recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Elektrongeneraator** (inglise k *electronic oscillator*) on elektroonikalülitus, mis muundab elektritoiteallika alalisvooluenergia etteantud kuju, sageduse ja amplituudiga elektrivõnkumise energiaks.

Tekitatava võnkumise kuju järgi eristatakse siinusgeneraatoreid ja mittesiinusgeneraatoreid.

Siinusgeneraatorid
------------------

 *Pikemalt artiklis Ostsillaator*
Siinusgeneraator tekitab harmoonilisi võnkumisi, mille pinge muutub siinusfunktsiooni kohaselt kahe piirseisu vahel tasakaaluasendi ümber (nii nagu pendel).

Siinusvõnkumisi tekitavat lülitust nimetatakse ostsillaatoriks; ostsillaatoril põhinev elektroonikaseade 
võib olla generaator, näiteks signaaligeneraator.

Ostsillaatorlülituse võnkesageduse määrab selektiivahel, milleks on enamasti *LC*-võnkering, ent võib olla ka *RC*-lüli, näiteks Wieni sild, samuti kvartsresonaator. Niisugune selektiivlüli ühendatakse võimenduslülituse positiivse tagasiside ahelasse. Kõrgetel, gigshertsides mõõdetavatel sagedustel võib võimenduslülitust asendada negatiivse diferentsiaaltakistusega element ‒ tunneldiood või Gunni diood. Sagedustel üle 300 megahertsi kasutatakse poolist ja kondensaatorist koosneva võnkeringi asemel hajuparameetritega resonaatoreid ja spetsiaalseid elektronseadiseid, nagu klüstrone ja magnetrone.

Mittesiinusgeneratorid
----------------------

 *Pikemalt artiklis Relaksatsioongeneraator*
### Relaksatsioongeneraator

Mittesiinuselisi võnkumisi tekitavad peamiselt relaksatsioongeneraatorid, mille pinge graafik võib näiteks olla saehambakujuline või koosneda ristkülikimpulsside jadast.

Relaksatsioongeneraatoris moodustuvad impulsid energiasalvestisse (harilikult kondensaatorisse) koguneva energia perioodilisel vabastamisel elektronlüliti abil.

### Mürageneraator

Signaaligeneraatori erikuju on mürageneraator, mis tekitab korrapäratu kujuga signaali. Näiteks mõõtetehnikas kasutatakse mürageneraatoreid, mis tekitavad testsignaalina valget või roosat müra. Valge müra signaalis on võimsuse spektraaltihedus kõigil genereeritavatel sagedustel ühesuurune, nt sagedusel 100 Hz niisama suur kui sagedusel 10 kHz. Roosa müra (ehk 1/f-müra) signaalis langeb energiasisaldus 3 detsibelli oktavi kohta, mistõttu on energiasisaldus kõigis oktavites ühesuurune, näiteks sagedusvahemikus 100‒200 Hz sama mis vahemikus 10‒20 kHz.

Vaata ka
--------

* Signaaligeneraator

Välislingid
-----------

* Elektrongeneraator
* Elektrongeneraatorid
**Warren Weaver** (17. juuli 1894 – 24. november 1978) oli Ameerika Ühendriikide teadlane. Ta on laialdaselt tunnustatud masintõlkimise pioneerina ning kui tähtsa isikuna teaduse toetamisel Ameerika Ühendriikides. Weaver oli aktiivne ka muudel elualadel.

Elulugu
-------

Algul plaanis Weaver õppida inseneriks, aga tema õpetajad, eelkõige Max Mason, aga ka Charles Slichter, matemaatikaprofessor Wisconsini Ülikoolis, mõjutasid Weaverit valima hoopis matemaatikat ja matemaatilist füüsikat. Weaver sai oma elu jooksul 3 akadeemilist kraadi: bakalaureusekraadi matemaatikas aastal 1916, tsiviilehituses 1917 ja doktorikraadi 1921. Kõik kolm kraadi sai ta Wisconsini Ülikoolist.

Masintõlkimine
--------------

Esimest korda mainis Weaver masintõlkimist inimkeelte vahel juba aastal 1947. Järgnevatel aastatel innustasid tema Rockefelleri Sihtasutuse kaaskolleegid teda seda ideed edasi arendama. Selle innustuse mõjul kirjutas ta aastal 1949 märgukirja "Translation" ("Tõlkimine"), mida peetakse antud valdkonna kõige mõjukamaks dokumendiks. Nimelt kirjeldas see dokument masintõlkimise eesmärke ning meetodeid juba enne, kui inimesed hakkasid mõistma, milleks kõigeks arvutid võimelised on, mis pani alguse masintõlkimise uurimisele alguse kõigepealt Ameerika Ühendriikides ning hiljem ka ülejäänud maailmas. Weaveri ettepanekud olid keerulisemad kui lihtlabane sõna-sõnalt tõlkimine, mis ei vii eriti kaugele. Tema ideede seas oli muuhulgas ka kontekstitundlikkus, mida kasutatakse tänapäeva masintõlkimise juures väga tihti.

Weaver uskus, et masintõlkimise probleemi saab edukalt lahendada kui krüptograafia probleemi. Ta ütles selle kohta, et kui ma vaatan venekeelset artiklit, siis ma ütlen: "See on tegelikult kirjutatud inglise keeles, aga see on lihtsalt kodeeritud imelike sümbolitega ning see vajab dekodeerimist."

Teaduse edendamine
------------------

Warren Weaver alustas küll oma karjääri matemaatikaõpejana, aga juba enne 38-aastaseks saamist oli ta Rockefelleri Sihtasutuse juht. Ta kasutas oma ametikohta eelkõige bioloogia edendamiseks, kuna Weaver mõistis juba varajases eas, kui tähtsat rolli geneetika ja molekulaarbioloogia omavad. Paljud sihtasutuse kaudu toetust saanud isikud said hiljem selles vallas Nobeli või mõne muu kõrgelt hinnatud auhinna.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Translation" (1955), in W.N. Locke and A.D. Booth (eds.), Machine Translation of Languages (MIT Press, Cambridge, Mass.)
3. ↑
**Warhaftig Histori** on 1540. aastatel valminud Preisimaa ja Liivimaa poliitiku ning ametniku Johann Lohmülleri kroonika, mis peamiselt keskendub Liivimaa ajaloole 1520.–1540. aastatel.

Kroonika algab küll Liivimaa ristiusustamise lühikirjeldusega ning vaatleb ka Riia peapiiskoppide ja Liivi ordu võitlust 14.–16. sajandil, kuid enim huvitab kroonika autorit siiski tema enda kaasaeg. Kroonika elab kaasa Riia peapiiskoppidele ning süüdistab ordut võimu kuritarvitamises.

Kroonika kõige teaduslikuma publikatsiooni avaldas Ulrich Müller 2001. aastal.

Teose pealkirja, juhul kui seda tänapäeval kirjutataks, kui "wahrhaftige historie", võiks tõlkida - "Tõepärane/tõene jutustus". Teisel juhul - warhaftig - võiks seda tõlgitseda, kui kaubanduslikku ajalugu, mis ilmselt poleks õige.

