recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hilda Doolittle**, kirjanikunimega **H.D.** (10. september 1886 Pennsylvania – 27. september 1961 Zürich), oli Ameerika Ühendriikide luuletaja, romaani- ja memuaarikirjanik. Ta on 20. sajandi alguse avangardse luuletajate liikumise imažismi üks esindajatest koos Ezra Poundi ja Richard Aldingtoniga. Imažistlik mudel põhineb rütmidel, tavakeele selgusel ja luuletaja vabadusel valida teemasid oma äranägemise järgi. H.D. hilisem kirjatöö arenes välja just sellest esteetikast, kombineerides seda naistekeskse versiooniga modernismist.

H.D. sündis Ameerika Ühendriikides Pennsylvanias ja kolis 1911. aastal Londonisse, kus ta avaldatud teosed tõid talle keskse rolli alanud imažistide liikumises. Karimasmaatilise figuurina pälvis H.D. modernistliku luuletaja Ezra Poundi toetuse, kes planeeris ja arendas tema karjääri. Aastatel 1916–1917 töötas H.D. ajakirja Egoist toimetajana. Samal ajal ilmus tema luule ajakirjades English Review ja Transatlantic Review. Esimese maailmasõja ajal elas H.D. üle oma venna surma ja lahutuse oma esimesest abikaasast, luuletajast Richard Aldingtonist. Need sündmused mõjutasid tugevalt tema hilisemat luulet. 

1930. aastatel tutvus H.D. Sigmund Freudiga ning hakkas tema patsiendiks, et mõista ja väljendada oma biseksuaalsust.

H.D. abiellus ühe korra ja oli mitmetes heteroseksuaalsetes ja lesbilistes suhetes. Ta ei häbenenud oma seksuaalsust, mistõttu sai temast geide õiguste eest võitlevate ja feministlike liikumiste ikoon, kui tema luuletused, näidendid, kirjad ja esseed 1970. ja 1980. aastatel taasavastati.

Viited
------

1. ↑  Featherstone, Simon. "War Poetry: An Introductory Reader (Critical Readers in Theory & Practice)". Routledge, 1995. Lk 164
2. ↑  Bertram, Vicki. "Kicking Daffodils: Twentieth-century Women Poets". Edinburgh: Edinburgh University Press, 1997. Lk 39. ISBN 0-7486-0782-X

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **H. D.** |
**Tallinna Majaomanike Pank** (Tallinna Majaomanikkude Pank) oli Eestis tegutsenud kommertspank. 

Krediidiasutus alustas tegevust Tallinna Majaomanikkude Krediitkassana.

Pank alustas tegevust 2. veebruaril 1924 kindlustusseltsi Eeks ruumides Lai tänav 1 ja hiljem Harju tänav 29 ja Vabaduse väljak 10 (hoone algne aadress oli Harju tn 45).

Vabaduse väljak 10, Tallinn
Panga esimene peakoosolek toimus 1924. aasta 20. jaanuaril, kus valiti panga juhatusse Johannes Mürk, juhatuse esimehe asetäitja A. Abram, J. Kivisild, Johann Umblia ja J. Soonike. 

Panga nõukogusse valiti Herman Soone, N. Kiiblik, K. Uusmann, Johan Õunapuu, J. Saumann ja M. Tensing.

1934. aastal kinnitati linnavalitsuse poolt insener Elmar Lohki koostatud osaühisuse Majaomanik Majaomanikkude pangamaja projekt. Uus pangahoone rajati Harju tänava ja Vabadusplatsi nurgale, Vabadusplatsi serval. Maja on ühest tiivast seitsme- ja teisest neljakorruseline. Pangamajas olid ka Tallinna Majaomanike Seltsi ja kindlustusseltsi Eeks-Maja ruumid. Ehitustööde tehniline juht oli insener Aleksander Martin, ehitusmaterjalide muretsemine ja majanduslik juhtimine oli T./Ü. „Maja" ülesandeks.

Vaata ka
--------

* Narva Majaomanike Pank
* Nõmme Majaomanike Pank

Viited
------

1. ↑  Tallinnan opas, YLEISEN SANOMALEHTITOIMISTON (G. PAJUN) KUSTANTAMA TALLINN, HARJU TANAV 43. TEL. 444-21. R. Tohver & Ko trükk, Tallinna», 1937. lk 7
2. ↑  Tallinna Majaomanikkude Pank, Ühistegelised Uudised, nr. 6, 10 veebruar 1934
3. ↑  Ajutise Valitsuse koosolekul 25. nov on järgmised Tallinna rahaasutused oma Esitajate kaudu Ajutisele Valitsusele nõusolemist avaldanud Eesti Wabariigi 5% lühiaegseid võlakohustusi omandada, Postimees (1886-1944), nr. 226, 27 november 1918

Välislingid
-----------

* Tallinna Majaomanike Pank. Päewaleht, nr. 32, 2 veebruar 1934
* Tallinna Majaomanike Panga Vabaduse väljaku hoone (Vabaduse väljak 10, endise aadressiga Harju tn 45) ülevaade kultuurimälestiste registris
**János Bolyai** (15. detsember 1802 Kolozsvár – 27. jaanuar 1860 Marosvásárhely) oli ungari matemaatik ja insener, üks mitteeukleidilise geomeetria rajajatest. Ta on ungari teaduse suurkuju, üks kuulsamaid ungari matemaatikuid.

Bolyai sündis Austria-Ungaris Kolozsváris (tänapäeval Cluj-Napoca Rumeenias) matemaatik Farkas Bolyai ja Zsuzsanna Benkő esimese lapsena. Ta oli ka oma isa õpilane.
Ta õppis Viini sõjaväeakadeemias ja lõpetas selle suurepäraste tulemustega sõjaväeinsenerina, läbides 7-aastase õppekava 4 aastaga. Juba õpingute ajal huvitus ta sedavõrd Eukleidese 5. aksioomist (paralleelide aksioom), et tema isa ütles talle: "Ma palun, jäta Jumala eest sellega tegelemine. Karda seda mitte vähem kui meelelisi naudinguid, sest see võib samuti võtta kogu sinu aja ja röövida su tervise, meelerahu ja elurõõmu." János jätkas sellest hoolimata oma uuringut ja jõudis järeldusele, et 5. aksioom on sõltumatu teistest geomeetria aksioomidest ja selle eitusele võib rajada teisi järjekindlaid geomeetriaid. Ta kirjutas oma isale: "Ma lõin uue, teistsuguse maailma eimillestki."

1831. aastal ilmunud teosega "Appendix" pani ta aluse mitteeukleidilisele geomeetriale. See ilmus tema isa matemaatikaõpiku lisana.
**Suliko Liiv** (kuni 1978 **Valdsoo**; sündinud 25. juulil 1953 Valgas) on inglise filoloog. 

1971. aastal lõpetas ta Tartu 2. Keskkooli ja 1976. aastal Tartu Riikliku Ülikooli inglise filoloogina.

Ta töötas aastatel 1976–1987 Tallinna Pedagoogilises Instituudis inglise keele õpetajana, 1987–1993 oli Pedagoogikaülikoolis dotsent. 1993. aastast on ta Tallinna Ülikooli professor. Aastatel 1986–1989 ja 2004–2007 oli ta filoloogiateaduskonna dekaan. Kni aastani 2015 oli Suliko Liiv Tallinna ülikooli Germaani-Romaani keelte ja Kultuuride instituudi direktor.

Kuni aastani 2016 oli Suliko Liiv üle 20 aasta Eesti esindaja Euroopa Nõukogu nüüdiskeelte valdkonnas nii Strasbourgis kui Grazis, alates 1994 Euroopa Nõukogu Nüüdiskeelte Keskuse juhtimisnõukogu liige. 

