recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mecheleni rüüstamine** oli sündmus Kaheksakümneaastase sõja (1568–1648) ajal, kui Hispaania sõdurid ründasid 2. oktoobril 1572 Mecheleni linna Flandrias ja rüüstasid selle.

1522. aastal sõlmis Saksa-Rooma keiser Karl V oma noorema venna, ertshertsog Ferdinandiga jagamislepingu, millega Habsburgid jagunesid Austria ja Hispaania haruks. 1549. aasta Pragmaatilise sanktsiooniga kuulutas Karl Seitseteist provintsi ühendatuks ja jagamatuks Habsburgide valduseks. Oma tagasiastumisel jättis ta Hispaania pärandi oma ainsale elusolevale pojale Felipe II-le.

Aragoni ja Kastiilia kuninga (1556–1598), Burgundia hertsogi (1555–1598) ja Milano hertsogi (1554–1598) Felipe despotism ja tema karmid vastureformatsioonimeetmed põhjustasid Hollandi mässu peamiselt kalvinistlikes Hispaania Madalmaade provintsides, mis viis Kaheksakümneaastase sõja puhkemiseni aastal 1568.

Mecheleni rüüstamine
--------------------

Kui linna garnisoniülem kuulis Hispaania sõdurite lähenemisest linnale, otsustas ta oma meestega linnast lahkuda. Peamiselt katoliiklik elanikkond tervitas hispaanlasi alistumise märgiks, aga hispaanlaste juht Fadrique Álvarez de Toledo sellest ei hoolinud. Tema mehed asusid linna rüüstama. Elanikke hakati tapma ja nende vara röövima. Naised ja tüdrukud vägistati. Sõdurid laamendasid linnas kolm päeva ja hiljem raporteeriti kuningas Felipe II-le, et "ühtki naela ei jäetud seina".

Tagajärjed
----------

Mecheleni rüüstamisel oli mõneks ajaks soovitud mõju. Kõik linnad, kuhu järgmiseks mindi, ei osutanud vastupanu. Ainuke erand hilisemates rüüstejuhtumites oli Antwerpeni rüüstamine, mida ei korraldanud väejuhid, vaid rahulolematud sõdurid.

Vaata ka
--------

* Hispaania Madalmaad
* Hollandi vabariik
**Eesti Looduseuurijate Seltsi aastaraamat** on Eesti Looduseuurijate Seltsi poolt välja antav jätkväljaanne ja raamatusari.

Aastaraamat sisaldab nii teaduslikke artikleid kui ülevaateid seltsi tegevusest.

Aastal 2008 ilmus aastaraamatu 85. köide (Uurimusi Eesti loodusteaduste ajaloost. Toimetanud Riin Magnus.) 
Aastal 2011 ilmus aastaraamatu 86. köide (Haruldused Eesti looduses. Toimetanud Tiiu Kull, Jaan Liira ja Marek Sammul.)

Varasemad nimetused
-------------------

Väljaanne on ilmunud seltsi asutamisest saadik, kuid varem mitme teistsuguse nime all. Köidete numeratsioon ei järgi aastaid.

* Sitzungsberichte der Naturforscher-Gesellschaft bei der Universität Jurjew (kd. 1–12, 1853-1899)
* Протоколы Общества естествоиспытателей при Императорском Юрьевском университете (kd. 12(2)–25, 1900–1917)
* Tartu Ülikooli juures oleva Loodusuurijate Seltsi aruanded (kd. 24–47, 1920–1943)
* Loodusuurijate Seltsi aastaraamat (kd. 48–65, 1955–1975)

