recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Epp Annus** (sündinud 30. augustil 1969) on eesti kirjandusteadlane.

Ta lõpetas juunis 1993 Tartu Ülikooli bakalaureuseõppe ja sama aasta detsembris magistriõppe eesti keele ja kirjanduse erialal. 2002. aastal kaitses ta samas eesti kirjanduse erialal doktoriväitekirja "Kuidas kirjutada aega". 
Ta on end täiendanud 1996. aastal Turu ülikoolis ja 1999. aastal Cornelli Ülikoolis.

Aastatel 1994–2004 töötas ta Underi ja Tuglase Kirjanduskeskuses teadurina, 1999–2001 Tartu ülikooli kirjandusteooria õppetooli lektorina. 

2005–2019 oli ta Eesti Kirjandusmuuseumi kultuuri- ja kirjandusteooria töörühma vanemteadur. Alates 1. veebruarist 2020 on Annus Tallinna Ülikooli Humanitaarteaduste instituudi vanemteadur. 

Tema peamised uurimissunad on Eesti proosakirjandus, filosoofia ja kirjandus, argielu fenomenoloogia, postkolonialism.

Teoseid
-------

* Monograafia "Kuidas kirjutada aega" (2002)
* Romaan "Sina, Matilda" (2007)
* Väikelasteraamatud "Auto ja põder", "Elavad tähed", "Jaak ja lumi", "Jaak läheb poodi", "Oravaraamat", "Oravalapsed vanas majas", "Oravalapsed talvises metsas", "Mari päev", "Oskar läheb õue", "Unelaul kahel häälel", "Väike lumehelbeke", "Täheraamat".
* "Sotskolonialism Eesti NSV-s: võim, kultuur, argielu" (2019)
* Romaan "Tere, Aleksander: lugu tulemata jäänud tulevikust" (2021)

Tunnustus
---------

* 2022 Tallinna Ülikooli kirjandusauhind ("Tere, Aleksander")

Viited
------

1. 1 2  CV eki.ee

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Epp Annus** |

* Epp Annus Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* Teaduspublikatsioonid
Nick Foligno (2014)
**Nicholas Foligno** (sündinud 31. oktoobril 1987 Buffalos New Yorgi osariigis) on USA jäähokimängija, kes mängib keskründajana või vasaku ääreründajana NHL-i klubis Chicago Blackhawks.

2006. aastal valis Ottawa Senators ta NHL-i *draft* '​is 28. valikuna. Enne seda oli ta mänginud Ontario Hockey League'i klubis Sudbury Wolves, kuhu jäi ka hooajaks 2006–07. Senatorsi meeskonnas debüteeris ta NHL-is hooajal 2007–08.

Pärast viit hooaega Senatorsis liitus Foligno 2012. aasta juulis Columbus Blue Jacketsiga. 2015. aastal sai ta Blue Jacketsi kapteniks.

2017. aastal pälvis ta King Clancy Memorial Trophy ja Mark Messier Leadership Awardi. 2015. aastal osales ta NHL-i tähtede mängul.

2021. aasta aprillis siirdus ta Toronto Maple Leafsi, kuid mängis seal vaid hooaja lõpuni. 2021. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Boston Bruinsiga.

2023. aasta juunis kaubeldi Foligno koos Taylor Halliga Ian Mitchelli ja Alec Regula vastu Bruinsist Chicago Blackhawksi.

USA jäähokikoondise koosseisus on Foligno osalenud kolmedel maailmameistrivõistlustel (2009, 2010 ja 2016).

Tema isa Mike Foligno mängis NHL-is 15 hooaega. Tema noorem vend Marcus Foligno mängib samuti NHL-is.

Viited
------

1. ↑  "Bruins announce free agent signings and transactions". nhl.com. 28.7.2021. Vaadatud 24.10.2021
2. ↑  "Blackhawks acquire Foligno, Hall from Bruins". Chicago Blackhawks. 26. juuni 2023. Vaadatud 26. juunil 2023.

Välislingid
-----------

* Nick Foligno NHL.com lehel
* Nick Foligno hockeydb.com lehel

| * v
* r
Chicago Blackhawks |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Petr Mrázek **·** Alex Stalock |
| 
**Kaitsjad**: Jack Johnson **·** Caleb Jones **·** Seth Jones **·** Jake McCabe **·** Connor Murphy **·** Jarred Tinordi **·**  Alex Vlasic |
| 
**Ründajad**: Andreas Athanasiou **·** Colin Blackwell **·** Jason Dickinson **·** Max Domi **·**  MacKenzie Entwistle **·** Reese Johnson **·** Tyler Johnson **·** Patrick Kane **·** Boris Katchouk **·** Jujhar Khaira **·** Philipp Kurashev **·** Sam Lafferty **·** Taylor Raddysh **·** Jonathan Toews **·**  |
Faksiaparaat 1999. aastast
**Faks** (lühend sõnast **faksiimile**) ehk **telefaks** on skaneeritud ja prinditud teksti, jooniste, fotode ja muu taolise ülekanne, tavaliselt telefoninumbrile, mis on ühendatud printeri või muu väljundseadmega. Algne dokument skaneeritakse faksiaparaadiga, mis töötleb sisendkujutise üheks fikseeritud pildiks, konverdib selle rasterkujutiseks ja saadab selle läbi telefonisüsteemi helisagedustoonidena (faksiimileside). Vastuvõttev faksiaparaat tõlgendab need toonid, taastekitab fikseeritud pildi ja trükib välja paberkoopia. Varajased faksisüsteemid teisendasid pildi tumeduse helisignaaliks pideval või analoogsel moel. 1980ndatest saati saadab enamus faksiaparaate leheküljest üle heliks kodeeritud digitaalesituse, kasutades andmete pakkimist, et kiiremini edastada valgeid ja musti alasid pildist.

Faksiaparaadid olid 1980ndatel ja 1990ndatel kontorites laialt levinud, kuid Internetipõhised tehnoloogiad nagu e-post ja veeb on faksitehnoloogia pea igal moel asendanud. Faksiaparaadid on siiani populaarsed tervishoius ja korrakaitses.

Vaata ka
--------

* Faksiimile

Viited
------

1. 1 2  Leemets, Tiina (21. mai 1993). "Kas *fax* või *faks*?". *Hommikuleht* – via Eesti Keele Instituut.
2. ↑   Faks (EKSS)
3. ↑  Rouse, Margaret (juuni 2006). "What is fax?". SearchNetworking. Vaadatud 25. juulil 2012.
4. ↑  Haigney, Sophie (19. november 2018). "The Fax Is Not Yet Obsolete". *The Atlantic*. Emerson Collective. Vaadatud 13. märtsil 2022.
**KHTML** on KDE projekti poolt arendatav HTML esitlusmootor, mida kasutatakse Konquerori veebibrauseris ning millest hargnenud versioon WebKit on kasutusel Apple'i Safari veebibrauseris. KHTML on kasutatav LGPL litsentsi all, seega vaba tarkvara.

Ajalugu
-------

KHTML ehitati üles tol ajal uuele KPart raamistikule, ning avalikustati 2000. aastal KDE2-s, et seda kasutada uues failihalduris ja veebibrauseris Konqueror, mis vahetas välja monoliitse KDE failihalduri. See on programmeeritud C++ keeles, litsentseeritud LGPL litsentsi all, ning toetab enamikku veebisirvimisega seotud standardeid. Et võimalikult suurel hulgal veebilehti kuvada, on toetatud ka mõned Internet Exploreri lisavõimalused ja omapärad, kuigi need ei kuulu HTML-i standardite hulka.

