recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Roni Size** (kodanikunimega **Ryan Owen Granville Williams**, sündinud 29. oktoobril 1969 Bristolis) on Suurbritannia produtsent ja DJ, trummi ja bassi kollektiivi Reprazent eestvedaja. 

Roni Size'i ja Reprazenti debüütalbum "New Forms" pälvis 1997. aastal Mercury muusikaauhinna.

Noorpõlv
--------

Williams sündis Bristolis Jamaica immigrantide perekonnas. 

Nooruses kuulas ta *reggae*'t ja hiphoppi ning külastas paljusid muusikaüritusi. Kohalikus noortekeskuses õppis ära muusika produtseerimise põhialused. Kui ta 16-aastaselt koolist välja visati, hakkas muusikaga tegelema ja õpetas noortekeskuses ka teisi huvilisi. 1980. aastate lõpus katsetas ta *reggae* ja *house*'iga, seejärel liikus edasi *jungle*'i juurde. Ta käis usinalt reividel ja oli nii *jungle*'i kui ka trummi ja bassi sünni juures.

Loometegevus
------------

1990. aastate alguses hakkas ta koostööd tegema DJ Krusti, DJ Die ja Suv'iga.

1992. aastal andis Roni Size mitu singlit välja plaadifirma V Recordings kaudu, kuid 1993. aastal asutasid Size, Krust ja nende peokorraldajast sõber Chris Lewis oma plaadifirma Full Cycle Records (algselt kandis nime Full Circle Records).

1997. aastal andis plaadifirma Talkin' Loud välja kogumiku "New Forms", mis sai plaatinaplaadiks. New Forms tuli välja koostöös rühmitusega Reprazent, kuhu lisaks Roni Size'ile kuulusid DJ Krust, DJ Die, Suv, Onallee, Dynamite MC ja Bahamadia. Kogumiku tuntuim lugu oli "Brown Paper Bag". Reprazenti loodud trummis ja bassis on mõjutusi hiphopist, *funk*'ist, soulist, džässist, *dubist* ja *house*'ist. 

1999. aastal eksperimenteerisid Roni Size ja DJ Die koos laulja Leonie Lawsiga projekti "Breakbeat Era" tarbeks trummi ja bassi ja rokihelide kombineerimisega. Lindistatud lood jõudsid kogumikule "Ultra Obscene". 

2000. aastal tuli välja Reprazenti teine album "In the Møde". Koostööd tehti ka Wu-Tang Clanist tuntud Method Mani, Rage Against The Machine'i liikme Zac de la Rocha ja *beatbox*'i meistri Razheliga.

2001. aastal töötas Roni Size MC Tali albumi "Lyric on My Lip" kallal.

2002. aastal tuli välja esimene sooloplaat "Touching Down". 

2004. aastal ilmus Roni Size'i kogumik "Return to V". Kauamängival astusid teiste vokalistide seas üles Beverly Knight, Jocelyn Brown, Vikter Duplaix ja Rodney P.

2008. aastal tuli Reprazent uuesti kokku ja välja anti "New Formsi" uusversioon "New Forms²". 

2014. aastal tuli välja Roni Size'i album "Take Kontrol". Albumi andis välja Roni Size'i uus plaadifirma Mansion Sounds.

Viited
------

1. ↑  Roni Size. Coda Agency. 2009.
2. ↑  Roni Size - Bio. Ronisize.net.
3. 1 2  Roni Size Biography. All Music.
4. ↑   Nabeel Zuberi. "Sounds English: Transnational Popular Music". lk 177.
5. ↑  The Bristol drum'n'bass icon tells his trailblazing story. Rbmaradio.
6. ↑  Roni Size Interview. DMC World Magazine.

Välislingid
-----------

* Discogs
* Soundcloud
* Twitter
* Instagram
**Peajalgsed** (*Cephalopoda*) on limuste hõimkonda kuuluv loomade klass.

Peajalgsete keha koosneb peast ja kereosast. Suu ümber paiknevad pikad iminappadega varustatud kombitsad. Üks tavalisematest peajalgsetest on harilik seepia (*Sepia officinalis*). Liikumiseks paiskavad peajalgsed mantliõõnde imetud vee läbi lehtri välja. Veejuga lükkab looma edasi tagumine ots ees. Peajalgseil on suhteliselt suur aju ja keerukas närvisüsteem. Neil on keerukas "intelligentne" käitumine. Peajalgseil on suhteliselt kõige suuremad silmad loomariigis, millega nad näevad väga hästi. Maitset tunnevad nad kombitsatega. Toituvad peamiselt kaladest. Peajalgseil on tumedat pigmenti tootev tindinääre, mille juha avaneb tagasoolde. Veri sisaldab vaseühendeid, mistõttu värvub õhu käes siniseks. Hingamiselunditeks on üks paar mantliõõnes paiknevad lõpuseid. Peale seepiate on tuntud peajalgsed ka kalmaarilised (*Teuthida*) ja kaheksahaarmelised (*Octopoda*), kellest mõni liik on väga mürgine.

Laevukesed (*Nautiloidea*) on väikesed Kagu-Aasia meredes mitmesaja meetri sügavusel elavad loomad. Neist teatakse suhteliselt vähe. Nende esivanemad elasid meredes juba väga ammu, sadu miljoneid aastaid tagasi. Ka Eesti maapõues on rohkesti nende kivistisi, mida võib tihti leida Põhja-Eesti paekalda jalamilt. Nende keha asub koja viimases kambris. Ülejäänud kambrid on täidetud gaasiga, mis töötab hüdrostaatilise aparaadina. Tänini on teadaolevalt säilinud kõigest kuus liiki, neist tuntuim on harilik laevuke (*Nautilus pompilius*).

Peajalgseid on tänapäeval ligikaudu 800 liiki. Fossiilseid peajalgseid on teada umbes 10 tuhat liiki.

Eesti vetes peajalgseid ei ela.

Vaata ka
--------

* kõhtjalgsed
* teutoloogia

Galerii
-------

* Peajalgse kivistis ordoviitsiumi lubjakivis Nõmmeveski joa lähedalPeajalgse kivistis ordoviitsiumi lubjakivis Nõmmeveski joa lähedal
Parun **Michael von Wrangell** (vene Михаил Егорович (Георгиевич) Врангель; 29. detsember 1836 Peterburi – 2. oktoober 1899 Peterburi) oli baltisaksa päritolu Venemaa sõjaväelane ja riigitegelane. 

Ta sai keiser Aleksander II ajal kindralmajoriks, oli Płocki kuberner 4. novembrist 1866 kuni 23. jaanuarini 1872, Liivimaa tsiviilkuberner 10. veebruarist 1872 kuni 22. novembrini 1874 ja hiljem kindralleitnant. 

Talle kuulus Torossovo mõis (vene *Усадьба Торосово*) Peterburi kubermangus.

Perekond
--------

Tema vanemad olid Uhtna mõisniku poeg,tõeline riiginõunik Georg von Wrangell (1803–1868) ja Peterburi kubermangu Kalmotka mõisast (vene *Усадьба Калмотка, Верино*) pärit Dorothea Rausch von Traubenberg (1807–1851).

