli erakorraliseks professoriks ja ühtlasi Tartu observatooriumi direktoriks. 1898 sai ta Harkovi ülikooli audoktoriks ja samal aastal Tartu ülikooli korraliseks professoriks. 1901–05 oli ta Eesti Looduseuurijate Seltsi president ja 1903–05 Tartu ülikooli rektor. Tartu observatooriumi direktoriks jäi ta 1908. aastani.

1908–11 oli Levitski Vilniuse õpperingkonna ülem, 1911–14 Varssavi õpperingkonna ülem. Alates 1915 oli ta Petrogradis Naiste Pedagoogikainstituudi õppejõud ja 1915–17 Venemaa Astronoomiaühingu esimees.

Harkovi observatooriumis korraldas Levitski päikeselaikude süstemaatilise jälgimise ja hankis sinna meridiaanringi. Ta määras kindlaks Harkovi ja Mõkolajivi pikkuskraadi. Ta tegi gravimeetrilisi mõõtmisi ja töötas horisontaalsete pendlitega, et avastada maakoore kõikumisi. Sellega sai ta üheks vene seismoloogia alusepanijatest ja horisontaalsete pendlite kasutamise pioneeriks seismoloogias. Ta püüdis ennustada maavärinaid. Peale selle tegeles ta loodusteaduste ajalooga ning avaldas töid Harkovi ja Tartu observatooriumi ajaloost.

Viited
------

Välislingid
-----------

* Bibliograafia

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Kaiserliche Universität Jurjewi rektor  Aleksandr Filippov (1901–1903)** | **Kaiserliche Universität Jurjewi rektor  Grigori Levitski**1903–1905 | Järgnev**Kaiserliche Universität Jurjewi rektor  Jevgeni Passek (1905–1908)** |
Kartulisalat
**Kartulisalat** on toit, mille põhikomponentideks on keedetud (harvem muul viisil kuumtöödeldud) tükeldatud kartul ning salatikaste. Kartulisalatile võib olla lisatud teisi aedvilju (porgand, sibul, kurk, õun, hernes, seller), liha- või kalatooteid ja keedetud muna.

Kartulisalat on enamasti külm roog, soe kartulisalat on vähem levinud.

Kastmeks võib kartulisalatil olla õlikaste, majonees või hapukoorekaste. Kesk-Euroopas süüakse õli-äädikakastmega kartulisalatit, millesse kuulub kindlasti sibul; Põhjamaades on tavalisem majoneesist ja rõõsast koorest segatud kaste ning salat on mahedama maitsega.

Eestis
------

Eestis on kartulisalat olnud peolaudadel armastatud ja tavaline roog. Tüüpilise eesti kartulisalati eelkäijaks võib olla Moskvas töötanud prantsuse koka Olivier' nime kandev Olivier' salat. Eesti kartulisalati kastmeks on tavaliselt võrdsetes kogustes segatud majonees ja hapukoor. Kartulid keedetakse tavaliselt koorega, jahutatakse ja kooritakse, tükeldatakse umbes 0,5–1 cm küljepikkusega kuubikuteks. Teised tavalisemad koostisained on keedumuna, hapendatud, marineeritud või värske kurk, sibul, konserveeritud hernes ning tükeldatud keeduvorst.
**Ilma Saarepera** (23. detsember 1912 Viljandi – september 1944) oli Eesti esimene naisnotar.

Hariduskäik
-----------

1930. aastal omandas Ilma Saarepera Viljandi Eesti Haridusseltsi Tütarlaste Eragümnaasiumis keskhariduse. Edasi suundus ta õppima Tartu Ülikooli õigusteaduskonda, mille lõpetas 1934. aastal.

Töökäik
-------

Õpingute kestel alustas Ilma Saarepera ametnikuna tööd oma notarist isa Peet Saarepera kontoris. 1936. aastal asendas ta oma isa notaritöös, kui too oma elu viimastel kuudel haigevoodis oli. Peale isa surma liikus ta edasi sama ameti peale Elmar Joaste kontorisse. Sooritanud Viljandis notarieksami,  otsustas Saarepera kandideerida isa surma järel vabanenud notarikohale Viljandis. Siiski osutus valituks naise tolleaegne tööandja Elmar Joaste, kellest omakorda jäi vabaks Võhma notarikoht. Just sellele kohale Ilma Saarepera 12. novembril 1936. aastal nimetatigi. Järgneva kuu jooksul andis ta vandetõotuse ning ning asus notarina tööle. Saarepera oli ühtlasi tolle aja noorim, aga ka esimene naissoost notar Eestis.

1937. aastal esitas Ilma Saarepera palve kandideerida Mõisaküla täitmata notarikohale, et suurendada töömahtu, laiendada tegevuspiirkonda ning seega kasvatada sissetulekut. Konkursil edastas Saarepera seitset vastassoost kandidaati ja ta valiti samal kuul notariks mõisakülla, kus ta tegutses 1939. aastani. Edasi paigutati Ilma Saarepera ümber Põltsamaale, kus ta töötas notarina kuni 1941. aastal toimunud notarikohtade likvideerimiseni. Edasi asus ta vanemnotarina tööle Viljandisse. Järgnev ametitee on jäänud ebaselgeks.

Organisatsiooniline kuuluvus
----------------------------

Aastate jooksul oli Saarepera mitmete isamaaliste organisatsioonide (Naiskodukaitse, Mõisaküla Skaudisõprade Selts, korporatsioon Filiae Patriae) liige ja kuulus ka Eesti Notarite Ühingusse.

