recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Põldtsiitsitaja** (*Emberiza hortulana*) on linnuliik tsiitsitajalaste sugukonnast tsiitsitaja perekonnast.

Levila
------

Põldtsiitsitaja on levinud Euraasias Hispaania põhjaosast, Prantsusmaast ja Skandinaaviast kuni Mongoolia ja Afganistanini. Ta on rändlind. Talvitub põhiosas Aafrikas.

Välimus
-------

Üldpikkus 15–16,5 cm. Vanalinnud sarnased, mõlemal kollakas kurgualune ning kollakasroosa rind ja kõhualune. Emaslinnu ja noorlinnu pugualal ja pealael on tume triibustus. 
Kutsehüüd on *vii-üt* ja *jük*. Laul on varieeruv, mahedakõlaline ja tüüpiliselt kõlab kui *trii-trii-trii trütrütrü*. Lauluperiood kestab saabumisest kuni juuli alguseni.

Elupaik
-------

Asustab kuiva kultuurmaastikku, kus leidub üksikult või rühmadena kasvavaid puid. Eelistab mosaiikset maastikku liivastel ja savikatel pinnastel.

Pesitsemine
-----------

Põldtsiitsitaja munad
Pesa ehitab emaslind. Pesa koosneb kõrtest ja peentest taimejuurtest, sisevooderdises on jõhve ja karvu. Kurnas 4–5 muna. Haub peamiselt emaslind. Poegi toidavad mõlemad vanalinnud peamiselt putukate, kuid ka pugus eelnevalt pehmendatud seemnetega. Pojad lahkuvad pesast lennuvõimetutena üle nädala vanustena. Põldtsiitsitaja pesitseb kaks korda suve jooksul.

Toitumine
---------

Pesitsusajal sööb valdavalt putukaid, muidu peamiselt umbrohtude seemneid.

Arvukus Eestis
--------------

Põldtsiitsitaja on Eesti faunas suhteliselt uus tulija, teda on siin kohatud alates 19. sajandi lõpust. Esimene pesitsemine tehti kindlaks 1896. aastal Saaremaal. 20. sajandi esimesel kümnendil leidus teda vaid läänesaartel ja mandri läänerannikul. 
1910–1920 asustas põldtsiitsitaja Harjumaa, ja tema levikupilt laienes iseäranis 1930.–1950. aastatel. 
Viimastel aastakümnetel on liigi arvukus tunduvalt vähenenud. 1990. aastate algul hinnati liigi pesitsusaegset arvukust 5000 – 10 000 paarile. Praegune arvukuse hinnang on 200–300 paari.

Põldtsiitsitaja saabub meile aprilli lõpul – mai algul, lahkub augustis-septembris. Rändab üksikult või väikeste salkadena.

Põldtsiitsitaja on Eestis II kaitsekategooria liik.

Viited
------

1. ↑   Väli, Ü. *11 kaitsealust lindu - elupaigad ja nende kaitse. Hirundo Supplementum 8*. Eesti Ornitoloogiaühing, Tartu 2005
2. ↑   Rootsmäe, L. Veroman, H. *Eesti laululinnud*. Tallinn Valgus 1974
3. 1 2   Leibak, E. Lilleleht, V. Veromann, H. (eds). *Birds of Estonia. Status, Distribution and Numbers*. Estonian Academy Publishers, 1994
4. ↑   Kumari, E. *Eesti NSV linnud*. Eesti Riiklik Kirjastus, Tallinn 1954
5. ↑  Eesti lindude staatus, pesitsusaegne ja talvine arvukus 2013–2017 Hirundo 2019

Välislingid
-----------

* Põldtsiitsitaja andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
**Põlde Liisu** (sünninimega **Elisabet Orik**; 1873–1970), tuntud ka kui **Liisu Orikult** ja **Liisu Orik**, oli Eesti rahvalaulik, keda peetakse Tõstamaa üheks tuntumaks pulmalaulikuks.

Ta on eriti tuntud laulu "Laula, laula, suukene, liigu, liigu keelekene" järgi.

Elulugu
-------

Orik sündis Alu külas ja oli hiljem Põlde talu perenaine.

### Laulikuna

Laulmist õppis ta emalt ja isalt, aga ka teistelt vanematelt laulikutelt. Lisaks pulmadele laulis ta ka kirikukooris ning lõi laule Teoste külas elanud kirjaniku Mart Soobergi sõnadele.

Oriku laule salvestati Riigi Ringhäälingus 1938. aastal, muu hulgas koos Hendrik Jantsoniga, kellega ta oli pulmalaulikuna vastamisi laulnud. Jantsoniga esines ta ka 1939. aastal Tallinnas Estonia kontserdisaalis, kogudes Eestis laiemat tuntust. Tema laule salvestati ka 1964. ja 1965. aastal toimunud Herbert ja Erna Tampere juhitud Kirjandusmuuseumi ekspeditsioonidel, kui Orik oli üle 90-aastane. Salvestisi võrreldes on folkloristid märkinud, et 1938. ja 1964. aastal esitatud samade regilaulude variandid erinevad üksteisest tunduvalt, näidates seega Oriku head loomis- ja kohanemisvõimet.

Rahvaluuleteadlased on esile tõstnud tema laulurepertuaari suurust ja mitmekülgsust.

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

11. augustil 2019 avati Tõstamaa osavallapäevade lõpetamisel rahvamaja juures Oriku mälestuskivi.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Tõstamaa kandi inimesed". *Tõstamaa mõis*. Vaadatud 12. august 2019.
2. 1 2 3 4  "Liisu Orik". *Eesti rahvamuusika antoloogia*. Eesti Kirjandusmuuseumi Teaduskirjastus. 2016. Vaadatud 12. august 2019.
3. ↑  Eno-Gerrit Link (4. veebruar 2018). "Ingrid Rüütel kogus raamatusse Pärnumaa kratid, vanapagana, pillilood ja muu folkloori". *Pärnu Postimees*. Vaadatud 12. august 2019.
4. 1 2  Annika Kuusik (11. august 2019). "Tõstamaal avati kohaliku rahvalauliku auks mälestuskivi". *Pärnu Postimees*. Vaadatud 12. august 2019.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Põlde Liisu** |

* "Kadrilaul" Põlde Liisu esituses (1938). *Eesti rahvamuusika antoloogia*.
* "Öised orjad" Põlde Liisu esituses (1964). *Eesti rahvamuusika antoloogia*.
* "Laula!" Põlde Liisu esituses (1965). *Eesti rahvamuusika antoloogia*.
Valge torni varemed
**Valge torn** on Tallinna lähedale 1821–1823 Vene võimude poolt Väike-Paljassaarele rajatud Tallinna kindluse suhtes ettenihutatud kindlustis (fort ja selle põhiosa – suurtükitorn), mille eesmärk oli eelkõige Tallinna sõjasadamasse läänepoolse sissesõidu kaitsmine.

Eellugu
-------

Pärast 1810. aastate pingetõusu Euroopas koostati aastatel 1819–1820. aastal ja kinnitati keiser Aleksander I poolt 10. mail (vkj)/ 22. mail 1820. aastal uus Tallinna kaitsekava. Selle järgi kavatseti Tallinna kindluse nii mere- kui ka maarinde uutesse fortidesse ehitada mitu kivist kasemattidega suurtükitorni Prantsuse inseneri René de Montalemberti loodud süsteemi järgi. Ehitada jõuti aga ainult üks torn.

