recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bohuslav Chňoupek** (10. august 1925 Petržalka (tänapäeval Bratislava osa) – 28. mai 2004 Praha) oli Tšehhoslovakkia riigitegelane ja ajakirjanik.

Bohuslav Chňoupek oli pärit riigiteenistuja perekonnast. 1945. aastal astus ta Tšehhoslovakkia Kommunistlikku Parteisse. 1946–1950 õppis ta Bratislavas Majandusteaduste Kõrgkoolis. Alates 1948. aastast oli ta ajakirja Borba toimetaja, 1950–1958 Bratislavas ilmunud ajalehe Smena toimetaja. 1958–1960 töötas ja ajalehe korrespondendina Prešovis. 1960–1965 oli ta korrespondent Nõukogude Liidus. 1965–1967 töötas Chňoupek Bratislavas ilmunud ajakirja Predvoj peatoimetajana. 1966–1969 oli ta Tšehhoslovakkia Kommunistliku Partei Keskkomitee liikmekandidaat, 1969. aastal sai Keskkomitee liikmeks. 1969 oli ta Tšehhoslovakkia kultuuriministri asetäitja. 1968. aasta augustis tervitas ta Nõukogude invasiooni Tšehhoslovakkiasse ja Praha kevade mahasurumist. 1969–1970 oli ta Tšehhoslovakkia Raadio direktor. 1970–1971 oli ta Tšehhoslovakkia suursaadik Nõukogude Liidus.

9. detsembrist 1971 kuni 12. oktoobrini 1988 oli Bohuslav Chňoupek Tšehhoslovakkia välisminister.

Pärast Sametrevolutsiooni 1989. aasta novembris oli ta võimu kuritarvitamises süüdistatuna kriminaaluurimise all ja viibis pool aastat eeluurimisvangistuses.

Viited
------

1. ↑  Bohuslav Chňoupek Ministerstvo zahraničních věcí České republiky
2. ↑  Czechoslovakia. Ministries, etc. rulers.org
3. ↑  Bohuslav Chňoupek upclosed.com
**Bojas** on küla (*mazciems*) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Kazdanga vallas. Asub valla lääneosas merepinnast 91 meetri kõrgusel Laža jõe kaldal, Riiast 182, valla keskusest Kazdangast 12 ja endisest piirkonna keskusest Aizputest 6 kilomeetri kaugusel.

Küla on tekkinud endise Bojase mõisa keskuse juurde. Mõisa häärberis asus teise maailmasõja ajal saksa sõjaväehospidal, hiljem kohaliku kolhoosi laohoone. Seejärel tegutses seal kuni 2004. aastani metsandusmuuseum, seejärel viidi sealsed eksponaadid Kazdanga mõisa üle. Tänapäeval asub seal aktsiaseltsi *Latvijas valsts meži* Lõuna-Kurzeme klienditeenindusosakond. Aastani 2021 kuulus küla Aizpute piirkonda.

2015. aasta seisuga elas külas 28 inimest. Aastal 2018 oli elanikke 30, aastal 2020 aga 22.

Tiik Bojase pargis

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  Boju muiža

| * v
* r
Kazdanga valla asulad |
| --- |
| 
Blendiena **·**  Bojas **·**  Cildi **·**  Kannenieki **·**  **Kazdanga** **·**  Mazbojas **·**  Rokaiži **·**  Ziemciems **·**  Vāģkalns |
**Bojnice linnus** on linnus Slovakkias Bojnices.

Linnus ehitati algselt 12. sajandil. Aastal 1302 kinkis Ungari ja Böömimaa kuningas Václav III (Ungari kuningana Vencel) linnuse Ungari sõjapealikule Máté Csákile. 15. sajandil oli linnus Mátyás I valduses, kes omakorda kinkis selle 1489. aastal oma abieluvälisest suhtest sündinud pojale János Corvinile. Aastal 1527 läks linnus Thurzo perekonna valdusse, kes tegi seal põhjalikke ümberehitustöid. Linnusest sai mugav renessansselumaja.

Linnuse viimane omanik krahv Ján František Pálffy, kes reisis palju ja oli kirglik kunstikoguja, kujundas 19. sajandil selle ümber Prantsusmaa Loire'i oru gooti linnuseid meenutavaks hoonekompleksiks.

Linnus on kantud Slovakkia kultuurimälestiste hulka. Vaatamisväärsused on Ján Pálffy marmorhaud krüptis, Nardo di Cione maalitud altarimaal (pärineb 14. sajandi keskpaigast ja on ainuke kunstniku täielikult säilinud teos), 17. sajandil ehitatud kabel, linnust ümbritsev park jpm.

### Galerii

* Ján Pálffy haudJán Pálffy haud
* 
* Nardo di Cione altarimaalNardo di Cione altarimaal

Viited
------

1. 1 2 3  Koduleht

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Bojnice linnus** |
**Anastasia Nazarova** (sündinud 4. augustil 2001) on Soome maletaja, naiste FIDE meister (2017). 

Nazarova on viiekordne Soome naiste malemeister (2015–2019). Esimest korda tuli ta Soome meistriks 14-aastaselt (2015). Ta on mänginud Soome naiskonna koosseisus neljal naiste maleolümpial (2012–2018; esimesel laual 2016. ja 2018. aastal). Ta täitis 2019. aastal teist korda naiste rahvusvahelise meistri normi.

Aprillis 2018. aastal võttis Nazarova osa Sotšis toimunud Venemaa kuni 19. aastaste neidude meistrivõistlustest, kusta esines Peterburi mängijana ja võitis pronksmedali. Veebruaris 2019 võitis ta pronksmedali Borgarnesis peetud Põhjamaade noorte meistrivõistlustel.

Viited
------

1. 1 2  Первенство России 2018 года по шахматам. ruchess.ru
2. ↑  Nordic Youth Chess Championship 2019 - A-group. chess-results.com

Välislingid
-----------

* Anastasia Nazarova FIDE andmebaasis
* Anastasia Nazarova. shakkiliitto.fi
* Anastasia Nazarova jälleen ylivoimainen voittaja. shakkiliitto.fi, 19. juuni 2019
Aleksandr Aleksandrov Kaasani Ülikooli professorina
Anastasius (Aleksandrov) piiskopirõivais
**Anastasius** (vene keeles Анастасий; kodanikunimega **Aleksandr Ivanovitš Aleksandrov**, vene keeles Александр Иванович Александров; 28. aprill (vkj 16. aprill) 1861 Baiterjakovo küla – 23. juuni 1918 Petrograd) oli vene keeleteadlane ning õigeusu kiriku piiskop.

Aleksandrov lõpetas 1879. aastal Kaasanis gümnaasiumi. Ta õppis Kaasani Ülikooli ajaloo-filoloogiateaduskonnas ning kaitses 1883. aastal ajaloo-filoloogiateaduste kandidaadi väitekirja teemal "Детская речь". Ta jäeti ülikooli võrdleva keeleteaduse ja sanskriti keele kateedri juurde professoriametiks valmistuma.

1884. aastal sõitis ta pooleks aastaks Tartusse, et tegelda Tartu Ülikoolis sanskriti ja saksa keelega. 1886. aastal kaitses ta Tartus võrdleva keeleteaduse alal magistrikraadi Kristijonas Donelaitise keelekasutust käsitleva tööga "Sprachliches aus dem Nationaldichter Litauens Donalitius. Zur Semasiologie". Samal aastal sai ta Tartu Ülikooli eradotsendiks saksa keele ja võrdleva keeleteaduse alal. 1886–1888 oli ta Harkovi ülikooli võrdleva keeleteaduse ja sanskriti keele kateedri eradotsent.

