recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Johan Vilip** (12. mai 1870 Uue-Kariste vald – 27. jaanuar 1942 Tartu) oli eesti füüsik.

Elulugu
-------

Johan Vilip lõpetas Tartu Ülikooli 1895. aastal. 

Ta töötas 1896–1920 Peterburi Mereväeakadeemias ja Venemaa Teaduste Akadeemias. Oli aastatel 1911–1920 Pulkovo seismoloogiajaama juhataja. 

1920. aastast töötas Tartu Ülikoolis füüsikaprofessorina. Oli füüsikainstituudi juhataja pensionile jäämiseni 1940. aastal. Juba Tartusse tulles oli ta nimekas eksperimentaator ja konstruktor. Uuris 1899–1900 koos Boriss Golitsõniga vedelike kriitilist olekut, 1906–1907 broomi ja elavhõbedaauru neeldumis- ning kiirgusspektreid, kontrollis 1907 Doppleri efekti kehtivust valguslainete puhul. Tema peamiseks teadushuviks oli seismoloogia. Täiustas Golitsõni vertikaalseismograafi, leiutas mehhanismi, mis kompenseerib temperatuurimuutuste põhjustatud pendli pikkuse muutumist. Doktorikraadi kaitses 1930. aastal Tartu Ülikoolis, selle teemaks oli seismograafide teooria ja konstruktsiooni lahendused. 

Vilipi seismograafid olid võnkeperioodi konstantsuse ja nullpunkti püsivuse poolest ühed täpseimad maailmas. Aastail 1925–1939 valmistati Vilipi seismograafe 22 maailma suurele seismoloogiajaamale. Vilipi seismograaf seati üles ka Metobsis.

Vilipi publikatsioonidest käsitles seismoloogiat 18 tööd ja muid teemasid 8 tööd.

Vilip suri 27. jaanuaril 1942 Tartus, ta on maetud Tartu Raadi kalmistule.

Publikatsioone
--------------

* Vilip, J. Zur Theorie und Konstruktion von Vertikal-seismographen. Gerlands Beiträge zur Geophysik, 1928, 19, 4, 387-405.

Viited
------

* Tartu Ülikooli ajalugu III, 1918–1982. Koostanud Karl Siilivask ja Hillar Palamets. Eesti Raamat, Tallinn, 1982.
Väike jõereisilaev Tartus
Sisevete parvlaev Laaksaares
Madala pardaga jõereisilaev Tartus
Suur, kuid madal jõekruiisilaev Saksamaal
**Jõelaev** (siseveelaev) on siseveekogudel (jõed, järved) sõiduks mõeldud või ehitatud laev. 

Jõelaevana ehitatud laev võib vahel olla sobiv ka sõiduks merel rannikuvetes.

Kirjeldus
---------

Jõelaevadel on üldjuhul suhteliselt väike süvis madalas vees sõiduks, piiratud kõrgus (ka näiteks allalastav laevamast) sildade alt läbi mahtumiseks. Võrrelduna avameresõiduks mõeldud laevadega on neil lisaks sageli ka nõrgem kere, väiksema võimsusega jõuseade ning väiksem pardakõrgus. Suurematel järvedel (sealhulgas Peipsi järvel) sõidul tuleb siiski arvestada ka kõrgema ja teravama lainetusega, mis sunnib mõnikord kasutama merelaevalikumat konstruktsiooni (sealhulgas suurem parda kõrgus, parem püstuvus). 

Osa laevu klassifitseeritakse ka kui jõgi-meri tüüpi laevad.

Siseveekogudel kasutatavad väikelaevad kuuluvad tavaliselt merekõlblikkuselt D- või C-kategooriasse.

Ülesanded
---------

Jõelaevad võivad olla väga erinevate ülesannete täitmiseks nagu ka merelaevad. Näiteks reisilaevad, kruiisilaevad, kaubalaevad, hüdrograafialaevad, puksiirid ja praamid, patrull-laevad ja isegi sõjalaevad.

Vaata ka
--------

* Egiptuse jõelaev
* Jõesadam
* Väikelaev
* Lodi
* Tiibur
**Johann Abraham Winkler (vanem)** (13. jaanuar 1676 Tallinn – detsember 1742) oli Eesti vaimulik.

Immatrikuleerus 23. aprillil 1696 Rostocki Ülikooli. Pärast pastor Gustav Johannes Laurentiuse tapmist aastal 1704 kutsuti teda Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse kutsuti teda 1705 aasta alguses Järva-Jaani õpetajaks. Ordineeriti õpetajaks 1. märtsil 1706.

Oli 1706–1710 Järva-Jaani koguduse õpetaja. Pidas 21. juuni–23. juuni 1708 toimunud Eestimaa sinodil eestikeelse jutluse. Venelased võtsid ta Märjamaal juulis 1710 vangi ning viisid Narva kaudu Ivangorodi. Mõne aja möödudes vabakslastuna tuli Eestimaale tagasi, sai 24. aprillil 1711 Koeru Maarja-Magdaleena koguduse õpetajaks, hooldades aastani 1714 ka Järva-Jaani kogudust. Valiti aastal 1730 konsistooriumi juhatajaks. Järva praostkonna praostiks sai 6. juunil 1742.

Isiklikku
---------

Tema isa Abraham Winkler oli Rapla Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja, vanaisa Abraham Winkler oli Tallinna Toomkiriku saksa koguduse õpetaja, onu Johann Matthäus Embken oli Vigala Maarja koguduse õpetaja. Vend Reinhold Winkler oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, vend Theodor Winkler oli Tallinna Püha Vaimu koguduse õpetaja, vend Samuel Matthäus Winkler oli Märjamaa Maarja koguduse õpetaja. Oli kolm korda abielus, teise naise isa oli Tallinna Püha Vaimu koguduse õpetaja Johann Schwabe, kolmanda naise isa oli Harju-Risti koguduse õpetaja Jacob Johann Seebach.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
**Tollandi maakond** (*Tolland County*) on maakond Ameerika Ühendriikides Connecticuti osariigis.

Maakonna halduskeskus puudub, suurim linn on Vernon. Suuremad asulad on veel Mansfield, Ellington ja Tolland.

Maakonna pindala on 1100 km², millest 18 km² moodustab veepindala.

Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 152 691. Aastal 2000 oli elanikke 136 364.

Naabermaakonnad
---------------

* Hartfordi maakond (läänes)
* Hampdeni maakond (loodes)
* Worcesteri maakond (kirdes)
* Windhami maakond (idas)
* New Londoni maakond (lõunas)

Ajalugu
-------

Tollandi maakond moodustati 1785. aastal Hartfordi ja Windhami maakonna osadest.

Nagu Uus-Inglismaa osariikidele tavane, ei oma maakond maavalitsust - Connecticutis kaotati maakondade valitsused 1960. aastal, maakond eksisteeris edasi vaid teoreetilisel kujul, peamiselt statistilistel eesmärkidel.

2019. aastal esitas Connecticuti osariigivalitsus USA rahvaloenduse büroole (Census Bureau) palve, millega soovitas maakonnad välja vahetada planeerimisregioonide (Planning Region) vastu. Census Bureau kiitis kava heaks 2022. aastal, plaan rakendub täielikult 2024. aastaks, kui planeerimisregioone hakatakse lugema maakonnaga võrdväärseks üksuseks (county equivalent). Tollandi maakonna 13 vallast 12 saavad Pealinna ala (Capitol Planning Region) ja 1 Kirde-Connecticuti (Northeastern Connecticut Planning Region) planeerimisregioonide osaks.

