recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
2017
**Gavril Kolesov** (jakuudi keeles Гаврил Колесов; sündinud 7. septembril 1979 Djabõla külas Tšuraptša rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi rahvusest Venemaa kabetaja, mitmekordne maailmameister, rahvusvaheline suurmeister.

Ta on 7-kordne maailmameister 64-ruudulises kabes (vene kabes 1996, 1997, 2000, 2004, 2006, 2012 ja brasiilia kabes 2002, 2012). Lisaks seitsmele MM-i kuldmedalile on ta saanud vene kabes kaks hõbemedalit (2003, 2013) ja ühe pronksmedali (2014).

Ta on olnud edukas ka lühema ajakontrolliga kabevõistlustel. Maailmameistrivõistlustelt 64-ruudulises välkkabes on ta toonud kolm kuldmedalit (2002, 2008, 2009), kolm hõbemedalit (1998, 2000, 2003) ja kaks pronksmedalit (2012, 2013). Maailmameistrivõistlustelt 64-ruudulises kiirkabes pälvis ta 2013. aastal pronksmedali vene kabes.

Venemaa meistersportlase normatiivi täitis ta 1993. aastal. 1996. aastal sai ta rahvusvaheliseks suurmeistriks. 1999. aastal täitis ta Venemaa suurmeistri nõuded.

Haridus ja töökäik
------------------

Kolesov lõpetas 1995. aastal  Korkini-nimelise Tšuraptša Vabariikliku Spordiinternaatkooli.

2001. aastal lõpetas ta  Ammossovi-nimelise Jakutski Riikliku Ülikooli pedagoogilise instituudi sotsiaalpedagoogika erialal.

Ta töötab Mirnõis asuva kultuuri ja spordikompleksi "Alrosa" kabe- ja maleklubi direktorina.

Tunnustus
---------

* Sahha (Jakuutia) Vabariigi Korkini-nimeline riiklik preemia
* Sahha (Jakuutia) Vabariigi teeneline kehakultuuritöötaja (2000)
* valiti Sahha aasta parimaks sportlaseks (1992, 1993, 1996, 1997, 2000, 2002, 2003, 2004)

Viited
------

1. ↑  "Sahha sportlased". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. mai 2012. Vaadatud 7. veebruar 2011.
2. ↑
3. ↑  Матч-реванш на звание Чемпиона мира по шашкам "64", Sahha (Jakuudi) Vabariigi Riiklik kehakultuuri- ja spordikomitee, Jakutsk, 2004
4. 1 2  Гаврил Гаврильевич Колесов. ysia.ru
5. 1 2 3  Гаврил Колесов[*alaline kõdulink*]. amali-shop.ru
6. ↑  Народная энциклопедия якутского спорта: Буква К. bmsi.ru

Välislingid
-----------

* Гаврил Колесов и Николай Стручков рассказали, что ждет в «Битве Титанов», youtube.com, 31. märts 2017
* «Битва Титанов». Гаврил Колесов против Николая Стручкова. youtube.com, 2. aprill 2017 (jakuudi keeles)
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Euroopa U-17 meistrivõistlused |
| **Kuld** | 2013 | jalgpall |
| Euroopa U-19 meistrivõistlused |
| **Hõbe** | 2015 | jalgpall |

**Aleksandr Sergejevitš Golovin** (vene keeles Александр Сергеевич Головин; sündinud 30. mail 1996 Kaltanis) on Venemaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Prantsusmaa kõrgliiga klubis Monaco ja Venemaa jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Moskva CSKA-s, mille meeskonnas debüteeris ta Venemaa kõrgliigas 2015. aastal. Hooajal 2015–16 tuli ta CSKA-ga Venemaa meistriks.

2018. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Monacoga. Esimese värava lõi ta Prantsusmaa kõrgliigas 2. veebruaril 2019 mängus Toulouse'i vastu. 7. veebruaril 2021 tegi ta mängus Nîmes'i vastu esimese Venemaa mängijana Prantsusmaa kõrgliigas kübaratriki.

2013. aastal tuli Golovin Venemaa kuni 17-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks. Venemaa jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 7. juunil 2015 sõprusmängus Valgevene vastu ja lõi selles mängus ka koondisekarjääri esimese värava. Ta on kuulunud Venemaa koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel, 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Moskva CSKA
* Premjer Liga: 2015–16

| * v
* r
Venemaa koondis  –  UEFA Euro 2016 |
| --- |
| 

* 1 Akinfejev
* 2 Šiškin
* 3 Smolnikov
* 4 Ignaševitš
* 5 Neustädter
* 6 A. Berezutski
* 7 Jussupov
* 8 Glušakov
* 9 Kokorin
* 10 Smolov
* 11 Mamajev
* 12 Lodõgin
* 13 Golovin
* 14 V. Berezutski
* 15 Širokov (c)
* 16 Guilherme
* 17 Šatov
* 18 Ivanov
* 19 Samedov
* 20 Torbinski
* 21 Štšennikov
* 22 Dzjuba
* 23 Kombarov
* Treener: Slutski

 | Venemaa |

| * v
* r
Venemaa koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Akinfejev (c)
* 2 Fernandes
* 3 Kutepov
* 4 Ignaševitš
* 5 Semjonov
* 6 Tšerõšev
* 7 Kuzjajev
* 8 Gazinski
* 9 Dzagojev
* 10 Smolov
* 11 Zobnin
* 12 Lunjov
* 13 Kudrjašov
* 14 Granat
* 15 Al. Mirantšuk
* 16 An. Mirantšuk
* 17 Golovin
* 18 Žirkov
* 19 Samedov
* 20 Gabulov
* 21 Jerohhin
* 22 Dzjuba
* 23 Smolnikov
* Treener: Tšertšessov

 | Venemaa |
**Dokumentide loetelu** on dokumendihalduse alusdokument, mis on abiks asutuse dokumentide säilitusväärtuse määramiseks.

Asutus kehtestab oma tegevuse käigus loodud või saadud dokumentide haldamiseks dokumentide loetelu, mis sisaldab vähemalt liigitusskeemi, säilitustähtaegu ja juurdepääsu tingimusi.

Asutuse tegevuse käigus loodavad dokumendid liigitatakse sarjadesse ja vajadusel allsarjadesse. Dokumentide loetellu on märgitud sarja tähis, sarja nimetus, vajadusel tähis eelmises liigitusskeemis, säilitustähtaeg, teabekandja (andmebaas), juurdepääsupiirangu alus, eelhindamine ja vajadusel märkused.

Saabunud või väljasaadetavale dokumendile antakse registreerimisel viit, mis koosneb sarja tähisest dokumentide loetelu järgi ja järjekorranumbrist dokumendiregistri järgi. Dokumentide registreerimise skeem ja tähistuste (viidete) süsteem määratakse asutuse asjaajamiskorras ja dokumentide loetelus. Loetelu on aluseks ka dokumentide hoidmisel ja asutusesisese arhiveerimise korraldamisel.

Lahendatud paberdokumente hoitakse registraatorites, kiirköitjates, mappides või muudes ümbristes, mille seljale või kaanele märgitakse asutuse dokumentide loetelus vastavale dokumendisarjale antud tähis ja nimetus ning asjaajamisaasta number.
**Aleksandr Vassiljevitš Burdonski** (sünninimi **Aleksandr Stalin**; vene keeles Александр Васильевич Бурдонский; 14. oktoober 1941 Kuibõšev, Vene NFSV – 24. mai 2017 Moskva, Venemaa) oli vene teatrilavastaja, Venemaa rahvakunstnik, Jossif Stalini lapselaps. 

