recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Cordelia Fine (2010)
**Cordelia Fine** (sündinud 1975 Torontos Kanadas) on kanada päritolu Briti psühholoog ja teaduskirjanik. 

Ta lõpetas 1995. aastal kiitusega Oxfordi Ülikooli bakalaureusekraadiga (*BA Hons*) eksperimentaalse psühholoogia alal. Aasta hiljem sai Cambridge'i Ülikoolist magistrikraadi (*MPhil*) kriminoloogia alal. 2001. aastal kaitses ta University College Londoni kognitiivse neuroteaduse instituudis doktorikraadi (PhD) psühholoogias.

Ta töötab Melbourne'i Ülikooli kunstide teaduskonna akadeemilises allüksuses School of Historical and Philosophical Studies ajaloo ja teadusfilosoofia professorina. Fine'i uurimisvaldkonnad on soolisus (sotsiaalpsühholoogilised protsessid; neuroteadus), moraalipsühholoogia (metaeetika; kognitiivne nihe) ja neuroeetika (neurofeminism).

Fine'i 2006. aastal ilmunud "A Mind of Its Own" ('Minu enda meelelaad') pääses Londoni Kuningliku Seltsi teadusraamatu auhinna pikka nimekirja (s.t 12 parema raamatu sekka), 2010. aastal ilmunud "Delusions of Gender" ('Soo pettekujutelmad') nomineeriti mitme kirjandusauhinna lühinimekirja ning ajaleht The Guardian tunnistas Fine'i teose 2010. aasta parimaks raamatuks. 2017. aastal ilmunud Fine'i kolmas raamat "Testosterone Rex" ('Kuningas testosteroon') võitis Kuningliku seltsi teadusraamatu auhinna.

Tunnustus
---------

* 2013 – Victorian Premier's Literary Awardsi nominent kategoorias "Mitteilukirjandus" ("Delusions of Gender")
* 2013 – Warwick Prize for Writingi nominent ("Delusions of Gender")
* 2017 – Londoni Kuningliku Seltsi teadusraamatu auhind ("Testosterone Rex")
* 2018 – Edinburghi medal
* 2018 – Orwelli auhinna nominent ("Testosterone Rex")

Teosed
------

* 2006 – *A Mind of Its Own: How Your Brain Distorts and Deceives*. W. W. Norton
* 2010 – *Delusions of Gender: How Our Minds, Society, and Neurosexism Create Difference* ('Soo pettekujutelmad. Tegelik suguliste erinevuste teadus'). W. W. Norton
* 2017 – *Testosterone Rex: Unmaking the Myths of Our Gendered Minds*. W. W. Norton

Viited
------

1. ↑  Testosterone Rex: Unmaking the Myths of Our Gendered Minds by Cordelia Fine. royalsociety.org
2. 1 2  About. cordeliafine.com
3. ↑  Academic Qualifications & Publications. cordeliafine.com
4. ↑  Our staff. arts.unimelb.edu.au
5. ↑  Prof Cordelia Fine. findanexpert.unimelb.edu.au
6. ↑  2018 Edinburgh Medal Awarded to Cordelia Fine. sciencefestival.co.uk, 8. märts 2018
7. ↑  Allan. Aksiim. "Sugu ja soolisus". sirp.ee, 5. september 2017

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Cordelia Fine** |

* Cordelia Fine'i koduleht
* Cordelia Fine. thriftbooks.com
* Communities in Control 2017 - Cordelia Fine. Youtube, 11. juuni 2018
Irene Käosaar 2021. aasta Arvamusfestivalil
**Irene Käosaar** (neiupõlvenimi **Irene Elango**; sündinud 2. märtsil 1970 Tartus) on eesti haridustegelane, lõimumise ja keelekümbluse edendaja.

Haridus
-------

Irene Käosaar lõpetas 1988 Tartu 5. Keskkooli bioloogia eriklassi. 1989–1996 õppis Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas ning lõpetas eesti keele (võõrkeelena) magistrina. 1996–1997 läbis samas õpetajakoolituse kutseaasta. Kooliõpingute ajal käis ta ka Tartu korvpallikoolis.

Töökäik
-------

2022–... Narva Eesti Riigigümnaasiumi direktor

2017–2022 Integratsiooni Sihtasutuse juhataja

2009–2017 Haridus- ja Teadusministeeriumi üldharidusosakonna juhataja

2007–2009 Haridus- ja Teadusministeeriumi rahvusvähemuste hariduse osakonna juhataja

1999–2007 Integratsiooni Sihtasutus, keelekümbluskeskuse juhataja

1992–1999 Tartu Puškini Gümnaasiumi eesti keele õpetaja

1988–1989 Tartu 40. lastepäevakodu, kasvataja abi

Ühiskondlik tegevus
-------------------

2008–2014 Valdkondliku arengukava Eesti Lõimumiskava 2008 – 2013 juhtkomitee liige

2011–2013 Integratsiooni ja Migratsiooni SA Meie Inimesed nõukogu liige

2012–2016 Sihtasutus Innove nõukogu liige

2013–2017 Programmi Tiiger Koolis nõukogu liige

2013–2019 Eesti NATO Ühingu nõukogu liige

2013– Valdkondliku arengukava Eesti Lõimumiskava 2013–2020 juhtrühma liige

2015– Programmi „Eesti ühiskonna väärtusarendus 2015–2020" nõukogu liige

2018– Eesti Haridus- ja teadusstrateegia 2035 visiooniloome ekspertrühma ja haridus-strateegia 2021–2035 töörühma: „Ühtne individuaalseid valikuid toetav haridussüsteem" liige

2018– Eesti Lõimimiskava 2030 koostamise töörühma liige

2019– Õiguskantsleri Inimõiguste nõukoja liige

2019– Eesti Lastekaitse Liidu vanematekogu liige

2008– Pärandkoosluste Kaitse Ühingu liige

2014– Liivi Sõprade Seltsi liige

Tunnustus
---------

* 2004 Presidendi hariduspreemia eduka keelekümblusprogrammi juhtimise ja uue keeleõppe metoodika juurutamise eest Eestis.
* 2013 Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2014 Eesti Sisekaitseakadeemia kuldrist sisejulgeolekusse panustamise eest läbi hariduse edendamise Ida-Virumaal

Isiklikku
---------

Tema vanaisa oli pedagoogikateadlane Aleksander Elango, isa oli füüsik Mart Elango (1936–1996), õde on keeleteadlane Renate Pajusalu. Tema tädi on bioloog Anne-Liis Sõmermaa. 
Irene Käosaarel on kaks poega.

Viited
------

1. ↑  "Tartu korvpallikool". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. november 2019.
2. ↑  "Narva riigigümnaasiume hakkavad juhtima Irene Käosaar ja Teivi Gabriel". *Postimees*. 22. märts 2022.
3. ↑  "Integratsiooni Sihtasutust asub sügisel juhtima Irene Käosaar". *Eesti rahvusringhääling*.
4. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 18800
5. ↑  Pärismaa, Sirje. "Särab, kiirgab ja nakatab". *Õpetajate Leht*.
**Christin-Amani Kiivikas** (sündinud 31. detsembril 2001) on eesti jõusaalitreener. 

Ta on ka YouTube'is ja Instagramis tegutsev sisulooja. 

Ta on lõpetanud 2021. aastal Tallinna Saksa Gümnaasiumi. 2021. aasta oktoobri algul sooritas ta jõusaali eratreenerikutse eksami.

Spordikarjäär
-------------

2016. aastal alustas ta isa Ott Kiivikase käe all treenimist bikiinifitnessis.

