recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Valguspilt** (*lighting state, lighting picture*) on teatri valgustite hetkeline seis nii valguse langemisnurkade, intensiivsuse kui ka värvi poolest, mis on salvestatud valguspulti ja käivitatakse vastavalt märgusõnale. Ka täielik pimedus saab olla valguspilt. Pimeduse kasutamine teatris on üldlevinud moodus näiteks teha ajalist hüpet lavastuses.

Ajalugu
-------

Valguspilte on loodud juba Vana-Kreekas vabaõhuteatris, kus enamjaolt kasutati küll päikest, aga päikese liikumine oli etendusse sisse lavastatud. Kasutati ka laternaid, kuid nende kasutamisega markeeriti ööd. Valguspiltide sihilikum loomine algas teatri siseruumidesse kolimisega. 16. sajandil kasutati teatrites küünlaid ja valguse värvimiseks kasutati klaasist pudelis värvilisi vedelikke (näiteks punase valguse saamiseks suunati valgust läbi klaasanuma, milles oli punane vein) ning nendega oli võimalik teha juba valgusrežiid. Seoses elektri kasutuselevõtuga oli võimalik teatrivalgusteid eemalt (puldiruumist) juhtida, mis aitas hüppeliselt kaasa keskkondade/atmosfääride loomisele.

Kuuluvus
--------

Valguspilt on valguskujunduse osa, mis omakorda on osa lavastuse tervikust. Üldjuhul loob valguspilte valguskujundaja, kes võib kasutada selleks puldioperaatorit või valgustehnikut. Valguskujundaja puudumisel võib valguspilte luua tehnik ise või koos lavastaja ja/või kunstnikuga.

Vaata ka
--------

* Hämardamine

Välislingid
-----------

* 
* 
*
**Valgusallikas** on valgust kiirgav keha. Füüsika mõistena määratletakse valgusallikat kui elektromagnetkiirguse allikat, mis kiirgab energiat inimsilmale nähtavas spektriosas.

Valgusallikad jagunevad loomulikeks allikateks (eelkõige Päike) ja mitut liiki tehisallikateks (vt Lamp),

Energia muundamise seisukohalt eristatakse primaar- ja sekundaarallikaid.

* Primaarvalgusallikas on keha, mis kiirgab valgust energia muundumise tulemusena teist liiki energiast, nt tuumaenergiast (Päikesel),  keemilisest energiast (peamiselt põlemisel) või elektrienergiast.

* Sekundaarvalgusallikas on keha, mis ise valgust ei tekita, kuid peegeldab või laseb läbi primaarvalgusallika valgust.

Tehnikas on valgusallikas element või seade, mis on ette nähtud peamiselt  valgustuseks või signalisatsiooniks.  Valgust tekitav element (üksikosa) on lamp, lambi (või lampide) valguse jaotamise seade on valgusti või prožektor. Valgussignalisatsioonivahendid, valgustid ja prožektorid on üldmõistena valgustusvahendid.

Viited
------

1. ↑   Endel Risthein. Valgustehnika sõnastik. Tallinn, Valgus, 1982
2. ↑   Eesti standard EVS-EN 12665:202. Valgus ja valgustus: Põhioskussõnad ja valgustusnõuete valiku alused
"Arsenali galerii" (akvarell, 1880)
**Eduard Hau** (28. juuli 1807 Tallinn – 3. jaanuar 1888 Tartu) oli baltisaksa maalikunstnik ja graafik.

Eduard Hau sai algõpetuse kunstnikust isa Johannes Hau juures Tallinnas. Aastast 1830 õppis paar aastat Dresdeni Kunstiakadeemias. 1836 läks Tartusse ja alustas oma suurt professorite portreede sarja (*Sammlung von Portraits der Professoren an der Kaiserlichen Universität zu Dorpat seit dem Jahre 1837 nach dem Leben und auf Stein gezeichnet von E. Hau*), mis trükiti 1837–39 Georg Friedrich Schlateri litograafiatöökojas (kokku 6 vihku 30 portreega). 1839 lahkus Tartust, arvatavasti suundus peatselt Peterburi, 1854 sai akadeemikuks. Tegutses seal esialgu peamiselt portretisti, hiljem interjöörimaalijana, jäädvustades akvarellis keiserlike paleede sisevaateid Peterburis ja selle ümbruses.

Põhiliselt on Hau tuntud Moskva, Peterburi ja Gattšina kuulsate ehitiste sisevaadetest tehtud akvarellide järgi. Üldiselt on need tehtud keisripere tellimusel. On teada ka üksikuid tema maalitud portreid. Moskvas joonistas ta Suurt Kremli lossi ja Nikolai lossi, Peterburis Miikaeli lossi, Talvepaleed ja Ermitaaži, Gattšinas Gattšina paleed.

Hau akvarellid tubade sisustusest on valmistatud suure meisterlikkusega: perspektiiv on täpselt paigas ja detailid on joonistatud väga üksikasjalikult.

Gattšinasse läks Hau esimest korda 1862 selleks, et teha akvarellid Nikolai I ja Aleksander II kabinettidest. Ta jätkas tööd lossis kuni 1880. aastani. Gattšinas lõi ta 59 akvarelli, millest osa hoiti kuni 1920. aastateni lossi kunstikogus ja alles siis anti üle Ermitaažile. Gattšina akvarellid on hindamatu väärtusega sellepärast, et Teise maailmasõja ajal põletasid taganevad sakslased lossi maani maha. Loss taastati suures osas Hau akvarellide põhjal.

Eduard Hau oli Woldemar Hau poolvend.

Viited
------

1. ↑  Eduard Hau. Tartu Ülikooli Raamatukogu

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Eduard Hau** |

* Lühike elulugu ja mõned tööd, Tartu Ülikooli Raamatukogu
* Mõned teosed, Eesti Kunstimuuseum
* Interjöörimaalid Ermitaažis
* Pikem elulugu (vene keeles)
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Juunioride maailmameistrivõistlused |
| **Kuld** | 2015 | jalgpall |
| Euroopa U-19 meistrivõistlused |
| **Kuld** | 2013 |  |

**Sergej Milinković-Savić** (serbia kirillitsas Сергеј Милинковић-Савић; sündinud 27. veebruaril 1995 Lleidas Hispaanias) on Serbia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Saudi Araabia kõrgliiga klubis Al Hilal ja Serbia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Serbia klubis FK Vojvodina, mille meeskonnas debüteeris ta Serbia kõrgliigas 2013. aastal.

2014. aasta juunis sõlmis ta lepingu Belgia kõrgliiga klubiga Genk.

2015. aasta juulis siirdus ta Rooma Laziosse. Hooajal 2017–18 valiti ta Itaalia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu ja hooajal 2018–19 liiga hooaja parimaks poolkaitsjaks.

Suvel 2023 liitus ta 40 miljoni euro eest Al Hilaliga.

2013. aastal tuli Milinković-Savić Serbia kuni 19-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks. 2015. aastal tuli ta Serbia kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Milinković-Savić pälvis 2015. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel Pronkspalli auhinna. Serbia jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 2017. aastal. Koondisekarjääri kaks esimest väravat lõi ta 8. oktoobril 2020 EM-i valikmängus Norra vastu.

Tema noorem vend Vanja Milinković-Savić on samuti jalgpallur.

