recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Moskva teine rahvusvaheline maleturniir** (vene keeles 2-й московский международный шахматный турнир) oli Moskvas 1935. aastal korraldatud rahvusvaheline maleturniir. 

Veebruaris-märtsis 1935 Moskvas Kujutava Kunsti Riiklikus Muuseumis peetud turniiri organisaator oli Nõukogude Liidu malejuht Nikolai Krõlenko.

20 osavõtjaga turniirile said kutse kaheksa välismaa tuntud maletajat, sealhulgas eksmaailmameistrid José Raúl Capablanca ja Emanuel Lasker, Hastingsi turniiri kolmel korral võitnud Tšehhoslovakkia esimaletaja Salomon Flohr ning naiste maailmameister Vera Menchik. Nõukogude Liidu maletajaid osales turniiril 12, neist kaheksa kvalifitseerusid NSV Liidu meistrivõistlustelt. Personaalse kutse said Mihhail Botvinnik, Pjotr Romanovski, Ilja Kan ja Viktor Goglidze.

Paremusjärjestus
----------------

1.–2. **Mihhail Botvinnik** ja **Salomon Flohr** 13 punkti, 3. Emanuel Lasker 12,5 p, 4. José Raúl Capablanca 12 p, 5. Rudolf Spielmann 11 p. 6.–7. Ilja Kan ja Grigori Löwenfisch 10,5 p, 8.–10. Andor Lilienthal, Vjatšeslav Ragozin ja Pjotr Romanovski 10 p. Vera Menchik kogus 1,5 punkti ja sai viimase koha.

  

* Mihhail Botvinnik, turniiri kaasvõitjaMihhail Botvinnik, turniiri kaasvõitja
* Salomon Flohr, turniiri kaasvõitjaSalomon Flohr, turniiri kaasvõitja
* Emanuel Lasker, turniiri kolmas kohtEmanuel Lasker, turniiri kolmas koht
* José Raúl Capablanca, turniiri neljas kohtJosé Raúl Capablanca, turniiri neljas koht

Vaata ka
--------

* Moskva maleturniir 1925
* Moskva maleturniir 1936
"**Õige mehe koda**" on Karl Ristikivi Tallinna triloogia teine raamat. Romaani esmatrükk ilmus 1940. aastal pealkirjaga "**Võõras majas**", sest Nõukogude okupatsioonivõim pidas Ristikivi pealkirja liiga piibellikuks. Saksa okupatsiooni ajal ilmunud teise trüki ja edasiste trükkide pealkiri on "Õige mehe koda".

1950. aastal ilmus raamat Rootsis kirjastuses Orto, 1984. aastal kirjastuses Eesti Raamat ja 2008. aastal kirjastuses Pegasus.

Karl Ristikivi hindas seda teost oma varase loomingu seast kõige enam.

Sisu
----

Teose peamisteks teemadeks on inimese muutumine võõra keskkonnaga kohanemisel ja rikastumisel ning linnastumise käigus kohtuvate ühiskonnaklasside ja erineva taustaga perekondade suhted.

Lugu saab alguse enne Eesti iseseisvumist. Orb Jakob Kadarik kasvab üles Tallinnas rikka sakslasest kaubamajaomaniku juures. Jakob häbeneb oma talupoja-päritolu ja püüab elus igati edasi jõuda. Tegu on terve Jakobi perekonna looga – tema ema, poolvenna, äia, naise, kuue lapse ja varem linna kolinud sugulaste looga.

Tasuks ustava teenistuse, tagasihoidlikkuse ja äritaibu eest lubab kaupmees Jakobil abielluda ühega tema tütardest, kes muidu vanatüdrukuks oleks jäänud. Kaupmehe teisele tütrele on lubatud märksa suurem kaasavara ja Jakob abiellub hoopis temaga. Aastakümned hiljem, iseseisvas Eestis, on Jakobi elu väliselt hiilgav: ta on kaubamaja omanik ja saksa kaupmeeste asemele tulnud eesti ärieliidi liige. Tegelikult tahab aga õnn käest libiseda. Ta naine ei ole talle andestanud ahnet manöövrit, mille tagajärjel Jakob ta õe asemel temaga abiellus, ning pole Jakobit armastanudki. Seejärel hakkab äri halvasti minema. 

Pärast Jakobi naise surma leiavad Jakobi lapsed ema päeviku, saavad teada inetu tõe ta abielu kohta ning võõranduvad seejärel isast. Jakobi kaubamaja põleb maha ja Jakobit ennast süüdistatakse süütamises eesmärgiga saada kindlustusraha. Üks ta poeg teeb enesetapu.

Viited
------

1. ↑  *Dictionary of Literary Biography, Vol 220, 20th Century Eastern European Writers* , Detroit: Gale, 2000. ISBN 9780787631291
2. ↑  "Õige mehe koda". *Raamatukoi*. Vaadatud 2.02.2009.

Välislingid
-----------

* Elle-Mari Talivee, "Romaani "Õige mehe koda" sünniloost ja Karl Ristikivi linnast" (PDF-failina) – Keel ja Kirjandus 2009, nr 2, lk 124–134
**Vaimne küündimatus** on puudujääk inimese vaimses võimekuses, kus isikul esineb tugev kõrvalekalle tavainimese keskmisest arusaamis- ja analüüsivõimest. Tuleb tähele panna, et vaimne küündimatus ei ole pelgalt teadmiste nappus, vaid võimekus teadmisi omandada ja objektiivselt tõlgendada. 

Vaimne küündimatus on õigustermin, mida kasutatakse karistusseadustikus (KarS). 

Vaimne küündimatus ei ole üheses seoses süüdimatusega. Vaimselt küündimatu isiku puhul võib isik olla kas piiratult süüdiv (näiteks debiilik või psühhopaat) või süüdiv, kuid väga lihtsameelne või ebausklik.

Vaimne küündimatus karistusseadustikus
--------------------------------------

Terminit kasutatakse karistusseadustikus süüteokatse kontekstis (KarS § 26 lg 2), mis sätestab, et kõlbmatu süüteokatse puhul võib kohus isiku karistusest vabastada või karistust kergendada üksnes siis, kui süüteo toimepanija ei saa oma teo kõlbmatusest aru vaimse küündimatuse tõttu. 

Karistusseadustik ise ei esita ühest küündimatuse definitsiooni ning ei liigita ega astmesta küündimatust ühelgi viisil, jättes seadusesse abstraktsust ja tõlgendamisruumi. 

Karisutsseadustiku kommenteeritud väljaandes on mõiste tähendust selgitatud järgmiselt: "Vaimse küündimatusega on tegemist juhul, kui toimepanija saab loodusseadustest valesti aru (nt toimepanija saab aru, et aine on suhkur, kuid peab seda mürgiseks) ning tema rumalus on igale tavainimesele üheselt selge."

Vaimne küündimatus psühholoogias
--------------------------------

Psühholoogias vaimse küündimatuse terminit ei kasutata. Puudujääke vaimses võimekuses kirjeldatakse vaimse alaarenguna.

Vaimne küündimatus võrdub eelkõige mõõduka, raske ja sügava alaarengu astmetega. Vaimne alaareng ja sellest tingitud õiguslik vaimne küündimatus võib olla tekkinud alaealise isiku ajukahjustuse tagajärjel või mõne haigusliku seisundi põhjustatud ajukahjustusest, näiteks dementsus.

