recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Tauern Autobahn Flachau lähedal

Radstadti Tauern (Austria)Radstadti Tauern
Asukoht Austrias
**Radstadti Tauern** (saksa: *Radstädter Tauern*) on Austria Kesk-Ida-Alpide alammäestik. Koos Schladmingi Tauerni, Rottenmanni ja Wölzi Tauerni ning Seckau Tauerniga moodustab Radstadti Tauern peamise mäestiku Madal-Tauerni mägedest. Mäed asuvad Austria Salzburgi liidumaa kaguosas, Ennsi ja Muri ülemjooksude vahel.

Radstadti Tauern moodustab Madal-Tauerni mäestiku läänepoolseima osa. Edelas piirab seda Kõrg-Tauern, loodes Salzburgi Pongau piirkond ja idas Schladmingi Tauern. Nimi on tuletatud ajaloolisest Radstadti linnast Ennsi orus.

Radstadti Tauern külgneb järgmiste mäestikega Alpides:

* Schladmingi Tauern (idas)
* Nocki mäed (Gurktali Alpid; kagus)
* Ankogeli rühm (Kõrg-Tauern; läänes)
* Salzburgi Kiltkivialpid (põhjas)

Ida-Alpide alpiklubi klassifikatsiooni (AVE) järgi piirab mägesid järgmine joon päripäeva:

Wagrainer Bach suubumisest Salzachi – Wagrainer Höhe – Litzlingbach suubumisest Ennsi – Enns kuni Radstadtini – Põhja-Taurachi org – Obertauern – Lõuna-Taurachi org – Mauterndorf – Neuseß – Mur – Murtörli kuru – Kreealpenbach – Großarlbach suubumiseni Salzachi – Salzach Wagrainer Bachi suubumiseni.

Radstadti Tauerni idaserva läbib Radstadti Tauerni kuru (1738 m) ja 1975. aastast Tauern Autobahni (A10) maanteetunnel.

Mäestikust põhjas ja lõunas kulgevad piki ülemist Ennsi ja ülemist Muri orgu Ennsi oru ja Muri oru raudteeliinid, samuti paralleelsed liidumaanteed (*Bundesstraßen*).

Mäestiku kõrgeimad tipud on Weißeck (2711 m), Hochfeind (2687 m) ja Mosermandl (2680 m).

Turism
------

Tappenkarsee hütt
### Alpihütid

* Südwieneri hütt, 1802 m
* Franz Fischeri hütt, 2001 m
* Stickleri hütt, 1752 m
* Speierecki hütt, 2074 m
* Gnadenalm, 1290 m
* Tappenkarsee hütt, 1820 m
* Draugsteini hütt, 1714 m
* Kleinarleri hütt, 1754 m

### Suusapiirkonnad

Suusatamine Radstadti Tauernis on koondunud Obertauerni küla ümbrusesse ning suusapiirkondadesse põhjas ja loodes Altenmarkt-Zauchensee või Flachau juurde. Radstadti Tauern on hästi tuntud ka suusamatkamaastiku poolest.
| Dimetüültrüptamiin |
| --- |
| Dimetüültrüptamiini molekul |
| Dimetüültrüptamiini molekul |
| Üldandmed |
| Keemiline valem | C12H16N2 |
| Molaarmass | 188,269 g/mol |
|

**Dimetüültrüptamiin** (C12H16N2) ehk **DMT** ehk ***N,N*-DMT** on trüptamiini perekonda kuuluv orgaaniline aine. DMT-d leidub looduslikult paljudes taimedes, aga ka loomades ja inimese mitmetes rakkudes. Spetsiaalselt valmistatuna ja manustatuna omab see väga tugevat psühhedeelset (hallutsinatsioonid) toimet.

DMT on trüptamiini derivaat, millel on amiini lämmastiku aatomi juures kaks täiendavat metüülrühma ja mis loomulikul teel tekib ensüümi EC 2.1.1.49 (*-methyltransferase*) normaalse metabolismi käigus. DMT on funktsionaalselt sarnane peaajus toimiva neurotransmitteri serotoniini ja hormooni melatoniini, ka seentes leiduvate psilotsiini ja psilotsübiiniga.

Nomenklatuur
------------

* IUPAC nimetus – *2-(1*H*-indol-3-yl)-*N*,*N*-dimethylethanamine*

Ajaloolist
----------

DMT-d sünteesis esimesena Kanada keemik Richard Manske 1931. Loodusliku DMT eraldas esimesena 1946 Brasiilia botaanik ja keemik Gonçalves de Lima mimoosi *Mimosa hostilis* juurtest ja nimetas selle **nigeriiniks**.

Aine säilitamine
----------------

DMT-d säilitatakse ja käideldakse fomaarhappe soola ehk fomaraadina, sest teised dimetüültrüptamiinhappe soolad on üldiselt väga hügroskoopsed ja kristalliseeruvad kergesti. DMT lahus laguneb suhteliselt kiiresti ja sellepärast tuleb DMT lahust hoida külmikus kaitstuna õhu, soojuse ja valguse eest.

Kasutamine
----------

### *Ayahuasca*

#### Suukaudselt

DMT-d kasutatakse suukaudselt koos monoamiini oksüdaasi inhibiitoritega (MAOIga), kuna vastasel juhul metaboliseerib organism DMT ilma märkimisväärse hallutsinogeense mõjuta. Seda segu kutsutakse *ayahuasca*-joogiks. DMT-d toodab väikeses koguses pidevalt ka inimese peaaju.

#### Suitsetatuna

Suitsetamisel kestab joove 6–20 minutit. *Ayahuasca*-joogi joove kestab kuni 8 tundi. Slängis nimetatakse DMT-d ka Dmitriks.

Mõjud
-----

### Positiivsed

* lühiajaline
* väga sügav kogemus
* intensiivsed hallutsinatsioonid ja "kaleidoskoobi"-laadsed mustrid
* tugev sensatsiooni tunne
* elu muutev spirituaalne kogemus

### Neutraalsed

* ajataju muutus
* kuulmishallutsinatsioonid
* värvimuutus (näiteks kogu maailm paistab roheline, sinine ja kollane)

### Negatiivsed

* väga intensiivne
* suitsetades kahjustab kopse
* ebamugavus kõhus, oksendamine
* tekib raskus integreerida kogemusi maailmapilti
* võib tekitada kõikehõlmavat hirmu
* kiire algus ja suur intensiivsus võivad põhjustada ettenägematuid olukordi
* tarbimisjärgne lühiajaline psühhoos

Vaata ka
--------

* *ayahuasca*
* käbikeha

Välislingid
-----------

* Erowid DMT Vault (*inglise keeles*)
* Jan Dirk Blom, *A Dictionary of Hallucinations*, 2010, Springer Science, ISBN 978 1 4419 1222 0, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 27.11.2013) (*inglise keeles*)

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Dimethyltryptamine seisuga 27.11.2013.*
**Peter Friedrich Bornwasser noorem** (7. august/18. august 1770 – 21. aprill/3. mai 1823) oli Eesti vaimulik.

Algõpetuse sai koduõpetaja käest. Ta õppis ka 1,5 aastat Tallinnas gümnaasiumis. Usuteadust õppis ta Jena Ülikoolis. Ordineeriti 1. augustil/12. august 1798 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1798–1810 Rõuge Maarja koguduse õpetaja. Aastatel 1811–1823 oli ta Karula koguduse õpetaja.