Ehitus
------

Torni püstitamist alustati 1821. aastal Väike-Paljassaare loodeotsas ja see valmis 1823. aastal. Keldris olid laoruumid ja veel sügavamal veekogumis- ja äravoolusüsteem, I korrusel oli sissepääs üle vallikraavi ja kergsilla, vahtkonnaruumid ning kasematid 45 püssilaskeavaga, II korrusel olid kasematid 12 suurtükiava ning lisaks veel rinnatisega lahtine platvorm. Järgmisel, 1824. aastal ehitati platvormile peale katus.

Paljal saarel paistis lubikrohvitud torn kaugele ning rahvas tundis seda Valge tornina. Ametlikult pole torn seda nime kunagi kandnud, venekeelsetes projektides oli selle nimi Kaitsetorn [Väike-Paljassaarel] (vene keeles Оборонительная башнья [в [островѣ] Малом Карлосѣ] *Oboronitelnaja bašnja* [*v malom Karlose*]).

Tallinna kaitse täiustamisel 1834. aastal ehitati I korruse püssilaskeavad ümber suurtükkidele ning vahtkonnaruumide aknad ümber püssilaskeavadeks. Suured korrastustööd tornis olid aastatel 1846–1848.

Krimmi sõda 1853–1856
---------------------

Alanud Krimmi sõja tõttu uuendati 1853. aastal Väike-Paljassaare kõiki kindlustisi, ent juba järgmisel aastal vallutasid britid ja prantslased Ahvenamaal väheste jõududega venelaste Bomarsundi kindluse (seal oli ka Valge torniga sarnaseid ehitisi), mis oli venelastele üsna suur šokk.

Seetõttu otsustati kõik Vene eraldiseisvad ja maavägede poolt halvasti toetatavad mere- ja rannikukindlustised jätta maha ja muuta kasutamiskõlbmatuks. Midagi üritati ka Väike-Paljassaarel lõhkuda, kuid enda ehitatut polnudki nii kerge lammutada. Krimmi sõja käigus okupeerisid liitlased mõlemat Paljassaart, kuid teadaolevalt püsivalt sinna ei jäädud eg akasutatud ka venelast ekindlusehitisi. 

Pärast Tallinna kustutamist 1864. aastal kindluslinnade nimekirjast kasutati säilinud kindlustisi peamiselt õppelaskmiste märklauana.

Valge torn on alates 18. augustist 1997 Eesti Vabariigi kultuurimälestis nr 8517.

Viited
------

1. ↑  Valge torni varemed kultuurimälestiste riiklikus registris

Kirjandus
---------

* Heino Gustavson. Tallinna rannakaitse kuni 1864. aastani. ENSV TA Toimetised, Ühiskonnateadused 37/ 2. Tallinn 1988
* Heino Gustavson. Tallinna vanemad merekindlused. Olion. Tallinn 1994
* Robert Treufeldt. "Paljad saared". Eesti Ekspress, 13. oktoober 2005
* Robert Treufeldt. "Valge torni fort". // Kalaranna fort ehk hilisem "Patarei" vangla. MTÜ Castellum. Tallinn 2019. Lk 30
Induktsioonpliit (pealiskatteta):  
näha on lame vasktraadist mähis (keskel temperatuuriandur)
Tingmärk induktsioonpliidile sobiva kööginõu põhjal
**Induktsioonpliit** on elektripliit, milles energia kandub metallnõule soojusena üle elektriinduktsiooni teel.

Esimesed induktsioonpliidid jõudsid kodukasutusse 1970. aastail ettevõttelt Westinghouse.

Pliidi klaaskeraamilise pealisplaadi all on isoleeritud traadist mähis, mille keerde läbib suure sagedusega (20−100 kHz) muutuv elektrivool, kutsudes esile muutuva magnetvälja. Selle välja mõjul indutseeruvad metallnõu põhjas pöörisvoolud, millega kaasnev pinnaefekt vähendab nõu põhja materjali elektrijuhtivust. Mida väiksem on juhtivus ja vastavalt suurem takistus, seda suurem on ülekanduv võimsus (*P* = *I*2*R*) ning seda rohkem energiat soojusena eraldub.

Juhi ekvivalentne väliskiht on pinnaefektist tulenevalt seda õhem (ja takistus suurem), mida suurem on materjali magnetiline läbitavus. Seetõttu kandub energia kõige tõhusamalt üle ferromagnetilisele materjalile (malmile, terasele). Järelikult sobivad induktsioonpliidil kasutamiseks rauasulamist nõud (piisab ka, kui terasest on nõu põhja üks kiht). (Kööginõu magneeditavust saab kindlaks teha näiteks külmkapimagnetiga.)

Pöörisvooludest veelgi suuremal määral põhjustab elektrivälja energia muundumist soojuseks ümbermagneetimiskadu ferromagnetilises materjalis (tingituna magnetilisest hüstereesist). Kuna kaoenergia on võrdeline magnetvälja muutumise kiirusega, siis saab genereeritava sageduse muutmisega sujuvalt reguleerida kuumutustemperatuuri.

Eelised teiste pliiditüüpide ees:

* kasutegur on suur (kuni 90%), sest kogu vabanev energia koondub kööginõu põhjale;
* kuumutamine algab kohe sisselülitamise järel;
* soojus jaotub ühtlaselt üle kogu nõu põhjapinna;
* pliidi kontroller hindab nõu magnetilisi omadusi ja lülitab mähisesse voolu üksnes sobivast materjalist kööginõu korral, ka peab nõu põhjapind suuruselt enam-vähem vastama keeduvälja markeeringule;
* kööginõu eemaldamisel lülitub plaat välja;
* kuna plaat ise soojeneb ainult kuumutatava nõu mõjul, siis väljalülitumise järel jahtub plaat võrdlemisi kiiresti;
* plaadi mitte eriti kõrge temperatuuri tõttu ei kõrbe toidujäägid tugevalt külge ning plaati on lihtne puhastada.

Välislingid
-----------

* Kuidas valida pliidiplaati
**Indro Olumets** (sündinud 10. aprillil 1971 Tartus) on endine eesti jalgpallur. Praegu töötab noortetreenerina klubis JK Nõmme Kalju. Tema isa on endine maadleja Villi Olumets.

Koondisekarjäär
---------------

Oma debüüdi koondises tegi Olumets 3. juunil 1992 sõpruskohtumises Sloveenia vastu. Ta kuulus algkoosseisu, aga 46. minutil vahetas Sergei Ratnikov ta välja. See oli koondise esimene kohtumine pärast riigi taasiseseisvumist. Oma debüüdi samas mängus tegid veel Mart Poom, Meelis Lindmaa, Urmas Kaljend, Urmas Hepner, Igor Prins, Toomas Kallaste, Martin Reim, Sergei Ratnikov, Tarmo Linnumäe, Risto Kallaste, Viktor Alonen, Aleksandr Puštov, Urmas Kirs, Marko Kristal. Mäng lõppes viigiga 1:1. Olumets oli mängupäeval 21-aastane. Indro Olumetsa peetakse läbi aegade üheks tehnilisemaks mängijaks.

### Koondiseväravad

| # | Toimumisaeg | Mängupaik | Vastane | Värav | Tulemus | Võistlus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 10. juuli 1992 | Daugava staadion, Liepāja | Läti Läti | 2:**1** | 2:1 | Balti turniir |
| 2 | 11. juuli 1992 | Daugava staadion, Liepāja | Leedu Leedu | 1:**1** | 1:1 | Balti turniir |

Vaata ka
--------

* Eesti jalgpallikoondislaste loend

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Irina Štork** (sündinud 7. aprillil 1993 Tallinnas) on endine Eesti iluuisutaja, jäätantsija.

Tema partner oli Taavi Rand, treener Lea Rand.

