recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Langobardide kuningad** või ***reges Langobardorum*** (ainsuses *rex Langobardorum*) valitsesid seda germaani rahvast 6. sajandi algusest kuni langobardide identiteedi kadumiseni 9. ja 10. sajandil. Pärast aastat 568 kutsusid langobardi kuningad endid mõnikord Itaalia kuningateks (*rex totius Italiae*). Pärast aastat 774 ei olnud nad langobardid, vaid frangid. Lombardia raudkrooni (*Corona Ferrea*) kasutati langobardi kuningate ja hiljem Itaalia kuningate kroonimisel sajandeid.

Esmased allikad langobardide kuningate kohta enne frankide vallutusi on anonüümne 7. sajandi *Origo Gentis Langobardorum* ja Paulus Diaconuse 8. sajandi *Historia Langobardorum*. *Origo*s loetletud esimesed kuningad (Letingite-eelsed) on peaaegu kindlasti legendaarsed. Nad valitsesid arvatavasti Suure rahvasterände ajal. Esimene langobardide traditsioonist sõltumatult tõendatud on valitseja Tato.

### Varajased valitsejad

#### Legendaarsed valitsejad

* **Sceaf**
* **Agelmund**
* **Lamissio**
* **Ybor** ja **Agio**, vennad, üheskoos oma ema **Gambaraga**, kes juhtis väljarännet Skandinaaviast
* **Agilmund**, Agio poeg
* **Laiamicho**

#### Letingite dünastia

Letingid olid esimene dünastia Lethuci ajast alates. Viimane Lethuci järglastest valitseja oli Walthari, kelle poja kõrvaldas Audoin Gausi perekonnast.

* Lethuc (tegutses u 400), valitses umbes 40 aastat.
* Hildeoc (5. sajandi keskpaik)
* Godeoc (480. aastad), viis langobardid tänapäeva Austria territooriumile
* Claffo (tegutses u 500)
* Tato (6. sajandi algus, suri võib-olla aastal 510), tema poeg Ildichis suri maapaos
* Wacho (510–539), Unichuse poeg
* Walthari (539–546), Wacho poeg

#### Gausi dünastia

* Audoin (546–565), viis langobardid Pannooniasse

### Itaalia kuningad

 *Pikemalt artiklis Langobardide kuningriik*
#### Gausi dünastia

* Alboin (565–572)

#### Nimetu dünastia

* Klef (572–574)

*Hertsogite valitsemine* *(kümme aastat interregnumit)*
* Authari (584–590), eelmise poeg
* Agilulf (591 – u 616), eelmise nõbu

#### Baieri dünastia

* Adaloald (u 616 – u 626)

#### Mittedünastiline kuningas

* Arioald (u 626 – 636)

#### Harodingid

* Rothari (636–652)
* Rodoald (652–653)

#### Baieri dünastia, esimene restauratsioon

* Aripert I (653–661)
* Perctarit ja Godepert (661–662)

#### Benevento dünastia

* Grimoald (662–671)
* Garibald (671)

#### Baieri dünastia, teine restauratsioon

* Perctarit (671–688) (maapaost tagasi kutsutud)
* Alahis (688–689), mässaja
* Cunincpert (688–700)
* Liutpert (700–701)
* Raginpert (701)
* Aripert II (701–712)

#### Mittedünastilised kuningad

* Ansprand (712)
* Liutprand (712–744)
* Hildeprand (744)
* Ratchis (744–749)
* Aistulf (749–756)
* Desiderius (756–774)

#### Karolingide dünastia

Karl Suur vallutas langobardid aastal 774 paavst Hadrianus I kutsel.

* Karl Suur (774–781), personaalunioonis, andis kuningavõimu kolmandale pojale, Pippinile
* Pippin (781–810), kuningas Karl Suure võimu all
* Bernhard (810–818)
* Lothar I (818–839)
* Ludwig II (839–875)

Tiitel *rex Langobardorum*, sünonüümne tiitliga *rex Italiae*, kestis kõrgkeskajani, kuid hilisemad valitsejad olid juba Itaalia kuningad.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib inimese ja teiste loomade parenhüümelundite kudedest; kasvajate spetsiifiliste kudede kohta vaata artiklit Kasvaja parenhüüm; taimede koe kohta vaata artiklit Põhikude* |

---

**Parenhüüm** (ladina *parenchyma*) on selgrootutel ja selgroogsetel loomadel mitmete (parenhümatoossete) siseelundite talitlev kude, mis koosneb spetsiifilise elundi teatud kindlate põhifunktsioonidega rakkudest.

Parenhüümi olemasolu, areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti, indiviiditi, kui ka arenguastmeti (nii näiteks asendub paljudel inimestel tüümuse parenhüüm vanemas eas rasvkoega).

Paljudel selgroogsetel on parenhüümelunditeks maks, põrn, neerud, kopsud ja kõik näärmed (sh munasarjad, munandid jpt) ning lümfisüsteemi elundid (sh parenhüümi toimimist toetavad elemendid). 

Seedeelundite süsteemi eksokriinnäärmetel moodustab parenhüümi sekreteeriv näärmeepiteel. 

Parenhüümikudesid liigitatakse ka nn parenhüümelundite kaupa, nii paikneb munandites, munandisagarikena stroomaosiste vahel, munandiparenhüüm.

Maksas aga jagab maksa parenhüüm maksa sagarikeks. 

Lümfisüsteemi liigitatud lümfisõlmede parenhüümi moodustavad lümfisõlme koor ja säsi ja neis ringlevad lümfotsüüdid. 

Parenhüüm ei talitle veresoonteta, kuid südame-veresoonkonda liigitatud veresooni ei loeta parenhüümi hulka, küll aga liigitatakse vahel vererakud parenhüümi hulka. 

Peaajus moodustavad parenhüümi neuronid ja gliiarakud, südames müotsüüdid, neerudes nefronid, kõhunäärmes Langerhansi saared, põrnas valge ja punane põrnapulp ja maksas maksarakud jne.

Parenhüümi rakkudega seostatakse inimestel ja loomadel mitmeid põletikega kulgevaid protsesse (nii viiruslikke kui bakteriaalseid) ja kasvajaid. 

Parenhüümirakud on märklaud-rakkudeks ka Ebola viiruse, mis põhjustab Ebola viirushaigust, virionidele.

Parenhüümiks nimetatakse ka kasvajaliselt vohavate kudede rakke, nn kasvajarakke mis moodustavad kasvaja parenhüümi, mille alusel liigitatakse kasvajaid ka histoloogilises klassifikatsioonis.

Termini võttis tõenäoliselt kasutusele Saksa arstiteadlane ja antropoloog Rudolf Virchow.

Vaata ka
--------

* Tüümuse parenhüüm

Viited
------

1. ↑  Arne Lepp, "Inimese anatoomia, I osa. Liikumisaparaat, siseelundid", Tartu Ülikooli Kirjastus, lk 31, 2013, ISBN 978-9949-32-239-8.
2. ↑  Enn Ernits, Esta Nahkur, "Koduloomade anatoomia. Kõrgkooliõpik", Eesti Maaülikool, Tartu, Halo Kirjastus, lk 231, 2013, ISBN 978-9949-426-28-8.

Välislingid
-----------

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Parenchyma seisuga 09.09.2014.*
Metanaal
Metanaal
**Metanaal** ehk **formaldehüüd** on lihtsaim aldehüüd.

Metanaali keemiline valem on HCHO. Tema molaarmass on 30,03 g/cm³. Ta esineb ka tsüklilise trimeeri trioksaanina C3H6O3 ja polümeeri paraformaldehüüdina HO(CH2O)nH.