1888. aastal kaitses Aleksandrov Tartus doktorikraadi slaavi filoloogia alal tööga "Litauische Studien. Nominalzusammensetzungen".

1888–1889 oli ta Kaasani Ülikooli võrdleva keeleteaduse ja sanskriti keele kateedri erakorraline professor, 1889–1896 sama ülikooli slaavi filoloogia kateedri erakorraline professor, 1896–1911 korraline professor. 1897–1905 oli ta Kaasani Ülikooli ajaloo-filoloogiateaduskonna sekretär, 1905–1911 dekaan.

7. juulil 1910 sai ta mungaks. 8. juulil pühitseti ta munkdiakoniks ja 10. juulil munkpreestriks. 6. augustil 1911 ülendati ta arhimandriidiks. Aastatel 1910–1911 oli ta ka Kaasani Vaimuliku Akadeemia slaavi ja Rumeenia kirikute ajaloo professor, 1911–1913 kirikuslaavi ja vene keele ning paleograafia õppetooli korraline professor. 15. veebruaril 1912 määrati ta Kaasani Vaimuliku Akadeemia rektoriks. Sama aasta 4. märtsil pühitseti ta piiskopiks ja määrati Kaasani piiskopkonna Tšistopoli vikaarpiiskopiks. 30. maist 1913 oli ta Peterburi (1914. aastast Petrogradi) piiskopkonna Jamburgi vikaarpiiskop, Peterburi (1914. aastast Petrogradi) vaimuliku akadeemia viimane rektor.

Ta suri 23. juunil 1918 kopsupõletikku ja maeti Aleksander Nevski suurkloostri Nikolai kalmistule.

Viited
------

1. ↑  Sprachliches aus dem Nationaldichter Litauens Donalitius. Zur Semasiologie dspace.ut.ee (vaadatud 11.08.2017)

Välislingid
-----------

* Александров Александр Иванович (elulugu Kaasani lingvistikakoolkonna lehel)
* Анастасий (Александров) (elulugu fondi "Русское Православие" lehel)
**Frakkimine** (saksa *die Frakturierung*) on kõrgsurve meetodiga vedeliku surumine maa-alustesse kivimitesse, et avada olemasolevad lõhed ja ekstraheerida gaasi või naftat. Frakkimine on optimaalne meetod kildagaasi ammutamiseks maapõuest.

Kildagaasi varud
----------------

Kildagaasi (sks k das Schiefergas) leidub kõikjal maailmas. Uuringuid on tehtud eelkõige Põhja- ja Lõuna-Ameerikas, Euroopas, Kagu-Aasias, Austraalias ning Põhja- ja Lõuna-Aafrikas. Kildagaasi varud on ka Põhja- ja Ida-Eestis.

Kildagaasi ammutamine
---------------------

Kildagaasi varude aktiivsemad kasutajad on USA, Kanada ja Hiina. Euroopas on suuremad varud Suurbritannias, Prantsusmaal, Saksamaal, Poolas ja Rumeenias. Samas on keskkonnariskide tõttu kildagaasi ammutamine frakkimise teel Euroopas keelatud Prantsusmaal, Saksamaal, Austrias, Tšehhis ja Bulgaarias, Šotimaal, Iirimaal. Kildagaasi ei ammutata Eestis frakkimismeetodi abil ega muul viisil.

Frakkimise meetod
-----------------

Kildagaasi varudeni jõudmiseks (keskmiselt 2…3 km sügavusel) puuritakse pinnasesse puuraugud. Vesi koos kvartsiliiva ja paksendusainega juhitakse suure surve all kivimisse tehtud puuraukudesse, millega laiendatakse kivimi lõhesid. Lõhedest väljuv gaas kogutakse mahutitesse. Kemikaalidega saastunud vesi kogutakse puuraukudest maapealsetesse veehoidlatesse ning käideldakse.

Frakkimise teel saadud gaasi majanduslik väärtus
------------------------------------------------

Gaas on fossiilkütustest puhtaim. Kildagaas on seotud kivimisse, seetõttu on frakkimise meetod gaasi ammutamiseks optimaalne. Gaasi leiukohtade mastaapsus üle maailma võimaldab seda maavara ammutada suurtes kogustes.

Frakkimisega kaasnevad riskid
-----------------------------

Frakkimine vajab palju vett, mis kasutamise käigus see keemiliselt saastub ning kaasneb pinnase, sh pinna- ja põhjavee saastumise oht. Mikrolõhed maapinnas võivad tekitada kaskaadina levivaid seismiliselt ebastabiilseid olukordi. Frakkimise käigus lenduv metaan muudab õhu koostist. Nimetatud protsessid muudavad keskkonna inimese tervisele ohtlikuks.

Välislingid
-----------

* Sven Paulus. Arutelu: Eestis tooks kildagaasi kaevandamine rohkem kahju kui kasu ERR Novaator, 24.03.2015
* Schiefergas und Fracking in Europa. IASS Fact Sheet 1/2015, Institute for Advanced Sustainability Studies (IASS), Potsdam
* Taaniel Kaasma. Kildagaasi varude ja kasutamisega seotud probleemid avaldatud materjalide põhjal. Lõputöö, Tln 2014
* Technically Recoverable Shale Oil and Shale Gas Resources: An Assessment of 137 Shale Formations in 41 Countries Outside the United States. U.S. Department of Energy, Washington, 2013
* What is fracking? Võrguväljaanne Socratic
* David von Bogoslaw. Umweltvorschriften könnten die Aussichten trüben. FAZ, 2009
**Stella Ernesaks** (kuni 19. märts 1935 **Merjam** ; 3. märts 1909 – 17. mai 1973) oli spordipedagoog ja metoodik.

Stella Ernesaks lõpetas Berliini Kehakultuuri Ülikooli 1931. aastal  ja oli Ernst Idla kõrval üks esimesi kõrgharidusega võimlemispedagooge Eestis. Ta töötas õpetajana H. Kubu Eragümnaasiumisis (1931–1937), Riigi Kunsttööstuskoolis (1931–1940), E. Lenderi Tütarlaste Eragümnaasiumis (1934–1940) ja Tallinna 8. Keskkoolis (1940–1941). 

Stella Ernesaks oli koolieelse kehalise kasvatuse metoodika looja ja arendaja Eestis. Lasteaiakasvatajaid koolitas ta 29 aastat: Elfriede Lenderi Lasteaednike Eraseminaris ning Eesti Naisliidu Kodumajanduse Instituudis (1937–1940), nende likvideerimise järel jätkas ta õppejõuna Tallinna Pedagoogilises Koolis (1940–1966).

Isiklikku
---------

Stella Ernesaksa abikaasa oli Gustav Ernesaks. Neil sündisid pojad Ott, Jüri ja Peep. Stella ja Gustav Ernesaksa pojapoeg on pianist Mart Ernesaks ja pojatütar kunstnik Pille Ernesaks. Stella Ernesaksa õde Adda Mardna oli tunnustatud arst, Peeter Mardna ema. 

Stella Ernesaks on maetud Metsakalmistule.