Saavutused
----------

Vojvodina
* Serbia karikas 2013–14

Lazio
* Coppa Italia: 2018–19
* Supercoppa Italiana: 2017, 2019

| * v
* r
Serbia koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Stojković
* 2 Rukavina
* 3 Tošić
* 4 Milivojević
* 5 Spajić
* 6 Ivanović
* 7 Živković
* 8 Prijović
* 9 Mitrović
* 10 Tadić
* 11 Kolarov (c)
* 12 Rajković
* 13 Veljković
* 14 Rodić
* 15 Milenković
* 16 Grujić
* 17 Kostić
* 18 Radonjić
* 19 Jović
* 20 Milinković-Savić
* 21 Matić
* 22 Ljajić
* 23 Dmitrović
* Treener: Krstajić

 | Serbia |

| * v
* r
Serbia koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Dmitrović
* 2 Pavlović
* 3 Eraković
* 4 Milenković
* 5 Veljković
* 6 Maksimović
* 7 Radonjić
* 8 Gudelj
* 9 A. Mitrović
* 10 Tadić (c)
* 11 Jović
* 12 Rajković
* 13 S. Mitrović
* 14 Živković
* 15 Babić
* 16 Lukić
* 17 Kostić
* 18 Vlahović
* 19 Račić
* 20 S. Milinković-Savić
* 21 Đuričić
* 22 Lazović
* 23 V. Milinković-Savić
* 24 Ilić
* 25 Mladenović
* 26 Grujić
* Treener: Stojković

 | Serbia |
1939. aasta vallareformiga muudetud valdade piirid Läänemaal
**Taebla vald** oli vald Läänemaal aastail 1939–1950.

Vald moodustati senise Taebla valla maa-alast, välja arvatud Nõmme küla piirkond; senise Palivere valla maa-alast, välja arvatud Jaakna, Seljaküla ja Lehtmetsa külade ning Seljaküla asunduse piirkonnad; senise Lähtru valla Kaasiku küla piirkonnast ja osa Lähtru metsandiku maa-alast.

Vald kuulus Riigivolikogu 27. valimisringkonda, kust valiti Aleksander Saar, ning Noarootsi põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.

Esimene vallavanem oli Jaan Tammet.

1945 septembris moodustati Taebla vallas Taebla külanõukogu keskusega Taebla asunduses ja Palivere külanõukogu keskusega Palivere asunduses. 1950. aastal Taebla vald likvideeriti ja selle alad arvati Haapsalu rajooni koosseisu.

Viited
------

1. ↑  Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
2. ↑  Eesti NSV Teataja, 1945, 32, 501
3. ↑  Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
**Sergei Tretjakov** (5. oktoober 1956 – 13. juuni 2010) oli Venemaa välisluure ohvitser ja Ameerika Ühendriikide topeltagent.

Töötanud varem Ottawas, asus ta 1995. aastal välisluure residendiks New Yorgis Venemaa ÜRO missiooni pressiatašee New Yorgis diplomaatilise kattevarju all. Alates 1997. aastast, mil suri Tretjakovi Venemaal elanud ema, tegutses ta topeltagendina. 2000. aasta oktoobris pages ta koos perega. See sai ajakirjanduses teatavaks 2001. aasta jaanuaris, mil Venemaa välisministeerium soovis temaga konsulaarkohtumist, veendumaks, ega ameeriklased Tretjakovi vastu tahtmist kinni pea.

Tretjakovi väitel põhjustasid tema ülejooksmise veendumus, et Venemaal olid võimule tulnud inimesed, kelle teenimine oli moraalivastane, ning soov kindlustada oma tütrele parem elu maal, millel on tulevikku.

2007. aastal sai tema pere Ameerika Ühendriikide kodakondsuse.

Sergei Tretjakov suri 53-aastaselt südameataki tagajärjel. Tema abikaasa palus läbi viia lahkamise FBI järelevalve all.
|  |
| --- |
|  **Kergejõustik** |
|  |
| Riik |  | Venemaa |
| katkestas | 1912 | 10 km käimine |
| Riik |  | Eesti |
| diskv. | 1920 | 3000 m käimine |
| diskv. | 1920 | 10 km käimine |

Eduard Hermann
**Eduard Hermann** (28. juuni/10. juuli (ukj) 1887 Sootaga vald, Äksi kihelkond, Tartumaa – 8. veebruar 1960 Chatswood, Uus-Lõuna-Wales, Austraalia) oli Venemaa ja Eesti kergejõustiklane (käija) ning poksija.

Ta alustas sportimist Tartus (hilisemas spordiseltsis Aberg).

Ta sõdis Venemaa eest Esimeses maailmasõjas, kuid sattus novembris 1914 Saksamaale sõjavangi.

Käijana
-------

Ta osales Venemaa eest 1912. aastal Stockholmi olümpiamängude kergejõustikuvõistlusel 10 km käimises, kus ta katkestas võistluse.

Ta osales Eesti eest 1920. aastal Antwerpeni olümpiamängude kergejõustikuvõistlusel 3000 meetri ja 10 km käimises, kuid diskvalifitseeriti mõlemal distantsil ebapuhta käigu tõttu.

Poksijana
---------

Ta alustas poksimist 1920. aastal Tallinna "Spordis", kus tema treener oli Arkadi Harlampijev. 

Ta on esimene Eestis, kes põhjalikumalt kirjutas poksi ajaloost ning tehnikast ning ta on seega poksi teadusliku käsitluse üks teerajajaid Eestis.

Ta kuulus Spordi meeskonda selle esimesel avalikul võistlusel, kohtumisel 1. oktoobril 1921 Helsingi Poksiklubiga (see oli ka helsinglaste esimene avalik võistlus üldse). Ta kaotas keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) oma kohtumise Helsingi Poksiklubi esindajale Tallqvistile.

Hilisem elukäik
---------------

Aastal 1926 siirdus elama Austraaliasse. Töötas algul Eesti sisserändajatest moodustatud maa- ja metsatööbrigaadi juhina, hiljem oli farmer.

Artikleid
---------

* Ed. Herman. "Rusikavõitlus". Eesti Spordileht nr 6, 31. juuli 1920. Lk 5–7
* Ed. Hermann. "Lühikesed näpunäited algajatele Bokseritele". Eesti Spordileht nr 7, 19. september 1920. Lk 5–6

Viited
------

1. ↑  "Tartu Kalevi juubelivõistlused. Tartul veerandsada aastat sportlist minevikku. Elav konkurents ja head saavutused pidupäeval". Eesti Spordileht nr 32, 3. september 1926. Lk 5
2. ↑  "Spordimees Eduard Hermann". Postimees nr 171, 12. august (vkj 30. juuli) 1915. Lk 3
3. 1 2  Eduard Hermanni sporditulemused
4. ↑  "Eesti poksimeister cowboyks Austraalias". Eesti Spordileht nr 5, 4. veebruar 1927. Lk 1

Kirjandus
---------

* Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009. Lk 173
* Eduard Tinn. "Lurichi jälgedes. Eesti sport tsaariajast tänapäevani". Tallinn 2017. Lk 166

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Eduard Hermanni sporditulemused
* Tallinna "Spordi" esimeste poksikursuste lõpetajad ja avavõistlustest osavõtjad. Keskel on võistluste kohtunikekogu – Edgar Klumberg, Arkadi Harlampijev ja **Eduard Hermann**, kohtunikest vasakul istub noorim kursuslane Peeter Matsov, Harlampijevi selja taga seisab Nikolai Matsov. Tallinn, 27. august 1921. Eesti Rahvusarhiivi Filmiarhiivi fotokogu, EFA.259.0-68989
* Eduard Hermann (käija) veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Jürgen Veber** (hüüdnimega **Trikimees**; sündinud 10. veebruaril 1983 Pärnus) on eesti mustkunstnik ja endine jalgpallur. 

2001. aastal lõpetas Pärnu Koidula Gümnaasiumi.