2018. aasta 29. septembril osales ta Sparta spordiklubis toimunud Valio Profeel Cupil juuniorite bikiinifitnessis, kus saavutas kolmanda koha. 2019. aasta 2. novembril toimunud Eesti meistrivõistlustel osales ta kahes kategoorias: juuniorite bikiinifitnessis, kus saavutas esikoha, ning naiste bikiinifitnessis, kus saavutas kolmanda koha. Euroopa meistrivõistlustel Hispaanias osales Christin-Amani Kiivikas bikiinifitnessi juuniorite 16-20 (*open class*) kategoorias, kuid poolfinaali ei jõudnud. Lisaks bikiinifitnessile on Christin-Amani Kiivikas tegelenud ka tennise, tantsimise, iluvõimlemise, kergejõustiku ja vehklemisega.

Tegevus sotsiaalmeedias
-----------------------

Youtube'is hakkas ta sisu looma 2021. aasta aprillis. Sama aasta 28. oktoobri seisuga oli tal Instagramis 13,9 tuhat ja Youtube'is 1,6 tuhat jälgijat. Christin-Amani peab ka blogi, kus jagab nõuandeid toitumise ja treeningu kohta. Koos spordirõivafirmaga Fennecfit on ta loonud Fiercebyamani kollektsiooni. Lisaks teeb ta ka koostööd spordiklubi Sparta ja Sportland Eestiga.

Isiklikku
---------

Christin-Amani Kiivikas on Eesti kulturist Ott Kiivika ja Signe Puki tütar, tema õde on Emilia Kiivikas. Christin-Amani elab Soomes koos elukaaslase Siim Haljandiga. Neil on 2021. aasta detsembris sündinud poeg.

Viited
------

1. ↑  "15 aastane Amani Kiivikas: 11 lisakilo on minu jaoks suure vaeva tulemus". *Buduaar*. 12. september 2017. Vaadatud 7.10.2021.
2. 1 2  "Klõps | Hiljuti rasedusest teatanud Christin-Amani Kiivikas näitas kosuvat beebikõhtu". *Kroonika*. 7. august 2021. Vaadatud 07.10.2021.
3. ↑  "Ott Kiivikas treenib koos lastega: "Ühised huvid annavad meile palju."". *Õhtuleht*. 6. mai 2016. Vaadatud 07.10.2021.
4. ↑  "Valio Profeel Cupi absoluutseks bikiinifitnessi tšempioniks krooniti Julia Tšizova". *fitness.ee*. 30. september 2019. Vaadatud 07.10.2021.
5. ↑  Christin-Amani Kiivikas (14. november 2019). "Eesti meistrivõistlused 2019". Vaadatud 27.10.2021.
6. ↑  Christin-Amani Kiivikas (8. mai 2019). "Esimene hooaeg purgis". Vaadatud 27.10.2021.
7. ↑  fitness.ee (25. juuni 2019). "Tunne Eesti tegijat – Christin-Amani Kiivikas". *fitness.ee*. Vaadatud 07.10.2021.
8. ↑  Christin- Amani Kiivikas. "Amani Kiivikas- Blogi ja elustiil". *worldpress*. Vaadatud 07.10.2021.
AS **Vaba Maa** on 1920. aastal Tallinnas Pikk tänav 54 asutatud trükikoda.

26. juulil 1940 trükikoda Vaba Maa natsionaliseeriti. 25. oktoobril 1940 nimetati see trükikojaks Punane Täht. 

Saksa okupatsiooni ajal taastati endine nimetus, pärast sõda töötas jälle nime Punane Täht all.

Nüüdisajal kuuluvad Vaba Maa trükiteenuste hulka raamatud ja ajakirjad, kalendrid, reklaamtrükised, turvatrükised jm. AS Vaba Maa 80% kuulub firmale Infortar ning 20% firmale K & O Service AS.
Töötab kunagise analinna, Pika tänava hoone asemel Peterburi teel. Varasem Vaba Maa kompleks Pikk 54, 56 ja 58 ehitati 2005. ümber kortermajaks.

Viited
------

1. ↑  771. Natsionaliseerimisele kuuluvad tööstusettevõtted, Riigi Teataja, nr. 81, 26 juuli 1940
2. ↑  403. Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu otsus käitiste nimede muutmise kohta. ENSV TEATAJA, 29.oktoobril Nr#35 1940
3. ↑  "The National Archives of Estonia > Ajalehe Vaba Maa trükikoda". *Archives Portal Europe*.
4. ↑  "Vaba Maa teenused". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. veebruar 2015. Vaadatud 26. veebruaril 2015.
5. ↑  Типография Prinston AS получила миллионный убыток и объясняет его переездом.Деловые ведомости, 03.05.2019

Välislingid
-----------

* Vaba Maa koduleht
Tim Burke, Oberhof 2018
**Tim Burke** (õieti **Timothy Burke**; sündinud 3. veebruaril 1982 Paul Smiths) on USA laskesuusataja. Ta elab Lake Placidis ja esindab Lake Placidi laskesuusatamisklubi. Ta alustas laskesuusatamistreeninguid 1997. aastal ja kuulub USA koondisse 2004. aastast. 

Burke võistles esimest korda rahvusvahelisel tiitlivõistlusel 2004. aasta maailmameistrivõistlustel Oberhofis 20 km eraldistardiga sõidus ja sai 61. koha. Ta kuulus 2006. aasta OM-il Torinos üheksanda koha saanud USA 4×7,5 km teatemeeskonda. Individuaalselt jäi olümpiamängudel tema parimaks kohaks 10 km sprindis saadud 35. koht. 

2007. aasta MM-il Anterselvas sai Burke 20 km sõidus seitsmenda koha. 2008. aasta MM-il Östersundis oli ta sprindis üheksas ja jälitussõidus kümnes. 2009. aasta maailmameistrivõistlustel Pyeongchangis tuli Burke 10 km sprindis üheteistkümnendaks ja 20 km eraldistardiga sõidus neljateistkümnendaks.

2009. aasta suvistel maailmameistrivõistlustel rullsuuskadel Oberhofis sai Burke 10 km sprindis 4. koha ja 12,5 km jälitussõidus 5. koha.

Burke jõudis maailma karikasarjas esimest korda kümne parema hulka 8. detsembril 2006 Hochfilzenis, kus sai 10 km sprindis 10. koha. Esimest korda jõudis ta poodiumile 3. detsembril 2009 MK-avaetapil Östersundis 10 km sprindis, kui sai teise koha. Järgmisel päeval peetud 12,5 km jälitussõidus oli ta kolmas.

Välislingid
-----------

* Tim Burke'i koduleht
* Tim Burke IBU kodulehel (inglise)
***Opisthokonta*** (kreeka keeles οπίσθω- (opisthō-) = "taga-" + κοντός (kontos) = "vibur") on suur eukarüootide rühm, kuhu kuuluvad loomariik, seeneriik ja mõningad protistid (kaelusflagellaadid, korallohütriidid, ihtüospoorid ja nukleariidid, kollektiivselt nimetatud *Choanozoa*). Eesti keeles on kasutatud terminit **tagaviburilised**. Molekulaargeneetiliste uuringute põhjal moodustavad nad ühe monofüleetilise grupi – klaadi. 

Nende üks ühistunnus on, et nende ujuvatel rakkudel (näiteks loomade spermid ja hütriidide eosed) paikneb liikumist võimaldav vibur raku tagaosas (posterioorselt). Teiste eukarüootide viburrakkudel on tõmbav(ad) vibur(id) raku eesotsas. 

Termini *opisthokont* võttis 1956 kasutusele Copeland, tähistamaks hütriide. 1987 püstitas Thomas Cavalier-Smith loomade ja seente lähedase suguluse hüpoteesi; seda kinnitasid hilisemad uuringud ja *opisthokonta* tuli kasutusele loomade ja seente klaadi ühisnimetusena. Varem liigitati nad lähedasteks taimede ja teiste rühmadega, millel on lamedate kristadega mitokondrid, kuid see tunnus ei ole ühene. 

Cavalier-Smithi ja Stechmanni järgi üheviburilised eukarüoodid ehk unikondid (opisthokondid ja *Amoebozoa*) eraldusid kaheviburilistest eukarüootidest (bikontidest) evolutsiooni varases etapis. 