Viited
------

1. ↑  2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.
2. ↑  "Governor Lamont Announces U.S. Census Bureau Approves Proposal for Connecticut's Planning Regions To Become County Equivalents". *CT.gov - Connecticut's Official State Website* (inglise). Vaadatud 18. juulil 2023.
3. ↑  "Change to County Equivalents in the State of Connecticut". 14. detsember 2020.

| * v
* r
Connecticuti maakonnad |
| --- |
| 
Fairfield **·** Hartford **·** Litchfield **·** Middlesex **·** New Haven **·** New London **·** Tolland **·** Windham |  |
**Tāufa'āhau Tupou IV** (4. juulil 1918 – 10. september 2006) oli Tonga kuningas aastatel 1965–2006. Ta säilitas oma riigis traditsioonilise valitsuskorralduse, sisuliselt absolutismi. Kuningas oli sügavalt usklik (kristlane) ega olnud huvitatud senise valitsuskorralduse muutmisest.

Tema valitsemisajal, 5. juunil 1970, lõppes Briti protektoraat ja Tonga sai sõltumatuks kuningriigiks Rahvaste Ühenduse koosseisus.

Kuningas suri 10. septembril 2006 kohaliku aja järgi 23.34 Uus-Meremaal Aucklandi haiglas, kus ta viibis ravil alates sama aasta aprillist.

Taufa'ahau Tupou IV abikaasa oli kuninganna Halaevalu Mata'aho ja neil on neli last:

* George Tupou V (sündis 4. mail 1948, kuningas septembrist 2006 detsembrini 2012)
* Printsess Pilolevu (sündis 14. novembril 1951)
* Fatafehi 'Alaivahamama'o Tuku'aho, *Ma'atu* (17. detsember 1954 – 17. veebruar 2004, eemaldatud troonijärglusest juulis 1980)
* Tupou VI (sündis 12. juulil 1959, kuningas alatest detsembrist 2012)

Välislingid
-----------

* 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Sālote Tupou III** | **Tonga kuningas**1965–2006 | Järgnev**George Tupou V** |
Antti Kukkonen
**Antti Kukkonen** (3. oktoober 1889 Kontiolahti vald – 14. veebruar 1978 Joensuu) oli Soome luterlik vaimulik ja poliitik, ta oli Maaliidu liige. Ta oli mitmekordne Soome haridusminister.

Ta lõpetas 1911. aastal Joensuu lütseumi. Aastal 1914 ordineeriti ta pastoriks. Aastatel 1914–1916 oli ta luterlikuks vaimulikuks Puumalas, aastatel 1916–1919 Parikkalas ja aastast 1931 Joensuus. Aastal 1955 sai ta praostiks.

Tema ministrikarjäär algas 1924. aastal peaminister Lauri Ingmani teise valitsuse aseharidusministrina. Seejärel töötas ta haridusministrina Juho Sunila esimeses valitsuses (17. detsembrist 1927 kuni 22. detsembrini 1928), Kallio kolmandas valitsuses (16. augustist 1929 kuni 4. juulini 1930), Juho Sunila teises valitsuses (21. märtsist 1931 kuni 14. detsembrini 1932), Kyösti Kallio neljandas valitsuses (7. oktoobrist 1936 kuni 12. märtsini 1937), Risto Ryti teises valitsuses (27. märtsist 1940 kuni 4. jaanuarini 1941) ja Jukka Rangelli valitsuses (4. jaanuarist 1941 kuni 5. märtsini 1943).

Sõjakuritegude kohtuprotsess
----------------------------

Kukkonen mõisteti koos teiste sõjaaja poliitiliste liidritega sõjakuritegude kohtuprotsessil kaheks aastaks vangi. Ta vabastati 1947. aastal pärast peaaegu täielikult vanglakaristuse kandmist. Tema enda jaoks tuli tema süüdistus täieliku üllatusena. Valpo ametnikud jõudsid tema koju Pielisensuus (praegu Joensuu osa) alles päev hiljem kui teised Helsingis elavad kohtualused ning kellelgi polnud aega teda tuleviku eest hoiatada.

Lisaks Kukkonenile endale ajas kohut ja protsessi ette valmistanud ametnikke segadusse ka haridusministrina töötanud Kukkoneni arvamine sõjasüüdlaste nimekirja. Kukkoneni sõjasüü tulenes kaudselt Nõukogude Liidu eesmärgist Väinö Tanner kohtus süüdi mõista. Tanneri süüle oli raske selgeid aluseid leida, mille puhul võeti formaalse põhjusena Tanneri kuulumist väliskomisjoni nii Rangelli kui Linkomieste juhatusse. Väliskomisjoni kuulusid ka Antti Kukkonen ja Tyko Reinikka, kes tuli seetõttu samadel alustel kohtu alla anda. Kuna Kukkonen oli süüdistuse esitamise ajal pastor, oli süüdimõistmise peatüki esindaja igal sõjakuritegude kohtuprotsessil, nagu seadus nõuab.

1945. aasta detsembris avaldas Nõukogude valitsuse toetaja Izvestija artikli Soome sõjakuritegude protsessist, kus peasüüdlastena nimetati Väinö Tannerit ja tema "tähtsaimaid kaasosalisi" Risto Ryti, Jukka Rangelli ja Tyko Reinikkat. Ajakirja andmetel olid Edwin Linkomies, Toivo Kivimäki ja Henrik Ramsay olnud esimese "vahendajad", Kukkonen aga tundus olevat nii tühine, et tema nime ei mainitud kirjutises üldse.

Tavapraktika kohaselt oleks sõjakuritegude protsessis kõige lühema vanglakaristuse saanud Antti Kukkonen ja Tyko Reinikka pidanud tingimisi vabadusse pääsema 1947. aasta veebruaris, kui nad olid kandnud poole karistusest. President Juho Kusti Paasikivi oli selles juba kokku leppinud endise justiitsministri Urho Kekkoneniga, kuid 1947. aastal justiitsministrina töötanud rahvademokraat Eino Pekkala pani selle projekti kinni. Pärast järelevalvekomisjoni lahkumist Soomest vabanesid Kukkonen ja Reinikka lõpuks vanglast 1947. aasta oktoobris, kui nende karistusest jäi alles kuuendik.
**Tārā** ("päästjanna") on budistlikus mütoloogias bodhisattva, idam ja pradžnja, populaarseim nais-bodhisattva mahajaana budismis. 

Tārā kultus on levinud Tiibetis, Bhutanis, Sikkimis, Mongoolias, Burjaatias, Tuvas, Kalmõkkias, Nepalis, Hiinas ja mujal.

Legend räägib, et 21 Tārā tantra ja praktika on pärit Buddha Samantabhadralt. On olemas kolm erinevat traditsiooni: Suryagupta, Atisha ja Nyingma laama Longchenpa oma. 

Kokku on 21 erinevat Tārā vormi. 

ValgeTārā V.Väärtnöu thanka
1. (*Nyur ma pamo*)
2. (*Yang chen ma*) Saraswati
3. (*Sö nam chog ter ma*)
4. (*Nam gyal ma*)
5. (*Rig je ma*)
6. (*Jig je ma*)
7. (*Shen gyi mi tub ma*)
8. (*Shen le nam par gyal ma*)
9. (*Jig ten sum la gyal ma*)
10. (*Jig ten sum la gyal ma*)
11. (*Nor ter ma*)
12. (*Ta shi dön je ma*)
13. (*Da pung som ze ma*)
14. (*To nyer chen*)
15. (*Rab shi ma*)
16. ( *Bar wä od chen ma*)
17. (*Pag me nön ma*)
18. (*Ma ja ma*)
19. (*Mi pam gyal ma*)
20. (*Ri tö ma*)
21. 

Ka Khadiravani Tara kes ilmus Nāgārdžunale tema meditatsiooni ajal Khadiravani pähklipuu (Tectona grandis) metsas loetakse sageli Tarade hulka, mis teeb nende arvuks juba 22.