Vaata ka
--------

* karistusseadustik
* vaimne alaareng

Viited
------

1. ↑  J. Sootak. Karistusseadustiku terminoloogiast (2). – Õiguskeel 2002, 1.
2. ↑  Karistusseadustik – Riigi Teataja, RT I 2001, 61, 364
3. ↑  J. Sootak, P. Pikamäe. Karistusseadustik. Komm vlj. 3.vlj. – Juura 2009.
Portaali "Tartu ilukirjanduses" avaleht, 11. aprill 2012
"**Tartu ilukirjanduses**" on Tartu Linnaraamatukogu loodud veebiportaal, milles on Tartu käsitlused ilukirjanduses (sh mälestustes ja esseedes), ajaloolised fotod ja interaktiivne kaart. Kavas on lisada ka kunstiteoseid ja muusikapalu.

Projekti eesmärk on "hoida meie kultuurimälu, luua seoseid vaimse ja füüsilise ruumi vahel, tutvustada lokaalajaloolist keskkonda ning aidata õpilast, üliõpilast, uurijat või koduloohuvilist andmete ja allikate leidmisel ja seostamisel." Samuti seostub veebiportaal Tartu kandideerimisega UNESCO kirjanduslinna tiitlile.

Andmebaasi hakati looma 2005. aastal, publikule esitleti seda 2012. aasta 10. aprillil. Avamispäeva õhtul oli selles 427 autorit, 382 proosateost, 207 luuleteost, 53 kogumikku, 1328 proosakatkendit, 498 luuletust ja 387 fotot. Projekti juht on Katrin Raid.

Viited
------

1. 1 2 3  Projekt "Tartu ilukirjanduses" Tartu Linnaraamatukogu kodulehel

Välislingid
-----------

* Projekt "Tartu ilukirjanduses" Tartu Linnaraamatukogu kodulehel
* Kristjan Roos "Suurejooneline "Ilukirjanduslik Tartu" jõuab internetti" Linnaleht, 5. aprill 2012
* Raimu Hanson "Lõigud Tartu teemadega tekivad andmebaasi külili lugemisest" Postimees, 25.10.2012
* Raimu Hanson "Tartu hakid lärmavad ja jagelevad põhjusega ja põhjuseta" Postimees, 25.10.2012
* "Tartu ilukirjanduse andmebaas sillutab Tartule teed UNESCO kirjanduslinnade sekka" Tartu linna pressiteade, 15.11.2012
**Soo-kurereha** (*Geranium palustre*) on kurerehaliste (*Geraniaceae*) sugukonna kurereha perekonda kuuluv taimeliik.

Soo-kurereha taimed on enamasti kuni 80 cm kõrgused. Lehed 5–7-li sõrmjalt lõhestunud. Õieraod karvadeta (erinevalt mets-kurerehast, millel nad on kaetud nähtavate näärmekarvadega), püstised ainult õitsemise ajal. Õitseb juunist oktoobrini. Õied 1,5–2 cm läbimõõduga, purpurpunased. Vili – pähklikestega paiskvili. Vilja valmides rulluvad kupra seinad kokku ning lahti rulludes viskavad seemned eemale, soodustades nii taime levikut.

Kasvab märgadel ja soistel niitudel, samuti teistes sobivates rikkalikult märgades elupaikades, näiteks kraavikallastel, metsasihtidel või ka jäätmaadel.

Rahvapärased nimetused: pistirohi, soo-konnareha, hellerhein, suhkru-lilled. Eestis sage taim. Kasutatakse ka ravimtaimena.

Taimede uue levikuatlase andmetel levinud kõikjal Eesti mandriosas, läänesaartel haruldane või puudub.

Viited
------

1. ↑  "Geranium palustre — soo-kurereha". *Eesti taimede uue levikuatlase tööversioon*. 2019.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Soo-kurereha** |

* Soo-kurereha andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

* Soo-kurereha liigikirjeldus
* Soo-kurereha - Herba.folklore.ee
**Õigeusu kihelkonnakool** (vene keeles *православная церковноприходская школа*) oli 19. sajandi keskpaigast kuni 1920. aastani Balti kubermangudes, sealhulgas ka tänase Eesti aladel eksisteerinud koolitüüp.

Õigeusu kihelkonnakoolid eksisteerisid iga õigeusu koguduse juures. 1846. aasta 26. jaanuaril andis Venemaa keiser Nikolai I korralduse asutada Liivimaa kubermangu igasse vasttekkinud õigeusukogudusse kihelkonnakool. Suurema territooriumiga maakoguduste äärealadele moodustati lisaks veel madalama õppetasemega abikoole. Kihelkonnakool eksisteeris koolitüübina ka luterlikus koolisüsteemis.

Ühe-klassilistes õigeusu-kihelkonnakoolides käisid lapsed koolis neli aastat, kaheklassilistes viis aastat. Abikoolides käisid lapsed tavaliselt kolm talve. 1870. aastal vastu võetud seaduse järgi pidid lapsed kooli minema 10-aastaselt. Pärast 1880. aastat hakati kooliiga langetama. Kihelkonnakoolis kestis õppeaasta 1. novembrist kuni 1. aprillini. Jõuluvaheaeg algas ajavahemikul 19.–22. detsembril ja kestis 19. jaanuarini.

Alates 1887. aastast alanud venestamispoliitikast toimus õppetöö kihelkonnakoolides vene keeles, välja arvatud usuõpetus, mida anti endiselt õpilaste emakeeles.

Arvulised näitajad
------------------

Õigeusu kihelkonnakoolide arv hakkas kiiresti kasvama seoses usuvahetusliikumisega 1840. aastatel. Kui 1848. aastal oli kolmes Balti kubermangus kokku 72 õigeusu kogudust, millest vaid 15 juures tegutsesid kihelkonnakoolid, siis 1851. aastal oli ainuüksi Liivimaa kubermangus juba 69 õigeusu kihelkonnakooli ja 1859. aastal 258 kihelkonnakooli.

Likvideerimine
--------------

Sügisel 1917 läksid õigeusu kihelkonnakoolid üle eesti- ja lätikeelsele õppele, paljud neist aga lõpetasid koolihoonete võõrandamise tõttu Saksa okupatsiooni ajal töö.

Eestis andis Ajutine Valitsus võõrandatud koolihooned novembris 1918 kogudustele tagasi ja osa koolidest jätkas tööd, kuid 1920. aastal vastu võetud avalike algkoolide seadusega kihelkonnakoolid riigistati või munitsipaliseeriti ja muudeti tavalisteks algkoolideks.

Vaata ka
--------

* õigeusu abikool
* õigeusu vallakool
* kihelkonnakool

Viited
------

1. ↑  Koolielu 19. sajandil, novaator.err.ee, 12.12.2017

Kirjandus
---------

* Карпухина, С. Православные церковноприходские школы на территории Латвии в XIX веке. – *Православие в Латвии: исторические очерки, 1.* Рига, Балто-славянское общество культурного развития и сотрудничества, 1993, стр. 7–26.
**Skandinaavia õigusrealism** oli õigusteoreetiline liikumine, mis kaasnes ajaliselt ning sarnanes oma toonilt Ameerika õigusrealismiga. Selle tähtsamad esindajad olid Axel Hägerström (1868–1939), Alf Ross (1899–1979), Karl Olivecrona (1897–1980) ja A. V. Lundstedt (1882–1955). Hägerström on tunnistatud teiste filosoofiliseks juhiks ja innustajaks. 

Peamine osa skandinaavia õigusrealistide tööst seisnes õigusmõistete teiste, verifitseeritavate sotsiaalteaduste esemeks muutmises. Nii tehti sellistest mõistetest nagu "subjektiivne õigus", "kehtivus" ja "kohustus" psühholoogilised käitumise kallutatused. Õigusmõisted ise heideti kõrvale kui "müütilised" või "fiktsionaalsed" või arutati nende üle antropoloogialähedaselt: nende võim inimeste üle olevat "maagiline".