Isiklikku
---------

Ilma Saarepera maeti Viljandi Jaani koguduse kalmistule.

Viited
------

1. 1 2  Maeti notar Ilma Saarepera. Eesti Sõna, 16.09.1944, nr 216, lk 3.
2. ↑  Eesti Ajalooarhiiv, 2100-1-14218, l. 1, 11, 34.
3. 1 2 3 4 5  Ilma Sarepera teenistustoimik. Elulookirjeldus. Eesti Riigiarhiiv, R-924-1-339 (nummerdamata).
4. ↑  „Wiljandi kolmanda notari koht täitmisele". Postimees, 29.04.1936.
5. ↑  Ilma Sarepera 08.11.1937. a palve kohtuministrile. – Eesti Riigiarhiiv.76.1.352 (nummerdamata).

Välislingid
-----------

* TÜ üliõpilased
Balto mälestusmärk|  |
| Kuju 2017. aastal |
| Autor | Frederick Roth |
|
|
| Loomisaeg | 1925 |
|
|
|
|
|
| Tehnika | pronksivalu |
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
| Asukoht | New York |
|
| Pühendatud | kelgukoer Balto mälestusele |
|
|
|
|
|
|
|
|
| Koordinaadid | 40° 46′ 12″ N, 73° 58′ 16″ W |
|  Meediafailid Wikimedia Commonsis |
| Kaart |

**Balto mälestusmärk** on siberi haski tõugu kelgukoera Balto (1919 – 14. märts 1933) auks püstitatud mälestusmärk, mis asub Central Parki haljasalal New Yorgis. 

Leonhard Seppalale kuulunud koer sai kuulsaks, juhtides koerterakendit 1925. aastal seerumi toimetamisel Nome'i viimasel etapil. USA Alaska osariigi väikelinna vaevanud difteeriapuhangu vastu võitlemiseks transporditi antitoksiline seerum rongiga Anchorage'ist Nenanasse ja seejärel kelgukoertega rohkem kui 960 km kaugusele Nome'i.

Pronksist kuju valmistas skulptor Frederick Roth ja see avati 17. detsembril 1925. See asub loomaaiast, Central Park Zoost, kirdes, East Drive'i ja 67th Streeti ristmiku lähedal.

Kuigi Nome'i linna päästjana on sageli esile tõstetud Balto (teekonna viimane lõik, 55 miili), oli siberi haski Togo see, kes juhtis rakendi läbi teekonna kõige ohtlikuma ja pikema (260 miili) etapi.

* 
* MälestustahvelMälestustahvel

Viited
------

Vaata ka
--------

* Central Park
* Koer Riku bareljeef
* Žorik
* Dembel

Välislingid
-----------

* Balto mälestusmärk – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis



1. ↑  "Togo (U.S. National Park Service)". *www.nps.gov* (inglise). Vaadatud 8. novembril 2023.
Paasaküünal ülestõusmispühade ööl Herne Jeesuse Südame kirikus, 2014
Diakon laulab mesilasvahast paasaküünla juures hümni "Exsultet"
**Paasaküünal** on eriline küünal, mis süüdatakse ülestõusmispüha vigiilial. Paasaküünla süütamine on tavaks roomakatoliku, vana-katoliku, anglikaani ja luteri kirikuis.

Kirjeldus
---------

Paasaküünal on väga suur ja seatakse kõrgele küünlajalale altari lähedal või ristimiskivi kõrval. Küünlal on rist ning kreeka tähed alfa ja oomega; risti tippudes ja keskel on viis vahakuuli või viirukitera.

Tähendused
----------

Paasaküünal sümboliseerib üles tõusnud ja surma pimeduse võitnud Kristust ja selle valgus tähistab teda kui maailma valgust. Rist küünlal on lunastuse sümbol. Alfa ja oomega tähistavad seda, et Kristus on esimene ja viimane, algus ja ots. Viis vahakuuli ristil märgivad Kristuse viit haava.

Paasaküünal süüdatakse ülestõusmispühade järgseil kõigil teenistustel ja talitustel kuni nelipühadeni ning aasta muul ajal ristimis- ja matusetalitustel.

Viited
------

1. ↑  "Sõnaseletused. - EELK". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. august 2022. Vaadatud 7. septembril 2022.
2. ↑  Paschal Candle. - Catholic Encyclopedia
3. ↑  "Sõnaseletused. - EELK". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. august 2022. Vaadatud 7. septembril 2022.

Välislingid
-----------

* Shining Christ’s Light: The Paschal Candle. - The Basilica, April 1, 2021
* The Paschal Candle: Meaning And Symbolism In Easter Services. - Vanpoulles Church Furnishings, 8 January, 2022
**Vallo Toomet** (sündinud 24. veebruaril 1960 Otepääl) on eesti ajakirjanik ja suhtekorraldaja.

Ta lõpetas 1977. aastal Nõo Keskkooli ja 1982. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi.

Aastatel 1991–1992 töötas ta Eesti Televisioonis reporteri ja saatejuhina, seejärel kuni 1995. aastani Reklaamitelevisioonis toimetajana. Aastatel 1995–1997 oli ta ETV uudisteprogrammi juht.

Ta on olnud muu hulgas TV1 ja Tallinna Sadama nõukogu liige. 2004. aastal mõisteti ta süüdi ümbrikupalkade maksmises TV1 töötajatele.