Thankadel ja maalingutel kannavad nad India valitsejannade tüüpilist riietust ja erinevad oma värvuse pooside (asanad) ning käte (mudrad) ja jalgade asendi poolest. Tārā mantra *(Om Tare Tuttare Ture Svaha)* hääldatakse tavaliselt ("Om Tare Tu Tare Ture Soha"). 

Tuntumad Tārādest on Roheline Tārā (Syamatara) ja Valge Tārā (Sitatara).

Tārā kultuse tekkeaeg pole teada. Võib oletada, et see oli meie ajaarvamise I aastatuhande esimesel poolel Indias. Esimesed Euroopa misjonärid, kes nägid Tārā kujutist, samastasid teda neitsi Maarjaga.

Tiibetis, kuhu Tārā kultus jõudis XI sajandil tänu Atishale ja kulmineerus XIV sajandil, on teada mitu müüti Tārā päritolu kohta. Ühe versiooni järgi sündis Tārā Avalokitešvara pisaraist, kui too nuttis maailma kannatuste pärast. 

Teine enam levinud versioon: kunagi paljude kalpade eest elanud printsess, kelles tärkas virgumismeel (bodhicitta). Et budaks saada ütlesid mungad talle, peab ta järgmises elus sündima mehena. Printsess põlgas selle idee ära, teatades, et pole olemas selliseid dharmasid nagu mees ja naine ning seetõttu ei ole tähtsust, millisel kujul sündida. Kõik tahavad mehena jõuda nirvaanasse, kuid väga vähesed tahaksid muuta oma nais-olemust virgumise teostamise vahendiks. Pärast seda suubus ta paljudeks kalpadeks keskendumisse ning lõpuks andis buda Amoghasiddhi ees tõotuse vabastada kõik olendid sansaara vaevadest. 

Pradzhnjana esineb Tārā koos Avalokitešvara ja Amoghasiddhiga. Tārā poole pöördutakse sageli kui idami poole. Tiibetis usutakse, et Tārā mantra lugemine võib päästa paljudest hädadest. 

Tārā kehastuseks on peetud mitmeid ajaloolisi isikuid, näiteks Tiibeti valitseja Songtsen Gampo naisi, Nepali printsessi (Bhirkuti, Belsa) peeti Rohelise Tara kehastuseks, teist naist Hiina printsessi Wen-ch'eng (Tib. Gyasa) Valge Tārā (Sgrol-dkar [dol-kar]), kehastuseks. Ka Vene keisrinnat Katariina II peeti Valge Tārā kehastuseks. Mongoolia kaheksanda bogdo-gegeni naist peeti Rohelise Tārā kehastuseks.
Narva jõe pikiprofiil
**Jõe pikiprofiil** (ka **voolusängi pikiprofiil**) on kõver, mis näitab voolusängi kallakust.

Jõe pikiprofiil on graafik, mille Y-teljel on vooluveekogu kõrgus suudmest ning X-teljel tema pikkus. Graafiku parempoolne ots on jõe erosioonibaasiks, sellest madalamale ei saa jõgi voolata ega sängi uuristada. Seega on jõe pikiprofiil alati pidevalt langev kõver. Lang on enamasti suurem ülemjooksul ja väiksem alamjooksul. Selline pikiprofiil on näiteks Piusa jõel. Esineb ka vastupidist olukorda. Näiteks paljud Põhja-Eesti jõed langevad Balti klindilt, mis muudab nende pikiprofiili ebatavaliseks, sest suurim lang on alamjooksul. Suhteliselt ühtlase langu ehk peaaegu vertikaalse pikiprofiiliga on Pärnu jõgi, peaaegu täiesti horisontaalne pikiprofiil on Emajõel.

Kõik jõed üritavad saavutada sellist pikiprofiili, kus igas punktis oleks kuhjav tegevus tasakaalus kulutavaga. Sellist profiili nimetatakse jõe tasakaaluprofiiliks. Ükski jõgi ei saavuta siiski kunagi sellist profiili, sest selleks peaks erosioonibaas püsima muutumatuna väga pika aja jooksul. Tasakaaluprofiil on sujuvalt väheneva languga kõver, mis suudme lähedal praktiliselt kaotab langu. Tasakaaluprofiili korral ei mõju jõeorule erosiooniprotsessid. Tasakaaluprofiili kujunemine toimub alamjooksult ülemjooksu suunas, seda nimetatakse regressiivseks erosiooniks. See tähendab seda, et jõeorg on alamjooksul jõudnud arengus palju kaugemale kui ülemjooksul.

Jõgede pikiprofiil kujuneb pika aja vältel ning paljude tegurite (ala geoloogiline ehitus, tektoonika, pinnamood, kliima, taimkate, hüdroloogiline režiim jt) koosmõjul.

Vaata ka
--------

* Tasakaaluprofiil

Viited
------

1. ↑  Hang, T. Loopmann, A. (1995). Jõed. – *Eesti. Loodus*. Tallinn, 292–302
Ajaloolise piirkonna kohta vaata artiklit Tērvete (ajalooline piirkond).  

---

**Tērvete** (vanasti ka *Kalnamuiža*) on küla (*vidējciems*) Lätis Dobele piirkonnas Tērvete vallas. Tērvete küla asub Tērvete jõe ääres.

Tērvete asub paigas, kus asus semgalite Tērvete muinaslinnus. Kirjalikult on seda paika esmamainitud 1219. aastal. 1286. aastal toimus seal suur lahing semgalite ja Saksa ordu vahel. Nii püstitas ordu lähedalasuvasse Mežmalieši külla linnuse, millest hiljem kasvas välja Kalnamuiža mõis. Mõisa kõrts asub Tērvetes.

Tērvetes asus ka endine Kalnamuiža kirik, mille asemele ehitati 1962. aastal tuberkuloosisanatoorium. Tänapäeval asub hoones Kurzeme rehabilitatsioonikeskus. Teine tähtsam hoone külas on 1840. aastal ehitatud vesiveski, kuhu hiljem rajati kool. Aastail 2002–2021 kuulus küla Tērvete piirkonda.

Tērvete on Tērvete maastikukaitseala keskuseks. Külas asub Anna Brigadere majamuuseum.

Tuntud elanikke
---------------

* Anna Brigadere – Läti kirjanik
* Christoph Friedrich Neander – Baltisaksa vaimulik ja literaat
* Kristaps Helmanis – Läti mikrobioloog
* Jānis Rapa – Läti toimetaja

* TērveteTērvete
* Vaade Tērvete linnamäeltVaade Tērvete linnamäelt
* Mälestusmärk semgali vabadusvõitlejateleMälestusmärk semgali vabadusvõitlejatele
* Tērvete  sanatooriumTērvete sanatoorium

Vaata ka
--------

* Kalnamuiža ordulinnus

Välislingid
-----------

 Tērvete – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Jõe veerežiim** on jõe vooluhulga ja veetaseme seaduspärane muutumine päeva, hooaja või aasta jooksul, mis on tingitud jõgikonna loodusgeograafiliste omadustega, esmajärjekorras kliimatingimustest. 

Soojakliimaga aladel mõjutavad jõe veerežiimile peamiselt sademed ja aurumine. Külma- ja paraskliima aladel aga mõjutab ka oluliselt õhutemperatuur.

Ekvatoriaalses kliimavöötmes on jõgede veerežiim üsna ühtlane ja vee hulka aasta jooksul sõltub lisajõede veerežiimist. 

Lähisekvatoriaalses kliimavöötmes on suurvesi suvel vihmase aastaaja jooksul ja madalvesi talvel kuiva aastaaja jooksul. 

Troopika kliimavöötme jõgedele on iseloomulik väike vooluhulk ja madal veetase aasta jooksul. Ainult ookeanilistel saartel on sademete hulk suur ja ühtlane ning veetase jõgedel on kõrge kogu aasta jooksul.