Metanaal on värvitu gaas. Tema tihedus on 1,38 g/cm³, sulamistemperatuur on –92 °C ja keemistemperatuur on –21 °C. Tema leekpunkt on +64 °C ja isesüttimistemperatuur on +430 °C.

Metanaali vesilahus on formaliin. Küllastunud vesilahust, mis sisaldab 37 massiprotsenti ehk 40 mahuprotsenti metanaali, nimetatakse ka 100%-liseks formaliiniks. Formaliinis reageerib metanaal veega, moodustades metaandiooli ehk metüleenglükooli CH2(OH)2. See diool esineb ka tasakaaluolekus mitmesuguste oligomeeride ehk lühikeste polümeeridega. See tasakaal oleneb kontsentratsioonist ja temperatuurist.

Formaliinis kipub metanaal oksüdeeruma ja polümeriseeruma, mistõttu selle vältimiseks lisatakse formaliinile stabilisaatorit, näiteks metanooli. Tavaliselt kaubeldakse niisuguse formaliiniga, mis sisaldab 10–12% metanooli ja lisaks mitmesuguseid metallilisandeid.

Metanaal esineb looduslikult keskkonnas, mis koosneb süsinikust, vesinikust ja hapnikust. Maa atmosfääri ülakihtides toimuvates looduslikes protsessides võib olla tekkinud kuni 90% Maal leiduvast metanaalist. Metanaal on metaani ja teiste süsinikuühendite oksüdeerumise ehk põlemise vahesaadus ning seda leidub näiteks metsatulekahju suitsus, auto heitgaasis ja tubakasuitsus. Metanaal võib tekkida ka päikesekiirguse ja hapniku mõjul atmosfäärimetaanist ja teistest süsivesinikest ja saada osaks sudust.

Esimesena sünteesis metanaali vene keemik Aleksandr Butlerov ja esimesena määras selle kindlaks August Wilhelm von Hofmann.
**Metapopulatsioon** (inglise *metapopulation*) on rändavate või passiivselt levivate isendite kaudu omavahel seotud ning nõnda tervikliku süsteemi moodustavate populatsioonide kogum.

Termini "metapopulatsioon" võttis 1970. aastal kasutusele Richard Levins. Levins nimetas metapopulatsioone kujundlikult kui "populatsioonide populatsioonid".

Metapopulatsioonile on iseloomulik osapopulatsioonide suhteline isoleeritus, samuti on suur nende kadumise tõenäosus. Tühjaks jäänud elupaigalaike (osapopulatsioone) võivad taasasustada teiste osapopulatsioonide isendid. Metapopulatsiooni dünaamika on määratud osapopulatsioonide kadumise ja taasasustamise vahekorraga. 

Metapopulatsioone moodustavad sageli lühiajalisi elupaiku asustavad liigid (nt jõekallastel kasvavad taimed).

Metapopulatsioonide struktuur
-----------------------------

Paljude liikide metapopulatsioonides saab eristada ühte või mitut lättepopulatsiooni (inglise *source population*) ja mülgaspopulatsiooni (inglise *sink population*). Lättepopulatsioon on suhteliselt stabiilsem ja ennast taastootev, mülgaspopulatsioon sõltub ja eksisteerib üksnes sissetulevate isendite arvelt. 

Metapopulatsiooni suurust arvestades räägitakse põhi- ja satelliitpopulatsioonidest.

Vaata ka
--------

* Deem (lokaalpopulatsioon)

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Primack, R. P. Kuresoo, R. & M. Sammul, 2008. Sissejuhatus looduskaitsebioloogiasse. Tartu: Eesti Loodusfoto, lk-d 185–188

Kirjandus
---------

* Primack, R. P. Kuresoo, R. & M. Sammul, 2008. Sissejuhatus looduskaitsebioloogiasse. Tartu: Eesti Loodusfoto, lk 185–188.
**"Dum pater familias"** on Codex Calixtinuses leiduv keskaegne ladinakeelne laul, mida on peetud palverändurite lauluks, sest asub selle 12. sajandist pärineva käsikirja viiendas raamatus, mis annab detailse informatsiooni teekonnaks Jaakobiteel Santiago de Compostelasse Galicias.

Kirjeldus
---------

Käsikirjas on viis antud akvitaania neumakirjas ja ilma ühegi viiteta konkreetsetele helikõrgustele. Seepärast on transkriptsioonid, mida on tehtud alates 19. sajandi lõpust, pigem tõlgendused. Nagu enamik keskaegset muusikat, on see laul pealkirjata ja autorita ning seetõttu kasutatakse selle pealkirjana laulu esimesi sõnu.

Laul on varaseim tekstiline allikas, kus sisaldub Jaakobitee vana palverändurite tervitus "Ultreia!" ja vastus "Suseia! Deus adjuva nos" ("edasi!" või "kaugemale! ja "kõrgemale! Jumal meid aidaku"). Ladinakeelses tekstis on pärast esimest refrääni ja teist salmi ja enne teist refrääni erineva meloodiaga rahvakeelne lõik "Herru Santiagu, Got Santiagu, E ultreia, e suseia, Deus adiuva nos." Väljendit kasutatakse ka tänapäeval tavalisema "Buen Camino!" kõrval.

Viited
------

1. ↑  Listen to the ‘Dum Pater Familias,’ a hymn from a 12th-century pilgrim guide. - aleteia.org
2. ↑  Dum Pater Familias (The Song of Compostela). - savarese.org
3. ↑  THE MEANING OF ULTREYA SUSEYA SANTIAGO DE COMPOSTELA. - Ultreya Tours (blog)

Välislingid
-----------

* "Dum Pater familias" ladinakeelne tekst Vikitekstides
* Dum pater familias. - Xacopedia (laulu kohta hispaania keeles)
* Xacopedia (Originaali noodipilt käsikirjas)
* Ultreia : meaning of a pilgrim’s cry. - Santiago in Love (blog)
* Video: "Dum Pater familias" ansambli Organum esituses
Galiitsia raudteed aastal 1897
**Galiitsia Karl Ludwigi Raudtee** (saksa keeles **k.k.priv. Galizische Carl Ludwig-Bahn** (**CLB**), poola keeles **Kolej galicyjska im. Karola Ludwika**) oli raudteesüsteem, mis sai nime Austria ertshertsogi Karl Ludwigi järgi. See ehitati 19. sajandi teisel poolel Austria-Ungari provintsi Galiitsiasse. Litsentsi andis 7. aprillil 1858 keiser Franz Joseph I, kes oli Karl Ludwigi vanem vend. Töid hakati teostama šlahta Leon Sapieha juhtimisel ja need viidi lõpule alles 1892. aastal.

Lõpetatud põhiliin läbis kogu provintsi läänest itta, ühendades peamisi linnakeskuseid – Krakówi, Tarnówi, Rzeszówi, Przemyśli, Lwówi (saksa keeles Lemberg) ja Tarnopoli. Liin algas Krakówist ja lõppes Podwołoczyska (tänapäeval Pidvolotšõski) raudteejaamas, kus see oli üle Zbruchi jõe Volotšõskis ühendatud Vene keisririigi raudteedega. Põhiliini kõrvale moodustati teisejärgulised ühendused, näiteks: Kraków–Wieliczka ja Kraków–Niepołomice.

Karl Ludwigi raudteed oli läänes, Cieszyni ja Bohumíni raudteesõlmedes, omakorda ühendatud Böömimaa ja Austria raudteesüsteemidega. Samuti valmis 1884. aastal Tarnów–Stroze–Jasło liin, mis ühendas selle Ungari kuningriigi võrguga.

