recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Eesti Mälu Instituudi ekspertkomisjon (2012)
**Eesti Mälu Instituut** (inglise keeles *The Estonian Institute of Historical Memory*) on 2008. aastal asutatud rahvusvaheline organisatsioon, mille eesmärk on inimvaenulike režiimide poolt toime pandud rahvusvaheliste kuritegude ja inimõiguste rikkumise ning need režiimid loonud totalitaarsete ideoloogiate uurimine ja laiema avalikkuse teadvustamine uurimistulemustest nii Eestis kui ka rahvusvaheliselt. Sihtasutus toetab oma uurimistulemuste ja teavitustööga mineviku inimvaenulikest režiimidest ja ideoloogiatest ning nende toime pandud rahvusvahelistest kuritegudest ja inimõiguste rikkumisest ka 21. sajandi inimvaenulike režiimide tõrjumist.

Eesti Mälu Instituudi asutamise algatas president Toomas Hendrik Ilves 2008. aastal. Sihtasutuse asutajateks olid Leon Glikman, Rein Kilk, Jaan Manitski, Tiit Sepp, Hannes Tamjärv ja Indrek Teder. Instituudi eesmärgiks seati Eesti kodanikele põhjaliku ja objektiivse ülevaate andmine inimõiguste olukorrast Eestis Nõukogude Liidu okupatsiooni ajal. 

Oma ülesehituselt sarnanes Eesti Mälu Instituut 1998. aastal president Lennart Meri kokku kutsutud Inimsusvastaste Kuritegude Uurimise Eesti Rahvusvaheline Komisjoniga, mis uuris Saksamaa ja Nõukogude Liidu okupatsioonide ajal Eestis toime pandud inimsusvastaseid kuritegusid, lähtudes õigusliku raamina 1998. aastal vastu võetud Rahvusvahelise Kriminaalkohtu Rooma Statuudi definitsioonidest genotsiidi, inimsusvastaste kuritegude ja sõjakuritegude kohta. Eesti Mälu Instituut läheb kaugemale IKUERK-i uurimistööle seatud raamidest ning kogub oma uurimistöös andmeid ka nende inimõiguste rikkumise kohta Nõukogude okupatsiooni ajal, mis juriidilise definitsiooni järgi ei ole inimsusvastased kuriteod. Seetõttu võttis Eesti Mälu Instituut oma ajaloo-alase uurimistöö õiguslikuks raamiks Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni poolt 1948. aastal vastuvõetud Inimõiguste Ülddeklaratsiooni. 

Instituut on detailselt uurinud elu Nõukogude võimu ajal ja toetanud ka mälestuste kogumist, et täpselt ja ilma ideoloogiliste eelarvamusteta määratleda, kuidas ja mil määral Eestis inimõigusi rikuti. Samuti on instituudi kohuseks aidata Eesti kodanikel paremini mõista, mida nii nemad ise või nende vanemad ja vanavanemad pidid läbi elama Nõukogude okupatsiooni ajal.

2017. aastal ühines Eesti Mälu Instituut sihtasutusega Unitas uueks sihtasutuseks, mis ühendab inimvaenulike režiimide ja ideoloogiate alase akadeemilise uurimistöö (Eesti Mälu Instituudi senine pädevus) ja teavitustöö (Sihtasutuse Unitas senine pädevus). Ühinenud sihtasutus jätkab *Eesti Mälu Instituudi* nime ning mõlema sihtasutuse senise tegevusega.

Sihtasutus kuulub Euroopa Mälu ja Süüme Koostöökogu asutajaliikmete hulka.

Sihtasutus korraldab noorte kirjandivõistlusi.

Viited
------

1. ↑  "Ametlikud Teadaanded".
2. ↑  Linda Pärn (12. juuni 2020). "Uus raamat avab salatoimiku «Priboi» materjalid, mis kajastavad küüditamise läbiviimist Eestis". *Elu24*. Postimees Grupp. Originaali arhiivikoopia seisuga 12. juuni 2020.

Välislingid
-----------

* Instituudi koduleht
Jack Robinson 2011. aastal Liverpooli mängijana
**Jack Robinson** (sündinud 1. septembril 1993 Warringtonis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib kaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Sheffield United.

Ta alustas klubikarjääri Liverpoolis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2002. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 9. mail 2010 Inglismaa kõrgliigamängus Hull City vastu. 16 aasta ja 250 päeva vanuselt sai ta Liverpooli kõige nooremaks debütandiks. Kaks aastat hiljem tegi Robinsonist Liverpooli särgis veel nooremana debüüdi Jerome Sinclair. Pärast seda sai Robinson järgmise kolme hooaja jooksul Liverpooli meeskonnas kirja veel vaid kümme mängu, millest kaks Inglismaa kõrgliigas. Hooaja 2012/13 teises pooles oli ta laenul Inglismaa esiliigaklubis Wolverhampton Wanderers ja hooajal 2013/14 samuti esiliigas mängivas klubis Blackpool.

2014. aasta augustis sõlmis ta lepingu Queens Park Rangersiga, kuid läks seejärel kohe üheks hooajaks laenule Inglismaa esiliigaklubisse Huddersfield Town. Vigastuste tõttu sai Robinson Queen Park Rangersist lõpuks püsivalt mänguaega alles hooajal 2017/18.

2018. aasta juunis sõlmis ta kaheaastase lepingu Inglismaa esiliigaklubiga Nottingham Forest. 2020. aasta jaanuaris siirdus ta Sheffield Unitedi.

Aastatel 2008–2014 mängis Robinson Inglismaa noortekoondistes.

Viited
------

1. ↑  "Who is Jack Robinson?". Liverpool F.C. 9. mai 2010. Originaali arhiivikoopia seisuga 29. august 2011.
2. ↑  Sanghera, Mandeep (26. september 2012). "West Brom 1–2 Liverpool". *BBC Sport*. Vaadatud 11. septembril 2023.
3. ↑  "Robinson agrees Nottingham Forest switch. Nottingham Forest FC. 30.6.2018. Vaadatud 22.1.2024
4. ↑  "Wilder finally gets his man". 21. jaanuar 2020.

Välislingid
-----------

 Jack Robinson – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Jack Robinson Sheffield United FC kodulehel
**Sign Systems Studies** (vene keeles Труды по знаковым системам *Trudõ po znakovõm sistemam*, eesti keeles 'Töid märgisüsteemide alalt', kreeka keeles *Semeiotike*) on Tartu Ülikooli Kirjastuse välja antav rahvusvaheline mitmekeelne semiootikaajakiri. Ajakiri asutati 1964. aastal Juri Lotmani algatusel. See on üks maailma vanemaid semiootikaajakirju. Kuni 1992. aastani oli see põhiliselt venekeelne, alates 1998. aastast on artiklite peamine keel inglise keel (ent on ka vene- ja prantsuskeelseid artikleid), artiklite lühikokkuvõtted on eesti-, vene- ja ingliskeelsed. Alates aastast 2022 on ajakirja ametlik keel inglise ja kokkuvõtete jaoks eesti, lisaks kokkuvõtted mistahes maailma keeles.