Kirjandus
---------

* Ulrich Müller, *Johann Lohmüller und seine livländische Chronik "Warhaftig Histori" : Biographie, Interpretation und Edition*. Lüneburg: Verlag Nordostdeutsches Kulturwerk, 2001.
Fotosünteetiline elektrontransportahel kloroplastis
Mitokondriaalne elektrontransportahel 
**Elektronide transpordiahel** (**ETA**) ehk **elektrontransportahel** on rida ensüümkomplekse, mis võimaldavad vabade elektronide ülekannet läbi redoksreaktsioonide. Protsessi tulemusena tekib prootongradient, mis võimaldab oksüdatiivse fosforüülimise käigus toota ADP molekulist ATP ehk salvestada prootongradiendi elektrokeemiline energia keemilise energiana.

Eukarüootsetes rakkudes esineb mitokondriaalne hingamisahel, kus elektronide ülekannet vahendavad neli suurt valkkompleksi mitokondrite sisemisel membraanil. Elektronide doonoriteks on NADH ja FADH2 ning aktseptoriks on molekulaarne hapnik, mis konverteeritakse vastuvõetud elektronide toimel veeks. Taimedes toimib lisaks mitokondriaalsele hingamisahelale ka valguse energiat kasutav (valgusreaktsioonid) fotosünteetiline elektronide transpordiahel. See leiab aset kloroplastides tülakoidide membraanides ja selle töö tulemusena toodetakse muuhulgas vee molekulidest hapniku molekule, mis on oma olemuselt fotosünteesi jääkprodukt.

Prokarüootidel puuduvad mitokondrid ja nii asuvad elektrontransportahelate kompleksid plasmamembraani koostises. Teistsugused on ka oksüdatiivse fosforüülimise käigus kasutatavad elektronide aktseptorid ja ETA valgukompleksid. See lubab bakteritel ja arhedel kasvada erinevates keskkondades.

Viited
------

1. ↑  J. L. Tymoczko, Jeremy M. Berg, L. Stryer. "Biokeemia lühikursus. Õpik kõrgkoolidele", (tõlkeraamat) TTÜ Kirjastus, 2016. ISBN 9789949239313 (lk 367)
**Nizariidid** on islamiusuliste kogukond, šiiitide hulka kuuluvate ismailiitide suurim rühm. 

Neid on umbes 20 miljonit. Nad elavad põhiliselt Indias, Pakistanis, Tadžikistanis, Süürias ja paljudes lääneriikides. 

Erinevalt kõikidest teistest šiiitide harudest tunnevad nizariidid tänini elavat imamaati, mida antakse saadik (prohvet) Muhammadi suguvõsas tema tütre Fatima ja tema õepoja ‘Alī kaudu tänaseni edasi. Praegune ja 49. nizariitide imaam on Karim Agha Khan IV. Esimesed seitse on loetletud artiklis "Imaam".

Enamik nizariite (umbes 75%) elab praegu Pakistanis ja neid kiusatakse rängalt taga. Halvasti käis käsi ka miljonitel Afganistani nizariitidel, kes elavad peamiselt keskprovintsides ja keda Taliban pitsitas. Pärast lühikest pausi tagasikiusamises on taas tugevnevad konservatiivsed jõud Afganistanis hakanud jälle nizariite diskrimineerima. Süürias elab umbes 200 000 nizariiti, kellesse suhtutakse suure sallivusega. Ka Tadžikistanis on umbes 200 000 nizariiti, kelle olukord on pärast kodusõda stabiliseerunud. Ida-Aafrikas on nad majanduslikus viletsuses ning Indias tunnevad nad ohtu hinduistliku fundamentalismi poolt, kuigi nad on seal seni saanud rahus elada. 

Ajaloost on nizariidid tuntud peamiselt assassiinide rühmituse kaudu, mis rajati pärast Fatimiidide kaliifi al-Mustassimi poja Nizari surma. Rühmituse rajaja Hassan as-Sabbah kuulutas end imaamiks ning alustas võitlust kõigi teiste moslemite vastu. Ta vallutas mitu Lääne-Iraani mägikindlust ning hakkas moslemiülikuid mürgipistodadega tapma. Oma jüngritele andis ta hašišit, millest usutakse ka rühmituse nimi tulenevat. Assassiinid purustati mongolite poolt 1258. aastal.
**Thomas ten Brinke** (sündinud 23. veebruaril 2005 Zeddamis) on Hollandi endine võidusõitja, kes osales viimati 2021. aasta Vormeli Regionaal Euroopa Meistrivõistlustel ART Grand Prix'ga. Varem võistles ta Hispaania Vormel 4 Meistrivõistlustel koos MP Motorsportiga.

Karjäär
-------

### Kardisõit

Thomas sai inspiratsiooni oma isade ettevõtmistest rallis ja võidusõidus ning alustas kardispordiga konkurentsivõimeliselt 2018. aastal. Ta tuli 2018. aasta Saksamaa juunioride kardimeistrivõistlustel, saavutas 2019. aastal teise koha nii WSK Eurosarjas kui ka Itaalia Meistrivõistlustel ning võitis ka 2019. aasta FIA Kardisõidu. Maailmameistrivõistlustel OKJ klassis, saavutades FIA kardisõidu Euroopa Meistrivõistlustel OKJ ja 2019. aasta WSK Champions Cupi OK Junior kolmanda koha.

### Madalamad valemid

2020. aastal tegi kümme Brinke ühekohalise debüüdi Hispaania Vormel 4 meistrivõistlustel koos MP Motorspordiga. Hoolimata sellest, et ta ei võistelnud esimesel kuuel võistlusel, lõpetas kümme Brinke hooaja edetabelis 3. kohal. Ta lõpetas aasta ühe pole-positsiooni, ühe võidu ja kokkuvõttes üheksa poodiumikohaga. Ten Brinke lõpetas oma kampaania 187 punktiga.

### Vormel Regionaal Euroopa Meistrivõistlustel

20. jaanuaril kuulutati Ten Brinke välja ART Grand Prix sõitjaks eelseisvale Vormel Regionaal Euroopa Meistrivõistlustel. Ta pidi esimesel nädalavahetusel Imolas tagasi tõmbuma pärast seda, kui tema COVID-19 test oli positiivne. Pärast koduvõistlust Zandvoortis otsustas ta võidusõidust kohe loobuda, tuues põhjusteks liiga suure esinemissurve ja naudingu puudumise.

Välislingid
-----------

* Thomas ten Brinke karjääri kokkuvõte saidil DriverDB.com (inglise keeles)
Vairotšana
**Vairotšana** (sanskriti keeles *vairocana* ‘hiilgus, valguseallikas’; tiibeti keeles *rnam par snang mdzad*; hiina keeles 毘盧遮那 *piluzhena*, ⼤⽇ *dari*; jaapani keeles *biroshana*, *dainichi*), ka Mahāvairotšana (sanskriti keeles *mahāvairocana* ‘suur valguseallikas’) on mahajaanas ja vadžrajaanas üks budadest.

India mütoloogias oli nimi Vairotšana algselt seotud päikesega; mahajaanas sai see aga kõikehõlmava budasuse sümboliks ja personifikatsiooniks, mis päikesevalgusena toidab ja kasvatab kõike ning ulatub kõikjale.

Vairotšana kultus hakkas laiemalt levima I aastatuhande keskpaiku, kuid juba märksa varasemates *Avataṃsaka* tsükli suutrates, näiteks *Gaṇḍavyūha-sūtras*, esineb ta kohati tähtsaima budana, jättes tahaplaanile isegi Šākjamuni. Vairotšana kultuse olulisim tekst on *Mahāvairocana-sūtra* (7. saj).

