recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Faasantuvi** (*Otidiphaps nobilis*) on tuvilaste sugukonda kuuluv lind. Ta on perekonna *Otidiphaps* ja alamsugukonna *Otidiphabinae* ainus liik.

Levik
-----

Faasantuvi on levinud Uus-Guineal ja selle lähisaarte vihmametsades. Ta elab enamasti künklikul ja kergelt mägisel maastikul.

Süstemaatika ja välimus
-----------------------

Faasantuvi sugulus teiste tuvilastega on ebaselge. Ta eraldatakse omaette alamsugukonda. Tema teaduslik nimetus viitab sarnasusele traplastega (*Otidae*). Nii välimuse kui ka kohastumise poolest maapinnal elamiseks sarnaneb ta faasanitega (külgedelt kokkusurutud saba, ümarad tiivad). Kuna Uus-Guineal elab faasanlastest ainult 3 liiki vutte, täidab faasantuvi seal nurmkanade ja väikeste faasanite ökoloogilist nišši, aga kroontuvi täidab suurte faasanite, metsislaste ja kalkunite ökoloogilist nišši.

Faasantuvisid on neli alamliiki, mis erinevad üksteisest peamiselt väikese tuti olemasolu või puudumise ja kukla värvuse järgi. Kaks tuntuimat alamliiki on roheka kuklaga *O. n. nobilis* Uus-Guinea lääneosas ja valge kuklaga *O. n. aruensis* Indoneesiale kuuluvatel Aru saartel. Ülejäänud kaks alamliiki on halli kuklaga *O. n. cervicalis* Uus-Guinea idaosas ja musta kuklaga *O. n. insularis* Fergussoni saarel. Faasantuvi elab kuni 1600 m kõrgusel merepinnast.

Faasantuvi on kuni 50 cm pikk ja kaalub umbes pool kilo. Faasantuvi sulestik on üldiselt must ning läigib lillakalt või rohekalt. Tiivad on kastanpruunid, nokk ja silmad on punased, jalad kollased. Pea näeb välja nagu tüüpilisel tuvil. Sabasulgi on 20–22. Sugulist dimorfismi ei esine.

Eluviisid
---------

Faasantuvi on väga peiduline lind, ta sööb seemneid ja mahalangenud puuvilju, samuti putukaid ja nende vastseid. Ta lendab väga harva. Laulu kirjeldatakse fraasiga "k-o-o-o-o".
Faasantuvi pesitseb üksi või paarina. Pesa rajab ta puude ja põõsaste alla maapinnale või nende alumistele okstele, valmistades selle peentest raagudest, ja muneb ainult ühe kreemikasvalge muna, mida haub 23–26 päeva. Pojad lennuvõimestuvad 28–30 päeva vanuselt.

Kaitse
------

Faasantuvi ei peeta ohustatuks, kuigi ta on mõnel pool paiguti välja surnud. Kuna ta on ürgmetsade liik ja ainulaadse välimusega, vajab ta uurimist.

Inimesed faasantuvisid üldjuhul ei kasvata, sest lind armastab väga palavat ja niisket kliimat. Siiski peetakse teda mitme loomaaia troopikamajas.

Viited
------

1. ↑  BirdLife International (2009). *Otidiphaps nobilis*. *IUCNi punase nimistu ohustatud liigid*. IUCN 2010.

#### Välislingid

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **faasantuvi** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib füüsika mõistest; infotehnoloogia mõiste kohta vaata artiklit Seisundidiagramm* |

---

Tüüpilise faasidiagrammi näide. Diagrammil on kolm kõverat: aurustumiskõver, sublimatsioonikõver ja sulamiskõver
Vee *pVT*-faasidiagramm   
 (*solide* tahke, *liquide* vedel, *gaz* gaasiline)
**Faasidiagramm** ehk **olekudiagramm** on diagramm, kus enamasti temperatuuri ja rõhu teljestikus kujutatakse termodünaamilise süsteemi tasakaalulist olekut.

Faasidiagramm rõhu *p* ja temperatuuri *T* teljetikus võimaldab küllalt hästi selgitada ühekomponendilise aine (näiteks vee) kolme faasi muutumise protsessi. Diagrammi kõverad eraldavad eri agregaatolekuid. Etteantud tingimustel on erinevad faasid termodünaamilises tasakaalus. Matemaatiliselt kirjeldab faasisiiret Clapeyroni-Clausiuse võrrand.

Aurustumistemperatuuri kõver (faasipiiril vedel/gaasiline) asetseb kolmikpunkt ja kriitilise punkti vahel, sublimatsioonikõver (faasipiiril tahke/gaasiline) asetseb nullpunkti ja kolmikpunkti vahel ja sulamistemperatuuri kõver (faasipiiril tahke/vedel) algab kolmikpunktist. 

Kõveratel on üks vabadusaste (rõhk või temperatuur), kolmikpunktil ja kriitilisel punktil vabadusaste puudub (Gibsoni reegel). Täielikku olekudiagrammi saab esitada ainult kõverate kahe vabadusastme korral. Rõhu *p*, ruumala *V* ja temperatuuri *T* teljestikus kujutab nende parameetrite vahelist sõltuvust ruumiline pind.

Faasidiagrammi abil on näiteks võimalik määrata faasisiirde alg- ja lõpptemeratuuri ning termodünaamilises tasakaalus olevate faaside keemilist koostist. Faasidiagramme rakendatakse eriti metallurgias ja keemiatööstuses füüsikalis-keemiliste protsessid analüüsimisel.

Vaata ka
--------

* Kolmikpunkt
* Kriitiline punkt

Termodünaamika

Viited
------

1. ↑  Pärtel, E. 2010. Füüsika mõisted gümnaasiumile (eesti-vene-eesti sõnastik). Tartu Ülikooli Kirjastus.

Välislingid
-----------

 Materjaliõpetus elektrikele. Sulami olekudiagramm
1977
**Philip Burnett Franklin Agee** (19. juuli 1935 Tampa – 7. jaanuar 2008 Havanna) oli Ameerika Ühendriikide Luure Keskagentuuri (CIA) töötaja, kes on peamiselt tuntud 1975. aastal avaldatud raamatu tõttu, kus ta avalikustas oma töö ja CIA-ga seotut.

Ta töötas CIA-s aastatel 1957–1968 ja elas Ecuadoris, Uruguays ja Mehhikos. Ta hakkas oma teadmisi ja kordasaadetut 1975. aastal avalikustama kuubalastele.

Agee avaldas 1975. aastal raamatu "Inside the company: CIA Diary" ("Kogukonna sees: LKA päevik"), mis kujunes tõeliseks menukiks. Selles avalikustas halastamatute pisiasjadeni CIA tegevust Ecuadoris, Uruguays ja Mehhikos. Teosele andis lisatausta CIA avalik osalemine Tšiili presidendi Salvador Allende kukutamises 1973. aastal. Raamatu lisas mainis ta 250 CIA töötajat. Just lisa pärast soovisid USA esindajad Agee väljaandmist Inglismaalt.

Agee avalikustas oma järgmises raamatus juba ligi 2000 CIA töötajat. Aastal 1981 kaotas ta kohtus USA kodakondsuse. Tuhanded kolleegid avalikustanud ja mõned ka otseselt ohtu seadnud Agee elas mõnda aega Grenada ja Nicaragua passidega ning lõpuks tänu oma naise kodakondsusele Saksa passiga. 

Seadused võimaldasid Ageel kuni elu lõpuni vabalt liikuda. Ta elas vaheldumisi Hamburgis ja Kuubal ning esines kõikvõimalikel kogunemistel CIA tegevuse avalikustajana.

