recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Trikonh-põhiplaan
Vaade ülalt Sankt Maria im Kapitoli kirikule Kölnis
**Trikonh**, ka ***trikonchos*** (kreeka keelest tri 'kolm' ja κόγχη konhe 'merikarp' apsiidi nõgusa lae järgi) on kirikuarhitektuuris esinev põhiplaani tüüp, mille puhul on poolringikujulised apsiidid ka transepti otstes.

Trikonh esineb varakristlikes kirikuehitistes, näiteks Sünnikirikus Petlemmas 5. sajandist. Põhiplaani kohtab ka Armeenia arhitektuuris, tänaseks on need hooned säilinud varemetena.

Esimene trikonh-kirik Saksamaa romaanikas oli Sankt Maria im Kapitol Kölnis (11. sajand). 12. sajandil lisandub sellele Groß St. Martin, 1200. aasta paiku Kölni St. Apostelni kirik ja St. Andrease kirik, Bonni toomkirik ja veidi hiljem Neussi St. Quirin ning Roermondi toomkirik. Trikonh esineb isegi veel Saksamaa gooti arhitektuuris, näiteks Marburgi Elisabethi kirikus (1235).

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Evelyn Zagorski. 4.–16. sajandi kirikuarhitektuuri eesti-inglise-eesti seletav illustreeritud sõnastik. Magistriprojekt. Tartu, 2005. lk 19

Välislingid
-----------

* Dreikonchenplan. - Reallexikon zur Deutschen Kunstgeschichte

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Trikonh** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Austria ertshertsogist. Ansambli kohta vaata artiklit Franz Ferdinand (ansambel).* |

---

**Franz Ferdinand** (18. detsember 1863 Graz – 28. juuni 1914 Sarajevo) oli Austria-Este ertshertsog ja Austria-Ungari troonipärija alates 1896 kuni surmani. Ta oli ka Modena hertsogliku perekonna pea viimase Modena hertsogi Francesco V testamendi alusel (Austria-Este ertshertsog) alates 1875. aastast.

Franz Ferdinandi elu muutus oluliselt 1889, kui tema onupoeg Rudolf tappis oma armukese ja seejärel ka enese. Kuna tal poegi polnud, vaid ainult tütar, sai Austria-Ungari troonipärijaks Franz Ferdinandi isa Karl Ludwig. Franz Ferdinand oli oma isa vanim poeg. 1896, pärast oma isa surma, sai ta Austria-Ungari troonipärijaks.

Franz Ferdinand oli tülis oma onu Franz Josephiga oma seisusevastase abielu tõttu Sophie Chotekiga. Kuigi Chotek oli aadlik, ei olnud ta pärit kuninglikust perekonnast, mistõttu Austria-Ungari seaduste järgi oli see morganaatiline abielu. Abielu sõlmiti 1. juulil 1900 Böömimaal Reichstadtis (tänapäeval Zákupy). Sellest abielust sündisid tütar Sophie (1901-1990), poeg Maximilian (1902-1962) ja poeg Ernst (1904-1954). Viimane poeg sündis 1908 surnult. Lastel ei olnud keisritrooni pärimise õigust ja nad kandsid ema perekonnanime (von Hohenberg). Sellegipoolest oleks Franz Ferdinand ise saanud keisriks, kui ta oleks oma onust kauem elanud. 

Franz Ferdinandil oli Tšehhimaal Konopištes mõis ja loss, kus ta oma perega elas. 

Franz Ferdinand plaanis riiki reformida, oletatavasti muuta Horvaatia Austria ja Ungari kõrval kolmandaks riigi osaks ehk ta oleks loonud Austria-Ungari-Horvaatia (või Jugoslaavia) kolmikmonarhia. Seetõttu on isegi irooniline, et ta just lõunaslaavlase Gavrilo Principi käe läbi hukkus, kuid serblaste vastumeelsust võib mõista, kuna see oleks keisririigis pingeid maandanud ja nõrgendanud lõunaslaavlaste toetust Serbia kavale luua Jugoslaavia riik. Tema mahalaskmine Sarajevos oli Esimese maailmasõja puhkemise otsene ajend.

Franz Ferdinandi järel sai Austria-Ungari troonipärijaks tema vennapoeg Karl, kes Franz Josephi surma järel ka keisriks sai.

Jaroslav Hašeki romaan "Vahva sõduri Švejki juhtumised maailmasõja päevil" algab lausega: ""Nii nad tapsidki meie Ferdinandi.""

Viited
------

1. ↑  Jaroslav Hašek. "Vahva sõduri Švejki juhtumised maailmasõja päevil". "Eesti Raamat", Tallinn 1975, lk. 778
2. ↑  Jaroslav Hašek. "Vahva sõduri Švejki juhtumised maailmasõja päevil". "Eesti Raamat", Tallinn 1975, lk. 9

Välislingid
-----------

* Franz Ferdinand – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Franz Ferdinand** |
**Armstrong Siddeley Genet Major** oli 5-silindriline (hiljem 7-silindriline) õhkjahutusega tähtmootor, mis töötati välja Suurbritannias 1928. aastal.

Kasutus Eestis
--------------

Eesti lennuvägi ostis 1929. aastal kuus Avro 616 Avian IVM kerget treeningulennukit, mis olid varustatud Genet Major I mootoritega. Sama mootorit otsustasid oma ÕGL\PON-1 lennukil kasutada konstruktorid Voldemar Post, Otto Org ja Roman Neudorf. Genet Major I mootorid said omale kolm esimest valminud lennukit. Samuti kasutati neid Lätis seitsme esimese litsentsi alusel toodetud KOD-1 lennuki tootmisel. Hilisematel PON-1A ja KOD-1 lennukeil loobuti Genet Major mootoritest de Havilland Gipsy Majori kasuks.

Variandid
---------

### Genet Major I

Genet Major I oli Armstrong Siddeley Genet I mootorist arendatud 5-silindriline 105 hj (78 kW) õhkjahutusega tähtmootor. Tänu suuremale töömahule veidi võimsam. Leidis kasutust paljudel tolleaegsetel briti väikelennukitel.

### Genet Major 1A (Civet I)

Armstrong Siddeley Civet
Genet Major 1A (Civet I Kuninglikes Õhujõududes) oli Genet Major I 7-silindriline edasiarendus. Nimivõimsus 145 hj (108 kW).

### Genet Major III

Valatud klapikarpidega Genet Major IA.

### Genet Major IV

Reduktoriga Genet Major IA, nimivõimsusega 160 hj (120 kW).

Tehnilised andmed
-----------------

### Genet Major I

Spārnotā Latvija Nr. 20; 1936 veebruar. lk 574

* Tüüp – õhkjahutusega tähtmootor, otseülekandega.
* Pöörlemissuund – päripäeva, eestpoolt vaadates.
* Silindrite arv – 5
* Surveaste – 5,35:1
* Silindri läbimõõt – 108 mm
* Kolvi käik – 114,3 mm
* Töömaht – 5,23 l
* Läbimõõt – 965 mm
* Pikkus – 920 mm
* Tühimass – 113,5 kg
* Nimivõimsus – 103 hj
* Reaalne võimsus merepinnal – 107 hj
* Normaalne pöörete arv minutis – 2200

### Genet Major IA (Civet I)

Lumsden, Alec. British Piston Engines and their Aircraft. Marlborough, Wiltshire: Airlife Publishing, 2003. lk 71.

