recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**SS Leitheft** ('SS-i Juhtvihik') oli SS-i ametlik kuukiri, mis ilmus aastatel 1934–1945 ja oli mõeldud SS-i (nii Allgemeine SS-i kui ka Waffen SS-i) ohvitseride natsionaalsotsialistliku maailmavaate kujundamiseks.

Ajakirja väljaandja oli SS-i peaamet *Reichsführer-SS* Heinrich Himmleri juhtimisel. Ajakirja trükiti Berliinis M. Müller und Sohni trükikojas.

Väljaande vaimne liider oli šveitsi füüsik dr Franz Riedweg, kes oli liitunud SS-iga ning saanud SS-i vabatahtlike värbamiskeskuse ja SS-i Berliini peakorteri juhiks.

SS Leithefti peamine väljaanne oli saksakeelne. Lisaks ilmusid sõja ajal germaani vabatahtlikele mõeldud väljaanded norra, taani, flaami ja hollandi keeles. Ainus mittegermaani keel, milles see ilmus, oli eesti keel.

SS Leithefti eestikeelne väljaanne
----------------------------------

Eesti keel oli üks väheseid keeli, milles SS Leitheft lisaks saksa keelele ilmus. Selle ilmumises võib näha Heinrich Himmleri erilist lugupidamist eestlaste vastu. Eestikeelne väljaanne sisaldas nii tõlkeid muukeelsetest väljaannetest kui ka täiesti algupäraseid kirjutisi.

Eestikeelset SS Leithefti ilmus (teadaolevalt) kolm 40-leheküljelist vihikut aastatel 1943–1944.

* Vihk 1 (ilmus detsember 1943)
* Vihk 2 (ilmus 1944)
* Vihk 3 (ilmus 1944)

Viited
------

1. ↑  Hjalmar Mäe: Kuidas kõik teostus : minu mälestusi. Välis-Eesti & EMP, Stockholm 1993. ISBN 9186116681

Välislingid
-----------

* Foto: SS Leithefti eestikeelse väljaande esikülg
* SS Leithefti teema Rindeleht.ee foorumis
* SS Leithefti eestikeelse väljaande faksiimile
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib jõest; samanimeliste objektide kohta vaata lehekülge Hudson (täpsustus).* |

---

Hudsoni valgla asendikaart
Vaade Hudsoni jõele Bear Mountaini sillalt
**Hudson** (mohikaani keeles *Muh-he-kun-ne-tuk*) on samanimelises orus asuv jõgi Põhja-Ameerikas.

Geograafia
----------

Jõe pikkus on 507 km ja tema valgla pindala on 36 260 km². Valgla jääb täies ulatuses Ameerika Ühendriikide territooriumile ja rõhuv enamus sellest New Yorgi osariiki. Jõgi ise asub täies pikkuses New Yorgi osariigis, üksnes alamjooksul moodustab piiri New Yorgi ja New Jersey osariigi vahel .

### Lähe

Jõgi saab alguse Tear of the Cloudsi järvest Adirondacki mägedest. See on tema ametlik alguskoht, aga tegelikult algab sealt Feldspar Brook, mis suubub Hudsoni jõkke. Hudson algab sellest suubumiskohast mitu kilomeetrit põhja pool Hendersoni järvest 1309 m kõrguselt merepinnast. Jõe mõlemad lähtekohad asuvad Adirondacki mägede kõrgeima tipu, 1625 m kõrguse Marcy mäe loodenõlvalt. Lähtest kirdesse jääb suusakuurort Lake Placid .

### Suue

Hudson voolab üldiselt lõunasse. Suurimad asulad, mida ta läbib, on lähtest suudme poole minnes Warrensburg, Glens Falls, Troy, New Yorgi osariigi pealinn Albany, Hudson, Saugerties, Kingston, Poughkeepsie, Newburgh, Yonkers, New York ja Jersey City. 

Hudsoni suudmes on estuaar. Jõe kesk- ja alamjooks on väga lauskjad, sellepärast ulatub tõusulaine enam kui poole jõe kaugusele, kuni Troyni.

### Lisajõed

Hudsonil on vähe suuri lisajõgesid. Albanys suubub temasse paremalt suurim lisajõgi Mohawk.

### Taristu

Hudsoni jõe org on tähtis liiklustee. Peaaegu kogu ulatuses kulgevad tema kallastel maantee (Warrensburgist allavoolu) ja raudtee (Glens Fallsist allavoolu).

Ajalugu
-------

Hudsoni jõgi Jersey City linna ja New Yorgi kesklinnaosa Manhattani vahel
Esimene eurooplane, kes jõudis Hudsoni jõeni, oli firenzlane Giovanni da Verrazzano aastal 1524. Ta juhtis Prantsusmaa kuninga François I korraldatud ekspeditsiooni. Verrazzano ei seilanud jõesuudmest kaugemale ülesvoolu.

Etümoloogia
-----------

Jõgi on nimetatud Inglise maadeavastaja Henry Hudsoni järgi, kes seda 1609 uuris. Hudson töötas sel ajal Hollandi Ida-India Kompanii heaks. Hudson ise nimetas seda jõge Põhjajõeks (*North River*), vastandades seda Lõunajõele (*South River*) ehk Delaware'i jõele. Põhjajõeks nimetati Hudsoni jõge kuni 20. sajandi alguseni rahvasuus üsna üldiselt, aga tänapäeval kasutatakse seda nime üksnes erandina. Holland asutas Põhja-Ameerikasse Uus-Madalmaade koloonia ja Hudsoni jõgi oli selle peamine sisemaale viiv tee. Paljud kohanimed selles piirkonnas on hollandi päritolu, näiteks oja on hollandi keeles *kill* ning Hudsoni jõkke suubub palju pisikesi jõgesid ja ojasid, mille nimes on sõna "kill".

Kunstiajalugu
-------------

* Hudsoni jõe koolkond

Vaata ka
--------

* Hudsoni jõeorg
* Palisaadid
* Raritani jõgi
* East River
* Harlem River
* Hudsoni laht
* Hudsoni väin

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Suur maailma atlas, lk. 128
Oletatava Gilgameši kujutise järgi tehtud kuju
**Gilgameš** (sumeri *Bilgames*) oli Sumeri poolmüütiline valitseja, kes on Gilgameši eepose nimikangelane. Gilgameši eepos pandi kirja Babüloonia riigis ja akadi keeles, mistõttu kangelase akkadikeelne nimekuju on sumerikeelsest tunduvalt enam levinud.

Gilgameši elust on teada vähe, kuid Sumeri kuningate loendi järgi oli ta Uruki linna valitseja, Lugalbanda poeg, kes sattus vastuollu Kiši valitseja Akkaga. Kuna Akka isa En-Mebaragesi oli kahtlemata ajalooline tegelane, kes valitses 27. sajandil eKr, on suhteliselt tõenäoline, et ka Gilgameš ja Akka olid reaalsed ajaloolised isikud. Nendevaheline konflikt on esitatud küllaltki realistlikus lühieeposes "Gilgameš ja Akka", kus Gilgameš oma linna Kiši võimu alt vabastab. Hiljem kujunes Gilgamešist sumerite ja babüloonlaste müütiline kangelane, kelle seiklustest räägitakse mitmes eeposes ja müüdis.

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Gilgameš** |
"Hen Wlad fy Nhadau", salvestatud 1899
**Hen Wlad fy Nhadau** [heen ulaad vö ˈnhadai] ('Mu isade vana maa') on Walesi riigihümn. Hümni ametlikud sõnad on ainult kõmrikeelsed. Sõnade autor on Evan James ja viisi autor tema poeg James James. Nad kirjutasid selle jaanuaris 1856. Hümni esimest kirjapandud teksti säilitatakse Walesi Rahvusraamatukogus.

Kuigi Hen Wlad Fy Nhadau ei ole ametlikult hümniks kinnitatud, kuid see on üle 100 aasta olnud kasutusel riigihümnina.

