recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Maide** on perekonnanimi.

Tšaadis oli perekonnanime Maide kandjaid 2014. aastal üle 1820 isiku. Keenias oli sellenimelisi isikuid üle 300 ja Nigeerias üle 230.

Statistika Eestis
-----------------

2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Maide 139 inimesel: 64 mehel ja 75 naisel. Perekonnanimede levikult oli Maide meeste puhul 1503. kohal ja naiste puhul 1379. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Maide vanuserühmas 50–54, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,60. Nimi oli kõige sagedasem Lääne maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 7,26 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupojale Pärnumaal Halliste kihelkonnas Vana-Kariste mõisavallas nimeks Maide.

Nimede eestistamisel võeti perekonnanimi Maide aastatel 1935–1940 kasutusele isikute poolt, kelle nimi oli varem Alapert, Biedermann, Grigorjev, Köbler, Madisson, Maider, Maikäfer, Mailovski, Maitok (2), Marli (3), Martenson, Martin, Martinson (3), Mattiisen, Meister, Mikmann, Minkovez, Minkovitz (2), Moormann, Moosberg, Müllerson, Mumm, Niimann, Roland ja Thalbach.

Nime kandjaid
-------------

* Helmi Maide, eesti majandusteadlane (1926–2014)
* Hugo Maide, eesti kalandus- ja merendustegelane (1932–2020)
* Jaan Maide, eesti sõjaväelane (1884–1945)
* Johannes Maide, eesti looduskaitsetegelane (1893–1944)
* Johannes-Eduard Maide, eesti vaimulik (1911–?)
* Maret Maide, eesti kirjastaja ja tõlkija (1942–)
* Priit Maide, eesti ettevõtja (1963–)
* Vilve Maide, eesti dirigent (1973–)

Viited
------

1. ↑  Maide Surnames. Vaadatud 4. jaanuar 2024.
2. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika Vaadatud 4. veebruar 2024.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Maide.
4. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Maide.

Välislingid
-----------

* Maide statistikaameti andmebaasis
**Domėnai** on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Seda vallas. Domėnai asub Sruoja jõe kaldal. Külla jääb Natura 2000 ala Vidgirise mets. Osaliselt ulatuvad külla Natura 2000 alad Plinkšėse mets ja Plinkšėse ümbruskond, ka jääb sinna osaliselt Plinkšėse biosfääri polügoon.

Küla nime tähendus on ebaselge. Aleksandras Vanagas oletab, et nimi tuleneb Sruoja jõkke suubuvast Domija jõest. Teise versioni kohaselt tuleneb see sõnast domeen (leedu *domėnas*). Kohalike elanike arvates on külale nime andnud lätlased.

Muinsuskaitse all on Domėnai vana kalmistu.

Küla mainitakse esmakordselt aastal 1646. Aastal 1841 kuulusid küla maad Plinkšėse mõisale, ametlikult oli toona seal kaks küla. Ühes neist asus Domėnėliai karjamõis, teises Domėnai mõis. Maad kuulusid Platerite suguvõsale, ent krahv elas üksnes Plinkše mõisas, krahvinna käis aga suviti karjamõisas. Aastal 1925 jagati rahvale maad: 80 hektarit kuulus sellest Plinkšėse mõisale, 17 hektarit Seda kogudusele, 60 hektarit Mažeikiai metskonnale, 3 hektarit kohalikule koolile. Kool tegutses külas aastani 1933, seejärel asusid lapsed õppima kas Paežerė või Seda kooli.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 74 (1902)
* 44 (1923)
* 121 (1959)
* 132 (1970)
* 50 (1979)
 | * 29 (1989)
* 32 (2001)
* 30 (2011)
* 24 (2021)
 |

Viited
------

1. ↑  Dėl Mažeikių rajono savivaldybės gyvenamųjų vietovių nustatymo, pavadinimų suteikimo, gyvenamųjų vietovių panaikinimo, teritorijų ribų nustatymo ir pakeitimo
2. ↑  Gyventojai gyvenamosiose vietovėse: Lietuvos Respublikos 2021 metų gyventojų surašymo rezultatai. Vilnius: Statistikos departamentas, 2022.
3. ↑
4. ↑  Domėnų kaimo senosios kapinės

Välislingid
-----------

* Küla Mažeikiai piirkonna entsüklopeedias

| * v
* r
Seda valla haldusjaotus |
| --- |
| 
**linnad:** **Seda** |
| 
**külad:** Arvydiškė **·**  Beržėnai **·**  Butikiai **·**  Dagiai **·**  Dingailai **·**  Domėnai **·**  Dūmaičiai **·**  Grūstė **·**  Kalnijos **·**  Kuisiai **·**  Kulšėnai **·**  Nausodė **·**  Pabradumė **·**  Padvarninkai **·**  Paežerė **·**  Pagardė **·**  Pasruojė **·**  Renavas **·**  Rimoliai **·**  Rubikaliai **·**  Skėriai **·**  Žadeikiai **·**  Tiškai **·**  Uikiai **·**  Užežerė **·**  Vadagiai |
**Dubeņi raudteepeatus** oli raudteepeatus Liibavi–Romno raudteel ja hiljem Liepāja–Vaiņode raudteeliinil Lõuna-Kuramaa piirkonnas Grobiņa vallas. Peatus asus Riia keskraudteejaamast 173,3 kilomeetri kaugusel.

Peatuse kohta pärinevad esimesed teated Esimese maailmasõja aegselt saksa sõjaväekaardilt (*Dubben*). Ametlikult hakkas Läti Raudtee peatust kasutama aastal 1919.

Aastal 1922 valmis Dubeņi–Rucava kitsarööpmeline raudtee, mis hiljem hakkas viima ka Liepājasse. Peatus suleti seoses rongiliikluse lõpetamisega sellel liinil aastal 1998.

Viited
------

1. ↑  T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 50. lk.
2. ↑  T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 49. lk.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Dubeņi raudteepeatus** |

* Infot peatuse kohta; fotod (*vene keeles*)
* Peatus vanal kaardil

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Grobiņa |  **Dubeņi** | Ālande  |
*Ludiitide juhi Ned Luddi* graveering, 1812
**Ned Ludd** on isik, kellele ludiidid omastasid oma liikumise nime. 

Tööstusliku pöörde ajal, käsitöölised olid pahased, sest nad ei suutnud enam konkureerida uute masinatega. Selle tõttu puhkes Inglismaal masinate lõhkumise liikumine (1811-1816). Selle liikumise juhiks tuli Ned Ludd. Tema järgi hakati kogu masinalõhkumisliikumist kutsuma luddismiks või ludiidite liikumiseks. Ludiidid hakkasid ründama vabrikuid, masinad ja toodangut müünud poode. Nad süüdistasid neid kõlvastus konkurendis, toodete kvaliteedi allaviimises ja Inglise käsitöölaste mainet hävitamises. Asi läks lõpuks nii hulluks, et ludiidid pidasid lahinguid Briti armeega, kuid siiski suruti liikumine jõuga maha.

* Kapten Swing
* Rebecca Riots

Viited
------

Raudsepp, A. Kann, L. Siirman, V. Ajaloo õpik 8. klassile, I osa. Maurus 2019

1. ↑  Chambers, Robert, toim (1888). *The Book of Days: A Miscellany of Popular Antiquities in Connection with the Calendar*. Kd 1. London; Edinburgh: W. & R. Chambers. Lk 357. Vaadatud 7. märtsil 2021.
2. ↑  "Tööstuslik pööre – Opiq". *www.opiq.ee*. Vaadatud 3. veebruaril 2024.
**Gottfried von Rodenberg** oli Saksa ordu Preisimaa haru ja Liivi ordu liige, Liivi ordu maamarssal aastatel 1435–1441.

