recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Hilisema NSV kohta vaata artiklit Leedu Nõukogude Sotsialistlik Vabariik.*

**Leedu Nõukogude Sotsialistlik Vabariik** (leedu keeles *Lietuvos Tarybų Socialistinė Respublika*, vene keeles Литовская Советская Социалистическая Республика) oli sõdadevahelisel perioodil lühikest aega eksisteerinud Nõukogude Venemaa nukuriik. Selle kuulutas 16. detsembril 1918 välja Vincas Mickevičius-Kapsukase ajutine revolutsiooniline valitsus. Esimene Leedu NSV kadus 27. veebruaril 1919, kui see liideti Valgevene Nõukogude Sotsialistiku Vabariigiga ning moodustati Leedu-Valgevene Nõukogude Sotsialistlik Vabariik. 

Punavõim proovis LNSV-st luua kohalike revolutsiooni toel tekkinud riigi muljet, kuid tegelikult oli see nukuriik, mis loodi, et õigustada Leedu-Nõukogude sõda. Nõukogude ajaloolased on selle kohta öelnud: "Asjaolu, et Nõukogude Venemaa valitsus tunnustas noort Leedu NSV-d, paljastas USA ja Briti imperialistide vale, et Nõukogude Venemaa taotles Baltimaade suhtes kahjulikke eesmärke." 

Leedukad üldiselt Nõukogude võimu ei toetanud ning püüdlesid 16. veebruari 1918 Leedu Nõukogu poolt välja kuulutatud Leedu Vabariigi sõltumatuse suunas.

Vaata ka
--------

* Leedu ajalugu
* Leedu Kuningriik (1918)
* Liiduvabariik

Viited
------

1. ↑  "Lietuvos Sovietų Respublika" (leedu). Visuotinė lietuvių enciklopedija.
**Leedulased** on Eesti üks vähemusrahvusi.

Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 1727 leedulast.

Ajalugu
-------

Esimesed leedulased asusid Eesti aladele tõenäoliselt ajal, mil Eesti alade lõunaosa oli Rzeczpospolita koosseisus. Olulisem sisserände periood saabus aga pärast aastat 1832, mil suleti Vilniuse Ülikool ja leedu tudengid asusid õppima Tartu ülikoolis. Osa novembriülestõusus osalenud leedulasi küüditati ka Eestisse, kus neid rakendati Tallinna sõjasadama ehitusel.

Aastal 1922 elas Eesti aladel 436 leedulast. Paljud neist naasid järgnevatel aastatel kodumaale ning aastaks 1940 oli leedulasi Eestissse jäänud vaid 213. Olukord muutus nõukogude perioodil, mil Eestisse asusid elama küüditatud leedulased, kes ei saanud luba kodumaale naasmiseks. Ka suunati Eestisse vähesel määral Leedu spetsialiste.

Viited
------

1. ↑  Päring Statistikaameti andmebaasist
2. ↑  Gintautas Ereminas, Linas Saldukas, Vytautas Spečiūnas. *Estijos lietuviai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XII (Lietuva). Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 832 lk

Kirjandus
---------

* *Estijos lietuvių bendruomenė* (sud. Cecilija Rasa Unt). Tallinn 2006. 176 p.: iliustr. – ISBN 9955-726-02-4
**Õilme Kaseorg** (kuni 1953 **Õilme Gustel**; 14. oktoober 1928 Peetri kihelkond, Järvamaa – 1. jaanuar 2018 Tallinn) oli Eesti motosportlane ja -treener.

Ta lõpetas 1946. aastal keskkooli.

Sportlasena
-----------

Ta hakkas motosporti harrastama 1949. aastal Spartaki motoklubis, hiljem jätkas Tööjõureservide motoklubis, kus tema juhendaja oli Johannes Tomson. 

Ta oli 17-kordne Eesti NSV meister erinevatel motospordi aladel (ringraja-, kilomeetri- ja hipodroomisõidus ning tali- ja motokrossis).

Ta võitis Nõukogude Liidu ringrajasõidu meistrivõistlustel 2 kulda, 3 hõbedat ja 3 pronksi ning motokrossi meistrivõistlustel kulla, hõbeda ja pronksi (125 ja 350 cm3, naised). Ta tuli 5 korda Spartaki üleliiduliseks meistriks. Ta võitis Nõukogude Liidu võistkonnas neli Rahvusvahelise Mootorrattaspordiliidu (FIM) rallit.

Edasine elukäik
---------------

Ta töötas aastatel 1950–1959 Tööjõureservide auto-motokoolis treenerina ning aastatel 1959–1979 tehastes meistrina. Hiljem pidas Järva maakonnas Esnas vanemate talu.

Tunnustus
---------

* 1952 NSV Liidu meistersportlane
* 1963 NSV Liidu aumeistersportlane

Isiklikku
---------

Tema õde oli motosportlane Virve Kiisa. 

Tema abikaasa on motosportlane Ervin Valla. Ta oli aastatel 1953–1955 abielus motosportlase Olev Kaseoruga.

Viited
------

1. ↑  ESBL

Kirjandus
---------

* Eli Kaldma. "Krossirajal". Tallinn 1992. Lk 52–53

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Õilme Kaseoru sporditulemused
**Apollo-tüüpi asteroidid** on asteroidid, mille orbiidi pikem pooltelg ületab 1 astronoomilise ühiku ja mille periheel on alla 1,017 astronoomilise ühiku (Maa afeeli). See on Maa-lähedaste asteroidide rühm, mis on saanud nime esimesena avastatud seda tüüpi asteroidi 1862 Apollo järgi.

Maa-lähedastel asteroididel on orbiidi pikem pooltelg suurem kui Maal. Mõningatel Apollo-tüüpi asteroididel on siiski ekstsentrilised orbiidid, mis lõikuvad Maa orbiidiga, mistõttu nad on Maale potentsiaalseks ohuks. Mida lähedasem on nende orbiidi pikem pooltelg Maa omale, seda väiksem peab orbiidi ekstsentrilisus olema, et orbiidid lõikuksid. Apollo-tüüpi asteroidide orbiidi ekstsentrilisus on tavaliselt üle 0,5.

Asteroidide vööst Marsi ja Jupiteri vahel võivad asteroidid Jupiteri põhjustatud gravitatsiooniliste häirituste tõttu üle minna Apollo-tüüpi orbiitidele. 

Peale 1862 Apollo on tuntumad Apollo-tüüpi asteroidid 2102 Adonis ja 69230 Hermes, mis 1937. aastal möödus Maast 1,5 korda kaugemalt kui Maa ja Kuu vaheline kaugus.

1990. aastal teati 63 Apollo-tüüpi asteroidi, 1999 juba 415, 2003. aasta novembris 1190. See arv kahekordistub umbes iga kahe aasta tagant. 

Kõige suurem teadaolev Apollo-tüüpi asteroid on 1866 Sisyphus, mille läbimõõt on umbes 10 km.