Ilmselt on tagaviburilised (arvatavasti ka amööbid (*Amoebozoa*)) eukarüootide seas ühed kõige primitiivsemad, sest nende rakud paistavad tsütoloogiliselt olevat kõige sarnasemad esimese eukarüoodiga. Näiteks on neil reeglina ainult üks vibur ja puuduvad kloroplastid. Paljudel teistel eukarüootidel on seevastu keeruline rakustruktuur, paljudel on peale mitokondrite veel kloroplastid (mõnedel on need lausa sekundaarsed või tertsiaarsed; vt artiklit eukarüootidest), vähemalt kaks viburit (mõnedel neli ja rohkem). Loomarakkudest on tagaviburiliste ühise eellasega kõige sarnasem sperm. Seente hulgast on tüüpilised tagaviburilised tagaviburseened (*Chytridiomycetes*), keda vahel siiski protistide hulka arvatakse.

Tagaviburiliste (*Opisthokonta*) mitmekesisus
---------------------------------------------

Tegemist on kõige liigirikkama eukarüootide rühmaga. Teadaolev liikide arv võib küündida 1,5 miljonini (suurem osa nendest putukad), kuid see on tõenäoliselt 5–20% tegelikust liikide arvust.

Käsnad on kõige algelisema ehitusega loomad

Tagaviburiliste rühmad
----------------------

* riik loomad (*Animalia*)
* riik seened (*Fungi*)
* protistid
	+ hõimkond *Choanozoa*
		- klass kaelusviburlased (*Choanoflagellata* = *Choanomonada*)
		- klass korallohütriidid (*Corallochytrea*)
		- klass ihtüospoorid (*Ichthyosporea* = *Mesomycetozoea*)
		- klass nukleariidid (*Nuclearidea* = *Cristidiscoidea*)
***Parkapzuk*** (armeenia keeles Պարկապզուկ, "torupill") on Armeenia torupill. *Parkapzukil* puuduvad bassitorud (burdoonid) ning tema sõrmiline ehk mänguvile on kahekordne, st kaks sõrmilist on kõrvuti koos. 

*Parkapzuk*'i topeltsõrmilise otsa on ühendatud veisesarv, mis annab sõrmilisele üldkujult sarnase väljanägemise Armeenia rahvuspilliga pku. 
Mõlemal sõrmilisel on viis  kuni seitse  sõrmeava (alati võrdselt) ning sõrmilised on häälestuselt erinevad, mistõttu võib selle pilli mängimisel tekkida heliinterferents.

Instrumendi õhukott on tehtud kas kitse või mõne muu looma nahast ning on tihti värvitud halliks või kujundatud (õhupuhumistoru ümbert) maalingutega, meenutamaks Ararati mäge. *Parkapzuk*'ki mängitakse samuti kui teisi torupille.

Aktiivseid *parkapzuk*'imängijaid pole Armeenias kuigi palju. Näiteks 1996 ja 1997 olevat lindistatud ühte viimastest *parkapzuk*'imängijatest sel ajal.

Mõne allika järgi on *parkapzuk*'il ainult üks sõrmiline, samas kui teiste andmeil on *parkapzuk*'il topeltsõrmiline nagu ka Armeenia rahvapillil *tulum*'il.

Viited
------

1. ↑
2. 1 2 3  Malou Haine; Hubert Boone; Isabelle Deleuse; Géry Dumoulin, Wim Bosmans, Karel Moens, Anja Van Lerberghe, Ferdinand J De Hen, Pascale Vandervellen, Musée Instrumental (Bruxelles (18. september 2001). *Musée des Instruments de Musique: Cornemuses européennes*. Editions Mardaga. Lk 7. ISBN 978-2-87009-786-1. Vaadatud 14. detsember 2013.`{{cite book}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. detsember 2013. Vaadatud 14. detsembril 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Pilte *parkapzuk*'ist
Kaart
Raatuse tänav Kivisillalt umbes 1911. aastal
**Raatuse tänav** on tänav Tartus, Ülejõe linnaosas. Tänav on 850 m pikk ja täiesti sirge.

Raatuse tänav algab Narva maanteelt ja ulatub kuni Puiestee tänavani. Tänav ristub Põik tänavaga (paremalt), Pika tänavaga, Uue tänavaga (paremalt) ja Jaama tänavaga.

Raatuse tänaval asub Tartu Üliõpilasküla ühiselamu.

Tänav on nime saanud selle järgi, et algas varem raekoja ehk Raatuse platsi juurest kohe teisel pool Kivisilda, Emajõe pahemal kaldal.

Tänava varasemad nimed on olnud **Koolitare-uulits**, **Raatuse-uulits**, alates 1927. aastast **Raekoja** tänav, nõukogude ajal kuni 1987. aastani **1. Mai** tänav ja alates 1987. aastast uuesti **Raatuse** tänav. Tänava saksakeelne nimi oli *Rathausstraße*.

Pildid
------

* Raatuse 55Raatuse 55
* Raatuse 55, detailRaatuse 55, detail
* Raatuse ühiselamuRaatuse ühiselamu
* Juuni varahommik Raatuse tänavalJuuni varahommik Raatuse tänaval
* Raatuse tänav märtsis 2024Raatuse tänav märtsis 2024
* Raatuse tänav märtsis 2024Raatuse tänav märtsis 2024
* Raatuse tänav märtsis 2024Raatuse tänav märtsis 2024

Viited
------

1. 1 2  Ekspresskataloog 2005, lk. 54–55

Kirjandus
---------

* Jaan Lattik, *Raatuse uulits*. Teoses: Mõrsjapärg. Jutustusi ja mälestusi. Kirjastus Orto, Göteborg, 1951, lk 24–43

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Raatuse tänav** |
**Tiiu Varik** (sündinud 3. detsembril 1944) on eesti laulja. 

Tiiu Varik lõpetas 1962. aastal Tallinna Lastemuusikakooli klaveri erialal ja 1968. aastal Tallinna Muusikakooli koorijuhi erialal. 

1959. aastal kutsuti ta laulusolistina Tallinna Pedagoogilise Instituudi ansamblisse Ratex, mida esialgu juhatas Aadu Birnbaum, 1961. aastast aga Tiiu vend Vello Varik. Ansamblisse kuulusid teiste hulgas Tiit Lehto ja trummar Vello Mikk. 

Järgnesid esinemised Tallinna džässifestivalidel (1960. aastal orkestriga Mickeys, 1961. aastal Mart Lille trioga), telesaadetes (esimest korda 1961. aastal Ratexiga) ja mitmesugustel kontsertidel. 

Esimene raadiolindistus sai teoks 1962. aastal (Tony Renise «Quando» Emil Laansoo ansambli ja Eesti Raadio meeskvartetiga). 

Esimesed algupärased laulud kirjutas Varikule Uno Naissoo 1962. aastal. Neist lindistati ansambliga Stuudio 8 «Kui kord selge taeva all» ja «Viimane eksam» (Heldur Karmo tekstid). Veel on Varik laulnud orkestriga Rütm, ansamblitega Metronoom, Norma ja ETV ansambliga. 

Muusikat õppides töötas ta lasteringide juhendajana, võimlejate ja rahvatantsijate saatjana, aastail 1969–1975 oli ta lauluõpetaja Tallinna Spordiinternaatkoolis. Aastail 1970–1975 juhendas ta Ehitajate Klubi tütarlasteansamblit Lüübik, kes tuli 1973. aastal üleliidulise estraadi- ja tsirkuseartistide konkursi laureaadiks.

Tuntumad laulud
---------------

* "Maailm läbi lauluga"
* "Anna mulle maailm"
* "Südamlik lugu"
* "Roosiaed"
* "Taas üksi"
* "Laulev vahanukk"
* "Ootamatud sõnad"
* "Ei ole ma veel selles eas"
* "Waterloo"
* "Kui öö on nii pime"
* "Quando"

Isiklikku
---------

Tema vanem vend on spordipedagoog ja laulja Vello Varik, teine vend oli skulptor ja kunstipedagoog Matti Varik.

