recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
President Roosevelt lendliisi eelnõud allkirjastamas (1941)
**Lendliis** (inglise keeles *lend* 'laenutama' + *lease* 'rentima'), ametlikult **An Act to Promote the Defense of the United States**, oli abiandmisprogramm, mida USA rakendas Teise maailmasõja ajal (1939–1945) oma liitlaste suhtes.

11. märtsil 1941 vastu võetud seadusega (Lend-Lease Act) volitas USA Kongress presidenti osutama ainelist abi igale riigile, mille kaitset president peab oluliseks USA enda kaitse seisukohast. 

1941–1945 andis USA kahepoolsete kokkulepete alusel laenuks ja rendile relvi, lahinguvarustust, laskemoona, laevu ja muid veovahendeid, toor- ja toiduaineid, seadmeid, patente, kokku 50 miljardi dollari väärtuses (sellest Briti impeeriumi maadele umbes 31 miljardi dollari, Nõukogude Liidule umbes 11 miljardi dollari väärtuses). Sõja ajal hävinut ja kasutatut ei tulnud hüvitada. Lendliisi alusel sai USA oma partnereilt omakorda ligikaudu 8 miljardit dollari väärtuses teenuseid ja kaupa. Aastal 1972 oli Nõukogude Liidul maksmata veel 722 miljonit dollarit lendliisi võlgadest.

Viited
------

1. ↑  ERR, Ants Laaneots, erukindral, riigikogu liige (Reformierakond) | (9. mai 2020). "Ants Laaneots: Teise maailmasõja kaks ajalugu". *ERR*. Vaadatud 20. detsembril 2023.
2. ↑  EE Eesti Entsüklopeedia 5. köide, Tallinn, kirjastus Valgus 1990, lk 484

Välislingid
-----------

* Lendliis – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib linnast Missouri osariigis; Seišellide ringkonna kohta vaata artiklit Saint Louis (Seišellid)* |

---

**Saint Louis** (inglise keeles kasutatakse tavaliselt lühendkuju **St. Louis**; hääldus /seɪnt ˈluːɪs/ või /sənt ˈluːɪs/) on linn Ameerika Ühendriikides Missouri osariigis Mississippi jõe läänekaldal.

Saint Louise halduspiires elas 2005. aastal arvestuslikult 320 900 inimest, mis asetab linna osariigis Kansas City järel teisele kohale. Linnastu elanike arv oli seevastu 2,6 miljonit. Sellega on Saint Louis Ameerika Ühendriikide linnastute hulgas 19. kohal.

Saint Louis on koos Baltimore'i ja Carson Cityga üks kolmest Ameerika Ühendriikide iseseisvast linnast, mis asub väljaspool Virginia osariiki.

Asula rajati 1764. aastal ja nimetati Prantsusmaa kuninga Louis IX Püha järgi. Linnaks sai see 1822. aastal Saint Louise maakonna osana. Kuna maakonna rahvastikust lõviosa moodustanud linnaelanikud ei soovinud tasuda makse maaelanike pealt ja kurtsid vähemusesindatuse üle maavalitsuses, soovisid nad maakonnast eralduda. Esimene katse tehti 1843. aastal. 1876. aasta augustis toimunud rahvahääletusel hääletas linna ligi 350 000 inimesest koosnev elanikkond napilt maakonnast lahkulöömise poolt, samas maapiirkonna peaaegu 30 000 inimesest koosnev elanikkond hääletas valdavalt eraldumise vastu. Linnaelanikud eraldusid maakonnast 1877. aasta märtsis.

1904. aastal peeti seal maailmanäitus ja kolmandad nüüdisaegsed olümpiamängud.

Kuni 1910. aastateni oli Saint Louis elanike arvu poolest New Yorgi, Philadelphia ja Chicago järel Ameerika Ühendriikide neljas linn ning 1950. aastal 856 796 elanikuga kaheksas linn. Pärast seda hakkas peamiselt valgete rahvaarv järsult vähenema, algas eeslinnastumine. Siiski oli linn endiselt Missouri suurim kuni 1980. aasta rahvaloenduseni. 1990. aastaks oli tol ajal samuti väheneva rahvaarvuga Kansas City koha üle võtnud.

Vaatamisväärsusi
----------------

* Gateway Arch

Viited
------

1. ↑  Explore Census Data – St. Louis city, Missouri, vaadatud 22.12.2021.
2. ↑  2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.

Välislingid
-----------

* Linna koduleht
Vaade värava säilinud fassaadile loodest
Vaade väravaehitisele kirdest
**Zaborovski värav** (ukraina keeles *Брама Заборовського*) on läänepoolne (Kuldvärava poolne) paraadsissepääs Kiievi ja kogu Vene metropoliidi residentsi Kiievi Püha Sofia peakiriku territooriumil.

Väravaehitis on koos ülejäänud Kiievi Püha Sofia katedraali hoonestuga kantud UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Ajaloost
--------

Värav ehitati 1746. aastal Kiievi Püha Sofia peakiriku ulatuslike paranduste ja juurdeehituste käigus arhitekt Gottfried Schädeli juhtimisel. Ehitustööde tellijaks oli Kiievi metropoliit Vene Õigeusu kiriku piiskop, õpetlane ja kunstide soosija Rafail, ilmaliku nimega Mihhail Zaborovski, kelle järgi on värav nimetatud.

Arhitektuur
-----------

Väravate esialgsest välimusest on puutumatult säilinud vaid läänefassaad. Ülejäänu lammutati 19. sajandil. 2011. aastal ehitati lammutatud hooneosa koopiana uuesti.

1957. aastal toimunud arheoloogiliste kaevamiste tulemusel tehti kindlaks hoone algne põhiplaan. Väravaehitis oli ühekorruseline ristkülikukujuline tellishoone põhja-lõunasuunalise laiusega 16,67 m ja ida-lääne suunas 13,46 m. Keskel oli ida-läänesuunaline võlvkäik läbi hoone, kõrgusega 3,87 m, käigu mõlemal küljel vahimajad (*corps de garde*). Ruumid olid võlvlagedega, ehitist kattis viilkatus, mille mõlemat viilu kaunistasid baroksed frontoonid.

Säilinud fassaad on kaunistatud kahe paari korintose orderis sammastega ja ümarate vormidega frontooni katab stukist reljeefne taimornament akantus- ja viinapuulehtedega, mis väravakaare kohal raamivad metropoliit Rafaili vappi.

Pildid
------

* 20. sajandi alguse foto väravast20. sajandi alguse foto väravast
* LäänefassaadLäänefassaad
* Metropoliit Rafaeli vappMetropoliit Rafaeli vapp
* Kaarkäik restaureerimise ajalKaarkäik restaureerimise ajal
* SambadSambad
* Väravaehitis pärast restaureerimistVäravaehitis pärast restaureerimist

Viited
------
**David Popovici** (sündinud 15. septembril 2004 Bukarestis) on Rumeenia ujuja, kes on spetsialiseerinud vabaujumise distantsidele.

2021. aastal tuli ta kolmekordseks juunioride maailmameistriks. Samal aastal oli ta Tokyo olümpiamängudel 200 meetri vabaujumises neljas.