Õigusrealistid polnud kõiges selles ühel nõul: näiteks Ross ei pidanud õigusmõistete sõnavarast elimineerimist vajalikuks, leides, et need on mugavad lühendid; Olivecrona samas arvas, et Rossi selline seisukoht ei ole piisavalt skeptiline.

Paralleeli Ameerika õigusrealismiga ei tohiks ületähtsustada, kuna skandinaavia realistid tuginesid oma anti-metafüüsilistel seisukohtadel loogilisele positivismile.
"Tähetorni kalender" suunab siia. Tallinna oma kohta vaata artiklit Tallinna Tähetorni kalender.
**Tartu Tähetorni kalender** on eestikeelne jätkväljaanne, mis ilmub kord aastas 1924. aastast tänapäevani. Vahele on jäänud aasta 1951. Väljaannet hakati välja andma Tartu Tähetorni astronoomide algatusel.

Ajakirjas ilmub traditsiooniliselt kalender Päikese ja Kuu tõusu ja loojumise aegadega, ülevaade käesoleval aastal toimuvatest astronoomilistest sündmustest (nt päikesevarjutused ja kuuvarjutused) ning seal tutvustatakse ajaarvestuse põhitõdesid. Tuuakse ära planeetide nähtavus, Kuu liikumine ja ühendused teiste taevakehadega, heledamate muutlike tähtede maksimumid ja miinimumid. Kalendrist võib leida ka Eesti linnade geograafilised koordinaadid.

Kalendri lisas avaldatakse reeglina populaarteaduslikke artikleid astronoomiast, filosoofiast ja eelmise aasta jooksul toimunud olulisematest sündmustest.

Välislingid
-----------

* Tartu Tähetorni Kalender (Tartu Observatooriumi Virtuaalne Muuseum)
Päästepaadid laeva pardal
Tühi Estonia päästepaat peale laeva uppumist
**Päästepaat** on uppumise või muu ohuolukorra puhul inimeste päästmiseks ette nähtud uppumatu paat või mootorpaat.

Valmisolekus päästepaat võib paikneda veesõiduki pardal või sadamas (samuti kaldal) sõltuvalt kasutuspõhimõttest.

Laevadel
--------

Päästepaate on laevadele paigutatud juba aastasadu, kuid alles suuremate ja ohvririkkamate laevahukkude järel hakati nende piisavale arvule ja mahutavusele seadma järjest konkreetsemaid nõudeid.

Mereohutuse tagamiseks on tänapäeval suuremate veesõidukite pardale vastavalt rahvusvahelisele konventsioonile SOLAS paigutatud piisaval hulgal päästepaate, et laeva ohtu sattumisel oleks reisijatel ja meeskonnaliikmetel võimalik päästepaatide abil veesõiduki pardalt evakueeruda. Laeva päästepaadid mahutavad tavaliselt 12–150 inimest, neis on alaline magevee- ja toiduainevaru, samuti esmaabi- ja signaalvahendid. Tänapäeval on päästepaate osaliselt asendatud ka päästeparvedega. Kaubalaevadel on tänapäeval enamasti ülatekilt vette langevad kaetud päästepaadid, reisilaevadel taavetite abil piki parrast alla vette langetatavad.

Suurematel reisilaevadel aga peab olema kiire valvepaat, mida on võimalik laeva liikudes veesata. See on tavaliselt kiire mootorpaat, mida kasutatakse üle parda kukkunud inimeste päästmiseks.

Kaldal
------

Alates 19. sajandist laialt levinud merepäästejaamad kasutasid merekindlaid aeru-päästepaate, mis olid võimelised iga ilmaga sõitma ja mille abil sai ohtu sattunud veesõidukitelt inimesi päästa. Erinevate merepäästevahendite levik 20. sajandil, laevadel endil paiknevad päästepaadid ja veesõidukite areng on aga merepäästejaamade tähtsust mõnevõrra vähendanud.

Tänapäeval kasutatakse kaldalt lähtuvas merepäästeteenistuses aerupaatide asemel kiirekäigulisi merekindlaid mootorpaate ja kaatreid, mida hoitakse kas vees või hõlpsalt veesatavatena slipil.

Vaata ka
--------

* Päästeparv
* Valvepaat

Viited
------

1. ↑  "Meresõiduohutuse seadus". *eRT*. Vaadatud 28. juuli 2019.
2. ↑  "Rahvusvaheline konventsioon inimelude ohutusest merel". *eRT*. Vaadatud 28. juuli 2019.
**Päästeorganisatsioon** oli 1924. aastal Eestis tegutsenud salaorganisatsioon.

1923. aasta esimesel poolel levisid kuulujutud, et on loodud organisatsioon eesmärgiga kukutada kehtiv Eesti Vabariigi riigikord. Organisatsiooni jälgedele saadi tänu ühele Tallinna kaupmehele, kes teatas politseile, et keegi Eduard Reinkubjas pöördus tema poole sooviga osta 30 revolvrit Päästeorganisatsioonile,mille sihiks on riigikorra kulutamine ja uue "õiglasema" korra sisseseadmine. 30. juulil 1924 arreteeriti organisatsiooni juht, varem kelmuses süüdi mõistetud Eduard Reinkubjas (1892–1960), kes oli koostanud kaks programmilist dokumenti „Päästeorganisatsiooni põhikirja üldised sihtjooned Eesti Vabariigi võimu ülevõtmise puhul" ja "Eesti Vabariigi praeguse ebanormaalse maksva korra kukutamise programm" ning asus värbas poolehoidjaid riigipöörde korraldamiseks, andes neile rahalist toetust. Riigipöördekatse pidi toimuma 2. augustil 1924. 

"Kas riigipööre oleks õnnestunud, on muidugi küsitav, kuid tuleb sellega rehkendada, et Reinkubjase määratud tähtpäevad riigipöördeks täpselt Eestis asuvate kommunistide tegevusega ühte langesid, iseäranis viimane, milleks ka kommunistid kihutustööd tegid, et 3. augustil suuremat väljaastumist ette võtta ja kui siis oleks Reinkubjase poolt riigipöörde katses väike segadus esile toodud, siis oleks kommunistid kindlasti tõsisemalt välja astunud ja momenti kasutanud, et omalt poolt riigipööret ette võtta, milleks neil kõik valmistatud oli. Sellega oleks "Päästeorganisatsiooni" poolt ette võetud riigipöörde katse kommunistidele tee valmistamiseks olnud." (Eduard Kapsta, Kaitsepolitsei Tallinna jaoskonna agentuuri juhataja). 

30. aprillil 1925 mõistis Sõjaringkonnakohus Eduard Reinkubjase kümneks ning tema kaaslased Johannes Holmi, Leonhard Tompi ja Nikolai Pantsi kuueks aastaks sunnitööle ühes kõigi õiguste kaotamisega, süüdistatuna osavõtus riigivastase "Päästeorganisatsiooni" tööst. Päästeorganisatsiooni tuluallikaid ei õnnestunud juurdluse käigus kindlaks teha. Organisatsiooni liige Nikolai Pants oli kommunist. Organisatsioon tekkis samaaegselt Eestimaa Kommunistliku Partei korraldatud fašismivastase kampaaniaga.

Viited
------

1. ↑  ""Riigipööraja" Reinkubjas riigikohtu ees". *Postimees (1886-1944), nr. 258*. 24. september 1925.