Gottfriedi vanemad olid oletatavasti Heinrich von Rodenberg ja Beke. Samuti Saksa ordu Preisimaa harusse ja hiljem Liivi ordusse kuulunud Johann von Rodenberg oli ilmselt tema vend. Gottfried pärines Rüthenist Soesti lähedalt. Rodenbergi perekond oli 15.–16. sajandi Lõuna-Vestfaali mõjukamaid aadlisuguvõsasid.

1417–1419 oli Rodenberg Strasburgi (praegu Brodnica) komtuur Preisimaal, seejärel Roggenhauseni foogt. 1426–1430 oli ta üheaegselt nii Schönsee komtuur kui ka Leipe foogt, 1433–1436 oli ta aga Gollubi (praegu Golub-Dobrzyńi) komtuuri ametis. Juba aasta enne sellest ametist lahkumist oli ta aga saanud ka Liivi ordu maamarssaliks. Seetõttu on oletatud, et tegemist võis olla ka kahe samanimelise orduvennaga, mis aitaks seletada ka Schönsees ja Leipes samaaegselt ametis olemist. Sonja Neitmann on siiski pidanud tõenäolisemaks, et tegemist oli ühe isikuga, kes oli aga kõrgmeistri soosikuks ning määrati juba enne eelmisest ametist vabastamist Liivimaale marssaliks, et sealset orduharu endale ustavana hoida. 1441. aastal, mil maiskondade konflikti ägedaim osa Liivimaal lõppes ning Heidenreich Vincke von Overberg ka kõrgmeistri poolt ordumeistriks kinnitati, pidi Rodenberg marssali ametist lahkuma, sest Vincke varasem vastaskandidaat Heinrich von Notleben kinnitati reinimaalaste lepitamiseks uueks maamarssaliks. 1443. aastal sai ta aga Aluliina komtuuriks, selles ametis oli ta järgnevad viis aastat, misjärel andmed temast lõppevad.

Kirjandus
---------

* *Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 730 (lk 544–545).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Heinrich von Böckenförde** | **Liivi ordu maamarssal**1435–1441 | Järgnev**Heinrich von Notleben** |
| Eelnev**Lambrecht von Merkenich** | **Aluliina komtuur**1443–1448 | Järgnev**Heinrich Schleier**

 |
Saksamaa Rahvusdemokraatliku Partei logo
**Saksamaa Rahvusdemokraatlik Partei** (saksa keeles *National-Demokratische Partei Deutschlands*, lühend *NDPD*) oli Saksa Demokraatliku Vabariigi legaalne partei, mis pidi ühendama ümberkasvatatud endisi NSDAP liikmeid, ohvitsere, sõjavange ja idast ümberasustatuid.

1982. aastal oli parteil 91 000 liiget. Partei andis välja ajalehte National-Zeitung ja ajakirja Die Nation.

18. märtsil 1990 toimunud Saksa DV Rahvakoja esimestel ja ainsatel vabadel valimistel sai Saksamaa Rahvusdemokraatlik Partei 0,39% häältest.

12. augustil 1990 ühines Saksamaa Rahvusdemokraatlik Partei Vaba Demokraatliku Parteiga ja lakkas iseseisva parteina olemast.

Saksamaa Rahvusdemokraatliku Partei esimehed
--------------------------------------------

* 1948–1972 Lothar Bolz
* 1972–1989 Heinrich Homann
* 1989–1990 Günter Hartmann
* 1990 Wolfgang Glaeser
* 1990 Wolfgang Rauls

Viited
------

1. ↑  NDPD DDR Wissen
2. ↑  1990 Volkskammerwahlen, vorläufiges Ergebnis am 18.März 1990 floerken.eu
|name = 
|image = 
|caption = 
|image coat of arms = 

**Oignies** on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.

Oignies asub 16 km Lensist kirdes, teede D46 ja D160 ristumiskoha ümbruses. Valda läbib Autoroute A1, piki metsa ja järvedega täidetud pargiala.

* Kaevandus 9 - 9 Oignies'sKaevandus 9 - 9 Oignies's
*

Ajalugu
-------

### Iidsetel aegadel

Oignies' linn näib olevat asustatud juba varakristlikul ajal. Siis oli see tuntud kui Ongniacume.

### Kivisöe avastamine

Mme De Clercqi lossi territooriumil avastas insener Mulot 7. juunil 1842 kivisöe olemasolu, mis oli piirkonna jaoks majanduslik kingitus, mis arendas seejärel välja tohutu kaevandustööstuse. See oli esimene kivisöeavastus selles piirkonnas.

### Maailmasõjad

Esimese maailmasõja ajal okupeerisid linna sakslased. Vahetult enne territooriumilt taandumist 1918. aasta oktoobris hävitasid nad linna ja söekaevandused.

Ajavahemikus 28. maist 1940 kuni 2. septembrini 1944 oli linn taas kord Natsi-Saksamaa vägede poolt okupeeritud. Vahetult pärast saabumist põletasid okupatsiooniväed 380 maja ja tapsid 80 tsiviilisikut kättemaksuks ägeda vastupanu eest, mida nad Patarei sillal kohtasid.

1919. aastal saabus Oignies'i Georges Clemenceau, kes annetas *Croix de guerre*. 1948. aastal saabus François Mitterrand'i saatel linna Vincent Auriol, kes annetas linnale taas kord risti. Ta avas 28. mail 1940 mahalastud 80 inimest meenutava mausoleumi ja kuulutas Oignies'i "Ville Martyre'iks" (märtrilinn).

### Söekaevandamise lõpp

21. detsembril 1990 tõsteti Oignies'i šahtist 9 üles viimane veok kivisütt. See palju tähelepanu saanud sündmus tähistas söekaevandamise lõppu kogu Põhja-Prantsusmaal.

Tuntud inimesi
--------------

* Guy Drut (\* 1950), olümpiavõitja 110 m tõkkejooksus 1976. aasta suveolümpiamängudel Montréalis.
* Michel Jazy (\* 1936), olümpia hõbemedalist 1500 m jooksus 1960. aasta suveolümpiamängudel Roomas.
* Püha Maria Oignies'st, 13. sajand.

Huviväärsused
-------------

Kivisöekaevandus
* St. Barthélemy kirik, pärast Esimest maailmasõda koos enamusega linnast uuesti üles ehitatud.
* Kivisöekaevandamise muuseum.
* Loss, pärineb 16. sajandist.
* Sõjamälestusmärk.

Sõpruslinnad
------------

* Buxton, Inglismaa, aastast 1940.
* Mutterstadt, Saksamaa, aastast 2004

Viited
------

1. ↑  Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015.
2. ↑  Populations légales 2021

Lensi ringkonna vallad

* Ablain-Saint-Nazaire
* Acheville
* Aix-Noulette
* Angres
* Annay
* Avion
* Bénifontaine
* Billy-Montigny
* Bois-Bernard
* Bouvigny-Boyeffles
* Bully-les-Mines
* Carency
* Carvin
* Courcelles-lès-Lens
* Courrières
* Dourges
* Drocourt
* Éleu-dit-Leauwette
* Estevelles
* Évin-Malmaison
* Fouquières-lès-Lens
* Givenchy-en-Gohelle
* Gouy-Servins
* Grenay
* Harnes
* Hénin-Beaumont
* Hulluch
* Leforest
* Lens
* Libercourt
* Liévin
* Loison-sous-Lens
* Loos-en-Gohelle
* Mazingarbe
* Méricourt
* Meurchin
* Montigny-en-Gohelle
* Noyelles-Godault
* Noyelles-sous-Lens
* Oignies
* Pont-à-Vendin
* Rouvroy
* Sains-en-Gohelle
* Sallaumines
* Servins
* Souchez
* Vendin-le-Vieil
* Villers-au-Bois
* Vimy
* Wingles
Sir **Murray Gordon Halberg** (7. juuli 1933 Eketahuna – 30. november 2022 Auckland) oli Uus-Meremaa kesk- ja pikamaajooksja, olümpiavõitja 5000 meetri jooksus (1960).