Veber on andnud illusioonietendusi. Tema esimene suur sõu "Trikimees 100% Live" leidis aset Tallinnas Saku Suurhallis 25. oktoobril 2008 ning järgmine, "The Path Of Wonders", 11. oktoobril 2009 Tallinnas vastvalminud Nokia Kontserdimaja avamisel. 

2011. aastal seitsmes Eesti linnas toimunud etenduste sarjast "Tour de Estonia" linastus Kanal 2-s samal aastal kuueosaline saatesari "Jürgen Veberi trikituur". Aastatel 2007–2008 oli tal Kanal 2-s oma mustkunstisaade "Trikimees".

Jürgen Veber on olnud JK Viljandi Tuleviku väravavaht.

2010. aastal andis EAS vendade Veberite firmale JJV Productions OÜ eksporditurunduse toetuse programmi ja alustava ettevõtja stardi- ja kasvutoetuse programmi raames kokku ligi 166 000 eurot. Hiljem selgus, et firma dokumentatsioonis esitatud andmed ei vasta tegelikkusele ja EAS nõudis toetust tagasi.

Viited
------

1. ↑  Saade "Trikimees" Kanal 2 veebilehel
2. ↑
3. ↑  Mustkunstnik Jürgen Veber maksab EASile toetust visalt tagasi, Õhtuleht, 22. detsember 2018
4. ↑  MUSTKUNSTNIKU PANKROT: kas EASi kaabust hiigelsumma välja õngitsenud Jürgen Veber pääsebki raha tagasi maksmisest?
Sergei Šipov (2018)
**Sergei Jurjevitš Šipov** (vene keeles Сергей Юрьевич Шипов; sündinud 17. aprillil 1966 Muromis) on vene maletaja, malekommentaator, maletreener ja maleliteraat, rahvusvaheline suurmeister (1996). 

Šipov sai suurmeistriks 30-aastaselt 1996. aastal. Neli aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. 1998. aastal Peterburis peetud Venemaa meistrivõistlustel (mängiti Šveitsi süsteemis, 60 osavõtjat) jagas esikohta koos Aleksandr Morozevitši, Pjotr Svidleri ja Konstantin Sakajeviga, kuid Bergeri koefitsientide alusel jäi talle neljas koht.

Šipov on mänginud FIDE maailmameistrivõistlustel (nokautsüsteemis peetud turniirid). 1999. aastal sai ta Las Vegases turniiritabelis 22. asetuse. Võitis teises ringis Hannes Stefánssoni, kuid kaotas kolmandas ringis Vassõl Ivantšukile tulemusega 0:2 ja langes edasisest konkurentsist välja. Detsembris 2001 sai ta Moskvas turniiritabelis 44. asetuse. Kaotas teises ringis Joël Lautier'le tulemusega 1,5:2,5. 

Šipov on olnud Garri Kasparovi sparringupartner.

Alates 1999. aastast elab ta Moskvas. Tegutseb ka treeneri ja malekommentaatorina.

Teoseid
-------

* "Последняя интрига века: Каспаров-Крамник", Лондон 2000. Москва: Элекс-КМ, 2000, 150 lk, ISBN 5-9381-5008-6 (kaasautor J. Damski)

Välislingid
-----------

* Sergei Šipov – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Sergei Šipov FIDE andmebaasis
Tadžiki NSV vapp 1940–1992
**Tadžiki NSV vapp** oli NSV Liidu haldusüksuse Tadžiki NSV vapp.

Tadžiki NSV sai endale vapi 28. aprillil 1929. Hiljem muudeti seda mitu korda. 1929–1931 oli Tadžiki NSV vapp ka Tadžiki NSV lipul.

Põhiseaduse järgi sai Tadžiki NSV vapi alles 1. aprillil 1937. Vapil olid tõusva päikese kiirtes kuldsed ristatud sirp ja vasar, taustaks punane viisnurkne täht. Figuure ümbritses vasakult puuvillaokstest, paremalt viljapeadest pärg, mis oli seotud punase lindiga. Pärja mõlemal küljel oli kaks linti. Puuvillaokstel olevatel lintidel oli tadžikikeelne deviis "Kõigi maade proletaarlased, ühinege!", aga viljapeadel olevatel lintidel venekeelne. Alumisel lindil oli tadžiki ja vene keeles kirjutatud "Tadžiki NSV".

Hiljem on tadžikikeelseid tekste muudetud. 1938 asendati lühendis "NSV" Ç-täht (sõnast "Çumhurijat") R-tähega (sõnast "Respublica"). 28. septembril 1940 andis Tadžiki NSV Ülemnõukogu presiidium välja käsu, mille järgi muudeti tadžikikeelseid kirju vapil uuesti ("Пролетарҳои ҳамаи мамлакатҳо, як шавед!" ja "РСС Тоҷикистон"), sest tadžiki kirjakeel läks ladina tähtedelt üle kirillitsale.

Vapp oli kasutusel 1992. aasta novembrini (septembrist 1991 novembrini 1992 kirjaga Tadžikistani Vabariik). Selle asemele võeti kasutusele Tadžikistani vapp.

Vaata ka
--------

* Tadžiki NSV lipp
* Tadžikistani vapp
**Bruno Zumino** (28. aprill 1923 Rooma, Itaalia – 21. juuni 2014 Berkeley, California) oli itaalia ja Ameerika Ühendriikide füüsik.

Ta sai 1945. aastal Rooma Ülikoolist doktorikraadi füüsikas. Seejärel siirdus Ameerika Ühendriikidesse, kus töötas kuni aastani 1968 New Yorgi Ülikoolis. Aastatel 1968–1981 töötas ta Genfis asuvas CERN-is. Alates aastast 1981 taas USA-s – California Ülikoolis Berkeleys, kus oli 1981–1994 füüsikaprofessor ja 1994. aastast emeriitprofessor.

Zumino uurimisvaldkonnad olid matemaatiline füüsika ja osakestefüüsika. Ta oli 1974. aastal koos Julius Wessiga supersümmeetria hüpoteesi autor. Tema järgi nimetati Wessi-Zumino mudel ja Wessi-Zumino-Witteni mudel. 

Zumino abikaasa Mary Gaillard on samuti füüsik.

Tunnustus
---------

* 1984 – valiti Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeks
* 1985 – valiti USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmeks
* 1987 – Diraci medal (ICTP)
* 1988 – Dannie Heinemani matemaatilise füüsika auhind
* 1989 – Max Plancki medal
* 1992 – Humboldti teadusuuringute auhind
* 1992 – Wigneri medal
* 2005 – Enrico Fermi auhind

Viited
------

1. ↑  Bruno Zumino. web.archive.org
**Eduard-Johannes Hintser** (20. märts 1886 Vooreküla, Suure-Kambja vald, Võrumaa – 22. juuli 1965 Tartu) oli eesti omavalitsustegelane.

Kuulus Isamaaliitu ja oli Isamaaliidu Vastse-Kuuste osakonna juhataja.

1939 oktoobri vallavolikogude valimistel valiti ta Kiidjärve valla volikogu liikmeks. Kuna vallavolikogu ei suutnud kahel korral järjest vallavanemat valida, nimetas siseminister Eduard Hintseri vallavanemaks.

1945. aastal jagasid nad vend Karl Hintseriga 42,2 ha suuruse talu natsionaliseerimise vältimiseks omavahel kahte ossa, kuid Nõukogude võimuorganid käsitlesid seda fiktiivse tehinguna.

Eesti NSV Ministrite Nõukogu 14. märtsi 1949. aasta otsusega lülitati ta küüdatatavate nimekirja, kuid teda ei küüditatud.