2022. aastal Budapestis tuli ta 200 meetri vabaujumises maailmameistriks uue juunioride maailmarekordiga ja kõigi aegade paremuselt neljanda tulemusega 1.43,21

Saavutused
----------

### Maailmameistrivõistlustel

* 2022 Ungari Budapestis
	+ Kuld **maailmameister** 200 m vabaujumises **1.43,21 JMR**

### Lühiraja maailmameistrivõistlustel

* 2021 Venemaa Kaasanis
	+ Kuld **maailmameister** 200 m vabaujumises **1.42,12**

### Juunioride Euroopa meistrivõistlustel

* 2021 Itaalia Roomas
	+ Kuld **juunioride Euroopa meister** 50 m vabaujumises **22,22**
	+ Kuld **juunioride Euroopa meister** 100 m vabaujumises **47,30 JMR**
	+ Kuld **juunioride Euroopa meister** 200 m vabaujumises **1.45,95**
	+ Hõbe hõbemedal 4×100 m vabaujumises **3.19,93**

Isiklikud rekordid
------------------

(seisuga 20. juuni 2022)

Suures basseinis

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| 50 m vabalt | **22,22** | 11. juuli 2021 | Itaalia Rooma |
| 100 m vabalt | **47,30** JMR, NR | 8. juuli 2021 | Itaalia Rooma |
| 200 m vabalt | **1.43,21** JMR, NR | 20. juuni 2022 | Ungari Budapest |

Väikeses basseinis

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| 200 m vabalt | **1.42,12** NR | 6. november 2021 | Venemaa Kaasan |
| 200 m kompleksi | **1.57,56** NR | 7. detsember 2021 | Rumeenia Miercurea Ciuc |

Välislingid
-----------

* David Popovici FINA kodulehel
Dzibilchaltún (Mehhiko)Dzibilchaltún
Dzibilchaltúni asukoht Mehhikos
**Dzibilchaltún** ('kiri lamedatel kividel') on maiade muistis Mehhikos Yucatáni osariigis. Muistise pindala on 16 ruutkilomeetrit ja sellel on tuvastatud enam kui 8000 ehitise varemed, mis teeb kohast Yucatáni osariigi suurima arheoloogiamälestise.

Mälestise territooriumil on nähtavamad ehitised astmelisel kõrgendikul seisev Nukkude tempel, kolm platvormi siledapinnaliste steelidega, mis oletatavasti olid kunagi maalitud, astmeline struktuur oletatava kunagise puittempli jaoks, nimetatud ka tseremooniaplatvormiks (struktuur 36), müüridega ümbritsetud nelinurkne plats, nn amfiteater (struktuur 44), 16. sajandist pärit *capilla abierta* ja linna veega varustanud *cenote*, mis võis nagu Chichén Itzás olla ka kultusekoht.

* Dzibilchaltún. Nukkude tempel ja steeliga platvorm läänest vaadatunaDzibilchaltún. Nukkude tempel ja steeliga platvorm läänest vaadatuna
* Struktuur 36 (vasakul) ja capilla abiertaStruktuur 36 (vasakul) ja *capilla abierta*

Viited
------

1. ↑  "Zona Arqueológica de Dzibilchaltún (El Instituto Nacional de Antropología e Historia (INAH) ametlik veebileht, hispaania keeles)". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. aprill 2022. Vaadatud 15. aprillil 2022.
2. ↑  MAYAN & SPANISH SETTLEMENT – HISTORY OF DZIBILCHALTUN RUINS. - Vacation Rentals Loco Gringo

Välislingid
-----------

* Dzibilchaltun. - Mayan Ruins Website
Ain Allas 1989. aastal  
Foto: Jaan Künnap
**Ain Allas** (sündinud 25. juulil 1948) on eesti teleajakirjanik. 

Ta alustas ligi 40 aastat kestnud ajakirjanikukarjääri Eesti Televisioonis 1980. aastate alguses krimi- ja muude uudiste reporteri ja toimetajana. Ta on teinud "Aktuaalset kaamerat" ja ühiskonnaelusaateid nii rea- kui ka peatoimetajana; patriootilist noortesaadet "Sõduriks ei sünnita" ja saatesarja "Orden" ning juhtinud ETV saadet "Politseinädal".

1990. aastatel töötas ta avalike suhete juhina ühes transiidiettevõttes, hiljem jätkas ajakirjanikutööd TV3 krimireporterina. Ta tegi ühe saatejuhina (mitmest) 16 hooaega (2001–2017) kestnud tarbijakaitse- ja ühiskonnaelusaadet "Kaua võib!".

Ain Allas oli 25. novembrist 1997 kuni 16. augustini 2017 Keskerakonna liige.

Viited
------

1. ↑  Kaua võib, Ain Allas? Kose Teataja / Maaleht, 15.02.2012.
2. ↑  Kurb uudis! Ain Allas paneb saatejuhi ameti maha! Õhtuleht.ee/Televeeb, 28.06.2017.
3. ↑  Ain Allas e-äriregistris. Vaadatud 27.11.2022.
**Ousmane Issoufi Maïga** (sündinud 1945 Gao linna lähedal Malis) on Mali poliitik. Aastatel 2004–2007 oli ta Mali peaminister.

Issoufi on õppinud majandust Kiievi Ülikoolis ja Ameerikas Washingtoni Ülikoolis, kus ta sai kraadi panganduses ja rahanduses. Ta on töötanud Maailmapangas ja Prantsusmaa rahandusministeeriumis *(Assistant Director of the Caisse autonome d’amortissement).*

2002. aastal sai temast Mali noorsoo- ja spordi minister. Ahmed Mohamed ag Hamani kabinetis oli Issoufi esialgu rahandusminister, kuid alates 16. oktoobrist 2002 transpordi ja infrastruktuuride minister. 

Pärast ag Hamani tagasiastumist võttis ta vastu president Amadou Toumani Touré ettepaneku hakata valitsusjuhiks. Issoufi kabinet astus ametisse 29. aprillil 2004. 27. septembril 2007 astus ta ametist tagasi, tema asemel sai peaministriks Modibo Sidibé.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Ahmed Mohamed ag Hamani** | **Mali peaminister**29. aprill 2004 – 27. september 2007 | Järgnev**Modibo Sidibé** |


Mali peaministrid

Jean-Marie Koné |
Modibo Keïta |
Yoro Diakité |
Mamadou Dembelé |
Soumana Sacko |
Younoussi Touré |
Abdoulaye Sékou Sow |
Ibrahim Boubacar Keïta |
Mandé Sidibé |
Modibo Keïta |
Ahmed Mohamed ag Hamani |
Ousmane Issoufi Maïga |
Modibo Sidibé |
Mariam Kaïdama Sidibé Cissé |
Cheick Modibo Diarra (kohusetäitja) |
Diango Cissoko (kohusetäitja) |
Oumar Tatam Ly |
Moussa Mara |
Modibo Keïta |
Abdoulaye Idrissa Maïga |
Boubou Cissé |
Moctar Ouane (kohusetäitja) |
Choguel Kokalla Maïga |
Abdoulaye Maïga (kohusetäitja)
**Andreas Palmroth** (ka **Andreas Palmroot**; surnud 15. detsember (vkj 4. detsember) 1725 Uppsalas) oli Eestis tegutsenud rootsi filosoof, Tartu Ülikooli rektor.

Elulugu
-------

Andreas Palmroth oli rootslane.

Õppis Uppsala Ülikoolis, kaitses seal filosoofiamagistri kraadi. Oli 1701 lühikest aega Uppsala Ülikooli filosoofia erakorraline professor, 1701–1710 Academia Gustavo-Carolina praktilise filosoofia (moraali, poliitika, esteetika) professor, ühtlasi 1704 kevadsemestril AGC rektor. Sattus 1710 Pärnus Vene vägede kätte, pärast vangist vabanemist elas 5 aastat Pärnus, seejärel oli 2 aastat koduõpetaja Riias. 1721 pääses Rootsi, oli 1724 Uppsala Ülikooli raamatukogu juhataja.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Libanii Sophistae epistolae 154 selectae a Lacapeno, hactenus ανεχδοται, ex Cod. Mscto. Rolambiano, a Laurento Normanno
* Graecar. Litt. Prof. communicatio, latine verse (1691)
* Dissertatio philosophiae de genio Socratis (1706)

Kirjandus
---------

* TÜ ajalugu I, 107, 134, 187, 271
* Recke-Napiersky III, 359
* Inno, K. Tartu University in Estonia during the Swedesh Rule (1632–1719). Stockholm, 1972, 96–97
* Sainio, M. A. Dissertationen und Orationen der Universität Dorpat 1632–1656. Stockholm, 1978
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Daniel Sarcovius (1703–1704)** | **Academia Gustavo-Carolina rektor (Pärnus)**1704 | Järgnev**Erik Fahlenius (1704–1705)** |

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Brutselloos** (varem kasutatud ka nimetusi **Bangi tõbi**, **Bangi infektsioon**) on nakkushaigus, mida põhjustavad kepikujulised bakterid *Brucella melitensis*, *Brucella abortus*, *Brucella suis* ja *Brucella canis*.