Tema avalikustamiste tõttu võeti USAs 1982. aastal vastu "Luuretöötajate identiteedi kaitsmise seadus", mis välistab niisuguse karistamatuse, mida Ageel oli võimalik kasutada.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Hiina ja Kasahstani jõest; Läti asula kohta vaata artiklit Īle* |

---

Ile jõgi
**Ile** (kasahhi; hiina 伊犁河 *Yili He*; uiguuri *Chüngges*; vene Или) on jõgi Hiinas ja Kasahstanis. 

Jõgi saab alguse Kasahstani kagupiiril Tian Shanis kõrgusel 3540 m, Han-Tengri mäesõlmest paarkümmend kilomeetrit loodes. Pikkus on 1001 km (koos lähtejõe Tekesiga 1439 km), sellest 815 km voolab Kasahstani territooriumil. Ülemjooksul väljub Tekesi jõgi Ketpehi ahelikku ümber hõlmates Hiina aladele (lõik ca 500 km). Seal on ka suurim linn jõe teel Yining (Gulja; 430 tuhat el.). Ile suubub Balkaši järve (h 341,4 m) lääneossa ja seetõttu on tüübilt soolajärve lääneosas vesi palju magedam kui idaosas. Ile üldine langus on 3200 m ja lang 2,22 m/km.

Suudmes on suure pindalaga delta. Ile keskmine äravool on 480 m³/s, valgla pindala 140 000 km². Looduslikult võiks vooluhulk olla kordi suurem, kuid suur osa jõgikonna veest kasutatakse kunstlikuks niisutamiseks ja tööstuse tarbeks. Jõel on Kapšagaj veehoidla (50 km Almatõst kirdes). Suuremad lisajõed on Hiinas Künes (Kunges) ja Kax ning Kasahstani osas Šarõn.

Vaata ka
--------

* Ili Kasahhi autonoomne ringkond
**Faas** ehk **aine faas** on aine struktuurivorm, milles keemiline koostis ja füüsikalised omadused on selle aine ulatuses ühesugused.

Täpsem seletus on, et faas on heterogeense termodünaamilise süsteemi (näiteks sulamisüsteemi) kõikide ühtsete füüsikaliste omadustega (tihedus, murdumisnäitaja, kristallisüsteem) ja ühesuguse keemilise koostisega osade kogum. 

Faasid on üksteisest eraldatud piirpinnaga. Eri faasidel on erinevad omadused, näiteks teistsugune tihedus, kristallistruktuur või värvus. On olemas homogeenseid ja heterogeenseid sulamisüsteeme, mis koosnevad vastavalt ühest ja kahest faasist.

Sageli käsitletakse faase kui aine erinevaid olekuid (vedel, tahke, gaasiline, plasma). Tegelikult hõlmab faas nii aine olekut kui ka oleku sees toimuvaid struktuurimuutusi. Kui näiteks sulam läheb vedelast olekust tahkesse, siis muutub ka selle faas. Aga ühes agregaatolekus olev aine võib olla mitmes üksteisest erinevas faasis. Näiteks grafiit ja teemant on sama aine eri faasid – keemiline koostis on identne, aga aine struktuur erisugune.

Protsessi, kus aine läheb ühest faasist teise, nimetatakse faasisiirdeks; selle tunnuseks on aine omaduste oluline muutus. Soojushulka, mis neeldub või eraldub aine massiühiku kohta, nimetatakse siirdesoojuseks. Faasisiirde tagajärjel muutub aine struktuur.

Vaata ka
--------

* Agregaatolek
* Faasisiire
**Radomõšl** (ukraina keeles Радомишль) on linn Ukrainas Žõtomõri oblastis, Radomõšli rajooni keskus. Linn asub Teterivi jõe ääres.

Ürikutes on asulat esimest korda mainitud 1150. aastal. Alates 1362. aastast oli Leedu Suurvürstiriigi koosseisus. 1569. aastal läks asula Lublini uniooni tagajärjel Rzeczpospolita võimu alla. Teise Poola jagamise tagajärjel läks Radomõšl 1793. aastal Venemaa Keisririigi koosseisu, linnaõigused sai 1795. aastal. 1946. aastal sai linn Radomõsli asemel uueks nimeks Radomõšl.

Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Radomõšli elanikest ukrainlasi 94,16%, venelasi 4,55%, poolakaid 0,69%, valgevenelasi 0,19%, sakslasi 0,13% ja juute 0,07%.

Galerii
-------

* 
*

Viited
------

1. ↑  Радомышль doroga.ua
2. ↑  Радомышль. «Дорогой королей...» Киевград-Тур
3. ↑  History of Radomyshl radomyshl.lk.net
4. ↑  Радомышль Федерация еврейских общин Украины
5. ↑  Національний склад міст Datatowel.in.ua
**Philip Meersman** (sündinud 1971) on belgia luuletaja. Kirjutab hollandi, inglise, prantsuse, saksa ja hispaania keeles.

Tema tegevusvaldkondadeks on impro, installatsioonid kõladest ja luulest, eri valdkondade performatiivne seostamine, sotsiopoliitilised ja keskkondlikud vaatlused eri riikides ja kultuurides.

Meersman on rahvusvahelise Zaumi Akadeemia liige ja selle Belgia haru president. Rahvusvahelise luuleühenduse "DAstrugistenDA" (asutatud 2005) liige. Esines selle rühma koosseisus 2017. aasta kirjandusfestivalil Prima Vista. Kaasasutaja ja liige kunstikollektiivides JA!, BruSlam ja TnXR.

Ta on Belgia ja Euroopa luuleslämmi meistrivõistluste koordinaator, luule- ja *performance*'i-õpetaja ning luuleprogrammeerimise katsetaja ja nõustaja.

Teda on tõlgitud 15 keelde, avaldatud rahvusvahelistes ajakirjades ja antoloogiates. 2014. aastal ilmus New Yorgis tema raamat "This Is Belgian Chocolate: Manifestations of Poetry, Three Rooms Press".

Eesti keeles on Philip Meersmani tekste ilmunud kogumikus "DAstrugistenDA ütleb" (2017, kirjastus Luul, tõlkijad Kersti Unt, Aare Pilv ja Rauno Alliksaar)

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Philip Meersman veebilehel Poets & Writers
**Radioloogiline relv** on igasugune radioaktiivset aineid laiali paiskav relv, mis on mõeldud inimeste mürgitamiseks ja/või muude objektide kasutuks muutmiseks. See relv koosneb radioaktiivsest ainest ja kas tavapommist (või siis ka väikesest tuumalaengust), mis paiskab selle radioaktiivse aine laiali. Seda tüüpi relvi nimetatakse sageli ka **räpaseks pommiks**.

Radioloogiline relv on laialdaselt levinud arvamuse kohaselt sõjaväes kasutu. Selle peapõhjusteks on see, et ründav sõjavägi ei saa seda kasutada maa-ala saastumise ning piiratud mõjuala tõttu, ja nagu bioloogilise relva puhulgi võtab relva mõju algus päevi ning jätab vaenlasele piisavalt aega vastupanu organiseerimiseks. 

Iraak katsetas 1987. aastal radioloogilist relva Iraani vastu ning tõdeti selle ebapraktilisust, sest relvas kasutatav radioaktiivne isotoop poolestub kiiresti ning juba nädal aega pärast relva valmistamist oli see kasutu. Peale selle, et radioaktiivne aine üldse leviks, pidid ilmastikuolud olema ideaalsed.

Seda sorti relv on aga täiesti mõeldav terroristide relv tihedalt asustatud piirkondades, sest selle relva konstrueerimiseks on võimalik kasutada ka laialt kättesaadavaid vahendeid.