Alates 2001. aastast töötas Vallo Toomet Eesti Päevalehes; esialgu oli ta majandustoimetuse juht ja alates 2007. aastast uudistejuht. Alates aprillist 2011 märtsini 2012 oli ta Eesti Päevalehe peatoimetaja. 2012. aastal oli ta 2 kuud Forbesi eestikeelse väljaande peatoimetaja.. 2012. aasta lõpus sai ta Eesti Kaitseväe teavitusosakonna ülema asetäitjaks ja 2014. aastal kaitseväe peastaabi strateegilise kommunikatsiooni osakonna juhatajaks.

Isiklikku
---------

Tiina Toomet on Vallo Toometi abikaasa.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. jaanuar 2005. Vaadatud 8. aprillil 2011.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Toomet lahkus Forbesi peatoimetaja kohalt liigse pinge tõttu, Postimees, 3. august 2012.
3. ↑  Eesti Kaitseväe koduleht

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Lea Larin** | **Eesti Päevalehe peatoimetaja**2011–2012 | Järgnev**Urmo Soonvald** |
EELK **Petseri Peetri kogudus** on luterlik kogudus Petseris, .

Petseri Peetri kirik (november 2009)
Kogudus kuulub EELK Võru praostkonda. 

Koguduse hooldajaõpetaja on Andres Mäevere. Juhatuse esimees on Roman Grušin. 

Jumalateenistus pühapäeviti kell 15.00 Eesti aja järgi Petseri Peetri kirikus.

Ajalugu
-------

1904. aastal sai Petserist Vastseliina Katariina koguduse abikogudus ja 1921. aastal tunnistati Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku Petseri Peetri kogudus iseseisvaks. 1921. aastal hakati ehitama oma punastest tellistest kirikut, pühakoja maksumuseks olnud u kaheksa miljonit Eesti marka. Petseri Peetri kirikuhoone valmis Eesti riigi toetusel 1926. aastal. Kiriku pühitsemise aastal 1926 oli koguduses 478 liiget.

1936. aastal määras EELK Konsistoorium järgmiselt oma otsusega kindlaks EELK Petseri Peetri koguduse piirid: Vana-Irboska, Pihkva-Riia kivitee kuni Pankjavitsani, sealt Duulova, Kitse, Serga, Roikina, Obinitsa, Tuderna, Orava asundus, Kamenitsa, Niitsiko, Koksino, Karisilla, Värska, Pihkva järv, Petški, Eesti-Vene piir, Uue-Irboska kuni kiviteeni. Koguduses on 1500 hinge.

Petseri Peetri koguduse õpetajad
--------------------------------

* 1924–1927, Johannes Nathan Aunverdt, Petseri Peetri koguduse õpetaja,
* 1927– Ernst Puusepp, Petseri Peetri koguduse õpetaj kt.
* 1932–1933 Jaak Taul, Petseri Peetri koguduse õpetaja,
* 1934–1941 Aleksander Hinno, Petseri Peetri koguduse õpetaja,
* 1967–1983 Peep Audova, Petseri Peetri koguduse õpetaja, kes oli ka 1974–1977 põhikohal Räpina Püha Sakariase ja Elisabeti koguduses.
* 1984–2003 Laine Villenthal, Petseri Peetri koguduse õpetaja,

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. september 2017. Vaadatud 26. novembril 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Nikolai Raag, "Petserimaa kogudused". Usuteadusline Ajakiri, 1 (aprill) 1938, lk 26
3. ↑  Sinod, konsistoorium ja Petseri kogudus. Wõru Teataja, 1 juuni 1929
4. ↑  "Emeriitõpetaja Peep Audova". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. september 2019. Vaadatud 5. jaanuaril 2020.
5. ↑  Hanneli Rudi. "Suri Eesti esimene naisvaimulik Laine Villenthal". Postimees, 25. mai 2009
Jean-Ricner Bellegarde (2015)
**Jean-Ricner Bellegarde** (sündinud 27. juunil 1998 Colombes'is) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Wolverhampton Wanderers.

Aastatel 2012–2013 kuulus ta jalgpalliklubisse Le Mans. Seejärel liitus ta Lensiga. Hooajal 2015/16 debüteeris ta Lensi reservmeeskonnas Prantsusmaa tugevuselt kolmandas liigas. Lensi põhimeeskonnas tegi ta Prantsusmaa esiliigas debüüdi 29. juulil 2016 mängus Niort'i vastu.

Aastatel 2019–2023 mängis Bellegarde Prantsusmaa kõrgliigaklubis Strasbourg. Esimese värava Prantsusmaa kõrgliigas lõi ta 21. märtsil 2021 oma eelmise koduklubi Lensi vastu.

2023. aasta septembris sõlmis ta viieaastase lepingu Wolverhampton Wanderersiga. Oma kolmandas mängus Inglismaa kõrgliigas 4. novembril 2023 lõi ta Sheffield Unitedi vastu 89. minutil viigivärava, kuid Wolverhampton Wanderers kaotas selle mängu 1:2 üleminutil antud penaltist.

Aastatel 2017–2019 mängis Bellegarde Prantsusmaa noortekoondistes.

Ta on Haiti päritolu.