Ta abiellus 1867 Charlotte Pauline Anna Natalie von Korffiga (1848–1919), kes oli kindralleitnandi ja kindraladjutandi Paul von Korffi (1803–1867; Павел Иванович Корф) ja Anna von Korffi tütar. Abielust sündisid:

* Paul (1868–1883)
* Michael (1874–1918), õuenõunik, *Scharbkow*-i mõisnik
* Georg (1876–1918), õuenõunik, kreisi peamees, Torsovo ja Raskulitsõ mõisnik
* Dmitri (1881–1905), mereväe leitnant, hukkus Tsushima merelahingus

Viited
------

1. ↑  Генерал-губернаторства
2. ↑  Henry von Baensch: Geschichte der Familie von Wrangel. ISBN 142124750X, lk. 387-
3. ↑  ""В поисках черных баронов. Усадьбы Врангелей в Санкт-Петербургской губернии"". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. mai 2006. Vaadatud 20. juunil 2009.
4. ↑  *Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften*, Teil 2, 1.2: Estland, Görlitz, 1930 lk.576
5. ↑  *Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften*, Teil 2, 1.2: Estland, Görlitz, 1930 lk.578

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**...** | **Płocki kuberner**1866–1872 | Järgnev**Vladimir Prevlotski** |
| Eelnev**Asekuberner Julius von Cube** | **Liivimaa tsiviilkuberner**1872–1874 | Järgnev**Parun Alexander von Üxküll-Güldenband** |
**Oriflame Holding AG** on suhtlusmüügile tuginev ilufirma, mis tegeleb *wellness*-, nahahooldus-, kosmeetika-, hügieeni- ja juuksehooldustoodete ning aksessuaaride arendamise, kujundamise, tootmise ja ülemaailmse turustamisega. Oriflame tegutseb otsemüügi valdkonnas ja selle asutasid Rootsis 1967. aastal vennad Jonas af Jochnick, Robert af Jochnick ja Bengt Hellsten. Oriflame'i peakontor asub Šveitsis Schaffhausenis ja registrijärgne asukoht on Rootsis Stockholmis. Oriflame Holding AG aktsiatega kaubeldi Nasdaqi Stockholmi börsil kuni börsilt lahkumiseni 17. juulil 2019.

Ettevõttest
-----------

Ettevõttes töötab umbes 6000 töötajat, valikus on 1000 toodet ja käive on üle 1,3 miljardi euro. Oriflame tegutseb enam kui 60 riigis, kus selle ilutooteid turustab üle 3 miljoni Oriflame'i partneri. 
Turundus ja müük toimub veebis, 2019. aastal esitatakse veebis 96% ettevõtte globaalsetest tellimustest, millest 55% mobiilseadmetes. Turundus ja tellimuste esitamine toimub ka kataloogide kaudu, mida avaldatakse ligikaudu 17 korda aastas, millest kaks viimast kataloogi 16 ja 17 on eriti paksud jõulukataloogid. Kataloogide tootmine on jagatud viie piirkonna vahel: Aafrika, Aasia, Kesk- ja Ladina-Ameerika, Ida-Euroopa ja Lääne-Euroopa, millest igaüks avaldab igale piirkonnale ainulaadse kohalikule turule kohandatud kataloogi.

Koostöö koolide ja ülikoolidega
-------------------------------

Ettevõte on üks Stockholmi Majandusülikooli partnerprogrammi liikmetest, kes toetab ülikooli rahaliselt ja teeb tihedat koostööd teaduse ja hariduse valdkonnas.

Oriflame ja heategevus
----------------------

Oriflame Holding AG toetab globaalseid heategevusorganisatsioone, sealhulgas World Childhood Foundationit, mille asutasid Rootsi kuninganna Silvia koos Oriflame'i ja Af Jochnick Foundationiga. Lisaks toetab Oriflame ka kohalike turgude heategevusprojekte.

Viited
------

1. ↑  "Wellness by Oriflame". Oriflame. Originaali arhiivikoopia seisuga 14. november 2020. Vaadatud 15. oktoobril 2020.
2. ↑  "Oriflame investor relations". Oriflame. Vaadatud 3.08.2020.
3. ↑  "Oriflame: Inspired by Nature, Powered by Science". Direct Selling News. Originaali arhiivikoopia seisuga 17.10.2020. Vaadatud 18.08.2020.
4. ↑  "Oriflame: Annual report" (PDF). Oriflame. Vaadatud 17.04.2020.
5. ↑  "Af Jochnick Foundation". Af Jochnick Foundation. Originaali arhiivikoopia seisuga 26. juuli 2020. Vaadatud 15. oktoobril 2020.

Välislingid
-----------
**Miory rajoon** (transkribeerituna Mjorõ rajoon) on rajoon Valgevenes Viciebski oblastis. Piirneb põhjas Lätiga.

Rajooni pindala on 1787 km². 2014. aasta seisuga elas seal 21 602 inimest.

Rajoon moodustati 1940. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Jazna, Mikalajova, Miory, Novy Pahosti, Paviaćcie, Pierabrodździe, Turkova ja Ŭźmiony külanõukogu.

Halduskeskus on Miory linn. Teine tähtsam asula on Dzisna linn.

* MioryMiory
* DzisnaDzisna
* LavonpalLavonpal
* JaznaJazna

Rajooni suurimad jõed on põhjapiiril voolav Daugava ja lõunapiiril voolav Dzisna jõgi. Kõrgeim koht on Pierabrodždzie küla lähistel (211 meetrit). Madalaim koht asub Daugava ääres.

Rajoonis asub Absterna järvestik. Suurimad järved on Absterna ja Jelnia, sügavaim aga Sumovka. Lisaks asub rajooni territooriumil suur looduskaitsealune Mochi raba.

Rajooni elanikest olid 2014. aasta seisuga 93,01% valgevenelased, 3,98% venelased, 1,69% poolakad ja 1,32% muude rahvaste esindajad. 93,01% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 17,11% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 63,93% elanikke, vene keelt aga 32,81%.

Viited
------

1. ↑  Численность населения на 1 января 2023 г. и среднегодовая численность населения за 2022 год по Республике Беларусь в разрезе областей, районов,

Välislingid
-----------

 Miory rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
* Rajooni kaart
* Rajooni ajaleht

| * v
* r
Viciebski oblasti rajoonid |
| --- |
| 
Biešankovičy rajoon • Brasłaŭ rajoon • Čašniki rajoon • Dokšycy rajoon • Dubroŭna rajoon • Haradoki rajoon • Hłybokaje rajoon • Lepieli rajoon • Lozna rajoon • Miory rajoon • Orša rajoon • Pastavy rajoon • Połacki rajoon • Rasony rajoon • Sianno rajoon • Šarkaŭščyna rajoon • Šumilina rajoon • Tałačyni rajoon • Ušačy rajoon • Vierchniadźvinski rajoon • Viciebski rajoon |
**Gustav Reinhold Georg von Rennenkampff** (2/13. september 1784 Helme mõis, Liivimaa – 6. veebruar 1869 Bocardi mõis Helme lähedal) oli Eesti baltisaksa poliitik ja majandusteadlane.

Elulugu
-------

Gustav Reinhold Georg von Rennenkampff oli Liivimaa aadlik ja Helme mõisniku Jakob Johann von Rennenkampffi (1753–1794) poeg.

Rennenkampff teenis 1804–1808 Saksi-Coburg-Saalfeldi hertsogi sõjaväes, reisis seejärel mitmes Euroopa riigis ja elas aastast 1812 oma Helme kodumõisas, mille omanik oli (1818–1866). 

Tema peateos oli "Bemerkungen über die Leibeigenschaft in Liefland und ihre Aufhebung" (Kopenhaagen, 1818), milles ta pooldas talupoegade kohest pärisorjusest vabastamist koos talumaa mõisale jätmisega, kuid koos 2/3 maa andmisega talupoegadele rendile ning teorendilt raharendile üleminekut.

Olles aastast 1819 Liivimaa uue talurahvaseaduse elluviimise komisjoni liige (1819–1827), avaldas Rennenkampff oma tegevusega mõju edaspidisele agraarseaduste loomele.