Lähistroopika kliimavöötme jõgede veerežiim sõltub kliimatüübist. Aladel lähistroopilise vahemerelise kliimaga on jõgedel suurvesi talvel, millal sajab rohkem, aga madalvesi on kuival ja palaval suvel. Lähistroopilise mussoonkliimaga aladel on suurvesi suvel suvemussooni ajal. Lähistroopilise mandrilise kliima asuvaid jõgesid veerežiim on üsna ühtlane madala veetasemega.

Parasvöötmes jõgede veerežiim samuti sõltub kliimatüübist. Üldiselt seda iseloomustab suurvesi kevadel lume sulamise tõttu ja sügisel paduvihmade tagajärjel. Madalvesi on iseloomulik talvel, millal sajab peamiselt lumi ja jõgede suurim osa on jääga kaetud, ning suvel, millal sademete hulk väheneb aga aurumine suureneb. Parasvöötme mussoonikliimaga aladel on jõgede veerežiim lähistroopilise mussooni kliima alade omaga sarnane. 

Lähisarktilises kliimavöötmes on jõed aasta suurim osa jääga kaetud. Selletõttu on veetase jõgedel madal ja suureneb natuke kevade lõppus lume sulamisel. 

Polaaraladel jõed peaaegu puuduvad.

Mäejõgedele on iseloomulik suvine suurvesi, mida põhjustab jää sulamine kõrge õhutemperatuuride tõttu.

Suured järved ja veehoidlad ühtlustavad jõgede veerežiimi, muutavad suurvett madalamaks.
**Johan Vonlanthen Benavidez** (sündinud 1. veebruaril 1986 Colombias Santa Martas) on Šveitsi endine jalgpallur (ründaja). Ta esindas Šveitsi jalgpallikoondist aastatel 2004–2010 kokku 40 mängus ja lõi 7 väravat.

Klubikarjäär
------------

Johan Vonlanthen debüteeris Šveitsi meistriliigas klubis Berni Young Boys 16-aastaselt. Esimesel hooajal mängis ta 9 kohtumises, neist 8-s algrivistuses. Kokku mängis ta Young Boysi eest 37 kohtumist ja lõi neis 6 väravat.

2003. aasta suvel läks ta PSV Eindhovenisse, kus ta mängis 29 kohtumist ja lõi neis 6 väravat. Eindhovenis mängis ta 1006. aastani, olles vahepeal laenul Brescia Calcios (9 mängu, 0 väravat) ja Breda NACis (32 mängu, 6 väravat).

2006. aasta suvel läks Vonlanthen mängima Salzburgi Red Bulli. Selles klubis pidas ta 85 kohtumist ja lõi 11 väravat. 2009. aasta suvel laenati ta üheks hooajaks FC Zürichisse, kus ta esimese 17 mänguga lõi 7 väravat.

Johan Vonlanthen (2009)

Koondisekarjäär
---------------

Šveitsi jalgpallikoondises debüteeris Vonlanthen 6. juunil 2004 Liechtensteini jalgpallikoondise vastu, sekkudes 81. minutil vahetusest.

Vonlanthen osales 2004. aasta EM-i finaalturniiril, kus pääses platsile kahes viimases alagrupimängus, Inglismaa jalgpallikoondise vastu 84. minutil vahetusest ja Prantsusmaa jalgpallikoondise vastu algrivistuses. Šveits kaotas mõlemad mängud ja jäi alagrupis viimaseks, kuid Vonlanthen lõi 21. juunil Prantsusmaa vastu šveitslaste ainsa värava sel EM-il. Ühtlasi sai ta noorimaks mängijaks, kes iial EM-finaalturniiril värava löönud. Eelmise rekordi oli püstitanud Wayne Rooney kõigest 4 päeva varem, 17. juunil, kui ta lõi kaks väravat just Šveitsi vastu (Vonlanthen siis platsil ei viibinud). Vonlanthen on Rooneyst 3 kuud noorem.

2006. aasta MM-il ei saanud Vonlanthen osaleda reielihase vigastuse tõttu. Šveits võitis MM-il alagrupi, kuid langes seejärel välja penaltiseerias Ukraina jalgpallikoondise vastu, löömata ühtki väravat normaal- ja lisaajal ning suutmata realiseerida ainsatki penaltit.

2008. aasta EM-il osales Vonlanthen kõigis 3 finaalturniiri alagrupimängus, kuid mitte kordagi täit matši. Ta ei löönud väravaid. Šveits jäi alagrupis viimaseks.

2009. aasta alla 20-aastaste Euroopa meistrivõistlustel tohtis Vonlanthen osaleda – see õigus anti 1. jaanuaril 1986 või hiljem sündinuile. Šveits võitis 16 punktiga 8 mängust selle alagrupi, kus Eesti jäi viimaseks. Šveits jagas esikohta Hollandiga, kuid tunnistati võitjaks parema väravate vahe tõttu (+11 +7 vastu). EM-finaalturniirile pääsemiseks tuli läbida *play-off* Hispaania vastu. Šveits võitis kodus 2:1 ja kaotas võõrsil lisaajal 1:3 ega jõudnud finaalturniirile.

Isiklikku
---------

Johan Vonlanthen on 175 cm pikk ja kaalub 69 kg.
**Mikiel Anton Vassalli** (5. märts 1764 Żebbuġis Maltal – 12. jaanuar 1829) oli Malta rahvusliku ärkamise suurkuju, kirjanik ja lingvist, kes avaldas tähtsaid maltakeelseid raamatuid, sealhulgas malta-itaalia sõnaraamatu, malta keele grammatika, maltakeelsed evangeeliumid ning elu lõpul ka raamatu Malta vanasõnadest.

Tema raamatutel oli suur ühiskondlik ja poliitiline tähendus. Selle ajani oli kogu kultuuriline ja intellektuaalne tegevus Maltal toimunud võõrkeeltes. Nii polnud Vassalli eesmärk mitte üksnes uurida malta keelt, vaid aidata kaasa Malta rahva arengule ja haridusele, mida ta pidas võimalikuks vaid emakeeles. Poliitiliste veendumuste tõttu pagendati ta Maltalt korduvalt, kuna Vassalli rahvuslik tegevus oli vastuolus nii Malta ordu kui ka 1800. aastast Maltat valitsenud Briti võimuga.

Elulugu
-------

Mikiel Anton Vassalli sündis talupoja perekonnas ning jäi kaheaastaselt isata. 1785. aastal hakkas ta 21-aastaselt õppima ida keeli Roomas La Sapienza ülikoolis. 

Hiljem sai temast Malta Ülikooli esimene malta keele professor. Olles teist korda pagenduses Prantsusmaal, abiellus ta 1813 Catherine Formosa de Freamaux'ga.

Vassalli suri 1829. Kuna katoliku kirik keeldus teda matmast, maeti Vassalli protestandi kalmistule, mida kasutasid peamiselt britid.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib 1432–1435 eksisteerinud riiklikust moodustisest. Gadjatši lepinguga ette nähtud riikliku moodustise kohta vaata Vene Suurvürstiriik (1658–1659).* |

---

**Велике князівство Руське**  
**Vene Suurvürstiriik**|  |  |
| Lipp | Vapp |
|  |
| Riigikeel | Vanavene keelVanavalgevene keel |
| Pealinn | Kiiev, Polotsk |
| Riigipea | suurvürst Švitrigaila |
| Iseseisvus | 1432–1435 |

**Vene Suurvürstiriik** (vanavene keeles Велике князівство Руське, vanavalgevene keeles *Wialikaje Kniastwa Ruskaje*) oli 1432 Leedu suurvürstiriigist lahku löönud osa, mida valitses Leedu suurvürst Švitrigaila ning mille Poola kuningriigi ja Leedu suurvürstiriigi väed 1435 tagasi vallutasid. 

