recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kalisz Pomorski Jumalaema kirik
**Kalisz Pomorski** (saksa keeles *Kallies*) on linn Poolas Lääne-Pomorze vojevoodkonnas Drawsko Pomorskie maakonnas, Kalisz Pomorski valla halduskeskus.

Nimest hoolimata ei asu Kalisz Pomorski mere kaldal. Mereni jääb sadakond kilomeetrit. Looduslikult asub linn Myślibórzi järvedelaval 115 m üle merepinna ja sealkandis on palju väikseid järvi. 

Linna pindala on 11,89 km².

Linna läbivad maantee ja raudtee, mida mööda saab sõita lääne poole Stargardi kaudu Szczecinisse ja ida poole Piła kaudu Bydgoszczisse.

Ajalugu
-------

1939 toimunud väljakaevamiste ajal leiti umbes 3000 aasta vanune aare ning 3. ja 4. sajandist pärinevad urnmatuse hauad.

13. sajandi keskpaigas asustas Brandenburgi markkrahv tungi käigus itta Kalisz Pomorski kanti sakslasi, kes asutasid oma asula. See sai saksakeelse nime Kallies. 1303 sai see juba Magdeburgi linnaõiguse. Linn sai söe ja pigiga kauplemise õiguse ning kogus küllaldaselt raha linnale kindlustuste ehitamiseks. 1350 sai rüütel Henning von Wedell Kalliese läänina endale. 1378 läks linn Güntersbergide perekonnale, kes valitses linnas kuni 1731. aastani. 1402–1455 kuulus linn Saksa ordule, seejärel Brandenburgi Neumarki. Orduajal rüüstasid Poola väed linna 3 korda ja iga kord panid nad linna põlema. 1623 tabas linna katk ning 1683 ja 1771 hävis linn tulekahjus niivõrd põhjalikult, et 1777 algas linna taastamine Preisimaa kuningakoja finantsabiga. Linna tänavavõrk kavandati nullist peale. 1816 toimus Preisimaal haldusreform, mille tulemusel Kallies arvati Pommeri provintsi Koslini ringkonda Dramburgi kreisi.

1. septembril 1888 sai linn raudteeühenduse. Peatselt järgnesid uued liinid ja 1900. aastaks oli senine väike küla muutunud umbes 3000 elanikuga raudteesõlmeks. See kujundas ümber kogu linna majanduse: kui seni oli asula peamiseks majandusharuks olnud riide tootmine, siis nüüd sai selleks lubjakivi ja tsemendi tootmine. 1927 suleti viimane riidevabrik.

Pärast Esimest maailmasõda suurenes linnaelanike arv märgatavalt ja rajati uued linnaosad. Kalliesi asusid elama sakslased Poolale loovutatud aladelt Posenist ja Lääne-Preisimaalt. 1924 algas linna elektrifitseerimine. Viimase suurprojektina enne uut maailmasõda valmis 1935 uus raekoda. 1938 viidi Kallies koos kogu Dramburgi kreisiga vastloodud Poseni-Läänepreisi piirimargi koosseisu.

Saksa aeg lõppes linnas 1945. aasta veebruaris. Linna ümber toimusid ägedad lahingud, milles linn põhiosas hävis. Enamik linnaelanikest oli põgenenud juba varem, ülejäänud küüditati Poola valitsuse poolt, kelle kontrolli alla linn pärast sõda läks. Ühtlasi hakkas ta kandma Kalisz-Pomorski nime, et eristada teda Suur-Poola vojevoodkonnas olevast Kaliszist, mis on märksa suurem linn. Tänapäevane raekoda valmis 1968.

Kalisz-Pomorski sõpruslinnad on Kaltenkirchen ja Torgelow, mõlemad Saksamaalt.

Viited
------

1. 1 2  Suur maailma atlas, lk. 57.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kalisz Pomorski** |

* Linna koduleht (poola, saksa ja inglise keeles)
Timuriidide impeerium oma tippajal
**Timuriidid** olid Pärsias, Afganistanis, Kesk-Aasias ja hiljem Indias tegutsenud turgi-mongoli päritolu valitsejadünastia, mis pani aluse Timuriidide impeeriumile ning Suurmogulite suurriigile. Dünastia on saanud nime usbekistunud mongoli barlassi hõimu ülikkonnast pärit oleva Timuri järgi, kes 1370. aastal pani oma sõjakäikudega aluse Timuriidide suurriigile. Timuriidide Impeeriumi ajastu lõppes 1507. aastal, aga India aladel püsisid Timuriidid kuni 19. sajandini võimul.

Timuriidide riigis oli valitsevaks kihiks mongoli-usbeki ülikkond, kes valdas maid sojurgali alusel. Dünastia keskuseks ning riigi algseks pealinnaks oli Samarqand, kuhu ehitati suuri hooneid (Bibi Hanumi mošee, Gur-Emir Timuri ja tema õpetaja Said Mir Baraka hauakamber) ja rajati aedu. Pärast Timuri surma jagunes riik mitmeks osaks, mida hakkasid valitsema tema neli poega ja ta pojapojad.

Timuriidide riigi ülemvalitsejate võim (1409–1447 Šahruhh, 1447–1449 Ulugbek, 1458–1469 Abu Said, 1470–1506 Husain Baikara) oli enamasti nimeline ega takistanud riigi killunemist. Kõige kindlam oli Timuriidide võim Herātis ja Samarqandis, kus toimus 15. sajandi teisel poolel Timuriidide renessanss ning tadžiki ja usbeki kultuur õitsesid.

Timuriidide dünastia oli sunnitud ajaloolistelt Timuriidide Impeeriumi aladelt lahkuma 16. sajandi alguses. Aastal 1500 alustasid Timuriidide vastu sõda Šeibaniidid, mis päädis 1507. aastal Timuriidide keskuse Herāti vallutamisega. Timuriidide prints Bābur taandus Indiasse ja rajas 1526. aastal seal Suurmogulite riigi ehk India Timuriidide dünastia.

Timuriidid on jätnud suure mõju Usbekistanile ja Timurit peetakse üheks Usbeki rahvuskangelaseks.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Timuriidid". *Eesti Entsüklopeedia*. 1996.
2. 1 2  "Timur". *Eesti Entsüklopeedia*. 1996.
3. ↑  "Suurmogulid". *Eesti Entsüklopeedia*. 1996.
4. ↑  "Kesk-Aasia pärl Usbekistan". *Germalo*. Vaadatud 26.03.2022.
Louis II (Lääne-Frangi kuningas)Louis II (Lääne-Frangi kuningas)
**Louis II Kogeleja** (prantsuse *Louis le Bégue*, germaani- ja saksapäraselt *Ludwig II Stammler*; 1. november 846 – 10. aprill 879) oli Lääne-Frangi kuningas 877–879. 

Louis II oli Lääne-Frangi kuninga (843–877), Frangi keisri (875–877) ja Itaalia kuninga (875–877) Charles Paljaspea ja Orléansi Ermetrude poeg.

Keiser Ludwig Vaga oli andnud Akvitaania kuningriigi oma nooremale pojale Charlesile. Karolingide-vahelises võimuvõitluses vangistati Pippin II aastal 852 Charles II Paljaspea poolt, kes varsti pärast seda kuulutas oma poja Charlesi Akvitaania valitsejaks. 845. aastal sõlmitud lepinguga Charles II Paljaspea ja Pippin II vahel vähenes kuningriigi pindala Poitou, Saintonge'i ja Angoumois' kaotuse võrra piirkonna loodeosas, mis anti Poitiers' krahvile. Noore Charlesi surmaga 866. aastal sai Akvitaania kuningriigi tema vend Louis II Kogeleja.