Tänapäeval on see osa Poola liinist number 91, mis kulgeb Krakówist Przemyśli lähedal asuva Medyka piiripunktini.

Vaata ka
--------

* Keiserlikud ja Kuninglikud Austria Riigiraudteed
* Keiser Franz Josephi Raudtee
**Tallinna Majaomanikkude Selts** (vene keeles Ревельское (Таллинское) общество домовладельцев) oli 1907–1940 Tallinnas tegutsenud selts, mis kaitses Tallinna majaomanike huvisid.

Seltsi põhikiri kinnitati 10. märtsil 1907. Seltsi esimene esimees oli Jaan Poska. ja seejärel ka Jaan Sitska.

Seltsi liikmetel aidati soodsamalt hankida ehitusmaterjali ja küttepuid, samuti aitas selts tegelda liikmete olmeprügi küsimustega.

Aastast 1923 ilmus nädalaleht Majaomanik, mis oli seltsi häälekandja.

1924 asutati Tallinna Majaomanike Pank.

Vaata ka
--------

* Tallinna Majaomanikkude Pank
* Eesti Majaomanikkude Selts
* Majaomanikkude Koda

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Tallinna Majaomanikkude Selts Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis (vaadatud 31.10.2016)

Kirjandus
---------

* *Tallinna Majaomanikkude Selts 30 aastane : 1907–1937* Tallinna Majaomanikkude Selts, 1937

Välislingid
-----------

* Tallinna Majaomanikkude Selts Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis
**Karelson** on perekonnanimi.

Statistika
----------

2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Karelson 93 inimesel: 41 mehel ja 52 naisel. Perekonnanimede levikult oli Karelson meeste puhul 2693. kohal ja naiste puhul 2199. kohal.

Perekonnanimi Karelson oli kõige levinum vanuserühmas 85+ aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 1,49. Nimi oli kõige sagedasem Tartu maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 2,44 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Viljandi, Helme, Karula, Rapla, Simuna, Ambla, Nõo, Võnnu ja Vändra kihelkonna mõisavaldades talupoegadele nimeks Karelsohn, Carelson ja Karelson kokku 10 korral.

Nimede eestistamise käigus loobuti nimest Karelson 27 korral, kui 1935.–1939. aastal võeti uuteks nimedeks Kaarelsoo kolmel, Kaljumägi, Kaare ja Kalmet kahel juhul, samuti Allika, Einaru, Kaaret, Kaarlimäe, Kaarsoo, Kaljula, Kaljurand, Kaljusaar, Kallemaa, Kalmoja, Kesa, Tammiste jne.

Nime kandjaid
-------------

* Ello-Rahel Karelson, eesti biokeemik (1946–)
* Kaupo Karelson, eesti teleprodutsent (1974–)
* Mati Karelson, eesti keemik (1948–)
* Richard Karelson, Eesti maadleja (1977–)
* Rudolf Karelson, eesti keeleteadlane (1929–2006)
* Tiia Karelson, eesti kunstiettevõtja (1949–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 25.06.2022)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine (algne nimekuju): Karelson.
3. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Karelson.

Välislingid
-----------

* Karelson statistikaameti andmebaasis
Filotaina käsitsi valmistamine
**Tainas** (varasem eelistermin **taigen**) on kokanduses paks vormitav segu jahust ja vedelikust (vesi, piim, muna vms). 

Tainas võib vastavalt retseptile sisaldada ka mitmesuguseid muid toiduaineid (nt soola, suhkrut, pärmi, rasva). Jahu on enamasti teraviljajahu, kuid kasutatakse ka kaunviljadest vm jahvatatud jahu.

Taina valmistamine ja vormimine kuulub paljude küpsetiste, näiteks leiva, saia, pirukate, küpsiste, kookide, pasta, pitsa jne valmistamisprotsessi.

Tainas tehakse enamasti keskmise konsistentsiga, kuid mõnda liiki küpsetiste (nt pannkookide ja vahvlite) tainas võib olla ka üsna vedel.

Leiva, saia, pirukate ja kookide puhul valatakse tainas vormi, küpsiste puhul võidakse tainas rullida ning küpsisevormidega sealt soovitud kujundid välja lõigata. Pasta valmistamiseks kasutatakse spetsiaalseid masinaid, mille vormimisavadest tainas läbi surutakse.

* Taina sõtkumine käegaTaina sõtkumine käega
* Pärmitainas enne kerkimistPärmitainas enne kerkimist
* Pärmitainas pärast 40 minutit kerkimistPärmitainas pärast 40 minutit kerkimist
* Pastataina vormimine spagettideksPastataina vormimine spagettideks

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Taigen** |
Karel Opočenský (1969)
 Max Euwe ja Karel Opočenský (1969)
**Karel Opočenský** (7. veebruar 1892 Most – 16. november 1975 Praha) oli tšehhi maletaja, malekohtunik ja maleliteraat, rahvusvaheline meister (1950), rahvusvaheline arbiiter (1951). 

Opočenský oli kolmekordne Tšehhoslovakkia (1927, 1929, 1938) ja 1944. aasta Böömi- ja Määrimaa Riigiprotektoraadi malemeister. Ta esines Tšehhoslovakkia võistkonna koosseisus kolmel maleolümpial (1931, 1933, 1935). Juulis 1937 mängis ta Pärnu turniiril kus jäi kaheksa osavõtja seas kuuendaks. Augustis 1937 maleolümpial Varssavis (1937), kus Tšehhoslovakkia sai viienda koha, mängis ta teisel laual (esimesel laual esines Salo Flohr). Maleolümpial Buenos Aireses (1939), kus Saksamaa võitis, esines Opočenský viiendaks tulnud Böömi- ja Määrimaa Riigiprotektoraadi võistkonna esimesel laual.

1942. aastal sai ta Prahas peetud turniiril 4.–5. koha (võitsid Aleksandr Alehhin ja Klaus Junge). 1946. aastal mängis ta Londonis toimunud turniiril, kus tuli neljandaks ja Šveitsis Arbonis peetud turniiril, kus jagas Daniel Yanofsky ja Luděk Pachmaniga esikohta.

1950. aastal võttis Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) kasutusele rahvusvahelise meistri nimetuse. Opočenský oli üks neist, kes sai selle nimetuse kohe samal aastal.

Opočenský tegutses ka malekohtunikuna. Ta oli MM-tiitlimatšide (1951, 1954), Helsingi maleolümpia (1952) ja Zürichis toimunud pretendentide turniiri (1953) peakohtunik.

Välislingid
-----------

* Karel Opočenský – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Viinapuu *in vitro*- taimekoekultuur
**Taimne koekultuur** ehk **taimekoekultuur** tähendab enamasti katseklaasis kunstlike (sünteetiliste) kloonimismeetodite alusel sobival söötmel kasvatavaid, töödeldavaid, paljundatavaid ja säilitatavaid taime organeid, rakke, rakuosi ja taime koelõike, ka mikrotaimi ehk katseklaasitaimi. 

Taimsete koekultuuride mikropaljundamise lähtematerjalina kasutatakse sobivat taime, taimeosa või mikrotaime, kes on kasvatatud nõuetekohaselt ja steriilsetes kasvutingimustes ning peab olema vaba taimekahjustajatest.

Saastunud (aga ka saastumiskahtlusega) taimsed koekultuurid tuleb kas kõrvaldada ja hävitada või vabastada saastajatest kas termotöötluse või meristeemkultuuri abil.