Kirjandus
---------

* Kuidas suvine kuumus peaajude peale mõjub. Postimees, 3. august 1924, nr. 206, lk. 1.
* Kah üks riigipöörde kavatsus! Postimees, 5. august 1924, nr. 208, lk. 1 ja 5.
* Riigipöörde jant politseilise ülekuulamise valgustusel. Kaja, 5. august 1924, nr. 206, lk. 1.
* Mart Raudsaar. Riigipöörajad ei-tea-kust. Vikerkaar, 1993, nr. 2, lk. 30–45.
Vaade Johan Nygaardsvolds plassilt Peaministri büroo ja Justiitsministeeriumi hoonele (paremal).  
Pilt on tehtud kuus aastat enne autopommiplahvatust.
**Regjeringskvartalet** (norra keeles:Valitsuskvartal) on hoonetekompleks Norra pealinna Oslo kesklinnas, kus asuvad mitmed Norra valitsuse hooned.

Ülevaade
--------

Valitsuskvartalis asuvad järgmised hooned:

* Akersgata 40 (G-hoone) – Rahandusministeerium
* Akersgata 42 (Høyblokken, "kõrghoone") – Peaministri büroo ja Justiitsministeerium
* Akersgata 44 (Y-hoone) – Haridus- ja Teadusministeerium
* Akersgata 59 (R5) – Teede- ja Sideministeerium, Kultuuriministeerium, Regionaalministeerium
* Einar Gerhardsens plass 1 (R4) – Nafta- ja Energiaministeerium, Kaubandus- ja Tööstusministeerium
* Einar Gerhardsens plass 3 ja Møllergata 19 – Tööministeerium
* Teatergata 9 (R6) – Tervishoiuministeerium ja Põllumajandusministeerium

Hoonete omanik ja nende hoolduse eest vastutav on Statsbygg. 2012. aastal valmis kvartalisse uus hoone tähisega R6 ja aadressiga Teatergata 9, kuhu kolisid Põllumajandusministeerium ja Tervishoiuministeerium

2011. aasta 22. juulil said mitmed kvartalis asuvad hooned kannatada ja kaheksa inimest surma, kui seal plahvatas autopomm.
**Regivärss** on läänemeresoomlaste vanemale rahvalaulule ehk regilaulule omane värsivorm. Vahel kasutatakse mõisteid *regivärss* ja *regilaul* ka samatähenduslikena. Soomlased ja karjalased nimetavad sellisel värsivormil põhinevat laulu runolauluks või Kalevala-mõõduliseks lauluks. 

Regivärsi vorm kujunes arvatavasti välja ajaarvamise vahetuse paiku; Eestis oli regivärsiline rahvalaul elujõuline ligikaudu 19. sajandi keskpaigani. 

Regivärss koosneb üldjuhul neljast trohheilisest värsijalast, niisiis 8 silbist. Tegemist on reeglina vältelise ehk kvantiteeriva värsivormiga, kus igas värsijalas esimene silp on pikk ja teine lühike: *Kui ma hak-kan lau-le-mai-e...*

Värsimõõdu nõudel on rahvalauludes säilinud vanapäraseid sise- ja lõpukaota keelendeid - uurijate arvates hiliskeskajal levinud kujul. Puhtavormiline regivärss oli levinum Põhja-Eestis; Lääne- ja Lõuna-Eesti vana rahvalaulu vormil oli mitmeid erijooni. 

Sõna regi(värss) pärineb arvatavasti keskalamsaksa keelest: *rei(e)* - 'tantsulaul'; *rege* 'rida'; *rege-* v *rigenlied* 'rahvalaul'.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Regivärss** |

* Eesti rahvalaul
* Regiviis
Vaade Harimäe tornist lõunasse
Vaade Harimäe tornist kirdesse
**Harimägi** ehk **Leenardi mägi** (varasemas kirjanduses ka *Sankt Leonhardi mägi*) on küngas Otepää kõrgustiku lääneosas. Künka absoluutne kõrgus on 211 m, suhteline kõrgus umbes 50 m.

Künka läänepoolset osa nimetatakse *Kanepimäeks* ja lõunapoolset osa *Pedajamäeks*.

Ajalugu
-------

Aastatel 1816–1819 tegi seal geodeetilisi mõõdistamisi rahvusvahelise tuntusega astronoom ja geodeet Friedrich Georg Wilhelm Struwe (1793–1864). Sinna rajati mõõdistamise käigus ka triangulatsioonitorn, millest tänaseks on säilinud vaid kivialus.

Künkal asuvad ka Sangaste mõisale kuulunud vaatetorni varemed, mille ehitas krahv Friedrich Berg umbes 1885–1886 ja mille põletasid maha jaanitulelised.

Vaatetorn
---------

2003. aastal avati puidust Harimäe vaatetorn, mille kõrgus on 28 m, kuid kõrgeim platvorm asub 24 m kõrgusel. Vaatetorn asub Käärikult 3 km Sangaste suunas. Sealt avanevad vaated üle Väikese Emajõe oru Karula kõrgustikule ja Otepää kõrgendikeni. Vaatetorni kõrvalt läheb mööda Tartu maratoni rada, millega ristub Kekkose suusarada.

* Vaade Harimäe puidust vaatetornile suvelVaade Harimäe puidust vaatetornile suvel
* Vaade Harimäe vaatetornile talvelVaade Harimäe vaatetornile talvel

Viited
------

1. 1 2 3  EE 12. köide, 2003: 141.
2. ↑  valgamaa koduleht
3. ↑  Waba Maa nr 193, 17. august 1935.
4. ↑  puhkuseestis.ee
**Arnold Theodor Benjamin Wieckmann** (30. august / 11. september 1877 Tallinn – 8. juuni 1969 Aurich) oli eesti vaimulik.

Õppis aastatel 1888–1895 Tallinna Nikolai Gümnaasiumis ja aastatel 1895–1897 Tallinna Aleksandri Gümnaasiumis ning aastatel 1897–1899 Wiedemanni gümnaasiumis Peterburis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1899–1906. Prooviaastal oli ta Tallinnas ja Hageri Lambertuse koguduses (õemehe Konstantin Thomsoni juures). Ordineeriti 11. mail / 24. mail 1908 Tallinnas õpetajaks.

Oli aastatel 1908–1909 Tallinna Püha Vaimu koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1909–1939 oli Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja, kusjuures aastatel 1920–1937 oli ta veel Järva praostkonna abipraost. Aastatel 1920–1921 oli ta veel Seidlas usuõpetaja.

Lahkus aastal 1939 Saksamaale. Oli aastatel 1939–1945 pastor Mogilnos (praeguse haldusjaotuse järgi Mogilno maakonnas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas). Aastatel 1945–1954 oli ta pastor Wattmannshagenis (praegu Lalendorfi linnaosa Güstrow' kreisis, Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal). Jäi aastal 1954 emerituuri, asudes elama Aurichi (Alam-Saksi liidumaale). Aurichis ta ka aastal 1969 suri.

Isiklikku
---------

Tema vend Friedrich Frommhold Wieckmann oli Tallinna Püha Vaimu koguduse õpetaja, hiljem luterlik vaimulik Saksamaal: Oldenburgi (Alam-Saksi liidumaal) Püha Lamberti kiriku pastor ning hiljem oli ta Güstrow' (Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal) Püha Vaimu koguduse õpetaja. Tema õemees Konstantin Thomson oli Hageri Lambertuse koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Die Pastoren des Konsistorialbezirk Estland 1885-1919. Böhlau Verlag Köln Wien
2. ↑  Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann
3. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
**Arnoldi raitlill** (*Rafflesia arnoldii*) on parasiitlike raitlilleliste sugukonda kuuluv õistaim.

Arnoldi raitlill on tuntud oma maailma suurima üksiku õie poolest. Arnoldi raitlill õitseb üksikute õitega, mille läbimõõt võib ulatuda ühe meetrini.

Arnoldi raitlill on Indoneesia üks kolmest rahvuslillest.