KHTML näitab veebilehti kiiremini kui Gecko, selle põhiline avatud lähtekoodiga rivaal ja teiste hulgas ka Mozilla Suite'i ja Mozilla Firefoxi tuum. Siiski, kuna see on vähem tuntud, on KHTML vähese toetusega; või isegi kui veebileht töötab, väidetakse kohati vastupidist. Näiteks Gmail töötab ainult siis, kui Konqueror tuvastab ennast Firefoxina.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib praegusest Taani kroonprintsist; varasemate kroonprintside (hiljem kuningate) kohta vaata lehekülge Frederik.* |

---

Taani kroonprints Frederik 2021. aastal
Taani kroonprints Frederik (2015)
**Frederik X** (Frederik André Henrik Christian; sündinud 26. mail 1968 Kopenhaagenis) on Taani kuningas. Ta on endise kuninganna Margrethe II ja tema abikaasa, prints Henriku vanem poeg. 14. jaanuaril 2024 sai temast Taani kuningas.

Sünd
----

1968. aastal sai ta nime oma vanaisa, Frederik IX järgi; Taani kombe kohaselt saavad kõik kuningad nimeks Frederik või Christian. Tema ristivanemad olid Taani prints Georg, parun de Watteville-Berckheim, krahv Etienne de Laborde de Monpezat, Kreeka kuninganna Anne-Marie, Luksemburgi suurhertsoginna Joséphine-Charlotte ja Brigitta Juel Hillingsø.

Haridus ja sõjaväeline teenistus
--------------------------------

Kroonprints õppis Krebs' Skole algkoolis aastatel 1974–1981, 1974–1976 oli ta koduõppel, sealt edasi aga käis koos teistega koolis. 1982–1983 oli prints vahetusõpilaseks École des Roches'is Prantsusmaal. 1986 lõpetas kroonprints Øregaardi Gymnasiumi. 

1992–1993 õppis prints Frederik Henrikseni nime all Harvardi ülikoolis politoloogiat. Järgmisel aastal viibis ta kolm kuud Taani riigi ÜRO missioonil New Yorgis. Ta sai politoloogias magistrikraadi Aarhusi ülikoolist 1995 ning 1998–1999 töötas kroonprints Pariisi Taani saatkonnas sekretärina. 

Prints on läbi teinud ulatuslikud militaarkursused ning sõjaväeteenistuse. 2001–2002 läbis ta täiendkoolituse Taani Kuninglikus Kaitsekolledžis ning on jätkuvalt aktiivteenistuses. Aprillis 2004 sai printsist komandör mereväes, kolonelleitnant (*Oberstløjtnant*) armees ning kolonelleitnant õhuväes.

Perekond
--------

Kuninglike pulmade puhul Fääri saartel välja antud postmark
Riiginõukogu istungil 8. oktoobril 2003 andis kuninganna Margrethe II oma nõusoleku kroonprintsi ja Mary Elizabeth Donaldsoni, Austraaliast pärit turunduskonsultandi abielule. Laulatus toimus 14. mail 2004 Kopenhaagenis. 

25. aprillil 2005 teatas õukond, et paar ootab oma esimest last ning 15. oktoobril 2005 sündis neil poeg, kes sai vana traditsiooni järgides ristimisel nimeks Christian. 

26. oktoobril 2006 teatas õukond teise lapse ootusest. 21. aprillil 2007 sündis tütar, esimene Taani printsess alates 1946. aastast. Tüdruk ristiti 1. juulil 2007 ning tema nimeks sai Isabella Henrietta Ingrid Margethe. Enne nime teatavaks tegemist oli Taani press andnud talle hüüdnime *Lillepigen*, mis tähendab hellitavalt *väike tüdruk*.

8. jaanuaril 2011 sündisid peres kaksikud, tütar Josephine Sophia Ivalo Mathilda ja poeg Vincent Frederik Minik.

Tunnustus
---------

* 1995 Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Frederik X** |

* Taani kroonprintsi ja kroonprintsessi ametlik koduleht
* "Taani sai endale kuninga" ERR, 14. jaanuar 2024
Dammaravaigu tükid
**Dammaravaik**, ka **dammarvaik** on kollakas kuni pruunikas vaik, mida saadakse peamiselt Indias ja Malai saarestikus kasvavatelt šooreapuudelt, kaksiktiibviljaliste (*Dipterocarpaceae*) hulka kuuluvate lehtpuude perekondade *Shorea* ja *Hopea* isenditelt.

Sõna kasutatakse üldnimena eri puuliikide vaikude kohta. Ainet tarvitatakse heledate valguskindlate maalilakkide valmistamiseks.

Omadused
--------

Dammaravaiku kaubastatakse pähklisuuruste tükkidena, mis on valkjaskollase värvusega ja tolmuse pealispinnaga, murrukohtadelt aga värvitu, selge ja klaasjas.

Lahustub hästi tärpentinis, kloroformis ja benseenis, peaaegu täielikult lahustub amüülatsetaadis. Osaliselt lahustub bensiinis ja piirituses; atsetoonis 2/3 ulatuses.

Käesoojuses muutub kleepuvaks, 75 °C juures pehmeneb, vaigu sulamistemperatuur on 120–200 °C. Ei kollastu aja jooksul, niiskuses muutub tuhmiks.

Kasutamine
----------

Tärpentinis lahustatud dammaravaigust valmistatakse õlimaalis kasutatavat maalimisõli või lakki maalipinna viimistlemiseks. Maalikunstis on kasutusel alates 18. sajandi lõpust, suures osas mastiksivaigu asemel. Maalikunstis (erinevalt puidutöötlusest) värvilisi dammaravaike ei kasutata.

Maalide konserveerimisel kasutatakse 10–18% dammaravaigulahuseid, mis kantakse maali pinnale ja võidakse sulatada pinna sisse soojendatava spaatliga või triikrauaga läbi kaitsekile, kui on vaja läbida rohkem värvikihte. Seda meetodit ei saa kasutada mattide ja granuleeritud värvide puhul ega maalingutel, mis on soojusele tundlikud, eelkõige 19.-20. sajandi polükroomias.

Dammaravaiku lahustatuna bensiinis on kasutatud pastellmaali fiksatiivina.

Traditsiooniliselt on vaiku kasutatud batikas: dammaravaigukristallid lahustatuna kuumas vahas takistavad vaha murenemist, kui vedela värviga kantakse kangale kujundid ja mustrid.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 27. november 2019. Vaadatud 27. novembril 2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑
3. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 27. november 2019. Vaadatud 27. novembril 2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑
5. ↑  Joonistamise ja maalimise õpik. Tallinn, Eesti NSV Kunst, 1963.
6. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 27. november 2019. Vaadatud 27. novembril 2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
7. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. november 2019. Vaadatud 27. novembril 2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
8. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 27. november 2019. Vaadatud 27. novembril 2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
9. ↑  Joonistamise ja maalimise õpik. Tallinn, Eesti NSV Kunst, 1963.
10. ↑  Joonistamise ja maalimise õpik. Tallinn, Eesti NSV Kunst, 1963.

Välislingid
-----------

* Dammaravaik kunsti- ja konserveerimismaterjalide portaalis CAMEO
Markus Meckel (2023)
**Markus Meckel** (sündinud 18. augustil 1952 Münchebergis) on Saksamaa poliitik ja teoloog.

Markus Meckel on sündinud 1952. aastal Brandenburgi liidumaal Münchebergis luterliku pastori perekonnas. 1969. aastal sunniti ta poliitilistel põhjustel keskkoolist lahkuma ja aastatel 1969–1971 õppis ta kiriklikus seminaris. Aastatel 1971–1978 õppis ta Naumburgis ja Berliinis teoloogiat. 1970. aastate lõpust oli ta seotud opositsiooniliste ringkondadega. 