Nii bretooni hümn (Bro gozh ma zadoù) kui korni hümn (Bro Goth Agan Tasow) on loodud samale viisile.

11. märtsil 1899 salvestas Gramophone Company Madge Breese'i lauldud hümni heliplaadile Londonis. See on esimene kõmrikeelne helisalvestis.

Ametlik tekst
-------------

Mae hen wlad fy nhadau yn annwyl i mi,  

Gwlad beirdd a chantorion, enwogion o fri;  

Ei gwrol ryfelwyr, gwladgarwyr tra mâd,  

Tros ryddid gollasant eu gwaed.  

*Refrään:*  

Gwlad, gwlad, pleidiol wyf i'm gwlad.
Tra mor yn fur i'r bur hoff bau,
O bydded i'r hen iaith barhau.
Hen Gymru fynyddig, paradwys y bardd,  

Pob dyffryn, pob clogwyn i'm golwg sydd hardd;  

Trwy deimlad gwladgarol, mor swynol yw si  

Ei nentydd, afonydd, i mi.  

*Refrään*  

Os treisiodd y gelyn fy ngwlad tan ei droed,   

Mae heniaith y Cymry mor fyw ag erioed,   

Ni luddiwyd yr awen gan erchyll law brad,   

Na thelyn berseiniol fy ngwlad.

*Refrään*

Mitteametlik ingliskeelne tekst
-------------------------------

O land of my fathers, O land of my love,  

Dear mother of minstrels who kindle and move,  

And hero on hero, who at honour's proud call,  

For freedom their lifeblood let fall.   

Wales! Wales! O but my heart is with thee!
And long as the sea your bulwark shall be,
To Cymru my heart shall be true.
O land of the mountains, the bard's paradise,  

Whose precipice, valleys lone as the skies,  

Green murmuring forest, far echoing flood  

Fire the fancy and quicken the blood.   

For tho' the fierce foeman has ravaged thy realm,  

The old speech of Cymru he cannot o'erwhelm,  

Our passionate poets to silence command  

Or banish the harp from thy strand.

Viited
------

1. ↑  Welsh anthem - The background to Hen Wlad Fy Nhadau, BBC, 1. detsember 2008

Välislingid
-----------

* Welsh National Anthem
Nikolai Trubetzkoy, 1920. aastad
**Praha koolkond** oli alates 1926. aastast Praha lingvistikaringi ümber koondunud keeleteadlaste rühmast alanud keeleteaduslik rühmitus. 

Koolkonna kujunemisel olid keskseiks Vilém Mathesius, Roman Jakobson, Sergei Karcevski, Jan Mukařovský ja Nikolai Trubetzkoy. Ühing oli eelkõige mõjutatud Ferdinand de Saussure'i, Baudouin de Courtenay ja Filip Fjodorovitš Fortunatovi slavistikakoolkonna ideedest. Rühmitus sai Prahas oma põhimõtteid arendada vaid kümmekond aastat kuni Saksa okupatsiooni ning Trubetzkoy ja Mathesiuse surmani. Praha ringi ideede õitseng jätkus Ameerika Ühendriikides Harvardi Ülikoolis, kuhu Roman Jakobson oli Saksa okupatsiooni eest põgenenud. Seega kehtib nimetus "Praha koolkond" kõigi keeleteaduslike õpetuste kohta, mis on suguluses Praha ringi programmiga, asukohast olenemata. Eelnimetatud programm avaldati esimest korda juba 1929. aastal väljaandes "Travaux du Cercle Linguistique de Prague" ja selles piiritletud seisukohad on üldjoones järgmised:

* keel on väljendusvahendite süsteem, mille ülesandeks on vastastikuse arusaamise edendamine. Järelikult peab lingvistika uurima konkreetsete lausungite tegelikku funktsiooni;
* keel on reaalsus ehk tõeline füüsikaline nähtus, mille tüübi määravad välised ehk mittekeelelised tegurid, näiteks sotsiaalne ümbrus ja sõnumi sisu. Seega on tähtis keeleliike eristada, näiteks teaduslike väljaannete ja ajalehtede keelt, tänaval ja ametiasutuses räägitavat keelt jne;
* keeles on ühendatud isiksuse intellektuaalsed ja ka emotsionaalsed väljendused;
* kirjutatud ja kõneldud keel ei ole samased ning nendevahelist vahekorda tuleks uurida;
* keeleteadlase põhiliseks huvialaks peaks olema sünkrooniline uurimistöö, sest see on otseselt seotud keelelise tegelikkusega, aga samas ei tohiks keele ajaloo uurimist unarusse jätta;
* fonoloogiaalases uurimuses peaks eelkõige tegelema fonoloogiliste opositsioonide kindlaksmääramisega eri keeltes. Morfoloogilisi nähtusi ei peaks isoleerima fonoloogilistest. Fonoloogilised opositsioonid on sageli tähtsad morfoloogia tasandil.

Selles programmis esitatud seisukohtadest on tänaseks tärganud uusi ja hinnatavaid ideesid ning need on viinud keeleteaduslike avastusteni. Praha ringi liikmed arendasid esimesena välja keeleliidu mõiste, mille all mõeldakse nähtust, kus naaberkeeltel on mitmesuguseid sarnasusi, kuid nad ei ole sugulaskeeled.

Viited
------

1. ↑  M.Ivić, "Keeleteaduse põhisuunad". Tõlkinud M. Erelt, M. Hint, J. Kaplinski, M. Remmel, H. Rätsep, E. Uuspõld, T.-R. Viitso, H. Õim. Tartu Riiklik Ülikool, Tartu, 1969. Lk 151–155.

Välislingid
-----------

* Praha lingvistilise ringi koduleht
* 80 aastat Praha lingvistikaringi
Konstantin von Neurath 1939. aastal
**Konstantin Hermann Karl von Neurath** (2. veebruar 1873 – 14. august 1956) oli Saksamaa diplomaat ja poliitik, vabahärra. 1. juunist 1932 kuni 4. veebruarini 1938 oli ta Saksamaa välisminister ning 1939–1943 Böömi- ja Määrimaa Riigiprotektoraadi riigiprotektor (*Reichsprotektor*).
1946. aastal mõisteti ta Nürnbergi protsessil 15 aastaks vangi. Vabastati ennetähtaegselt 1954. aastal novembris.

Viited
------

1. ↑  Germany. Ministries 1871-1945 rulers.org
2. ↑  Neurath, Freiherr von, Konstantin Hermann Karl LEO-BW

Nazi Germany Coat of Arms
Adolf Hitleri valitsus – 30. jaanuarist 1933 kuni 30. aprillini 1945

  

Adolf Hitler (Kantsler & Führer, NSDAP) |
Franz von Papen (parteitu) |
Konstantin von Neurath (parteitu → NSDAP) |
Joachim von Ribbentrop (NSDAP) |
Wilhelm Frick (NSDAP) |
Heinrich Himmler (NSDAP) |
Johann Ludwig Schwerin von Krosigk (parteitu) |
Alfred Hugenberg (DNVP) |
Kurt Schmitt (NSDAP) |
Hjalmar Schacht (parteitu) |
Hermann Göring (NSDAP) |
Walther Funk (NSDAP) |
Franz Seldte (DVP → NSDAP) |
Franz Gürtner (DNVP) |
Franz Schlegelberger (NSDAP) |
Otto Georg Thierack (NSDAP) |
Werner von Blomberg (parteitu) |
Wilhelm Keitel (parteitu) |
Freiherr von Eltz-Rübenach (parteitu) |
Julius Heinrich Dorpmüller (NSDAP) |
Wilhelm Ohnesorge (NSDAP) |
Richard Walther Darré (NSDAP) |
Herbert Backe (NSDAP) |
Joseph Goebbels (NSDAP) |
Bernhard Rust (NSDAP) |
Fritz Todt (NSDAP) |
Albert Speer (NSDAP) |
Alfred Rosenberg (NSDAP) |
Hanns Kerrl (NSDAP) |
Hermann Muhs (NSDAP) |
Otto Meißner (parteitu) |
Hans Lammers (NSDAP) |
Martin Bormann (NSDAP) |
Karl Hermann Frank (NSDAP)
Rudolf Heß\* (NSDAP) |
Ernst Röhm\*\* (NSDAP)

  
 \* Lendas mais 1941 Inglismaale ning vangistati seal. 
  