* Tüüp – õhkjahutusega tähtmootor, otseülekandega.
* Pöörlemissuund – päripäeva, eestpoolt vaadates.
* Silindrite arv – 7
* Surveaste – 5:1
* Silindri läbimõõt – 107,95 mm
* Kolvi käik – 114,3 mm
* Töömaht – 7,3 l
* Läbimõõt – 985,5 mm
* Pikkus – 970 mm
* Tühimass – 148 kg
* Nimivõimsus – 165 hj (123 kW)
* Normaalne pöörete arv minutis – 2425
* Kütus – oktaaniarvuga 77 lennukibensiin

Kirjandus
---------

* Arvo Vercamer ja Toivo Kitvel. "Põhjakotkad 2". Külim, Tallinn 2015

Välislingid
-----------

* Toomas Türk. Kui tiivad olid puust ja mehed rauast ehk kui Eestis ehitati lennukeid
**Himmaste külanõukogu** oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954. Külanõukogu halduskeskus asus Himmaste külas.

Himmaste külanõukogu moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlusega Võrumaa Põlva valla koosseisus. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlusega Põlva vald likvideeriti ja Himmaste külanõukogu territoorium arvati Põlva rajooni koosseisu.

Külanõukokku kuulusid Adiste, Eoste ja Himmaste küla.

Himmaste külanõukogu likvideeriti 1954. aastal ja selle alad liideti Põlva külanõukoguga.

Himmaste külanõukogu hõlmas osa praeguse Põlva valla alast.

Viited
------

1. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Võru maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta". Eesti NSV Teataja, 1945, 33, 520
2. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s". Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
3. ↑  "Rahvusarhiiv. Haldusüksused. Himmaste külanõukogu (1945–1954)". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. november 2016. Vaadatud 8. novembril 2016.
**Šansoon** (pr *chanson* 'laul' ← ld *cantio*) on üldiselt igasugune tekstikeskne prantsuse laul, tavaliselt polüfooniline ja ilmalik. 

Varaseimad šansoonid olid eepilised luuletused, mida esitasid lihtsal monofoonilisel meloodial žonglöörid. Need kirjeldasid tavaliselt mineviku kangelaste kuulsaid tegusid. Kõige tuntum neist on "Rolandi laul". Väga väheste selliste varaste šansoonide muusika on säilinud.

Tüüpiliselt tähistab šansoon keskajast või renessansist pärit polüfoonilist prantsuse laulu. Mõiste "šansoon" hõlmas selliseid kindla vormiga žanre nagu näiteks ballaad, *rondeau*, *virelai*. Varasemad šansoonid olid kahe-, kolme- või neljahäälsed. Mõnikord saatis lauljaid muusikainstrument.

Esimene tähtsam šansoonilooja oli Guillaume de Machaut 14. sajandil, kes lõi kolmehäälseid kindla vormiga laule. Guillaume Dufay ja Gilles Binchois olid järgmise põlvkonna tähtsamad šansooniloojad. 15. sajandi lõpu ja 16. sajandi alguse tähtsamad heliloojad selles žanris olid Johannes Ockeghem ja Josquin des Prez, kes enam ei püsinud rangete vorminõuete piirides, vaid hakkasid sarnaselt kaasaegsete motettidega šansoonides kasutama imitatsiooni. 16. sajandi keskpaiga heliloojad, teiste hulgas Orlandus Lassus, said šansoonide kirjutamisel mõjutusi itaalia madrigalist.

Paljud varased instrumentaalteosed olid šansoonide kaunistustega variatsioonid, nii tekkis uus žanr kantsoon, mis oli sonaadi eelkäija.

Esimene šansoone sisaldav trükitud noodikogumik oli "Harmonice Musices Odhecaton", mille andis välja Ottaviano Petrucci Veneetsias 1501. aastal. Selles oli 96 erinevate heliloojate šansooni.

Šansoon tänapäeval
------------------

Tänapäeva Prantsusmaal mõeldakse šansooni all tavaliselt muusikat lauljatelt nagu Jacques Brel, Georges Brassens, Édith Piaf, Charles Aznavour, Léo Ferré ja Serge Gainsbourg. Šansooni on võimalik ülejäänud prantsuse "popmuusikast" eristada selle järgi, et see järgib muusikas prantsuse keele rütmi, mitte inglise keele oma.

Kirjandus
---------

* Brown, Howard Mayer, et al. "Chanson." In *Grove Music Online*. *Oxford Music Online*.
* Dobbins, Frank. "Chanson." In *The Oxford Companion to Music*, edited by Alison Latham. *Oxford Music Online*.
* Grout, Donald Jay, and Palisca, Claude V. (2001). *A History of Western Music*, 6th ed. New York: W. W. Norton & Co. ISBN 0-393-97527-4.
Himki mets ja kiirtee kavandatav trass
**Himki mets** (Химкинский лес) on segamets Himki linna lähistel, osa Moskva metsakaitsevööndist. Metsa pindala on üle 1000 hektari.

Moskva–Peterburi kiirtee rajamine
---------------------------------

Himki mets sattus rahvusvahelise tähelepanu alla seoses Moskva–Peterburi kiirtee ehituse ja selle vastaste protestidega. Kiirtee trassi ja infrastruktuuri rajamiseks raiuti läbi metsa siht, mis keskkonnakaitsjate hinnangul võib põhjustada Himki linnas ökoloogilisi probleeme ja häirib ohustatud liike.

2010. aasta mais peatasid protestijad raietööd, misjärel miilits tuvastas, et töölistel polnud raieluba. Juulis tööd jätkusid ja protestijate katsed neid takistada tõid kaasa vastasseisu. Paar päeva pärast tööde algust rünnati organisatsiooni "Liikumine Himki metsa kaitseks" juhti Jevgenija Tširikovat. 23. juulil tungisid aktivistide laagrisse agressiivsed noored mehed. Miilits ajas laagri samal päeval laiali. 28. juulil ründasid tundmatud isikud Molotovi kokteile loopides ja metsa kaitseks loosungeid hõigates Himki linnavalitsust. Tširikova teatas, et ei toeta selliseid võitlusmeetodeid, opositsiooni esindajad on oletanud, et tegemist oli võimude provokatsiooniga.

Juuli lõpus õnnestus protestijatel ehitus peatada. Augustis kutsus ka president Dmitri Medvedev tee-ehitust edasise arutelu ajaks peatama, kuid detsembris otsustas valitsuse komisjon jätkata töid samal trassil. Väidetavasti on Himki metsa läbiva trassi jaoks välja töötatud rida keskkonnameetmeid 4 miljardi rubla maksumuses.

Protestidega Himki metsa kaitseks on seostatud rünnakuid mitmetele aktivistidele ja ajakirjanikele. Viimaste hulka kuuluvad Mihhail Beketov ja Oleg Kašin.
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Rootsi |
|  |
| Pronks | 1930 | Keskkaal |
|

**John Andersson** (2. märts 1909; Stockholm – 24. mai 1979; Stockholm) oli Rootsi poksija.

Andersson oli kokku kahekordne Rootsi meister - keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1929. aastal ning poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 1931. aastal.

Andersson sai keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 3. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1930) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Lajos Szigetile (Ungari) ning võites 3. koha kohtumises Rauterit (Austria). 

Andersson poksis oktoobrist 1931 kuni jaanuarini 1941 elukutselisena. Ta pidas kokku 92 kohtumist, millest võitis 43 (neist 25 nokaudiga) ja kaotas 32 (neist 8 nokaudiga) kohtumist. 16 kohtumist lõppes viigiliselt ning 1 kohtumise tulemus pole teada. Ta on olnud elukutseliste erinevate kaalukategooriate ja poksiorganisatsioonide Rootsi ning Euroopa meister.