Leedu suurvürst 1432–1440 Žygimantas Kęstutaitis
Gedimiinidel oli pärast Vytautase surma 1430 Leedu suurvürsti troonile vaid kaks katoliiklasest kandidaati: Vytautase vend Žygimantas Kęstutaitis ja Jogaila vend Švitrigaila (Grodno uniooni vastane). Švitrigaila oli troonipretendent juba Vytautase valitsemisajal. Tema surma järel valitigi Švitrigaila Leedu suurvürstiks, kellena ta sai olla vaid paar aastat.

Švitrigaila kuulutas ennast Poola kroonist sõltumatuks, mis tähendas Grodno uniooni lõppu. See kutsus esile sõja Poola kuningriigiga. Vytautase noorem vend Žygimantas tõukas Poola kuningriigi toel 1432 Švitrigaila võimult. See vallandas omakorda kuluka kodusõja, milles Švitrigaila liitlaseks olid Leedu idapoolsete, slaavlastega asustatud alade vürstid ja Liivi Ordu.

1432. aastal sai Žygimantas Leedu suurvürstiks. Kaks aastat hiljem andis ta välja nn. Žygimantase privileegi, mis tagas Leedu õigeusulistele aadlikele nende katoliiklastest seisusekaaslastega võrdsed isiklikud ja varalised õigused. Selle eesmärk oli võita enda poole senised Švitrigaila toetajad Leedu suurvürstiriigi idaosas. Žygimantasel õnnestus võim tasakaalustada, see saavutatud, alustas ka tema Poola suhtes Leedu õiguste eest seismist.

1. septembril 1435 toimunud otsustavas Pabaiskase lahingus sai Švitrigaila lüüa, tema liitlane Liivi ordu maameister (1434–1435) Frank Kirskorf langes. Palju ordurüütleid langes vangi. See kaotus oli Liivi ordule peaaegu sama ränk kui Grünwaldi lahing 1410 oli olnud Saksa ordule. 31. detsembril 1435 kirjutati alla rahuleping, millega Liivi ja Saksa ordu kohustusid mitte sekkuma Poola-Leedu riigi siseasjadesse. Rahuleping ei muutnud Melno rahuga 1422 kindlaks määratud piire.

Švitrigaila jätkas lootusetut vastupanu Žygimantasele. Litviinide silmis oli Švitrigaila patrioot, kuna ta püüdis taastada Leedu riigi ühtsust. Kuid algul oli poolavastane ka Žygimantas (oli lausa Švitrigaila poolel), kuid Poola aadlikud kallutasid ta peatselt poolt vahetama. Nii loobus Žygimantas Vytautase poolt välja võideldud Leedu suveräänsuse tagatistest Poola kasuks.

Oma võidu tähistamiseks Pabaiskase lahinguks laskis Žygimantas ehitada kiriku. Hiljem kerkis selle ümber Pabaiskase küla.

Žygimantase tapsid 1440. aastal Trakai lossis Leedu suuraadlikud, kellele tema tsentralisatsiooni- ja poolavaenulik poliitika ei meeldinud. Tema surma järel sai Poolas võimule Kazimierz IV.
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Suveolümpiamängud |
| **Hõbe** | 2020 | jalgpall |

**Mikel Merino Zazón** (sündinud 22. juunil 1996 Pamplonas) on Hispaania jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Hispaania kõrgliigaklubis Real Sociedad.

Ta alustas klubikarjääri Osasunas, mille põhimeeskonnas debüteeris ta Hispaania esiliigas hooajal 2014/15.

2016. aasta veebruaris sõlmis ta viieaastase lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga Dortmundi Borussia. Seal ta klubi põhikoosseisus endale kohta ei kindlustanud.

2017. aasta juulis läks Merino Dortmundi Borussiast laenule Inglismaa kõrgliigaklubisse Newcastle United. Juba sama aasta oktoobris sõlmis ta Newcastle Unitediga püsiva viieaastase lepingu. Sellest hoolimata ei mänginud Merino ka Newcastle Unitedis rohkem kui ühe hooaja, sest 2018. aasta juulis naasis ta Hispaaniasse ja sõlmis lepingu Real Sociedadiga. Real Sociedadiga võitiss Merino hooaja 2019/20 Hispaania karikavõistlused.

Merino tuli omavanuste Euroopa meistriks 2015. aastal Hispaania U-19 koondisega ja 2019. aastal Hispaania U-21 koondisega. 2020. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril võitis ta Hispaania võistkonnaga hõbemedali. Hispaania jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 3. septembril 2020 UEFA Rahvuste Liiga mängus Saksamaa vastu

Tema isa Ángel Merino on endine jalgpallur.

Viited
------

1. ↑  "Borussia Dortmund verpflichtet Mikel Merino" (saksa). Borussia Dortmund. 15. veebruar 2016. Vaadatud 15. veebruaril 2016.
2. ↑  "Mikel Merino signs for Newcastle from Borussia Dortmund in permanent deal". BBC Sport. 13. oktoober 2017. Vaadatud 13. oktoobril 2017.
3. ↑  "Latest news: Mikel Merino joins Real Sociedad". Newcastle United F.C. 12. juuli 2018. Vaadatud 12. juulil 2018.
**Ivan Kubrakoŭ** (valgevene kirillitsas Іван Уладзіміравіч Кубракоў; sündinud 5. mail 1975) on Valgevene riigitegelane.

Ivan Kubrakoŭ on lõpetanud Valgevene Siseministeeriumi Akadeemia. Alates 1995. aastast töötab ta Siseministeeriumi süsteemis. 12. mail 2017 sai ta Viciebski oblastis Siseasjade osakonna ülemaks. 28. mail 2019 määrati ta Minski linna Siseasjade osakonna ülemaks.

31. augustil 2020 lisati Ivan Kubrakoŭ nende isikute nimekirja hulka, kellele määrati tähtajatu sisenemiskeeld Lätti, viieaastane Eestisse sisenemiskeeld ja Leetu sisenemiskeeld seetõttu, et oma tegevusega korraldas ja toetas ta 9. augusti presidendivalimiste võltsimist ja sellele järgnenud rahumeelsete meeleavalduste vägivaldset mahasurumist.

Alates 29. oktoobrist 2020 on ta Valgevene siseminister.

Kubrakoŭ on Valgevene Vabariigi Julgeolekunõukogu liige.

Viited
------

1. ↑  Биография нового главы МВД Белоруссии Ивана Кубракова ТАСС, 29. oktoober 2020
2. ↑  "Лукашенко, ЦИК, силовики. Страны Балтии ввели санкции в отношении белорусских чиновников". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. september 2020. Vaadatud 6. juulil 2021.
3. ↑  Belarus. Ministries, etc. rulers.org
**Vene Koorikapell** on 1974. aasta märtsis Tallinnas asjaarmastajate segakoorina loodud koor.

Koori looja ja esimene koorijuht oli tuntud eesti dirigent John Tungal. Koori on juhatanud Uno Järvela ja Raul Talmar. Rohkem kui 15 aastat seisab koori eesotsas Eesti Muusikaakadeemia dotsent Olga Tungal. Koori repertuaaris on vene, eesti ja lääne heliloojate klassika, vene vaimulik muusika ja rahvalaulud. Kooris osaleb 30 lauljat, kelle keskmine vanus on 30 aastat. 1975. aastast on koor osa võtnud kõigist üldlaulupidudest, esinenud Tallinna vanalinna päevadel, Narva festivalidel "Kevadine võti", Tallinna õigeusumuusika festivalidel "Credo".