Vaata ka
--------

* Abiks loodusevaatlejale
**Aurora Selts** oli Soome 18. sajandi teise poole haritlastest koosnev sõpruskond. Seltsi "südameks" oli Henrik Gabriel Porthan. Aurora Selts hakkas välja andma esimest Soome ajalehte Tidningar utgifne af ett Sällskap i Åbo ( tihti kasutatakse lühemat nimetust Åbo Tidningar). Esimesed avalikud orkestrikontsertid olid organiseeritud Aurora Seltsi poolt. Seltsi liikmete hulka kuulusid maadeuurijana tuntuks saanud Pehr Kalm, loodusteadlane ja keemik Pehr Adrian Gadd, jurist Matthias Calonius, luuletaja ja ajakirjanik Johan Henrik Kellgren, teatri- ja muuseumijuhataja Abraham Niclas Edelcrantz, õuekohtunik Johan Lilius , teoloog Magnus Jacob Alopaeus, muuseumitegelane Carl Fredrik Fredenheim jt. Aurora Selts oli salaühing ja koosnes Soome rahvuslikust kirjanduskogukonnast, mis baseerus Turu Kuningliku Akadeemia ümber. See oli tüüpiline valgustusajastu ilming: ühtpidi salaühing, aga samas ka kultuuri- ja hariduskeskus. Ühingusse kuulusid mitmed Soome kultuurisfääri tegelased ja seltsi keskseteks teemadeks olid: luule, Soome ajalugu, maateadus ning keele- ja majandusuurimused.

Välislingid
-----------

  

* Henrik Gabriel Porthan, Finnika lehel
* Porthan, Henrik Gabriel kansallisbiografia lehel
* Birth of the Finnish press(arhiveeritud lehekülg)
Stresa Lago Maggiore ääres
**Stresa** on väikelinn Itaalias Piemonte maakonnas Verbano-Cusio-Ossola provintsis Lago Maggiore ääres 200 m üle merepinna.

Stresa on juba aastasadu tuntud kuurort. Alates 20. sajandi algusest on turism kohalike elanike põhiline sissetulekuallikas. Turistid lähevad sinna nii ilusate vaadete pärast järvele kui ka ajalooliste ja kultuuriliste vaatamisväärsuste pärast. Stresa sadamast pääseb Borromeo saartele, mis samuti on turistide seas populaarsed.

Ajalugu
-------

Esimest korda on Stresat kirjalikes allikates mainitud 998.

15. sajandil oli sel kohal kaluriküla, mis allus Visconti aadlisuguvõsale. Hiljem läks ta Borromeo suguvõsa võimu alla.

Aristokraadid rajasid Stresasse villasid juba sajandeid tagasi, kuid tõeliselt populaarseks sai ta 1906. aastal, kui Simploni kuru alla rajati tunnel, mis võimaldas linnani rajada raudtee ka põhja poolt üle Alpide.

1948. aastal külastas Stresat Ernest Hemingway, kelle romaani "Jumalaga, relvad" üks osa toimub Stresas Borromeo saarte hotellis. Sel põhjusel toimus 2002. aastal Stresas 10. ülemaailmne Hemingway konverents.

Stresas on korraldatud kaks konverentsi. 1935. aastal sõlmisid Suurbritannia, Prantsusmaa ja Itaalia natsismivastase liidu, et täita Locarno ja Versailles' rahulepingu tingimusi ning tagada Austria iseseisvus. 1958 sõlmisid Euroopa Majandusühenduse riigid seal ühise põllumajanduspoliitika alused, millest tänapäeval on välja kujunenud üldine põllumajanduspoliitika (Common Agricultural Policy, CAP).

Igal suvel toimub Stresas rahvusvaheline klassikalise muusika festival "Settimane Musicali".

Viited
------

1. ↑  Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018, vaadatud 16.03.2019.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Stresa** |

* Stresa valla koduleht (*itaalia keeles*)
**Õnnemaa suutrad** ehk **Puhta Maa suutrad** (sanskriti keeles *Sukhāvatīvyūha-sūtra*; tiibeti keeles *bde ba can gyi bkod pa’i mdo*) on mahajaana budismi pühakirjad, mis on eriti olulised õnnemaa ehk puhta maa koolkondades. Nendes kirjeldatakse Sukhāvatīt ehk Õnnemaad ning seal sündimise tingimusi ja võimalusi.

Indias või Sise-Aasias umbes 2. või 3. saj algupäraselt sanskriti keeles loodud suutrast on mitmeid versioone.

* Pikemas, "Igavese elu" või "Pika eluea Buddha mõtluse suutras" jutustab Buddha Ānandale Amitābha kunagistest tõotustest ning tema tegevusest bodhisattvana kuni budaks saamise ja omaenda budavälja, Sukhāvatī loomiseni, milles sündimine annab ideaalse võimaluse nirvaanasse jõudmiseks.

