recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Elisabeth Rehn (1993)
**Märta Elisabeth Rehn** (sünninimi **Märta Elisabeth Carlberg**; sündinud 6. aprillil 1935 Helsingis) on Soome poliitik ja diplomaat.

Haridus
-------

Elisabeth Rehn lõpetas 1957. aastal Svenska handelshögskolani majandusteaduse erialal. Ta on nii Svenska handelshögskolani kui ka Åbo Akademi audoktor.

Poliitiline tegevus
-------------------

Elisabeth Rehn kuulub Rootsi Rahvaparteisse. Aastatel 1979–1995 oli ta Eduskunna liige. Aastal 1990. sai temast kaitseminister Harri Holkeri valitsuses ja 1991. aastal Esko Aho valitsuses. Tema ministriks olemise ajal anti naistele õigus ajateenistuses osaleda ning hangiti Soome õhujõududele esimesed F/A-18 Hornet-hävitajad.

Elisabeth Rehn oli Rootsi Rahvapartei presidendikandidaat 1994. ja 2000. aastal. Aastal 1994 kaotas ta teises voorus Martti Ahtisaarile, 2000. aastal ei pääsenud aga teise vooru.

Aastatel 1995–1996 oli ta Euroopa Parlamendi liige.

Rahvusvaheliselt sai Elisabeth Rehn tuntuks ÜRO inimõiguste eksperdina. Aastatel 1995–1997 jälgis ta ÜRO esindajana inimõiguste olukorda endise Jugoslaavia maades; aastatel 1998–1999 oli ta ÜRO eriesindaja Bosnias ja Hertsegoviinas.

Tunnustus
---------

* 2003 Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Elisabeth Rehn oli alates 1955. aastast abielus Ove Rehniga, kes suri 2004. aastal. Neil on neli last. Tütar Veronica Rehn-Kivi on samuti poliitik, Eduskunna liige.

1960. aastate alguses oli Elisabeth Rehn esimene Tupperware toodete müüja Soomes.

Allikad
-------

* Elulugu Eduskunta lehel
* Soome-, inglis- ja rootsikeelne Vikipeedia artikli loomise ajal ja hiljem jooksvalt.
* "Kuka kukin on", Otava 2001 ISBN 951-1-17007-4
**Vees hõljuv torutunnel** (SFT) on kontseptsioon tunnelist, mis võimaldaks sügavate veetakistuste ületamist ja toimiks Archimedese seadusele põhinedes.

Tunneli kirjeldus
-----------------

Tunnel valmistatakse betoonist ja terasest ning kinnitatakse trossidega veekogu põhja või vee peal olevate pontoonide külge. Tunnel võimaldab ületada veetakistusi kohtades, kus kliima või maastiku tõttu ei ole muude lahenduste kasutamine võimalik või efektiivne. SFT kasutatakse, kui veekogu on liiga sügav, põhi on ebatasane või kivine. SFT-d paigaldatakse vähemalt 30 meetri sügavusele, mis on piisav, et laevadel oleks võimalik seda ületada, kuid samas ei ole vee avaldatav rõhk nii suur, et see kahjustaks tunnelit. Võrreldes vant- ja rippsildadega osutub pikkade SFT-de ehitamine odavamaks. SFT ehituskulude tõus võrreldes tunneli pikkuse suurenemisega on väiksem kui enamiku vant- ja rippsildade puhul. SFTd võib kasutada pikkade vantsildade alternatiivina

Tunneli paiknemine vee all vähendab gravitatsiooni mõju, mis maapealsete objektide puhul on väga tähtis. Seetõttu tunneli puhul ei oma mass nii olulist rolli ja neid saab ehitada pikematena.

Vees hõljuv torutunnel ei asu veekogupõhjas nagu sukeltunnel, vaid hõljub vees teatud sügavusel.

Tunnelit mõjutavad tegurid
--------------------------

* tunnelis toimuv liiklus
* hoovused
* veetemperatuur
* vee mass
* betooni mass
* betooni roome
* mahumuutused ja betooni peale tekkiv vee-elustik

Viited
------

1. 1 2  Tveit, Per (1. jaanuar 2010). "Submerged floating tunnels (SFTs) for Norwegian fjords". *Procedia Engineering*. ISAB-2010 (inglise). **4**: 135–143. DOI:10.1016/j.proeng.2010.08.016. ISSN 1877-7058.
2. 1 2  Kawade, Amol B.; Meghe, Shruti P. (28. aprill 2013). "Submerged Floating Tunnel". *Civil Engineering Portal - Biggest Civil Engineering Information Sharing Website* (inglise). Vaadatud 13. aprillil 2023.
3. ↑  Valk, Veronika (22. august 2013). "Hüpersilmus ja sukeltunnel". *Sirp*. Vaadatud 13. aprillil 2023.
Elise asukoht Peloponnesose poolsaarel
**Elise-Eretria koolkond** on vanakreeka filosoofiakoolkond, mille rajas lühikest aega Sokratese tutvusringkonda kuulunud Phaidon Elisest Phaidon on ka Platoni ühe dialoogi nimitegelane, kuid sellest hoolimata ei ole tema ja esialgse Elise koolkonna õpetusest palju teada. Ka Phaidoni õpilase, Elise Pleistanose kohta ei ole teada nimest enamat.

Elise koolkonna tegevust jätkasid Megara koolkonna esindaja Stilponi juures õppinud Menedemos Eretriast ja Asklepiades Phleiusist, kes kolisid kooli Elisest Eretriasse, misjärel hakati Diogenes Laertiose tunnistuse kohaselt varem Elise koolkonnaks nimetatut Eretria koolkonnaks nimetama. Kuna mõlemast koolkonnast on võrdlemisi vähe teada ning ilmselt oli nendel koolidel tugev seos, siis nimetatakse neid tavaliselt koos Elise-Eretria koolkonnana.

Kuna Eretria koolkonna esindajad olid Stilponi õpilased, siis enamasti nähakse tugevat seost nende ja Megara koolkonna õpetuse vahel, mis väljendus usus ühtsesse hüvesuse ideese ning hea ja tõese teatavasse kokkukuuluvusse.[*viide?*] Cicero ütleb oma *Academicas*, et Eretria koolkonna esindajad arvasid hea asupaigaks olevat vaimu (ladina *mens*) ning seetõttu oli nende jaoks vaimuteravus see, mis tõde mõista ja muust eristada suudab. Diogenes Laertiose väitel arvas koolkonna esindaja Menedemos, et tõde ei saa väljendada eitavate (vanakreeka ἀποφατικὰ) ega ka liidetud (vanakreeka συνημμένα) ning põimitud (vanakreeka συμπεπλεγμένα) väidetega, nõudes selle asemel kinnitavate (vanakreeka ἀποφατικὰ) ja ühetimõistetavate (vanakreeka τὰ οὐχ ἁπλᾶ) väidete kasutamist.

Viited
------

1. 1 2  Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamat, lõik 105
2. ↑  Cicero, "Academica" II raamat, lõik 42
3. ↑  Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamat, lõik 135
**Paide Muusikakool** on muusikakool Paides aadressil Tallinna tänav 8.

Kool loodi 1958. aastal, õppetööd alustati 3. novembril 50 õpilasega. Kooli esimene direktor oli Magda Laikre.

1963. aastal lõpes kooli esimene lend. Nendeks olid neli akordionisti. Samal aastal valmis ka Paides uus keskkoolihoone, kus muusikakool üüris õhtupoolikuti seitset klassiruumi. 1973. aasta jaanuaris sai kool kasutamiseks Paide polikliiniku endised ruumid, kus iga õpetaja sai omale klassi, kuid maja vajas remonti. See remonditi 1978. aastal.