Vadžrajaanas on Vairotšana üks dhjaanibudadest. Ta asub mandala keskel või idas, on tathāgata perekonna pea, tema bodhisattva on Samantabhadra ja pradžnja Vadžradhātvīšvarī (sanskriti keeles *vajradhātvīśvarī*). Ikonograafias on Vairotšana valget värvi, ta istub lootosasendis ja hoiab käes seadmuseratast.

Hilisemates tiibeti ning hiina ja kaug-ida budismi vooludes sai Vairotšana seadmuseihu ning kõige olemasoleva kui budasuse väljenduse sümboliks-kehastuseks, ülimaks ürgbudaks.

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Ida mõtteloo leksikoni" materjale.*
**Töö** (tähis ***W*** või ***A***) on füüsikaline suurus, mis iseloomustab ühelt füüsikaliselt objektilt teisele kanduva energia hulka. 

Töö mõõtühik SI-süsteemis on džaul.

Mehaaniline töö
---------------

 *Pikemalt artiklis Mehaaniline töö*
Klassikalises mehaanikas avaldatakse tööd tavaliselt kehale või punktmassile mõjuva jõu ning selle jõu toimel läbitud teepikkuse kaudu. 

Kui jõud *F* on konstantne, liikumine on sirgjooneline, läbitud teepikkus on *s* ning jõu suuna ja liikumise suuna vaheline nurk on *α*, siis töö *A* avaldub korrutisena *F* · *s* · cos *α*. Erijuhul, kui jõu ja liikumise suund langevad kokku avaldub töö *A* kujul *F* · *s*. Teiste sõnadega, töö avaldub jõuvektori ja siirdevektor skalaarkorrutisena. 

Kui jõud liikumise kestel muutub või liikumine ei ole sirgjooneline, siis avaldatakse jõud integraalina. 

Kui töö on positiivne, siis teeb jõud tööd. Kui töö on negatiivne, siis tehakse tööd jõu vastu.

Elektriline töö
---------------

 *Pikemalt artiklis Elektriline töö*
Selleks et elektriväljas liigutada elektrilaengut *q* vastu pinget *U*, tuleb teha töö mis avaldub kujul *q* · *U*. Kui elektrivoolu tugevus *I* on konstantne, siis avaldub elektriline töö kujul *U* · *I* · *t*, kus *t* on ajavahemik.

Termodünaamiline töö
--------------------

 *Pikemalt artiklis Termodünaamiline töö*
Termodünaamilist tööd tehakse termodünaamiliste süsteemide välisparameetrite muutmiseks. 

Näiteks gaasi kokkusurumiseks tehtav töö avaldub integraalina −∫ *p*d*V*, kus *p* on rõhk ja *V* on ruumala.

Vaata ka
--------

* energia
* töö (täpsustus)
* võimsus
**Tööjätt** ehk **tööturult väljumine** on tööelu lõpetamise sündmus, mis märgib siirdumist majanduslikult aktiivsest eluetapist mitteaktiivsesse eluetappi. 

Tegelik tööelu lõpp ei pruugi ajaliselt kokku langeda pensioniea saabumisega. OECD ja Eurostat avaldavad võrdlevaid andmeid tegeliku keskmise tööjätu vanuse kohta, mis peegeldab erinevusi tööelu pikkuses riikide lõikes. Keskmine tööjätuvanus võib olla riigiti nii madalam kui ka kõrgem kui üldine pensioniiga. Esimesel juhul lõpetab oluline osa hõivatutest töötamise enne pensioniikka jõudmist, teisel juhul jätkab suur osa hõivatutest töötamist ka pensionieas.

Sagedasemad tööjätu põhjused on terviseprobleemidest tingitud tegevuspiirangud (sealhulgas töövõimetus), töö kaotus (sealhulgas koondamine või muul põhjusel töötuks jäämine), tööga seotud probleemid (vanuseline diskrimineerimine, halvad või tervistkahjustavad töötingimused, tööga rahulolematus, kõrge tööintensiivsus), pereliikme eest hooldamise kohustus, aga ka soodne rahaline seis (piisava suurusega vara olemasolu või väljateenitud pensioniõigused, mis võimaldavad töötamisest loobuda).

Tööjätu ajastust ja põhjuseid Euroopa riikides kajastab Euroopa tervise, tööjätu ja vananemise uuring (SHARE).

Viited
------

1. ↑  Kärt Jänes-Kapp, Kalev Katus, Allan Puur, Asta Põldma. Demograafiast ja rahvastikuarengu seaduspärasustest. Tallinn: Koolibri, 2005
2. ↑  Kurt Vogler-Ludwig, Nicola Düll. Analysis of the average exit age from the labour force. Final report. Munich: Economix Research and Consulting, 2008
3. ↑  "Agar Brugiavini, Giacomo Pasini, Franco Peracchi. Exits from the labour force" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 30. detsember 2014. Vaadatud 29. detsembril 2014.
4. ↑  Mai Luuk. Eakate taandumine tööturult. Eesti Statistika kvartalikiri, 01/2009
5. ↑  "Kadri Lees, Kaia Philips. Factors affecting retirement decisions in Estonia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 30. detsember 2014. Vaadatud 29. detsembril 2014.
6. ↑  "Euroopa tervise, tööjätu ja vananemise uuring (SHARE)". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. detsember 2014. Vaadatud 29. detsembril 2014.

Välislingid
-----------

* OECD. Ageing and Employment Policies - Statistics on average effective age of retirement
* Effective age of labour market exit. Pensions at a Glance 2013: OECD and G20 Indicators. OECD 2013
**Töö**, **tööhõive**, **töökoht** või **amet**, on isiku roll ühiskonnas. Täpsemalt öeldes on töö sageli korrapärane tegevus, mida sageli teostatakse tasu eest ("elatise teenimiseks"). Paljudel inimestel on mitu tööd (näiteks: lapsevanem, koduperenaine/-mees ja töötaja). Inimene saab tööd alustada, saades töötajaks, vabatahtlikuks, asutades ettevõtte või saades lapsevanemaks. Töö kestus varieerub ajutisest (näiteks paaritunnised tööd) kuni kogu eluni (näiteks kohtunikud).

Tegevus, mis nõuab inimese vaimset või füüsilist pingutust, on töö. Kui inimest koolitatakse teatud tüüpi tööks, siis omandab ta elukutse. Töö on karjääri alustala. Karjäär võib lõppeda seoses pensionile jäämisega, tagasiastumisega, koondamisega või töölt lahkumisega.

Inimeste tööd
-------------

Enamik inimesi veedab igal nädalal palgatööl nelikümmend või enam tundi. Eranditeks on lapsed, pensionärid ja puuetega inimesed; Nendes rühmades töötavad paljud osalise tööajaga, vabatahtlikult või koduloojatena. Alates 5. eluaastast on enamiku laste peamine roll ühiskonnas (ja seega ka nende ''töö'') õpilaseks olemine ja õppimine.
**Žilina maakond** on 1. järgu haldusüksus Slovakkias. Asub riigi põhjaosas ning piirneb põhjas Poolaga ja loodes Tšehhiga.