1827–1836 oli ta Liivimaa aadli krediidiseltsi ülemdirektsiooni nõunik, 1836 Pärnu-Viljandi kreisisaadik ja valiti 1847 Liivimaa maanõunikuks, millest ta aga loobus. Elas vahelduvalt Helmes, Riias, Tartus, Peterburis, Oldenburgis, Kreekas, Alžeerias ja Egiptuses. Oli ka 1833. aastal Riia ajalooseltsi asutajaliige ja 1839. aastal Pärnu Põllumajandusseltsi asutaja.

Teoseid
-------

* Ueber die bevorstehende Freiheit der Ehsten und Letten. Tartu, 1820
* Darstellung der Verfassung des Livländischen Creditvereins. Tartu, 1837 (anonüümselt)

Viited
------

1. 1 2  "Eesti teaduse biograafiline leksikon", 3. köide
2. ↑  "Eesti teaduse biograafilises leksikonis" ekslikult "Saksi-Gotha".
3. 1 2  Tiit Rosenberg, Baltisaksa põllumeesteseltside võrgustiku kujunemisest, Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2013, lk 39
4. ↑   Deutschbaltisches biographisches Lexikon 1710–1960. Köln, Wien, 1977, lk 619–620

Kirjandus
---------

* Eesti biograafiline leksikon. Trt, 1926–1929, lk 424
* Deutschbaltisches biographisches Lexikon 1710–1960. Köln, Wien, 1977, lk 619–620
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, märksõna ""Rennenkampff, Gustav Reinhold Georg von""

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*

Välislingid
-----------

* 
*
**Viciebski rajoon** (transkribeerituna Vitsebski rajoon) on rajoon Valgevenes Viciebski oblastis. Rajoon piirneb idas Venemaaga.

Rajooni pindala on 2732 km². 2009. aasta seisuga elas seal 40 552 inimest. Neist 87,56% olid valgevenelased, 10,08% venelased, 1,09% ukrainlased ja 1,27% oli teistest rahvustest. 53,32% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 45,38% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 11,48% elanikke, vene keelt aga 87,45%.

Rajoon moodustati 1924. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Akciabarskaja, Babiničy, Janavičy, Kuryna, Lotcy, Mazałava, Noŭka, Suraži, Šapiečyna, Zadubroŭje, Zapolle, Zaronava, Tułava, Varony ja Vymna külanõukogu.

Halduskeskus on Viciebski linn, aga ei Viciebsk ega ka rajooni territooriumil asuv Ruba alev ei kuulu Viciebski rajooni koosseisu. Linnalistest asulatest kuuluvad Viciebski rajooni Suraž ja Janavičy.

* SuražSuraž
* JanavičyJanavičy
* ŁužasnaŁužasna

Rajooni suurimaks jõeks on Daugava.Teised suuremad jõed on Daugava lisajõed Łučosa, Kasplja ja Usvjatša. Rajoon asub osaliselt Połacki madalikul, osalt Suraži madalikul, osalt aga Viciebski kõrgustikul. Kõrgeim koht rajoonis on Viciebski kõrgustikul Chamutoŭka külas (266 meetrit). Madalaim koht asub Daugava jõe ääres (120 meetrit). Rajoonis on 68 järve, nende seas ka Astravita, Harodna, Zamošša, Zaronava, Mošna ja Sialajeva.

Viited
------

1. ↑  Численность населения на 1 января 2023 г. и среднегодовая численность населения за 2022 год по Республике Беларусь в разрезе областей, районов,

Välislingid
-----------

 Viciebski rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Rajooni täitevkomitee koduleht (*inglise keeles*)
* Rajooni kaart

| * v
* r
Viciebski oblasti rajoonid |
| --- |
| 
Biešankovičy rajoon • Brasłaŭ rajoon • Čašniki rajoon • Dokšycy rajoon • Dubroŭna rajoon • Haradoki rajoon • Hłybokaje rajoon • Lepieli rajoon • Lozna rajoon • Miory rajoon • Orša rajoon • Pastavy rajoon • Połacki rajoon • Rasony rajoon • Sianno rajoon • Šarkaŭščyna rajoon • Šumilina rajoon • Tałačyni rajoon • Ušačy rajoon • Vierchniadźvinski rajoon • Viciebski rajoon |
**Mihhail Trunin** (vene keeles *Михаил Владимирович Трунин*; sündinud 1. augustil 1985) on Eesti humanitaarteadlane, kelle erialaks on vene filoloogia.

Ta lõpetas 2007. aastal Moskva Riikliku Ülikooli vene keele ja kirjanduse teadusosakonna. Aastatel 2007–2010 oli ta Moskva Riikliku Ülikooli vene kirjanduse õppetooli aspirant.

2011. aastast ta töötab Tallinna Ülikooli humanitaarteaduste instituudis teadurina. Ta on spetsialist Tartu-Moskva semiootikakoolkonna ajaloo alal. 

Ta sai doktorikraadi Moskva Riiklikus Ülikoolis 2010. aastal väitekirjaga "Mihhail Longinovi kirjanduslik reputatsioon 1850.–1870. aastatel ("Литературная репутация М.Н.Лонгинова: 1850-е - 1870-е годы") (juhendaja Aleksandr Iljušin).

Tunnustus
---------

* 2017 – Sirbi laureaat
* 2022 – Ants Orase nimelise kirjanduskriitika auhinna kandidaat
* 2024 – Jaan Kaplinski nimelise stipendiumi laureaat

Viited
------

1. ↑  Трунин, М. В. "Литературная репутация М.Н. Лонгинова: 1850-е — 1870-е годы" (PDF).
2. ↑  Pille-Riin Larm 2018. Sirbi laureaadid 2017 – Mihhail Trunin.
3. ↑  OKIA. "Kriitikaauhinna kandidaadid 2022". *Sirp*. Vaadatud 20. jaanuaril 2023.
4. ↑  "Jaan Kaplinski stipendiumi pälvisid Beatrice Veidenberg ja Mihhail Trunin". *err.ee*. 19. jaanuar 2024.

Välislingid
-----------

* CV ETISes
* Konto academia.edu portaalis
* Intervjuu Sirbile (11.11.22): Valle-Sten Maiste, Mihhail Trunin. Vene ühiskonna põhivektor on apaatia
**Utah' järv** (inglise keeles *Utah Lake*) on mageveejärv Ameerika Ühendriikides Utah' osariigis Utah' maakonnas.

See asub Utah' orus, mida ümbritseb Provo-Oremi suurlinnapiirkond. Järv on madal, keskmine sügavus 3,2 meetrit ja suurim sügavus 4,3 meetrit. Järve ainus väljavool on Jordani jõgi, mis suubub Suurde Soolajärve. Aurustumine moodustab 42% järve vee kaost, mis jätab järve kergelt soolaseks. Järv asub 1368 meetri kõrgusel merepinnast. Kui järve veetase tõuseb sellest kõrgemale, jäetakse Jordani jõe pumbad ja väravad lahti.

Esimese eurooplasena nägi Utah' järve 1776. aastal Hispaania vaimulik ja maadeuurija Silvestre Vélez de Escalante. Aja jooksul püüdsid asunikud järve kaladest peaaegu täielikult tühjaks, misjärel asustati järve võõrliiki kalu. Domineerivaks liigiks on karpkala. Ainsatest kohalikest liikidest on säilinud utahi imikarp (*Catostomus ardens*) ja sile kolusuu (*Chasmistes liorus*). Pikka aega kannatas järve ökosüsteem reostuse tõttu ning reovee pumpamine lõpetati järve alles 1967. aastal. Ka tänapäeval on järve fosfori ja mineraalsoolade sisaldus normist suurem.