Viited
------

1. ↑  Kuhu on kadunud Tiiu Varik? www.ohtuleht.ee, 23. detsember 2016

Välislingid
-----------

* Tiiu Varik: «Mina pühendasin ennast perele. Ma ei kahetse midagi.», SL Õhtuleht, 3. juuni 2004
* Tiiu Varik pidi sünnikodust lahkuma, SL Õhtuleht, 14. august 2003
**Hans Pawels** oli 15.–16. sajandi Tallinna kaupmees, Oleviste kiriku eestseisja. Lasi aastatel 1513–1523 uuesti ehitada Oleviste kiriku Maarja kabeli. Tema mälestuseks on kabeli idaseinale püstitatud hilisgooti stiilis kenotaaf (1513–1516, kiviraidurid Gert Koningk, Clemens Pale ja Hinrik Byldensnyder), mis on Eesti kontekstis väljapaistva kunstilise väärtusega teos ja kantud kultuurimälestiste riiklikku registrisse.

Eluloolist
----------

Hans Pawels ilmub allikates esmakordselt teates 1489/90. aasta jõulujootude kohta, mil ta võeti vastu Mustpeade vennaskonna liikmeks. Vennaskonda kuulub ta kindlalt 1493/94. aasta jootudeni. Samade pidustuste lõpul astub ta Suurgildi, mis tähendab, et ta on teinud oma meistriaastad ja saanud iseseisvaks kaupmeheks. 1493. või 1494. aastal ostis ta maja Pikal tänaval (*Lange strate*, hiljem Pikk 35) ja abiellus. 1495. aastal ostis ta teise maja *Susterstrate*'l (Lai 30), olgugi et elas edasi Pika tänava majas. Hans Pawels sai linna kodanikuks 3. juunil 1495. Kõrgeim positsioon, mille ta Suurgildis saavutas, oli kaasistuja (*Beisitzer*) ja ta oli selles ametis 1512.–1514. aastani.

Hans Pawels kuulus Oleviste kogudusse aastast 1513 (võib-olla ka varem) kuni 1519. aastani ja ta oli üks kiriku eestseisjatest. Tema tegevusest kaupmehena on vähe teateid, kuid ta paistab olevat sisse vedanud veini ja tal on olnud sidemeid Lübeckis ja Danzigis. 1519. aastal ta suri ja viimane teade temast elavana on selle aasta märtsist, kus ta on kutsutud gildi vastlajootudele. Testament pole säilinud. Tema mälestamine gildis algas 1520. aasta ülestõusmispühade ajal.

Ühe Pawelsi järeltulijat puudutava 17. sajandist pärit dokumendi teatel on ta maetud Oleviste kirikusse naisega ühise hauaplaadi alla kiriku lääneosas..

Kenotaaf
--------

Hand Pawelsi kenotaaf
 *Pikemalt artiklis Hans Pawelsi kenotaaf*
Kenotaafil on kujutatud Hans Pawelsi peremärki ja skeleti kohal seinal olev viierealine tekst lõpeb sõnadega "Hans Pawelsi mälestuseks". Vastuseks küsimusele, miks rajas Pawels oma kenotaafi kabeli välisseina, mitte liturgiliselt prestiižsemasse kabeliruumi omaenda hauakivi lähedusse, on pakutud võimalus, et Pawelsi üheks motiiviks võis olla soov siduda oma mälestusmärk kiriklike rituaalidega, eriti ümber pühakoja toimuvate protsessioonidega, mis taganuks talle suurema publiku ja suurema hulga eestpalveid.

Vaata ka
--------

* Donaator

Nimekaimud
----------

Tallinna Linnaarhiivis säilinud dokumentide järgi eelneb talle vähemalt kaks samanimelist kaupmeest. Üks Hans Pawels on võetud Suurgildi liikmeks 1445/46. aasta jõulujootudel ja teine 1466/67. aasta vahetusel. Viimatinimetatud Hans Pawels sai linna kodanikuks 1468. aastal ja üks kahest on surnud 1469. aastal vastlate ajal kui *her Johan Pawels*. Et tol ajal oli kombeks mitte ainult aadlikel, vaid ka kaupmeheperekondades anda nimi ühele pojale isa järgi, ei saa välistada ka sugulust ja Oleviste kiriku eestseisjaks olnu võis olla kolmandat põlve tallinlane.

Viited
------

1. 1 2  Anu Mänd. Church Art, Commemoration of the Dead and the Saints' Cult: Constructing Individual and Corporate Memoria in Late Medieval Tallinn. – Acta Historica Tallinnensia, 2011, 16, 3–30
***Beroe cucumis*** on keskmise suurusega ja pikkusesse väljavenitatud kujuga pelaagiline kammloom, kes elutseb põhjapoolkera ookeanides ja meredes, sh Põhjameres. Eelkõige merelist keskkonda eelistavat liiki on leitud ka Läänemere vetes.

Kirjeldus
---------

*Beroe cucumis* on kurki või melonit meenutava pikliku kujuga. Keha on täiesti läbipaistev ja umbes 15–16 cm pikk. Kehal on kaheksa ripsmetega kammplaadikeste rida, mille abil loom ujub; kammplaadikeste iridestsents on nähtav päevavalguses, öösel need fosforestseeruvad.

*Beroe cucumis* on röövloom, kes toitub zooplanktonist ja teistest kammloomadest, eriti tavaline saakloom on *Bolinopsis infundibulum*. Erinevalt ameerika kammloomast või meritikrist puuduvad tal kombitsad ja ta neelab saagi oma suure suuavaga tervelt alla.

Levik
-----

Liiki on leitud Atlandi ookeani põhjaosas ja Põhja-Jäämeres nii Euroopa kui ka Põhja-Ameerika rannikutel, aga vähem ka Jaapanist ja lõunapoolkera rannikutelt Lõuna-Ameerikas ja Austraalias.

Soolast merevett eelistavat liiki on leitud ainult Läänemere lääneosas.

Viited
------

1. ↑  Beroe cucumis Fabricius, 1780. - WoRMS
2. ↑  [Marget Metsla: "Meduuside ja kammloomade levik ning puhangud Läänemeres ning teistes riimveelistes ökosüsteemides" Tartu Ülikool, 2013 (bakalaureusetöö)]
3. ↑  Melonenqualle. - Unterwasser-Welt Ostsee
4. ↑  Melon comb jelly (Beroe cucumis). - The Marine Life Information Network
5. ↑  Melon comb jelly (Beroe cucumis). - The Marine Life Information Network
6. ↑  Beroe cucumis Fabricius, 1780, - Ocean Biodiversity Information System
7. ↑  Melonenqualle. - Unterwasser-Welt Ostsee
Thomas Kaminski (2022)
**Thomas Kaminski** (sündinud 23. oktoobril 1992 Dendermondes) on Belgia jalgpallur, kes mängib väravavahina Inglismaa Premier League'i klubis Luton Town.

Ta alustas klubikarjääri Belgias. Belgia kõrgliigas debüteeris ta 2009. aastal Germinal Beerschoti meeskonnas. Belgia kõrgliigas on ta mänginud veel OH Leuveni (2011–2012), Anderlechti (2012–2014), Kortrijki (2016–2019) ja Genti (2019–2020) meeskonnas. Hooajal 2014/15 oli ta Anderlechtist laenul Küprose kõrgliigaklubis Famagusta Anórthosis ja hooajal 2015/16 Taani kõrgliigaklubis København.

Aastatel 2020–2023 mängis Kaminski kolm hooaega Inglismaa esiliigaklubis Blackburn Rovers. 2021. aastal valiti Kaminski Blackburn Roversi aasta mängijaks.

2023. aasta augustis sõlmis ta lepingu äsja Inglismaa kõrgliigasse tõusnud Luton Towniga.

Aastatel 2005–2013 mängis Kaminski Belgia noortekoondistes. Pärast seda, kui Simon Mignolet vigastada sai, nimetati Kaminski 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel osalevasse Belgia koondisse, kuid Belgia jalgpallikoondises pole ta siiani debüüti veel teinud.