Avaldanud sõnastikke, vestmikke ja muid keeleteaduslikke teoseid.

Tunnustus
---------

* 2011 Tallinna Ülikooli teenetemärk

Isiklikku
---------

Suliko Liivi harrastused on muusika ja sport.

Suliko Liiv on abielus Anti Liiviga. Neil on tütar Signe Rosenberg (aastani 2009 Signe Liiv) ja poeg Innar Liiv, kes töötavad Tallinna Tehnikaülikooli õppejõududena.

Viited
------

1. 1 2 3  Valgamaa kodulooline andmebaas ISIK (vaadatud 15. augustil 2013)
2. ↑  "Eesti Rahvusbibliograafia". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. mai 2021. Vaadatud 15. augustil 2013.

Välislingid
-----------

* Suliko Liiv Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* "Suliko Liiv: Kas eesti keel hääbumas?" Eesti Päevaleht, 21. september 2006
**Dekooder** on lülitus, mis on ette nähtud etteantud sisendkoodi muundamiseks soovitud väljundkoodiks. Ta tunneb ära sisestatava kahendarvu ja annab signaali vastavasse väljundisse.

Dekoodri ülesanded ja töö
-------------------------

Dekoodri ülesanneteks on muundada kahendkoodis arv niisuguseks koodiks, millega saab aktiveerida nõutava mälupesa, juhtida number- või tähtindikaatorit, tunda ära mitmesuguseid kodeeritud signaale jne. Kuna dekoodri väljundisse ühendatavad seadmed on erinevad, siis kasutatakse nende juhtimiseks ka erinevaid
dekoodreid. Näiteks on indikaatoritest levinumad 7-segmendilised vedelkristall- ja
valgusdioodindikaatorid ning 10 numbrilised huumlahendusindikaatorid. Seitsme segmendilise indikaatori dekoodril on reeglina 4 sisendit ning 7 väljundit, kümnenumbrilisel aga 4 sisendit ja 10 väljundit. Üldjuhul on dekoodril nii mitu sisendit n, kui mitu kohta on sisendisse antaval kahendarvul. Maksimaalne väljundite arv võrdub kombinatsioonide arvuga
2n. Dekoodreid koostatakse peamiselt NING loogika elementidest.

Suure sisendite arvu korral kasutatakse dekodeerimiseks kaskaadlülitust, kus esimese astme dekooder aktiveerib ühe teise astme dekoodri ning see omakorda ühe väljundi.

Lühiülevaade
------------

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  E | A | B | 0 | 1 | 2 | 3 |
|  0 | - | - | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  1 | 0 | 0 | **1** | 0 | 0 | 0 |
|  1 | 0 | 1 | 0 | **1** | 0 | 0 |
|  1 | 1 | 0 | 0 | 0 | **1** | 0 |
|  1 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | **1** |

Dekooder ehk desifraator on element, kus on n sisendit ja 2 astmes n väljundit.

Tegemist on loogika elemendiga, mis muudab rööpkoodi unitaarkoodiks, millel on ainult 1 bitt "1", ülejaanud on "0". Tähis: DC, lihtsaima realisatsiooni korral on ehitatud AND elementidest.

Tingmärgid:

* E - Energia kiibile
* A - binaarsisend 1
* B - binaarsisend 2

Käsudekooder
------------

Käsudekooder (Instruction decoder) jagab protsessorile toimimiseks ülesandeid juhtsignaalide abil. Ta "tõlgib" käsukoodide registrist saadud bitid protsessori igale osale arusaadavateks juhtsignaalideks.

| * v
* r
Elektriahelad |
| --- |
| Analoogelektroonika | 
Vooluallikas • Pingeallikas • Pingejagur • Voolujagur • Võimendi • Atenuaator • Antenn • Ostsillaator • Alaldi (sildalaldi) • Inverter • Segusti • Pingestabilisaator (lineaarne) • Vooluregulaator • Impulsstoiteallikas (pinge) • Filter (pinnalainefilter • RC-filter) |  |
| Digitaalelektroonika | 
Analoog-digitaalmuundur • Digitaal-analoogmuundur • Kooder • Dekooder |
| Vaata ka | 
Elektriskeem • Tingmärgid |
**Kaia Lehari** (sündinud 1944) on Eesti Kunstiakadeemia õppejõud ja valiti 2013. aastal emeriitdotsendiks. 

Ta on osalenud raadiosaates "Ööülikool".

Tunnustus
---------

* 2006 stipendium "Ela ja sära"

Teosed
------

* 1997 "Ruum. Keskkond. Koht."

Publikatsioonid
---------------

*Lehari, Kaia* *(2009)*. **Mythopoetics of Stone**. Tymieniecka, Anna-Teresa. Analecta Husserliana. The Yearbook of Phenomenological Research (393−402).. Dordrecht, Heidelberg, London, New York: Springer.

*Lehari, Kaia (2009).* **Jalutaja pargis.** Külvik, Mart; Maiste, Juhan (\_EditorsAbbr). Park on paradiis looduses ja kunstis (352−259).. Eesti Maaülikool.

*Lehari, Kaia (2008).* **Wandering in a landscape.** In: Sven Arntzen; Emily Brady (\_EditorsAbbr). Humans in the land: The ethics and aesthetics of the cultural landscape (177−195).. Oslo: UNIPUB.

*Lehari, Kaia (2006).* **Purification of Landscapes.** Koht ja paik / Place and Location: Studies in Environmental Aesthetics and Semiotics, V, 109−118.

*Lehari, Kaia (2005).* Kunstiteaduslikke Uurimusi, erinumber **"Miljöö ja esemeline keskkond"**. ..
**Dekoor** oli 1928. aastal asutatud Eesti rakenduskunstnike koondis.

Dekoorile aluse pannud iseseisvuse ajal kodumaal hariduse saanud rakenduskunstnikud seadsid oma eesmärgiks *"rakenduskunsti ja ilutunde edendamise, selle propageerimise, nende isikute koondamise ja toetamise, kes rakenduskunsti alal töötavad ja tegutsevad"*.
Asutamiskoosolekust võttis osa 23 (peamiselt Riigi Kunsttööstuskoolis hariduse saanud) noort rakenduskunstnikku. 

Juba esimesel tegevusaastal alustasid Kunsttööstuskooli ruumides tegutsemist Dekoori õhtused joonistuskursused, hiljem avati ka aktiklass. Asutati ka liikmetevaheline tööbüroo. Järgmisel aastal toodi joonistuskursuste õppekavva loovjoonistamise, rahvakirjade ja stiliseerimise õpetus.

4. mail 1931 avati Dekoori korraldatud esimene rakenduskunsti ülevaatenäitus Eestis. Näitus toimus Kujutava Kunsti Sihtkapitali Valitsuse ruumides. Näitusel olid esindatud peaaegu kõik rakenduskunstialad: sisekujundus, mööblikujundus, riide-, lõnga- ja nahkehistöö, keraamika, portselan, emailmaal, filigraan- ja metallehistöö, tarbe- ja dekoratiivgraafika ning skulptuur.

Allikad
-------

* G. Vestenberg, Dekoor viis aastat, Rakenduskunst nr 1, 1933, lk 31-32
Donald Rumsfeld (2001)
**Donald Henry Rumsfeld** (9. juuli 1932 Chicago, Illinois – 29. juuni 2021 Taos, New Mexico) oli Ameerika Ühendriikide poliitik ja ärimees. Rumsfeld oli USA kaitseminister president Gerald Fordi (1975–1977) ja president George W. Bushi ajal (2001–2006). Ta on USA ametiaja kestuselt teine kaitseminister Robert McNamara järel.

1954. aastal lõpetas ta Princetoni Ülikooli bakalaureusekraadiga politoloogias. Rumsfeld oli Princetoni Ülikooli maadlusmeeskonna kapten.