Karjäär ja saavutused
---------------------

Irina on Taaviga tulnud neli korda Eesti meistriks jäätantsus.

Juunioride maailmameistrivõistlustel 2007. ja 2008. aastal saavutas Taavi Irinaga 22. koha, 2010. aastal 28. koha, 2011. aastal 10. koha ja 2012. aastal 11. koha.

Koos Taavi Rannaga esindas ta Eestit Vancouveri taliolümpiamängudel, kus lõppvõistlusel jäädi viimasele, 23. kohale.

2012. aastal Sheffieldis toimunud Euroopa meistrivõistlustel tuli paar Taavi Rand – Irina Štork 28 paari hulgas 14. kohale. Sama aasta maailmameistrivõistlustel tulid nad 22. kohale.

Zagrebis toimunud 2013. aasta iluuisutamise Euroopa meistrivõistlustel saavutasid nad 11. koha.

2015. aastal teatas karjääri lõpetamisest.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Andmed ISU lehel". *www.isuresults.com*. Vaadatud 17.02.2013.
2. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Irina Štork** |

* Biograafia ESBL-is
* Tulemused ISU lehel
* Ville Arike: Ira ja Taavi muinasjutt jääl ja elus, Õhtuleht, 9.12.2009
Iris Changi kuju Nankingis.
**Iris Shun-Ru Chang** (hiina keeles 張純如 või 张纯如; 28. märts 1968 Princeton, New Jersey, USA – 9. november 2004 Los Gatose lähedal, California, USA) oli hiina päritolu USA ajaloolane ja ajakirjanik. Tema tuntuim raamat "Nankingi vägistamine" räägib Nankingi veresaunast 1937. aastal.

Changi vanemad olid Taiwanilt pärit ülikooliprofessorid. Ta avaldas kolm raamatut Hiina ajaloo ja Ameerika hiinlaste teemadel, need said kiiresti populaarseks ning Chang pälvis laialdaselt rahvusvahelist tunnustust. 9. novembril 2004 tegi Iris Chang enesetapu. 2007. aastal ilmus tema elulugu "Finding Iris Chang" ja linastus dokumentaalfilm "Iris Chang: The Rape of Nanking". Changile on pühendatud tiib Nankingis asuvas Nankingi veresauna memoriaalis, samas aaub ka tema kuju.

2014. aastal ilmus Iris Changi raamat "Nankingi vägistamine" eesti keeles Tene Hooki tõlkes kirjastuselt Ilmapress (tõlgitud inglise keelest).

Viited
------

1. ↑  "What Happened to Iris Chang?". Chicago Reader. 01.11.2007. Vaadatud 11.11.2007.
2. ↑  "Synopsis". Reel Iris Productions. Originaali arhiivikoopia seisuga 13.01.2021. Vaadatud 17.11.2007.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Iris Chang** |
GoBusi Scania Irizar Century Tallinnas
Lux Expressi Scania Irizar PB Tallinna bussijaamas
**Irizar Group** on Hispaanias Baskimaal asuv luksuslike reisibussikerede tootja.

Irizar asutati 1889. Tema keskus asub Ormaiztegis. Minevikus kuulus ta Mondragóni Corporationile, mis asutati 1956.

Irizar on reisibussikerede tootmises Hispaania turuliider turuosaga üle 40% ja Euroopas suuruselt teine. Irizari bussikered on saadaval paljudes kohtades üle maailma. Lisaks Baskimaal asuvale peatehasele, kus toodetakse tuhatkond bussikeret aastas, asuvad Irizari tehased veel Brasiilias Botucatos, Hiinas Tianjinis, Indias Tamil Nadus (koostöös Ashok Leylandi ja TVS Motorsiga), Lõuna-Aafrika Vabariigis Centurionis, Marokos Skhiratis ja Mehhikos Qurétaros. Kokku toodetakse aastas üle 3000 kere. Irizar Groupile kuuluvad ka Hispacold, mis toodab reisibussidele konditsioneere, ja Masats, mis toodab bussiuksi ja -treppe. Irizar teeb tihedat koostööd Scaniaga, kellega koos töötati välja i4 kere. Irizari keresid kasutatakse ka Irisbusi, Volvo, Mercedes-Benzi ja teiste tootjate šassiidel.

1986–1993 tootis Irizar lisaks bussikeredele Lamborghini luksusmaasturi LM002 keresid ja sisustust. Need saadeti Itaalias Sant'Agata Bologneses asuvasse Lamborghini tehasesse, kus need paigaldati šassii ja mootori peale.

Tooted
------

* PB
* i4
* i4LE
* i6
* Century
* Intercentury
* New Century
* i6s
* i8

Irizari bussid Eestis
---------------------

Eesti bussiettevõtetest kasutab liinireisideks Irizari busse näiteks Lux Express, kelle kasutuses oli varem 15 Scania Irizar PBd, 2019. aasta seisuga on aga umbes 50 bussi Irizar i6 (millest 5 bussi on kõrgusega 3,5, ülejäänud aga 3,7 meetrit) aastatest 2012–2015; 32 bussi Irizar i6s, väljalaskeaastaga 2016–2019 ja 20 bussi Irizar i8 aastakäigust 2016–2019 (neist 9 sõidavad Tallinna–Tartu vahet, ülejäänud rahvusvahelisi liine)

Veel on Irizari kasutanud Sebe, kes kasutas 8 Scania Irizar i6 mudeli bussi Tallinna–Tartu liinil, mis 2014. aastal läksid koos liinidega üle firmale Lux Express Eesti, ja GoBus. Tellimusvedudeks kasutavad Irizare paljud väiksemadki Eesti bussiettevõtted.

Viited
------

1. ↑  Lux Expressi kasum kasvas eelmisel aastal üle 50 protsendi[*alaline kõdulink*] luxexpress.ee

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Irizar** |

* Irizari koduleht
Katse animatsioon
**Double Asteroid Redirection Test (DART)** on NASA missioon, millega katsetati, kas taevakeha oleks võimalik kursilt kõrvale lükata seda kosmoseaparaadiga rammides. Katsetatud meetodit saaks hiljem kasutada asteroididel, mis on Maaga kokkupõrkekursil.

Meetodi katsetamiseks valiti asteroid Didymos, mille trajektoor ei ole Maale ohtlik. DART startis Maalt 24. novembril 2021 ning rammis 26. septembril 2022 Didymose kaaslast Dimorphost. 11. oktoobril 2022 teatas NASA missiooni õnnestumisest, sest rammimine lühendas Dimorphose orbitaalperioodi planeeritud 73 sekundi asemel 32 minuti võrra.

DART on NASA ja Johns Hopkinsi Ülikooli Rakendusfüüsika Labori ühisprojekt. DARTiga seotud projektidesse või selle jätkuprojektidesse panustavad ka ESA, Itaalia Kosmoseagentuur ja JAXA. 2026. aastal peaks Didymose juurde saabuma ESA missioon Hera, mis asub uurima DARTi rammimise järelmeid.

Viited
------

1. ↑  "Inimkond suutis esimest korda ajaloos muuta asteroidi trajektoori". *Delfi Forte*. Vaadatud 16. oktoobril 2022.
2. ↑  "Maailm saab päästetud: NASA-l õnnestus asteroid orbiidilt tõugata". *Postimees*. Vaadatud 16. oktoobril 2022.
3. ↑  "Hera". *ESA*. Vaadatud 16. oktoobril 2022.
Luunja valla lipp
**Luunja valla lipp** on Eesti haldusüksuse Luunja valla lipp.

Lipp on kinnitatud 29. septembril 1994.