Isiklikku
---------

Tema isa Anton Friedrich Bornwasser oli Vigala ja Rõuge Maarja koguduse õpetaja; vanaisa Peter Friedrich Bornwasser oli Paide ja Anna koguduse õpetaja, hiljem Rõuge Maarja koguduse õpetaja; teine vanaisa Johann Friedrich Gernet oli Vigala Maarja koguduse õpetaja. Õde Dorothea Elisabeth oli abielus Hargla ja Lääne-Nigula koguduse õpetaja Johann Theophilus Gottlieb Kettleriga, õde Charlotte Henriette Catharina oli abielus Juuru Mihkli koguduse õpetaja Samuel Christian Kettleriga, vend Heinrich Wilhelm Bornwasser oli Võru Katariina koguduse õpetaja. Tema abikaasa Maria isa Benedict Witte oli Tallinna Püha Vaimu koguduse abiõpetaja, abikaasa vend Benedict Witte oli Ambla Maarja koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
Oldenburgi prints Peter Friedrich Georg, 1811.
**Peter Friedrich Georg von Holstein-Oldenburg** (vene keeles *Георгий Петрович (Петер Фридрих Георг) Ольденбургский*; 9. mai 1784 Oldenburg – 27. detsember 1812 Tver) oli Oldenburgi prints, Eestimaa kindralkuberner 1808–1809.

Perekond
--------

Tema vanemad olid Oldenburgi suurhertsog Peter Friedrich Ludwig (1755–1829) ja Württembergi printsess Friederike (1765–1834), kelle õde Sophia Dorothea (venepäraselt Maria Fjodorovna) oli abielus Venemaa keiser Paul I-ga (1754–1801). Tema vanem vend oli Paul Friedrich August (1783–1853), Eestimaa kindralkuberner aastail 1811–1816 ja hilisem Oldenburgi suurhertsog.

1808. aasta märtsis asus Prints Georg pärast ema surma Venemaale keisrinna Maria Fjodorovna õukonda, kus õppis ära vene keele ja asus kindralleitnandi auastmes Vene riigiteenistusse. 1808. aasta augustis asus ta Tallinnas ametisse Eestimaa kindralkubernerina.

15. aprillil 1809 nimetas keiser Aleksander I Georgi Tveri kubermangu, Novgorodi kubermangu ja Jaroslavli kubermangu kindralkuberneriks.

Prints Georg von Oldenburg abiellus 18. aprillil 1809. aastal Paul I tütre – suurvürstinna Jekaterina Pavlovnaga (1788–1819).

1812. aasta Isamaasõja alates viis prints Tveri linnas ja alluvates kubermangudes läbi sõjalisi ettevalmistusi. Haiglaid ja laatsarette külastades ta haigestus ning suri.

Peter Friedrich Georg maeti Peterburi, kuid maeti 1826. aastal ümber Oldenburgi linna suguvõsa rahulasse.

Järglased
---------

Prints Peter Friedrich Georg von Holstein-Oldenburgi ja suurvürstinna Jekaterina Pavlovna järglased:

* Peter Georg Paul Alexander von Oldenburg (*Фридрих-Павел-Александр Ольденбургкий* ) (30. august 1810 – 16. november 1829)
* Konstantin Friedrich Peter von Oldenburg (*Пётр Георгиевич Ольденбургский, Константин Фридрих Петр*) (26. august 1812 in Jaroslavl- 14. mai 1881);

Vaata ka
--------

* Oldenburgi dünastia

Välislingid
-----------

* Человек долга и чести
Peter Graves (2009)
**Peter Graves** (õieti **Peter Aurness**; 18. märts 1926 – 14. märts 2010) oli USA näitleja.

Graves oli ärimees Rolf Aurnessi ja ajakirjanik Ruth Aurnessi (sündinud Duesler) poeg. Isapoolne vanaisa oli sündinud Aursnesi nime all, kuid 1887. aastal USA-sse emigreerudes muutis nimekuju.

Graves lõpetas 1944. aastal keskkooli ja teenis kaks aastat USA lennuväes. Hiljem õppis ta Minnesota ülikoolis. 

Graves alustas filmikarjääri 1942, aga pidevalt hakkas ta filmides näitlema alates oma teisest filmirollist 1951. aastal. Ta oli pikk, blond ja kena välimusega ning mängis paljudes filmides peaosa. A-kategooria filmidesse ta ei pääsenud, vaid jäigi B-kategooria filmide näitlejaks. Talle olid tüüpilised osad õudusfilmides, näiteks "Killers from Space" (1954), "The Night of the Hunter" (1955), "It Conquered the World" (1956), "Beginning of the End" (1957), "The Mysterious Monsters" (1976), "The Clonud Horror" (1979), "Addams Family Values" (1993) ja "House on Haunted Hill" (1999).

Gravesi kõige tuntum roll on organisatsiooni Impossible Missions Force juht Jim Phelps sarjas "Võimatu missioon" (1967–1973). Selle eest pälvis ta 1971. aastal Kuldgloobuse ning oli selle seriaali teistel hooaegadel nomineeritud Kuldgloobuse ja Emmy auhinnale.

Viimane seriaal, kus tal oli läbiv roll, oli "7th Heaven" (11 osa 1996–2007).

Graves suri südamerabandusse oma koduaias perekonna juuresolekul.

Isiklikku
---------

Ta abiellus 1950. aastal Joan Endressiga. Sündisid tütred Kelly Jean, Claudia King ja Amanda Lee.
Peter Florin (vasakul) ÜRO peasekretärile Kurt Waldheimile volikirju üle andmas (1973)
**Peter Florin** (2. oktoober 1921 Köln – 17. veebruar 2014 Berliin) oli Saksa DV riigitegelane ja diplomaat.

Peter Florini isa Wilhelm Florin oli metallitööline ja Saksamaa Kommunistliku Partei Poliitbüroo liige ning Riigipäeva liige. 1933. aastal emigreerus perekond Prantsusmaa kaudu Nõukogude Liitu. Moskvas õppis Peter Florin Karl Liebknechti koolis ja seejärel ülikoolis keemiat. 1. veebruaril 1937 võeti talt ära Saksamaa kodakondsus. Ta kuulus Komsomoli ja võttis osa Rahvuskomitee Vaba Saksamaa tegevusest.

1945. aastal pöördus ta Saksamaale tagasi ja töötas ajalehtede Volkszeitung ja Freiheit toimetajana. Alates 1949. aastast töötas ta Saksa DV Välisministeeriumis. 1953–1966 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee välissuhete osakonna juhataja. 1954. aastast alates oli ta Rahvakoja (parlamendi) liige. 1954–1963 oli ta Rahvakoja väliskomisjoni esimees ja 1963–1967 väliskomisjoni esimehe asetäitja.

1967–1969 oli Peter Florin Saksa DV suursaadik Tšehhoslovakkias. 1973–1982 oli ta Saksa DV alaline esindaja Ühinenud Rahvaste Organisatsioonis. 1982–1989 oli ta Saksa DV välisministri asetäitja. 1958–1989 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liige.

Viited
------

1. ↑  Peter Florin : deutscher Politiker und früherer DDR-Diplomat Munziger
2. ↑  Peter Florin (République démocratique allemande) Nations Unies
3. ↑  Peter Florini Alamy
Suur Avigliana järv
**Avigliana järved** (itaalia keeles *Laghi di Avigliana*) on kaks väikest liustikujärve Loode-Itaalias Piemonte maakonnas Torino provintsis Aviglianas. Maakitsusega eraldatud järvi kutsutakse suuruse järgi vastavalt *Suureks järveks* ja *Väikseks järveks*.

Suur järv
---------

Suur järv (itaalia keeles *Lago Grande*, varem ka *Madonna järv* (*Lago della Madonna*)) on kahest järvest põhjapoolsem. 352 meetri kõrgusel merepinnast asuva järve pindala on 91,4 hektarit ja suurim sügavus 26 meetrit. Järve kaldal asub Järvede Jumalaema pühakoda (itaalia keeles *Santuario della Madonna dei Laghi*).

Väike järv
----------

Väike järv (*Lago Piccolo*, ka *Trana järv* (*Lago di Trana*), varem ka *San Bartolomeo järv* (*Lago di San Bartolomeo*)) on kahest järvest lõunapoolsem. 356 meetri kõrgusel merepinnast asuva järve pindala on 61,09 hektarit, suurim sügavus 12 meetrit.