Kirjeldus
---------

Tekivad väga suurtest kapsasarnastest, bordoopunasetest või tumepruunidest pungadest, mille laius on tavaliselt umbes 30 cm.

Arnoldi raitlillel puuduvad nähtavad lehed, varred või isegi juurestik. Samuti puuduvad fotosünteesi protsessid. Põhiosa taimest asub peremeestaime sees. Ainsad nähtavad osad on õied, mis murduvad kompaktsete pungadena läbi peremeestaime koore ja seejärel viljad. Viljad on väikesed marjad, mis sisaldavad palju seemneid.

Õied on punakaspruunid valgete laikudega. Õiest hõngab ebameeldivat lõhna, mis meenutab mädanenud liha.

Levik
-----

Kasvab Sumatra ja Borneo troopilistes metsades. Tavaliselt parasiteerib *Tetrastigma leucostaphylum* taimedes.

Tolmeldamine ja paljunemine
---------------------------

Arnoldi raitlill pungadega
Õied on nii isas- kui ka emasõied, seega on edukaks tolmeldamiseks vaja mõlemat. Kui Arnoldi raitlill on paljundamiseks valmis, moodustub peremeesjuurest või -varrest väljapoole väike pung, mis areneb aasta jooksul. 
Mädaneva liha haisev lõhn meelitab ligi kärbseid ja mardikaid. Peamised tolmeldajad on putukad, kes maanduvad esmalt isaslillele ja kannavad seejärel õietolmu emaslillele. Tolmlemise korral annab lill kerakujulise kuni 13 cm läbimõõduga sileda koorega vilja.

Lõhnav lillelõhn meelitab ligi mitmeid raipesööjaid putukaid nagu *Drosophila colorata*, *Chrysomya megacephala* ja *Sarcophaga pernix*.

Ohud
----

Paljud Arnoldi raitlille kasvukohad on nüüd turistide seas populaarsed, pakkudes kohalikele elanikele sissetulekut ja stiimulit liikide säilitamiseks. Kahjuks on selle ökoturismi ja sellega kaasnenud inimese sekkumise tulemusena paljudes kohtades iga-aastased õienupud oluliselt vähenenud.

Viited
------

1. 1 2  World of Flowering Plants. "Rafflesia arnoldii (Corpse Flower)". Vaadatud 05.05.2022.
2. 1 2  Plants of the World Online (POWO). "Rafflesia arnoldii". Vaadatud 05.05.2022.
3. ↑  Pranata, Syafroni; Sulistijorini; Chikmawati, Tatik (2019). "Ecology of Rafflesia arnoldii (Rafflesiaceae) in Pandam Gadang West Sumatra". Vaadatud 05.05.2022.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
Vienne'i Peetruse kiriku läänefassaad
Arheoloogiamuuseum, siseruum vaatega itta
Fantaasiale tuginev rekonstruktsioon Peetruse kiriku Karolingide-aegsest siseruumist, esiplaanil barjäärikujuline kivist koorivõre
**Vienne'i Peetruse kirik** (prantsuse keeles *Eglise Saint-Pierre-le-Bas*) on 5. sajandist pärinev eelromaani kirik Vienne'is Isère departemangus ja üks vanemaid säilinud kirikuid Prantsusmaal. Alates 1862. aastast Prantsusmaa *monument historique* staatusega.

Kiriku rajamisaegne kavatis, küünitaoline risttahukakujuline madala karniisidega viilkatuse, ümar- ja ümarkaarakende ja ümara idaapsiidiga ruum, on müüride vaatlusel tänapäevalgi hästi leitav. Hoone on 40 m pikk ja 18 m lai.

Ajaloost
--------

Peetruse kirik ehitati 5. sajandi lõpul gallorooma linna müüride sisse rajatud kalmistu kõrvale. Basiilika pühitseti Peetrusele ja Paulusele ning seda kasutati matusekirikuna. Kirikusse on maetud enamiku Vienne'i piiskoppide maised jäänused, alates Mamertusest (surnud 475). Suurt osa neist varastest piiskoppidest austatakse pühakutena.

6. sajandil asus siis elama munkade kogukond ja rajas Vienne'i Püha Peetruse kloostri, mis oli terve keskaja vältel mõjukaim Vienne'i kloostritest. Kirikus asus arvukalt reliikviaid. Karolingide ajast pärineb arvukalt ehitusdetaile, sealhulgas kaunistatud koorivõre, mille osad müüriti hiljem torniseintesse.

Kõrgkeskajal lisati hilisantiiksesse siseruumi kaks piilaritele toetuvat pikisuunalist arkaadi, mis jagasid ruumi laiaks pealööviks ja kaheks kitsaks kõrvallööviks, samal ajal ehitati kiriku lääneotsa peafassaadile romaani kellatorn ja kaunistati lõunaportaal skulptuuridega.

Keskaja lõpul ja varauusajal konkurentsis kerjusmungaordudega ja hiljem ususõdade perioodil klooster nõrgenes. 1780.–1791. aastatel liideti kogukond Saint-Chefi kloostriga.

1809. aastal muudeti kirik muuseumiks ja ehitis restaureeriti 1860. aastatel. 1872. aastal hakati hoones eksponeerima raidkivide kogu (lapidaarium), mis on samasugune tänaseni.

Pildid
------

* Arkaad ja kõrvallööv apsiidi kõrvalArkaad ja kõrvallööv apsiidi kõrval
* Arkaad hoone keskosasArkaad hoone keskosas
* Vaade kirikule idastVaade kirikule idast
* PortaalPortaal
* KellatornKellatorn

Viited
------

1. ↑  Eglise Saint-Pierre-le-Bas (ancienne). - POP : la plateforme ouverte du patrimoine

Välislingid
-----------

* Eglise Saint-Pierre - Musée archéologique. - Les musées en Isère. Culture Isère (prantsuse keeles)
* L’église Saint-Pierre de Vienne. - Premier Millénaire. L'HISTOIRE ET L'ARCHITECTURE DES ÉDIFICES DE CETTE PÉRIODE
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib raamatusarja esimesest osast; filmi kohta vaata artiklit Eragon (film).* |

---

 
**"Eragon"** on Christopher Paolini raamat, mis ilmus esimese osana sarjas "Pärand". 

Christopher oli raamatu valmimisel vaid 14-aastane. Kui "Eragon" 2003. aasta sügisel ilmus, sai sellest kohe menuk. Raamat oli üle 40 nädala New York Timesi raamatumüügi edetabelis ja vaid kuue kuuga müüdi ainuüksi USA-s üle miljoni eksemplari. Raamatut on avaldatud juba rohkem kui 30 riigis. Müüdud on ka raamatu filmiõigused, filmivõtted algasid suvel 2005 ja film esilinastus detsembris 2006 USA-s.

Lugu
----

Kui lihtne talupoiss Eragon leiab metsast sileda sinise kivi, peab ta seda õnnelikuks avastuseks: võib-olla saab selle eest oma perele talveks liha varuda. Ent kui kivist koorub ilus safiirsinine lohe, mõistab Eragon, et on leidnud pärandi, mis on peaaegu sama vana kui Impeerium ise...
Üleöö võtab tema lihtne elu onu Garrow` talus sootuks teistsuguse pöörde ja ta leiab end hukatuslikust uuest maailmast, mis on täis ootamatusi, võlukunsti, vaenlasi ja uusi sõpru. Teejuhiks vaid iidne mõõk ja vana jutuvestja Bromi nõuanded, peavad Eragon ja noor lohe Saphira pääsema eemale ohtlikest vaenlastest Impeeriumis, mida valitseva kuninga kurjusel pole piire.

