recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Frank Hayes 1923. aastal ilmunud väljaandes New York Daily News
**Frank Hayes** (1901 – 4. juuni 1923) oli iiri päritolu hobuste treener ja džoki, kes võitis 4. juunil 1923 New Yorgi osariigis Elmontis Belmont Parki hipodroomil  takistussõidu, hoolimata sellest, et ta suri enne võiduajamise lõppu infarkti.

Surm
----

Kahekümne kahe aastane Hayes polnud kunagi varem võiduajamist võitnud, kuna elukutselt polnud ta džoki, vaid hobuste treener ja tallimees. Hobune nimega Sweet Kiss (ee k Magus Suudlus), kuulus A.M. Fraylingile. Hayes suri võistluse viimases osas ja tema keha jäi sadulasse, kuni Sweet Kiss ületas finišijoone, tehes temast esimese ja seni ainsa džoki, kes on teadaolevalt surnuna võidusõidu võitnud.

Pärast võistlust
----------------

Hayesi surm avastati alles siis, kui preili Frayling ja võistluse kohtunikud tulid teda kohe pärast võistlust õnnitlema. Oletati, et surmaga lõppenud südameinfarkt võis põhjustada Hayesi äärmuslikud pingutused kaalunõuete täitmisel, kuna ajaleht teatas, et ta oli väga lühikese aja jookusl kaalust alla võtnud 142 naela (64 kg) kuni 130 naela (59 kg).

Pärast Hayesi surma avastamist loobus Jockey Club kõigist edasistest võistlusjärgsetest formaalsustest ning tulemus kuulutati ilma kaalumiseta ametlikuks. Hayes maeti kolm päeva hiljem oma võidusõiduriietes New Yorgis Brooklynis asuva Holy Crossi kalmistule. Hobune ei võistelnud enam kunagi ja väidetavalt kandis Sweet Kiss kogu ülejäänud elu hüüdnime "Surma magus suudlus".

Viited
------

1. ↑  "Frank Hayes, The Only Dead Man to Win a Horse Race". Neatorama. 29. oktoober 2012. Vaadatud 11. juunil 2014.
2. 1 2  "Jockey Dies as He Wins His First Race - Hayes Collapses Passing the Winning Post". *The New York Times*. 5. juuni 1923. Vaadatud 11. juunil 2014.
3. ↑  "Bury Jockey Frank Hayes in Holy Cross Cemetery". The Standard Union. 6. juuni 1923. Vaadatud 11. jaanuaril 2021.
4. 1 2  "The Only Dead Man in History to Win a Race at New York's Belmont Park". Curious History. Originaali arhiivikoopia seisuga 15. september 2013.
5. ↑  "Things that make you go...hmmm. Message Board - Msg: 28940447". Siliconinvestor.com. 4. juuni 1923. Vaadatud 11. juunil 2014.
6. ↑  Unusual Death #9: A Stellar Finish. "Unusual Death #9: A Stellar Finish". Diabolique Magazine. Vaadatud 11. juunil 2014.
7. ↑  Esteban. "Frank Hayes". *11 Tragic Cases Of Athletes With Bad Tickers*. Originaali arhiivikoopia seisuga 18. jaanuar 2022. Vaadatud 12. mail 2012.
8. ↑  Britton, Bianca (13. detsember 2018). "Frank Hayes: The jockey who won a race despite being dead". *CNN*.
9. ↑  "Jockey Rides First Winner and Then Dies".
10. ↑  "Colin's Ghost: Thoroughbred Racing History » Jockey Dies in the Saddle, 1923". Colinsghost.org. 10. veebruar 2009. Vaadatud 11. juunil 2014.
11. ↑  *The Standard Union*
12. ↑  "12 Essential Facts About the Folks Who Race Horses". Neatorama. 15. juuli 2010. Vaadatud 11. juunil 2014.
**Papilė** on alev Leedus Šiauliai maakonnas Akmenė rajoonis, Papilė valla halduskeskus. Alev asub Venta kaldal Venta regionaalpargi territooriumil.

Papilės on gümnaasium ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1887 püstitatud katoliku kirik ja Simonas Daukantase muuseum. Alevis on ka kaks linnamäge. Venta jõel asub alevi lähistel Juura ajastu paljand, mida esimesena uuris Karl Eduard von Eichwald.

Ajalugu
-------

Papilėt on esimest korda mainitud aastal 1339, kuigi on võimalik, et kuralaste Ceklise muinasmaakonna aladel aastal 1253 mainitud *Pilene* on sama asula. Esimene kirik rajati sinna aastal 1493. Aastal 1600 mainitakse asulat kui alevit, aastal 1702 sai see kaubandusprivileegid. Aastal 1890 rajati sinna postijaam. Aastail 1871–1873 valmis alevit läbiv Liibavi–Romno raudtee.

Papilės püstitati seal surnud Simonas Daukantasele aastal 1930 ausammas, mille autor on Vincas Grybas. Ausamba jaoks kogusid raha kohalikud õpetajad. Nõukogude ajal oli Papilė kohaliku linnukasvatusliku suunitlusega sovhoosi ja ühtlasi ka Simonas Daukantase nime kandva kolhoosi keskasula. 1968 anti Papilė keskkoolile Daukantase 175. sünniaastapäeva puhul Daukantase nimi. Samal aastal asutati tema muuseum, milles oli umbes 300 eksponaati.

Pilte
-----

* Üks Papilė linnamägedestÜks Papilė linnamägedest
* Sild üle Venta jõeSild üle Venta jõe
* Simonas Daukantase memoriaalmuuseumSimonas Daukantase memoriaalmuuseum
* Papilė kirikPapilė kirik

Tuntud elanikke
---------------

* Simonas Daukantas – leedu ajaloolane ja kirjanik
* Ahron Dovid Burack – juudi rabi
* Edvardas Mažeikis – Leedu sõjaväelane

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

 Papilė – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Alev portaalis vietoves.Lt
**Juhan (Johann) Lasn** (1. oktoober 1861 – 7. jaanuar 1931) oli Eesti ühiskonnategelane.

Lasn oli üks mõjukamaid isikuid eestikeelsete koolide asutamisel ja säilitamisel Pärnus, olles ka näiteks Pärnu Linna Kõrgema Tütarlastekooli tuleviku kindlustamiseks korraldatud heategevusürituste suuremaid eraisikust toetajaid. Ta oli valitud Pärnumaa Majandusühisuse esimeheks; see majandusühisus oli Eestis üks suuremaid. Johann Lasni elutööks sai Tarvitajate Majandusühisuse ülesehitamine, selle laiendamine ja kaubandusliku teeninduse parandamine.

Johan Lasn oli Eestimaa Kubermangu Ajutise Maanõukogu liige, esindades Pärnumaad.

Pärast Pärnus 23. veebruaril 1918 iseseisvusmanifesti väljakuulutamisest osavõtmist Endla rõdul oli Lasn üks kolmest linnakodanikust, kes julges järgmisel päeval Riiast Pärnusse jõudnud Saksa vägedele vastu minna, teatada Eesti Vabariigi neutraliteedist Saksamaa ja Nõukogude Venemaa vahelises sõjas ning paluda linna ülevõtmisega veidi viivitada.

Viited
------

1. 1 2 3  Genealogy. www.geni.com, vaadatud 6. mai 2023.
2. ↑   (vaadatud 08.01.2015)
Kaarin Kivirähk (2018)
**Kaarin Kivirähk** (sündinud 22. mail 1993 Tallinnas) on eesti kultuuriteoreetik, kunstikriitik ja ajakirjanik.