Kolleegium
----------

Ajakirja toimetuskolleegiumi kuuluvad Myrdene Anderson (Purdue Ülikool, USA), Paul Cobley (London, Inglismaa), Marcel Danesi (Toronto Ülikool, Kanada), Gunther Kress (London, Inglismaa), Julia Kristeva (Pariis, Prantsusmaa), Roland Posner (Berliini Tehnikaülikool, Saksamaa), Frederik Stjernfelt (Aarhusi Ülikool, Taani), Eero Tarasti (Helsingi Ülikool, Soome), Winfried Nöth (Kasseli Ülikool, Saksamaa, ja Sao Paulo, Brasiilia), Boris Uspenskij (Napoli Ülikool, Itaalia) ja Jaan Valsiner (Aalborgi Ülikool, Taani).

Kolleegiumi välisliikmed on olnud veel (aastast 1998 või hiljem) Thomas A. Sebeok, Bloomingtoni Ülikool, USA), Alexander Piatigorsky (London, Inglismaa), Thure von Uexküll (Freiburg, Saksamaa), Umberto Eco (Bologna Ülikool, Itaalia), John Deely (St. Thomase Ülikool, Houston, USA), Vyacheslav V. Ivanov (California Ülikool Los Angeleses, USA ja Moskva, Venemaa), Jesper Hoffmeyer (Kopenhaageni Ülikool, Taani).

Sisu
----

Ajakiri avaldab uurimusi ja ülevaateid semiootika teooriast ja rakenduste alalt, haarates kõiki semiootika harusid. Ilmumise esimestel aastakümnetel olid autoreiks peamiselt Tartu-Moskva semiootikakoolkonnaga seotud uurijad, alates 1998. aastast (26. köitest) on aga haaratud semiootikud sõltumata koolkondlikust kuuluvusest. Sestpeale on ajakirjas avaldanud oma artikleid enamik maailma parimaid semiootikuid. 

Ajakirja 50. köites on avaldatud kõigi aastail 1964–2022 ilmunud artiklite loend.

Vaata ka
--------

* Semiotica
* semiootika
* Tartu-Moskva semiootikakoolkond

Viited
------

1. ↑  Kull, Kalevi; Puumeister, Ott 2022. Fifty volumes of Sign Systems Studies. *Sign Systems Studies* 50(4): 546–598.

Lingid
------

* Ajakirja koduleht
**August Albo** (11. september 1893 Suurupi – 13. detsember 1963 New York) oli eesti maalikunstnik, karikaturist ja skulptor.

Kunsti õppis ta aastatel 1912–1916 Stieglitzi Rakenduskunstikoolis ja 1916–1917 Peterburi Kunstiakadeemias.

Ta oli juba enne Oktoobrirevolutsiooni maalinud Moskvas tsaarile. Noorena oli ta ka öelnud, et on balletitantsija ja kutseline viiuldaja. Maalikunstniku karjääri alguses keskendus ta peamiselt abstraktsele kunstile, hiljem hakkas maalima rohkem realistlikus stiilis, mis oli väga detailne. Oma maalidel kasutas ta pseudonüüme Rod Palmer, A. Curtis või lihtsalt Albo.

1913–1914 oli ta eriti viljakas karikaturistina ajalehes Kilk, kus avaldas karikatuure baltisakslastest ja igapäevastest sündmustest. Alates 1914. aastast oli ta juba Kilgi juhtiv karikaturist ja tema karikatuure avaldati igas numbris. Tema karikatuure avaldati ka ajalehes Meie Mats ja Hommik.

Aastatel 1918–1920 töötas ta Tallinna Kaubanduskoolis kunstiõpetajana.

1921. aastal pälvis ta esimese auhinna Eesti Vabariigi paberrahade kavandite eest ja esimese auhinna Lydia Koidula mälestussamba kavandi eest.

Pärast emigreerumist elas Albo algul Saksamaal (1922–1923), siis Prantsusmaal; Saksamaal; Suurbritannias (1923–1951), alates 1953 USA-s New Yorgis. 

2023. aastal toimus tema esimene isikunäitus Eestis Allee galeriis. Näitus "Eesti kunstnik August Albo – iluelamuste maalija New Yorgist" (kuraatorid Harry Liivrand ja Katre Palm) koondas valiku Eesti erakogudes olevatest Albo teostest. 

August Albo on maetud USA New Yorgi osariigi Kensico kalmistule.

Viited
------

1. ↑  Vaba Eesti Sõna (New York, USA), 1963, 19. dets. nr. 51, lk. 14. Surmakuulutused.
2. ↑  Kunst 1961 nr 4 (lk 16)
3. 1 2 3  1980. Välis-Eesti kunstnikke. Kirjastus Maarjamaa. Rooma-Toronto. Lk 13
4. ↑  Hommik, 1914 27 jaanuar
5. ↑  galerii, Allee (31. august 2023). "August Albo näitus 5.09–3.10 Allee galeriis". *Allee galerii*. Vaadatud 11. septembril 2023.

Välislingid
-----------

* TLÜAR väliseesti isikud
* ESTER – August Albo loomingut
* ERR, "Aktuaalne kaamera", 6. september 2023
* Galerii: Tallinnas näeb valikut New Yorgis elanud Eesti kunstniku August Albo loomingust
Orgaanilises keemias kutsutakse **anomeerseks efektiks** või **Edwardi-Lemieux' efektiks** (J. T. Edwardi ja Raymond Lemieux' järgi) stereoelektroonset efekti heteroaatomiga tsükloheksaani molekulis. Efekt kirjeldab, miks eelistab tsükli heteroaatomi kõrval olev heteroaatomiga asendaja olla aksiaalses asendis, kui steeriliselt vähem takistatud oleks hoopis ekvatoriaalne asend.

Efekti täheldati esmalt 1955 aastal J.T.Edwardi poolt, kes uuris püranoosi tsükleid ja süsivesinike keemiat laiemalt. Termin *anomeerne efekt* tekkis kolm aastat hiljem 1958.aastal. See nimi tuleneb omakorda teisest terminist - anomeerne süsinik. Nii öeldakse püranoosi tsüklis C-1 süsiniku kohta. Anomeerne efekti ilmneb aga just sellel C1 süsinikul asetseval asendajal. 

Anomeerne süsinik ja anomeerne efekt.Anomeerne süsinik ja anomeerne efekt.
Kaks püranoosi, mis erinevad ainult C1 asendaja konfiguratsiooni poolest (aksiaalne või ekvatoriaalne) on anomeerid. Anomeeria on isomeeria eriliik, mida rakendatakse ainult anomeerse süsiniku isomeeria kirjeldamiseks. Püranoosil on kuni viis kiraalset tsentrit ning seega on võimalik joonistada väga palju diastereomeere. Diastereomeerid, mis erinevad ainult ühe kiraalse tsentri poolest on epimeerid. Seega on anomeerid epimeerid, kuid anomeeride nimetust kasutatakse ainult sellise epimeeride paari puhul, mis erinevad üksteisest ainult C1 süsiniku asendaja koonfiguratsiooni poolest.

Anomeerid ja erinevad isomeeria liigid suhkrute näitel.Anomeerid ja erinevad isomeeria liigid suhkrute näitel.
Bright Osayi-Samuel Queens Park Rangersi särgis
**Bright Osayi-Samuel** (sündinud 31. detsembril 1997 Okijas) on Nigeeria jalgpallur, kes mängib paremkaitsja või ääremängijana Türgi kõrgliigaklubis Fenerbahçe ja Nigeeria jalgpallikoondises.