Viited
------

1. ↑  "Rootsi meistrivõistlused poksis. Tulemused rootsi keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. veebruar 2011. Vaadatud 25. juulil 2012.
2. ↑  3. Euroopa meistrivõistlused poksis. Budapest 1930. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* John Andersson lehel Ringside. Rootsi keeles
* John Andersson spordiklubi Djurgårdens IF lehel. Rootsi keeles
* John Andersson saidil BoxRec
**Thomas Moran** (12. veebruar 1837 Bolton, Inglismaa – 25. august 1926 Santa Barbara, California, USA) oli inglise päritolu Ameerika maalikunstnik, Hudsoni jõe koolkonna liige. 

Ta oli kunstniku Edward Morani vend. Morani perekond kolis USA-sse 1844. aastal. Ta oli noorena Philadelphias puidu graveerimisega tegelevas ettevõttes õpipoiss, kuid huvitus akvarellist. 1862. aastal tegi ta reisi Inglismaale, et tutvuda inglise maalikunstniku J. M. W. Turneri töödega, kellelt ta hilisemas elus maalide värvivalikul mõjutusi sai.

Ta kujutas oma maalidel enamasti Ameerika maastikku ja metsikut loodust, sageli Kaljumäestiku vaateid. Aastatel 1871–1872 oli ta tänapäevase Yellowstone'i rahvuspargi alal toimunud Haydeni ekspeditsiooni liige. Ta tegi visandeid pliiatsiga ja maale akvarellidega. Yellowstone'ist tehtud maale esitati piirkonna tutvustamiseks ja rahvuspargi loomise toetuse saamiseks Kongressile. Mõnikord nimetatakse Morani koos Albert Bierstadti, Thomas Hilli ja William Keithiga nn Kaljumäestiku maastikumaalijate koolkonna liikmeks. Ta töötas ajakirja Scribner's Monthly illustraatorina.

Moran oli abielus šoti päritolu kunstniku Mary Nimmo Moraniga (1842–1899).

Moran oli väga viljakas ning tema teoseid leidub paljude Ameerika muuseumide kogudes. Tema maale võib näha Ameerika Ühendriikide Kapitooliumis ja Valge Maja Ovaalkabinetis. Tema teoste hind on oksjonitel tõusnud üle 12 miljoni dollari.

New Yorgi osariigis East Hamptonis asub tema majamuuseum.

Tema järgi on nimetatud Grand Tetoni rahvuspargis asuv Mount Moran.

Teoseid
-------

* "Suur kanjon Colorado jõel" (1892 ja 1908)"Suur kanjon Colorado jõel" (1892 ja 1908)
* "Suur kanjon Yellowstone'is" (1893–1901)"Suur kanjon Yellowstone'is" (1893–1901)
* "Shoshone'i kosed" (u 1875)"Shoshone'i kosed" (u 1875)
* "Kuldne tund" (1875)"Kuldne tund" (1875)
* "Green Riveri kaljud" (1874)"Green Riveri kaljud" (1874)
* "Loojang merel" (u 1906)"Loojang merel" (u 1906)
* "Yellowstone'i kanjon" (1872)"Yellowstone'i kanjon" (1872)
* "Puude all" (1865)"Puude all" (1865)
* "Colburn's Butte" (1873)"Colburn's Butte" (1873)
* "Kolm Tetonit" (1895)"Kolm Tetonit" (1895)

Viited
------

1. ↑  Kinsey, Joni Louise (1992). Thomas Moran and the Surveying of the American West. Washington and London: Smithsonian Institution Press. pp. 43–92. ISBN 1-56098-170-9.
2. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Thomas Moran** |
**NELF** (lühend ingliskeelsest nimetusest *New European Left Forum*, eesti keeles **Uus Euroopa Vasakfoorum**) on 1991. aasta novembris loodud vasakparteide ühendus. Eestist kuulub NELFi Eesti Vasakpartei, kes liitus 1995. aastal. 

NELFi põhiliseks töövormiks on kaks korda aastas toimuvad koosolekud, millest põhiliselt võtavad osa liikmesparteide välissekretärid. Traditsiooniks on saanud, et talvine koosolek toimub Lõuna-Euroopas ja suvine Põhja-Euroopas. 

Barcelonas 1993. aastal toimunud koosolekul võeti vastu ühine deklaratsioon "Uus Euroopa uues maailmas", milles on fikseeritud NELFi põhilised poliitilised seisukohad. 

Dublinis 1996. aasta mais toimunud koosolekul alustas tööd NELFi naistefoorum.

1996. aasta oktoobris pandi Helsingi koosolekul paika Maastrichti lepingut käsitlevad ühised seisukohad. 

6.–8. juunil 2003 toimus NELFi koosolek Helsingis ja Tallinnas, mille raames toimus ka tollase Tallinna linnapea vastuvõtt raekojas.

2004. aastal loodi NELFi baasil kaks üle-euroopalist parteid Euroopa Vasakpartei ja Põhjala Vasak-Roheline Allianss.

2006. aasta suvine koosolek toimus Kopenhaagenis.
**Thomas Leslie** on ameerika arhitektuuriteadlane, -õppejõud ja arhitekt. 

Leslie on käsitlenud oma artiklites muuhulgas tehnoloogia rolli arhitektuuri ajaloos, rääkides nii peegelklaasist 1890. aastate Chicago arhitektuuris kui ka lennujaamade ümberehitamisest hiidlennukite ajastul.

Haridus- ja elukäik
-------------------

Thomas Leslie lõpetas 1989. aastal Illinoisi Ülikooli bakalaureusekraadiga arhitektuuris. Kolm aastat hiljem (1992) kaitses ta Columbia ülikoolis magistrikraadi. 

Leslie on töötanud aastail 1993–2000 arhitektina arhitektibüroos Foster and Partners Londonis, kus osales arhitektina mitme objekti, muuhulgas Omahas asuva Joslyni kunstimuuseumi, Riyadh’is asuva Al Faisliah' keskuse ja Stanfordi Ülikooli kliiniliste teaduste uurimiskeskuse projekteerimisel.

Leslie on 2000. aastast Iowa ülikooli College of Disaini õppejõud ja alates aastast 2011 Pickard Chiltoni arhitektuuriprofessor. Ta peab loenguid komplekssest projekteerimisest, sealhulgas käsitleb hoonete tehnoloogiat ja ajalugu.

Leslie Eestis
-------------

2006. aastal viibis Leslie Eestis ning pidas arhitekti ja inseneri koostöö teemalise ettekande Louis Kahni päevadel Kuressaares 6. ja 7. oktoobril. Selles ettekandes peatus ta lähemalt Kahni ja tema olulisima kaastöötaja August Komendandi suhetel. Ta kirjeldas Kahni kui orkestreerijat, kes üldisemat arhitektuuri eesmärki silmas pidades oskuslikult manipuleeris süsteemide ja nende osadega. Komendant seevastu otsis alati ideaalseid ehituslikke lahendusi; üsna tihti osutusid need Kahni leitud lahendustest tõhusamaks. Seejärel analüüsis Leslie neid maailmaarhitektuuri tähtobjekte, mille puhul Kahni ja ka Komendandi mõju on ilmne.

Tunnustus
---------

Thomas Leslie pälvis 2013. aastal Rooma Ameerika Akadeemia auhinna Booth Family Rome Prize itaalia arhitekti Pier Luigi Nervi loomingu uurimise eest.