Lääne-Frangi riik, 843
877. aastal marssis Itaaliasse Ida-Frangi kuningas Karlmann, Charles Paljaspea aga suri 877. aastal. Frangi keisri surma järel nõudis Karlmann krooni endale, kuid paavst ei tahtnud seda talle anda. Karlmanni haigestumisel tungisid tema liitlased Spoleto hertsog Lamberto I ja Toscana margi markkrahv Adalberto I Rooma ning vangistasid paavsti, nõudes Rooma elanikelt truudusvannet Karlmannile. Paavst Johannes VIII keeldus okupeerijate nõudmisi täitmast ja põgenes Lääne-Frangi riiki, kus ta kroonis 7. septembril 878 Troyes' kuningaks Louis II. 

Frangi keisriks Louis II siiski ei saanud, sest juba järgmise aasta aprillis ta suri, olles valmistumas sõjaretkeks viikingite vastu. Et ta valitsusaeg kestis vaevalt poolteist aastat, ei jõudnud ta midagi erilist korda saata. Allikate kohaselt oli ta viletsa tervise ning suhteliselt vähese poliitilise mõjuga kuningas.

Pärast Louis II surma jagati Lääne-Frangi riik tema poegade Louis III ja Karlmanni vahel.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Charles Paljaspea** | **Lääne-Frangi kuningas**877–879 | Järgnev**Louis III ja Karlmann** |

Vaata ka
--------

* Lääne-Frangi riik
| Medalikohad |
| --- |
| USA esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Kolmas koht | 1936 | Kärbeskaal |

**Louis (Lou) Daniel Laurie** (19. november 1917 Cleveland, Ohio – 26. detsember 2002 Beachwood, Cuyahoga maakond, Ohio) oli USA poksija. Tema isa oli rahvuselt itaallane ja ema oli rahvuselt slovakk.

Laurie sai kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 1936. aasta Berliini olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Gavino Mattale (Itaalia) ning saades 3. koha kohtumises Alfredo Carlomagnolt (Argentina) loobumisvõidu. Ta sai nendel olümpiamängudel parima tehnikaga poksijale mõeldud Val Barkeri karika.

Laurie poksis aprillist 1937 kuni septembrini 1940 elukutselisena. Ta osales kokku 28 kohtumisel ning võitis neist 16 (neist 2 nokaudiga) ja kaotas 11 kohtumist ning 1 kohtumine jäi viiki.

Viited
------

1. ↑  11. suveolümpiamängude poksivõistlus. Berliin 1936. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Louis Laurie veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Louis Laurie saidil BoxRec
**Emma Rebecca Zadig** (sündinud 27. juulil 1982 Limhamnis) on Rootsi laulja.

Karjäär ja elu
--------------

Rebecca Zadig oli külalisesineja Arashi laulus "Temptation", mis oli tegelikult uuem versioon tema enda laulust "Temptation", kus samuti Arash kaasa lõi (sel ajal tuntud kui ''Alex''). Laulusõnad on märgatavalt erinevad. Kui Rebecca versioon oli ingliskeelne koos Arashi pärsiakeelse soologa, siis Arashi versioon oli pärsiakeelne laul ingliskeelse refrääniga. Mõlemal on olemas ka video. Esimese versiooni video kujutab Arashi ja Rebecca autorallit mängurajal ja päriselus, mille võidab Rebbecca. Teise versiooni video kujutab Arashi järgnemist naistele, mis lõppeb tantsimisega. 

Järgmine ühine singel oli "Suddenly", millest nii suurt hitti ei saanud. Aastal 2009 anti Prantsusmaal välja selle laulu uus versioon "Près de toi", mille tegi raï-laulja Najim. Ta lisas inglis- ja pärsiakeelsele laulule prantsuskeelseid värsse. Originaal "Suddenly" demo (ehk algne versioon) laul "Mitarsam" on samuti lekkinud internetti. Selles versioonis olid värsid ingliskeelsed ja pikemad ning Arash, nagu "Temptationi" singliski, laulis vaid pärsiakeelset soolot. 

Aneela, Arash ja Rebecca tegid kolmekesi koostööd laulus "Bombay Dreams". See laul oli promosingel ja videot sellele ei tehtud. Arashi *live*-kontsertidel esitas ta ka laule "Pure Love" ja "Arash", mida originaalsalvestistel esitab Helena, kes ei soovi neid avalikult laval esitada.

Rebecca töötab ka moe- ja aluspesudisaini firmas. Ta on suhtes Johan Hanssoniga, kellega ta sai ka oma esimese lapse aastal 2016.

Diskograafia
------------

| Pealkiri | Album | Artistid |
| --- | --- | --- |
| "Bombay Dreams" | "Arash" | Aneela, Arash ja Rebecca |
| "Temptation" (2 versiooni) | "Arash" | Arash ja Rebecca |
| "Suddenly"/"Mitarsam" (2 versiooni, sama laul) | "Donya" | Arash ja Rebecca |
| "Love is in the air"/"Che hali dare" (tõlge ja ametlik nimi) | Ilma albumita salvestus | Arash ja Rebecca |
| "Goodbye" | Ilma albumita salvestus | Rebecca Zadig |
| "Près de toi" (Najim'i remix ''Suddenly'' laulust) | *"*Mkhabarni Galbi*"* | Najim Amari, Arash ja Rebecca |
| "Fool My Heart" | Fool My Heart EP | Air Bureau (muusika) ja Rebecca (vokaal) |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib narkootikumist; arvutiprogrammi kohta vaata artiklit Crack (programm); 2018. aasta filmi kohta vaata artiklit Crack (2018)* |

---

Kräkiterad suurendatult
**Kräkk** (inglise keeles *crack*) on argikeelne nimetus kokaiinvesinikkloriidist ja naatriumvesinikkarbonaadist valmistatava kokaiinipreparaadi kohta; kräkk on kokaiiniderivaat, mida võidakse tarbida ja enamasti tarbitaksegi narkootikumina. 

Kokaiini toorpulber segatakse vee või soodalahusega, segu keedetakse ning pärast keetmist külmutatakse kiiresti. Põhja settinud tahke aine kuivatatakse ja saadakse kokaiinipreparaat.

Seda suitsetatakse sigaretina (segatuna tubakaga) või väikese kräkipiibuga ning see mõjub mõne sekundiga (mõnedel andmetel 8–10 sekundiga). 

Kräkk töötati välja 1985. aastal. Kräkki peetakse odavaks ja arvatakse, et see on põhjustanud laialdase uimastiprobleemi.

Kräkk on erakordselt tugev sõltuvustekitaja.

Vaata ka
--------

* Kokaiin

Viited
------

1. ↑  Kräkk ÕS 2018-s. Vaadatud 10.09.2022.
2. ↑  Sinikka Piippo ja Ulla Salo, "Meelte ja tunnete taimed", 2007. Lk 36.
**Vaidu Vidil** (ka **Vaido Vidil**; 24. detsember 1949 Tartu – 30. september 2017 Udmurtia, Venemaa) oli eesti filmioperaator, siiditrüki asjatundja ja munitsipaalpoliitik.

Haridus
-------

Vaidu Vidil lõpetas 1968. aastal Tartu 5. Keskkooli, seejärel alustas õpinguid Tartu Ülikooli eesti keele ja filoloogia erialal, viimane jäi siiski lõpetamata.