Koor on laulnud Eesti parimatel lavadel: Mustpeade maja saalis, Estonia Kontserdisaalis, Tallinna Raekojas, Matkamajas, Ajaloomuuseumi saalis, Niguliste ja Püha Vaimu kirikus, Tartu Ülikooli aulas.

Koor on käinud kontserdireisidel Lätis, Valgevenes, Gruusias, Usbekistanis, Karjalas, Ukrainas, Rootsis, kaks korda Saksamaal, Austrias rahvusvahelisel Schuberti konkursil, Norras. Koor on teinud koostööd selliste Eesti tuntud muusikutega nagu Ivari Ilja, Mati Palm, Leili Tammel ja Teo Maiste.

Välislingid
-----------

* Koduleht
|  |  |
| --- | --- |
| Hoiatus! | **Võimalik autoriõiguste rikkumine!**  Kui on olemas/saadud luba teksti kasutamiseks litsentsi CC BY-SA 3.0 tingimustel, siis edasta aadressile permissions-etättwikimedia.org kiri, milles autor kinnitab, et on nõus teksti kasutamisega selle litsentsi tingimustel.

Võimalikuks lahenduseks on ka teksti ümbersõnastamine, sest faktid ei ole autoriõigustega kaitstud. |

   Teksti allikas: 
Eramets on ühe või mitme isiku omandis olev mets, mis ei kuulu riigile. Erametsa majandamise kitsendused sätestab kehtiv seadus.

Erametsandus ei ole ammu valdkond, mille vajalikkust Eestis peaks ühiskonnale tõestama. See on olemas Eesti elu tähtsa osana neljas valdkonnas (majanduslikus, kultuurilises, sotsiaalses, ökoloogilises), mõjutades ja olles mõjutatud sellest, mis selle ümber. 

Erametsamaa üleviimine mittemetsamaaks toimub metsaomaniku taotluse alusel kinnistusraamatuseadusega sätestatud korras pärast Metsaameti otsuse kinnitamist.

Üle poolte Euroopa metsadest, v.a. Venemaal ja teistes CIS riikides, on eraomandis. Erametsaomanikel on suur roll metsa ökosüsteemide säilitamisel, maaelu arengu edendamisel ja turule ressursside varundamisel .

Eesti erametsaomanikele kuulub kokku 1.01 miljonit hektarit kogu Eesti metsamaast, mis on 47%. Eesti erametsa tagavara on umbes 275 miljonit m3. Keskmine erametsamaa pindala on 10.4 ha. Kõigest 40% Eesti erametsaomanikest elavad reaalselt enda metsamaa lähedal. 2015. aasta lõpuks kuulusid ca 10 000 kogu 97 000st eramestsa omanikust mõnda kohalikku erametsaomanike liitu. Erametsa omanikel on kasulik liituda kohalike seltsidega, mis on vastutavad ühistegevuste organiseerimise eest ning jagavad neile nõuandeid ja informatsiooni.

Erametsa majandamise erisused
-----------------------------

Üle 50 ha suurustes juriidilistele isikutele kuuluvates metsades on metsamajandamiskava kõigi nõuete täitmine kohustuslik.

Teistes erametsades on omanik kohustatud:

metsamajandamiskava osas - kinni pidama lõppraieks määratud arvestuslangi suurusest;

hooldus- ja valikraie eeskirjade osas - raie tegemisel mitte ületama metsamajandamiskavaga määratud väljaraiutava puidu lubatud kogust;

täitma metsade uuendamise, valve ja kaitse eeskirjade nõudeid metsa kaitsmiseks haiguste, kahjurite ja tulekahjude eest ning geneetiliselt väärtusliku paljundusmaterjali kohta;

Kui eramets on määratud hoiu- või kaitsemetsaks ja sellele kehtestatud majandamisrežiim on metsaomanikule majanduslikult kahjulik, hüvitab majandamisrežiimi kehtestaja omanikule saamata jäänud tulu Vabariigi Valitsuse poolt kehtestatud korras.

Vaata ka
--------

* Eesti Erametsaliit

Viited
------

1. 1 2 3  "Metsaseadus".
2. ↑  [www.unece.org/fileadmin/DAM/timber/publications/SP-26.pdf "Private forest ownership in Europe"] (PDF). `{{netiviide}}`: kontrolli parameetri `|url=` väärtust (juhend)
3. ↑  "Private forestry".
4. ↑  "Erametsaliit".
5. ↑  "Aastaraamat" (PDF).
**Rein Palvadre** (sündinud 18. septembril 1934 Tartus) on eesti keemik.

Elulugu
-------

Rein Palvadre on õpetaja poeg.

Lõpetas 1953 Põltsamaa Keskkooli, 1959 TPI keemiateaduskonna, 1963 aspirantuuri, keemiakandidaat (1966, ENSV TA), väitekiri "Molübdeeni, volframi ja vanaadiumi sorptsiooni- ja eraldamisprotsesside uurimine ioniitidel". 

Oli 1959–1961 Energeetika Instituudi mineraalse tooraine rikastamise sektori vaneminsener, 1964–1967 Keemia Instituudi rikastamisprotsesside sektori noorem- ja 1967–1978 vanemteadur, 1978–1980 sektori juhataja kohusetäitja, 1980–1991 anorgaanilise keemia sektori vanemteadur, 1991–94 diktüoneemakilda keskkonnamõjude uurimisrühma juht, seejärel Tallinna Kuristiku Gümnaasiumi keemiaõpetaja.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: haruldaste metallide eraldamine diktüoneemakildast ioonvahetusmeetodil, ioonkromatograafia, põlevkivi ja diktüoneemakilda keskkonnaohtlikkus. Tõestas katseliselt, et ioonivahetusmeetodil on võimalik eraldada kildast haruldasi metalle (uraan, vanaadium, molübdeen). Uurimistöö tulemuste põhjal koostati andmed katseseadme ehitamiseks. Ioonkromatograafias töötati välja uus sorbent ioonkromatograafi jaoks (kaasautor), mis läks tootmisse. Uurimisteemade salastatuse tõttu jäid töö tulemused (kuni 1984) avalikustamata.

Teoseid
-------

18 teadustrükist (aastaist 1985–95), 6 autoritunnistust.

* Исследование минерального состава граболитового аргиллита Эстонии. // Гор. сл. 1 (1984) 2
* Коррелационные связи между компонентами в граболитовых аргиллитах Эстонии. // Гор. сл. 1 (1984) 3
* Preparation of low capacity anion-exchange resins for ion chromatography on a methacrylic copolymer matrix (kaasautor). // J. Chromatogr. 350 (1985) 1
* "Põlevkivirajooni mõjust Peipsi järvele atmosfääri kaudu". Kaasautor. // Eesti TA Toim. Keemia 39 (1990) 1
* Некоторые вопросы водного выщелачивания аргиллитов. // Изв. АН Эст. Химия 39 (1990) 4
* "On the possibilities of utilizing organic-poor oil shales". Kaasautor Viktor Ahelik. // Oil Shale 9 (1992) 4
* "The distribution on some rare metals in the process of separation of organic matter from Estonian dictyonema argillite". Kaasautor Viktor Ahelik. // Oil Shale 10 (1993) 4
* The leaching of dioctyonema argillites in the dumps of phosphorite open cast mining at Maardu (kaasautor B. Naumov). // Oil Shale 11 (1994) 3.
* "Pilguheit rikastamisprotsesside sektori ajaloole". // Keemia Instituut 1947-2002

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* KI teaduskaader 1947–1972. Lk 18

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 415–416

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Erastvere järv** on järv Kagu-Eestis Põlvamaa edelaosas Otepää kõrgustiku kagunõlval, Kanepist 1,5 km kagu pool.