Taimekoekultuuride söötmed
--------------------------

 *Pikemalt artiklis Taimekoekultuuride söötmed*
Söötmed võimalikele *in vitro* taimekoekultuuridele valmistatakse taime liigi ja koe ning rakumassi iseloomust, ning suuresti ka katse eesmärgist lähtuvalt. Kõikidele katseklaasi taimekoekultuuridele sobivat söödet ei ole, seetõttu klassifitseeritakse need peamiselt teadaolevate ainete rühmade lõikes:

* sahhariidid
* vitamiinid
* kasvuregulaatorid
* agar või muu geeli moodustaja (tardsöötmel)
* "orgaanilised lisandid"
* mineraalained (mikro- ja makroelemendid)

### Kasvuregulaatorid

 *Pikemalt artiklis Kasvuregulaatorid*
Taimede kasvuregulaatorid ehk taimehormoonid ehk fütohormoonid on ühendid, mis on mikrokogustes iga päev vajalikud enamiku taimede kasvule ja arengule ning paljude muude füsioloogiliste protsesside toimimiseks.

#### Liigitus

Kasvuregulaatorid ehk fütohormoonid jagunevad rühmadesse: 

* auksiinid
* tsütokiniinid
* giberelliinid
* kasvuinhibiitorid jt.

Rakendus
--------

Taimekoekultuure rakendavad väga erinevad teadusharud: botaanika, bioloogia, biotehnoloogia, metsandus, põllumajandus, väetisetööstus, põllumajandus, geneetika, farmakognoosia, farmaatsia jpt.

Viited
------

1. ↑  Konspekti koostas: Hedi Kaldmäe, Taimekoekultuuride söötmed, Eesti Maaülikool, Põllumajandus- ja keskkonnainstituut, Polli Aiandusuuringute keskus, Veebiversioon (vaadatud 05.08.2013[*alaline kõdulink*]

Välislingid
-----------

* EV Põllumajandusministri määrus, "Paljundusmaterjali mikropaljundamise ja laboratooriumi nõuded", nr 80, vastu võetud 3.07.2006,
**Aleksandoktor Podkopajev** (28. august 1865 Permi kubermang – surmaaeg ja koht teadmata) oli Eesti loomaarstiteadlane.

Elulugu
-------

Lõpetas 1888 Kaasani veterinaariainstituudi, oli seejärel sõjaväe veterinaararst. Täiendas end 1897 Tartu Veterinaariainstituudi (TVI) bakterioloogiajaamas, veterinaariamagister (1898, TVI), väitekiri "О применении Schleich'овского метода локальной инфильтрационной анестезии у некоторых видов домашних животных". TVI-s uuris (J. Negotini juhendamisel) esimesena Eestis infiltratsioonianesteesia kasutamist veterinaarias.

Viited
------

1. 1 2  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Альбом имматрикулированных в ДВИ, 333.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Aed-lõosilm** ehk **meelislill** ehk **meelespea** (*Myosotis alpestris*) on kaheaastane taim kareleheliste sugukonnast lõosilma perekonnast.

Nimi
----

Aed-lõosilma nimi erinevates keeltes: 

* ladina keeles *Myosotis alpestris* 'alpi-hiirekõrv'
* inglise keeles *wood forget-me-not* 'mets-ära-unusta-mind', *alpine forget-me-not* 'alpiinne ära-unusta-mind'
* saksa keeles *Alpen-Vergissmeinnicht* 'alpi-äraunustamind', *Blau-Mäuseöhrlein* 'sini-hiirekõrvake'
* hollandi keeles *alpenvergeet-mij-nietje*
* prantsuse keeles *myosotis des Alpes*
* hispaania keeles *nomeolvides* 'äraunustamind'
* itaalia keeles *nontiscordardimè alpino*, *nontiscordardimè dei boschi*
* rootsi keeles *alpin fjällförgätmigej* 'alpiiinne ära-unusta mind'
* horvaadi keeles *potočnica mješavina*
* poola keeles *niezapominajka alpejska*
* sloveeni keeles *planinska spominčica*
* jaapani keeles ノハラワスレナグサ *nohara-wasurena-gusa*
* soome keeles *alppilemmikki*
* vene keeles *Незабудка альпийская*
* leedu keeles *alpinė neužmirštuolė*

Ladinakeelne nimi pärineb F. W. Schmidtilt (1794). Alternatiivne ladinakeelne nimi on *Myosotis sylvatica ssp. alpestris* Gams (bonnier, 1926).

Kirjeldus
---------

Kasvab 5 kuni 25 cm kõrguseks, Jaapanis 30 kuni 50 cm kõrguseks. Sageli kasvab tihedate põõsastena. Lehed on ovaalsed ja mõlajad, alumine pool on karvane. Õiekroon on ratasjas, läbimõõt 6-9 mm. Õied on tasased. Õied on intensiivselt eresinised, mõnikord valkjad. Võivad olla ka valged, punakasvioletsed või roosad. Õitseb kevadel ja suvel (aprill kuni september).

Levila ja kasvukoht
-------------------

Euroopas kasvab looduslikult Alpides, Apenniinides, Stara planinal ja Püreneedes (alpiinne kasvukoht), Väike-Aasias rohumaal ja metsas. Kasvab ka Alaskal, Jaapanis kõikjal sage. Mägedes kasvab 1500–2800 m kõrgusel.

Kasutamine
----------

Aianduses loetakse aed-lõosilma püsikuks või kaheaastaseks taimeks. Kevadise aia kaunistamiseks pannakse aed-lõosilmad kokku kirikakarde, aedkannikeste, nurmenukkude ja sibullilledega. Kasvab varjus või poolvarjus, niiskuselembene, eelistab viljakat mulda. Külmakindluse klass on 3A kuni 9A.

Külvatakse kevadel või juunist augustini poolvarju, jaotatakse pärast õitsemist. Raske lõimisega muldadel istutatakse kevadel, mujal võib istutada ka sügisel. Isutamisel peaks taimevahe olema 15 cm. Hooldamine seisneb äraõitsenud õite eemaldamises. 

### Sordid

* 'Indigo' on helesiniste õitega
* 'Victoria' on sügavsiniste õitega
* 'Victoria rosea' on roosade õitega
* 'Bobo Mix'
* 'Blue Bird'
* 'Blue Boy'
* 'Riyal Bleu'

Kultuur
-------

Aed-lõosilm on Alaska osariigi sümbol.

Välislingid
-----------

* Aed-lõosilm andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

* Foto
* Sort "Royal Bleu"; kääbus
* Foto
* Foto
Aleksandr Potebnja
**Aleksandr Potebnja** (vene keeles Алекса́ндр Афана́сьевич Потебня́, ukraina keeles Олекса́ндр Опана́сович Потебня́; 22. september 1835 Poltaava oblastis Romnõ maakonnas – 11. detsember 1891 Harkovis) oli ukraina keeleteadlane.

1851. aastal astus ta Harkovi ülikooli, kus õppis õigusteaduskonnas, aga järgmisel aastal läks üle ajaloo-keeleteaduskonda. 1856. aastal lõpetas ta ülikooli ja töötas mõnda aega Harkovis gümnaasiumis kirjandusõpetajana. 1861 kaitses ta magistritöö teemal "Mõnest sümbolist slaavi rahvaluules". 1862. aastal ilmus tema peateos "Mõte ja keel". Samal aastal sõitis ta välismaale, pidas loenguid Berliini ülikoolis, külastas slaavi maid ja õppis sanskriti keelt. 1874. aastal kaitses ta doktoriväitekirja vene keele grammatika põhjal ja 1875. aastal sai ta Harkovi ülikooli professoriks. Ühtlasi juhatas ta aastatel 1878–1890 Harkovi Ajaloo-Filoloogiaühingut.