Tegevus
-------

Läbi aastate tegeles ta peamiselt siiditrüki ja filmindusega. Projektidena võib välja tuua näiteks selle, et kunagised Tartu Maratoni numbrid olid kästisi numberhaaval trükitud just tema poolt, samuti olid kunagi populaarsed vimplid mida telliti sadades kui mitte tuhandetes eksemplarides. Olles aja jooksul omandanud osavuse nii kujundamise kui ka trüki valdkonnas, jõudis ta elu ajal kujundada ja valmistada eri materjalidest vistiitkaarte, pakendeid, reklaame jm.

Ta oli seotud ettevõtetega Agile OÜ, Liiwimaa Antiik MTÜ, IDENT MTÜ, Kanepi Loomekeskus OÜ. 

Oma elu teises pooles avastas ta aga enda jaoks rohkem filminduse, ta oli kohal enamikul Setumaa piirkonna folkloori sündmustel ja talletas need kas dokumentaalfilmide või ka tellimustöödena. Vaidu tegi ka kaastööd Soome televisioonile, peamiselt tegi ta Setumaaga seotud uudislugusid.

Vaidu oli muusikalise dokumentaalfilmi "Pillipuu helisevad oksad" (2013) operaator. On olnud Otepää Talveöölaulupeo filmi operaator.

Vaidu elas viimased kolm aastakümmet Lõuna-Eestis Kanepis Piigandi külas.

2013. aastal valiti ta Kanepi vallavolikogu esimeheks.

Filmid
------

* "Okupeeri oma müür" (2013) – operaator

Viited
------

1. ↑  Tartu Tamme Gümnaasiumi lennud
2. ↑  Kanepi vallavolikogu töömailt Kanepi Teataja, aprill 2013.

Välislingid
-----------

* Vaidu Vidili filmid YouTube'is
* Donuška leelo
* ITI leeväküük Obinitsas, Ljuda Ruukel ja Udmurdi perepetšid
* Pakutrükk - koolitus Obinitsas
* Seto värvilise pitsi päevad. Lõpetamine.
* Mida ja kuidas setod kannavad
* Kaetud peaga naised
* Kangelane tuleb koju
* MII', SETO'!
* Seto tare avamine Eesti Vabaõhumuuseumis
* SETO ASI? HD
* Talveöölaulupidu 2016
* Valli Moro aastal 2012
* Vaidu Vidili film "Seto asi?" Mõttõmustri’ Setomaast ja setos olõmisõst vai ullimajast paradiisi
* Kanepi vald 25
* Kanepi vägi
**Timor** on suurim Väikestest Sunda saartest.

Timori pindala on 33 850 km2. Timoril elab 2000. aasta seisuga 2,22 miljonit inimest.

Geograafiline asend
-------------------

Timorist läände jääb Sawu meri, kagusse Timori meri ja põhja Banda meri. 

Timorist edelasse jäävad Roti saar, millest teda eraldab Roti väin, ja Semau saar. Timorist põhja jäävad Pantar, Alor, millest teda eraldab Ombai väin, Atauro ja Wetar, millest teda eraldab Wetari väin. Timorist kirdesse jäävad Kisar ja Leti.

Saar on jagatud Indoneesia ja Ida-Timori vahel. Indoneesiale kuuluv osa jääb Ida-Nusa-Tenggara provintsi ja Timoril on ka provintsi pealinn Kupang.

Pinnamood
---------

Saar on mägine. Kõrgeimad mäed on saare keskosas asuv ja Ida-Timorile kuuluv 2962 m kõrgune Tatamailau ning edelaosas asuv ja Indoneesiale kuuluv 2427 m kõrgune Mutis.

Asulad
------

Saare suurimad asulad on Ida-Nusa-Tenggara provintsi pealinn Kupang ja Ida-Timori pealinn Dili. Ülejäänud asulad on vähem kui 50 tuhande elanikuga.

Teedevõrk
---------

Saar on edela-kirde suunas välja venitatud. Seda läbib maantee edelatipust kirdetippu. Maantee algab Kupangist, läbib Indoneesias Soe, Kelamananu ja Atambua ning Ida-Timoris Dili ja Baucau ja lõpeb Tutualas. Indoneesias kulgeb see saare keskel, Ida-Timoris põhjarannikul. Lisaks on väiksem maantee, mis kulgeb Ida-Timori kagurannikul. See algab Tutualast, läbib Los Palose ja Loré ning lõpeb Suais.

Kaart (Timor kagunurgas)

Ajalugu
-------

Esimest korda mainiti Timorit 14. sajandil Majapahiti riigi (selle pealinn asus Jaaval) kuninga Nagarakretagama mõjualuse saarena. Oletatavasti oli Timor sel ajal Majapahiti ääremaa. Seejärel ulatusid Timorile jaavalaste, hiinlaste ja indialaste kaubateed. Kaupmehed hankisid Timorilt lõhnavat sandalipuud, orje, mett ja vaha.

17. sajandi keskel jõudsid Timorile hollandlased ja portugallased, kes võitlesid kontrolli pärast saare üle. Alles 1859 sõlmiti rahuleping, millega saar nende vahel ära jagati. Maismaapiir Hollandi ja Portugali valduste vahel määrati alles 1912. Sellega jagati saar pindalalt üsna täpselt pooleks ning piir kulges enam-vähem, kuigi mitte täpselt mööda läänetimorlaste ja nende traditsiooniliste vaenlaste Ida-Timorilt valduste vahelist piiri.

Lääne-Timor läks Indoneesia valitsuse kontrolli alla riigi iseseisvudes 1949, aga Ida-Timor jäi Portugali asumaaks seni, kuni Portugal 1975 peaaegu kõigile oma kolooniatele iseseisvuse andis. Sel aastal hõivas Indoneesia Ida-Timori ja kuulutas selle oma 27. provintsiks.

Ida-Timor iseseisvus 1999.

Rahvastik
---------

Ida-Timori riigikeeled on tetumi ja portugali keel. Lääne-Timori riigikeel on indoneesia keel, mis on arusaadav ka ida pool. Peamine religioon on kristlus (90% inimestest), millest katoliiklasi on mõlemal pool enamus ja protestante on Lääne-Timoris suhtega 1,5:1 katoliiklaste kasuks. Moslemeid ja animiste on kumbagi umbes 5%.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Suur maailma atlas, lk 93.
**Rüütelkond** on mitmetähenduslik sõna, mille all tavaliselt mõistetakse teatud piirkonna aadelkonna seisuslikku ühendust. 

Keskajal tähistati selle mõistega üldiselt Püha Rooma riigi teatud territooriumi aadlike ehk vasallide koondist, kuhu tavaliselt kuulusid kõik selle ala aadlikud. Lisaks eksisteeris ka riigirüütelkonna (*Reichsritterschaft*) mõiste, mille alla kuulusid riigirüütlid, kes ei kuulunud otseselt ühegi territooriumi vasalkonna hulka, vaid olid vahetult keisri vasallideks.

Rüütelkonnad Baltikumis
-----------------------

Ka Vana-Liivimaal nimetati rüütelkondadeks sealsete territooriumite (orduvaldused ja piiskopkonnad) vasallide koondisi. Rüütelkondade esindajad võisid osaleda Liivimaa maapäeval, kus nad moodustasid vasallide kuuria. See polnud siiski ühtne, vaid iga piirkonna rüütelkonna esindajad jäid enamasti üksmeelele oma maaisandaga. Erandiks oli seejuures siiski Harju-Viru vasalkond, kellel oli tugev ühtekuuluvustunne ja suured privileegid ning kes hiljem moodustasid Eestimaa rüütelkonna. Pärast Liivi sõda moodustus endise Vana-Liivimaa alal mitu rüütelkonda (Eestimaa, Liivimaa, Kuramaa ja Saaremaa), mille roll kohaliku ala valitsemisel oli tunduvalt olulisem kui keskaegsetel vasallide ühendusetel. Eriti paistis siinjuures silma 1584. aastal ametlikult asutatud Eestimaa rüütelkond, mis säilitas oma laialdased privileegid nii Rootsi kui ka Vene impeeriumi ajal. Liivimaa rüütelkond, mis moodustati Poola kuninga Zygmunt II Augusti käsul 1561. aastal ja sai Rootsi riigi poolt ametliku tunnustuse alles 1630. aastatel, omas tunduvalt kitsamaid võimupiire, sest rootslased pidasid Liivimaa ala mõõgaga võidetuks. Seetõttu oli Liivimaa aadli roll kohalikus omavalitsuses tunduvalt väiksem kui Eestimaal. Liivimaa rüütelkonnaga umbkaudu sarnaseid võimupiire omas ka Saaremaa rüütelkond.