Ta sündis Nigeerias, kuid lapsepõlves kolis ta perekonnaga Hispaaniasse ja 10-aastaselt Inglismaale Londoni.

Jalgpallurikarjääri alustas Osayi-Samuel Inglismaa klubis Blackpool. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Inglismaa esiliigas 2015. aasta märtsis. Aastatel 2017–2021 mängis ta Inglismaa esiliigaklubis Queens Park Rangers.

2021. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Fenerbahçega. Türgi kõrgliigas lõi ta esimese värava 8. märtsil 2021 mängus Konyaspori vastu. 2023. aastal võitis ta Fenerbahçega Türgi karikavõistlused.

Nigeeria jalgpallikoondisse kutsuti Osayi-Samuel esmakordselt 2022. aasta novembris. Koondisedebüüdi tegi ta sama aasta 17. novembril sõprusmängus Portugali vastu.

Viited
------

1. ↑  Emmanuel, Ifeanyi (13. aprill 2016). "Blackpool Tricky Winger Bright Osayi-Samuel Picks Nigeria Ahead Of England". *all NIGERIA soccer*. Vaadatud 13. aprillil 2016.
2. ↑  Morrissey, Paul (23. jaanuar 2021). "Club statement: Bright Osayi-Samuel". *Queens Park Rangers F.C*. Vaadatud 27. jaanuaril 2021.
3. ↑  "Bright Osayi-Samuel Fenerbahçemizde". *Fenerbahçe S.K.* (türgi). 27. jaanuar 2021. Vaadatud 27. jaanuaril 2021.
4. ↑   (vaadatud 24.12.2023)

Mall:Fenerbahçe SK jalgpallurid
**Masty rajoon** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Hrodna oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1341 km². 2009. aasta seisuga elas seal 33 833 inimest.

Rajoon moodustati 1940. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Aziorki, Charcica, Dubna, Hudzievičy, Kuryłavičy, Łunna, Mikieleŭščyna, Pacavičy, Pieski ja Zarudaŭje külanõukogu. Halduskeskus on Masty linn.

* Masty raudteejaamMasty raudteejaam
* KuryłavičyKuryłavičy
* Hudzievičy muuseumHudzievičy muuseum
* NemunasNemunas

Rajooni suurim jõgi on Nemunas, sellele järgneb Nemunase lisajõgi Ščara. Läbi rajooni voolavad ka Rośi jõgi, Lebiada ja Zelvianka. Rajoon asub Neemeni madalikul, valdavad kõrgused 120 meetrit üle merepinna. Kõrgeim koht asub Vialikaja Rahoźnica küla lähistel (167 meetrit). Rajoonis asub Bahna-Schieda madalsoo (pindala 113 km²). 

2009. aasta seisuga olid elanikest 74,74% valgevenelased, 5,14% venelased, 18,69% poolakad ja 1,43% oli teistest rahvustest. 80,85% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 17,34% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 52,6% elanikke, vene keelt aga 36,67%.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

 Masty rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
* Rajooni kaart

| * v
* r
Hrodna oblasti haldusjaotus |
| --- |
| 
Rajoonid: Astravieci rajoon • Ašmiany rajoon • Bierastavica rajoon • Dziatłava rajoon • Hrodna rajoon • Iŭje rajoon • Kareličy rajoon • Lida rajoon • Masty rajoon • Navahrudaki rajoon • Słonimi rajoon • Smarhońi rajoon • Svisłači rajoon • Ščučyni rajoon • Zelva rajoon • Vaŭkavyski rajoon • Voranava rajoon |
| 
Oblastilise alluvusega linnad: Hrodna (selle koosseisus: Kastryčnicki rajoon • Leninski rajoon) |
**Baranavičy rajoon** 2. järgu haldusüksus (rajoon) Bresti oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 2202 km². 2009. aasta seisuga elas seal 41 902 inimest.

Rajoon moodustati aastal 1940. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Haradzišča, Krošyni, Lasnaja, Małachoŭcy, Miłavidy, Moŭčadźi, Novaja Myši, Pačapava, Padhornaja, Pałonka, Stałovičy, Žamčužny, Vialikija Łuki ja Volna külanõukogu. 26. oktoobril 2013 likvideeriti järgmised külanõukogud: CiešaŭlaHirmantaŭcy, Karčova, Kaŭpienica, Miadzienievičy, Pałanečka, Pietkavičy ja Uciosi külanõukogu.

Halduskeskus on Baranavičy linn, mis ametlikult rajooni koosseisu ei kuulu. Rajooni koosseisu kuulub Haradzišča alev, lisaks asuvad seal Novaja Myši ja Pałanečka külad.

* IškaldźIškaldź
* PaulinavaPaulinava
* StajkiStajki
* JastrambielJastrambiel
* ZavossieZavossie

Rajooni suurimaks jõeks on Ščara. Teised tähtsamad jõed on Nemunase lisajõed Moŭčadź ja Servač ning Ščara lisajõgi Myšanka. Kõrgused on vahemikus 180-240 meetrit üle merepinna, kõrgeim koht asub Zialonaja küla lähistel (267 m).

2009. aasta seisuga olid elanikest 86,91% valgevenelased, 5,21% venelased, 5,9% poolakad, 1,12% ukrainlased ja 0,86% oli teistest rahvustest. 81,61% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 16,59% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 64,79% elanikke, vene keelt aga 32,77%.

Välislingid
-----------

 Baranavičy rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
* Rajooni kaart

| * v
* r
Bresti oblasti haldusjaotus |
| --- |
| Rajoonid | 
Baranavičy rajoon • Biaroza rajoon • Bresti rajoon • Drahičyni rajoon • Hancavičy rajoon • Ivacevičy rajoon • Ivanava rajoon • Kamienieci rajoon • Kobryni rajoon • Lachavičy rajoon • Łuninieci rajoon • Małaryta rajoon • Pinski rajoon • Pružany rajoon • Stolini rajoon • Žabinka rajoon |
| Oblastilise alluvusega linnad | 
Baranavičy • Brest (selle koosseisus: Maskoŭski rajoon • Leninski rajoon) • Pinsk |
**Algoritm** on astmeline tegevusjuhis, juhend või eeskiri mingi tegevuse sooritamiseks või eesmärgi saavutamiseks. Kõige sagedamini kasutatakse seda terminit matemaatilise ülesande lahendamiseks mõeldud eeskirja kohta. Algoritmi esitust mingis formaalses keeles, tavaliselt programmeerimiskeeles või masinakoodis, nimetatakse **arvutiprogrammiks**. 

Sõna "algoritm" tuleb 9. sajandi araabia matemaatiku Muḩammad ibn Mūsā al-Khwārizmī hüüdnimest "al-Horazmi" ('horezmlane') tema sünnilinna, praeguses Usbekistanis asuva Hiiva tolleaegse nime järgi. Al-Horazmi tööd tõlgiti 12. sajandil ladina keelde ja autorinimeks märgiti Algorithmi. Selle töö kaudu jõudis Lääne-Euroopasse mitu võrrandite lahendamise eeskirja, mis kõik algasid fraasiga "Nõnda kõneles Algorithmi ...". Selle järgi hakatigi üksikasjalikke tegutsemisjuhiseid algoritmideks kutsuma.

Mittematemaatiliste algoritmidega puutume kokku iga päev, näiteks kokaraamatus olevad retseptid või sõbrale jäetud juhised kohtumispaika jõudmiseks. Algoritmid on ka koolis õpetatavad mitmekohaliste arvude kirjaliku liitmise, lahutamise, korrutamise ja jagamise eeskirjad.