Haridus
-------

Ta lõpetas 2011. aastal Tallinna Prantsuse Lütseumi. 

2014. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli kunstiajaloo erialal. Tema bakalaureusetöö teema oli "Enesekehtestamine. Kunstimuuseumides ja -galeriides toimunud moenäituste roll kaasaegse Eesti kunstimaailmas". 2017. aastal kaitses ta Tallinna Ülikoolis magistrikraadi tööga "Kunst võtab vähe ruumi. Eesti kunstiajakirjandus aastatel 1997–2013 Veneetsia biennaalide kajastuste näitel".

Akædeemiliselt on ta Korporatsioon Filiae Patriae liige.

Ta töötab Kaasaegse Kunsti Eesti Keskuses.

Isiklikku
---------

Ta on kirjanik Andrus Kivirähki ja ajakirjanik Ilona Martsoni vanim tütar. Tal on õed Liisa ja Teele.

Viited
------

1. ↑  Tartu Ülikooli lõpetanute tähestikuline nimekiri
2. ↑  Kaarin Kivirähk. Enesekehtestamine. Kunstimuuseumides ja –galeriides toimunud moenäituste roll kaasaegse Eesti kunstimaailmas bakalaureusetöö
3. ↑  Kunst võtab vähe ruumi. Eesti kunstiajakirjandus aastatel 1997–2013 Veneetsia biennaalide kajastuste näitel etis.ee
4. ↑  Eesti vilistlaskogu nimekiri cfp.ee

Välislingid
-----------

* Kaarin Kivirähk artishokbiennale.org
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Daugavgrīva kihelkonna mõisast; Biķernieki kihelkonna mõisa kohta vaata artiklit Dreiliņi mõis ja Katriņa kihelkonna mõisa kohta Dreiliņi mõis (Katriņa kihelkond).* |

---

**Dreiliņi mõis** (läti keeles *Dreiliņu muiža*) oli mõis Lätis Riia linnas Voleri asumis; selle peahoone aadress oli Krēmeri 13. Saksa keeles *Dreilingshof*. Varem kuulus Riia kreisi Daugavgrīva kihelkonda.

Teadaolevalt oli piirkonna esimene omanik Gotthard Kettler. Sealsed maad läksid Rootsi-Poola sõja käigus Rootsi riigile ja hakkasid kuuluma Daugavgrīva kihelkonda. Mõisa esimene teadaolev omanik oli Riia bürgermeister M. von Dreiling, kelle järgi on mõis ka nime saanud. XIX sajandil rajati mõisa juurde kala- ja kaubasadam, ka kuulus mõisale kaks talu. Selle viimaseks omanikuks oli Carlos Matthias Ludwig Konstantin Otto von Buxhoeveden.

1924. aastal arvati mõisa maad Riia linna koosseisu. Mõisakompleks oli alles veel XX sajandi alguses. Tänapäeval asub mõisakompleksi kohal teadmata ajalooga arhailise välimusega maja, mis võib olla üks mõisa ehitistest. Ka kasvavad majani viiva tee ääres põlised alleena paiknevad puud.

Viited
------

1. ↑  Carlos Matthias Ludwig Konstantin Otto von Buxhoeveden saidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"

Välislingid
-----------

* Sissekanne Riia mõisate veebisaidil (*läti keeles*)
* Infot mõisa kohta (*läti keeles*)
"Hiiu saare talupoeg kirvega" ehk "Villem Tamme portree" on üks Eesti kalleimaid maale, mida kunstioksjonitel müüdud
**Villem Tamm** (1836–1915; hüüdnimega **Ilus Villem**) oli enim Johann Köleri modellina tuntud Vaemla mõisavalitseja.

Lapsena töötas ta Vaemla mõisas Hiiumaal karjapoisina, noormehena sai kutsariks, mil juhtus teda nägema Vaemla mõisas külas käinud kunstnik Johann Köler. Kunstnik tegi kutsarist mitu etüüdi ja skitsi, üks neist portree "Hiiu talumees kirvega."

Villem Tamm on maetud Kassari kabeliaeda koos oma naise Anni ja tütre Helenega.

Johann Köleri fresko
--------------------

Kaarli kiriku fresko
Aastal 1879 alustas Johann Köler tööd Tallinna Kaarli kiriku freskoga "Tulge minu juurde kõik, kes teie vaevatud ja koormatud olete, mina tahan teile hingamist saata". Ta valis Jeesus Kristuse prototüübiks Ilusa Villemi, kasutades Vaemlas külaskäigul tehtud töid.

Villem Tamm kuulis alles hiljem, vanana, et tema nägu on Kaarli kiriku freskol ning külastas ka kirikut. Villem Tamme hauakivi on Kaarli koguduse pandud.

### Jaan Krossi "Kolmandad mäed"

Oma raamatus "Kolmandad mäed" on Jaan Kross võtnud teose aluseks fresko loomisprotsessi ning kirjeldanud kunstniku siseheitlust, kui ta teada saab, et Jeesus Kristuse prototüübiks valitud Ilus Villem on tegelikult õel ja kuri inimene.

Kassari maasild
---------------

Villem Tamm oli mõisnikule lisaks oma otsestele tööülesannetele abiks ka kaartide joonistamisel. Tema nõul lasi mõisnik ehitada 1,5 km pikkuse maasilla, mis ühendab Kassarit Hiiumaaga.

Kordonimaja Kassaris
--------------------

Ka kordonimajana tuntud kultuurimälestise Aino Kallase suvemaja lasi Villem Tamm ehitada. Enne kirjanik Aino Kallasele ja rahvaluuleteadlase ning diplomaadi Oskar Kallase perele üürimist suvitas seal mitmeid kultuuritegelasi: luuletaja Marie Under, kunstnikest vennad Paul Raud ja Kristjan Raud. Pärast Kallaseid on majas suvitanud vennad luuletaja Ott Arder ja muusik Jaan Arder oma peredega.

Viited
------

1. ↑  Triinu Soikmets: "Eesti kunstioksjonite kõigi aegade kümme kalleimat teost" kultuur.postimees.ee, 25. september 2017
2. ↑  Harda Roosna (07.02.2014). "Välja ilmus haruldane maal Ilusast Villemist, Kassari Kristusest". *Hiiu Leht*. Originaali arhiivikoopia seisuga 27.06.2018. Vaadatud 16.04.2018.
3. ↑  Külli Keel (1999). "120 aastat Eesti esimese fresko sünnist". *Tallinna Kaarli koguduse infoleht*. Originaali arhiivikoopia seisuga 12.05.2019. Vaadatud 16.03.2018.
4. ↑  "Ilus Villem". Originaali arhiivikoopia seisuga 17.03.2018. Vaadatud 16.03.2018.
5. ↑  Ljubov Kisseljova (juuni 2011). "Tegelased ja nende prototüübid" (PDF). *Keel ja Kirjandus*. Vaadatud 16.03.2018.
6. ↑  "Ilus Villem". Originaali arhiivikoopia seisuga 17.03.2018. Vaadatud 16.03.2018.
**Beižionys** on küla Leedus Elektrėnai omavalitsuses, Beižionysi valla halduskeskus. Küla asub Dzūkija kõrgustikul Elektrėnait 14 kilomeetrit edelas. 