Venemaa keisririigi ajal kujunesid Baltikumi rüütelkondadest rüütlimõisate omanikest koosnevad avalik-õiguslikud korporatsioonid, mis tegutsesid 1710. aasta kapitulatsioonides saavutatud privileegide toel, 1845. aastal kodifitseeriti provintsiaalseadustiku esimene ja teine jagu. Rüütelkonna kõrgeimaks valitsusorganiks oli maapäev, mis käis koos tavaliselt iga kolme aasta tagant. Seal valiti rüütelkonna juhtivad ametnikud, kinnitati kohalikud maksud, võeti ette samme oma privileegide kaitseks ja koostati seaduseelnõusid, mida nad võisid esitada otse keisrile. 19. sajandi lõpul rüütelkondade tähtsus vähenes, kui keiser Aleksander III nende privileegid kinnitamata jättis ning venestuspoliitikaga alustas. Siiski jäid rüütelkonnad mõjukateks kohaliku poliitika suunajateks kuni 1917. aastani, mil Vene impeerium kokku varises. Saksa okupatsiooni ajal Eestis ja Lätis (1918) saavutasid rüütelkonnad taas olulise positsiooni, kuid kui see lõppes, muutus nende poliitiline mõju sisuliselt nulliks. Eestimaa rüütelkond likvideeriti 1920. aastal vastavalt seisuste kaotamise seadusele ja Liivimaa rüütelkond Läti Seimi otsusega 1923. aastal.
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Hõbe** | 2018 | jäähoki |

**Timo Meier** (sündinud 8. oktoobril 1996 Herisaus) on Šveitsi jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis San Jose Sharks ründajana paremäärel.

2013. aastal suundus ta Šveitsist Põhja-Ameerikasse, liitudes Quebec Major Junior Hockey League'i klubiga Halifax Mooseheads.

2015. aastal valis Sharks ta NHL-i *draft* '​is üheksanda valikuna. 2015. aasta juulis sõlmis ta Sharksiga kolmeaastase lepingu. Hooaja 2016–17 alguses asus ta mängima American Hockey League'is Sharksi noorteklubis San Jose Barracuda. NHL-is debüteeris Meier 16. detsembril 2016 mängus Montreal Canadiensi vastu ja lõi selles mängus ka värava. Sharksi põhikoosseisu murdis ta hooajal 2017–18. Hooajal 2018–19 lõi ta NHL-is 30 väravat ja andis 36 väravasöötu. Samal hooajal jõudis ta Sharksiga Stanley karika poolfinaali, kus kaotati hilisemale Stanley karika võitjale St. Louis Bluesile. Hooaja 2018–19 vääljalangemismängudes jäi Meieri arvele 5+10.

2019. aasta juulis pikendas Meier Sharskiga lepingut nelja aasta võrra. 28. detsembril 2019 tegi ta mängus Philadelphia Flyersi vastu oma NHL-i karjääri esimese kübaratriki. 17. jaanuaril 2022 sai ta mängus Los Angeles Kingsi vastu viiendaks mängijaks 21. sajandil, kes on NHL-is ühes mängus löönud viis väravat. Meier sai ühtlasi läbi aegade esimeseks Sharksi mängijaks, kes on ühes mängus viis väravat löönud.

2022. aastal valiti ta NHL-i tähtede mängule.

2018. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Meier Šveitsi jäähokikoondise koosseisus hõbemedali.

Viited
------

1. ↑  "Sharks Re-Sign Forward Timo Meier". nhl.com. 1.7.2019. Vaadatud 2.6.2021
2. ↑  "Timo Meier sets new Sharks record with scoring outburst vs. Kings". mercurynews.com. 17.1.2022. Vaadatud 19.1.2022

Välislingid
-----------

* Timo Meier NHL.com lehel
* Timo Meier hockeydb.com lehel
Diviisi *Großdeutschland* ohvitserid Venemaal MB L 1500A-s
**Mercedes-Benz L1500A** ka **Kfz 70** oli raske maastikusõiduauto (maastur), mis oli Wehrmacht´is kasutusel peamiselt jalaväe transpordivahendina ja kergete kahurite vedukina. 

Masin oli projekteeritud 1,5 t veoauto kere baasil. Mercedese rasked maasturid kuulusid samasse klassi põhiliselt Austrias toodetud Steyr L 1500 A masinatega, mis erinesid välimuselt näiteks ümarama esiotsa poolest. Sõja algul toodeti raskeid maastureid külgedel asetsevate varuratastega, hiljem neist loobuti. Autos oli koos juhiga 8 istekohta. L 1500 tüübi masinaid tootsid Saksamaal veel firmad "Wanderer" (Auto-Union) ja "Audi". Masinat valmistati kolme põhivariandina - kerge veoauto (4 x 2), jalaväesõiduk ja mugavama sisustusega 6-kohaline komandörimasin. Veokeid ehitati ka meditsiiniautodeks ja mõningateks eriotstarbelisteks veomasinateks. Mercedese jalaväesõidukeid valmistati ajavahemikus 06.1941 - 07.1944.a u 4900 tk. Kokku valmistati L 1500 A tüübilisi autosid erinevates tehastes sõja jooksul üle 18000 eksemplari.
**Tallinna Psühhodraama Kool**, mis kuulub mittetulundusühingusse Moreno Keskus, on 1999. aastal asutatud erakool, mille eesmärk on õpetada psühhodraama rakendajaid, psühhodraama lavastajaid (Certified Practitioner, CP) ja psühhodraama koolitajaid (Trainer, Educator and Practitioner, TEP). Kooli kaudu viiakse läbi erinevaid psühhodraama- ja sotsiodraama gruppe, korraldatakse lühikesi koolitusi ning supervisiooni tervishoiu, sotsiaaltöö, psühholoogia ja pedagoogika erialade inimestele.

Kooli lõpetanud psühhodraama rakendajatel on õigus psühhodraamat kasutada oma erialal ja ametikohal, lõpetanud lavastajatel ja koolitajatel on eeldused seda kasutada ka iseseisva elukutsena. Tallinna Psühhodraama Kool peab vajalikuks, et Eesti ühiskond saaks kasutada heal professionaalsel ja eetilisel tasemel psühhodramaatikud. Koolitus peab kinni sellest nõudest. 

Tallinna Psühhodraama Kool lähtub oma tegevuses Soome psühhodraama ühenduste eetikajuhendist, lugedes seda ka Tallinna Psühhodraama Kooli praeguseks eetikajuhendiks.