5. detsembril 1875 sai ta Keiserliku Peterburi Teaduste Akadeemia vene keele ja kirjanduse osakonna kirjavahetajaliikmeks ning samal aastal pälvis ta Lomonossovi preemia.

Teda on hinnatud kui üht esimest ukraina ja vene suurt lingvisti, samuti kui tänapäevase kirjanduskriitika eelkäijat. Ta oli vene formalistide ja Lev Võgotski tähtis eelkäija.

Tema teoreetilistes vaadetes on nähtud sarnasust Benedetto Croce, Leo Spitzeri ja Charles S. Peirce'i lähenemistega.

Viited
------

1. ↑  John Fizer 1988. *Alexander A. Potebnja's psycholinguistic theory of literature: a metacritical inquiry*. Harvard University Press.

Kirjandus
---------

* Savvati Smirnov, "Aleksandr Potebnja 150" – Keel ja Kirjandus 1985, nr 9, lk 562–564
**Jennifer Kate Hudson** (sündinud 12. septembril 1981) on Ameerika Ühendriikide näitleja ja laulja.

Lauljana sai ta tuntuks USA telesarja "American Idol" finaalist, kus saavutas 7. koha.

2006 debüteeris ta näitlejana Effie Melody White'ina muusikafilmis "Dreamgirls". Seal mängib ta samanimelise bändi esilauljat, kes selleks, et bändi paremini müüa, bändist lahkuma sunnitakse ja vaesusse langeb. See film põhineb osalt bändil The Supremes ja White'i selle kunagisel liikmel Florence Ballardil. Erinevalt päriselust oli filmi lõpp õnnelikum: Ballard surigi 32-aastaselt vaesuses, White tuli filmi lõpus muusikaärisse tagasi.

Selle rolli eest esitati Hudson kokku 32 auhinna kandidaadiks, millest ta võitis 28. Kõige tähtsamad nendest olid Oscar, Kuldgloobus, BAFTA auhind ja Ekraaninäitlejate Gildi auhind parima naiskõrvalosatäitja kategoorias (võitis nad kõik), Ekraaninäitlejate Gildi auhind parima filmibändi kategoorias (ei võitnud) ning Teismeliste valiku auhind parima naisnäitleja kategoorias (võitis) ja parima naisfilminäitleja läbimurderolli kategoorias (ei võitnud).

2008 andis Hudson välja oma esiksingli, mis kandis tema enese nime. See album võitis Grammy parima *rhythm and blues*-plaadi kategoorias ja sellel oleva laulu "Spotlight" singel nimetati Grammy kandidaadiks naise esitatud parima *rhythm and blues*-laulu kategoorias ja samal plaadil olev laul "I'm His Only Woman" nimetati Grammy kandidaadiks bändi esitatud parima *rhythm and blues*-laulu kategoorias. Ta nimetati ka teismeliste valiku auhinna kandidaadiks kahes kategoorias: parim *rhythm and blues*-laulja ja parim *rhythm and blues*-laul ("If This Isn't Love" samalt albumilt). Kumbagi neist ta ei võitnud.

2010 nimetati ta Teismeliste valiku auhinna kandidaadiks saatesarjas "American Idol" osalenutest lemmiku kategoorias. Ta ei võitnud seda auhinda.

Eraelu
------

Hudson kohtus David Otungaga, kes töötab elukutselise *wrestling*-maadlejana. Otunga on lõpetanud Illinoisi ülikooli psühholoogiabakalaureusena ja Harvardi ülikooli juristina. Jenniferi 27. sünnipäeval 12. septembril 2008 pakkus Otunga talle kätt ja südant. 10. augustil 2009 sündis nende poeg David Daniel Otunga Jr.

1. aprillil 2010 sai Hudson Kaalujälgijate eestkõnelejaks. Ta väitis, et oli eelmise aasta jooksul kaotanud 25 kg ega soovi rohkem kaalu kaotada. Kuid 20. veebruaril 2011 teatas ta "Oprah Winfrey Show's", et on kaotanud juba 35 kg.

Perekonna mõrvamine
-------------------

24. oktoobril 2008 leiti Hudsoni 57-aastane ema ja 29-aastane vend mõrvatuna. Tema 7-aastane õepoeg oli kadunud ja 27. oktoobril leiti tema surnukeha. Kõik kolm olid maha lastud. Juba samal päeval, 24. oktoobril vahistati Hudsoni 27-aastane õemees William Balfour, kes oli mitu aastat mõrvakatse ja ärandamise eest vanglas istunud ja viibis parajasti tingimisi vabaduses. 30. detsembril 2008 esitati Balfourile ametlikult mõrvasüüdistus. Balfour ei tunnistanud end süüdi.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jennifer Hudson** |

* Ametlik koduleht
* Jennifer Hudson andmekogus IMDb (inglise)
* "Oscari-võitja Jennifer Hudsoni perekond leiti tapetuna". Eesti Päevaleht, 25. oktoober 2008.
**"Carmina Burana"** [k'armina bur'aana] on helilooja Carl Orffi 1935. aastal kirjutatud kantaat orkestrile, koorile ja solistidele. 

Kantaadi ladinakeelne pealkiri tähendab tõlkes "Beuerni laulud" ning selle tekstid on pärit 13. sajandi Saksamaa samanimelisest käsikirjast. Tudengite ja vagantide kirjutatud ladina- ja ülemsaksakeelsed värsid käsitlevad saatuse heitlikkust ja ajaliku elu rõõme. Käsikiri leiti Baierimaal Beuernis asuvas benediktlaste kloostris, kuid tõenäoliselt pärinevad tekstid mujalt. 

"Carmina Burana" muusikale on omane väga lihtne ja kergestimõistetav harmoonia. Sugereerivalt ja dramaatiliselt rütmilised osad, kus kasutatakse suurt löökpillirühma, vahelduvad laulvamate ja meloodilisematega, andes omapärasel viisil edasi keskaja maailma sünguse ning lustlikkuse vastuolulisust. Seda muusikat on kirjeldatud ka kui barbaarset ja paganlikku. Orff ise nägi teose esituse juures ette ulatuslikku lavalist vaatemängu tantsude, efektsete kostüümide, dekoratsioonide, valgus- ja püroefektidega.

"Carmina Burana" moodustab triloogia "Trionfi" koos helitöödega "Catulli Carmina" ("Catulluse laulud") ja "Trionfo di Afrodite" ("Aphrodite triumf").
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Kuld** | 2008 | jäähoki |
| **Kuld** | 2012 | jäähoki |
| **Kuld** | 2014 | jäähoki |
| **Hõbe** | 2010 | jäähoki |
| **Hõbe** | 2015 | jäähoki |
| **Pronks** | 2005 | jäähoki |
| **Pronks** | 2007 | jäähoki |
| **Pronks** | 2016 | jäähoki |

**Aleksandr Mihhailovitš Ovetškin** (vene keeles Александр Михайлович Овечкин; sündinud 17. septembril 1985 Moskvas) on Venemaa jäähokimängija, vasakäär. Ta mängib 2005. aastast NHL-i klubis Washington Capitals. Alates 2010. aastast on ta klubi meeskonna kapten.

Tema ema Tatjana Ovetškina oli korvpallur ja ta on kahekordne olümpiavõitja. Tema isa Mihhail oli jalgpallur.

Ovetškin alustas karjääri Venemaa kõrgliiga klubis Moskva Dünamos.

Aastal 2004 valiti ta esimesena NHL Draftis. NHL-is alustas ta karjääri hooajal 2005–06. Samal hooajal lõi ta liigas 52 väravat ja andis 54 resultatiivset söötu ning võitis hooajale parimale uustulnukale antava Calder Memorial Trophy.