Esimesed katsed anda algoritmile matemaatiliselt range kuju tehti 1920. aastatel. Esmalt arvati, et formaliseerimiseks kõlbab lihtrekursiivne funktsioon. 1928 avaldas Wilhelm Ackermann näite funktsioonist, mis on algoritmiliselt arvutatav, kuid ei ole lihtrekursiivne. 1930. aastatel lõid Alonzo Church ja Stephen Kleene lambdaarvutuse. Sel ajal lõid ka Alan Turing ja Emil Leon Post Turingi masina ning Kurt Gödeli ja Jacques Herbrand võtsid kasutusele täisrekursiivse funktsiooni mõiste.

Rekursiivne algoritm
--------------------

Rekursiivne algoritm ehk iseenesessepöörduv algoritm on algoritm, mis kutsub töö käigus välja iseennast. Leidub programmeerimiskeeli, milles puudub tsüklikäsk ja milles tsükkel realiseeritakse reeglina rekursiooni kaudu, näiteks Prolog.

Väga suure korduste arvu korral on parem realiseerida iteratiivne algoritm, sest igal enesessepöördumisel eraldatakse rekursiivsele alamprogrammile mälu ja kui rekursiooni sügavus (iseenesessepöördumiste arv) ületab miljoni piiri, on märgatav kiiruse eksponentaalne erinevus.

Vaata ka
--------

* Algoritmide loend
* Algoritmiline keerukus
* Algoritmide tüübid
* Andmestruktuur
* Programmeerimine

Välislingid
-----------

* Algoritmid ja nende keerukus
* 4. Algoritm ja plokkskeem Programmeerimise algkursus, Tartu Ülikool
* Dictionary of Algorithms and Data Structures (*inglise keeles*)
* Special Interest Group on Algorithms and Computation Theory (*inglise keeles*)
* MIT 6.046J / 18.410J Introduction to Algorithms – Fall 2005 (*inglise keeles*)
Ellis Peters 1995. aastal
**Ellis Peters** (kodanikunimega **Edith Mary Pargeter**; 28. september 1913 – 14. oktoober 1995) oli inglise kirjanik ja tõlkija. 

Ta on tuntud peamiselt kriminaal- ja ajalooliste romaanide autorina, eriti keskaegse detektiivisarja "Cadfaeli kroonikad" järgi.

Peters sündis Inglismaal Shropshire'i krahvkonnas Horsehay külas. Ta oli osaliselt kõmri päritolu ning paljude tema romaanide tegevuspaik on Wales või seal on kõmridest peategelased. 

1947. aastal külastas ta Tšehhoslovakkiat, mis tekitas temas huvi tšehhi keele ja kultuuri vastu. Ta õppis tšehhi keele selgeks ning temast sai tunnustatud tõlkija, kes on inglise keelde tõlkinud mitmeid olulisi tšehhi proosa- ja luuleteoseid.

Ta on teoseid avaldanud mitme pseudonüümi all (Edith Pargeter, John Redfern, Jolyon Carr ja Peter Benedict), kuid kõige enam rahvusvahelist tuntust on talle toonud Ellis Petersi nime all kirjutatud kriminaalromaanid, eriti vend Cadfaeli keskaegsed mõrvalood, mille peategelane on Shrewsburys elav benediktiini munk. Sarja esimene romaan ilmus 1977, kokku kuulub sarja 21 romaani. Pseudonüümi eesnime laenas ta oma vennalt, perekonnanime tuletas sõprade tütre Petra järgi. 

Eesti keeles on Ellis Petersilt ilmunud nii vend Cadfaeli kui ka seersant Felse'i sarja romaane, aga ka ajalooline romaanitriloogia "Taevapuu" (1999). 2022. aasta seisuga on eesti keeles ilmunud kokku üle 20 teose.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Edith Pargeter** |
Tartu kolledži peahoone
**Tallinna Tehnikaülikooli Tartu Kolledž** on Tallinna Tehnikaülikooli koosseisu kuuluv kõrgkool Tartus. See asub aadressil Puiestee tänav 78. Kolledži juht oli 2005-2021 professor Lembit Nei. Alates 2021. aastast juhib kaasprofessor Aime Ruus.

Kolledž paikneb ajaloolistes koolihoonetes, kus haridust on jagatud juba aastast 1878. Kolledži tegevuse peamine eesmärk on tugevdada inseneriõpet Lõuna-Eestis.

Erialad
-------

Tartu kolledžis õpetatavad erialad:

ehitiste projekteerimine ja ehitusjuhtimine

arukad süsteemid ja rakendusinfotehnoloogia

tööstusökoloogia.

Ajalugu
-------

15. veebruaril 2005. avas Tallinna Tehnikaülikool Tartu oma Lõuna-Eesti esinduse, mis algselt kandis *Säästva Tehnoloogia Instituudi* nimetust. Õppe- ja teadusasutuse käivitamine tähendas kolmanda avalik-õigusliku ülikooli tulekut Tartusse. Kohe alustas tööd keskkonnakaitse, maastikuplaneerimise ja säästva tehnoloogia õppetool. 1. septembrist 2007. tegutsetakse juba kolledžina.

Tartu Kolledžis on õpe toimunud erinevatel tasemetel: inseneri-, bakalaureuse- ja magistriõppes. Teadustöö on suunatud säästvate tehnoloogiate loomisele. Asutuses on tänapäevane mullabioloogia labor, mida juhib professor Mari Ivask. Lisaks uuritakse erinevate materjalide (näiteks reoveesette, plastmassi, metallide jne) taaskasutamise võimalusi. Koolitatakse ehitusinsenere-restaureerijaid, maastikuarhitekte, keskkonnaspetsialiste ja keskkonnatehnoloogiate tundjaid.

Esimesed inseneriõppe läbijad said magistridiplomid 2010. aastal. 

* **Keskkonnakaitse õppetool**
	+ Tööstusökoloogia eriala (bakalaureuse- ja magistriõpe)
* **Maastikuarhitektuuri õppetool**
	+ Maastikuarhitektuur (bakalaureuse- ja magistriõpe)
	+ Maastikuplaneerimine ja -disain (keskkonnatehnika õppekava)
* **Säästva tehnoloogia õppetool**
	+ Materjalide taaskasutuse ja ettevõtte juhtimise eriala (keskkonnatehnika õppekava)
	+ Ehitiste restaureerimise eriala (tööstus- ja tsiviilehituse õppekava) – integreeritud inseneriõppe vormis

Lisaks sai varasemalt Tartus läbida esimene õppeaasta ja siis Tallinnas jätkata järgmistel aladel:

* Elektriajamid ja jõuelektroonika (energeetikateaduskonna eriala)
* Elektroenergeetika (energeetikateaduskonna eriala)
* Mehhatroonika (mehaanikateaduskonna eriala)
* Tootearendus ja tootmistehnika (mehaanikateaduskonna eriala)
* Keskkonnatehnika (ehitusteaduskonna eriala, spetsialiseerumine veetehnikale)
* Tööstus- ja tsiviilehitus (ehitusteaduskonna eriala, spetsialiseerumine ehitustehnikale)
* Transpordiehitus (ehitusteaduskonna eriala, spetsialiseerumine teedeehitusele)