Viited
------

1. 1 2   (vaadatud 27.11.2023)
2. ↑  Stone, Simon (1. september 2023). "Wolves transfer news: Jean-Ricner Bellegarde signs from Strasbourg for £12.8m". *BBC Sport*.
3. ↑  Thomas, Marissa (4. november 2023). "Sheffield United 2–1 Wolves: Oliver Norwood's penalty earns Premier League win at last". *BBC Sport*. Vaadatud 4. novembril 2023.
4. ↑  "Haiti vs Argentine le 29 Mai". *www.lenouvelliste.com*.
***Alternative metal*** on muusikastiil, mis kombineerib alternatiivroki ja *heavy metali* 'i elemente. Enamasti on tegemist võrdlemisi tehnilise stiiliga, mis läheneb muusikale hoopis teise nurga alt, kui harilikud *heavy metali* artistid ning võtab mõjutusi paljudest stiilidest väljaspool metalit. *Alternative metal* arenes välja 90ndate esimesel poolel kõrvuti *nu metali* ja grungega. Seega enamik *alternative metali* artiste on seotud ka post-grunge ja *nu metali* 'i stiilidega.

Alastiilid ja edasiarendused
----------------------------

Järgnevate stiilide kuulumine või mitte kuulumine *alternative metali* alastiilide hulka on vaidlustatud. Peamine põhjus, miks neid stiile on hakatud lugema antud muusikastiili alastiilide hulka seisneb selles, et kuna alternatiivroki alastiilide hulgas on muusikastiilid nagu *gothic rock*, *industrial rock*, siis sellest tulenevalt käsitletakse vahel muusikastiile nagu *gothic metal* ja *industrial metal*, kui *alternative metali* alastiile. Nagu juba viidatud, reaalselt on tänapäevased *alternative metal* artistid võtnud pigem mõjutusi nendest loetletud alastiilidest ja mitte vastupidi nagu arvata võiks.

### Funk metal

 *Pikemalt artiklis Funk metal*
### Gothic metal

 *Pikemalt artiklis Gothic metal*
### Industrial metal

 *Pikemalt artiklis Industrial metal*
### Nu metal

 *Pikemalt artiklis Nu metal*

Vaata ka
--------

* *Alternative metal'i* ansamblite loend

| * v
* r
*Heavy metal* / *Metal*'i stiilid |
| --- |
| 
*Alternative metal* - *Black metal* - *Death metal* - *Doom metal* - *Folk metal* - *Glam metal* - *Gothic metal* - *Grindcore* - *Industrial metal* - *Metalcore* - *Nu metal* - *Power metal* - *Progressive metal* - *Speed metal* - *Symphonic metal* - *Thrash metal* - *Viking metal* |
Kolu raudteejaama hoone
**Kolu raudteepeatus** (saksa *Kollo*) oli raudteepeatus Järvamaal Türi vallas Kolus. Mööda raudteed Tallinnast 90 km kaugusel.

Kolus asus üks madal perroon. 2013. aastal sõitis rong Balti jaamast Kolusse umbes 1 tund ja 45 minutit. 

Kolus peatus päevas neli Türi rongi (kaks Türi ja kaks Tallinna suunas). 

Kolu raudteepeatus suleti 1. jaanuaril 2014.

Ajalugu
-------

Kolu pooljaam rajati koos raudteeliiniga 1900. aastal. Algselt jäi see Türi kihelkonda Kolu mõisa maadele. Hiljem oli jaama tegevusest säilinud üksnes peatuskoht.

Jaamahoone
----------

Jaamahoone valmis aastal 1901. 

1926. aastal ehitati hoone kahekorruseliseks, 1995. aasta kevadel see lammutati.

Viited
------

1. ↑  Eesti kitsarööpmelised raudteed; raudtee.eu
2. ↑  Mehis Helme "Eesti Raudteejaamad" (Tänapäev 2003)

Välislingid
-----------

* FOTO: Kolu peatus ja lammutatav jaamahoone aastal 1995; Baltic Trains Picture Gallery
* FOTO: Kolu jaam 20. sajandi algul - Eesti Ajaloomuuseum AM F 18435:109; ajapaik.ee
* Infot peatuse kohta; fotod (*vene keeles*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Käru |  **Kolu** | Türi  |
Tartu piiskopkonna killing. Aversil (vasakul) Johannes VI Bey vapp.
**Johannes VI Bey** (ka **Johann VI**) (suri mais 1543) oli Tartu piiskop aastatel 1528–1543.

Elulugu
-------

Johannes Bey oli sünnipäritolult Tartu kodanik. 1504. aastal immatrikuleeriti ta Rostocki ülikooli. 1517. aasta paiku oli temast saanud Tartu toomhärra, kellena ta püüdles toompraosti kohta, kuid ei saanud seda. 1524. aastaks sai temast siiski toompraost; seda kohta hoidis ta kuni 1532. aastani.

Bey valiti piiskopiks pärast eelmise piiskopi Johann Blankenfeldi ootamatut surma Hispaanias 1527. aasta sügisel. Et viimane suri kaugel, siis ei teatud Liivimaal kuni aasta lõpuni tema surmast ja Bey valiti piiskopiks alles 1528. aasta märtsis. Blankenfeld oli tahtnud oma järglaseks Tartus teha Karl V asekantslerit Balthasar von Waldkirchi, kuid toomkapiitel valis siiski Bey, sest ta oli linnakodanik ja tundis kohalikke olusid hästi, samuti võis Bey valiku taga olla ordumeister Wolter von Plettenberg, kes ei tahtnud, et mõjukad välismaa tegelased end Liivimaa asjadesse segavad. Hoolimata kartusest, et keiser võiks Bey kandidatuuri vastu olla, sai Bey juba 1528. aasta juunis keisrilt kinnituse oma ilmalikule võimule ja temast sai Saksa-Rooma riigivürst. Paavsti kinnituse oma vaimulikule võimule sai ta aga alles 1532. aasta augustis; see võimaldas Beyl ühtlasi selle ajani hoida enda käes nii piiskopi kui ka toompraosti ametikohta. Pärast kanoonilist kinnitust piiskopikohale pidi ta aga praostikohast loobuma.