Viited
------

1. ↑  G. Ernesaks, "Kutse". Kirjastus Eesti Raamat, 1980 (lk 127)
2. ↑  Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944 (vaadatud 31.03.2017)
3. ↑  muusika.ee. Gustav Ernesaks. (vaadatud 31.03.2017)
4. ↑  Pille Ernesaks. Lauluisa lapselaps: vanaisa ajas sageli täiesti tõsise näoga pada. Päevaleht, 12.06.2014 (vaadatud 31.03.2017)
5. ↑  Kaja Kärner. Päevasüda. Arstid Mardnad. (vaadatud 24.03.2018)
6. ↑  kalmistud.ee (vaadatud 31.03.2017)

Välislingid
-----------

* Gled-Airiin Saarso. Läbi kolme põlve Tallinna Pedagoogilises Seminaris.
**SPAD S.XIII** oli Prantsusmaa hävitusbiplaan, mille konstrueeris esimese maailmasõja ajal varasema eduka hävitaja SPAD S.VII baasil Société pour l'aviation et ses dérivés.

Aastal 1917 märkas lennukidisainer Louis Béchereau, et S.VII lennukid on vanaks jäämas ning otsustas konstrueerida kaks uut lennukit: S.XII ja S.XIII. Mõlemal lennukil oli võimas ning uuenduslik Hispano-Suiza 8A mootor. Kahuriga varustatud S.XII ei olnud lendurite seas kuigi populaarne, kuid S.XIII oli üks sõja võimekamaid ning enimtoodetud hävituslennukeid. Kokku toodeti 8472 SPAD S.XIII lennukit, tellitud oli veel 10 000 lisa, kuid nende ehitus katkestati Compiègne'i vaherahu tõttu.

Esimese maailmasõja lõpuks olid S.XIII lennukid kasutusel põhimõtteliselt kõikides Prantsusmaa õhuväe hävitajaeskadronides. Lisaks tootis neid lennukeid sõja ajal hulgaliselt Ameerika Ühendriikide armee õhuteenistus. S.XIII oli S.VII kõrval kasutusel ka Suurbritannia kuninglikus lennukorpuses, kuni Sopwith Dolphin polnud teenistusse jõudnud. Lennuk oli pilootide seas populaarne ning seda kasutasid mitmete riikide lennuässad. Pärast sõda müüdi ülejäänud lennukid üle maailma nii tsiviil- kui militaarkasutusse.

Kasutajad
---------

* Ameerika Ühendriigid
* Argentina
* Belgia
* Brasiilia
* Hispaania
* Itaalia
* Jaapan
* Kreeka
* Nõukogude Liit
* Poola
* Prantsusmaa
* Tai Rattakosin
* Rumeenia
* Serbia
* Suurbritannia
* Türgi
* Tšehhoslovakkia
* Uruguay
* Venemaa Venemaa Keisririik

Vaata ka
--------

* Early Bird Spad 13
* SPAD S.VII
* SPAD S.XI
* SPAD S.XII
* Ansaldo A.1 Balilla
* Fokker D.VII
* Nieuport 28
* Royal Aircraft Factory S.E.5
* Salmson 3
* Sopwith Camel

Viited
------

1. ↑  Winchester 2006, lk 23.
2. 1 2  Sharpe 2000, p. 272.
3. ↑  "Modelism International - Spad Vii-Xiii en Romania PDF" (umeenia).`{{cite web}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
4. ↑  Bruce 1982, lk 561–564.

Välislingid
-----------

* Air Force Association Fact Sheet (pdf)
* Spad S. XIII shown in Belgique maximum card
* Spad XIII in the United States Air Service with pursuit group histories
* The NMUSAF's SPAD S.XIII Page
**Avo Ots** (sündinud 14. oktoobril 1949 Tartus) on eesti tehnikateadlane.

Elukäik
-------

Avo Ots on talupidaja poeg.

Lõpetanud 1968. aastal Tartu 1. Keskkooli, 1973 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) raadioinsenerina, tehnikamagister (1992, TTÜ), väitekiri "TTÜ arvutivõrgu struktuur". 

Olnud aastatel 1973–1979 TPI automaatikateaduskonna raadiotehnika kateedri insener, 1979–1993 assistent, 1994–1999 dotsent, 1999– Tallinna Tehnikaülikooli raadio- ja sidetehnika instituudi telekommunikatsiooni õppetooli lektor. Õpetanud programmeerimist, telekommunikatsiooni, infotöötlust ja arvutitehnikat, koostanud õppevahendeid.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: signaalitöötlus, selle algoritmid ja seadmed, telekommunikatsioon, arvutiside, mobiilside tehnoloogiad ja teenused. Üle 20 teadustrükise.

Teoseid
-------

* Tele-education projects on broadband network in Estonia (kaasautorid J. Penjamin, A. Kalja). // Baltic IT Revue 14 (1999), 3
* Tehnoloogia ja side. // TTÜ aastaraamat (1999). Tallinn, 2000
* Mobiilside ja mobiilsed teenused. // Director (2001) 4
* Testing and Implementation of Mobile Services for Packet-based Networks (kaasautorid M. Kulmar, P. Tomingas). // Baltic IT&T Review 26 (2002) 3
* Õpetatava sõnumi edastamine. // A&A (2003) 2
* Kommunikatsiooniteenustel põhinev tehnoloogia // TTÜ aastaraamat (2004). Tallinn, 2005

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide.

Kirjandus
---------

* Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986. Lk 325, 326, 430, 431.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Tarmo Randvee** (aastani 1935 **Feliks Edmund Kirkmann**, 26. august 1909 Tallinn – 26. mai 1992 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane.

Elulugu
-------

Tarmo Randvee oli töölise poeg.

Lõpetas 1929 Tallinna Riigi Tehnikagümnaasiumi, 1933 Tallinna Tehnikumi ehitustehnikuna ja 1941 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) ehitusinsenerina; tehnikakandidaat (1953, TPI), väitekiri "Ratsionaalsed paeseinad".

Oli 1943 Sverdlovskis Uurali Industriaalinstituudi teadur, 1943–1944 Moskvas Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures asuva Tööstuse Teadusliku Uurimise Instituudi teadusdirektor, 1947–1978 TPI ehitustehnoloogia kateedri õppejõud: aastast 1956 dotsent, 1948–1962 kateedri juhataja.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: looduskivist suurplokkide valmistamise tehnoloogia ja tugevus ning silikaatbetoonist seina-, vahelae- ja sillusplokkide tugevus.

Teoseid
-------

25 teadustrükist.

* Paekivist suurplokid. Tallinn 1958

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn 1986. Lk 106, 168, 228, 240

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Täidetud kartulikneedlid
**Tšehhi köögile** omane söömaaeg algab supiga (*polevka*), mis võib olla tehtud kartulitest, kanast või kapsast. Paljud traditsioonilised supid on nii paksud – seal leidub rohkelt juurvilja ja nuudleid ning mõnikord ka keedetud muna – et neist piisab kogu eineks.

Tšehhi köögi põhiroad valmistatakse reeglina lihast, kõige tavalisemad on sea- ja kanaliha. Üks populaarsemaid toite on küpsetatud sealiha klimpidega. Põhiroogade lisandiks on tavaliselt kartulid, nuudlid või kneedlid (*knedlicky*). Kõrvale pakutakse sageli riivitud kapsast või tomateid äädikakastmes.

Ehkki Tšehhi ei asu mere ääres, armastatakse seal kala süüa. Jõgedest püütakse karpkala, forelli, turska ja makrelli.

Tšehhidele meeldivad rikkalikud magustoidud, kus kasutatakse palju võid ja koort. Traditsiooniliste magusroogade hulka kuuluvad pannkoogid, mis täidetud moosi ja vahukoorega; magusad klimbid ja õunastruudel.

Jookidest on kõige populaarsem õlu, mida pruulitakse paljudes linnades. Üks inimene tarbib aastas keskmiselt 150 liitrit õlut[*viide?*]. Suurem osa tšehhi õllest tuleb Plzeňist (Prazdroj) ja České Budejovicest (Budvar). Igal aastal peetakse septembris õllepidu.