Piirkond on mägine, sest asub Lääne-Karpaatides. Kõrgeim tipp on idapiiril asuv 2494,7 m kõrgune Kriváň.

Maakond jaguneb halduslikult üheteistkümneks ringkonnaks:

* Bytča ringkond
* Čadca ringkond
* Dolný Kubíni ringkond
* Kysucké Nové Mesto ringkond
* Liptovský Mikuláši ringkond
* Martini ringkond
* Námestovo ringkond
* Ružomberoki ringkond
* Žilina ringkond
* Turčianske Teplice ringkond
* Tvrdošíni ringkond

Maakonnas on 315 kohalikku omavalitsust, neist 19 on linnad.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas maakonnas 688 851 inimest. Neist 93,1% olid slovakid, 0,6% tšehhid, 0,3% mustlased, 0,1% poolakad ja 0,1% ungarlased. Rahvastiku tihedus oli 101/km², mis on keskmisest (110/km²) veidi madalam. Maakonna keskus ja suurim linn on Žilina, suuremad linnad on veel Martin, Ružomberok ja Liptovský Mikuláš.

Viited
------

1. ↑  Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku, vaadatud 21.12.2021.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Žilina maakond** |

* 

Slovakkia maakonnad

Banská Bystrica **·**  Bratislava **·**  Košice **·**  Nitra **·**  Prešov **·**  Žilina **·**  Trenčín **·**  Trnava
**Fraasistruktuurigrammatika** on grammatikateooria, mis kirjeldab lause struktuuri tema moodustajate kaudu. See teooria tugineb fraasistruktuurireeglite kogumile, mille pakkus esimesena välja Noam Chomsky (1957). 
Fraasistruktuurigrammatika kujutab endast hierarhilist moodustajastruktuuri, kus sõnavormid või fraasid moodustavad kokkukuuluvaid üksusi, mis omakorda moodustavad suuremaid kokkukuuluvaid üksusi. 
Erinevalt sõltuvusgrammatikast fraasistruktuurigrammatikas üldjuhul sõltuvussuhteid ei käsitleta.

Fraasistruktuurigrammatika liigid
---------------------------------

Enim kasutatakse järgmisi fraasistruktuurigrammatikaid:

* põhja-juhitav fraasistruktuurigrammatika (*Head-Driven Phrase Structure Grammar*)
* puid ühendav grammatika (*Tree-Adjoining Grammar*)
* kategooriate grammatika (*Categorial Grammar*)
* leksikofunktsionaalne grammatika (*Lexical Functional Grammar*)

Fraasistruktuurireeglid
-----------------------

Fraasistruktuurireeglid järgivad põhimõtet **A → B C**, kus moodustaja **A** jaguneb moodustajateks **B** ja **C**.

Selle põhjal on võimalik moodustada näiteks järgmisi reegleid:

**S → NP VP**, kus **S** on lause, mis jaguneb noomenifraasiks (**NP**) ja verbifraasiks (**VP**);

**NP → D N**, kus noomenifraas (**NP**) jaguneb determinandiks (**D**) ja noomeniks (**N**);

**VP → V (NP)**, kus verbifraas (**VP**) jaguneb verbiks (**V**) ja noomenifraasiks (**NP**).

Fraasistruktuurigrammatika ja sõltuvusgrammatika
------------------------------------------------

Fraasistruktuurigrammatika avaldab lause struktuuri moodustajate abil, sõltuvusgrammatika aga sõltuvussuhete abil.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Müürisep, Kaili 2000. Eesti keele arvutigrammatika: süntaks. Dissertationes Mathematicae Universitatis Tartuensis 22. Tartu
2. ↑  Melčuk, Igor A. 1988. Dependency Syntax: Theory and Practice. State University of New York Press.
Laboratoorne fraktsioneeriva destillatsiooni seade. Siin on fraktsioneerimiskolonn koos destillatsiooni pealisega
Vigreux kolonn ehk deflegmaator
**Fraktsioneeriv destillatsioon** on destillatsioonimeetod mõõdukalt erinevate keemistemperatuuridega vedelike lahutamiseks kasutades fraktsioneerimiskolonni (destillatsioonikolonni), milles toimub korduv aurustumine ja kondensatsioon.

Kui komponentide keemistemperatuurid ei erine piisavalt, siis ei õnnestu segu lahutada lihtdestillatsiooni abil. Fraktsioneeriva destillatsiooni puhul on laboratoorsetes seadmetes kasutusel deflegmaator (väike fraktsioneerimiskolonn), mis asetatakse destillatsioonikolvi peale.

Vedelike segu keemisel moodustuv aur on samuti komponentide segu. Fraktsioneerivas kolonnis aur jahtub, kondenseerub ja aurustub uuesti kooskõlas Raoult’i seadusega. Iga kondensatsiooni-aurustumise tsükliga aurufaas rikastub kergemaltkeeva komponendiga. Kolonni suur sisepind suurendab nende tsüklite arvu ja sellega parandab lahutamist. Seega kolonni allosas saavutab ülekaalu kõrgemaltkeev ja ülaosas kergemini keev komponent.

Kõige sagedamini kasutatakse nn. kuuskdeflegmaatorit (Vigreux kolonn). Joonisel on kolonn kujutatud destillatsioonikolvi peal koos pealisega. Suure sisepinna tõttu toimub deflegmaatoris aurude osaline kondenseerumine ning täielikum tasakaal allavoolava vedeliku (flegma) ja ülesliikuva auru vahel, koos sellega ka komponentide täielikum lahutumine. Flegma ja destillaadi suhe ei ole siin täpselt reguleeritav. Fraktsioneeriva destillatsiooni puhul on väga tähtis optimaalse destillatsioonikiiruse saavutamine. Liiga suure kiiruse (uppumine) ja liiga väikese kiiruse puhul langeb järsult deflegmaatori efektiivsus. Mida suurema efektiivsusega (pikem ja suurema sisepinnaga) on deflegmaator, seda puhtamad on fraktsioonid. Komponentide lahutamise efektiivsuse suurendamiseks kasutatakse kuuskdeflegmaatori asemel täidiskolonni, mis võib olla ühtlaselt täidetud näiteks klaaskuulikestega, klaastoru tükikestega jmt.

Väga lähedaste keemistemperatuuridega ainete lahutamiseks kasutatakse täiustatud fraktsioneerimistehnikat – rektifikatsiooni.

Vaata ka
--------

* Destillatsioon
* Rektifikatsioon
* Destillatsioonikolonn
* Jahuti
* Flegma
**Elektrokeemiline potentsiaal** on elektrilaengut kandvatest osakestest ja kvaasiosakestest (elektronidest, ioonidest) koosneva termodünaamilise süsteemi keemiline potentsiaal.

Termini võttis kasutusele Inglise keemik Edward A. Guggenheim 1929. aastal seoses sellega, et elektrokeemilises potentsiaalis oli hakatud eristama elektrilist ja mitteelektrilist osa. Teoreetilisest vaatekohast on see jaotus formaalne, sest laengukandjad on mõlemal juhul samad ning seega pole võimalik jaotada potentsiaali keemiliseks ja elektriliseks komponendiks. Niisugune eristamine osutub praktiliselt siiski otstarbekaks niisuguste laengukandjate nagu elektronide ja positronide korral, sest väikese massi tõttu on nende mitteelektriline osa elektrokeemilises potentsiaalis kaduvväike.