Nooruses huvitus Halberg ragbist, kuid 1950. aastal vigastas ta raskelt vasakut kätt. Ta ei saanud seetõttu enam ragbit mängida ja hakkas selle asemel tegelema kestvusjooksuga. Tema treeneriks sai Arthur Lydiard. 1951. aastal võitis Halberg Uus-Meremaa noorte meistrivõistlused ühe ja kahe miili jooksus.

1954. aasta Rahvaste Ühenduse mängudel tuli ta ühe miili jooksus viiendaks. 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängudel oli ta 1500 meetri jooksus üheteistkümnes.

1958. aasta oli ta esimene Uus-Meremaa jooksja, kes jooksis miilijooksus neljast minutist kiiremini. Samal aastal võitis ta Rahvaste Ühenduse mängudel kolmes miilis kuldmedali ja valiti Uus-Meremaa aasta sportlaseks. 1960. aasta Rooma olümpiamängudel keskendus ta pikematele distantsidele. 5000 meetri jooksus võitis ta kuldmedali ja saavutas 10 000 meetri jooksus viienda koha.

1961. aastal püstitas Halberg neli maailmarekordit. 1962. aasta Rahvaste Ühenduse mängude avatseremoonial oli ta Uus-Meremaa lipukandja. Samadel võistlustel kaitses ta edukalt võitu kolme miilis. Halberg pani tippsportlaskarjäärile punkti 1964. aasta Tōkyō olümpiamängudel, kus lõpetas 10 000 meetri jooksu seitsmendana.

1963. aastal Halbergi loodud sihtasutus, mis kannab tema nime, toetab puudega lapsi. Aastal 1961 sai Halberg sportlike saavutuste eest Briti impeeriumi ordu ja 1988. aastal löödi ta rüütliks.

Välislingid
-----------

* Murray Halberg | olympic.org.nz
* Murray Halberg. The Encyclopedia of New Zealand
* Murray Halberg veebisaidil Olympedia (inglise) Muuda Vikiandmetes

| * v
* r
Meeste 5000 m jooksu olümpiavõitjad |
| --- |
| 
1912: Hannes Kolehmainen • 1920: Joseph Guillemot • 1924: Paavo Nurmi • 1928: Ville Ritola • 1932: Lauri Lehtinen • 1936: Gunnar Höckert • 1948: Gaston Reiff • 1952: Emil Zátopek • 1956: Vladimir Kuts • 1960: Murray Halberg • 1964: Bob Schul • 1968: Mohammed Gammoudi • 1972: Lasse Virén • 1976: Lasse Virén • 1980: Miruts Yifter • 1984: Saïd Aouita • 1988: John Ngugi • 1992: Dieter Baumann • 1996: Vénuste Niyongabo • 2000: Millon Wolde • 2004: Hicham El Guerrouj • 2008: Kenenisa Bekele • 2012: Mo Farah • 2016: Mo Farah • 2020: Joshua Cheptegei |
**Kodasoo mõis** (saksa keeles *Kotzum*) oli rüütlimõis Kuusalu kihelkonnas Harjumaal.

Mõisa peahoone
Mõisat (*Kottasem*) on esimest korda mainitud 1485. aastal. 1467 (?)–1694 kuulus mõis Zoegedele, 1919. aastal krahv Alexander Rehbinderile. 

Mõisa valitsejamaja
1914. aastal kuulus mõisa koosseisu 1101 ha mõisamaad, 33 lahustükki (836,5 ha), Kaberla ja Kaberneeme küla ning Koipsi ja Rammu saar[*viide?*].

Mõisasüda asus 1913. aastal Jõelähtme ja 1939. aastal Kuusalu vallas.

* Sepikoja varemedSepikoja varemed
* Teenijatemaja varemedTeenijatemaja varemed
* Mõisa kuivatiMõisa kuivati
* KelderKelder

Viited
------

1. ↑  Kodasoo mõis (Kuusalu khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis

Välislingid
-----------

* Kodasoo mõis (Kuusalu khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kodasoo mõis** |


Kuusalu kihelkond

**Kirik**: Kuusalu   

**Mõisad**: Kiiu mõis | Kodasoo mõis | Koitjärve mõis | Kolga mõis | Kõnnu mõis | Kääniku mõis | Loo mõis | Suru mõis | Valkla mõis
**Oleri** on küla (*mazciems*) Lätis Valmiera piirkonnas Jeri vallas. Küla asub valla lõunaosas merepinnast 55 meetri kõrgusel Oļa jõe kaldal ja jääb valla keskusest Endzelest 6,5, endisest piirkonnakeskusest Ruhjast 12 ning Riiast 130 kilomeetri kaugusele.

Küla tekkis aastal 1840 Oleri mõisast kolm kilomeetrit itta kui mõisale alluvate käsitööliste asula. Aastal 1887 ehitati sinna pruulikoda, külas oli ka veski. Aastail 1945-1953 oli seal Oleri külanõukogu halduskeskus. Aastail 2009-2021 kuulus küla Ruhja piirkonda.

Nõukogude perioodil rajatud uus maanteetrass tõi kaasa pinnasevee äravoolu kao, mistõttu elanikele kuuluvad maad ja metsad hakkasid soostuma. Selle ääres asub Oleri bussipeatus.

Külas kasvav Oleri mänd on looduskaitse all.==Elanikkond==

|  |  |
| --- | --- |
| * 140 (1935)
* 45 (1989)
* 42 (2000)
* 331 (2006)
 | * 30 (2011)
* 35 (2018)
* 29 (2022)
 |

Viited
------

1. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
4. ↑  Vietvārdu datubāze

| * v
* r
Jeri valla asulad |
| --- |
| 
**Endzele** **·**  Jeri **·**  Oleri |
Kaart
**Hoomuli raudteejaam** (läti keeles **Omuļi raudteejaam**) oli raudteejaam Valga–Ruhja–Pärnu raudteel Valka piirkonnas Härgmäe valla aladel Staļi külas. Jaam asus Valka raudteejaamast 18 kilomeetri kaugusel.

Jaam avati Esimese maailmasõja ajal, kuigi peatus oli selle kohal juba varem. Algul kandis see nime *Stallenhof* (mõnel kaardil ka *Stahlenhof*), eestipäraselt **Talli raudteejaam**, lätipäraselt **Staļļumuiža raudteejaam**. See asus Härgmäe kihelkonnas Staļļumuiža poolmõisa lähistel Hoomuli mõisa maadel. Teise maailmasõja ajal hakkasid sakslased sealset kitsarööpmelist raudteed rinde tarbeks laiarööpmeliseks ümber ehitama. Need tööd jäid aga Punaarmee edasitungi tõttu pooleli ja pärast sõja lõppu need peatati. See tõi kaasa ka jaama sulgemise.´

Viited
------

1. ↑  T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 84. lk.

Välislingid
-----------

* Jaam vanal kaardil

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Härgmäe |  **Hoomuli** | Pikksaare  |
**Jüri Takjas** (14. veebruar 1964 Rakvere – 21. august 2014) oli eesti saksofonist, orkestridirigent ja muusikapedagoog. 