Pärand
------

* "Eragon" (esimene raamat)
* "Vanem" (teine raamat)
* "Brisingr" (kolmas raamat)
* "Pärand" (neljas raamat)

Välislingid
-----------

* alagaesia.com
* shurtugal.com
Õisu mõisa vesiveski Vidva ojale paisutatud Õisu Veskejärve kaldal
**Vidva oja** (ka *Vidva jõgi*) on oja Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Mulgi vallas ( varem Karksi ja Halliste vallas).

Kirjeldus
---------

Vidva oja pikkus on 16,4 km, valgla suurus 68 km², langus 50,5 m ja lang 3,07 m/km. Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Oja saab alguse 96 m kõrguselt Mäeküla järvest ja suubub 45,5 m kõrgusel Õisu järve. Ojale on paisutatud Paluküla järv, Kalvre järv ja Õisu Veskejärv.

Looduskaitse
------------

Vidva oja lähteks olev Mäeküla järv kuulub Muti maastikukaitseala koosseisu, oja alamjooks voolab pärast Kalvre järvest väljumist Õisu maastikukaitsealal asuvas Õisu Põrguorus.

Vaata ka
--------

* Mäeküla järv
* Õisu järv
* Õisu Põrguorg

Viited
------

1. 1 2  Vidva oja Eesti looduse infosüsteemis
2. ↑  Vidva oja keskkonnaportaalis
3. ↑  Mäeküla järv Eesti looduse infosüsteemis

Välislingid
-----------

* Vidva oja Eesti looduse infosüsteemis
* Vidva oja keskkonnaportaalis
Arnsbergi ringkonna kreisijaotus
**Arnsbergi ringkond** (*Regierungsbezirk Arnsberg*) on üks viiest ringkonnast Saksamaa Liitvabariigi Nordrhein-Westfaleni liidumaal.

Geograafia
----------

Arnsbergi ringkond asub Nordrhein-Westfaleni kaguosas. Lääneosas asub osa Ruhri linnastust.

Ringkond piirneb põhjas Münsteri ja Detmoldi ringkonnaga, idas Hesseni liidumaaga, lõunas Rheinland-Pfalzi liidumaaga ning läänes Kölni ja Düsseldorfi ringkonnaga.

Ringkonna pindala on 8011 km². 

Arvestuslik elanike arv oli 3 552 021 (31. detsember 2013), rahvastiku tihedus 443 inimest km² kohta.

Haldus
------

Halduskeskus on Arnsberg. 

Praegune valitsusjuht on Diana Ewert (SPD). 

### Haldusjaotus

Ringkond koosneb 7 kreisist kokku 78 kreisikuuluvusega vallaga ning 5 kreisivabast linnast. 

| Kreisid | Kreisivabad linnad |
| --- | --- |
| * Ennepe-Ruhri kreis
* Hochsauerlandi kreis
* Märkischer Kreis
* Olpe kreis
* Siegen-Wittgensteini kreis
* Soesti kreis
* Unna kreis
 | * Bochum
* Dortmund
* Hagen
* Hamm
* Herne
 |

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Arnsbergi ringkond** |

* Ringkonna valitsuse koduleht
**Erakaup** on hüvis, mida ostetakse tarbimise eesmärgil. 

Tarbimine peab olema ühelt indiviidilt, et vältida sama hüvise tarbimist teise isiku poolt. Ettevõtjad viitavad erakaubale kui konkureerivale ja turult välja tõrjuvale hüvisele. Kaup arvestatakse erakaubaks siis, kui kahe indiviidi vahel tekib konkurents hüvise saamiseks ja kui hüvise tarbimine takistab kellelgi teisel antud kaupa tarbida.

Omadused
--------

Erakauba tarbimine sõltub maksevõimest, mida tarbitakse ühe ja sama hinna juures aga erinevate kogustega. Näiteks kingad on erakaup. Nende ostmisega saab välistada indiviide, kes ei soovi või ei suuda endale soetada antud hinna juures vastavat kingapaari. Konkurentsitult tarbida neid ei saa, sest kui kingad on ühe inimese jalas, ei saa need olla samal ajal teisel inimesel. Erakauba puhul saab ettevõtja määrata ise kauba hinna sõltuvalt turustruktuurist ehk sellest, kui suur on vastaval turul konkurents.

Mõisted
-------

Turustruktuuris eristatakse nelja konkurentsivormi: oligopol, monopol, täielik konkurents ja monopolistlik konkurents.

* **Oligopol** – turul väike arv ettevõtteid, toodang eristav kui ka mitteeristav, turule pääsemine raskendatud, ettevõttel võimalus ise hinda määrata.
* **Täielik konkurents** – palju ettevõtteid, toodang mitteeristav, turule sisenemisbarjääre vähe või puuduvad, hinna üle mõju puudub.
* **Monopol** – turul üks ettevõte, toodang on unikaalne, turule sisenemine raske, monopol määrab hinna.
* **Monopolistlik konkurents** – palju ettevõtteid, toode on eristatud, turule sisenemine kerge, mõju hinna üle väike.

Näited
------

* Toit
* Riided
* Jook
* Autod
* Telefonid
* Arvutid
* Televiisorid

Vaata ka
--------

* Avalik kaup

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. märts 2017. Vaadatud 7. märtsil 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑
5. ↑  M. Kerem, O. Raju, M. Randveer, 1998. Mikroökonoomika õpik. TEA Kirjastus.
Tedretähtedega poiss
**Tedretähed** ehk **tedretähnid** ehk **tedretäpid** ehk **päikesetäpid** on pigmendilaigud – väikesed hele- kuni tumepruuni värvi täpid või ebamäärase kujuga laigud – inimese nahal, peamiselt näol. Neid esineb sagedamini päriliku eelsoodumusena heleda nahaga inimestel (nt blondidel, punapeadel ja juutidel).

Esinemine ja tekke põhjused
---------------------------

Tähnid on tavaliselt alla 3 mm läbimõõduga ega kujuta endast ohtu inimese tervisele. Tumedam värvus tuleneb nahapigmendi melaniini suurenenud sisaldusest rakkudes. Pigment asub nahas suhteliselt pindmiselt – marrasknaha ehk epidermise põhjakihis ning tervel inimesel pole melaniini tootvate rakkude arv suurenenud. 

Mõnel inimesel kaovad tedretähnid talveks, kuid naasevad kevadel, kui päike paistab taas intensiivsemalt ja nahk puutub kokku päikesekiirgusega. Naha kaitsmine intensiivse ultraviolettkiirguse eest aitab lisaks nahahaiguste riski vähendamisele hoida mingil määral kontrolli all tedretähnide ulatuslikku teket ja nende värvuse intensiivsust (neil, kellel on soodumus tedretähnide tekkeks). 

### Muid tedretähesarnaseid moodustisi

* Lentiigod (läätslaigud) – väikesed, teravalt piirdunud hele- kuni tumepruunid, lamedad või mõnikord nahast veidi kõrgemad laigukesed. Erinevalt pigmentneevustest ei moodusta pigmendirakud pesasid.
	+ Lihtsad lentiigod
	+ Solaarlentiigod (sh solaariumilentiigod)

Tedretähed kui kosmeetiline probleem
------------------------------------

Tervel inimesel on tedretähed eelkõige kosmeetiline probleem, mistõttu ravi ei ole vajalik. Kuid kui soovitakse siiski teraapiliselt tedretähne vähendada, saab seda kõige tõhusamalt teha kosmeetikasalongides **paikse ravina** hüdrokinooni abil, sageli kombineeritult antioksüdantide ja muude preparaatidega.