* Lühem, "Amitābha suutra" annab Sukhāvatī budavälja detailse kirjelduse.

* Kolmas Õnnemaa suutra, *Amitāyurdhyāna Sūtra*, on tõenäoliselt loodud hiljem hiinakeelsena ja seejärel (tagasi) tõlgitud sanskriti keelde.

Suutrad kirjeldavad Amitābha puhastatud budavälja ehk puhast maad. Bodhisattva Dharmākara annab 46 tõotust, millega ta lubab rajada puhta maa, kus olendid saaksid erakordselt hõlpsasti Buddha õpetust järgida. Bodhisattva Dharmākara täidab oma tõotused, temast saab buda Amitābha ning tema puhas maa kannab nime Sukhāvatī ehk "Õnnemaa".

Olendid saavad Sukhāvatī'sse ümber sündida ennast buda Amitābha'le pühendades, Amitābha nime korrates ning Sukhāvatī'd kujustades.

Õnnemaa suutrad on eriti populaarsed Hiina ja Jaapani puhta maa koolkondades, kuid Amitābha kultus on levinud ka mujal. Amitābhat mainib juba mahajaana tuntuim teoreetik Nāgārdžuna, keda Hiinas peetakse ühtlasi ka puhta maa koolkonna esimeseks esiõpetajaks.

*Sukhāvatīvyūha-sūtra* lühem versioon on ilmunud eesti keeles pealkirja all «Õnneliku maa suutra» Maret Kargi tõlkes (1975).

Vaata ka
--------

* Budistlik kosmoloogia

Viited
------

1. 1 2 3 4  Skilton, A. 2012. Budismi lühiajalugu*.* Tallinn: Koolibri, lk 100
2. ↑  Ida mõtteloo leksikon: Sukhāvatīvyūha-sūtra.
3. ↑  Fujita, "The Textual Origins of the Kuan Wu-liang-shou ching: A Canonical Scripture of Pure Land Buddhism", in Buswell, Robert E.; ed. (1990). Chinese Buddhist Apocrypha, Honolulu: University of Hawaii Press, ISBN 0585349630

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Ida mõtteloo leksikoni" materjale.*
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Suurbritannia meretagusest alast; Michigani linna kohta vaata artiklit Gibraltar (Michigan).* |

---

**Gibraltar** on Suurbritannia meretagune ala Gibraltari väina põhjarannikul.

Majandus
--------

Gibraltari majandus tugineb turismile, finantsvahendusele ja laevandusele.

Rahaühik on Gibraltari nael (GIP).

Poliitika
---------

Seadusandlik organ on 17-kohaline parlament, mis valitakse üldvalimistel.

Riigipea on Suurbritannia kuningas, keda esindab kuberner. 2013. aastast on kuberner Sir David Steel.

Valitsusjuht on 2011. aastast Fabian Picardo.

2002. aasta rahvahääletusel lükkasid Gibraltari elanikud ülekaalukalt (99%) tagasi Suurbritannia ja Hispaania ühisvalitsuse moodustamise ettepaneku. 2016. aasta Brexiti referendumil hääletas 96% Euroopa Liitu jäämise poolt.

Ajalugu
-------

Briti-Hollandi väed vallutasid Gibraltari Hispaanialt Hispaania pärilussõjas 1704. aastal. Utrechti rahulepinguga läks Gibraltar 1713. aastal Suurbritannia valdusse. 1967. ja 2002. aastal toimunud referendumitel lükkasid Gibraltari elanikud tagasi ettepaneku liituda Hispaaniaga. Pärast 1967. aasta referendumit sulges Hispaania piiri Gibraltariga kuni 1985. aastani.