1983. aasta septembris avati Paide Muusikakooli filiaal Türil ja muusikakooli õpilaste arv ületas 200 piiri.

1990. aasta augustis koliti vana maja hoovile ehitatud juurdeehitisse, mis oli vanast majast mõõtmetelt ligi kolm korda suurem.

2021/2022 õppeaastal õpib Paide Muusikakoolis 129 õpilast. Paide Muusikakoolis töötab 22 õpetajat.

Paide Muusikakoolis on tänapäeval võimalik õppida järgmisi erialasid: klaver, tšello, viiul, kitarr, flööt, klarnet, saksofon (alt, sopran, tenor), trompet, altsarv, tromboon, löökpill, akordion, pärimusmuusika (lõõts, kannel), laul.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Koolist. Paide Muusikakooli veebisait.
2. ↑  Kooli koduleht

Välislingid
-----------

* Paide Muusikakooli veebisait
***Wadō-ryū*** (jaapani keeles 和道流 *wadō-ryū*; *wa* 'rahu, harmoonia', *dō* 'tee, rada', *ryū* 'koolkond, stiil') on karate koolkond. Nimetus viitab põhimõttele, et sageli on rohkem abi järeleandmisest kui toorest jõust.

Ajalugu
-------

Karate meistrid Tokios. Vasakult teine Hironori Ōtsuka
Wadō-Ryū koolkonna rajaja Hironori Ōtsuka (1892–1982; 8. dan Shinto-Yoshin-Ryu jujutsu; 10. dan Wadō-Ryū karates) oli Gichin Funakoshi õpilane. Ta ühendas Funakoshi juures õpitud Okinawa karate ning Shinto-Yoshin-Ryu jujutsu põhimõtted ja tehnikad.
Dai Nippon Butoku Kai (1895) registreeris Wadō-Ryū ametlikult karate-koolkonnana Jaapanis 1. aprillil 1939. Japan Karatedo Federation (JKF) registreeris Wadō-Ryū 1964. aastal. 1981. aastal nimetas Hironori Otsuka Wadō-Ryū traditsioonide jätkajaks oma vanima poja Jiro Otsuka (sünd. 1934).

Euroopas ja Ameerikas demonstreerisid Wadō-Ryū-karated esmakordselt 1963. aastal oma kahekuusel turneel Jaapani karatekad Suzuki Tatsuo, Arakawa Toru ja Takashima Hajime. Järgmisel aastal asusid Suzuki Tatsuo ja tema assistent Shiomitsu Mifume elama Inglismaale, kus hakkasid Wadō-Ryūd õpetama. 1980ndatel asutas kumbki oma Wadō-organisatsiooni, International Karate-Do Federation (WIKF) ja Wadō-Ryū Karate-Do Academy. Suzuki Tatsuo kutsus Euroopasse ka teisi karatekasid ja toetas nende tegevust Wadō-Ryū levitamiseks. 1965. aastal rajas Kono Teruo Hollandis Dutch Wadō-Kai Federation’i, alates aastast 1970 elas Kono Saksamaal ja juhtis seal Wadō-Ryū koolkonda. Toyama Yutaka viis Wadō-Ryū 1960ndatel ka Itaaliasse.

Põhijooned
----------

Wadō-Ryūs suunatakse löögienergia eemale ja kontreeritakse (ka samaaegse) vasturünnakuga. Tehnikatele on omased järgmised põhimõtted:

* *Sanmi Ittai* - tehnika (*Ten gi*) sisaldab nii keha asukoha (*Ten i*) kui ka raskuskeskme (*Ten tai*) muutust
* tehnikate sujuvad üleminekud
* löögi samaaegne tõrjumine ja kontreerimine (aja võitmiseks)
* raskuskeskme kontroll
* *tai sabaki* – kõrvalepõikamine
* kyusho 急所– tehnikad suunatakse keha tundlikesse punktidesse (*vital point*)
* välditakse ülemäärase jõu kasutamist, liigseid tehnikaid ja liigutusi, kuid säilitatakse kiirus ja täpsus
* vastase jõud pööratakse tema enda vastu

Optilised erinevused võrreldes teiste koolkondadega (nagu näiteks *shotokan*) on eriti selgesti näha katas: Wadō-Ryū-katade liigutused on ökonoomsemad. Kaitsetehnika suunab rünnaku kõrvale.

Kata
----

Katas on rünnaku- ja kaitsetehnikad ühendatud liikumiste jadaks, kus igal liikumisel on tähendus. Ōtsuka Hironori võttis katad üle Gichin Funakoshilt.
Wadō-Ryūs harjutatakse järgmisi katasid:

* Pinan shodan (平安初段)
* Pinan nidan (平安二段)
* Pinan sandan (平安三段)
* Pinan yondan (平安四段)
* Pinan godan (平安五段)
* Kushanku
* Naihanchi (内畔戦)
* Jion (慈恩)
* Jitte (十手)
* Chinto
* Niseishi
* Seishan
* Wanshu
* Bassai (抜塞)
* Rohai (鷺牌)

Wadō-Ryūs õpetatakse katat Pinan nidan enne Pinan shodanit.
Hironori Otsuka registreeris Dai Nippon Butoku Kais 1940. aastal viis Pinan katat, Naihanchi, Kushanku, Chinto ja Seishani.

Välislingid
-----------

* Eesti Karate-do Wadokai Selts

* www.wado-ryu.jp/en
Polüetüleen, mille monomeer on etüleen
**Monomeer** on väikese molekulmassiga keemiline ühend, mis on võimeline liituma iseenda molekulidega moodustades monomeeri lülidest koosnevaid ahelaid, see on suurema molekulmassiga ühendeid. 

Tavaliselt mõeldakse monomeeri all orgaanilist ühendit, mille molekul sisaldab küllalt suure aktiivsusega kaksiksidet või funktsionaalset rühma ja on võimeline moodustama polümeerseid molekule. Monomeeri molekulid võivad liituda ka mõne teise monomeeri molekulidega moodustades kopolümeere. 

Monomeerid on näiteks etüleen, propüleen, vinüülkloriid, stüreen, 1,3-butadieen, isopreen, propeennitriil, epoksüetaan, metanaal, dioolid jt. Need monomeerid annavad polümerisatsiooni tingimustes sünteetilised polümeerid, nagu näiteks vinüülkloriidist saadav polüvinüülkloriid (PVC) või stüreenist saadav polüstüreen. Monomeeri polümerisatsiooni esilekutsumiseks lisatakse monomeerile initsiaatorit või katalüsaatorit, mis on vajalik aktiivsete tsentrite tekitamiseks.

Looduslike makromolekulide lähteühendid on looduslikud monomeerid, näiteks aminohapped, millest moodustuvad valgud, ja näiteks glükoos, millest moodustuvad tärklis, glükogeen või tselluloos.

Monomeerid on lähteühenditeks ka dimeeridele, trimeeridele, tetrameeridele jne kuni oligomeerideni.
Nende väikese polümerisatsiooniastmega ühendite puhul tulevad arvesse ka mõned anorgaanilised monomeerid.

Vaata ka
--------

* Polümerisatsioon
* Polükondensatsioon
**Monomaffia** oli Pärnus aastatel 2011–2016 toimunud rahvusvaheline monoteatrifestival. Festivali korraldas Arenduskeskus Pro Magister koostöös Endla teatriga. 

Festival keskendus eelkõige näitlejale.

Kokku toimus viis kolmepäevast festivali: augustis 2011, 2012, 2013, 2014 ja 2016. Festivali kunstiline juht oli 2011–2014 Indrek Taalmaa, 2016. aastal Ingomar Vihmar ja Anne-Ly Sova.