Järve pindala on 15,9 ha, keskmine sügavus on 3,5 m ja suurim sügavus on 9,7 m (järve edelaosas). Erastvere järv paikneb kirde-edela suunas piklikus orus, mille veerud tõusevad kuni 15 m kõrgusele ning on kaetud segametsa ja pargiga. 

Järve kaldad on kõvad, põhi on kohati liivane, sügavamal on see väga mudane ja täis rampu.

Erastvere järv on lähtejärv, selle kirdenurgast voolab välja Ahja jõgi. Seda toidavad sademed ja põhjaallikad. Vesi on tugevasti temperatuuri ja hapniku poolest kihistunud (põhjakihid on ilma hapnikuta). Vesi on kollakasroheline ja vähe läbipaistev (1,4 m). 

Järves elab palju kalaliike: ahven, latikas, särg, haug, linask, roosärg, koger ja luts.

Erastvere järv on looduskaitse all. Seal kasvab ka haruldane lamedalehine jõgitakjas. See on tähtis puhkekoht, kus saab ujuda ja kala püüda. Järv koos pargiga on kaunis maastikuelement.

Viited
------

1. ↑  Erastvere järv keskkonnaportaalis. Vaadatud 9.03.2015.

Välislingid
-----------

* Erastvere järv (foto)
**Johannes Mürk** (17. august 1874 Vana-Põltsamaa vald Põltsamaa kihelkond – 21. juuli 1946 Malmö Rootsi) oli eesti majandustegelane ja poliitik, II ja III Riigikogu liige.

Hariduse sai ta Põltsamaal elementaarkoolis ja Eesti Aleksandrikoolis. 

Töötas 1909. aastani käsitöölisena tehastes Tallinnas ja Peterburis. Seejärel tegutses Tallinnas iseseisva ettevõtjana. Vabadussõjast võttis osa Tallinna garnisonis.

Ta oli paljude organisatsioonide ja asutuste liige. Aastast 1924 oli ta Tallinna majaomanike panga juhatuse esimees, oli kindlustusseltsi "Maja" asutajaid ja juhatuse esimees, Esimese Eesti Kindlustuse Seltsi Maja (EEKS-MAJA) juhatuse esimees, osaühingu Majaomanik juhatuse esimees, Majaomanikkude Koja abiesimees ja Hotelli "Palace" omanik.

Ta oli 14. veebruarist 1924 (Johann Keskülli (1872–1924) asemel, Üleriikliku Majaomanike Seltside Liidu nimekirjas) II Riigikogu liige ja III Riigikogu liige.

Johannes Mürk suri 21. juulil 1946 Rootsis Malmös.

Tunnustus
---------

* Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk, 1938

Viited
------

1. ↑  Heiki Raudla. Pilistvere kihelkond - Eestimaa Taani. Viljandi muuseum 2012
**Rein Paluoja** (sündinud 19. mail 1954 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane.

Elukäik
-------

Rein Paluoja on raamatupidaja poeg.

Ta lõpetas 1972. aastal Tallinna 20. Keskkooli ja 1977. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna majandusinfo mehhaniseeritud töötlemise organiseerimise erialal. Aastatel 1985–1989 oli Küberneetika Instituudi aspirant, 1990–1992 Suurbritannias Walesi Ülikooli Swansea kolledži doktorant, doktorikraad tehnikateadustes (1992, samas), väitekiri "Embedded software specification and analysis". 

Rein Paluoja töötas aastatel 1980–1985 TA Küberneetika Instituudis. Aastatel 1992–1996 oli ta Tallinna Tehnikaülikooli (TTÜ) teadur ja 1996. aastast on TTÜ infotehnoloogiateaduskonna automaatika instituudi automaatjuhtimise ja süsteemianalüüsi õppetooli dotsent. Õpetatavad kursused: hajussüsteemid, arvutivõrgud, programmeeritavad kontrollerid, väljendusoskus ehk inimkommunikatsioon.

Teadustöö
---------

Uurinud reaalajasüsteemide spetsifitseerimise ja analüüsi probleeme, osalenud reaalajasüsteemide (süsteemi- ja tarkvara) loomisel, hajussüsteemi Satelliit ja kooliarvuti Juku väljatöötamises. Eesti NSV Ministrite Nõukogu preemia (1986, kollektiivis), ELKNÜ preemia (1986, kollektiivis). Üle 20 teadustrükise.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide.

Teoseid
-------

* Tarkvara tõrketaluvus (kaasautor V. Petermann). // Arvutustehnika & Andmetöötlus (2000) 4
* Tõrketaluvus kommertsarvutisüsteemides (kaasautor V. Petermann). // Arvutustehnika & Andmetöötlus (2000) 5

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

* Rein Paluoja Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* Rein Paluoja

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Ivan Kostov
**Ivan Jordanov Kostov** (*Иван Йорданов Костов*; sündinud 23. detsembril 1949 Sofias) on Bulgaaria poliitik, peaminister 27. maist 1997 kuni 24. juulini 2001.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Stefan Sofiyanski** | **Bulgaaria peaminister**1997–2001 | Järgnev**Simeon Sakskoburggotski** |

Bulgaaria peaministrid

**Bulgaaria kuningriik:** Burmov | Drumev | D. Cankov | Karavelov | Ehrnrooth | *koht täitmata* | Sobolev | D. Cankov | Karavelov | Drumev | Karavelov | Radoslavov | Stoilov | Stambolov | Stoilov | Grekov | Ivančov | Petrov | Karavelov | Danev | Petrov | Petkov | Stančov\* | Gudev | Malinov | Gešov | Danev | Radoslavov | Malinov | Teodorov | Stambolijski | A. Cankov | Ljapčev | Malinov | Mušanov | Georgiev | Zlatev | Tošev | Kjoseivanov | Filov | Gabrovski\* | Božilov | Bagrjanov | Muraviev | Georgiev

**Bulgaaria Rahvavabariik:** G. Dimitrov | Kolarov | Červenkov | Jugov | Živkov | Todorov | Filipov | Atanasov | Lukanov

**Bulgaaria Vabariik:** Popov | F. Dimitrov | Berov | Indzhova | Videnov | Sofiyanski | Kostov | Sakskoburggotski | Stanišev | Borisov | Rajkov | Orešarski | Bliznaški | Borisov | Gerdžikov | Borisov | Petkov | Donev | Denkov
**Erastvere külanõukogu** oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954. Külanõukogu halduskeskus asus Erastvere asunduses.

Erastvere külanõukogu moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlusega Võrumaa Kanepi valla koosseisus. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlusega Kanepi vald likvideeriti ja Erastvere külanõukogu territoorium arvati Põlva rajooni koosseisu.

Külanõukokku kuulusid Ala, Erastvere, Koigera, Kuuba, Magari, Mäe, Närapää ja Seegemi küla.

Erastvere külanõukogu likvideeriti Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 17. juuni 1954 seadlusega ja selle alad liideti Kanepi külanõukoguga.

Erastvere külanõukogu hõlmas osa praeguse Kanepi valla alast.

Viited
------

1. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Võru maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta". Eesti NSV Teataja, 1945, 33, 520
2. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s". Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
3. ↑  "Rahvusarhiiv. Haldusüksused. Erastvere külanõukogu (1945–1954)". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. november 2016. Vaadatud 8. novembril 2016.
**Johannes Kaarep** (kuni 1935. aastani **Johannes Matvei**; 12. juuli 1886 – 11. septembril 1948) oli eesti kirjaprohvet.

1920. aastal tuli ta usulisele veendumusele ja veetis kolm nädalat Seevaldi vaimuhaiglas. 1921. aastal töötas Kaarep Toitlusministeeriumis Karja ja Kalanduse Osakonnas asjaajajana. 