Vaata ka
--------

* Biorelv
**Radioaktiivrida** on radioaktiivsel lagunemisel üksteisest järjestikku tekkivate nukliidide jada. See kujuneb, kui ühe nukliidi lagunemisel tekib teine nukliid, mis on samuti radioaktiivne, teisest kolmas jne kuni stabiilse tuumani. Uued nukliidid moodustuvad alfa- ja beetalagunemise teel. Igal alfalagunemisel väheneb nukliidi massiarv 4 ühiku võrra (beetalagunemisel see ei muutu). Nukliidide massiarvu saab siis esitada kujul {\displaystyle A=4n+q}, kus {\displaystyle n} on naturaalarv ja {\displaystyle q} (massiarvu neljaga jagamisel tekkiv jääk) saab olla kas 0, 1, 2 või 3. Niisiis saab esineda neli radioaktiivset rida:

* tooriumirida ({\displaystyle 4n}), mis on nimetatud tooriumi-232 järgi, tegelikult algab see rida nukliidist plutoonium-244;
* neptuuniumirida ({\displaystyle 4n+1}), mis algab nukliidist neptuunium-237;
* uraanirida, ka uraani-raadiumirida ({\displaystyle 4n+2}), mis algab nukliidist uraan-238;
* aktiiniumirida, ka uraani-aktiiniumirida ({\displaystyle 4n+3}), mis algab nukliidist U-235.

Ajalooliselt ja ka praktiliselt on neist tähtsad kolm: uraani-, aktiiniumi- ja tooriumirida, mida nimetatakse looduslikeks ridadeks. Neptuuniumirea radionukliide looduses (enam) ei leidu, välja arvatud vismut-209 (tänu oma ülipikale poolestusajale 1,9×1019 aastat), mis laguneb talliumiks-205.
Aktiiniumi- ja raadiumirea nimetused pärinevad ajast, kui rea esimesteks liikmeteks peeti vastavaid nukliide.

Vaata ka
--------

* Uraanirida
* Aktiiniumirida
* Tooriumirida

Viited
------

1. ↑  ENE 7. köide, 1994
**Eda Reinot** (aastani 1982 **Rammo**, sündinud 6. juunil 1961 Tartus) on eesti keemik.

Elukäik
-------

Eda Reinot on apteekrite tütar ja Tõnu Reinoti abikaasa.

Ta lõpetas 1979. aastal Antsla Keskkooli ja 1985 Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakonna; magistrikraad ärijuhtimises (2005, Iowa Osariigi Ülikool). 

Eda Reinot töötas aastatel 1985–1992 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Füüsika Instituudi inseneri ja nooremteadurina, 1994. aastast on olnud keemik, laborijuhataja ning teadus- ja arendusdirektor Saksamaa biotoodete ettevõttes Becker-Underwood.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide.

Teoseid
-------

* CARS (=coherent anti-Stokes Raman spectracopy) diagnosis of the optical quality of solid insulators (kaasautor) // TA Toim. Füüs. Mat 38 (1989) 4
* Formation of defects in anthracene crystals under the influence of ultraviolet radiation from an excimer laser (kaasautor). // Soviet Physics. Solid State, 32 (1990) 7
* Local-field effects and preresonance amplification of coherent anti-Stokes Raman scattering in thin anthracene monocrystals at low temperatures (kaasautor). // Mol. Cryst. Liq. Cryst. S&T, Section B: Nonlinear Optics, 10 (1995) 1-4.

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

Eda Reinot Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Eda Liin** (9. september 1930 – 26. september 2012) oli eesti muinsuskaitsja ja kunstipedagoog.

Tema lapsepõlv möödus Otepää–Palupera kandis. 1955. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna, aastatel 1955–1959 läbis ta samas mittestatsionaarselt kunstiajaloo kursuse.

Aastatel 1955–1963 töötas ta Eesti Riiklikus Keskarhiivis (ORKA-s) ja 1963–1977 Eesti NSV Kultuuriministeeriumis kunstimälestiste kaitse inspektorina. Tal on teeneid kaitse alla võetavate kunstiteoste nimekirja pidevas täiendamises ja hävimisohus kunstiteoste restaureerimise organiseerimisel; viimaste hulka kuuluvad mitmed keskaegsete kirikute ajaloolised altarid, 18. sajandi lõpust pärit Christian Gottlieb Welté Lohu mõisa seinamaalid ja hiljem neid katnud pilttapeedid ning Tallinna toomkiriku vappepitaafide ja Tallinna Issandamuutmise kirikus oleva Zarudnõi ikonostaasi konserveerimine. Ta oli üks neist, kes aitas eksperdina kaasa 1970. aastate lõpus toimunud kirikuröövide lahendamisele ja röövitud varade tagastamisele nende omanikele.

Aastatel 1990–1997 töötas ta kunstiajaloo õpetajana Tallinna 49. Keskkoolis.

Mälestusi
---------

* "Minu elulugu. Meenutusi 20. sajandi teise poole kultuuri- ja kunstielust". Tartu 2008

Kirjandus
---------

* "Eda Liin 9. IX 1930 – 26. IX 2012" (nekroloog). Sirp, 5. oktoober 2012
**Hans Ulk** (17. oktoober 1876 Aidu vald – 9. august 1973) oli Aidu ning 1937. ja 1939. aastal moodustatud Paistu vallavanem.

Ta sündis Aidu vallas Polli talus (praegune Paistu küla) aedniku pere teise lapsena. Ta õppis Aidu valla Tölli algkoolis ning Paistu kihelkonnakoolis, mille lõpetas 1892. aastal. Ta tegeles laulmisega kirikukooris ning hoidis korras meierei raamatupidamist. 

1900. aastal sai 24-aastasest Hansust Polli talu peremees. Sama aasta 6. juunil abiellus ta Marie-Louise Kõrbiga. Neil sündis kuus last: kolm tütar ja kolm poega. 

Hans Ulk osales 1905. aastal Vene-Jaapani sõjas ja 1914. aastal Esimeses maailmasõjas.

Tegevus Aidu ja Paistu vallavanemana
------------------------------------

1915. aasta novembris valiti Hans Ulk esimest korda Aidu vallavanemaks. 1918. aastal vabastati ta ametist, sest võim läks üle töörahva ja soldatite nõukogule. Uuesti asus ta ametisse 24. veebruaril 1918 ning vabanes taas oktoobris 1919. Alates 12. juulist 1921 kuni valdade liitmiseni 1937. aastal valiti Ulk iga kolme aasta järel uuesti vallavanemaks.

Hans Ulk võttis osa seltside ja organisatsioonide tööst ning annetas raha rahvamaja vundamendi ehituseks, kihelkonnakooli remondiks ja vallavaestele toidurahaks. 

1937. aasta juunis määrati Ulk Aidu, Loodi ja Õisu valdade liitmisel tekkinud Paistu valla vallavanemaks. 

1939. aasta detsembris valiti Ulk viieks aastaks Paistu valla vallavanemaks, kuid järgmise aasta augustis vabastati ta okupatsioonivõimude korraldusel ametist.

Elukäik Nõukogude okupatsiooni ajal
-----------------------------------

Pärast vallavanema ametist vabastamist 1940. aasta augustis oli Ulk kuni kulakuks tembeldamiseni 1947. aastal Polli talu peremees. Viljandi rahvakohus mõistis 71-aastase Ulki talult maksude mittetasumise eest viieks aastaks vangi koos vara konfiskeerimisega. Vangistus Eestis päästis eaka mehe Siberisse saatmisest. Vangist vabanedes töötas ta mõned aastad Viljandis väikese kastivabriku valvurina. 1956. aastal tuli ta tagasi Polli tallu, kus sai elamiseks ühe toa. Talle ei makstud pensioni, taotlusele vastati: "Te ei ole töötanud ühtegi päeva". Ulk tegutses vöörmündrina Paistu kirikus.

Tunnustus
---------

* 1938 Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

Hans Ulki sünnikodule paigutas Paistu Vallavalitsus 2008. aastal mälestustahvli.