2018. aastal võitis ta Capitalsiga Stanley karika.

NHL-i tähtede mängule on ta valitud seitsmel korral. 

Venemaa jäähokikoondise koosseisus ta tulnud kahel korral maailmameistriks ning võitnud maailmameistrivõistlustelt veel viis medalit. Taliolümpiamängudel on ta osalenud kokku kolmel korral.

Välislingid
-----------

* Alex Ovechkin – ESPN
* Aleksandr Ovetškin hockeydb.com lehel
Lutheri vabriku rahvamaja fassaad
**Lutheri vabriku töölissöökla-rahvamaja** oli 1905. aastal Lutheri vabriku töötajatele ehitatud rahvamaja Tallinnas aadressil Vana-Lõuna 37. Hoone arhitektid on Herman Gesellius, Armas Lindgren ja Eliel Saarinen. Lutheri vabriku rahvamaja fassaad on tunnistatud kultuurimälestiseks

Lutheri vabriku rahvamaja fassaadi detail
Kuni 1914. aastani tegutses Lutheri vabriku rahvamajas ka näitering, mida juhtisid mõningase lavakogemusega Julius Rossfeldt, kes oli tulnud rahvamaja juhatajaks 1908. aastal, ja Alfred Umberg. 1914. aastal muudeti rahvamaja sõjaväehaiglaks, näitering pidi majast lahkuma ja viidi üle karskusseltsi Valvaja.

Nõukogude ajal kasutati hoonet Tallinna Vineeri- ja Mööblikombinaadi klubihoonena. Aastail 1995–2000 paiknes seal Sõnumilehe toimetus. Praegu on hoones Pagaripoisid.

Viited
------

1. ↑  Lutheri vabriku rahvamaja fassaad kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 16.09.2020)
2. ↑  Rähesoo, Jaak. Eesti teater 1. Ülevaateteos. 2011, lk 109-110.
Ukraina Lustratsioonikomitee logo
**Lustratsioon Ukrainas** on Ukrainas pärast 2014. aasta Ukraina revolutsiooni alanud protsess, mille eesmärk oli tõrjuda riigiametitest ja omavalitsustest Viktor Janukovõtši ajal kõrgemate ametnikena töötanud isikud.

Ajalugu
-------

2014. aasta septembris võttis Ukraina Ülemraada vastu võimu puhastamise seaduse (ukraina keeles *Закон України "Про очищення влади"*), millega keelustati nimetada ametisse isikuid, kes töötasid kõrgetel juhtivatel kohtadel ajavahemikus 25. veebruar 2010 kuni 22. veebruar 2014 ehk president Viktor Janukovõtši ametisoleku ajal. Kolmandal hääletusel hääletas lustratsiooniseaduse poolt 231 saadikut registreeritud 246-st.

Viited
------

1. ↑  Ukraina ülemraada võttis vastu lustratsiooniseaduse - ERR, 16.09.2014

Välislingid
-----------

* Появился текст законопроекта Зеленского о люстрации - Lb.ua, 12.07.2019
* Zelenskyi’s lustration draft: pre-election populism or a step towards political repressions? - Ukraine Crisis Media Center, 12.07.2019
* Послы G7 усомнились в целесообразности идеи Зеленского о дополнительной люстрации - ZN.UA, 12.07.2019
Aleksandr Rodzjanko (1912)
**Aleksander Rodzjanko** (vene keeles Александр Павлович Родзянко; 18. august 1879 – 6. mai 1970 New York) oli Venemaa sõjaväelane, Loodearmee tegelane.

Aleksandr Rodzjanko osales Esimeses maailmasõjas ja pärast 1917. aasta oktoobrirevolutsiooni ja Saksamaa-Venemaa sõjategevuse lõppemist jäi Saksa vägede poolt okupeeritud Lätisse.

Osales Pihkvas Saksa vägede poolt organiseeritud Põhjakorpuse moodustamises. Nõukogude Venemaa pealetungil Lätile, 29. detsembril lahkus Riiast koos naise ja saatjatega üle Marienhofi ja Tukkumi Liibavisse, kust 20. jaanuaril 1919. aastal aurik "Waasal" evakueerus Tallinna.

Ta juhatas aprillist 1919 Loodearmeed.

*

Isiklikku
---------

Tema vend Mihhail Rodzjanko oli poliitik, III Riigiduuma esimees.

Viited
------

1. ↑  Kindral A. P. Rodzjanko mälestusi, Postimees (1886-1944), nr. 302, 8 november 1936
2. ↑  Eesti biograafiline leksikon. Tartu: Loodus, 1926–1929, lk 429.
3. ↑  Aadu Must. Muutugu ja kadugu! Baltisakslased ja Esimene maailmasõda. Tartu 2016. Lk 127.
Kärla lihulinn
Kärla lihulinna sisehoov
**Kärla Lihulinn** on maalinn Saaremaal. Kuressaare–Mustjala maantee 20. kilomeetril on teed juhatav viit. Kuni 2014. aastani kuulus halduslikult Kärla valda, pärast seda kuni 2017. aastani Lääne-Saare valda.

Kärla Lihulinn on ehituselt kõige võimsam maalinn Saaremaal. Linnus paikneb küladest eemal metsas, liivaluidetel, mida osalt piiravad sood. Looduslikult on koht hästi kaitstud. Loodeküljelt voolab läbi väike oja, ida ja kagu pool on aga 3–4 m kõrgused liivaseljandikud. Linnuse rajamisel on viimased omavahel ühendatud, nii tekkis ovaaljas, välisnõlvalt kuni 10 m kõrgune ringvall. Maalinna väline läbimõõt on loode-kagu suunas 270 m, ristipidi 70 m. Õue pindalalt on Lihulinn Saaremaa suurim linnus – 18 000 m2. Valli sisejalamile kaevatud aukudest on leitud poolpõlenud palgiotsi ja sütt (10–60 cm paksune kiht), mis ilmselt pärinevad linnuse puukindlustustest.

1984. ja 1995. aastal viidi linnuses läbi arheoloogilised proovikaevamised ning 1992 geoarheoloogilised uuringud.

Viited
------

1. ↑  ""Lihulinna maalinn"". *www.karlavald.ee*. Vaadatud 19.04.2011.[*alaline kõdulink*]

Välislingid
-----------

* Lihulinna asukoht kaardil
* Kärla Lihulinn kultuurimälestiste riiklikus registris
Aleksandr Serov (2005)
**Aleksandr Nikolajevitš Serov** (vene keeles Александр Николаевич Серов; ukraina keeles Олександр Миколайович Сєров *Oleksandr Mõkolajovõtš Serov*; sündinud 24. märtsil 1951 Mõkolajivi oblastis Ukraina NSV-s) on vene ja ukraina laulja, helilooja, dirigent, luuletaja ja muusikaprodutsent. 

Eelkõige on ta tuntud helilooja Igor Krutoi loodud laulude «Ты меня любишь», «Как быть», «Мадонна», «Я люблю тебя до слёз» ja «Звездопад» esmaesitajana.

Kui ta oli laps, oli tema lemmiklaulja Tom Jones. Pärast 8. klassi lõpetamist 1965. aastal astus ta muusikakooli õppima klarnetimängu, selle kõrvalt õppis ta iseseisvalt klaverit.

1969–1972 oli sõjaväeteenistuses Nõukogude armees Sevastopolis.

1970. aastate lõpul ja 1980. aastate algul töötas ta mitme estraadiansambli juhina. 1983. aastal tegi Serov debüüdi rahvusvahelisel lauluvõistlusel Jaltas, kus pälvis 2. koha. 
Tema esimene heliplaat ilmus 1984. aastal. 