Viited
------

1. ↑  Uusi juhatusi Isamaaliidu Tartumaa osakondadele. Postimees, 3. juuni 1940
2. ↑  Kiidjärvele määrati vallavanem. Rahvaleht, 24. jaanuar 1940, nr 20, lk 3.
3. ↑  Likvideerida maareformi moonutamine Kiidjärvel. Postimees, 16. november 1945
4. ↑  "Küüditamine Eestist Venemaale. Märtsiküüditamine 1949, 2.osa. Raamat 5, lk 99" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 11. jaanuar 2012. Vaadatud 9. jaanuaril 2016.
**Mittelinnkrahvkond** (inglise keeles *non-metropolitan county*) on haldus- ja omavalitsusüksus Suurbritannias Inglismaal. 

Termin "mittelinnkrahvkond" on kasutusel alates 1974. aastast, kui haldusreformi käigus moodustati Inglismaal väljaspool Suur-Londonit 6 linnkrahvkonda ja 39 mittelinnkrahvkonda.

Mittelinnkrahvkondades loodi kohaliku võimuorganina mittelinnkrahvkonnanõukogud, mis teostavad haldusvõimu krahvkonnatasandil. Osa haldusfunktsioone on mittelinnkrahvkondades üle antud mittelinnkrahvkondade allüksustusele – mittelinnaringkondadele (*non-metropolitan districts*), kus kohaliku võimu teostavad valitavad ringkonnanõukogud. Ringkondade arv mittelinnkrahvkonnas kõigub kahest neljateistkümneni. 

Pärast seda, kui 1986. aastal linnkrahvkonnanõukogud kaotati, on krahvkonnatasandil halduskrahvkonna funktsioonides ainult mittelinnkrahvkondade nõukogud.

Järgnevatel aastatel (1995–2009) toimunud reorganiseerimiste käigus on osades mittelinnkrahvkondades kahetasandiline omavalitsusstruktuur asendatud ühetasandilisega, see tähendab, et krahvkonnatasandi ja ringkonnatasandi haldusfunktsioonid on ühitatud. Sellised krahvkonnad on saanud tervikomavalitsuse (*unitary authorities of England*) staatuse. 

Vahel arvatakse mittelinnkrahvkondade nimistusse ka tervikomavalitsuse staatuse omandanud endised mittelinnkrahvkonnad.

Mittelinnkrahvkonnad (1974)
---------------------------

Mittelinnkrahvkondi moodustati algselt kokku 39.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Avon
* Bedfordshire
* Berkshire
* Buckinghamshire
* Cambridgeshire
* Cheshire
* Cleveland
* Cornwall
* Cumbria
* Derbyshire
* Devon
* Dorset
* Durham
 | * Essex
* Gloucestershire
* Hampshire
* Hereford and Worcester
* Hertfordshire
* Humberside
* Isle of Wight
* Kent
* Lancashire
* Leicestershire
* Lincolnshire
* Norfolk
* Northamptonshire
 | * Northumberland
* Nottinghamshire
* Oxfordshire
* Salop, aastast 1980 uus nimi Shropshire
* Somerset
* Staffordshire
* Suffolk
* Surrey
* Ida-Sussex
* Lääne-Sussex
* Warwickshire
* Wiltshire
* North Yorkshire
 |

Inglismaa praegused mittelinnkrahvkonnad
----------------------------------------

Kokku on neid mittelinnkrahvkondi, kus on säilinud kahetasandiline omavalitsusstruktuur, 27 (2009). 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Buckinghamshire
* Cambridgeshire
* Cumbria
* Derbyshire
* Devon
* Dorset
* Essex
* Gloucestershire
* Hampshire
 | * Hertfordshire
* Kent
* Lancashire
* Leicestershire
* Lincolnshire
* Norfolk
* Northamptonshire
* Nottinghamshire
* Oxfordshire
 | * Somerset
* Staffordshire
* Suffolk
* Surrey
* Ida-Sussex
* Lääne-Sussex
* Warwickshire
* Worcestershire
* North Yorkshire
 |
Pimestiku pank (Eesti)Pimestiku pank
Asendikaart
**Pimestiku pank** (ka **Pimestiku pangad**, **Pimestiku klindisaared**) on Põhja-Eesti panga osa Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas Pimestiku külas, olles ühtlasi osa Vaivara klindilõigust ning moodustab koos Sinimägedega Sinimäe rikkevööndi. Pimestiku pank algab peale Perjatse panga lõppetavast Perjatse klindilahe Pimestiku klindiväinast ja kulgeb mööda merekallast Utria panga moodustanud klindisaareni.

Pimestiku klindiväin on ühtlasi Sillamäe ja Sinimäe rikkevööndite lahknemise piiriks.

Pimestiku klindisaared on keskmine 2 km pikkune osa Vaivara Sinimägedega sarnase ehitusega, Vaivara klindilõigu tektooniliselt rikutud keerulise ehitusega klindivööndist. Pankade pealmine 5....10 m paksune lõheline lubjakivilasund on jäänud oma loomulikule kõrgusele ja kõrgub 25...30 meetrit üle merepinna. Pankadevahelisel alal on aga aluspõhjakivimid tõstetud 20...30 meetri võrra ja seal avaneb pinnakatte all sinisavi ja lõhelised lubja- ja liivakivikihid, mis on pankade peal on seal ära kulutatud.

Kõige rohkem on teistest Pimestiku klindisaartest erinev Suur-Pimestiku klindisaar, mida ääristab põhjaküljest 20 meetri kõrgune Vaivara tüüpi astang.

Klindisaarte madalduvate lõunakülgede paeplatoo on mattunud pinnasesse ja ei avaldu enam looduses. Klindisaari eraldavad looduses lauged orud.

Vaata ka
--------

* Eesti pankade loend
* Kannuka pank
* Meriküla pank
* Pargimäe pank
* Põrguaugumäe pank
* Tornimäe pank
* Utria kõrgekallas
* Udria maastikukaitseala
* Utria pank
* Utria savikallas
* Vaivara klindilõik
* Pimestiku pangasaarestik
* Sinimägede pangasaarestik
* Laagna pangasaarestik

Kirjandus
---------

* Kalle Suuroja. *Põhja-Eesti pangad*, Tallinn 2004.
**Bruno Wetberg** oli Liivimaa vaimulik 16. sajandi alguses, Tallinna toomhärra ning arvatavasti ka Saare-Lääne toomhärra. 

Bruno Wetberg pärines 15. sajandil Liivimaale asunud Wettbergide suguvõsa harust, ent ta oli abieluväline poeg. Tema sugulane oli Saare-Lääne piiskop Peter Wetberg (1471–1491) ning Saare-Lääne kapitlisse kuulusid veel kaks tema sugulast: toompraost Georg Wetberg ning poolvennast toomdekaan Johann Wetberg. 16. sajandi alguses oli Bruno Tallinna toomhärra ja võimalik, et ka Saare-Lääne toomhärra.

1504–1506 tegutses Bruno Wetberg Liivimaa indulgentsikampaania heaks ning pidas Narva ja Rakvere ümbruses jutluseid nii saksa kui mittesaksa keeles. Alates 1509. aastast oli Bruno segatud Johann Wetbergi ning rüütel Hermann Soye plaanidesse. 1511. ja 1513. aastal viibis ta koos Johanniga Roomas. Johann Wetbergi ja Soye tegevus ja plaanid viisid ka Bruno vastuoludesse nii Saare-Lääne piiskopi Johannes Kieveli kui ka Liivimaa ordumeistriga. 1514. aastal ta vangistati ning 1516. aastal kuulati ta üle. Ta väitis, et piiskopi ja ordumeistri vastastes plaanides oli peamine süü Johann Wetbergil ja et tema oli nendesse plaanidesse vähe segatud. Veel 1518. aasta lõpus oli Bruno Wetberg ordu vangistuses.