Nakkus kandub edasi koduloomade kaudu. Bakterid levivad järgmistel viisidel:

* piisknakkus
* kokkupuude kodulooma piimaga
* kokkupuude nakatunud organismi limaskesta ja/või nahaga

RHK-10 alusel klassifitseeritakse brutselloosi järgmiselt:

* *Brucella melitensis*`e brutselloos (A23.0)
* *Brucella abortus*`e brutselloos (A23.1)
* *Brucella suis*`e brutselloos (A23.2)
* *Brucella canis*`e brutselloos (A23.3)
* Muu brutselloos (A23.8)
* Täpsustamata brutselloos (A23.9)

Ajalugu
-------

Esimest korda puutusid selle haigusega kokku Briti põetajad 1850. aastatel Krimmi sõjas Maltas.

Aastal 1887 tegi David Bruce selgeks haiguse põhjusliku seose organismiga.

Aastal 1897 eraldas taani veterinaar Bernhard Bang bakteri *Brucella abortus*, mis põhjustas brutselloosi. Hiljem hakatigi haigust sageli nimetama Bangi tõveks.

Patogenees
----------

Haigusetekitaja tungib esmalt epiteelkoerakkudesse. Organismi vastureaktsiooni tulemusena püüavad leukotsüüdid bakterit seedida, kuid see ei õnnestu. Mikroob transporditakse seejärel maksa, põrna ja luuüdisse, kus nad liiguvad makrofaagidesse ja alustavad oma paljunemisprotsessi ja eritavad endotoksiine, mis kanduvad üle kogu organismi laiali. Brutselloosi peiteaeg on sõltuvalt raskusastmest 10–30 päeva. Eriti ohtlik on brutselloos rasedatele naistele, sest võib esile kutsuda abordi.

Kliinilised sümptomid:

* palavik
* liigese- ja lihasevalu
* maksa ja põrna hüpertroofia
* osteomüeliit

Ravi
----

*Siin tutvustatakse ravimit või ravimeetodit, kuid kirjutatu pole arstlik nõuanne ning see ei asenda arsti konsultatsiooni. Vikipeedia ei vastuta iseravimise tagajärgede eest.*

Brutselloosi korral kasutatakse järgmisi medikamente:

* tetratsükliin
* rifampitsiin
* streptomütsiin
* ampitsilliin
* doksütsükliin
* levamisool
**Gammel Dok** on endine laohoone, mis asub Christianshavnis vee piiril Taanis Kopenhaageni piirkonnas. Tänapäeval asub seal Taani Arhitektuurikeskus ja tegutsevad rahvusvahelised kunstitöötoad.

Ajalugu
-------

Laev kuivdokis, 1750. Taani Kuninglik Mereväemuuseum
Nime on Gammel Dok saanud Taani esimeselt kuivdokilt Gammel Dok (taani k 'vana dokk'), mis paiknes Christianshavnis aastatel 1739–1919. 

Algselt kahekorruseline hoone ehitati 1882. aastal arhitekt H. C. Scharlingi jooniste järgi aktsiaseltsile De Forenede Oplagspladser og Værfter i Kjøbenhavn. 1920. aastal sai hoone kolmanda korruse ja kõrge kelpkatuse, mis mahutas veel kolme korruse jagu laoruumi. Algul oli hoone kasutusel viljalaona, keldrikorrusel hoiti Islandilt tulevaid kaupu, näiteks Atlandi heeringat. Hiljem kasutati hoonet mööblilaona, alumisel korrusel paiknes mööblipood. 

1979. aastal ostis hoone Taani riik. 1985. aastal see restaureeriti ja kohandati näituseruumideks (projekti autor oli Jens Fredslund arhitektuuribüroost Erik Møller Arkitekter).

Gammel Dok tänapäeval
---------------------

Gammel Doki veega kokku puutuvas hooneosas asub Taani Arhitektuurikeskus. Hoone teises otsas asub Strandgade, rahvusvahelised kunstitöötoad (taani keeles *Statens Værksteder for Kunst*).

Gammel Doc lõuna poolt vaadatuna

Viited
------

1. ↑  []
**Jere Pöyhönen** (sündinud 21. oktoobril 1993 Vantaas), esinejanimega **Käärijä**, on soome räppar, laulja ja laulukirjutaja. 2023. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Liverpoolis esindas ta Soomet võistluslooga "Cha Cha Cha" ja saavutas teise koha.

Tema esikalbum "Fantastista" ilmus 2020. aastal. 

Ta peab oma suurimaks eeskujuks ansamblit Rammstein, selle kujutis on tätoveeritud ta rinnale.

Teda eristab potisoeng.

Isiklikku
---------

Tema lapsepõlv ja teismeiga möödusid peamiselt Helsingi-Vantaa lennujaama lähistel Ruskeasantas. Ta on mänginud jäähokit, sealhulgas Kiekko-Vantaa juunioride arvestuses, kuuludes Esa Lindelliga (nüüdne NHL-i klubi Dallas Stars hokimängija) samasse meeskonda.

### Operatsioon

Pöyhönen on teiste julgustamiseks avalikustanud, et läbis 2014. aastal eluohtliku haavandilise koliidi tõttu käärsoole eemaldamise operatsiooni. Operatsioonita oleks põletik võinud kanduda edasi teistesse siseelunditesse, mis oleks lõppenud surmaga.

### "It’s crazy it’s party"

15. septembril 2023 ilmus internetis Käärijä laul pealkirjaga "It’s crazy it’s party" koos eesti räppari Tommy Cashiga. 
Käärijä räägib oma intervjuus: "Kui ma olin puhkusel, vaatasin ma messengeri ning Tommy kirjutas mulle. Mul tuli mõte, et peaks temaga singli tegema. Tuli välja, et Tommy kirjutas mulle ja pakkus laulu koos teha. Tommy tuli minu juurde Soome stuudiosse ja saimegi nelja päevaga hakkama." Esimest korda kuulsid Käärijä fännid laulu "It’s crazy it’s party" Olümpia staadionil Soomes.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Välislingid
-----------

 Käärijä – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Milunka Lazarević (1982)
**Milunka Lazarević** (serbia kirillitsas Милунка Лазаревић; 3. detsember 1932 Šantarovac – 15. september 2018 Belgrad) oli serbia maletaja ja malekohtunik, rahvusvaheline arbiiter (1970), naiste suurmeister (1976).

Lazarević oli 11-kordne Jugoslaavia naiste malemeister.

1959. aastal Plovdivis toimunud naiste maailmameistrivõistluste pretendentide turniiril sai ta 6. koha. Järgmises MM-tsüklis jagas ta 1961. aastal Vrnjačka Banjas pretendentide turniiril 4.–6. kohta. 