Ta on isa kaudu Poola päritolu.

Viited
------

1. ↑  "Kiest Kaminski voor Polen?". *Het Laatste Nieuws* (hollandi). 22. november 2012.

Välislingid
-----------

 Thomas Kaminski – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Profiil Luton Towni kodulehel
Pavol Hurajt

**Pavol Hurajt** (sündinud 4. veebruaril 1978 Popradis) on Slovakkia laskesuusataja. 

Hurajt on osalenud kahtedel olümpiamängudel: 2006. aasta OM-il Torinos ja 2010. aasta OM-il Vancouveris. Torinos jäi tema parimaks kohaks 12,5 km jälitussõidus saadud 14. koht. Vancouveris võitis ta pronksmedali 15 km ühisstardiga sõidus. Lisaks oli ta viies 20 km eraldistardiga sõidus, seitsmes 10 km sprindis ja kuueteistkümnes 12,5 km jälitussõidus.

Maailmameistrivõistlustel on ta parim koht 2008. aasta MM-il Östersundis 10 km sprindis saadud neljateistkümnes koht.

Hurajt võitis suvistel maailmameistrivõistlustel 2004. aastal Brezno-Osrblies 6 km ühisstardiga sõidus kuldmedali ning on saanud pronksmedali 4x4 km teatesõidus nii 2003. aastal Forni Avoltris, kui ka 2004. aastal ning 2009. aastal Oberhofis 2x6+2x7,5 km segateatesõidus

Maailma karikasarjas on Hurajt olnud (seisuga 25. märts 2010) kolm korda kolmas: 2003. aastal Brezno-Osrblies 12,5 km jälitussõidus, 2004. aastal Fort Kentis 10 km sprindis ja 2009.–2010. aasta maailma karikasarjas Vancouveri OM-il 2010. aasta veebruaris 15 km ühisstardiga sõidus.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 2010 Kanada Vancouveris
	+ pronksmedal 15 km ühisstardiga sõidus

Välislingid
-----------

* Pavol Hurajti koduleht
* Pavol Hurajt IBU kodulehel (inglise)
* Pavol Hurajt vancouver2010.com koduleht
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib mälestusmärgist Tallinnas; teiste mälestusmärkide kohta vaata artikleid Paul Kerese mälestusmärk (Pärnu) ja Paul Kerese mälestusmärk (Narva)* |

---

Paul Kerese mälestusmärk Tallinnas algses asukohas
Paul Kerese mälestusmärk Pärnu mnt 44 aastal 2024
**Paul Kerese mälestusmärk** on Paul Kerese 85. sünniaastapäeva puhul rajatud monument Tallinnas Tõnismäel aadressil Pärnu mnt 44 // Tõnismägi 11a. Mälestusmärk loodi 1991. aastal.

Monument koosneb malelauda kujutavast hallikatest graniitplaatidest piirdega ja punaka graniitparketiga kaetud platvormist (mõõtudega u 12x12 meetrit ja kõrgusega u 80 cm) ning sellel paiknevatest malendeid meenutavatest Paul Kerese pronksbüstist roosakal sambakujulisel graniitpostamendil (kõrgus 342 cm), selle ees kasvavast elupuust (kõrgus u 4 m), mustast graniidist lihvitud vertikaalsest pronksautograafiga risttahukast (kõrgus 400 cm, laius 119 cm, sügavus 34 cm), hallikast maakivirahnust (pikkus u 2 m) ja roosakatest lihvitud graniitplokkidest horisontaalse risttahuka kujulisest pingist (pikkus 600, laius 50, kõrgus 60 cm).

Uusmodernistlikus stiilis skulptuuri autorid on skulptor Ekke Väli ning arhitektid Andres Siim ja Hanno Kreis.

Et mälestusmärk asub eramaal, tegid Tallinna linnavolikogu liikmed Jaak Juske ja Tarmo Kruusimäe 2015. aastal ettepaneku see ümber paigutada. Linnavolikogu otsustas aga monumendi samale kohale jätta ja selle Paul Kerese 100. sünnipäevaks korda teha.

2017. aastal teisaldati mälestusmärk ajutiselt Tõnismägi 11a elamu- ja ärihoone ehituse tõttu. Hiljem paigutati see senisest asukohast 30 meetrit lõuna poole ning kujundati selle ümber väike linnaväljak.

Viited
------

1. 1 2  Tallinna Linnavalitsuse istungi protokoll, oktoober 2014.
2. ↑  Maja Kerese monumendiga ehk kompromisside summa Blogi Arhitektuuripolitsei. 31.07.2017.
3. ↑  Linn paneb Paul Kerese mälestusmärgi taas särama, Pealinn 09.02.2015.
4. ↑  Eesti male suurmeistri monument jääb Tõnismäele, Pealinn 21.07.2017.

Välislingid
-----------

* Paul Kerese mälestusmärk kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
**Kersten Kievel** (ka *Kivell, Kyvel, Kyvell*) oli Liivimaa aadlimees 16. sajandil.

Kersten Kievelit mainitakse esimest korda allikates 1517. aasta 18. veebruaril, kui ta ostis Hans Rademannilt Suur- ja Väike-Aakaru küla (*Grote und Kleene Ayakaer*, ka *Oldckaer* või *Adekaer*), mis asusid vastavalt Kambja ja Nõo kihelkonnas. Ühtekokku oli neil küladel 15 adramaad, millest 9 paiknes Suur- ja 6 Väike-Aakarus; kahes külas oli kokku 8 talumajapidamist. Lisaks sai Kersten ka õiguse nõuda ühte Hinrich Langenile kuuluvat talumajapidamist, ehkki müüja ei soovinud selle eest vastutada. Müügitehingu hind oli 1300 vana Riia marka ning tehingu kinnitas Tartu piiskop Christian Bomhower.

Aastatel 1542–1545 on Kersten Kievelit mitmel korral nimetatud Tartu mees- ehk vasallikohtu kaasistujana.

Viited
------

1. ↑  Livländische Güterurkunden (aus den Jahren 1501 bis 1545), Band II. Väljaandja Hermann von Bruiningk, Riia, 1923, Nr. 232.
2. ↑  Livländische Güterurkunden, II, Nr. 909, 956, 1010, 1102.
**Eesti Theeravaada Sangha Klooster** on budistlik organisatsioon, mis loodi 2014. aastal koos Eestist, Taist ja Sri Lankast pärit Mahachulalongkornrajavidyalaya Ülikooli üliõpilasete ja õppejõududega. 

Varasemad nimed: Eesti Theravaada Sangha, MTÜ Buddhavacana.

Eesti Theeravaada Sangha esindab algupärast theeravaada budismi. Sanghale kuulub Aegna saarel asuv WDS Aegna Meelearenduskeskus, kus toimuvad mõtluslaagrid, retriidid, kursused ning ordinatsioonid. 

Eesti Theeravaada Sangha juht on Ṭhitañāṇa bhikkhu (kodanikunimega Andrus Kahn), sekretär on Ṭhitamedha bhikkhu (Maarek Lind).

Eesti Theeravaada Sangha on kirjastanud mitmeid Ṭhitañāṇa bhikkhu raamatuid: "Siddhatthast Buddhaks" (2017), "Virgumise tee - nii nagu õpetas Buddha" (2018), „Meditation - As Taught by the Buddha" (2019), "Kasiṇa Meditation" (2020), "Meelerahu ja teadlikkuse loomine ning arendamine" (2021); "Puudža. Austusavaldused" (2022) jt. 2023 aastal kirjastas Eesti Theeravaada Sangha taskuraamatud "Tegu ja vili", "Meele arendamine", "Annetus" ja "Õige dhamma".