Pildid
------

Vaata ka
--------

* MTÜ Terts
* TTÜ Tallinna Kolledž

Viited
------

1. ↑  Sandra V. Litvin. Ajalugu: ﻿Hoonete ajaloost. Tartu Kolledž. Tallinna Tehnikaülikool, 21. oktoober 2010
2. ↑  Sandra V. Litvin. Ajalugu: Tallinna Tehnikaülikooli tulek Tartusse. Tartu Kolledž. Tallinna Tehnikaülikool, 14. oktoober 2010
3. ↑  Sandra V. Litvin. Ajalugu: Tallinna Tehnikaülikool Tartus. Tartu Kolledž. Tallinna Tehnikaülikool, 14. oktoober 2010

Välislingid
-----------

* Tartu Kolledž. Tallinna Tehnikaülikooli koduleht
* TTU Tartu Kolledzi koduleht.
See artikkel See artikkel räägib 16. sajandi madrigalist.  Trecento madrigali kohta vaata artiklit 14. sajandi madrigal.  Venemaa ansambli kohta vaata artiklit Madrigal (ansambel).  Koori kohta vaata artiklit Madrigal (koor).  

---

**Madrigal** (itaalia sõnast *madrigale* 'emakeelne laul') on renessansiajal (15.–16. sajandil) ja varabarokis (aastail 1600–1750) levinud ilmaliku muusika žanr, tõsise sisuga polüfooniline laul, mille sisuks oli valdavalt armastus või loodus.

Mitmehäälne madrigal oli nelja- kuni seitsmehäälne instrumendisaateta heliteos; erinevalt varasematest ilmalikest lauludest, nagu frottola või karnevalilaul, kus sama muusikat korrati igas salmis, oli madrigal läbikomponeeritud teos, mille puhul luuleteksti igale salmile oli kirjutatud oma muusika, mis sageli väljendas teksti emotsioone rea või koguni sõna piires (helimaaling). Madrigalid kajastasid nii igapäevaseid elusündmusi kui ka tundeteemasid, kirjutati nii rõõmsaid, nukraid kui ka traagilise sisuga madrigale.

Madrigali kõrgajaks peetakse 16. sajandit. Varased madrigalid olid neljahäälsed, lihtsa polüfooniaga, hiljem viie- kuni seitsmehäälsed ja keeruka polüfooniaga. Varase madrigali suurim meister oli Jacob Arcadelt.

Vaata ka
--------

* 14. sajandi madrigal
* Madrigalikomöödia
* Motett

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Madrigal** |
**Harivesilik** ehk **põhja-harivesilik** (*Triturus cristatus*) on salamanderlaste sugukonda vesiliku perekonda kuuluv kahepaikne.

Levila
------

Harivesilik on levinud Põhja- ja Kesk-Euroopa aladel, mis jäävad Alpidest ja Doonaust põhja poole. Isendeid pole leitud Iirimaalt, harvad on leiud Skandinaavia maadest. Levila ei ulatu kuigi kaugele itta, ulatudes Jekaterinburgi oblasti lõunaosani. Ta on levinud Kaukaasias ja Krimmis. Eestis elab peamiselt mandriosas, eriti Kagu-Eestis.

Harivesilikud on Eestis looduskaitse all.

Välimus
-------

Täiskasvanud harivesilik on tähnikvesilikust suurem, kuni 18 cm pikkune. Isane on mõne sentimeetri võrra emasest lühem. Värvus sõltub elupaigast, tavaliselt on see tumedat tooni. Harivesilik on ülalt must, pruunikas või hallikas, tumedate täppidega, alt kollakas või oranž mustade laikudega. Nahk on jämedate teradega. Noortel harivesilikel võib seljal esineda kollane triip. Pulmarüüs isastel on saba külgedel sinakasvalged triibud.

Isastel isenditel on suhteliselt kõrge hambuline hari, mis katkeb saba tüviku juures. Selle harja tõttu kannavad nad ka harivesiliku nime. Emastel kulgeb piki selga sageli kitsas kollane joon, kuid harja neil ei ole.

Elupaik
-------

Harivesilik ei ole arvukas. Teda on 4–6 korda vähem kui tähnikvesilikku. Harivesiliku jaoks on nähtavasti parimad elutingimused metsastepis, kus teda on ainult 2–3 korda vähem kui Trevor on Holstre Kolli õpilane tähnikvesilikku.

Ta eelistab metsajärvi, soote, tiike, veeauke, soid, rabasid ja kraave. Teda võib kohata ka laiade jõeorgudega kultuurmaastikul. Kui ta veest lahkub, peitub ta mahalangenud puude all, aukudes, urgudes, isegi pehkinud kändudes. Vees on ta aktiivne ööpäev läbi, kuival ainult öösiti. Veekogudes viibib ta kevade ja suve alguses, aga alates juuni keskpaigast siirdub kuivale.

Toitumine
---------

Vees sööb harivesilik veemardikaid (ujurid, kukrikud, vesimardikad), limuseid, eriti herneskarpe, sääsevastseid, vesilutikaid, kiilivastseid, kahepaiksete kudu, kalamarja, vähilaadseid ja kulleseid.

Kuival toituvad nad vähe. Kolmandiku kuival püütud harivesilike maod olid täiesti tühjad. Nad söövad vihmausse, nälkjaid, putukaid ja nende vastseid ning mõnikord teiste vesilikuliikide maismaale siirdunud noorloomi.

Viited
------

1. Kaart on tehtud Nöllerti ja Nöllerti raamatu "Die Amphibien Europas" põhjal.
2. ↑  Kaart on tehtud Nöllerti ja Nöllerti raamatu "Die Amphibien Europas" põhjal.
3. 1 2 3 4 5 6  "Loomade elu" 5. kd, lk 44, 45

Kirjandus
---------

* Riinu Rannap; Piret Pappel; Merike Linnamägi 2008. "Harivesiliku kaitse Eestis". "Abiks loodusevaatlejale" 99.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Harivesilik** |

* Harivesilik andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
* Harivesiliku kaitse korraldamine
**François Houdecek** (sündinud 1950) on prantsuse ajaloolane, Napoleoni-uurija ja üks Prantsuse esimese keisririigi militaarajaloo sotsiaalse suundumuse paremaid asjatundjaid.

Houdecek on lõpetanud Université Panthéon-Sorbonne'i. Tal on magistrikraad ajaloos ja bakalaureusekraadi arheoloogias.

2003. aastast töötab Houdecek Fondation Napoléonis. Aastatel 2004–2018 koordineeris ta Napoleoni fondi koostöös kirjastusega Fayard välja antud 15-köitelise teose "Correspondance Generale" koostamist, toimetamist ja väljaandmist.

Teosed
------

* *Cahiers de Sainte-Hélène* (2021; kaasautor Thierry Lentz)
* *De l'empereur au roi – correspondance d'Eugène de roussy (1806–1830)*
* *Le Mémorial de Sainte-Hélène* (2021; kaasautorid Peter Hicks ja Emmanuel de Las Cases)
* *L'esprit public sous le consulat* (2019; kaasautor Michel Roucaud)

Viited
------

1. 1 2  François Houdecek. napoleon.org
2. ↑  François Houdecek. fondationnapoleon.org
3. ↑  La Correspondance de Napoléon. fondationnapoleon.org
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib ajaloolisest maaõiguslikust mõistest; Rootsi ja Soome haldusüksuste kohta vaata artikleid Lään (Rootsi) ja Lään (Soome)* |

---

**Lään** ehk **feood** ehk **feodaalvaldus** on kõrgematelt valitsejatelt haldamiseks, valdamiseks ja kasutamiseks antud (**läänistatud**) kinnisvara.