Vaata ka
--------

* Sevieri järv

Välislingid
-----------

 Utah' järv – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Veislased** (*Bovidae*) on sõraliste imetajate sugukond, millesse kuulub ligi 140 liiki. Vähemalt isastel veislastel, kuid mitmel liigil ka emastel on iseloomulikud harudeta sarved, mida katab alaline keratiinikiht.

Klassifikatsioon
----------------

Aastal 2005 klassifitseerisid Don E. Wilson ja DeeAnn M. Reeder veislaste sugukonda järgmised alamsugukonnad:

* *Aepycerotinae*
* *Alcelaphinae* – õhvantilooplased
* *Antilopinae* – gaselllased
* *Bovinae* – pärisveislased
* *Caprinae* – kitslased
* *Cephalophinae* – kabriklased
* *Hippotraginae* – hobuantilooplased
* *Reduncinae* – vohlulased

Antiloobid ei kuulu Wilsoni ja Reederi järgi veislaste sugukonda.

Levila
------

Veislased on laialt levinud, nende looduslik levila ulatub Aasiasse, Aafrikasse, Euroopasse ja Põhja-Ameerikasse. Nende hulka kuuluvad piison, pühvel, vesipühvel, antiloobid, gasell, lammas, kits, jakk, muskusveis ja koduveis.

Viited
------

1. ↑  Don E. Wilson, DeeAnn M. Reeder. *Mammal Species of the World*, 3. trükk.
Tartrasiini struktuurivalem
**Tartrasiin** on toidulisaaine, mida kasutatakse toitudele värvuse andmiseks.

Selle E-tähis on **E102**, tähis rahvusvahelises värvainete indeksis C.I. 19140.

Tartrasiin on kollakas või punakas asovärv, mida kasutatakse töödeldud toidus, magustoitudes, jäätistes, marjahoidistes, maiustustes, puuviljakonservides, salatikastmetes, sinepis, marmelaadis, karastusjookides, jogurtites, kastmetes, närimiskummides, kosmeetikatoodetes, ravimite- ja vitamiinikapslites.

Tartrasiinil on kahjulik mõju laste aktiivsusele ja tähelepanuvõimele. See aine põhjustab ärritust, rahutust, unehäireid, keskendumis- ja õpiraskusi, naha- ja limaskestade ärritust, allergilist purpurpuna, nõgeslöövet, allergilist nohu, halvendab astmat, hüperaktiivsust, migreeni, nägemishäireid, liigesevalu, agressiivsust, käitumisprobleeme, pea- ja kõhuvalu ning iiveldust. 

Võimalik, et tartrasiin on kantserogeense või mutageense toimega. Norras ja Austrias on E102 lisaainena keelatud. 

Tartrasiini sisaldab näiteks karastusjook Tarhun.

### Müüdid

Müütide kohaselt vähendab tartrasiin peenise suurust.

Viited
------

1. ↑
**Jakob Pärn** (30. oktoober 1843 Lahvardi talu, Torma – 6. oktoober 1916 Elva) oli eesti kirjanik ja pedagoog, eestlaste rahvusliku liikumise tegelane.

Jakob Pärn sai oma alghariduse Carl Robert Jakobsoni isa Adam Jakobsoni käest ja oli hiljem Jakobsoni ideede pooldaja, kes lootis samuti Vene keisrivõimu abiga baltisakslaste positsioone nõrgendada ja eestlaste omi tugevdada.

Jakob Pärn õppis Torma kihelkonnakoolis, 1862–1863 Tartus Oheimi elementaarkoolis, 1863–1865 Tartu kreiskoolis ning 1865–1869 Tartu Elementaarkooliõpetajate Seminaris. Ta töötas 1869–1871 õpetajana Põltsamaal, 1871–1872 oli ta Lihula elementaarkooli juhataja. 1883–1908 Otepää kihelkonnakooli juhataja.

1908–1916 oli ta Lätis Valmiera Õpetajate Seminaris usuõpetuse ja eesti keele õpetaja.

Jakob Pärn oli abielus ja tal oli 11 last.

Jakob Pärn suri 6. oktoobril 1916 Elvas. Ta on maetud Tartu Raadi kalmistule.

Looming
-------

Pärn kirjutas algul käsiraamatuid ja õpetlikke lastejutte, kuid tuntuks sai jutustusega "Oma tuba, oma luba", mille tõlkis 1882. aastal Carl Gustaf Swan esimese eestikeelse proosateosena soome keelde.

Teoseid
-------

### Jutustused

* "Oma tuba, oma luba" (1879), õhutab talude päriseksostmist.
* "Must kuub" (1883)
* "Jumala abiga omast jõust" (1884)

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

26. oktoobrist 1932 kannab tema nime tänav Tallinna Kesklinna linnaosas Torupilli asumis.

Välislingid
-----------

* Jakob Pärn Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
* Jaan Undusk. Eesti lugu: Jakob Pärn: „Oma tuba, oma luba. Must kuub" Eesti Päevaleht, 9. jaanuar 2009
**Axel Bernhard Roosmann** (ka **Rossman, Rosmann, Roosman**; 14. august 1899 Tartu – 22. veebruar 1974 Toronto) oli eesti graafik, kes põhiliselt tegeles graafilise disainiga.

Elulugu
-------

Axel Roosmanni pärines trükitöölise perekonnast, tema isa August Rossmann oli aastatel 1923–1932 Tallinna Kunsttööstuskooli trükitöö meister. 

Axel Roosmann oli väljaõppinud litograaf, kes alustas sel alal õpinguid 1913. aastal Riias ja jätkas hiljem Petrogradis. Kui tuli tagasi Eestisse, astus ta vabatahtlikuna Vabadussõtta, kus teenis topograafina. 1922. aastal õppis Tallinna Kunsttööstuskoolis. Hiljem töötas ta üheksa aastat Tallinnas Riigi Trükikojas litograafina ja hiljem vabakunstnikuna, olles kavandanud ka näituse paviljone. 

Kuna tema ema oli saksa soost, sai perekond emigreeruda 1941. aastal Saksamaale. Sõja lõppedes siirduti edasi Rootsi Stockholmi, kus neil oli sugulasi. 1966. aasta detsembris asus ta elama Kanadasse Torontosse.

Looming
-------

Ta on kujundanud järgmiste ajakirjade esikaasi: 

* Tallinna Elu (1923–1924)
* Huvitav Žurnaal (1933–1935)
* Kõigile (1936)
* Käsitööleht (1932–1935)
* Kaitse Kodu! (1935–1939)
* Kodanik Mats (1926)
* Laste Rõõm (1931)
* Vabadussõja tähistel
* Päevaleht (1905)
* Eesti Kirik
* Eesti Võimleja
* Eesti Loomasõber

Ta tegi õli- ja akvarellmaale ning kujundas Eesti marke. On kujundanud hulga plakateid, postkaarte, eksliibriseid, reklaamplakateid ja pakendeid. Paljud pakendid olid edukad võistlustööd. Samuti on ta illustreerinud rohkearvuliselt raamatuid ja kujundanud Eesti esimesi mängukaarte.

Tema karikatuure avaldati ajakirjades Vaba Eestlane, Kodanik Mats ja Tallinna Elu.

Muid töid:

* *Tuli tuha all: Eesti metsavendade vabadusvõitlus sõnas ja pildis*. Graafika: Axel Roosman. Koostanud [ja välja andnud]: Eesti Rahvuslaste Kogu Kanadas, Toronto, 1976 (jäi lõpetamata, valmis üheksa graafilist lehte kahekümne viiest ettenähtust)
* *Valimik Axel Roosman'i graafikat 1918–1940*. Stockholm, 1980

Viited
------

1. ↑  Eesti kunstnikud ajakirjandusgraafikas 1930. aastail Merle Talvik (lk 15)
2. ↑  Vaba Eestlane = Free Estonian, 14 oktoober 1967 (lk 4)
**The Swingin' Sisters** on traditsioonilist svingmuusikat esitav kaheksaliikmeline ansambel, mis on asutatud 2017. aastal. 