Eesmärgid
---------

* esitleda Eestis ja Euroopas autentset Buddha õpetust;
* õpetada, juhendada ja toetada virgumisteele asunuid;
* organiseerida meditatsioonikursusi, -laagreid, -õppegruppe, -reise jm üritusi;
* tutvustada Eestis ja Euroopas paali keelt, milles on kirja pandud tänini ainsana säilinud Buddha õpetuste tervikkogumik – paalikeelne Tipiṭaka;
* koostada interaktiivne paali-eesti-paali sõnaraamat ja avaldada see tasuta;
* tõlkida Tipiṭaka eesti keelde ja avaldada see tasuta;
* vahendada informatsiooni ja teha koostööd teiste sarnaste organisatsioonidega.

Põhisihid
---------

1. paalikeelse Tipiṭaka tõlkimine eesti keelde;
2. esimese budistliku templi ehitamine Eestisse;
3. mõtluskeskuse rajamine Aegna saarel;
4. budistliku instituudi avamine Eestis.

Viited
------

1. ↑  Äriregister
2. 1 2 3   02.07.2017
3. ↑  "Facebook'i leht: "Siddhatthast Buddhaks"".
4. ↑  Thitanana (2022). "Virgumise tee – nii nagu õpetas Buddha".
5. ↑  Eesti Theeravaada Sangha koduleht (2022). "Raamatud".

Välislingid
-----------

* ETSi Koduleht
**Ilmar Priimets** (29. november 1935 Tõrva – 9. mai 2018) oli eesti alpinist.

Ta oli ainus eesti mägironija, kes on vallutanud Džengiši mäetipu Tian Shanis, ja esimene eestlane, kes pälvis Lumeleopardi aunimetuse. 

Ta töötas tootmiskoondise Talleks peakonstruktori asetäitjana.

Haridustee
----------

Ta lõpetas 1955. aastal Viljandi I Keskkooli ja 1960. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi autotranspordi erialal.

Alpinism
--------

Ta tegeles alpinismiga 1960. aastast. 11. augustil 1965 tõusis ta koos kaaslastega Ragnar Palmre juhtimisel Lenini mäetippu (7134 m) mäe lõunaküljelt. Selle tõusuga lõunast saadi NSV Liidu esivõistlustel 4. koht.

Ilmar Priimets oli esimene eestlane, kes on tõusnud Džengiši tippu
III Eesti Pamiiri-ekspeditsioonil 1970. aastal juhtis ta eesti alpinistide esmatõusu Korženevskajale (7105 m) ja tõusis koos kaaslastega Heino Paltseri juhtimisel Nõukogude Liidu kõrgeima mäe Kommunismi tippu (7495 m). Tõus Kommunismi tippu oli esimene Baltikumis.

Aastatel 1965–1985 tegi Priimets 14 edukat tõusu seitsmetuhandeliste tippu, sealhulgas tõusis ta Kommunismi mäetippu kolmel korral.

Seni ainsa eestlasena on ta vallutanud (1983. aastal) Džengiši mäetipu (7439 m) Tian Shanis.

Aastatel 1978–1985 oli ta instruktor rahvusvahelises alpilaagris Pamir (*Internationnal Mountaineering Camp "Pamirs"*).

Ta oli aastatel 1973–1985 VSÜ Kalevi alpinismisektsiooni juhatuse esimees.

Film
----

Ilmar Priimets 1984. aastal
Aastatel 1975–1976 osales ta koos veel mitme eesti alpinistiga filmistuudio Gruziafilm lühimängufilmi "Mäetipp" võtetel.

Tunnustus
---------

* 1983 – Lumeleopardi aunimetus (tõusnud nelja Nõukogude Liidu üle 7000 m kõrguse mäe tippu).

Isiklikku
---------

Alpinismiringkonnas oli tema hüüdnimi Primka.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Priimets, Ilmar. ESBL. esbl.ee
2. 1 2 3 4  Ilmar Priimets – Lumeleopard. alpinism.ee
3. 1 2 3  Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee
4. ↑  Johan Ahlberg. "Mäed kutsuvad. Miks?". Tallinn, 1997. Lk 15

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ilmar Priimets** |

* "Maailmapilt. Alpinism" Vikerraadio, 1998 (raadiosaate esmaeeter: 3. august 1998)
**Bernt Wolt** (enne 1485 Münster? – pärast 1516 Münster?) oli Münsteri kiviraidur ja töökoja omanik. 

Bernt Wolt sündis Münsteris enne 1485. aastat. Tema isa oli kiviraidur ja töökoja omanik Johann Wolt (enne 1459–ca 1486). 1485. aastal võttis Bernt üle oma isa kiviraiumistöökoja. Tema töökoja tööde hulka on loetud ca 1490.aastal valminud Kluseni kabeli altariretaablit Rheine Püha Dionysose kirikus, kanoonik Heinrich Hachmeisteri epitaafi Marienfeldi kloostris (valminud ca 1494) ja kanoonik Depmar Grave epitaafi Paderborni Busdorfi kirikus.

1514. aastal saabus Bernt Wolt Tallinna ja sõlmis siin Tallinna Oleviste koguduse eestseisja Hans Pawelsiga lepingu Maarja ehk Breemeni kabeli ehitustööde juhtimiseks. Wolt viibis Tallinnas kuni 1516. aastani ja andis seejärel oma ülesanded üle Gert Koningkile.

1. ↑  Arnhold, Hermann (2006). *Die Brabender*. Westfalen: Arschendolf. Lk 25.
2. ↑  Loit, Mari. "Hans Pawelsi kenotaaf (1513–1516) hiliskeskaegse macabre'i maastikul". *Kunstiteaduslikke Uurimusi*. **11**: 48.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib taimeliigist; (alam)perekonna kohta vaata artiklit Jõhvikas (perekond); Tarmo Pihlapi heliplaadi kohta vaata artiklit Jõhvikad (heliplaat)* |

---

**Harilik jõhvikas** ehk **kuremari** (*Oxycoccus palustris*) on kanarbikuliste sugukonda kuuluv igihaljas kääbuspõõsas, mis on tuntud oma hapumaitseliste punaste marjade poolest.

Kirjeldus
---------

Süstemaatika
------------

Harilik jõhvikas paigutatakse vahel perekonna mustikas (*Vaccinium*) alamperekonda *Oxycoccus*, siis on ta teaduslik nimetus *Vaccinium oxycoccos* või *Vaccinium oxycoccus*.

Eestis kasvab lisaks harilikule jõhvikale ka väikest jõhvikat (*Oxycoccus microcarpus*).

Levila
------

Levinud peaaegu kogu Põhja- ja Kesk-Euroopas, kuid ka Lääne- ja Kesk-Siberis ning Põhja-Ameerikas. Eestis sage.

Kasvukoht
---------

Harilik jõhvikas eelistab kasvukohana happelise pinnasega märgalasid ning teda võib leida enamikust põhjaparasvöötme jahedamatest kohtadest, kus on talle sobivaid kasvukohti.

Toiteväärtus
------------

Hariliku jõhvika marjade hapu maitse tuleneb mitmesuguste hapete, sh oblik- ja sidrunhappe sisaldusest. Jõhvikates leidub ka bensoehapet, mis on tugeva antibakteriaalse toimega. Marjad sisaldavad C-vitamiini ja kaaliumi.

Rahvapärased nimetused
----------------------

Rahvapäraselt kutsutakse jõhvikat ka kuremarjaks, karbalaks, pluuknaks, rabamarjaks.

Välislingi
----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jõhvikas** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Jõhvikas** |

* Harilik jõhvikas andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

* Liigikirjeldus
**The Dubai Mall** on kaubanduskeskus Dubais Araabia Ühendemiraatides. See on suuruselt teine kaubanduskeskus maailmas. Dubai Mall kuulub 20 miljardi dollari kompleksi ning sisaldab 1200 poodi. 2011. aastal oli see kõige külastatum hoone, mis meelitas aastas kohale rohkem kui 54 miljonit külastajat. Kaubanduskeskuse sissepääs asub Doha tänaval, mis 2009. aasta aprillis ehitati ümber kahekorruseliseks teeks.