Lääni mõiste sai alguse saksa õigusruumis. Hiljem levis lään kogu keskaegses õigusruumis kasutatava maaõigusliku mõistena. Esialgu nimetati lääni benefiitsiks: tähtajaliseks kasutamiseks vasallile antud maa või muu vara. 10.–12. sajandil muutusid läänid päritavateks. 13. sajandil kujunes välja lääniõigus. Lääniõiguse seaduslikud alused on kirja pandud Saksi peeglis (saksa keeles *Sachsenspiegel*) aastal 1227. Saksi peegel kehtis keskajal Põhja-Saksamaal, Eestis kuni Liivimaa õiguspeegli kehtestamiseni 1337.

Lääne jagasid süseräänid, kes olid omal maal kõrgeimad võimukandjad: kuningas, vürst, hertsog, samuti senjöörid: suurfeodaalid, korporatsioonid, kloostrid, linnad. 

Lään anti vasallile kui madalamal astmel seisvale feodaalile haldus- või sõjaliste teenete eest koos sellel maa-alal elavate talupoegadega ja muude tuluallikatega. Üksnes meesliinis pärandatav lääni nimetati **meeslääniks**. Vahel läänistati ka linnu või kuulus linn koos seda ümbritseva maaga lääni koosseisu. 

Eestis läänistati linnadest Haapsalu, Narva, Paide ja Viljandi.

Saksamaal kehtis läänisüsteem 15. sajandi lõpuni. Eestis kadus läänisüsteem tunduvalt hiljem, alles aastal 1783 muudeti läänid Venemaa keisri ukaasiga alloodideks.

Vaata ka
--------

* Valdemar-Eriku lääniõigus
* pärusvaldus ehk allood (allodium)
**Kelud** (ka Klut, Cloot, Kloet, Kloete, Keloed või Kelut) on tegev kihtvulkaan Jaava saarel Ida-Jaava provintsis. Kelud asub Vaikse ookeani tulerõngas. Vulkaani kõrgus on 1731 meetrit. 

Alates aastast 1000 on toimunud üle 30 vulkaanipurske. Ka viimase sajandi vältel on Kelud korduvalt pursanud (1919, 1951, 1966, 1990, 2007), põhjustades inimeste evakueerimist ja ka hukkunuid. Varasemate pursete järel rajati kraatri loodeküljele Ampera tunnelid, et vähendada vee hulka kraatris ja seega mudavooluohtu.

2014. aasta 13. veebruaril toimunud purske järel soovitas Indoneesia valitsus evakueeruda umbes 200 000 inimesel, kes elavad vulkaanist kuni 10 kilomeetri raadiuses. Purske järel kattusid mõned linnad kuni 4 cm paksuse tuhakihiga, lennuliiklus katkestati kolmes suuremas lennujaamas.

Viited
------

1. ↑  Indoneesias evakueeritakse vulkaani tõttu ligi 200 000 inimest ERR, 14.02.2014

Kirjandus
---------

* Brand, E.W. (1984) "Landslides in Southeast Asia: A State-of-the-Art Report." In *IV International Symposium on Landslides = IV Symposium international sur les glissements de terrains.* Toronto: Canadian Geotechnical Society, 1984. OCLC 77114072.
* Van Bemmelen, R.W. *The Geology of Indonesia. Vol. 1A: General Geology of Indonesia and Adjacent Archipelagoes.* 2nd ed. The Hague: Martinus Nijhoff, 1987. ISBN 90-247-1171-1.
* Zen, M.T. and Hadikusumo, Djajadi. "The Future Danger of Mt. Kelut." *Bulletin of Volcanology.* 28:1 (December 1965).

Välislingid
-----------

 Kelud – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Indoneesias evakueeritakse vulkaani tõttu ligi 200 000 inimest ERR, 14. veebruar 2014
Carl Johann Koch, 1861-1864
**Carl Johann Koch** (12/24. aprill 1803 Tallinn – 9/21. jaanuar 1864 Tallinn) oli Eesti vaimulik.

Õppis Tallinna gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1824–1827. Pärast seda õppis ta mõne aja ka Saksamaal ülikoolis. Oli koduõpetajaks Eestimaal. Ordineeriti õpetajaks 24. juunil 1835.

Oli aastatel 1835–1864 Hageri Lambertuse koguduse õpetaja. Valiti detsembris 1846 Tallinna Toomorbudekodu kaasjuhatajaks ja toomvaestekassa valitsejaks. Ta suri Tallinnas, kuid on maetud Hageris.

Koch oli 9. septembrist 1842 Eestimaa Kirjanduse Ühingu liige. Laskis aastal 1838 trükkida laululehe (3. lk.) eesmärgiga koguda raha kirikusse oreli ehitamiseks.

Isiklikku
---------

Koch oli kaks korda abielus. Tema esimese naise Johanna Wilhelmine Anna Caroline isa oli Hageri Lambertuse koguduse õpetaja David Friedrich Ignatius (vahetult enne Kochi). Tema teise naise Aleksandrine Henriette isa oli tsaar Nikolai I ihuarst von Freymann

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
**Osvald Heinrich Sinipalu** (kuni 1938. aastani **Osvald Heinrich Malt**; 6. juuli 1913 Tallinn – 24. november 2001) oli eesti sõjaväelane. 

Ta lõpetas 1931. aastal Tallinna Reaalkooli. Ta siirdus sõjaväeteenistusse, kust ta lähetati Sõjakooli aspirantide kursusele, mille lõpetamise järel ülendati ta lipnikuks. 29. oktoobril 1936 võeti ta vastu Sõjaväe Tehnikakooli õpilaseks ja sõjaväe tegevteenistusse ning määrati käsirelvaklassi, mille lõpetas 24. veebruaril 1940. Ta ülendati kutseohvitseri ja sõjaväetehniku õigustega nooremleitnandiks.

Sinipalu viidi pärast Eesti sõjaväe likvideerimist üle Punaarmeesse ja ta langes 1941. aasta sõjategevuses sakslaste kätte vangi. Ta viibis sõjavangina Braunschweigi töölaagris, kust vabanes 1941. aasta lõpul ja teenis aastatel 1942–1944 Kihelkonnas politseis. Mõningatel andmetel ta vangistati 1944. aastal sakslaste poolt. Ta jäi 1944. aasta sügisel Rootsi põgenemisel teadmata põhjusel perekonnast maha Eestisse, siirdus mandrile ja varjas end maakoolis õpetajana töötades, et pääseda võimalikest repressioonidest. Aastatel 1957–1965 oli ta Ahja keskkoolis füüsika-, matemaatika- ja tööõpetusõpetaja, hiljem õpetaja Kääpa koolis.