Paiksest ravist kiiremaid tulemusi võib saavutada aga mitut liiki **protseduuridega** (nt keemilise koorimise, mikrodermabarsiooni, krüoteraapia, valguslaserite või impulseeritud valgussüsteemiga (IPL)).

Tedretähtedega seotud patoloogiad
---------------------------------

Ehkki tavaliselt on tedretähed tervisele ohutud, võib tedretähed leida ka RHK-10-sse kantud diagnooside seast (kood L81.2).

Ebausk
------

Keskajal peeti tedretähne nõidade tunnuseks.

Kirjandus
---------

* Tedretähed ja lentiigod Portaalis Derma.ee.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Tedretähed** |
Tee-punapõõsa põõsad
Õied
Tee tootmine
Kuivatatud tee-punapõõsa lehed
Tee-punapõõsa tee
**Tee-punapõõsas** (*Aspalathus linearis*) on põõsaliik liblikõieliste sugukonnast.

Taime lehtedest valmistatakse aafrika punast teed (*rooibos*). Lõuna-Aafrikas on tee-punapõõsas olnud populaarne paljude põlvkondade jooksul ning tänapäeval tarvitatakse selle saadusi juba väga paljudes riikides. Tee-punapõõsa värske leht sisaldab palju askorbiinhapet (C-vitamiini).

1772. aastal tegi Rootsi loodusteadlane Carl Thunberg üleskirjutuse, et "maarahvas tegi teed" taimest, mida on seostatud tee-punapõõsaga. Nimelt olevat kohalikud inimesed roninud mägedesse ja lõiganud tee-punapõõsa taimedelt nõelataolisi lehti. Seejärel olevat need lehekimbud keeratud riidest kottidesse ja veetud eeslitega nõlvadest alla. Enne kui lehed päikese kätte kuivama jäeti, tükeldati need kirvestega ja purustati haamritega. 

Tee-punapõõsas kasvab Cederbergi piirkonnas, mis on väike mägine ala Lõuna-Aafrika lääneosas. Liik kasvab sümbioosis kohalike mikroorganismidega ning varasemad katsed kasvatada seda väljaspool Lõuna-Aafrika piirkonda, näiteks Ameerika Ühendriikides, Austraalias ja Hiinas, on nurjunud. Teadlased spekuleerivad, et kliimamuutused võivad ohustada tulevikus taimeliigi ellujäämist ja tee-punapõõsa tööstuse püsimajäämist. Mõned teadlased väidavad, et temperatuuride tõus ja sademetehulga vähenemine võivad järgmise sajandi jooksul viia taime väljasuremiseni.

Viited
------

1. ↑  Morton, Julia F. (1983). "Rooibos tea, aspalathus linearis, a caffeineless, low-tannin beverage". Economic Botany. 37 (2): 164–73. doi:10.1007/BF02858780. JSTOR 4254477.
2. ↑  Muofhe, M.L.; Dakora, F.D. (1999). "Nitrogen nutrition in nodulated field plants of the shrub tea legume Aspalathus linearis assessed using 15N natural abundance". Plant and Soil. 209 (2): 181–186. doi:10.1023/A:1004514303787.
3. ↑  "Climate change threatens rooibos". News24, IAB South Africa. 27 February 2012. Retrieved 27 April 2013.
**Theoderic de Bekeshovede** (ka *Theoderic(h) von Buxhövden*, *von Buxhoeveden*, *de Bikeshoved*, *Theoderic(h) de Raupe*, *de Raupena*, *de Rope*, *de Ropa*, *von der Ropp*) oli Riia piiskopi Alberti vend, Idumea foogt, oma teise venna piiskop Hermanni vasall Ugandis ning de Rope'de (von der Ropp) mõisnikusoo rajaja. Tema elust ja tegevusest on eelkõige teada Liivi ristisõja kontekstis Henriku Liivimaa kroonika vahendusel.

Theoderic saabus Liivimaale 1203. aastal. Edaspidi osales ta nii sõjategevuses Riia piiskopi vaenlaste vastu kui ka allutatud alade valitsemisel. 1212. aastal abiellus Theoderic Pihkva vürsti Vladimiri tütrega, andis oma foogtikoha Idumeas üle äiale ning siirdus kuni 1215. aastani Saksamaale. 1222. aastal osales ta Taani kuninga poolt Saaremaale rajatud linnuse kaitsmisel, kus pärast seesolijate alistumist jätsid saarlased ta kuni 1224. aastani enda juurde pantvangiks. Pärast vabanemist läänistas tema Tartu piiskopiks saanud vend Hermann Theodericile Ugandis maad, tõenäoliselt Otepää kihelkonna.

Vaata ka
--------

* Buxhoeveden

Viited
------

1. ↑  Henriku Liivimaa kroonika, VII (1), lk 39
2. ↑  Henriku Liivimaa kroonika, XV (13), lk 131; XVI (7), lk 145
3. ↑  Henriku Liivimaa kroonika, XXVI (2-3), lk 231; XXVIII (7), lk 253
4. ↑  Henriku Liivimaa kroonika, XXVIII (8), lk 253
5. ↑  Markus, lk 6

Allikad
-------

* Henriku Liivimaa kroonika = Heinrici chronicon Livoniae. Ladina keelest tõlkinud Richard Kleis, toimetanud ja kommenteerinud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat 1982.
* Markus, Kersti, MISJONÄR VÕI MÕISNIK? TSISTERTSLASTE ROLL 13. SAJANDI EESTIS, Acta Historica Tallinnensia, 2009, 14.
**Tee Kommunismile** oli aastatel 1950–1963 tegutsenud kolhoos Teenuse, Urevere ja Altküla külas.

Kolhoos moodustati 1950. aastal aasta varem (1949) asutatud väikekolhooside Luiste ja Sulev ühendamisel. 1951. aastal liideti kolhoosiga Tee Kommunismile veel kaks väikekolhoosi – Pioneer ja Urevere. 1963. aastal nimetati kolhoos Tee Kommunismile Teenuse kolhoosiks.

Asutamise ajal kuulus kolhoos Märjamaa rajooni Teenuse külanõukogu koosseisu, 1954. aastast Kullamaa külanõukogu koosseisu. Pärast Märjamaa rajooni likvideerimist 1962. aastal kuulus kolhoos Rapla rajooni Loodna külanõukogu koosseisu. Praeguse haldusjaotuse järgi jäävad endise kolhoosi maad Rapla maakonna Märjamaa valla territooriumile.

Viited
------

1. 1 2  "Teenuse Raamatukogu. Piirkonna ajaloost". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. juuni 2016. Vaadatud 9. detsembril 2015.
2. ↑  Arvi Paidla. Raplamaa. Siin- ja sealpool maanteed. Tallinn: Olion, 1991, lk 132

Välislingid
-----------

* Archives Portal Europe. The National Archives of Estonia. Kolhoos Tee Kommunismile 1950–1963
American Radiator Building 1938. aastal (paremal)
American Radiator Building 2014. aastal, taustal Empire State Building
**American Standard Building** (varasema nimega **American Radiator Building**) on 23-korruseline kõrghoone ja praegune hotell New Yorgis Midtown Manhattani ärikeskuses Bryant Parki kõrval aadressil 40 West 40th Street.

See 102,7 meetri kõrgune uusgootika ilminguga *art déco* stiilis ehitise projekteerisid arhitektid John Howells, Raymond Hood ja André Fouilhoux ning see valmis 1924. aastal ettevõtte American Radiator Company jaoks. Hoone struktuurne vorm põhineb Eliel Saarineni ehitamata jäänud konkursitööl "Tribune Tower". Kütteseadmete firmale kohaselt sümboliseerib fassaadi üldilme mateeria muutumist energiaks: mustaks võõbatud tellised kujutavad sütt ning kullatud dekoratiivsed ornamendid ja skulptuurid kujutavad tuld.