Looduspark
----------

Järvi ümbritsevatele märgaladele rajati 1980. aastal Avigliana järvede looduspark. Looduspargi asukate seas on haigrud, sinikael-pardid, laugud (*Fulica atra*), pütid ja taidad.
Rannu valla lipp
**Rannu valla lipp** on endise Eesti haldusüksuse Rannu valla lipp.

Lipu on kinnitanud riigisekretär 21. juunil 1994, ning pühitsetud Rannu Püha Martini kirikus Rannu vallapäeval ning võidupüha 75. aastapäeval 23. juunil 1994.

Rannu valla lipu kavandi autor on Arvi Sepp.

Lipu kirjeldus
--------------

Rannu valla lipp on ristkülik kolme horisontaallaiuga, mille laiused on: valge 2,5 ühikut, kollane 1 ühik ja roheline 2,5 ühikut. Lipu vardapoolses osas on sinine võrdhaarne kolmnurk, mille tipp ulatub kollase laiu keskele 3 ühiku kaugusele ning haarad ulatuvad lipu vardapoolsetesse nurkadesse.

Lipu normaalmõõtmed on 100×150 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 2:3.

Põhjendus
---------

Valge sümboliseerib lootust, roheline loodust – kauneid Võrtsjärve-äärseid metsi, kollane on kuldse vilja värv ja sinine tähistab Võrtsjärve.

On ka teine tõlgendus: neli värvi tähistavad aastaringi, kus sinine sümboliseerib kevadet – märtsikuu lume- ja taevasina ning jäävangist vabanevat vett, roheline on suvi, kollane – sügis, valge aga talve lumevalevus.

Lipu kasutamine
---------------

1. Valla lippu kasutatakse Rannu valla ajaloolistel ja kultuurilistel pidupäevadel ning muudel tähtsündmustel kõrvuti Eesti riigilipuga ning samadel alustel, mis kehtivad riigilipu kohta. Päevad, mil valla lipp heisatakse, määrab kindlaks vallavalitsus.
2. Vallavalitsusel on õigus luua valla lipp koos Rannu valla vapi kujutisega kasutamiseks Rannu omavalitsuse lipuna. Sellisel juhul paigutatakse vapp lipu valgele horisontaallaiule.

Vaata ka
--------

* Tartu maakond
* Rannu valla vapp

Välislingid
-----------

* Omavalitsuste sümbolid Riigikantselei lehel – Rannu vald
* Rannu valla sümbolid valla kodulehel
***Ranoidea caerulea*** (sünonüüm *Litoria caerulea*) on sugukonda *Pelodryadidae* kuuluv päriskonnaline. Ta on pärit Austraalia põhja- ja idaosast, aga ka Uus-Guineast.

Tegemist on suurte konnadega – täiskasvanud isendi suurus võib olla 13 sentimeetrit. Tavaline värvus on roheline, kuigi nad võivad olla ka pruunid, kui nad on stressis või nende keskkond pole õige.

Lemmikloomadena
---------------

Austraalia valge puukonna õige keskkonna tagamiseks on vajalik hea ventilatsiooniga terraarium (minimaalselt 45cm\*45cm\*60cm), UVB lamp (5-7%), soojuslamp, hüdromeeter, termomeeter, veekauss, taimed, puud ja peidikud.

Kogenud omanikud soovitavad terraariumi niiskust hoida 40–50% juures, aeg-ajalt tõsta see korraks 80%. Kuigi mitmed konnaliigid vajavad kõrget niiskusetaset, siis valgete puukonnade puhul tuleb see hoida madalana, et konnad oleksid terved. Liiga palju niiskust võib viia erinevate bakteriaalsete infektsioonideni.

Viited
------

1. ↑  Jean-Marc Hero, Stephen Richards, Richard Retallick, Paul Horner, John Clarke, Ed Meyer. (2004). Litoria caerulea. *IUCNi punase nimistu ohustatud liigid*. IUCN 2004.
2. 1 2  "White's Tree Frog Caresheet Care Guide". *REPTILE CYMRU*. 20.02.2021.
3. ↑  Lynette Ayersman (14.12.2020). "White Tree Frog Care Sheet: Humidity".
**Lou Andreas-Salomé** (neiupõlvenimega **Louise von Salomé**, vene keeles Луиза Густавовна Саломе; 12. veebruar 1861 Peterburi – 5. veebruar 1937 Göttingen) oli vene päritolu saksa intellektuaal, kirjanik ja psühhoanalüütik.

Ta on tuntud eelkõige tutvuse poolest kirjanike ja teadlastega, kelle hulka kuulusid Sigmund Freud, Paul Rée, Rainer Maria Rilke jt.

Salomé sündis sõjaväelase perekonnas (tema isa oli armeekindral) ainsa tütrena. Lisaks oli tal 5 venda. Kuigi Natsi-Saksamaal sõimati teda Soome juudiks, olid tema vanemad Prantsusmaalt pärit hugenottide ja Põhja-Saksamaalt pärit luterlaste juurtega.

17-aastaselt palus Salomé 42-aastasel hollandi vaimulikul Hendrik Gillot'l end õpetada. Gillot õpetas talle teoloogiat, filosoofiat, maailma religioone ning prantsuse ja saksa kirjandust. Gillot oli temast nii sisse võetud, et kavatses oma naise maha jätta ja Saloméga abielluda. Selle vältimiseks põgenes neiu koos emaga Zürichisse, kus ta sai õppida ülikoolis. Seda reisi peeti kasulikuks ka tema tervise parandamiseks, sest sel ajal köhis ta verd.

21-aastaselt sõitis Salomé koos emaga Rooma. Sealses kirjanduslikus salongis tutvus ta Paul Réega, kellega hakkas kaks kuud hiljem kokku elama. Samal aastal tutvus ta Friedrich Nietzschega. Juba sama aasta oktoobris sõitsid nad Saksamaale tagasi, esialgu Leipzigisse, aga seejärel elasid Salomé ja Rée mitu aastat Berliinis.

1887 abiellus Salomé keeleteadlase Friedrich Carl Andreasega. Selles abielus puudus suguelu, Salomé oli vastu abielule kui institutsioonile ja pidas avalikult armukesi, aga sellegipoolest kestis see abielu kuni mehe surmani 1930.

Eriti lähedaseks sai Salomé Rainer Maria Rilkega. Ta oli Rilkest 15 aastat vanem. Nad tutvusid, kui Rilke oli 21-aastane, olid mitu aastat armukesed ja nende kirjavahetus jätkus kuni mehe surmani 1926. Just Salomé soovitas tal võtta endale kirjanikunimeks Rainer (tema kodanikunimi oli René). Salomé õpetas talle vene keelt, et Rilke saaks lugeda Lev Tolstoi (kellega Rilke hiljem kohtus) ja Aleksandr Puškini teoseid. Salomé tutvustas teda metseenidele ja teistele inimestele kunstimaailmas, jäädes Rilke nõuandja, usaldusaluse ja muusana kuni mehe surmani.

Salomé õppis Sigmund Freudilt psühhoanalüüsi ja töötas psühhoanalüütikuna, kuni oli 74-aastane.

Oma esimese romaani "Võitluses jumala eest" ("*Im Kampf um Gott*") kirjutas ta 1885. Ta avaldas mitu romaani, näidendit ja esseed, aga tänapäeval on need kõik vähetuntud.

Mõni päev pärast tema surma konfiskeeris gestaapo tema raamatukogu. Selle ettekäändena nimetati seda, et ta oli Sigmund Freudi õpilane, olevat praktiseerinud "juudi teadust" ja tema raamatukogus olevat olnud palju juudi autorite teoseid.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Lou Andreas-Salomé** |
George Zweig (2015)
**George Zweig** (sündinud 30. mail 1937 Moskvas) on juudi päritolu USA füüsik ja neurobioloog. 