Malekarjääri parima tulemuse saavutas Lazarević võisteldes 1964. aastal Suhhumis MM-i pretendentide turniiril, kus ta jagas koos Alla Kušniri ja Tatjana Zatulovskajaga 1.–3. kohta. Detsembris 1964 toimus Moskvas matšturniir tiitlipretendendi väljaselgitamiseks, kus ta jäi Kušniri järel teiseks.

1967. aastal Serbias Suboticas jagas Lazarević pretendentide turniiril 7.–9. kohta. 1971. aastal Ohridis peetud tsoonidevahelisel turniiril jagas ta Nana Alekhsandria järel 2.–3. kohta ja pääses samal aastal peetud nelja osavõtjaga pretendentide matšturniirile, mis selgitas tiitlipretendendi. Lazarević kaotas Hollandis Bladelis toimunud poolfinaalis Alekhsandriale tulemusega 4½:5½ ja edasi ei pääsenud.

Lazarević tegi kaasa veel kolmel tsoonidevahelisel turniiril: 1973. aastal Menorcas sai ta 13. koha, 1976. aastal Roosendaalis jagas 8.–9. kohta ja 1979. aastal Rio de Janeiros jagas 6.–7. kohta.

1963. aastal Splitis toimunud naiste maleolümpial sai Lazarević Jugoslaavia naiskonna koosseisus hõbemedali.

Ta sai FIDE-lt 1954. aastal naiste rahvusvahelise meistri ja 1976. aastal naiste suurmeistri nimetuse.

Tunnustus
---------

* 2016 – FIDE auliige

Välislingid
-----------

 Milunka Lazarević – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Sarik-hunditubakas.
**Hunditubakas** (*Hieracium*) on astrilaadsete seltsi korvõieliste sugukonda kuuluv taimede perekond.

Hunditubakad on pärit Euraasiast, Ameerikast ja Aafrikast.

Esimesena kirjeldas hunditubakaid teaduslikult Linnaeus. Eestis on hunditubakaid uurinud Albert Üksip.

Hunditubakale kõige lähedasemad perekonnad on võilill, sigur, salat ja piimohakas.

Selle perekonna eripära on sugulise paljunemise valdav puudumine. Selle tulemusena ei ole perekonnas selgeid liike. Süstemaatikud on kirjeldanud üle 10 tuhande liigi ja pisiliigi. Kuid teised on need ühendanud umbes 800 liigiks. Ja on vahepealseidki (mitu tuhat liiki) hinnanguid.

Enamik hunditubakaid paljuneb seemnete abil, mis on moodustunud partenogaamselt ehk teisisõnu on geneetiliselt identsed emataimega – seda nimetatakse ka apomiksiseks ehk agamospermiaks. Seetõttu on moodustunud suured rühmad lähestikku kasvavaid kloonide asurkondi. Mõned botaanikute koolkonnad (eriti Suurbritannias, Skandinaavias ja Venemaal) võtavadki neid kloone eri liikidena, väites, et on võimatu kindlaks määrata, missuguses järjekorras nad üksteisest lahknesid. Kuid teised koolkonnad (eriti Mandri-Euroopas ja USA-s) rühmitavad neid siiski mitmesajasse suuremasse liiki.

Uuemates süstemaatikates on osa liike eraldatud karutubaka (*Pilosella*) perekonda. Paljud karutubakad suudavad paljuneda nii seemnete kui võsunditega, aga hunditubakad üksnes seemnetega. Paljud karutubakad suudavad ka suguliselt paljuneda, hunditubakad mitte. Veel üks erinevus seisneb selles, et kõik karutubakad on terve leheservaga, aga enamik hunditubakaid on saagja või isegi jagunenud leheservaga.

Hunditubakal on üksik püstine vars, mis võib olla nii karvane kui sile. Mõnikord on vars kinnitumiskohas harunenud, mõnikord isegi üleni haruline.

Hunditubakaliigid võivad olla väga erineva karvasusega alates täiesti siledatest kuni puukujuliste ja isegi tähekujuliselt harunenud karvadega liikideni. Varred, lehed ja õieraod võivad kanda nii ühe-, kahe- kui isegi kolmesuguseid karvu.

Nagu nende lähimad sugulased, sisaldavad hunditubakadki piimmahla.

Hunditubakal on tihedad korvõied, mis on tavaliselt kollased. Kuid erinevalt samasse sugukonda kuuluvatest karikakardest ja päevalilledest ei ole hunditubaka õisikus kaht sorti õisi, vaid kõik õied on sarnased. Iga üksikõis on eraldivõetunagi täiesti toimiv, kaasa arvatud tolmukad. Iga õis kinnitub varre külge õierao abil. Igal õiel on oma kroonleht, mis on otsast 3–5 hambaga.

Uus-Meremaal on kõik hunditubakad tunnistatud invasiivseteks liikideks. Nende müük, levitamine ja kasvatamine on keelatud. Hunditubakad kasvavad seal karjamaadel, kus vähendavad kariloomadele saadaolevat toitu ja tõrjuvad kõrvale pärismaist elustikku. Eriti ohtlikud on nad alpiniitudel, kus enne kasvasid kohalikud puhmad. Hunditubakad suudavad asustada mitmesuguseid elupaiku alates paljast maapinnast kuni männikute ja lõunapöögimetsadeni.

USA-sse on samuti hulk hunditubakaliike introdutseeritud. USA-s peetakse kõiki hunditubakaliike (sealhulgas pärismaiseid) vähemalt ühes osariigis mürktaimeks.

Vaata ka
--------

* karutubakas
Räpina paberivabrik
**Räpina paberivabrik** on paberitootmisettevõte Räpinas Võhandu jõe ääres. 

Vabrik kasutab toorainena vaid Eestist kogutud vanapaberit. Toodetakse paberit, pappi, kartongi, pakkenurki, kunsti- ja kontoritarbeid.

Räpina paberivabrik on Eesti kõige vanem tänini töötav tööstusettevõte.

Ajalugu
-------

Räpina paberivabriku alguseks võib lugeda 1728. aastat, mil Peeter I õukondlane krahv Karl Gustav von Löwenwolde ostis Räpina mõisa. Ehitusmeister Johann Georg Keiseri juhtimisel rajati jõele pais ja tellisevabrik. Tellistest ehitati sae-, jahu- ja paberiveski. Tegu oli Euroopas haruldase lahendusega, kus ühel paisul töötas kolm erinevat veskit. Paberiveski alustas tööd 1734. aastal. 

18. sajandi lõpus ehitati ka kahekorruseline, massiivne krohvitud Räpina mõisa vesiveski.

Paberivabriku hoone, mida on mitu korda ümber ehitatud, kuulub Euroopa ainulaadsemate tööstusarhitektuuri näidete hulka. Tänapäeval on Räpina paberivabriku peakorpuse hoone riiklikult kaitstud kultuurimälestis.

Esimese maailmasõja alguses omandas Räpina paberivabriku Leo Mirvits (Mirwitz; 1881–1944). Paberivabrikus valmistati Eesti Vabariigi esimeste rahatähtede rahapaberit. 1923. aastal kaotas Leo Mirvits terve oma varanduse.

Fotod
-----

* Räpina paberivabriku peakorpusRäpina paberivabriku peakorpus
* Räpina paberivabriku peakorpusRäpina paberivabriku peakorpus
* Räpina paberivabriku peakorpusRäpina paberivabriku peakorpus
* Räpina paberivabriku peakorpus ja Räpina mõisa vesiveskiRäpina paberivabriku peakorpus ja Räpina mõisa vesiveski
* Räpina järvRäpina järv

Viited
------

1. ↑  Räpina mõisa vesiveski kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 26.03.2021)
2. ↑  Räpina paberivabriku peakorpus kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 26.03.2021)
3. ↑  Leo Mirvits 50 aastane. Tõe Hääl, nr. 39, 26 september 1931

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Räpina paberivabrik** |

Välislingid
-----------

* Ettevõtte koduleht
**Helmī Stalte** (7. august 1949 – 6. juuni 2023) oli liivi rahvaluuleteadlane, koorijuht ja rahvamuusik.