Raamatud
--------

* Thomas Leslie "Louis I. Kahn: Building Art and Building Science" ("Louis I. Kahn – ehituskunst, ehitusteadus"). Kirjastus George Braziller, 2005 (vt )
* Thomas Leslie "Iowa State Fair: Country Comes to Town". Princeton Architectural Press, 2007.
* Jason Alread, Thomas Leslie "Design-Tech". Routledge, 2007
* Thomas Leslie "Chicago Skyscrapers, 1871–1934". University of Illinois Press, 2013. (vaata )

Artikkel
--------

* Thomas Leslie. "Vältimatud nuhtlused" Maja. 16.01.2007.

Viited
------

1. ↑  Louis Kahni päevad Saaremaal

Välislingid
-----------

* Thomas Leslie koduleht (inglise keeles)
* Thomas Leslie Iowa ülikooli kodulehel (inglise keeles)
* Iowa State University architecture professor wins esteemed Rome Prize Iowa ülikooli kodulehel (inglise keeles)
* Toivo Tammik "Kahn jõudis Eestisse tagasi, Komendant mitte veel" Sirp. 27. oktoober 2006
| Medalikohad |
| --- |
| NSV Liidu esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Teine koht | 1968 | Raskekaal |

**Jonas Čepulis** (11. august 1939 Joniškėlis – 28. mai 2015 Kaunas) oli Leedu ja Nõukogude Liidu poksija.

Čepulis oli raskekaalus (üle 81 kg) kokku kuuekordne Leedu NSV meister aastatel 1963–1964, 1966–1967 ja 1969–1970. 

Čepulis sai raskekaalus (üle 81 kg) 1968. aasta México olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale George Foremanile (USA).

Čepulis sai raskekaalus (üle 81 kg) Nõukogude Liidu meistrivõistlustel 2. koha aastatel 1965 ja 1968 ning 3. koha 1966. aastal.

Viited
------

1. ↑  19. suveolümpiamängude poksivõistlus. México 1968. Tulemused inglise keeles
2. ↑  Nõukogude Liidu 1965. aasta meistrivõistlused poksis. Tulemused inglise keeles
3. ↑  Nõukogude Liidu 1968. aasta meistrivõistlused poksis. Tulemused inglise keeles
4. ↑  Nõukogude Liidu 1966. aasta meistrivõistlused poksis. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Jonas Čepulis saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Hõbe** | 2019 |  |

**Jonathan Audy-Marchessault** (sündinud 27. detsembril 1990 Québecis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Vegas Golden Knights.

Ta alustas karjääri 2007. aastal Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Quebec Remparts. 2011. aastal ta NHL *Draft* '​is valituks ei osutunud, kuid sõlmis samal aastal American Hockey League'i (AHL) klubiga Connecticut Whale oma esimese profilepingu. Hooajal 2012–13 liitus ta AHL-i klubiga Springfield Falcons. Samal hooajal tegi ta debüüdi NHL-is Columbus Blue Jacketsi meeskonnas.

Hooajal 2013–14 liitus ta Tampa Bay Lightningu noorteklubiga Syracuse Crunch. Kui hooajal 2014–15 mängis ta Lightningu rivistuses NHL-is vaid neljas mängus, siis järgmisel hooajal juba 50 mängus.

Hooajal 2016–17 mängis ta Florida Panthersis. Ta oli sel hooajal 30 väravaga Panthersi suurim väravakütt.

Hooaja 2017–18 eel liitus ta Golden Knightsiga. Samal hooajal jõudis ta klubiga Stanley karika finaali, kus kaotati Washington Capitalsil. Väljalangemismängudes oli Marchessault kaheksa väravaga Golden Knightsi edukaim mängija. 2018. aasta jaanuaris sõlmis ta Golden Knightsi kuueaastase lepingu.

2019. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Marchessault Kanada koondises hõbemedali. Turniiril lõi ta kolm väravat ja andis seitse väravasöötu.

Viited
------

1. ↑  "Jonathan Marchessault Signs Six-Year Contract Extension Worth $30 million". NHL.com. 3.1.2018. Vaadatud 3.5.2019

Välislingid
-----------

 Jonathan Marchessault – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Jonathan Marchessault NHL.com lehel
* Jonathan Marchessault hockeydb.com lehel
**Thomas John Sargent** (**Tom Sargent**, sündinud 19. juulil 1943 Pasadenas Californias) on Ameerika Ühendriikide majandusteadlane. 

Sargent sai 2011. aastal Nobeli majandusauhinna koos Christopher Simsiga.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Thomas Sargent** |



Nobel
Nobeli majandusauhinna laureaadid

1969 Frisch, Tinbergen • 1970 Samuelson • 1971 Kuznets • 1972 Hicks, Arrow • 1973 Leontief • 1974 Myrdal, Hayek • 1975 Kantorovitš, Koopmans • 1976 Friedman • 1977 Ohlin, Meade • 1978 Simon • 1979 Schultz, Lewis • 1980 Klein • 1981 Tobin • 1982 Stigler • 1983 Debreu • 1984 Stone • 1985 Modigliani • 1986 Buchanan • 1987 Solow • 1988 Allais • 1989 Haavelmo • 1990 Markowitz, Miller, Sharpe • 1991 Coase • 1992 Becker • 1993 Fogel, North • 1994 Selten, Nash, Harsanyi • 1995 Lucas • 1996 Mirrlees, Vickrey • 1997 Merton, Scholes • 1998 Sen • 1999 Mundell • 2000 Heckman, McFadden • 2001 Akerlof, Spence, Stiglitz • 2002 Kahneman, Smith • 2003 Engle, Granger • 2004 Kydland, Prescott • 2005 Aumann, Schelling • 2006 Phelps • 2007 Hurwicz, Maskin, Myerson • 2008 Krugman • 2009 Ostrom, Williamson • 2010 Diamond, Mortensen, Pissarides • 2011 Sargent, Sims • 2012 Roth, Shapley • 2013 Fama, Hansen, Shiller • 2014 Tirole • 2015 Deaton • 2016 Hart, Holmström • 2017 Thaler • 2018 Nordhaus, Romer • 2019 Banerjee, Duflo, Kremer  • 2020 Milgrom, Wilson  • 2021 Card, Angrist, Imbens  • 2022 Bernanke, Diamond, Dybvig
**IAAF World Athletics Tour** oli aastatel 2005–2009 suviti IAAF-i korraldatav kergejõustiku GP-võistlustest koosnev sari, millel osalesid erineva tasemega sportlased. Sari koosnes kahest erineva tasemega võistlusest, kus esimese taseme moodustasid Kuldliiga ja IAAF-i Super Grand Prix ning teise taseme IAAF-i Grand Prix võistlused.

Esimese taseme võistlustel jagati sportlastele saavutatud koha alusel kahekordselt punkte võrreldes teise tasemega. Kogutud punktide tulemusel selgusid need sportlased, kes osalesid hooaja lõpus toimuval IAAF-i korraldatavatel finaalvõistlustel. Punktiarvestusel arvestati viie parema võistluse tulemust (heitealadel nelja võistluse tulemust). Finaalvõistlusele pääses seitse enim punkte saanud sportlast, kuid jooksualadel alates 1500 m jooksust sai osaleda 11 sportlast. Lisaks kutsus igale alale veel IAAF omal valikul ühe sportlase.