Jüri Takjas sündis Rakveres. Rakvere 1. Keskkoolis õppimise kõrval õppis ta Rakvere Lastemuusikakoolis akordionit (õpetajad Väino Steinberg ja Heiki Patune) ning lisapillidena klarnetit ja saksofoni (õpetaja Tiit Tammar). Ta lõpetas 1988. aastal Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli saksofoni erialal (õpetaja Hendrik Nagla) ja 1994. aastal Eesti Muusikaakadeemia (Olavi Kasemaa klassis).

1992. aastal võttis Jüri Takjas enda juhendada Rakvere Linnaorkestri. Tema oskused ja orkestrijuhiks olemise võime leidis lisaks rakendust 15 aasta jooksul Uhtna Pasunakooris ja mitmes projektiettevõtmises. Tema head orkestrite võimaluste tundmist jäävad kinnitama arvukad seaded, mida ta tegi nii oma orkestritele kui ka tellimusel näiteks Virumaa Kammerorkestrile.

Jüri Takjas tegutses 23 aastat Vabariiklikus Orkestrijuhtide Puhkpilliorkestris (VOP). Saksofonirühma kontsertmeistrina oli ta eeskujuks paljudele orkestrijuhtidele. Tema tulemusliku õpetajatöö viljana on Rakvere Muusikakoolist ja Kuusalu Kunstide Koolist võrsunud kümneid konkurssidel tunnustust pälvinud saksofoni- ja flöödimängijaid. Saksofonimängu populariseerimisel mängis suurt rolli Jüri Takjase asutatud Rakvere saksofonikvartett. Tunnustatud kutselise interpreedi, õpetaja ja hea organisaatorina oli Jüri Takjas mitme saksofonipäeva ja -suvekooli eestvedaja.

Tunnustus
---------

* 2013 – Rakvere Kroonimärk

Välislingid
-----------

* Ootamatult suri saksofonist Jüri Takjas
**Max Defourny** (Liège, 9. oktoober 1998) on Belgias sündinud professionaalne võidusõitja, kes elab Luksemburgis ja võistleb praegu Vormel Renault 2.0 sarjas.

Karjäär
-------

### Kardisõit

Liège'is sündinud Defourny alustas kardispordiga 2009. aastal üheteistkümneaastaselt ja saavutas järgmisel aastal oma esimese kardisõidu tiitli.

### Vormel 4 Meistrivõistlused

Defourny lõpetas 2014. aastal üheistmeliste sõitjatena, osaledes Prantsusmaa Vormel 4 Meistrivõistlustel üheksal osavõistlusel külalissõitjana ning kolmel Itaalia Vormel 4 Meistrivõistlustel etapil koos Cram Motorspordiga koos Edi Haxhiu, Mattia Drudi ja Giovanni Altoèga, saavutades üldarvestuses 20. koha.

### Vormel Renault 2.0

2015. aastal lõpetas Defourny koos Ukyo Sasahara ja Darius Oskouiga koos ART Junior Teamiga Vormel Renault 2.0 Sarja, saades Vormel Renault 2.0 NEC arvestuses kolm võitu ja neljanda koha.

Defourny jäi 2016. aastal oma eelmisesse riietusse, pärast selle ümbernimetamist R-ace GP-ks Will Palmeri ja Julien Falchero kõrval ning saavutas Lando Norrise asemeistrina Vormel Renault 2.0 NEC ja Vormel Renault Eurocup 2.0 kolmanda koha.

Defourny jäi 2017. aastal R-ace GP-sse koos Will Palmeri, Robert Shwartzmani ja Raúl Guzmániga. Kuid ta ei suutnud oma meistrikohta parandada, saavutades meeskonnakaaslaste Will Palmeri ja Robert Shwartzmani järel neljanda koha. Pärast Shwartzmani diskvalifitseerimist võitis ta Le Castelletis Paul Ricardi ringrajal vaid ühe võidu. Ta kogus 2017. aastal üksteist poodiumit, kolm rohkem kui 2016. aastal.

### Vormel V8 3.5

Novembris 2016 osales Defourny Fortec Motorsportsi ja AVF-i hooajajärgsetel testimistel koos Dorian Boccolacci, Roy Nissany, Pietro Fittipaldi, Alfonso Celis Jr. René Binderi, Henrique Chavesi, Harrison Scotti ja Beitske Visseriga.

### GP3 Series

Defourny sõitis Yas Marinas hooajajärgsel katsel ART Grand Prix ja Arden Internationaliga koos Jack Aitkeni, Nirei Fukuzumi, George Russelli, Leonardo Pulcini ja Kevin Jörgiga.

Välislingid
-----------

* Ametlik veebisait (inglise keeles)
* Max Defourny karjääri kokkuvõte saidil DriverDB.com (inglise keeles)
Koolimaja 2010. aastal
Käina kool
**Käina kool** on kool Hiiumaal Hiiumaa vallas Käina alevikus. 2013. aasta oktoobris tähistas kool 155. aastapäeva.

Ajalugu
-------

Kooli eelkäijateks loetakse Putkaste mõisakooli (1858–1877) ja Putkaste vallakooli (1893–1918). 1921–1932 kandis Käina kool nime Keina 6-klassiline algkool. Kool töötas Käina kirikumõisas. 1932. aastal sai kooli nimeks Keina Kõrgem Algkool. 1933. aastal valmis kooli uus hoone. 1944. aastal sai kooli nimeks Käina 7-klassiline kool. 1958. aastal koolimaja põles ning kool tegutses kuni praeguse hoone valmimiseni Putkastes. 1960. aastal nimetati kool ümber Käina 8-klassiliseks kooliks. Kooli praegune hoone valmis 1965. aastal. 1992. aastal sai kooli nimeks Käina põhikool. Alates 1997. aastast kandis kool Käina gümnaasiumi nime. Alates 2015. aastast kannab kool nime Käina kool. Hugo Oskar Kopli on Käina kooli ajaloo kõige suurem poiss.

Käina koolipark
---------------

 *Pikemalt artiklis  Käina koolipark*
Kooli ümber on Käina koolipark.

Viited
------

1. ↑  Tähelepanu vilistlane – Käina kool 155!, Käina gümnaasiumi koduleht, vaadatud 08.09.2013
2. ↑  Ajaloost, Käina gümnaasiumi koduleht, vaadatud 08.09.2013

Välislingid
-----------

* Kooli koduleht
|  |
| --- |
|  |
| Poks |
| Kuld | 1952 | kukk-kaal |
| Pronks | 1956 | sulgkaal |
|

**Pentti Olavi Hämäläinen** (19. detsember 1929 Kotka – 11. detsember 1984 Kotka) oli Soome poksija.

Hämäläinen oli kuuekordne Soome meister: 1950 ja 1951 kärbeskaalus (kuni 51 kg), 1952 ja 1953 kukk-kaalus (kuni 54 kg) ning 1954 ja 1956 sulgkaalus (kuni 57 kg).

Hämäläinen võitis 1952. aasta Helsingi olümpiamängudel kukk-kaalus (kuni 54 kg) kuldmedali ja 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängudel sulgkaalus (kuni 57 kg) pronksmedali. Ta on Soome esimene ja seni ainus kahekordne olümpiamedalivõitja poksis.

Hämäläinen sai pronksmedali 9. Euroopa meistrivõistlustel 1951. aastal (Milanos) kärbeskaalus (kuni 51 kg) ja 11. Euroopa meistrivõistlustel 1955. aastal (Berliinis) sulgkaalus (kuni 57 kg).

Hämäläinen osales kaks korda kärbeskaalus (kuni 51 kg) Euroopa koondises maavõistlusel USA Kuldkinda turniiri võitjate meeskondadega. Ta võitis oma kohtumise nii Chicagos 1951. aasta märtsis kui ka Washingtonis sama aasta aprillis. 