Mononäidendite võistlus 2012
----------------------------

2012. aastal korraldas Monomaffia koostöös Eesti Teatri Agentuuriga mononäidendite võistluse, kuhu oodati algupäraseid mononäidendeid nii alustavatelt kui ka kogenud näitekirjanikelt, dramaturgidelt, kirjanikelt, teatripraktikutelt ja -huvilistelt. Tulemused tehti teatavaks 16.-18. augustil toimunud festivali ajal. Võistluse peapreemia (1500 eurot) võitis Tõnu Õnnepalu näidendi "Vennas" eest. Veel auhinnati (à 500 eurot) Raivo Küti "Kellukavälu", Kristel Leesmendi "Tund aega, et hinge minna" ja Eva Samolbergi "Tangent universum".

Viited
------

1. ↑  Monomaffia 2011 veebisait.
2. ↑  Monomaffia 2011 veebisait.
3. ↑  Oruaas, Riina. Monomaffia on isiklike kogemuste festival. Pärnu Postimees, 23. august 2016.
4. ↑  Roosaar, Veste. https://parnu.postimees.ee/794730/algab-mononaidendite-voistlus Pärnu Postimees, 2. aprill 2012.
5. ↑  "Mononäidendite võistlus 2012. Eesti Teatri Agentuur". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. juuni 2020. Vaadatud 2. mail 2020.

Välislingid
-----------

* Festivalist Eesti Teatri Agentuuri andmebaasis
Olev Raju esinemas Tartu Ülikooli majandusteaduskonna lõpuaktusel 20. juunil 2006
**Olev Raju** (sündinud 14. jaanuaril 1948) on Eesti majandusteadlane ja poliitik.

Ta lõpetas aastal 1971 kiitusega Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna rahanduse ja krediidi erialal. Aastatel 1974–1975 oli ta TRÜ-s aspirantuuris, aastatel 1983–1985 doktorantuuris. Aastatel 1971–1991 töötas ta Tartu Riiklikus Ülikoolis poliitökonoomia kateedris vaneminseneri, vanemõpetaja ja dotsendina.

Ta oli 1995–2003 Riigikogu VIII ja IX koosseisu liige ja 2007–2009 Tartu Linnavolikogu esimees.

Tunnustus
---------

* 2008 Tartu Ülikooli medal

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Olev Raju**
 |

* Olev Raju Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* Nädala juubilar Olev Raju 60, Kesknädal, 9. jaanuar 2008
* Olev Raju: kriisist väljatulek – mitte lihtsate inimeste arvel, Tartu Postimees, 3. veebruar 2009
* Olev Raju: Reformierakond on ideoloogialõksus, Äripäev, 15. november 2010

Viited
------



1. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 5.12.2022.
| * v
* r
Rootsi-Poola sõda (1600–1611) |
| --- |
| 
Karksi lahing **·**  Võnnu lahing **·**  Koknese lahing **·**  Valmiera piiramine **·**  Viljandi piiramine **·**  Tallinna lahing **·**  Paide piiramine **·**  Rakvere lahing **·**  Paide lahing **·**  Kircholmi lahing **·**  Dünamünde piiramine **·**  Pärnu piiramine **·**  Salatsi merelahing **·**  Koiva lahing |

**Paide lahing** (poola *Bitwa pod Białym Kamieniem*, rootsi *Slaget vid Weissenstein*) oli Poola-Rootsi sõja ajal 25. septembril 1604 Paide all peetud lahing. Lahingus osalesid linnust piiranud Rootsi väed ja Paide garnisonile appi tulnud Poola abijõud. Lahing lõppes poolakate võiduga.

Paide piiramine ja lahing
-------------------------

1604. aasta augustis asus Arvid Eriksson Stålarm Paide lossi tagasi võtma, kuid taandus kui sai teada, et Leedu välihetman Jan Karol Chodkiewicz oli oma vägedega Tartust liikuma hakanud.

Stålarm naasis 15. septembril 5000 sõduri ja 6 suurtükiga. Seepeale asus Tartust teele Chodkiewiczi 2300-meheline abivägi, mis koosnes peamiselt ratsaväelastest. Nad jõudsid Paide alla 25. septembril ning sundisid rootslasi nendega linnusemüüride all võitlusse astuma.

Rootslaste peamised jõud oli vasakul tiival, kus paiknesid segamini nii ratsanikud kui jalaväelased. Poolakate parem tiib koosnes husaaridest ning keskosa rüütlitest ja jalaväelastest. Rünnaku põhiraskus jäi husaaridele, Poola vägede keskosa ning vasak tiib sekkusid vähem. Chodkiewicz saatis oma husaaridest koosneva parema tiiva ründama rootslaste vasakut tiiba. Äkilise löögiga sunniti Rootsi vägede parem tiib taganema sohu. Seejärel lagunes ka ülejäänud rootslaste vastupanu.

Rootsi väed kaotasid lahingus umbes 3000 meest ning kõik oma suurtükid. Nende laagrist saadud moon aitas toita toidupuuduses vaevlevat Paide garnisoni.

Lahingut peeti niivõrd oluliseks, et selle järel sai Chodkiewicz uueks Leedu suurhetmaniks 1603. aastal surnud Krzysztof Mikołaj Radziwiłłi asemel. Rootsi vägesid juhtinud Arvid Eriksson Stålarm mõisteti aga lahingu kaotamise eest surma. Kuigi surmaotsust ei viidud täide, viibis Stålarm kuni oma surmani Gripsholmi lossis vangistuses.

Vaata ka
--------

* Paide piiramine (1602)
* Paide piiramine
* Lahingute loend

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  "Swedish Polish War 1600 to 1609" (inglise).
2. ↑  Herman Hofberg (1906). ""Svenskt Biografisk Handlexikon" lk. 557–558" (rootsi).
**Choiseul** on saar Melaneesias Saalomoni saarestikus. 

Saare pindala on 3207 km². Saar on 161 km pikk ja 30 km lai.

Choiseuli saar kuulub Saalomoni Saartele ja moodustab põhiosa Choiseuli provintsist.

Choiseuli saarest loodesse jääb Paapua Uus-Guineale kuuluv Bougainville'i saar. Kagusse jääb Santa Isabeli saar, mis kuulub Saalomoni Saarte Isabeli provintsi. Ülejäänud naabersaared kuuluvad Saalomoni Saarte Lääneprovintsi: läänes Shortlandi saared, edelas Mono ning lõunas Vella Lavella, Kolombangara ja New Georgia.

Saar on mägine. Selle kõrgeim tipp Maetambe ulatub 1060 m kõrgusele ja see on vana vulkaanikoonus. Osa rannikust on liivane, aga osa soine.

Kultuuriliselt on Choiseuli saarte põlisrahvas lähedane Bougainville'i saare elanikega. Saarel kasutatakse endiselt rahana teokarpe, mida nimetatakse kesaks.

Choiseuli kirdetipus asub provintsi keskus Taro. Provintsi teine suurem asula on Araiki, mis asub Choiseuli kagutipu lähedal oleval Vaghena saarel.

Saare rannikul soolases vees elab krokodille.

Transport ei ole saarel arenenud. Mis tahes reisideks nii saart mööda kui ka saarele ja sealt ära tuleb varuda palju aega.

Ajalugu
-------

Arheoloogilisi väljakaevamisi ei ole saarel toimunud, aga keeleteaduse andmetel on Choiseul asustatud olnud umbes 3500 aastat.

1568 avastas Choiseuli eurooplaste jaoks Hispaania meresõitja Álvaro de Mendaña de Neyra, kes nimetas selle San Marcoseks, aga ei maabunud saarel. 1768 jõudis saarele Prantsusmaa meresõitja Louis Antoine de Bougainville, kes nimetas selle Prantsusmaa tollase välisministri Étienne François de Choiseuli järgi.