Ta oli 1989. aastal üks peamisi Liivi Liidu (*Līvōd Īt*) taastajaid ja hiljem selle juhatuse liige. Ta oli koos abikaasa Dainisega folklooriansambli Skandinieki asutaja ja juht. Nende juhtimisel tähistati ka esimest korda 1989. aasta augustis ka esimest korda Irēl (Mazirbes) liivi rahvuspüha.

Stalte oli hariduselt muusikaõpetaja ja kooridirigent. Ta on olnud Riia linnavalitsuse kultuuriosakonna juhataja ja töötanud Läti etnograafilise vabaõhumuuseumi rahvaluulespetsialistina. Ta on olnud kahel korral, aastatel 2001–2009 linnavolikogu liige Isamaale ja Vabadusele/LNNK nimekirjas.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa Dainis Stalts oli liivi kultuuritegelane, Läti folklorist ja poliitik. Nende poeg Dāvis Stalts on muusik ja poliitik, seimi liige 2011–2014. Tütar Julgī Stalte on muusik.

Tunnustus
---------

* 2006 – Kolme Tähe orden
* 2006 – Maarjamaa Risti V klassi teenetemärk (Eesti-Läti kultuurisuhet edendamise, liivi kultuuri hoidmise ja edasikandmise eest)

Viited
------

1. 1 2 3  "In Memoriam rahvamuusik ja liivi folklorist Helmī Stalte (1949–2023)". MTÜ Fenno-Ugria Asutus. 8. juuni 2023. Vaadatud 9. juuni 2023.
2. ↑  "Rüütel annab riikliku autasu 834 inimesele". *Delfi*. 7. veebruar 2006. Vaadatud 9. juuni 2023.
Capital One Arena (2008)
**Capital One Arena** on spordihall Ameerika Ühendriikide pealinnas Washingtonis Penn Quarteri linnaosas. Capital One Arena paikneb Washingtoni metroo jaama Gallery Place'i kohal. Capital One Arena kuulub ettevõttele Monumental Sports & Entertainment.

Capital One Arena on valminud 1997. aastal. Seda on saatnud äriedu ja seda peetakse üheks Washingtoni Chinatowni piirkonna taaselustamise tõukejõuks. Sarnaselt paljude Chinatowni poodide nimesiltidega on ka areeni suur silt kirjutatud hiina tähtedega sponsori ingliskeelse nime alla.

Capital One Arenal asub National Hockey League'i (NHL) jäähokiklubi Washington Capitals, National Basketball Associationi (NBA) korvpalliklubi Washington Wizards ja Georgetowni Ülikooli korvpallimeeskonna koduväljak. Aastatel 1998–2018 asus seal ka naiste korvpalliliiga WNBA klubi Washington Mystics koduväljak.

Korvpallimängude ajal mahutab Capital One Arena 20 356 pealtvaatajat ja jäähokimängude ajal 18 573 pealtvaatajat.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Capital One Arena** |

* Capital One Arena koduleht
KeyBank Center (2021)
**KeyBank Center** on mitmeotstarbeline siseareen, mis asub USA-s New Yorgi osariigis Buffalos.

Algselt oli spordihalli nime **Marine Midland Arena**, hiljem on see kandnud veel selliseid nimesid nagu **HSBC Arena** ja **First Niagara Center**. Spordihalli ehitust alustati 1994. aastal ja see avati 21. septembril 1996. Alates 1996. aastast on KeyBank Center National Hockey League'i (NHL) jäähokiklubi Buffalo Sabresi koduhall. KeyBank Center asendas Sabresi endise koduhalli Buffalo Memorial Auditoriumi, kus meeskond mängis aastatel 1970–1996. Lisaks on KeyBank Center National Lacrosse League'i (NLL) klubi Buffalo Banditsi koduhall.

KeyBank Center on New Yorgi osariigi lääneosa suurim spordihall, kus on 19 070 istekohta. See asendas Sabresi endise kodu, Buffalo Memorial Auditoriumi, kus meeskond mängis aastatel 1970–1996.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **KeyBank Center** |

* KeyBank Centerki koduleht
**Luminița-Teodora Odobescu** (sündinud 3. mail 1969 Reghinis) on Rumeenia diplomaat ja poliitik.

Luminița Odobescu lõpetas Bukaresti Majandusuuringute Akadeemia kaubandusteaduskonna 1992. aastal. Doktorikraadi rahvusvahelise majanduse alal omandas ta samas kõrgkoolis 2003. aastal. 1992–1995 töötas ta "Virgil Madgearu" Rahvuslikus Instituudis teadurina. 1995–2002 töötas ta Rumeenia Majanduse ja Kaubanduse ministeeriumis, kus ta oli alates 1999. aastast Euroopa Liidu osakonna juhataja.

2002–2007 töötas ta Rumeenia alalises esinduses Euroopa Liidu juures. 2008. aasta juunist kuni 2012. aasta veebruarini oli ta Rumeenia Välisministeeriumi Euroopa liidu osakonna juhataja. 2012. aasta veebruarist kuni novembrini oli ta Rumeenia Välisministeeriumi Euroopa asjade riigisekretär. 2012. aasta novembrist kuni 2015. aasta augustini oli ta Rumeenia peaministri Euroopa asjade ja välissuhete nõunik. 2015. aasta septembrist kuni 2021. aasta novembrini oli ta Rumeenia esindaja Euroopa Liidu juures.

15. juunist 2023 on ta Rumeenia välisminister.

Viited
------

1. ↑  Luminița -Teodora ODOBESCU : Minister of Foreign Affairs Ministry of Foreign Affairs. Vaadatud 21. novembril 2023
2. ↑  Luminița-Teodora Odobescu President of Romania. Vaadatud 21. novembril 2023
3. ↑  Romania Ministries, etc. rulers.org Vaadatud 21. novembril 2023
**Reekviem** on liturgilise muusika vorm ja žanr, mis põhineb katoliku kiriku leinamissal reekviemil.

Reekviemis on 11 osa. 

Katoliku kiriku matuseteenistusena lauldakse reekviemi ühehäälselt ladina keeles gregooriuse koraali viisidega. Viimasel ajal[*millal?*] kasutatakse ka tõlkeid.

Reekviemi esitab koor ning kaastegevad võivad olla solistid, orkester ja orel.

Reekviem koosneb kindlakskujunenud ladinakeelsete tekstidega lauludest, kuigi iga teos neid kõiki ei sisalda. Reekviemi laulud langevad osaliselt kokku tavalise missa osadega, ära jäävad *Gloria* ja *Credo*. 

**Requiem aeternam** *dona eis, Domine* (Igavest rahu anna neile, Issand) on reekviemi avalaul, mis annab zanrile nimetuse.

**Dies irae** (Viha päev) sisuks on viimsepäevakohus ja maailmalõpp. Selle osa tekst loodi XIII sajandi keskel.

**Confutatis** (Äraneetud) kirjeldab patuste hirme ja piinasid.

**Lacrimosa** (Pisarad) annab edasi kurbust ja hingevalu.

Sisuliselt kuuluvad *Confutatis* ja *Lacrimosa* *Dies irae* juurde, kuid on heliloojaid, kes kõiki kolme muusikaliselt eraldi kujutavad.

Esimese polüfooniliselt mitmehäälse reekviemi komponeeris Johannes Ockeghem (1410–1497).