Tallinnas algas psühhodraama koolitus aastal 1995. Algul toimus õpe Soome Moreno Instituudi ja Helsingi Psühhodraama Instituudi halduses. 1999.a. asutati Tallinna Psühhodraama Kool. Tallinna Psühhodraama Kool on The Nordic Board of Examiners in Psychodrama, Sociometry and Group Psychotherapy, NBE (asutatud 1993) liikmesorganisatsioon ning koolitus toimub Tallinna Psühhodraama Koolis vastavatest standarditest lähtuvalt.Tallinna Psühhodraama Kool on aktsepteeritud Eesti Haridusministeeriumi poolt (koolitusluba number 2720HTM).
**Rüütlikasvatus** oli keskajal välja kujunenud meetod poisslaste kasvatamiseks sõjameesteks ja rüütliteks.

Alates seitsmendast eluaastast anti ja võeti poiss teenima kõrgemasse aadliperekonda, kus temast sai paaž. Sel ajal õpetati talle käitumist seltskonnas ja häid kombeid.

15-aastaselt sai paažist rüütli kannupoiss, kes täitis retkedel ka rüütli relvakandja ja saatja ülesandeid. Rännakutel ja turniiridel õppis paaž võitlusvõtteid ja sõjamehest seltskonnainimese kombeid.

Kui kannupoiss oli selle ära teeninud, löödi ta 20–21-aastaselt rüütliks. Selleks osaleti pidulikul riitusel, milles segunesid kiriklikud ja sõjalised toimingud. Viimase öö veetis noormees oma relvi valvates ja palvetades. Hommikul pärast pidulikku riietumist meenutati talle rüütli kohustusi, tema saabaste külge kinnitati kuldsed kannused ja ta piha ümber seoti relvavöö. Lõpuks löödi noorele rüütlile mõõgaga kolm korda lapiti õlale: kaks korda paremale ja kord vasakule. Sellega oli ta vastu võetud rüütliseisusse.

Rüütel pidi oma elus ja käitumises lähtuma kolmest põhimõttest: 

* *fidélité* ehk ustavus – kogukondlik, feodaalne ja poliitiline;
* *largesse* ehk heldekäelisus;
* *prousse* ehk vahvus.

Rüütel pidi alluma oma feodaalile, aidates sõjaliselt, andes nõu, tehes talle kingitusi vanema tütre abiellumise puhul ning maksma vajaduse korral isanda eest lunaraha.

Vaata ka
--------

* Rüütellikkus
**Tallinna Polütehnilise Instituudi ehituskonstruktsioonide kateeder** oli Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna akadeemiline struktuuriüksus aastatel 1940–1941 ja 1944–1992.

Kateedri peamine uurimissuund oli õhukeseseinalised ja ruumkonstruktsioonid. Uurimissuuna temaatikasse kuulusid raudbetoonkoorikud, õhukeseseinalised metallkonstruktsioonid, rippkonstruktsioonid, puitkoorikud ja telk-vantkatused ning ehitised deformeeruval alusel.

Ajalugu
-------

1940. aasta oktoobris kinnitas Eesti NSV valitsus "ENSV Tallinna Tehnikaülikooli ajutise põhikirja". Tähtsaks uuenduseks TTÜ uuenenud struktuuris oli kateedrite loomine. Ehitus ja mehaanikateaduskonnas moodustati 7 kateedrit, sealhulgas ehitusmehaanika ja konstruktsioonide kateeder. Endiste raudbetoon-, puu- ja massiivkonstruktsioonide ning tugevuse ja tehnilise mehaanika laborite ühendamise tulemusena moodustati ehitusmehaanika ja -konstruktsioonide labor, mis allutati vastloodud kateedrile.

Saksa okupatsiooni ajal tegutsenud tehnikaülikoolis olid kateedrid kaotatud. 1944. aasta oktoobris ehitusmehaanika ja ehituskonstruktsioonide kateeder taastati. Pärast iseseisva ehitusmehaanika kateedri moodustamist 1951. aastal tegutses ehituskonstruktsioonide kateeder ühtejärgi kuni õppetoolide moodustamiseni 1992. aastal.

Kateedri nimetused
------------------

* **ENSV Tallinna Tehnikaülikooli ehitusmehaanika ja konstruktsioonide kateeder** (9. oktoober 1940 – 31. märts 1941)
* **Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusmehaanika ja konstruktsioonide kateeder** (31. märts 1941 – 30. september 1941 ja 18. oktoober 1944 – 1951)
* **Tallinna Polütehnilise Instituudi ehituskonstruktsioonide kateeder** (1951–1989)
* **Tallinna Tehnikaülikooli ehituskonstruktsioonide kateeder** (1989–1992)

Kateedrijuhatajad
-----------------

* Ottomar Maddison (9. oktoober 1940 – 1941 ja 30. oktoober 1944 – 1950)
* Heinrich Laul (1950–1975)
* Valdek Kulbach (1975–1990)

Õppejõud-akadeemikud
--------------------

Kolm kateedri õppejõudu valiti akadeemikuteks:

* Ottomar Maddison (1946)
* Heinrich Laul (1961)
* Valdek Kulbach (1986)

Õppekirjanduse loomine
----------------------

1960. aastatel ilmusid kateedri õppejõudude sulest rida õpikuid ehituskonstruktsioonide alalt. Sarja "Ehituskonstruktsioonid" autorite kollektiiv pälvis 1970. aastal Nõukogude Eesti preemia teaduse, tehnika ja tootmise alal.

Viited
------

1. ↑  "Ehitusinsenerid TPI-st". koostanud Valdek Kulbach, Armas Luige, Enno Soonurm. Tallinn: Valgus, 1986. Lk 50
2. 1 2  "Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986". Koostanud Mati Graf. Tallinn: Valgus, 1986. Lk 81–82
3. ↑  "Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986". Koostanud Mati Graf. Tallinn: Valgus, 1986. Lk 84
4. ↑  "Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986". Koostanud Mati Graf. Tallinn: Valgus, 1986. Lk 228
5. ↑  "Nõukogude Eesti. Entsüklopeediline teateteos". 2. täiendatud trükk. Tallinn: Valgus, 1978. Lk 401

Kirjandus
---------

* "Ehitusinsenerid TPI-st". koostanud Valdek Kulbach, Armas Luige, Enno Soonurm. Tallinn: Valgus, 1986. Lk 43–54 "Ehituskonstruktsioonide kateeder"
**Waarschoot** on hollandikeelne vald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis.

* 
* 
* 
*

Viited
------

1. ↑  Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

 Waarschoot – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (hollandi keeles)
* Waarschootse Gemeentebelangen (WGB) (hollandi keeles)

Ida-Flandria provintsi vallad

Aalst | Aalter | Assenede | Berlare | Beveren | Brakel | Buggenhout | De Pinte | Deinze | Denderleeuw | Dendermonde | Destelbergen | Eeklo | Erpe-Mere | Evergem | Gavere | Gent | Geraardsbergen | Haaltert | Hamme | Herzele | Horebeke | Kaprijke | Kluisbergen | Knesselare | Kruibeke | Kruishoutem | Laarne | Lebbeke | Lede | Lierde | Lochristi | Lokeren | Lovendegem | Maarkedal | Maldegem | Melle | Merelbeke | Moerbeke | Nazareth | Nevele | Ninove | Oosterzele | Oudenaarde | Ronse | Sint-Gillis-Waas | Sint-Laureins | Sint-Lievens-Houtem | Sint-Martens-Latem | Sint-Niklaas | Stekene | Temse | Waarschoot | Waasmunster | Wachtebeke | Wetteren | Wichelen | Wortegem-Petegem | Zele | Zelzate | Zingem | Zomergem | Zottegem | Zulte | Zwalm
**Timok** (ladina keeles *Timacus*) on jõgi Serbia idaosas ning Bulgaarias, Doonau parempoolne lisajõgi. Timok kannab eri piirkondades eri nimesid (Beli Timok, Crni Timok, Svrljiški Timok, Trgoviški Timok), jõge teatakse alamjooksul ka nime all **Veliki Timok**). Jõe pikkus alates Svrljiški Timoki lähtest kuni suubumiseni Doonausse on 203 km (sellest viimased 15 kilomeetrit Serbia ja Bulgaaria piiril). Jõe suue asub merepinnast 28 meetri kõrgusel, ühtlasi on see ka Serbia kõige madalam punkt. Timok kuulub Musta mere valglasse, selle vooluhulk suudmes on 24 m³/s, aga mõningatel aastatel võib keskmine vooluhulk olla ka 40 m³/s. Jõgi on Serbias viimane ja Bulgaarias esimene Doonau lisajõgi.