Vaata ka
--------

* Wettberg

Viited
------

1. ↑  1485. aastal palus skolaar Brunolfus de Wetberg Saare-Lääne piiskopkonnast, et paavst annaks talle dispensatsiooni "esimeses vormis" (*in prima forma*), mis tähendas abieluvälisest sünnist tulenevate vaimulikukarjääri piirangute kõrvaldamist, vt: RG Online, RPG VII 02806, URL:  (vaadatud 17.04.2023)
2. ↑  Leonid Arbusow vanem. Livlands Geistlichkeit, Teil 2, lk 138; Teil 4, lk 234–235.

Kirjandus
---------

* Madis Maasing. "Johannes Wetberg ja Saare-Lääne piiskopitool", *Läänemaa Muuseumi toimetised* 24 (2022), lk 89–117.
**Mittelnkirchen** (alamsaksa: **Mittelskark**) on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Stade kreisis. Valla pindala on 7,02 km². 31. detsembril 2017 elas seal 1082 inimest.

Ajalugu
-------

Mittelnkirchen kuulus ilmalikus mõttes 1180. aastal loodud vürstlikku Bremeni peapiiskopkonda. Kuid vaimulikus mõttes kuulus Mittelnkirchen Verdeni piiskopkonda. 16. sajandi keskpaigas võtsid elanikud omaks luterluse. Tilly juhitud Katoliikliku Liiga okupatsiooni ajal (1628–1630) kannatasid nad vastureformatsiooni katsete all.

1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esmalt personaalunioonis Rootsi – mille katkestas Taani okupatsioon (1712–1715) – ja 1715. aastast Hannoveri krooniga. 1807. aastal annekteeris hertsogkonna üürike Vestfaali kuningriik, 1810. aastal annekteeris selle Prantsusmaa. 1813. aastal anti hertsogkond tagasi Hannoveri kuurvürstkonnale, mis – pärast ülendamist Hannoveri kuningriigiks 1814. aastal – liidendas hertsogkonna reaaluniooni ja hertsogkonna territooriumist, sealhulgas Mittelnkirchenist, sai 1823. aastal loodud Stade regiooni osa.

Viited
------

1. ↑  Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Register of German municipalities (4th quarter 2022), vaadatud 12.02.2023.

Välislingid
-----------

* www.luehe-online.de


Stade kreisi vallad

* Agathenburg
* Ahlerstedt
* Apensen
* Balje
* Bargstedt
* Beckdorf
* Bliedersdorf
* Brest
* Burweg
* Buxtehude
* Deinste
* Dollern
* Drochtersen
* Düdenbüttel
* Engelschoff
* Estorf
* Fredenbeck
* Freiburg/Elbe
* Großenwörden
* Grünendeich
* Guderhandviertel
* Hammah
* Harsefeld
* Heinbockel
* Himmelpforten
* Hollern-Twielenfleth
* Horneburg
* Jork
* Kranenburg
* Krummendeich
* Kutenholz
* Mittelnkirchen
* Neuenkirchen
* Nottensdorf
* Oederquart
* Oldendorf
* Sauensiek
* Stade
* Steinkirchen
* Wischhafen
Chinụa Achebe (2008)
**Chinụa Achebe** (**Albert Chinụalụmọgụ Achebe**; 16. november 1930 – 22. märts 2013) oli Nigeeria kirjanik. 

Achebet peetakse tänapäevase Nigeeria kirjanduse rajajaks. Tal oli omapärane kohalikule traditsioonile tuginev stiil, mis sisaldas rahvajutte ja vanasõnu.

Ta kirjutas inglise keeles, kuid tema emakeel oli ibo keel. Tema romaanid keskenduvad ibo ühiskonna traditsioonidele, kristlikele mõjudele ning väärtuste konfliktidele koloniaalajastul ja pärast seda. Tema esikromaan "Kõik vajub koost", mis ilmus 1958. aastal, on kujunenud Aafrika kirjandusklassikaks. Lisaks romaanidele ilmus temalt lühijutte, luulet, lasteraamatuid ja esseekogumikke.

Ta oli aktiivne Biafra iseseisvuse pooldaja. Biafra iseseisvuse ajal 1967–1970 reisis ta Euroopas ja Ameerikas ning palus oma rahvale abi, mida aga ei tulnud. Pärast seda, kui Nigeeria oli uuesti vallutanud Biafra, osales Achebe mõnda aega poliitikas, kuid pettus selles korruptsiooni ja elitismi tõttu, mis sel ajal Nigeeria poliitikas lokkas. Ta elas mitu aastat vahepeal USA-s.

1990. aastast elas ta taas USA-s. Ta oli New Yorgi Bard College'i professor. 1990. aastal jäi ta autoõnnetuse tagajärjel puusadest allapoole halvatuks.

Tunnustus
---------

* 2007 – Bookeri auhind

Romaanid
--------

* "Things Fall Apart", 1958, eesti keeles "Kõik vajub koost" (2018, tõlkinud Heili Sepp)
* "No Longer at Ease", 1960
* "Arrow of God", 1964
* "A Man of the People", 1966
* "Chike and the River", 1966
* "Anthills of the Savannah", 1988

Välislingid
-----------

* 
* 
* 
* Chinua Achebe, African Literary Titan, Dies at 82. The New York Times, 22. märts 2013
**Reini provints** (saksa: *Rheinprovinz*), ka **Reini Preisimaa** (*Rheinpreußen*) või Reinimaa (*Rheinland*), oli aastatel 1822 kuni 1946 Preisimaa kuningriigi ja Preisimaa Vaba Riigi läänepoolseim provints Saksa Riigis. See loodi Alam-Reini ja Jülich-Kleve-Bergi provintsidest. Selle pealinn oli Koblenz ja aastal 1939 elas seal 8 miljonit inimest. Hohenzollerni provints oli sõjaliselt Reini provintsi ülempresidendi (*Oberpräsident*) alluvuses.

Reini provints piirnes põhjas Hollandi, idas Preisimaa provintside Vestfaali ja Hessen-Nassau ning Hessen-Darmstadti suurhertsogkonnaga, kagus Pfalziga (Baieri kuningriigi ringkond), lõunas ja edelas Lorraine'iga ning läänes Luksemburgi, Belgia ja Hollandiga.

Väike eksklaav Wetzlar Hessen-Nassau ja Hessen-Darmstadti suurhertsogkondade vahel oli samuti Reini provintsi osa. Birkenfeldi vürstkond, teisest küljest, oli Oldenburgi suurhertsogkonna enklaav.

Aastal 1911 oli provintsi suurus 10 423 km2; ulatus põhjast lõunasse oli ligi 200 km ja suurim laius oli veidi alla 90 km. See sisaldas umbes 200 km Reini jõest, mis moodustas provintsi idapiiri Bingenist Koblenzini ja voolab siis põhja-loode suunas läbi provintsi, järgides ligikaudu selle idapiiri.

Reini provints, 1905

Viited
------

1. ↑
2. ↑
**Pimen** (vene *Пимен*; kodanikunimega **Sergei Mihhailovitš Izvekov**, vene *Сергей Михайлович Извеков*; 23. juuli (vkj 10. juuli) 1910 Kobõlino, Kaluga kubermang – 3. mai 1990 Moskva) oli Vene Õigeusu Kiriku vaimulik, aastatel 1971–1990 Moskva ja kogu Venemaa patriarh.

Elulugu
-------

Ta sündis mehaanik Mihhail Izvekovi ja tema abikaasa Pelageja peres. Tulevane patriarh omandas hariduse keskkoolis, laulis varateismelisena kirikukooris ja osales jumalateenistustel piiskoppide hüpodiakonina. 