Elektrokeemilise potentsiaali füüsikaline mõte seisneb selles, et selle muut (juurdekasv) {\displaystyle \Delta \mu } on võrdne tööga, mis on vajalik süsteemi viimiseks olekust {\displaystyle 1} olekusse {\displaystyle 2} koos keemilise, osmootse ja elektrilise energia muutusega:

{\displaystyle \Delta \mu =\mu \_{2}-\mu \_{1}+RT\ln {\frac {C\_{2}}{C\_{1}}}+zF(\varphi \_{2}-\varphi \_{1}),}
kus

{\displaystyle \mu \_{2},\mu \_{1}} on keemilised potentsiaalid olekutes {\displaystyle 2} ja {\displaystyle 1};
{\displaystyle R} on universaalne gaasikonstant;
{\displaystyle T} on absoluutne temperatuur;
{\displaystyle C\_{1},C\_{2}} on moolkontsentratsioonid;
{\displaystyle z} on iooni laeng (elementaarlaengu ühikutes);
{\displaystyle F=N\_{a}e=9,65\cdot 10^{7}} (C/mol) on Faraday konstant;
{\displaystyle \varphi \_{2}-\varphi \_{1}} on lahuse potentsiaalide vahe.

Vaata ka
--------

* Keemiline potentsiaal
* Gibbsi vabaenergia

Viited
------

1. ↑  Tehnikaleksikon. Tallinn, Valgus, 1981
**Sooru raamatukogu** on Valga valla rahvaraamatukogu. Aastast 2018 tegutseb Valga Keskraamatukogu haruraamatukoguna.

Raamatukogu aadress on Kesk 13-1, Sooru küla, 68304 Valga vald, Valga maakond.

Ajalugu
-------

1926. aastal asutati Sooru vallas raamatukogu, mille juhatajaks sai Eduard Uibo, hiljem olid juhatajateks kooliõpetajad. Raamatukogu asus Sooru algkooli hoones. 1938. aastal oli juhatajaks Johannes Lillmaa.

1938. aasta detsembris toimusid koolimajas mitmed raamatunädala üritused: üleriigilise aktuse kuulamine raadio kaudu, kohalik aktus õpilastele, kirjanduslik õhtu, raamatunäitus ja selgitavad kõned. 1939. aasta raamatunädala tõmbenumbriks oli kirjanduslik kohus Friedrich Märtmanni üle, kes ei lugenud raamatuid ega tunnistanud üldse kirjasõna. Eriti hoogsaks kujunes kirjanduslik vaidlusõhtu teemal „Kas maksab raamat lugeda?", kus koolijuhataja Johannes Lillmaa esines referaadiga „Kuidas sünnib kirjanduslik looming". Nädala puhul tehti Sooru kooli- ja avalikule raamatukogule annetusi nii rahas kui ka kirjanduse näol. Heldemaks annetajaks osutus raamatukaupmees A. Suur, kellel oli talu Soorus ja kes kinkis 15 köidet.

Sooru mõisahoone, kus asus 6-klassiline algkool ja raamatukogu, hävis 1944. aasta augustis sõjatules. 1946. aastast paiknes raamatukogu Sooru rahvamajas, ühises toas sidega. 1975. aasta 6. jaanuaril loodi Sooru raamatukogu juurde raamatusõprade ühing, mille esimeheks sai Hans Truumaa, kes töötas kolhoosis põllundusbrigadiri ja osakonnajuhatajana. Ta oli suur raamatusõber (koduraamatukogus üle 600 raamatu) ning tegutses raamatulevitajana. 1976. aasta veebruaris toimus remont. 1983. aastal sai raamatukogu pisikese kõrvalruumi, kuhu paigutati ajalehed, ajakirjad jms.

1990. aastast läksid piirkonna raamatukogud Tõlliste külanõukogu/valla alluvusse. 1993. aastal kolis raamatukogu endisse kolhoosi kontorihoonesse, mis oli varem olnud mõisa abihoone. Ruumid olid avarad ja tunduvalt lugejasõbralikumad, miinuseks ahjuküttega. 1997. aastal koliti tagasi Sooru rahvamaja ruumidesse, kuna senine hoone läks eraomandisse. 2004. aastal sai raamatukogu arvuti ja internetiühenduse. 2008. aastal sai raamatukogu tarkvaraprogrammi RIKS, elektroonilisele laenutusele mindi üle 2009. aastal.

Juhatajad/laenutajad
--------------------

* Eduard Uibo 1926–?
* Johannes Lillmaa 1938–?
* M. Ilves 1946–1947
* Maret Paluste 1948
* Vilma Kiivit (Peterson) 1949–1950
* Aili Toomet 1967–1968
* Silvia Leheste 1968–1969
* Milli Leht 1970–1986
* Saima Aldošina 1973 (asendaja)
* Ülle Ahk 1986–1997
* Elina Tamm alates 1997

Vaata ka
--------

* Laatre raamatukogu
* Tagula raamatukogu
* Tsirguliina raamatukogu

Kirjandus
---------

* Valgamaa rahvaraamatukogud 1920–2010. Valga, 2010
* Valga Keskraamatukogu arhiiv. Valga rajooni/maakonna raamatukogude aastaaruanded 1956–2014

Viited
------

1. ↑  "Valga Keskraamatukogu Harukogud". *Valga Raamatukogu*. Vaadatud 12. jaanuaril 2023.
2. 1 2 3 4  Tamm, Elin (25.07.2022). "Raamatukogude aastal räägime meie raamatukogudest: Sooru raamatukogu". *Valga Raamatukogu*. Vaadatud 12. jaanuaril 2023.

Välislingid
-----------

* Tõlliste vald – hallatavad asutused
**Vitali Nagirnõi** (sündinud 19. märtsil 1959 Tšernivtsi linnas Ukrainas) on Eesti füüsik.

Elulugu
-------

Vitali Nagirnõi on ukrainlane, teadlaste poeg.

1976. aastal lõpetas Nagirnõi Tšernivtsi 20. Keskkooli, 1981 Tartu Ülikooli füüsika osakonna ja 1985 TÜ aspirantuuri. 1985. aastal kaitses ta TÜ-s füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi väitekirjaga "Поляризованная А-люминесценция и структура триплетного возбужденного состояния ртутеподобных центров в щелочно-галоидных кристаллах".

Nagirnõi oli 1985–86 Tartu Ülikooli Füüsika Instituudi nooremteadur, 1986–96 teadur ja 1996. aastast vanemteadur.

Teadustöö
---------

Vitali Nagirnõi peamised uurimisvaldkonnad on fundamentaalnähtused laia keelutsooniga materjalides ja nende rakendusperspektiivid, elektronergastuste evolutsioon keerulistes oksiidides, metallioksiidide ja fluoriidide aeglahutusega polarisatsioonspektroskoopia. Ta on avaldanud üle 140 teadustrükise.

Nagirnõi on olnud sünkrotronkiirguse kasutamisega seotud Eesti-Rootsi koostööprojektide juht (2001–07), Eesti TA ja Ungari TA ühisprojektide Eesti-poolne juht (2004–06, 2007-09) ning Elsevieri ajakirja Vacuum toimetuskolleegiumi liige.