Samuti meeldib tšehhidele veini juua, eriti Moraavias, kus seda palju toodetakse. Mõnes piirkonnas on enamus mäekülgi täis viinamarjaistandusi.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tšehhi köök** |

| * v
* r
Euroopa rahvusköögid |
| --- |
| Põhja-Euroopa | 
Eesti • Island • Karjala • Lapimaa • Leedu • Läti • Norra • Rootsi • Soome • Taani |
| Kesk- ja Ida-Euroopa | 
Armeenia • Aserbaidžaan • Bulgaaria • Gruusia • Juudi • Krimmitatari • Moldova • Poola • Rumeenia • Saksamaa • Serbia • Slovakkia • Sloveenia • Tatarstan • Tšehhi • Ukraina • Ungari • Valgevene • Venemaa |
| Lääne-Euroopa | 
Austria • Belgia • Holland • Iirimaa • Luksemburg • Prantsusmaa • Suurbritannia • Šotimaa • Šveits |
| Lõuna-Euroopa | 
Albaania • Andaluusia • Baskimaa • Hispaania • Bosnia • Horvaatia • Itaalia • Kataloonia • Kreeka • Küpros • Makedoonia • Malta • Montenegro • Portugal • Sitsiilia • Türgi |
| 
Toiduportaal • Kategooria:Rahvusköögid |
Avatud VHF/UHF-telerituuner (paremal: antennipistiku pesa)
Satelliidituuner
**Tuuner** (ingl k *tuner*, sõnast *tune*: häälestama) on raadiovastuvõtja või televiisori vastuvõtuosa, mille ülesanne on paljudel kandesagedustel edastatavatest raadiosagedussignaalidest soovitud kanalite (programmide) signaalid selekteerida (välja valida). Tuuner võimendab selekteeritud signaali ja muundab selle superheterodüünvastuvõtja põhimõttel vahesageduseks. Niisugune tuuner kujutab endast antennisisendiga varjestatud elektroonikaplokki, mille väljundsignaal läheb raadio või teleri vahesagedusvõimendisse.

Tuuner võib olla valmistatud ka eraldi üksusena, mis kuulub stereokomponentsüsteemi (stereoseadme) koosseisu. Tuuner on siis tegelikult kõrgsageduslik raadiosignaali vastuvõtja, millest väljub madalsageduslik signaal stereofoonilisse helivõimendisse.

Niisugune terviklik raadiovastuvõtuplokk on ka AV-ressiivris. 

Eraldi tootena valmistatud satelliittelevisiooni vastuvõtjat nimetatakse satelliidituuneriks, antenni- ja kaabeltelevisiooni vastuvõtjat digiboksiks (ingl *set-top box*). Satelliidituuneril ja antenni-TV digiboksil on CA-moodul (kaardiluger) vaatajakaardi jaoks (tasuliste teleprogrammide vaatamiseks).

Vaata ka
--------

* Digiboks

Välislingid
-----------

* Televisioon arvutis: telesignaalide ja TV-tuunerite olemus
Qiyu Zhou (2014)
**Qiyu Zhou** (hiina 周齐宇; sündinud 6. jaanuaril 2000 Jingzhou Shis Hubeis) on hiina päritolu Kanada maletaja, naiste suurmeister (2017). 

Zhou elas koos vanematega kuni 2004. aastani Prantsusmaal, aastatel 2004–2011 Soomes ja alates 2011. aastast elab ta Kanadas Ottawas.

Ta võitis 2008. aastal Vũng Tàus peetud noorte maailmameistrivõistlusel neidude U8-vanuseastmes hõbemedali. 2010. aastal tuli ta 10-aastaselt Soome naiste malemeistriks ja Põhjamaade noorte malemeistriks neidude U10-vanuseastmes. 2014. aastal sai ta Durbanis noorte maailmameistrivõistlustel neidude U14-vanuseastmes kuldmedali. 

2016. aastal võitis Zhou Kanada naiste malemeistrivõistlused, mis oli ühtlasi FIDE tsooniturniir, kust parim pääses 2017. aastal Teheranis toimunud naiste maailmameistrivõistlustele (64 osavõtjat, nokautsüsteem). Zhou sai seal turniiritabelis 54. asetuse. Avaringis kaotas ta Natalja Pogoninale ja 32 parema hulka ei pääsenud.

Zhou on mänginud Kanada naiskonna koosseisus kolmel naiste maleolümpial (2014–2018).

Välislingid
-----------

* Qiyu Zhou FIDE andmebaasis
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Juunioride maailmameistrivõistlused |
| **Kuld** | 2015 |  |

**Marko Grujić** (serbia kirillitsas Марко Грујић; sündinud 13. aprillil 1996 Belgradis) on Serbia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Portugali kõrgliiga klubis Porto ja Serbia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Belgradi Crvena zvezdas, mille meeskonnas debüteeris ta Serbia kõrgliigas 2013. aasta mais. Hooajal 2015–16 tuli ta klubiga Serbia meistriks.

2016. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Inglismaa kõrgliiga klubiga Liverpool, kuid jäi hooaja lõpuni laenule Crvena zvezdasse. Inglismaa kõrgliigas tegi Grujić debüüdi 20. augustil 2016 mängus Burnley vastu.

Hooaja 2017–18 teises pooles oli ta Liverpoolist laenul Inglismaa esiliiga klubis Cardiff City. Aastatel 2018–2020 mängis ta laenul Saksamaa kõrgliiga klubis Hertha. 2020. aasta oktoobris läks ta laenule Portosse.

2015. aastal tuli Grujić Serbia kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Serbia jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 2016. aasta mais mängus Küprose vastu. Ta kuulus Serbia koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Belgradi Crvena zvezda
* Superliga: 2015–16

Cardiff City
* EFL Championship: Teine koht 2017–18

FC Porto
* Supertaça Cândido de Oliveira: 2020

| * v
* r
Serbia koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Stojković
* 2 Rukavina
* 3 Tošić
* 4 Milivojević
* 5 Spajić
* 6 Ivanović
* 7 Živković
* 8 Prijović
* 9 Mitrović
* 10 Tadić
* 11 Kolarov (c)
* 12 Rajković
* 13 Veljković
* 14 Rodić
* 15 Milenković
* 16 Grujić
* 17 Kostić
* 18 Radonjić
* 19 Jović
* 20 Milinković-Savić
* 21 Matić
* 22 Ljajić
* 23 Dmitrović
* Treener: Krstajić

 | Serbia |

| * v
* r
Serbia koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Dmitrović
* 2 Pavlović
* 3 Eraković
* 4 Milenković
* 5 Veljković
* 6 Maksimović
* 7 Radonjić
* 8 Gudelj
* 9 A. Mitrović
* 10 Tadić (c)
* 11 Jović
* 12 Rajković
* 13 S. Mitrović
* 14 Živković
* 15 Babić
* 16 Lukić
* 17 Kostić
* 18 Vlahović
* 19 Račić
* 20 S. Milinković-Savić
* 21 Đuričić
* 22 Lazović
* 23 V. Milinković-Savić
* 24 Ilić
* 25 Mladenović
* 26 Grujić
* Treener: Stojković

 | Serbia |
**Veniamin** (kodanikunimega **Vassili Matvejevitš Karelin**, vene keeles *Василий Матвеевич Карелин*; 1822 Kassimov – 23. august 1874 Riia) oli õigeusu munk ja vaimulik (piiskop).