Statistika
----------

Dubai Mall müüs esimese viie päeva jooksul 61 000 piletit akvaariumisse pärast selle avamist.2009. aastal külastas kaubanduskeskust 37 miljonit inimest ja iga nädal rohkem kui 750 000 külastajat. Ka 2012. aastal oli Dubai Mall maailma populaarseim ostukeskus ja vaba aja veetmise sihtkoht. See tõi rohkem kui 65 miljonit külastajat, mis on 20% rohkem võrreldes 2011. aastaga, kus oli külastajate arv 54 miljonit.

Kirjeldus
---------

Kaubanduskeskuse pindala on 1 124 000 m², mis on kokku umbes 50 jalgpalliväljaku jagu. Samuti on seal 250 numbritoaga luksushotell, 22 kinoekraani ja 120 kohvikut ja restorani. Seal on kolme parkla peale kokku üle 14 000 parkimiskoha.

The Dubai Mallis asuvas akvaariumis on näha rohkem kui 300 merelooma liiki.

2009. aastal avati teemapark, kus saab nautida üle 150 mängu. Pargis on 15 sõitu ja hulgaliselt lõbustusmänge, kaasa arvatud liikumisstimulaatoreid, karnevalimängud ja oskusmängud. Teemapark suleti 1. juunil 2017 pärast SEGA litsentsi lõppemist. See avati uuesti veebruaris 2018, kui teemapark nimetati virtuaalreaalsuse järgi VR Park Dubaiks.

2012. aasta detsembris avati 820 meetri pikkune tee, mis on ühendatud Burj Khalifa / Dubai Malli metroojaama ja kaubanduskeskusega.

Auhinnad ja saavutused
----------------------

* Dubai Mallis asub maailma suurim kommipood Candylicious, mille suurus on 930 m2.
* Dubai Mallis käis 2010. aasta märtsis 5 miljonit inimest, kui toimus Dubai ostufestival, püstitades kõigi aegade rekordi.
* 2012. aastal nimetati Dubai Mall maailma kõige populaarsemaks kaubanduslikuks ja vaba aja veetmise sihtkohaks.
* 2017. aastal avati maailma suurim OLED-ekraan.

Viited
------

1. ↑  "EMAAR".
2. ↑  "The Dubai Mall".
3. ↑  "Aquarium at The Dubai Mall scoops world record". 2. november 2008. Originaali arhiivikoopia seisuga 17. juuni 2011.
4. ↑  "The Dubai Mall crosses landmark 30 million visitors". 11. oktoober 2009. Originaali arhiivikoopia seisuga 24. veebruar 2012.
5. ↑  "Dubai Mall sees 65 million visitors in 2012". Vaadatud 02.12.2018.
6. ↑  "Dubai Mall set for August 28 opening". 9. aprill 2008. Originaali arhiivikoopia seisuga 15. oktoober 2008. Vaadatud 02.12.2018.
7. ↑  "Dubai Aquarium & Discovery Centre Sets Guinness Record for 'World's Largest Acrylic Panel' at The Dubai Mall". 11. aprill 2008. Originaali arhiivikoopia seisuga 9. november 2008. Vaadatud 02.12.2018.
8. ↑  "SEGA Republic". Vaadatud 02.12.2018.
9. ↑  "Downtown Dubai's new air-conditioned link to Dubai Metro is now open". Vaadatud 02.12.2018.
10. ↑  "World's biggest sweet shop opens in Dubai". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. oktoober 2009.
11. ↑  "Dubai Mall smashes record with 5 million visitors". 10. märts 2010. Vaadatud 02.12.2018.
David Gregory (1659–1708)
**David Gregory** (algselt **Gregorie**; 3. juuni 1659 Upper Kirkgate, Aberdeen, Šotimaa – 10. oktoober 1708 Maidenhead, Berkshire, Inglismaa) oli Šoti matemaatik ja astronoom. Ta oli Edinburghi Ülikooli matemaatikaprofessor, Savile'i astronoomiaprofessor Oxfordi Ülikoolis, Londoni Kuningliku Seltsi liige ning Isaac Newtoni teose "Philosophiæ Naturalis Principia Mathematica" kommentaator.

*Astronomiae physicae et geometricae elementa*, 1726
David Gregory sündis neljandana Kinnairdyst Banffshire'is pärineva arsti David Gregorie ja Orchistonist pärit Jean Walkeri viieteistkümnest lapsest. Ta oli astronoomi ja matemaatiku James Gregory nõbu. Nagu onu, õppis ka David Aberdeeni algkoolis ja Aberdeeni Ülikooli Marischali kolledžis (1671–1675), alustades õpinguid juba 12-aastaselt. Pärast ülikooliõpinguid (mis jäidki lõpetamata) külastas ta 16-aastaselt mitut riike Euroopas, sealhulgas Madalmaid (kus alustas meditsiiniõpinguid Leideni Ülikoolis) ja Prantsusmaad, ning naasis Šotimaale alles 1683. aastal. 24-aastaselt määrati ta Edinburghi Ülikoolis matemaatikaprofessoriks.

1690. aastal, mil Šotimaad kimbutasid poliitilised ja usulised rahutused (Gregorie'd olid episkopaalid ning seotud jakobiitlusega), otsustas Gregory kolida Inglismaale, kus ta 1691. aastal valiti Oxford Ülikoolis Savile'i astronoomiaprofessoriks, seda suuresti tänu Isaac Newtoni mõjule. Samal aastal sai temast ka Londoni Kuningliku Seltsi liige. 1692. aastal valiti ta ka Oxfordi Ballioli kolledži liikmeks.

Kui 1707. aastal ühendati Šotimaa Inglismaaga personaalunioonis, tehti Gregoryle ülesandeks korraldada ümber Šoti rahapaja töö.

Gregory suri Maidenheadis Berkshire'is ning maeti Maidenheadi kirikaeda.

Isiklikku
---------

Ta oli filosoof Thomas Reidi onu.

Gregoryl ja tema naisel Elizabeth Oliphantil oli üheksa last, kuid seitse neist surid täiskasvanuks saamata.

Viited
------

1. ↑  "The Royal Society". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. aprill 2013. Vaadatud 21. jaanuaril 2013.

Välislingid
-----------

* Significant Scots: David Gregory
* Papers of David Gregory
**Timo Suslov** (sündinud 2. juulil 1981 Tallinnas) on Eesti politseinik ja poliitik, 2013. aastast Reformierakonna liige, Riigikogu XIV ja XV koosseisu liige, Balti Assamblee president. 

Ta lõpetas 1999. aastal Keila Gümnaasiumi ja 2004. aastal Sisekaitseakadeemia politseinikuna.

1999. aastal oli ta Keila Linnavalitsuse spordinõuniku abi. Aastatel 2004–2008 oli ta Põhja Politseiprefektuuri kriminaalpolitseinik, 2008–2009 korrakaitsepolitseinik, 2009–2012 konstaablijaoskonna juht. 

Aastatel 2012–2021 oli ta Keila abilinnapea. Aastatel 2013 ja 2017 valiti ta Keila Linnavolikokku.

Seoses Riigikogu liikme Kaja Kallase volituste peatumisega tema nimetamise tõttu Vabariigi Valitsuse liikmeks asus Timo Suslov Kaja Kallase asendusliikmena 27. jaanuaril 2021 XIV Riigikogu liikmeteks.

Ta nimetati 2022. aasta mais Reformierakonna peasekretäriks.

Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 1033 häält ning osutus valituks.