Beižionysis on põhikool, postkontor ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on kohalik Birutė mäe nime kandev linnamägi, Beižionysi rahn ja aastal 1926 valminud katoliku kirik.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 238 (1902)
* 186 (1923)
* 192 (1959)
* 120 (1970)
* 133 (1979)
 | * 118 (1984)
* 169 (1989)
* 226 (2001)
* 159 (2011)
 |

Ajalugu
-------

Beižionysi küla juures asub linnamägi, mis oli kasutusel esimesel aastatuhandel ja teise aastatuhande alguses. Linnamäe tipus asuvat 25-meetrise läbimõõduga ala piirab meetri kõrgune muldvall, mis loodes on kolme meetri kõrgune. Linnamäelt on leitud esimesest aastatuhandest pärinevat keraamikat. Linnamäe juures paiknevad ligi 60 kalmega muinaskalmed.

XIX sajandil rajati küla juurde mõis. 1812. aastal peatusid seal Napoleon I väed.

Aastal 1903 avati Beižionysi kool. Aastal 1926 ehitati sinna kirik ja moodustati selle juurde kihelkond. Nõukogude ajal oli Beižionys kohaliku kolhoosi keskasulaks.

* Beižionysi kiviBeižionysi kivi
* BeižionysBeižionys
* Beižionysi kirikBeižionysi kirik
* Beižionysi linnamägiBeižionysi linnamägi

Viited
------

1. ↑  2011 m. surašymas
2. ↑  Lietuvos piliakalniai
3. ↑  *Beižionys.* Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 771 lk.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Beižionys** |

* Küla portaalis vietoves.Lt
**Olympic Casino Eesti AS** on 1993. aastal asutatud Eesti kasiinoettevõte, mis tegutseb 18 mänguautomaadikasiinoga Tallinnas, Tartus, Pärnus, Narvas ja Jõhvis. Lisaks on kahes kasiinos – Olympic Casino Olümpias ja Tartu kasiinos – mängulauad. Alates 2010. aastast pakub OCE AS hasartmänge ja spordiennustuse võimalust ka internetikeskkonnas OlyBet.

Olympic Casino juhib sponsorlus- ja heategevusprogrammi, mille raames saavad toetust mitmesugused sotsiaal-, kultuuri-, haridus- ja spordiprojektid. Igal aastal maksab Olympic Casino oma tegevuse pealt Eesti riigile hasartmängumaksu, mis 2013. aastal oli üle 4,5 miljoni euro.

Olympic Casino Eesti kuulub Olympic Entertainment Group kontserni, mis oli noteeritud Tallinna ja Varssavi börsil.

Ettevõtte juhatuse liikmed on 1. oktoobrist 2009 alates Meelis Pielberg ja alates 28. detsembrist 2010 Madis Jääger.

Ettevõte kustutati Äriregistrist 2019. aastal.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Äriregistri teabesüsteem. (Kasutatud 31. juulil 2011.)

Välislingid
-----------

* Ettevõtte koduleht
**Karl Velts** (30. november 1917 Petrogradi kubermang Gattšina rajoon – 9. märts 2012 Maardu) oli teises maailmasõjas Nõukogude poolel sõdinud veteranide keskorganisatsiooni juht Eestis.

Velts sõdis Punaarmees Talvesõjas. Seejärel ta demobiliseeriti ja töötas Leningradi oblastis piimakombinaadis autojuhina. Kui algas Suur Isamaasõda, mobiliseeriti ta jälle. Sõja läbis ta autojuhina Leningradi ja Volhovi rindel, tõustes Leningradi rinde ülema autojuhiks. Ta osales Leningradi blokaadi murdmisel ning Pihkva, Petseri ja Riia tagasivallutamisel. Teda autasustati kolme medaliga. 1944. aastal arvati ta reservi ja suunati Ukrainasse raudteid taastama. 1946. aastal demobiliseeriti ta teist korda.

Pärast sõda elas ta Tallinnas. Ta töötas Eesti NSV Ministrite Nõukogu autobaasi direktorina ja valiti Eesti NSV autotransporditöötajate ametiühingukomitee esimeheks. Seejärel töötas ta kalatööstuse peavalitsuse Zaprõba varustusosakonna juhatajana, hiljem tankeri Kripton kapteni abina ja Tallinna merekooli direktori asetäitjana.

Pärast Eesti taasiseseisvumist töötas ta Eesti Veteranide Organisatsioonide Liidu juhataja asetäitjana, alates 2008. aastast juhatajana. Sellesse kuulus 30 piirkondlikku organisatsiooni ja kümme ühendust, mille hulgas polnud Saksamaa poolel sõdinud sõjaveteranide organisatsioone.

29. detsembril 2007 autasustas Vladimir Putin Karl Veltsi Sõpruse ordeniga suure panuse eest vene kaasmaalaste ühiskondlike organisatsioonide konsolideerimisse Eestis. Velts oli autasustamisele esitatud isikute loendis esimene välismaalane.

Viited
------

1. 1 2  Eero Riuttala. Ajalugu jaotab Eesti veteraniorganisatsioonid Sotaveteraani 18. veebruar 2009 / Estonian World Review 28. veebruar 2009 (vaadatud 6. septembril 2020)
2. ↑  Punaveteranid valmistuvad tähistama 2010. aasta 9. maid Postimees, 1. september 2008 (vaadatud 11. juunil 2015)
**Iŭje rajoon** (transkribeerituna *Ivje rajoon*) on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Hrodna oblastis Valgevenes. Rajoon piirneb loodes Leeduga.

Rajooni pindala on 1846 km². 2009. aasta seisuga elas seal 28 891 inimest.

Rajoon moodustati 1940. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Bakšty, Ejhierdy, Hieraniony, Iŭje, Juraciški, Łazduny, Leluki, Lipniški, Moryna, Subotniki ja Traby külanõukogu.

Halduskeskus on Iŭje linn. Teised tähtsamad asulad on Juraciški alev ja Žamysłaŭl.

* IŭjeIŭje
* LipniškiLipniški
* ŽamysłaŭlŽamysłaŭl
* HieranionyHieraniony

Rajooni suurim jõgi on Neemen, teine tähtis jõgi on selle lisajõgi Gauja. Rajoon asub Neemeni madalikul, pool rajooni ulatub 150–200 meetrit üle merepinna, peaaegu pool rajooni asub aga madalamal kui 150 meetrit üle merepinna. Kõrgeim koht asub Traby küla lähistel (243,3 meetrit).

Rajooni lääneosas asub Naliboki ürgmets, mille kaitseks on moodustatud Naliboki rahvuspark.

2009. aasta seisuga olid elanikest 79,63% valgevenelased, 2,42% venelased, 15,4% poolakad, 1,84% tatarlased ja 0,71% oli teistest rahvustest. 93,66% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 5,67% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 84,21% elanikke, vene keelt aga 13,86%.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

 Iŭje rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Rajoon Hrodna oblasti täitevkomitee kodulehel (*vene keeles*)
* Rajooni kaart

| * v
* r
Hrodna oblasti haldusjaotus |
| --- |
| 
Rajoonid: Astravieci rajoon • Ašmiany rajoon • Bierastavica rajoon • Dziatłava rajoon • Hrodna rajoon • Iŭje rajoon • Kareličy rajoon • Lida rajoon • Masty rajoon • Navahrudaki rajoon • Słonimi rajoon • Smarhońi rajoon • Svisłači rajoon • Ščučyni rajoon • Zelva rajoon • Vaŭkavyski rajoon • Voranava rajoon |
| 
Oblastilise alluvusega linnad: Hrodna (selle koosseisus: Kastryčnicki rajoon • Leninski rajoon) |
**Arussaare Issanda Taevaminemise kirik** on EAÕK haldusalasse kuuluv õigeusu kirik Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Arussaare külas.