Ta sündis Vassili Stalini perekonnas. Ta lõpetas Kalininis Suvorovi sõjakooli (õppis seal isa tahtel 1951. aastast), seejärel teatrikooli ja 1971. aastal Moskvas GITIS-e. Hiljem töötas ta teatritöö kõrval kümme aastat GITIS-es õppejõuna. Alates 1972. aastast oli Burdonski Venemaa Armee Akadeemilise Keskteatri lavastaja.

Ta oli esimene Jossif Stalini järglastest, kes lasi avaldada enda DNA uuringute tulemused. Lapsi tal ei olnud. Tema abikaasa oli leedu päritolu õpetaja Dalia Tamulevičiūtė (suri 2006).

Tunnustus
---------

* 1985 – Vene NFSV teeneline kunstitegelane
* 1996 – Venemaa Föderatsiooni rahvakunstnik

Vaata ka
--------

* Jossif Allilujev

Viited
------

1. ↑  Александр Васильевич Бурдонский. biletexpress.ru
2. ↑  Указ Президента Российской Федерации от 21.02.1996. kremlin.ru

Välislingid
-----------

* Stalin's grandson who rejected dictator's name dies at 75. bbc.com, 24. mai 2017
Gavriil Tanfiljev
**Gavriil Tanfiljev** (6. märts 1857 Tallinn – 14. september 1928 Odessa) oli vene botaanik, mullateadlane ja geograaf.

Tanfiljev sündis Tallinnas tolliametniku perekonnas. Ta õppis aastatel 1867–1876 Tallinna Kubermangugümnaasiumis. Aastal 1877 astus ta Peterburi ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna matemaatika osakonda, kuid aastal 1879 läks ta üle loodusteaduste osakonda, mille ta lõpetas aastal 1883. Tema kujunemisele avaldasid mõju botaanik Andrei Beketov ja mullateadlane Vassili Dokutšajev. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta maavarade ministeeriumis. Oli aastatel 1895–1905 Peterburi ülikooli õppejõud. Aastatel 1905–1928 oli ta Odessa ülikooli professor. Ta uuris tundra ja stepi metsatuse põhjuseid, mustmulla teket, soode kujunemist ja paiknemist ning maastikuvööndite vahelisi mõjusid, esitas esimese Venemaa soode rajoneeringu. Ta avaldas aastatel 1916–1924 neljaköitelise "Venemaa geograafia".

Viited
------

1. ↑  EE 9. köide lk. 261

Välislingid
-----------

*
**"Ristiisa"** (originaalpealkiri inglise keeles **"The Godfather"**) on Mario Puzo 1969. aastal ilmunud kriminaalromaan väljamõeldud Corleone maffiaperekonnast.

Romaani tegevus toimub aastatel 1945–1955 peamiselt New Yorgis.

Selle romaani alusel lavastas Francis Ford Coppola filmi "Ristiisa" ("The Godfather") (linastus 1972).

Corleonede sugupuu
------------------

### Antonio Andolini (-1901) + Ema (−1901)

Paolo Andolini (1887–1901), Vito Corleone (1891–1954)

### Vito "Don" Corleone + Carmela (1897–1959)

Santino Corleone (1916–1948), Frederico Corleone (1919–1959), Constanzia Corleone (1927- ), Michael Corleone (1920–1997); Tom Hagen (1912–1972) – adopteeritud, Johnny Fontane – ristipoeg.

### Santino "Don" Corleone + Sandra

Santino jr (1945- ), Francesca (1937- ), Kathryn (1937-), Frank (1940- ). Santinol Lucy Manciniga poeg Vincent "Don" Mancini (1948- )

### Michael "Don" Corleone + Kay Adams (1924- ). Michaeli esimene naine oli Appolonia (1931–1947)

Anthony Corleone (1951- ), Mary Corleone (1953–1979)

### Constanzia Corleone + Carlo Rizzi (-1954)

Michael Francis (1954- ) (Michael Corleone' ristipoeg), Victor (1949- )

### Tom "Don" Hagen + Theresa

Frank (1940- ), Andrew (1942- ), 2 tütart
Memoriaaltahvel Tomski Riiklikus Ülikoolis Aleksandr Danilovi mälestuseks
**Aleksandr Ivanovitš Danilov** (vene keeles Александр Иванович Данилов; 8. märts (vkj 24. veebruar) 1916 Dobroje, Tambovi kubermang – 27. november 1980 Moskva) oli vene ajaloolane (medievist) ja Vene NFSV riigitegelane. 

Ta lõpetas 1936. aastal Tambovi pedagoogilise instituudi ajalooteaduskonna. Ajaloodoktor (1958). 1959–1961 töötas ta Kaasani riiklikus ülikoolis professorina. Aastatel 1961–1967 oli ta Tomski Riikliku Ülikooli rektor, seejärel 1967–1980 Vene NFSV haridusminister. Ühtlasi juhatas ta aastatel 1973–1980 Moskva riikliku ülikooli keskaja ajaloo kateedrit.

Danilov on maetud Novodevitšje kalmistule.

Kriitika kolleegide aadressil
-----------------------------

1969. aastal toimus Moskva riiklikus ülikoolis üleliiduline historiograafia-alane nõupidamine, kus põhiettekande kandis ette haridusminister Aleksandr Danilov. Selles ettekandes süüdistas ta medieviste Aron Gurevitšit ja Juri Bessmertnõid, filosoof Mihhail Vitkinit, antiikajalooast Jelena Schtajermani, Suurbritannia ajaloole spetsialiseerunud Mihhail Bargi ja ajaloolast Ljudmila Danilovat revisionismis ja strukturalismis.

Publikatsioonid
---------------

* "К вопросу эволюции фоггства как одной из форм права феодальной собственности" // Труды Томского университета. 1948. т. 103
* "К вопросу о роли светской вотчины в эпоху генезиса феодализма" // СВ, 1958. Вып. 12
* "Историческое событие и историческая наука" // СВ. 1980. Вып. 43

Tunnustus
---------

* Valiti 1967. aastal NSV Liidu Pedagoogikaakadeemia tegevliikmeks

Viited
------

1. ↑  Арон Гуревич "История историка". litmir.club
Gawain Jones (2010)
**Gawain Christopher Bernard Jones** (sündinud 11. detsembril 1987 Keighley’s) on inglise maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2007). 

Jones sai suurmeistriks 20-aastaselt 2007. aastal. Kolm aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta on kahekordne Briti malemeister (2012, 2017). 2011. aastal tuli ta Ekurhulenis Rahvaste Ühenduse malemeistriks. 

Aastavahetusel 2012/2013 võitis ta esikoha Hastingsi rahvusvahelisel turniiril.

Jones on mänginud kahel maailma karikaturniiril (2013, 2017). 2013. aastal Tromsøs (128 osavõtjat) sai ta turniiritabelis 72. asetuse. Ta kaotas avaringis ja 64 parema hulka ei pääsenud. Ka 2017. aastal Thbilisis kaotas ta juba avaringis (Jorge Corile). 

Gawain Jones (2016)
Jones võitis 2019. aastal Nur-Sultanis võistkondlikel maailmameistrivõistlustel Inglismaa võistkonna koosseisus hõbemedali.

Ta oli abielus maletaja Sue Maroroaga.