Tunnustus
---------

2019 Tartu Ülikooli medal

Teoseid
-------

* Effect of magnetic field on the decay kinetics and polarization of the AT emission of KCl:Ga at 0.38 K (kaasautor). // Physica Status Solidi B-Basic Research 120 (1983)
* New off-centre system: Jahn-Teller mercury-like impurities in alkali halides (kaasautor). // Physica Status Solidi B-Basic Research 152 (1989)
* A new model for the visible emission of CsI:Tl crystal (kaasautor). // Chemical Physics Letters 227 (1994);
* Polarization spectroscopy of potassium halide crystals doped with divalent germanium ions (kaasautor). // Physics Review B 50 (1994)
* Peculiarities of triplet relaxed excited state structure and luminescence of CsI:Tl crystal (kaasautor). // Journal of Physics: Condensed Matter 7 (1995)
* Relaxed excited state structure and luminescence of thallium-doped cesium chloride and bromide (kaasautor). // Journal of Physics: Condensed Matter 8 (1996)
* Excitonic and recombination processes in CdWO4 and CaWO4 scintillators under synchrotron irradiation (kaasautor). // Radiation Measurements 29 (1998)
* Separation of excitonic and electron-hole processes in tungstates of heavy metals (kaasautor). // Journal of the Luminesence, 102–103C (2003)
* Utilisation des matériaux luminescents pour la métrologie des faisceaux intenses UVX d’impulsions ultracourtes (kaasautor). // J. de Physique IV 138 (2006)

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 222
2. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 6.12.2022.

Kirjandus
---------

* Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Välislingid
-----------

Vitali Nagirnõi Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Mussin-Puškinite suguvõsavapp aastast 1798
Krahv **Platon Ivanovitš Mussin-Puškin** (Платон Иванович Мусин-Пушкин; 1698–1742) oli Venemaa riigitegelane ja senaator. 

Platon sündis bojaari Ivan Aleksejevitš Mussin-Puškini pojana. Isa oli Smolenski ja Astrahani vojevood, sai pärast osalemist Poltaava lahingus 1710 krahvitiitli ja 1713 Peeter I-lt kingituseks Karjala maakitsusel Viiburi-Käkisalmi tee paremalt poolelt Sakkolast 91 talu, mis moodustasid Petäjärvi (*Петровское, Петяярви*) mõisa.

Platon õppis välismaal. Aastast 1716 oli ta saadik Madalmaades. 1719 sõitis ta Venemaa esindajana Kopenhaagenisse, et võita Taani kuninga Frederik IV poolehoidu Põhjasõjas Rootsi vastu. 1720 oli ta diplomaatilises lähetuses Pariisis. 1730–1732 oli ta Smolenski ja 1732–1734 Kaasani kuberner. 21. oktoobrist 1735 kuni 26. juulini 1736 oli ta Eestimaa kuberner. Seejärel määrati ta Kommertskolleegiumi presidendiks ja oli 1739. aastast senaator.

Perekond
--------

Ta oli abielus Maria Rževskajaga, kes oli stolniku (*Комнатный стольник*, aastast 1686) Matvei Aleksejevitš Rževski (u. 1670–1710) tütar.

Abielust sündis Pulheria Dolgorukova, kes oli abielus Püha Anna ordeni kavaleri (1759), kindralmajori ja vürsti Fjodor Sergejevitš Dolgorukoviga, kes suri 1761 Seitsmeaastases sõjas Kolbergi vallutamisel saadud haavadesse.

Teist korda abiellus Platon Mussin-Puškin vürstinna Marfa Tšerkasskajaga, kes oli vürst Pjotr Mihhailovitš Tšerkasski (surnud 1701) ja Maria Borissovna Golitsõna tütar. Abielust sündis 2 tütart ja poeg:

* Nadežda, abiellus Afanassi Nikolajevitš Gontšaroviga ja oli luuletaja Aleksandr Puškini naise Natalja Nikolajevna Gontšarova (1812–1863) vanavanemad.
* Valentin (1735–1804), krahv, sõjandus- ja riigitegelane, Sõjanduskolleegiumi asepresident
* Kleopatra (1739–1785), oli abielus krahv Sergei Goloviniga (1738–1786), kes oli kindralporutšik Fjodor Ivanovitš Golovini (1704–1758) poeg.

Viited
------

1. ↑  Sakkolan Petäjärven lahjoitusmaiden isännät
2. ↑
3. ↑  XPOHOC: Мусин-Пушкин Платон Иванович
4. ↑  rodovid.org: Платон Иванович Мусин-Пушкин
5. ↑  ru:Мусин-Пушкин, Валентин Платонович

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Friedrich von Löwen** | **Eestimaa kuberner**1735–1736 | Järgnev**Sebastian Ernst von Manstein** |
**Īvande** (vanasti ka **Lielīvande** ja **Dižīvande**) on küla (*vidējciems*) Lätis Kuldīga piirkonnas, Īvande valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 65 meetri kõrgusel Vanka jõe kaldal, piirkonna keskusest Kuldīgast 14 ja Riiast 160 kilomeetri kaugusel. Īvandes on raamatukogu ja postkontor.

Īvandet mainiti esimest korda aastal 1253. Praegune küla tekkis Lielīvande mõisa (*Groß-Iwanden*) ja Īvande kiriku juurde. Nõukogude perioodil kujunes küla kohaliku kolhoosi keskasulaks.

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Īvande vesiveski ja selle ümbruskond, Īvande luteri kirik ning Lielīvande mõisakompleks (sealhulgas tall, ait, vana ja uus elumaja).

* ĪvandeĪvande
* Īvande kirikĪvande kirik
* Īvande vesiveskiĪvande vesiveski
* Īvande vana kalmistuĪvande vana kalmistu

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. 1. sējums. Rīga : A/S Preses nams. 2001. 374. lk. ISBN 9984-00-412-0.
3. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Īvande** |

| * v
* r
Īvande valla asulad |
| --- |
| 
Apuzes **·**  **Īvande** **·**  Todaiži **·**  Upītes |
**Ģirts Valdis Kristovskis** (sündinud 19. veebruaril 1962 Ventspilsis) on Läti poliitik, paljukordne ja kauaaegne minister.

Ta lõpetas 1984. aastal Riia Polütehnilise Instituudii ehitusinsenerina ja kaitses 1998 Läti Ülikoolis magistrikraadi õigusteaduses.

Kristovskis on meistersportlane odaviskes. Ta on Läti kergejõustikuliidu president ja Läti Olümpiakomitee liige.

Kristovskis on abielus Läti rahvusteatri näitleja Ilse Rudolfega. Neil on kaks last Ieva ja Emilia.

1989–1994 oli Kristovskis Riia ja Ventspilsi linnanõukogu liige. Ta oli ka Läti Vabariigi Ülemnõukogu liige ja seimi 5.–8. ja 10. koosseisu liige. 1991–1993 oli ta Läti kaitseliidu Zemessardze staabiülem.

Ta on olnud Läti siseminister alates 3. augustist 1993 kuni 28. oktoobrist 1994, mil ta tagasi astus, ja kaitseminister 26. novembrist 1998 kuni 9. märtsini 2004.

2004–2009 oli ta Euroopa Parlamendi liige, esindades erakonda Isamaale ja Vabadusele/LNNK. 2009. aasta Euroopa Parlamendi valimistel kaotas ta oma koha. Seejärel valiti ta Riia linnanõukogu liikmeks, kus ta oli opositsiooni liider.