Hämäläinen jätkas detsembris 1957 karjääri elukutselisena. Ta pidas kuus kohtumist, millest võitis viis (neist ühe nokaudiga) ja kaotas ühe (nokaudiga). Pärast profikarjääri lõppu 1959. aastal töötas ta politseinikuna.

Välislingid
-----------

* Pentti Hämäläinen veebisaidil BoxRec (inglise)
**Helen Orav-Kotta** (aastani 2001 **Helen Orav**; sündinud 17. augustil 1975 Tallinnas) on Eesti merebioloog.

Lõpetas 1993. aastal Tallinna Lilleküla Keskkooli ja 1998 Tallinna Pedagoogikaülikooli geoökoloogia erialal. Aastatel oli 1998–2000 TPÜ magistrant, bioloogiamagister (2000, Tallinna Pedagoogikaülikool), väitekiri "Keskkonna mõju põhjaeluviisiliste selgrootute levikule Läänemere kirdeosa põhjataimestikuga aladel". Aastatel 2000–2004 oli Tallinna Ülikooli doktorant, Ph.D. (hüdrobiol, 2004, TÜ), väitekiri "Habitat choice and feeding activity of benthic suspension feeders and mesograzes in the northern Baltic Sea". 

Oli 1995–2000 Eesti Mereinstituudi laborant ja 2001 teadur, ühtlasi 1998–1999 Tallinna Lilleküla gümnaasiumi bioloogiaõpetaja ja 1999 Lääne-Eesti Saarestiku Biosfääri Kaitseala loodushariduse spetsialist, 1997–1999 Turu Ülikooli ja 2001–2001 Helsingi Ülikooli teadur, 2001–2002 Euroülikooli lektor, 2001–2005 Tartu Ülikooli Eesti Mereinstituudi teadur, 2005– vanemteadur.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: rannikumere protsesside ruumilise ja ajalise varieeruvuse mõju bioloogilisele ja funktsionaalsele mitmekesisusele peamiselt Läänemere kirdeosas. Selgitanud bentose ja pelagiaali funktsionaalseid seoseid, zoobentose ja põhjataimestiku interaktsioone, samuti tulnukliikide mõju kohalikule elustikule. Üle 30 teadustrükise.

Teoseid
-------

* Distribution and filtration activity of Zebra mussel, Dreissena polymorpha (Pallas) in the Gulf of Riga and the Gulf of Finland (kaasautorid I. ja J. Kotta). // Proc. Acad. Sci. Est. Biol. Ecol. 47 (1998)
* Factors affecting the distribution of benthic invertebrates in the phytal zone of the north-eastern Baltic Sea (kaasautorid J. Kotta, G. Martin). // Proc. Acad. Sci. Est. Biol. Ecol. 49 (2000)
* Role of benthic macroalgae in regulating macrozoobenthic assemblages in the Väinameri (north-eastern Baltic Sea) (kaasautor J. Kotta). // Ann. Zool. Fennici (2001) 38
* Ecological consequence of the introduction of the polychaete Marenzelleria viridis into a shallow water biotope of the northern Baltic Sea (kaasautorid J. Kotta, E. Sandberg-Kilpi). // J. Sea Res. 46 (2001)
* Muuga lahe põhjaloomastik (kaasautor). // Est. Maritima 6 (2004)
* Effects of physical disturbance, isolation and key macrozoobenthic species in community development, recolonization and sedimentation processe (kaasautor). // Oceanology 485 (2006)

Isiklikku
---------

Tema abikaasa Jonne Kotta on samuti merebioloog.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

* Helen Orav-Kotta Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Vallamaja
**Vireši** on küla (*vidējciems*) Lätis Smiltene piirkonnas, Vireši valla halduskeskus. Vireši asub Riiast 150 kilomeetri kaugusel merepinnast 80 meetri kõrgusel Koiva jõe paremal kaldal maantee A2 ääres. 

Külas on lisaks vallavalitsusele veel postkontor. Seal asub Vireši bussipeatus.

Asula tekkis Riia–Pihkva maantee äärde ristmikule endise Koivaliina valla vallamaja juurde. Nõukogude ajal oli seal nii Vireši külanõukogu kui ka Vireši kolhoosi keskasula. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Hopa piirkonda.

Aastal 2016 oli külas 112 elanikku.

Vaata ka
--------

* Vireši-Tallinna gaasijuhe

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Latvijas ceļu karte. Mērogs 1:200 000. Šoseju un zemesceļu departaments. 1940. Rīga
4. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.

| * v
* r
Vireši valla asulad |
| --- |
| 
Bindi **·**  Līves **·**  Randati **·**  Saliņkalns **·**  Sikšņi **·**  Staldes **·**  Žagatas **·**  Vidaga **·**  **Vireši** |
**Jaan Masso** (sündinud 2. oktoobril 1975) on eesti majandusteadlane. 

Tema peamised uurimisteemad on tööökonoomika, ettevõtete tootlikkus, otsesed välisinvesteeringud, ettevõtete innovaatiline tegevus, teaduse rahastamine avaliku sektori poolt.

Haridustee
----------

Masso lõpetas 1998. aastal Tartu Ülikooli majandusteaduskonna bakalaureuseõppe *cum laude* ning 2001. aastal sai sealsamas magistrikraadi *cum laude*. 2005. aastal kaitses ta Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas doktoritöö teemal "Labour reallocation in transition countries: efficiency, restructuring and institution" ("Tööjõu ümberpaiknemine üleminekuriikides: efektiivsus, restruktureerimine ja institutsioonid"), juhendajad Raul Eamets, Otto Karma.

Töökäik
-------

Jaan Masso oli aastatel 1998–2001 Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas õppeülesande täitja ning 1999. aastal Tartu Ülikooli Pärnu Kolledži õppeülesande täitja. Ta oli Tartu Ülikooli majanduse modelleerimise õppetooli teadur aastatel 2001–2006, ökonomeetria teadur 2003–2006, ökonomeetria vanemteadur aastatel 2006–2016 ja rakendusökonomeetria vanemteadur alates 2016. aastast. 

2014. aastast on Masso Tartu Ülikooli matemaatilise majandusteaduse magistriõppe programmijuht ja 2013. aastast majandusteaduskonna majanduse modelleerimise õppetooli juhataja.  Masso juhendamisel on kaitstud üle poolesaja magistritöö ning 8 doktoritööd. 

### Teadusorganisatsiooniline tegevus

Masso on olnud mitme erialaühingu liige, näiteks Eesti Majandusteaduse Selts, Euroopa Tööökonomistide Assotsiatsioon (European Association of Labour Economists), Euroopa Võrdlevate Majandusuuringute Assotsiatsiooni liige (European Association for Comparative Economic Studies). Ta on hetkel Balti Majandusteadlaste Assotsiatsiooni (Baltic Economic Association) nõukogu liige Tartu Ülikooli esindajana. 

Ta on olnud retsensent enam kui 25 teaduslikus ajakirjas ning retsenseerinud Eesti, Läti, Leedu, Poola ja Euroopa Komisjoni teadusagentuuridesse esitatud projektitaotlusi. 

Jaan Masso on saanud riigisiseseid ja Euroopa Komisjoni teadusgrante.

Tunnustus
---------

* 2001 Haridusministeeriumi teaduspreemia sotsiaalteaduste valdkonnas (teine preemia)
* 2011 Eesti Rahvuskultuuri Fondi Teaduste Akadeemia Fondi noore teadlase stipendium
* 2012 Tartu Ülikooli aumärk
* 2014 "Highly Commended Paper Award" kirjastuselt Emerald
* 2015 Tartu Ülikooli aasta programmijuht
* 2016 Ernst Jaaksoni mälestusfondi stipendium
* 2023 Tartu Ülikooli medal

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Eesti Teadusinfosüsteem. Jaan Masso".
2. ↑  "ETIS. Jaan Masso juhendamised".
3. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 8. detsembril 2022.
4. ↑  "Tartu Ülikooli Sihtasutus. Ernst Jaaksoni mälestusfond".
5. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 27. oktoobril 2023.