Välislingid
-----------

* Gawain Jones – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Gawain Jones FIDE andmebaasis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib mõistest; poliitilise partei kohta vaata artiklit Kodanikualgatus (partei)* |

---

**Kodanikualgatus** (inglise keeles *civic initiative*) on üksikisiku või kodanikuühenduse tegevus poliitiliste otsuste mõjutamiseks (nt avaliku võimu kaasamiseks mõne probleemi lahendamisse). Laiemalt võttes on kodanikualgatus igasugune avaliku võimu institutsioonide väline algatus mõne eluvaldkonna edendamiseks. Väljend "kodanikualgatuse korras" viitab tihti tegevuse vabatahtlikkusele.

Tavalised kodanikualgatuse vahendid on kontakti võtmine poliitikute ja ametnikega, avalikud pöördumised, demonstratsioonid, streigid, survegruppide ja liikumiste moodustamine. Mõnes riigis, näiteks Lätis, on kehtestatud seadusandlik mehhanism, mis kohustab parlamenti menetlema eelnõu, mida oma allkirjaga toetab piisav arv kodanikke; samalaadne mehhanism on esitatud Euroopa Liidu põhiseadusliku leppe eelnõus.

Lisaks on võimalik esitada rahvaalgatuse korras kollektiivseid pöördumisi riigivõimule. Eestis saab pöördumisi teha elektrooniliselt veebilehelt Rahvaalgatus.ee, mis võimaldab probleemi tõstatada või ettepaneku teha, selle üle arutlejaid juurde kutsuda, arutelu tulemusel ühisloomes pöördumine koostada ja valmispöördumisele digiallkirju koguda, saata pöördumine elektrooniliselt Riigikogule ning jälgida, mis pöördumisest saab, kuna Rahvaalgatus.ee kajastab ka komisjonide otsuseid. Veebikeskkonnas saab ettepanekuid esitada ja arutelusid pidada eesti, vene ja inglise keeles, kuid Riigikogule peab pöördumise esitama riigikeeles. Toetusallkirja saab anda vähemalt 16aastane Eesti alaline elanik.

Näiteid kodanikualgatusest Eestis
---------------------------------

* "Teeme ära 2008", üle-eestiline koristuskampaania
* "Minu Eesti", üle-eestilised mõttetalgud ehk ajurünnak eesmärgiga genereerida uusi ideid Eesti hüvanguks
* Eesti Demokraatia Uuendamine ehk E-D-U, MTÜ ja portaali loomine eesmärgiga luua tingimused kodanike ja poliitikute (valijate ja valitute) vahelise koostöö tihendamiseks ning usalduse suurendamiseks nende vahel

Vaata ka
--------

* Osalusdemokraatia
* Rahvaalgatus
* Eesti Koostöö Kogu: Rahvaalgatuse voldik

Kirjandus
---------

* Mikko Lagerspetz. Kodanikuühiskonna lühisõnastik 2004
*Märksõna "*žurnaal*" suunab siia; see võib tähendada ka päevikut.*

Philosophical Transactionsi esimese aastakäigu (1665–1666) köite tiitelleht
**Ajakiri** (vananenud sünonüüm *žurnaal*) on numereerituna ja regulaarselt ilmuv paljuleheküljeline ajakirjandusväljaanne, mille numbrid on ühesuguses kujunduses ja formaadis. Tavaliselt ilmuvad ajakirjad sagedamini kui korra aastas ja harvemini kui korra nädalas. Ajakirjad sisaldavad uudiseid, artikleid ja muudes ajakirjandusžanrites kirjutisi (intervjuusid, arvamuslugusid jms), tänapäevased ajakirjad on enamasti illustreeritud.

Ajalugu
-------

Esimeseks uusaegseks ajakirjaks peetakse 1564–1749 Augsburgis Georg Willeri väljaandel ilmunud saksakeelset trükist "Novorum Librorum quos Nundinae Atumnales, Francoforti Anno 1564 celebratae, Venales Exhibuerent", mida tuntakse ka Frankfurdi messikataloogina. See ilmus Frankfurdi raamatumessi puhul. Esimeste ajakirjade seas olidki tollal raamatumesside kataloogid. Kaua püsis ka 1633–1738 ilmunud Theatrum Europaeum, mis kajastas saksakeelsete maade ajalugu.

Nüüdisajal on enam tuntud esimesed teadusajakirjad: jaanuaris 1665 Pariisis ilmuma hakanud Journal des sçavans ja samal aastal Londonis asutatud, tänini ilmuv Philosophical Transactions of the Royal Society. Üldhuviajakirjad järgnesid märksa hiljem, neist peetakse esimeseks 1731. aastal Londonis rajatud The Gentleman's Magazine'i. Vanim siiani ilmuv ajakiri on The Scots Magazine, mille esimene number trükiti 1739. aastal (ehkki väljaande omanikud on korduvalt vahetunud ning ajakirja ilmumises on olnud ka pause, kokku kuni 90 aasta jagu).

Vaata ka
--------

* teadusajakiri
* ajaleht
* aastaraamat
* ajakirjade loend
* Eesti ajakirjade loend
* välismaa ajakirjade loend
**Kodanliku õhukaitse nädal** oli 23. septembrist kuni 1. oktoobrini 1939 Eestis toimunud üleriigiline kodanliku õhukaitse (KÕ) propagandaüritus. KÕ nädala eesmärk oli levitada kodanliku õhukaitse ideid, põhimõtteid ja KÕ korralduse vajadust laiematesse rahvahulkadesse ning virgutada ja tõmmata kaasa kodanikke, asutusi, ettevõtteid ja organisatsioone intensiivsele kaastööle kodanliku õhukaitse alal, hankida VKÕ ühinguile tulusid väljaõppega, varustuse soetamisega ja muu tegevusega seoses olevate kulude katteks.

Nädala üritusi juhtis keskkomitee eesotsas nädala üldjuhi Elmar Umbliaga. Nädala aupatroon oli Johan Laidoner, aukomiteesse kuulusid Kaarel Eenpalu, Richard Veermaa, Aleksander Jaakson ja Leo Sepp. 

Nädal algas Johan Laidoneri raadioläkitusega 23. septembril 1939 kell 19.20–19.40, kus ta rõhutas kodanike enesekaitse korraldamise vajadust. "Tänapäeva sõda erineb suurel määral läinud aegade sõdadest. On juure tulnud sõda õhuruumis, mille oht tabab mitte üksnes sõjavägesid rindel, vaid veel rohkem sõjalisi objekte tagalas, isegi kogu riigi maa-alal ja arusaadavalt ka tsiviilelanikke – nende seas ka naisi ja lapsi, kes harilikult sõjategevusest osa ei võta". 

Suuremates linnades toimusid KÕ näitused, Tallinna näitusel ka KÕ tarvete müük. Üle maa peeti aktuseid, koosolekuid ja loenguid. Ajakirjanduses avaldati selgitavaid kirjutisi, üleskutseid jne. Kasutusel oli vastav postitempel. Riigi Ringhääling ja Kaitseliidu Nõmme raadiosaatja kandsid üle selgitavaid kõnesid, reportaaže ja kuuldemänge. KÕ tähtsust rõhutati ka kõigis kirikuis 24. septembril ja 1. oktoobril toimunud jumalateenistustel.