 \*\* Hukati 1934. 
  
 NSDAP - Natsionaalsotsialistlik Saksa Töölispartei
Bulleri albatross pesitsemas Snaresi saartel Uus-Meremaal
**Pesitsemine** on lindudele omane sigimisbioloogiline nähtus ja koosneb järgmistest ajalistest etappidest:

* paaride moodustamine koos pesitsusala väljavalimisega;
* pesitsusalas pesa asukoha valimine ja selle ehitamine;
* paaritumine;
* munemine;
* haudumine;
* poegade kasvatamine.

Osa linnuliike, kes hangivad toitu suhteliselt kaugemalt (näiteks kajaklased), pesitsevad kolooniatena.

Liigitus
--------

Pesitsemiskoha järgi võib linnuliike liigitada ava-, sulus- ja võrastikus pesitsejateks.
**Avapesitsejad** (maaspesitsejad) teevad pesa maapinnale, puu otsa, kaljule või ehitisele; **suluspesitsejad** pinnase-, puu- või millegi muu õõnde. **Võrastikus pesitsejad** pesitsevad peamiselt põõsastes või puuvõrade alumises osas.

Pesitsemine
-----------

Enamasti hauvad mõlemad vanalinnud. On ka erandeid, näiteks hanelistel haub ainult emaslind, jaanalinnulistel ainult isaslind. Linnuliike võib liigitada ka pesahoidjateks ja pesahülgajateks. Pesahoidjail (näiteks pistrikulistel) kooruvad pojad abitute ja pimedatena, pesahülgajail (näiteks hanelistel) on pojad koorudes arenenud ja lahkuvad pesast 12–48 tunni pärast. Poegi kasvatavad harilikult mõlemad vanalinnud, kuid selleski on ka erandeid. Näiteks hanelistel ja kanalistel kasvatab pojad üles ainult emaslind.

Enamik linde pesitseb korra aastas. Mitu korda aastas pesitsevad troopikalindlased, kuid ka tuvilised, tihaslased ja varblased.

Vaata ka
--------

* Koloonia
* Linnulaat
* Pesaparasitism

Viited
------

1. 1 2  EE, köide 7, Kirjastus Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn : 1994, lk 273
2. ↑  Linnud Linnud Veebileht Loodusaed
Hendersoni saar
**Hendersoni saar** on asustamata saar Vaikse ookeani lõunaosas koordinaatidega 24° 23′ S, 128° 20′ W. Asub umbes 200 km kaugusel nii Pitcairnist kui Oeno atollist ja 360 km kaugusel Ducie atollist. Kuulub Suurbritannia meretaguste alade hulka kuuluva Pitcairni koosseisu. Saare pindala on 37,3 km ja selle moodustab ookeanist kuni 33 m kõrgusele väljaulatuv koralse päritoluga lubjakivipangas. Saarel puudub alaline magevee varu. Saarel kasvab 9 endeemset taimeliiki ja elab 4 endeemset linnuliiki.

Ajalugu
-------

Euroopale avastas saare arvatavasti 26. jaanuaril 1606 Portugali meresõitja Pedro Fernandes de Queirós, kes andis selle nime: San João Baptista. Uuesti leiti saar 1819. aastal Briti laevakapteni James Hendersoni poolt, kelle järgi sai saar ka oma tänapäevase nime.

Saare põhjarannik
1820. aasta detsembris sattus saarele kašeloti poolt uputatud Ameerika vaalapüügilava Essex meeskond. Nad veetsid saarel umbes nädala, mille järel enamus mehi otsustas paatidel saarelt lahkuda. Saarele jäänud kolm meest päästeti peale seal veedetud 107 päeva 1821. aasta 18. aprillil.

Arheoloogilised uurimised on kinnitanud, et saar oli asustatud umbes 800 kuni 1000 aastast meie aja järgi kuni umbes 16. sajandini. Leidude järgi on kindlaks tehtud, et saare elanikel oli pidev kaubavahetus piirkonna teiste saartega nagu näiteks Mangarevaga.

1988. aastal võeti saar UNESCO maailmapärandi nimistusse sealse linnustiku ja puutumatute fosfaadivarude tõttu.

Pitcairni saared

Välislingid
-----------

* Hendersoni saarest Pacific Union College
* Arne Falk-Rønne Hendersoni saare koduleht
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib õigeusu kiriku patriarhist. Armeenia Apostliku Kiriku patriarhi kohta vaata artiklit Konstantinoopoli armeenia patriarh, ajaloolise ametikoha kohta roomakatoliku kirikus artiklit Konstantinoopoli ladina patriarh* |

---

**Konstantinoopoli oikumeeniline patriarh** (kreeka keeles *Οικουμενικός Πατριάρχης Κωνσταντινουπόλεως*) on Konstantinoopoli Õigeusu Kiriku eestseisja, Konstantinoopoli peapiiskopi tiitel.

Kuigi tavaliselt nimetatakse teda lihtsalt **Konstantinoopoli patriarhiks**, tuleks silmas pidada, et Konstantinoopoli patriarhi tiitel on ka Konstantinoopoli armeenia patriarhil ja oli Konstantinoopoli ladina patriarhil.

Konstantinoopoli piiskopi amet seati sisse koos linna asutamisega 330. aastal ja 381. aastal otsustas Konstantinoopoli I kirikukogu, et "Konstantinoopoli piiskop omagu aujärgset eesõigust kohe pärast Rooma piiskoppi, sest see linn on Uus Rooma". Patriarhi tiitel ja õigused anti Konstantinoopoli piiskopile 451. aastal Halkedoni kirikukogul.

Nii on ajalooliselt välja kujunenud, et Konstantinoopoli oikumeenilist patriarhi peetakse õigeusu kirikupeade seas kõige auväärsemaks ja talle kuulub privileeg juhatada kõiki kirikukogusid, millel ta osaleb. Talle kuulub ainsa õigeusu kirikupeana õigus kokku kutsuda ülemaailmseid kirikukogusid korraliste ja erakorraliste küsimuste lahendamiseks. Samuti käsitletakse teda õigeusu kogukonna peamise eestkõnelejana, eriti kontaktides teiste religioonide ja denominatsioonide esindajatega.

Samas peab meeles pidama, et olles *primus inter pares*, esimene võrdsete seas, ei ole Konstantinoopoli oikumeenilisel patriarhil otsest võimu teiste õigeusu kirikute ega kirikupeade üle, seetõttu ei tohiks teda pidada õigeusu paavstiks. 

Millised täpselt on Konstantinoopoli oikumeenilise patriarhi võimupiirid, on muutunud 20. sajandil üheks keskseks küsimuseks suhetes Vene Õigeusu Kiriku ning Moskva ja kogu Venemaa patriarhiga, kes on korduvalt süüdistanud Konstantinoopoli patriarhi oma volituste ületamises.

Konstantinoopoli oikumeenilise patriarhi jurisdiktsiooni alla kuulub teiste seas ka Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik.

Vaata ka
--------

* Konstantinoopoli oikumeeniliste patriarhide loend
* Konstantinoopoli Õigeusu Kirik

Välislingid
-----------

* Konstantinoopoli oikumeenilise patriarhaadi veebileht (inglise ja kreeka keeles, vaadatud 30.05.2014)
**Hemimastigoodid** (*Hemimastigophora*) on rühm täpselt määratlemata taksonoomilise kuuluvusega eukarüoote.