Bey valitses ettevaatlikult, sisemist rahu hoides. Seetõttu andis ta Tartu rüütelkonnale ja linnale senisest veelgi laiemaid privileege, mis piiskopi võimu üha kitsendasid. 1530. aastal vabanes ta tänu Riia peapiiskopi Thomas Schoningi nõuetele Plettenbergi ülemvõimu alt, mille viimane oli Liivimaa piiskoppide üle 1526. aastal Volmari liiduga kehtestanud.

Viited
------

1. ↑  15. mail oli Bey peapiiskop Wilhelm von Hohenzollerni andmetel veel elus, kuid eluohtlikult haigestunud (*Herzog Albrecht von Preussen und Livland (1540–1551)*. Toim. Stefan Hartmann. Köln etc: 1999, Nr. 1210/1). 21. maiks oli ametisse valitud juba uus piiskop Jodokus von der Recke (Leonid Arbusow vanem. "Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert. Dritter Nachtrag". – *Jahrbuch für Genealogie, Heraldik und Sphragistik, 1911, 1912, 1913*. Mitau, 1914, lk 15).
2. ↑  Johannes Bey Rostocki ülikooli matrikliportaalis .

Kirjandus
---------

* Kivimäe, Jüri. *Ein Kamel für Dorpat und ein Truthahn für Moskau. Geschenksendungen zwischen Livland und Russland im Jahr 1534*. − Zwischen Lübeck und Novgorod. Wirtschaft, Politik und Kultur im Ostseeraum vom frühen Mittelalter bis ins 20. Jahrhundert. Norbert Angermann zum 60. Geburtstag. Toim. Ortwin Pelc ja Gertrud Pickhan. Lüneburg: Institut Nordostdeutsches Kulturwerk, 1996. Lk 233–248.
* Maasing, Madis. *Markkrahv Wilhelmi suhted Tartu piiskoppidega (1530.–1550. aastatel)*. − Õpetatud Eesti Seltsi Aastaraamat 2012. Tartu: 2013. Lk 93–128 (PDF).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Johannes V Blankenfeld** | **Tartu piiskop**1528–1543 | Järgnev**Jodokus von der Recke**

 |
See artikkel See artikkel räägib maletajast.  kirjaniku kohta vaata artiklit Jón Árnason (kirjanik).  

---

**Jón Loftur Árnason** (sündinud 13. novembril 1960 Reykjavíkis) on islandi maletaja ja maletreener, rahvusvaheline suurmeister (1986).

Árnason tuli 1977. aastal Cagnes-sur-Meris edestades tulevast maailmameistrit Garri Kasparovit kuni 17-aastaste kadettide maailmameistriks. 1979. aastal andis FIDE talle rahvusvahelise meistri nimetuse. Suurmeistriks sai ta 26-aastaselt 1986. aastal. 

Árnason on kolmekordne Islandi malemeister (1977, 1982, 1988) ja kahekordne Reykjavík Openi võitja (1988, 1990).

Árnason on mänginud Islandi võistkonna koosseisus üheksal maleolümpial (1978–1994). Ta kuulus 1986. aastal Dubai maleolümpial viiendaks ja 1992. aastal Manila maleolümpial kuuendaks tulnud Islandi võistkonda.

Árnason sai 2014. aastal FIDE-lt FIDE treeneri nimetuse.

Pärast 1994. aastat mängis Árnason maleturniiridel harvemini, tegutsedes rohkem ettevõtluses ja rahanduses.

Välislingid
-----------

* Jón Árnason FIDE andmebaasis
**Kadzina** on agrolinnake Valgevenes Mahiloŭ oblastis Mahiloŭ rajoonis, Kadzina külanõukogu halduskeskus. Asula asub Mahiloŭ linnast 7 kilomeetrit lõuna pool. Külas tegutsevad endise sovhoosi baasil loodud põllumajandusettevõte «Кадино», maitseaineid ja kastmeid valmistav «Бубенько», kondiitrifirma «Фиеста» ja pudelivee villimise vabrik «Вкус лета». 

XX sajandi alguses asusid sinna elanikud praeguse Čavusy rajooni alale jäävad Kadzinast, pannes oma asulale nimeks Novaje Kadzina ehk Uus Kadzina. Küla tekkis aastal 1939, mil liideti Novy Lubuž ja Novaje Kadzina. Ühtlasi sai külast kohaliku kolhoosi keskasula, aastast 1958 aga kohaliku sovhoosi keskasula. Aastal 1983 sai Kadzinast külanõukogu halduskeskus, administratiivhoonena võeti kasutusele sovhoosi kontor. Aastal 2008 valmis Kadzina õigeusu kirik.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. august 2018. Vaadatud 5. juulil 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Fotod agrolinnakesest
**Petr Brandl** (ka **Peter Johannes Brandl** ja **Jan Petr Brandl**; 24. oktoober 1668 Praha – 24. september 1735 Kutná Hora) oli tšehhi barokiaja maalikunstnik.