Lipu kirjeldus
--------------

Valla lipp on ristkülikukujuline vapilipp ning koosneb kolmest horisontaalsest värvilaiust, mis on omavahel eraldatud lainelõikeliselt. Ülemine laid on roheline ning selle keskel on kollane rukkihaki kujutis. Keskmine laid on kollane ning alumine sinine. Luunja valla lipu näidis asub vallakantseleis.

Lipu roheline värvus ja kollane rukkihakk sümboliseerivad eestlaste põlist tegevusala - põlluharimist ning rukkileiba. Need kuuluvad ka valla elanike elulaadi koostisse. Kollane lainelõikeline laid ja sinine värvus viitavad asjaolule, et vald asub Emajõe ääres.

Lipu normaalmõõtmed on 100x150 cm ning laiuse ja pikkuse vahekord 6:9.

Lipu kasutamise kord
--------------------

Lippu kasutatakse Luunja valla ajaloolistel pidupäevadel ja muudel tähtsündmustel, kõrvuti Eesti riigilipuga ning samadel alustel, mis maksavad riigilipu kohta. Päevad, mil valla lipp heisatakse, määrab kindlaks vallavalitsus. Valla lipu kasutamine valla asutuste või eraisikute poolt on keelatud.

Vaata ka
--------

* Luunja valla vapp
* Tartu maakond

Välislingid
-----------

* Luunja valla sümboolika valla kodulehel
* Luunja valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
**Evald Pärnaste** (sündinud 29. novembril 1934 Kudina vallas Tartumaal) on eesti loomaarstiteadlane.

Elulugu
-------

Evald Pärnaste on talupidaja poeg.

Lõpetas 1958 Väimela Zooveterinaariatehnikumi, 1968 Leningradi Veterinaariainstituudi veterinaariaarsti erialal, veterinaariakandidaat (1975, Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituut), väitekiri "О применении аэрозолей и электроаэрозолей некоторых дезинфицирующих веществ и антибиотиков в промышленном птицеводстве". Oli 1951–52 Aidu zooveterinaariajaoskonna veterinaariavelsker, 1959–71 Orajõe veterinaariajaoskonna juhataja, 1971–79 Pärnu rajooni "Sõpruse" kolhoosi peaveterinaararst, 1979–81 Rakvere rajooni Roela sovhoosi peaveterinaararst, 1981–84 EPA sise- ja nakkushaiguste kateedri assistent, 1984–86 vanemõpetaja, 1986–94 dotsent, ühtlasi 1986–91 kateedri juhataja, 1994–99 EPMÜ nakkushaiguste instituudi dotsent. Õpetanud sisehaigusi, veterinaariaorganiseerimist ja -ökonoomikat, veterinaariateenistust ja -seadusandlust, veterinaardesinfektsiooni (epizootoloogia alaosana) ja lindude haigusi; koostanud õppevahendeid.

Teadustöö
---------

Uurimusi veterinaardesinfektsiooni, lindude haiguste, laserite kasutamise ja veterinaariateenistuse korraldamise alalt. Eesti Linnukasvatajate Seltsi liige (aastast 1969), Eesti Loomaarstide Ühingu asutajaliige (1988). Üle 60 teadustrükise.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Применение аэрозолей эфирных масел и ультрафиолетового облучения (kaasautor). // Ветеринария (1989) 8
* Veterinaarandmete majandusliku efektiivsuse analüüsimine. Tallinn, 1989
* Veterinaarmeetmete planeerimine. Tartu, 1991
* Rahvusvahelised veterinaarorganisatsioonid. Tartu, 1991
* Veterinaardesinfektsioon. Tartu, 1991
* Veterinaarmeetmete planeerimine. Tartu, 1991
* Desinfektsioon. Tartu, 1995
* Sigade haigused (kaasautor). Ttr, 1997
* Veiste haigused. I (kaasautor). Tallinn, 1998
* Uurimus veterinaarpraksise olukorrast. // Eesti Loomaarstlik Ringvaade (1999) 2.

Kirjandus
---------

* Eesti Põllumajanduse Akadeemia töötajad ja vilistlased 1981–1990. Trt, 1991, 211–212
* Eesti Põllumajandusülikool: audoktorid, töötajad ja vilistlased 1991–1995. Trt, 1996, 165
* EPA VB III, 76–78
* VI, 84–85
* V, 81–82
* VI, 119
* Sotsialistlik Põllumajandus (1976) 5, 235
* Agraarteadus (1994) 4, 480–481
* Eesti Loomaarstlik Ringvaade (1994) 4, 63
* Eesti Loomaarstlik Ringvaade (1997) 6, 157.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Evald Raudväli** (aastani 1936 **Evald Raudberg**, 21. märts 1926 Mäe vald, Petserimaa – 18. jaanuar 1996 Saku vald, Harjumaa) oli eesti põllumajandusteadlane (agrokeemik).

Elulugu
-------

Evald Raudväli oli talunike poeg.

Lõpetas 1943 Räpina Aianduskeskkooli, 1948 TÜ põllumajandusteaduskonna agronoomina ja 1952 Eesti Teaduste Akadeemia Põllumajandusinstituudi aspirantuuri; põllumajanduskandidaat (1953, TÜ), väitekiri "Obolus-fosforiidijahu kasutamine Eesti NSV muldadel", põllumajandusdoktor (1974), väitekiri "Fosfor- ja kaaliumväetiste kasutamise efektiivsust mõjutavad faktorid Eesti NSV mineraalmuldadel". Oli 1952–1953 Eesti Teaduste Akadeemia Taimekasvatusinstituudi nooremteadur, 1953–1956 sama instituudi Kuusiku filiaali direktor, 1956–1957 Kuusiku katsebaasi juhataja, 1957–1958 mikrobioloogialabori teadur, 1958–1964 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) väetistarbelabori juhataja, 1964–1980 agrokeemiaosakonna juhataja, 1981–1988 vanemteadur ja 1988–1996 agro- ja radiokeemiasektori juhtivteadur.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: mineraalväetiste kasutamine, orgaaniliste, mineraal-, mikro- ja lubiväetiste vastastikune toime ning erinevate väetiste mõju põllumajanduskultuuride saagikusele. Mitme originaalse mõõteaparaadi autor, Eesti agrokeemiateenistuse korraldajaid. Eesti NSV teeneline teadlane (1964). Nõukogude Eesti preemia (1970). Üleliidulise Mullateadlaste Seltsi Eesti filiaali aseesimees, Rahvusvahelise Mullateadlaste Seltsi liige. Üle 175 teadustrükise.

Teoseid
-------

* Характеристика агрохимических своиств почв Эстонской ССР по материалам первого тура массовых анализов. // На пути к обновлению земли. Tallinn, 1968
* Odrasaagi ja saagi kvaliteedi sõltuvus summaarse kiirguse summast kasvuperioodil ja külviajast. // EMMI tead tööde kogumik XXXI. Tallinn, 1974
* Teraviljade toiterežiim ja saak. // Teraviljade saagikuse suurendamise biol probleeme. Tallinn, 1982
* Väetisega antud fosfori liikuvusest kamar-karbonaatmullas. // Agraarteadus (1991) 3
* Taimede toitumise ja väetamise käsiraamat (kaasautor). Tallinn, 1996.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* EE 14, 414
* Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI), 40
* Eesti majanduse biograafiline leksikon. Tallinn, 2000, 413: Evald Raudväli põllumajandus-doktor. // Kodumaa (1974) 7. VIII.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Evald Uustalu** (19. jaanuar 1912 Tallinn – 10. märts 1982 Lund, Rootsi) oli ajaloolane, diplomaat ja soomepoiss.