Tegemist on üherakuliste organismidega, mille läbimõõt jääb alla 20 mikromeetri ja mis kasutavad liikumiseks keha mõlemal küljel paiknevat enam kui 12 viburit.

Hemimastigoodid kasutavad saagi püüdmiseks raku ees paiknevat harpuunilaadset oga ja pärast enda haakimist ohvri külge imevad nende tsütoplasmat.

Selle alla on arvatud perekonnad *Hemimastix*, *Stereonema*, *Spironema* ja *Paramastix*, mis kõik kuuluvad sugukonda *Spironemidae*. Teadaolevate liikide seas on näiteks 1893. aastal kirjeldatud *Spironema multiciliatum* (Klebs), 1988. aastal kirjeldatud *Hemimastix amphikineta* (Foissner, Blatterer & Foissner) ja 2018. aastal kirjeldatud *Hemimastix kukwesjijk* (Eglit & Simpson).

Uuemad geneetilised uuringud näitavad, et hemimastigoodid võivad paigutuda uueks eukarüootide suurrühmaks ehk riigiks.

Viited
------

1. 1 2 3  "Kummaline mikroob võib lisada evolutsioonipuusse uue haru" ERR Novaator, 19. november 2018
**Alexander de Afif** (sündinud 12. veebruaril 1954 Münchenis) on liibanoni päritolu saksa ärimees ja vaidlusalune Saksi kuningliku perekonna pea.

Ta on šeik Robert de Afifi (1916–1978) ja Saksi printsessi Anna (1929–2012) poeg. Tema ema vend, Saksi kuningliku perekonna pea ja Meißeni markkrahv Maria Emanuel adopteeris ta 1. juulil 1999. Pärast Maria Emanueli surma 23. juulil 2012 nimetab ta end Saksi kuningliku perekonna peaks. 1987. aastal abiellus ta Baieri printsessi Giselaga (sündinud (1964). Neil on kolm poega ja tütar:

* Georg-Philipp Antonius (sündinud 24. mail 1988 Mexicos)
* Mauricio-Gabriel Roberto (sündinud 14. septembril 1989 Mexicos)
* Paul Clemens (sündinud 23. märtsil 1993 Mexicos)
* Maria Teresita Anna Louis Caroline Lucardis (sündinud 7. juuli 1999 Dresdenis)

Maria Emanueli noorem vend prints Albert (1934–2012) pidas end pärast tema surma Saksi kuningliku perekonna peaks, kuid ta oli morganaatilises abielus ja tal ei olnud lapsi. Pärast tema surma 6. oktoobril 2012 nimetab prints Timo morganaatilisest abielust sündinud poeg Rüdiger end Saksi kuningliku perekonna peaks. Sünnipäraseid Saksi kuningriigi printse enam ei ole.

23. mail 2015 andsid saksi hertsogid teada, et Alexander ei ole aadlik, Wettini dünastia liige ega Maria Emanueli järglane.

Viited
------

1. ↑
**Ülevenemaaline Maleliit** (vene keeles *Всероссийский шахматный союз*) oli ühiskondlik organisatsioon, mis ühendas Venemaa Keisririigi ja hiljem Nõukogude Liidu maletajaid.

1885. aastal esitas Mihhail Tšigorin ajakirjas Šahmatnõi Vestnik idee asutada Venemaal ülevenemaaline maleliit, mis hakkaks korraldama iga-aastast malekongressi ja -turniiri. See idee realiseerus alles 10. aprillil 1914 Peterburi maleklubi eestvedamisel. Maleliidu esimeheks valiti Pjotr Saburov, kes oli 8. aprillil 1914 Peterburis alanud esindusliku rahvusvahelise turniiri korralduskomitee esimees. Maleliidu üheks kahest sekretärist sai Samuil Vainštein. 1914. aasta suvel alanud esimese maailmasõja tõttu maleliidu tegevus soikus. 

1920. aastate algul toimunud Petrogradi maletajate kokkutulekul tehti ettepanek taasluua Ülevenemaaline Maleliit. See viidigi ellu. Maleliidu etteotsa valiti Samuil Vainštein. Esimeseks sekretäriks sai Pjotr Romanovski.

1924. aastal toimunud 1. ülevenemaalisel malekongressil leiti, et Ülevenemaalise Maleliidu tegevus ei vasta nõukogude maleliikumise nõuetele, ja maleliit kaotati. Selle asemele loodi NSV Liidu Kehakultuuri Kõrgema Nõukogu juurde Üleliiduline Male-kabesektsioon.

Vaata ka
--------

* NSV Liidu Maleföderatsioon
Saichō
**Saichō** (jaapani keeles 最澄), ka Tengyō Daishi, 767 – 822, oli jaapani budismi *tendai* koolkonna rajaja. 

Sündinud budistlikus perekonnas, sai ta juba 12-aastaselt mungaks ning sai 19-aastaselt täieliku pühitsuse.

Saichō veetis aastaid erakluses Kyōto lähedal Hiei mäel, kuhu rajas isikliku templi, millest hiljem sai *tendai* koolkonna keskus. Loonud head suhted keisri ja õukonnaga, rändas ta 804 Hiinasse, kus õppis *tiantai*, samuti *chan*i ja nn esoteerilise budismi ehk hiina tantrismi (hiina keeles *mizong*) õpetajate juures.

Pärast Jaapanisse naasmist tema suhted õukonnaga jahenesid ning ta pidi oma õpetusi ja seisukohti kaitsma teiste koolkondade ja õpetajate, eriti Kūkai, rünnakute eest.

*Tendai* õpetus Saichō interpretatsioonis on eklektilisem kui Hiina *tiantai*, keskendudes küll «Lootossuutrale», kuid rakendades ka *chan’*i *shikantaza*  meetodit ja tantristlikke rituaale.

Saichō nõudis oma koolkonna liikmetelt bodhisattva tõotuse andmist ja 12-aastase ettevalmistava õppimisperioodi läbimist enne mungaks pühitsemist.

Vaata ka
--------

* Tiantai

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Ida mõtteloo leksikoni" materjale.*
Mängu logo
**"Age of Empires"** on ajalool põhinev reaalaja- ja strateegiamäng, mis anti välja 1997. aastal.

Mängu valmistas ettevõte Ensemble Studios ja selle avaldas Microsoft. Mängu põhilised arendajad olid Rick Goodman, Bruce Shelley ja Brian Sullivan.

Mäng kasutab Genie mängumootorit.

Mängu viimane versioon on 1.0c. 1998. aastal anti välja mängu lisaosa "Age of Empires: The Rise of Rome".

Mängu mängimiseks on vaja vähemalt 90 MHz taktsagedusega protsessorit, 16 MB muutmälu, 80 MB vaba kõvakettaruumi ja 1 MB videomälu.

Mängija peab kehastuma vanaaja tsivilisatsiooni juhiks. Ta peab juhtima selle tsivilisatsiooni läbi nelja ajastu: kiviaja, tööriistaaja, pronksiaja ja rauaaja. Igale uuele tasemele jõudmisega avanevad võimalused kasutada uusi ja paremaid relvi, töövõtteid ja sõjaväeüksusi. Mängija alustab käputäie küttide ja korilastega ning mängu lõpuks peab ta looma tohutu rauaaja impeeriumi. Ressursse tuleb kasutada säästlikult, sest neid ei teki mängu jooksul juurde. See tähendab, et kui mängija raiub puu maha, siis puu ei tule enam tagasi.

Võimalik on mängida 12 tsivilisatsiooni. Igaüks neist on isesugune, igaühel on oma unikaalsed töövõtted, nii et mitte ühelgi tsivilisatsioonil selles mängus pole võimalik kasutada kõiki neid vahendeid, mis mängus olemas on.