Jan Petr Brandl sündis tšehhi-saksa peres kuuenda lapsena. Saksa päritolu isa Michal Brandl oli rätsep, tšehhi päritolu ema Alžběta Hrbková sündis Lõuna-Böömimaal talupojaperes.

Petr Brandl oli boheemlasliku elustiiliga. Pärast koolist väljalaangemist õppis mõnda aega õukonnamaalija Kristián Schröderi juures õpipoisi ametit, kuid õpipoissi temast siiski ei saanud. Põhiliselt teenis ta elatist altari piltide maalimisega. Näiteks on tema töö 1697. aastal valminud Příbrami Svatá Hora kabeli altar.  Oma töödega saavutas ta suure tuntuse ja tema suhtes olid suured ootused. Teda nimetati lausa järgmiseks Karel Škrétaks, kes oli 17. sajandi tuntuim ja hinnatuim tšehhi barokimaalija.

Kuigi Petr Brandl teenis oma töödega väga hästi, siis oma ebastabiilse eluviisi tõttu sattus ta tihtilugu võlavanglasse. Üks, kes tema peale võlgade pärast kaebas, oli tema naine, kelle ta kolme lapsega maha jättis ja kellele ta alimente ei maksnud.

1720. aastate algul siirdus elama Kutná Horasse. Seal valmis tal mitmeid tähelepanuväärseid töid, kuid ka need teda võlaorjusest ja vaesusest välja ei aidanud. 1733. aastal konfiskeeriti kõik tema maalid ja riided ning nende müügist saadud raha said tema võlausaldajad.

Petr Brandli viimased eluaastad möödusid vaesuses ja ta suri 66-aastaselt 24. septembril 1735 Kutná Horas. Tema surnukeha leiti kohalikus pubis At the Black Horse. Ta maeti Kutná Hora Maarja kirikusse.

Petr Brandli töid võib näha väga paljudes Tšehhimaa kirikutes ja väiksemates kohalikes muuseumides, Praha Rahvusgaleriis on tema tööde püsiekspositsioon.

Petr Brandl on kaasaegse Austria maalikunstniku Herbert Brandli ning kaasaegse Ameerika ja Šveitsi maalikunstniku Mark Staff Brandli kauge esivanem.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  "Petr Brandl: A leading Baroque painter in Bohemia". Vaadatud 26. detsembril 2023.
2. ↑  Interview mit Mark Staff Brandl in Kunstmuseum Thurgau, 2006.

Galerii
-------

* Autoportree (1734)Autoportree (1734)
* Siimeon JeesuslapsegaSiimeon Jeesuslapsega
* 
*
**Richard Vennikas** (vene *Ричард Тынувич Венникас*; 7. märts 1897 Tallinn –14.mai 1949 Tallinn) oli eestlasest Nõukogude Liidu sõjaväelane, luuraja ja Eesti NSV tööstustegelane. Ta kasutas pseudonüümi **Ivan Bergman** (*Иван Иванович Бергман*).

VSDTP liige 1917. aastast. 1918. aastal Eesti Punakaardi organiseerija Tallinnas. Eesti Vabadussõja ajal 1918–1920 illegaalsel parteitööl Tallinnas. 

Alates 1920. aastast Nõukogude Venemaa Petrogradi sõjaväeringkonna Staabi Luureosakonna Eesti sektori ülem, samal ajal Tšekaa Välisosakonna (*(ИНО) ВЧК*) erivolinik. 1920. aastast 7. armee Luureosakonna ülema asetäitja; Petrogradi sõjaväeringkonna Luureosakonna ülema asetäitja; Kroonlinna mässu mahasurumise osavõtja. 1921. aastast Luurevalitsuse resident Soomes. 1922. aastast Petrogradi sõjaväeringkonna Luurevalitsuse ülem. Kuni 1924. aastani OGPU esindaja Kesk-Aasias. 

Kuni 1929. aastani nõukogude Kaubalaevastikus. Kuni 1931. aastani Glavzoloto (*Главзолото*) inspektsiooni ülem. Kuni 1932. aastani "Inturist"i juhatuse liige. Alates 1945. aastast Tallinna Tselluloosi- ja Paberikombinaadi direktor.

Viited
------

1. ↑  «Великая Россия. Имена» - Энциклопедический справочник. ВЕННИКАС Ричард Тынувич (псевд. Бергман).

Kirjandus
---------

* Лурье, Вячеслав Михайлович; Валерий Яковлевич Кочик (2003). *ГРУ: дела и люди (Россия в лицах)*. Олма-Пресс. Lk 142. ISBN 5765414990.

Välislingid
-----------

* Рождение Советской военной разведки (1917-1923 г.г.)
* Священник Константин Будкевич, чей приговор был приведен в исполнение в подвале тюрьмы ГПУ, в присутствии трех агентов: Евдокимова, **Бергмана (Венникас**)
* Более года (1921 — 1922 гг.) проработал в Финляндии Р. Д. Венникас (И. И. Бергман), который затем занимался этой страной в качестве начальника Разведотдела штаба Петроградского военного округа.
Mike Hoffman 2017. aastal Ottawa Senatorsi särgis
**Michael Hoffman** (sündinud 24. novembril 1989 Kitcheneris Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Montreal Canadiens ründajana vasakäärel.