Koguduse ajaloost
-----------------

Viljandimaa Pilistvere piirkonna eestlastele asutati 1848. aastal Pilistvere, Olustvere ja Põltsamaa kogudus. 1871. aastal nimetati Pilistvere kogudus ümber Arussaare koguduseks. Teenistuste pidamiseks kasutati kuni 1873. aastani mitme mõisa hooneid. Kuni oma pühakoja valmimiseni peeti teenistusi Käo mõisas asuvas soldatite kasarmus, 1848. aastal ehitatud savihoones, Loopre mõisa viinaköögis ja aastatel 1857–1873 Arussaare mõisa aidas. Arussaare õigeusu koguduses oli 1890. aastal 2275, 1920. aastal 2052 ja 1938. aastal 1577 liiget. Nõukogude ajal pääses Arussaare kogudus sulgemisest, kuigi enamiku ajast kogudusel oma vaimulikku polnud.

Arussaare kirik
---------------

Kreeka risti kujulise põhiplaaniga Bütsantsi stiili jäljendav maakivist seintega kirik ehitati 1873. aastal Riia arhitekti Heinrich Scheeli tüüpprojekti järgi. Krohvitud paekivinurkadega kirikul on viis kuplit. Kirikukellad saadi kingituseks Aleksander II-lt. Arussaare õigeusu kiriku pühitses Issanda Taevaminemise auks 1873. aastal Riia ja Miitavi ülempiiskop Veniamin (Karelin).

Tänapäeval kasutab kirikut EAÕK Arussaare Issanda Taevaminemise kogudus.

Õigeusu koolid
--------------

Usuvahetusliikumise algusjärgus 25. aprillil 1845 kinnitas Venemaa keiser instruktsiooni, mis nägi ette usuvahetajatele õigeusu kirikute juures kihelkonnakoolide loomist. Arussaare koguduse juurde loodi kihelkonnakool. Koolimaja ehitati 1873. aastal. Õigeusu abikoolid rajati Kurla, Villevere, Sagevere ja Laeva külasse.

Kalmistud
---------

Kiriku juures olev kalmistu
Pilistvere-Arussaare koguduse liikmeid maeti algul luteriusu kalmistule. Õigeusklikke on maetud ka Kirivere (Pilistvere) vanale kalmistule. Oma kalmistu rajamiseks saadi maad 1855. aastal. 1920. aastal rajati uus õigeusu kalmistu otse kiriku kõrvale.

Vaata ka
--------

* Pilistvere kalmistu
* Pilistvere vana õigeusu kalmistu
* Loopre mõis
* Arussaare mõis
* Arussaare Issanda taevaminemise kogudus

Viited
------

1. 1 2  Arussaare Issanda Taevaminemise kirik teatmikus "Teeliste kirikud" (vaadatud 18.12.2015)
2. ↑

Kirjandus
---------

* Koguteos "Saaremaa" II köide. TTÜ Kuressaare Kolledž. Kirjastus Koolibri. Tallinn, 2007; lk 924–927
* "Mitut usku Eesti IV. Valik usundiloolisi uurimusi: õigeusu eri". Toimetaja Liina Eek; Tartu Ülikooli Kirjastus, 2015; lk 41–46
* Jaanus Plaat, Arne Maasik. "Õigeusu kirikud, kloostrid ja kabelid Eestis". Eesti Kunstiakadeemia. Tallinn, 2011; lk 314–319

Välislingid
-----------

* Arussaare Issanda Taevaminemise kirik kultuurimälestiste riiklikus registris
* Arussaare Issanda Taevaminemise kirik teatmikus "Teeliste kirikud"
Saksa hauptmanni õlak
**Hauptmann** on ohvitseri auaste saksakeelsetes riikides.

Kasutamine militaarvaldkonnas
-----------------------------

Wehrmachtis ja politseiüksustes oli Hauptmannist kõrgemal major ning madalamal Oberleutnant.

Tänapäeval kasutatakse Bundeswehris (NATO OF-2), Austria ja Šveitsi sõjaväes.

Muud tähendused
---------------

Seda mõistet on tavaliselt tõlgitud kui kapten. Kuna "haupt" tähendab kaasaegses saksa keeles "peamine", on seda samuti dateeritud tähendusega "pea", st, et Hauptmann on otseselt tõlgituna "peamees".

Üldisemalt võib seda kasutada, et märkida hierarhiliselt korrastatud inimrühma juhti, tihti kui terviksõna. Näiteks, on Austrias Feuerwehrhauptmann tuletõrjesalgakapten, samal ajal kui Räuberhauptmann viitab röövlijõugujuhile.

Ametlikud Austria tiitlid, mis hõlmavad seda sõna, sisaldavad sõnu Landeshauptmann, Bezirkshauptmann, Burghauptmann ja Berghauptmann.

Saksimaal Weimar'i Vabariigi ajal, tiitleid Kreishauptmann ja Amtshauptmann kasutati vanemate tsiviilteenijate poolt.
**Noortekultuur** (ingl *youth culture*) hõlmab kõikvõimalikke noortega seotud teemasid ja tegevusi, norme ja tavasid, kombeid ja kogemusi, nii elulisi praktikaid kui ka fiktsionaalseid representatsioone. Noortekultuur on vaadeldav mitmesuguste kultuurinähtuste kaudu, nagu mood, muusika, meedia, keel jpm. Noortekultuuris võib täheldada traditsioonide hülgamist ja uute väärtuste pealetungi. 

Tänapäeval on noortekultuuris tähtsaks meediumiks sotsiaalmeedia, mille kaudu kujundatakse iseenda identiteeti ning luuakse sotsiaalseid suhteid. Noortekultuur peegeldab noorte suhtumist ühiskonda, inimestesse ja iseendasse. 

Subkultuur koondab tavapäraselt ühiste huvide või ühise päritoluga noori, kes moodustavad küll arvukama kultuurigrupi, kuid ei muutu dominantkultuuri nähtuseks. Subkultuurid võivad põhineda eal, religioonil, sotsiaalsel või etnilisel päritolul, tõekspidamistel. Tuntumad subkultuurid on näiteks emod, gootid, punkarid, räpparid, ökonoored, mootorratturid jt. 

Noortejõukude puhul rääkis esimesena subkultuuridest Albert Cohen. Tema arvates tekkisid subkultuurid seetõttu, et sarnase probleemiga noored hoidsid kokku.

### Noortekultuuri ajalugu

Noortekultuuri kujunemine algas 18. sajandil. Esimeseks noortekultuuri kantsiks Ameerikas võib pidada Chicago linna (1860. aastal elas linnas u 100 000 inimest, kuid juba 1930. aastateks oli linnas elanikke 3,3 miljonit), mis oli sihtpaigaks paljudele Euroopa ja USA immigrantidele. Elanikkonna järsu tõusu tõttu mitmed piirkonnad getostusid, mis omakorda tõi kaasa kuritegevuse laialdase leviku. Getodes tekkis muust sotsiaalsest struktuurist lahknev käitumine, mis soodustas jõukude teket. Tavaliselt olid jõukudesse kuulujad samast rahvusrühmast ning enamasti süüdistati teisi enda probleemides, võideldi enda õiguse üle. Lisaks sellele funktsioneeriti justkui spordiklubide ja salamaailmadena, kus oli võimalik end kehtestada ja eri rolle proovida. 

Seos kuritegevusega tõi kaasa olukorra, kus subkultuuridest ei mõeldud hästi – neid käsitleti hälbeliste allkultuuridena. *Sub*-liide tähendab ‘alam, põrandaalune’. 