Välislingid
-----------

* Mängu "Age Of Empires" koduleht
**Ülikoolide seadus** on 24. septembril 1937 dekreedina antud seadus, mis jõustus 1. jaanuaril 1938.

Seaduse algtekstile kirjutasid alla Konstantin Päts ja Aleksander Jaakson. Seadus on avaldatud Riigi Teatajas 1. oktoobril 1937 (RT 1937, 78, 641) ja Seaduste Kogu VI köite 1938. aasta väljaande 2. jao seadusena nr. 1.

Seaduse alla kuulusid Eesti Vabariigi Tartu Ülikool ja Eesti Vabariigi Tallinna Tehnikaülikool. Alates 1. jaanuarist 1938 oli Eestis kaks võrdväärset ülikooli, millega oli lõpetatud Tartu ja Tartu Ülikooli hegemoonia Eestis kõrgema hariduse alal. Eesti Vabariigi Tallinna Tehnikainstituut nimetati seaduse jõustumisega ümber Eesti Vabariigi Tallinna Tehnikaülikooliks. Professori-kohustetäitjad nimetati ümber erakorralisteks professoriteks, dotsendid ja dotsentide kohustetäitjad adjunktprofessoriteks, eradotsendid dotsentideks. Tartu Ülikooli majandusteaduskond iseseisvus õigusteaduskonnast, teaduskonnad loodi ka Tallinna Tehnikaülikooli (seniste osakondade asemele).[*viide?*]

Seaduse lisana avaldatud õppekohtade nimekirja järgi oli Tartu Ülikooli usuteaduskonnas 7 professuuri; õigusteaduskonnas 11 professuuri ja 1 eriainete õpetaja (kriminalistika õpetaja); arstiteaduskonnas 28 professuuri, 2 prosektorit ja 1 eriainete õpetaja (kehalise kasvatuse praktika alal); filosoofiateaduskonnas 21 professuuri, 2 isiklikku professuuri (Ernst Kieckersi ja Heinrich Mutschmanni) ja 8 lektorit; matemaatika-loodusteaduskonnas 16 professuuri ja 1 abiõppejõud (astronoom-observaator); loomaarstiteaduskonnas 11 professuuri ja 2 määralist abiõppejõudu (anatoomia prosektor ja õpetatud sepp); põllumajandusteaduskonnas 15 professuuri ja 1 eriainete õpetaja (tegeliku aianduse ja mesinduse õpetaja); majandusteaduskonnas 11 professuuri; väljaspool teaduskondi 1 professuur (sõjateadused). Tallinna Tehnikaülikooli ehitus- ja mehaanikateaduskonnas oli 15 professuuri ja 4 eriainete õpetajat; keemia- ja mäeteaduskonnas 8 professorit ja 2 eriainete õpetajat.[*viide?*]

Taasiseseisvunud Eestis kehtis kuni 2019. aastani ülikooliseadus ja alates sellest ajast kõrgharidusseadus

Viited
------

1. ↑
2. ↑   (vaadatud 01.06.2017)
3. ↑  "Ülikooliseadus". *Riigi Teataja*. Vaadatud 13. detsembril 2022.
4. ↑  "Kõrgharidusseadus". *Riigi Teataja*. Vaadatud 13. detsembril 2022.

Välislingid
-----------

* Ülikoolide seadus
**Ainuroog** (*Hakonechloa macra*) on taim kõrreliste sugukonnast.

Taim on pärit Jaapanist.

Ainuroog kasvab 30–60 cm kõrguseks. Ta moodustab sassis mättad heleroheliste bambuselaadsete lehtedega, mis asuvad mitmekaupa piki vart. Mättad kasvavad üsna aeglaselt, kuid ajapikku saavad suureks ja tihedaks. Augustis-septembris arenevad pöörised on peenikesed ja punakaspruunid.

Kasvatamine kultuurtaimena
--------------------------

Õhulist ja dekoratiivset ainuroogu kasvatatakse ilutaimena. Kasvukoht võib olla poolvarjulisest päikeseliseni, sobib näiteks äärisetaimeks. Eelistab parasniisket toitainerikast ja huumusesisaldusega mulda. Ainuroogu võib istutada ka potti, mida hoitakse ületalve plusskraadidega ruumis. Ainuroog on tundlik talvise liigniiskuse suhtes, samas tuleb teda kuivaperioodidel või päikeselisel kasvukohal kasta. Soovitatav on mättad talveks kinni katta.

Kevadel tuleb taim tagasi lõigata. Paljundatakse kevadel jagamise teel.

Sordil 'Aureola' on dekoratiivsed kollase äärega lehed, mis muutuvad sügisel punakaspruuniks.
VGRTK logo
**Ülevenemaaline Riiklik Ringhäälingukompanii** (vene keeles Всероссийская государственная телевизионная и радиовещательная компания; lühend **VGTRK** ВГТРК) on tele- ja raadiosaadete tootmise ja edastamisega tegelev riigiettevõte. 

VGTRK asutati 14. juulil 1990 Vene NFSV Ülemnõukogu Presiidiumi määrusega Vene NFSV Riikliku Teleraadiokomitee asemele. Mõni kuu hiljem alustas tööd Radio Rossii. Esimene telekanal (RTR) alustas tööd 13. mail 1991 Kesktelevisiooni teisel kanalil. VGTRK on Euroopa Ringhäälingute Liidu liige alates 1993. aastast.

VGTRK peadirektor on alates 2004. aastast Oleg Dobrodejev. Enne 2004. aastat juhtis kompaniid VGTRK esimees. Selles ametis oli aastatel 1997–1998 Nikolai Svanidze, 1998–2000 hilisem kultuuriminister Mihhail Švõdkoi ja 2000–2004 Dobrodejev.

2016. aasta seisuga oli ettevõttes ligi 4000 töötajat.

VGTRK peamised telekanalid on Rossija-1, Rossija-K, Rossija-24 ja RTR-Planeta ning peamised raadiojaamad Majak, Vesti FM ja Radio Rossii.

Välislingid
-----------

* Ülevenemaaline Riiklik Ringhäälingukompanii – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* VGTRK koduleht
* Государственный эфир. gazeta.ru, 14. juuli 2015
| Itaalia sõjad |
| --- |
| 
 1494–1498 •  1499–1504 •  Cambrai liiga Urbino •  1521–1526 •  Cognaci liiga 1536–1538 •  1542–1546 •  1551–1559 |

**Itaalia sõda** (1521–1526, ka *neljaaastane sõda*, *François I ja Karl V esimene sõda*) oli osa 16. sajandi Itaalia sõdadest. Sõjas olid Prantsuse François I ja Veneetsia vabariik vastamisi Püha Rooma keisri Karl V, Inglise Henry VIII ja Paavstiriigiga. Konflikt tõusis vaenust, mida tekitas Karli valimine keisriks 1519–1520 aastal ja paavst Leo X vajadusest ühendada jõud Karliga Martin Lutheri vastu.

Kogu Lääne-Euroopat haaranud sõda puhkes 1521. aasta lõpul, kui prantslased tungisid Navarrasse ja Madalmaadesse. Keiserlikud väed toibusid rünnakust ja ründasid Põhja Prantsusmaad, kus need omakorda peatati. Paavst, keiser ja Henry VIII allkirjastasid seejärel ametliku alliansi Prantsusmaa vastu ja sõjategevus haaras ka Apenniini poolsaare. Bicocca lahingus alistasid keisri ja paavsti väed prantslasi ja tõrjusid nad välja Lombardiast. Lahingu järel suundus võitlus taas Prantsuse pinnale, samal ajal kui Veneetsia sõlmis separaatrahu.

Viited
------

1. ↑  Vaenutegevus kestis neli aastat, kuni Pavia lahinguni 1525. aastal.
**Robert Lee Helms** (15. august 1933 Helmsburg, Indiana osariik – 19. juuni 1997 Martinsville, Indiana osariik) oli USA kantrilaulja, kelle tuntuim laul on jõuluhitt "Jingle Bell Rock" (1957).