Välislingid
-----------

* Jaan Masso Google Scholaris
* Jaan Masso ResearchGate'is
Mario Seidl (2016)
**Mario Seidl** (sündinud 8. detsembril 1992) on Austria kahevõistleja.

2017. aasta maailmameistrivõistlustel Lahtis võitis ta normaalmäe meeskonnavõistluses pronksmedali. Suure mäe individuaalvõistlusel oli ta pärast hüppevõistlust esimene, kuid langes vaatamata 46 sekundilisele edumaale lõpuks neljandaks. Normaalmäe individuaalvõistlusel oli ta 18.

2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis võitis ta suure mäe meeskonnavõistluses pronksmedali. Suure mäe individuaalvõistluses sai ta 13. koha.

2019. aasta maailmameistrivõistlustel tuli meeskonnavõistluses taas pronksmedal. Suure mäe individuaalvõistluses oli ta taas neljas.

MK-sarjas tegi ta debüüdi 3. veebruaril 2012 Val di Fiemmes. Esimest korda jõudis ta poodiumile 4. veebruaril 2017 Pyeongchangis, kui oli suure mäe võistlustes teine. Esimese etapivõidu sai ta 24. novembril 2018 Kuusamos.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 2018 Lõuna-Korea Pyeongchangis
	+ pronksmedal suure mäe meeskonnavõistluses

### Maailmameistrivõistlustel

* 2017 Soome Lahtis
	+ Pronks pronksmedal normaalmäe meeskonnavõistluses
* 2019 Austria Seefeldis
	+ Pronks pronksmedal normaalmäe meeskonnavõistluses

### Maailma karikasarjas

Mario Seidl on osalenud 114 maailma karikasarja etapil (seisuga 3. märts 2019) ja jõudnud poodiumile seitsmel korral, millest kahel korral kõige kõrgemale astmele.

#### Maailma karikasarja etapivõidud

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2018 | 24. november | Kuusamo |  Soome | HS142/10 km |
| **2.** | 2019 | 20. jaanuar | Chaux-Neuve |  Prantsusmaa | HS142/10 km |

Välislingid
-----------

* Mario Seidl FIS-i lehel
**Johannes Rydzek** (sündinud 9. detsembril 1991 Oberstdorfis) on Saksamaa kahevõistleja, kuuekordne maailmameister.

Rydzek tegi oma MK-võistluste debüüdi 2008. aastal, saavutades Kuusamos 15. koha. 2009. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel Štrbské Plesos võitis ta hõbemedali individuaaldistantsil ja pronksimedali võistkonnavõistlusel. Maailma karikasarja hooaja lõpetas ta 33. kohaga.

2010. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel Hinterzartenis tuli ta maailmameistriks võistkonnasõidus ja oli individuaalvõistlusel neljas. Samal aastal oli ta taliolümpiamängudel normaalmäevõistlusel 28. ja võitis koos Saksamaa meeskonnaga (Rydzek, Edelmann, Frenzel, Kircheisen) võistkonnavõistlusel pronksmedal. MK-hooaja lõpetas Rydzek 25. kohaga.

2011. aasta maailmameistrivõistlustel Oslos võitis Rydzek kolm hõbedat (normaalmäe individuaalvõistlusel, suure mäe individuaalvõistlusel ja suure mäe meeskonnavõistlusel ning oli normaalmäe individuaalvõistlusel neljas. 2011. aasta juunioride ja kuni 23-aastaste põhja suusaalade maailmameistrivõistlustel saavutas Rydzek individuaalvõistlusel esikoha ja oli sprindis teine. Maailma karikasarja finaaletapil Lahtis võitis Rydzek oma esimese MK-etapi ning lõpetas MK-hooaja Rydzek 6. kohaga.

2013. aasta maailmameistrivõistlustel osales Rydzek vaid normaalmäe individuaalvõistlusel ning oli 30. Hooaja jooksul võitis ta kaks MK-etappi (mõlemad võistkondlikud) ja oli hooaja kokkuvõttes üheksas.

2014. aasta olümpiamängudel oli Rydzek normaalmäe ja suure mäe võistlustel vastavalt 6. ja 8. ning võitis meeskonnavõistluses hõbemedali. MK-sarjas võttis ta 4 etapivõitu (3 individuaalset ja 1 võistkondliku). Üldarvestuses oli Rydzek teine.

2015. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta kuldmedali normaalmäe individuaalvõitlusel ja normaalmäe meeskonnavõistlusel, hõbeda võistkondlikus sprindis ja pronksi suure mäe individuaalvõistlusel.

2017. aasta maailmameistrivõistlustel Lahtis võitis ta neli kuldmedalit.

Saavutused
----------

### Maailma karikasarjas

* Üldkarikas
	+ 2. koht: 2014, 2017
	+ 3. koht: 2015

Johannes Rydzek on osalenud 177 maailma karikasarja etapil (seisuga 3. märts 2019) ja jõudnud poodiumile 42 korral, millest 17 korral kõige kõrgemale astmele.

#### Maailma karikasarja etapivõidud

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2011 | 12. märts | Lahti |  Soome | HS130/10 km |
| **2.** | 2014 | 28. veebruar | Lahti |  Soome | HS130/10 km |
| **3.** | 2014 | 6. märts | Trondheim |  Norra | HS140/10 km |
| ... |
| **16.** | 2018 | 4. märts | Lahti |  Soome | HS130/10 km |
| **17.** | 2019 | 11. jaanuar | Val di Fiemme |  Itaalia | HS135/10 km |

Välislingid
-----------

* Tulemused FIS-i lehel
**Martin Schmitt** [šmitt] (sündinud 29. jaanuaril 1978 Lõuna-Saksamaal Schwarzwaldis Villingen-Schwenningenis) on endine saksa suusahüppaja.

Ta kuulus Furtwangeni suusaklubisse. 

2011
Aastatel 1999–2001 oli Schmitt suusahüpetes maailma absoluutses tipus. Tal võitis 28 maailma karikasarja etappi:

* hooajal 1998/99 10;
* hooajal 1999/2000 11;
* hooajal 2000/2001 6;
* hooajal 2001/2002 1.

28 maailma karikasarja etapivõiduga on ta kõikide aegade kolmas suusahüppaja Matti Nykäse (48) ja Jens Weißflogi (33) järel.

Juba Furtwangeni Suusainternaadi õpilasena sai ta 1997. aasta maailmameistrivõistlustel meeskondliku pronksmedali. 21-aastaselt võitis ta esimest korda maailma karika ning kordas seda järgmisel hooajal. 2000.–2001. aastal saavutas ta järjekindlalt tipptulemusi, kuid tuli maailma karikasarjas Adam Małyszi järel teiseks.

Meeskondlikult võitis ta 2002. aasta olümpiamängudel kuldmedali ning 1998. ja 2010. aasta olümpiamängudel hõbemedali.

1999. aastal valiti ta Saksamaa aasta sportlaseks.

31. jaanuaril 2014 teatas ta sportlaskarjääri lõpetamisest.
Eeva Talsi 29. märtsil 2014 esinemas ansambli Curly Strings koosseisus Tallinn Music Weekil
**Eeva Talsi** (sünninimi **Eeva Lindal**; 17. detsembril 1988 Tartus) on eesti viiuldaja ja laulja.