Aastatel 1978–1980 töötas ta majahoidjana, 1980–1982 oli ta Vipperowis vikaar ja 1982–1988 kirikuõpetaja. Aastatel 1988–1990 oli ta kiriku oikumeenilisel tööl Niederdodelebenis. 

1989. aastal oli Markus Meckel üks Saksa DV Sotsiaaldemokraatliku Partei asutajatest ja ta valiti partei eestseisusse. 1990. aasta veebruaris sai ta Saksa DV Sotsiaaldemokraatliku Partei aseesimeheks. 1990. aasta märtsist kuni oktoobrini oli ta Saksa DV Rahvakoja (parlamendi) liige.

1990. aasta 12. aprillist kuni 20. augustini oli Markus Meckel Saksa DV välisminister.

1990. aastast kuni 2009. aastani oli Markus Meckel Saksamaa Liidupäeva liige. 12. oktoobrist 2013 kuni 22. septembrini 2016 oli ta Saksa Sõjahaudade Hoolde Rahvaliidu president.

Tunnustus
---------

* 2004 Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Markus Meckel geb. 1952 Lebendiges Museum Online
2. ↑  German Democratic Republic Ministries, political parties, etc. rulers.org
3. ↑  Markus Meckel geb. 18. August 1952 Müncheberg Chronik der Wende
4. ↑  Markus Meckel ist neuer Präsident des Volksbundes Deutsche Kriegsgräberfürsorge : Für Erinnerung und Gedenken aus europäischer Perspektive presseportal.de
5. ↑  Konflikt Zukunft der Kriegsgräberfürsorge
6. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 470
**Clevo Co.** (hiina keeles 藍天電腦) on Taiwani originaalseadmete tootja (OEM) ja konstruktor (ODM). Ettevõte toodab sülearvuteid ja arvutite lisaseadmeid. Clevo müüb sülearvutite toorikuid lisandväärtusega edasimüüjatele, mis valmistavad lõppkasutajatele kohandatud sülearvuteid.

Ajalugu
-------

Enne sülearvutite tootmist valmistas toonane Nan Tan Computer klaviatuure.
Clevo asutati 4. oktoobril 1983. aastal Taiwanis ja kandis toona nime Nan Tan Computer (NTC). 1986. aastal hakkas firma tootma klaviatuure. Aastal 1988 tootis Clevo esimese iseseisvalt välja töötatud sülearvuti.

Järgmisel kümnendil laienes ettevõte Taiwanist väljapoole. Selleks asutas Clevo 1991. aastal Ameerika Ühendriikide ja Saksamaa tütarettevõtted. 1997. aastal noteeriti firma aktsiad Taiwani börsil.

2000. aastatel laiendas Clevo tootmist Hiinasse. Algselt asutati Kunshanis eraldiseisva juriidilise isikuna tehast omav Kapok Computer. Hiljem ühines tütarfirma siiski Clevoga.

Kirjeldus
---------

Fotol oleva Saksa ettevõte Schenker sülearvuti tooriku tootis Clevo.
Clevo konstrueerib, toodab ja müüb sülearvutite ekraane, sülearvutite toorikuid, sülearvuteid ja arvutite lisaseadmeid ning pakub liisingut. Börsiinfo järgi on ettevõte üks suurimaid sülearvutite originaalseadmete tootjaid ja konstruktoreid. Clevo turustab tooteid 50 riigis ja evib teeninduskeskusi Ameerika Ühendriikides, Hiinas, Saksamaal, Suurbritannias ja Taiwanis.

Ettevõte keskendub suurema jõudlusega sülearvutite ja nonde toorikute tootmisele, kusjuures erilist rõhku pannakse arvutimänguritele sobivate seadmete pakkumisele. Clevo sülearvutitoorikuid kasutavad näiteks firmad nagu Sager, Schenker, System76 ja XMG. Eesti ettevõte Ordi toodab samuti sülearvuteid Clevo toorikutest.

Viited
------

1. ↑  About Clevo. *Clevo*. Vaadatud 17. jaanuaril 2024.
2. ↑  Contact us. *Clevo*. Vaadatud 17. jaanuaril 2024.
3. 1 2 3  Clevo Co. Annual Income Statement. *The Wall Street Journal*. Vaadatud 17. jaanuaril 2024.
4. 1 2  Clevo Co. Annual Balance Sheet. *The Wall Street Journal*. Vaadatud 17. jaanuaril 2024.
5. 1 2  Clevo laptop - OEM Notebook manufacturer from Taiwan. *Laptop with Linux*. Vaadatud 17. jaanuaril 2024.
6. 1 2 3 4  Clevo history. *Clevo*. Vaadatud 23. jaanuaril 2024.
7. ↑  Clevo Co.. *Taiwan Stock Exchange Corporation*. Vaadatud 22. jaanuaril 2024.
8. ↑  Herzig, Benjamin. (30. aprill 2020). Schenker VIA 14 laptop review: Lightweight materials combined with a big battery. *NotebookCheck.net*. Vaadatud 23. jaanuaril 2024.
9. ↑  Clevo Co. Company Profile & Executives. *The Wall Street Journal*. Vaadatud 17. jaanuaril 2024.
10. 1 2  Clevo Co.. *Taiwan Stock Exchange Corporation*. Vaadatud 17. jaanuaril 2024.
11. ↑  Shilov, Anton. (14. jaanuar 2020). CES 2020: Clevo & XMG Prepare Notebooks w/ 12-Core AMD Ryzen 9 3000 CPUs. *AnandTech*. Vaadatud 22. jaanuaril 2024.
12. ↑  Ordi. (11. märts 2015). Kuidas sünnib Ordi sülearvuti?. *Facebook*. Vaadatud 22. jaanuaril 2024.

Välislingid
-----------

* Clevo – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Elekterkrampravi** ehk **elekteršokiravi** ehk **elekterimpulssravi** või **elekter-konvulsioonravi** (lühend EKR, inglise keeles *Electroconvulsive therapy*, lühendatult ECT, kõnekeeles *elektrišokk*) on psüühikahäirete ravis kasutatav meetod.

Elekterkrampravi võeti skisofreenia ravimeetodina laialdaselt kasutusele 1930. aastatel. Krampravi aluseks oli arvamus, et epilepsia ja skisofreenia välistavad teineteist (Ladislas Meduna). Algselt indutseeriti krampe keemiliste ühenditega (korasool) ja hiljem juba elektrivooluga. Elektrivoolu kasutamine võimaldab krampi täpsemalt doseerida. Ravi käigus lastakse patsiendile pea külge kinnitatud elektroodidesse elektrivool. Sõltuvalt metoodikast võib voolutugevus olla 10 mA – 1,6 A ja pinge 70–450 V. Kuigi EKR-i toimepõhimõtted pole täpselt selged, arvatakse, et ülevool käivitab bioloogilised mehhanismid, mis tasakaalustavad neuronaalset aktiivsust.

Näidustused
-----------

EKR-i kasutatakse juhtudel, kus tavalised ravimeetodid ei toimi või vajatakse kiiret tulemust. Patsiendi raviks sobivuse üle otsustab psühhiaater. Peamised näidustused on skisofreenia, bipolaarne meeleoluhäire, sügav depressioon jms. Depressiooniravis on see tõhus kuni 80% ravitud patsientide puhul.