1930. aastal lõpetas ta Jakob Westholmi Gümnaasiumi, aastatel 1930–1931 teenis pioneerpataljonis. 1931. aastal astus Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonda ajalugu õppima, mille lõpetas 1936. aastal. Akadeemiliselt kuulus Evald Uustalu EÜS Põhjalasse. 

1935. aastal asus praktikandina tööle välisministeeriumis, 1936. aasta detsembris kinnitati ta atašeeks ning järgmise aasta veebruaris saadeti tööle Berliini saatkonda. 1939. aasta maist oli Evald Uustalu välisministeeriumis poliitilise osakonna II sekretäri kohusetäitja. 

Kuna Nõukogude okupatsioonivõim likvideeris septembris 1940 välisministeeriumi ja töötajad vabastati, siis asus Evald Uustalu esialgu tööle Ajaloomuuseumi, seejärel Tartusse Kirjandusmuuseumi sekretärina. 

1941. aasta suvel osales ta vabatahtlikuna Eesti vabastamislahingutes Pärnust Tallinnani. Saksa okupatsiooni ajal töötas Evald Uustalu Omavalitsuse Haridusdirektooriumi muinsuskaitseinspektorina, kuni läks 1943. aasta aprillis salaja Soome, kus astus 1. maist vabatahtlikuna armeesse. Ta saadeti 47. jalaväerügemendi III ehk Vallila pataljoni koosseisus Rajajoel rindele, seejärel osales ta ohvitseride kursusel, mille lõpetas vänrikkina (lipnikuna). Teenis 200. jalaväerügemendis kuni 18. septembrini 1944, seejärel läks Rootsi, kus leidis esialgu tööd riigiarhiivis assistendina. 

Aastatel 1946–1977 oli ta firma Esselte AB maakaartide osakonna arhivaar, kuid vahepeal, aastatel 1952–1954, elas New Yorgis, kus õppis Columbia ülikoolis ühe semestri raamatukogundust. Rootsi tagasi pöördunud, oli ta ajalehe Teataja ja ajakirja Mana toimetuses ning tegutses 1975–1980 Balti Humanistliku Ühingu sekretärina. 1981. aasta 1. juunist kutsuti Evald Uustalu Eesti New Yorgi peakonsulaati konsuliks, kuid pidi peagi tervislikel põhjustel Rootsi tagasi pöörduma.

Evald Uustalu tegutses Eesti Rahvusnõukogus, Eesti Rahvusfondis, Eesti Demokraatlikus Unioonis, Eesti Skauttöö Keskuses ja Eesti Teaduslikus Seltsis Rootsis. 

Ta oli mitu korda EÜS Põhjala Rootsi Koondise esimees ja juhatuse liige ning paguluses elavate seltsi liikmete elulooraamatu „EÜS Põhjala matrikkel 1944–1977" (Stockholm 1978) üks toimetajaid. Evald Uustalu on mitme paguluses ilmunud raamatu autor, koostaja või toimetaja, samuti on ta avaldanud artikleid pagulasajakirjanduses.

Soomepoisid Evald Uustalu ja Rein Moora koostasid põhjaliku ajalooraamatu „Soomepoisid: ülevaade Eesti vabatahtlike liikumisest ning sõjateest Soomes ja kodumaal Teise maailmasõja päevil" (Toronto, 1973).
**Evald Vain** (20. detsember 1915 Tallinn – 9. november 1970 Tallinn) oli eesti helilooja.

Evald Vain lõpetas Tallinna Konservatooriumi viiuli erialal Johannes Paulseni klassis 1938 ning õppis kompositsiooni Eesti Heliloojate Liidu noorte ja algajate seminaris aastatel 1948–1957. Ta töötas Eesti Raadio Sümfooniaorkestris esialgu viiuldajana, seejärel aastatel 1940–1967 oboemängijana. Vain mängis levimuusikuna tantsuorkestrites Bi-Ba-Bo ja Merry Pipers, restorani OK kvartetis, sõjaeelse Kuldse Seitsme väikeses koosseisus, kus ta lisaks viiulile mängis ka saksofoni, Emil Laansoo ansamblis ja Vabariikliku Noorte Maja džässorkestris. Ta on kirjutanud peamiselt estraadi- ja džässmuusikat, eriti tuntud on ta laululoojana. Tema tuntumad laulud on "Ei kunagi", "Esmakordselt", "Suvi talves", "Miks vaikisin siis", "Kuidas siis mitte". Vainu laulud on kirjutatud peamiselt abikaasa Erika Vainu tekstidele. 1960. aastatel lõi ta valdavalt instrumentaalestraadimuusikat. Heliloojate Liidu liige oli alates 1958. aastast.

Viited
------

1. ↑  Evald Vain Eesti Muusika Infokeskus
**Luunja kultuuri- ja vabaajakeskus** on asutus Tartu maakonnas Luunja vallas Luunja asulas. Asutus korraldab Luunja valla kultuuri-, spordi- ja noorsootööd. Asutuse direktor on Kadi Kalmus.

Kultuuri-, spordi ja noorsootöö
-------------------------------

Kultuuri-, spordi ja noorsootööd korraldab Luunja vallas Luunja Kultuuri- ja Vabaajakeskus. Keskuses tegutsevad mitmed huviringid noortele ja täiskavanutele. 

Keskuses toimub igal aastal üle 150 erineva sündmuse. Tähtsaimateks nendest on näiteks:

* Eesti Vabariigi aastapäeva tähistamine
* Ernst Hiisi klaveripäev
* Jüriöö jooks
* laste laulukonkurss Luunja Lõoke
* emadepäeva kontsert-aktus
* Karl Eduard Söödi lasteluulepreemia laureaadi välja kuulutamine
* Luunja rattasprint
* Luunja mõisapäevad
* Luunja triatlon
* Muinastulede öö
* Dzintars Sprivulise mälestusturniir kiirmales
* Luunja rockifestival Luunja Luupaine
* Tartumaa taidlejate päev

Klaverimuuseum
--------------

2013. aastal avati Luunja kultuuri- ja vabaajakeskuses Eesti esimene klaverite püsinäitus. Eesti Klaverimuuseumi Luunja filiaal sündis Luunja Kultuuri- ja Vabaajakeskuse ja Klaverimuuseumi koostöös. Filiaali eesmärk on tähistada Luunja vallas sündinud klaverimeistri ja -tootja Ernst Hiisi tegevust. Muuseumis saab näha Ernst Hiisi kuulsaima klaveri "Estonia" erinevaid mudeleid ning ka teisi tema loodud klavereid.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 11.12.2017)
2. ↑  "Kultuuri-, spordi ja noorsootöö". *Luunja valla koduleht*. Vaadatud 22. veebruaril 2023.
3. 1 2 3  Raudvere, Rein (31. oktoober 2013). "FOTOD: Luunjas avati esimene klaverite püsinäitus Eestis". *Maaleht*. Vaadatud 23. veebruaril 2022.

Välislingid
-----------

* Asutuse koduleht
* Asutusest Luunja valla kodulehel
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib mõõtühikust; tülakoidi siseruumi kohta vaata artiklit tülakoidi luumen.* |

---

**Luumen** (ladina k *lumen*, ‘valgus’) on valgusvoo mõõtühik SI-süsteemis; ühiku tähis on lm.

Luumen võrdub valgusvooga, mida punktvalgusallikas valgustugevusega üks kandela kiirgab ruuminurka üks steradiaan. Mingisse ruuminurka kiirguv valgusvoog (lm) võrdub valgustugevuse (cd) ja ruuminurga (sr) korrutisega:

1 lm = 1 cd × 1 sr.