Rumsfeld oli neli ametiaega Kongressi Esindajatekoja liige (1963–1969) ja oli Ameerika Ühendriikide saadik NATO juures (1973–1974). Rumsfeld oli ka Gerald Fordi personaliülem (1974–1975) ja pidas mitmesuguseid ameteid Richard Nixoni administratsioonis.

Pärast 2001. aasta 11. septembri terrorirünnakuid juhtis Rumsfeld Iraagi ja Afganistani sõja ettevalmistamist ja käiku. Sealjuures kasutas ta põhimõtet, mida nimetatakse Rumsfeldi doktriiniks: välismaale tuleb saata võimalikult väike ja võimalikult tõhus väeüksus. See tähendab, et USA võttis eesmärgiks välksõja. Kummaski sõjas õigustas see end esialgu: vajalikud sõjalised sihtmärgid hõivati kiiresti ja ilma eriliste kaotusteta. Seejärel ilmnes aga, et nende enese käes hoidmine on üsna kulukas ning vaenlase võitlejad suudavad ka ilma keskse juhtimiseta tsiviilisikuteks maskeerununa võõrvägedele suuri kaotusi tekitada.

Rumsfeld astus ametist tagasi 6. novembril 2006. Üks tema tagasiastumise põhjustest oli avalikuks tulnud skandaal, et USA sõjavägi piinas Abu Ghraibi ja Guantánamo vanglas sõjavange. Neid sunniti tundide viisi seisma või istuma ebamugavas asendis ja neil ei lastud piisavalt magada. Avalikustati memo, milles kirjeldati tingimusi, milles Guantánamo vanglas vange hoitakse, ja kus oli kirjas, et vange hoitakse ühel kohal seismas kuni neli tundi. Rumsfeld oli sellele käsitsi juurde kirjutanud: "Mina seisan 8–10 tundi päevas. Miks on vangide seismise aeg piiratud 4 tunniga?" ÜRO inimõiguste komisjoni eriesindaja piinamise alal Manfred Nowak kutsus sellest lähtudes 2009. aasta jaanuaris üles George Bush nooremat ja Donald Rumsfeldi sõjakuritegude toimepaneku eest kohtu alla andma.

Rumsfeldi on nimetatud USA kõige halvemaks kaitseministriks.

Vaata ka
--------

* "There are unknown unknowns"

Viited
------

1. ↑  "Rumsfeld Named Captain, Daily Princetonian, Volume 77, Number 32, 18 March 1953 PDF Issue PDF". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. september 2013. Vaadatud 24. septembril 2013.
2. ↑  George Packer: "How Rumsfeld Deserves to Be Remembered" The Atlantic, 1. juuli 2021

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**James Schlesinger** | **Ameerika Ühendriikide kaitseminister**1975–1977 | Järgnev**Harold Brown** |
| Eelnev**William Cohen** | **Ameerika Ühendriikide kaitseminister**2001–2006 | Järgnev**Robert Gates** |
Virginijus Sinkevičius
**Virginijus Sinkevičius** (sündinud 4. novembril 1990 Vilniuses) on Leedu poliitik, alataes 1. detsembrist 2019 Euroopa Komisjoni keskkonna, ookeanide ja kalandusvolinik von der Leyeni komisjonis.

Virginijus Sinkevičius on lõpetanud 2009. aastal Vilniuse Salomėja Nėrise gümnaasiumi. Aastatel 2009–2012 õppis ta Ühendkuningriigis Aberystwythi Ülikoolis, kus sai bakalaureusekraadi majanduses ja rahvusvahelistes suhetes. 2012. aastal praktiseeris ta Leedu Vabariigi peaministri büroo piirkondlike ja etniliste suhete osakonnas. Aastatel 2012–2013 jätkas ta õpinguid Madalmaades Maastrichti ülikoolis ja sai magistrikraadi Euroopa poliitikas.

Aastatel 2012–2015 töötas ta uudisteportaali The Lithuanian Tribune autori ja toimetajana. Aastatel 2013–2014 töötas ta Washingtonis asuvas USA Euroopa analüüsi keskuses (CEPA) projektijuhi assistendina. 2013. aastal praktiseeris ta Leedu Vabariigi esinduses Washingtonis USAs. 2014. aastal oli ta ka rahvusvahelise kontserni AB Lietuvos pašto projektijuht.

Poliitiline karjäär
-------------------

Aastatel 2016–2019 oli Virginijus Sinkevičius seimi liige. 27. novembril 2017 nimetati ta Leedu majandusministriks, pärast ministeeriumi reorganiseerimist sai temast Leedu majandus- ja innovatsiooniminister. Ta astus ministriametist tagasi, kui asus 1. detsembrist 2019 tööle Euroopa Komisjoni keskkonna, ookeanide ja kalandusvolinikuna von der Leyeni komisjonis. Ta on läbi aegade noorim (28aastane) ametisse nimetatud Euroopa Komisjoni volinik.

Isiklikku
---------

Ta valdab inglise, vene ja poola keelt. Vabal ajal mängib ta korvpalli ja jalgpalli. Teda huvitavad numismaatika, ajalugu ja ilukirjandus.

| * v
* r
Von der Leyeni komisjon (2019–2024) |
| --- |
| President | 
Saksamaa Ursula von der Leyen | Euroopa Liidu lipp |
| Juhtivad asepresidendid | 

* Läti Valdis Dombrovskis
* Holland Frans Timmermans (kuni 22. augustini 2023)
* Slovakkia Maroš Šefčovič (juhtiv asepresident alates 22. augustist 2023, varem asepresident)
* Taani Margrethe Vestager (puhkusel alates 5. septembrist 2023)

 |
| Asepresidendid | 

* Hispaania Josep Borrell
* Tšehhi Věra Jourová
* Kreeka Margarítis Schinás
* Horvaatia Dubravka Šuica

 |
| Volinikud | 

* Prantsusmaa Thierry Breton
* Malta Helena Dalli
* Portugal Elisa Ferreira
* Bulgaaria Marija Gabriel (kuni 15. maini 2023)
* Itaalia Paolo Gentiloni
* Austria Johannes Hahn
* Iirimaa Phil Hogan (kuni 26. augustini 2020)
* Rootsi Ylva Johansson
* Küpros Stélla Kyriakídou
* Sloveenia Janez Lenarčič
* Iirimaa Mairead McGuinness (alates 12. oktoobrist 2020)
* Belgia Didier Reynders
* Luksemburg Nicolas Schmit
* Eesti Kadri Simson
* Leedu Virginijus Sinkevičius
* Soome Jutta Urpilainen
* Rumeenia Adina Vălean
* Ungari Olivér Várhelyi
* Poola Janusz Wojciechowski

 |
**Karl Kaskneem** (endine **Karl Kabanov** (kuni 30. detsembrini 1937), kasutusel olid ka nimevormid **Karel Kaskneem** ja **Kaarel Kaskneem**) (21. märts 1885 Skarjatina vald – august 1945) oli Eesti trükkal.

Elukäik
-------

1885. aastal, pärast Narva ministeeriumikooli lõpetamist töötas ta Narva linna suurimas, Gnifkowsky ja Grünthali trükikojas. Pärast meistriameti saamist võttis ta sihiks avada oma trükikoda. 

Karl Kabanov ja Katharina Tuder kihlusid 1909. aastal Narva-Jõesuus, 19. aprillil 1910 laulatati nad Kroonlinnas püha Nikolai kirikus. Juba samal aastal avasid nad Narva eeslinnas Peetris väikese toiduäri, mida pidasid seitse kuud. Veidi hiljem võtsid nad üle ühe pudukaubanduse Juhkentalis, seda äri said nad seal pidada umbes neli aastat. Maailmasõja sündmuste pärast likvideerisid nad äri Juhkentalis ja läksid perega elama Kadastikule. Hiljem kolisid edasi Tallinna. Pärast üheksat aastat trükitöölisena töötamist kaotas ta 1928. aastal trükitööliste streigi pärast töökoha. 