2009. aastal valis Ottawa Senators ta NHL-i *draft* '​is 130. valikuna. NHL-is debüteeris ta Senatorsi meeskonnas 23. detsembril 2011 mängus Carolina Hurricanes. Aastatel 2010–2013 mängis ta põhiliselt American Hockey League'i klubis Binghamton Senators. 2011. aastal võitis ta Binghamton Senatorsiga Calder Cupi. Hoffmani esimene täishooaeg Ottawa Senatoris oli 2014–15, kui ta lõi liigas 27 väravat ja andis 21 väravasöötu. Tema seni resultatiivseim hooaeg NHL-is on olnud 2018/19 (36+34).

2018. aasta juunis siirdus ta Florida Panthersi. 2021. aasta jaanuaris sõlmis ta üheaastase lepingu St. Louis Bluesiga. Sama aasta juulis siirdus ta Montreal Canadiensi, kellega sõlmis ta kolmeaastase lepingu.

2023. aasta augustis kaubeldi Hoffman suurema tehingu raames algselt Canadiensist Pittsburgh Penguinsi, kuid hiljem San Jose Sharksi.

Viited
------

1. ↑  "Hoffman signs one-year deal with Blues". St. Louis Blues. 11.1.2021. Vaadatud 12.1.2021
2. ↑  Satriano, David (6. august 2023). "Karlsson goes to Penguins in 3-team trade with Sharks, Canadiens". *NHL.com*. Vaadatud 6. augustil 2023.

Välislingid
-----------

* Profiil NHL.com lehel
* Profiil lehel hockeydb.com

| * v
* r
San Jose Sharks |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Mackenzie Blackwood **·** Kaapo Kähkönen |
| 
**Kaitsjad**: Calen Addison **·** Matt Benning **·** Kyle Burroughs **·** Ty Emberson **·** Mario Ferraro **·** Nikolai Knõzov **·** Jacob MacDonald **·** Jan Rutta **·** Radim Šimek **·** Marc-Édouard Vlasic |
| 
**Ründajad**: Aleksandr Barabanov **·** Thomas Bordeleau **·** Logan Couture **·** Anthony Duclair **·** William Eklund **·** Mikael Granlund **·** Tomáš Hertl **·** Mike Hoffman **·** Luke Kunin **·** Kevin Labanc **·** Jacob Peterson **·** Givani Smith **·** Nico Sturm **·** Filip Zadina **·** Fabian Zetterlund |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on endisest algkoolist Harjumaal. Endise samanimelise algkooli kohta Läänemaal vaata artiklit Nehatu Algkool (Karuse).* |

---

**Nehatu algkool** oli algkool Harjumaal Nehatu vallas.

Kooli omaaegse pikaajalise õpetaja ja juhataja Friedrich Einbergi andmetel rajati Nehatu vallakool 1867. aastal. Koolimaja ehitati Lasnamäe kõrgendiku platoole Narva maantee äärde Tondi raba kõrvale (hiljem Tallinn, Narva maantee 154). Koolimaja oli paekivist laotud vundamendil rõhtpalkidest kõrge poolkelpkatusega hoone. Palgid ehituseks saadi Tallinna linnalt tasuta. 

1870. aastate teises pooles oli Nehatu vallakooli õpetaja Gustav Eslon. 1893 septembris asus Nehatu vallakooli õpetajana tööle Friedrich Einberg, kes aastatel 1893–1911 oli kooli ainuke õpetaja. 1911–1916 oli tööl kaks õpetajat, seejärel taas üks. 1919. aastal oli Nehatu koolis kaks klassi – nooremas klassi 27 ja vanemas klassis 9 õpilast –, ent koolil oli vaid üks klassiruum. 1921. aastal ühendati Nehatu ja Iru kool Iru algkooliks, kuid I ja II klass jäid edasi tegutsema Nehatu koolimajja, III ja IV klass paiknesid Irus, endise Peeter Suure merekindluse kasarmus. 1928. aastal otsustas Nehatu vald rajada Irusse uue koolimaja 120 õpilasele, kuna senised ruumid Iru kasarmus ei vastanud nõuetele.

1930. aastal otsustas Nehatu vallavolikogu rajada uue koolihoone Nõmme Tooma rendikrundile. Uue koolimaja ehitustöid alustati 1930. aastal. Nehatu algkooli uus hoone Irus valmis 1931. aastal. Õppetöö uues koolimajas algas 1. oktoobril 1931. Õpilasi oli 109. Samal ajal lõpetas kool tegevuse Tondiraba juures asunud koolihoones.

Nehatu algkooli uus hoone oli paekivist vundamendil puitseintega, arhitekt Arnold Väli. See põles suvel 1941. 

Vanas koolihoones elasid aastakümneid õpetajad. Tühjaksjäänud maja põles aastal 1988. Tänaseks on ammu Lasnamäe piiridesse jäänud majast alles vundament ja osa suurest õunaaiast. 

1939 jaanuaris otsustas Nehatu vallavolikogu muuta Nehatu algkooli nime Iru algkooliks, kuna ümbruskonnas tunti kooli juba selle nime all, sest koolimaja paiknes Irus ning aprillis 1939 teostunud vallareformiga muudeti Nehatu vald Iru vallaks.