Ansambli vokaalsolistid on Maris Aljaste, Vivi Maar ja Viveli Maar. Nad lõpetasid 2013. aastal üheskoos Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli ning on ansamblites laulnud kümmekond aastat.

2019. aasta kevadel andis ansambel välja esimene albumi, mille inspiratsiooniks oli Eesti Raadio Meeskvartett ning 1960. aastatel Eestis mängitud ja salvestatud muusika. Kõik plaadile jõudnud palad on seadnud The Swingin’ Sistersi jaoks ansambli liikmed ise. 

Ansambel on esitanud ka Siim Aimla ja Janno Trumpi seades muusikat.

Koosseis
--------

* Maris Aljaste (vokaal)
* Vivi Maar (vokaal)
* Viveli Maar (vokaal)
* Siim Aimla (saksofon)
* Allan Järve (trompet)
* Kusti Lemba (kitarr)
* Janno Trump (kontrabass)
* Ahto Abner (trummid)

Diskograafia
------------

* 2019 "Õnnele vastu" The Swingin' Sisters

Välislingid
-----------

* "The Swingin' Sisters: lõpetame teineteise lauseid" Rahvusringhääling, ETV saade "Hommik Anuga", 20. aprill 2019
* "The Swingin' Sisters: pakume publikule elamusi ja head tuju!" jazzkaar.ee, 25. aprill 2019
* The Swingin' Sisters ametlik koduleht
* The Swingin' Sisters Spotifys
* The Swingin' Sisters Facebookis
Las Canterase rand
**Gran Canaria** on Hispaaniale kuuluv vulkaanilise päritoluga saar Atlandi ookeanis, üks Kanaari saartest. 

Saare pindala on 1560 ruutkilomeetrit. 

Saar on mägine. Saare kõrgeim tipp on Pico de las Nieves (1949 m). 

Lõunarannikul valitseb kuiv kliima. Maspalomase kuurordi lähedal paikneb üle 400-hektarise pindalaga liivadüünide ala, mis on looduskaitse all aastast 1987. Põhjarannikul on kliima mõnevõrra niiskem. Mägede põhjanõlvadel esineb sageli udu ja kasvab metsa.

Saarel elanike arv oli 2014. aasta seisuga 855 134 ja 2023. aasta seisuga 864 500. Saare kirdeosas asub Kanaari saarte suurim linn Las Palmas de Gran Canaria.

2014. aastal külastas Gran Canaria saart 3,58 miljonit turisti.

Vaade Pico de las Nieves ümbrusest (Helipuerto del Pico de las Nieves lähedal). Foto keskel on näha Gran Canaria sümboliks saanud iseloomuliku kujuga kalju Roque Nublo ning tagapõhjal paistab Tenerife saare kõrgeim tipp Teide (3715 m).
2017. aastal avatud akvaarium Poema del Mar saare pealinnas Las Palmas. Akvaariumi eri ruumides eksponeeritakse kokku üle 350 liigi. Foto on tehtud saalist *Deep Ocean*, millest avaneb vaade akvaariumi sisemusse läbi seni maailmas suurima nõgusa klaasi (36 m lai, 7,35 m kõrge ja 39 cm paks).

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Gran Canaria** |

Viited
------

1. ↑  "The history of Maspalomas" (Ameerika inglise). 24. veebruar 2023. Vaadatud 6. jaanuaril 2024.
2. ↑  "Help us protect the Maspalomas Dunes. Find out about the Masdunas project - The Official Gran Canaria Tourist Website". *www.grancanaria.com* (inglise). Vaadatud 6. jaanuaril 2024.
3. ↑  "Spain: population of the Canary Islands by island 2023". *Statista* (inglise). Vaadatud 6. jaanuaril 2024.
4. ↑  "Informe Estadísticas Gran Canaria. Turistas en Gran Canaria y Canarias". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. august 2018. Vaadatud 13. august 2021.
5. ↑  Diego. "A year of Poema del Mar". *poema-del-mar.com* (Briti inglise). Vaadatud 6. jaanuaril 2024.
6. ↑  "Acuario Poema del Mar - The Official Gran Canaria Tourist Website". *www.grancanaria.com*. Vaadatud 6. jaanuaril 2024.
Mati Kilp 2010. aastal
**Mati Kilp** (sündinud 19. aprillil 1942 Jõhvis) on eesti matemaatik.

Ta lõpetas 1960. aastal Jõhvi 1. Keskkooli. Seejärel õppis ta matemaatikat Tartu Riiklikus Ülikoolis ning 1966. aastal lõpetas matemaatikuna Moskva Riikliku Ülikooli.

Ta on uurinud monoide ja polügoone üle monoidide. Iseäranis on teda huvitanud polügoonide lamedusomadused ja monoidide homoloogiline klassifikatsioon.

Ta on kaitsnud füüsika-matemaatikakandidaadi väitekirja Moskva ülikooli juures. 1992. aastast on Kilp Tartu Ülikooli algebra korraline professor, ühtlasi on ta Eesti Matemaatika Seltsi ja American Mathematical Society liige.

Kilp oli Tartu Ülikooli matemaatikateaduskonna dekaan aastatel 1980–1989 ja 2009–2011.

Tunnustus
---------

* 2004 Gerhard Rägo nimeline mälestusmedal
* 2007 Tartu Ülikooli suur medal
* 2012 Tartu Ülikooli aumärk
* 2016 Tartu Ülikooli medal

Viited
------

1. ↑  "1960 – XXXIII lend". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. juuli 2012. Vaadatud 13. juulil 2012.
2. ↑  "Tartu Ülikooli suure medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 4.12.2022.
3. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 8.12.2022.
4. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 6.12.2022.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Mati Kilp** |

* Mati Kilp
**Ats Sõnajalg** (sündinud 16. jaanuaril 1990) on eesti orienteeruja ja kergejõustiklane (jooksja).

Ta lõpetas 2009. aastal Tallinna Reaalkooli.

2018. ja 2019. aastal tuli ta Eesti meistriks orienteerumisjooksu sprindis, 2021. aastal orienteerumisjooksu pikal rajal. Eesti meistrivõistlustel orienteerumises on ta võitnud veel 2016. aastal hõbeda öisel tavarajal, 2014. ja 2016. aastal pronksi pikal rajal ning 2022. aastal pronksi sprindis ja tavarajal.

2018. aastal osales ta Eesti koondises orienteerumise maailmameistrivõistlustel Riias. 2021. aasta orienteerumisjooksu MM-võistlustel Tšehhis, Terezínis sai ta sprindis 35. koha ja segateatesprindis Eesti võistkonnas 11. koha.

Eesti meistrivõistlustel kergejõustikus on ta Sparta Spordiklubi meeskonnas võitnud kulla 2017. aastal 4 × 1500 meetri teatejooksus ning 2016. 2017. ja 2019. aastal ekidenis. Kergejõustiku individuaalaladel on ta Eesti meistrivõistlustel võitnud 3000 meetri takistusjooksus 2017. 2019. ja 2021. aastal hõbeda ning 2016. 2020. ja 2023. aastal pronksi. 5000 meetri jooksus võitis ta 2016. aastal pronksi. 2021. aastal tuli ta Eesti meistriks 4 km krossijooksus.