Elanikele eeskuju võtmiseks ja tutvumiseks ehitati musterkaevikuid ja -varjendeid ning demonstreeriti süütepommide kustutamist KÕ instruktorite juhtimisel. 24. septembril 1939 toimus Tartus lennupäev nelja mootor- ja ühe purilennuki osavõtul. Tallinnas sõitsid KÕ propagandaautod ipriidikindlais ülikondades tegevkondlastega. Tallinnas ja Rakveres korraldati KÕ heaks loterii.

Teine maailmasõda oli juba alanud 1. septembril 1939, kuid mitte mürkgaasidega peetava õhusõjana, milleks kodanlik õhukaitse oli valmistunud. Nädala toimumise ajal tekkis Eesti ja Nõukogude Liidu vahel välispoliitiline kriis, kuid sõda suudeti ära hoida baaside lepingu sõlmimisega 28. septembril 1939.

Kirjandus
---------

* J. Kangro. "Ülevaade üleriigilisest KÕ nädalast". Õhu- ja Gaasikaitse nr 10, 26. oktoober 1939. Lk 193-198
**Risti tarandkalme** ehk **Kalmamägi** on muinaseesti põletusmatus Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Risti alevikus aadressil Kalva 3 ja Paldiski mnt 2.

Muistis kuulub arvatavasti kas I aastatuhande teise poolde või II aastatuhande algusse.

Asukoht
-------

Tarandkalme asub Risti alevikus, endisest raudteeülesõidukohast kirde pool, Rõuma külla viiva külatee loodeservas, selle küla tuumikust 350 m edelas.

Kirjeldus
---------

Matmispaik paikneb ümbruse kõrgeimas kohas kõrge seljandiku lõunatipus. Ida ja lääneküljel tõuseb muistise pind astmeliselt. Tarandkalme on 22 m pikk ja ida-lääne suunas 19 m lai. Muistis on tänapäeval keskosas 4 × 2 m suuruse ja 30 cm sügavuse sissekaevega rikutud.

Kivikalme avastasid 1980. aastal Mati Mandel ja Tõnu Sepp. Veel samal aastal võeti muistis muinsuskaitse alla.

2001. aastal sooritati väikesemahulisi proovikaevamisi.

Viited
------

1. 1 2 3  Kivikalme kultuurimälestiste riiklikus registris
2. 1 2 3  Arheoloogi kirjeldus muistisest laanemaa.arheoloogia.info

Välislingid
-----------

* Risti tarandkalme kultuurimälestiste riiklikus registris
**Aluste külanõukogu** oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1966.

Külanõukogu moodustati 1945 augustis Pärnumaa Vändra valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus algselt Aluste külas.

Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Aluste külanõukogu 1950 septembris Vändra rajooni koosseisu.

1954. aasta seisuga tegutsesid külanõukogu piirides T.D. Lõssenko nimeline ja M. I. Kalinini nimeline kolhoos, Pärnjõe sovhoos ning Vändra Loomasöödabaasi Vaki abimajand. Külanõukogu keskus asus Vaki külas.

1958 septembris viidi Aluste külanõukogu halduskeskus Vaki külast üle Massu külla.

Seoses Vändra rajooni likvideerimisega 1962. aastal arvati Aluste külanõukogu Pärnu rajooni koosseisu.

Aluste külanõukogu likvideeriti 1966. aastal ja selle alad (koos Rõusa külanõukoguga) liideti Vändra külanõukoguga.

Viited
------

1. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 16. augusti 1945 seadlus "Pärnu maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta". Eesti NSV Teataja, 1945, 30, 463
2. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlus "Maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s". Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
3. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 17. juuni 1954 seadlus "Eesti NSV külanõukogude ühendamisest". Eesti NSV Teataja, 1954, 10, 104
4. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 20. septembri 1958 seadlus "Aesoo, Aluste ja Häätaru külanõukogude administratiivkeskuste üleviimisest". Eesti NSV Teataja, 1958, 13, 197
5. ↑  Eesti nõukogude entsüklopeedia, nr 1, 1968: 116
**Johannes Bleive** (17. september 1909 Tartu – 16. mai 1991 Tartu) oli eesti muusikapedagoog ja -kriitik ning helilooja.

Elulugu
-------

Johannes Bleive õppis aastatel 1928–1931 Tartu Kõrgemas Muusikakoolis viiulit (Robert Peenemaa klassis) ja aastatel 1931–1938 kompositsiooni (Heino Elleri klassis), lõpetas aastal 1939 eksternina Tallinna Konservatooriumi (Artur Kapi klassis)

Ta oli aastatel 1940–1985 Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli muusikateoreetiliste ainete õppejõud; ta on tegutsenud ka dirigendi ja muusikaarvustajana. Ta oli aastast 1949 Eesti Heliloojate Liidu liige, aastast 1957 juhtis ta liidu Tartu osakonna tööd.

Tema õpilasi: Leo Schotter, Aare Allikvee, Johannes Jürisson, Valdeko Viru, Mare Põldmäe.

Looming
-------

Johannes Bleive heliloomingut iseloomustab värvikas harmoonia ja väljenduse ekspressiivsus. Tema kammerteoseid on esitanud paljud interpreedid, sealhulgas Elsa Avesson, Vaike Vahi, Charles Kipper, Ago Russak, Tiiu Usk, Rein Bleive, Ellen Laidre, Avo Kittask, Kaljo Räästas, Evi Vanamölder, Sigrid Orusaar ja Tõnu Reimann. 
Bleive loodud orkestriteoseid on juhatanud Kirill Raudsepp, Roman Matsov, Valdeko Viru, Endel Nõgene ja teised.

Isiklikku
---------

Tema isa Mihhail Bleive (1873–1919) oli Rõngu Issanda Taevaminemise koguduse preester ja Tartu Jumalaema Uinumise koguduse esipreester. Mihhail Bleive mõrvasid 14. jaanuaril 1919 kommunistid Tartus Krediidikassa keldris, aastal 2000 kanoniseeriti ta pühakuks. Ka Johannese vend Theodor Bleive (1901–1979) oli preester. Poeg Rein Bleive (s. 1944) on pianist ja Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli klaveriõpetaja.

Viited
------

1. ↑
Alusmets männikus (Ivanovo oblast)
**Alusmets** (i.k. *underwood*) ehk alarinne on nende metsa puittaimede üldnimetus, mis iseseisvalt pole võimelised moodustama puistut. Alusmetsa kõrguse ülempiir sõltub puistu 1. (2.) puurin­de keskmisest kõrgu­sest – kuni 4 m või üle 16-meetrise 1. (2.) rinde kõrguse korral kuni vee­rand 1.(2.) rinde kõrgusest. Alusmets koosneb varjutaluvatest põõsastest ja puuliikidest.

Laialehistes ja segametsades koosneb alusmets kõige sagedamini sarapuust, kikkapuust, türnpuust, kadakast, toomingast, pihlakast ja vaarikast, aga taigas kasvavad seal lepp, vaevakask ja kääbuspaju. Kirsskontpuu ja astelpõõsas kuuluvad samuti alusmetsa. Eestis on tavalised ka alusmetsakuused, mille tunnuseks on ladvakasvust pikemad viimase aasta külgoksad.

Alusmetsa jõuab palju vähem valgust kui puurindesse. Sellepärast peavad alusmetsa taimed varju taluma ja suutma fotosünteesida piiratud valgustuse tingimustes. Mõnd tüüpi lehtmetsades puhkevad puurindes lehed 1-2 nädalat hiljem kui alusmetsas ning see annab alusmetsa taimedele võimaluse lühikese aja jooksul täisvalguses fotosünteesida. Seda aega peavad alusmetsa taimed kasutama ka selleks, et toetada oma süsinikutasakaalu kogu aasta jooksul.