Näiteid antud valgusvoo tekitamiseks eri valgusallikatega| Valgusvoog, lm | Valgusallika vajalik elektrivõimsus, W |
| --- | --- |
| Hõõglamp | Kompaktluminofoorlamp | Leedlamp |
| 200 | 25 | 3–5 | 3 |
| 450 | 40 | 9–11 | 5–8 |
| 800 | 60 | 13–15 | 9–12 |
| 1100 | 75 | 18–20 | 13–16 |
| 1600 | 100 | 24–28 | 18–22 |
| 2400 | 150 | 30–52 | 30 |
| 3100 | 200 | 49–75 | 32 |
| 4000 | 300 | 75–100 | 40 |

ANSI luumen
-----------

Projektsioonitehnikas väljendatakse valgusvoogu ANSI (Ameerika riikliku standardiinstituudi) metoodika järgi saadud luumenites. Mõõtmiseks jaotatakse ekraan üheksaks osaks, mõõdetakse  luksmeetriga valgustustihedus igal pinnaosal (1 luks = 1 lm/m2), leitakse mõõtetulemuste keskväärtus ja siis arvutatakse keskmise valgustustiheduse ja ekraanipinna korrutisena projektorist ekraanile leviv valgusvoog.
**Luunja Suurkivi** (ka *Kikaste Suurkivi, Kavastu Suurkivi*) on rabakivist hiidrahn Tartu maakonnas Luunja vallas. 

Luunja suurkivi
Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 10,5 m, laius 8,2 m, kõrgus 2,3 m, ümbermõõt 26,7 m.

Rahn on lapiku pätsi kujuline, samblikega kaetud. Piki rahnu levivad kaks kinnislõhede rühma, millest läänepoolne on rahnu lael hargnev ja moodustab vetthoidva lohu 30 x 30 cm, sügavusega ~10 cm. Laugelt itta langeval lael on veel teinegi, kuid väiksem ja ebamäärasem lohk. Lõhesüsteeme pidi on toimunud rahnu koorumist.

Rahn on alates 1937. aastast üksikobjektina looduskaitse all.

* 
* 
*

Vaata ka
--------

* Eesti hiidrahnude loend
* Kavastu Kohtukivi (Kavastu külas)

Viited
------

1. ↑  Pirrus, Enn (2009). *Eestimaa suured kivid*. Tallinn: Teaduste Akadeemia kirjastus.
2. ↑  "Kikaste Suurkivi". *EELIS Infoleht*. Vaadatud 30.12.2022.
3. ↑  "Luunja suurkivi". *Keskkonnaportaal*. Vaadatud 30.12.2022.

Välislingid
-----------

* Luunja Suurkivi ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis
* Suurkivi keskkonnaportaalis

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Luunja Suurkivi** |
**Võnnu komtuur** (saksa keeles *Komtur von Wenden*, läti keeles *Cēsu komturs*) oli algselt Mõõgavendade ja hiljem Liivi ordu käsknik, kes valitses Võnnu komtuurkonda.

Esimene teadaolev Võnnu komtuur astus ametisse juba 1207. aastal ja temast sai kohe üks ordu tähtsamaid ametimehi. Viimane komtuur on teada 1347. aastast, seejärel olid ametis Võnnu foogtid. On tõenäoline, et juba 14. sajandil kaotasid komtuurid oma mõjukuse ja iseseisva tegutsemisvabaduse, sest Võnnu ordulinnusest kujunes ka ordumeistri üks peamisi residentse Riia ordulinnuse kõrval.

Võnnu komtuurid
---------------

### Mõõgavendade ordu

* 1207–1208 Wickbert von Soest
* 1208–1217 Bertold
* 1218–1234 Rudolf von Kassel
* 1234?–1236 Reimund ja Rembold (võimalik, et tegu oli sama isikuga)

### Liivi ordu

* 1237–1240 Rudolf von Kassel
* umbes 1245 Heinrich von Sessendorp
* 1252 Bernhard
* 1252–1253 Richard
* 1254 Burkhard
* 1255 Hermann
* 1291 Ernst
* 1292 Gerhard von Beken
* 1302 Andreas von Altenberg
* 1306 A. Plater
* 1316 ja 1328 Erkenbert Bock
* 1316 ja 1319 Herbert
* 1323 Reimar Hahn
* 1330 Johann Ungnade
* 1349 Johann von Widen
**Võnnu foogt** (saksa keeles *Vogt von Wenden*) oli Liivi ordu käsknik, kes valitses Võnnu foogtkonda.

Esimene Võnnu foogt on teada aastast 1255. Kuni 1349. aastani valitsesid Võnnut üldiselt küll komtuurid, kuid nendega paralleelselt olid ametis ka mõned foogtid. Võimalik, et nad olid komtuuride abilisteks. Alates 1350. aastast sai foogtist aga Võnnu ordulinnuse juurde kuuluvate valduste kõrgeim valitseja. Siiski oli tema tegevusvabadus ilmselt algusest peale piiratud ordumeistri tugeva mõjuga foogtkonnas. Viimane foogt kaotas ameti 1461. aastal, misjärel foogtkonna alad liideti ordumeistri valdustega.

Võnnu foogtid
-------------

* 1255 Heinrich Svevus
* 1298–1305 ? Vile
* 1345 Johann Prusse
* 1347 Hildebrand von Lenthe
* 1350–1356 Arnold von Herike (ka Herreke)
* 1371–1375 Albert von Brenken
* 1385–1386 Gerhard Bake
* 1392–1397 Frank Spee
* 1415 Goswin von Pulheim
* 1416–1419 Engelbert von Leissen genannt Krever
* 1419–1427 Johann Tracht
* pärast 1427 – enne 1433 Johann Spee
* 1433–1434 Mathias von Boningen
* 1435–1436 ja 1437–1438 Heidenreich Vincke von Overberg
* 1435–1436 Simon Langschenkel
* 1456–1461 Lubbert von Varssem
**Raoul Viies** (14. jaanuar 1925 – 30. juuli 1985) oli eesti komsomolitegelane (ELKNÜ Tallinna linnakomitee sekretär).

Raoul Viies oli pärit Tallinna töölisperekonnast. Augustis 1940 astus ta Eestimaa Kommunistlikku Noorsooühingusse ning oli Tallinna Pioneeride Palee vanempioneerijuht.

Pärast teise maailmasõja käigus Tallinna vallutamist Nõukogude vägede poolt septembris 1944 määrati Raoul Viies ELKNÜ Tallinna linnakomitee I sekretäriks.

1947. aastal valiti ta ELKNÜ Tallinna linnakomitee sekretäriks.

Aastatel 1954–1957 oli Raoul Viies Eesti NSV haridusministri asetäitja. 

Alates 1957. aastast töötas ta 14 aastat Välismaaga Sõpruse ja Kultuurisidemete Arendamise Eesti Ühingus, 1961–1971 oli ühingu esimees.

Aastatel 1971–1981 oli ta Eesti NSV kultuuriministri asetäitja ja seejärel ka I asetäitja.

Raoul Viies suri 30. juulil 1985 ja maeti 6. augustil Metsakalmistule.

Tunnustus
---------

* 1976 – Eesti NSV teeneline kultuuritegelane

Isiklikku
---------

Raoul Viies oli abielus Helene Kumaga.

Viited
------

1. ↑  Haudi. Kalmistute register, www.kalmistud.ee
**"Hämarik"** on Tallinnas Viru väljakul asuv Mare Mikoffi loodud naise skulptuur.

Skulptuur paigaldati 2004. aastal. Arhitektid Vilen Künnapu ja Ain Padrik, kes on tegelenud Viru väljaku planeerimisega, otsustasid paigutada sinna palja naise skulptuuri, et tasakaalustada kaubakeskuse "maskuliinset arhitektuuri". Skulptuuri eest tasus Tallinna linnavalitsus 155 000 krooni. 