Tuntumate Apollo-tüüpi asteroidide seas on: 

| Nimi | Aasta | Avastaja |
| --- | --- | --- |
| 2004 AS1 | 2004 | LINEAR |
| 1998 KY26 | 1998 | Spacewatch |
| 1997 XR2 | 1997 | LINEAR |
| 69230 Hermes | 1937 | Karl Reinmuth |
| (53319) 1999 JM8 | 1999 | LINEAR |
| (52760) 1998 ML14 | 1998 | LINEAR |
| (35396) 1997 XF11 | 1997 | Spacewatch |
| (29075) 1950 DA | 1950 | Carl Wirtanen |
| 25143 Itokawa | 1998 | LINEAR |
| 6489 Golevka | 1991 | Eleanor Helin |
| 4769 Castalia | 1989 | Eleanor Helin |
| 4660 Nereus | 1982 | Eleanor Helin |
| 4581 Asclepius | 1989 | Henry Holt, Norman Thomas |
| 4486 Mithra | 1987 | Eric Elst, Vladimir Škodrov |
| (4197) 1982 TA | 1982 | Eleanor F. Helin, Eugene Shoemaker |
| 4183 Cuno | 1959 | Cuno Hoffmeister |
| 4179 Toutatis | 1989 | Christian Pollas |
| 4015 Wilson-Harrington | 1979 | Eleanor Helin |
| 3200 Phaethon | 1983 | Simon Green, John Davies / IRAS |
| 2101 Adonis | 1936 | Eugène Joseph Delporte |
| 2063 Bacchus | 1977 | Charles Kowal |
| 1866 Sisyphus | 1972 | Paul Wild |
| 1862 Apollo | 1932 | Karl Reinmuth |
| 1685 Toro | 1948 | Carl Wirtanen |
| 1620 Geographos | 1951 | Albert George Wilson, Rudolph Minkowski |
| 1566 Icarus | 1949 | Walter Baade |

Vaata ka
--------

* Amor-tüüpi asteroidid
* Aten-tüüpi asteroidid

Välislingid
-----------

* Apollo-tüüpi asteroidide loend
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib liigist; perekonna kohta vaata artiklit Näsiniin (perekond)* |

---

**Harilik näsiniin** (*Daphne mezereum*) on näsiniineliste sugukonda näsiniine perekonda kuuluv põõsas.

Kirjeldus
---------

Harilik näsiniin on kuni 1 (1,5) meetri kõrgune põõsas. Oksad rohekashallid, vähe harunenud ja väga sitked. Talbjad või süstjad lihtlehed on koondunud tihedamalt võrse tippu. Hallikasrohelised lehed kinnituvad võrsele vahelduvalt. Lehed on noorelt servast ripsmelised. Lillakas-roosad õied kinnituvad 3–5 kaupa lehtede kaenlas kaheaastasele võrsele. Punased marjataolised luuviljad valmivad septembris. 

Näsiniin õitseb aprillis, enne lehistumist.

Näsiniin on väga mürgine taim. Kõige toksilisemad on viljad ja oksad.

Levila
------

Hariliku näsiniine levila haarab suuremat osa Euroopast ja läänepoolset Aasiat. Liik on Eestis pärismaine.

Pilte
-----

* Harilik näsiniin õitsemasHarilik näsiniin õitsemas
* Hariliku näsiniini õiedHariliku näsiniini õied

Välislingid
-----------

 Harilik näsiniin – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Näsiniin** |

* Harilik näsiniin andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
Viimased sündmused maailmas • Aastate loend • Aasta päevad

◄ |
2. aastatuhat eKr |
**1. aastatuhat eKr** |
1. aastatuhat |
►  

◄ |
3. sajand eKr |
2. sajand eKr |
**1. sajand eKr** |
1. sajand |
2. sajand |
►   

90. aastad eKr |
80. aastad eKr |
70. aastad eKr |
60. aastad eKr |
50. aastad eKr |
40. aastad eKr |
30. aastad eKr |
20. aastad eKr |
10. aastad eKr |
0. aastad eKr



**1. sajand ekr** ehk **I sajand eKr** ehk **e.m.a.** oli viimane sajand enne kristlikku ajaarvamist. Sajand algas 1. jaanuaril 100 eKr ja lõppes 31. detsembril 1 eKr.

Sündmused
---------

* ...

Inimesed
--------

* Augustus
* Burebista
* Catilina
* Cicero
* Herodes Suur
* Horatius
* Jeesus
* Julius Caesar
* Kleopatra VII
* Lucretius
* Marcus Antonius
* Marcus Junius Brutus
* Marcus Vipsanius Agrippa
* Ovidius
* Ptolemaios XIII
* Sextus Pompeius
* Sima Qian
* Sosigenes Aleksandriast
* Spartacus
* Tigranes II
* Titus Livius
* Vergilius

Avastused, leiutised ja uuendused
---------------------------------

* Hiinas avastati päikese laigud.

Kümnendid ja aastad
-------------------

100. aastad eKr: 100 eKr

90. aastad eKr: 99 eKr, 98 eKr, 97 eKr, 96 eKr, 95 eKr, 94 eKr, 93 eKr, 92 eKr, 91 eKr, 90 eKr

80. aastad eKr: 89 eKr, 88 eKr, 87 eKr, 86 eKr, 85 eKr, 84 eKr, 83 eKr, 82 eKr, 81 eKr, 80 eKr

70. aastad eKr: 79 eKr, 78 eKr, 77 eKr, 76 eKr, 75 eKr, 74 eKr, 73 eKr, 72 eKr, 71 eKr, 70 eKr

60. aastad eKr: 69 eKr, 68 eKr, 67 eKr, 66 eKr, 65 eKr, 64 eKr, 63 eKr, 62 eKr, 61 eKr, 60 eKr

50. aastad eKr: 59 eKr, 58 eKr, 57 eKr, 56 eKr, 55 eKr, 54 eKr, 53 eKr, 52 eKr, 51 eKr, 50 eKr

40. aastad eKr: 49 eKr, 48 eKr, 47 eKr, 46 eKr, 45 eKr, 44 eKr, 43 eKr, 42 eKr, 41 eKr, 40 eKr

30. aastad eKr: 39 eKr, 38 eKr, 37 eKr, 36 eKr, 35 eKr, 34 eKr, 33 eKr, 32 eKr, 31 eKr, 30 eKr

20. aastad eKr: 29 eKr, 28 eKr, 27 eKr, 26 eKr, 25 eKr, 24 eKr, 23 eKr, 22 eKr, 21 eKr, 20 eKr

10. aastad eKr: 19 eKr, 18 eKr, 17 eKr, 16 eKr, 15 eKr, 14 eKr, 13 eKr, 12 eKr, 11 eKr, 10 eKr

0. aastad eKr: 9 eKr, 8 eKr, 7 eKr, 6 eKr, 5 eKr, 4 eKr, 3 eKr, 2 eKr, 1 eKr
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib liigist; perekonna kohta vaata artiklit Pikklest (perekond)* |

---

**Harilik pikklest** ehk **pikklest** (*Glyptocephalus cynoglossus*) on kalaliik lestlaste sugukonna pikklesta perekonnast.

Nomenklatuur
------------

Liigi autor on Carl von Linné (1758).

Levik
-----

Pikklest elutseb parasvöötmes Põhja-Atlandi ookeani ida- ja läänerannikul. Euroopas elutseb ta rannikumeres Põhja-Hispaaniast Norrani, Ameerikas Saint Lawrence'i lahest Põhja-Carolinani.

Välimus
-------

Pikklest on pikergune (pikkus on 3-4 korda suurem kui laius), lameda kehaga. Pea on võrreldes atlandi merilesta ja lestaga väike.

Küljejoon on täielik ning kulgeb sirgjooneliselt (erinevalt harilikust soomuslestast ja sarnaselt väikesuulestaga).

Mõlemad silmad on paremal küljel. Silmakülje rinnauimel on mustjas serv, uim on peast lühem. Pea pimeküljel on suured limapoorid.

Viited
------

1. ↑  Paul Brohmer. *Fauna von Deutschland. Ein Bestimmungsbuch unserer heimischen Tierwelt*, 15. neugestaltete und erweiterte Auflage, von Wolfgang Tischler, Quelle & Meyer, Heidelberg 1982, ISBN 3-494-00043-3, lk 441–442.
2. ↑  Paul Brohmer. *Fauna von Deutschland. Ein Bestimmungsbuch unserer heimischen Tierwelt*, 15. neugestaltete und erweiterte Auflage, von Wolfgang Tischler, Quelle & Meyer, Heidelberg 1982, ISBN 3-494-00043-3, lk 441–442.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **pikklest** |
**Apollo 16** oli NASA Apollo programmi kümnes mehitatud missioon, mis sooritas viienda maandumise Kuule. 