Pärast kooli lõpetamist sõitis ta 1925. aastal Moskvasse, astus Sretenski kloostrisse ja juhatas koore mitmes Moskva kirikus. 1927. aastal pühitseti ta mungaks Pimeni nime all, vaga Pimen Suure auks.

16. juulil 1930 pühitses Zvenigorodi ülempiiskop Filipp (Gumilevski) ta munkdiakoniks ja 12. jaanuaril 1931 munkpreestriks.

1932. aastal kutsuti ta kaheks aastaks aega teenima Tööliste ja Talupoegade Punaarmee ühte väeossa Valgevenes. 

Järgnevate aastate kohta kuni 1945. aastani puuduvad ametlikes biograafiates igasugused andmed. Öeldakse vaid, et sõja lõppedes oli munkpreester Pimen Rõõmukuulutamise katedraali vaimulik Vladimiri oblasti Muromi linnas. 

Ühe versiooni järgi ta deserteerus ja elas võltsitud dokumentidega Moskvas; mõisteti deserteerumise eest vangi ja kandis karistust kuni 1941. aasta sügiseni Moskva-Volga kanali ehitusel ning oli asumisel Usbeki NSV-s. 1944. aastal saadeti ta 10 aastaks Vorkutasse asumisele. Ta vabanes 1945. aastal amnestiaga seoses Saksamaa üle saavutatud võiduga.

Teise versiooni järgi vahistati ta 1934. aastal kiriku ja riigi lahutatuse seaduse rikkumise eest. Talle mõisteti kolm aastat vabadusekaotust. Kandis karistust Moskva-Volga kanali ehitusel. Pärast karistusaja lõppu 1937. aastal saadeti administratiivkorras asumisele Andijoni linna Usbeki NSV-s, kus juhtis kuni Suure Isamaasõja alguseni sanitaarharidusmaja. 1941. aasta juunis kutsuti armeesse ja teenis 702. laskurpolgus Lõuna- ja Stepirindel.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Aleksius I** | **Moskva ja kogu Venemaa patriarh**1971–1990 | Järgnev**Aleksius II**

 |
**Hard** on alev ja vald (saksa *Marktgemeinde*) Austria Vorarlbergi liidumaal Bregenzi ringkonnas otse Bodeni järve ääres. Hardi vaatamisväärsuste hulka kuuluvad *Strandbad* ja *Grünerdamm*. Hard on kuulus ka oma rulapargi poolest.

Brasiilia aukonsulaat asub Hardis.

Ajalugu
-------

7. sajandi paiku asusid alemannid Mittelweiherburgi lähistele. See oli esimene asupaik selles piirkonnas. Bodeni järve lähistel puhastati 1200. aasta paiku suur ala metsast, kuhu ehitati uus küla: Hard (vanaülemsaksa keeles "mets"). Hardi valda on esmamainitud 1249. aastal paavst Innocentius IV vabastamiskirjas Mehrerau kloostrile.

1794. aastal avas Samuel Vogel Alsace'ist Hardis esimese tekstiilivabriku. 1802. aastal tühistati "Allmenden" (ühismaa). Selle tulemuseks olid privaatsed põllud, karjamaad ja metsad, mida oldi kasutatud umbes 1000 aastat. 1997. aastal avati Mittelweiherburgis riidetrüki muuseum.

### Harder Schwabenkinder (Švaabilapsed)

*Schleienlöcher* looduskaitseala Hardis
17. sajandist 20. sajandi alguseni saatsid vaesed Vorarlbergi talunikud oma lapsi Švaabimaale hooajatöödele. Neid lapsi kutsuti "Schwabenkinder", tegevust ennast aga "Schwabengehen".

Viited
------

1. ↑  Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Bregenzi ringkonna vallad

* Alberschwende
* Andelsbuch
* Au
* Bezau
* Bildstein
* Bizau
* Bregenz
* Buch
* Damüls
* Doren
* Egg
* Eichenberg
* Fußach
* Gaißau
* Hard
* Hittisau
* Höchst
* Hohenweiler
* Hörbranz
* Kennelbach
* Krumbach
* Langen bei Bregenz
* Langenegg
* Lauterach
* Lingenau
* Lochau
* Mellau
* Mittelberg
* Möggers
* Reuthe
* Riefensberg
* Schnepfau
* Schoppernau
* Schröcken
* Schwarzach
* Schwarzenberg
* Sibratsgfäll
* Sulzberg
* Warth
* Wolfurt
|  |  |
| --- | --- |
|  | **See artikkel on esitatud kustutamiseks.**
Põhjus: **vt Kategooria arutelu:Õppekavad** 
Lisateavet võid leida arutelu- või ajalooleheküljelt. Vaata ka: Vikipeedia:Artiklite kustutamise kord. Kustutamisettepaneku saad vaidlustada arutelulehel. |

**Elektroonika ja telekommunikatsioon** on bakalaureuseõppe õppekava ja IT-teaduskonna doktorõppe taseme õppekava ühe peaeriala (Electronics and Telecommunication) nimetuseks TTÜs. Vastav magistriõppe õppekava on kas Elektroonika ja kommunikatsioon või uuem Elektroonika ja kommunikatsioonitehnoloogiad.

Elektroonika ja telekommunikatsiooni bakalaureuseõppe õppekava eesmärgiks on tagada, et koolitavad spetsialistid oskaksid käsitleda elektroonika- ja sideseadmeid ning tunnevad nende elektrilisi ja füüsikalisi tööprintsiipe ja valmistamistehnoloogiate põhialuseid.

Eesmärgiks on anda üliõpilasele põhiteadmised tänapäeva elektroonika ja side valdkonna olulisematest alustest, nagu skeemitehnika, signaalitöötlus, sidevõrkude struktuurid ja protokollid.

Õppekava kood on IALB (vastuvõtt kuni 2016/2017. õppeaastani).

IT-teaduskonna doktoriõppe õppekava eesmärgiks on tippspetsialistide, teadlaste ja õppejõudude ettevalmistamine info- ja kommunikatsioonitehnoloogia valdkonnas. Alates 2009. aasta vastuvõtust võimaldab õppekava doktoriõpinguid kolmel peaerialal, millest üks on Elektroonika ja telekommunikatsioon (Electronics and Telecommunication).

Välislingid
-----------

* Bakalaureuseõppe õppekava "Elektroonika-ja-telekommunikatsioon" TTÜ infotehnoloogia teaduskonna lehekülgedel
* Infotehnoloogia teaduskonna doktoriõppe õppekava
Valeri Jakobi õlimaal "Jäämaja" aastast 1878
**Jäämaja** on laiemalt igasugune jääst valmistatud ehitis ukse ja akendega, kitsamalt tähistab Vene keisrinna Anna Ivanovna käsul 1739.–1740. aasta pakaselisel talvel osana Türgi üle saavutatud võidu pidustustest Peterburi püstitatud maja, nimeliselt ka lossi, mille projekteeris arhitekt Pjotr Jeropkin. 

Ehitusel vajaminevad jääkamakad külmutati kokku vee abil. Hoone oli 20 meetrit kõrge ja 50 meetrit lai, väljast varustatud jääst kahurite ja seinakujudega, seest jäämööbliga, koguni jääst patjadega jääst voodil. Talveaeda valati jääst puud, nende okstele asetati jääst linnud. Jäämaja kasutas Anna Ivanovna ühtlasi kättemaksuks vanale vürstile Mihhail Aleksejevitš Golitsõnile, kes oli abiellunud tema tahte vastaselt katoliiklasega. Varsti lesestunud vürsti määras keisrinna naituma ühe oma inetu kalmõkitarist õuedaamiga ja veetma pulmaöö Jäämajas. Külmumast päästis paari pruudi pärlikee, mis vahetati valvuri lambanahast kasuka vastu.