Vaata ka
--------

* Gibraltari jalgpallikoondis
* Gibraltari Kuninglik Post
* Gibraltari rahvusvaheline lennujaam
* Magot
* UNESCO maailmapärand Gibraltaris

Viited
------

1. ↑  , vaadatud 27.06.2021.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Gibraltar** |

* Hispaania tahab brittidelt Gibraltarit


Suurbritannia meretagused alad ja Briti Krooni sõltkonnad

**Suurbritannia meretagused alad:** Anguilla | Bermuda | Briti Neitsisaared | Briti Antarktika ala | Briti India ookeani ala | Falklandi saared | Gibraltar | Kaimanisaared | Montserrat | Pitcairn | Akrotiri ja Dhekelia sõjaväebaasid | Saint Helena | Lõuna-Georgia ja Lõuna-Sandwichi saared | Turks ja Caicos  

**Briti Krooni sõltkonnad:** Guernsey | Jersey | Man



Euroopa maad

**Iseseisvad riigid:** Albaania | Andorra | Armeenia¹  | Aserbaidžaan¹ | Austria | Belgia | Bosnia ja Hertsegoviina | Bulgaaria | Eesti | Gruusia¹ | Hispaania | Holland | Horvaatia | Iirimaa | Island | Itaalia | Kasahstan² | Kosovo | Kreeka | Küpros¹ | Leedu | Liechtenstein | Luksemburg | Läti | Malta | Moldova | Monaco | Montenegro | Norra | Poola | Portugal | Prantsusmaa | Põhja-Makedoonia | Rootsi | Rumeenia | Saksamaa | San Marino | Serbia | Slovakkia | Sloveenia | Soome | Suurbritannia | Šveits | Taani | Tšehhi | Türgi² | Ukraina | Ungari | Valgevene | Vatikan | Venemaa²  

 **Sõltuvad alad:** Ahvenamaa | Akrotiri ja Dhekelia¹ | Gibraltar | Guernsey | Fääri saared | Jan Mayen | Jersey | Man | Svalbard

 **Tunnustamata riigid ja okupeeritud alad**: Abhaasia¹ | Lõuna-Osseetia¹ | Põhja-Küpros¹ | Transnistria

1 loodusgeograafiliselt asub Aasias       2 suurem osa territooriumist Aasias
 Aafrika maad | Aasia maad | Austraalia ja Okeaania maad | Ameerika maad | **Euroopa maad**
**Laaneots** on eesti perekonnanimi.

Statistika
----------

2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Laaneots 39 inimesel: 18 mehel ja 21 naisel. Perekonnanimede levikult oli Laaneots meeste puhul 6979. kohal ja naiste puhul 6484. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Laaneots vanuserühmas 50–54, kus neid on 10 000 elaniku kohta 0,67. Nimi oli kõige sagedasem Tartu maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 1,12 inimest.

Nimede eestistamisel võeti Laaneots 1935. 1938. ja 1939. aastal uueks perekonnanimeks 4 korral isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem olnud Langholts.

Nime kandjaid
-------------

* Annela Laaneots, setu ülemsootska 2014–2015 aastal (1978–)
* Ants Laaneots, Nõukogude Liidu ja Eesti sõjaväelane ning Eesti poliitik (1948–)
* Heino Laaneots, eesti vaimulik (1928–2009)
* Rein Laaneots, eesti tehnikateadlane (1941–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 31.01.2023)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Laaneots.

Välislingid
-----------

* Laaneots statistikaameti andmebaasis
Kevadine Puhtu salumets.
Laelatu puisniit.
**Puhtu-Laelatu looduskaitseala** (varem Virtsu-Laelatu-Puhtu kaitseala) on kaitsealune piirkond Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Pivarootsi, Rame ja Hanila külas ning Virtsu alevikus. Kaitseala koosneb kahest lahusosast. Selle pindala on 3057,7 ha, millest vee- ja märgalade alla jääb 1973,9 ha ning maismaa osa pindala on 1083,8 ha. Koos Nehatu looduskaitsealaga on määratud Ramsari-alade hulka. Kaitseala kuulub ka Natura-alade Väinamere linnuala ja Väinamere loodusala koosseisu. Kaitseala geograafilised koordinaadid on 58° 34′ 5″ N, 23° 32′ 35″ E.

Looduskaitsealal on erilise tähelepanu all linnustik, samuti looduslikud ja poollooduslikud kooslused. Ala on tähtisi lindude puhkepaik, üks strateegiline punkt Läänemere ja Põhjamere vahet lendavate rändlindude teel.