Lend startis Kennedy Kosmosekeskusest 16. aprillil 1972 kell 17.54,00 UT. Meeskond jõudis Kuule 21. aprillil kell 2.23,35, lahkus sealt 24. aprillil kell 1.25,48 ja jõudis Maale tagasi 27. aprillil kell 19.45,05. Lend kestis kokku 265 tundi 51 minutit ja 5 sekundit ehk 12 ööpäeva 13 tundi ja 52 minutit.

Apollo 16 meeskonda kuulusid komandör John Young, juhtimismooduli Casper piloot Kenneth Mattingly ja kuumooduli Orion piloot Charles Duke.

Erinevalt eelmistest Apollo lendudest laskus Apollo 16 kuumoodul mägisele alale. Selgus, et seda ala polnud geoloogiliselt kujundanud vulkanism, vaid see oli täis kokkupõrgete tulemusena moodustunud kivimeid (bretšat). Apollo 16 lend näitas, et Kuu mäestikke on meteoriidid kujundanud rohkem kui vulkaanid.

Young ja Duke väljusid Kuu pinnale kolm korda, veetes seal kokku 20 tundi. Kuuautoga läbisid nad 27 km kiirusega kuni 13 km/h. See on kantud Guinnessi rekordite raamatusse kui suurim ratastel liikuva sõidukiga väljaspool Maad saavutatud kiirus.

Koguti 94,7 kg kivimiproove. Sealhulgas toodi ära 11-kilone kamakas, mis on suurim Apollo astronautide poolt Maale toodud kivi.

Apollo 16 jättis 34 päevaks Kuu orbiidile väikese tehiskaaslase, mis uuris peamiselt magnetvälju ja päikesetuult. Tehiskaaslane koosnes kesksest silindrist, mille küljes olid 3 poolteise meetri pikkust varrast. Tehiskaaslane visati kosmosesse vedrumehhanismi abil, mis andis tehiskaaslasele suhtelise kiiruse kosmoselaeva suhtes 1,2 m/s ja pöörlemiskiiruse 2 pööret sekundis. Tehiskaaslase orbitaalperiood oli 120 minutit. Ta lasti välja orbiidi suboptimaalse kaldega, orbiit tuli Kuule järjest lähemale ja pärast 425 tiiru kukkus ta Kuu peale. Maandumiskoht on teadmata, sest see on Kuu tagaküljel.

Teel tagasi Maale käis Ken Mattingly avakosmoses.

Apollo 16 logo on ringikujuline. Ringi ääristavad ülevalt 16 viisnurkset tähte ja altpoolt astronautide perekonnanimed. Ringis on kujutatud kuupind, millel asub kilp. Kilbi peal asub tiibu lehvitav valgepea-merikotkas nagu USA vapilgi. Kilbi ülaossa on sinisele taustale valgete tähtedega kirjutatud "Apollo 16", alumine osa koosneb 7 püsttriibust, mis on vaheldumisi punased ja valged. Üle kilbi ulatub kollane hark, mis pärineb NASA logolt (seal on see küll punast värvi). Logo kujundas NASA kunstnik Barbara Matelski.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Apollo 16** |

* "Apollo 16 jäljed on Kuul alles ka nelikümmend aastat hiljem" Novaator, 25. aprill 2012

| * v
* r
Apollo programm |
| --- |
| 
Apollo 1 • Apollo 4 • Apollo 5 • Apollo 6 • Apollo 7 • Apollo 8 • Apollo 9 • Apollo 10 • Apollo 11 • Apollo 12 • Apollo 13 • Apollo 14 • Apollo 15 • Apollo 16 • Apollo 17 • Apollo-Sojuzi testprojekt |  |
Apollonios Tyanast
**Apollonios Tyanast** (u 40 - 96/98; ladina keeles **Apollonius**) oli vanakreeka filosoof, uuspütaagorlane, arst ja maag. 

Flavius Philostrates (u 170-245/249) kirjutas raamatu "Apolloniose elu".

Apoloonios uuendas uuspütagoorlust, luues enda filosoofiakoolkonna ja õpetuse. Ta reisis Türgis, Paabelis, Iraanis, Indias ja Egiptuses. Ta tundis gümnosoofide, maagide ja braahmanite õpetusi. Elas õpilase Damisega Ephesoses ja Nero valitsuse ajal (54-68) 8 õpilasega Roomas. Ajal kui teisi filosoofe vaenati, lubas Nero konsul Telesimus Apolloniosel olemasolevate templiriituste uuendamist. Aga pidid ka nemad Roomast põgenema Egiptusesse. Aleksandrias sõbrunes Vespasianusega, kes oli hiljuti maha surununud juutide mässu ja sai Rooma imperaatoriks (69-79). Apollonios rajas Ephesusse kooli ja suri ilmselt Nerva valitsemise ajal, aastatel 96-98.

Tema kuulsus filosoofina oli nii suur, et Tyanasse ehitati tema auks pühamu ja templites üle kogu maailmariigi püstitati tema kujusid. 3. sajandi lõpul vaenulikus võitluses kristlaste ja hellenistide vahel püüdsid Efesose ja Väike-Aasia õpetlased Apollonios Tyanast teha Jeesus Natsareenile võistlejat. Apoloniosele püstitati palju templeid ja pühamuid. Loodi ja levitati lugusid tema imetegudest kurjade vaimude (*lamia*) üle.

Diocletianuse valitsemise ajal kasutas provintsikuberner Hierocles Flavius Philostratese raamatut "Apolloniose elu" kristlaste vastaseks propagandaks ja alustas vaenuliku vaidluse kristlaste ja hellenistide vahel. Eusebios kirjutas vastuseks Hieroclese kõnele, et Apolloonios on petis ja tema võimed on kurjadest vaimudest.

Varem ajaloos Apolloniose samastamine Torio surilinal oleva kujutisega, apostel Pauluse või Jeesus Natsareeniga on ekslikud.

Vaata ka
--------

* Hellenistlik kirik
**Oskar Juul** (12. aprill 1901 Vana-Jursi vald, Võrumaa – 16. mai 1962 Adelaide, Austraalia) oli eesti vaimulik.

Ta lõpetas Võru poeglaste gümnaasiumi. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastail 1924–1926 ja 1929–1931.

Oskar Juul osales Vabadussõjas, oli kooliõpetaja Paides ja Türil aastail 1926–1929 ja Pärnu linna poeg- ja tütarlastegümnaasiumi usuõpetaja aastail 1931–1934. 1940. aastal oli ta II Riigivolikogu valimistel vastaskandidaat 79. valimisringkonnas.

Prooviaastal oli ta Laiusel, ordineeriti 29. novembril 1942. Ta oli Harju-Jaani asetäitja õpetaja ja Laiuse abiõpetaja aastail 1942–1944.

1944. aastal põgenes ta Saksamaale, kus tegutses põgenikelaagri vaimulikuna. 1949. aastal emigreerus Austraaliasse. Oskar Juul oli EELK Adelaide'i eesti koguduse asutaja ja õpetaja aastail 1950–1962. Ta hukkus autoõnnetuses.

Viited
------

1. ↑  Konrad Veem. Eesti Vaba Rahvakirik. Dokumentatsioon ja leksikon. EVR, Stockholm, 1988
2. ↑  Õp. Oskar Juul hukkus, Vaba Eesti Sõna, nr. 21, 24. mai 1962
**Apollonios Pergest** (umbes 265 eKr Väike-Aasias Pamfüülias Perges – umbes 190 eKr) oli Vana-Kreeka matemaatik ja astronoom.

Apollonios õppis Aleksandria Museionis Eukleidese juures ja töötas peamiselt Pergamonis.

Matemaatika
-----------

Apolloniose suurim panus matemaatikasse on koonuselõigete teooria. See ilmus tema peateoses "Konika" ("Lõiked") ning andis ellipsi, parabooli ja hüperbooli mõiste. "Konika" koosneb 8 köitest, millest esimesed 4 on säilinud kreeka keeles, 3 järgmist üksnes araabiakeelse tõlke kaudu ning viimasest on teada kõigest rekonstruktsioon. "Konika" võttis kokku antiiksed teadmised koonuselõigetest .