1870. aastatel ründas saare keskosa pealik läänepoolseid hõime ja seejärel Vaghena saart, mis rünnaku tulemusena muutus inimtühjaks. 1916 puhkes taas hõimudevaheline sõda, mis lõppes alles 1921 rahulepingu sõlmimisega.

Kuni 19. sajandi lõpuni ei tekitanud saar eurooplastes erilist huvi. Nende suhted kohalike saarlastega olid väga vaenulikud. 1886 kehtestati saarel Saksamaa protektoraat, 1899 Suurbritannia protektoraat. Teise maailmasõja ajal viibisid saarel nii Jaapani kui USA väed, aga sõjategevusese piirkondadest jäi ta kaugele.

Alates 1978 kuulub Choiseuli saar Saalomoni Saarte koosseisu.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Choiseul Island, Solomon Islands John Seach
2. 1 2  Suur maailma atlas, lk 150.
**Aleksandr Jakovlevitš Fissun** (vene keeles Александр Яковлевич Фисун; sündinud 12. juulil 1957) on vene arstiteadlane, sõjameditsiini spetsialist, professor, meditsiiniteaduste doktor, 2. klassi tõeline riiginõunik (2015), meditsiiniteenistuse reservkindralmajor, Venemaa Teaduste Akadeemia liige.

Ta on 2018. aastast Kirovi-nimelise Sõjameditsiini Akadeemia ülem. Aastatel 2013–2016 oli ta Venemaa Föderatsiooni Kaitseministeeriumi Sõjameditsiini Peavalitsuse ülem.

Elukäik
-------

Fissun lõpetas 1980. aastal Kirovi-nimelise Sõjameditsiini Akadeemia. Pärast lõpetamist oli ta mereväeteenistuses Balti laevastikus, algul sõjaväearstina, seejärel (enne 1988. aastat) Paldiskis NSV Liidu Sõjalaevastiku Paldiski õppekeskuse polikliiniku ülemana. Hiljem, aastatel 2004–2006, oli ta Venemaa Föderatsiooni Sõjalaevastiku meditsiiniteenistuse ülem. 2009. aasta juunist juulini täitis ta Venemaa Föderatsiooni Kaitseministeeriumi Sõjameditsiini Peavalitsuse ülema kohuseid. 2009. aastal Fissun vabastati sõjaväeteenistusest.

Kui 2012. aasta lõpul asus kaitseministri ametisse Sergei Šoigu, kutsus ta Fissuni tagasi tööle kaitseministeeriumi. 2013. aasta veebruarist asus Fissun sõjameditsiini peavalitsuse ülema ametikohale. 2016. aasta oktoobris valiti ta Venemaa Teaduste Akadeemia liikmeks. Kuu aega hiljem ilmus Venemaa Föderatsiooni presidendi seadlus Fissuni ametist vabastamise kohta tema enda soovil. Vabastamise põhjuseks oli presidendi soovituse, mille järgi riigiteenistujad peaksid hoiduma kandideerimast teaduste akadeemia koosseisu, eiramine.

Venemaa teenelise arsti rinnamärk

Tunnustus
---------

* Venemaa Föderatsiooni teeneline arst
* valiti Venemaa Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks (2016; arstiteaduste osakonna profülaktilise meditsiini sektsioon)

Välislingid
-----------

 Aleksandr Fissun – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Püha Simoni ja Helena kirik** (valgevene keeles Касцёл святых Сымона і Алены, poola keeles Kościół św. Szymona i św. Heleny w Mińsku), tuntud ka nimega **Punane kirik** (valgevene keeles Чырвоны касцёл), on roomakatoliku kirik, mis asub Minski vabaduse väljakul Valgevenes.

Kirik on ehitatud uusromaanika stiilis ning selle arhitektid olid poolakad Tomasz Pajzderski ja Władysław Marconi. Nurgakivi pandi 1905. aastal. Kiriku ehitus lõppes 1910. aastal. Tellised, mida kasutati seinte ehitamiseks, pärinesid Częstochowast, aga katusekivid Włocławekist. Kiriku ehitust rahastas Valgevene-Poola maaomanik, ettevõtja ja kodanikuaktivist Edward Woyniłłowicz (1847–1928). Kirik sai nime Woyniłłowiczi kahe surnud lapse, Szymoni ja Helena järgi.

Ajalugu
-------

1903. aastal kirjutasid umbes kaks tuhat katoliiklast kohalikule omavalitsusele petitsiooni, millega paluti alustada uue katoliku kiriku ehitamist. See mõte kiideti heaks ja ehitus algas 1905. aastal. Kirik pühitseti 20. septembril 1910 ja kolm kuud hiljem 21. detsembril see avati. Minsk kuulus sel ajal Venemaa Keisririigi koosseisu.

1921. aastal sai Minskist Valgevene NSV pealinn ning Valgevene hakkas kuuluma Nõukogude Liitu. Riiki sisenenud Punaarmee rüüstas kirikuid jõudsasti. 1932. aastal nõudsid nõukogude võimud, et kirik suletaks ja riik sekulariseeruks. Kirikuhoonesse rajati riiklik Poola teater, aastaid hiljem asendati teater kinoga. teise maailmasõja ajal 1941. aastal hakkas Saksa okupatsioonivõim hoonet uuesti kirikuks ümber ehitama. Pärast teist maailmasõda sulgesid nõukogude võimud kiriku taas ning hoonet hakati uuesti kasutama kinona.

1990. aastal, pärast kahte näljastreiki, mille korraldasid Minski katoliiklastest aktivistid Anna Nicievska-Sinevicz ja Edward Tarletski, tagastati hoone roomakatoliku kirikule. Kiriku interjöör on täielikult taastatud ning kirikust on saanud oluline religioosne, kultuuriline ja ühiskondliku elu keskus. Samuti on sellest saanud taaselustatud Valgevene kreekakatoliku kiriku keskus.

2006. aastal kaevati Edward Wayniłłowiczi ja tema naise haud lahti, et põrmud kirikusse ümber matta. 1921. aastal oli Woyniłłowicz sunnitud lahkuma oma kodust Słuckis, sest esimese maailmasõja ajal sõlmitud Riia rahu muutis riikide piire kardinaalselt. Woyniłłowicz kolis Poolas asuvasse Bydgoszczi linna, kus ta ka 1928. aastal suri.

Püha Simoni ja Helena kiriku missasid peetakse nii valgevene, poola, leedu kui ka ladina keeles.

Pilte
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Viited
------

1. ↑  "Püha Simoni ja Helena kiriku ametlik veebileht". Vaadatud 30.05.2019.

Välislingid
-----------

* Püha Simoni ja Helena kiriku mitteametlik informatiivne veebileht
* Püha Simoni ja Helena kiriku pildigalerii
* Püha Simoni ja Helena kiriku ajalugu koos pildigaleriiga
***Chlorococcales*** on selts klorofüütide klassis rohevetiktaimede hõimkonnas.

Sellesse seltsi kuulub mitmesuguse ehitusega organisme. Rakke ümbritseb polüsahhariididest sein, mis koosneb tselluloosist. See eristab neid *Volvocales*'i seltsist, mille liikide rakuseinad on moodustunud glükoproteiinidest. Esineb nii viburitega kui ka viburiteta liike, kuid kuna viimased sisaldavad basaalkehi ja nende juurde kuuluvaid struktuure, on põhjust arvata, et terve selts on arenenud viburitega eellasest.

Paljunemine toimub viburiteta vormidel sugutult, tavaliselt autospooride moodustamise teel. Need sarnanevad morfoloogiliselt neid moodustanud vegetatiivsete rakkudega. Kolooniaid moodustavatel liikidel ühinevad ühes vanemrakus moodustunud spoorid uueks kolooniaks ja kohe ka vabanevad ning rakkude arv seega kolooniates ei suurene.