Ehitist kui Anna Ivanovna ajastu ehk kõige ilmekamat nähtust on kujutanud kirjanik Ivan Lazetšnikov ühes esimeses vene ajaloolises romaanis "Jäämaja" (1835), mis ilmus eesti keeles 1961. aastal.
***Gothic metal*** sai alguse 1990. aastate keskel, arenedes välja *doom metal*'ist *death metal*'i seguna. 
Erinevuseks teistest *metal*'i stiilidest on väga tihe süntesaatori ja topeltvokaali kasutus, samuti võib esineda akustilist kitarri, mis on teistes *metal*'i žanrites peaaegu olematu. 

Akustilise kitarri kasutus ei erine eriti elektrilise omast, nimelt on mõlemal osapoolel võrdse raskusega roll. Basskitarr mängib madalamaid toone, nagu *doom metal*'is, aga seda *death metal*'i või *black metal*'iliku agressiivsusega. Pearolli instrumentides kannabki enamasti basskitarr, aga võib ka esineda, et juhtroll on kaheks jaotatud bassi ja süntesaatori vahel. Tihtipeale asendab süntesaator teist kitarri, väga palju kasutatakse süntesaatoril erinevaid helide võimalusi, näiteks tuule, koori või isegi keelpilli heli. Vokaale on, nagu varem mainitud, peaaegu alati kaks: nais- ja meesvokaal, neid nimetatakse ka *beauty and the beast* ('kaunitar ja koletis'). Meesvokalist laulab nagu *black*'is või *death*'is, naisvokaal vastandub sellele enamasti kas sopranina või lihtsalt harmoonilise laulmisega. Laulusõnad tiirlevad enamasti romansside ja fantaasialugude ümber, mis ühele või rohkematele osapooltele lõpeb traagiliselt. *Gothic metal*'i ansamblid ei kirjuta enamasti oma lugusid eraldi jäävatena, vaid lugu jätkub albumi järgnevatel paladel, nad kirjutavad albumi novelli vormis.

| * v
* r
*Heavy metal* / *Metal*'i stiilid |
| --- |
| 
*Alternative metal* - *Black metal* - *Death metal* - *Doom metal* - *Folk metal* - *Glam metal* - *Gothic metal* - *Grindcore* - *Industrial metal* - *Metalcore* - *Nu metal* - *Power metal* - *Progressive metal* - *Speed metal* - *Symphonic metal* - *Thrash metal* - *Viking metal* |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib lahingus tapetute kodust; internetiportaali kohta vaata artiklit Valhalla (portaal)* |

---

17. sajandi illustratsioon Islandilt näitab Heimdallri kaitsmas Valhalla väravat
**Valhalla** (vanapõhja keeles **Valhöll** 'langenute eluase') ehk langenud sõdurite saal on Skandinaavia mütoloogias sõja- ja nõidusejumala Odini saal, kuhu valküürid tõid kangelaslikult surnud sõdurid (einherjerid) ja muud Odini lemmikud sööminguid ja joominguid nautima. Sinna lähevad pärast surma need viikingid, kes on surnud väärikalt, see tähendab lahingus, mitte vääritult ehk voodis.

Einherjereid tervitab Valhallasse saabumisel Bragi ning saadavad valküürid.

Valhalla peaväravat Valgrindi nimetatakse Vanema Edda laulus Grímnismális pühaks väravaks, mille taga on pühad uksed; "ainult vähesed teavad öelda, mil viisil need lukustatakse". Saalil on 540 ust, mis on nii laiad, et 800 sõdurit saaksid üksteise kõrval neist sisse minna. Seinad on tehtud odadest, katus kaitsekilpidest ja pingid kaetud kaitserüüdega. Öeldakse, et seal on ruumi kõigile väljavalituile.

Valhallas võitlevad einherjerid iga päev omavahel, mille käigus suur osa neist saab uuesti surma. Õhtul teevad valküürid kõik langenud taas terveks. Järgneb pidusöök, kus nii päeval maha löödud kui ka neid äsja tapnud võitlejad pidutsevad koos. Nad söövad võlumetssiga Særimneri, kelle liha kasvab iseenesest tagasi, kui sellest tükk ära lõigata. Ehkki siga iga päev keedetakse, on ta ikkagi vahetpidamata elus ja enda küljest liha lõikamisega harjunud.

Need, kes Valhallasse ei pääse, lähevad surnute koju (Heli), allilma (Niflheimi) all või teistese paikadesse. Kes surid merel, pääsevad Ægiri saali mere põhjas.

Peale valküüride ja einherjerite elab seal ka kukk Gullinkambi, kes einherjereid igal hommikul äratab ning kes oma kiremisega teatab ka maailma lõpu Ragnaröki saabumisest, milles einherjerid peavad Odini poolel sõdima.

Anglosaksi eeposes "Beowulf" kutsutakse seda säravaks kindluseks.

Vaata ka
--------

* Walhalla tempel
**Korean Air Linesi lend 007** (**KAL 007**) oli Lõuna-Korea reisilennufirma Korean Air Linesi New Yorgist Anchorage'i (Alaska) kaudu Souli teel olnud lennuki Boeing 747-230B katastroofiga lõppenud lend. 

1. septembril 1983 tulistas Nõukogude Liidu sõjalennuk Suhhoi Su-15 reisilennuki Jaapani mere kohal Moneroni saare lähedal Sahhalinist läänes alla. Surma said kõik lennukis olnud 269 inimest (neist 29 meeskonnaliiget), kaasa arvatud Ameerika Ühendriikide Esindajatekoja liige Larry McDonald. See juhtum tekitas pahameelt kogu maailmas.

Pärast tankimist Anchorage'is tõusis lennuk 1. septembri hommikul kell 1 õhku ja võttis suuna Soulile. Lühim lennumarsruut oleks läinud üle Kamtšatka Nõukogude Liidu õhuruumi kaudu, kuid külma sõja ajastu pingeliste suhete tõttu kulges ettenähtud lennukoridor Romeo 20 umbes 30 km kauguselt Nõukogude Liidu piirist ümber Kamtšatka poolsaare ja Kuriilide ning üle Jaapani.

Juba 10 minutit pärast õhkutõusmist hakkas lennuk kursist lääne suunas kõrvale kalduma ning suundus otse Nõukogude Liidule kuuluvale Kamtšatka poolsaare poole. Püüdurhävitaja lendur tulistas Korea reisilennuki Sahhalini saare kohal raketiga alla.
Waltraud Stockinger Austria filmiauhindade tseremoonial (2013)
**Valie Export** (kodanikunimega **Waltraud Stockinger**; sündinud 17. mail 1940 Linzis nimega **Waltraud Lehner**, 1958. aastast **Höllinger**) on Austria *performance*'i-, meedia- ja filmikunstnik.

Elulugu
-------

Waltraud Lehner kasvas üles Linzis sõjas abikaasa kaotanud üksikema peres koos kahe õega. Ta käis kloostrikoolis, aastatel 1955‒1958 õppis ka kohalikus kunsti- ja käsitöökoolis. Ta abiellus 18-aastaselt ning peagi sündis tütar. Abielu lahutamise järel 1960. aastal kolis ta Viini ja õppis seal tekstiilitööstuse kutsekõrgkoolis. Pärast disaineri erialadiplomi saamist töötas ta filminduses monteerija ja stsenaristiabina.