Kõrvalnähud
-----------

Algselt kasutati elekterkrampravis meetodeid, mis põhjustasid patsientidele olulisi füüsilisi kahjustusi, näiteks luude murdumist ja hammaste purunemist. Krambihooga kaasnesid märkimisväärsed valud ja ebamugavustunne. Hiljem võeti elekteršokiravis kasutusele keemilised vahendid lihaste lõdvestamiseks. Tänapäeval toimub EKR narkoosis, lihasrelaksantidega EEG kontrolli all ja selliseid soovimatuid kõrvalnähte ei esine. Peamised võimalikud kõrvalnähud on: 

* Kõige sagedamini võib esineda ajutist peavalu, lihaste valulikkust ja iiveldust.
* Pärast ravi võib esineda segasusseisund, mida patsient ise sageli ei märka ­ja see kaob tavaliselt mõne tunni jooksul.
* Pärast protseduuri võib esineda raskusi vahetult enne protseduu­ri toimunu meenutamisel. Mõnikord ei pruugi mälu olla täpne mõni kuu tagasi toimunud sündmuste suhtes, väga harva kuni aastavanuste sündmuste suhtes. Mäluhäired mööduvad enamasti täielikult mõne nädala kuni kuu aja jooksul pärast raviprotseduuride lõppu. Üliharva võivad vähesed mäluhäired püsima jääda pikemaks ajaks.

* Harva võib esineda allergiline reaktsioon ravimitele, oksendamine narkoosi ajal, süda­me rütmihäired, ohtlik vererõhu tõus, püsiv segasusseisund, iseeneslikud krambihood protseduuri järgselt ning kanüülist tekkiv veenipõletik.

Vaata ka
--------

* Transkraniaalne magnetstimulatsioon
* Depressioon

Viited
------

1. 1 2  "Elekter-impulssravi" (PDF). *Regionaalhaigla*.
2. 1 2 3 4  "Elekter-konvulsioonravi" (PDF). *Regionaalhaigla*.
3. ↑  "Electroconvulsive Therapy Really Works For Depression, And Now We Know Why". *IFLScience* (inglise). 16. jaanuar 2024. Vaadatud 17. jaanuaril 2024.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib vulkaanist, sultani kohta vaata artiklit Agung (sultan).* |

---

**Agung** on 3142 m kõrgune tegevvulkaan Indoneesias Bali saare idaosas, Bali kõrgeim tipp. 

Vulkaan purskas 1963–1964 ja tegutseb siiani. Tal on 500 m lai ja 200 m sügav kraater, kust aeg-ajalt väljub suitsu ja tuhka.

Läänest tulevad õhumassid kaotavad Agungi ületades niiskuse. Selletõttu on Agungi läänenõlval palju sademeid ja kasvab vihmamets, aga idanõlv on kuiv ja viljatu.

Agungilt on hea ilmaga võimalik näha Balist idas paikneval saarel Lombokil olevat Rinjani mäge. Sellist head ilma juhtub harva, sest mõlemad mäed on sageli pilvedega kaetud.

Mägironimine
------------

Et Agung on tegevvulkaan, on selle otsa ronimine ohtlik. 

Kirjeldatud on kaht teed tippu, mille vahel puudub ühendus. 

Mäe otsa ronimiseks pole vaja eriluba. 

Agungi lõunajalamil olevast Besakihi külast ja selle kloostrist saab palgata teejuhi. Suur osa tippu viivast rajast asub džunglis ja ilma teejuhita on võimalik metsas rada käest kaotada. Tõus tippu kestab ka kogenud mägironijal neli-viis tundi, lisaks allatulek, seetõttu on oluline rajalt eksimist vältida.

Agungi otsa ei ole kuigi lihtne ronida. Siiski ei ole köisi vaja kasutada. Mägi pole ka piisavalt kõrge mägihaiguse tekkeks. Tarvis on kaasa võtta ja kanda sooja veekindlat riietust. Kaasa tuleb võtta vett, sest seda ei ole vahepealt saada. Tuleb arvestada, et tipus võib ilm kiiresti muutuda.

Viited
------

1. ↑  "volcano.si.edu". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2012. Vaadatud 24. aprillil 2010.
2. ↑  Tom Simkin, Lee Siebert. Appendix 2: *Catalog of Historically Active Volcanoes on Earth*. Kogumikus H. Sigurdsson (toim.), *Encyclopedia of Volcanoes*. Academic Press 1999 Lk 1380. ISBN 012643140X

Välislingid
-----------

* Agung – Global Volcanism Program
SdKfz 7
**SdKfz 7** (Sonderkraftfahrzeug 7) oli Teise maailmasõja ajal Saksamaal toodetud ja kasutusel olnud poolroomikveduk.

Masinat kasutati peamiselt sõdurite ja suurtükkide transportimiseks. Selle hübriidne konstruktsioon võimaldas tal vabalt liikuda ükskõik millisel maastikul ning roomikute tõttu sobis see eriti hästi ekstreemoludes liikumiseks. Sõja lõpuks oli ühtekokku valmis ehitatud umbes 12 000 seda tüüpi masinat. Soomuse ja relvade puudumise tõttu vajas see teiste üksuste kaitset.

SdKfz 7 arendamine algas 1934 saadud tellimusega 8-tonnisele poolroomikveokile. Esimesed sõidukid valmisid 1938 ning olid määratud 88 mm kahuri ja 150 mm haubitsa pukseerimiseks. Lisaks võis veok kanda kuni 12 meest. Veoki tagaosa oli suletud, sest oli ette nähtud lõhkeaine veoks. Veok oli ette nähtud kuni 8-tonniste haagiste pukseerimiseks ja enamus neist oli varustatud vintsiga.

Võrreldes ratassõidukitega, on poolroomikvedukeid raskem hooldada ja nad on teedel aeglasemad, kuid maastikul on nende läbivus mõnevõrra parem.

Poolroomikvedukite kasutamine suurtükkide veoks oli Saksa armees tavaline, aga mujal mitte eriti. Mõned sõjasaagiks saadud SdKfz 7-d olid sõja ajal ja vahetult pärast seda kasutusel ka liitlasvägedes. Vedukist ehitati ka Itaaliale kohandatud versioon, mis on hõlpsasti eristatav pikema kapoti ja parempoolse rooli järgi.

SdKfz 7 üks levinumaid mudeleid oli SdKfz 7 Flakvierling.

| * v
* r
Saksamaa sõjatehnika Teises maailmasõjas |
| --- |
| Tankid | 
NbFz **·**  PzKpfw I **·**  PzKpfw II **·**  PzKpfw III **·**  PzKpfw IV **·**  PzKpfw V Panther **·**  Tiger I **·**  Tiger II **·**  PzKpfw 35(t) **·**  PzKpfw 38(t) |
| Liikursuurtükid | 
Wespe **·**  Hummel **·**  Grille **·**  Sturmpanzer I **·**  Sturmpanzer II Bison |
| Ründesuurtükid | 
StuG III **·**  StuG IV **·**  StuH 42 **·**  StuIG 33 **·**  Brummbär **·**  Sturmtiger |
| Tankihävitajad | 
Panzerjäger I **·**  Marder I **·**  Marder II **·**  Marder III **·**  Hetzer **·**  Jagdpanzer IV **·**  Jagdpanther **·**  Hornisse/Nashorn **·**  Jagdtiger **·**  Ferdinand/Elefant |
| Õhutõrje liikursuurtükid | 
Möbelwagen **·**  Wirbelwind **·**  Ostwind **·**  Kugelblitz **·**  Flakpanzer 38(t) |
| Poolroomikveokid | 
SdKfz 2 **·**  3 **·**  4 **·**  6 **·**  7 **·**  8 **·**  9 **·**  10 **·**  11 **·**  250 **·**  251 **·**  252 **·**  253 **·**  254 |
| Soomusautod | 
Kfz 13/Kfz 14 **·**  SdKfz 221 **·**  222 **·**  223 **·**  231 **·**  232 **·**  233 **·**  234 **·**  247 **·**  260 **·**  261 **·**  263 **·**  ADGZ |
| Prototüübid | 
Maus **·**  E-seeria **·**  Panther II |
| Projektid | 
Panzer VII Löwe **·**  Panzer IX **·**  Panzer X **·**  Ratte **·**  Monster **·**  Flakpanzer Mareșal |
| 
Kategooria: Sõjatehnika |
**General Motors Company** (lühend **GM**) oli 2008. aasta seisuga Ameerika Ühendriikide suurim autotootja. 