Ta õppis Richard Feynmani juures elementaarosakeste füüsikat. Ta lõpetas 1959 Michigani Ülikooli. 

Aastal 1964 pakkus ta California Tehnoloogiainstituudi füüsika kraadiõppurina Murray Gell-Mannist sõltumatult välja kvarkide olemasolu. Zweig nimetas neid mängukaartide järgi ässadeks, sest tema arvates pidi neid olema neli. Nagu Gell-Mann, sai ta aru, et prootonite ja neutronite taoliste osakeste omadusi seletaks nende käsitamine teatud osakeste triplettidena, kuid erinevalt Gell-Mannist kaldus ta neid pidama reaalseteks osakesteks. Nagu märkis astrofüüsik John Gribbin, sai Gell-Mann teenitult 1969 Nobeli füüsikaauhinna oma üldise panuse eest elementaarosakeste ja nendevaheliste vastastikmõjude klassifikatsioonisse. Sel ajal ei olnud kvarkide teooria täielikult tunnustatud ja seda auhinna määramisel ei mainitud. Kui hiljem kvarkide teooriast sai elementaarosakeste füüsika standardteooria, leidis Nobeli komitee nähtavasti, et nad ei saa tunnustada Zweigi, kes esimesena tõi teooria järeldused üksikasjalikult välja ning pidas võimalikuks kvarkide reaalset eksistentsi, ilma Gell-Manni uuesti autasustamata. Igatahes ei ole Zweig saanud Nobeli auhinda, kuigi ta on andnud tänapäeva füüsikasse olulise panuse. 

Zweig hakkas hiljem uurima heli transduktsiooni närviimpulssideks inimkõrva teos.
**Georgi** Viktorovitš **Adamovitš** (vene keeles Георгий Викторович Адамович; 19. aprill vana kalendri järgi 7. aprill) 1892 või 1894 Moskva – 21. veebruar 1972 Nice) oli vene luuletaja, kriitik ja tõlkija. 

Adamovitš sündis Moskvas sõjaväelase perekonnas. 

Lõpetas Peterburi ülikooli ajaloo-filoloogiateaduskonna. 

Ta oli akmeismi pooldaja ning Lev Gumiljovi õpilane. Tema esimene luulekogu "Pilved" pälvis Gumiljovi heakskiidu. 

1924 läks ta emigratsiooni. Ta kirjutas kriitikat ja esseesid, mida avaldati muuhulgas ajakirjas Zveno. Alates 1928 kirjutas ta iga nädal kirjandusülevaate ajalehele Poslednije novosti. 

Teise maailmasõja alates astus ta septembris 1939 vabatahtlikuna Prantsuse sõjaväkke, mida ta pidas oma moraalseks kohuseks. Pärast Prantsusmaa kaotust ta interneeriti. 

Pärast sõda uskus ta mõnda aega Nõukogude Liidu uuenemisse ning 1940. aastate lõpus avaldati tema artikleid Nõukogude-sõbralikes väljaannetes. 

Adamovitš oli oma loomingu vastu väga nõudlik ning avaldas elu jooksul vähem kui 140 luuletust. Samuti ilmus temalt luuletõlkeid, põhiliselt Petrogradi kirjastuses "Vsemirnaja literatura", aga ka proosatõlkeid (Albert Camus' "Võõras").

Teosed
------

* "*Облака*" ("Pilved"; 1916; luulekogu)
* "*Чистилище*" ("Puhastustuli"; 1922; luulekogu)
* "*На Западе*" ("Läänes"; 1939; luulekogu)
* "*Teine kodumaa*" (1947; prantsuse keeles; Nõukogude Liidu kohta)
* "*Одиночество и свобода*" ("Üksindus ja vabadus"; New York 1955; Peterburi 2002; kriitikakogumik 1920. ja 1930. aastatel väljaannetes Poslednije Novosti, Sovremennõje Zapiski, Russkije Novosti ja Novoje russkoje slovo avaldatud artiklitest)
* "*Комментарии*" ("Kommentaarid"; 1967; kokkuvõttev kriitikaraamat)
* "*Единство*" ("Ühtsus"; 1967; USA; kokkuvõttev luulekogu)

Välislingid
-----------

* Luuletusi vene keeles
* Mälestused: Minu kohtumised Aldanoviga (vene keeles)
**Svieržań** (transkribeerituna **Sveržan**) on küla (endine alev) Valgevenes Homieli oblasti Rahačoŭ rajooni Doŭski külanõukogus. Asula asub Rakutuni jõe ääres, oblasti keskusest Homielist 104 ja rajooni keskusest Rahačoŭist 20 kilomeetri kaugusel.

Asulas on algkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on mõisa varemed, sünagoogi hoone, kaks õigeusu kirikut ja püha allikas.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 610 (1880)
* 1 056 (1897)
* 368 (1959)
 | * 56 (2004)
* 24 (2010)
 |

Ajalugu
-------

Küla juures asusid varem kurgaanid, mille kohalikud talupojad XIX sajandi lõpus lahti kaevasid. Leitud kiviaegsed esemed (nooleotsad, kirved jne) viidi hoiule kohaliku karjamõisa hoonesse, mis aga hiljem maha põles.

Esimesed kirjalikud teated asulast pärinevad XV sajandist. Aastal 1772 läks Svieržań esimesel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Küla hakkas kuuluma Mogiljovi kubermangu ja Rogatšjovi maakonda. Toona tegutses seal katoliku kirik, mis valmis aastal 1786.

Aastast 1784 on esimesed teated Svieržańist kui alevist. Asula kuulus Sulistrowskitele, kes ehitasid sinna nii katoliku kiriku kui ka uniaadikiriku. Sealse püha allika juures oli ka kabel. Uniaatide kirik lammutati aastal 1824, põhjenduseks toodi selle halb seisukord. Aastal 1835 ehitati selle asemele uus õigeusu kirik. Sulistrowskid rajasid alevi juurde ka kivist mõisahoone, mis aga aastal 1829 maha põles. Aastal 1847 elas alevis 405 juuti.

Aastal 1859 oli alev Turtšeninovide valduses. Aastal 1864 ehitati sealse püha allika juurde uus tellistest kirikuhoone. Samal aastal avati alevis ka kool. Aastal 1872 läks asula Edmund Erdmani valdusse. Aastal 1884 sealne katoliku kirik veel tegutses, kuigi oli praktiliselt tühjaks jäänud. Aastal 1897 oli alevis magasiait, 17 poodi, vesiveski, kõrts, seal peeti korra aastas laata. Kirik allika juures oli toona kabeli staatuses. XIX sajandi lõpus avati alevis ka sünagoog ja ehitati tellistest õigeusu kihelkonnakirik. Aastal 1911 tegutses alevis telliselööv. Aastal 1914 hakkas sealne postkontor pakkuma ka telegraafsidet.

Aastal 1926 elas asulas 481 juuti, juudid moodustasid toona ligi poole Svieržańi elanikkonnast. 1930. aastatel sealne sünagoog suleti. Suvel 1941 vallutasid asula Saksa väed. 27. detsembril 1941 lasti maha 260 (teistel andmetel 274) asulas elanud juuti.

Sõja ajal tegutsesid Svieržańi ümbruskonnas Žuravičy partisanisalga partisanid, kes varjasid endid seal, kuna alevi ümbruskond oli metsane, alevist ida pool olid aga maad valdavalt lagedad. 14. veebruaril 1943 pidasid karistussalklased ja partisanid küla juures maha lahingu, sama aasta novembris põletasid karistussalklased maha 68 maja ja tapsid 207 sealset elanikku.