Ta oli Guinnessi rekordina kinnitatud 2018 suvel kultuuriprogrammi "Eesti Vabariik 100" raames korraldatud 100 x 10 km teatejooksu võistkonna liige.

Viited
------

1. ↑  Tallinna Reaalkooli vilistlased
2. ↑  ERR uudised, 20.08.2018. Eesti sprindimeistrid selgusid maailmameistrivõistluste maastikul
3. ↑  Eesti Orienteerumisliit. Eesti MV pikk rada, 23.oktoober 2021, tulemused
4. ↑  Sport24.ee Ats Sõnajala sporditulemused
5. ↑  ERR uudised, 04.08.2018. MM-i avapäev Eesti orienteerujatele rõõmu ei toonud
6. ↑  Sõnajalg sai oma esimeses MM-finaalis 35. koha. ERR sport, 3.7.2021
7. ↑  Guinness World Records. Fastest relay 100 x 10 kilometres
8. ↑  Rekord on ametlik! EV100 Guinnessi rekordi jooksu tulemus sai ametliku kinnituse. Delfi Sport, 21.01.2019

Välislingid
-----------

* European Athletics. Ats Sõnajala isiklikud rekordid
**Vallatud Vestid** on muusikaline kooslus, mille juhtfiguurideks on Ott Lepland, Tanel Padar ja Jalmar Vabarna. Lisaks kuuluvad ansambli koosseisu Danel Pandre, Kaspar Kalluste ja 2013. aasta lõpus liitunud Tarvi Kull.

Koosseis
--------

* Ott Lepland
* Tanel Padar
* Jalmar Vabarna
* Danel Pandre (basskitarr)
* Kaspar Kalluste (trummid)
* Tarvi Kull (klahvpillid)

Kontserdisarjad
---------------

Vallatutel Vestidel on seljataga neli kontserdisarja. Neist esimene toimus 2013. aasta märtsis ja kandis nime "Lugusid naistest". Kui esimene seisnes naistepäevakontsertides, siis sama aasta juunis toimunud "Lugusid naistest ja meestest" oli pühendatud kõigile kuulajatele. Kolmas kontserdisari 2013. aasta detsembris kandis nime "Kelmid ja pühakud". 2014. aasta talvel sai teoks kontserdisari "Kiigume koos" koos ansambliga Kõrsikud.

Diskograafia
------------

### Stuudioalbumid

* "Lugusid meestest ja naistest" (juuni 2013)
* "Kelmid ja pühakud" (detsember 2013)

### Singlid

* "Jõesäng" (veebruar 2013)
* "Lumisel teel" (detsember 2013)
* "Värvid" (juuni 2014)
* "Kiigu ja liugle" (koos ansambliga Kõrsikud) (november 2014)

Viited
------

Välislingid
-----------

* Vallatud Vestid Facebookis
Parun **Karl Gustav von Rönne** (vene Карл Иванович фон Ренне; 1720-ndad – vkj 4. / 15. aprill 1786) oli Vene keisririigi sõjaväelane (kindral-porutšik, 1782).

3. veebruaril 1770 sai ta Püha Georgi ordeni 3. järgu kavaleriks. 

Talle kuulus Pociemsi (*Posendorf*) mõis Liivimaa kubermangus.

Perekond
--------

Ta abiellus esmalt Elena von Bachmanniga.

Tema abikaasa teisest abielust 23. märtsil 1778 oli Kõima mõisaomanik, Vene riigidaam ja Püha Katariina ordeni väikese risti kavaler (1797) Aurora Maria von Lilienfeld (1752–1810), kes oli Mõisamaa mõisniku, major Jakob Heinrich von Lilienfeldi (1716–1785) ja Uue-Põltsamaa mõisa pärijanna Christina von Ficki (1722–1788) tütar.

Viited
------

1. ↑  biografija.ru: Ренне Карл Иванович (Карл Август) фон
2. ↑  Erik-Amburger-Datenbank: Karl Gustav Baron Rönne (russ.: Ivanovič) † 4.4.1786 os; 15.4.1786 ns
3. ↑  Lilienfeldid: Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 1, 1: Livland, Görlitz, 1929, lk.376
**Õisu raudteepeatus** oli peatuskoht Mõisaküla–Viljandi raudteel Õisus.

Õisu naaberjaam Viljandi suunal oli Loodi raudteejaam (pooljaam) ja Mõisaküla suunal Kaarli raudteejaam. Peatus asus Tallinn-Sadama raudteejaamast 168,7 kilomeetri kaugusel.

Ajalugu
-------

Õisu raudteepeatus loodi 1934. aastal, kuna kohalikud elanikud soovisid peatust asulale lähemale. Varem täitis Õisu pooljaama funktsiooni ja asus 1934. aastal avatud Kaarli raudteejaama kohal. Esialgne 1896. aastal ehitatud puidust jaamahoone asub seetõttu endises Kaarli raudteejaamas.  Peatus jäi avamise ajal Õisu valda.

Õisus asus ka hobupostijaam.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Loodi |  **Õisu** | Kaarli  |

Viited
------

1. ↑  Eesti kitsarööpmelised raudteed: Tallinn - Viljandi - Mõisaküla: Õisu (Euseküll)
2. ↑  Elmar Ojaste: Hobupostijaamad ja ühendused Suure-Jaani kihelkonnas XIX ja XX sajandil, filateelia.ee, veebiviide, vaadatud 22.01.2013
**Jaak Kitsing** VR II/3 (28. veebruar/12. märts 1893 Ulge talu, Oiu küla, Vana-Võidu vald, Viljandimaa – 5. juuli 1981 Oru talu, Viiratsi külanõukogu, Viljandi rajoon). Abiellus 19.03.1922 Kolga-Jaani kirikus Helmi Ant'iga (1901–1996).

.oli Vabadussõja veteran (veltveebel, 1940 nooremveebel).

Võitles vabatahtlikuna Scoutspataljonis. 

Sai autasumaa (Oru talu) Vana-Võidu mõisast. 1945–1957 oli vangis ja asumisel.

Lapsed: Endel (1923–), Ellen (1931–1991), Riho (1945).

Õppis Vana-Võidu vallakoolis ja lõpetas 1912.aastal Kolga-Jaani kihelkonnakooli.

Esimeses maailmasõjas osales alates 1914 aastast. Võttis osa lahingutest Saksa vägedega, autasustatud Georgi rist IV järgu, teenis 2. Eesti Polgus 1917–1918 ratsarügemendis.

Eesti Vabadussõjas alates 3.01.1919 vabatahtlikult Scouts väeosa A companys. Ülendati vanemallohvitseriks mais 1919, veltveebliks juulis 1919. Võttis osa lahingutest Lõuna-Eestis ja Lätimaal ning Narva all Punaarmee ja Landeswehri vastu. Senine aukraad nimetati juunis 1940 ümber nooremveebliks.

Autasustatud Vabadusristiga VR II/3, nr. 1575/19.10.1920 "Scouts polgu weltweeblile Jaak Kitsingule hinnates wahwust, mis ülesnäidatud lahingus 16.weebruaril 1919 aastal raud silla waldamisel."

Vabaduse Ristile lisandus 15 000 marka, tasuta maa normaaltalu suuruses, Vabadussõja mälestusmärk ja Läti iseseisvuse 10. aastapäeva mälestusmedal.

Autasumaa, suurusega 11,48 hektarit eraldati Viljandimaa Vana-Võidu mõisast mais 192, koht sai nimeks Oro/Oru talu. Ehitati elumaja ja kõrvalhooned. Koht kinnistati tema nimele aprillis 1929.

Jaak tegeles edaspidi talupidajana.

Jaak oli Vana-Võidu Piimaühingu esimees / talu maadele rajati meierei hoone.