Seejärel asutas 1929. aastal Karl Kabanov oma trükikoja. Alustuseks soetas ta käsipressi hinnaga 400 krooni, 10 aastat hiljem oli trükikoja põhivara väärtus juba 14 919 krooni (~ 200 000 €). 1938. aastal lisandus trükikoja masinaparki Siegeli kiirpress, mis tõstis tema trükikoja Tallinna kümmekonna väiketrükikoja hulka, kes oma klientidele kiirpressi teenuseid said välja reklaamida.

40-aastaselt sai ta trükkalite kutsehaiguse – tinamürgistuse, mis nõrgendas tugevalt ta kuulmist. 

1940. aasta juulis natsionaliseeriti Kaarel Kaskneeme trükikoda. Tema Siegeli kiirpress anti Edu trükikojast üle Haapsalu Trükikojale, kus see oli seal veel aastakümneid töös. Tiigelpress Lehman ja bostonpress Randma läksid Tallinna Kujutava ja Rakenduskunsti Kooli käsutusse. 

Ta on maetud Hiiu-Rahu kalmistule.

Ajaleht Siil
------------

Aastatel 1907–1909 andis Karl Kabanov lühikest aega Narvas välja huumori- ja satiiriajalehte Siil, mis pidi terava sisu pärast ilmumise lõpetama.

Isiklikku
---------

Tema poeg oli ajakirjanik, leiutaja ja sporditegelane Aleks Kaskneem.

Viited
------

1. 1 2  "Sünnimeetrika; EAA.1221.1.300; 1873-1885". *Saaga*.
2. 1 2  "Personaalraamat; elk.147.0.10; 1922-1941". *Saaga*.
3. 1 2  Karl Kabanov (2019). *Minu trükikoda*. Tallinn: Creative Company.
4. ↑  kalmistud.ee
**Monika Laatsit** (sündinud 6. septembril 1974) on Eesti jurist, kohtunik.

Monika Laatsit on lõpetanud Tartu Ülikooli õigusteaduse erialal 1998. aastal ning omandanud 2000. aastal magistrikraadi õigusteaduses Kesk-Euroopa Ülikoolis Ungaris. 2007–2009 oli ta Tallinna Halduskohtus kohtuniku ettevalmistusteenistuses, augustist 2009 kuni kohtunikuametisse asumiseni 1. augustil 2010 oli ta Riigikohtu halduskolleegiumis nõunik.

President Toomas Hendrik Ilves nimetas ta 30. juunil 2010 Riigikohtu üldkogu ettepanekul esimese astme kohtunikuks alates 1. augustist 2010. Ta oli Tallinna Halduskohtu kohtunik 2010–2017.

21. aprillil 2017 kuulutati välja konkurss ühele Tallinna Ringkonnakohtu kohtuniku ametikohale. Kandideerisid Tallinna Halduskohtu kohtunikud Kadriann Ikkonen, Daimar Liiv, Kristina Maimann ning Monika Laatsit ise. Riigikohtu üldkogu otsustas ringkonnakohtunikuks nimetada Monika Laatsiti. Ta on kohtunik ringkonnakohtu halduskolleegiumis.

Ta on Eesti Kohtunike Ühingu liige.

Viited
------

1. 1 2  Krista Tamm, Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (2011), lk 25.
2. ↑  Riigikohtu veebilehekülg (riigikohus.ee), "President nimetas ametisse kaks kohtunikku", 9. juuli 2010. Pressiteade.
3. ↑  Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Presidendi 30.06.2010 otsus nr 710 "Kohtunikuks nimetamine". Avaldamismärge: RT III 2010, 29, 85.
4. 1 2  Riigikohtu esimehe 25.08.2017 määrus nr 7-1/17-6.
5. ↑  "Eesti kohtute veebilehekülg. Tallinna Ringkonnakohtu kontaktandmed". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. november 2018. Vaadatud 5. detsembril 2018.
6. ↑  Eesti Kohtunike Ühingu veebilehekülg. "Liikmed".
**Aksel Orav** (19. veebruar 1929 Alasoo küla, Alatskivi – 28. oktoober 2003 Tallinn) oli eesti näitleja.

Aksel Orav lõpetas 1947. aastal Tartu 1. Keskkooli ja õppis seejärel aastatel 1947–1950 Tartu Riikliku Ülikooli agronoomiat. 1953. aastal lõpetas ta näitlejana Moskvas GITIS-e eesti stuudio.

Ta töötas aastast 1953 Draamateatris nii näitleja kui ka lavastajana.

Orav tõlkis vene keelest raamatuid, mis ilmusid aastail 1979–1991.

Ta on maetud Metsakalmistule.

Lavastusi
---------

* 1979 Valentin Rasputin "Viimne tärmin"
* 1982 Alla Sokolova "Pooleldi minu maja"
* 1990 Marsha Norman "Head ööd, ema"
* 1992 Martin Walser "Toalahing"

Lavarollid
----------

Orava poole sajandi pikkusse näitlejaaega mahtus väljapaistvaid rolle, nagu Võllamäe Päärn ("Mahtra sõda"), Margus ("Libahunt"), Tuomas ("Seitse venda"), Klaus Pedak ("Avarii"), Lennie ("Hiirtest ja inimestest"), doktor Fromm ("Põletatud oranž"), Balis Butrimas ("Pühajärv"), Sirgaste Martinson ("Tants aurukatla ümber"), Protassov ("Päikese lapsed"), Väinamöinen ("Kalevala") ja Elmar Krabbi ("Teekond kappi"). Viimase rolli eest esitati ta 2000. aasta teatriauhinna kandidaadiks. 

Tema väga hea diktsiooniga hääl oli aastakümneid tuttav kuuldemängudest, ta mängis 12 filmis, sealhulgas filmides "Veealused karid" ja "Õhtust hommikuni". Teatris oli ta vahel ka lavastaja. 1966.–1968. aastail oli Orav Albert Üksipi ja Rudolf Nuude mälestustaskukella hoidja. Tema 50-aastane lavaaeg kinnistas teadmise teatripõlvkondade järjepidevusest.

Tunnustus
---------

* 1966–1998 Albert Üksipi – Rudolf Nuude taskukella hoidja
* 1968 Eesti NSV teeneline kunstnik

Isiklikku
---------

Ta oli aastatel 1955–1979 abielus Õie Oravaga ja aastast 1984 Inga Oravaga.

Viited
------

1. ↑  Suri näitleja Aksel Orav, Eesti Päevaleht, 29. oktoober 2003

Välislingid
-----------

* Aksel Orav andmekogus IMDb (inglise)
**Leo Kunman** (sündinud 5. augustil 1950 Tallinnas) on Eesti jurist, endine kohtunik.

Kunman töötas aastatel 1987–1993 Prokuratuuris prokuröri vanemabina. Ta lõpetas 1989. aastal õpingud Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonnas.

President Lennart Meri nimetas Riigikohtu üldkogu ettepanekul ta 29. detsembril 1993 esimese astme kohtunikuks Tallinna Linnakohtusse.

Ta vabastati kohtuniku ametikohalt seoses teenistusvanuse ülemmäära saabumisega alates 5. augustist 2018.

Leo Kunman kuulub aastast 2019 Eesti Konservatiivsesse Rahvaerakonda. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 427 häält ning ei osutunud valituks.

Tema vend on ettevõtja Vello Kunman.