Alusmetsas on niiskus sageli suurem kui selle kõrval olevatel väludel. Puude võrad peavad kinni päikesekiirgust, mistõttu õhutemperatuur ja järelikult aurumine on alusmetsas väiksemad. 

Veekogude kallastel kinnistab alusmets oma juurestiku abil pinnast, takistades selle ärauhtumist.

Vaata ka
--------

* Alustaimestu

* *Selles artiklis on kasutatud venekeelset artiklit ru:Подлесок seisuga 1. mai 2011.*
| Medalikohad |
| --- |
| Jugoslaavia esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Kolmas koht | 1968 | Kergekaal |
| Kolmas koht | 1972 | I kerge-keskkaal |
| Euroopa meistrivõistlused |
| Teine koht | 1967 | Kergekaal |

**Zvonimir Vujin** (serbiapäraselt **Звонимир Вујин**; 28. juuni 1943, Zrenjanin, Kesk-Banati ringkond, Vojvodina – 8. detsember 2019 Zrenjanin, Serbia) oli Serbia ja Jugoslaavia endine poksija, rahvuselt serblane. Ta oli kokku neljakordne Jugoslaavia meister aastatel 1965, 1966, 1969 ja 1972.

Vujin sai kergekaalus (kuni 60 kg) pronksmedali 1968. aasta México olümpiamängude poksivõistlustel, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Józef Grudzieńile (Poola) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja ning I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1972. aasta Müncheni olümpiamängude poksivõistlustel, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Ray Sealesile (USA) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja.

Vujin sai kergekaalus (kuni 60 kg) 17. Euroopa meistrivõistlustel (Rooma, 1967) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Józef Grudzieńile (Poola).

Viited
------

1. ↑  19. suveolümpiamängude poksivõistlus. México 1968. Tulemused inglise keeles
2. ↑  20. suveolümpiamängude poksivõistlus. München 1972. Tulemused inglise keeles
3. ↑  17. Euroopa meistrivõistlused poksis. Rooma 1967. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Zvonimir Vujin saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
Giovanni Girolamo Savoldo - Kristus ja Joosep Arimaatiast - 1952.512 - Cleveland Museum of Art.tiff
**Joosep Arimaatiast** oli Suurnõukogu liige. Ta oli lugupeetav jõukas mees, kes ootas Jumala riiki ning oli Jeesuse salajane järelkäija, kes ei võtnud osa Jeesuse üle toimunud kohtumõistmisest.

Joosep hoolitses koos Nikodeemosega (Jh 19:39,40) ristilöödu matmise eest ning pani ta oma uude hauda.

Arimaatia Joosepist räägitakse Piiblis Uue Testamendi evangeeliumites vaid Jeesuse matmise juures (Mt 27:57-60, Mk 15:42-46, Lk 23:50-53, Jh 19:38-42)

Mt 27:57-60 viitab Joosepile, kui rikkale mehele Arimaatiast, kes õhtu jõudes läks Pilaatuse juurde ja palus Jeesuse ihu. Pilaatus andis talle Jeesuse ihu, mille ta mähkis puhtasse lõuendisse ning asetas hauda, mille Joosep oli kalju sisse raiunud. Samuti veeretas ta haua ette suure kivi ja lahkus.

Mk 15:42,43 lisab, et käes oli pühade valmistuspäev, mis oli hingamispäeva eelpäev, kui Joosep tuli Jeesuse ihu Pilaatuse käest paluma.

LK 23:50-53 toob välja, et Joosep Arimaatiast oli hea ja õiglane mees Juuda rahva linnast. Olles Jeeuse ihu endale saanud mähkis ta Jeesuse kallisse lõuendisse ning pani ta kivisse raiutud hauda, kuhu ei olnud mitte kedagi varem veel asetatud.

Jh 19:38-42 toob välja, et Joosep, kartuses juutide ees, palus Pilaatuselt, et ta tohiks Jeeuse ihu ristilt maha võtta. Küll aga ei teinud ta seda üksi, vaid koos Nikodeemusega, kes tõi kaasa segatud mürri ja aaloet ligi sada naela. Nad mähkisid Jeesuse linastesse riietesse lõhnarohtudega, mis oli juutide matmisviis. Selles paigas, kus Jeesus oli risti löödud, oli aed ja selles aias oli haud, kuhu nad Jeesuse asetasid.
**Joosep Heinrich Teinman** (15. oktoober 1896 Haljala, Virumaa – 10. september 1923) oli eesti üliõpilasliikumise tegelane, näitekirjanik ja tõlkija.

1916. aastal lõpetas ta Tallinna Nikolai Gümnaasiumi. Samal aastal astus ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonda ja Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmeks. Ta oli
Eesti üliõpilaste organisatsioonide asemike kogu liige, aastatel 1916—1917 oli tegev Üliõpilaste Lehe toimetuses.

Võttis velskrina osa Vabadussõjast.

1920. aastal kutsuti tema algatusel kokku üliõpilaste üldkoosolek, kus teda valiti ajutise eestseisuse esimeheks. Tema algatusel taaskäivitati Üliõpilasleht.

Pseudonüümi **J.H. Talomaa** all kirjutas ta draama "Igavene elu", mida mängiti 1922. aastal Estonia teatris ja mis ilmus 1923. aastal ka raamatuna.

Ta tõlkis eesti keelde saksa õpetlase Otto Schmeili raamatu "Inimene: inimesteaduse ja tervisõpetuse käsiraamat" (1920) ja soome lastearsti Arvo Ylppö raamatud "Lastetoast koolipingile" (1922) ja "Ema rinnalapse hoidjana ja toitjana" (1924; koos Richard Jannoga).

Suri noorena tuberkuloosi.

Viited
------

1. 1 2 3  Joosep Teinman-Talomaa †. Postimees, 12. september 1923
2. ↑  Kikkas, Toivo ja Laidla, Janet (2020). *Sada aastat üliõpilasesindust Tartu Ülikoolis*. Tartu: Ecoprint. Lk 12. ISBN 978-9949-03-355-3.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
3. ↑  Talomaa, J. H. (pseudonüüm). Igavene elu: viie vaatusline näidend. Tartu: Noor-Eesti, 1923
4. ↑  "Eesti rahvusbibliograafia. Teinmann, Joosep Heinrich, 1896-1923, tõlkija". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. märts 2016. Vaadatud 22. veebruaril 2016.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Taani kuningast, teiste samanimeliste isikute kohta vaata Christian IV (täpsustus)* |

---

Christian IV. Portree autor: Pieter Isaacsz
**Christian IV** (eestipäraselt ka **Kristian IV**; 12. aprill 1577 – 28. veebruar 1648) oli Taani kuningas 1588–1648. Teda peetakse üheks Taani legendaarseimaks kuningaks, kuna enamiku tema valitsusajast oli Taani veel Skandinaavia tugevaim riik ning kuningas tegi selleks palju ära, et riigi senist seisundit ka säilitada. Christian IV võimu alla kuulus 1645. aastani ka Saaremaa.

Christian IV oli Frederik II poeg.

Christian oli väga ambitsioonikas valitseja ning püüdis ka Kolmekümneaastases sõjas Saksamaa saatuse otsustamisel olulist rolli mängida, kuid sai lüüa. Protestantide peamiseks kaitsjaks sai siis Rootsi kuningas Gustav II Adolf ning Taani jäi peagi ka põhjas Rootsi varju.