1922. aastal kutsuti ta Pärnu Maavalitsuse liikmeks. Samal ajal sai ta enda sõnul Jumalalt käsu kirjutada ja kirjastada raamat "Jumal räägib", mis ilmus 1000 eksemplaris, millest üle 800 saadeti tasuta eesti rahva juhtidele ja ajakirjanikele. 1928. aastal sai Kaarep samasuguse käsu kirjutada teine raamat "Mispärast tahate teie surra?". Raamatus esitatakse arvukalt paralleele Eesti ajaloo ja Vana Testamendi sündmuste vahel. 

1932. aastal ilmus tal raamat "Eluummikust väljapääsutee". Raamatus hüüti rahvast meeleparandusele ja kutsuti vastu võtma Jumala armu Jeesuses Kristuses.

Johannes Matvei ennustas, et 1933. aastal voolab kõikjal veri, sest Kristuse tulemine olevat ligi, Eesti jääb siiski sõjamöllust puutumata; Jumal olevat selle palvetamise mõjul edasi lükanud.

Kirjas 27. novembril 1939 riikide juhtidele ja rahvastele ütles Johannes Kaarep muu hulgas: "See on Eesti rahvale ülesnäidatud suur au sellega, et Jumal määras suure N. Vene riigi ja 182 miljonilise rahva Eesti riigi piiride füüsiliseks kaitsjaks. – ühe väärsuse, vastastikuse usalduse ja lugupidamise alusel. Sellest tingituna Eesti rahvas peab olema Jumalale tänulik ja tervitama Eestisse saabunud N. Vene sõjaväe juhte ja sõdureid; kui Jumalast saadetud Eesti riigi kaitsjaid ja kui võrdseid kaasvõitlejaid üldise rahu eest. Selle käsusõna sain Jumalalt Teile kirjutamiseks Eestis, Harku vallas Kuldala talus 4. novembril 1939. aastal."

Ta nõudis Litzmannilt ja Mäelt Eesti lipu pühitsemist, mille siis tema kui Kuningate Kuninga esindaja isiklikult uue Eesti Vabariigi valitsuse esindajale pidi üle andma.

Johannes Kaarepil oli asunikutalu Haabersti asunduses, mille talle olevat kinkinud Jumal. Johannes Kaarep on maetud Rahumäe kalmistule

Viited
------

1. ↑  Kristus presidendi kandidaat. Rahvaleht, 11. august 1932, nr. 94, lk. 5.
2. ↑  Johannes Matvei-Kaarep. Rakvere Nelipüha Kogudus, 2006, lk. 6
3. ↑  Johannes Matvei-Kaarep. Rakvere Nelipüha Kogudus, 2006, lk. 6–7
4. ↑  Johannes Matvei-Kaarep. Rakvere Nelipüha Kogudus, 2006, lk. 8
5. ↑  Johannes Matvei-Kaarep. Rakvere Nelipüha Kogudus, 2006, lk. 10–11
6. ↑  Mida meile ennustatakse? Rahvaleht, 4. jaanuar 1934, nr. 1, lk. 4.
7. ↑  Jumal pikendas armuaega. Rahvaleht, 11. jaanuar 1934, nr. 4, lk. 6.
8. ↑  Johannes Matvei-Kaarep. Jumal on rääkinud. Prohvetlikud kirjad. 2017. Lk. 53–54, 57.
9. ↑  Johannes Matvei-Kaarep. Rakvere Nelipüha Kogudus, 2006, lk. 13
10. ↑  Kristus presidendi kandidaat. Rahvaleht, 11. august 1932, nr. 94, lk. 5.
11. ↑  Johannes Matvei-Kaarep. Rakvere Nelipüha Kogudus, 2006, lk. 15

Kirjandus
---------

* Johannes Matvei-Kaarep. Rakvere Nelipüha Kogudus, 2006.
* Kristus presidendi kandidaat. Rahvaleht, 11. august 1932, nr. 94, lk. 5.
* "Armuaeg on otsas." Rahvaleht, 3. september 1932, nr. 104, lk. 5.
**Rein Prank** (sündinud 22. märtsil 1949 Amblas Järvamaal) on eesti matemaatik ja arvutiteadlane.

Elulugu
-------

Rein Prank on teemeistri poeg.

Lõpetas 1967 Nõo Keskkooli, õppis 1967–1971 Tartu Ülikooli matemaatikateaduskonnas, lõpetas 1973 Moskva Ülikooli matemaatikuna, 1979 samas aspirantuuri, füüsika-matemaatikakandidaat (1982, Moskva Ülikool), väitekiri "Элементарные теории с логикой реализуемости". Täiendas end 1993 Saksamaal. Oli 1973–1976 TÜ matemaatilise statistika ja programmeerimise kateedri vanemõpetaja, 1979 programmeerimise kateedri õpetaja, 1979–1985 vanemõpetaja, 1985–1992 dotsent, 1993– arvutiteaduse instituudi teoreetilise informaatika õppetooli dotsent. Õpetanud matemaatilist loogikat, programmeerimist, algoritmiteooriat, õpiprogramme; koostanud õppevahendeid.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: konstruktiivne matemaatiline loogika, intelligentsed õpetussüsteemid. Olnud õpilaste täppisteaduste olümpiaadi informaatika ainekomisjoni esimees (1988, 1992–1997), Eesti võistkonna juhendaja üleliidulisel informaatika olümpiaadil 1988 ja rahvusvahelisel olümpiaadil 1992–1997. Eesti Matemaatika Seltsi liige, Eesti Informaatika Seltsi liige. Üle 30 teadustrükise.

Tunnustus
---------

* 2009 Tartu Ülikooli aumärk
* 2010 Gerhard Rägo nimeline mälestusmedal
* 2014 Tartu Ülikooli medal

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 8.12.2022.
3. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 5.12.2022.

Teoseid
-------

* Выразимость в элементарной теории рекурсивно-перечислимых множеств с логикой реализуемости. // Алгебра и логика 20 (1981) 4
* Using computerised exercises on mathematical logic. // Informatik-Fachberichte 292 (1991)
* Loogika. Mõtlemise tõestamisest (kaasautorid T. Tamm, T. Tammet). Tartu, 1997, 2. trükk 2002
* Matemaatiline loogika ja algoritmiteooria. Tartu, 2004
* Sissejuhatus matemaatilisse loogikasse. Tartu, 2004.

Kirjandus
---------

* Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 378; II, 134
* EE 14, 378.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Mihkel Poska** (ka **Mihhail Poska**; 1860–1892) oli eesti õigeusu kiriku- ja haridustegelane.

Eluloolisi andmeid:
-------------------

Ta sündis 7. novembril 1860 Tartumaal Laiuse kihelkonnas  köster Jaan Joann Poska ja Anna (Ann) Poska (sünd Tikker) peres, õppis Laiuse kihelkonnakoolis, Riia Vaimulikus Koolis ja Seminaris 1871-1881 ning omandas köster-kooliõpetaja kutse, õppis Tartu Ülikooli filoloogiaosakonnas (vene keel) aastatel 1884-1885, töötas kooli-inspektorina Saaremaal ja Harjumaa Rapla jaoskonna Talurahvaasjade komissarina Tallinnas aastatel 1890-1891.

Mihkel (Mihhail) Poska suri Tallinnas 1892. aastal.

### Teenistuskäik köster-kooliõpetajana:

* Tartu Jumalaema uinumise koguduses 1883-1887

* vabastati vaimuliku tööst piiskopkonnas 1887

Isiklikku
---------

Mihkel Poska pere: abikaasa Apollinaria Poska (sünd Žemtšužina) (1867-1926), nende lapsed: Liidia Poska-Teiss (1888-1956); Nadežda Poska (sünd 1889); Mihhail Poska (sünd 1890)

Vaata ka
--------

* Laiuse kihelkond
* Jaan Poska
* Nikolai Poska
* Paul Poska