Viited
------

1. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 6948
**Hans Valdmann** VR II/2, VR II/3 (eesnimi ka **Ants**; perekonnanimi ka **Valdman**; 7. oktoober 1888 Rutikvere vald, Põltsamaa kihelkond, Viljandimaa – 27. juuli 1942 Irkutski oblast, Venemaa) oli Venemaa ja Eesti sõjaväelane (1918 – vanemallohvitser; 1939 – seersant).

Valdmann teenis Esimeses maailmasõjas Venemaa suurtükiväelasena augustist 1914 kuni veebruarini 1918 (hiljem auastmelt vanemallohvitser). Teda autasustati Georgi risti 4. järguga.

Valdmann astus 26. novembril 1918 Põltsamaal vabatahtlikult Kaitseliitu ning teenis alates 1919. aastast suurtükiväelasena Eesti sõjaväes, olles 1. suurtükiväe polgus ja 2. suurtükiväe polgus. Teda autasustati 21. veebruaril 1920 Vabadusristi II liigi 3. järguga ja 17. augustil 1920 Vabadusristi II liigi 2. järguga.

Valdmann arvati mais 1920 reservi. Ta sai autasuna raha ja normaaltalu Vana-Põltsamaa vallas Kuningamäel. Ta kuulus Kaitseliidu Sakalamaa Maleva Põltsamaa malevkonda, Vabaduse Risti Vendade Ühenduse (VRVÜ) Viljandi osakonda ja Eesti Vabadussõjalaste Liidu Põltsamaa osakonda.

Valdmann vahistati Nõukogude võimu poolt 4. juulil 1941. Ta mõisteti 29. augustil 1942 tribunalis surma, kuid ta oli selleks ajaks juba surnud vangilaagris Irkutski oblastis.

Kirjandus
---------

* Jaak Pihlak. "Põltsamaa kihelkond ja Vabaduse Risti vennad". Viljandi Muuseumi aastaraamat 2006. Viljandi 2007.

Välislingid
-----------

* Hans Valdmann andmekogus Memento 1996
* Hans Valdmann artiklis: Jaak Pihlak. "Põltsamaa kihelkond ja Vabaduse Risti vennad". Viljandi Muuseumi aastaraamat 2006
**Maret Oja** (sündinud 30. septembril 1961 Mõisakülas) on eesti muusikaõpetaja.

Ta on õppinud aastatel 1967–1976 Rakvere Lastemuusikakoolis klaverit ja aastatel 1976–1989 Tallinna Muusikakeskkoolis koorijuhtimist. Aastatel 1980–1984 õppis Tallinna Riiklikus Konservatooriumis muusikapedagoogikat ja aastatel 1992–1993 Eesti Muusikaakadeemias.

Ta töötas aastatel 1989–2013 Jõgeva Gümnaasiumis muusikaõpetaja, koori- ja ansamblijuhina, alates 2013. aastast on ta Jõgevamaa Gümnaasiumi muusikaõpetaja. Alates 1995. aastast on ta korraldanud Jõgeval muusikanädalat ja alates 1997. aastast Alo Mattiiseni muusikapäevi, mille raames toimub üle-eestiline ansamblite võistlus.

Maret Oja õpilased on osalenud "Laulukarussellis", "Estvokaalil" ja Valgre festivalidel, võitnud auhinnalisi kohti. Alates 2002. aastast on ta juhendanud laulupidudel lastekoore.

Tunnustus
---------

* 2005 – Riho Pätsi Koolimuusika Fondi stipendium

Viited
------

1. ↑  Maret Oja paneb Jõgeva muusikarütmis tuksuma. Postimees, 9. märts 2006.
**Hans Saar** (16. märts 1893 Kõo vald, Pilistvere kihelkond, Viljandimaa – 21. jaanuar 1983 Toronto) oli eesti agronoom.

Ta lõpetas 1913. aastal Tallinna Nikolai I Gümnaasiumi, õppis aastatel 1913–1914 Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas, 1913–1914 Riia Polütehnilises Instituudis põllumajandust ja 1921–1932 Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas (lõpetas *cum laude*). Akadeemiliselt oli ta Korporatsioon Vironia liige.

Oli aastatel 1918–1920 Vabadussõjas. 

Töötas alates 1923. aastast Õisu piimanduskooli õpetajana, täiendas end piimanduse alal Saksamaal, Taanis ja Soomes. Aastatel 1934-1940 oli ta AS Eesti Kunstsarvetehaste vabrikujuhataja.

Osales vabadussõjalaste liikumises, oli Õisu osakonna juht ja Viljandimaa komitee liige. 13. märtsil 1934 ta arreteeriti ja paigutati Viljandi vanglasse. Vabanes amnestiaga 8. mail 1938. 

Ta oli alates 15. septembrist 1941 Eesti Omavalitsuse põllumajandusdirektor (6. detsember 1941 – 8. mai 1942 põllutöödirektor), seejärel Hindade Asutuse direktor.

Ta põgenes 1944. aastal Rootsi, sealt läks 1950. aastal Iirimaale ja sealt 1952. aastal Kanadasse. Oli 1952-1959 piimanduse eriteadlane Ontario põllumajanduskolledži juures, seejärel pensionär Torontos.

Viited
------

1. ↑  "Õisus vallandati piimanduskooli õpetaja Saar". Vaba Maa nr 75, 30. märts 1934. Lk 1

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
**Andryusha klassi miinitraaler** **(Projekt 1256 Topaz)** oli Nõukogude Liidus valmistatud eksperimentaalne solenoidne miinitraaler-miinilõhkaja.

Laevad
------

Kokku valmistati 1974. aastal kaks seda klassi laeva:

* **BT-177 Altaiski Komsomolets** (Алтайский комсомолец)
* **BT-137 Komsomolets Estonii** (Комсомолец Эстонии)

Ehitus
------

### Andmed

* Pikkus 47,9 m
* Laius 8,7 m
* Süvis 4,2 m
* Veeväljasurve 386 t
* Peamasinad 2x 4750 hj diiselmootorit M-504A-3 + 1x 20 000 hj gaasiturbiin M-8NL
* Kiirus 38 sõlme
* Relvastus 1x 30 mm automaatkahur AK-306, –8 meremiini.
* Meeskond 20 inimest

### Kirjeldus

Laevakered olid plastikust. Neil olid võimsad peamasinad, mis pidid tekitama tugevat müra, neutraliseerimaks või initsieerimaks meremiine. Samuti olid neil solenoidsed seadmed tugeva elektromagnetvälja tekitamiseks ja seeläbi miinide lõhkamiseks. Laeva korsten oli tegelikult gaasiturbiinseadmetele, kuna diisel-peamasinate väljalaskesüsteem oli parrastes. Et laev võis oma tegevuse ajal ka ise kergesti hukkuda, paigaldati kaugjuhtimissüsteem (telejuhtimissüsteem) RTU-2V. Kaugjuhtimissüsteem aga polnud piisavalt toimiv ja nii kasutati laevu tegelikult vaid mehitatuina.

Ajalugu
-------

Laevad kuulusid Balti laevastiku 94. punalipulise miinitraalerite brigaadi 40. kaardiväe baasitraalerite divisjoni ja kodusadam oli Tallinnas asuv Miinisadam. Arvatavasti sõitis BT-177 1970-ndatel Katariina kai juures navigatsiooni-lohakusvea tõttu kividesse ja vigastas vööri. 

Pärast Nõukogude Liidu lagunemist jäid laevad seisma. Juunis 1993 kustutati mõlemad laevastiku nimekirjast ja pärast Miinisadama ülevõtmist 1994. aasta suvel Eesti mereväe poolt lammutati sealsamas paari aasta jooksul.