Hoone määrati New York City Mälestusmärkide Säilitamise Komisjoni poolt 1974. aastal kaitsealuseks mälestusmärgiks (*New York City Landmark*). 1980. aastal kanti hoone Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikku Registrisse (*National Register of Historic Places*). 1998. aastal ostis hoone 150 miljoni USA dollari eest Philip Pilevsky. Kolm aastat hiljem muudeti see 130 ruumi ja keldrikinoga hotelliks The Bryant Park Hotel.

Pildigalerii
------------

* Vaade Bryant ParkistVaade Bryant Parkist
* American Standard Buildingu peasissekäikAmerican Standard Buildingu peasissekäik
* American Standard Buildingu tornAmerican Standard Buildingu torn
* American Standard Buildingu jalamAmerican Standard Buildingu jalam
* Vaade Bryant ParkistVaade Bryant Parkist

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **American Standard Building** |

* American Radiator Building hoone kirjeldus ja pildid veebilehel www.nyc-architecture.com
**Tee ise**, inglise keeles ***do it yourself*** ('tee seda ise'), kasutusel ka akronüümina **DIY**, on eri ringkondades ja subkultuurides laialt levinud mõiste. Põhiliselt on Tee ise tarbimiskultuuri vastane hoiak, mille keskne idee on teha asju ise ja mitte neid osta või lasta teha kinnimakstud professionaalidel.

Tee ise-eetika
--------------

Tee ise-eetika lähtub eneseusaldusest, põhimõttest teha asju ise ja mitte minna kaasa massiga. Inimene, kes elab Tee ise-põhimõtete järgi, võib teha ise kõike, alates ravikuuridest ja riietusest, lõpetades majaehitamise, sisustamise, kujundamisega. Tee ise-mõtteviis vastandub tihti heaoluühiskonnas levinud isiksuse mandumisele ning inimese arengu ühekülgusele.

Tänapäeval on Tee ise-eetika tihedalt (kuid mitte alati) seotud punkideoloogiaga, mis esindab individualismi, autoritaarsusevastasust, vaba mõtlemist ja moraali ning anarhismi.

Tee ise-kultuur
---------------

Tee ise-kultuur on põhiliselt levinud *punk*- ja *indie rock*'i muusikaga seotud subkultuurides. Neid muusikastiile ja Tee ise-eluviisi viljelevad bändid ei seo ennast tihti kommertsiaalsete heliplaadifirmadega, vaid rahastavad ise oma bändi tegevust. Näiteks Michael W. Dean tegi 2002. aastal dokumentaalfilmi "D.I.Y. or Die: How to Survive as an Independent Artist", mis räägib artistidest, kes üritavad jääda sõltumatuks ja Tee ise-kunstnikeks.

Muusikas on Tee ise ilmselt levinud ka seetõttu, et kunstilisele eneseväljendusele viidatakse kui Tee ise osale. Näiteks on inimeste omaloomingut tasuta eksponeerivatele veebisaitidele DeviantArt.com ja Newgrounds.com viidatud sageli kui Tee ise-kultuuri väljundile internetis.

Tee ise-kultuur on tihti seotud ka poliitilise aktivismiga. Tee ise-vaadetega inimesed õhutavad sageli vähemusgruppe valima ja oma õiguste eest seisma. Seda tehakse, et muuta arusaama, et üks inimene ei suuda midagi muuta ning protesteerimine on kasutu ja tulemusetu. Tee ise-kultuuri osadeks võib pidada ka skvottimist, loomakaitseaktiviste ja rohelisi.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikiõpikutes on lisamaterjali: ***Tee ise*** |

* DIY culture, Justice? and Exodus
* DIY culture
* D.I.Y. OR DIE: How To Survive as an Independent Artist

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tee ise** |
**Lester Bowles Pearson** (23. aprill 1897 Newtonbrook, Ontario – 27. detsember 1972 Ottawa) oli Kanada professor, ajaloolane, riigitegelane, diplomaat ja poliitik.

1948–1957 oli ta Kanada välisminister.

Ta sai Nobeli rahuauhinna 1957 Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni erijõudude organiseerimise eest Suessi kriisi lahendamiseks. 

Ta oli Kanada 14. peaminister 22. aprillist 1963 20. aprillini 1968.

Nobel
Nobeli rahuauhinna laureaat

1901 Dunant, Passy • 1902 Ducommun, Gobat • 1903 Cremer • 1904 IDI • 1905 Suttner • 1906 Roosevelt • 1907 Moneta, Renault • 1908 Arnoldson, Bajer • 1909 Beernaert, d'Estournelles de Constant • 1910 IPB • 
1911 Asser, Fried • 1912 Root • 1913 La Fontaine • 1917 Punane Rist • 1919 Wilson • 1920 Bourgeois • 1921 Branting, Lange • 1922 Nansen • 1925 Chamberlain, Dawes • 1926 Briand, Stresemann • 1927 Buisson, Quidde • 1929 Kellogg • 1930 Söderblom • 1931 Addams, Butler • 1933 Angell • 1934 Henderson • 1935 Ossietzky • 1936 Lamas • 1937 Cecil • 1938 Nanseni Pagulasbüroo • 1944 Punane Rist • 1945 Hull • 1946 Balch, Mott • 1947 FSC ja AFSC (kveekerid) • 1949 Boyd Orr • 1950 Bunche • 1951 Jouhaux • 1952 Schweitzer • 1953 Marshall • 1954 UNHCR • 1957 Pearson • 1958 Pire • 1959 Noel-Baker • 1960 Lutuli • 1961 Hammarskjöld • 1962 Pauling • 1963 Rahvusvaheline Punase Risti Komitee ja Punase Risti Seltside Liiga • 1964 King • 1965 UNICEF • 1968 Cassin • 1969 ILO • 1970 Borlaug • 1971 Brandt • 1973 Kissinger, Lê (keeldus auhinnast) • 1974 MacBride, Satō • 1975 Sahharov • 1976 B. Williams, Corrigan • 1977 AI • 1978 as-Sādāt, Begin • 1979 Ema Teresa • 1980 Esquivel • 1981 UNHCR • 1982 Myrdal, García Robles • 1983 Wałęsa • 1984 Tutu • 1985 IPPNW • 1986 Wiesel • 1987 Arias • 1988 ÜRO Rahuvalvejõud • 1989 XIV dalai-laama • 1990 Gorbatšov • 1991 Suu Kyi • 1992 Menchú • 1993 Mandela, de Klerk • 1994 ‘Arafāt, Peres, Rabin • 1995 Pugwashi konverentsid, Rotblat • 1996 Belo, Ramos Horta • 1997 ICBL, J. Williams • 1998 Hume, Trimble • 1999 MSF • 2000 Kim • 2001 ÜRO, Annan • 2002 Carter • 2003 ‘Ebādī • 2004 Maathai • 2005 IAEA, al-Barāda‘ī • 2006 Grameen Bank, Yunus • 2007 Gore, IPCC • 2008 Ahtisaari • 2009 Obama • 2010 Liu • 2011 Sirleaf, Gbowee, Karmān • 2012 Euroopa Liit • 2013 Keemiarelvade Keelustamise Organisatsioon • 2014 Satyarthi, Yūsafzay • 2015  Tuneesia rahvusliku dialoogi nelik • 2016  Juan Manuel Santos  • 2017  ICAN  • 2018  Murad, Mukwege • 2019  Ahmed • 2020 Maailma Toiduprogramm • 2021 Ressa, Muratov • 2022 Alies Bialiacki, Memorial, 
Kodanikuvabaduste Keskus