Reekvieme on kirjutanud paljud heliloojad:

* Johannes Ockeghem (1410–1497)
* Orlando di Lasso (1532–1594)
* Giovanni Pierluigi da Palestrina (1525/1526–1594)

* Hector Berlioz
* Johannes Brahms
* Charles Gounod
* Cyrillus Kreek
* Ferenc Liszt
* Reekviem – Wolfgang Amadeus Mozart (lõpetas Süssmayer)
* Camille Saint-Saëns
* Franz Schubert
* Robert Schumann
* Igor Stravinski
* Reekviem – Erkki-Sven Tüür
* Giuseppe Verdi
* Andrew Lloyd Webber

Kirjandus
---------

* Karp, Eve. "Muusika IX klassile" Tallinn, 1998
Barclays Center (2019)
**Barclays Center** on spordihall New Yorgi Brooklyni linnaosas.

Barclays Center on alates 2012. aastast NBA korvpalliklubi Brooklyn Netsi ja Long Islandi Ülikooli korvpallimeeskonna ning alates 2021. aastast WNBA korvpalliklubi New York Liberty koduhall. Aastatel 2015–2020 oli see lisaks NHLi jäähokiklubi New York Islanders koduhall.

Barclays Centeris peetud teisigi spordivõistlusi, sealhulgas poksis, sportlikus vabavõitluses ja võimlemises. Lisaks toimuvad Barclays Centeris regulaarselt muusikakontserdid.

Barclays Centeri ehitust alustati 2010. aastal ja see valmis 2012. aastal.

Korvpallimängude ajal mahutab Barclays Center 17 732 pealtvaatajat ja kontsertide ajal 17 000 pealtvaatajat.

Barclays Centeri nimeõigused soetas 2009. aastal 200 miljoni dollari eest Briti rahvusvaheline investeerimispank ja finantsteenuste ettevõte Barclays.

Viited
------

1. ↑  "Barclays Center makes it official". nypost.com. 8.8.2012. Vaadatud 20.6.2022

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Barclays Center** |

* Barclays Centeri koduleht
**Lõhnav kummel** ehk **ubinhein** (*Matricaria discoidea*) on korvõieliste sugukonda kuuluv üheaastane rohttaim. Õisiku värv on rohekaskollane, puudub keelõis. Õisikupõhi on seest õõnes. 

Lõhnav kummel on ravimtaim. Mõningate allikate põhjal sobib ainult välispidiseks kasutamiseks. Sellel taimel on väga tugev lõhn, sellepärast teda kasutatakse ka putukate peletamiseks. Õitseb juunist septembrini.

Päritolu
--------

Lõhnava kummeli kodumaaks peetakse Kirde-Aasiat. 1838. aastal mainis prantsuse botaanik A. P. De Candolle oma kirjeldustes lõhnava kummeli päritolupaigana Californiat. Seejärel kohati lõhnavat kummelit ka Berliinis ja Uppsalas. Pärast seda on lõhnav kummel kiiresti levinud ning tänapäeval leidub teda paljudes maades. Eestis leiti seda esmakordselt 1857. aastal Tartust.

Kasvukoht
---------

Lõhnav kummel kasvab õuedel, jalgteedel, tallatud kohtades ja mererannal. Eestis on sage taim.

Botaaniline kirjeldus
---------------------

Lõhnava kummeli kõrgus võib varieeruda, kuid tavaliselt ei ületa 30 cm. Tema vars on püstine, harunev ning tihedalt kaetud lehtedega. Lehed on kaheli- või kolmelisulgja labaga liitlehed. Lühikestel raagudel asetsevad korvõisikud, mille läbimõõt on 5–8 mm. Õisikupõhi kuhikjas, õõnes. Õisikul on ka üldkatis. Seemnis on ruljas ning tema sisemisel küljel on kolm madalat ribi.

Keemiline koostis
-----------------

Droogi keemilisse koostisse kuuluvad: eeterlik õli, flavonoidid, kumariinid ja tanniinid. Lõhnav kummeli õisikuid klassifitseeritakse seskviterpenoide sisaldavate droogide hulka. Droogis leidub 0,5% eeterlikke õlisid: farneseeni, cis- ja trans-en-in-bitsükloeetrit (oluliselt rohkem kui teekummelis; spasmolüütilise toimega), bisabolooli (vähem kui teekummelis). 
Erinevalt teekummelist ei sisalda lõhnav kummel põletikuvastast eeterlikku õli hamasuleeni. Toime seisukohalt on veidi vähem olulised droogis sisalduvad flavonoidid, tanniinid ja kumariinid.

Droogi toimed
-------------

Droogiks on taime õisikud. Neid korjatakse õitsemise alguses. Toimelt on droog silelihaste spasme lõõgastav (eriti seedekulglas) ning põletiku- ja kõhupuhitusevastane. Droogi seespidiselt tarvitades ilmneb spetsiifiline toime seedekulglale: see aitab spastilise kõhuvalu, kõrvetiste ja seedeelundkonna põletike korral. Välispidiselt kasutatakse ka naha- ja limaskesta põletike ning halvasti paranevate haavade korral. Rahvameditsiin kasutab droogi higierituse ja rinnapiima tekke soodustamiseks. Vastunäidustuseks ülitundlikkus.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Ain Raal. "Maailma ravimtaimede entsüklopeedia" lk 189 Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2010.
2. ↑  Татьяна Ильина. "Большая иллюстрированная энциклопедия лекарственных растений", Москва, Эксмо 2015
3. ↑  Carl-Fredrik Lundevall, Gebbe Björkman. "Põhjamaa õistaimed", Varrak 2007
4. ↑  "EFloora"[*alaline kõdulink*], Lõhnav kummel.
5. ↑  Zooloogia ja Botaanika Instituut. "Taimede määraja", Tallinn, Valgus, 1966
6. 1 2 3  Ain Raal „Farmakognoosia", lk 299 Tartu Ülikooli Kirjastus, 2010

Välislingid
-----------

* Lõhnav kummel – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Sissekanne Ameerika Ühendriikide Põllumajandusministeeriumi andmebaasis
*Camera obscura*
*Camera obscura* Tartu Ülikooli Kunstimuuseumi näitusel
***Camera obscura*** ehk **pimekamber** on pime ruum, mille seinas olev väike ava annab ava vastasseinal ümberpööratud kujutise ava ees olevatest valgustatud esemetest või maastikust. *Camera obscura* on fotoaparaadi eelkäija.

Esimesed andmed *camera obscura* kohta pärinevad 5. sajandist eKr. Kümnenda sajandi lõpul kirjeldas ja kasutas eksperimentides *camera obscura*'t Basras sündinud teadlane Abu Ali Al-Hasan Ibn al-Haitham (965–1039). Terminit *camera obscura* kasutas väikese avaga pimekambri kohta esimesena saksa astronoom Johannes Kepler. Algusaja *camera obscura*'d olid suured – võisid hõlmata kogu ruumi või telki. 

Kaasaskantavad *camera obscura*'d ilmusid 18. sajandil. Kui *camera obscura* avaga seina vastassein asendati mattklaasiga, võis kujutist näha ka väljaspool pimekambrit. Seades valguskiirte teele kaldu peegli, saadi pealt või kõrvalt vaadeldav kujutis. Kujutise kvaliteet sõltub ava suurusest. Suure ava korral on kujutis hele, ent väheterav. Ava läbimõõtu vähendades kujutise teravus kasvab – kuni see ei hakka difraktsiooni tõttu uuesti teravust kaotama. Fotoaparaadis on *camera obscura* ava ette pandud lääts (objektiiv).

Vaata ka
--------

* Kaamera
Sergei Fursenko (2011)
**Sergei Aleksandrovitš Fursenko** (*Серге́й Александрович Фурсенко,* sündis 11. märtsil 1954 Leningradis) on Venemaa ärimees, suvilakooperatiivi Ozero liige.