Ka noortekirjanduse sünd seostub noortekultuuriga Ameerikas 1950. aastatel, mil tegutsesid biitlid, hipi ja teised täiskasvanulikule elukorraldusele vastanduvad noorteliikumised. Noortekultuuri kultusobjektiks kujuneb Jerome David Salingeri romaan "Kuristik rukkis" (1951), mida võib pidada modernse noorteromaani tähiseks.

Viited
------

1. 1 2 3  Allaste, Airi-Alina. 2013. Subkultuurid. Elustiilide uurimused. Tallinn: Tallinna Ülikooli kirjastus.
**Viešvilė** (saksa keeles *Wischwill*) on alev Leedus Jurbarkase rajoonis, Viešvilė valla halduskeskus. Alev asub Väike-Leedus Nemunase jõe kaldal.

Alevis on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1863 püstitatud katoliku kirik ja aastal 1902 valminud kohtumaja, kus aastast 1956 asub lastekodu. Alevi lähedal asub Viešvilė looduskaitseala.

Ajalugu
-------

Viešvilė asulat on esimest korda mainitud aastal 1542, aastal 1546 sealset mõisa. Aastal 1553 ehitati sinna katoliku kirik, aga aastal 1568 luteri kirik. Aastast 1578 on teada, et selle piirkonna rahvas käis veel hiites ohverdamas. Aastal 1609 loodi katoliku kiriku juurde kihelkond.

XVII sajandil rajati kohalikule jõekesele pais ja ehitati sinna veski. Viešvilė kujunes XVIII sajandil kohalikuks tööstuskeskuseks, kus töötasid saekaater ja paberivabrik, seal töödeldi ka messingit. Veski kuulus Riedelite perele, selle ümbruse tööstuspiirkond kandis nime *Riedelsberg*. Alevis tegutsesid ka meierei, juustuvabrik, kolm sepikoda, mitu tislerite ja tõllasseppade töökoda.

Aastal 1902 valmis läbi alevi viiv Tilsiti ja Smalininkai vaheline kitsarööpmeline raudtee, mis tegutses aastani 1942. Alevis oli kaks raudteejaama - *Wischwill West* ja *Wischwill Ost*. XX sajandi alguses oli alevis 1400 elanikku. Kahe maailmasõja vahelisel perioodil kuulus alev Memeli piirkonda.

Pilte
-----

* Kalatrepp ViešvilėsKalatrepp Viešvilės
* Viešvilė kirikViešvilė kirik
* Paisjärv Paisjärv
* ViešvilėViešvilė

Välislingid
-----------

 Viešvilė – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Alev portaalis vietoves.Lt
* Vanad pildid alevi kohta
Bernhard Laipmani monument Haapsalus
**Bernhard Laipman** (ka **Laipmann**; 2. veebruar 1865 Araste – 29. jaanuar 1906 Vigalas) oli Eestimaa talupoeg, kelle hukkasid karistussalklased.

Elulugu
-------

Suhteliselt hea haridusega Bernhard Laipman kujunes Paiba talu peremehena üheks Vigala seltsielu juhttegelaseks. Tema algatusel koostati 1905. aastal talumeeste märgukiri Vigala mõisnikule Bernhard Uexküllile, ta võttis osa Tartu aulakoosolekust. Kindral Vladimir Bezobrazovi karistussalk vangistas Laipmani. Koos Madis Lensmanni ja Anton Kolumbusega lasti ta Vigala vallamajast kilomeetri kaugusel Hansu talu koplis maha. Laipmann maeti Vigala kalmistule.

Kohe pärast Laipmani surma läks rahva hulgas liikvele legend (dokumendid seda ei kinnita), et talle määrati peksukaristus, kuid tema kui vaba mees keeldus häbistavast ihunuhtlusest ning valis surma. Seda motiivi on kasutanud Aino Kallas novellis "Bernhard Riives". Filmi "Jõulud Vigalas" (režissöör Mark Soosaar) peategelaseks on samuti Laipman, Haapsallu on püstitatud Bernhard Laipmani monument.

Isiklikku
---------

Tema vend oli kunstnik Ants Laikmaa. Tema poeg oli Vabadusristi kavaler sõjaväearst Aleksander Laipman.

Välislingid
-----------

* Bernhard Laipman eestigiidid.ee lehel
* Tõnu Ploompuu "Vigala rahvas, ma lähen su eest surma" Lääne Elu, 28. jaanuar 2006
**Pumpėnai** on alev Leedus Pasvalysi rajoonis, Pumpėnai valla halduskeskus. Alev asub Via Baltica ääres.

Alevis on keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1818 valminud katoliku kirik, selle juures asuv karmeliitide kloostri hoone ja tuulik.

Ajalugu
-------

Esimene kirik ehitati Pumpėnaisse aastal 1638. XVII sajandi alguses rajati alevisse ka karmeliitide klooster. Aastal 1770 põlesid selle puidust hooned maha. Aastal 1792 sai Pumpėnai Magdeburgi õigused. Aastaks 1797 oli maha põlenud kloostrikompleks taastatud.

Aastal 1818 valmis praegune kirik, aastal 1827 valmis aga praegune kivist kloostrihoone. Aastal 1832 klooster suleti, ühtlasi konfiskeeriti kloostrile kuulunud Banioniai mõis.

Aastal 1924 valmis Pumpėnai tuulik. Nõukogude võimu ajal oli asula kohaliku kolhoosi keskuseks.

Pilte
-----

* Pumpėnai kloosterPumpėnai klooster
* Pumpėnai kirikPumpėnai kirik
* Pumpėnai tuulikPumpėnai tuulik
* Pumpėnai koolPumpėnai kool

Tuntud elanikke
---------------

* Aleksandras Balčiauskas – Leedu vaimulik
* Kęstutis Krasauskas – Leedu skulptor

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Pumpėnai** |

* Alev portaalis vietoves.Lt
Anharskaja linnaosa ja soojuselektrijaam
**Zavodski rajoon** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Minski linna koosseisus Valgevenes. Rajooni pindala on 58 km². 2015. aasta seisuga elas seal 236 826 inimest.

Rajoon loodi aastal 1938. Algselt oli see Stalini nimeline rajoon, ent aastal 1961 sai rajoon tänapäevase nime. Teise maailmasõja järel asuti rajooni alasid kujundama tööstuspiirkonnaks. Aastal 1951 rajati sinna üks kahest soojuselektrijaamast Minski linna piirides. Tänapäevastes piirides on rajoon aastast 1997. Rajooni kõrgeim punkt ulatub 219 meetrit üle merepinna, osalt asub see Svisłači jõe kaldal.

Rajooni elanikest on valgevenelasi 84,73 %, venelasi 7,81 %, ukrainlasi 1,2 %, poolakaid 0,67%, juute 0,15%, aserbaidžaanlasi 0,12 % ja mustlasi 0,11%. Zavodski rajoonis on Minski linna rajoonidest kõige kõrgem valgevenelaste osakaal, ka elavad seal ligi pooled Minski mustlastest.

Täitevkomitee hoone asub aadressil вул. Жылуновіча 17, rajooni juhib Alaksandr Vikienćjevič Darachovič.

Tähtsamateks ettevõteteks on Minski autotehas, MZGT, Minski laagritehas. Linnaossa jääb ka Minski vabamajanduspiirkond.

Rajooni läbib Minski metroo, sinna sõidavad ka trammid. Rajoonis asuvad Valgevene Riiklik majandusülikool ja Valgevene Vabariigi Riigikaitse ülikool, lisaks asuvad seal veel 35 üldhariduskooli. Zavodski rajoonis on ka Minski loomaaed. Seal asub Valgevene Riiklik Kunstiakadeemia, 

Rajooni territooriumile jäävad sellised linnaosad nagu Čyžoŭka, Anharskaja, Mały Traścianiec, Sosny, Šabany ja Paŭnočny linnak.