Aastal 1959 püstitati hukatud juutide matmispaika obelisk, aastal 1991 asendati see aga uue mälestusmärgiga.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. oktoober 2020. Vaadatud 14. mail 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Рогачевская шляхта
3. ↑
4. ↑
5. ↑  М. А. Дмитриев «У тихой Серебрянки»
6. ↑
**Sviri järv** (valgevene keeles *Возера Свір*, vene keeles *Свирь*) on järv Valgevenes Minski oblastis Miadziełi rajoonis ja Hrodna oblasti Smarhońi rajoonis. Järv asub merepinnast 149 meetri kõrgusel, selle valgala on 364 km².

Kaldajoone pikkus on 31,2 kilomeetrit. Järv asub 12–15 (kohati 25) meetri sügavuses orus. Kaldad on kõrged. Kohati ümbritseb järve kuni 200 meetri laiune pilliroo ja järvkaisla riba.

Svir asub Narači rahvuspargi territooriumil. Järve põhjatipus asub Sviri agrolinnake, selle lähedal samanimeline sanatoorium. Järve põhja katab sügavamas osas sapropeel, aga kuni nelja meetri sügavuseni on põhi liivane. Sviri keskosas ja lõunaosas on mitmeid liivaseid madalikke. Järve vesi on üsna soolane (0,26 promilli). Vee läbipaistvus on 1 meeter.

Järvest püütakse intensiivselt kala, valdavad liigid on haug ja latikas. Kaladest elavad järves arvukamalt veel linask, ahven, säinas, viidikas, luts ja särg.

Välislingid
-----------

* Järv Valgevene kalapüügiportaalis
Alevi keskus
**Miežiškiai** on alev Leedus Panevėžysi rajoonis, Miežiškiai valla halduskeskus. Miežiškiai asub Nevėžisi kaldal, alevis suubub sinna Alkupis.

Alevis on põhikool, kultuurimaja ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1920 valminud katoliku kirik ja tinasõdurite muuseum.

Ajalugu
-------

Küla on esimest korda mainitud aastal 1554. Aastal 1584 mainiti esimest korda kirjalikult selle nimega alevit. Aastal 1634 oli selle nimega asulaid kaks - üks neist alev ja teine küla. Umbkaudu aastal 1700 rajati sinna mõis. XVIII sajandil rajati külasse kabel, mille asemele aastal 1782 ehitati puidust kirik. Aastal 1784 hakkas selle juures tegutsema kihelkonnakool. XIX sajandi teisel poolel rajati Miežiskiaisse mõisale kuuluvad vesiveski ja kõrts. Aastal 1909 sai sealsest kirikust kihelkonnakirik. Aastal 1916 alustati vana kirikuhoone asemele uue ehitamist, see valmis aastal 1920.

Aastaks 1923 oli alevis 125 elanikku, külas aga 328 elanikku. Küla nimeks oli kas *Meškai* või *Mieškiai*. Külas olid nii vesiveski kui tuulik, seal tegutsesid saekaater ja meierei. XX sajandi esimesel poolel alev ja küla liideti. Teise maailmasõja ajal hävitati sealne juudi kogukond. Kuni aastani 1959 oli Miežiskiai kohaliku kolhoosi, hiljem aga sovhoosi keskasula.

Pilte
-----

* Katoliku kirikKatoliku kirik
* MiežiškiaiMiežiškiai
* Sild üle Nevėžisi jõeSild üle Nevėžisi jõe
* AlkupisAlkupis

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Miežiškiai. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. - 67 lk.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Miežiškiai** |

* Alev portaalis vietoves.Lt
**Raimundus Sabundus** (ka **Raymond**, **Raimundo** või **Ramon Sibiuda**, **de Sabunde**, **Sebon** või **Sebond**; surnud 29. aprillil 1436) oli katalaani õpetlane, meditsiini- ja filosoofiaõppejõud ning Toulouse'i ülikooli teoloogiaprofessor. Ta sündis Barcelonas (toona suures katalaani linnas Aragoni võimu all) millalgi 14. sajandi lõpus ja suri 1436.

1434–1436 kirjutatud "Liber naturae sive creaturarum, etc" (teise pealkirjaga "Theologia Naturalis") märgib tähtsat etappi loodusteoloogia ajaloos. See kirjutati esmalt katalaanimõjulises ladina keeles. Tema õpilased koostasid teose uue versiooni klassikalisemas ladina keeles. Prantsuse keelde tõlkis selle Michel de Montaigne (Pariis, 1569), ilmus ka mitu ladina trükki (nt Deventer, 1487; Strasbourg, 1496; Pariis, 1509; Veneetsia, 1581).

Raamat oli suunatud toona üldlevinud seisukoha vastu, mille kohaselt olid mõistus ja usk, filosoofia ja teoloogia antiteetilised ja lepitamatud. Raymond väitis, et Looduse raamat ja piibel on mõlemad jumalikud ilmutused: üks neist üldine ja vahetu, teine konkreetne ja vahendatud. Montaigne kirjeldas essees "Raymond Sebondi apoloogia ("Esseed", rmt ii, ptk xii), kuidas ta tõlkis raamatu prantsuse keelde ja leidis "autori kõnekujundid olevat suurepärased, tema teksti kulgemise hästi jälgitava ning kogu ta teose täis vagadust. /---/ Tema suund on julge ja haare ulatuslik, sest ta võtab inimlikel ja loomulikel põhjustel ette ülesande seada kindlale alusele ja põhjendada kõiki kristliku religiooni artikleid ateistide vastu."

Väljaanded
----------

Raamatu esmaväljaanne on dateerimata, kuid avaldati tõenäoliselt 1484. Hiljem on ilmunud palju väljaandeid, üks J. F. von Seidelilt veel 1852. aastalgi. 1595 kanti "Prologus" keelatud raamatute nimekirja "Index Librorum Prohibitorum" Sabunduse väite tõttu, et piibel ei ole ainus ilmutusliku tõe allikas.

Viited
------

1. 1 2  Mariàngela Vilallonga "Ramon Sibiuda" - "La literatura llatina a Catalunya al segle XV", lk 208

Kirjandus
---------

* D. Beulet, *Un Inconnu celebre: recherches historiques et critiques sur Raymond de Sabunde* (Paris, 1875)
* Jean Henri Probst, *Le Lullisme de Raymond de Sebonde* (Toulouse, 1912)
* Mariàngela Vilallonga, *Ramon Sibiuda* in *La literatura llatina a Catalunya al segle XV*. Ed. Curial-Publicacions de l'Abadia de Montserrat, Barcelona 1993. ISBN 9788472569300
* Jaume Puig, *La filosofia de Ramon Sibiuda*, Institut d'Estudis Catalans, Barcelona 1998. ISBN 978-84-7283-388-3
* Раймунд де Сабунде // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона: В 86 томах (82 т. и 4 доп.). — СПб. 1890—1907.
**Bruckneudorf** on vald (*Gemeinde*) Austrias Burgenlandi liidumaal Neusiedl am See ringkonnas, Bruck an der Leitha ("Leitha sild") naabruses. Selle nimi tähendab *silla uut küla*, samas kui ungari versioon tähendab *kuninglikku silda* ja *kuninglik* viitab kuningas Franz I-le. Ajalooliselt ja geograafiliselt esindab Bruckneudorf Austria linna Bruck an der Leitha ulatust üle Austria piiri Ungarisse. See piir, mida sümboliseeris Leitha jõgi, eraldas Austria keisririiki Ungari kuningriigist (Tsisleitaania ja Transleitaania). Selle peamine praegune riiklik tähtsus tuleneb Austria liiduarmee Bruckneudorfi sõjaväeharjutusväljakust. Praegu asub seal ka Bruck an der Leitha raudteejaam, oluline raudteejaam Ungari ja Slovakkia piiride lähedal ning kus peatuvad peaaegu kõik seda läbivad rahvusvahelised rongid.