Elukäik ja tegevus
------------------

1971 lõpetas elitaarse Leningradi 239. füüsika-matemaatikakooli ja 1978 Leningradi Polütehnilise Instituudi elektriaparaatide spetsialistina. 1979–1989 Üleliidulise Raadioaparaatide Uurimisinstituudi teadur Leningradis. 1989–1991 kõrgtehnoloogia ja kõrgtehnoloogiliste seadmete ekspordile spetsialiseerunud ettevõtte Tehnoexan tegevjuht.

Aastatel 1991–1996 oli ta peadirektor teadus- ja tootmisettevõttes TEMP, mis töötas välja ja tutvustas ökoloogia ja keskkonnakaitse kõrgtehnoloogiaid.

1996. aastal asutas koos oma venna Andrei ja Vladimir Putiniga suvilakooperatiivi "Ozero". 1997–1998 Lenenergo peadirektori asetäitja. 

1998–2002 telefirma "Tootmiskeskus "Kool"" peadirektor. Dokumentaalsarja "Uppunud laevade saladused" produtsent, mis on pühendatud laevadele, mis on leidnud igavese varjupaiga Läänemere põhjas. Kultuuriministeerium andis projektile "Vene rahvusfilmi" staatuse ja sponsoriks oli Gazprom.

2003–2008 Gazpromi tütarettevõtte Lentransgaz peadirektor. 2005–2008 ja 2017–2019 jalgpalliklubi Zenit president.

2008–2010 National Media Groupi president. 2010–2012 Venemaa Jalgpalliliidu president. 2012–2013 ettevõtte Gazprom Gazomotornoje Toplivo direktorite nõukogu esimees.

2019. aastast Gazprombanki asepresident, panga esindaja jalgpalliklubi "Zenit" direktorite nõukogus.

Bangladeshi Vabariigi aukonsul Peterburis.

Sanktsioonid
------------

6. aprillil 2018 kehtestas USA talle viisa- ja majandussanktsioonid.

Viited
------

1. ↑
Asendikaart Shanghai Shi's
Xiangyangi turg Xuhuis
**Xuhui** (*Xúhuì Qū*; 徐汇区, 徐匯區; Shanghai murdes zi1we3 chiu1) on linnarajoon Hiinas Shanghai Shi's Shanghais. Ta piirneb idas Pudongiga, lõunas ja läänes Minhangiga, edelas Changningiga, põhjas Jing'aniga ja kirdes Luwaniga. 

Xuhui pindala on 54,76 km² (sellest 3,82 km² veepindala), elanike arv 982 200 (2008).

Kuni 1949. aastani nimetati seda linnarajooni **Xujiahui Qu** (徐家汇区). Xujiahui ('Xu perekonna omand kahe jõe ühinemiskohas') nime kannab tänaseni Xuhui keskne äri- ja kultuuripiirkond. Sellest Xu perekonnast pärines ka hiina kristlane, Mingi dünastia aegne ametnik ja teadlane Xu Guangqi (徐光启), misjonär Matteo Ricci õpilane, kellele see maa kuulus. Hiljem annetati see katoliku kirikule. Xuhui linnarajoon, katoliikliku Shanghai keskus, moodustas koos naaberrajooni Luwaniga Shanghai Prantsuse kontsessiooni. Prantsuse mõju jälgi on veel näha Shanghai Püha Ignatiuse katedraalis, Xuhui kolledžis, Xujiahui observatooriumis ning mõnes säilinud bulvaris ja Prantsuse stiilis linnaosas.
**Merle Sild** (sündinud 7. märtsil 1960) on eesti maalikunstnik ja romaanikirjanik.

Merle Sild kasvas Tartus, õppis Tartu Lastekunstikoolis Silvia Jõgeveri ja Laine Puki käe all ja lõpetas Tartu 8. keskkooli Vello Saage kirjandusklassi. Õppis Tartu Ülikoolis õigusteadust ja saksa keelt. 2015 aastal astus ta Plymouthi Kunstiülikooli ja lõpetas selle magistrikraadiga maali, joonistamise ja graafika erialal. Elab Inglismaal ja on meisterlikkuse eest pälvinud Devoni kunstnike ühingu aukirja. On elanud ka Hispaanias ja Soomes.

Kunst ja näitused
-----------------

Maalimisega hakkas tegelema umbes 2000. aastal, näitustel esinenud alates 2004. aastast – sellest ajast, kui sai teoks tema esimene isikunäitus Soomes Tampere Eesti klubis.  Pärast seda on tema isikunäitusi korraldatud Soomes, Eestis, Hispaanias ja Suurbritannias. 

Sild on viljelenud abstraktseid linnavaateid ning maastiku- ja lillemaale. Eriti on teda vaimustanud orhideede maalimine – tema arvates peituvat kõigi lillede ja üldse kogu maailma värvid just orhideedes. 

Tema teoseid on ostetud Jaapanisse, Austraaliasse, Soome, Venemaale, Inglismaale ja USA-sse.

Raamatud
--------

2010. aastal avaldas Eesti kirjastus Mytho Merle Silla romaani "Soovituskirjad", mis kirjeldab vanadekodu õdede elu Põhja-Inglismaal ning võitlust Alzheimeri tõvega. Selle peategelaseks on küll kunstnikust orhideemaalija, kuid raamat pole siiski autobiograafiline.

2015 ilmus Tartu lähiajalugu, omandireformi ja inimsuhete keerdkäike lahkav romaan "Karlova pruudid".

Isiklikku
---------

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Välislingid
-----------

* "Hispaanias elavad kunstnikud näitavad oma kunsti Tartus", Tartu Postimees (veebiväljaanne), 13. august 2008
* "Alzheimeri tõbi ja valed valikud", Vooremaa, 21. september 2010
* "Mida ühist on vanadel suuskadel ja orhideedel?", Maakodu, 6. märts 2013
* "Merle Sild maalib orhideesid", Pärnu Postimees (veebiväljaanne), 28. august 2015
**Etaanhape** ehk **äädikhape** on värvuseta, spetsiifilise lõhnaga hügroskoopne vedelik. Etaanhape on tuntuim karboksüülhape. Etaanhape on efektiivne nii lahustina kui ka lahustatava ainena. Etaanhapet nimetatakse ka atsetaathappeks ja metaankarboksüülhappeks. Kontsentreeritud etaanhapet nimetatakse **jää-äädikhappeks**.

Etaanhape
Äädikhappe molekuli tähistatakse tihti lühendatult AcOH, milles Ac märgib atsetüülrühma. Äädikhape on toidulisaaine E260. Äädikhappe molekuli deprotoneerumisel lahuses moodustuvat aniooni CH3COO- nimetatakse **atsetaat** ehk atsetaatioon.

Tootmine
--------

Etaanhapet leidub nii toiduainetes kui ka organismide kudedes ning eritistes. Etaanhape tekib puidu kuumutamisel hapniku juurdepääsuta ja alkoholi kääritamisel. Tööstuslikult on võimalik äädikhapet saada butaani oksüdatsioonil ja etanaali katalüütilisel oksüdatsioonil.

Kasutusalad
-----------

Äädikhapet kasutatakse toiduainete säilitamiseks, maitsestamiseks ja marineerimiseks. Etaanhapet kasutatakse ka ravimite, lakkide ning atsetooni valmistamiseks. Etaanhappe estrid on kasutusel kondiitritööstuses ja parfümeerias. Etaanhappe sooli kasutatakse umbrohutõrjes, meditsiinis ja tekstiilitööstuses.