Arhitektuuri­muuseumi direktor Karin Hallas-Murula ütles "Hämariku" kohta: "Kui August Weizenbergi üks kõige tundlikum marmorskulptuur suurendatakse 5-meetriseks saamatu arhitektuuriga ärikeskuse kaunistuseks, siis on see kunsti labastamine. Kui see poodidemaja ehib end seejärel sildiga "kultuurikeskus", siis küsin: millise kultuuri keskus? Mehed otsustasid ja naised tegid – nagu Eesti elus enamasti. Feministlikud tõlgendused on seejuures sama pädevad kui mis tahes teised tõlgendused."

Viited
------

1. ↑  Tallinna Linnavalitsuse korraldus nr 1859. Raha eraldamine (linnakantseleile skulptuuri "Hämarik" püstitamiseks). 22.09.2004
2. ↑  "Monument feminismi puudumisele". Eesti Ekspress, 02.12.2005.

Välislingid
-----------

* "Eesti kõrgeim skulptuur valmib sügiseks" Eesti Päevaleht, 15. aprill 2004
Judd Trump
**Judd Trump** (sündinud 20. augustil 1989 Bristolis) on inglise elukutseline snuukrimängija.

Trump sai populaarseks 2011. aasta maailmameistrivõistlustel. Ta alistas põhivõistluse avaringis tiitlikaitsja Neil Robertsoni 10:8, teises ringis Martin Gouldi 13:6, veerandfinaalis 2006. aasta maailmameistri Graeme Dotti 13:5 ning poolfinaalis Ding Junhui 17:15. Trump kaotas tasavägise finaali John Higginsile 15:18. Pärast mängu nimetas kumbki teist mängijat endast paremaks.

Varasem parim tulemus maailmameistrivõistlustelt pärineb 2007. aastast, kus ta kaotas avaringis Shaun Murphyle. Aastatel 2006 ja 2008–2010 Trump kvalifikatsiooniringist edasi ei pääsenud.

2012. aasta maailmameistrivõistlustel oli tal toidumürgistus. Sellele vaatamata jõudis ta teise ringi, kus kaotas Ali Carterile 12:13 (eelnevalt juhtis ta 12:9).

Teistest suurematest turniiridest on ta võitnud Hiina lahtised meistrivõistlused (2011, 2016), rahvusvahelised meistrivõistlused (*International Championship*; 2012), Ühendkuningriigi meistrivõistlused (*UK Championship*; 2012), Austraalia lahtised meistrivõistlused (Australian Goldfields Open; 2015) ja jooksvas edetabelis mittearvestatava Champions League'i (2009, 2014, 2016) võistluse. Ta on olnud Inglismaa alla 13-aastaste ja alla 15-aastaste meister.

Trump on vasakukäeline.

Viited
------

1. ↑  Snooker's new wonder boy Judd Trump. BBC Sport, 03.05.2011
2. ↑  Results – world championship[*alaline kõdulink*]. Eurosport
3. ↑  Mark Ashenden. World Snooker: Higgins beats Trump to win fourth title. BBC Sport, 02.05.2011

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Judd Trump** |

* Judd Trumpi profiil Pro Snookeri lehel
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib ansamblist; albumi kohta vaata artiklit Evanescence (album)* |

---

Evanescence, 2015
**Evanescence** on USA alternatiivroki ansambel. Selle asutasid 1998. aastal Arkansases laulja Amy Lee ja kitarrist Ben Moody.

Amy Lee ja Ben Moody kohtusid noortelaagris aastal 1994. Esimesed laulud, mida nad koos esitasid, olid Lee kirjutatud "Solitude" ja "Give unto me" ning Moody kirjutatud "Understanding" ja "My Immortal". Nende laule hakati raadios mängima, mis tõstis kohalike huvi. Peagi hakkasid nad ka kontserte andma ning nendest sai ümbruskonnas populaarne ansambel. Bändile nime valides kaaluti variante Childish Intentions ja Stricken, kuid lõpuks otsustati Evanescence-i kasuks, mis tähendab 'kadumine' või 'hajumine'.

2003. aasta algul liitusid bändiga kitarrist John LeCompt, trummar Rocky Gray ja basskitarrist Will Boyd. Samal ajal kirjutasid nad alla oma esimesele suurele plaadilepingule ja alustasid tööd täispika albumiga "Fallen". Albumit müüdi maailmas üle 15 miljoni eksemplari, sealhulgas 7 miljonit USAs. "Fallen" püsis 43 nädalat Billboard Top 10-s ja 104 nädalat Billboard Top 200-s. See oli üks kaheksast albumist edetabeli ajaloos, mis olid olnud vähemalt aasta Billboard Top 50-s. Aasta hiljem sai Evanescence valmis oma esimese kontsertalbumi, mida müüdi kokku üle miljoni eksemplari. 

Evanescence debüütsingel "Bring me to life" jõudis Ameerika Billboard Hot 100-s viiendale kohale. Suurbritannia edetabelis püsis see 4 nädalat (juunist juulini 2003). Sama populaarne "My Immortal" oli mõlemas edetabelis 7. kohal. 2004. aastal võitsid nad võitsid nad parima hard-rock esinemise ja parima uustulnuka Grammy auhinnad. 

2006. aastal ilmus nende teine stuudioalbum "The Open Door", mida müüdi rohkem kui 5 miljonit eksemplari. 

Bänd on läbi elanud palju muutusi, näiteks lahkus Ben Moody ansamblist keset tuuri 22. oktoobril 2003. aastal, talle järgnesid ka Will Boyd, kes lahkus 14. juulil 2006, John LeCompt ja Rocky Gray, kes lahkusid 2007. aastal. Ben Moody asemele tuli Terry Balsamo. Bändiga liitusid ka Will Hunt ja Troy McLawhorn.

Diskograafia
------------

### Albumid

* Fallen (2003)
* Anywhere but home (2004)
* The Open Door (2006)
* Evanescence (2011)
* Synthesis (2017)
* The Bitter Truth (2021)

### Singlid

* Bring Me to Life (2003)
* Going Under (2003)
* My Immortal (2003)
* Everybody's Fool (2004)
* Call Me When You're Sober (2006)
* Lithium (2007)
* Sweet Sacrifice (2007)
* Good Enough (2007)
* What You Want (2011)
* My Heart Is Broken (2011)
* The Other Side (2012)
* Lost in Paradise (2012)
* Imperfection (2017)
* Hi-Lo (2018)
* The Chain (2019)
* Wasted on You" (2020)
* The Game Is Over (2020)
* Use My Voice (2020)
* Yeah Right (2020)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Evanescence** |

* Evanescence'i ametlik koduleht
**Evangeelne Töörühm** (sks *Evangelischer Arbeitskreis*, EAK) on Kristliku-Demokraatliku Liidu ja Kristliku-Sotsiaalse Liidu juurde kuuluv ühendus. EAK on evangeelsete liikmete esindus, mille eesmärgiks on dialoog evangeelsete kirikutega Saksamaal.