Elulugu
-------

Ta sündis Rjazani piiskopkonnas Kassimovi maakonnas köster Matvei Karelini peres 1822. aastal. 1844. aastal lõpetas ta Rjazani Vaimuliku Seminari ja 1848. aastal Moskva Vaimuliku Akadeemia teoloogiakandidaadi kraadiga. 23. mail 1849 pühitses Riia vikaarpiiskop Filaret (Gumilevski) ta diakoniks ja seejärel kohe preestriks.

23. maist 1849 kuni 24. novembrini 1849 oli ta preester Reomäe Apostel Andrease koguduses (olles selle koguduse esimene preester). 3. oktoobril 1849 kaitses ta teoloogiamagistri kraadi. 29. novembrist 1849 kuni 1. juulini 1852 oli ta preester Kuressaare Püha Nikolai koguduses. 24. märtsil 1853 pühitseti ta mungaks nimega Veniamin. 29. oktoobril 1856 määrati ta Riia Vaimuliku Seminari inspektoriks. Ta õpetas seal psühholoogiat, loogikat, patristikat, hermeneutikat, kreeka ja ladina keelt ning Pühakirja. 31. detsembril 1857 ülendati ta arhimandriidiks. 15. detsembril 1859 määrati ta Astrahani Vaimuliku Seminari rektoriks, ühtlasi 8. märtsist 1860 Astrahani Ristija Johannese kloostri ülemaks. 1862. aasta juulis määrati ta Permi Vaimuliku Seminari rektoriks. 29. mail 1866 pühitses Riia ja Miitavi piiskop Platon ta Peterburi Iisaki katedraalis vikaarpiiskopiks, tiitliga Reveli piiskop. 12. märtsist 1870 kuni surmani oli ta Riia ja Miitavi piiskop. Piiskop Veniamini valitsemise ajal said Baltimaade kirikuameti töötajad kroonipalga. Ehitati ja pühitseti Riia Pühade Apostlite Peetruse ja Pauluse katedraalkirik. Riia Vaimuliku Seminari juures asutati komisjon õigeusu kiriku jumalateenistusraamatute tõlkimiseks ja väljaandmiseks eesti ja läti keeles. Balti Õpetajate Seminar avati 1870. aastal. Avati Riia vikaarpiiskopkonna rahvakooli kuratoorium ja nõukogu. Piiskop Veniamin valdas vabalt eesti keelt.

Piiskop Veniamin (Karelin) suri külmetuse tagajärjel 23. augustil 1874 Riias ja on maetud Riia Pühade Apostlite Peetruse ja Pauluse katedraalkirikusse.

Isiklikku
---------

Veniamin Karelini pere: abikaasa Ljubov Karelina (1831–1853), nende tütar Jekaterina (sündinud 1850) ja poeg (1852-1853).

Vaata ka
--------

* Riia piiskopkond (õigeusu kirik)
* Agafangel (Preobraženski)
* Arseni (Brjantsev)

Viited
------

1. ↑  "vaimulike andmebaas/karelin".
Tenniseväljak
**Tenniseväljak** on tennise mängimiseks kohandatud tasane väljak.

Tenniseväljaku pikkus on 23,77 m ja laius 8,23 m üksikmängu puhul ning 10,97 m paarismängu puhul. Väljaku pikema külje jagab kaheks ühesuuruseks osaks võrk, mis on võrgusammaste kohalt 1,07 meetrit kõrge ja keskelt 91,4 cm kõrge.

Levinumad on muru-, saviliiva- ja kõvakattega väljakud. Kõvakattega väljakud võivad olla betoon-, asfalt-, tehismuru- või puitkattega. Väljaku kattest oleneb palli põrkamise ja mängu kiirus.

Kunstmurukattega tenniseväljaku hooldus
---------------------------------------

Tenniseväljaku regulaarne hooldus pikendab väljaku eluiga ja tagab soovitud mänguomaduste säilimise. Kvaliteetsete kunstmuru materjalide kasutus ja korrektne paigalduse suuniste järgimine võimaldavad paindlikumat hooldust. Väljakukatted, mida ei hooldata korralikult, võivad avaldada mõju tennisemängijate turvalisusele ja ehitusjärgne garantii ei kehti. 

Kunstmurukattega tennise väljaku hooldus ei erine oluliselt mistahes sünteetilise kattega väljaku hooldusest. Täpsed hooldusnõuded varieeruvad vastavalt väljakukatte tüübile. Kui tenniseväljaku katte struktuur vastab nõuetele, siis tuleb reeglina väljakut põhjalikult hooldada kord aastas, olenevalt kasutusest ja üldistest hooldusharjumustest. Jooksev igapäevane hooldus eeldab olmeprügi kogumist ja võimalike taimejäänuste (lehed, okkad) eemaldamist, selleks sobivaim abivahend on lehepuhur. Kunstmurukatte rikkumise vältimiseks tuleb väljakul liikudes kanda sobivaid jalanõusid ning vältida kleepuvate ja süttivate ainete sattumist väljakule.

Pärast esmaseid paigaldustöid võib kuluda aega, enne kui täiteliiva raskus ja õhutemperatuur aitavad siluda kunstmurukatte sees olevaid võimalikke kortse. See protsess võib talvekuudel võtta kauem aega. Mõne aja pärast võib väljak vajada veel ühte täiteliivakihti.

Kunstmuru katmine talveks ei ole soovitatav, sest selline tegevus tekitab kunstmuru pinnal kasvuhooneefekti ja viib sambla tekkeni.

Kevadel enne uue hooaja algust on soovitatav teha ulatuslikum hooldus. Kevadhoolduse ajal peab väljakut põhjalikult harjama (eemaldades prügi, lehed, okkad, sambla jm). Seda on lihtsam teha sobiva masinaga, näiteks pöörleva harjaga traktoriga, kuid hooldust saab teha ka käsiharjaga. Harjamise eelduseks on kuiv ilm, kuna märg kunstmurukate ei võimalda ühtlast harjamist.

Täiteliiv, mis harjamise ajal kaob, tuleb asendada ning uuesti ühtlaselt kunstmurukatte sisse harjata. Lisatav liiv peab olema kuiv. Killustikust aluspõhja puhul on soovitatav enne uue täiteliiva lisamist rullida väljakuala üle 600–700 kg kaaluva rulliga, et tihendada kogu struktuuri ja tagada mänguala kvaliteet vähendamaks valepõrkeid.
**Õõnespaneel** on eelpingestatud betoonelement  mida kasutatakse põrandateks, lagedes ning mõnel juhul ka seinteks.  Eelpingestatud õõnespaneeli plussiks on tema vähene kaal, kaalu vähendamiseks on paneelidel sees pikisuunalised ümara kujuga õõnsused. Normaallaius on 1200 mm, pikkus oleneb tellija vajadusest. Materjaliks on betoon tugevusega on vähemalt C50/60 ning pingearmatuur trossid.

Õõnespaneel ladustamisel

Tootmine
--------

Eelpingestatud õõnespaneele valmistatakse eelpinge liinil (TAM liin). Valmistamiseks kasutatakse spetsiaalset seadet, mis liigub piki rada ja teeb ~120 m pikkuse paneeli jäigast segust (ekstruudertehnoloogia). Pärast betooni pingetugevuse saavutamist lõigatakse element vajaliku pikkusega paneeliks. Betoon tihendatakse vibra- ja nihkeltihendustehnika abil. Paneeli armeering on ainult pikisuunas ning trosside pinge ei tohi ületada 1100 MPa. Võimalik on ka toota altsoojustatud õõnespaneele, selleks kasutatakse soojustusmaterjalina vahtpolüstüreeni, konsoolpaneele ning kitsamaks või kaldu lõigatud otsaga paneele (minimaalne 30°).
 Paneeli otsadesse tehakse alapinda vee-eraldusavad, mille kaudu eemaldub ehituse ajal õõnsustesse kogunev vesi.