1993–1998 kuulus Kristovskis erakonda Läti Tee, 1998–2008 kuulus erakonda Isamaale ja Vabadusele/LNNK, 2008. aastast kuulub Kodanikeühendusse, mille asutajaliige ja juht ta oli. Paremtsentristlik Kodanikeühendus võitis 2010. aasta Läti parlamendivalimised ja 3. novembril 2010 sai ta Valdis Dombrovskise teises valitsuses välisministriks.

Kohe pärast valitsuse moodustamist avaldas läti skandaalne ajakirjanik Lato Lapsa Kristovskise kirjavahetuse erakonnakaaslase arsti Slutsisega, kes kirjutas, et ei suudaks ravida venelasi nii nagu lätlasi, ning Kristovskis vastas talle: «Nõustun sinu hinnangu ja nägemusega.» Parlamendi opositsioon algatas Kristovskise vastu umbusaldushääletuse, mis kukkus läbi: Kristovskist toetasid tema 51 koalitsioonikaaslast ning vastu olid 36 opositsiooniliiget venemeelsest Koosmeele Keskusest ja parempoolsest koalitsioonist Parema Läti eest.

6. augustil 2011 moodustati Lätis erakond Ühtsus, millesse astus ka Kodanikeühendus. Kristovskis sai ka Ühtsuse juhatuse esimeheks.

Kristovskise ametiaeg ministrina lõppes 25. oktoobril 2011 pärast erakorralisi 2011. aasta Läti parlamendivalimisi, millel Ühtsus kaotas senisest 33 kohast seimis 13 ja ka Kristovskist ei valitud seimi liikmeks.

Tunnustus
---------

* 2005 – Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk
* 2008 – aasta eurooplane Lätis

Välislingid
-----------

* Elulugu Läti valitsuse kodulehel
Ürglinnu (*Archaeopteryx*) kivistis
Geoloogia tudengid lubjakivi väljalt fossiile otsimas
**Kivistis** ehk **fossiil** on mis tahes eluvormi või selle elutegevuse mineraliseerunud jäljend. Kivististe uurimisega tegeleb paleontoloogia.

Kivistised on geoloogias väga olulised, sest annavad otseselt infot geoloogilises minevikus eksisteerinud eluvormide kohta, kaudsemalt saab nende põhjal teha järeldusi ka paleogeograafia, paleoklimatoloogia jms kohta.

Kivistist võib vaadata ka kui kivimis esinevat geoloogilist struktuuri.

Vanimate leitud kivististe vanus on mitu miljardit aastat. Kõige vanemad leitud kivistised kuuluvad stromatoliitidele, kuid nende biogeenne päritolu ei ole üldtunnustatud, sest sarnased moodustised võivad tekkida ka elusorganismide vahenduseta. Seetõttu ei ole ka teadlaste seas üksmeelt vanimate kivististe vanuse osas.

Eesti kivistised
----------------

Teo *Lophospira sp.* kivistis, mis leitud Kesk-Ordoviitsiumi Uhaku lademe lubjakivist Tallinnas. Kuulub Eesti Loodusmuuseumi kollektsiooni
Eesti vanaaegkonna settekompleks on väga rikas mitmesuguste kivististe poolest. Tuntumad Eesti kivistised on käsijalgsed (*Brachiopoda*), trilobiidid (*Trilobita*), nautiloidid (*Nautiloidea*) jne.

Vaata ka
--------

* ihnofossiilid
* paleontoloogia
* subfossiil

Kirjandus
---------

* Tinn, O. & Meidla, T. 2006. Kuidas tekib kivistis. Eesti Loodus 5: 12–15.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kivistised** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Fossiil** |

* Teaduse helisõnastik: Fossiil (Oive Tinn) – ERR Teadus, 28. oktoober 2010
* Info fossiilide kohta koos piltidega. Eesti Geokogude portaal
Jonathan Rodríguez (2014)
**Jonathan Javier Rodríguez Portillo** (sündinud 6. juulil 1993 Floridas) on Uruguay jalgpallur, kes mängib ründajana Mehhiko kõrgliiga klubis América ja Uruguay jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Uruguay kõrgliigaklubis Peñarol, millega ta liitus 2011. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2013. aastal. Debüüthooajal lõi ta liigas 12 väravat.

2015. aasta jaanuaris liitus ta Portugali kõrgliigaklubiga Lissaboni Benfica. Hooajal 2014–15 lõi ta Benfica duubelmeeskonnas Portugali esiliigas seitse väravat, kuid sai sel hooajal Benfica esindusmeeskonnas Portugali kõrgliigas kirja vaid ühe kohtumise. Hooajal 2015–2016 mängis ta laenul Hispaania kõrgliigaklubis Deportivo La Coruña, kuid ühtegi väravat tal sel hooajal liigas lüüa ei õnnestunud.

2016. aasta augustis sõlmis ta lepingu Mehhiko kõrgliigaklubiga Santos Laguna. Hooajal 2016–17 lõi ta Mehhiko kõrgliigas kokku 17 väravat. 2018. aasta kevadhooajal tuli ta Santos Lagunaga Mehhiko meistriks.

Aastatel 2019–2021 mängis ta Mehhiko kõrgliigaklubis Cruz Azul. 95 liigamänguga lõi ta Cruz Azuli eest 44 väravat. 2021. aastal tuli ta klubiga Mehhiko meistriks.

2022. aasta jaanuaris liitus ta Saudi Araabia kõrgliigaklubiga Al-Nassr. Kaheksa mänguga lõi ta seal vaid ühe värava ning naasis juba sama aasta juunis Mehhiko kõrgliigasse, kui sõlmis lepingu Américaga.

Debüüdi Uruguay jalgpallikoondises tegi Rodríguez 10. oktoobril 2014 sõprusmängus Saudi Araabia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta kolm päeva hiljem sõprusmängus Omaani vastu. Ta on kuulunud Uruguay koondisse 2015. 2019. ja 2021. aasta Copa Américal.

Saavutused
----------

Santos Laguna
* Liga MX: Clausura 2018

Cruz Azul
* Liga MX: Guardianes 2021
* Campeón de Campeones: 2021
* Supercopa MX: 2019
* Leagues Cup: 2019

Viited
------

1. ↑  J. Rodríguez. soccerway.com. Vaadatud 6.6.2019
**Karpinsk** (vene keeles Карпинск) on linn Venemaal Sverdlovski oblastis, Karpinski linnaringkonna keskus. Linn asub Turja jõe ääres, Jekaterinburgist ligikaudu 330 km põhjas.

Asula rajati 1759. aastal seoses Turjinski malmisulatuse ja rauatootmistehase ehitamisega. Alates 1774. aastast hakati tehases sulatama vaske. Hiljem sai asula nimeks Bogoslovsk. 27. augustil 1928 anti Bogoslovskile alevi staatus. Linnaõigused ja uue nime sai Karpinsk 1941. aastal. Linnale anti nimi geoloogi ja mineraloogi Aleksandr Karpinski (1847–1936) auks.