Viited
------

1. ↑  "Eesti Sõjamuuseum - kindral Laidoneri Muuseum. Eesti ohvitserid 1918-1940". *prosopos.esm.ee*. Vaadatud 12. detsembril 2023.
2. 1 2  "Aastatel 1936–1940 Sõjaväe Tehnikakooli juhtkonda kuulunud ohvitseride ja Sõjaväe Tehnikakooli õpilaste elukäigust ning saatusest" (PDF).
*Mitte segi ajada Märjamaa kihelkonna Tellista mõisaga*

---

**Telliste mõis** (saksa keeles *Tellist*) oli eramõis Haljala kihelkonnas Virumaal.

Rootsiaegne revisjonis nimetati Teyles’eks (Telliste karjamõis), hiljem Telliste küla, Kihleveres Kadrina kihelkonnas. 

Mõisast on teateid alates 1525.

Viited
------

1. 1 2  Telliste mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 13.08.2016)

Välislingid
-----------

* Telliste mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Haljala kirik
Haljala kihelkond

**Kirik**: Haljala kirik  

**Mõisad**: Aari mõis | Aaspere mõis | Annikvere mõis | Aru mõis | Ernemaa mõis | Essu mõis | Haljala kirikumõis | Harmi mõis | Holsta mõis | Idavere mõis | Jalumäe mõis | Kaliküla mõis | Kandle mõis | Karula mõis | Kavastu mõis | Koigi mõis | Kodavere mõis | Kärmu mõis | Käsmu mõis | Lihulõpe mõis | Loobu mõis | Läsna mõis | Maheda mõis | Metsiku mõis | Mõisalõpe mõis | Oandu mõis | Paduri mõis | Rassivere mõis | Sagadi mõis | Sauste mõis | Selja mõis | Tammispea mõis | Tatruse mõis | Telliste mõis | Tereski mõis | Tõikvere mõis | Tõugu mõis | Vanaküla mõis | Vanamõisa mõis | Varangu | Veltsi mõis | Vihula mõis | Võle mõis
**Jüri Täht** (26. mai 1930 Tartu – 29. november 2022) oli eesti tšellist.

Noorus
------

Ta alustas tšelloõpinguid Viljandis. 1941. aastal emigreerus perega Saksamaale. Seal jätkas ta tšelloõpinguid kohaliku õpetaja juhendamisel. Eesti tšellist tuli 12-aastaselt Stuttgardis toimunud muusikavõistlusel oma vanuserühmas esimesele ja üldarvestuses teisele kohale. Ta lõpetas 1947. aastal Geislingeni gümnaasiumi. Seejärel õppis ta aastatel 1948-1950 Stuttgardi muusikakõrgkoolis. 1951. aastal emigreerus Ameerika Ühendriikidesse.

Karjäär Ameerika Ühendriikides
------------------------------

1958. aastal omandas ta Manhattani muusikakoolis magistrikraadi. Muu hulgas mängis ta Don Shirley Trios, kellega ta tegi ringireise Põhja-Ameerikas ning asendas tšelliste Radio City Music Hallis. 

Ta on olnud laval koos Marlene Dietrichi, Frank Sinatra, Tom Jonesi ja Paul Ankaga.  Ta töötas muusikaliorkestrites Broadwayl ning Ameerika Hääle eestikeelsete saadete toimetuses. 

Ta on filmi "Roheline raamat" kõrvaltegelase prototüüp.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli Carmen Täht (1933–2023), kelle isa oli Tartu Muusikakooli rajaja August Nieländer.

Viited
------

1. ↑  "Tšellist Jüri Täht külas meie koolis". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. jaanuar 2019. Vaadatud 20. mail 2019.
2. ↑  Tšellist Jüri Täht lahkus igavikulisse orkestrisse, Tartu Postimees, 30. november 2022
3. ↑  "Heino Elleri nimeline muusikakool". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. aprill 2018.
4. ↑  "Tähelend".
5. ↑  "Don Shirley Trio".
6. 1 2 3  "Jüri Täht Vikerraadio saates "Eesti Lugu"".
7. ↑  Evelin Täht "Tähelend. Jüri Täht – mees Rohelisest raamatust", 2020. ISBN 9789949016174

Välislingid
-----------

* Margit Kilumets. "Jüri Täht: ma ei tea, miks nad "Rohelises raamatus" minust venelase tegid" ERR kultuur, 25. jaanuar 2019
**Männiriisikas** (*Lactarius rufus*; eesti keeles ka *männiseen*, *paluseen*) on pilvikuliste sugukonda riisika perekonda kuuluv Eestis laialt levinud seen.

Mükoloog Erast Parmasto esitas männiriisika Eesti rahvusseene üheks võimalikuks kandidaadiks.

Nimetus
-------

Seene esmakirjeldaja oli Giovanni Antonio Scopoli ja hiljem Elias Magnus Fries, moodsa seeneteaduse isa. Seene perekonnanimi *Lactarius* viitab piimmahlale, mida seen eritab, ja liiginimi *rufus* seenekübara värvile.

Kirjeldus
---------

Männiriisikas on punakaspruun, noorelt valkja kirmega. Kübar on noorena kumer, hiljem nõgus või veidi lehterjas, tavaliselt selgelt nähtava näsaga kübara keskel. Kübara läbimõõt on kuni mõni sentimeeter, kuid erandlikel juhtudel isegi 10 cm. Kübara servad on õhukesed ja allapoole pööratud. Kübar on sile, vihmaga läikiv ja libe.

Seen on suhteliselt lihakas, maitselt kibe. Lõikekohas eraldub valge piimmahl, mis ei muuda õhuga kokkupuutes värvust. Kibeda maitse tõttu ussitavad männiriisikad mõnevõrra vähem kui teised seened. Sageli on täpselt seenejala keskel õõnsus, mis ei ole ussiauk. Jalg on 4–7 cm kõrge, peenike, silindriline, punakas, vahel kaetud valkjate udemetega, alusel pisut jämedam.

Eosed on valged, ovaalsed, mõõtmetega 9,5×6 μm.

Levila ja kasvukoht
-------------------

Männiriisikas kasvab põhjapoolkera parasvöötmes kuni Lapimaani. Eestis on väga levinud, kasvab männikutes, rabades ja männi-segametsades, eelistades happelist pinnast. Ta elab sümbioosis mändide, harvem kaskedega. Esinemisaeg kestab juulist novembrini. Seened kasvavad sageli hulgakesi.

Kasutamine
----------

Kibeda maitse eemaldamiseks tuleb männiriisikat kaua (pool tundi) kupatada, seejärel võib seent ka leotada. Männiriisikas sobib hästi hapendamiseks, soolamiseks ja marineerimiseks.

Lääne allikad nimetavad sageli männiriisikat mittesöödavaks. Võimalik, et nad ei arvesta pool tundi kestvat kupatamist normaalseks seenevalmistusviisiks, kuid on ka oletatud, et Põhja-Ameerika ja Euroopa seened ongi erineva söödavusega.

Radioaktiivselt saastunud piirkondades ei tohi männiriisikaid (nagu teisigi seeni) korjata, sest neisse koguneb radioaktiivne tseesium 137Cs, mille poolestusaeg on 30 aastat. Ohtlikud on ka maanteede ääres kasvavad seened, sest neisse koguneb ka raskmetalle.

Viited
------

1. ↑  "Mükoloog: Eestil peaks olema rahvusseen ". delfi.ee. 7.9.2010. Vaadatud 17.3.2022

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Männiriisikas** |

* Männiriisikas andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
Stryki suguvõsa aadlivapp
**Wilhelm Gustav von Stryk** (27. jaanuar (ukj 8. veebruar) 1850 Pühajärve − 15. august 1927 Tartu) oli baltisaksa päritolu agronoom.