Timoki laius on 35, sügavus aga 0,5-1,5 meetrit. Peale seda, kui sellesse suubub suurim vasakpoolne lisajõgi Vražogrnačka jõgi (45 km), läbib jõgi Vražogrnačka kuru, mille sügavus on 150-240 meetrit, pikkus aga 4,5 kilomeetrit. Seejärel on jõel erosiooni teel tekkinud laiem koht Trnaveci küla lähistel, siis läbib aga jõgi Sokolovica mäestikus Suure kuru, kus jõel on arvukalt meandreid. langus on 39,7 m ja lang on 0,22 m/km. Neist tuntuim on Straževica (endine meander, mis asub Timoki paremal kaldal). Seejärel voolab jõgi mööda 300 kuni 100 meetrit laia lammiorgu, kuni jõuab Veljkovo küla all Doonau alluviaaltasandikule, mida mööda Timok voolab viimased 18 kilomeetrit.

Timok voolab Doonausse 10 kilomeetrit Negotinist ida pool Serbia kõige madalamas maanurgas ja on viimased 15,5 kilomeetrit Serbia ning Bulgaaria piirijõeks. 

Veliki Timoki pikkus on 88 kilomeetrit ja valgla 1222 km². Koos Beli ja Trgoviški Timokiga on selle pikkus 201,7 kilomeetrit ja valgla 4630 km². Selle maksimaalne vooluhulk suudmes on 300 m³/s, aga kuivemal ajal vaid 3 m³/s, mis näitab jõe suurt sõltuvust sademetest. Koos Beli ja Trgoviški Timokiga on selle pikkus 201,7 kilomeetrit ja valgla 4630 km². Beli Timoki pikkus on 51 kilomeetrit, Trgoviški Timoki pikkus 45 kilomeetrit ja Svrljiški Timoki pikkus 64 kilomeetrit.

Timok on andnud nime piirkonnale, kust see läbi voolab (Timočka Krajina), aastal 1883 toimunud ülestõusule Milan Obrenovići vastu (Timoki mäss), sellesse piirkonda VII sajandil elama asunud slaavlaste hõimule (timotšaanid), aga ka ühele antiikaja traaklaste suguharule (timahhid).

Majanduslik tähtsus ja reostatus
--------------------------------

Čokonjari küla lähistel asub jõel väike hüdroelektrijaam, mille ehitus kestis aastast 1947 kuni aastani 1951. Selle hüdroenergeetilist potentsiaali kasutatakse ära vaid osaliselt. Selle paisjärv on ammu setetega täitunud ja elektrijaam toodab energiat vaid vastavalt jões olevale veehulgale.

  

Viimastel aastakümnetel on jõkke sattunud Borski basseinist reostust, mis omakorda põhjustab seda, et Timoki suudmest allavoolu on Doonau vesi saastatud vase, plii ja kaadmiumiga. 

Jõe orgu läbib suur maantee ja Niši-Prahovo raudtee. 

Tähtsamad asulad Timoki ääres on Serbias Svrljig, Knjaževac ja Zaječar, Bulgaarias jääb Timoki kaldale aga Bregovo linn.
**Vaike Vahi** (9. mai 1928 Alūksne – 28. detsember 1998 Tallinn) oli eesti pianist ja muusikapedagoog.

Juba algkoolis õppides käis klaveritundides Tallinna konservatooriumi õppejõu Aino Kõrbi juures, hiljem Erika Franzi juures. Aastatel 1946–1951 õppis Tallinna Riiklikus Konservatooriumis professor Bruno Luki klaveriklassis. Töötas õpingute kõrvalt professor Aleksander Arderi lauluklassis klaverisaatjana.

1948–1952 oli Tallinna Riikliku Konservatooriumi kontsertmeister. 1952–1978 töötas Eesti NSV Riikliku Filharmoonia kontsertmeistrina, 1971. aastast oli ühtlasi Tallinna Riikliku Konservatooriumi kontsertmeistriklassi õppejõud. 1977. aastast dotsent.

Isiklikku
---------

Ta oli abielus Kaljo Alakülaga, nende lapsed on telesaatejuht Ruth Alaküla ja laskur Kristjan Alaküla.

Vaike Vahi on maetud Metsakalmistule.

Tunnustus
---------

* 1968 Eesti NSV teeneline kunstnik

Viited
------

1. ↑  ERR arhiiv. In memoriam Vaike Vahi
2. 1 2  Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn: Valgus, 1990
3. ↑  Vaike Vahi 9. V 1928 – 28. XII 1998. Sirp, 08.01.1999
4. ↑  Ene Pilliroog. Meie interpreete – Vaike Vahi. Kultuur ja Elu, nr 6, 1978
5. ↑  Metsakalmistu kultuuriloolised hauad. Vaike Vahi

Kirjandus
---------

* Kaljo Alaküla. Jutustus Eestimaa naisest Vaike Vahist. Tallinn, 2001.
**Vjazniki** (vene *Вязники*) on linn Venemaal Vladimiri oblastis, Vjazniki rajooni keskus. Asub Kljazma jõe paremal kaldal, 93 km Vladimirist idas.

Vjazniki on linatööstuse keskus.

Ajalugu
-------

I aastatuhande teisel poolel ehitati tänapäeva linna asukohast 5 km allavoolu Jaropoltš-Zalesski linnus, mille asukad olid merjalased ja slaavlased. Jaropoltš oli Vladimiri-Suzdali vürstiriigi piirikindlus. Seda rüüstasid 1238. aastal mongolid ning see jäeti maha 13. või 14. sajandil. Vjaznikit on kroonikates esmamainitud 1608. aastal, 1611. aastast oli slobodaa. 1622. aastast sai see palverännusihtkohaks, sest seal asus "imettegev" Kaasani jumalaema ikoon. 1676. aastal rajati Minino küla ja tänapäeva Vjazniki linna kohale tsaar Aleksei Mihhailovitši käsul uus Jaropoltši kindlus. See hävis 1703. aastal tulekahjus.

Linnaõigused sai 1778. aastal.

2004. aastal liideti Vjaznikiga Novovjazniki alev.

Elanike arv 2003. aastal oli 40 400.

Linnas asub Vjazniki Jumalaema Kuulutamise klooster ja mitu kirikut.

Vjazniki raudteejaam asub Novovjazniki mikrorajoonis Kovrovi-Dzeržinski raudteel. Vjaznikist möödub lõunas maantee Volga (M7).

Viited
------

1. 1 2 3 4

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Vjazniki** |
**Vaike Rannet** (1945. aastani **Vaike Trummel**; 19. oktoober 1925 – 23. jaanuar 1999) oli eesti kirjanik.

Elulugu
-------

Aastatel 1932–1939 õppis ta Tallinna 9. Algkoolis ja 1939–1942 Tallinna Tütarlaste Kommertskoolis. 

Aastatel 1942–1944 töötas ta telefonistina Tallinna Kaugejaamas ja 1944–1946 sekretärina Tööjõureservide Peavalitsuses. 