Viited
------

1. 1 2 3  Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (1996), lk 84.
2. ↑  Kersti Kerstna-Vaks, Toomas Riismaa, Krista Tamm, Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (2006), lk 32.
3. ↑  Krista Tamm, Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (2011), lk 32.
4. ↑  Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Presidendi 29.12.1993 otsus nr 241 "Kohtunike ametisse nimetamine". Avaldamismärge: RT I 1994, 1, 1.
5. ↑  Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Presidendi 22.12.2017 otsus nr 206 "Kohtunikuametist vabastamine". Avaldamismärge: RT III, 27.12.2017, 7.
6. ↑  Mihkel Kärmas, "Lihtne mees võttis 122 miljonit krooni".
**"Tribal Wars"** on Saksamaa ettevõtte InnoGames GmbH loodud veebipõhine rolli- ja strateegiamäng. Mäng koosneb mitmest ruudustikul põhinevast maailmast, millest igaühel on erinevad mänguseaded. Ühe kasutajakontoga on võimalik mängida kõikides mängumaailmades.

Tegevus
-------

Mängu tegevus leiab aset keskajas. Iga mängija saab alguses endale küla, kus saab maju ehitada ja maavarade (puit, savi, raud) kogumisel vajaminevaid rajatisi paremaks arendada. Mängus on võimalik luua endale hõim ning pidada nendega sõdu või sõlmida liite ja vaherahu.

Maailmad
--------

2007. aasta detsembri seisuga on mängus kasutusel 15 mängumaailma. Nendest 13 esimest on tavamaailmad, millest viimases kasutatakse "Tribal Warsi" versiooni 4.0. See sisaldab kõikide eelmiste maailmade võimalusi ja täiendavalt boonuskülasid, mis lisaks arenemisele annavad lisaboonuseid. Mahajäetud külasid asendavad barbarikülad, mis arenevad ja laienevad ise. Paladin saab nüüd sõdades võideldes relvi ja muud varustust leida.

Boonuskülade boonused:

* 10% suurem puidu-, savi- VÕI rauatoodang;
* 10% kiirem kasarmu, talli või töökoja sõdurite treenimine;
* 10% rohkem elanikke;
* 3% suurem puidu-, savi- JA rauatoodang.

Tasuline versioon
-----------------

Kuigi mänguraha eest saab osta teatud mugandavaid lisasid osta, ei anna need mängijale otsest eelist, sest erinevalt paljudest samalaadsetest mängudest ei ole tasuta versioon tugevalt piiratud.

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Tribal Wars Plus
**Sevilla provints** on provints Hispaanias Andaluusia autonoomse piirkonna keskosas.

Kliima
------

Sevilla provintsi aasta keskmine temperatuur on +18,2 °C, jaanuaris +10,7 °C, augustis +26,9 °C.

Aastas sajab keskmiselt 607 mm, sealhulgas jaanuaris 84 mm ja augustis 7 mm sademeid. Aastas paistab päike keskmiselt 2922 tundi, sealhulgas jaanuaris 170 ja augustis 338 tundi.

Viited
------

1. 1 2 3  Guía Oficial de Campings. TURESPAÑA. Secretaría de Estado de Comercio y Turismo, Ministerio de Economía. Madrid 2003
2. ↑  National Statistics Institute

Välislingid
-----------

 Sevilla provints – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Provintsi koduleht

Hispaania 2. järgu haldusüksused

A Coruña **·**  Albacete **·**  Alicante **·**  Almería **·**  Araba **·**  Astuuria **·**  Ávila **·**  Badajoz **·**  Baleaarid **·**  Barcelona **·**  Biskaia **·**  Burgos **·**  Cáceres **·**  Cádiz **·**  Castellón **·**  Ceuta **·**  Ciudad Real **·**  Córdoba **·**  Cuenca **·**  Gipuzkoa **·**  Girona **·**  Granada **·**  Guadalajara **·**  Huelva **·**  Huesca **·**  Jaén **·**  Las Palmas **·**  León **·**  Lleida **·**  Lugo **·**  Madrid **·**  Málaga **·**  Melilla **·**  Murcia **·**  Navarra **·**  Ourense **·**  Palencia **·**  Pontevedra **·**  Salamanca **·**  Santa Cruz de Tenerife **·**  Santander **·**  Segovia **·**  Sevilla **·**  Soria **·**  Zamora **·**  Zaragoza **·**  Tarragona **·**  Teruel **·**  Toledo **·**  Valencia **·**  Valladolid
**Karl Kaups** (17/29. detsember 1888 Kärdla – 8. oktoober 1968 New York) oli baptisti vaimulik ja Eesti poliitik.

Ta sai alghariduse Nõmba algkoolis aastatel 1989–1901, misjärel läks jungaks kapten Mihkel Männapsoo purjelaevale Vera-Erina. Hiljem töötas Kaups Tallinnas Volta tehases. Samal ajal hakkas noormees end täiendama õhtukursustel. Usualase hariduse sai ta mennoniitide piiblikoolis Krimmis (1911–1912) ja Hamburgis baptisti usuteaduse seminaris. Viimases õppis ta aastatel 1912–1914. Pärast seda oli ta 1914–1915 rändjutlustaja ning aastatel 1915–1917 osales I maailmasõjas, kus kaotas vasaku jala. Alates 1918. aastast tegutses Kaups baptistikogudustes jutlustajana Kärdlas ja aastatel 1924–1940 Tartus. 1923-1931 Haapsalu vaeslaste kodu esimees.

Karl Kaups oli ka tuntud ühiskonnategelane. Kuigi ta elas Tartus, valiti ta 1938. aastal Hiiumaa 23. valimisringkonna esindajana riigivolikokku. Pärast 1940. aasta juunipööret pöördus ta tagasi Kärdlasse. 24. septembri öösel 1944 põgenes Karl Kaups Rootsi, kus jätkas misjonitööd jutlustajana ja kogudusevanemana 1946. aasta sügiseni. Siis kutsus New Yorgi Eesti baptistikogudus Kaupsi jutlustajaks Ameerikasse.

Karl Kaups on maetud New Yorgis Moraavia kalmistule.

Isiklikku
---------

Kaups abiellus 1920. aastal Hilda Elleriga, neil sündisid poeg ja tütar. Hilda suri 1927. aastal. 1937. aastal abiellus Kaups Elsa Elleriga, neil sündis kaks poega ja tütar.

Tunnustus
---------

* 1938 – Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk

Välislingid
-----------

* TLÜAR väliseesti isikud
**Inimõiguste Instituut** (inglise keeles *Estonian Institute of Human Rights;* lühend EIHR) on inimõiguste kaitse küsimustega tegelev Eesti mittetulundusühing, Eesti vanim ja pikaajalisim sellealane organisatsioon.

Instituut tegeleb inimõigustealase olukorra jälgimisega ja inimõigustealase teavitustööga Eestis ja mujal. Inimõiguste instituudi eesmärk on koguda, süstematiseerida, analüüsida ja edastada inimõigusi käsitlevat teavet, suurendada ühiskonna teadlikkust selles valdkonnas ning teha ettepanekuid selle kohta, kuidas inimõigusi nii Eestis kui ka mujal maailmas paremini kaitsta. Selleks teeb instituut koostööd vabaühenduste, ülikoolide ja riiklike institutsioonidega, korraldab koolitusi ja konverentse, avaldab artikleid ja aruandeid ning osaleb rahvusvahelistes võrgustikes.

Instituudi põhifookused jagunevad nelja valdkonda: haridus, uuringud, rahvusvaheline koostöö ja inimõigustega seotud üritused. Nendes valdkondades tehakse inimõigustealaseid uuringuid, rahvusvahelisi ja haridusliku suunaga projekte ning koostööd paljude kodumaiste ja rahvusvaheliste organisatsioonidega.