Ladustamine, transport ja montaaž
---------------------------------

Paneele tuleb ladustada ja transportida horisontaalasendis, sorteerituna tüüpide järgi, paneelide vahele tuleb asetada prussid kohakuti (otsadest ~300 mm). Paneeli alumist osa ei tohi keerata ülespoole. Paneelide tõstmiseks kasutatakse traaverseid, haaratsite kaugus on paneeli otstest sama kaugel kui vaheprussi kaugus paneelide ladustamisel. Montaažil asetatakse paneel tsementmördist tasandikule või sarnasele materjalile, mis fikseerib toe asukoha ja parandab toetustingimusi. Tugipadja paksus müüritise puhul on 10–20 mm, monteeritavate elementide puhul 10 mm.

Viited
------

1. ↑  "Precast concrete".
2. ↑  "precast concrete construction". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. mai 2021. Vaadatud 13. juunil 2021.
3. ↑  "Eelpingestatud betoon".[*alaline kõdulink*]
4. ↑  "Betoon- ja raudbetoontooted".
|  |
| --- |
|  |
| Teenistuskäik |
|  **Ukraina** |
| **Nimi** | 
Hetman Sagaidatšnõi |
| **Kasutaja** | Ukraina merevägi (1993–2022) |
| **Ehitaja** | 
laevatehas Zaliv |
| **Kiil pandud** | 
1990 |
| **Vette lastud** | 
1992 |
| **Teenistuses alates** | 
1993 |
| **Teenistuse lõpp** | 
2022 |
| **Kodusadam** | Odessa |
|
| Laeva üldandmed |
| **Klass ja tüüp** | Krivak III klassi fregatt |
| **Pikkus** | 
123,5 m |
| **Laius** | 
14,3 m |
| **Vabaparda kõrgus** | 
4,7 m |
| **Kiirus** | 
32 sõlme |
| **Autonoomsus** | 
30 päeva |
| **Meeskond** | 
180 (sh 18 ohvitseri) |
| **Lennuvahendeid** | 
1x Ka-27PS |
| **Märkused** | 
Mereväe lipulaev |

**Hetman Sagaidatšnõi** (ukraina keeles Гетьман Сагайдачний) oli Ukraina mereväe koosseisu kuuluv Krivak III klassi fregatt. See oli Ukraina mereväe lipulaev.

Ajalugu
-------

Laeva hakati ehitama 1990. aastal Kertšis kui oma klassi viimast laeva ja sellest pidi saama Nõukogude piirivalve laev Kirov. 1991. aastal loobus aga piirivalve ehitamisjärgus veeskamata laevast. Laev veesati siiski 1992. aastal ja anti ukrainlastele üle. 

1993. aastal heisati laeval, uue nimega Hetman Sagaidatšnõi, Ukraina lipp. 

Kuni 2014. aastal toimunud Krimmi annekteerimiseni oli laeva kodusadam Sevastopol. Pärast seda oli see Odessa. 

2022. aasta märtsi alguses uputasid laeva Ukraina mereväelased. Laev oli remondis Mõkolajivi sadamas ja uputati selleks, et vältida selle langemist Vene vägede kätte. Plaanide järgi tõstetakse laev hiljem uuesti pinnale ja jätkatakse selle remonti.

Vaata ka
--------

* Petro Konaševõtš-Sagaidatšnõi

Viited
------

1. ↑  В Николаеве затопили флагман украинского флота «Гетман Сагайдачный» – волонтер - ZN.ua, 03.03.2022 (vaadatud: 03.03.2022)
2. ↑  Фрегат України "Гетьман Сагайдачний" виведений з ладу Militarnõi Portal, 4. märts 2022.
**Kaia Palm** (sündinud 13. mail 1964 Tartus) on eesti molekulaarbioloog.

Elulugu
-------

Kaia Palm on Uno Palmi tütar.

Lõpetas 1982 Tartu 2. Keskkooli, 1987 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna, oli 1993–1994 Lõuna-Austraalia Flindersi Ülikooli ja 1995–1998 Karolinska Instituudi doktorant, Ph.D. (molekulaarne neurobioloogia, 1998, Karolinska Instituut, Rootsi), väitekiri "Regulation of neuronal gene expression". Oli 1987–1991 KBFI molekulaarbioloogia labori nooremteadur, 1991–1993 Helsingi Ülikooli biotehnoloogia instituudi ja 1994–1995 Colorado Riikliku Ülikooli (USA) anatoomia ja neurobioloogia instituudi külalisteadur, 1998 Uppsala Ülikooli neurobioloogia instituudi biomeditsiini keskuse järeldoktor, 1998–2001 Cedars-Sinai Meditsiinikeskuse (Los Angeles, USA) teadur, 2003 KBFI teadur, 2003– TTÜ dotsent, 2005– TTÜ geenitehnoloogia instituudi vanemteadur.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: geeniekspressiooni regulatsioon närvisüsteemis; transkriptsioonifaktorite toimemehhanismid; inimese tüvirakud, nende erinevate arengusuuna valikute molekulaarsed mehhanismid, samuti vähi diagnostika ja teraapia. 12 teadustrükist, 4 patenti.

Teoseid
-------

* Multiple promoters direct tissue-specific expression of the rat BDNF gene (kaasautor). // Neuron 10 (1993) 3
* Molecular and developmental heterogeneity of fetal and adult human CNS stem cells (kaasautor). // Molecular Brain Res. 78 (2000)
* Dendritic localization of mammalian neuralized mRNA encoding a protein with transcription repression activities (kaasautor). // Molecular and Cellular Neurosci. 20 (2002) 4

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

* Kaia Palm Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Kaia Jäppinen** (sündinud 21. juulil 1963 Tallinnas) on eesti poliitik. Ta kuulub Eesti Keskerakonda ja oli 2004–2010 Tallinna abilinnapea.

Kaia Jäppinen on lõpetanud Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna.

19. mail 2010 esitas Kaia Jäppinen avalduse enda vabastamiseks abilinnapea kohalt alates 3. juunist 2010 tervislikel põhjustel ning asus ametisse linnapea nõunikuna, nõustades linnapead põhiliselt majandust, ettevõtlust ja linnaelanike tööhõivet puudutavates küsimustes, aga ka hariduse, kultuuri ja noorsootöö valdkonnas. 2011. aasta jaanuaris lahkus ta ka linnapea Edgar Savisaare nõuniku ametikohalt. 

Suvel 2016 viibis Jäppinen seoses alkoholijoobes autojuhtimisega 2 päeva arestimajas .

2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Nõmme linnaosas ning sai 58 häält.

Viited
------

1. ↑  Tallinna abilinnapea Kaia Jäppinen astus tagasi, tallinnapostimees.ee, 28. mai 2010
2. ↑  Tallinna endine abilinnapea Kaia Jäppinen veetis eelmisel aastal purjus peaga sõitmise eest kaks päeva arestimajas, Delfi, 18. september 2017
3. ↑

Välislingid
-----------

* Abilinnapea Kaia Jäppineni online-pressikonverents 15. detsembril 2009
* Tallinna abilinnapea jäi vahele bussirajal sõitmisega, Postimees 18. juuni 2008
* Biograafia ESBL-is
**Õhutemperatuur** on õhu (keha - füüsika) soojuslik olek ehk õhu temperatuuri iseloomustav füüsikaline suurus.