Ohtlikkus
---------

Etaanhape on tuleohtlik ja põhjustab tugevat söövitust. Kõrgetel temperatuuridel võivad tekkida plahvatusohtlikud aurusegud. Aine on ärritava toimega ja võib tekitada raskesti paranevaid haavu ning absorbeeruda organismi. Nahale sattudes võib põhjustada haavu, ville ja hüperkeratoosi. Aurude sissehingamisel kahjustab hingamisteid ning võib tekitada pöördumatuid kahjustusi. Etaanhape on ohtlik ka veeorganismidele.

Esmaabimeetmed
--------------

**Sissehingamisel** tuleb kannatanu viia värske õhu kätte ning panna pooleldi istuvasse asendisse. Kahjustused ei pruugi kohe ilmneda. 

**Allaneelamisel** ei soovitata oksendamist esile kutsuda, vaid loputada suud ning juua rohkelt vett. 

**Nahale sattumisel** tuleb nahka loputada veega ning eemaldada saastunud riided. 

**Silma sattumisel** on vaja kohe loputada silmi rohke veega 15 minuti vältel. Kontaktläätsed tuleb võimalusel eemalda. 

Kõikidel eespool nimetatud juhtudel tuleb kohe arsti poole pöörduda.

Püsivus ja reaktsioonivõime
---------------------------

Normaalrõhul ja -temperatuuril on etaanhape stabiilses olekus. Aine reageerib metallidega, karbonaatidega, hüdroksiididega, oksiididega ja fosfaatidega. Etaanhapet ei tohi kuumutada ja see ei sobi lämmastikhappega, alkoholidega, oksüdeerijatega, ammooniumnitraadiga ega peroksiididega.

Keemilised omadused
-------------------

Äädikhappe happe dissotsiatsioonikonstant Ka (tuntud ka kui happelisuse konstant) on 1.75 × 10−5.

Vaata ka
--------

* Karboksüülhapped
* Äädikas

Viited
------

1. 1 2 3  ,Janno Puks Tallinna Arte ja Kristiine Gümnaasium. Kasutatud 29.09.2013.
2. 1 2 3  ,Ohutuskaart. Kasutatud 29.09.2013
Suwałki koridor
**Suwałki koridor** ehk **Suwałki avaus** on umbes 100 km pikkune piirilõik Leedu ja Poola vahel Suwałki linna lähedal, mis on ainsaks NATO maismaasillaks Balti riikide ja teiste Euroopa NATO-riikide vahel. 

Mõiste võttis kasutusele president Toomas Hendrik Ilves 2015. aasta aprillis Kadriorus toimunud kohtumisel Saksamaa kaitseministriga. Selle eeskujuks oli Fulda koridor ehk Fulda avaus (*Fulda gap*), mis oli külma sõja ajal kasutatud mõiste NATO nõrgima koha kohta Lääne- ja Ida-Saksamaa piiril Fulda linna lähedal.

Suwałki koridor on äratanud tähelepanu, kuna ootamatu sõjalise löögiga saaks selle kaudu Balti riigid ära lõigata NATO liitlastest. Samas ei oleks see hästi võimalik Valgevene territooriumit kasutamata ning vallutatud alade kontrollimiseks oleks tarvis ulatuslikke okupeerivaid jõude, mis muutuks aga ühtlasi heaks sihtmärgiks NATO löögile.

Viited
------

1. ↑  Merle Maigre 2016. Ilvese sõnaus ja Suwalki avaus. *Diplomaatia* 153. 6. mai 2016
2. ↑  Kolonelleitnant Toomas Tõniste: "Miks on Suwalki koridor Baltimaade kaitsel nii oluline?" ERR, 26. detsember 2021

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Suwałki koridor** |

* Suwalki gap
* Artikkel väljaandes *The Sun*
* President Ilves and the Suwalki gap
* Suwalki koridor: Baltimaade julgeoleku Achilleuse kand Poola ja Leedu vahel, Delfi 16. november 2016 (esmakordselt ilmus ajakirjas Sõdur 5/2016)
**Viini loodusajaloo muuseum** (saksa keeles *Naturhistorisches Museum Wien*) on maailma üks suurimaid, vanimaid ja esinduslikemaid loodusmuuseumeid. Muuseum paikneb Austria pealinnas Innere Stadti edelapiiril Maria Theresia nimelise väljaku kõrval. Praegune hoone valmis aastal 1889 ning seal asub 39 näitustesaali kogupindalaga 8460 m². Väljapanekul on üle 100 000 objekti, kuigi säilikuid ja eksponaate on kogudes ligi 30 miljonit. 

Kogude koostamisemisele pani aluse Saksa-Rooma keiser Franz I, Austria ertshertsoginna ja Ungari kuninganna Maria Theresia abikaasa. Kogudesse kuulub mitu kuulsat ja ainulaadset objekti, nagu 29 500 aasta vanune Willendorfi Venuse kujuke, peaaegu täiuslik Stelleri meriõhvi skelett, suurte dinosauruste skeletid ning maailma vanim ja suurim meteoriitide kogu.

Muuseumit, kus asuvad ka teadusosakonnad, külastab igal aastal ligi kolmveerand miljonit inimest. Seal töötab ligemale 60 teadlast, kes uurivad geoloogia, bioloogia ja antropoloogia erinevaid aspekte. Tegu on Austria suurima iseseisva teadusasutusega.

Muuseumi kuulsaim objekt Willendorfi veenus

Vaata ka
--------

* Kunsthistorisches Museum

Välislingid
-----------

 Viini loodusmuuseum – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Ametlik koduleht
**Krootuse Põhikool** on põhikool Põlva maakonnas Kanepi vallas Krootuse külas.

Ajalugu
-------

Krootuse kooli eelkäijaks loetakse Karaski kooli, kus kirjalike allikate kohaselt hakati kooliharidust andma 1767. aastast. Karaski vana koolimaja asus Ihamaru külas.

Karaski külakoolis on õppinud kirjanikud Richard Roht (aastatel 1899–1900) ja Rudolf Sirge (aastatel 1915–1917).

Ihamarus tegutses kool 1930.–1931. aastani. 1929. aastal alustatud uue koolimaja ehitus endise Karaski karjamõisa maal Põlva–Kanepi tee ääres lõppes 1931. aastal. Kool avati 4. oktoobril 1931 ja tegutses kuni 1944. aastani 6-klassilise algkoolina. Alates 1945. aastast oli kool 7-klassiline, 1962. aastast 8-klassiline ja 1988. aastas kevadest 9-klassiline. Karaski koolimajas toimus õppetöö 1989. aastani, mil Krootuse külas valmis uus koolimaja. 1. septembril 1989 alagas õppetöö Krootuse koolimajas ja kooli nimeks sai **Krootuse 9-klassiline Kool**. Alates 1. septembrist 1992 on kooli nimi **Krootuse Põhikool**.

Mõnedel andmetel on Krootusel tegutsenud kuni 1974. aastani veel üks algkool. Krootuse külakooli hoone on muinsuskaitse all.

Direktorid
----------

* 1989–2005 Sulev Punning
* 2006–2008 Koit Nook
* alates 2008 Rita Punning

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Koolist. Krootuse Põhikooli veebisait.
2. 1 2 3 4 5 6  Krootuse Põhikooli 2002-2005. a arengukava kinnitamine. Kõlleste Vallavolikogu, KO 2002, 7, 143.
3. ↑  Jaan Kappo. Põlva rajoon. Siin- ja sealpool maanteed. Tallinn: Eesti Raamat, 1989, lk. 59
4. ↑  Ajalugu. Karaski pansionaadi veebisait.
5. ↑  Krootuse Põhikool. Eesti Hariduse Infosüsteem.
6. ↑  Krootuse. Koolimajad. Karilatsi Muuseumi veebisait.
7. ↑  Krootuse külakooli hoone. Kultuurimälestiste register.

Välislingid
-----------

* Krootuse Põhikooli veebisait