Isiklikku
---------

Ta on abielus ja tal on kaks poega. Tema hobid on tervisesport ja korvpall.

| * v
* r
Riigikogu praegune koosseis |
| --- |
| RE fraktsioon (37) | 

* Akkermann
* Alender
* Haugas
* Joller
* Kadastik
* Kallas
* Keldo
* Kersna
* Kiili
* Kivi
* Kivimägi
* Klaassen
* Kross
* Kruuse
* Kuusemäe
* Laaneots
* Lahe
* Lauri
* Ligi
* Merilind
* Mihkelson
* Pere
* Pillak
* Raidma
* Randpere
* Ruusmann
* Rõivas
* Seeme
* Siemann
* Suslov
* Sutrop
* Sutt
* Sõerd
* Šmigun-Vähi
* Tiidus
* Toomast
* Vaga

 |
| EKRE fraktsioon (16) | 

* Aller
* Epler
* Frosch
* H.-M. Helme
* Mart Helme
* Martin Helme
* Kingo
* Kokk
* Kunnas
* Laneman
* Pohlak
* A. Poolamets
* E. Poolamets
* Põlluaas
* Valge
* Vooglaid

 |
| Eesti 200 fraktsioon (14) | 

* Hussar
* Izmailova
* Lutsar
* Pakosta
* Raid
* Reinaas
* Stoicescu
* K. Tali
* P. Tali
* Tamm
* Taro
* Tein
* Terras
* Uibo

 |
| SDE fraktsioon (9) | 

* Allas
* Kaljulaid
* Kütt
* Lomp
* Maran
* Odinets
* Ossinovski
* Pikhof
* Rand

 |
| Isamaa fraktsioon (8) | 

* Kokk
* Lukas
* Maastik
* Metsoja
* Reinsalu
* Seeder
* Sibul
* Solman

 |
| KE fraktsioon (6) | 

* Belobrovtsev
* Jevgrafov
* Korobeinik
* Kovalenko-Kõlvart
* Laats
* Tšaplõgin

 |
| Fraktsioonitud (11) | 

* Aab
* Eesmaa
* Grünthal
* Hanimägi
* Jufereva-Skuratovski
* Karilaid
* Karuse
* Kiik
* Mölder
* Ratas
* Sarapuu

 |
| 
XV Riigikogu |
**Baia Mare** (ungari keeles *Nagybánya*, saksa keeles *Frauenbach* või *Groß-Neustadt*) on linn Rumeenias, Maramureși maakonna halduskeskus. Linn asub ajaloolises Marmaatia piirkonnas.

Linna haldusalasse kuulub neli küla: Blidari (*Kőbánya*), Firiza (*Felsőfernezely*), Valea Borcutului (*Borpatak*) ja Valea Neagră (*Feketepatak*).

Ajalugu
-------

Baia Maret on esmamainitud 1329. aastal.

Majandus
--------

Baia Mare majanduselus etendas olulist rolli polümetalliliste maakide kaevandamine, värviliste ja väärismetallide metallurgia. Kuid 1989. aasta järel metallurgiaettevõtete toodang vähenes ja viimane metallurgiatehas Baia Mares suleti 2012. aastal.

Kultuur
-------

Baia Mares asub neli muuseumi (Maramureși Maakonna Ajaloo ja Arheoloogia Muuseum, Baia Mare Mineraloogia Muuseum, Baia Mare Etnograafia ja Rahvakunsti Muuseum, Baia Mare Kunstimuuseum), kaks teatrit (Baia Mare Linnateater, Baia Mare Nukuteater), planetaarium-observatoorium ja Baia Mare maakonnaraamatukogu Petre Dulfu.

Keskkond
--------

30. jaanuaril 2000 purunes Baia Mares ettevõttele Aurul kuuluvas kullakaevanduses tsüaniidivedelikuga jäätmetiike kaitsev tamm. Umbes 100 000 kuupmeetrit ülimürgist ainet voolas Oradea piirilinna lähedal Szamosi jõest Tisza jõkke. Tsüaniidiga saastunud vesi jõudis Doonausse ja lõpuks Musta merre.

Rahvastik
---------

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Baia Mare elanikest rumeenlasi 84,11%, ungarlasi 12,25%, mustlasi 2,76%, sakslasi 0,24%, ukrainlasi 0,16% ja juute 0,02%.

Sõpruslinnad
------------

* Poola Bielsko-Biała, Poola
* Prantsusmaa Combs-la-Ville, Prantsusmaa
* Ungari Hódmezővásárhely, Ungari
* Ameerika Ühendriigid Hollywood, Ameerika Ühendriigid
* Sambia Kitwe, Sambia
* Ungari Nyíregyháza, Ungari
* Itaalia Serino, Itaalia
* Ungari Szolnok, Ungari
* Austria Wels, Austria

Viited
------

1. ↑  Baia Mare Transylvania Beyond
2. ↑  Creating new social and economic value: Restoring the urban ecosystem Urban Innovative Actions
3. ↑  Rumeenia mürgitas Doonau Õhtuleht, 14. veebruar 2000
4. ↑  The Baia Mare Gold Mine Cyanide Spill: Causes, Impacts and Liability Reliefweb, 12. aprill 2000
Henryk Sienkiewicz
**Henryk Adam Aleksander Pius Sienkiewicz** (5. mai 1846 – 15. november 1916) oli poola kirjanik. 1905. aastal sai ta Nobeli kirjandusauhinna. Ta oli 19. ja 20. sajandi vahetuse populaarsemaid poola kirjanikke.

Tema tuntumaid romaane on Rooma ajalugu, eriti Nerot kujutav "Quo vadis?".


Nobel
Nobeli kirjandusauhinna laureaat

1901 Prudhomme • 1902 Mommsen • 1903 Bjørnson • 1904 F. Mistral, Echegaray • 1905 Sienkiewicz • 1906 Carducci • 1907 Kipling • 1908 Eucken • 1909 Lagerlöf • 1910 von Heyse • 1911 Maeterlinck • 1912 Hauptmann • 1913 Tagore • 1915 Rolland • 1916 von Heidenstam • 1917 Gjellerup, Pontoppidan • 1919 Spitteler • 1920 Hamsun • 1921 France • 1922 Benavente • 1923 Yeats • 1924 Reymont • 1925 Shaw • 1926 Deledda • 1927 Bergson • 1928 Undset • 1929 Mann • 1930 Lewis • 1931 Karlfeldt • 1932 Galsworthy • 1933 Bunin • 1934 Pirandello • 1936 O'Neill • 1937 du Gard • 1938 Buck • 1939 Sillanpää • 1944 Jensen • 1945 G. Mistral • 1946 Hesse • 1947 Gide • 1948 Eliot • 1949 Faulkner • 1950 Russell • 1951 Lagerkvist • 1952 Mauriac • 1953 Churchill • 1954 Hemingway • 1955 Laxness • 1956 Jiménez • 1957 Camus • 1958 Pasternak • 1959 Quasimodo • 1960 Perse • 1961 Andrić • 1962 Steinbeck • 1963 Seféris • 1964 Sartre • 1965  Šolohhov • 1966 Agnon, Sachs • 1967 Asturias • 1968 Kawabata • 1969 Beckett • 1970 Solženitsõn • 1971 Neruda • 1972 Böll • 1973 White • 1974 Johnson, Martinson • 1975 Montale • 1976 Bellow • 1977 Aleixandre • 1978 Singer • 1979 Elýtis • 1980 Miłosz • 1981 Canetti • 1982 García Márquez • 1983 Golding • 1984 Seifert • 1985 Simon • 1986 Soyinka • 1987 Brodski • 1988 Mahfuz • 1989 Cela • 1990 Paz • 1991 Gordimer • 1992 Walcott • 1993 Morrison • 1994 Ōe • 1995 Heaney • 1996 Szymborska • 1997 Fo • 1998 Saramago • 1999 Grass • 2000 Gao • 2001 Naipaul • 2002 Kertész • 2003 Coetzee • 2004 Jelinek • 2005 Pinter • 2006 Pamuk • 2007 Lessing • 2008 Le Clézio • 2009 Müller • 2010 Vargas Llosa • 2011 Tranströmer • 2012 Mo • 2013 Munro • 2014 Modiano • 2015 Aliaksijevič • 2016 Dylan • 2017 Ishiguro • 2018 Tokarczuk • 2019 Handke • 2020 Glück • 2021 Gurnah • 2022 Ernaux • 2023 Fosse