Helms oli pärit muusikute perekonnast Indiana osariigist. Enne soolokarjääri alustamist esines Helms koos oma venna Freddiega. 1956. aastal suundus ta Tennessee osariiki Nashville'i, kus ta oli Ernest Tubbi ühe salvestussessiooni ajal taustalaulja. Tubb soovitas tal sõlmida plaadileping Decca Recordsiga.

1957. aastal andis Helms välja oma esimese hiti, "Fraulein", mis jõudis kantrisinglite edetabelis esikohale ja Billboard Hot 100 singlite edetabelis 36. kohale. Hiljem samal aastal tuli välja singel "My Special Angel", mis jõudis samuti kantrisinglite edetabelis esikohale ja Billboardi singlite edetabelis seitsmendaks.

1957. aasta sügisel ilmunud singel "Jingle Bell Rock" sai kohe tohutuks hitiks ning see on hiljem kujunenud jõuluklassikaks, mis on jõulude ajal üks mängitumaid laule.

Pärast "Jingle Bell Rocki" oli tal veel mõned hitid, mis jõudsid kantrisinglite ja Billboardi singlite edetabelisse.

Helms on võetud Rockabilly Hall of Fame'i liikmeks.

Viited
------

1. ↑  Bobby Helms (1933-1997). findagrave.com. Vaadatud 21.12.2018
2. ↑  RHOF Inductees with Certificate. rockabillyhall.com. Vaadatud 21.12.2018
Itelmeeni rahvatantsuansambel "Lutš"
**Itelmeenid** (vana nimetus **kamtšadalid**) on paleoaasia rahvas Venemaal Kirde-Siberis Kamtšatka oblastis ja naaberaladel. Kõnelevad vene keelt ja paleoaasia keelte tšuktši-kamtšadali keelkonda kuuluvat itelmeeni keelt. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas Venemaal 3193 itelmeeni, neist Kamtšatka oblastis 2394.

Antropoloogiliselt kuuluvad itelmeenid mongoliidsesse põhjaaasia rassi.

18. sajandi alguses olid itelmeenid peaaegu kogu Kamtšatka poolsaare põliselanikud. Kultuuriliselt olid nad suhteliselt algelisel tasemel, elatudes põhiliselt kalapüügist. Vene võimu alla sattusid itelmeenid 17. sajandi lõpul. 18. sajandi algul hakati itelmeene vägivaldselt vene õigeusku pöörama.

Suure osa itelmeenide segunemisel vene asunikega on tekkinud omapärane segarahvastik, keda kutsutakse samuti kamtšadalideks.

Tänapäeval on itelmeenide venestumine jõudnud lõppfaasi, itelmeeni-vene kakskeelsus on asendumas vene ükskeelsusega. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel oskas Venemaal itelmeeni keelt vaid 82 inimest.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 6. september 2018. Vaadatud 24. juunil 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 24. juunil 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 27. jaanuar 2021. Vaadatud 24. juunil 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Itelmeenid Vene Impeeriumi rahvaste punases raamatus (inglise keeles)
* Art Leete Kamtšadaalid, maast leitud rahvas Sirp, 22.04.2016
**Elavhõbe(II)tiotsüanaat** (molekulvalemiga Hg(SCN)2) on anorgaaniline aine, mis koosneb elavhõbeda (Hg+) katioonist ja tiotsüanaadi (SCN-) anioonist. See on valge pulber, mille tuntuim kasutusala on pürotehnika. Veel kasutatakse seda vaaraomao katse läbiviimisel.

Tootmine
--------

Esimest korda sünteesis seda ainet arvatavasti Jöns Jacob Berzelius aastal 1821.

HgO + 2 HSCN → Hg(SCN)2 + H2O

Umbes pool sajandit hiljem hakati kasutama teist reaktsiooni, kus omavahel reageerisid elavhõbenitraat ja kaaliumtiotsüanaat, mille tulemusena tekkis elavhõbe(II)tiotsüanaat ja kaaliumnitraat.

Hg(NO3)2 + 2 KSCN → Hg(SCN)2 + 2 KNO3

Üldandmed
---------

Molaarmass on 316,755 g/mol. Tihedus on 3,71 g/cm³. Sulamistemperatuur on 165 °C. Lahustuvus vees on 0,069g/100ml 25 °C juures. Elavhõbe(II)tiotsüanaat on mürgine.

"Vaaraomadu"
------------

Elavhõbe(II)tiotsüanaadi süütamisel tekib elavhõbe(II)oksiid. Saadud oksiid meenutab madu ja on väljastpoolt helekollane ja seestpoolt grafiidi värvi must. Tekkinud "madu" on õrn ning kätte võtmisel võib laguneda kergesti mitmeks tükiks.

Vanasti müüdi elavhõbe(II)tiotsüaniidi Saksamaal kui ilutulestikutoodet, kuid keelati peagi, kui selgus, et lapsed on elavhõbe(II)oksiidi söönud.

2 Hg(SCN)2 + 9 O2 → 2 HgO + 4 SO2 + 4 CO2 + 2 N2
**Saialill** (*Calendula*) on korvõieliste sugukonda kuuluv ühe- ja mitmeaastaste rohttaimede perekond.

Ladinakeelne nimetus on tõenäoliselt tuletatud sõnast *calendae* 'kalendid', millega tähistati iga kuu esimest päeva. Taim oli pühendatud neitsi Maarjale, sellest tuleb tema ingliskeelne rahvapärane nimetus *marygold*[*viide?*].

Saialilli on 12–20 liiki, mis on levinud Vahemere maadest ida poole Iraanini ja lääne poole Makroneesiani. 

Saialille õisik on kollane või oranž ja paikneb varrel üksikult. Õisik koosneb paljudest õitest, mis ei ole päris ühesugused. Välimised, õie äärel olevad õied on pika emakasuudmega ja viljuvad. Seesmised, õie keskel olevad õied on viljatud ja lühema emakasuudmega.

Saialille viljad on seemnised. Need on heteromorfsed ehk mitmekujulised ja asuvad samal taimel mitmes reas. Seemnised on nii kõverad, et võivad olla koguni rõngakujulised. Välimised seemnised erinevad kuju ja ehituse poolest seespool asuvatest.

Kasutamine
----------

Saialill kõlbab ka süüa. Tema kroonlehed sobivad värskena salatisse. Neid võib ka kuivatada ja pärast kasutada juustu värvimiseks või safrani asemel. Nimelt sisaldavad õielehed karotinoide ja flavonoide.

Farmakoloogilised uurimused on näidanud, et saialilleekstraktil on viiruste, genotoksiinide ja põletike vastane toime. Saialilletinktuuri kasutatakse akne vastu, verejooksu peatamiseks ja ärritatud kudede rahustamiseks. Saialillešampooniga pestakse kuivi ja hapraid juukseid.

Liike
-----

* *Calendula arvensis* – põld-saialill
* *Calendula maritima* – rand-saialill
* *Calendula officinalis* – harilik saialill
Logo
**Itaaliakeelne Vikipeedia** (itaalia keeles *Wikipedia in italiano*) on Vikipeedia itaaliakeelne versioon.

Itaaliakeelne vikipeedia sai alguse 11. mail 2001.

Seal on 1 758 804 artiklit, millega see on artiklite arvult 9. keeleversioon, ja 7 447 822 lehekülge. Seal on 2 262 450 registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on 8544) ja 120 administraatorit.

22. jaanuaril 2013 ületas itaaliakeelse vikipeedia artiklite arv 1 000 000 piiri.