Viited
------

1. ↑  История Заводского района – это часть истории г. Минска
2. ↑   Перепись населения 2009. Национальный состав Республики Беларусь. Том 3. — Lk. 130—131.
3. ↑   Vaadatud 26. jaanuar 2018.

Välislingid
-----------

* Rajooni koduleht (*vene keeles*)

| * v
* r
Minski haldusjaotus |
| --- |
| 
Centralny rajoon • Frunzienski rajoon • Kastryčnicki rajoon • Leninski rajoon • Maskoŭski rajoon • Partyzanski rajoon • Pieršamajski rajoon • Saviecki rajoon • Zavodski rajoon |
**Carl Gustav von Wahl** (28. august 1766 Pangodi – 29. juuli 1825 Põltsamaa) oli Liivimaa mõisaomanik.

Pärast kooliaega Tartus õppis ta aastatel 1785–1788 oma isa kõrvalt mõisavalitsemist Nēķina mõisas, kus viimane sel ajal rentnik oli. 
Edaspidi oli Carl Gustav von Wahl ka ise mitme mõisa rentnik. Pikalt, 1804. aastast kuni surmani, rentis ta Põltsamaa mõisa. Sel ajal olevat ta oma tegevusega kogunud rohkelt usaldust ja tuntust. Ühtlasi oli ta pikka aega Põltsamaa kihelkonnakiriku eestseisja.

Ta oli ka mitmete mõisate omanik. 1811. aastal omandas ta pandilepinguga Kavastu mõisa ja ostis selle 1818, samal aastal Pajusi, 1821 Kaave ja 1824 Tapiku mõisa. Kaave mõisa müüs ta hiljem taas maha.

Tema kahest abielust sündinud 14 lapsest hargnesid mitmed Wahlide liinid: Kavastu, Pajusi-Tapiku, Tapiku, Lustivere, Päinurme, Sürgavere ja Maramaa-Anne.

Viited
------

1. ↑  Harpe, lk 35–38.
2. ↑  Harpe, lk 36.
3. ↑  Rahvusarhiivi kinnistute register.
4. ↑  Harpe, lk 41–43.

Kirjandus
---------

* Ena von Harpe. Carl Gustav v. Wahl. – Erlebtes Livland: Die Familie v. Wahl 1795–1993. Weißenhorn 1995, lk 35–43.
**Gruzdžiai** on alev Leedus Šiauliai rajoonis, Gruzdžiai valla halduskeskus. Alev asub merepinnast 103 meetri kõrgusel.

Haridust annavad gümnaasium ja Joniškise põllumajanduskooli filiaal. Vaatamisväärsusteks on aastail 1896–1904 püstitatud uusgooti stiilis katoliku kirik, kirikuaia müür ja selle väravad, Gruzdžiai mõisa hoonetekompleks, kirjanik Marius Katiliškise maja, pühamu, vana apteegihoone ja hobuste muuseum.

Ajalugu
-------

Gruzdžiai mõisa on esimest korda mainitud XVI sajandil, küla aga aastal 1623. Asulale ja mõisale on ilmselt nime andnud sealsete valduste omanik Kristupas Gruzdys. Aastal 1636 sai see *Užmūšė* või *Zamūšė* nime all aleviks. Aastal 1649 põles asula maha. Aastal 1670 ehitati sinna esimene kirik. Aastast 1676 on teada, et alevis oli 40 maja, neist 35 olid kõrtsid.

Põhjasõja ajal laastasid alevit Rootsi väed. Aastal 1793 sai asula omanikuks Platon Zubov. XIX sajandi alguses ehitati Gruzdžiaisse puidust sünagoog, mis põles Teise maailmasõja ajal maha. Aastal 1830 laastas alevit koolera. Ka kannatas see korduvate tulekahjude käes, põledes aastail 1891, 1910, 1915, 1929 ja 1931. 

Aastal 1936 püstitati Gruzdžiaisse raamatukogu. Aastal 1923 rajati mõisa juurde põllumajanduskool. Aastal 1941 lasid Saksa okupatsiooniväed maha 40 alevist pärit juuti. Pärast Teist maailmasõda tegutsesid alevi ümbruskonnas Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Gruzdžiai kohaliku kolhoosi keskasula.

Pilte
-----

* GruzdžiaiGruzdžiai
* Gruzdžiai kirikGruzdžiai kirik
* Gruzdžiai põllumajanduskoolGruzdžiai põllumajanduskool
* Gruzdžiai gümnaasiumGruzdžiai gümnaasium

Tuntud elanikke
---------------

* Jonas Šliūpas – Leedu ärkamisaja avaliku elu tegelane
* Feliksas Vaitkus – USA lendur

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

 Gruzdžiai – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Alev portaalis vietoves.Lt
* Alev Poola geograafilises sõnastikus
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on natsareenidest religioonis; kunstirühmituse kohta vaata artiklit Natsareenlased.* |

---

**Natsareenid** olid algkristlased kes hakkasid Jeesust messiaks pidama. Natsareenid moodustasid esimesel sajandil erakonna juutluse sees. Natsareenid on ajalooliselt täpsem nimetus kui messialased.

Jeesust nimetatakse kreekakeelsetes käsikirjades korduvalt Natsoraiks (paar korda ka Naatsaretlaseks (mida Mark Lidzbarski pidas hilisemaks paranduseks). Ap 24:5 nimetatakse Paulust natsareenide erakonna juhiks. Probleem on keerulisem, sest Jeesust nimetatakse korduvalt ka Natsareeniks. Nende kahe nime tähendus pole selge, aga suhteline üksmeel on usuteadlastel selles, et Jeesuse nimi Uue Testamendi vanimates kreekakeelsetes käsikirjades ei ole Jeesus Naatsaretist.

Jaakobi juhitud Jeruusalemma algkogudust hakati kutsuma natsareenideks. Pärast aastaid kestnud erimeelsusi kujundas Paulus kristlikud kogudused variseride eeskujul. Need, kes Pauluse hajala hellenistlikke juute tunnustasid, moodustasid natsareenide erakonna; aga neid, kes olid hellenistlike juutide vastu, hakati hiljem ebioniteks nimetama. Kui 1. sajandi keskel pKr oli sõna "natsareenid" algkoguduste liikmete üldnimetus, siis ilmselt pärast 70. aastat pKr sai natsareenidest juudakristlik erakond.

Nimetus "naatsaretlane" ei viita tundmatule külale (puudub Vanas Testamendis ja 1. sajandi allikates), vaid Jeesuse päritolule Taaveti soost. Külas, mida hiljem hakati nimetama "Naatsaretiks" (*Natsara* 'võsaküla'), elasid Taaveti järeltulijad. Jeesuse sugulastega arvestasid isegi Rooma keisrid Vespasianus ja Domitianus (Hegesippos). Domitianus kutsus Jeesuse vennaks nimetatud Juuda (Mk 6:3) lapselapse Rooma, et näha Taaveti järglast. Natsareenideks nimetati ka algkristlasi (Ap 24:5), kelle esimesed juhid, Jeruusalemma kaks esimest piiskoppi, olid Jeesuse sugulased (Jaakob ja Siimeon, Kloopase poeg). Epiphanios ja Hegesippos nimetavad natsoraideks (kr *nazaraioi*) juudakristlaste rühmitust Iisraelis. Kohalikke olusid mitte tundvad Eirenaios, Origenes ja Eusebios nimetasid kõiki juudakristlasi ebioniteks. "Naatsaretiks" nimetatud külas elasid Jeesuse sugulased kuni iraanlaste sissetungini 614. aastal. Praegu kasutavad juudid kristlaste kohta nimetust *notsrim* ja araablased *nassara*.