  


| * v
* r
Kergejõustikuvõistlused |
| --- |
| 
World Athletics **·**  Kergejõustiku maailmarekordid |
| Maailm | 
Maailmameistrivõistlused (Juuniorid/U20) **·**  Sisemaailmameistrivõistlused **·**  Maailmajagude karikavõistlused **·**  Krossijooksu maailmameistrivõistlused **·**  Poolmaratoni maailmameistrivõistlused **·**  Käijate maailmakarikavõistlused **·**  Teemantliiga |
| Euroopa | 
Euroopa meistrivõistlused (U23 **·**  U20 **·**  U18) **·**  Euroopa sisemeistrivõistlused **·**  Euroopa võistkondlikud meistrivõistlused |
| *Endised* | 
U18 MM **·**  Maanteejooksu maailmameistrivõistlused **·**  IAAF World Athletics Tour (Finaal) **·**  IAAF-i Kuldliiga **·**  IAAF Grand Prix (Finaal) |
**"Sipsik"** on Eno Raua lasteraamat, mille on illustreerinud Edgar Valter.

Teost on välja antud ka inglise, komi, leedu, läti, poola, saksa, soome, tadžiki, udmurdi, ukraina, valgevene ja vene keeles.

Sisu
----

Sipsik on rääkiv, mõtlev ja võrdlemisi isepäiselt tegutsev kaltsunukk, mille Mart õmbles sünnipäevaks oma pisemale õele Anule. Kaltsunukk on nagu väike laps – rõõmus, uudishimulik, kohati hulljulge, vahel mõtlik ja nukkergi. Sipsik satub koos Anuga kaasahaaravatesse seiklustesse; koos käiakse katusel ja ujumas, õpitakse sukeldumist, sõidetakse taksos, ollakse üksi kodus jm. Kirjanik tabab hästi väikse lapse mõtte- ja tundemaailma erisugustes situatsioonides.

Kui peamiselt on jutukestes just Anu see, kes seletab Sipsikule "elutõdesid", n-ö kasvatab teda, siis viimane peatükk toob muutuse. Sipsik tabab end mõttelt, et kui Anu suuremaks sirgub, ei tahagi ta enam temaga mängida. Ta palub Anu, et see ei unustaks teda, vaid paneks ta mõnda tühja kingakarpi, kust Anu ta vahel, kasvõi juba suure tüdrukuna, vahel välja võtaks ja meenutaks nende ühiseid seiklusi – sedasama katuselkäiku, ujumist jne.

Kirjanik Eno Raua isa nimi oli Mart ja ta õde on Anu Raud. Teoses on huvitav tähele panna, et samu nimesid kannavad ka raamatu peategelased.

Vaata ka
--------

* Anu ja Sipsik

Viited
------

1. ↑  "Sada kõige-kõigemat fakti meie maa ja rahva kohta: kes on Eesti kõige noorem ja kõige vanem õpetaja?" Postimees, 4. september 2017
Jonathan Hogg 2012. aastal Watfordis mängimas
**Jonathan Lee Hogg** (sündinud 6. detsembril 1988 Middlesbrough's) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib keskpoolkaitsjana Inglismaa esiliigaklubis Huddersfield Town.

Aastatel 1997–2002 kuulus ta Middlesbrough' noortesüsteemi. Seejärel liitus ta Aston Villaga. Aston Villa põhimeeskonnas debüteeris ta 19. augustil 2010 UEFA Euroopa Liiga kvalifikatsiooniringis Viini Rapidi vastu. Inglismaa kõrgliigas debüteeris ta sama aasta 13. novembril mängus Manchester Unitedi vastu. Hooaja 2009/10 keskel oli ta Aston Villast lühikest aega laenul Inglismaa tugevuselt neljanda liiga klubis Darlington. Hooaja 2010/11 teises pooles oli ta laenul Inglismaa esiliigaklubis Portsmouth.

2011. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Inglismaa esiliigaklubiga Watford. Seal mängis ta kaks hooaega.

2013. aasta juulis siirdus ta Hudddersfield Towni. Aastatel 2017–2019 mängis ta Hudddersfield Towniga kaks hooaega Inglismaa kõrgliigas. 2021. aastal valiti Hogg Hudddersfield Towni aasta mängijaks.

Viited
------

1. ↑  "Official: Hogg signs for Hornets". Watford Football Club. 27. august 2011. Originaali arhiivikoopia seisuga 17. september 2012. Vaadatud 27. augustil 2011.
Polaarjaam Vostok
**Vostok** on endine Nõukogude Liidu ning praegune Venemaa teaduslik polaarjaam Antarktises. Polaarjaam rajati 16. detsembril 1957 Antarktise mandri keskele umbkaudu 1000 kilomeetri kaugusele lõunapoolusest. 

Jaama nimi tuleb purjelaevalt Vostok, mis oli üks kahest Bellingshauseni 1819.–1821. aasta ümbermaailmareisi laevast.

Jaama asukoht
-------------

Polaarjaama asukoht
Vostok asub umbes 1500 kilomeetri kaugusel mererannikust. Talvel on jaamani jõuda peaaegu võimatu, mis tähendab, et jaamas asuvatel teadlastel on väga keeruline vajadusel välist abi saada.

Polaarjaama geograafilised koordinaadid on 78° 28′ S, 106° 48′ E.

Kliima
------

Kliimatingimused on maailmas raskeimad. Valitseb karm pakane. 

Polaarjaama piirkonnas on väga madalad õhutemperatuurid aasta läbi. Siin registreeriti maailma madalaim õhutemperatuur −89,2 °C (1983). Kõrgeimad õhutemperatuurid suvel on kuni −21 °С. Piirkonda nimetatakse Maa külmapooluseks.

Õhk on peaaegu täiesti kuiv. 

Aasta keskmine tuule kiirus on umbes 5 m/s, suurim on 27 m/s.

Vostok polaarjaam asub 3488 m kõrgusel merepinnast. 

Viiel kuul aastas kestab seal polaaröö.

Nendes tingimustes kestab aklimatisatsioon ühest nädalast ühe-kahe kuuni. Võib tekkida peapööritus, valu kõrvades, verejooks ninast, lämbumistunne, vererõhk võib suureneda. Tekib unetus ja langeb isu, tekib pööritus ja oksendus, inimene kaotab 3–5 (maksimaalselt 12) kg kaalust.

Polaarjaamas Vostok toimuv teadustegevus
----------------------------------------

Venemaa teadlased korraldavad polaarjaamas süsivesiniku- ja mineraaltooraine ning magevee varude uurimist; viivad läbi aero-meteoroloogilisi, aktinomeetrilisi, geofüüsilisi ja glatsioloogilisi vaatlusi ning spetsiaalseid arstiteaduslikke uurimisi. Nad uurivad kliimamuutusi, osoonikihi õhenemist jms.

Vostokis leiti 1990. aastate keskel Antarktise suurim jääalune järv – reliktne Vostoki järv. Praegu toimub jää puurimine järve kohal. Järve veeni on jäänud veel mõnisada meetrit.

1981–1983 talvitas Vostokis koos ekspeditsiooniga Vello Park. Aprillis 1982 elati üle ränk tulekahju ning pärast seda talvituti 8 kuud peaaegu pimeduses ja külmas.