Igal aasta detsembris toimub instituudi eestvedamisel rahvusvaheline inimõiguste aastakonverents. Aastakonverentsi patroon on president Kersti Kaljulaid.

Inimõiguste instituut loodi 10. detsembril 1992, rahvusvahelisel inimõiguste päeval. Instituudi asutamise algataja ja esimene patroon oli Eesti president Lennart Meri.

2012. aasta oktoobrist on Inimõiguste Instituudi juhatuse esimees Vootele Hansen, kes vahetas sel kohal välja Mart Nuti. Instituudi tegevjuht on Aet Kukk. Instituut tegutseb aadressil Tallinn, Villardi tänav 22.

Inimõiguste instituut on Arengukoostöö Ümarlaua, Eesti Mittetulundusühingute ja Sihtasutuste Liidu, avatud valitsemise partnerluse, Euroopa Liidu Põhiõiguste Agentuuri põhiõiguste platvormi, organisatsiooni European Grassroots Antiracist Movement, organisatsiooni Kogu Me Lugu ja Inimõiguste Ümarlaua liige.

Vaata ka
--------

* Eesti Inimõiguste Keskus

Viited
------

1. ↑  "Instituudist": Inimõiguste Instituudi veebileht
2. ↑  "Inimõigustealased uuringud". *Inimõiguste Instituudi veebileht*. Originaali arhiivikoopia seisuga 16. märts 2017.
3. ↑  "Tallinnas peeti viies Inimõiguste Instituudi aastakonverents". *ERR, 10.12.2015*.

Välislingid
-----------

* Inimõiguste Instituudi koduleht
* Inimõiguste Instituudi aastakonverentsi koduleht
* Eesti Mittetulundusühingute ja Sihtasutuste Liidu liikmete nimekiri
**Gao** on linn Malis Nigeri jõe vasakul kaldal. On samanimelise Gao piirkonna ja *cercle*'i keskus.

Linn on asutatud 7. sajandil, Tollal kandis ta nime *Kawkaw*. Esimene teadaolev valitseja oli Kanda Songai impeeriumi Za dünastia rajaja. Linnast kujunes karavanide jaam. Kauplemine kasvas kui Za Kossoi astus aastal 1009 islami usku.

Mali impeerium vallutas linna 1325. aastal, kuid suutis seda hoida enda käes vaid lühikest aega ning Ali Golon vallutas Gao tagasi Songaile. 15. sajandi lõpus kujunes linnast Songai impeeriumi keskus. Seal elas umbes 70 000 inimest ning kalapüügilaevastik koosnes 1000 laevast.

1591. aastal sai Gao rängalt kannatada sõjas Marokoga. Elanike arv jäi väikseks kuni Prantsuse koloniaalvõimud 20. sajandi algul rajasid sinna sõjaväebaasi ning laiendasid sadamat.

Tuntuimateks vaatamisväärsusteks on 1495. aastal valminud mošee ja Askia hauapüramiid.

Linnas asub rahvusvaheline lennujaam ning jõesadam.

Gao linna lähedal on sündinud Mali peaminister aastatel 2004–2007 Ousmane Issoufi Maïga.

Askia hauapüramiid
**Karl Laantee** (2. oktoober 1927 Elva – 13. mai 2007 Tartu) oli eesti ajakirjanik ja vaimulik, raadiojaama Ameerika Hääl eestikeelsete saadete tegija.

1955. aastast oli ta kirikuõpetaja USA-s, Argentinas, Rootsis, Peruus, Uruguays ja Kanadas ning alates 1993. aastast ka Eestis. Ta teenis usuliselt põlisameeriklasi USA Virginia osariigis, rajas luterliku koguduse Buenos Aireses, teenis eri viisil eestikeelseid kogudusi Rootsis, Taanis ja Kanadas.

Elulugu
-------

Karl Laantee sündis Tartumaal Elva vallas Tigase talus Ketneri külas viielapselise pere vanima pojana.

1944. aastal siirdus ta 16-aastaselt lennuväe abiteenistuse koosseisus Saksamaale. 

Ta õppis mitmes ülikoolis Saksamaal, USA-s ja Rootsis. 1966. aastal sai magistrikraadi politoloogias ja teoloogias. Kuulus korporatsiooni Rotalia.

Organiseerimisvõimelise inimesena töötas ta Ameerika Ühendriikide ametnikuna Ladina-Ameerikas poliitika vallas. Kui Peruus oli tema töö populaarne kohalikegi seas, siis Uruguays olid tema ülesanded poliitilistel põhjustel komplitseeritud.

Aastatel 1979–1988 oli Karl Laantee Ameerika Hääle eestikeelsete saadete toimetuse juht. Seejärel tegi ta USA-s usutööd. 

Laantee naasis Eestisse 1993. aastal ja asus elama Tartusse, töötas Tartu Ülikooli usuteaduskonnas ja sotsiaalteaduskonnas lektorina. 

Ta kirjutas ajalehtedele poliitikakommentaare.

Ameerika Hääles
---------------

Laantee juhatas Ameerika Hääle Eesti osakonda külma sõja lõpukümnendil, alates 2. detsembrist 1979 kuni 8. aprillini 1988. 
Tema tööleasumise järel suurenes selle raadiojaama eestikeelsetes saadetes Eesti ajalugu ja kaasaegset vastupanuliikumist käsitlevate esinemiste hulk.

Isiklikku
---------

Ta oli 1965. aastast abielus geoloog Anne Reintamm-Laanteega (1930–2013), neil oli tütar ja nende poeg on praegune Eesti Vabariigi peakonsul Peterburis Carl Eric Laantee Reintamm.

Tunnustus
---------

* 2002 Valgetähe V klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  "Eesti ajalugu: kronoloogia" (koostaja Sulev Vahtre). Tallinn: Olion, 1994. ISBN 5460002281

Välislingid
-----------

* In Memoriam Eesti kirik
* Legendaarne Ameerika Hääle Eesti osakonna juhataja Karl Laantee on surnud Denes Kattago, Õhtuleht 16. mai 2007
* Laantee, Karl TLÜAR väliseesti isikud
1958. aastal esimese Muhu väina regati ühe etapi start Haapsalu lahel. G18 **Brigitta**, G26 **Eha**, G25 **Vanemuine**. Tagaplaanil Draakon
**Muhu väina regatt** (harvem nimetatud kui *Väinamere regatt*) on iga-aastane purjetamisvõistlus Eestis, mida korraldatakse juuli teisel või kolmandal nädalal. 

Esimest korda purjetati võidu sellenimelisel regatil 1958. aastal. 1974. aastast oli Muhu väina regatt Eesti meistrivõistlusteks avamerepurjetamises. Aastal 2020 korraldati regatil meistrivõistlus vaid Folkboot klassile. ORC-i klasside jahtidel on Eesti meistrite väljaselgitamiseks alates aastast 2014 eraldi regatt. Aastast 2008 on Muhu väina regatt üks Avamere Eesti karikavõistluste etapp.

Aastal 2017 peetud 60. Muhu Väina regatt oli senistest suurim, 850 purjetajat 144 jahi pardal kokku viiest riigist: Venemaalt, Lätist, Leedust, Soomest ja Eestist. Regatt oli rahvusvahelisem kui ei kunagi varem, 144 jahi hulgas oli 34 välismaalt: 1 Soomest, 2 Leedust, 14 Lätist ja 17 Venemaalt.

2018. aasta Muhu Väina regatt oli pühendatud Eesti Vabariigi 100. aastapäevale, sellega tähistati ka Eesti Jahtklubide Liidu 90. ja Kalevi Jahtklubi 70. juubelit. Pirita sadamast startinud Muhu Väina regati teise etapi sõitis kaasa ka president Kersti Kaljulaid.