Ajalugu
-------

Koos ülejäänud Burgenlandiga oli vald 1920./21. aastani Ungaris (Saksa-Lääne-Ungari). 1898. aastast, kuigi suuresti saksakeelne piirkond, pidi see Budapesti valitsuse ungari keele poliitika osana võtma ungarikeelse nime Királyhida. Pärast Esimest maailmasõda anti Saksa-Lääne-Ungari Saint-Germaini ja Trianoni rahulepingutega Austriale. Rooma ajal oli see piirkond juba tihedalt asustatud ja Villa Bruckneudorf, üks tähtsamaid Rooma villasid, mis Ida-Austriast avastatud, asub paar kilomeetrit idas.

Keiserlikus pargis (*Kaiserpark*) on tänapäeva Austria territooriumil ainus keiser Franz Joseph I mälestusmärk, mis kirjeldab teda tema teise tiitliga Ungari kuningas.

Sellesse linna on paigutatud peatükk raamatust "Vahva sõduri Švejki juhtumised maailmasõja päevil", mis käsitleb ungari kogukonna ja teiste Austria-Ungari rahvuste vahelisi suhteid.

Vallamaja

Majandus ja taristu
-------------------

Bundesheeri juhitav Bruckneudorfi sõjaväeharjutusväljak on riiklikult oluline.

### Transport

Raudtee: Bruck an der Leitha raudteejaam on Austria Ostbahnil oluline transpordisõlm ja Bruckneudorfi jaoks väga oluline.

Viited
------

1. ↑  Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Neusiedl am See ringkonna vallad

* Andau
* Apetlon
* Bruckneudorf
* Deutsch Jahrndorf
* Edelstal
* Frauenkirchen
* Gattendorf
* Gols
* Halbturn
* Illmitz
* Jois
* Kittsee
* Mönchhof
* Neudorf bei Parndorf
* Neusiedl am See
* Nickelsdorf
* Pama
* Pamhagen
* Parndorf
* Podersdorf am See
* Potzneusiedl
* Sankt Andrä am Zicksee
* Zurndorf
* Tadten
* Wallern im Burgenland
* Weiden am See
* Winden am See
**Rain Ruuder** (sündinud 12. oktoobril 1977 Tartus) on eesti kikkpoksija ja karateka ning treener ja spordipedagoog.

Ta lõpetas aastal 1995 Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja aastal 2002 Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.

Ta töötas aastatel 2005–2014 Tartu Kivilinna Gümnaasiumis kehalise kasvatuse õpetajana ja aastast 2014 Tartu Kristjan Jaak Petersoni Gümnaasiumis kehalise kasvatuse õpetajana.

Sportlase ja treenerina
-----------------------

Ta alustas 1988 karate treeninguid (must vöö)

Aastast 1993 on ta tegelnud kikkpoksiga. Ta on aastatel 2006–2019 tulnud 12 korral Eesti meistriks. Ta on olnud aastatel 2003–2015 7 korral Eesti ja Balti lahtiste meistrivõistluste võitja. 

Ta on võitnud EM-il 2014 (*low-kick*, kuni 86 kg) ja 2016 (*kick-light*, kuni 89 kg) pronksi ning saanud MM-il 2015 5. koha. Ta võitis detsembris 2019 (Antalya, Türgi) kikkpoksi veteranide (*kick-light*, kuni 94 kg) maailmameistrivõistlustel kuldmedali.

Ta on aastast 1995 tegutsenud ka treenerina, ta on spordiklubi "Kombat" asutajaid ja peatreener, aastast 2004 klubi juhatuse liige. Tal on poksitreeneri 6. kutsetase ja kikkpoksitreeneri 6. kutsetase.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Eesti sportlane võitis kikkpoksi maailmameistrivõistlusel kuldmedali
* Kikkpoksi maailmameister: karates kippusid vastased mu jalalöögist ümber kukkuma
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Eesti |
|  |
| 1. ring | 2011 | Raskekaal |

**Rain Karlson** (sündinud 19. veebruaril 1992 Tallinnas) on eesti poksija.

Ta on lõpetanud 2010. aastal Tallinna Ehituskooli ja 2016. aastal kehakultuuri erialal Tallinna Ülikooli. 

Harrastanud aastatel 2001–2006 Eero Praksi käe all judot. Poksiga on tegelnud 2006. aastast (treenerid Aleksandr Jegorov ja Ervin Kade).

Ta on tulnud poksis viis korda Eesti meistriks (aastatel 2010 ja 2012–2015) ning kuulunud aastatel 2011–2015 Eesti koondisse. 

Ta osales raskekaalus (kuni 91 kg) 16. maailmameistrivõistlustel (Bakuu, 2011), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Ta on võitnud medaleid rahvusvahelistel võistlustel, sealhulgas 2012. ja 2013. aastal Tamperes Tammer-turniiri ning 2013. ja 2014. aastal Helsingis GeeBee-turniiri. Võitis 2012. aastal raskekaalus (kuni 91 kg) üliõpilaste maailmameistrivõistlustel esikoha ning sai sõjaväelaste Euroopa meistrivõistlustel teise ja Euroopa noorte meistrivõistlustel kolmanda koha.

Elukutselisena
--------------

Ta jätkas novembris 2016 poksimist elukutselisena. Ta on seni (seisuga 10. november 2018) pidanud 6 kohtumist ning on võitnud 5 (neist 2 nokaudiga) kohtumist ja kaotanud 1 (selle nokaudiga) kohtumise.

Tunnustus
---------

* 2012 Eesti Akadeemilise Spordiliidu parim sportlane
* 2012–2014 Eesti parim poksija

Isiklikku
---------

Tema vend on poksija Ainar Karlson.

Viited
------

1. ↑  "Rain Karlson". *Eesti Spordi Biograafiline Leksikon*. Vaadatud 15. märts 2019.
2. ↑  16. maailmameistrivõistlused poksis. Bakuu 2011. Tulemused inglise keeles
3. ↑  Rain Karlson lehel *BoxRec*. Inglise keeles

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Rain Karlsoni sporditulemused
* Rain Karlson lehel *BoxRec*. Inglise keeles
**Optofluidika** on uurimis- ja tehnoloogiavaldkond, milles on ühendatud fluidika (eelkõige mikrofluidika) ja optika eelised. Selle tehnoloogia rakenduste hulka kuuluvad näidikud, biosensorid, laboriseadmed, läätsed, molekulaarse pildi ja energia vahendid.

Ajalugu
-------

Vedelikuoptiliste seadmete idee ulatub tagasi vähemalt 18. sajandisse, mil pakuti välja (ja lõpuks arendati välja) elavhõbeda pöörlevad basseinid vedelik-peegelteleskoopidena. 20. sajandil töötati välja uued tehnoloogiad, nagu värvainelaserid ja vedeliku südamiku lainejuhid, mis kasutasid ära häälestatavust ja füüsikalist kohandatavust, mida vedelikud pakkusid nendele uutele fotoonilistele süsteemidele. Optofluidika valdkond hakkas ametlikult tekkima 2000. aastate keskel, kui mikrofluidika ja nanofotoonika valdkonnad küpsesid ning teadlased hakkasid otsima sünergiat nende kahe valdkonna vahel. Üks selle valdkonna peamisi rakendusi on *lab-on-a-chip* ja biofotoonilised tooted.

Ettevõtted ja tehniline üleminek
--------------------------------

Optofluidika ja sellega seotud teadusuuringud on toonud kaasa uute toodete ja alustavate ettevõtete loomise. Varioptic on spetsialiseerunud elektrifiltril põhinevate läätsede arendamisele arvukateks rakendusteks. Optofluidics, Inc. asutati 2011. aastal Cornelli ülikoolist, et arendada molekulaarse püüdmise ja haiguste diagnoosimise vahendeid, mis põhinevad fotooniliste resonaatorite tehnoloogial. Liquilume UC Santa Cruzist on spetsialiseerunud molekulaardiagnostikale, mis põhineb noole lainerjuhtidel.