Kaitseliidu Sakalamaa Maleva keskmalevkonna liige, seltsi Scouts Rügement ja VRVÜ Viljandi osakonna liige.

Kuulus Vana-Võidu vallavolikogusse.

Saksa ajal 1941–1944 oli Viljandi valla Omakaitse jao ja rühmaülem ning alates juunist 1944 kompaniiülem.

Viljandi vallanõukogu liige 1943–1944.

Jaanuarist 1944 VRVÜ Viljandi osakonna juhatuse liige.

Arreteeriti Nõukogude repressiivorganite poolt 30. juunil 1945 Oru talus. Algul peeti teda kinni Viljandi vanglas, seejärel Sverdlovski ja Vladimiri oblasti vangilaagrites.

Mõisteti 18. detsembril 1946 NSVL RJM Erinõupidamise otsusega 8 aastaks vangi. Juunis 1953 pärast vanglast vabanemist, saadeti asumisele Krasnojarski kraisse, aastast 1955 oli perekonna juures Siberis Irkutski oblastis Bohani rajoonis, kuhu pere oli küüditatud 21. märtsil 1949.

Koos perega vabaneti Siberist 1957 ja tuldi tagasi Eestisse. Algselt elati kõrtsitalus ja hiljem saadi kodutallu.

Jaak Kitsing töötas kohalikus kolhoosis põllutöölise ja öövahina ning kütjana viljakuivatis.

Jaak Kitsing suri 5. juulil 1981 kodutalus Oru talus ning on maetud Viljandi Toome kalmistule.
Alpi kaljukitsed Itaalias Gran Paradiso rahvuspargis 2018. aastal
**Alpi kaljukits** (*Capra ibex*) on veislaste sugukonda kuuluv sõraline, kes elab Alpides ja teistes Kesk-Euroopa mägedes, 2000–3000 meetri kõrgusel merepinnast. Liik on olnud väljasuremisohus. Neil on pikad, tahapoole kaarduvad saablikujulised sarved – isasloomadel märksa pikemad ning raskemad kui emasloomadel, sarvedel on ristivallidena asetsevad köbrud. Karvastik on hallikaspruuni värvusega, kohati esineb musti laike. Pea on piklik, tahaulatuva laubaga, kõrvad on väikesed, ninasõõrmed paiknevad viltu ja kurgu all on habe. Saba on lühike ja lame, selle alapool karvatu, sabatüvikul paiknevad haisunäärmed. Turi on 65–105 cm kõrgusel, kehapikkus 115–170 cm, isasloom kaalub 75–120 kg, emasloom 50–65 kg. Kaljukitse sõrad on järskudel nõlvadel ronimiseks hästi kohastunud ja igal jalal on kaks tangidega sarnanevat varvast. Elab 10–20 aastat.

Eluviis
-------

Emased ja isased alpi kaljukitsed elavad suurem osa aastast eraldi karjades, mis koosnevad kas täiskasvanud sokkudest või poegadega emasloomadest. Väga vanad sokud võivad elada erakuna. Emas- ja isasloomad kohtuvad innaaja jooksul, tavaliselt moodustab domineeriv isasloom emasloomadest haaremi. Alpi kaljukits on päevase eluviisiga loom, kes toitub hommikuti, ronides mööda kaljunõlvu ja alpiniite kõrgemal asetsevate aladeni. Ta viibib umbes 2000-3000 meetri kõrgusel merepinnast. Alpi kaljukitsel on terav nägemine, kuulmine ja haistmine. Tema looduslikud vaenlased on hundid, karud, ilvesed ja rebased.

Toitumine
---------

Lisaks niitudel toitumisele võib ta süüa puude ning põõsaste oksi, tõustes selleks tagumistele jalgadele. Eelkõige eelistab ta rohtu ning madalakasvulisi taimi.

Paljunemine
-----------

Alpi kaljukitsede jooksuaeg on detsembris ja jaanuari alguses ning kestab ligi 10 päeva – sokud on sel ajal väga agressiivsed. Nad võitlevad üksteisega juba varem, võitja moodustab seejärel emasloomadest haaremi. Vanematel sokkudel on kõige suuremad haaremid, haaremi juures võib elada ka paar sigimisvõimetut vana sokku. 165–170 päeva pärast paaritumist sünnitab emasloom (tavaliselt juunis) ühe või kaks talle, keda ta toidab ja kelle eest hoolitseb peaaegu aasta. Suguküpsus saavutatakse esimesel või teisel eluaastal.

Vaata ka
--------

* kits
* metskits

Viited
------

1. 1 2 3 4  "ALPI KALJUKITS". *Miksike*. Originaali arhiivikoopia seisuga 29.11.2021. Vaadatud 29.11.2021.
2. ↑  "Capra ibex". *Eestikeelsete imetajanimetuste andmebaas*. Vaadatud 29.11.2021.
3. 1 2  "Alpi kaljukits". *Miks ja kuidas*. Juuni 2017. Vaadatud 29.11.2021.
Maksim Galkin 2017. aastal
**Maksim Aleksandrovitš Galkin** (vene keeles Максим Александрович Галкин; sündinud 18. juunil 1976) on vene-juudi päritolu Venemaa näitleja, laulja, estraadiartist, humorist, telesaatejuht ja kolumnist. Ta on laulja Alla Pugatšova abikaasa.

Elulugu
-------

Tema isa Aleksandr (1935–2002) oli sõjaväelane (kindralpolkovnik), rahvuselt venelane ja ema Natalja (1941–2004) oli geofüüsik, rahvuselt juut. 

Varases lapsepõlves elas Maksim Saksa DV-s. Kui Maksim oli seitsmeaastane, suunati tema vanemad Odessasse, kus ta käis koolis esimesed 3 klassi. Seejärel asus pere ümber Burjaatiasse, kus Maksim õppis kuni viienda klassini Ulan-Ude koolis nr 5. Perekond elas sõjaväelinnakeses, mis asub 100 km kaugusel Baikali järvest.

Maksimi näitlejaanne avaldus varakult, kui ta esines paljudes koolinäidendites ning hakkas parodeerima oma kaasõpilasi, õpetajaid ja isegi kooli direktorit.
Juba 6. klassis toimus Galkini esimene esinemine: ta korraldas nukuetenduse, kus rääkis eri tegelaste rolle eri häältega.

1993 lõpetas Galkin Moskva gümnaasiumi nr 1543. Seejärel õppis Venemaa Riiklikus Humanitaarülikoolis lingvistikat ja lõpetas ülikooli 1998.

Tema näitlejadebüüt toimus aprillis 1994, kui ta esines Moskva Riikliku Ülikooli näidendis «Фонтаны любви к ближнему». Juunis 1994 osales ta Moskva Riikliku Estraaditeatri meelelahutusprogrammis, kus ta parodeeris poliitikute Boriss Jeltsini ja Vladimir Žirinovski kõnesid. Sellest algas tema tähelend artistina. Tollane tipphumorist Mihhail Zadornov nimetas Galkinit oma mantlipärijaks.

Juulis 2001 toimus Galkini esimene soolokontsert festivalil "Slavjanski bazar b Vitebske" («Славянский базар в Витебске»). Oktoobris 2001 proovis ta end uuel alal – hakkas laulma. Tema esimene esinemine lauljana oli duett koos Alla Pugatšovaga – laul «Будь или не будь». Sellest ajast esineb ta pidevalt Venemaa kontserdilavadel ja telekanalites.