Sugukonnad
----------

* *Actinochloridaceae*
* *Characiaceae*
* *Characiosiphonaceae*
* *Chlorococcaceae*
* *Chlorochytriaceae*
* *Chlorosarcinaceae*
* *Coccomyxaceae*
* *Dictyosphaeriaceae*
* *Endosphaeraceae*
* *Golenkiniaceae*
* *Hormotilaceae*
* *Hydrodictyaceae*
* *Hypnomonadaceae*
* *Micractiniaceae*
* *Nautococcaceae*
* *Protosiphonaceae*
* *Radiococcaceae*
* *Rhopalosolenaceae*
* *Scenedesmaceae*
* *Sorastraceae*
* *Sphaerodictyaceae*
* *Sphaeropleaceae*
* *Treubariaceae*

Viited
------

1. 1 2  Kalle Olli: Klorofüüdid

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Chlorococcales** |

* Chlorococcales Encyclopedia of Life
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Niobe tütrest ja Neleuse abikaasast; kevadejumalanna kohta vaata artiklit Flora.* |

---

**Chloris** oli Teeba printsess, Amphioni ja Niobe tütar.

Niobel oli 7 poega ja 7 tütart ning ta kiitles nendega, pidades end paremaks jumalanna Letost, kel oli ainult üks poeg ja üks tütar. Ta käskis linlasi, et need peavad Leto templis hoopis temale ohverdama. Karistuseks lasksid Leto lapsed Apollon ja Artemis mürgitatud nooltega maha kõik Niobe lapsed; Apollon tappis pojad ja Artemis tütred. Ainsana pääses noorim tütar Chloris, kes jooksis ema sülle ja kellele Niobe armu palus. Mõne autori järgi tappis Artemis ka tema; sel juhul räägib see artikkel kahest samanimelisest naisest. Tema isa tappis end seejärel ise, kuid mõne autori järgi tappis Apollon ka tema. Ema Niobe sõitis seepeale sünnikoju Früügiasse, kus muutus südamevalust Sipylose mäeks, millest voolab välja allikas.

Tüdruk, kelle nimi oli seni olnud **Meliboia**, oli sellest niivõrd vapustatud, et sai uueks nimeks Chloris, mis kreeka keeles tähendab 'kahvatu'.

Chloris abiellus Messeenia kuninga Neleusega. Nad elasid Pylose linnas ning neil oli 13 poega ja 1 tütar. Chlorist tabas ema saatus, kuigi ei tema ega ta mees ei kiidelnud oma lastega.

Neleus vihkas oma kaksikvenda Peliast, kes oli endale haaranud Iolkose kuningatrooni ja ta pagendanud. Neleus mõtles lakkamatult kättemaksule. Isegi ühe oma poja nimetas ta Alastoriks ('kättemaks'). Herakles palus Neleusel kättemaksust loobuda, ent Neleus keeldus. Karistuseks tappis Herakles Neleuse 11 poega: Alastori, Chromiose, Taurose, Asteriose, Pylaoni, Deimachose, Eurybiose, Phrasiose, Eurymenese, Euagorase ja Epilaose. Ellu jäid Nestor, Periklymenos ja tütar Pero.
**Olev Tinn** (3. september 1920 Haradok, Vitebski kubermang – 6. september 1971 Tallinn) oli eesti näitleja.

1950. aastal lõpetas ta Eesti NSV Riikliku Teatriinstituudi.

Aastatel 1940–1941 oli ta Ugala näitleja. Nõukogude–Saksa sõja ajal 1942–1944 kuulus ta Jaroslavlis Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite koosseisu. 1944–1971 oli ta Draamateatri näitleja.

Ta on mänginud filmides "Valgus Koordis", "Tagahoovis", "Veealused karid", "Põrgupõhja uus Vanapagan" ja "Mis juhtus Andres Lapeteusega?" ning Lenfilmi filmis "Lõoke".

Ta oli Eesti NSV Teatriühingu juhatuse liige ja Eesti NSV Kultuuriala Töötajate Ametiühingu Vabariikliku Komitee presiidiumi liige.

Tegevus NLKP-s
--------------

* 1958 astus NLKP-sse
* EKP Tallinna Linnakomitee liige

Tunnustus
---------

* 1962 Eesti NSV teeneline kunstnik

Isiklikku
---------

Tema isa oli näitleja ja lavastaja Eduard Tinn ning tema poeg on publitsist Eduard Tinn.

Viited
------

1. ↑  Tunnustus kunstirahvale. Olev Tinn. Sirp ja Vasar, 30. märts 1962
2. ↑  Eesti filmi andmebaas. Olev Tinn

Välislingid
-----------

* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Olev Tinn 1943-1944 Jaroslavlis
* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Näitleja Olev Tinn Ženja Kuznetsovi osas Lija Geraskina näidendis "Küpsustunnistus" (1952)
* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Näitleja Olev Tinn sõjalaev "Hadži-Bei" esindaja osas Aleksandr Korneitšuki näidendis "Eskaadri hukk" V. Kingissepa nim. TR Draamateatris (1954)
* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Tinn, Olev - Eesti NSV teeneline kunstnik V. Kingissepa nimelise TRA Draamateatri näitleja, EKP XIV kongressi delegaat (1964)
* Haud Tallinna Metsakalmistul
Klassi Aleksandr Grin laev 1980. aastail Mustal merel
**Projekt 1430 Aleksandr Grin** (vene keeles: *Проект 1430, тип Александр Грин*) on Nõukogude Liidus massiliselt toodetud rannikulähedaseks kasutuseks mõeldud reisilaevaklass. Selle klassi laevu kasutatakse tänini, sealhulgas Eestis.

Kirjeldus
---------

Aleksandr Grini klassi laevad on mõeldud sõitudeks rannikulähedastes vetes või sadama akvatooriumis. Nende merekindlus on vaid 4 palli (või kuni 2 m) lainetust ja 6 palli tuult.

Laeva peatekile mahub projekti järgi kuni 160 reisijat ja alumisse salongi 40.

Reisilaevast valmistati 1980. aastail ka paar modifitseeritud versiooni (1430U, 14301), kuid need ei läinud masstootmisse. 

### Põhiandmed

* Pikkus: 33,3 m
* Laius: 5,3 m
* Süvis: 1,54 m (maksimaalne)
* Veeväljasurve: 101,5 t (maksimaalne)
* Mahutavus: 82 brt
* Peamasinad: 2х 12Tš15/18 3D12А 300 hj
* Kiirus: 14,5 s
* Meeskond: 3-4
* Reisijaid: 200

Ajalugu
-------

Aleksandr Grini klassi reisilaevade valmistamist alustati 1970. aastal Hersonis, Ilitševskis ja Bakuus. Tootmine lõpetati 1984. aastal, kuid siiski valmistati üks laev veel ka 1995. aastal. Kokku on toodetud umbes 160 selle klassi laeva. Tänapäevaks on mitmed küll juba maha kantud, kuid paljud on siiski jäänud seni kasutusse.

### Eestis

Monica (endine Koplirand) Vanasadamas 2012.
Aastail 1973–1977 toodi Tallinna-Aegna liinile 3 Aleksandr Grini klassi laeva: Kloogarand, Koplirand ja Pelgurand. Laevad kuulusid Eesti Merelaevandusele. Pärast Eesti taasiseseisvumist anti laevad üle Tallinna Linnale ja läksid Tallinna Trammi- ja Trollibussikoondisele. Pelgurand oli veel 1991. aastal Narva Noorte Meremeeste Klubi õppelaev, millega tehti reise Narvast Narva-Jõesuusse, kuid laev müüdi umbes 1993. aastal Venemaale (hilisem nimi *Meridian*). Teised kaks jätkasid suviseid liinisõite Tallinnast.