Viited
------

1. ↑  Полярная станция "Восток", Антарктида: описание, история, климат и правила посещения *fb.ru*

Välislingid
-----------

* Vostok polaarjaam Arktika ja Antarktika teadusliku uurimisinstituudi kodulehel (vene keeles).
* Venemaa polaarjaamad Antarktise kaardil


Venemaa polaarjaamad

|  |  |
| --- | --- |
| Tegutsevad: | Mirnõi | Vostok | Novolazarevskaja | Progress | Bellingshausen | Družnaja-4 |
| Konserveeritud: | Molodjožnaja | Russkaja | Leningradskaja |
| Suletud: | Pionerskaja | Komsomolskaja | Sovetskaja | Vostok-1 | Lazarev | Poljus nedostupnosti | Sojuz | Oazis |
Derviş Eroğlu
**Derviş Eroğlu** (sündinud 7. märtsil 1938 Famagustas) on Põhja-Küprose Türgi Vabariigi poliitik, kes oli 23. aprillist 2010 kuni 30. aprillini 2015 Põhja-Küprose Türgi Vabariigi president.

Ta sündis aastal 1938 Famagustas. Ta lõpetas aastal 1963 İstanbuli Ülikooli arstiteaduskonna, hiljem spetsialiseerus uroloogiale.

Ta valiti aastal 1976 Rahvuskogu liikmeks. Aastatel 1976–1977 oli ta Põhja-Küprose Türgi Vabariigi haridus-, kultuuri-, noorsoo- ja spordiminister. Ta on aastast 1983 Põhja-Küprose Türgi Vabariigi Põhiseadusliku Assamblee liige. Ta on olnud kaks korda (18. detsembrist 1983 kuni 11. veebruarini 2006 ja 29. novembrist 2008 kuni 23. aprillini 2010) Rahvusliku Ühtsuse Erakonna juht. 19. juulist 1985 kuni 1. jaanuarini 1994 oli ta esimest korda Põhja-Küprose Türgi Vabariigi peaminister. Aastatel 1994–1996 oli ta opositsiooni liider. Teist korda oli ta Põhja-Küprose Türgi Vabariigi peaminister 16. augustist 2006 kuni 13. jaanuarini 2004 (kui ta kaotas valimistel Mehmet Ali Talatile). Kolmandat korda sai ta Põhja-Küprose Türgi Vabariigi peaministriks 5. mail 2009 ja oli peaministri ametis 23. aprillini 2010. Ta valiti 18. aprillil 2010 Põhja-Küprose Türgi Vabariigi presidendiks.

23. aprillil 2010 sai ta Põhja-Küprose Türgi Vabariigi presidendiks, ta oli president 30. aprillini 2015 (kaotas 26. aprillil presidendivalimiste teises voorus Mustafa Akıncıle).

Isiklikku
---------

Derviş Eroğlu on abielus, tal on neli last.
**Eduard Beckmann** (ka **Gustav Eduard Beckmann**; 23. juuni/5. juuli 1868 Kaavere, Põltsamaa kihelkond – 22. juuni 1939 Tallinn) oli eesti vaimulik.

Õppis aastatel 1888, 1889–1891 ja 1892–1893 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas; õpingute vahepealsel ajal töötas koduõpetajana. Oli prooviaastal Tallinna Jaani koguduses Karl Woldemar Emil Grohmanni juures. Ordineeriti 6. aprillil (vkj. maarjapäeval) 1895 Moskva Peeter-Pauli kirikus õpetajaks.

Oli aastatel 1895–1899 Irkutski koguduse õpetaja (aastatel 1895–1896 oli ta ka sõjaväevaimulik). Samuti hooldas ta (aastani 1900) vaimulikult kõiki Ida-Siberi sunnitöövanglaid. Aastatel 1901–1921 oli ta Venemaal, peamiselt Peterburis mitmel usulisel ja kiriklikul tööalal ametis (näiteks oli aastatel 1904–1914 Peterburi linnavikaar, samuti oli ta usuõpetajaks mitmetes koolides). Opteerus aastal 1921 Eestisse.

Oli aastatel 1924–1939 (alates 8. aprillist 1924) Tallinna Püha Vaimu koguduse abiõpetaja. Lisaks sellele töötas ta aastani 1932 usuõpetajana. Samuti oli ta tegev vanglavaimulikuna. Konsistooriumi poolt nimetati Eduard Beckmann vanglaõpetajate seenioriks.

Eduard Beckmann maeti 24. juunil 1939 Kopli kalmistule.

Isiklikku
---------

Tema tütar Renate Beckmann oli arst.

Viited
------

1. ↑  Erik Amburger "Die Pastoren der evangelischen Kirchen Rußlands" vom Ende des 16. Jahrhunderts bis 1937 Ein biographisches Lexikon Institut Nordostdeutsches Kulturwerk Martin Luther Verlag 1998
2. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
3. ↑  Eesti Kirik (ajaleht), 29. juuni 1939 (lk. 4)
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Kuld** | 2016 | jäähoki |

**Derick Brassard** (sündinud 22. septembril 1987 Hullis, Québecis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Philadelphia Flyers.

Aastatel 2004–2007 mängis ta Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Drummondville Voltigeurs.

2006. aastal valis Columbus Blue Jackets ta NHL-i *draft* '​is kuuenda valikuna. NHL-is debüteeris ta Blue Jacketsi meeskonnas hooajal 2007–08.

NHL-is on ta mänginud veel New York Rangersi, Ottawa Senatorsi, Pittsburgh Penguinsi, Florida Panthersi, Colorado Avalanche'i, New York Islandersi, Arizona Coyotesi ja alates hooajast 2020–21 Flyersi ridades. Hooajal 2013–14 mängis ta Rangersiga Stanley karika finaalis, kus kaotati Los Angeles Kingsile.

2021. aasta oktoobris sai Brassard NHL-i ajaloo 11. mängijaks, kes on löönud värava üheksa klubi koosseisus.

2016. aastal tuli Brassard Kanada jäähokikoondise koosseisus maailmameistriks. Ta lõi turniiril viis väravat ja kuus väravasöötu.

Viited
------

1. ↑  "Derick Brassard becomes 11th player to score with 9 different NHL teams". triblive.com. 19.10.2021. Vaadatud 19.10.2021

Välislingid
-----------

 Derick Brassard – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Derick Brassard NHL.com lehel
* Derick Brassard hockeydb.com lehel

| * v
* r
Philadelphia Flyers |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Carter Hart **·** Felix Sandström |
| 
**Kaitsjad**: Justin Braun **·** Tony DeAngelo **·** Ryan Ellis **·** Ivan Provorov **·** Rasmus Ristolainen **·** Travis Sanheim **·** Nick Seeler **·** Cam York **·** Jegor Zamula |
| 
**Ründajad**: Wade Allison **·** Cam Atkinson **·** Kieffer Bellows **·** Noah Cates **·** Sean Couturier **·** Nicolas Deslauriers **·** Elliot Desnoyers **·** Joel Farabee **·** Tyson Foerster **·** Morgan Frost **·** Kevin Hayes **·** Travis Konecny **·** Tanner Laczynski **·** Scott Laughton **·** Brendan Lemieux **·** Owen Tippett **·** James van Riemsdyk |
Eesti folklorist Liisi Laineste
Liisi Laineste 2022. aasta Arvamusfestivalil
**Liisi Laineste** (sündinud 27. jaanuaril 1978) on eesti folklorist.

Üldist
------

Lõpetas 1996. aastal Tallinna Inglise Kolledži, 2000. aastal Tartu Ülikooli psühholoogia erialal. M.A. rahvaluule erialal (2004, TÜ, väitekiri "Tegelased eesti etnilises huumoris"), Ph.D samal erialal (2008, TÜ, väitekiri "Post-socialist jokes in Estonia: continuity and change").