Seoses finantskriisiga sattus ettevõte 2008. aastal tõsisesse pankrotiohtu. 2009. aasta 1. juunil esitas General Motors pankrotikaitse avalduse ettevõtte ümberkujundamiseks (*Chapter 11 protection*). Kohus kiitis ümberkujundamise plaani heaks ja võimaldas uuel ettevõttel **NGMCO Inc.** General Motorsi varad ja kaubamärgid üle võtta. NGMCO Inc. võttis oma nimeks vana ettevõtte nime: General Motors Company. Vana General Motors, koos selle suhtes esitatud nõuetega, sai nimeks **Motors Liquidation Company**. 

Uue General Motorsi enamusosalus (61%) kuulub esialgu Ameerika Ühendriikide Rahandusministeeriumile. 9,8% aktsiatest kuulub Motors Liquidation Company aktsionäridele. Aktsionäride seas on ka Kanada ja Ontario provintsi valitsused (7,9% ja 3,8%) ning ametiühingu tervishoiufond (17,5%).

2010. aastal viidi läbi aktsiate esmane avalik pakkumine. General Motorsi kasumlikkus taastus 2011. aastal.

General Motorsi peakorter asub Detroitis Renaissance Centeris. Juhatuse esimees oli Edward Whitacre, tegevjuht Daniel Akerson. 2010. aasta lõpus sai Akerson ka juhatuse esimeheks.

General Motorsi käive oli 2007. aastal 407 miljardit dollarit, 2010. aasta kasum oli 4,7 miljardit dollarit. 

General Motors toodab autosid kaubamärkide Buick, Cadillac, Chevrolet ja GMC all, lisaks kuuluvad talle kaubamärgid Holden, Wuling, Baojun ja Jiefang.

Hummeri kaubamärgi müüs General Motors oktoobris 2009 Hiina ettevõttele Sichuan Tengzhong Heavy Industrial Machinery Company.

Saab Automobile müüdi 2010. aastal Spyker Cars NV-le. Loobuti ka kaubamärkidest Pontiac ja Saturn.

GM Renaissance Center Detroitis
Opel ja Vauxhall müüdi 2017. aastal Groupe PSA-le. Ka Holden lõpetas autode tootmise, nüüd vaid impordib Opeli ja Chevrolet' autosid ning müüb neid oma kaubamärgi all.

Välislingid
-----------

* Koduleht
* "General Motors jäi võlausaldajatele alla ja triivib pankroti poole" Ärileht, 27. mai 2009
* "General Motors tuli pankrotikaitse alt välja" Ärileht, 10. juuli 2009
* General Motorsi edulugu USA suurima automüüjana lõppes ERR, 5. jaanuar 2022
Ryan Tunnicliffe hooajal 2011/12 Peterborough Unitedi mängijana
**Ryan Tunnicliffe** (sündinud 30. detsembril 1992 Manchesteris) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Austraalia kõrgliigaklubis Adelaide United.

Ta alustas klubikarjääri Manchester Unitedis. 2011. aastal võitis ta Manchester Unitedi kuni 18-aastaste võistkonnaga Inglismaa noorte karikavõistlused. Samal hooajal valiti Manchester Unitedi noorte võistkonna parimaks mängijaks. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 26. septembril 2012 Inglismaa liigakarika mängus Newcastle Unitedi vastu. Pärast seda mängis ta Manchester Unitedi põhimeeskonnas veel vaid ühe korra. Manchester Unitedist oli laenul kolmes Inglismaa esiliigaklubis: hooajal 2011/12 Peterborough Unitedist, hooaja 2012/13 teises pooles Barnsleys ja hooaja 2013/14 esimeses pooles Ipswich Townis.

2014. aasta jaanuaris liitus Tunnicliffe Inglismaa kõrgliigaklubiga Fulham. Inglismaa kõrgliigas tegi ta debüüdi 9. veebruaril 2014 oma eelmise koduklubi Manchester Unitedi vastu. Pärast vaid kõigest kolme mängu läks Tunnicliffe 25. veebruaril 2014 Fulhamist kuni hooaja lõpuni laenule Inglismaa esiliigaklubisse Wigan Athletic. Hiljem oli ta Fulhamist laenul veel esiliigaklubs Blackburn Rovers hooaja 2014/15 esimeses pooles ja taas Wigan Athleticus hooaja 2016/17 teises pooles.

2017. aasta juulis sõlmis Tunnicliffe kaheaastase lepingu Inglismaa esiliigaklubiga Millwall. Aastatel 2019–2021 mängis ta Inglismaa esiliigaklubis Luton Town ja 2021–2023 Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Portsmouth.

2023. aasta septembris sõlmis Tunnicliffe kaheaastase lepingu Adelaide Unitediga.

Aastatel 2007–2009 mängis Tunnicliffe Inglismaa kuni 16-aastaste ja kuni 17-aastaste koondistes.

Viited
------

1. ↑  "Midfielder Tunnicliffe joins Millwall". *BBC Sport*.
2. ↑  "Reds boost midfield stocks with Englishman, Tunnicliffe". *Adelaide United*. 19. september 2023.
Toomas Kariis 2021. aasta Arvamusfestivalil
**Toomas Kariis** (sündinud 29. septembril 1964) on eesti gastroenteroloog.

Haridus
-------

Kariis lõpetas 1983. aastal C. R. Jakobsoni nimelise 1. keskkooli ja 1991. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna ning läbis 1998. aastal gastroenteroloogia residentuuri. Lisaks on ta end erialaselt harinud haiglates Saksamaal, Sloveenias, Soomes, Tais ja Taivanis.

Töö ja ühiskondlik tegevus
--------------------------

Kariis on erialalt gastroenteroloog, lisaks oli ta 2019–2023 Ida-Viru Keskhaigla ülemarst ja juhatuse liige.

Aastast 2023 on ta Tartu Ülikooli Kliinikumi Sisekliiniku juhataja.

Viited
------

1. ↑  "Haigla ülemarstina alustas tööd dr Toomas Kariis". *Ida-Viru Keskhaigla*. Vaadatud 6.9.2021.
2. ↑  "LÕPETANUTE TÄHESTIKULINE NIMEKIRI". *Tartu Ülikool*. Originaali arhiivikoopia seisuga 6.09.2021. Vaadatud 6.9.2021.
3. ↑  "Viimane kustutab tule: Eesti tervishoiu jätkusuutlikkus". *Arvamusfestival*. 2021. Originaali arhiivikoopia seisuga 6.09.2021. Vaadatud 6.9.2021.
4. ↑  "Dr Toomas Kariis". *Tallinna Eriarstikeskus*. Originaali arhiivikoopia seisuga 6.09.2021. Vaadatud 6.9.2021.
**Pärnu Vabakool** on Pärnus asuv erakool, mis pakub õppimisvõimalust nii eelkooliealistele lastele kui ka 1.–9. klassis käivatele õpilastele. Õppekava on koostatud põhikooli riikliku õppekava alusel. 

Pärnu Vabakoolis õpib keskmiselt 150 last. Kõiki klassikomplekte on üks. Klassi maksimaalne õpilaste arv põhikirja järgi on 20. 