Laevade pidamine osutus turumajanduse tingimustes kalliks ja liiniliiklus kippus vahepeal soikuma. Augustis 1996 sattus Kloogarand Patareisadama juures kividele. 1997. aastal anti Kloogarand ja Koplirand üle Pirita linnaosavalitsusele, mis andis need omakorda opereerimiseks Saaremaa Laevakompaniile.

2001. aastal läks Koplirand eraomandusse ja nimetati Janicaks ning 2008. aastal Monicaks. Monica ehitati reisijaile mugavamaks ja asus hiljem liinile Kalasadam-Naissaar. Välja vahetati ka Venemaal toodetud peamasinad. 2014. aastal jäi Monica kapten vahele joobetunnustega. 2015. aastal juhtus Monicaga intsident, kui tänu merel tõusnud tormile ja läänest külglaine vältimise vajadusele tuli Naissaarelt Tallinna sõitu alustanud laeval suunduda hoopis vastulainet Paldiskisse.

Vaata ka
--------

* Monica (laev)
* Vesta (laev)
* Aegna

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Aleksandr Grin** |

* Russrivership - laeva kirjelduse ja andmete lehe allalaadimislink
* Fleetphoto.ru
* Õhtuleht: Tallinna-Pirita-Aegna laevaliin käivitus
* Postimees: Kloogarand ja Koplirand hakkavad kurseerima mais
* Postimees: Popile puhkesaarele viiv laev vahetus üha suurema vastu
**Lääne-Harju Muusika- ja Kunstide Kool** on huvikool Harju maakonnas Lääne-Harju vallas. Kooli juriidiline aadress on Rummu alevik, Aia tänav 5.

Huvikool loodi Paldiski Muusikakooli ja Vasalemma Kunstide Kooli ühendamisel 1. septembril 2021. Selles oli asutamise hetkel seitse õppekohta: Paldiskis Ühisgümnaasiumis, Paldiski Vene Põhikoolis, Rummus, Padise rahvamajas, Vasalemma Põhikoolis, Leholas ja Laulasmaal. 2023. aasta seisuga on koolil üheksa õppekohta.

Kooli direktor on Mihkel Tikerpalu.

Klooga õppekoht
---------------

Lääne-Harju Kultuurikeskus (Aedlinna tee 3, Klooga)

Õppida saab kujutavat kunsti, kitarri, klaverit ja tantsu.

Laulasmaa õppekoht
------------------

Laulasmaa Kool (Kloogaranna tee 20, Laulasmaa küla)

Õppida saab klaverit, viiulit ja solfedžot.

Lehola õppekoht
---------------

Lehola Lasteaed-Algkool (Orisküla tee 20, Lehola küla)

Õppida saab klaverit.

Padise õppekoht
---------------

Padise rahvamaja (Padise küla)

Õppida saab puupuhkpille, vaskpuhkpille, solfedžot ja muusikalugu, löökpille. Tegutseb Padise Puhkpilliorkester, Padise RahvaTeater ja teatristuudio.

Paldiski Peetri õppekoht
------------------------

Paldiski Vene Põhikool (Peetri 26, Paldiski)

Õppida saab klaverit, löökpille, solfedžot ja muusikalugu.

Paldiski Rae õppekoht
---------------------

Paldiski Ühisgümnaasium (Rae 56, Paldiski)

Õppida saab klaverit, kitarri, viiulit, puupuhkpille, tšellot, solfedžot ja muusikalugu ja tantsu. Tegutseb nii keelpilliorkester kui ka orkester.

Risti õppekoht
--------------

Risti Kool (Harju-Risti)

Õppida saab klaverit.

Rummu õppekoht
--------------

Rummu (Aia 5)

Õppida saab klaverit, kitarri, solfedžot ja muusikalugu, tantsu ja kujutavat kunsti.

Vasalemma õppekoht
------------------

Vasalemma Põhikool (Lemmaru küla)

Õppida saab klaverit, kitarri, solfedžot, puupuhkpille, vaskpuhkpille ja tantsu. Tegutseb puhkpilliorkester.

Välislingid
-----------

* Lääne-Harju Muusika- ja Kunstide Kooli veebisait
**Aleksandr Godtšakovi nimeline fond avaliku diplomaatia toetuseks** on Venemaa rahastatud fond, mis on loodud Venemaa presidendi Dmitri Medvedevi dekreediga 2. veebruaril 2010 Vene Rahvusvaheliste Suhete Nõukogu eesmärkide täitmiseks (viimase ülesanne on korraldada koostööd Venemaa teadusasutuste ja välisriikide analüüsikeskuste vahel). Presidendi dekreedi kohaselt asutas fondi Venemaa välisministeerium ning selle eelarvet rahastatakse föderaaleelarvest, vabatahtlikest sissemaksetest ja annetustest ning muudest allikatest vastavalt Venemaa õigusaktidele. Fond on saanud nime legendaarse Venemaa diplomaadi Läänemaal Taeblas sündinud Aleksander Gortšakovi järgi.

Fondi asutamisel ütles Medvedevi abi Sergei Prihhodko, et fondi eesmärk on kaitsta Venemaa huve ning toimida kodanikuühiskonna ja ametiasutuste vahelise täiendava koostööplatvormina, et rahastada neid rahvusvaheliste uuringutega tegelevaid vabaühendusi, mis avalikustamata põhjustel ei saa rahalist toetust. Fond korraldab mitmesuguseid konverentse, nagu Balti Dialoog, Vene–Saksa Kultuuridiplomaatia Foorum ning SRÜ ja Balti riikide esindajatele suunatud Dialoog Tuleviku Nimel.

Fondi tegevdirektor on alates loomisest 2010. aastal Leonid Dratševski.

Kriitika
--------

2. veebruaril 2015 sulgesid Ukraina võimud fondi esinduse Kiievis süüdistades teda Ukraina tudengite hulgas tehtavas Ukraina-vastases propagandas.

Seosed Eestiga
--------------

Seoses Balti riikide iseseisvuse 100. aastapäeva tähistamisega finantseeris Gortšakovi fond 24. oktoobril 2017 Peterburis toimunud konverentsi „Sõjad ja revolutsioonid 1917–1920: Soome, Eesti, Läti ja Leedu riikluse sünd". Eesti Välisluureameti hinnangul olid seal peetavad ettekanded Baltimaade iseseisvust mõnitavad.

Viited
------

1. ↑
2. ↑   Lk. 57
3. ↑
4. ↑   lk. 50
Piltjutustus
**Piltjutustus** on piltide sari, kus lisaks piltidele on esitatud lühike sisu selgitav tekst. 

Piltjutustus on filmi- või videoproduktsiooni arenguprotsessis peamine visuaalse kavandamise instrument. 

Piltjutustust kasutatakse laialdaselt filmide, animatsioonfilmide, arvutigraafika ja interaktiivse meedia eelvaatena. 

Piltjutustus koosneb teatud arvust ruutudest, mille sees on illustratsioonid või pildid, mis annavad ülevaate süžeest. Piltjutustusi tehakse lihtsustatud must-valgel või värvilisel kujul.

Ajalugu
-------

Piltjutustus sai alguse Disney Stuudios 1930. aastatel, kui seda hakati kasutama joonisfilmide eelvaateks. Idee autor oli Webb Smith, kes hakkas selleks, et lugu jutustada, joonistama stseene eraldi paberitele, ning seadis pildid loo kulgemise järjekorda. 1940. aastatel levis piltjutustuste kaasamine märulifilmides, esimene selline film oli "Gone with the Wind". 1980. aastatel kasutati seda tarkvaratoodetes eesmärgiga seletada lihtsamini lahti kujundamisfaasis olevaid veebilehti ja interaktiivset meediat.