Kooli juhatajad
---------------

* 1921–1925 Heino Kärt
* 1925–? Jaan Kulderknup
* ?–1933 Friedrich Einberg
* 1933–1935 Jaan Kulderknup
* 1936–1937 Jaan Märtin
* 1937–1938 Elmar Oja
* 1938–1939 Jakob Aljas

Viited
------

1. 1 2  Tallinn, Narva mnt. 154. Arhitektuuriajalooline ülevaade. ENSV Ministrite Nõukogu Riiklik Ehituskomitee. Kultuurimälestiste Riiklik Projekteerimise Instituut. Tallinn, 1987
2. ↑  Robert Nerman. Iidne Iru küla mängis Eesti kultuuriloos tähtsat rolli. Postimees, 20. juuni 2008
3. ↑  Päewaleht, 27. jaanuar 1939
Lehekülg Luttrelli psaltrist (BL Add MS 42130, u 1325–1335). All realistlik kujutis kündjast, paremal drolerii.
**Drolerii** (prantsuse keeles *drôlerie*, sõnast *drôle* 'naljakas', 'lõbus') on keskaja kunstile (eelkõige gootikale) iseloomulikud jämekoomilised või grotesksed inimeste, loomade ja fantaasiaolendite kujutised. Drolerii oli sage motiiv illumineeritud käsikirjade initsiaalidel ja servaillustratsioonidel, arhitektuuris võis seda leida veesülitite ja konsoolide skulptuurkaunistustes ja vahel on droleriina kujundatud kirikute kooritoolistiku *misericordia*'d.

Drolerii on iseloomulik eriti põhja pool Alpe loodud kunstile. See sai alguse umbes 13. sajandi algul La Manche'i mõlemal kaldal. Sealt levis see Pariisi ning Pariisist koos gooti kunstiga juba kõikjale. Drolerii motiivistik hõlmas laia valikut igapäevaelu stseenidest, inimestest nagu talupojad, narrid, muusikud, kerjused, aga ka kleerikud ja rüütlid, inimeste kombel tegutsevate loomadeni ja kõige kummalisemate fantaasiaolenditeni. Kujutusviisi iseloomustas huumor, grotesk ja vahel satiir. Selle kunstinähtuse põhiline idee on mängulisus – droleriis sai kunstnik rakendada piirideta tegevusvabadust, mida võis kõrvutada keskaegse narri omaga.

Pildid
------

### Skulptuuris

* Grotesksed veesülitid Pariisi Jumalaema kirikulGrotesksed veesülitid Pariisi Jumalaema kirikul
* Skulptuur Strasbougi katedraalil, 1381Skulptuur Strasbougi katedraalil, 1381
* Skulptuur Brno Jakobi kiriku torni lõunaküljelSkulptuur Brno Jakobi kiriku torni lõunaküljel
* Misericordia Whalley Maarja kirikus*Misericordia* Whalley Maarja kirikus
* Misericordia Astley Maarja kirikus*Misericordia* Astley Maarja kirikus
* Drolerii Trondheimi toomkirikulDrolerii Trondheimi toomkirikul
* Grotesk Nidarosi toomkirikul TrondheimisGrotesk Nidarosi toomkirikul Trondheimis

### Raamatumaalis

* Psalm 103 Luttrelli psaltrisPsalm 103 Luttrelli psaltris
* Lehekülg Luttrelli psaltristLehekülg Luttrelli psaltrist
* Metzi tundideraamat (BM, Ms 1588). 1300–1310.Metzi tundideraamat (BM, Ms 1588). 1300–1310.
* Maastrichti tundideraamat (BL Stowe MS17 fo49r)Maastrichti tundideraamat (BL Stowe MS17 fo49r)
* Jean Pucelle. Kujutised Jeanne d'Evreux' tundideraamatusJean Pucelle. Kujutised Jeanne d'Evreux' tundideraamatus
* Väikesed looma- ja inimfiguurid servaillustratsioonil. Wawelis loodud psalter, 14.–15. sajandi vahetusVäikesed looma- ja inimfiguurid servaillustratsioonil. Wawelis loodud psalter, 14.–15. sajandi vahetus
* Burgundia Maria tundideraamat (Wien MS 1857)Burgundia Maria tundideraamat (Wien MS 1857)

Vaata ka
--------

* Maskaroon
* Grotesk
* Kimäär
* Sheela-na-gig

Viited
------

1. ↑  Drolerie. – Das grosse Kunstlexikon von P.W. Hartmann
2. ↑  Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001
3. ↑  H. W. Janson, A. F. Janson. History of Art: The Western Tradition. Prentice Hall Professional, 2004

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Drolerii** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib saarest; ka Yapi saari võidakse nimetada Yapi saareks; osariigi kohta vaata artiklit Yapi osariik* |

---

Yapi saarte kaart
**Yap** (kohalike hulgas tuntud kui **Wa'ab**) on saar Vaikse ookeani lääneosas, üks Karoliinidest ning suurim neljast Yapi saarest. Ta kuulub Mikroneesia Liiduriikidele ning on Yapi osariigi peasaar. Yapi suurim linn on Colonia. 

Yap, yap, yap, selle saare elanikud vist kõiks on väiksed [[jäperdised]]! 

Yapi osariigi pindala on 102 km² ja elanikke on umbes 6300.
Seal asus ka Loran-C raadiosaatja. Yap oli enne esimest maailmasõda suur Saksa mereväe sidekeskus. Seal elab umbes 60% kogu Mikroneesia elanikkonnast.

### Omavalitsused

**Yap (saared)**

* Dalipebinaw
* Fanif
* Gagil
* Gilman
* Kanifay
* Maap
* Rumung
* Rull
* Tomil
* Weloy

**Yapi alluvuses olevad muud saared**

* Eauripik
* Elato
* Fais
* Faraulep
* Gaferut
* Ifalik
* Lamotrek
* Ngulu
* Satawal
* Sorol
* Ulithi
* Woleai

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. märts 2010. Vaadatud 17. mail 2010.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)