Viited
------

1. ↑  Карпинск "Мой Город" : Народная энциклопедия городов и регионов России. Vaadatud 17. juulil. 2023

Sverdlovski oblasti vapp
Sverdlovski oblasti linnad

Alapajevsk  | Aramil  | Artjomovski  | Asbest  | Berjozovski  | Bogdanovitš  | Degtjarsk  | Irbit  | Ivdel  | Jekaterinburg  | Kamensk-Uralski  | Kamõšlov  | Karpinsk  | Katškanar  | Kirovgrad  | Krasnoturjinsk  | Krasnoufimsk  | Krasnouralsk  | Kušva  | Lesnoi  | Mihhailovsk  | Nevjansk  | Nižni Tagil  | Nižnije Sergi  | Nižnjaja Salda  | Nižnjaja Tura  | Novaja Ljalja  | Novouralsk  | Pervouralsk  | Polevskoi  | Rež  | Revda  | Serov  | Severouralsk  | Sredneuralsk  | Suhhoi Log  | Sõssert  | Zaretšnõi  | Talitsa  | Tavda  | Turinsk  | Verhni Tagil  | Verhnjaja Põšma  | Verhnjaja Salda  | Verhnjaja Tura  | Verhoturje  | Voltšansk
**Karsi provints** on 1. järgu haldusüksus (provints) Ida-Türgis, sellest idas asub Armeenia. Provintsi keskus on Kars.

Haldusjaotus
------------

* Akyaka ringkond (kurdi *Şûrêgel*)
* Arpaçay ringkond (kurdi *Zarûşad*)
* Digori ringkond (kurdi *Dîxor*, armeenia Տեկոր/Tekor)
* Kağızmani ringkond (kurdi *Kaxizman*, armeenia Կագհզւան)
* Karsi ringkond (kurdi *Qers*, armeenia Կարս või Ղարս)
* Sarıkamışi ringkond (kurdi *Qamuşan*, armeenia Սարիղամիշ/Sarighamish)
* Selimi ringkond (kurdi *Selîm*)
* Susuzi ringkond (kurdi *Cilawûz*)

Viited
------

1. ↑  Population of provinces by years - 2000-2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

* Karsi provintsi koduleht (türgi keeles)

Türgi provintsid

Adana **·**  Adıyaman **·**  Afyonkarahisar **·**  Ağrı **·**  Aksaray **·**  Amasya **·**  Ankara **·**  Antalya **·**  Ardahan **·**  Artvin **·**  Aydın **·**  Balıkesir **·**  Bartın **·**  Batman **·**  Bayburt **·**  Bilecik **·**  Bingöl **·**  Bitlisi **·**  Bolu **·**  Burdur **·**  Bursa **·**  Çanakkale **·**  Çankırı **·**  Çorum **·**  Denizli **·**  Diyarbakır **·**  Düzce **·**  Edirne **·**  Elazığ **·**  Erzincan **·**  Erzurum **·**  Eskişehir **·**  Gaziantep **·**  Giresun **·**  Gümüşhane **·**  Hakkâri **·**  Hatay **·**  Iğdır **·**  Isparta **·**  İstanbul **·**  İzmir **·**  Kahramanmaraş **·**  Karabük **·**  Karaman **·**  Kars **·**  Kastamonu **·**  Kayseri **·**  Kilis **·**  Kırıkkale **·**  Kırklareli **·**  Kırşehir **·**  Kocaeli **·**  Konya **·**  Kütahya **·**  Malatya **·**  Manisa **·**  Mardin **·**  Mersin **·**  Muğla **·**  Muş **·**  Nevşehir **·**  Niğde **·**  Ordu **·**  Osmaniye **·**  Rize **·**  Sakarya **·**  Samsun **·**  Şanlıurfa **·**  Siirt **·**  Sinop **·**  Şırnak **·**  Sivas **·**  Zonguldak **·**  Tekirdağ **·**  Tokat **·**  Trabzon **·**  Tunceli **·**  Uşak **·**  Van **·**  Yalova **·**  Yozgat


,
**Karro** on eesti perekonnanimi.

Statistika
----------

2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Karro 511 inimesel: 237 mehel ja 274 naisel. Perekonnanimede levikult oli Karro meeste puhul 225. kohal ja naiste puhul 201. kohal.

Perekonnanimi Karro oli kõige levinum vanuserühmas 75–79 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 4,80. Nimi oli kõige sagedasem Võru maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 8,32 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Eesti kõigis maakondades kokku 122 erinevas mõisavallas talupoegadele nimeks Karro. Neist 40 mõisavalda asus Tartumaal, 27 Viljandimaal, 14 Pärnumaal, 11 Virumaal, teistes maakondades vähem. Suur osa nimedest Karro normaliseeriti hiljem nimeks Karu.

Nimede eestistamise käigus loobuti nimest Karro ühel korral, kui 1936. aastal võeti Pala vallas uueks nimeks Kasemägi.

Nime kandjaid
-------------

* Aleksander Karro, eesti ajakirjanik (1896–1929)
* Harry Karro, eesti näitleja (1930–2009)
* Helle Karro, eesti günekoloog (1957–)
* Ilmari Karro, eesti astroloog, müstik ja filmikriitik (1932–2011)
* Merle Karro-Kalberg, eesti ajakirjanik ja maastikuarhitekt (1981–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 04.07.2022)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine (algne nimekuju): Karro.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Karro.

Välislingid
-----------

* Karro statistikaameti andmebaasis
**Léopold III** (3. november 1901 Brüssel – 25. september 1983 Woluwe-Saint-Lambert) oli Belgia kuningas.

Ta oli kuningas Albert I ja printsess Elisabeth Gabriele poeg. Esimeses maailmasõjas võitles ta lihtsõdurina. Pärast sõda läks ta õppima Ameerikasse St Anthony’s Seminary' Santa Barbaras.

4. novembril 1926 abiellus ta Rootsi printsessi Astridiga. Neil oli kolm last:

* Joséphine Charlotte (1927–2005), Luksemburgi suurhertsoginna
* Baudouin (1930–1993), Belgia kuningas 1951–1993
* Albert (sündis 1934) Belgia kuningas 1993–2013

29. augustil 1935 kaotas Léopold III Šveitsis puhkusel olles autosõidul kontrolli sõiduki üle ja sõitis Vierwaldstättersee kaldajärsakust alla. Õnnetuse tagajärjel hukkus tema abikaasa Astrid.

1936. aastal kuulutas ta Saksamaa survel Belgia neutraalseks riigiks. Varem oli Belgia olnud Prentsusmaa ja Suurbritannia liitlane. 28. mail 1940 kapituleerus ta Saksamaa ees ning ta pandi koduaresti Laekeni kuningalossi. 11. septembril 1941 abiellus ta salaja kiriklikult Mary Lilian Baelsiga. Ametlikult registreeriti abielu 6. detsembril 1941. Belgia avalikkus mõistis abielu hukka. Seitse kuud hiljem sündis neil esimene ühine laps. 1944 deporteeriti ta Saksamaale, kus teda peeti kinni märtsini 1945. Seejärel viidi ta Austriasse, kus USA väed ta vabastasid. Kuna Belgia kommunistid olid kuninga naasmise vastu, veetis ta 5 aastat Šveitsis. 1951. aastal otsustas ta oma vanema poja kasuks troonist loobuda. 


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Albert I** | **Belglaste kuningas**1934–1951 | Järgnev**Baudouin I** |