Elulugu
-------

Ta põlvnes nimekast baltisaksa aadliperekonnast. Sündis Pühajärve mõisniku kindralmajor Wilhelm Johann Bernhard von Stryki (1793−1876) ja tema abikaasa krahvinna Elisabeth Igelströmi (1813−1885) pojana. 1870−1871 tudeeris Tartu ülikoolis põllumajandust ja sai põllumajanduskandidaadi kraadi. Täiendas end Berliini ülikoolis. 1876. aastal sai temast Liivimaa sotsieteedi alaline sekretär. Toimetas nädalakirja Baltische Wochenschrift für Landwirtschaft, Gewerbefleiß und Handel. Oli Liivimaa Põllumajanduse ja Töönduse Edendamise Seltsi ning Balti Karjakasvatajate Ühingu sekretär. 1926. aastal valiti Leipzigi ülikooli audoktoriks. Ta oli teenekas põllumees ja viljakas kirjanik.

Perekond
--------

Ta abiellus 1879. aastal Konstanze von Lodega, tal oli poeg Friedrich Torsten (1881–1920) ja tütar Luise.

Teoseid
-------

* *Über der Sozialismus* (1909)
* *Über die Livländische adelige Güterkreditsozietät* (1909)
* *Wilhelm v. Humboldts Ästhetik als Versuch einer Neubegründung der Sozialwissenschaft* (1911)
* *Über Freiheit* (1913)
* *Die Landwirtschaft in Livland. (Geschichtl. Skizze, Lit. u. Statistik)* (1918)
* *Das Agrargesetz in Livland (Lettland und Estland)* (1922)
* *Studien zur Geschichte der Landwirtschaft in Livland* (1926, käsikiri)

Vaata ka
--------

* Liivimaa Üldkasulik ja Ökonoomiline Sotsieteet
* Stryk

Viited
------

1. ↑  Lenz, Wilhelm. Deutschebaltisches biographisches Lexikon 1710−1960. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1970, lk 780.

Välislingid
-----------

* Gustav von Stryk veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
* Gustav von Stryki genealoogia
* Väljavõte Liivimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
Kaisma valla vapp
**Kaisma valla vapp** on endise Kaisma valla vapp.

Vapp oli kasutusel 13. oktoobrist 1995 kuni 27. oktoobrini 2009, mil ühinesid Kaisma vald ja Vändra vald ühtseks Vändra vallaks. 

Vändra ja Kaisma valla liitumislepingus on öeldud: "Kehtima jääb Vändra valla sümboolika. Kaisma valla senise sümboolika kasutamine lõpetatakse liitumise jõustumisest. Kaisma valla senine sümboolika antakse hoiule Vändra vallavalitsusele kuni edaspidise otsustamiseni. Mittevajalikku sümboolikat kandev asi hävitatakse vastava komisjoni otsusel ja vastavalt kehtivale korrale."

Vapi kirjeldus
--------------

Kaisma valla vapp on sinine kuldse äärisega vapikilp, mille sinisel väljal on hõbedane kuldse noka ja jalgadega seisev luik. Luige tiivad on tõstetud ja avatud.

Kuldne ääris viitab Pärnumaale ning kilbi sinine värvus märgib Kaisma järvi, luik on vallas väga levinud lind.

Vapi kasutamise kord
--------------------

Kaisma valla vappi kasutatakse:

1. Valla lipul.
2. Vallavalitsuse pitsatil.
3. Volikogu ja valitsuse õigusaktide plankidel.
4. Volikogu liikmete ja valla ametnike visiitkaartidel.
5. Vallavalitsuse poolt välja antud trükistel, reklaamidel ja meenetel.
6. Muudel juhtudel valitsuse loal.

Vaata ka
--------

* Kaisma valla lipp
**Claus Høxbroe** (sündinud 1980. aastal) on taani luuletaja, kes on ise nimetanud end biitpoeediks (*beatpoet*).

Kopenhaagenist pärit luuletaja loomingu keskseks teemaks on linnaelu. Høxbroe linnaluule kasutab teravaid ja humoorikaid võrdlusi ning mänglevat tänavakeelt, sellele on omane rütm ja keele voolavus, siin-ja-praegu-hetke vahendamine. Kirjutamisega sama oluline on luuletaja loomingus olnud tekstide elav esitus lavalt, ta esinemisstiili iseloomustab improvisatsioon ja pidev suhtlus publikuga. Alates 2013. aastast on ta koos taani džässpianisti Oscar Gilbertiga esitanud ja salvestanud 1940. ja 1950. aastatel Ameerika Ühendriikidest alguse saanud beat-luulet.

Looming
-------

Claus Høxbroe avaldas oma esimese luulekogu "Ulg tänavalt" ("Hylet fra gaden") 2006. aastal. Kokku on ta üllitanud kümme luulekogu, millest värskeim on 2015. aastal avaldatud taani- ja saksakeelne "Asphalt und Auferstehung | Asfalt og opstandelse". Lisaks kirjutamisele on ta salvestanud koostöös Taani muusikute ja kunstnikega mitmeid *spoken word* heliplaate. Alates 2007. aastast on tal ilmunud kuus albumit. Rahvusvahelist tuntust on luuletaja kogunud esinemistega Norras, Rootsis, Inglismaal, Soomes ja Saksamaal.

Lisaks taani keelele on tema luulet avaldatud saksa keeles. 2016. aastal esines Claus Høxbroe koos Oscar Gilbertiga Tartu kirjandusfestivalil Prima Vista ja Tallinnas Kirjanike Maja saalis. Valik Høxbroe luuletusi on ilmunud 2016. aasta Akadeemia 5. numbris Eva Velskeri tõlkes.

Tunnustus
---------

2011. aastal pälvis Høxbroe Dan Turèlli auhinna (*Dan Turèll Medaljen*).

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. mai 2018. Vaadatud 16. mail 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. mai 2018. Vaadatud 16. mail 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Tooteartikkel** (ingl.k. *item; stock keeping unit; SKU*) on unikaalselt tuvastatav osa varudest, mida tähistatakse tavaliselt kahel kujul: tooteartikli kood ja selle kirjeldus. Eri tooteartiklite abil tuvastatakse nii tooraineid, materjale, tootekomponente, tootesõlmi, pooltooteid, valmistooteid kui ka pakendeid ja pakkematerjale. Tavaliselt erinevad tooteartiklid üksteisest paljude eri parameetrite poolest, milleks võivad olla kaubaartikli funktsioon, kuju, kaal, mõõtmed, värvus, tehnilised näitajad, kasutus- või tarbimisomadused jms. Tooteartikkel on laovaru ja tootesortimendi väikseim tuvastatav ühik. 

Tooteartikli kirjeldus *(*ingl.k. *product article description)* on tooteartikli ühest või mitmest sõnast koosnev nimi, ehk toote lühikirjeldus, mille abil suudetakse eristada tootevalikus üht tooteartiklit teisest. Tooteartikleid eristatakse optilisel tuvastamisel üksteisest ka vöötkoodide (EAN ja UPC koodid), kahemõõtmeliste koodide ja raadiosageduslikul tuvastamisel (RFID) ka raadiomärkide *(tag)* abil. 

1. 1 2  *Hanke- ja ostujuhtimine*. Seilecs. 2023. ISBN 9789916985205.