Eesmärgid
---------

Saksamaa Kristliku-Demokraatliku Liidu (CDU) ja Kristliku-Sotsiaalse Liidu (CSU) liikmete seas on küllaltki suur hulk katoliiklasi. Saksamaa Liitvabariigi algusaastatel oli usutunnistuslikel erinevustel veel tähtis roll. EAK-l oli sellest tulenevalt eelkõige kolm eesmärki: ühelt poolt soovisid CDU ja CSU evangeelsed poliitikud oma usklikke valijaid mõjutada ja erakonna võiduvõimalusi parandada. Nii loodeti CDU ja CSU konfessioonidevaheline koostöövõime avalikkuse ees paremini nähtavale tuua. Teisalt püüti CDU ja CSU konfessioonidevahelisi proportsioone säilitada. Organisatsiooni roll oli ka toetada protestante ülekaalukalt katoliiklikus keskkonnas. Täna näeb EAK oma ülesannet selles, et olla koostööpartneriks Saksamaa evangeelsetele kirikutele ja pakkuda foorumit kirikuga seotud protestantlikele valijatele.

Töörühma kohtumine 1966. aastal Bochumis

Ajalugu
-------

EAK loodi 1952. aastal. Konkreetne põhjus oli Konrad Adenaueri ja Gustav Heinemanni vaheline tüli taasrelvastuse küsimuses. Heinemann oli siseministri kohalt tagasi astunud ning pakkus CDU-le Kogu Saksamaa Rahvaerakonna (GVP) loomisega tõsist konkurentsi. Ta oli samaaegselt Saksamaa Evangeelse Kiriku (EKD) nõukogu esimees ja seega üks juhtivaid evangeelse kiriku esindajaid Saksamaal. See fakt ei meeldinud protestantlikele CDU poliitikutele. GVP põrumine 1953. aasta Liidupäeva valimistel oli CDU-le ja CSU-le Evangeelse Töörühma (EAK) uue võimaluse märgiks. Seoses aina suureneva ilmalikustumisega alates 1960. aastate lõpust toimusid muudatused ka EAK-s. Alates 2004. aastast autasustab EAK Hermann-Ehlersi medaliga neid inimesi poliitika ja kiriku ringkonnast, kellel on eriteeneid Jumala ja inimeste ees.

Välislingid
-----------

* EAK koduleht
**Evander Holyfield** (sündinud 19. oktoobril 1962) on USA profipoksija. 

Ta on olnud absoluutne maailmameister poolraskekaalus ja raskekaalus. Ta kannab hüüdnime The Real Deal. Pärast pronksmedali võitmist kergraskekaalus 1984. aasta suveolümpiamängudel hakkas ta 21-aastaselt profipoksijaks.

1985. aastal hakkas ta võistlema poolraskekaalus. Juba järgmisel aastal alistas ta WBA tiitlimatsil Dwight Muhammad Qawi. Siis avanes tal võimalus alistada Ricky Parkey ja Carlos De Leon ning ta tuli poolraskekaalus vastavalt IBF ja WBC meistriks. 1988. aastal läks ta üle raskekaalu, alistas Buster Douglas'e ja oli sellega WBC, WBA ja IGF meister 1990. aastal.

Ta on võitnud teiste seas selliseid kuulsaid poksijaid nagu George Foreman, Larry Holmes, Riddick Bowe, Ray Mercer, Mike Tyson (x2), Michael Moorer, John Ruiz, Michael Dokes ja Hasim Rahman.

Ta on neljakordne raskekaalu maailmameister, WBA, WBC ja IBF meister 1990. aastal, WBA ja IBF meister 1993. aastal ja WBA meister 1996. ja 2000. aastal.
Serhi Haidai
**Serhi Haidai** (ukraina keeles Сергій Володимирович Гайдай, venepäraselt Сергей Владимирович Гайдай *Sergei Vladimirovitš Gaidai*; sündinud 6. novembril 1975 Severodonetskis, Luhanski oblastis, Ukraina NSVs) on Ukraina riigitegelane, Luhanski oblasti administratsiooni juht (piirkondliku sõjalis-tsiviilvalitsuse juht). 

Aastatel 2000–2015 töötas ta juhtivatel kohtadel eraettevõtetes Kiievis, 2005–2015 oli ta AS-i Dembud LLC peadirektor.

2014. aastal lõpetas ta Hmelnõtskõi Majandusülikooli bakalaureuseõppe (rahandus ja krediit) ja 2019. aastal Ukraina presidendi juures asuva avaliku halduse akadeemia magistrantuuri *cum laude* (avalik haldus ja administreerimine).

2008–2010 töötas ta Kiievi linnavolikogu esimehe asetäitja Oleksiy Rezniku assistendina ja 2014–2015 Kiievi oblastis Obuhhivi rajooni administratsiooni juhi nõunikuna.

2015–2018 oli ta Mukatševo rajooni administratsiooni juht. 

25. oktoobrist 2019 on ta Luhanski oblasti administratsiooni juht.

Tunnustus
---------

* Püha Nikolause Imetegija orden (2017)
* Riigiteenete preemia (2016)
* ühendvägede juhataja autasu Kasakaristi 1. järk (2020)
* autasu "Julguse ja professionaalsuse eest" (2020)
* medal "Võidu ja lojaalsuse eest" (2020)
* Ukraina rahvuskaardi medal "Koostöö eest" (2020)
* Ukraina riikliku julgeoleku- ja kaitsenõukogu auhind "Ukraina kaitsja" (2020)
* Ukraina riigipiiriteenistuse medal "Abi eest riigipiiri kaitsmisel" (2020)
* Ukraina relvajõudude ülemjuhataja aumärk "Teenete eest Ukraina relvajõudude ees" (2020)
* Ukraina kaitseministeeriumi medal "Ukraina relvajõudude abistamise eest" (2020)
* Ukraina riikliku julgeoleku administratsiooni mälestusmärk "Ukraina riikliku julgeoleku toetamise eest" (2021)
* Bohdan Hmelnõtskõi ordeni 3. järk (6. märts 2022) – olulise isikliku panuse eest Ukraina riikliku suveräänsuse ja territoriaalse terviklikkuse kaitsmisse, julguse ja ennastsalgava tegevuse eest asulate kaitsmise korraldamisel Vene sissetungijate eest
Kadrina mõisa peahoone (2014)
**Kadrina mõis** (saksa keeles *Hohensee*, aastani 1862 *Catharinenhof*) oli rüütlimõis Kodavere kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõis Tartu maakonna Peipsiääre valla territooriumile.

Ajalugu
-------

Kadrina mõis sündis 1791. aastal, kui see eraldati Ranna mõisa maadest. Esimene omanik oli polkovnik Georg Tunzelmann von Adlerpflug. Hiljem kuulus mõis von der Pahlenite suguvõsale, von Bockidele, Braschidele, Ewersitele, Rothidele ja viimastena von Strykidele.

Mõisaansambel
-------------

Mõisa härrastemaja on XIX sajandi alguses ehitatud ühekorruseline kelpkatusega kivihoone, kus asub tänapäeval hostel. Säilinud on ka osa kõrvalhooneist.

Viited
------

1. 1 2  Kadrina mõis (Kodavere) Eesti mõisaportaalis (vaadatud 29.01.2016).
2. 1 2  Särg, Alo. *Jõgevamaa mõisad ja mõisnikud*. Tallinn: Argo, 2012, lk 27-29.

Kirjandus
---------

* Praust, Valdo. *Tartumaa mõisad*. Tallinn: Tänapäev, 2008. Lk 112-3.
* Särg, Alo. *Jõgevamaa mõisad ja mõisnikud*. Tallinn: Argo, 2012.
* *Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus*. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 200 .

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kadrina mõis (Kodavere)** |

Välislingid
-----------

* Kadrina mõis (Kodavere) Eesti mõisaportaalis
* Kadrina mõisa lugu Mõisablogis

Kodavere kirik
Kodavere kihelkond

**Kirik**: Kodavere  

**Mõisad**: Alatskivi mõis | Halliku mõis | Kadrina mõis | Kodavere kirikumõis | Kokora mõis | Pala mõis | Ranna mõis