Euroopa Komisjon käivitas 2012. aastal uue COSTi raamistiku, mis tegeleb üksnes optofluidikaga ja selle rakendamisega.

Viited
------

1. ↑  Psaltis, D.; Quake, S. R.; Yang, C. (2006). "Developing optofluidic technology through the fusion of microfluidics and optics". *Nature*. **442** (7101): 381–386. Bibcode:2006Natur.442..381P. DOI:10.1038/nature05060. PMID 16871205.
2. ↑  Zahn, p. 185.
3. ↑  Boas, Gary (juuni 2011). "Optofluidics and the Real World: Technologies Evolve to Meet 21st Century Challenges". *Photonics Spectra*. Vaadatud 26. juunil 2011.
4. ↑  "Optofluidics: Optofluidics can create small, cheap biophotonic devices". 1. juuli 2006. Vaadatud 26. juunil 2011.[*alaline kõdulink*]
5. ↑  "COST Action MP1205 Advances in Optofluidics: Integration of Optical Control and Photonics with Microfluidics". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. november 2017. Vaadatud 14. veebruaril 2017.
**Anonüümne funktsioon** on funktsioon (või protseduur), millele pole määratud nime.

Võimaldamaks anonüümseid funktsioone, peab programmeerimiskeel toetama funktsiooni kui andmetüüpi. See tähendab, et anonüümseid funktsioone peab saama luua, anda teistele funktsioonidele argumentidena, tagastada tulemusena ja salvestada andmestruktuurides.

Anonüümsete funktsioonide kontseptsioon pärineb lambdaarvutusest, kus kõik funktsioonid on anonüümsed. Sestap on mõningates programmeerimiskeeltes (Lisp, Python) anonüümset funktsiooni loova keelekonstruktsiooni nimetus "lambda".

Teinekord kutsutakse anonüümseid funktsioone ka sulunditeks, sest programmeerimiskeele tugi ühele tähendab reeglina ka tuge teisele.

Vaata ka
--------

* Kõrgemat järku funktsioon

Viited
------

1. ↑  First-class functions, Rosetta Code
2. ↑  Peter Seibel. "Practical Common Lisp: Functions".
3. ↑  "Python: Lambda Functions". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. veebruar 2009. Vaadatud 10. aprillil 2010.
4. ↑  "Anonymous functions". *PHP Manual*.
**Sileesia Koidik** (poola keeles *Zaranie Śląskie*) oli Sileesia kultuuri ja ajaloo teemaline kvartalikiri, mis ilmus 1907–1992 (katkestustega) Cieszynis ja Katowices (eri paigus). Aastail 1957–1992 avaldas seda Sileesia Teaduslik Instituut (Śląski Instytut Naukowy) Katowices.

Ajakirja esimene number ilmus 15. oktoobril 1907 Cieszynis, selle toimetaja oli kirjanik ja etnograaf Ernest Farnik. Väljaannet kirjastas Poola Etnograafia Selts Cieszynis. Esimesel ilmumisperioodil olid Sileesia Koidikuga seotud kultuuritegelaste seas Andrzej Hławiczka, Józef Londzin, Jerzy Kubisz, Bernard Kotula ja Jan Łysek.
Toimetajate seas olid Zdzisław Hierowski, Kazimierz Popiołek, Wilhelm Szewczyk ja Marian Grzegorz Gerlich. Kvartalikiri avaldas artikleid Sileesia folkloorist, kirjandusest ja ajaloost.

Ajakirja ilmumine peatus 1912. aastal ning jätkus taas Katowices 1929. aastal. Teise maailmasõja aegse pausi järel ilmus Sileesia Koidik Katowices 1945–1948 ning 1957–1992.

Viited
------

1. ↑   Józef Chlebowczyk: Nad Olzą. Katowice: 1971, lk 107.
2. ↑  Alicja Galas Dzieje Śląska w datach

Välislingid
-----------

* Zaranie Śląskie, Dolnośląska Biblioteka Cyfrowa
* Zaranie Śląskie, Śląska Biblioteka Cyfrowa
**Sile tondipea** (*Dracocephalum ruyschiana*) on huulõieliste sugukonda tondipea perekonda kuuluv looduskaitsealune rohttaimeliik.

Välimus
-------

Sile tondipea on harunenud risoomiga 20–60 sentimeetri kõrgune püsik. Puhmikud koosnevad mitmest püstisest lühikarvasest või paljast varrest. Pealt tumerohelised ja alt kahvatumad rootsutud lehed on peaaegu lineaalsed ning terve ja enamasti keerdunud servaga. Lehtede kaenlaist arenevad kitsamate lehtedega lühivõrsed. Kuuekaupa ebamännastesse koondunud õied kasvavad kuni 10 sentimeetri pikkuste õisikutena varte tippudes. Õied on lillakassinised. Viljadeks on mustjaspruunid pähklikesed. Õitseb juunist augustini. Viljad valmivad alates augustist. Sile tondipea on hea meetaim.

Kasvukoht
---------

Kasvukoht aruniidul.
Kasvab kuivadel niitudel ja metsades, nõlvadel ning servadel, samuti ka kõrgendikel, seljakutel, loo- ja sürjametsades, valgusrikastel ja poolvarjulistel liivase või paese pinnasega kohtades.

Levila
------

Kasvab kontinentaalses Euraasias. Levila põhjapiiril asuvas Eestis on levinud paiguti, sagedam riigi põhja- ja kaguosas. 

Naaberaladel on sileda tondipea sagedus vähenenud. Puudub Soomes ja Taanis, kasvab aga Lõuna-Norras ja Laadoga-Ilmeni piirkonnas. Lääne pool lõpeb levik Kesk-Euroopaga.

Looduskaitse
------------

Sile tondipea kuulutati Eestis 1994. aastal II kaitsekategooriaaluseks liigiks. Teda leidub Elva-Vitipalu maastikukaitsealal, Ohepalu looduskaitsealal ja Jalase küla kaitsealal.

Eesti punases raamatus on ta määratletud kolmanda kategooria ehk haruldase liigina.

Sile tondipea kuulub Euroopa looduskaitselepingu Berni konventsiooni järgi rangelt kaitstavate taimeliikide nimistusse.

Vaata ka
--------

* Tammiku looduskaitseala
* Vulbi maastikukaitseala

Välislingid
-----------

* Sile tondipea andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
**Soome-ugri hõimuliikumine** on soome-ugri rahvaste seas alates 20. sajandi algusest levinud hõimuliikumine, mis rõhutab soome-ugri rahvaste kultuurilist ja keelelist ühisosa. Omariikluse saavutanud soome-ugri rahvad (eestlased, soomlased ja ungarlased) toetavad selle raames väiksemate, peamiselt Venemaal elavate soome-ugri rahvaste kultuuri, keele ja ühiskonna püsimajäämist ja arengut.

Nõukogude ajal oli hõimuliikumine suuresti takistatud ning keskendus peamiselt teadusuuringutele, sh fennougristikale ja etnograafiale. Tänapäeval tehakse hõimuliikumise raames koostööd ennekõike omariikluseta soome-ugri väikerahvaste kultuuri ja keele toetuseks ja arenguks, kuid ka kodanikuühiskonna arendamiseks. Eestis korraldab Fenno-Ugria Asutus koos teiste organisatsioonidega hõimupäevi ja muid sugulasrahvaste teemalisi üritusi.

Hõimuliikumise edendamiseks on loodud rahvusvahelisi organisatsioone, nagu näiteks soome-ugri rahvaste konsultatiivkomitee ja noorteorganisatsioonide ühendus MAFUN, kahepoolsete sidemete hoidmisele keskendunud seltse, nagu Eesti-Saami Selts ning lokaalseid organisatsioone, nagu näiteks Eestis tegutsev Fenno-Ugria Asutus. Eestis on soome-ugri teemadega tegelnud hõimupoliitikud nagu Andres Heinapuu, Jaak Prozes ja Juku-Kalle Raid; neist viimane oli ka Riigikogu soome-ugri toetusrühma esimees, mis oli sellal Riigikogu suurim saadikurühm.