1945. aastal abiellus ta kirjanik Egon Rannetiga, kelle erasekretär, isiklik toimetaja ja hooldaja oli ta kuni kirjaniku surmani 1983. aastal, mistõttu ta mujal tööl ei käinud.

Vaike Rannet tegi kirjanduslikke katsetusi juba enne Egon Ranneti surma, kuid see ei leidnud abikaasa toetust. 

Pärast abikaasa surma kirjutas Vaike Rannet lõpuni Egon Ranneti suurromaani "Kivid ja leib" II osa (1985). Ta kirjutas ka romaani "Kivid ja leib" III osa (ilmus 1992) ja IV osa (ilmus 1996). Romaanidest kujunesid Eestis menukid.[*viide?*]

Isiklikku
---------

Tema isa oli Aleksei Trummel (1900–1988; töötas Nõukogude ajal Eesti NSV Siseministeeriumi asutustes) ja ema Amalie-Melide (sündinud Sidok; 1894–1966) oli kooliteenija. Vanemad lahutasid abielu 1936. aastal.

Vaike Ranneti hilisem elukaaslane oli Vello Rehkalt (sündinud 1944).

Viited
------

Välislingid
-----------

* Haud Tallinna Metsakalmistul
**Paul Poopuu** (sündinud 22. juulil 1958 Saaremaal) on eesti sporditegelane ja -pedagoog ning orienteerumistreener.

Ta on kuulunud Eesti orienteerumiskoondisesse.

Ta on tõusnud mägimatka käigus seitsmetuhandelise mäe tippu.

Haridus ja töökäik
------------------

Ta lõpetas 1976. aastal Türi Keskkooli ja 1981. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonna.

Ta on töötanud kehalise kasvatuse õpetajana ja direktorina aastatel 1981–1999 Retla Koolis ja 2000–2007 Türi Majandusgümnaasiumis. 2008. aastast on ta Eesti Orienteerumisliidu tegevdirektor.

Orienteerumine
--------------

Ta kuulus aastatel 1991–1992 Eesti orienteerumiskoondisse. Ta on olnud 1987. aastast Järvamaa ja orienteerumisklubi JOKA orienteerumistreener ning 1995–2000 Eesti juunioride ja noortekoondise treener. Talle on antud orienteerumistreeneri 6. kutsetase (2005).

Tõus Han-Tengri tippu
---------------------

Viienda-kuuenda eestlasena jõudis 16. augustil 1989 Han-Tengri (7010 m) tippu orienteerujana tuntud Paul Poopuu
Mägimatkamise harrastajana võttis ta 1989. aastal osa Tõivo Sarmeti pakutud võimalusest kaasa teha kolmenädalane mägimatk Tian Shanis Han-Tengri jalamile. Esialgselt plaani tõusta mäetippu ei olnud ühelgi matkast osavõtjal, sest mägimatka kooskõlastamise käigus saadi küll KGB-st luba siseneda A-kategooria piiritsooni, kuid keelati Han-Tengrile tõus. Kui matkagrupp jõudis sihtkohta, ärgitas Tõivo Sarmet matkakaaslasi siiski üritada tõusu tippu. Kaasa tegema nõustus vaid Paul Poopuu.

Kartes, et keelust üleastumine ja mäele lähenemine on karistatav, ei julgenud nad baaslaagis esialgu kellelegi end näidata ja panid oma telgi üles teistest eemale, moreenkuhikute vahele peitu. Kuid siis tuli appi juhus. Mehed said laagriplatsil juhtumisi kokku kuulsa alpinisti, 1982. aastal Džomolungma tipus käinud Juri Golodoviga, kes kamandas seal tšehhidest, ungarlastest ja bulgaarlastest koosnevat laagrit. Tema õhutusel ("Käi tipus ära, kui juba siia oled tulnud") said Sarmet ja Poopuu oma kehva varustuse juures julgust ja indu vähemalt Han-Tengri sadulale tõusta. Kuid tänu rahvusvahelise alpilaagri poolt 6400 m ja 6700 m kõrgustele ette viidud avariitelkidele, tekkis Sarmetil ja Poopuul reaalne võimalus tippu üles ronida. Kolmandal tõusupäeval, 16. augustil 1989, olidki kaks eesti mägimatkajat seitsmetuhandelise Han-Tengri (7010 m) tipus.

Tunnustus
---------

* Eesti Orienteerumisliidu aasta tegija (1999)

Viited
------

1. 1 2 3 4  Poopuu, Paul. ESBL. esbl.ee
2. 1 2  Mägironijate guru teeb enesetapjalikke vallutusi. 16.10.2004. postimees.ee
3. 1 2  Raivo Plumer, Tõivo Sarmet. "Everesti päevik". Pegasus: Tallinn, 2005. Lk 13–14
**LC50** on standardne viis märkida aine mürgisust sellega kokkupuutel (vrd LD50, mida kasutatakse mürgisuse märkimiseks selle manustamisel). LC50 on akronüüm väljendist "*Lethal concentration*, 50%" (letaalne, surmav kontsentratsioon, 50%). LC50 märgitakse minimaalset aine kontsentratsiooni õhus või vees (aine sisaldust vees LC50 kaudu hinnatakse keskkonnauuringutes), mis on surmav pooltele isenditele testpopulatsioonist. 

Tavaliselt väljendatakse kaaluühikus kuupmeetri kohta (näiteks sariini LC50 (sissehingamisel) = 35 mg/m3/minutis). Märgitakse ka mõjumise aeg ning mõjumise viis (aur sissehingatuna õhus, vedelik läbi naha (lahustatud) vees vms).

Mõned mürkgaasid järgivad Haberi seadust, mille kohaselt C × t = k, kus C on gaasi kontsentratsioon (massiühikut mahuühiku kohta), t on aeg, mille jooksul ollakse gaasiga kokkupuutes ja k on konstant. See tähendab, et kokkupuuteaja suurenemisel kaks korda on surma tekitamiseks vajalik gaasi kontsentratsioon kaks korda väiksem ja vastupidi.

Vaata ka
--------

* LD50
**Paul Paulsohn** (sündinud 18. sajandil) oli Eesti arstiteadlane.

Elulugu
-------

Paul Paulsohn oli möldri poeg.

Ta oli sõjaväearsti õpilane, õppis Tartu linnakoolis, lõpetas Halle Ülikooli arstiteaduskonna, meditsiinidoktor (1747, Halle Ülikool), väitekiri "De methodo generalioli morbos chronicos tractandi". Paulsohn oli praktiseeriv arst Tartus ja Tartu ümbruses, kasutas esimesena Liivimaal raviks elektrit. 1755 määrati ta sõjaväearstiks Soome diviisi, oli arstina sõjas Preisimaa vastu, hiljem tegutses arstina Peterburis ja Ukrainas.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Brennsohn, I. Die Aerzte Livlands von den ältesten Zeiten bis zur Gegenwart. Riga, 1905, 313
* Русский Біографический Словарь (Павелъ-Петръ). С. Петербургъ, 1902, 405.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Nauru roolind** (*Acrocephalus rehsei*) on linnuliik värvuliste seltsi põõsalindlaste sugukonna roolinnu perekonnast.

Liik elab ainult Nauru saarel ning on väheuuritud. Nauru keeles on tema nimi *itsirir*.

Taksonoomia ja süstemaatika
---------------------------

Liiki kirjeldas Friedrich Hermann Otto Finsch 1883 ornitoloogiaajakirjas Ibis (lk 143), andes talle nimeks ***Calamoherpe rehsei***. See on liigi basionüüm. Liigil ei ole teada alamliike.