Christian IV on valitseja, kes on kõige kauem valitsenud mingit Eesti ala: Saaremaal kestis tema võim kokku 57 aastat.

Abielud
-------

30. novembril 1597 abiellus Christian IV Brandenburgi Anna Katharinaga, kellega sai kuus last. Kuninganna suri 14 aasta pärast ning Christian IV abiellus kammerneitsi Kristen Munkiga, kellega sai 12 last (neist tuntuimaks sai memuaaride kirjutaja Leonora Christina Ulfeldt (1621–1698)).

Kirjandus
---------

* Bodil Wamberg. Christian IV. Tallinn, Kunst, 1997.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev:**Frederik II** | **Taani kuningas**1588–1648 | Järgnev:**Frederik III** |
| **Norra kuningas**1588–1648 |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib füüsika harust, mis kirjeldab matemaatiliselt mehaanilist liikumist; kinemaatiliste ahelate teooria kohta vaata artiklit Kinemaatiline ahel* |

---

**Kinemaatika** (kreeka *kinēma* 'liigutus, liikumine') on mehaanika osa, mis tegeleb keha või masspunkti liikumise matemaatilise kirjeldamisega, käsitlemata liikumise põhjusi ega massi (neid käsitleb dünaamika). Selleks kasutatakse liikumisvõrrandeid.

Kinemaatika üheks põhimõisteks ja põhiliseks suuruseks on aeg. See koosneb hetkedest.

Kinemaatika jaguneb jäiga keha kinemaatikaks ja deformeeruva keskkonna kinemaatikaks.

Jäiga keha kinemaatika
----------------------

 *Pikemalt artiklis Jäiga keha kinemaatika*
Jäiga keha kinemaatikas (ja punktmassi kinemaatikas) kasutatavate põhiliste suuruste seas on siire, teepikkus, kiirus *v* ja kiirendus *a*, nurkkiirus ja nurkkiirendus. Põhimõistete seas on trajektoori mõiste. Kõik need põhinevad kehade või punktmasside võimalikest asukohtadest kui punktidest koosneva ruumi mõistel.

Kinemaatika mõistete hulka ei kuulu näiteks jõu, impulsi ja energia mõiste.

Punktmassi asukohta kirjeldavad kolm koordinaati (vabadusastet) kolmemõõtmelises ruumis.

Absoluutselt jäik keha on vaadeldav masspunktide jäigalt seotud rühmana. Jäiga keha puhul lisanduvad nimetatud kolmele vabadusastmele veel kolm pöörlemise vabadusastet.

Punktmassi kinemaatika põhivõrrandid on esimest järku harilike diferentsiaalvõrrandite süsteem 

{\displaystyle {\dot {r}}(t)=v(t)}
{\displaystyle {\ddot {r}}(t)={\dot {v}}(t)=a(t).}
Siin tähistab {\displaystyle t} aega. Punkt suuruse tähise kohal tähistab tuletist aja järgi. *r* (kohavektor), *v* (kiirus) ja *a* (kiirendus) on kolmemõõtmelised vektorid. Suurused *r* ja *v* on olekusuurused.

Mõisteid
--------

### Üldmõisteid

* Liikumine
* Taustsüsteem
* Liikumise suhtelisus
* Relatiivsusprintsiip
	+ Galilei relatiivsusprintsiip
	+ Einsteini relatiivsusteooria (Erirelatiivsusteooria ja üldrelatiivsusteooria)

### Abimõisteid

* Masspunkt
* Asukoht
* Kohavektor
* Koordinaadistik
* Ristkoordinaadid
* Polaarkoordinaadid

### Põhimõisteid

* Trajektoor
* Kiiruste liitmine
* Kiiruste sõltumatuse printsiip

### Suurusi

* Teepikkus
* Kiirus
* Kiirendus
* Siire
* Pööre
* Nurkkiirus
* Nurkkiirendus
* Periood
* Sagedus

Vaata ka
--------

* dünaamika
* staatika

Kirjandust
----------

* Gertsen Kopõlov. "Kinemaatikast". (Vene keelest tõlkinud J. Lõhmus.) Kirjastus Valgus 1973
**Christian Friedrich Hoffmann** (ka **Christian Friedrich Hofmann**; 3. aprill 1775 Eisenach – 4. november / 16. november 1817 Jaani) oli Eesti vaimulik.

Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti 29. aprillil 1793) Jena Ülikoolis. 

Pärast ülikooli lõpetamist siirdus Saaremaale, kus tegutses algul koduõpetajana, hiljem Kuressaare rahvakooli konrektorina.

Oli 1800. aastal Muhu Katariina koguduse adjunktõpetaja (Olaus Kellmanni alluvuses). Aastatel 1800–1817 oli ta Saaremaa Jaani koguduse õpetaja, oli koguduse seas väga populaarne.

Ta kogus vanasõnu ning avaldas neid Rosenplänteri ajakirjas (Beiträge zur genauern Kenntniß der ehstnischen Sprache, II, 75). 

Peale selle on temalt ilmunud "Se küssiminne Mis pean ma tegema..." (Pärnus, 1812); "Önnis on se innimenne..." (1813); "Luggemisse-Ramat hinge kassuks..." (Tallinn, 1815); "Seitse Paastojutlust" (1817).

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
2. ↑  Eesti biograafiline leksikon. K./Ü. Loodus, Tartus, 1926-1929

Välislingid
-----------

* Christian Friedrich Hoffmann Eesti vanema kirjanduse digitaalses tekstikogus EEVA
Alfred Grévin, "Mees kummardab naisele" (19. saj)
**Tervitus** on komme või rituaal, millega inimesed kohtumisel annavad märku austavast või sõbralikust suhtumisest teineteisesse või ka oma suhete iseloomu säilimisest või muutumisest. 

Kõige tavalisem sõnalise tervitamise viis eesti keele kõnelejate seas on sõna "Tere!" ütlemine. Väga levinud on ajakohased tervitused "Tere hommikust!", "Tere päevast" ja "Tere õhtust!" ning nende argikeelsed variandid "Tere hommikut!" ja "Tere õhtut!". 

Muid tervitusväljendeid: "Tervist!", "Tervitus!", "Terekest!", "(H)allo!", "Tšau!", "(T)sau!", "Hei!". 

Vanasti oli kombeks vastata tervitusele "Tere!" – "Tere jumalime!" 

Tänapäeval on tervituse "Tere!" tavaline formaalne vastus samuti "Tere!".

Tervitusega kaasneb enamasti silmside. 

Sõnatut tervitust märgib tavaliselt kerge pea- ja/või käeliigutus. 

Tervitusega võivad kaasneda ka mitmesugused füüsilised kontaktid, näiteks kätlemine, embamine, patsutamine, suudlemine.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Tervitamine** |

* hosianna
* natsitervitus
* rooma tervitus
* ülestõusmispüha tervitus
**Helle-Maire Ojaveer** (aastani 1963 **Helle-Maire Vaska**; sündinud 31. märtsil 1937 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane.

Elulugu
-------

Helle-Maire Ojaveer on juristi tütar, Evald Ojaveere abikaasa ja Henn Ojaveere 
ning Ott Ojaveere ema.