Ajalugu
-------

1930ndate keskel tõstatus Türgi liitumine soome-ugri hõimuliitu. Selle suurimaks propageerijaks oli Ungari Türgi saadik M. Jungert, kes tutvustas ideed ka Türgi juhile  Kemal-Pashale, kes seda ka toetas.

Viited
------

1. ↑  Saaremaa Teataja (Kuressaare : 1929-1935) nr.23 | 23. veebruar 1934 | lk 2
**Soome-Ugri Selts** (soome keeles **Suomalais-Ugrilainen Seura**, prantsuse keeles *Société Finno-Ougrienne*) on Soomes tegutsev teaduslik selts, mille eesmärk on edendada soome-ugri keelte ja altai keelte uurimist, samuti neid keeli kõnelevate rahvaste ja nende kultuuride uurimist.

Soome-Ugri Selts asutati aastal 1883 Helsingis professor Otto Donneri algatusel. 

Aasta 2006 lõpul oli Soome-Ugri Seltsil ligikaudu 800 liiget. Liikmed jagunevad tegevliikmeteks, auliikmeteks, välisliikmeteks ja annetajaliikmeteks. 

Selts peab iga kuu kolmandal reedel Helsingis ettekandekoosoleku, kus arutatakse ka üldisi asju. Soome-Ugri Selts annab igal aastal välja kaks teaduslikku stipendiumi. Aastakoosolekut peab selts M. A. Castréni sünniaastapäeval 2. detsembril.

Kirjastamistegevus
------------------

Tänapäeval on Soome-Ugri Seltsi kõige olulisem tegevusvaldkond kirjastamine. Selts annab välja mitut teaduslikku väljaandesarja, millest olulisemad on 1890. aastast ilmuv Suomalais-Ugrilaisen Seuran Toimituksia (prantsuskeelse pealkirjaga *Mémoires de la Société Finno-Ougrienne*, 2019. aasta lõpuks oli ilmunud 274 köidet), sõnaraamatusari Lexica Societatis Fenno-Ugricae, aastast 1901 ilmuv jätkväljaanne Finnisch-Ugrische Forschungen (2019. aasta lõpuks oli ilmunud 64 köidet), ja Suomalais-Ugrilaisen Seuran Aikakauskirja (prantsuskeelse nimega *Journal de la Société Finno-Ougrienne*, 2019. aasta lõpuks oli ilmunud 97 köidet.)

Lisaks avaldab Soome-Ugri Selts soome-ugri keelte õppevahendeid (sari *Apuneuvoja suomalais-ugrilaisten kielten opiskelua varten* ehk *Hilfsmittel für das Studium der Finnisch-Ugrischen Sprachen*) ja etnograafiliste teadustööde sarja *Kansatieteellisiä julkaisuja* (prantsuse keeles *Travaux ethnographiques de la Société Finno-Ougrienne*). Selts avaldab ligikaudu kümme teaduslikku teost aastas.

*Selle artikli kirjutamisel on kasutatud soomekeelset artiklit fi:Suomalais-Ugrilainen Seura seisuga 20.07.2011.*

Vaata ka
--------

* Fennougristika

Viited
------

1. ↑  Suomalais-Ugrilaisen Seuran Toimituksia. Soome-Ugri Seltsi koduleht. (Kasutatud 30. jaanuaril 2020.)
2. ↑  Finnisch-Ugrische Forschungen. Soome-Ugri Seltsi koduleht. (Kasutatud 30. jaanuaril 2020.)
3. ↑  Suomalais-Ugrilaisen Seuran Aikakauskirja. Soome-Ugri Seltsi koduleht. (Kasutatud 30. jaanuaril 2020.)

Välislingid
-----------

* Soome-Ugri Seltsi koduleht
**Vassili Vassiljevitš Mestnikov** (vene keeles Василий Васильевич Местников; 14. jaanuar (vkj 1. jaanuar) 1908 Jakutsk, Jakuudi oblast – 18. oktoober 1958) oli jakuudi teatrilavastaja, näitleja ja teatripedagoog, NSV Liidu rahvakunstnik.

Ta oli aastatel 1935–1938 ja 1942–1943 Jakuudi draamateatri kunstiline juht ja pealavastaja. Ta on tegutsenud ka teatripedagoogina ning tõlkinud näidendeid vene keelest jakuudi keelde.

1940. aastal tõi ta lavale koostöös näitekirjanik Dmitri Sivtsevi ja heliloojate Mark Žirkovi ja Genrihh Litinskiga valminud esimese jakuudi muusikalise draamalavastuse "Djurulujar Njurgun Bootur" ("Дьурулуйар Ньургун Боотур", 'Tarmukas Njurgun Bootur') samanimelise olongho ainetel (hiljem, 1947. aastal, loodi samanimeline ooper).

Haridus- ja töökäik
-------------------

NSV Liidu rahvakunstniku rinnamärk
Ta lõpetas 1925. aastal  Jakutski Pedagoogilise Tehnikumi. Ta hakkas 1925. aastal mängima rahvateatris. Pärast rahvateatri likvideerimist sa temast 1926. aastal asutatud Jakuudi rahvusteatri näitetrupi liige. Aastatel 1931–1934 õppis ta GITIS-es. Lavastama hakkas 1934. aastal. Ta on töötanud Jakuudi draamateatri pealavastaja ja kunstilise juhina.

Tunnustus
---------

* 1943 – Jakuudi ANSV teeneline kunstnik
* 1955 – Jakuudi ANSV teeneline kunstitegelane
* 1957 – Jakuudi ANSV rahvakunstnik
* 1958 – NSV Liidu rahvakunstnik

Viited
------

1. 1 2 3 4  Местников, Василий Васильевич. gumer.info
***Avidyā*** ehk **teadmatus** (sanskriti keeles *avidyā*; paali keeles *avijjā*; tiibeti keeles *ma rig pa*, ka *gti mug*; hiina keeles 無明 *wú míng*; jaapani keeles *mumyō*), ka **rumalus** või **nõmedus** (*moha*) on enamiku Indiast pärinevate õpetuste kohaselt peamine põhjus, mis hoiab olendeid sansaaras.

Konkreetsed teadmatuse objektid on erinevates õpetustes erinevad, nagu ka selle ületamise viisid. Näiteks väidab advaita, et teadmatuse tõttu ei taibata aatmani ja brahmani samasust.

Budismis on teadmatus kõige põhilisem meeleplekk ja -mürk ning seetõttu kannatuse ja sansaaras püsimise ning kõigi takistuste peamine põhjus, sõltuvusliku tekkimise ahela esimene lüli. 

Budistlikus kosmoloogias vastab teadmatusele õnnetu olek loomana. 

See tähendab eelkõige teadmatust neljast õilsast tõest ja tõsiasjast, et kõik dharmad on omaolekult tühjad. See on teadmatus algusest ja lõpust ning kestvusest; teadmatus seespoolsusest ja väljaspoolsusest jne. Samuti on see teadmatus karmast ja karma küpsemisest, tegudest ja nende tagajärgedest. 

Teadmatusel ehk rumalusel ei ole põhjust — see on algusetu, ehkki selle suurendamine ja vähendamine sõltub igaühe isiklikest jõupingutustest.

Vaata ka
--------

* Moha (rumalus)

Viited
------

1. ↑  Andres Herkel. *Pratītyasamutpāda* ehk sõltuvuslik tekkimine. Akadeemia nr 3, 1994, lk. 533 – 570.

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Ida mõtteloo leksikoni" materjale.*