Mõned autorid on teda käsitlenud Marshalli saartel levinud mikroneesia roolinnu (*Acrocephalus luscinia*) alamliigina ***Acrocephalus luscinia rehsei*** (või ***Acrocephalus luscinius rehsei***).

Levik
-----

Nauru roolind on Nauru saare endeem. Ta on Nauru ainuke laululind ja ainuke endeemne linnuliik. 

Liik on levinud kogu saarel, asustustihedus on kõige suurem Buada laguuni ümbruses.

Elupaik
-------

Nauru roolind elutseb eelkõige Nauru keskplatoo järskudel nõlvadel paiknevas jäänukmetsas, kuid teda kohtab sageli ka rannaäärsetes aedades. 

Umbes 80 aastat kestnud fosforiidikaevandamine Naurul on keskkonnale laastavalt mõjunud ning linnu eluruumi märgatavalt piiranud, kuid fosforiidivarud on nüüd peaaegu ammendunud, ning *Acrocephalus rehsei* on asunud elama ka endiste fosforiidikaevanduste kohal asuvatele taastatud aladele.

Elupaiku on hävitanud ka sõjategevus aastatel 1942 ja 1945.

Välimus
-------

Nauru roolind on umbes 15 cm pikkune. Sulestik on ülalt hallikas-oliivivärvi, valge kulmutriibuga, alakülg on elevandiluukarva.

Toitumine
---------

Lind toitub putukatest, toitu otsib rannaäärses piirkonnas kookospalmide latvades.

Laul
----

Laulu kohta andmed puuduvad. Arvatavasti sarnaneb see teiste Vaikse ookeani piirkonna roolindude omaga.

Arv
---

Arvatakse, et isendeid on alla 10 000. Arvukuse muutuste kohta andmeid ei ole.

Ohustatus
---------

IUCN arvab ta ohustatud liikide hulka, sest ta on vähese levikuga ning teda võivad ohustada näiteks tsüklonid või uute kiskjate introdutseerimine saarele. 

Erinevalt teiste Vaikse ookeani saarte roolindudest ei ole ta kannatanud rottide ega madude rünnaku all.

Filateelia
----------

Lind on kujutatud seitsmel Nauru postmargil.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **nauru roolind** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **Acrocephalus rehsei** |

* BirdLife International (2004). Acrocephalus rehsei. *IUCNi punase nimistu ohustatud liigid*. IUCN 2007.
* *Acrocephalus rehsei* Nauru postmargiplokil
Kaart
NSV-aegade tüübiseeriate (121 ja 515) korterelamud paneelmajades P. Pinna tänaval
**Paul Pinna tänav** on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Laagna asumis.

Tänav algab Punaselt tänavalt, kulgeb põhjaloode suunas, ristub Vikerlase tänavaga, teeb ringi ümber lasteaed-põhikooli hoone ning lõppeb Miina Härma tänaval.

Paul Pinna tänaval asub Paepealse raamatukogu (Paul Pinna tänav 8), Tallinna Laagna Lasteaed-Põhikool (Paul Pinna tänav 15), Kotka Kaubanduskeskus (algne Tallinna II Toidukaubastu kauplus Kotka; Paul Pinna tänav 21). 

Paul Pinna tänav sai nime 29. juunil 1979. Tänav on saanud nime eesti näitleja Paul Pinna järgi.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Erastatavate toidukaupluste nimekiri, Eesti Vabariigi Valitsuse korraldus 26.septembrist 1991.a. nr.342-k. Riigi Teataja
3. ↑  Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 287

| * v
* r
Laagna asumi tänavad |
| --- |
| Tänavad | 
Anni tänav · Arbu tänav · Miina Härma tänav · Kahu tänav · Kalevipoja põik · Kalevipoja tänav · Jaan Koorti tänav · Laagna tee · Liikuri tänav · Lindakivi puiestee · Loitsu tänav · Lummu tänav · Pikri tänav · Paul Pinna tänav · Punane tänav · Saarepiiga puiestee · Juhan Smuuli tee · Varraku tänav · Vikerlase tänav · Vilisuu tänav · Virbi tänav · Võru tänav |
**Naujas Strūnaitis** (tõlkes *Uus Strūnaitis*) on küla Leedus Švenčionyse rajoonis, Strūnaitise valla halduskeskus. Küla asub Mera jõe ja Kūna järve kaldal.

Naujas Strūnaitises on vesiveski, postkontor ja aastal 1848 ehitatud katoliku kirik.

Ajalugu
-------

Küla on tekkinud aastal 1781 rajatud kiriku juurde. XIX sajandil asus seal Strūnaitise mõis, millest on säilinud vesiveski. Tsaariajal oli küla venekeelne nimekuju Струнойце. Kahe maailmasõja vahelisel perioodil oli küla Poola koosseisus. Nõukogude perioodil oli küla kohaliku sovhoosi keskasulaks.

Küla on nime saanud Strūna jõelt, eesliide Naujas eristab seda vanemast Senas Strūnaitise külast.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 74 (1868)
* 238 (1905)
* 177 (1931)
* 147 (1959)
* 162 (1970)
 | * 175 (1979)
* 246 (1986)
* 257 (1989)
* 276 (2001)
* 228 (2011)
 |

* Naujas StrūnaitisNaujas Strūnaitis
* TänavavaadeTänavavaade
* Katoliku kirikKatoliku kirik
* KellatornKellatorn
* Kiriku sisevaadeKiriku sisevaade

Viited
------

1. ↑  2011 m. surašymas
2. ↑  Струнойце. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 4 (Павастерортъ — Сятра-Касы). СПб, 1868, 768 lk.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Naujas Strūnaitis** |

* Küla portaalis vietoves.Lt
**Paul Johannes Raud** (sündinud **Kalda**; 10. septembril 1999) on eesti kirjanik ja tõlkija. 

Ta lõpetas 2018. aastal Tallinna 21. Kooli ja 2021. aastal Tallinna Ülikooli bakalaureusekraadiga itaalia keele ja kultuuri ning filosoofia alal.

Looming
-------

Tema esimene romaan "Kellata torn" (2019) pälvis Eesti Kirjanike Liidu romaanivõistlusel Eesti Keele Instituudi ja Emakeele Sihtasutuse keeleauhinna. 

Ta on avaldanud lühiproosat ajakirjades Värske Rõhk ja Looming. 

Ta on tõlkinud ilukirjandust itaalia keelest

* Tiziano Scarpa lühiromaan "Stabat Mater" (Loomingu Raamatukogu, #16-17/2022)
* Alberto Moravia romaan "Põlgus" (Postimees Kirjastus, 2022)

Tegevus
-------

Ta on avaldanud kirjanduskriitikat ajakirjades Värske Rõhk, Keel ja kirjandus ja Estonian Literary Magazine ning ajalehtedes Sirp ja Müürileht. 

Esinenud telesaadetes "OP!" ja "Plekktrumm". 

Ta oli noorte kultuuriblogi Kaktus (2015–2018) asutaja ning kirjandustoimetaja.

Keskkooliõpilasena on ta osalenud rahvusvahelisel filosoofiaolümpiaadil.

Isiklikku
---------

Tema ema on kirjanik Piret Raud.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "16–17 | 2022 | Tiziano Scarpa. „Stabat Mater"". *Loomingu Raamatukogu*.
3. ↑  "Alberto Moravia „Põlgus"". *Postimees Kirjastus*. Originaali arhiivikoopia seisuga 20. november 2022. Vaadatud 20. novembril 2022.
4. ↑  "Kultuuriblogi Kaktus. Paul Raud".
5. ↑  "Märkimisväärne esinemine rahvusvahelisel filosoofiaolümpiaadil".