Piltjutustuse areng Eestis algas 19. sajandi teisel poolel, kui turul osutusid populaarseks Wilhelm Buschi teosed, kus oli kasutatud täiskasvanutele mõeldud pilte, mida illustreeris tekst. Samalaadsete lasteteoste autor oli Karl August Hindrey. Uuema aja kõige kuulsamate piltjutustuste autor Eestis oli Raivo Järvi.

Kasutusalad
-----------

Piltjutustus
Piltjutustus võib olla kasulik erinevates valdkondades.

Kõige populaarsem piltjutustuse kasutusala on filmindus, kus filmikaadrid on joonistustena välja toodud. See aitab filmi- ja telereklaamide tegijatel visualiseerida stseene ja leida potentsiaalseid probleeme enne nende võimalikku teket. Samuti säästab piltjutustuste tegemine raha ja aega, pannes paika filmi umbkaudse tootmismaksumuse. Ka filmide treilerid on üles ehitatud piltjutustuste loogikal.

Samal põhimõttel kasutatakse piltjutustusi ka teatrites lavastajate ja näidendite direktorite poolt.

Piltjutustust kasutatakse tänapäeva ärimaailmas reklaaminduses ja koosolekutel ideede esitluseks. Paljud suured korporatsioonid õpetavad piltjutustuste tehnikat oma töötajatele, sest see on vajalik oskus tooteidee edasiandmiseks kliendile. Ka ajurünnakus on mugav oma ideed piltjutustuse abil selgitada, sest see aitab teistel sind mõista ning ka neil sinu piltjoonistuse abil uusi ideid välja arendada.

Viited
------



1. ↑  Michael Erlhoff Tim Marshall (2008). *Design Dictionary*. Switzerland: Birkhäuser Verlag AG.
2. ↑  "Mõisted".
3. ↑  Kristjan Jekimov. "Koomiksi semiootika: pildi ja teksti probleem „Narratiivsus piltides" näitel" (PDF).
4. ↑  Mark van Langeveld. "Storyboarding Added Value in Pre-Production" (PDF).
5. ↑  Peter. "the origin of storyboards".
6. ↑  "Storyboard".
**Väliskõrv** (ladina keeles *auris externa*) on paljude selgroogsete kõrva osa, mis koosneb harilikult kõrvalestast ja välimisest kuulmekäigust.

Väliskõrva areng, anatoomia, kuju, sooned, lihased ja morfoloogia ning patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. 

Imetajatel koosneb väliskõrv reeglina kõrvalestast ja välimisest kuulmekäigust. Välimise kuulmekäigu (*meatus acusticus externus*) lõpus paikneb trummikile (*membrana tympani*), mis eraldab väliskõrva keskkõrvast. Väliskõrva ülesanne on kanda õhus leviv helilaine trummikileni. 

Erandiks on ürgimetajad ja vees elavad imetajad, kellel kõrvalest puudub.

Samuti puudub kõrvalest lindudel, roomajatel (sh madudel) ja kahepaiksetel.

Asend
-----

Väliskõrv asetseb anatoomilis-topograafiliselt trummikilest külgmiselt ehk lateraalselt.

Viited
------

1. ↑  "Meditsiinisõnastik" 850:2004.

Välislingid
-----------

* Johann Friedrich Meckel,*Manual of Descriptive and Pathological Anatomy*, Volume 3, lk 112 – 117, Philadelphia, 1832, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 13.12.2013) (*inglise keeles*)
* Meeli Roosalu. *Inimese anatoomia*, Kirjastus Koolibri, lk 235, 2010, ISBN 978-9985-0-2606-9.
Peeneteraliste tardkivimite väliklassifikatsioon, mida kasutatakse siis kui kivimit pole veel jõutud mikroskoopiliselt uurida. Liite '-oid' võib asendada liitega '-kivim', näiteks "andesitoidi" asemel võib kasutada terminit "andesiitkivim".
**Andesitoid** on vulkaaniline kivim, mida võib välimuse järgi pidada andesiidiks.

Termin on kasutusel rahvusvahelise geoloogiaühingu tardkivimite süstemaatika alakomisjoni (*Subcommission on the Systematics of Igneous Rocks*) poolt välja töötatud tardkivimite klassifikatsioonis. Seda soovitatakse kasutada väligeoloogilise nimetusena andesiidisarnase vulkaanilise kivimi esmasel määramisel.

Asja idee on selles, et kuna andesiiti defineeritakse tema keemilise koostise alusel, siis pole ilma laboratoorse analüüsita võimalik andesiidile täie kindlusega korrektset nime anda. Sellele vaatamata ei ole oid-lõpuliste kiviminimetuste kasutamine geoloogide seas kuigi populaarne. Tavaliselt nimetatakse andesiidiks igasugust vulkaanilist kivimit, mis sarnaneb basaldiga, kuid erineb sellest näiteks värvuse poolest või esineb kivimkehas, mida tavaliselt ei seostata basaldiga, näiteks viskoosses laavavoolus.

Vaata ka
--------

* Andesiit

Viited
------

1. ↑  Jackson, J. A. (1997). Glossary of Geology (4. trükk). Alexandria, Virginia: American Geological Institute. Lk 24. ISBN 0922152349
2. ↑  Le Maitre, R. W. (2005). Igneous Rocks: A Classification and Glossary of Terms: Recommendations of the International Union of Geological Sciences Subcommission on the Systematics of Igneous Rocks (2. trükk). Cambridge University Press. Lk 56. ISBN 0521619483
Välgutamine
**Välgutamine** on paljastatud kehaosade (eriti suguelundite, rindade või tuharate) või aluspesu ootamatu lühiajaline eksponeerimine teistele inimestele. Seda sõna kasutatakse sagedamini naiste kohta ja eeskätt kollases ajakirjanduses. 

Välgutamine võib olla varjamatult tahtlik või justkui juhuslik, kogemata toimuv. 

Välgutamist võidakse kasutada võrgutamiseks, ahvatlemiseks, provotseerimiseks või seksuaalse erutuse ja/või rahulduse saamiseks, samuti viha märgina või solvanguna või ka lihtsalt lõbu pärast. Kui seksuaalse rahulduse saamiseks eelistatakse välgutamist, võib olla tegemist parafiiliaga.

Välgutamine filmikunstis
------------------------

Üks tuntumaid välgutamisstseene on Sharon Stone'iga filmis "Basic Instinct". Catherine Tramell, keda Stone mängib, hoiab jalga üle põlve, kuid tõstab korraks jala teise kõrvale, nii et stseeni tegelased ja vaatajad näevad, et tal ei ole aluspükse jalas.

Vaata ka
--------

* Liputamine
* Ekshibitsionism
* Parafiilia

Välislingid
-----------

* Sharon Stone välgutamisstseenis
**Andineeme** on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas, põhja pool Loo jõe suuet.

2013. aasta juulis oli küla pindala 333,90 ha, elanike arv 20 ja külavanem Mart Almers.

Andineemel asub liivarannaga suvitus- ja puhkekoht (kunagine puhkebaas), samuti Nõukogude piirivalve aegne Andineeme tehnilise vaatluse post ja helgiheitja hoone. Küla jääb Lahemaa rahvuspargi lääneserva.

Andineeme elanikest üks tuntumaid on näitleja Mari Lill.