Välislingid
-----------

* Russianships.info: Project 1256
* Navypedia.org: BT-177
Wahbi Khazri (2018)
**Wahbi Khazri** (araabia keeles وهبي خزري‎; sündinud 8. veebruaril 1991 Ajaccios) on Prantsusmaal sündinud Tuneesia jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsja või äärepoolkaitsjana Prantsusmaa kõrgliiga klubis Saint-Étienne ja Tuneesia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Bastias, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2003. aastal. Prantsusmaa esiliigas debüteeris ta klubi põhimeeskonnas 2009. aastal. Hooajal 2011–12 valiti ta Prantsusmaa esiliiga sümboolsesse koosseisu. 2014. aastal liitus ta Prantsusmaa kõrgliiga klubiga Bordeaux' Girondins, kus mängis kaks hooaega.

2016. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Inglismaa kõrgliigasse kuuluva Sunderlandiga. Inglismaa kõrgliigas lõi ta esimese värava 13. veebruaril 2016 mängus Manchester Unitedi vastu. Hooajal 2016–17 jäi Sunderland liigas viimaseks ja langes esiliigasse. Khazri mängis Sunderlandis ka hooaja 2017–18 alguses, kuid suundus 2017. aasta augustis laenule Prantsusmaa kõrgliiga klubisse Stade Rennais. 2018. aastal liitus ta Saint-Étienne'iga.

Khazri pidas 2012. aastal ühe mängu Prantsusmaa alla 21-aastaste koondises. 2013. aastal debüteeris ta Tuneesia jalgpallikoondises. Sama aasta 23. märtsil lõi ta MM-i valikmängus värava Gaboni vastu. Ta on kuulunud Tuneesia koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ning alates 2013. aastast neljadel Aafrika rahvaste karikavõistlustel. 2018. aasta maailmameistrivõistlustel lõi ta värava Belgia ja Panama vastu.

Välislingid
-----------

 Wahbi Khazri – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Tuneesia koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Ben Mustapha
* 2 S. Ben Youssef
* 3 Benalouane
* 4 Meriah
* 5 Haddadi
* 6 Bedoui
* 7 Khaoui
* 8 F. Ben Youssef
* 9 Badri
* 10 Khazri
* 11 Bronn
* 12 A. Maâloul
* 13 Sassi
* 14 Ben Amor
* 15 Khalil
* 16 Mathlouthi (c)
* 17 Skhiri
* 18 Srarfi
* 19 Khalifa
* 20 Chaalali
* 21 Nagguez
* 22 Hassen
* 23 Sliti
* Treener: N. Maâloul

 | Tuneesia |

| * v
* r
Tuneesia koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Mathlouthi
* 2 Ifa
* 3 Talbi
* 4 Meriah
* 5 Ghandri
* 6 Bronn
* 7 Msakni (c)
* 8 Mejbri
* 9 Jebali
* 10 Khazri
* 11 Khenissi
* 12 Maâloul
* 13 Sassi
* 14 Laïdouni
* 15 Ben Romdhane
* 16 Dahmen
* 17 Skhiri
* 18 Chaalali
* 19 Jaziri
* 20 Dräger
* 21 Kechrida
* 22 Ben Saïd
* 23 Sliti
* 24 Ali Abdi
* 25 Ben Slimane
* 26 Hassen
* Treener: N. Maâloul

 | Tuneesia |
Manuel Roxas
**Manuel Acuña Roxas** (1. jaanuar 1892 – 15. aprill 1948) oli Filipiinide poliitik, aastatel 1946–1948 Filipiinide president.

Aastatel 1941–1945 osales ta jaapanlaste vastu peetud vabadusvõitluses, kuigi pärast vangilangemist 1942. aastal oli sunnitud nendega formaalselt koostööd tegema. 1945 valiti ta Filipiinide Senati esimeheks – see ametikoht oli kaotatud pärast Manuel Quezóni valimist presidendiks 1935. aastal ja nii sai Roxasest teine parlamendi esimees riigi ajaloos.

23. aprillil 1946 võitis ta 54 protsendi häältega presidendivalimised ja vannutati sama aasta 28. mail ametisse.

Tema ametiajal kuulutati 4. juulil 1946 välja täielikult iseseisev Filipiini Vabariik, millega lõppes Ameerika Ühendriikidest sõltuvuses olnud Filipiini Ühenduse eksistents.

Roxas jätkas siiski tihedat koostööd Ameerika Ühendriikidega, sõlmides 1947 viimasega sõprus- ja koostöölepingu. Analoogne leping sõlmiti samal aastal ka Hiina Vabariigiga.

15. aprillil 1948 Clarki õhujõudude baasis peetud kõne ajal sai ta südamerabanduse ja suri. Uueks presidendiks sai senine asepresident Elpidio Quirino.

Manuel Roxase järgi on nimetatud hulgaliselt linnu ja omavalitsusi Filipiinidel, millest tuntuim on ilmselt Roxas City Capizi provintsis.

Tema poeg Gerardo Roxas ja pojapoeg Mar Roxas on samuti osalenud Filipiinide poliitikas.

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Sergio Osmeña** | **Filipiinide president**1946–1948 | Järgnev**Elpidio Quirino** |
**Marfa Petrovna Kolessova-Rastorgujeva** (vene keeles Марфа Петровна Колесова-Расторгуева; 
3. aprill 1950 Megino-Kangalassõ rajoon, Jakuudi ANSV – 5. november 2016 Lõuna-Korea) oli jakuudi laulja ja tsirkusetegelane, Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik. Ta on esinenud ka tsirkusenumbritega.

Ta lõpetas 1972. aastal Roskontserti juures asuva Üleliidulise estraadikunsti loomingulise töökoja. Ta oli üks 15 lõpetajast, kellest koostati kutseline estraadikollektiiv Jakuudi estraad-72. Hiljem töötas ta lauljana Oiunski-nimelises Jakuudi Riikliku Muusika- ja Draamateatri estraadibüroos. Ta on esinenud ringreisidel rohkem kui 30 maailma riigis, sealhulgas USA-s, Suurbritannias, Prantsusmaal, Rootsis, Soomes ja Afganistanis.

1990. aastatel võttis ta osa koos abikaasa Sergei Rastorgujeviga tsirkuse organiseerimisest Jakuutias, seejärel töötas seal asedirektorina. 1994. aastast oli ta Sahhatsirki lastetsirkusestuudio direktor. Ta oli Venemaa Tsirkusetegelaste Liidu liige.

Venemaa teenelise kunstniku rinnamärk

Tunnustus
---------

* Jakuudi ANSV teeneline kunstnik (1990)
* Sahha (Jakuutia) Vabariigi rahvakunstnik
* Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik (2001)

Isiklikku
---------

Tema abikaasa on tsirkusetegelane Sergei Rastorgujev.

Viited
------

1. ↑  О цирке. sakhacircus.ru

Välislingid
-----------

* Марфа Петровна Колесова Расторгуева. YouTube, 8. aprill 2015
Manuel Turizo
**Manuel Turizo Zapata** (esinejanimega **Manuel Turizo**, ka **MTZ**; sündinud 12. aprillil 2000 Monterías Colombias) on Colombia *reggaeton*'ilaulja.

Elulugu
-------

Manuel Turizo sündis ja kasvas Kolumbia linnas Monterías, muusikaga hakkas tegelema 13-aastaselt. Kui ta sündis, kinkisid vanemad tol ajal kaheaastasele vennale Julianile kitarri ja mikrofoni. Mõni aasta hiljem proovis Manuel Turizo õppida kitarrimängu, kuid tundis, et ei saa seda endale lubada, ja hakkas hoopis lauluhäält arendama. Kuigi ta soovis saada veterinaararstiks, otsustas ta pärast Kuuba muusikaõpetaja juures laulutundide läbimist jätkata oma muusikukarjääri. Lapsena laulis ta samal ajal, kui vend mängis kitarri ja nende lemmiklaule. Manuel hakkas laule kirjutama, kui vend Medellinis lõpetas.