Kooli meeskonnas on 28 liiget. Kooli omanikuks on kõik lapsevanemad, kelle lapsed käivad Vabakoolis, astudes PV Seltsi liikmeks. Kooli kõrgeim juhtimisorgan on Pärnu Vabakooli Seltsi üldkoosolek (lastevanemate koosolek)

Koolil on kasutada üle 1500 m². Hoonel on 4 korrust. Lisaks on koolil muusikaklass, bändiruum, töökoda, raamatukogu ja arvutiruum, metoodikakabinet, õe kabinet ning kasutada suur spordisaal. Kool kasutab õppetööks ka Noortekeskuse saali ja teisi ruume. Õueala on aiaga piiratud ja turvaline, kus on õuesõppeklass, spordiväljak ja jalgrattahoidla.

Õppesuunad
----------

Pärnu Vabakoolis on kolm suunda – inglise keel, loodus ja loovus. Õpilasel on kokkupuude kõikide suundadega ning neid nimetatakse kolmeks sambaks.

Inglise keele suund: inglise keelt õpitakse Sister Mary süsteemi järgi. 1.–4. klass õpib keelt 5 tundi nädalas, mis annab oskuse väljendada mõtteid inglise keeles spontaanselt. Vanemas kooliastmes pööratakse suuremat tähelepanu praktilisele keelekasutusele nii rahvusvahelistes projektides kui ka keelelaagrites.

Looduse suund: korraldatakse loodus- ning õuesõppepäevi. Samuti antakse õppekäigus oma panus Eesti looduse jätkusuutlikkusele ja arengule, näiteks "Teeme ära!" koristusaktsioonides osalemine.

Loovuse suund: õpilased tegelevad näiteks leiutamisega, vabatantsuga ja muusikaga. Igal aastal augustikuus toimub ka rahvusvaheline loovuslaager, haha mogus.

Õpetajad
--------

Välislingid
-----------

* Pärnu Vabakooli koduleht
**Emanuel Lepik** (29. november 1911 Riia – 17. jaanuar 2001 Orangeville, Ontario, Kanada) oli eesti õigeusu vaimulik.

Ta lõpetas 1932. aastal Saaremaa Ühisgümnaasiumi, 1935. aastal Petseri vaimuliku seminari ja 1937. aastal Tartu Õpetajate Seminari. Aastatel 1939–1940 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas.

Aastatel 1938–1940 oli ta Tallinna Aleksander Nevski koguduses diakon, seejärel Tallinna Issanda Muutmise koguduse teine preester. Aastatel 1940–1941 oli ta piiskop Platoni nimelise lastekodu kasvataja Riisiperes, 1941–1944 Kuressaare Püha Nikolai koguduse preester, Saaremaa praost, Kuressaare algkooli juhataja, Saaremaa Ühisgümnaasiumi õpetaja.

1944. aastal põgenes Rootsi ning oli aastatel 1944–1951 EAÕK Kesk-Rootsi preester. Emigreerus 1951. aastal Kanadasse. Oli seejärel EAÕK Kanada ja USA ülempreester.

Emanuel Lepik suri 2001. aastal Orangeville'is Ontario provintsis (Toronto lähistel).

Viited
------

1. ↑  Vilistlased. Kuressaare Hariduse Kooli veebisait.
2. 1 2 3  Emanuel Lepik. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1940.
3. ↑  Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. III, lk. 362
Tartu Mänguasjamuuseumi maskotid Karu Lillekäpp ja Karu Nässu sõidavad vanaaegse pedaalautoga Tartus, Lutsu tänaval. Foto: Marge Pärnits (2013)
**Karu Lillekäpp** on Tartu Mänguasjamuuseumi maskott, sest muuseumi loojate arvates sobib sellist mängulist ja lapsepõlvenostalgiast täidetud paika esindama just kõigi laste suur lemmik – kaisukaru.

Triibulise rahvariideseeliku ja muheda naeratusega mängukaru õmbles 1994. aastal muuseumi avamise aegu rahvusliku käsitöö eriala üliõpilane Kai Maser. Karule nime leidmiseks kuulutati ajalehes Postimees välja konkurss. Selle võitis 5-aastane tüdruk Käbi Stolovitš, kes pakkus nimeks Lillekäpp, kuna karu käpad olid õmmeldud lillelisest riidest.

Aja jooksul sai Lillekäpast täieõiguslik muuseumitöötaja, ta esines televisioonis ja lasteüritustel, temast kirjutati raamatuid ja joonistati kaarte ning tema kujutist kasutati muuseumi templil ja ametlikel paberitel. Hiljem õmbles Kai Maser Lillekäpale väikesed, samuti triibuseelikutes täditütred Musikäpa, Mesimoka ja Maša. Neist esimene rändas mänguasjamuuseumi kingitusena Stratfordi karumuuseumi Inglismaal, teine Riia nukumuuseumi loojate juurde Lätisse ning kolmas Sergiev Posadi mänguasjamuuseumisse Venemaal.

Lillekäpa-sarnase koopiana on loodud teatrinukust Lillekäpp, kes mängis muuseumi maskotti Teatri Kodus etendunud lastelavastuses "Öö mänguasjamuuseumis".

Alates 2011. aasta maikuust aitab karu Lillekäppa vastutusrikka maskotitöö juures blogiv karu Nässu.

### Raamatud, milles tegutseb karu Lillekäpp

* Lasteraamat "Nässu ja ko-hu-ta-valt kole kummik". Kirjutanud Marge Pärnits, kujundanud Maarja Roosi, fotod Siim Vahur. Kirjastaja Tartu Mänguasjamuuseum (2021)
* Lasteraamat "Nässu ja lumekruubid". Kirjutanud Marge Pärnits, kujundanud Maarja Roosi, fotod Siim Vahur. Kirjastaja Tartu Mänguasjamuuseum (2019)
* Lasteraamat "Nässu". Kirjutanud Marge Pärnits, kujundanud Angelika Schneider, fotod Siim Vahur. Kirjastus Tammerraamat (2014)
* Lasteraamat "Karu Lillekäpa töö-ööd". Kirjutanud Tiia Toomet. Pildid joonistanud Mare Hunt. Tea Kirjastus (2010)
* Kinkeraamat "Suur karuraamat". Kirjutanud Tiia Toomet, kujundanud Dan Mikkin. Kirjastus Tänapäev (2009)
* Lasteraamatute komplekt "Karu Lillekäpa aastaajad". Kirjutanud Tiia Toomet, kujundanud Mare Hunt. Kirjastus Karrup (2008)
* Miniraamatud Karu Lillekäpa elust ja seiklustest. Tekstid kirjutanud Tiia Toomet, pildid joonistanud Mare Hunt. Välja antud Tartu Mänguasjamuuseumis (1997-2000)

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
**Longonot** on uinunud kihtvulkaan Ida-Aafrika riftivööndis Keenia lõunaosas, umbes 13 km Naivasha järvest kagu pool ja umbes 60 km Nairobist loodes.

Vulkaani geograafilised koordinaadid on 0° 54′ 55″ S, 36° 27′ 25″ E. Vulkaani kõrgus on 2776 meetrit.

Umbes 21 000 aastat tagasi toimunud võimsa purske tagajärjel moodustus 12 km pikkune ja 8 km laiune kaldeera, mille keskele tekkis hilisemate pursete tagajärjel uus koonus. Mäe tipus on umbes 1,8 km läbimõõduga kraater. Põhjaloodenõlval on hästi näha väiksem parasiitkoonus.

Longonot purskas viimati 1860. aastatel.

Vulkaani kaitseks on loodud Longonoti rahvuspark.