Õhutemperatuuri mõõdetakse termomeetriga, ilmajaamades tavaliselt kuus korda päevas. Kasutatakse elavhõbe- ja vedeliktermomeetreid, elektrilisi termomeetreid ning bimetall-termomeetreid. Tavaliselt kasutatakse mõõtmiseks Celsiuse skaalaga termomeetreid. USA-s on levinud Fahrenheit`i skaalaga termomeetrid. Meteoroloogiliste arvutuste juures kasutatakse sageli absoluutses Kelvini skaalas mõõdetud temperatuure.

Meteoroloogias mõõdetakse õhutemperatuuri päikese varjus oleva, maapinnast 2 m kõrgusel paiknevalt termomeetrilt. Nende mõõtmiste alusel arvutatakse näiteks ööpäeva keskmine õhutemperatuur. Standard õhutemperatuur = +15°C.

Lennunduses kasutatakse aerodünaamilisteks arvutusteks (arvestusteks) ühtset rahvusvahelist standardit 'Rahvusvaheline standardatmosfäär' (ISA), milles õhutemperatuur on määratletud +15 °C.

Rekordid
--------

### Maailmas

Õhutemperatuuri kõrgeim mõõdetud ehk absoluutne maksimum on 56,7 °C, mis registreeriti 10. juulil 1913. 1922. aastal registreeriti Liibüas Al-‘Azīzīyah' linnas õhutemperatuur +57,8 °C, kuid seda tehti taatlemata mõõteriistadega, mistõttu Maailma Meteoroloogiaorganisatsioon (WMO) ei kinnitanud seda rekordina.

Madalaima madalaim mõõdetud õhutemperatuur ehk absoluutne miinimum −89,2 °C registreeriti 1983. aastal Antarktises polaarjaamas Vostok.

### Eestis

Kõrgeim mõõdetud õhutemperatuur Eestis on +35,6 °C. Registreeritud 11. augustil 1992 Võrus.

Madalaim mõõdetud õhutemperatuur Eestis on −43,5 °C. Registreeritud 17. jaanuaril 1940 Jõgeval.

Kõrgeim kuu keskmine õhutemperatuur Eestis on +21,6 °C. Mõõdeti 2001. aasta juulis Võrus.

Madalaim kuu keskmine õhutemperatuur Eestis on −18,0 °C. Mõõdeti 1987. aasta jaanuaris Narvas.

Kõrgeim aasta keskmine õhutemperatuur Eestis on olnud +8,3 °C. Selline tulemus saadi Vilsandi ilmajaama mõõtmistulemuste keskmistamisel 1975, 1989 ja 2000. aastal.

Madalaim aasta keskmine õhutemperatuur Eestis on olnud +1,6 °C. Arvutati 1942. aasta Jõgeva ilmajaama mõõtmistulemuste alusel.

Vaata ka
--------

* Külmarekordid
* Õhutemperatuuri maksimum
* Õhutemperatuuri miinimum
* Õhutemperatuuri amplituud

Viited
------

1. ↑  50-kraadine kuumus USA-s võib lüüa kõik rekordid, ERR Uudised
**Öakse laid** (ka *Öakselaid*) on 7,82 hektari suurune saar (laid) Hiiumaast kagus Salinõmme poolsaare lähistel. Laid jääb Hiiumaa valla Salinõmme küla territooriumile.

Nimi
----

Laiu nime päritolu on selgusetu. Laidu on esmamainitud 1886. aastal kui *Öjakse laid*.

Asend
-----

Öakse laid asub Hiiumaa rannikust 500 meetrit kagus Salinõmme sadama lähedal. Öakse laiu ja Hiiumaa vahel asuvad veel Auklaid ja mitu väikest kare ja rahu. Saarest põhja pool asub Suur Pihlakare. Saarest 600 meetri kaugusele lõuna poole jääb Saarnaki laid.

Loodus
------

Saar koosneb kahest kõrgemast puude ja põõsastega osast, mida ühendab kitsas maariba.

Öakse laid kuulub Hiiumaa laidude maastikukaitseala Laidude sihtkaitsevööndisse. Laiul on lubatud viibida 15. juulist kuni jääkatte lagunemiseni kaitseala valitseja nõusolekuta ning 1. juulist 15. juulini kaitseala valitseja nõusolekul.

Viited
------

1. ↑  Öakse laid Eesti looduse infosüsteemis, vaadatud 25. augustil 2019.
2. ↑  Marja Kallasmaa: "Hiiumaa kohanimed". Eesti Keele Sihtasutus. Tallinn 2010.
3. ↑  Hiiumaa laidude maastikukaitseala kaitse-eeskirja ja välispiiri kirjelduse kinnitamine. Riigi Teataja
**Jaan Depman** (17. juuli 1885 Tarvastu kihelkond, Viljandimaa – 26. märts 1970 Leningrad) oli eesti matemaatik.

Elulugu
-------

Jaan Depman õppis vallakoolis, Tarvastu kihelkonnakoolis, Tartu Õpetajate Seminaris aastatel 1900–1904 koos Jaan Anveltiga ja töötas pärast seminari lõpetamist kooliõpetajana Virumaal, Toilas ja Iisaku kihelkonna Porskovo ministeeriumikoolis. Aastatel 1906–1907 oli Peterburis A. Jansoni reaal- ja kaubanduskooli õpilane. 1907. aastal lõpetas eksternina gümnaasiumi Peterburis ja astus õppima Peterburi Ülikooli füüsika-matemaatika teaduskonda, mille lõpetas 1912. aastal. *cand math*, oli PEüS liige. 

1917. aasta revolutsioonile eelnenud ajal tegutses koos bolševistliku suunitlusega sotsiaaldemokraatidega, avaldas Juhan Lilienbachi kirjastuse vahendusel proletaarset kirjandust. Aastatel 1912–1914 oli ta bolševistliku Narva ajalehe Kiir kaastööline.

1925. aastast oli ta õppejõud Nõukogude Venemaal, Leningradi Pedagoogikainstituudi matemaatikateaduskonna professor.

Jaan Depman elas viimastel eluaastatel Leningradis ning töötas Leningradi Keemia- ja Tehnoloogiainstituudi matemaatikaprofessorina.

Teoseid
-------

* Ilmutus kõues ja tormis. Johannese Ilmutamise raamat uues valguses. Peterburi 1909
* Komeedid ja tähesaod. Peterburi 1910
* Päikesevarjutamised üleüldse ja tänavune (8. aug. 1914. a.) täieline varjutamine iseäraldi. Tallinn [1914]
* Rahvaülikool. Tekkimiselugu ja korraldus. Tallinna üleüldisharidusliste suvekursuste avamiskõne, 1910. a. täiendatud paari märkusega haridusepäeva puhul, sept. 1913. Tallinn [1915]
* Matemaatika sõnad. Leningrad 1926
* Jutustusi matemaatikast. Tallinn 1956
* Aeg. aja arwamine ja mõetmine. Leningrad 1925
* Kuidas teadus töötab. Leningrad 1927
* Matemaatika algõpetus täiskasvanud iseõppijatele. I osa, Täisarvud ja kümnendmurrud. Leningrad 1930

Välislingid
-----------

* Jaan Depman Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
**Kaspars Putniņš** (sündinud 26. oktoobril 1966 Riias) on läti dirigent.