Aastal 2016, kui ta oli alles kuusteist, andis Manuel Turizo välja Ladina-Ameerikas suure hiti kogunud Una Lady Como Tu, kelle laulu on YouTube'is vaadatud praegu 1,4 miljardit korda ja vaatamisi 225 miljonit. Tüki tootis Zensei, sildiga La Industria Inc.

2017. aastal vabastas ta Bésame'i koos Puerto Rico räppari Valentinoga.

19. oktoobril 2017 teeb ta koostööd Piso 21-ga, Déjala Que Vuelva, millel on praegu 1,5 miljardit vaatamist.

2018. aasta septembris teeb ta Vaina Loca ja Ozuna koostööd, see lugu jõudis Billboard Hot 100 94. kohale.

2018. aasta oktoobris teeb ta koostööd Mau y Ricky Desconocideosega.

2019. aasta märtsis jõudis tema singel Sola Billboard Latin Airplay esikohale.

23. augustil 2019 andis ta välja oma esimese albumi ADN koos Zion y Lennoxi, Norieli, Ozuna, Nicky Jami, Sechi ja Anuel AA koostööga, ADN saavutas Billboard Hot Latinil kaheksanda koha.
**Karl Jaanus** VR II/3 (10. november 1899 Räsna – 6. oktoober 2000 Esku) oli Vabadussõja veteran, viimasena elus olnud Vabadusristi kavaler. 

Karl Jaanus sündis Vana-Põltsamaa vallas Räsna külas Suuroja talus. 19-aastaselt astus ta vabatahtlikult Kaitseliitu ja kaitseväkke. 1919. aasta jaanuaris läks ta 3. jalaväepolgu koosseisus reamehena rindele punaarmee vastu. Jaanus osales lahingutes Viljandimaal, Valga all, Võrumaal ja Petseri kandis. Vabadusristi sai ta Landeswehri sõjas Võnnu lahingus Ikšķile (Üksküla) juures 29. juunil 1919 luurelkäigul üles näidatud vapruse eest.

Pärast Vabadussõda pidas Karl Jaanus talu. 1941. aastal oli ta metsavend, Saksa okupatsiooni ajal abivallavanem ja Omakaitse liige. 1945. aastal viidi ta Siberisse. 1956. aastal, pool aastat enne karistuse lõppu, anti talle amnestia. Seejärel, kuni 84. eluaastani oli Karl Jaanus kolhoosis karjak.

28. novembril 1978 ülendas Peaminister Vabariigi Presidendi ülesandeis Tõnis Kint Karl Jaanuse lipnikuks. 

Sajandal sünnipäeval anti talle üle uus Vabadusrist, mille ta sai enne küüditamist peidetud ning hiljem kadunuks jäänud Vabadusristi asemele. 
23. juunil 2000 avati Karl Jaanuse sünnitalus tema auks juubelikivi.

Tunnustus
---------

* Vabadusristi II liigi 3. järk
* Kaitseväe Teeneterist
* Kaitseliidu Valgeristi II klass

Välislingid
-----------

* Antti Oolo. "Eakas luuraja sai taas talle antud autasu Vabadusristi". Eesti Päevaleht. 11. november 1999
* Urmo Kübar. "Vana mees tunneb siirast rõõmu kätte võideldud vabadusest". Eesti Päevaleht. 23. veebruar 1999
* Vaike Käosaar. "Homme avatakse juubelikivi Karl Jaanusele". Vooremaa 22. juuni 2000
* Malle Elvet. "Karl Jaanus: tsaar ei meeldinud. Läksin Eesti vabaduse eest sõtta". Tartu Postimees, 23. veebruar 1998
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Viljandimaa külast; teiste samanimeliste paikade kohta vaata artiklit Metsaküla.* |

---

**Metsaküla** on küla Viljandi maakonnas Mulgi vallas (varem Karksi vallas).

Külas asuva Tätta talu hooned on arvatud ehitismälestisteks.

Küla põhjapiiril voolab Pöögle oja. Küla põhjaosas voolab Viivre oja, millele on paisutatud Veevre paisjärv ja mis suubub küla põhjapiiril Pöögle ojasse. Põhjapiiril asuvad ka Killaste järv, Nuuda järve lõunakallas ja osa Kopli järve lõunakaldast.

Rahvaarv 1. jaanuari seisuga
----------------------------

| Aasta | Rahvaarv |
| --- | --- |
| 1999 | 89 |
| 2000 | 85 |
| 2001 | 86 |
| 2002 | 88 |
| 2003 | 83 |
| 2004Mööda k | 83 |
| 2005 | 78 |
| 2006 | 80 |
| 2007 | 85 |

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Mulgi valla asulad

**Linnad:** Abja-Paluoja • Karksi-Nuia • Mõisaküla   

**Alevikud:** Halliste • Õisu   

**Külad:** Abja-Vanamõisa • Abjaku • Ainja • Allaste • Atika • Ereste • Hirmuküla • Hõbemäe • Kaarli • Kalvre • Kamara • Karksi • Kulla • Kõvaküla • Laatre • Lasari • Leeli • Lilli • Maru • Metsaküla • Morna • Mulgi • Muri • Mõõnaste • Mäeküla • Naistevalla • Niguli • Oti • Penuja • Polli • Pornuse • Põlde • Päidre • Päigiste • Pärsi • Pöögle • Raamatu • Raja • Rimmu • Räägu • Saate • Saksaküla • Sammaste • Sarja • Sudiste • Suuga • Tilla • Toosi • Tuhalaane • Umbsoo • Univere • Uue-Kariste • Vabamatsi • Vana-Kariste • Veelikse • Veskimäe • Äriküla • Ülemõisa
**Andreas Steinbach** (sündinud 7. juulil 1965) on endine Saksamaa maadleja, kes alustas Kreeka-Rooma maadlustreeninguid Voldemar Pressi käe all Tartus.

1981. aastal siirdus A. Steinbach koos vanematega oma esivanemate maale ning tuli 1982. aastal Saksamaa noortemeistriks, samal aastal juunioride maailmameistrivõistlustel Kreeka-Rooma maadluses saavutas 4. koha. 1983. aastal võitis juunioride MM-il hõbemedali.

Tema tiitlivõistlustele pääsemist ja sportlikke tulemusi mõjutas oluliselt 1990. aastal Saksamaa taasühinemine. Ühinenud Saksamaa koondise treeneriks 1991. aastal sai Günter Reichelt, kelle lemmikõpilane Maik Bullmann maadles kehakaalus 90 kg, edaspidi eelistatigi Bullmanni tiitlivõistlustel selles kaalukategoorias. Steinbach pidi aga "kolima" raskemasse kaalukategooriasse, kus ta juba enne kaalumist oli vastastest 2–3 kg kergem.

Saavutused
----------

Ta on neljakordne Saksamaa meister.

Olümpiamängud
-------------

1988. aasta suveolümpiamängud Lõuna-Korea Sŏulis – 5. koht (90 kg);

1992. aasta suveolümpiamängud Hispaania Barcelonas – 5. koht (100 kg);

Maailmameistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
-----------------------------------------------

1982. aasta Colorado Springs Ameerika Ühendriigid – 4. koht (75 kg) (juunior);

1983. aasta Oak Lawn Ameerika Ühendriigid – 2. koht (75 kg) (juunior);

1985. aasta Colorado Springs Ameerika Ühendriigid – 4. koht (82 kg) (juunior);

1987 Clermont-Ferrand Prantsusmaa – 7. koht (90 kg);

1991 Varna Bulgaaria – 8. koht (100 kg);

1995 Praha Tšehhi – 11. koht (100 kg);

Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
------------------------------------------------

1989. aasta Oulu Soome – 3. koht (90 kg);

1990. aasta Poznań Poola – 5. koht (90 kg);

1991. aasta Aschaffenburg Saksamaa – 2. koht (100 kg);

1992. aasta Kopenhaagen Taani – 3. koht (100 kg);

1995. aasta Besancon Prantsusmaa – 9. koht (100 kg);

1996. aasta Budapest Ungari – 14. koht (100 kg).