Aastal 2010 tehtud Euroopa Kosmoseagentuuri satelliitide eri aegadel tehtud radarikujutiste võrdlemisel selgus, et aastatel 2004–2006 tõusis Longonoti koonuse pind 9 cm võrra. See võib osutada taastekkinud vulkaanilisele aktiivsusele.

Longonoti mägi

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. mai 2011. Vaadatud 5. juulil 2010.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑

Välislingid
-----------

* Global Volcanism Program
* Veebikaamera
**Rauno Märks** (sündinud 28. juunil 1975 Tartus) on eesti raadiosaatejuht ja DJ. 

Ta on lõpetanud Tartu Hansa Kooli ja 2014. aastal Eesti Kunstiakadeemia avatud akadeemia bakalaureuseõppe graafilise disaini erialal.

Ta on töötanud Tartu Raadios (1993–1997), Uuno Raadios (1997–2005) ja raadios Sky Plus (2005–2014), Ring FM Hommikuklubi (2014-2016) ja alates märtsist 2016. töötab raadiojaamas Retro FM, kus juhib hommikuprogrammi, aastast 2021 liitus programmiga Maris Kõrvits. Ta on Eestis kõige enam erinevaid kommertsraadio hommikushowsid juhtinud saatejuht. 

Ta on ka disainibrändi MummMõmm looja[*viide?*], ajakirja Pere ja Kodu kolumnist ning teleseriaali "Pilvede all" Voldemari (Volts) osatäitja ja DJ, kelle peamiseks stiiliks on 1990ndate pidude muusika. 

Rauno Märks on 1999. aastast abielus Eveliniga ja nende peres kasvab kolm tütart: Mia Marii, Lii Heleen ja Keira Isabel, peres on havanna bichon tõugu koer Archie.

Tunnustus
---------

* 2014 – Eesti Meelelahutusauhind (Sky Plusis töötamise ajal): aasta meesraadiohääl, 2015, 2017 ja 2018 samas kategoorias teine koht

* 2023 - Eesti Meelelahutusauhinnad - Aasta raadiohääl

Viited
------

1. ↑  Avatud akadeemia bakalaureuseõpe

Välislingid
-----------

* Rauno Märks Instagramis
Karu Nässu omanimelise lasteraamatu "Nässu" esitlusel 2014. aastal. Foto: Marge Pärnits
**Karu Nässu** on Riias sündinud Eesti soost mängukaru, kes pärast pikki rännakuid mööda maailma jõudis käsitööfoorumi Kullaketrajad liikmete abiga 2011. aastal Tartu Mänguasjamuuseumisse ja jäi sinna elama. Nässu on abimaskotiks muuseumi maskotile, kes kannab nime karu Lillekäpp.

  

Nässu ise on enda kohta kirjutanud järgmised read: 

> *"Ma sündisin 24. veebruaril 2009. aastal Riias. Just Eesti Vabariigi sünnipäeval! Oma sünnikohast hoolimata pean ma end siiski eesti karuks. Pealegi räägitakse, et ega siin Lätis enam oma karusid polegi, puha Eestist sisserännanud. Mina jällegi kavatsen Eestisse sisse rännata! Loodan oma kodumaa kohta rohkem teada saada."*
> 
> 

Nässu tegutseb sotsiaalmeedias, peab omanimelist Facebooki lehte ning kirjutab mänguasjamuuseumi blogisse, mida ta maailmast arvab.

Karu Nässu blogikannetest inspireerituna on sündinud Marge Pärnitsa lasteraamatud „Nässu"(2014), "Nässu ja lumekruubid" (2019) ja "Nässu ja ko-hu-ta-valt kole kummik" (2021).

Raamatud
--------

* "Nässu" [tekst Marge Pärnits, kujundanud Angelika Schneider, fotod Siim Vahur]. Kirjastus Tammerraamat (2014)
* "Nässu ja lumekruubid" [tekst Marge Pärnits, kujundanud Maarja Roosi, fotod Siim Vahur]. Kirjastaja Tartu Mänguasjamuuseum (2019)
* "Nässu ja ko-hu-ta-valt kole kummik" [tekst Marge Pärnits, kujundanud Maarja Roosi, fotod Siim Vahur]. Kirjastaja Tartu Mänguasjamuuseum (2021)

Viited
------

1. ↑  Paavle, Silja (10. november 2022). "Muuseumiööl jõudis karu Nässu viimaks vitriini". *Õhtuleht*. Vaadatud 12. novembril 2022.
2. ↑  "Mänguasjamuuseumisse kolib muuseumiööl rändurkaru Nässu!". *Maaleht*. 11. mai 2011. Vaadatud 12. novembril 2022.
3. ↑  "Karu Nässu kummikuhommik mänguasjamuuseumis". *Tartu linn*. 8. november 2022. Vaadatud 12. novembril 2022.
4. ↑
5. ↑
6. ↑
**Yvert et Tellier** ehk **Yvert & Tellier** on 1896. aastal asutatud Prantsusmaa firma, mis avaldab filatelistide tarbeks margikatalooge, sealhulgas CD-ROM-idel, ning müüb postmarke ja filateeliatarvikuid. 

Kirjastuse peakorter on Põhja-Prantsusmaal Amiens'is. Logol on kujutatud ring, mis on jaotatud lumehelbe ja naerva päikese vahel. 

  

Yvert et Tellieri väljaanded on põhilised teatmeteosed Prantsusmaa ja teiste prantsuskeelsete maade markide kohta. Siiski katavad nad kõik maad. Koos Théodore Championi seltsiga annab ta välja möödunud aastal ilmunud maailma postmarkide kataloogi. Aastatel 1840–1940 ilmunud postmargid on hiljuti mahutatud ühte köitesse.

Algul anti kataloogi välja kolmes köites: 

* Prantsusmaa, Andorra, Monaco, Prantsuse asumaad ja iseseisvunud endised asumaad
* Euroopa maad
* ülejäänud riigid tähestiku järjekorras

Alates 1970. aastatest koosneb iga köide mitmest andest. Aastal 2005 on kataloogis kokku 16 annet. 

  

Alates 2001. aastal on konkurendiks saanud Dallay kataloog, kus markide pildid on suuremad ning on ära toodud andmed joonistaja või graveerija, ilmumiskuupäeva, väljalaske- ja käibelt kadumise aja jne kohta. Yvert ja Tellier on lasknud kohtulikult kinnitada oma autoriõigust numeratsioonile. Peale selle annab ta 2005. aastast kataloogiga kaasa tasuta CD-ROM-i, on alandanud Prantsusmaa markide kataloogi hinda ning on lisanud andmed jooksval aastal välja anda kavatsetavate markide kohta.

Välislingid
-----------

* Yvert et Tellier'i koduleht
Kohtla vana jaamahoone enne Teist maailmasõda
Kohtla raudteejaam (2013)
Kohtla jaamahoone enne lammutamist
Elektritsentralisatsioonipost
**Kohtla raudteejaam** on raudteejaam Ida-Virumaal Toila vallas Kohtla-Nõmmel, laiarööpmelise Tallinna–Narva raudtee ääres. Reisirongid Kohtlas ei peatu. 
Jaamas võib toimuda kaupade rongidele ning neilt maha laadimine.

Kohtla jaamas asub kokku 10 rööpapaari ja 30 pööret, lisaks kulgeb jaamast kaks AS Viru Keemia Grupile kuuluvat tööstusraudteed Kohtla-Järve suunal.

Kohtla naaberjaam Tallinna suunal on Püssi ja Narva suunal Jõhvi raudteejaam.

Perroonid
---------

Kohtla raudteejaamas asub üks madal perroon pikkusega 330 m, mida enam ei kasutata. Kuni 2014. aasta lõpuni oli avatud lühike, 550 mm kõrgune ja 35 m pikkune ajutine puidust ooteplatvorm.