Alates 1992. aastast on ta olnud Läti Raadio Koori dirigent. Aastal 1994 asutas ta koori solistide baasil ansambli Läti Raadio Kammerlauljad. Aastail 2005–2008 oli ta Eesti Rahvusmeeskoori kunstiline juht ja peadirigent. Külalisdirigendina on Kaspars Putniņš juhatanud mitmeid Euroopa nimekaid koore, nagu BBC Singers, RIAS Kammerkoor, Berliini Rundfunkchor, NDR Koor, Hollandi Raadio Koor, Collegium Vocale Gent, Flaami Raadio Koor jt.

Alates 2014/2015. hooajast kuni 2019/2020. hooaja lõpuni oli ta Eesti Filharmoonia Kammerkoori kunstiline juht ja peadirigent. Alates 2020/2021. hooajast on ta Rootsi Raadio Koori peadirigent.

Tunnustus
---------

* 1998 Läti Muusika *grand prix*
* 2000 Läti Ministrite Nõukogu auhind saavutuste eest kultuuri ja teaduse vallas
* 2019 Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärk
* 2019 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (pühendunud tegevus Eesti muusikakultuuris)

Viited
------

1. ↑  Kaspars Putniņš Eesti Filharmoonia Kammerkoori kodulehel
2. ↑  Pärn, Miina. Kaspars Putninš: püüdkem vähem muretseda oma väikeste minade pärast. ERR, 23. märts 2020.
3. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 19918

Välislingid
-----------

* Kaspars Putniņš Eesti Filharmoonia Kammerkoori kodulehel
Kasper Dolberg (2016)
**Kasper Dolberg Rasmussen** (sündinud 6. oktoobril 1997 Silkeborgis) on Taani jalgpallur, kes mängib ründajana Belgia kõrgliigaklubis Anderlecht ja Taani jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Silkeborg IF.

2015. aastal liitus ta Hollandi kõrgliigaklubiga Amsterdami Ajax. Hollandi kõrgliigas debüteeris ta 2016. aasta augustis. Kohe esimesel hooajal lõi Dolberg Hollandi liigas 16 väravat. Samal hooajal valiti ta Hollandi liiga ja Ajaxi parimaks noormängijaks. Hooajal 2018–19 tuli ta Ajaxiga Hollandi meistriks.

2019. aasta augustis siirdus ta Prantsusmaa kõrgliigaklubisse Nice. Hooajal 2019/20 lõi ta Prantsusmaa kõrgliigas 11 väravat. Hooaja 2022/23 esimeses pooles oli ta laenul Hispaania kõrgliigaklubis Sevilla ja hooaja teises pooles Saksamaa kõrgliigaklubis TSG 1899 Hoffenheim.

Debüüdi Taani jalgpallikoondises tegi Dolberg 11. novembril 2016 mängus Kasahstani vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. juunil 2017, kui MM-i valikmängus kohtuti taas Kasahstaniga. 2021. aasta Euroopa meistrivõistluste kaheksandikfinaalis lõi ta kaks väravat Walesi vastu ning veerandfinaalis värava Tšehhi vastu. Dolberg kuulus Taani koondisse ka 2018. ja 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Ajax
* Eredivisie (1): 2018–19
* KNVB beker (1): 2018–19
* Johan Cruijff Schaal (1): 2019
* UEFA Euroopa Liiga: Teine koht 2016–17

Välislingid
-----------

 Kasper Dolberg – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Taani koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Schmeichel
* 2 Krohn-Dehli
* 3 Vestergaard
* 4 Kjær (c)
* 5 Knudsen
* 6 Christensen
* 7 Kvist
* 8 Delaney
* 9 N. Jørgensen
* 10 Eriksen
* 11 Braithwaite
* 12 Dolberg
* 13 M. Jørgensen
* 14 Dalsgaard
* 15 Fischer
* 16 Lössl
* 17 Stryger Larsen
* 18 Lerager
* 19 Schöne
* 20 Yurary
* 21 Cornelius
* 22 Rønnow
* 23 Sisto
* Treener: Hareide

 | Taani |

| * v
* r
Taani koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Schmeichel
* 2 Andersen
* 3 Vestergaard
* 4 Kjær (c)
* 5 Mæhle
* 6 Christensen
* 7 Jensen
* 8 Delaney
* 9 Braithwaite
* 10 Eriksen
* 11 Skov Olsen
* 12 Dolberg
* 13 R. Skov
* 14 Damsgaard
* 15 Nørgaard
* 16 Lössl
* 17 Stryger Larsen
* 18 Wass
* 19 Boilesen
* 20 Poulsen
* 21 Wind
* 22 Rønnow
* 23 Højbjerg
* 24 Cornelius
* 25 Christiansen
* 26 M. Jørgensen
* Treener: Hjulmand

 | Taani |

| * v
* r
Taani koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Schmeichel
* 2 Andersen
* 3 Nelsson
* 4 Kjær (c)
* 5 Mæhle
* 6 A. Christensen
* 7 Jensen
* 8 Delaney
* 9 Braithwaite
* 10 Eriksen
* 11 Skov Olsen
* 12 Dolberg
* 13 Kristensen
* 14 Damsgaard
* 15 Nørgaard
* 16 O. Christensen
* 17 Stryger Larsen
* 18 Wass
* 19 Wind
* 20 Poulsen
* 21 Cornelius
* 22 Rønnow
* 23 Højbjerg
* 24 R. Skov
* 25 Lindstrøm
* 26 Bah
* Treener: Hjulmand

 | Taani |
Ruslan Malinovskõi (2015)
**Ruslan Volodõmõrovõtš Malinovskõi** (ukraina keeles Руслан Володимирович Маліновський; sündinud 4. mail 1993 Žõtomõris) on Ukraina jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Atalanta ja Ukraina jalgpallikoondises.

2006. aastal liitus ta Donetski Šahtariga, kuid klubi põhimeeskonnas ta liigadebüüti ei teinud. Ukraina kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2013–14 Luhanski Zorja meeskonnas. Samal hooajal valiti ta Ukraina kõrgliiga hooaja parimaks noormängijaks.

Aastatel 2017–2019 mängis ta Belgia kõrgliiga klubis Genk. Hooajal 2018–19 lõi ta Belgia kõrgliigas 13 väravat ning tuli samal hooajal Genkiga Belgia meistriks.

2019. aasta juulis siirdus ta 13,7 miljoni euro eest Atalantasse. Esimese värava lõi ta klubi meeskonnas 22. oktoobril 2019 UEFA Meistrite Liiga alagrupimängus Manchester City vastu. Esimese värava Itaalia kõrgliigas lõi ta sama aasta 7. detsembril mängus Verona Hellase vastu. Hooajal 2020–21 oli Malinovskõi Itaalia kõrgliigas Romelu Lukaku kõrval enim väravasööte teinud mängija (kokku 11).

Ukraina jalgpallikoondises tegi Malinovskõi debüüdi 31. märtsil 2015 sõprusmängus Läti vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. oktoobril 2018 sõprusmängus Itaalia vastu. Ta kuulub Ukraina koondisse 2020. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 17.6.2021)

| * v
* r
Ukraina koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Buštšan
* 2 Sobol
* 3 Sudakov
* 4 Krivtsov
* 5 Sõdortšuk
* 6 Stepanenko
* 7 Jarmolenko
* 8 Malinovskõi
* 9 Jaremtšuk
* 10 Šaparenko
* 11 Marlos
* 12 Pjatov (c)
* 13 Zabarni
* 14 Makarenko
* 15 Tsihankov
* 16 Mõkolenko
* 17 Zintšenko
* 18 Bezus
* 19 Bjesjedin
* 20 Zubkov
* 21 Karavajev
* 22 Matvijenko
* 23 Trubin
* 24 Timtšik
* 25 Popov
* 26 Dovbik

 | Ukraina |