Elulugu
-------

Eeva Lindal alustas viiuliõpinguid kolmeaastaselt. 2002. aastal lõpetas ta Ülenurme Muusikakooli.

2011. aastal lõpetas ta Viljandi Kultuuriakadeemia pärimusmuusika eriala.

Ta tegutseb kahes muusikakollektiivis:

* ansamblis Curly Strings laulab ja mängib viiulit,
* ansamblis Torupilli Jussi Trio laulab, mängib viiulit ja Hiiu kannelt.

Ta töötab pärimusmuusika osakonna juhatajana Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis. Kirjutab laule.

Isiklikku
---------

Tema lapsepõlvekodu oli Ülenurmel. Tema isa on Kalev Lindal. Eeval on aasta ja kaheksa kuud vanem õde Anni. Talsi vanaisa Aksel Herbert Lindal pääses imekombel 1949. aasta märtsis Siberisse küüditamisest. 

Alates 6. augustist 2011 on ta abielus Villu Talsiga. 2018. aasta 28. detsembril sündis neil tütar Lilli ja 7. juunil 2023 sündis neil poeg Johannes.

Viited
------

1. ↑  , *Universitas Tartuensis*
2. ↑  Ülenurme Muusikakool: Vilistlased (vaadatud 20.08.2015)
3. ↑  Viljandi Kultuuriakadeemia muusika õppekava vilistlased

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Eeva Talsi** |
**Marek Unt** (sündinud 20. juulil 1981) on Eesti suhtekorraldaja ja muusik.

Unt on lõpetanud Hugo Treffneri Gümnaasiumi ning õppinud Tartu Ülikoolis ajakirjandust ja kommunikatsiooni.

Ta on töötanud Wise'i Euroopa kommunikatsioonijuhina (2015-2018), Bolti globaalse kommunikatsioonijuhina (2018-2020) ja Grünfini turundusjuhina (2021-2022). Aastatel 2011-2015 oli ta kommunikatsioonibüroo JLP konsultant ja partner. Vabakutselise konsultandina on Unt töötanud ettevõtetega nagu Scoro, Yaga, Katana, Rendin, Cachet, Planet42, Respiray, Grünfin ja Single.Earth.

Muusikaline tegevus
-------------------

Unt on lõpetanud Ülenurme Muusikakooli klaveri erialal ja õppinud WAFi laulukoolis.

Ta on kaasa teinud lauljana Kalmu albumil "Generalissimus Kalm" (2004), s'Poomi albumil "Nii Peakski Seda Asja Tegema" (2009) ning Genka ja Paul Oja albumil "Genka / Paul Oja" (2014). Samuti on ta tegutsenud DJna ja avaldanud elektroonilist muusikat plaadifirma Laks Recordings kogumikalbumitel.

Viited
------

1. ↑  "#39 Marek Unt "Kuidas välja töötada selgeid sõnumeid ja mida teada rahvusvahelisest PR maailmast"". *Podcast - Ekspordime*. 24. juuli 2023. Vaadatud 26. veebruaril 2024.
2. ↑  "Ülenurme Muusikakool". *www.ymk.ee*. Vaadatud 26. veebruaril 2024.
3. ↑  "Facebook". *www.facebook.com*. Vaadatud 26. veebruaril 2024.
4. ↑  "Marek Unt Discography". *Discogs*. Vaadatud 26. veebruaril 2024.

Välislingid
-----------

* marekunt.com
* "Bolti endine kommunikatsioonijuht Marek Unt: Bolt on väga polariseeriv ettevõte". DigiPRO. 12. oktoober 2020. Vaadatud 26. veebruaril 2024.
Programmeerimiskeeltes ja tüübiteoorias on **tüüpide korrutamise** tulemuseks uus struktuurne tüüp. Sellise korrutustehte muutujad on tüübid ning korrutistüübi struktuuri määrab ära muutujate järjekord tehtes. Instants korrutustüübist säilitab tüüpide järjekorra, aga võib muidu sisaldada kõiki võimalikke väärtusi tüüpidest, millest ta koosneb. Korrutistüübi instantsi avaldis on ennik ning sellise avaldise tüüp on "enniku tüüpi" (ingl. *tuple type*). Tüüpide korrutis on kahe või enama tüübi otsekorrutis. Ühiktüüp on mitte ühegi tüübiga hulga korrutis.

Programmeerimiskeeltes on levinud kahte sorti korrutistüüpe:

* Ennik (ingl. *tuple*) – nimetute komponentidega.
* Kirje (ingl. *record* või *struct*) – nimega komponentidega.

Ühe konstruktoriga algebraline andmetüüp on isomorfne korrutistüübiga. Curry-Howardi vastavuse järgi vastavad korrutustüübid loogikas konjunktsiooniga. Korrutistüüpidel on vastavussuhe summatüüpidega.

Programmeerimiskeeltes
----------------------

Paljudel funktsionaalsetel programmeerimiskeeltel on algeline mõiste korrutistüübist. Näiteks korrutis tüübile *tüüp1*, ... *tüüpn* kirjutatakse *type1*`*`...`*`*typen* ML keeles ja `(`*type1*`,`...`,`*typen*`)` Haskellis. Tärni `*` kasutatakse ML-i keeltes viitamaks sellele, et tegemist on korrutustehtega.

Imperatiivsete keelte hulgas on ennikud sisseehitatud näiteks Pythoni keelde, kus neil on Haskelliga sarnane vorm:

```
ennik = (42, "Tere Maailm", True, None)

```
Kirjed on saadaval paljudes programmeerimiskeeltes. Näiteks võib C++is olla lihtne kirjetüüp selline:

```
struct isik {
 int id;
 int vanus;
 std::string nimi;
};

```

Viited
------

1. ↑  Borretti, Fernando (30. aprill 2023). "Two Years of OCaml". *Fernando Borretti* (inglise). Vaadatud 10. detsembril 2023.
2. ↑  "Built-in Types". *Python documentation*. Vaadatud 10. detsembril 2023.
3. ↑  "C++ Records (structs)". *jcsites.juniata.edu*. Vaadatud 10. detsembril 2023.

Välislingid
-----------

* "product type" nLab veebilehel
Āgenskalnsi asendikaart
**Āgenskalns** on asum Lätis, Riia linna Zemgale eeslinna ja ühtlasi ka Kurzeme rajooni osa pindalaga 4,613 km². Asub Zasulauksist ja Pleskodālest idas ning Torņakalnsist läänes, Daugava jõe vasakul kaldal. 28 741 elanikku (2010).

Āgenskalnsi asumile on 17. sajandil nime andnud Švarcmuiža mõis, mida omal ajal kutsuti omanik Heinrich von Hageni järgi *Hagenshof*. Aastal 1785 liideti piirkond Riia linnaga. Sellest kujunes algul suvilate ja suvemõisade piirkond (nt asusid seal Hartmanni, Hamanni ja Hay suvemõisad). Samuti paiknevad asumis Āgenskalnsi kirikumõisa hooned, mis on Riias ainulaadsed, kuna teiste kirikumõisade hooned pole linnas säilinud.

Üks esimesi piirkonda kuulunud maju oli Vjazmast pärit vene kaupmehe Simon Leluhhini maja. Toona ostis Leluhhin Abraham Kunzelt punsli õli retsepti ja hakkas seda tööstuslikult tootma (vabriku hooned asusid Daugava jõe ääres). Suurem areng algas aga 19. sajandil pärast 1812. aasta isamaasõda. Asumisse kerkisid turg ja kirik (praegune turuhoone on küll aastast 1911). Aastani 1885 asus Āgenskalnsis Riia garnisoni suvine harjutusväljak. Asumi territooriumil on märkimisväärselt palju 19. sajandil püstitatud puidust maju.