Apollonios uuris, missugused on minimaalse ja maksimaalse pikkusega sirglõigud, mida võib tõmmata antud punktist antud kõverale. Tänapäeval nimetatakse neid kaht joont normaaliks ja puutujaks. Ta andis ka meetodi kõvera kõverusraadiuse määramiseks selle mis tahes punktis.

Astronoomia
-----------

Apollonios ei olnud rahul Eudoxose kontsentriliste sfääride mudeliga planeetide liikumise kirjeldamiseks. Selle asemel võttis ta kasutusele epitsükliteooria : deferentide ja epitsüklite süsteemi, mille järgi planeet liigub mööda väikest ringjoont (epitsüklit), selle keskpunkt omakorda liigub aga mööda suurt ringjoont (deferenti). Deferendi keskpunktis asub Maa. Apolloniose teoreem näitab, et need kaks maailma kirjeldamise meetodit on võrdväärsed, kui neile anda õiged parameetrid.

Sellele süsteemile andis lõpliku kuju Klaudios Ptolemaios.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Antiigileksikon, 1. kd, lk 51

Kirjandus
---------

* Paolo Del Santo, Giorgio Strano "Machina Mundi", Edizioni Polistampa, 2000 ISBN 88-8304-761-3
**Baikali viiger** ehk **baikali viigerhüljes** (*Pusa sibirica*, varem *Phoca sibirica*) on liik hülglaste sugukonnast.

Kirjeldus
---------

Baikali viiger on ainus ainult mageveeline hülgeliik maailmas. Ta sarnaneb peaaegu kõiges oma meres elavate sugulastega, kuid on üks väiksemaid, kasvades ainult 1,2–1,4 meetri pikkuseks, kaaludes 50–130 kilo ja elades kuni 55-aastaseks (seda siiski harva). Karvakatte värvus on seljapoolel pruunikashall hõbedase varjundiga, kõhtmisel poolel pisut heledam, võrdlemisi tihe ja pikk.

Loom elab põhiliselt üksinda, kuid näiteks aprilli lõpus ja mais moodustavad nad jää peal lesilaid. Lesilaid moodustavad ka pärast jää lagunemist, kuid seekord kividel ja neemedel. 
Paaritumine toimub aastate jooksul sama partneriga (järjestikune monogaamia). Poeg, kes kaalub 3–3,5 kilo, sünnib veebruaris-märtsis jääkoopas, kus ema imetab teda kuni 3 kuud.
Peamiselt toitub viiger mittetöönduslikest kalaliikidest, peamiselt õlikalast, ega kahjusta sellega kalamajandust. Tema arvukuseks arvatakse ligi 100 000 isendit.

Välislingid
-----------

 Baikali viigerhüljes – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Oskar Klein (1922)
**Oskar Klein** (15. september 1894 Stockholm –5. veebruar 1977 Danderydi vald) oli rootsi füüsikateoreetik.

Ta oli Stockholmi Ülikooli professor. Ta andis panuse Kaluza-Kleini teooriasse. Oma töös 1926. aastal näitas ta, et Theodor Kaluza puhtalt matemaatiline idee, et ruum enam kui kolme dimensiooniga omab füüsikalist sisu, eeldades, et aegruumi "ülearuse" viienda mõõtme võib kompaktifitseerida. Kaluza-Kleini teooria ideed leidsid rakendust ja arendati edasi stringiteoorias. 

Klein on ka Schrödingeri võrrandi relativistliku versiooni 
Kleini-Gordoni võrrandi loojaid (1927).

1965. aastal esitas ta koos Hannes Alfvéniga Suure Paugu teooriale alternatiivse kosmoloogilise mudeli (Alfvéni-Kleini kosmoloogia).

Töökäik
-------

1910. aastal võttis Svante Arrhenius ta enda juurde tööle Nobeli instituuti. 1912. aastal avaldas ta oma esimese teadusartikli. Pärast sõda jätkas ta koostööd Arrheniusega füüsikalise keemia valdkonnas. Aastatel 1917–1921 töötas ta Kopenhaageni Ülikoolis Niels Bohri juures. Doktorikraadi sai ta 1921. aastal Stockholms högskolas (praegu Stockholmi Ülikool). Aastatel 1923–1925 töötas ta Michigani Ülikoolis õppejõuna, 1926. aastast dotsendina Lundi Ülikoolis. 1930. aastal sai ta professuuri Stockholms högskolas (sai ülikooli staatuse 1960. aastal). Oskar Klein emeriteerus 1962. aastal.

Tunnustus
---------

* 1945 – valiti Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia liikmeks
* 1959 – Max Plancki medal

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

Tema auks annab Stockholmi Ülikool välja Oskar Kleini medalit.

Isiklikku
---------

Tema vend etnoloog Ernst Klein uuris 1923. aastal rannarootslasi Ruhnul.

Viited
------

1. ↑  Oskar Klein. lib.umich.edu

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Oskar Klein** |

* Oskar Klein. history.mcs.st-andrews.ac.uk
* Quantentheorie und fünfdimensionale Relativitätstheorie. link.springer.com
**Baieri-Ingolstadt** (saksa: *Bayern-Ingolstadt* või *Oberbayern-Ingolstadt*) oli hertsogkond Saksa-Rooma riigis aastatel 1392–1447.

Ajalugu
-------

Pärast Stephan II surma aastal 1375 valitsesid tema pojad Stephan III, Friedrich ja Johann II ühiselt Baieri-Landshuti. Pärast 17 aastat otsustasid vennad oma pärandi ametlikult jagada. Johann sai Baieri-Müncheni, Stephan sai Baieri-Ingolstadti ja Friedrich sai selle, mis Baieri-Landshutist järele jäi.

Pärast Stephani surma aastal 1413 asus Ludwig VII oma isa troonile. Aastal 1429 ühendati Baieri-Straubingi osi Baieri-Ingolstadtiga. Ludwig valitses, kuni tema oma poeg Ludwig VIII aastal 1443 trooni usurpeeris ja ta nende vaenlasele, Baieri-Landshuti hertsog Heinrich XVI-le üle andis. Ludwig VIII suri kaks aastat hiljem. Ludwig VII suri vangistuses. Pärijateta Baieri-Ingolstadt tagastati Baieri-Landshutile.

Geograafia
----------

Baieri-Ingolstadt oli kokku klopsitud erinevatest lahusterritooriumitest Baieris. Pealinn oli Ingolstadt ja selle ümber asusid järgmised territooriumid: Schrobenhausen, Aichach, Friedberg, Rain am Lech ja Höchstädt an der Donau.
**Peeter Algma** (kuni 1934 **Peeter Adamson**, 6. detsember 1885 Holstre mõis, Viljandimaa – 18. mai 1951 Viljandi) oli eesti algkooliõpetaja ja koolijuht, haridus- ja seltsitegelane.

Haridustee
----------

Õppis aastail 1894–1897 Holstre-Pulleritsu algkoolis, 1897–1901 Paistu kihelkonnakoolis ja 1901–1905 Tartu Õpetajate Seminaris.

Teenistuskäik
-------------

Töötas aastail 1905–1911 Vastemõisa valla Kabila ministeeriumikoolis, 1911–1918 Kärstna ministeeriumikoolis õpetajana ning 1919–1944 Viljandi 3. algkooli juhatajana (alates 1936 vanemõpetaja). Andis tunde ka Viljandi Linnagümnaasiumis ja Viljandi Kaubanduskoolis. 1944–1951 oli Viljandi 2. Mittetäieliku Keskkooli (hiljem Viljandi 3. Mittetäielik Keskkool) direktor.

Oli aastail 1923–1926 Riigikogu liige ning kuulus korduvalt Viljandi linnavolikokku.

1944. aastast alates võttis osa ametiühingutööst olles Hariduse ja Kunstitööliste Ametiühingu Viljandi maakondliku komitee esimees.