Filmid
------

Purjekad MINNA ja EDDA võistlemas 1983. aasta Muhu väina regatil
* 1974 – Muhu väina regatt, 15 minutit, ETV
* 1994 – 38. Muhu väina regatt, RTV ja Lucky Strike
* 1996 – Muhu väina regatt, 40 minutit, Jaanus Nõgisto

Vaata ka
--------

* Väina karikas
* LYS, ORC

Viited
------

1. ↑  Muhu väina regatt – REGATI TAUST
2. ↑  Piret Salmistu (9.07.2018). "Eesti Vabariigi president osaleb esimest korda Muhu Väina regatil". *www.muhuvain.ee*.
3. ↑  26. oktoober 1974, Heinrich Mosolainen, XVII Muhu väina regatt, err.ee
4. ↑  11. aprill 2013, Mati Sepp, Muhu väina regatt

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Muhu väina regatt** |

* Muhu väina regati koduleht
* 21. august 1980, Helve Võsamäe, Edgar Selberg, Tuulte süles. 01. Keskööprogramm, Kilde ja jutuajamisi 23. Muhu väina regatilt I saade. Olev Roosma, Harri Kenk, Priidik Mental, Leonid Parašin.
* 04. september 1980, Helve Võsamäe, Edgar Selberg, Tuulte süles. 02. Keskööprogramm, Kilde ja jutuajamisi 23. Muhu väina regatilt II saade. Etapid Orjaku - Dirhami - Tallinn. Tõnu Urbanik, Ants Vesiloo, Kristiina Aas, Kalev Jannson, Ain Pomerants, Sander Kannelmäe, Niilo Saar ja Aldo Adamson.
* Taivo Paju: Teravad elamused Läänemerelt, *Eesti tähtsaimal avamerejahtide võiduajamisel – Muhu Väina regatil – osales tänavu 34 jahti*. Luup nr. 15 (20); 22. juuli 1996.
* Muhu väina regatil selgusid Eesti meistrid avamerepurjetamises. Postimees, 19. juuli 2009
**Karl Koemets** (23. november 1878 Vana-Antsla vald, Võrumaa – 8. jaanuar 1948 Meremäe, Võrumaa) oli maamõõtja, kes valiti 1. riigikokku Eesti Tööerakonna nimekirjas Võru-Valga-Petseri valimisringkonnast.

Elulugu
-------

Karl Koemets sündis 23. novembril 1878. aastal Vana-Antsla vallas Tiksil Johan Koemetsa talus. Pärast Pihkva maamõõtjate kooli lõpetamist töötas algul Pihkva kubermangus, seejärel 1916–1918 Petrogradi kubermangus maamõõtjana. 1918. aasta detsembris kutsus Koemets artiklis üles Eesti kutseharidusega maamõõtjaid ühinema ning osales Eesti Geodeetide Ühingu esimesel peakoosolekul pärast selle rajamist kaheksa aastat hiljem.

Eesti Vabariigi algusajal oli Koemets lühikest aega Petserimaa riigimaade ülem. Kui ta valiti riigikokku, oli ta kohustatud senisest ametist loobuma, kuid parlamendis huvitus ta jätkuvalt maakorralduslikest ja Petserimaa teemadest. 1919 päris Koemets valitsuselt aru maaseaduse laienemise kohta Petseri maakonnale ja Narva-tagusele alale ning maamõõtjate tegevust reguleerivate aktide kohta.

Hiljem ei õnnestunud Koemetsal enam riigikokku pääseda, kuigi ta sinna kandideeris. Ta jätkas karjääri Tööerakonna ja Rahvusliku Keskerakonna Petserimaa komitee liikmena ja tegutses edasi vannutatud maamõõtjana. Samuti oli ta Petserimaa maakorralduskomisjoni liige. Ta arreteeriti Nõukogude okupatsioonivõimu poolt 1940. aastal, täpsemad andmed puuduvad. Siiski töötas taas oktoobris-novembris 1940 ajutiselt maamõõtjana. Surmatunnistuse kohaselt suri 1948. aastal Võrumaal.

Isiklikku
---------

Oli abielus Maria Puplajevaga, neil sündisid poeg Roman ning kaksikud pojad Aleksei ja Leonid. Tema vanem vend oli Peeter Koemets, kes samuti oli Riigikogu I koosseisus.

Viited
------

1. ↑  Ruusmaa, Arthur; Kuks, Viive; Plado, Aleksander (03.09.2016). "Peeter Koemetsa talu Kaikal". *Võrumaa Teataja*. Lk 4.
2. ↑  "Üleskutse". *Päewaleht*. 03.12.1918. Lk 3.
3. 1 2 3  "Karl ja Peeter Koemets: kaks venda, kaks saatust". *Võrumaa Teataja*. 28.01.2023. Lk 10.
4. ↑  Viljamaa, Piret (2019). *I Riigikogu liikmed* (PDF). Lk-d 110–111.
5. ↑  "Petseri linnavolinikkude nimekiri". *Riigi Teataja*. 19.01.1927. Lk 56.
Timothy Castagne (2018)
**Timothy Castagne** (sündinud 5. detsembril 1995 Arlonis) on Belgia jalgpallur, kes mängib kaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Leicester City ja Belgia jalgpallikoondises. Ta on tavaliselt paremkaitsja, kuid võib mängida ka vasakkaitsjana.

Ta alustas klubikarjääri Belgia klubis Genk, mille põhimeeskonnas debüteeris ta Belgia kõrgliigas hooajal 2014–15.

Aastatel 2017–2020 mängis ta Itaalia kõrgliiga klubis Atalanta.

2020. aasta septembris siirdus ta Leicester Citysse, kellega sõlmis viieaastase lepingu. Inglismaa kõrgliigas debüteeris ta 13. septembril 2020 mängus West Bromwich Albioni vastu ja lõi selles mängus ka värava. Ta sai sellega viiendaks Belgia mängijaks, kes on oma Premier League'i esimeses mängus värava löönud.

Belgia jalgpallikoondises debüteeris Castagne 7. septembril 2018 sõprusmängus Šotimaa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 8. juunil 2019 EM-i valikmängus Kasahstani vastu.

Viited
------

1. ↑  "West Bromwich Albion 0–3 Leicester City". BBC Sport. 13.8.2020. Vaadatud 26.12.2020
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib vaimulikust; ajakirjaniku kohta vaata artiklit Karl Koppel (ajakirjanik)* |

---

Karl Koppel
**Karl Koppel** (14. november/27. november 1900 Luunja vald, Tartumaa – 14. märts 1976) oli eesti vaimulik.

Ta õppis Kokora ministeeriumikoolis, Tartu Kooliõpetajate Ühisuse Kaubanduskoolis ja aastatel 1924–1928 Tallinna Rahvaülikoolide Seltsi Erakolledžis, mille humanitaarharu ta lõpetas. Aastatel 1928–1935 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, ta oli Akadeemilise Usuteadlaste Seltsi liige. Prooviaastal oli ta Tartu Maarja koguduses. Ordineeriti 31. mail 1936 õpetajaks.

Ta oli pärast ordineerimist EELK vikaarõpetaja. Aastatel 1941–1943 oli ta Kursi Maarja-Eliisabeti koguduse õpetaja kohusetäitja. Aastatel 1944–1954 oli ta õpetaja kohusetäitjaks ning aastatel 1954–1963 õpetajaks Maarja-Magdaleena koguduses, lisaks oli ta aastatel 1944–1956 Vara Brigitta koguduse hooldajaõpetaja. Aastatel 1963–1967 oli ta Võnnu Jakobi koguduse õpetaja.

Karl Koppel suri aastal 1976.

Viited
------

1. ↑  Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. II, lk 509.

Välislingid
-----------

* Elulugu EELK kodulehel
**August 2023**, kroonika.