Lõpetas 1955 Rakvere 1. Keskkooli, 1960 Tartu Ülikooli füüsikaosakonna; 1972 Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudi kaugõppeaspirantuuri, tehnikakandidaat elektrofüüsikas (1973, Eesti TA), väitekiri "Исследование и усовершенствование передачи энергии в удвоителях частоты". Oli aastast 1960 Rakveres füüsika- ja matemaatikaõpetaja, 1961–74 TEFI nooremteadur, 1974–93 vanemteadur, 1993–96 Eesti TA Energeetika Instituudi vanemteadur.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: elektrofüüsika. Uurinud energia muundusprotsesse mittelineaarsetes elektriahelates, välja selgitanud jäävusseadusele alluvad hetkvõimsuskomponendid. Üle 50 teadustrükise, sh 2 monograafiat, 5 autoritunnistust.

Teoseid
-------

* Магнитные преобразователи электроэнергии с удвоением частоты (kaasautor). Тлн, 1972
* Вентильно-индуктивные цепи непрерывного амплитудного регулирования переменного напряжения (kaasautor). Тлн, 1978
* Conservation properties of the instantaneous power components (kaasautor T. Sakkos, V. Sarv). Tallinn, 1990
* Generalized mathematical models of switch-controlled inductors and capacitors used for distortation reduction (kaasautor V. Sarv). Tallinn, 1990.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Ühe instituudi lugu: Loodusvarade Instituudist Eesti Energeetika Instituudini 1937–1997. Tallinn, 1997, 66–67, 70–71, 136, 229–230
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Boris Gelfand (2010)
Boris Gelfand ja Vishy Anand (2012)
**Boris Gelfand** (valgevene keeles Барыс Абрамавіч Гельфанд *Barys Abramovič Hielfand*; vene keeles Борис Абрамович Гельфанд *Boriss Abramovitš Gelfand*; heebrea keeles בוריס גלפנד; sündinud 24. juunil 1968 Minskis) on Iisraeli maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1989). 

Gelfand sai suurmeistriks 21-aastaselt 1989. aastal. Kaks aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. 1998. aastast elab ta Iisraelis.

Gelfand võitis 1988. aastal Adelaide'is juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali. 1990. aastal võitis ta Manilas MM-i tsoonidevahelise turniiri ja pääses 15 osavõtjaga pretendentide matšturniirile, kus jõudis 1992. aastal veerandfinaali. 1993. aastal võitis ta Bielis FIDE MM-i tsoonidevahelise turniiri ja pääses 13 osavõtjaga MM-i matšturniirile (kestis 1994–1996), kus Gelfand 1994. aastal võitis veerandfinaalis Vladimir Kramnikut ja 1995. aastal kaotas poolfinaalis turniiri võitnud ja FIDE maailmameistriks saanud Anatoli Karpovile. 

Detsembris 1997 Lausanne'is FIDE maailmameistrivõistlustel (100 osavõtjat, nokautsüsteem) kaotas Gelfand poolfinaalis Viswanathan Anandile. 

2005. aastal võitis ta Bieli suurmeistrite turniiri.

2005. aastal maailmakarikavõistlustel (128 osavõtjat) sai Gelfand kuuenda koha ja kvalifitseerus 16 osavõtjaga pretendentide turniirile. Seal tuli ta nelja hulka, kes pääsesid septembris 2007 Mexicos toimunud kaheksa osavõtjaga MM-turniirile, kus tuli Anandi ja Kramniku järel kolmandaks. 

Detsembris 2009 võitis ta Hantõ-Mansiiskis maailmakarikavõistlused (finaalis alistas Ruslan Ponomarjovi) ja pääses 2011. aastal Kaasanis peetud MM-i pretendentite turniirile. Seal võitis ta finaalis Aleksandr Grištšuki ja sai õiguse kohtuda tiitlimatšis valitseva maailmameistri Viswanathan Anandiga. 2012. aastal Moskvas tasavägiselt kulgenud tiitlimatši Gelfand kaotas tulemusega 6 (1½):6 (2½).

2013. aastal Londonis pretendentide turniiril tuli Gelfand viiendaks.

Gelfand on mänginud maleolümpiatel: Nõukogude Liidu (1990), Valgevene (1994, 1996) ja Iisraeli võistkonna koosseisus (2000–2010).

Välislingid
-----------

* Boris Gelfand – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Boris Gelfand FIDE andmebaasis
Kenny McLean (2021)
**Kenneth McLean** (sündinud 8. jaanuaril 1992 Rutherglenis) on Šotimaa jalgpallur, kes mängib kesk- või vasakpoolkaitsjana Inglismaa esiliigaklubis Norwich City ja Šotimaa jalgpallikoondises.

Šotimaa kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2009/10 St Mirreni meeskonnas. Aastatel 2015–2018 mängis ta Šotimaa kõrgliigaklubis Aberdeen. Hooaegadel 2015/16 ja 2016/17 valiti McLean Šotimaa kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

2018. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Norwich Cityga, kuid hooaja lõpuni jäi ta veel laenule Aberdeeni. Hooaegadel 2019/20 ja 2021/22 mängis ta Norwich Cityga Inglismaa kõrgliigas. Mõlemal hooajal lõi McLean Inglismaa kõrgliigas ühe värava – 14. septembril 2019 Manchester City vastu ja 13. märtsil 2022 Leeds Unitedi vastu.

Šotimaa jalgpallikoondises debüteeris McLean 24. märtsil 2016 sõprusmängus Tšehhi vastu. Koondisekarjääri ainsas värava on ta löönud 24. märtsil 2019 EM-i valikmängus San Marino vastu.

Viited
------

1. ↑  "City complete deal for Kenny McLean". Norwich City FC. 22. jaanuar 2018.
2. ↑  "Aberdeen's Kenny McLean heads for Norwich City". *BBC Sport*. 21. jaanuar 2018.
3. ↑  "Kenny McLean: Norwich City sign midfielder and loan him back to Aberdeen". *BBC Sport*. 22. jaanuar 2018.
4. ↑   (vaadatud 21.1.2023)

Välislingid
-----------

 Kenny McLean – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Boris Frlec** (sündinud 10. veebruaril 1936) on Sloveenia keemik, poliitik ja diplomaat.

Boris Frlec lõpetas Ljubljana ülikooli keemikuna 1959. aastal. Doktorikraadi keemia alal omandas ta samas ülikoolis 1965. aastal. Aastatel 1959–1984 töötas ta Jožef Stefani Instituudis, kus ta esialgu oli teadur, alates 1974. aastast asedirektor ja alates 1975. aastast direktor. Samaaegselt oli ta alates 1968. aastast keemiaprofessor Ljubljana ülikoolis. 1984–1989 oli ta Sloveenia Sotsialistliku Vabariigi Täitevnõukogu asepresident. 1989–1991 oli ta Jugoslaavia suursaadik Saksamaa Liitvabariigis. Alates 1991. aastast töötas Frlec Sloveenia Välisministeeriumis. 1992. aastal määrati ta Sloveenia suursaadikus Saksamaal.

Alates 25. septembrist 1997 kuni 2. veebruarini 2000 oli ta Sloveenia välisminister.

2000. aasta juunist kuni 2004. aasta juunini oli ta Sloveenia suursaadik Hollandis. 2006. aastal jäi ta Sloveenia Välisministeeriumist pensionile. 2006–2014 töötas ta Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsioonis, kus oli valimiste jälgimise missiooni juhataja.