1987. aastal pälvis ta peapreemia rahvusvahelisel konkursil „Intertalent" Prahas ning ilmus tema esimene videoklipp lauluga „Madonna". 1988 sai Serov peapreemia rahvusvahelisel konkursil Budapestis.
1988–1993 andis ta kontserte Saksamaal (koos Dieter Bohleni ja Cliff Richardiga), Iisraelis, Kanadas ja USA-s.

Alates 1987. aastast esineb ta alalise külalisena populaarses telesaates «Песня года» ('aasta laul'). 2013. aastal valmistati Serovi tellimusel ainueksemplarina kuld- ja briljantkaunistustega klaver Bechstein.

Tunnustus
---------

* 1988 – Leninliku Komsomoli preemia
* 1991 – Vene NFSV teeneline kunstnik
* 2004 – Venemaa Föderatsiooni rahvakunstnik
* 2008 – Venemaa siseministeeriumi preemia
* 2011 – Ukraina rahvakunstnik

Viited
------

1. ↑  Певец Александр Серов празднует юбилей. gazeta.ru, 24. märts 2019
2. ↑  Концерт Александра Серова в Ульяновске перенесли на февраль. 1ul.ru, 15. november 2018

Välislingid
-----------

 Aleksandr Serov (laulja) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Intsest** on lähisugulaste (õdede ja vendade või vanemate ja laste) vaheline seksuaalsuhe. Praktiliselt kõigis kultuurides on lähisugulaste vaheline seksuaalsuhe tabu, kuid erineda võib sugulusaste, millest alates vahekorda loetakse intsestiks. 

Intsest on sugulusaretuse ehk inbriidingu äärmuslik väljendus. See võimendab retsessiivseid kahjulikke mutatsioone, mis omakorda vähendavad populatsioonide eluvõimet. Paljudel imetajatel esineb käitumuslikke kohastumisi selle vältimiseks. Inimkultuuris on püütud intsesti vältida. Üks vastavaid mehhanisme oli eksogaamia, kus kaaslane valiti väljaspool oma rühma. Lihtsamalt öeldes toodi naine teisest külast või maakonnast.
Mõned kultuurid on suhtunud intsesti sallivalt: näiteks Vana-Egiptuses abiellusid vaaraod vahel oma õdedega. Kristlik kirik on intsesti keelanud.

Intsest kirjanduses
-------------------

Intsest on ingliskeelses erootilises kirjanduses üsna populaarne; on koguni olemas sellistele lugudele pühendatud kogumikud ja Interneti leheküljed. Selle põhjus võib peituda tabude erutavas olemuses või lähedaste inimeste vahelises loomulikus külgetõmbes. Just Internet on sellise kirjanduse kättesaadavust tõstnud. 

Žanri klassikasse kuuluv Josefine Mutzenbacheri nime all avaldatud "Ühe Viini hoora elulugu" on Eesti netis üleval ajakirja Maaja kodulehel.

Kirjandus
---------

* Jüri Allik, "Intsest ja selle tõlgendused" – Akadeemia 1993, nr 9, lk 1893–1915

Vaata ka
--------

* Josef Fritzl

Välislingid
-----------

* Sydney kohtunik: intsesti ja pedofiiliasse ei pruugi enam suhtuda kui tabudesse, just nagu ei suhtuta enam selliselt homosuhetesse
**Oru** on küla Harju maakonna Kose vallas.

Külas asus Oru mõis.

Seal tegutsevad Oru põhikool, külakeskus ja raamatukogu. Samuti leiab sealt Oru Taimeõlitööstuse OÜ, Hiie kaupluse, Männiaru saunakompleksi ja Pubi Boka.

Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 441 inimest. Neist 423 (95,9%) olid eestlased.

Küla lõunaosa läbib Tuhala jõgi.

Vaata ka
--------

* J. Lauristini nimeline kolhoos
* Oru külanõukogu

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  Statistikaameti andmebaas

Välislingid
-----------

* Oru küla koduleht

Kose valla lippKose valla lipp
Kose valla asulad

**Alevikud:** Ardu | Habaja | Kose | Kose-Uuemõisa | Ravila   

**Külad:** Aela | Ahisilla | Alansi | Harmi | Kadja | Kanavere | Kantküla | Karla | Kata | Katsina | Kirivalla | Kiruvere | Kolu | Krei | Kuivajõe | Kukepala | Kõrvenurga | Kõue | Laane | Leistu | Liiva | Lutsu | Lööra | Marguse | Nutu | Nõmbra | Nõmmeri | Nõrava | Ojasoo | Oru | Pala | Palvere | Paunaste | Paunküla | Puusepa | Rava | Raveliku | Riidamäe | Rõõsa | Saarnakõrve | Sae | Saula | Silmsi | Sõmeru | Sääsküla | Tade | Tammiku | Triigi | Tuhala | Uueveski | Vahetüki | Vanamõisa | Vardja | Vilama | Virla | Viskla | Võlle | Äksi
Aleksandr Polunov esinemas Tartu Ülikoolis 12. juunil 2012
**Aleksandr Jurjevitš Polunov** (vene *Александр Юрьевич Полунов*; sündinud 1966) on vene kirikuloolane, kelle uurimisvaldkonnaks on Vene Õigeusu Kiriku ajalugu 19. sajandil ja 20. sajandi alguses.

Ta õppis aastatel 1984–1989 Moskva Riikliku Ülikooli ajaloo osakonnas ja kaitses 1992. aastal ajalookandidaadi kraadi.

Polunov töötab Moskva Riikliku Ülikooli avaliku halduse teaduskonna dotsendina. Ühtlasi on ta pidanud külalisõppejõuna loenguid Ameerika Ühendriikides Columbia Ülikoolis.

Tema eriliseks uurimishuviks on keiser Aleksander III ja Pühima Valitseva Sinodi ülemprokuröri Konstantin Pobedonostsevi kirikupoliitika. Laiemalt on ta uurinud kiriku ja riigi suhteid Venemaa Keisririigi hilisel perioodil, usuvabaduse ajalugu Venemaal, poliitiliste ja kirikureformide ning vastureformide ajalugu.

Seoses Aleksander III kiriku- ja venestamispoliitika uurimisega on Polunov käsitlenud ka Eesti kirikulugu, eelkõige 1880. aastate usuvahetust Läänemaal.

Teosed
------

Siin on loetletud ainult Aleksandr Polunovi monograafiad.

* *Под властью обер-прокурора. Государство и церковь в эпоху Александра III.* – Москва: Издательство «АИРО-ХХ», 1996.
* *Russia in the Nineteenth Century. Autocracy, Reform, and Social Change, 1814–1914.* – Armonk, New York; London, England: M. E. Sharpe, 2005.
* *Константин Петрович Победоносцев: вехи политической биографии.* – Москва: Издательство «МАКС Пресс», 2010.

Tunnustus
---------

* 1995 Euroopa Akadeemia noorteadlase auhind
* 1997 Moskva Riikliku Ülikooli Šuvalovi auhind
**Inventuur** on esemete koguste ja seisundi füüsiline kontroll, alus täpsele inventuuriaruandele ja hindamisele. See aitab jälgida inventari liikumist ja tuvastada erinevusi kaubajääkides. Inventuuri ajal loetakse ja märgitakse üles iga toode poes, tööstuses või ettevõttes. Selle tulemusel uueneb inventuuri aruanne, kus peetakse arvestust kauba koguste ja hinna muutuste üle. Laoarvestamist võib teha nii eelarveaasta lõpus kui ka kogu aasta vältel.