Artiklite arvu statistika
-------------------------

* 100 000 artiklit täitus 9. septembril 2005
* 300 000 artiklit täitus 21. mail 2007
* 400 000 artiklit täitus 22. jaanuaril 2008
* 500 000 artiklit täitus 3. oktoobril 2008
* 700 000 artiklit täitus 22. juunil 2010
* 800 000 artiklit täitus 12. mail 2011
* 900 000 artiklit täitus 12. märtsil 2012
* 1 000 000 artiklit täitus 22. jaanuaril 2013
* 1 500 000 artiklit täitus 1. veebruaril 2019

Viited
------

1. ↑  All Wikipedias ordered by number of articles

Välislingid
-----------

* Itaaliakeelne Vikipeedia
**Suurjalg** (inglise keeles *bigfoot*), ka ***Sasquatch***, on ahvi või hominiidi meenutav olend, kes väidetavalt elutseb Põhja-Ameerika metsades. Suurjalga on sageli kirjeldatud suure karvase kahel jalal kõndiva humanoidina. Ta on inimest pikem, umbes 2,5 meetri pikkune.

Kanadas on ta eelkõige tuntud nimetusega *sasquatch*; nimetus on tulnud halkomelemikeelsest sõnast *sásq'ets*.

Esimene arvatav teade suurjala kohta pärineb 1811. aastast Kanada lääneosast, kui kaupmees David Thompson leidis praeguse Jasperi linna lähedalt lumest mitu suurt jalajälge, mis olid väidetavalt üle 40 cm pikkused. Teadaolevalt nähti esimest korda suurjalasarnast olendit 1884. aastal Briti Columbias Yale'i linna lähedal, kui ühes rongis olnud sõitjad nägid pikkade kätega inimesesarnast olendit, kes oli kaetud paksu musta karvkattega.

Kõige enam on teatatud suurjala esinemisest Põhja-Ameerika lääneosas (Pacific Northwest): USA California, Oregoni ja Washingtoni osariigi ning Kanada Briti Columbia provintsi aladel. Tema kohta on teateid tulnud aga siiski peaaegu kõigist USA osariikidest. Suurjalasarnast olendit, keda enamasti hüütakse lumeinimeseks, on kohatud veel paljudes kohtades mujal maailmas, näiteks Malaisias, Hiinas, Venemaal, Austraalias ja Lõuna-Ameerikas. Arvatakse, et suurjalg oli üks neid liike, kes võis üle Beringi maa- ja jääsilla Alaskale jõuda ning sealt kaugematesse metsadesse levida. 

Pealtnägijad on täheldanud jäledat lehka, mida on *sasquatch*'ide läheduses tunda olnud. Kirjeldatud on ka valjusid kutsehüüdeid või ulgumist, mis ei sarnane ei karude, kaslaste ega hundi häälitsemisele. Mõned inimesed väidavad, et suurjalg on nende poole kive visanud. Teised on metsadest leidnud okstest, murtud puudest või muust seesugusest moodustatud struktuure. Ilmselt kõige tuntum tõend suurjalast pärineb 1967. aastast, kui Roger Patterson ja Robert Gimlin said selle olendi USA California osariigi kirdeosas Bluff Creeki juures videolindile.

Ohtrale tunnistusmaterjalile vaatamata puuduvad siiani suurjala olemasolu kohta teaduslikult veenvad tõendid. Leitud ei ole ka nende säilmeid, mille kohta on arvatud, et nad võivad oma kaaslasi matta. Siiski on teada, et enne inimlaste saabumist elasid Kagu-Aasias hiiglaslikud, tänapäevaks välja surnud inimahviliigid *Gigantopithecuse* perekonnast.

Vaata ka
--------

* Lumeinimene

Viited
------

1. ↑  Sasquatch. Cryptozoology.com
2. ↑  Bigfoot. Unknown Explorers
**Rheinisch-Bergische Kreis** on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa Kölni-Bonni piirkonnas.

Ajalugu
-------

*Bergisches Landi* ala kuulus Bergi krahvkonnale enamuse keskajast ja andis seega kreisile oma nime.

1816. aastal pärast kogu Reinimaa minemist Preisimaa alla loodi praeguse kreisi alal Wipperfürthi, Mülheimi, Lennepi, Opladeni ja Solingeni kreisid. 1819. aastal liideti Opladen ja Solingen suuremaks Solingeni kreisiks. 1929. aastal loodi uus Rhein-Wupperi kreis, kui mitu valda liideti Wuppertali, Remscheidi ja Solingeni linnadega. 1932. aastal liideti juurde Mülheimi ja Wipperfürthi kreisid, moodustati vana *Rheinisch-Bergische Kreis*. Lõpuks 1975. aastal liideti enamus Rhein-Wupperi ja Rheinisch-Bergischi kreisi aladest, moodustati praegune kreis.

Geograafia
----------

Kreis moodustab *Bergisches Landi* lääneosa, kus Sauerlandi kõrgustik laskub Reini orgu.

Linnad ja vallad
----------------

Linnad ja vallad Rheinisch-Bergische Kreisis
Linnad
1. Bergisch Gladbach
2. Burscheid
3. Leichlingen
4. Overath
5. Rösrath
6. Wermelskirchen

Vallad
1. Kürten
2. Odenthal

Viited
------

1. ↑
2. ↑
Viidumäe looduskaitseala.
Langeallikad Viidumäe looduskaitsealal
Vaade kaitseala metsadele vaatetornist
**Viidumäe looduskaitseala** (pindala 18,7 km²) Viidumäe ümbruses Saaremaa edelaosas loodi 1957. aastal haruldaste taimede ja taimekoosluste kaitsmiseks.

Piki looduskaitseala kulgeb kuni 18 m kõrgune ja kohati 25–30° nõlvakaldega Antsülusjärve astang. Astangu jalamile on tekkinud allikasood. Mitmekesiste loodusolude tõttu on kaitsealal kujunenud rikkalik elustik. Soontaimi on umbes 700 liiki, millest 58 on kaitse all, sealhulgas ainult Saaremaal kasvav saaremaa robirohi. Haruldased on praegustele kliimaoludele mittevastavad tammealusmetsaga männikud.

Viidumäel on saaremaa robirohu ja saaremaa sõrmkäpa kasvukoht, seal elab ka saaremaa tondihobu.

Kirjandus
---------

* Mari Reitalu, Viidumäe haruldased taimed, 1974
* Fred Jüssi ja Mari Reitalu, Viidumäe, 1976
* Fred Jüssi ja Mari Reitalu, Viidumäe, 2004; ISBN 9949-408-14-8

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Fotod Viidumäelt (2009)
**Veneetsia filmifestival** (itaalia *mostra internazionale d'arte cinematografica*) on 1932. aastast Itaalias Veneetsias Veneetsia biennaali raames toimuv rahvusvaheline filmifestival.

Festival kuulub Rahvusvahelise Filmiprodutsentide Liitude Föderatsiooni (FIAPF) otsusega rahvusvaheliselt sertifitseeritud võistlusprogrammiga ehk A-kategooria festivalide hulka.

Filmifestivalil on mitu võistlusprogrammi, mille käigus valitakse auhinna saajad. Autasustamistseremoonia toimub Lido saarel.

Veneetsia filmifestivali põhivõistlusel antakse välja filmifestivali peaauhind Kuldlõvi (parim film), Hõbelõvi (parim režissöör), Volpi karikas (Coppa Volpi; parim meesnäitleja ja parim naisnäitleja), Marcello Mastroianni auhind (parim noor näitleja), Osella (parim tehniline lahendus, operaatoritöö jms), žürii eriauhind ning Elutöö Kuldlõvi.

Aastail 1934–1942 oli filmifestivali peaauhinnaks Mussolini karikas (Coppa Mussolini) ja 1947–1948 Veneetsia suur rahvusvaheline auhind. Aastail 1969–1979 Kuldlõvi välja ei antud.

Samuti toimuvad filmifestivali raames lühifilmide võistlusprogramm (Corto Cortissimo) ja kõrvalvõistlusprogramm Horisondid (Orizzonti).