Ühiskondlik tegevus
-------------------

Kuulus aastail 1926–1940 Eesti Õpetajate Liidu juhatusse ja oli Viljandimaa Õpetajate Liidu ning Õpetajate Koja nõukogu liige.

Algma osales Viljandimaa Rahvaülikoolide Seltsi, Ugala teatriseltsi, Viljandi Kodu-uurimise Seltsi, Noorkotkaste maleva ja Viljandimaa Ühispanga tegevuses. Oli Vastsemõisa Haridusseltsi asutajaid ja Viljandi Helikunsti Seltsi ning Viljandi linna vaeslaste kohtu liige.

Tunnustus
---------

* Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk (1939)

Isiklikku
---------

Ta vend oli Toomas Algma.
Väljak Drøbakis
Drøbaki sadam
John William Edy maal "Drøbaki linn"
**Drøbak** on linn Norras Vikeni maakonnas, Frogni valla keskus. Linn asub Oslo fjordis ja seal elab 13 244 inimest.

Ajalugu
-------

Drøbak ja Frogn asutati kihelkonnana 8. septembril 1823 kuningliku dekreedi alusel. Enne seda olid nad olnud osa Åsi kihelkonnast.

Traditsiooniliselt oli Drøbak Oslo talvine sadam, sest külmad talved jäätasid fjordi Drøbakist kuni Osloni. Aastatel 1842–1962 oli Drøbak linn. 1. jaanuaril 1962 liideti linn ümbritseva vallaga ja linnaõigused sai Drøbak tagasi 13. veebruaril 2006.

Märkimisväärne sündmus linna ajaloos oli 9. aprillil 1940 toimunud Drøbaki lahing, kus Oslo kaitsel olnud Oscarsborgi kindlus uputas lahingus Saksa raskeristleja Blücher. Blücheri uputamine võimaldas valitsuse, kuningliku perekonna ja Stortingi enne Oslo langemist evakueerida.

Varem käisid Drøbakist üle fjordi parvlaevad, aga need on suures osas asendatud veealuse tunneliga. Mõni selleks kasutatud laev töötab tänapäeval suvisel ajal ujuvrestoranina.

Turism
------

Drøbak on turistide hulgas populaarne sihtkoht ning soojad suved, linnas asuvad restoranid ka kunstigaleriid meelitavad ligi palju turiste.

Linnas töötab jõulude ajal jõulupood ja sageli jõuavad Euroopast Jõuluvanale saadetavad kirjad Drøbaki.

Nimi
----

Vanapõhja keeles oli koha nimi *Drjúgbakki*. Nime esimene pool *drjúgr* tähendab rasket või pikka ja teine pool *bakki* tähendab (üles)mäge. See viitab väga järskudel mägedel asuvale teele, mis viib Drøbaki kesklinna.

Kohad
-----

Drøbak on jaotatud seitsmeks piirkonnaks, milleks on:

* Gyltåsen
* Husvik
* Sentrum
* Skiphelle ja Elleflaten
* Sogsti
* Odalen ja Haveråsen
* Belsjø ja Heer
* Ullerud ja Dyrløkke

Viited
------

1. ↑  Tettsteders befolkning og areal

Välislingid
-----------

* Introduction to Drøbak (Inglise keeles)
Peeter Hõrak esinemas paneeldiskussioonis "Bioevolutsiooni ja elurikkuse võtmeküsimusi 21. sajandil" Darwini 200. sünniaastapäevale pühendatud konverentsil Tartu Ülikooli aulas 12. veebruaril 2009.
**Peeter Hõrak** (sündinud 11. detsembril 1963 Tartus) on eesti ökofüsioloog. Ta on loomade füsioloogilise ökoloogia professor Tartu Ülikoolis.

Elulugu
-------

Peeter Hõrak on lõpetanud Tartu 5. Keskkooli. 1983–1985 läbis ta teenistuse Nõukogude armees. 1989. aastal lõpetas bioloogi-zooloogina Tartu Riikliku Ülikooli. Septembrist 1989 kuni septembrini 1991 oli tööl TA ZBI ornitoloogia laboratooriumis. Seejärel asus doktoriõppesse ja 1995. aastal kaitses doktoritöö loomaökoloogia erialal. Väitekirja teemaks oli "Pathways of selection in avian reproduction: a functional framework and its application in a population study of the Great Tit" ning juhendajaks oli Raivo Mänd.

Töötanud Turu Ülikoolis ökoloogilise zooloogia laboris (1993; Kone Foundation'i stipendiaat) ja Uppsala Ülikoolis zooloogia osakonnas (1996). 1998–1999 vanemteadur EPMÜ ZBI zooloogia osakonnas, alates 1999. aasta keskpaigast evolutsioonilise loomaökoloogia vanemteadur Tartu Ülikoolis ja alates 1. veebruarist 2008 samas loomaökoloogia õppetooli loomade füsioloogilise ökoloogia professor.

Teadustegevus
-------------

Teadustöö keskendub immuunökoloogia valdkonnale ja loommudelitena kasutatakse selleks rohevinte ning nende sooleparasiite koktsiide.

Peeter Hõrak on avaldanud enam kui 50 teaduspublikatsiooni.

2001–2003 oli ajakirja Avian Science toimetaja. 2003. aastast on ajakirja Ardeola ja 2005. aastast Functional Ecology toimetaja.

Tunnustus
---------

* Eesti Vabariigi teaduspreemia 2002. aastal bio-geoteadustes (koos Raivo Männi, I. Otsa ja T. Tammaruga) ning taas samas valdkonnas ja seekord individuaalselt 2013. aastal (uurimuste tsükli "Immuunfunktsioon ja oksüdatiivne stress loomaökoloogilises kontekstis" eest).

* 2007 Tartu Ülikooli aumärk
* 2013 Tartu Ülikooli medal

Isiklikku
---------

Abikaasa Rita Hõrak on TÜ MRI geneetika vanemteadur. Tütar Hanna ja poeg Hans õpivad mõlemad Tartu Ülikoolis. Ta on korp! Ugala vilistlaskogu liige.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Peeter Hõrak Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
2. ↑  Mis on ilu? Miks me haigeks jääme? Kuidas on need küsimused omavahel seotud?
3. ↑  Eesti Vabariigi teaduspreemiad Haridus- ja Teadusministeerium
4. ↑  2013. aasta riigi teaduspreemiad määrati kuuele TÜ teadlasele Tartu Ülikool
5. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 8.12.2022.
6. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 5.12.2022.
7. ↑  "Jorma korrastab oma professori mõtteid" Tartu Postimees, 4. juuni 2009

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 1. köide: *A–Ki.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000

Välislingid
-----------

* Peeter Hõrak Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* Koduleht
* "Jorma korrastab oma professori mõtteid" Tartu Postimees, 4. juuni 2009
* Peeter Hõrak: Parasiitide roll peremehe (elukäigu) evolutsioonis (õppematerjal)
**"Pildid näituselt"** on vene helilooja Modest Mussorgski klaveripalade tsükkel (süit), mis on kirjutatud aastal 1874. Ta lõi selle sõbra, arhitekti ja kunstniku Viktor Hartmanni mälestuseks.

See heliteos on näide sellest, kuidas helide abil on võimalik n-ö pilte maalida. Autor sai teose kirjutamise idee Hartmanni akvarellide ja joonistustuste näitust külastades. Ta kirjutas selle klaveripalade tsüklina, hiljem seadis selle orkestrile prantsuse helilooja Maurice Ravel. Nüüdisaegsema, elektroonilise variandi on loonud jaapanlane Isao Tomita.

Tsükkel algab nn jalutuskäigu teemaga, mis pisut muudetuna kordub teoses viiel korral. Sellega loob helilooja pildi näitusesaalis ühe pildi juurest teise juurde jalutamisest. Esmalt esitab teema trompet ja siis ühineb sellega kogu vaskpillirühm.