Aastal 1910 püstitati asumisse haigla. Aastail 1923–1924 rajati asumisse trammiliin, mis lõppes Mārupīte lähedal endise veski kandis. Lisaks oja kaldal asuvale Arkaadia pargile asub Āgenskalnsis veel Daugava lähistele rajatud Uzvarase ehk Võidu park, mis märgib lätlaste võitu Pavel Bermondt-Avalovi üle. Asumis on veel vana Riia teletorn.

Pärast Teist maailmasõda püstitati asumisse esimene suurem sõjajärgne elamute piirkond "Āgenskalna priedes".

* Āgenskalnsi turgĀgenskalnsi turg
* Katoliku kirikKatoliku kirik
* Luteri kirikLuteri kirik

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Āgenskalns** |

* Asum portaalis Cita Riga (*läti keeles*)

| * v
* r
Zemgale eeslinna asumid |
| --- |
| 
Āgenskalns **·**  Atgāzene **·**  Beberbeķi **·**  Bieriņi **·**  Bišumuiža **·**  Katlakalns **·**  Mūkupurvs **·**  Pleskodāle **·**  Salas **·**  Šampēteris **·**  Torņakalns **·**  Ziepniekkalns **·**  Zolitūde |

| * v
* r
Kurzeme rajooni asumid |
| --- |
| 
Āgenskalns **·**  Bolderāja **·**  Daugavgrīva **·**  Dzirciems **·**  Iļģuciems **·**  Imanta **·**  Kleisti **·**  Ķīpsala **·**  Rītabuļļi **·**  Spilve **·**  Voleri **·**  Zasulauks |
Tihvini klooster
**Tihvin** (vene *Тихвин*; soome *Tihvinä*) on linn Venemaal Leningradi oblastis, Tihvini rajooni keskus. Asub 216 km Peterburist idas.

Tihvinis on sündinud Nikolai Rimski-Korsakov.

Linnas on IKEA mööblivabrik. Linna läbib Peterburi–Vologda raudtee.

Ajalugu
-------

Tihvinit on esmamainitud 1383. aastal. Linnaõigused sai 1773. aastal. Tihvin on tähtis usukeskus sinna 1560. aastal rajatud Jumalaema Uinumise (Uspenski) kloostri tõttu, kus hoitakse Tihvini Jumalaema ikooni.

Teise maailmasõja ajal okupeerisid sakslased linna 8. novembrist 9. detsembrini 1941.

Elanike arv
-----------

* 71 352 (1989. aasta rahvaloendus)
* 63 338 (2002. aasta rahvaloendus)
* 62 300 (2005)
* 61 200 (2007)
* 60 300 (2009)
* 58 843 (2010. aasta rahvaloendus)

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.

Välislingid
-----------

* Tihvini rajooni ja linna koduleht
* 

Leningradi oblasti vapp
Leningradi oblasti linnad

Boksitogorsk  | Gattšina  | Jaanilinn  | Kamennogorsk  | Kingissepp  | Kiriši  | Kirovsk  | Kommunar  | Kudrovo  | Ljuban  | Lodeinoje Pole  | Luga  | Murino  | Nikolskoje  | Novaja Ladoga  | Otradnoje  | Pikaljovo  | Podporožje  | Primorsk  | Priozersk  | Schlüsselburg  | Sertolovo  | Sjasstroi  | Slantsõ  | Sosnovõi Bor  | Svetogorsk  | Tihvin  | Tosno  | Viiburi  | Volhov  | Volossovo  | Vsevoložsk  | Võssotsk
Mihhail Moissejev (2012)
**Mihhail Aleksejevitš Moissejev** (vene keeles *Михаил Алексеевич Моисеев*; 22. jaanuar 1939 Malõi Iver, Amuuri oblast – 18. detsember 2022) oli Venemaa sõjaväelane (armeekindral).

Sõjaväekarjäär
--------------

Moissejev lõpetas 1972. aastal Frunze-nimelise Sõjaväeakadeemia ja 1982. aastal Vorošilovi-nimelise NSV Liidu Relvajõudude Kindralstaabi Sõjaväeakadeemia.

Ta oli aastatel 1987–1988  Kaug-Ida sõjaväeringkonna juhataja ning 1988–1991 NSV Liidu kaitseministri esimene asetäitja ja NSV Liidu Relvajõudude Kindralstaabi ülem. Augustiputši ajal (19.–21. august 1991) toetas ta kaitseminister Dmitri Jazovit, kes kuulus võimu enda kätte haaranud Riikliku Erakorralise Seisukorra Komitee (GKTšP) koosseisu. Pärast putši läbikukkumist ja Jazovi vahistamist ööl vastu 22. augustit Vnukovo lennujaamas määrati Moissejev kaitseministri kohusetäitjaks, kuid ööpäev hiljem vabastati ta nii kohusetäitja kui ka kindralstaabi ülema kohustest. 

Novembris 1991 saadeti Moissejev erru, kuid 1999. aastal kutsuti tagasi. Ta töötas 1999–2008 Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude Kindralstaabis juhtivinspektorina ja alates 2008. aastast oli ta Venemaa Föderatsiooni Kaitseministeeriumi peainspektsiooni peainspektor.

Poliitika
---------

Moissejev oli aastatel 2011–2016 Venemaa Riigiduuma liige. 2018. aastal oli ta Venemaa presidendivalimistel Vladimir Putini usaldusisik.

2014. aastal anti Moissejevile Aleksander Nevski orden

 Sõjaväelised auastmed
----------------------

* kindralmajor (1979),
* kindralleitnant (1984),
* kindralpolkovnik (1987),
* armeekindral (1989).

Tunnustus
---------

* 2011 – Püha Anna I järgu orden (Императорский орден Святой Анны I степени (Династический))
* 2014 – Aleksander Nevski orden

Välislingid
-----------

 Mihhail Moissejev – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

  




1. ↑  "Императорский Орден Святой Анны". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. märts 2012. Vaadatud 2. jaanuaril 2023.
Pierre Bérégovoy
**Pierre Eugène Bérégovoy** [pjäär öž'enn beregovu'aa] (23. detsember 1925 Déville-lès-Rouen – 1. mai 1993 Pariis) oli ukraina päritolu Prantsusmaa poliitik. Ta oli aastatel 1992–1993 Prantsusmaa peaminister.

Ta sündis Déville-lès-Rouenis Ülem-Normandias ukraina-prantsuse segaperekonnas; tema isa Adrian Beregovoi sündis Harkovi kubermangus Izjumis, ema oli prantslane. Tööle hakkas ta juba 16-aastaselt metallitöölisena. Teise maailmasõja ajal, töötades prantsuse raudtee-ettevõttes SNCF, võttis ta osa Prantsuse vastupanuliikumisest.

Ta võttis osa sotsialistlikust liikumisest. Aastast 1969 oli ta Sotsialistliku Partei liige. Aastatel 1982–1984 oli ta sotsiaalminister Pierre Mauroy teises ja kolmandas valitsuses. Aastatel 1984–1986 oli ta rahandusminister Laurent Fabiuse valitsuses. Aastatel 1988–1992 oli ta rahandus-, majandus- ja erastamisminister (Michel Rocardi ja Édith Cressoni valitsuses). 2. aprillist 1992 kuni 29. märtsini 1993 oli ta Prantsusmaa peaminister.

Pierre Bérégovoy lõpetas 1. mail 1993 oma elu enesetapuga, peale sotsialistide halba tulemust 1993. aasta parlamendivalimistel, kui nad võitsid ainult 53 kohta 577st, lisaks oli ta sattunud uurimise alla sõbralt, ärimees Roger-Patrice Pelat'ilt saadud intressivaba miljonifrangise laenu eest.