Saksamaa meistrivõistlusted
---------------------------

1985. aasta – 2. koht;

1987. aasta – 1. koht;

1988. aasta – 1. koht;

1989. aasta – 1. koht;

1990. aasta – 2. koht;

1991. aasta – 2. koht;

1992. aasta – 2. koht;

1996. aasta – 1. koht.

Rahvusvahelised turniirid
-------------------------

Grand Prix of Germany Saksamaa

1987. aasta – 4. koht;

1989. aasta – 7. koht;

1990. aasta – 3. koht;

1992. aasta – 3. koht;

1995. aasta – 5. koht.

Golden Grand Prix

1987. aasta – 5. koht;

1990. aasta – 3. koht;

1992. aasta – 3. koht.

Klubid
------

Tartu Kalev-Englas Eesti

Lahr-Kuhbach Saksamaa

VfK Schifferstadt Saksamaa

ASV Kollnau Saksamaa

Välislingid
-----------

* 
* 
* Andreas Steinbach saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Harri Taliga** (sündinud 23. juunil 1957) on eesti ametiühingutegelane.

1975. aastal lõpetas ta Järvakandi Keskkooli.

1980. aastal lõpetas ta Moskva Riikliku Ülikooli filosoofiateaduskonna. Aastatel 1980–1983 õppis samas aspirantuuris, 1984. aastal sai Moskva Riiklikus Ülikoolis filosoofiateaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Социально-экономические основы интернационального и патриотического воспитания в трудовом коллективе".

Ta on täiendanud end Humboldti Ülikoolis (1989–1990), Yorki Ülikoolis (1996) ja Northumbria Ülikoolis (2002).

Aastatel 1986–1991 oli ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi (1989. aastast Tallinna Kunstiülikooli) dotsent, 1991–1993 Tallinna Kunstiülikooli teadusprorektor. 1993. aastast oli ta Kultuuri- ja Haridusministeeriumi osakonnajuhataja. Hiljem töötas Eesti Õigustõlke Keskuse arendusjuhina.

Aastatel 1998–2003 oli ta Eesti Ametiühingute Keskliidu sotsiaalsekretär. 2003. aasta novembrist 2013. aasta märtsini oli ta Eesti Ametiühingute Keskliidu esimees.

Aastatel 2005–2006, 2008–2009 ja 2011–2012 oli ta Eesti Töötukassa nõukogu esimees.

2014. aastast on ta konsultatsioonifirma Taliga Consulting OÜ juhatuse liige.

Viited
------

1. ↑  "Järvakandi kool. Vilistlased". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. mai 2016. Vaadatud 27. oktoobril 2016.
2. ↑  E-kataloog ESTER. Талига, Харри. Социально-экономические основы интернационального и патриотического воспитания в трудовом коллективе: автореферат кандидата философских наук. Москва: Московский государственный университет им. М. В. Ломоносова, 1984
3. 1 2  Eesti Ametiühingute Keskliit. Harru Taliga CV
4. ↑  Harri Taliga: Eesti tööturul on ülekaalus paindlikkus tööandja kasuks. Pärnu Postimees, 10. oktoober 2010
5. ↑  Töötukassa nõukogu esimeheks sai Harri Taliga. ERR uudised, 25.08.2005
6. ↑  Töötukassa nõukogu esimeheks valiti Eesti Ametühingute Liidu esimees Harri Taliga. Delfi, 19. august 2008
7. ↑  Töötukassa nõukogu uueks esimeheks valiti Harri Taliga
8. ↑  Harri Taliga lõi enda firma. Äripäev, 14. mai 2014
Harri Rein Ruhnu vanas kirikus 2011. aastal
**Harri-Johannes Rein** (21. juuli 1926 Tallinn – 3. jaanuar 2017 Tallinn) oli eesti vaimulik ja teoloog. 

Harri Rein ristiti aastal 1926 ja konfirmeeriti 1964. aastal Tallinna Kaarli koguduses. Ta lõpetas aastal 1944 Tallinna 5. Gümnaasiumi. Aastatel 1964–1975 õppis ta Usuteaduse Instituudis, aastal 1979 kaitses ta usuteaduse magistri väitekirja. Ta ordineeriti aseõpetajaks 16. novembril 1967 ning sai õpetaja õigused aastal 1975. 

Ta teenis EELK Kursi (1967–1976), Laiuse (1971–1975), Harju-Jaani (1976–1996), Jõelähtme (1979–1986 ja 1994–1996), Jüri (1984–1985), Kose (1985–1986), Loksa (1995–1996) ning Ruhnu kogudust (1997–2016), oli Ida-Harju praostkonna praost (1982–1996), EELK kirikukogu liige (1985, 1987, 1990–1996), Usuteaduse Instituudi (UI) üldkirikuloo dotsent, UI raamatukogu bibliotekaar (1976–1991) ja juhataja (1991–1996), EELK agendakomisjoni (1983–1990) ja EELK liturgiakomisjoni liige (1992–1997). 2016. aasta 5. juulil arvati ta emerituuri.

Teoseid
-------

* *Katekismus*, 2004
* *Ruhnu lugulaul*, 2011
* *Kungla*, 2012
* *Evangeelium: Jumala Pojast Jeesusest Kristusest*, 2013

Harri-Johannes Rein, kauaaegne Ruhnu kirikuõpetaja 09  
Foto: Jaan Künnap

Tunnustus
---------

* 2001 Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2006 EELK aukiri
* 2006 EELK Teeneterist, II järk
* 2007 Raasiku valla aukodanik
* 2013 Saare maavalitsuse teeneteplaat
* 2016 EELK elutöö preemia

Välislingid
-----------

* In memoriam Harri-Johannes Rein, Meie Maa, 4. jaanuar 2017
* LAHKUNUD ON PRAOST EMEERITUS HARRI-JOHANNES REIN
* Harri-Johannes Rein (Eesti Entsüklopeedia veebiversioonis)
* Tuled akendes: Ruhnu kirikuõpetaja, ETV, 2011
Seirijai
**Seirijai** on alev Leedus Lazdijai rajoonis, Seirijai valla halduskeskus. Alev asub Sūduva kõrgustikul.

Seirijais on gümnaasium, postkontor ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on sealne aastal 1584 valminud katoliku kirik.

Asula nimi
----------

Asula nimi tuleneb kolme kilomeetri kaugusel asuvast Seirijise järvest, mis on omakorda nime saanud Seira jõelt. Jatvingi päritolu nimi tähendab algkeeles voolamist, ent teistes balti keeltes tähendab see tüvi segast, sihitult käituvat isikut.

Ajalugu
-------

Aastail 1383–1398 olid sealsed maad Saksa ordu valduses. Asula kohta pärinevad järgmised teated XVI sajandi algusest, mil Zygmunt I andis sealse piirkonna Jan Kazimierz Sapiehale, kes aga loovutas need õigused kohe Radziwillidele. Toona kuulusid need alad Trakai vojevoodkonda ja Trakai maakonda. Aastaks 1537 oli sinna rajatud kirik, mõisa juurde oli aga kujunenud alev. Reformatsiooni järel kujunes see piirkondlikuks kalvinismi keskuseks. Ka Seirijai praegune kirik oli algselt kalvinistide kirik, mis läks aga aastal 1654 katoliiklaste valdusse. Kalvinistid ehitasid selle kõrvale uue kirikuhoone, mis põles aga aastal 1975 maha.