Teoses on 10 osa, millest igaüks kujutab üht pilti:

* "Gnomus"
* "Vana kindlus"
* "Tuileries' aiad"
* "Härjavanker"
* "Munast kooruvate tibude ballett"
* "Rikas ja vaene juut"
* "Limoges' turg"
* "Katakombid"
* "Baaba-Jagaa onn"
* "Kiievi väravad"

"Rikas ja vaene juut" on komponeeritud kahe portree muljete põhjal. Ühel on kujutatud rikast, teisel vaest Poola juuti. Seda seisustevahet on helilooja püüdnud edasi anda ka muusikas: rikast juuti iseloomustab madal register ja võimukas kõla, vaest juuti aga kõrge register, ebalevust ja abitust peegeldav helipilt. Osas "Limoges' turg" annab helilooja väga kujundlikult edasi turu siginat-saginat, naiste lobisemist ja vaidlusi. "Katakombid" kujutab salapära ja kõhedust, mida tekitab viibimine maa-alustes käikudes ja koobastes, kuhu vanasti maeti ka surnuid.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Pildid näituselt** |
**Peeter Juhalain** (kuni 1935. aastani Peeter Johanson) (15. märts 1904 Abja vald, Viljandimaa – 6. detsember 1984 Seabrook, New Jersey, Ameerika Ühendriigid) oli Eesti sõjaväelane (major).

Elukäik
-------

Asus 1923. aastal Sõjakoolis õppima, lõpetas selle 29. augustil 1926 ja ülendati nooremleitnandiks. Suunati teenima 1. Soomusrongide rügementi. 1928. a. kandideeris ja osutus valituks lennukoolis avatud lendurite kursusele. Lõpetas selle 1930. aastal ning määrati teenima Üksikusse Lennuväedivisjoni nr 1. 1. septembril 1939 toodi üle Õhukaitse staabi sideülemaks.

1940. aasta sügisel, annekteeritud Eestis, jäeti P. Juhalain teenima Punaarmee 22. territoriaalse laskurkorpuse üksikusse lennueskadrilli. Pärast eskadrilliülema alampolkovnik Hans Kitveli arreteerimist 11. detsembril 1940 määrati ta uueks eskadrilliülemaks. Põgenes 27. juunil 1941 koos suure osa oma üksuse lenduritega Punaarmee Jägala suvelaagrist ning varjas end koos nendega metsas kuni Saksa vägede saabumiseni. Töötas seejärel Eesti Julgeolekupolitsei II B jaoskonna personali-osakonna ülemana.

1942. aastal oli ta üks esimesi Sonderstaffel Buschmanni teenistusse astunud vanemohvitsere. 1944. aastal oli 11. öiste pommituslennukite grupi adjutant. Pärast lennugrupi likvideerimist 21. oktoobril 1944 Heiligenbeilis Saksamaal määrati Eesti diviisi teenistusse.

Pärast II Maailmasõda elas Ameerika Ühendriikides.

Auastmed
--------

* nooremleitnant - 25. august 1926
* leitnant - 19. november 1930
* kapten - 19. veebruar 1934
* major - 16. veebruar 1940

Kirjandus
---------

* Toivo Kitvel, Toomas Türk, Arvo Lennart Vercamer (koostajad). *Põhjakotkad. Eesti lendurid ja lendurvaatlejad tsaariajast kuni 1940. aastani*. Tallinn, 2011.

Välislingid
-----------

* Kirje ohvitseride andmebaasis
**Savisaar** on Eesti perekonnanimi, mille tuntuim kandja on Keskerakonna poliitik Edgar Savisaar.

Perekonnanime Savisaar (Sawisaar) on antud Vastse-Kuuste mõisas Võnnu kihelkonnas Tartumaal. Nimede eestistamisel määrati Savisaar uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Somelar (Elistvere vallas 1937. aastal).

2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Savisaar 29 mehel ja 40 naisel. Perekonnanimede levikult on Savisaar meeste puhul 4108. ja naiste puhul 3139. kohal. Nimi on levinuim Valga maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,91.

* Edgar Savisaar, Eesti poliitik
* Erki Savisaar, Eesti arvutiõpetaja ja poliitik
* Remo Savisaar, Eesti fotograaf
* Vilja Toomast, varem **Vilja Savisaar**, Eesti poliitik

Edgar Savisaare järgi on saanud nime ka mõned teosed eri žanrides:

* "Savisaar" on 2015. aastal lavastatud Eesti muusikal
* "Savisaar – tujukas mängur" on ajakirjanik Tuuli Kochi raamat Edgar Savisaarest (2011)
* 'Peaminister Savisaar', roosisort

Viited
------

1. ↑
**Brüsseli IV Euroopa Kool** on Brüsselis tegutsev Euroopa Koolide süsteemi kuuluv kool, kus õpivad peamiselt Euroopa Liidu institutsioonide töötajate lapsed. Kool asutati 2007. aastal. Kooli direktor on eestlane Marko Mattus.

Septembris 2016 avati Brüsseli IV Euroopa Koolis eesti keele sektsioon, kus õpetatakse iga päev kõiki aineid eesti keeles. Õppetöö läheb eesti keelele üle järk-järgult: 2016/2017. õppeaastal avati eelkool, 2017/2018. õppeaastal avati 1. klass.

2022/2023. õppeaastal on Eesti riik lähetanud Brüsseli IV Euroopa Kooli eesti sekstiooni lasteaiaõpetajaks Regina Eimre, kolm klassiõpetajat (Mari Breiberg, Margit Hunt ja Sille Kägu), vanema kooliastme eesti keele õpetaja Maie Solli ning matemaatika ja integreeritud loodusteaduste õpetaja Linda Kase.

Vaata ka
--------

* Euroopa Koolid
* Brüsseli II Euroopa Kool
* Eesti Kool Belgias

Viited
------

1. 1 2  Eestist Euroopa Koolide süsteemi lähetatud töötajad. Sihtasutuse Euroopa Kool veebisait.
2. ↑  Brüsseli IV Euroopa Kool. Eesti Instituudi veebisait.

Välislingid
-----------

* Brüsseli IV Euroopa Kooli veebisait
Bailey Wright 2016. aastal Preston North Endi mängijana
**Bailey Colin Wright** (sündinud 28. juulil 1992 Melbourne'is) on Austraalia jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Inglismaa esiliigaklubis Sunderland ja Austraalia jalgpallikoondises.

Kogu elukutselise klubikarjääri jooksul on Wright mänginud Inglismaal. 2009. aastal liitus ta Preston North Endiga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2011. aasta märtsis. Preston North Endi põhikoosseisu kuulus ta alates hooajast 2012/13. 2015. aastal kindlus ta klubiga pärast nelja hooaega League One'is pääsu tagasi Inglismaa esiliigasse.

2017. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Inglismaa esiliigaklubiga Bristol City. 2020. aasta jaanuaris läks ta laenule Sunderlandi, kellega sõlmis sama aasta augustis püsiva lepingu.