Eesti filmid filmifestivalil
----------------------------

2007. aastal võitis Veiko Õunpuu mängufilm "Sügisball" võistlusprogrammi Horisondid peaauhinna. 

2008. aastal osales lühifilmide võistlusprogrammis Corto Cortissimo Tanel Toomi lühifilm "Teine tulemine".

Välislingid
-----------

* La Biennale di Venezia Veneetsia biennaali koduleht
* Veneetsia filmifestival IMDb andmebaasis
OlümpiarõngadOlümpiarõngad
RUS

RUS

| Kuldmedalid | Hõbemedalid | Pronksmedalid |
| --- | --- | --- |
| 11 | 8 | 8 |

**Venemaa** osales **2014. aasta taliolümpiamängudel** 232 sportlasega, kes võistlesid kõigil 15 spordialal.

Olümpiamängude avatseremoonial 7. veebruaril kandis Venemaa lippu bobisõitja Aleksandr Zubkov.

Venemaa sai enne tulemuste tühistamisi dopinguskandaaliga seoses riikide arvestuses enim medaleid (33) ja ka enim kuldmedaleid (13).

Olümpiavõitjaks tulid Venemaa iluuisutamisvõistkond, naiste üksiksõidus Adelina Sotnikova, paarissõidus iluuisutajad Tatjana Volossožar ja Maksim Trankov, kiiruisutaja Viktor An, lumelauasõitja Vic Wild, skeletonisõitja Aleksandr Tretjakov, murdmaasuusataja Aleksandr Legkov, kahebobisõitjad Aleksandr Zubkov ja Aleksei Vojevoda, lühiraja uisumeeskond, laskesuusatamismeeskond ning neljabobimeeskond.

Paljude Venemaa sportlaste suhtes on käimas distsiplinaarmenetlused arvatavate dopingurikkumiste asjus.

Esimesed diskvalifitseerimised toimusid 1. novembril 2017, kui tühistati murdmaasuusatajate Jevgeni Belovi ja Aleksandr Legkovi tulemused. 9. novembril 2017 tühistati Maksim Võlegžanini, Jevgenija Šapovalova, Aleksei Petuhhovi ja Julija Ivanova tulemused. 22. novembril 2017 tühistati skeletonisõitjate Aleksandr Tretjakovi, Jelena Nikitina, Marija Orlova ja Olga Potõlitsina tulemused.

| * v
* r
Rahvuskoondised 2014. aasta taliolümpiamängudel |
| --- |
| 
Albaania • Ameerika Ühendriigid • Andorra • Argentina • Armeenia • Austraalia • Austria • Aserbaidžaan • Belgia • Bermuda • Bosnia ja Hertsegoviina • Brasiilia • Briti Neitsisaared • Bulgaaria • Dominica • Eesti • Filipiinid • Gruusia • Hiina • Hiina Taipei • Hispaania • Hongkong • Holland • Horvaatia • Ida-Timor • Iirimaa • Iisrael • Iraan • Island • Itaalia • Jaapan • Jamaica • Kaimanisaared • Kanada • Kasahstan • Kreeka • Kõrgõzstan • Küpros • Leedu • Liechtenstein • Liibanon • Luksemburg • Läti • Lõuna-Korea • Makedoonia • Malta • Maroko • Mehhiko • Moldova • Monaco • Mongoolia • Montenegro • Nepal • Norra • Pakistan • Paraguay • Peruu • Poola • Portugal • Prantsusmaa • Rootsi • Rumeenia • Saksamaa • San Marino • Serbia • Slovakkia • Sloveenia • Soome • Suurbritannia • Šveits • Zimbabwe • Taani • Tadžikistan • Tai • Togo • Tonga • Tšehhi • Türgi • Ukraina • Ungari • USA Neitsisaared • Usbekistan • Uus-Meremaa • Valgevene • Venemaa • Venezuela |
Moro Islami Vabastusrinde (MILF) võitleja kuulipildujaga.

**Morod** on Filipiinide lõunaosa moslemitest elanikud. Nende arvuks hinnati 1988. aastal umbes 2,3 miljonit. Elavad Sulu saartel ja Mindanao lääneosas.

Morode hulgas eristatakse üheksat etnilist gruppi, kes kõik räägivad erinevaid austroneesia keeli nagu näiteks tausuugid.

Kirjutamisel kasutavad araabia kirja. 15. sajandil võtsid vastu islami (sunniidid).

Filipiinide keskvalitsuse jaoks on tegemist relvastatud vastupanu osutavate separatistidega. Kõige tuntum morode relvarühmitus on sissiliikumine Moro Islami Vabastusrinne (MILF). Peamiselt on morod läbi ajaloo elanud islami monarhia võimu all nagu näiteks Sulu sultanaat jne. Morodele on traditsiooniline muhameedlik Sulu sultani monarhia vastuvõetav alternatiiv Filipiinide riigikorraldusele.

Osa morosid tegeleb püsipõllundusega (riisikasvatus), osa alepõllunduse või kalapüügiga. Morod tegelevad veel kauplemise, pärlipüügi ja salakaubaveoga ning on tuntud juveliirid ja relvameistrid.

Vaata ka
--------

* Morode ülestõus
Stepan Halturin
**Stepan Halturin** (vene keeles Степан Николаевич Халтурин; 2. jaanuar 1857 (vkj. 21. detsember 1856) Halevinskaja, Vjatka kubermang – 3. aprill 1882 Odessa) oli vene revolutsionäär ja terrorist.

1875. aasta algul asus ta elama Peterburi. Samal sügisel tutvus ta Georgi Plehhanoviga, kes tutvustas talle revolutsioonilisi ideid ja tõmbas ta kaasa liikumisse Narodnaja Volja. Halturin oli seal aktiivne ja tõusis liikumise juhtide sekka.

Halturinil tekkis ettekujutus, et kui tsaar Aleksander II tappa, siis järgneb sellele kogu riigis suur segadus, mis lõpeb teistsuguse ühiskonna rajamisega. Selle eesmärgi saavutamiseks korraldas ta 17. veebruaril 1880 plahvatuse Talvepalees eesmärgiga tappa Aleksander II. Plahvatuse ajal pidid pidulikul lõunasöögil viibima tsaar, tema naine Marija Aleksandrovna, tsaarinna vend Alexander von Hessen und bei Rhein ja viimase poeg Bulgaaria tsaar Aleksander. Kuid külalised jäid pool tundi hiljaks ja sellepärast toimus plahvatus ajal, mil söögisaalis polnud kedagi. Selle asemel hukkusid 11 ihukaitsjat, kes olid kõik hiljuti lõppenud Vene-Türgi sõjas kangelaslikkust ilmutanud sõdurid, ja 56 inimest (peamiselt sõdurid) said vigastada.

1. märtsil 1881 õnnestus Narodnaja Voljal siiski Aleksander II tappa, kuid oodatud rahvarahutused jäid tulemata ja ühiskonnakorras ei muutunud miski vabamaks. Samast aastast oli Halturin Narodnaja Volja täitevkomitee liige.

Halturin pages Odessasse, kus tappis 18. märtsil 1882 koos Nikolai Želvakoviga Kiievi sõjaväeringkonna prokuröri kindralmajori Vassili Strelnikovi. Selles oli neil eeskujuks Sergei Stepnjak-Kravtšinski, kes oli 1878 tapnud Peterburis sandarmeeria ülema Nikolai Mezentsovi ja põgenenud välismaale. Kuid Halturinil ja Želvakovil ei õnnestunud põgeneda, sest rahvas pidas nad kohapeal kinni. Mõlemad ütlesid pärast kinnipidamist valenime ja selle all mõistetigi mõlemad surma. Alles pärast nende hukkamist selgus, et Strelnikovi tapnud mees oli sama, kes korraldas plahvatuse Talvepalees.

1923–1992 kandis Halturini nime Orlovi linn Kirovi oblastis.