Ajalugu
-------

Kohtla raudteejaam rajati aastal 1876.

Lisaks Tallinna–Narva raudteele kulgeb Kohtla jaamast kaks haruraudteed Kohtla-Järvele ning ümberkaudsetesse tööstuspiirkondadesse, mida kasutatakse suurel määral põlevkivi saaduste veoks.

Jaamahoone
----------

Esimene jaamahoone ehitati tüüpprojekti järgi analoogselt Kehra, Lehtse ja Auvere jaamahoonetega. Teises maailmasõjas hoone hävis ja selle asemele ehitati 1948. aastal uus stalinistlikus stiilis kivist jaamahoone (analoogne Viljandi jaamahoonega), mis lammutati 2005. aastal.

Reisirongiliiklus
-----------------

Kohtla raudteejaamas peatusid Elroni reisirongid liinil Tallinn–Narva. Alates 16. detsembrist 2014 peatuvad reisirongid 1,5 km läänes Kohtla-Nõmme raudteepeatuses.

Vaata ka
--------

* Kohtla-Nõmme raudteepeatus
* Balti raudtee

Viited
------

1. ↑  Kohtla jaama tehnokorraldusakt[*alaline kõdulink*]; AS Eesti Raudtee
2. ↑  TAPA - NARVA; Eesti Raudteeajaloo Selts
3. ↑  AS Eesti Raudtee raudteerajatistel teostatavad operatsioonid
4. ↑  Mehis Helme "Eesti Raudteejaamad" (Tänapäev 2003)
5. ↑  Kohtla saab jaamahoone; Eesti Raudteelane : Eesti Raudtee Valitsuse ja Ametiühingu Vabariikliku Komitee häälekandja, nr. 54, 3. juuli 1948 (DIGAR)
6. ↑  Põhjaranniku arhiiv - "Kohtla jaam vabaneb varemetest" 08.03.2005
7. ↑  Foto jaamahoonest; Baltic Trains Picture Gallery
8. ↑  "16.detsembrist muutuvad Oru ja Kohtla-Nõmme peatuste asukohad!". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. aprill 2015. Vaadatud 3. aprillil 2015.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kohtla raudteejaam** |

* Infot jaama kohta; fotod (*vene keeles*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Püssi |  **Kohtla** | Jõhvi  |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib traditsioonilisest piirkonnast; riikkonna kohta vaata artiklit Australaasia riikkond* |

---

**Australaasia** (prantsuse keeles *Australasie*, inglise keeles *Australasia*) on piirkond, mis hõlmab Austraalia ja Uus-Meremaa. teistel andmetel ka kogu Uus-Guinea saare koos lähisaartega.

Termini võttis kasutusele prantsuse kirjanik Charles de Brosses 1756. aastal avaldatud raamatus "Histoire des navigations aux terres australes" ("Lõunamandri otsingute ajalugu"). Ta tuletas selle termini ladinakeelsest väljendist ('Aasiast lõuna pool').

Londoni 1908. aasta olümpiamängudel moodustati Austraalia ja esimest korda osalevate Uus-Meremaa sportlaste ühendvõistkond, mis võistles nime Australaasia all.

Eesti keeleruumis
-----------------

Eesti keeleruumis seda terminit praktiliselt ei kasutata. TEA entsüklopeedia 2009. aastal ilmunud köites on kasutatud ÕS-is normeeritud "Australaasia" asemel nimekuju "Austraalaasia".

Vaata ka
--------

* Austraalia ja Okeaania

Viited
------

1. ↑  Briti entsüklopeedia järgi jaguneb Okeaania traditsiooniliselt neljaks osaks: Australaasia (Austraalia ja Uus-Meremaa), Melaneesia, Mikroneesia ja Polüneesia. Vt Australasia, Encyclopedia Britannica (*inglise keeles*)
2. 1 2  Austraalaasia[*alaline kõdulink*], TEA entsüklopeedia
**Loge** on Saturni kaaslane. Loge avastasid Scott Sheppard, David Jewitt, Jan Kleyna ja Brian Marsden, kes teatasid kuu olemasolust 26. juunil 2006. Avastus tehti vaatlusandmete põhjal, mis saadi ajavahemikul 2004. aasta jaanuarist kuni aprillini. Loget nimetatakse vahel ka nimega **Saturn XLVI**, selle esmane ajutine tähis oli **S/2006 S 5**.

Loge on umbes 6-kilomeetrise läbimõõduga ja teeb ühe tiiru ümber Saturni 1314,364 ööpäevaga, olles sellest keskmisel kaugusel 23 142 000 km. Orbiidi kalle ekliptika tasandi suhtes on 166,5° (Saturni ekvaatori tasandi suhtes 165,3°) ning ta tiirleb Saturni pöörlemisele vastupidises suunas. Orbiidi ekstsentrilisus on 0,1390.

See kuu nimetati 2007. aasta aprillis Skandinaavia mütoloogiasse kuuluva hiiu Fornjóti poja Loge järgi (ka Logi, samuti hiid, vahel aetakse segi jumalus Lokiga).

Välislingid
-----------

* MPEC 2006-M45: *Eight New Satellites of Saturn* (avastamisest, andmeid)

Saturni kaaslased

S/2009 S 1 • Pan • Daphnis • Atlas • Prometheus • Pandora • Epimetheus • Janus • Aegaeon •  Mimas • Methone • Anthe • Pallene • Enceladus • Tethys • Telesto • Kalypso • Dione • Helene • Polydeuces • Rhea • Titan • Hyperion • Iapetus • Kiviuq • Ijiraq • Phoebe • Paaliaq • Skathi • Albiorix • S/2007 S 2 • Bebhionn • Erriapus • Skoll • Siarnaq • Tarqeq • S/2004 S 13 • Greip • Hyrrokkin • Jarnsaxa • Tarvos • Mundilfari • S/2006 S 1 • S/2004 S 17 • Bergelmir • Narvi • Suttungr • Hati • S/2004 S 12 • Farbauti • Thrymr • Aegir • S/2007 S 3 • Bestla • S/2004 S 7 • S/2006 S 3 •  Fenrir • Surtur • Kari • Ymir • Loge • Fornjot
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib meteoroloogia mõistest; termodünaamika mõiste kohta vaata artiklit Isobaar (termodünaamika)* |

---

Meteoroloogilise olukorra pinnakaart. Kujutatud baarilisel väljal eristuvad selgelt kaks süsteemi: kõrg- ja madalrõhkkond
**Isobaar** on meteoroloogias ühele tasapinnale, tavaliselt merepinna kõrgusele taandatud sama õhurõhuga, samal kokkuleppelisel mõõtmisajal mõõtepunkte ühendav kõverjoon ehk **samarõhujoon** geograafilisel kaardil.

Parema ülevaate saamiseks kaardil, ühendatakse joonega harilikult ainult need mõõtepunktid, kus õhurõhku näitav täisarv lõpeb kas nulli või viiega ehk isobaare kujutatakse kaardil õhurõhu 5 hPa sammuga. 

Selliselt saadud meteoroloogilisi pinnakaarte koostatakse parema piltliku ülevaate saamiseks teataval territooriumil analüüsi eesmärgil. Kaardil tekkinud kinniste isobaaridega piiratud alad kujutavad baarilisi süsteeme. 

Samuti on isbaarid kujutatud meteoroloogias ka aeroloogilisel (aeroloogia - kõrgemate õhukihtide uurimise teadus) diagrammil pruunide horisontaaljoontena.

Viited
------


1. ↑  Meteoroloogia kõigile, Eesti riiklik kirjastus, Tallinn 1960, lk. 68