Asula viimane Radziwillidest omanik oli Liudvika Karolina Radvilaitė, kes abiellus kõigepealt Friedrich Wilhelmi noorima poja Ludwigiga ja seejärel Karl III Philippiga. Tema surma järel kujunes Seirijai Brandenburgi kuurvürstide valduseks.

Aastal 1795 läks Seirijai kolmandal Poola jagamisel Preisimaa koosseisu ja sealsest mõisast sai riigimõis. Hiljem hakkas see kuuluma Venemaale, kus selle venekeelne nimekuju oli Серее. Aastal 1914 oli alevis ligi 4000 elanikku, neist 3000 olid juudid. 19. septembril 1941 hukkasid Saksa okupatsiooniväed 953 Seirijai juuti. Teise maailmasõja järel tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude perioodil oli Seirijai kohaliku kolhoosi keskasulaks.

* KoolimajaKoolimaja
* Seirijai kirikSeirijai kirik
* Šeirijai parkŠeirijai park
* Puitskulptuuride väljakPuitskulptuuride väljak

Tuntud elanikke
---------------

* Alexander Ziskind Maimon – juudi kirjanik
* Antanas Žmuidzinavičius – Leedu kunstnik
* Bronius Kazys Balutis – Leedu diplomaat
* Jacob Robinson – USA poliitik
* Stanislovas Jančiukas – Leedu moedisainer

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
3. ↑  Серее. Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона, Kd. 29А (58) : Семь озер — Симфония. С.-Петербургъ, 1900. 695 lk.
4. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Seirijai** |

* Alev Poola geograafilises sõnastikus
* Alev portaalis vietoves.Lt
**Filibuster** on poliitilise venitamis- või viivitustaktika ehk obstruktsionismi vorm, millega püütakse seadusandlikus kogus seaduseelnõu hääletusele panekut edasi lükata. Tavapäraselt on selle aluseks rahvaesindajate õigus piiramatuteks sõnavõttudeks, samuti kasutatakse õigust esitada eelnõusse parandusettepanekuid. Enamasti kasutab filibustrit, nagu ka teisi obstruktsionismi vorme, opositsioon, kuna koalitsioonil on võimalik soovimatud eelnõud häälteenamusega maha hääletada.

Sageli peetakse filibustri käigus asjakohatuid kõnesid, lugedes ette näiteks rongide sõiduplaani või Homerose eeposi. Samas võivad ka teemakohased sõnavõtud kesta tunde.

Filibustri ajalugu on pikk, teada on Cato Noorema Caesari-vastased filibustrikatsed vabariikliku Rooma senatist.

Mitmel pool maailmas on filibuster keelustatud või on seatud piirangud sõnavõttude pikkusele, arvule ja sisule. USA Kongressi Esindajatekojas keelustati filibuster 1842. aastal, ehkki 1854. aastal toimus Esindajatekojas taas üks tuntumaid filibustreid Kansase-Nebraska seaduse arutelu käigus. USA Kongressi Senatis on filibuster ent tänaseni lubatud, ehkki praktiliselt kasutatakse seda harva - enamasti piirdutakse ähvardustega.

Filibustrit on eri erakonnad korduvalt kasutanud ka Eestis. Selle kasutamist on USA eeskujul õigustanud Igor Gräzin, filibustri keelustamist on nõudnud Juhan Telgmaa.

Viited
------

1. 1 2 3
2. 1 2
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. mai 2001. Vaadatud 5. veebruaril 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Aravaki keelkond
**Aravaki keeled** on keeled, mis kuuluvad Aravaki keelkonda. Aravaki keeli räägitakse tänapäeval Kesk- ja Lõuna-Ameerikas, ent on ajalooliselt kõneldud ka Antillidel ning Mehhiko lahe saartel. Keelkond on ohustatud, 20. sajandil suri välja umbes 30 keelt. Kõnelejate hulk oli 1999. aastal Alexandra Y. Aikhenvaldi antud hinnangu kohaselt 500 000-530 000.

Aravaki keelkond arvatakse Andi-ekvaatori suurhõimkonda ekvaatori hõimkonda.

Ajalugu
-------

 *Pikemalt artiklis Aravakid*
Minevikus räägiti aravaki keeli laial alal, mis ulatus Florida poolsaarest üle Antillide Paraguay ning Argentina piirini. Aravakke võib jagada Antillide aravakkideks ning mandriaravakkideks, kelle kultuurid ning keeled on erinevad.

Ohustatus
---------

Ainuüksi 20. sajandil suri välja umbes 30 keelt, nende seas kaifana ning mandavaka keel. Suure tõenäosusega on välja surnud ka parauhano keel ning tšamikuro keel, väljasuremisohus on bare, tariana, kabijari, mavajana ning baure keel. UNESCO klassifikatsiooni alusel on kõik teised keelkonna keeled hävimisohus või ohustatud. Enim jätkusuutlikkuse märke ilmutab garifuna keel, ent ka selle tulevik on pikemas perspektiivis ebakindel.

Aravaki keeled tänapäeval
-------------------------

Enim kõnelejaid on tänapäeval vajuu keelel Colombias (52 000), trinitario (üle 15 000) ja baure keelel (4500) Boliivias ning ašeninka (41 000) ja matšigenga keelel Peruus. Teiste allikate kohaselt on baure keelel kõnelejaid äärmiselt vähe.

Viited
------

1. 1 2  "Arawak language family" (inglise keeles). Sorosoro. Vaadatud 23.03.2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
2. ↑  [www.eki.ee/knab/keelk.htm Linguae]
3. 1 2  "South American Indian languages". *Britannica* (inglise keeles). Vaadatud 23.03.2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
4. ↑  "Arawak". *Britannica* (inglise keeles). Vaadatud 23.03.2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
5. ↑  "Baure language". *Native.Languages.Org* (inglise keeles). Vaadatud 23.03.2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
Kaart
**Aovere–Kallaste–Omedu maantee** (registrinumbriga 43) on üks Eesti tugimaanteedest. 

See saab alguse Jõhvi–Tartu–Valga maantee 123. kilomeetril Aovere ja Haava küla piiril. Tee pikkus on 57 km. Tee lõpeb Jõhvi–Tartu–Valga maantee 80. kilomeetril Nõmme külas. Alatskivi alevikus kannab nime Tartu maantee. Kasepää külas kannab nime Kallaste maantee.

Sillad Aovere–Kallaste–Omedu maanteel| Silla nimi | Kaugus maantee algusest, km | Ületatav takistus |
| --- | --- | --- |
| Konnaoja sild | 7,9 | Vara oja |
| Metsakivi sild | 22,4 | Kargaja jõgi |
| Omedu sild | 54,6 | Kullavere jõgi |

Asulad Aovere–Kallaste–Omedu maanteel
-------------------------------------

Aovere küla, Väägvere küla, Viidike küla, Kauda küla, Kuusiku küla, Vara küla, Undi küla, Matjama küla, Alajõe küla, Kusma küla, Sookalduse küla, Meoma küla, Koosa küla, Metsakivi küla, Saburi küla, Rupsi küla, Naelavere küla, Lahepera küla, Alatskivi alevik, Alasoo küla, Kõdesi küla, Haapsipea küla, Pusi küla, Kallaste linn, Tedreküla, Torila küla, Kodavere küla, Ranna küla, Sassukvere küla, Äteniidi küla, Sääritsa küla, Raatvere küla, Piibumäe küla, Omedu küla, Kaasiku küla, Kasepää küla, Nõmme küla.

Viited
------

1. ↑  Teeregister