Viited
------

1. ↑  Ministry of Foreign Affairs : Minister Dr Boris Frlec, BSc in Chemistry Clinton1999
2. ↑  Slovenia. Ministries, etc. rulers.org
3. ↑  About the Embassy Hague Republic of Slovenia
4. ↑  Boris Frlec[*alaline kõdulink*] LinkedIn
**Kenneth Robert Olwig** (sündinud 8. oktoobril 1946) on USA maastikugeograaf.

Kenneth Olwig sai 1977. aastal Minnesota ülikoolist doktorikraadi geograafia alal, tema juhendaja oli Yi-Fu Tuan. Seejärel oli ta õppejõud Wisconsini ülikoolis, 1986–1996 Taani kõrgkoolides, 1997–2002 Trondheimis ning alates 2002. aastast maastikuplaneerimise professor Rootsis Alnarpis. 

Olwigi peamised huvialad on maastikuteooria ja -ajalugu ning ta huvitub geograafia ja selle tõlgendamise teoreetilisest, seaduslikust ja kirjanduslikust tagapõhjast. 2012. aastal esines ta Tallinnas loenguga maastikuteooria arengust varauusajast tänapäevani.

Teoseid
-------

* *Nature's Ideological Landscape: A Literary and Geographic Perspective on its Development and Preservation on Denmark's Jutland Heath*. London: George Allen & Unwin, 1984. ISBN 0-04-710002-8.
* *Landscape, Nature and the Body Politic: From Britain’s Renaissance to America's New World*. Madison: University of Wisconsin Press, 2002. ISBN 0-299-17424-7.

Välislingid
-----------

* Kenneth Olwigi info Alnarpi ülikooli lehel
**Urmas Jaamul** (7. oktoober 1945 – 20. aprill 2015) oli eesti ujuja ja treener. 

Jaamul alustas sportimist 3. klassis isa õhutusel. 1963. aastal lõpetas ta Tallinna 18. Keskkooli ja 1971. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakulturiteaduskonna.

Sportlasena tuli Jaamul 1963 ja 1968 meremitmevõistluses ning 1970 ja 1973 veepallis Eesti meistriks. Samuti saavutas ta aastatel 1963–1968 Eesti meistrivõistlustel ujumises palju medalikohti. Aastatel kuulus ta 1961–1968 Eesti koondisse. Aastatel 1977–2009 oli ta Kalevi Ujumiskooli direktor.

Treenerina viis Jaamul paljud õpilased rahvusvahelistele tiitlivõistlustele ja mõned ka medalile. Tema käe all on treeninud olümpiavõitja Ivar Stukolkin, juunioride EM-il ja täiskasvanute lühiraja EM-il medaleid võitnud Indrek Sei. Lisaks treenis tema käe all Andres Olvik, kui ta Pekingi olümpiamängudele jõudis. Martin Liivamägi oli tema viimane tuntud hoolealune. Jaamuli näpunäidete järgi võitis Liivamägi Euroopa juunioride meistrivõistlustel hõbemedali ning pääses Pekingi olümpiamängudele.

Välislingid
-----------

* Urmas\_Jaamul Eesti Entsüklopeedias
* Biograafia ESBL-is
* Ratastooli jäämise tõttu ei pea ametit hülgama Vedur, 2012
* Suri teenekas ujumistreener Urmas Jaamul, Õhtuleht, 21. aprill 2015
Hellemani torn, vaade Müürivahe tänavalt, kevad 2011.
**Hellemani torn** (ka **Hellemanni torn**) asub Tallinna vanalinnas ja kuulub Tallinna keskaegsete kaitserajatiste hulka. Tänapäeval on torni aadress Müürivahe tänav 48/Uus tänav 1 ja ta asub Kesklinna linnaosas Vanalinna asumis.

Hellemani tornist ühele poole jääb linnamüüris Viru värav, teisele poole Munkadetagune torn.

Nõukogude ajal kuulus torn Kinoliidule. Torni all on sissepääsuta alusruum, mis tõenäoliselt tehti niiskuse vähendamiseks. 1960. aastatel kaldus torn koos külgneva müürilõiguga meetri võrra välja, see toestati ja konserveeriti. 

Hellemani torn restaureeriti põhjalikult 2006. aastal, Hellemani ja Munkadetagust torni ühendav kaitsekäik taastati 2007. Koos Hellemanni tornist Viru tänava poole mineva kaitsekäiguga on kaitsekäigu pikkus ligi 200 meetrit ning see on turistidele avatud.

* Vaade Hellemani tornile Viru värava poolt, suvi 2011Vaade Hellemani tornile Viru värava poolt, suvi 2011
* Vaade Hellemani tornile Tallinna linnamüürisVaade Hellemani tornile Tallinna linnamüüris
* Altvaade Hellemani tornile, suvi 2011Altvaade Hellemani tornile, suvi 2011

Vaata ka
--------

* Tallinna linnamüür
* Tallinna tornistik

Viited
------

1. ↑  EKI KNAB
2. ↑  Andri Ksenofontov Hiina müür McDonald'sist Šoti klubini EPL, 12. september 2002
3. ↑  "Munkadetagune torn esitleb peagi oma uut kuube" Pealinn, 14.06.2010 (vaadatud 9. augustil 2010)

Välislingid
-----------

* "Munkadetagune torn esitleb peagi oma uut kuube" Pealinn, 14. juuni 2010
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib lootekestast; vesikestaks nimetatakse ka hüdrosfääri.* |

---

**Amnioniks** ehk **lootevesikestaks** ehk **veekestaks** ehk **lootepõieks** nimetatakse embrüot ümbritsevat sisemist lootekesta.

Esineb roomajatel, lindudel ja imetajatel (sealhulgas ka inimestel), nende ühisnimetus on **amnioodid**.

Amnioni areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.

Imetajatel
----------

### Inimestel

Loote embrüonaalne areng toimub naise kehas. Amnion tekib lootevälisest ektodermist ja seda katvast mesenhüümist. Amnioni membraani sisekest sisaldab hulgaliselt kattekoerakke. Amnionipõieke areneb ja moodustab kogu loodet ümbritseva amnioniõõne. Õõs hakkab alates 4. arengunädalast täituma amnionivedelikuga.

Alates 10. arengunädalast kuni 12. arengunädalani liitub amnioniga kõldkest.

### Amnioni biokeemiline koostis

Amnion sisaldab rohkelt lipiide: kolesterooli, triglütseriide ja vabu rasvhappeid, fosfolipiide jt. 

### Patoloogia

Lootepõie ja lootevee põletik on amniit.

* RHK-10 O88.1 lootevee-emboolia - on haruldane eluohtlik hädaolukord (USA-s 7,7 juhtu 100 000 sünnitaja kohta, 2008), mil lootevesi, loote rakud, juuksed vms sattudes ema organismi kutsuvad esile allergilise reaktsiooni, mille tulemusel tekib emal hingamisseisak.

Vaata ka
--------

* Amnioodid

Viited
------

1. ↑  "Meditsiinisõnastik" 36:2004.
2. ↑  Sissekanne Encyclopaedia Britannica-s, Veebiversioon (vaadatud 12.02.2014) (*inglise keeles*)
3. ↑  Arne Lepp."Inimese anatoomia, I osa. Liikumisaparaat, siseelundid", Tartu Ülikooli Kirjastus, lk 27,29, 2013, ISBN 978-9949-32-239-8.
4. ↑  Amnion, Veebiversioon (vaadatud 12.02.2014) (*inglise keeles*)