Pilte
-----

* Andineeme randAndineeme rand
* Rippsild Loo jõelRippsild Loo jõel
* Samuli tammedSamuli tammed

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  Teistel andmetel 23: Rahvastik Kuusalu valla kodulehel (vaadatud 14. juulil 2013)
5. ↑  Andineeme küla Kuusalu valla kodulehel (vaadatud 14. juulil 2013)
6. ↑  Andineeme (Tsitre) tehnilise vaatluse post Kuusalu vallas Harju maakonnas, Projekt „Eesti 20. sajandi (1870–1991) sõjalise ehituspärandi kaardistamine ja analüüs". Koostajad: Ain Tähiste, Mart Mõniste. Kärdla 2018
7. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. november 2013. Vaadatud 14. juulil 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
8. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. aprill 2013. Vaadatud 14. juulil 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Andineeme rand
* Andineeme küla kaart umbkaudu 1880. aastast Regio kodulehel

Kuusalu valla vapp
Kuusalu valla asulad

**Alevikud:** Kiiu | Kolga | Kuusalu  

**Külad:** Allika | Andineeme | Aru | Haavakannu | Hara | Hirvli | Ilmastalu | Joaveski | Juminda | Kaberla | Kahala | Kalme | Kasispea | Kemba | Kiiu-Aabla | Kodasoo | Koitjärve | Kolga-Aabla | Kolgaküla | Kolgu | Kosu | Kotka | Kupu | Kursi | Kuusalu | Kõnnu | Külmaallika | Leesi | Liiapeksi | Loksa | Murksi | Mustametsa | Muuksi | Mäepea | Nõmmeveski | Pala | Parksi | Pedaspea | Pudisoo | Põhja | Pärispea | Rehatse | Rummu | Salmistu | Saunja | Sigula | Soorinna | Suru | Suurpea | Sõitme | Tammispea | Tammistu | Tapurla | Tsitre | Turbuneeme | Tõreska | Uuri | Vahastu | Valgejõe | Valkla | Vanaküla | Vihasoo | Viinistu | Virve
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib füüsika mõistest; teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Väli (täpsustus)* |

---

**Väli** on mateeria vorm, mida kutsub esile mõne ainelise keha mingi konkreetne omadus. Näiteks kutsub iga aineline keha juba üksnes oma olemasoluga esile gravitatsioonivälja.

Makromaailma käsitlevates teooriates on väli teatava pideva keskkonna omaduste kirjeldamise vahend. Klassikalised väljad on näiteks temperatuuriväli, kiirusväli ja jõuväli. Ektromagnetvälja ja gravitatsioonivälja vaadeldakse kui ruumi erilist olekut, mis vahendab laenguga kehade vahelist mõju. Mõju levib väljas lõpliku kiirusega.

Mikromaailma teooriates käsitletakse elementaarosakesi ja nendevahelisi interaktsioone fundamentaalsete kvantväljadega. 

Välja ruumilist jaotust kirjeldavad väljafunktsioonid, mis üldjuhul sõltuvad nii ruumikoordinaatidest kui ka ajast. Kui väljafunktsioon ajast ei sõltu, nimetatakse välja staatiliseks. Juhul kui välja omadused ei sõltu koordinaatidest, on tegemist homogeense väljaga.

Välja muutumist ajas ja ruumis kirjeldavad väljavõrrandid. Välja allikate olemasolul kirjeldavad need võrrandid ka välja tekitamist. Välja tekitab sobivate omadustega mateeria, näiteks elektrivälja tekitab elektrilaeng ja gravitatsioonivälja mass. Lineaarvõrranditega kirjeldatavate väljade kohta kehtib superpositsiooniprintsiip.

Füüsikalised väljad võivad olla skalaar-, vektor- või tensorväljad.

* Skalaarse välja iga punkt on kirjeldatav reaalarvuga (skalaariga). Skalaarväljad on näiteks õhurõhu, temperatuuri ja potentsiaali väljad.
* Vektorvälja iga punkti kirjeldab vektor. Vektorväljad on voolise (vedeliku, gaasi) liikumisega seotud kiirusväljad ja jõuväljad (gravitatsiooniväli, magnetväli, punktlaengu elektriväli).
* Tensorvälja iga punkti kirjeldatakse tensoriga, näiteks mehaanikas ja füüsikas anisotroopsete keskkondade korral.

Vaata ka
--------

* Jõuväli
* Väljatugevus

Viited
------

1. 1 2  ENE 10. köide, 1998
Ftalotsüaniinsinine pigmendipulbrina
Vaskftalotsüaniin
**Ftalotsüaniinsinine** ehk **vaskftalotsüaniin** on säravsinise värvusega kristalliline sünteetiline orgaaniline värvipigment, mis kuulub ftalotsüaniinvärvainete hulka. On kasutusel alates 1930. aastatest ja seda on kasutanud paljud modernistid, näiteks Piet Mondrian.

Värvainete indeksis on ftalotsüaniinsinise tähisteks PB15 (Pigment Blue 15) ja 74160

Omadused
--------

Vaskftalotsüaniini sümmeetriline molekul meenutab veidi taimede rohelistes osades sisalduva klorofülli molekuli seda osa, mis püüab päikesevalgust.

Värvipigment on tumesinine vees ja suuremas osas lahustites lahustumatu pulber. Sel on väga hea valguskindlus, värviandvus ja katvus, see on vastupidav nii happelisele kui ka aluselisele keskkonnale.

Kasutamine
----------

Pigment leiab kasutamist kunsti- ja maalrivärvides, pliiatsitintides ja sinistes plastides.

On kaalutud vaskftalotsüaniini kasutamist kvantarvutites, kuna vaskftalotsüaniini molekulis elektronid võivad üllatavalt pikka aega püsida superpositsiooni olekus.

Vaata ka
--------

* Ftalotsüaniinroheline

Viited
------

1. ↑  1930s - Phthalo Blue. - colourlex.com
2. ↑  The Color of Art Pigment Database: Pigment Blue, PB
3. ↑  P. Ennet. Sinine värvaine sobib hästi kvantarvutisse. - novaator.err.ee, 28.10.2013
**Bailleuli kanton** on kanton Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus. See moodustati 2014. aasta kantonireformiga, mis jõustus 2015. aasta märtsis. Kantoni keskus on Bailleul.

See koosneb järgmistest valdadest:

1. Bailleul
2. Berthen
3. Boeschepe
4. Borre
5. Caëstre
6. Cassel
7. Le Doulieu
8. Eecke
9. Flêtre
10. Godewaersvelde
11. Hondeghem
12. Merris
13. Méteren
14. Nieppe
15. Oxelaëre
16. Pradelles
17. Sainte-Marie-Cappel
18. Saint-Jans-Cappel
19. Saint-Sylvestre-Cappel
20. Staple
21. Steenwerck
22. Strazeele
23. Vieux-Berquin

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2020

Nordi departemangu kantonid

Aniche **·** Annœullin **·** Anzin **·** Armentières **·** Aulnoye-Aymeries **·** Aulnoy-lez-Valenciennes **·** Avesnes-sur-Helpe **·** Bailleul **·** Cambrai **·** Le Cateau-Cambrésis **·** Caudry **·** Coudekerque-Branche **·** Croix **·** Denain **·** Douai **·** Dunkerque-1 **·** Dunkerque-2 **·** Faches-Thumesnil **·** Fourmies **·** Grande-Synthe **·** Hazebrouck **·** Lambersart **·** Lille-1 **·** Lille-2 **·** Lille-3 **·** Lille-4 **·** Lille-5 **·** Lille-6 **·** Marly **·** Maubeuge **·** Orchies **·** Roubaix-1 **·** Roubaix-2 **·** Saint-Amand-les-Eaux **·** Sin-le-Noble **·** Templeuve **·** Tourcoing-1 **·** Tourcoing-2 **·** Valenciennes **·** Villeneuve-d'Ascq **·** Wormhout