Austraalia jalgpallikoondises tegi Wright debüüdi 4. septembril 2014 sõprusmängus Belgia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta neli päeva hiljem sõprusmängus Saudi Araabia vastu. Ta on kuulunud Austraalia koondisse 2014. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 13.6.2022)

Välislingid
-----------

 Bailey Wright – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Austraalia koondis  –  2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Ryan
* 2 Franjic
* 3 Davidson
* 4 Cahill
* 5 Milligan
* 6 Spiranovic
* 7 Leckie
* 8 Wright
* 9 Taggart
* 10 Halloran
* 11 Oar
* 12 Langerak
* 13 Bozanic
* 14 Troisi
* 15 Jedinak (c)
* 16 Holland
* 17 McKay
* 18 Galekovic
* 19 McGowan
* 20 Vidošić
* 21 Luongo
* 22 Wilkinson
* 23 Bresciano
* Treener: Postecoglou

 | Austraalia |

| * v
* r
Austraalia koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Ryan (c)
* 2 Degenek
* 3 Atkinson
* 4 Rowles
* 5 Karačić
* 6 Tilio
* 7 Leckie
* 8 Wright
* 9 Maclaren
* 10 Hrustic
* 11 Mabil
* 12 Redmayne
* 13 Mooy
* 14 McGree
* 15 Duke
* 16 Behich
* 17 Devlin
* 18 Vukovic
* 19 Souttar
* 20 Deng
* 21 Kuol
* 22 Irvine
* 23 Goodwin
* 24 King
* 25 Cummings
* 26 Baccus
* Treener: Arnold

 | Austraalia |
**Foia-foia** keel (foia foia, foyafoya, foiafoia) on Üld-Uus-Guinea hõimkonda Paapua lahe keelte hulka kuuluv Paapua keel, mida räägitakse Paapua Uus-Guinea Lääneprovintsi kaguosas Bamu jõe harujõe kaldal Bibisa külas. Foia-foia sugulaskeelteks on minanibai, mubami, hoyahoya ja hoia hoia keeled. Foia-foia keele kõnelejaid on 2006. aasta seisuga 196 inimest ning keel kuulub ohustatud keelte hulka.

Foia-foia keele ISO 639-3 kood on **ffi**.

Foneetika
---------

Keeles on 6 vokaali (a, i, e, u, o, ã) ja 15 konsonanti (p, b, m, n, Φ, f, t, d, n, s, l, k, g, ' , h). Konsonantidest on foia foia keeles olemas näiteks bilabiaalne plosiiv [ p ], [ b ], nasaalsed [m ] ja [ n ], plosiivid [ t ], [d ], frikatiivid [ ɸ ], [ f ], [ s ] ja [ h ] ning velaarid [ k ], [g ]. Silbimustrina on kasutusel v-vc. Keele prosoodia kasutab kõiki kolme võimalikku foneetilist dimensiooni: nii kestust, rõhku kui ka põhitooni.

Kiri
----

Foia-foia keeles puuduvad kirjapandud dokumendid, ainus teadaolev kirjalik tekst selles keeles on keeleteadlase poolt loodud ladina kirjal põhinev tähestik ning keelenäited.

Keelenäited
-----------

**Konsonantide** hääldus ja näidissõnad: 

* p - papato, u'pau
* d - dabua dabua, kolosaido
* b - boitone, ɡabo
* n - nida, pane
* m - mabumono
* s - sino, kouso towomu
* l - lika, kabelewa
* ɸ - futi, nekaedefinimo
* k - kahalie, sikoli
* f - fawo, malefu
* g - gabo, sologa
* t - tokemo
* ʔ - gi'a
* h - hiwio, behige

**Vokaalide** hääldus koos näitesõnadega: 

* i - ibisa, kiɡio, duliɡi
* e - edikawibuo, fetu, behe
* a - abiai, fawo, kowia
* u - usu, sokulu, awu
* o - otoɡabo, elokito, bowo
* ɑ - āɡesa, eatā

### Keelenäide koos eestikeelse tõlkega

- Naho dakunbinimo no monokakiawo damo iti makudobaomo boniomono dauba dokaiwolemiomo tulama sa. (Eelmisel laupäeval käisin ma koos oma naisega kalal.)

- No menikenobaomo obosa nikenobao namo sabade siwio papato gamiso, ama nane pane maobamomo ebi ame gamise gilubo ekaiamo, gilubo tene benikadibenimo mani mono. (Me võtsime kanuu ja sõitsime mööda jõge allavoolu.)

Viited
------

1. 1 2
2. 1 2  "arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 2. detsember 2013. Vaadatud 26. november 2013.`{{cite web}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
*Mitte segi ajada Tallinnas asuva Peeter I majamuuseumiga*

---

Peeter I maja 19. sajandi keskel

  

**Peeter I maja** ehk **Peeter Suure loss** oli maja Narvas aadressil Rüütli tänav 28, kus Venemaa tsaar Peeter I 1704. aastal korduvalt peatus pärast Narva vallutamist rootslastelt Põhjasõjas.

Peeter I maja 20. sajandi alguses
Peeter I maja, 1930ndail
Hoone ehitati 1684. aastal ja selle omanik oli kingsepp Jakob Nyman. 1704. aastal oli Peeter I pikemat aega Narvas ja võttis selles majas vastu oma külalisi ja ametnikke. Tsaari jaoks vajaliku esinduslikkuse andmiseks ehitati maja külge nelja sambaga portikus. Seda kaunistas sõjajumal Marsi puust figuur. Hiljem liideti majaga kõrvalolev vanem naaberhoone.

Maja ja seal asunud tsaari esemed oli Venemaa keiserliku perekonna omandis 1865. aastani.

1865. aasta detsembris anti maja ja selles asuvad asjad keiser Aleksander II loal üle Suurgildile:

*"… anda tähtsuse minetanud Narva kindlustustel asuv maja, ehk Peeter I maja, koos majas asuvate esemetega Narva Suurgildi seltsi käsutusse ja omandisse."*
Hoones avati muuseum, mille ekspositsioonis oli Narva Muinsusseltsi kollektsioon ja Peeter I majas asunud ajaloolised esemed. Üks nendest oli Peeter I enda poolt valmistatud sõjalaevamudel. Osa esemetest säilitatakse tänaseni Narva linnamuuseumis.

Pärast Eesti Vabariigi väljakuulutamist anti Peeter I maja Narva linnale 5. veebruaril 1932.

Teise maailmasõja ajal Peeter I maja hävis 1944. aasta kevadel. Hoone varemeid säilitati 1960. aastate lõpuni, sest oli plaanis hoone taastada olemasoleva projekti järgi. Seinad lammutati ja maja vundamendi jäänused ja keldrid on praegu kaetud liivaga.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Peeter I maja, Narva 1856. aastal". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuli 2017. Vaadatud 12. märtsil 2016.
2. 1 2 3  "Narva Muuseumi ajalugu". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. märts 2018. Vaadatud 12. märtsil 2016.
3. ↑  "Дом Петра I в Нарве". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 12. märtsil 2016.
"**Savisaar**" on muusikal, mille 2015. aastal lavastas Eesti teater NO99. Vormilt antiiktragöödiast mõjutatud muusikali nimi viitab Eesti poliitikule Edgar Savisaarele. Muusikal tuli lavale vahetult enne 2015. aasta Riigikogu valimisi, viimane etendus toimus valimispäeva õhtul. Seetõttu pälvis muusikal eriti suurt tähelepanu ajakirjanduses ka väljaspool tavapärast kultuuriajakirjandust.

Muusikali lavastajad olid Ene-Liis Semper ja Tiit Ojasoo, heliloojad Vaiko Eplik ja Jakob Juhkam, laulusõnade autor Vaiko Eplik. Tekstid kirjutasid Eero Epner, Tarmo Jüristo ja Aare Pilv.

Näitlejad: Marika Vaarik (nimiosas), Rea Lest, Helena Pruuli, Gert Raudsep, Rasmus Kaljujärv, Simeoni Sundja, Jörgen Liik, Ragnar Uustal, Jarmo Reha, külalistena Liina Vahtrik (Von Krahli Teater) ja Raivo E. Tamm. Laulis Noorte Segakoor Vox Populi. Dirigent oli Janne Fridolin.

Esietendus toimus 6. veebruaril 2015 Nordea kontserdimajas.

Välislingid
-----------

* "Savisaar" (NO46) NO99 kodulehel
* Vaata uuesti: teine jõulupüha tõi ETV ekraanile "Savisaare" ("Savisaar" ERRi veebilehel) ERR 27.12.2015
Liustiku poolt abradeeritud kivid Norras
**Abrasioon** kivimite pinna mehaaniline kulutamine, mille põhjustavad tuule, lainete, vooluvee, liustiku, gravitatsiooni vms poolt kantud setteosakesed. Abrasiooni on defineeritud ka kui "mehaaniline kulutamine vee, jää või tuule kantud korese hõõrduval toimel".