Töötab aastast 2004 Eesti Kirjandusmuuseumi folkloristika osakonna teaduri ja aastast 2009 vanemteadurina, juhtides teadus- ja koostööprojekte ning tegeledes teadustööga. Alates 2016. aasta aprillist on ta Eesti-uuringute Tippkeskuse nüüdiskultuuri töörühma juht. Peamised uurimisvaldkonnad on etniline huumor, eesti kaasaegne rahvahuumor, poliitiline huumor, internetikultuur, ksenofoobia ja rahvusluse ilmingud uues meedias, verbaalne agressiivsus.

Koostatud andmebaasid
---------------------

Laineste, Liisi 2004. Eesti kaasaegsed anekdoodid. www.folklore.ee/~liisi/o2/

Teaduskorralduslik tegevus
--------------------------

2016−... ISHS (International Society for Humour Studies) nõukogu liige

2016−... Eesti ja Poola Teaduste Akadeemia koostööprojekti "Communication styles: Developing a cross-cultural theoretical and methodological framework" juht

2012−... ISS (International Summer School for Humour Studies) nõukogu liige, sekretär

2012−... HUMOR: International Journal of Humor Research toimetuskolleegiumi liige

2012−... ajakirja European Journal of Humour Research toimetuskolleegiumi liige

2003−... International Society for Humor Studies liige

2010−2012 Eesti ja Poola Teaduste Akadeemia koostööprojekti "Creativity and tradition in Estonian and Polish cultural communication" juht

Tunnustus
---------

* 2005 – TA noorteadlase teaduspreemia
* 2008 – ISHS noorteadlaste auhind
* 2009 – Lennart Meri nimeline auhind
* 2011 – Eesti Rahvuskultuuri fondi Teaduste Akadeemia allfondi noorteadlase stipendium

Välislingid
-----------

* Sissekanne ETIS-es
**Liisi Voolaid** (23. september 1988) on Eesti muusikakuraator, kolumnist, (muusika)mänedžer ja DJ. 

Ülikoolihariduse on ta omandanud Balti Filmi- ja Meediakoolis suhtekorralduse ja meedia valdkonnas. Muude tööde seas on ta juhtinud Universal Musicu Baltikumi filiaali suhtekorraldusosakonda. 2016. aastal hakkas ta tegutsema vabakutselisena muusikavaldkonna meediasuhete ja kommunikatsiooni valdkonnas.

Ta on tegelenud artistide Anett, Elephants From Neptune, Jüri Pootsmann, Liisi Koikson, Öed, Leslie Da Bass, reket ja Bert on Beats albumite suhtekorralduse ja meediasuhete korraldamisega ning festivalide Võnge ja Viljandi pärimusmuusika festivali järelpeo kommunikatsiooniga. 2010. aastast alates on ta tegutsenud ka eelkõige souli ja funki mängimisele keskendunud DJ-na. Praegu tegutseb ta ka muusikatoimetajana ajakirjas Edasi.org.

Viited
------

1. 1 2  "Liisi Voolaid". *LinkedIn*. Vaadatud 17. juunil 2020.[*alaline kõdulink*]
2. ↑  Rein Olesk (15. mai 2020). "Liisi Voolaid tegi muusikast enda töökaaslase". *kasulik.delfi.ee*. Vaadatud 17. juunil 2020.
3. ↑  "LV &". *Liisi Voolaiu koduleht*. Originaali arhiivikoopia seisuga 29. september 2020. Vaadatud 17. juunil 2020.

Välislingid
-----------

* Liisi Voolaiu koduleht
* „DJ-ankeet: Liisi Voolaid". Müürileht, 9. märts 2016
* Anne Vetik „Liisi Voolaid: muusika, mood ja Ivo Nikkolo *pre-autumn* 2018". Portail, 9. juuli 2018
* „Liisi Voolaid loob ilu läbi kiirustamata tegutsemise". *Tilk.bio*, 2019
**Širvėna järv** (leedu keeles *Širvėnos ežeras*) on paisjärv Leedus Biržai rajoonis. Suuremas osas asub paisjärv Biržai linna territooriumil. Järve lõunakaldal asub Biržai linna põhiosa, järve põhjakaldal aga Astravase mõis ja selle ümber asuv Astravase linnaosa. Järve läänekaldal asub Biržai küla.

Sild üle Širvėna järve
Kaldajoone pikkus on 22,06 kilomeetrit, kaldaid palistab enamasti pilliroog. Tegemist on vanima paisjärvega Leedus, mis rajati aastal 1575, kui Apaščia ja Agluona ühinemispaika rajati pais. Paisjärv kaitses Biržai lossi põhjakülge. Järves on 15 saart, mille kogupindala on 5,7 hektarit. Järve põhja katavad savi ja aleuriit.

Širvėna järv oma kohanimesildiga
Kuni Teise maailmasõjani kandis järv ka nime *Rališkiai järv* (*Rališkių ežeras*), teised kasutusel olnud nimetused on Biržai järv ja Prūdas.

Aastal 1987 valmis Biržai linna ja Astravase mõisa ühendav sild, mille pikkus on 525 meetrit. *Meilės sala* nime kandvale saarele on samuti kavas sild rajada.

Viited
------

1. ↑  Širvėnos ežeras. Tarybų Lietuvos enciklopedija, Kd. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. 205–206 lk.
**Škoda 10Tr** on Škoda mudelil Škoda 9Tr põhineva liigendtrollibussi realiseerimata jäänud projekti tähistus. Škoda 10Tr pidi olema standardse 9Tr mahukam liigendvariant. Enamik osi pidi hooldamise lihtsustamiseks olema samasugused nagu lühikesel versioonil. 10Tr kavandati 20. sajandi 50. aastatel, seega lühikest aega enne 9Tr-i tootmise käivitamist. Istmed pidid paiknema sõidusuunas ja kere paremal küljel pidi olema vastavalt tellija soovile kolm või neli ust.

Esimeseks Škoda liigendtrolliks sai hoopis Škoda 15Tr, mille prototüübid valmistati 1983. aastal ja mida hakati tootma 1988. aastal.

Tehnilised andmed
-----------------

* Pikkus: 16 m
* Laius: 2,5 m
* Kõrgus: 3,25 m
* Tühimass: 13,5 t
* Kohti kokku: 111
	+ Istekohti: 33
	+ Seisukohti: 78
* Suurim kiirus: 60 km/h

Välislingid
-----------

* Joonis ja tehnilised andmed tootja veebilehel
* Škoda 10Tr fotomontaaži tehnikas pildid

  


| * v
* r
Trollibussid |
| --- |
| ZiU/Trolza | 
ZiU-5 |
| JuMZ | 
JuMZ-T1 |
| Ikarus | 
Ikarus 280T **·** Ikarus 412T **·** Ikarus 415T |
| Solaris Bus & Coach‎ | 
Solaris Trollino 12 **·** Solaris Trollino 15 **·** Solaris Trollino 18 |
| Škoda | 
Škoda 9Tr **·** Škoda 10Tr **·** Škoda 12Tr **·** Škoda 14Tr **·** Škoda 15Tr |
Kalamáta oliivid
Vana Kalamáta oliividest valmistatud seebi reklaam
**Kalamáta oliiv** on suur lillakaspunane oliiv, millel on palju viljaliha ning ühtlane tekstuur. Oliiv on saanud nime Kreekas Peloponnesose lõunaosas asuva Kalamáta linna järgi. Viljade vähese õlisisalduse tõttu (6,8%; õli valmistamiseks kasutatavate oliivide õlisisaldus võib olla isegi suurem kui 20–25%) tarvitatakse neid sageli lauaoliividena ja säilitatakse veiniäädikas või oliiviõlis. Kalamáta oliividel on Euroopa Liidus kaitstud päritolunimetuse staatus ja seetõttu võib liikmesriikides müüdavatel toodetel tähistada nimega "Kalamáta" vaid Kalamáta piirkonnast pärit oliive.