Viited
------

1. ↑  Arne Hiob. *Püha maa, juudid ja Jeesus*. 2012, 150-151.
**Martin Andreas Nowak** (sündinud 7. aprillil 1965 Klosterneuburgis) on Harvardi Ülikooli bioloogia ja matemaatika professor ning erakapitalil tegutseva Evolutsiooni Dünaamika Programmi direktor. 

1975–1983 Albert Magnuse gümnaasium Viinis.

1983–1989 õppis Viini ülikoolis biokeemiat ja matemaatikat.

Novak on avaldanud arvukalt töid bioloogia, matemaatika, evolutsiooniteooria ja keeleteaduse alal. Koostöös Roger Highfieldiga ilmus 2011. aastal autobiograafiliste motiividega populariseeriv raamat "Supercooperators: The mathematics of evolution, altruism and human behaviour". YouTube'is on võimalik jälgida tema esinemisi.

Viirusliku nakkuse matemaatiline baasmudel
------------------------------------------

Nowak koos kaasautoritega on formuleerinud matemaatilise baasmudeli viirusliku nakkuse levimise kirjeldamiseks:

{\displaystyle {\dot {x}}=\lambda -dx-\beta x\nu },

{\displaystyle {\dot {y}}=\beta x\nu -\alpha y},

{\displaystyle {\dot {\nu }}=ky-u\nu }

See mudel põhineb diferentsiaalvõrranditel, kus muutujateks on nakatumata rakkude arv {\displaystyle x}, nakatunud rakkude arv {\displaystyle y} ning vabade viiruste arv {\displaystyle \nu }. Nakatamata tundlikud rakud tekivad kiirusega {\displaystyle \lambda }, mis on konstantne või sõltub nakatumata ja nakatunud rakkude koguarvust. Nakatamata rakkude suremus on {\displaystyle dx} ja nakatuvus {\displaystyle \beta x\nu }, kus {\displaystyle \beta } on nakatuvust iseloomustav konstant. Nakatunud rakud tekivad kiirusega {\displaystyle \beta x\nu } ja surevad kiirusega {\displaystyle \alpha y}. Vabad viirused väljuvad nakatunud rakkudest kiirusega {\displaystyle ky} ja kaovad kiirusega {\displaystyle u\nu }. Peetakse silmas, et vabade viiruste väljalangemine on samuti sõltuv nakatumata ja nakatunud viiruste populatsioonist aga vähesel määral. Parameetrid {\displaystyle \alpha ,\beta }, {\displaystyle k} ja {\displaystyle u} on määratud viiruse vastase immuunsusega.

Koostöö evolustiooni mõtestamine
================================

2006. aastal on Nowak publitseerinud kirjatöö, mis võtab kokku palju aastaid arendatud evolutsionistide seisukohad koostöölise valiku kohta. Ta toob välja 5 reeglit:

sugulaslik eelistus (Hamiltoni reegel),

otsene koostöö,

kaudne koostöö,

võrguline koostöö,

grupi valik.

  

Viited
------

1. ↑  M. A. Nowak, S. Bonhoeffer, A. M. Hill, R. Boehme, H. C.Thomas, and H. Mcdade (1996). *"Viral dynamics in hepatitis B virus infection,"*. Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America, vol. 93, no. 9.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
2. ↑  Nowak M.A. (2006). ""Five Rules for the Evolution of Cooperation"". *Science. 314 (5805): 1560–1563*. `{{netiviide}}`: puuduv või tühi `|url=` (juhend)
Jaan Mihkel Uustalu Eesti Vabaerakonna vestlusringis Hiiu pubi teisel korrusel  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 14. veebruar 2015
**Jaan Mihkel Uustalu** (sündinud 3. juunil 1954 Rootsis) on eesti tehnoloogiadoktor.

Ta kuulus 16. novembrist 1995 17. jaanuarini 2014 IRLi. 2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Nõmmel.

Aastatel 2014–2018 oli ta Eesti Vabaerakonna liige ja oli erakonnas valitud aukohtusse. 2015. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Mustamäe ja Nõmme linnaosas. Ta sai 68 häält ja valituks ei osutunud.

Aastast 2022 kuulub Jaan Mihkel Uustalu erakonda Parempoolsed. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 5 (Hiiu-, Lääne- ja Saaremaa) 24 häält ning ei osutunud valituks.

On olnud Viru Keemia Grupi nõukogu liige.

Isiklikku
---------

Ta on Evald Uustalu poeg.

Viited
------

1. ↑  "Vabaerakonna aukohtu liikmete kontaktid". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. veebruar 2015. Vaadatud 16. veebruaril 2015.
2. ↑

Publikatsioone
--------------

* Haridus ja kutseharidus, Eesti Päevaleht, 20. jaanuar 2006
* Jaan Uustalu: demokraatia jah, aga kuidas?, Postimees, 29. juuli 2011

Välislingid
-----------

* Kõnelustel Suncoriga esindab riiki Jaan Uustalu, Delfi Ärileht, 17. märts 2000
**Villa Gabler** (ka **Inkeri maja**) on ehitismälestiseks tunnistatud hoone Viljandi vanalinnas vallikraavi kaldal aadressil Pikk tänav 4.

See on 1909. aastal ehitatud kahekorruseline traditsionalistlikus stiilis juugendlike detailidega kivihoone koos seda ümbritseva suure aiaga. Hoone on liigendatud väljaehituste ja viiludega, seinad on liigendatud eri suuruse ja kujuga akende ja aknarühmadega. Välisilmes domineerib pastelne faktuurkrohv. Nii tänava- kui ka õuefassaadi suuri kolmnurkviile ehivad väikesed ovaalsed ümaraknad. Hoone kahel küljel eenduvad klaasakendega verandad. Peasissepääsu toetab tugev varagooti stiilis kapiteeliga sammas, mis võib olla mõjutatud Viljandi ordulinnuse raiddekoorist. Hoone ajastuomane ruumilahendus on põhijoontes säilinud algsel kujul.

Uurijad on hoone arhitektiks pakkunud nii Rudolf Moritz von Engelhardti kui ka Karl Burmani, kuid kumbki oletus pole saanud piisavat kinnitust.

Ingeri hostel pildistatuna üle vallikraavi

Ajalugu
-------

Hoone lasi 1909. aastal tühjale krundile ehitada Viljandi kinnistusameti sekretär Oskar Christian Gabler. 

Nõukogude okupatsiooni ajal tegutses hoones pioneeride maja. 1996. aastal avati seal Inkeri päevakodu vanainimestele, hoones tegutseb Eesti Ingerisoomlaste Liit ja hoone krundi servas Ingeri hostel.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Elamu Viljandis Pikk 4 kultuurimälestiste riiklikus registris
2. ↑  Ain-Andris Vislapuu (2007). *Viljandi vanadel fotodel*. Tänapäev. Lk 87. ISBN 978-9985-62-590-3.
3. ↑  Aare Olander (2015). *Viljandi kadunud vaated*. Tänapäev. Lk 110. ISBN 978-9949-27-829-9.