2023. aasta august algas teisipäeval ja lõppeb 31 ööpäeva hiljem neljapäeval.

**Kuupäevad:**  
1
2
3
4
5
6
7
8
9
10
11
12
13
14
15
16
17
18
19
20
21
22
23
24
25
26
27
28
29
30
31

2. august
---------

* Tuneesia president Kaïs Saïed nimetas peaministriametisse Ahmed Hachani.

3. august
---------

* Sloveenias toimusid suured üleujutused.

8. august
---------

* Hawaii Maui saarel puhkesid maastikupõlengud, milles hukkus vähemalt 115 inimest.

19. august
----------

* 2023. aasta 19. augusti raketirünnak Tšernihivile

23. august
----------

* Zimbabwes toimusid üldvalimised.
* India Chandrayaan-3 kuundus edukalt Kuu lõunapooluse lähedale.
* 2023. aasta lennuõnnetus Tveri oblastis

Viited
------



Sündmused kuude lõikes

**2019**: jaanuar | veebruar | märts | aprill | mai | juuni | juuli | august | september | oktoober | november | detsember  

**2020**: jaanuar | veebruar | märts | aprill | mai | juuni | juuli | august | september | oktoober | november | detsember  

**2021**: jaanuar | veebruar | märts | aprill | mai | juuni | juuli | august | september | oktoober | november | detsember  

**2022**: jaanuar | veebruar | märts | aprill | mai | juuni | juuli | august | september | oktoober | november | detsember  

**2023**: jaanuar | veebruar | märts | aprill | mai | juuni | juuli | august | september | oktoober | november | detsember
Albert I
**Albert I** (Albert Honoré Charles Grimaldi; 13. november 1848, Baden-Baden, Saksamaa – 26. juuni 1922, Monaco) oli Monaco vürst aastatel 1889–1922. Suure osa oma elust pühendas ta okeanograafiale. 

Tema naine oli New Orleansi ehitustöösturi tütar, saksa-juudi päritolu Mary Hamilton Alice Heine (1858–1925). Nende poeg oli järgmine Monaco vürst Louis II. Alice Heine edendas nii Monaco tööstust kui ka kultuuri, kutsudes ooperi- ja balletiteatrit edendama Prantsusmaal tegutseva vene impressaario Sergei Djagilevi.

1910. aasta märtsis puhkesid Monacos massimeeleavaldused Albert I valitsuse vastu. Monacolased nõudsid põhiseadust ja parlamenti, mis piiraksid absoluutset monarhiat, samuti Prantsuse mõju vähendamist riigi majanduses ja poliitikas. Riigis oli suur tööpuudus, kuna kasiinodes ei jätkunud töökohti, samas puudusid tööstus ja põllumajandus. 5. jaanuaril 1911 kehtestaski Albert I põhiseaduse, kuid selle mõju tema autokraatiale polnud kuigi suur ja esimese maailmasõja ajal põhiseaduse kehtivus peatati. 1911. aastal korraldas Albert I ka esimese Monte Carlo ralli.

Vaatamata läbitud sõjaväeteenistusele kujunes vürstist patsifist. Ta asutas Monacos Rahvusvahelise Rahuinstituudi, et pakkuda konfliktidele lahendust rahumeelse vahekohtu teel. Esimese maailmasõja eelsete pingete ajal püüdis Albert korduvalt veenda Saksa keisrit Wilhelm II sõjast loobuma.

Sõja ajal jätkas vürst Albert oma rahupüüdlusi. Ühel juhul kirjutas ta isegi keiser Wilhelmile, et too leevendaks kindral Karl von Bülowi viha. Alberti sekkumiseta oleks hävitatud Prantsuse külad Sissonne ja Marchais. Monaco jäi sõjas küll formaalselt neutraalseks, kuid tegelikult pakkus liitlastele tuge haiglate ja sõduritega, kelle seas oli ka Monaco troonipärija, hilisem vürst Louis II.

Albert pani aluse margikogule, mida hiljem jätkas Louis II ning mille põhjal Rainier III asutas 1950. aastal muuseumi.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Charles III** | **Monaco vürst**1889–1922 | Järgnev**Louis II** |
**Karl Klein** VR II/3 (29. mai 1894 Tallinn – 3. juuni 1967) oli Eesti ujuja ja sporditegelane. 

Lõpetas 1913. aastal Tallinna Reaalkooli, õppis 1918 Riia Polütehnikumis ning 1922–1926 Tartu Ülikoolis kaubandust.

Sportima hakkas 1911 Tallinna Valvaja spordiosakonnas, omandas iseseisvalt ujumisoskuse, sai süstemaatilise ujumisõppe Anton Õunapuult. Astus 1913 Tallinna Kalevisse. Võitis I Eesti 
üliõpilaste olümpial 1914 viievõistluse. Võistles 1918. aastal mitteametlikel Eesti ujumise meistrivõistlustel. Töötas Kalevis ujumisõpetajana, oli 1917 Pirital ujumiskursuste korraldaja.

Ta võttis mereväe dessantpataljonis ja kompaniiülemana Kalevlaste Malevas osa Vabadussõjast. Sai autasuks talu Kloogal.

Oli 1919. aastal I spordikongressi organiseerijaid. Aastatel 1928–1933 oli ta EKRAVE Liidu veespordiosakonna abijuhataja.

Austasud
--------

* Vabadusristi II liigi 3. järk (1920)

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Klein, Karl - Eesti Entsüklopeedia". *entsyklopeedia.ee*. Vaadatud 10. juulil 2023.
Tartu Peetri kirik, 2012
Peetri kiriku sissepühitsemine 1884. aastal
**Tartu Peetri kirik** on luteri kirik Tartus Emajõe ürgoru nõlval aadressil Narva maantee 104.

Kirikus tegutseb EELK Tartu Peetri kogudus.

Uusgooti stiilis kirik valmis aastatel 1882–1884 arhitekt Viktor Schröteri projekti järgi. Kirik pühitseti sisse septembris 1884. Lõplikult valmis kirik 1903. aastal, kui valmisid kiriku läänetorn ja tornikiivrid (arhitekt Georg Hellat). Kiriku ehitamine maksis 110 000 rubla, raha koguti suures osas annetustest.

Kiriku interjöör on samuti valdavalt uusgooti stiilis. Sisustuses on tähelepanuväärsed altarisein (1900, Gustav Beermann), altarimaal "Kutsuv Kristus" (1897, Johann Köler) ja 22 registriga orel (1891, Wilhelm Müllverstedt).

2007. aastal hakkas kogudus ette valmistama kiriku torni remontimist, milleks hakati korjama annetusi. 2010. aasta lõpus lubas Tartu ettevõtja Tiit Veeber toetada torni taastamist ja katuse väljavahetamist vähemalt 5 miljoni krooni (320 tuhande euro) ulatuses ning ehitust alustati 2011. aastal. Kiriku renoveerimine jõudis lõpule 2013. aasta kevadel, tööde kogumaksumus oli üle 10 miljoni krooni.

Galerii
-------

* Vaade Narva maanteelt, 2012Vaade Narva maanteelt, 2012
* Peetri kiriku orel, 2015Peetri kiriku orel, 2015
* Tornitipp, 2011Tornitipp, 2011
* Altarimaal "Kutsuv Kristus" (1897, Johann Köler)Altarimaal "Kutsuv Kristus" (1897, Johann Köler)

Viited
------

1. ↑  "Tartu Peetri kirik". *Vaba Eestlane = Free Estonian*. 2.12.1953. Vaadatud 17.01.2019.
2. ↑  TARTU PEETRI KIRIKU TORNI RENOVEERIMINE tartupeetri.eelk.ee

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tartu Peetri kirik** |

* Tartu Peetri kirik kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
* Peetri kirik {ru}