Kirjeldus
---------

Kalamáta oliive kasvatatakse Kalamáta piirkonnas, mis jääb nii Messeenia maakonna kui selle kõrval asuva Lakoonia maakonna territooriumile. Oliivid on kergelt ebasümmeetrilised, mandlikujulised, lihavad, tumedama lillakaspunase tooniga ning kasvavad puul, mida eristab tavalisest oliivipuust lehtede suurus (need kasvavad kaks korda nii suurteks kui teistel oliivipuu sortidel). Puud ei talu külma ja on vastuvõtlikud *Verticillium*-tüüpi närbumistõvele, kuid neid ei kahjusta ei oliivipuudele kasvajaid tekitav *Pseudomonas savastanoi* ega oliivi-äädikakärbes.

Kuna Kalamáta oliive ei saa korjata rohelistena, tuleb neid muljumise vältimiseks korjata käsitsi.

Töötlemine
----------

Kalamáta oliivide hoidistamiseks on kaks meetodit: pika- ja lühiajaline meetod. Lühemat meetodit kasutades eemaldatakse oliivide kibe maitse nende ligikaudu nädalaks ajaks vette või kergesse soolvette konserveerimise teel. Kui see etapp on valmis, konserveeritakse viljad soolvette ja veiniäädikasse ning kaetakse oliiviõli kihi ja sidruniviiludega. Sageli lõigatakse oliivid töötlemisele kuluva aja vähendamiseks lõhki. Pikem meetod hõlmab oliivide lõhki lõikamist ja kibeda maitse eemaldamiseks soolvette asetamist; see võib võtta kuni kolm kuud. 

Peale töötlemist jääb oliividesse polüfenoole, mis annavad neile kergelt mõru maitse.

Toiteväärtus
------------

100 g Kalamáta oliivide toiteväärtus:

* Energiat: 284 kJ (68 kcal)
* Süsivesikuid: 3 g
* Rasvu: 6,8 g
* Valkusid: 0 g

Viited
------

1. 1 2  Miller, Korina (2010). *Greece*. Oakland, CA: Lonely Planet. Lk 218.
2. ↑  What is in Olive Oil. Vaadatud 07.11.2014.
3. ↑  Quinn, Jennifer (29.07.2004). "Selling porkies - an almighty pie fight". *BBC News Online Magazine*. Vaadatud 21.05.2011.
4. ↑  Antol, Marie Nadine (2004). *The Sophisticated Olive: The Complete Guide to Olive Cuisine*. Garden City Park, NY: Square One Publishers. Lk 37.
5. ↑  Wiesman, Zeev (2009). *Desert Olive Oil Cultivation: Advanced Biotechnologies*. New York: Elsevier. Lk 147.
6. ↑  Kailis, Stan (2007). *Producing Table Olives*. Collingwood, Vic.: Landlinks Press. Lk-d 206–207.
7. ↑  Kalamata Olives Nutrition. Vaadatud 07.11.2014.
**Maailma Toiduprogramm** (inglise keeles: *The World Food Programme*; **WFP**) on ÜRO koosseisu kuuluv toiduabi pakkuv organisatsioon.

See on maailma suurim humanitaarorganisatsioon ning suurim abiorganisatsioon, mis keskendub näljavastasele võitlusele ja toidujulgeolekule. WFP on ka suurim koolilõunate pakkuja. Organisatsioon on asutatud 1961. aastal. Maailma Toiduprogrammi peakorter asub Roomas ning sel on kontorid 80 riigis. 2019. aastal aitas WFP toiduga 97 miljonit inimest 88 riigis ning kaks kolmandikku tegevusest toimus sõjapiirkondades.

Lisaks toiduabile pakub Maailma Toiduprogramm ka tehnilist ja arenguabi, aitab luua valmisolekut ja reageerimisvõimekust hädaolukordade jaoks, haldab tarneahelaid ja logistikat ning edendab sotsiaalprogramme. Programm annab ka rahalist abi ning transpordib humanitaartöötajaid.

2020. aastal sai Maailma Toiduprogramm Nobeli rahuauhinna, millega tunnustati organisatsiooni jõupingutusi nälja vastu võitlemisel, panuse eest konfliktipiirkondades paremate rahutingimuste loomiseks ning püüete eest takistada kasutamast nälga sõja- ja konfliktirelvana.

Viited
------

1. ↑  "It was created as an experiment. Now the World Food Programme sends food to tens of millions of people every year". *CNN*. Vaadatud 14. november 2020.
2. ↑  "WFP: $6.8bn needed in six months to avert famine amid COVID-19". *Al Jazeera*. Vaadatud 14. november 2020.
3. ↑  "Rahu-Nobel läks Maailma Toiduprogrammile". *Postimees*. Vaadatud 14. november 2020.
Kullamaa valla lipp
**Kullamaa valla lipp** on Lääne maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Kullamaa valla lipp.

Lipp kinnitati 16. juunil 1995.

Lipu kirjeldus
--------------

Ristkülikukujulise kollase lipu ülemises ja alumises servas roheline laid. Kumbki laid moodustab ühe ühiku lipu kogulaiusest. Kollase laiu keskel on roheline pügalrist, mille keskel samasuunaline ja -kujuline väiksem kollane pügalrist.

Lipu normaalsuurus on 100 x 150 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 6:9.

Põhjendus
---------

Kahekordne pügalrist sümboliseerib ümbruskonna kaht peamist keskust: Kullamaad (muistne linnamägi ning kirik, mille vaimulikud on jätnud püsiva jälje eesti kultuurilukku) ning Koluvere lossi (omapärane, sündmusterohke ajalooga feodaallinnus). Pügalrist osutab ühtlasi kohalike inimeste vaimuerksusele ning kultuuritraditsioonidele. Lipu kollane värvus on Kullamaa nimetuse võrdkuju, roheline aga meenutab, et maa on läbi aegade toitnud ja jõukust toonud valla elanikele.

Lipu kasutamise kord
--------------------

Valla lipp heisatakse:

1. Alaliselt vallamaja peasissekäigu juurde lipuvardaga vastavasse hoidjasse ja/või lipumasti.
2. Ametlike delegatsioonide vastuvõttudel.
3. Kultuuri- ja spordiüritustel.
4. Volikogu istungitel.
5. Kui valla lipp heisatakse koos  Eesti riigilipu, mõne teise riigi või tema omavalitsusüksuse, mõne Eesti maakonna, valla või muu lipuga, asub valla lipp lippude poolt vaadatuna riigilippudest vasakul, teistest lippudest paremal.
6. Igaühel on õigus heisata ja kasutada valla lippu samadel alustel Eesti riigilipiuga ning järgides Kullamaa valla põhimääruse sätteid ja head tava.
7. Heisatav lipp peab olema puhas ja terve.

Valla lippu võib kasutada ka laualipuna. Kasutamiskõlbmatuks muutunud valla lipp kuulub sündsal viisil hävitamisele.

Vaata ka
--------

* Kullamaa valla vapp
* Lääne maakond

Välislingid
-----------

* Kullamaa valla sümboolika valla kodulehel
* Kullamaa valla sümboolika Riigikantselei kodulehel