Välislingid
-----------

* Elamu Viljandis Pikk 4 kultuurimälestiste riiklikus registris
|  |
| --- |
|  |
| **Salvator Mundi** |
| **Leonardo da Vinci**, u 1510 |
| õli lõuendil |
| 45,4 × 65,6 cm |
|  |

**"Salvator Mundi"** ('maailma päästja') on Itaalia renessansiaja kunstniku Leonardo da Vinci teos.

Teosest on teada umbes 20 koopiat, mille autorid on Leonardo õpilased ja järgijad.

See on üks väheseid säilinud Leonardo teoseid ning ainus, mis on siiani eravalduses. 2017. aastal müüdi teos 450,3 miljoni USA dollari eest oksjonimaja Christie's vahendusel New Yorgis Saudi Araabia printsile Badr Āl Saʿūd bin Abd Allāh bin Moḥemmad bin Farhan Āl Saʿūdile, mis teeb sellest kõigi aegade kalleima avalikul enampakkumisel müüdud kunstiteose.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  David D. Kirkpatrick (6. detsember 2017). "Mystery Buyer of $450 Million 'Salvator Mundi' Was a Saudi Prince". *The New York Times* (inglise keeles). Vaadatud 11. detsember 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)

Välislingid
-----------

* Salvator Mundi (Leonardo) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Senieji Trakai** (poola keeles *Stare Troki*, tõlkes *Vana Trakai*) on küla Leedus Trakai rajoonis, Senieji Trakai valla halduskeskus.

Küla läbib Peterburi–Varssavi raudtee ja seal asub Senieji Trakai raudteejaam, kust hargneb Trakai suunas viiv raudtee. Senieji Trakais on postkontor, haridust annavad kaks põhikooli (poolakeelne ja leedukeelne).

Ajalugu
-------

Senieji Trakais asub linnamägi, mis oli kasutusel XIII sajandi lõpus ja XIV sajandil. Selle pindala on 150x130 meetrit ja seda ümbritseb peaaegu igalt poolt 40 meetri laiune ja 6–8 meetri sügavune vallikraav. Tegemist on vana Kęstutise Trakai linnusega, kus legendide kohaselt olevat sündinud ka Gediminas. Ristisõdijate rüüsteretkede tõttu alustati aga kindlamasse kohta uue Trakai linnuse rajamist. Aastal 1955 viidi linnamäel läbi väljakaevamised.

Algselt kandis asula kroonikates Trakai nime ja tegemist oli Trakai vürstiriigi halduskeskus. Uue linnuse rajamise järel hakkas ka see kandma nime Trakai, täpustusliitega Naujieji. Asulate eristamiseks hakkas küla kandma nime Semieji Trakai.

Aastal 1405 rajati külla esimene kirik. Ühtlasi asusid sinna benediktlased, kes rajasid linnuse asemele oma kloostri. Aastal 1777 avati kloostri juures kihelkonnakool. Praegune kirikuhoone valmis aastal 1899.

Tsaariajal oli asula venekeelne nimekuju Троки Старые. Aastal 1845 suleti nii klooster kui kihelkonnakool. 

Sõdadevahelisel ajal kuulus Poola koosseisu. Aastail 1939–1940 rajati raudteeühendus Trakaiga.

Nõukogude perioodil rajati külla karjäärid.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 141 (1799)
* 61 (1833)
* 164 (1860)
* 297 (1904)
* 389 (1931)
* 339 (1959)
* 341 (1970)
 | * 632 (1979)
* 760 (1982)
* 1075 (1986)
* 1331 (1989)
* 1501 (2001)
* 1396 (2011)
 |

* Senieji TrakaiSenieji Trakai
* KirikaedKirikaed
* KirikKirik
* RaudteejaamRaudteejaam

Viited
------

1. ↑  2011 m. surašymas
2. ↑  Skorowidz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej. Kd. 1: Województwo wileńskie. Warszawa: Główny Urząd Statystyczny, 1938, lk. 71.
3. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 a. Kd 2 lk. 151 (Nr. 663)
4. ↑  Троки Старые. Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона, Kd. 33А (66) : Томбигби — Трульский собор. С.-Петербургъ, 1901. 889 lk.
5. ↑  ТТроки Старые. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 5 (Таарджалъ — Яя). СПб, 1885, 224 lk.
6. ↑  Ustawa z dnia 31 grudnia 1945 r. o ratyfikacji podpisanej w Moskwie dnia 16 sierpnia 1945 r. umowy między Rzecząpospolitą Polską a Związkiem Socjalistycznych Republik Radzieckich o polsko-radzieckiej granicy państwowej (Dz.U. z 1946 r. nr 2, poz. 5).

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Senieji Trakai** |

* Poola Kuningriigi geograafiline leksikon (sissekanne nr. 4)
* Küla portaalis vietoves.Lt
**Margot Kask** (sündinud 5. septembril 1974 Tartus) on eesti fotokunstnik ja kuraator.

Kask on õppinud Eesti Kunstiakadeemias graafikat (BA 1999), fotograafiat (MA 2009) ja kunstiõpetust (alates 2013, lõpetamata MA).

Näitustel on Margot Kask esinenud alates 1995. aastast kuraatori ja kunstnikuna, esitledes oma fotosid, joonistusi, videoid ja installatsioone. 1990. aastate keskel kuulus ta rühmitusse [mo:bil] galerii, 2000. aastat lõpus tegi lühemat aega koostööd rühmitusega Loovala.

Ta on õpetanud Tallinna Ülikoolis, Eesti Kunstiakadeemias ja Vanalinna Hariduskolleegiumi kunstikoolis.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Maiu Mooses, Margot Kask, Stina Valgma "Hingamine"", Sirp/pressiteade, 10.03.2022 (vaadatud 04.03.2023)
2. 1 2 3  Joosep Laik, "Kunstnikud tutvustavad oma ehete ja maalide loomisprotsessi", Pärnu Postimees, 8. jaanuar 2019 (vaadatud 04.03.2023)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Margot Kask** |

* Kunstniku koduleht
* Fotokunstnike Ühenduse koduleht
* Dislocated. Contemporary Estonian Photography
**Bougainville'i autonoomne piirkond** on 1. järgu haldusüksus Paapua Uus-Guineas. Piirkond hõlmab Bougainville'i saare, Buka saare ja lähedalasuvad väiksemad saared. Kõik saared kuluvad Saalomoni saarte hulka.

Piirkond jaguneb halduslikult 3 ringkonnaks.

Bougainville'i autonoomne piirkond moodustati 2005. aastal Põhja-Saalomoni saarte provintsist.

23. novembrist 7. detsembrini 2019 toimus Bougainville'i autonoomses piirkonnas iseseisvusreferendum. 98% hääletanutest (176 928 referendumil osalejat) hääletas iseseisvuse poolt.

Juulis 2021 leppisid keskvalitsus ja Bougainville'i valitsus kokku, et Bougainville iseseisvub 2027. aastal.

Erinevalt muust Paapua Uus-Guineast asub Bougainville ajavööndis UTC+11:00.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  PNG, B'ville agree on latter's independence, Post Courier. 7. juuli 2021

Välislingid
-----------

* 

Paapua Uus-Guinea 1. järgu haldusüksused

Bougainville **·** Chimbu **·** Eastern Highlands **·** Enga **·** Gulf **·**  Hela **·** Ida-Sepik **·** Ida-Uus-Britannia **·**  Jiwaka **·** Keskprovints **·** Lääneprovints **·** Lääne-Sepik **·** Lääne-Uus-Britannia **·** Madang **·** Manus **·** Milne Bay **·** Morobe **·** Port Moresby **·** Põhjaprovints **·** Southern Highlands **·** Uus-Iirimaa **·** Western Highlands