Kunstnikutöö
------------

1965. aastast keskendus Waltraud Höllinger filmikunstile ning kirjutas 1966. aastal stsenaariumi tööpealkirjaga "Aus Alt macht nicht Neu - ein versuch der sinnlosigkeit. metaphorische bildassoziation, Projekt". 1967. aastal võttis ta endale nimeks suurtähelise "VALIE EXPORT" plaaniga kasutada seda versaalkirjalise kunstilise logona.

Valie Exporti varased tööd on dialoogis feminismi, tegevuskunsti ja filmi kui meediumiga ning iseäranis 1960. aastate lõpu laiendatud kino liikumisega. Üks tema tuntumaid *performance*'eid oli "Tapp- und Tastkino", mille viis ta koos oma partneri Peter Weibeliga ellu Euroopa sõltumatute filmitegijate esimesel kohtumisel Münchenis. *Performance*'i-etendusel kandis Export lokilist parukat ja meiki, paljaste rindade ümber oli kast kahe augu ja eesriidega, ülejäänud ülakeha kattis jakk. Weibel kutsus ruuporiga möödakäijaid "kinno", kus nad said 33 sekundit kestva seansi jooksul Expordi sõbraliku pilgu valgel oma kätega kasti sisu katsuda.

Kuigi Export oli vahetus kontaktis Viini aktsionistidega, eristas ta oma loomingut nende omast sisuliselt, vormiliselt ja esteetiliselt ning Exporti loomingus tõusis esile feministlik kapitalismikriitika.

1970. aastate teisest poolest alates on Export tegelenud meedia- ja filmikunstiga, osalenud Veneetsia biennaalil ning olnud 1990. aastatest saadik kunstiprofessor eri kõrgkoolides Saksamaal ja Ameerika Ühendriikides.

Vaata ka
--------

* Valie Export Society

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Valie Export** |

* Valie Exporti koduleht
* Valie EXPORTi videod
* Hilary Robinson, Actionmyth, Historypanic: The entry of VALIE EXPORT's Aktionhose Genitalpanik into art
* Devin Fore, Interview with VALIE EXPORT, 24.08.2012
**Gottfried Wilhelm Striedter** (27. jaanuar/7. veebruar 1773 Tallinn – 4. november/16. november 1844 Kose) oli Eesti vaimulik.

Ta õppis aastatel 1783–1791 Tallinna toomkoolis. Edasi õppis ta (immatrikuleeriti 27. septembril 1791, oli kohal veel aastal 1794) Jena ülikoolis. Ordineeriti 16. veebruaril/28. veebruaril 1802 õpetajaks.

Ta oli pärast ordineerimist Kose Püha Nikolause koguduse adjunktõpetaja, sai 17. oktoobril/29. oktoobril 1802 sama koguduse õpetajaks (olles aastatel 1802–1844 Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja). Eestimaa konsistooriumi assessoriks sai 3. juulil/15. juulil 1824, valiti uuesti aastal 1833. Sai 27. jaanuaril/8. veebruaril 1832 Ida-Harju praostkonna abipraostiks ja 23. märtsil/4. aprillil 1835 praostiks. 3. novembril/15. novembril 1836 sai konsistoriaalnõunikuks.

Isiklikku
---------

Tema poeg Thomas Ferdinand Striedter oli Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885 Tallinn 2007
**Elmar Urberg** (**Elmar Carl Andreas Urberg** 8. detsember 1880 Tartu - 1968) oli eesti arst. 

Sündis käsitöölise Vilhelm Urbergi ja tema naise Amalie peres. Urberg õppis Tartu veneaegses gümnaasiumis ja Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas. Täiendas end Viini ülikoolis ning praktiseeris arstina Berliini kliinikutes, Riia lastekliinikus ja Riia 1. haiglas. Oli laevaarst troopikavetes ja hiljem arst Tartus. 

Võttis osa Vabadussõjast. Olnud alates 1901. aastast Tartu 1. vabatahtliku tuletõrjeühingu rühmaülem, peamehe adjutant, peamehe abi ja juhataja. Hiljem Tartu linna lendsalga arst (Soomusrongide Divisjon, tagavarapataljon, vanem arst, 17.07.1919) ja Tartu vabatahtliku tuletõrjeühingu haigekassa arst. Omandanud kõik Tartu vabatahtliku tuletõrjeühingu teenetemärgid.

Isiklikku
---------

Abiellus 1929 Gerda Pindinguga, poeg Volli (Willy).

Allikas
-------

* Eesti tuletõrje leksikon. Tallinn, 1940, Viide: Lk 565, Kirje: Urberg, Elmar (1661950
* Muu andmekogu: Eesti ohvitserid 1918-1940. (Andmebaas on saadaval Eesti Sõjamuuseumi veebilehel)
*
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib linnast Tüüringis; asula kohta Saksimaal Jesewitzi vallas vaata artiklit Gotha (Jesewitz).* |

---

Loodusloomuuseum Gothas
**Gotha** on linn Saksamaal Tüüringi liidumaal.

Ajalugu
-------

Gothat on esmamainitud 25. oktoobril 775 Dürenis Karl Suure alla kirjutatud dokumendis, kus seda nimetatakse *Villa Gothaha* ('head veed').

1567–1577 rajati Gothasse renessanss-stiilis raekoda, mis on tähelepanuväärne oma rikkalikult kaunistatud põhjaseina poolest.

Gotha omandas tähtsuse 1640, mil ta valiti Saksi-Gotha hertsogiriigi keskuseks. 1826 sai Gotha üheks kahest Saksi-Coburgi ja Gotha pealinnast.

1645–1663 ehitati Gotha hertsogi jaoks Friedensteini loss, mis on tänapäeval turistide jaoks peamine vaatamisväärsus. See on Saksamaa vanim barokkpalee. Tänapäeval on palees ajaloomuuseum, kus säilitatakse hulgaliselt kunsti- ja muid kultuuriväärtusi. Lossis tegutseb Ekhofi teater, mis on maailma vanim tänapäevalgi tegutsev barokkteater.

18. sajandil viibis Gothas pikka aega Voltaire ja see muutis Gotha õukonna üheks valgustusajastu keskuseks.

Gothal oli oluline roll Saksamaa töölisliikumises. 1875 moodustati Gothas Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei eelkäija Saksamaa Sotsialistlik Töölispartei kahe organisatsiooni liitumisel: need olid Sotsiaaldemokraatlik Tööliste Partei, mida juhtisid August Bebel ja Wilhelm Liebknecht, ning Ülesaksamaaline Tööliste Liit, mille oli asutanud Ferdinand Lassalle. Ühinenud erakond võttis vastu programmi, mida nimetatakse Gotha programmiks ja mida Karl Marx kõvasti kritiseeris selle kokkuleplasliku suunitluse pärast.

Gotha on tuntud ka kirjastuskeskusena. 1763–1944 avaldati Gothas Gotha almanahhi, mis sisaldas kõigi Euroopa valitsevate dünastiate ja teiste tähtsate aadlisuguvõsade liikmete elulood ja troonipärilusjärjestuse.

1878 rajati Gothasse Euroopa esimene krematoorium.

1949–1990 kuulus Gotha Saksa DV-sse.

Alates 1997 toimub Gothas igal aastal kristliku muusika festival Freakstock, mis asutati 1995 Wiesbadenis. Seda korraldab noorsooliikumine Jeesuse Friigid ja seal osaleb üle 8000 inimese.

Sõpruslinnad
------------

Gothal on viis sõpruslinna:

* Gastonia (USA)
* Kielce (Poola)
* Martin (Slovakkia)
* Romilly-sur-Seine (Prantsusmaa)
* Salzgitter (Saksamaa)

Viited
------

1. ↑  Register of German municipalities (4th quarter 2022), vaadatud 12.02.2023.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Gotha** |

* Gotha koduleht