Galkin on juhtinud telemänge, talendisaateid, tõsielusaateid, uusaastakavu ja muusikafestivale, mõnel korral ka tandemina koos Alla Pugatšova, Nikolai Baskovi, Volodõmõr Zelenskõi ja Filipp Kirkoroviga. Detsembris 2000 juhtis Galkin telesaadet, millega tähistati humorist Gennadi Hazanovi 55. sünnipäeva. Veebruarist 2001 kuni septembrini 2008 juhtis Galkin telemängu "Kes tahab saada miljonäriks?". 2011. aastal juhtis ta koos Pugatšovaga telesaadet „Утренняя почта" Ukraina telekanalis «Интер».

Galkin on mänginud mitmes filmis, dubleerinud multifilme ja osalenud reklaamides. 

Galkinil on oma kontod Instagramis ja YouTube'is, millel on üle 8 miljoni jälgija.

Pugatšova ja Galkin hakkasid kohtamas käima 2001. aastal, koos elavad nad alates 2005. aastast, nad abiellusid 23. detsembril 2011 ja nende laulatus toimus novembris 2017 Moskva oblasti ühes väikeses külakirikus.

18. septembril 2013 sünnitas surrogaatema kaksikud Jelizaveta (Liza) ja Garri, kelle Pugatšova ja Galkin lapsendasid. Alates septembrist 2020 õpivad lapsed Moskva 1. Gümnaasiumis (erakool, kus õppemaks on üle 4000 euro kuus).
Ludwig Boltzmann
**Ludwig Boltzmann** (20. veebruar 1844 Viin – 5. september 1906) oli Austria füüsik, üks molekulaarkineetilise teooria rajajaid. Tema suurimad saavutused olid statistilise mehaanika arendamine ja termodünaamika teise seaduse statistiline selgitus. 1877. aastal esitas ta entroopia praeguse määratluse.

Statistilises mehaanikas kirjeldatakse, kuidas makroskoopilised vaatlused (näiteks temperatuur ja rõhk) on seotud mikroskoopiliste parameetritega, mis kõiguvad keskmise ümber.

Boltzmann arendas edasi Maxwelli elektromagnetväljateooriat ja aitas seda populariseerida. Ta kaitses kirglikult molekulaarkineetilist teooriat ning kandis peamist koormat võitluses molekulide olemasolu eitavate teadlaste seisukohtadega.

Tema auks on nimetatud Boltzmanni konstant {\displaystyle k=1,38\cdot 10^{-23}{\frac {J}{K}}}.

Tunnustus
---------

* 1888 – valiti Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia välisliikmeks
* 1891 – valiti Baieri Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks
* 1899 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi välisliikmeks
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib vene luuletajast; jõelaeva kohta vaata artiklit Demjan Bednõi (jõelaev).* |

---

Demjan Bednõi aastal 1920
**Demjan Bednõi** (vene keeles Демьян Бедный, 1. (13.) aprill 1883 – 25. mai 1945 Moskva) oli vene luuletaja, publitsist ja ühiskonnategelane.

Demjan Bednõi sünninimi oli **Jefim Aleksejevitš Pridvorov** (vene keeles Ефим Алексевич Придворов), ta sündis Hersoni kubermangus talupoja peres.

Demjan Bednõi oli Venemaa Sotsiaaldemokraatliku Tööliste (bolševike) Partei liige alates aastast 1912 ning bolševike toetaja revolutsioonide ja kodusõja ajal. 

1938. aastal heideti Demjan Bednõi kommunistlikust parteist välja, kuid tal läks korda Jossif Stalini poolehoid vähehaaval teise maailmasõja ajal tagasi võita. 

Alates 1911. aastast ilmus tema kirjutisi ajalehes Pravda ja muudes kommunistide väljaannetes. 

Demjan Bednõi on kirjutanud Uue Testamendi paroodia "Новый Завет без изъяна евангелиста Демьяна" ning ka muid usuvastaseid teoseid.

Demjan Bednõi värsid Nõukogude Liidu võidu puhul teises maailmasõjas ilmusid Pravdas 9. mail 1945.

Mihhail Bulgakov võis Demjan Bednõid kasutada romaani "Meister ja Margarita" tegelase Ivan Bezdomnõi prototüübina.

Luulet eesti keeles
-------------------

* "Vedu". Tõlkinud Felix Kotta – Looming 1963, nr 4, lk 503–507; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis
* "Ärasaatmine (Punaarmeelase laul)"; "Vedu"; "Lumehelbed"; "Ma usun oma rahvasse". Tõlkinud Felix Kotta – Vene nõukogude luule antoloogia, Eesti Raamat, Tallinn 1965, lk 29–37, kommentaarid lk 526–527
* "19. veebruaril"; "Read"; "Valimisjärgne astronoomiline teade"; "Tähed näevad meie jäävat kuulsust". Tõlkinud ja järelmärkus: Valeeria Villandi – Looming 1983, nr 4, lk 495–497

Viited
------

*Selle artikli kirjutamisel on kasutatud venekeelset artiklit ru:Демьян Бедный ja ingliskeelset artiklit en:Demyan Bedny seisuga 2.11.2011.*

1. ↑  Образы поэтов в романе М. А. Булгакова "Мастер и Маргарита: по материалам архива московского булгаковеда Б. С. Мягкова (1938—2003)

Välislingid
-----------

* Demjan Bednõi Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
* Vaapo Vaher, "Vene kirjandus, Saatana mängukann" – Sirp 21. november 2003, lk 7
**Mautern an der Donau** on linn (*Stadtgemeinde*) Austrias Alam-Austria liidumaal Kremsi maaringkonnas.

See asub Doonau lõunakaldal Kremsi vastas.

Ajalugu
-------

Varem pidid Doonaul sõitnud laevad Mauternist möödudes lõivu maksma. Sealt sai linn oma nime, kuna toll on saksa keeles "Maut".

Enne selle nime saamist nimetasid roomlased seda *Favianaeks*, kuna see oli väga oluline kindlus.

Olles keskajal oluline kauplemispunkt, omandas see täiendava tähtsuse Doonau jõe silla ehitamisega (teraseehitis 1895. aastast).

Huviväärsusi
------------

Muuseum, mis on pühendatud Rooma keisririigi aegadele, kui *Castell Faviani* asus praeguse kesklinna asemel. Siit võib leida ka osa Rooma müürist (*Römerwand*).

Püha Stafanuse roomakatoliku kihelkonnakirik on praegu barokkstiilis, kuid ristiusu juured on pärit Püha Severinuse ajast, kes suri siin ja korraldas piirkonnas põgenike varjupaiku inimestele, kelle hunnid kodudest välja ajasid.

Jalgrattatee *EuroVelo 6* jõuab linna mööda paremkallast ja ületab Doonau jõe. Kiirteesillal on ka jalakäijate rada, mis pakub huvitavat vaadet jõele ja on iseenesest huvipakkuv terasteos.

Sõpruslinnad
------------

* Mautern in Steiermark, Austria

Castell Faviani varemed Mautern an der Donaus

Viited
------



Kremsi maaringkonna vallad

* Aggsbach
* Albrechtsberg an der Großen Krems
* Bergern im Dunkelsteinerwald
* Droß
* Dürnstein
* Furth bei Göttweig
* Gedersdorf
* Gföhl
* Grafenegg
* Hadersdorf-Kammern
* Jaidhof
* Krumau am Kamp
* Langenlois
* Lengenfeld
* Lichtenau im Waldviertel
* Maria Laach am Jauerling
* Mautern an der Donau
* Mühldorf
* Paudorf
* Rastenfeld
* Rohrendorf bei Krems
* Rossatz-Arnsdorf
* Sankt Leonhard am Hornerwald
* Schönberg am Kamp
* Senftenberg
* Spitz
* Straß im Straßertale
* Stratzing
* Weinzierl am Walde
* Weißenkirchen in der Wachau