Abrasiooni käigus kantakse minema lahtised ja pudedad osakesed. Abrasiooni intensiivsus sõltub terade liikumiskiirusest, massist, kontsentratsioonist ning kõvadusest.

Intensiivne abrasioon toimub mererannas, kus vahelduvad tõus ja mõõn, ning eriti tõusu ajal. Pinnale mõjuvad sel ajal lainete löögid, hõõrdumine kivide ja liivaterade vastu ning lahustumine. Vee all on abrasioon vähem intensiivne. Abrasiooni mõju on täheldatav meredes ja järvedes kuni mitmekümne, aga ookeanis kuni saja meetri sügavusel.

Abrasiooni tõttu on näiteks kivid mererannas ümardunud. 

Abrasiooniks nimetatakse ka abrasiooni tulemust.

Vaata ka
--------

* Murrutus
* Erosioon

Viited
------

1. ↑  Keskkonnasõnaraamat 2004  (vaadatud 26.03.2012)
Pilguse mõisa härrastemaja. Suvi 2007
Pilguse mõisa väravad. Suvi 2007
**Pilguse mõis** (saksa keeles *Hoheneichen*) oli rüütlimõis Kihelkonna kihelkonnas Saaremaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Saaremaa valda Saare maakonnas.

Ajalugu
-------

Pilguse mõisa on esmamainitud 1558. aastal, mil Saare-Lääne piiskop Johannes V läänistas Heinrich von Bellingshausenile Leedri vakuses maid. Ta rajas sinna mõisa.

Bellingshausenite valdusse jäi mõis kuni aastani 1778, mil tollane omanik Fabian Ernst von Bellingshausen selle ära müüs. Bellingshausenite 200-aastase valitsemisaja pärandina jäi mõisale eesti keeles nimi Pilguse. 

Hiljem kuulus mõis Johann Wilhelm Ludwig von Lucele, Aderkasidele, Nolckenitele ja Ruckteschellidele.

1908. aastal omandas mõisa vähempakkumisel vene Agraarpank. Samal aastal kaotas mõis eramõisa staatuse. 1909. aastal asutati mõisa härrastemajja Saaremaa rüütelkonna vaimuhaigla. Haigla tegutses seal 1994. aasta lõpuni.

Mõisakompleks
-------------

Mõisa kivist härrastemaja on ehitatud ilmselt 18. sajandil ning 19. ja 20. sajandil ümber ehitatud.

Mõisa sissesõiduteed ilmestavad kaks kivitulpa ning kaks härrastemajaesise väljaku ääres paiknevat väravaehitist.

Säilinud on ka hulk kõrvalhooneid.

Tänapäeval on mõisakompleks eravalduses ning selle karjakastell on renoveeritud külalistemajaks.

Pilguse mõisnikud
-----------------

* sai 1558 Heinrich von Bellingshausen
* Tönnis von Bellingshausen
* 1645 Bertram von Bellingshausen (1586–1661)
* Fromhold von Bellingshausen (suri 1712)
* Hermann Friedrich von Bellingshausen (umbes 1676-?)
* Hermann Reinhold von Bellingshausen
* müüs 1778 Fabian Ernst von Bellingshausen (umbes 1735-maeti 1784)
* 1778–1793 Daniel Gottlieb Suckni (? – 1822)
* 1793–1805 Johann Wilhelm Ludwig von Luce (1750–1842) (pandihärra)
* 1805–1809 Woldemar von Aderkas (pandihärra)
* sai 1809 Woldemar von Aderkas
* pantisid ära 1837 Woldemar von Aderkasi pärijad
* 1837–1842 Karl Pontus von Nolcken (1800–1846) (pandihärra)
* sai 1842 Karl Pontus von Nolcken
* Ludwig Eugen Friedrich von Nolcken (1846–1903)
* 1892 Edmund Peter von Ruckteschell (1855–1913)
* 1908 Vene Agraarpank

Kirjandus
---------

* F. von Buxhövden: *Zweite Fortsetzung von des Herrn Hofraths von Hagemeister Materialien zur Gütergeschichte Livlands, enthaltend Beiträge zu einer älteren Geschichte der Oeselschen Landguter und ihren Besitzer*, Riga: Nicolai Kymmel 1851, lk.44–45, Digitaalselt

Välislingid
-----------

* Pilguse mõisa koduleht
* Pilguse mõisast Eesti mõisaportaalis
* Kultuurimälestiste riiklik register
* Fotod: Pilguse mõisas (suvi 2009)

Kihelkonna kirik
Kihelkonna kihelkond

**Kirik**: Kihelkonna  

**Mõisad**: Atla mõis | Karala mõis | Kotlandi mõis | Kuusnõmme mõis | Lahetaguse mõis  | Loona mõis | Lümanda mõis | Oju mõis | Paju mõis | Pidula mõis | Pilguse mõis | Rootsiküla mõis | Tagamõisa mõis
**Focke-Wulf Fw 159** oli Saksamaa ühemootoriline parasol hävituslennuk. See oli üks neljast lennukist, mis osales 1933. aastast alates Luftwaffe poolt korraldatud hävituslennukite konkursil. Konkursi võitis Messerschmitt Bf 109, Fw 159 valmis vaid kolm prototüüpi.

Ajalugu
-------

Saksamaa lennundusministeeriumi poolt korraldatud hävituslennuki konkursile esitasid 1934. aasta kevadeks oma projektid neli firmat - Arado Ar 80, Focke-Wulf Fw 159, Heinkel He 112 ja Messerschmitt Bf 109. Kõigile neljale esitati tellimus kolme prototüübi valmistamiseks.

Fw-159 peakonstruktoriks oli vaneminsener Rudolf Blaser, lennuki konstrueerimisel võeti aluseks Focke-Wulfi edukas õppelennuk Fw 56 Stösser. Lennuki mõõtmeid suurendati, see sai peitteliku ning ühekohalise kinnise kabiini. Jõuallikaks oli Junkers Jumo 210.

Lennuki nõrgimaks kohaks osutus telik. 1935. aasta suve hakul toimunud Fw 159 V1 esmalennul ei tulnud see lõpuni välja. Katselendur Wolfgang Stein tiirutas lennukil õhus kuni kogu kütus oli ära kulutatud ning üritas siis maanduda. Lennuk tegi topeltsalto ning jäi siis selili. Stein pääses vigastusteta. Kuid esimene prototüüp oli puru ning 1935. aasta oktoobris toimunud võistluskatsetes osales vaid kolm lennukit.

Teine prototüüp V2 (tsiviilregistri tähis D-INGA) osales 1936. aasta kevadel toimunud teises voorus, kuid selleks ajaks oli Messerschmitt Bf 109 juba konkursi kindel liider ning sellele pakkus konkurentsi veel vaid Heinkel He 112.

1936. aastal valmis ka kolmas prototüüp V3 (D-IUPY), mis sai ka relvastuse: kaks mootori kohale keresse monteeritud 7,92 mm MG 17 kuulipildujat. Projekteeriti ka võimalus need asendada ühe 20 mm MG FF kahuriga, mis oleks tulistanud läbi propelleri võlli. 

V2 ja V3 jäid Luftwaffe katselennukeiks. V3 vahetati 1937. aasta suvel algne Jumo 210A (610 hj) mootor veidi võimsama Jumo 210G vastu (730 hj) ning see sai kolmelabalise metallpropelleri. Mõlema lennuki telikuga oli katsetuste ajal korduvalt probleeme.

Tehnilised andmed (Fw 159 V2)
-----------------------------

* Pikkus: 10 m
* Tiivaulatus: 12,4 m
* Kõrgus: 3,75 m
* Tühimass: 1875 kg
* Stardimass: 2250 kg
* Mootor: Junkers Jumo 210A, vedelikjahutus, V-12, stardivõimsus 610 hj
* Suurim kiirus: 385 km/h
* Lennukaugus: 650 km
* Relvastus: puudus

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Focke-Wulf Fw 159** |