Inventuuritüübid
----------------

Inventuuri läbiviimisel on raamatupidamiskohustuslasel kaks võimalust: täielik inventuur ja osaline inventuur.[*viide?*]

Täielik inventuur viiakse läbi kord aastas, et ettevõtte raamatupidaja oleks kursis laos oleva jaekauba seisu ja jääkidega. Selline inventuur sisaldab igat toodet laos ja poes. Täielikku inventuuri läbi viies peaks poe sulgema, et saada toodetest korrektne ülevaade.[*viide?*]

Osalist inventuuri tehakse teatud toodete ja brändide kohta, et hoida kaupade loendus võimalikult täpne terve aasta vältel. Inventuuri tegija võib läbi viia mitmeid osalisi inventuure samal ajal. Seejuures ei tohi üks ja sama toode sattuda kahte erinevasse inventuuri. Osalisi inventuure saab läbi viia ka siis, kui pood või ettevõte on avatud.

Millal inventeerida?
--------------------

### Täielik inventuur (aastaaruanne)

* Aasta lõpus, kui koostatakse majandusaasta aruanne.
* Raamatupidaja soovitusel aasta keskel (poolaasta jooksul).
* Enne oma ettevõtte müümist.
* Peale tegusat perioodi, näiteks soodusmüükide hooaega või kampaaniat.
* Inventeerida võib igal ajal, tuleb vaid arvestada, et inventuuri aruande koostamine on suur töö.

### Osaline inventuur

* Soovituslik on teha inventuuri kogu aasta vältel.[2]

Viited
------

1. ↑  BusinessDictionary. "Stocktaking". *BusinessDictionary*. Originaali arhiivikoopia seisuga 24.02.2018. Vaadatud 14.02.2018.
2. 1 2 3  "What is an inventory count and how do I complete one?". *vend*. Originaali arhiivikoopia seisuga 6.12.2019. Vaadatud 14.02.2018.
3. ↑  "Stock-taking". *Wikipedia*. Vaadatud 14.02.2018.
Kooriktarindid. L'Oceanogràfic Hispaanias Valencias
**Koorikbetoon** ehk **raudbetoonkoorikkonstruktsioon** on raud- või pingbetoonist valmistatud pindkandja (koorik), mida tavaliselt kasutatakse ehituses suureavaliste ruumide katmiseks. 

Koorikkonstruktsioonide eeliseks võrreldes teiste tarindiliikidega on väiksem omakaal ja vastavalt väiksem materjali kulu. Väike paindedeformatsioon on kooriku ruumilise töötamisviisi peamine tunnus.

Liigitus koorikpinna geomeetrilise kuju järgi
---------------------------------------------

Allikas: 

### Positiivse pinnakõverusega koorikbetoonid

Positiivse pinnakõverusega betoonkoorikud liigituvad omakorda sfäärilise ja elliptilise pinnakõverusega koorikuteks. 

Sfäärilisi betoonkoorikuid nimetatakse ka raudbetoonkupliteks.

Elliptilise pinnakõverusega on näiteks laialt levinud lamedad positiivse kõverusega koorikud (sisuliselt lamedad kuplid ristkülikukujulisel põhiplaanil), mille üks näide on Tallinna vesilennukite angaaride koorikkuplid.

### Negatiivse pinnakõverusega koorikbetoonid

Negatiivse pinnakõverusega koorikbetoonidest on levinud põhiliselt hüperboolse pinnakõverusega koorikbetoonid.

### Nullkõverusega koorikbetoonid

Nullkõverusega koorikbetoonidest on levinud põhiliselt silindrilised koorikbetoonid. 

Kuid ka koonuspinnaga koorikbetoonid liigituvad siia.

Viited
------

1. 1 2 3  Heinrich Laul. *Raudbetoon*. 2. köide. Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1962, lk 175–185
2. ↑  *Tehnikaleksikon*. Tallinn: Valgus, 1981, lk 225
GAZ-13 Tšaika
**GAZ-13 "Tšaika"** on Gorki autotehases aastatel 1959–1978 toodetud suur sõiduauto. 

Auto disain on suuresti inspireeritud 1950. aastate ameerika autode, eriti 1955.-1956. aasta Packardite disainist. Auto kasutas 5.5-liitrist mootorit M-13, mis arendas 195 hj. Jõud kanti ratastele läbi kolmekäigulise nupplülitusega automaatkäigukasti, mis oli inspireeritud Chrysleri PowerFlite'ist. 

Kui auto eelkäija GAZ-12 "ZiM" oli teoreetiliselt ostetav, kuid kõrge hinnaga (40 000 rubla, rohkem kui kaks korda Pobeda hinnast), siis Tšaikat müüki ei lastud, sellega sõitsid valitsusjuhid ja NLKP regionaalkomiteede sekretärid. Samas sai näiteks Inturisti kaudu rentida Tšaikat pulmasõiduks. Lisaks sõitsid Tšaikadega ka vennalike sotsialismimaade juhid, näiteks Fidel Castro. Ka NSVL suursaadikud sõitsid Tšaikadega.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **GAZ-13** |

* Kajaka kõrge lend
* 3. Märts 2010, Margus Hans Kuuse, Autoleht, Vene autode sari: GAZ-13 Tšaika
**Hanila külanõukogu** oli külanõukogu Eesti NSV-s.

Külanõukogu moodustati septembris 1945 Läänemaal Karuse vallas. Külanõukogu halduskeskus asus algul Hanila külas.

Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Hanila külanõukogu 1950. aasta septembris Lihula rajooni koosseisu.

Juunis 1954 liideti Hanila külanõukoguga likvideeritud Massu külanõukogu territoorium. 1954. aasta seisuga tegutsesid külanõukogu piires "Virtsu Kaluri", "Kiire", "Uue Elu", "Võidu" ja V. M. Molotovi nimeline kolhoos ja Eesti NSV Teaduste Akadeemia Puhtu bioloogiajaam. Külanõukogu keskus asus Kõmsi külas.

1960. aastal liideti Hanila külanõukoguga osa likvideeritud Karuse külanõukogu maadest.

Seoses Lihula rajooni likvideerimisega 1961. aastal arvati Hanila külanõukogu Haapsalu rajooni koosseisu.

1969. aasta seisuga oli külanõukogu pindala 232,5 km² ja elanike arv 2219.

1973 veebruaris viidi külanõukogu halduskeskus Kõmsi külast üle Kause külla.

Viited
------

1. 1 2  Hanila külanõukogu Eesti nõukogude entsüklopeedia faksiimileversioonis (vaadatud 20.11.2017)
2. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlus Lääne maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta. Eesti NSV Teataja, 1945, 32, 501
3. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlus "Maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s". Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
4. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 17. juuni 1954 seadlus "Eesti NSV külanõukogude ühendamisest". Eesti NSV Teataja, 1954, 10, 104
**Kooraste külanõukogu** oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1963. Külanõukogu halduskeskus asus Kooraste külas. 

Kooraste külanõukogu moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlusega Võrumaa Kooraste valla koosseisus.

Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlusega Kooraste vald likvideeriti ja Kooraste külanõukogu territoorium arvati Otepää rajooni koosseisu. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 24. jaanuari 1959 seadlusega Otepää rajoon likvideeriti, Kooraste külanõukogu liideti Põlva rajooniga. 

Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 18. jaanuari 1963 seadlusega Kooraste külanõukogu likvideeriti, selle alad liideti Kanepi külanõukoguga.

Viited
------

1. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Võru maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta". Eesti NSV Teataja, 1945, 33, 520
2. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s". Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114