Rannik on liigestatud madalate merelahtedega ning väikeste laidudega. Ranna ääres levivad roostikud ja rannarohumaad, sisemaa poole minnes tulevad puisniidud, kadastikud ja metsad. Kaitseala on oluline mitmete linnuliikide rändel. Kaitseala üks silmapaistvamaid kooslusi on Laelatu puisniit. Tegu on väga liigirikka puisniiduga (> 400 soontaime ja 30 samblaliiki). Samuti kasvab seal rohkelt kaitstavaid taimi, esindatud on 2/3 Eestis kasvavatest orhideedest. Tähelepanu väärib ka Puhtus kasvav laialehine salumets.

Alal on kaks bioloogiajaama – Puhtu (asutatud 1949) ja Laelatu (asutatud 1985). Mõlema ala teaduslik uurimine ulatub aga palju varasemasse aega.

Kaitseala läbivad või sellel asuvad järgmised veekogud: Hanila oja, Uustalu kraav, Kasse laht (järv), Mõisalaht (järv), Ännikse laht (järv).

Kaitsealal asuv suurim saar on Ulluta laid.

Ajalugu
-------

Puhtulaiu bioloogiajaam.
Kaitseala ajalugu ulatub 1939. aastasse, mil kaitsestaatuse sai Puhtu poolsaar ja sealne Virtsu-Puhtu tervisemuda kaitseala. Aastal 1950 lõi Eesti NSV Teaduste Akadeemia Zooloogia ja Botaanika Instituut sealsele territooriumile *botaanilis-zooloogilise kaitseala*, mis aastast 1957 kandis *Puhtulaiu taimestiku-loomastiku keeluala* nime. Kaks aastat hiljem nimetati see ümber *Virtsu-Laelatu-Puhtu keelualaks*. Praeguse looduskaitseala piirid ja staatus pärinevad 2003. aastast.

Vööndid
-------

Õitsev karulauk Puhtulaiul.
* Kasse sihtkaitsevöönd (76,5 ha),
* Kõbaja laidude sihtkaitsevöönd (380,1 ha),
* Mõisa lahe laidude sihtkaitsevöönd (1,6 ha),
* Puhtu-Laelatu piiranguvöönd (2238,8 ha),
* Rame lahe laidude sihtkaitsevöönd (0,7 ha),
* Ruilaiu sihtkaitsevöönd (20,6 ha),
* Ulluta sihtkaitsevöönd (40,3 ha).

Puhtu-Laelatu looduskaitseala keskkonnaregistri kood on KLO1000176.

Vaata ka
--------

* Laelatu bioloogiajaam
* Puhtu bioloogiajaam

Viited
------

1. ↑

Kirjandus
---------

* Kukk, Toomas (toim.) 2010. *Puhtu ajalugu ja loodus*. Estonia Maritima 8.
* Kukk, Toomas (toim.) 2013. *Laelatu ajalugu ja loodus*. Estonia Maritima 9.

Välislingid
-----------

* Puhtu-Laelatu looduskaitseala kaitse-eeskiri
* Otsus maa-ala looduskaitse alla võtmise kohta
* Puhtu-Laelatu looduskaitseala keskkonnaportaalis
**Gibraltari Kuninglik Post** on postiteenus Gibraltaris Briti meretagusel territooriumil. Praegu on see Gibraltari valitsuse allüksus.

Ajalugu
-------

1879. aasta vaade peapostkontorile Gibraltari peatänaval (Main Street)
Gibraltari postkontor on tegutsenud üle 150 aasta, kuna 1857. aastal ühines Overlandi postkontor Packet Agentuuriga (mille kontorid olid Turnbull's Lane'is. Esimesed margid läksid müüki septembris ja aasta hiljem valmis uus hoone peatänaval (Main street 104). See on tänapäeval Gibraltari peapostkontor.

20. sajandi alguse George V postkast Gibraltaril
1886. aastal võtsid kohalikud koloniaalvõimud Gibraltari postkontori üle kontrolli ja said välja anda oma margid. Esialgu trükiti Bermuda marke üle, kuid detsembriks oli neil juba oma kujundus. Vajaduse korral müüsid nad siiski Hispaania marke ja ajavahemikul 1889–1898 müüs postkontor Gibraltari marke Hispaania peseetades, kuna see oli ringluses olev valuuta.

Esimese viiekümne aasta jooksul vastutas Gibraltari post mitte ainult Gibraltari postkontori, vaid ka Maroko Briti postiteenistuse eest. Selline seis lõppes aastal 1907.

2005. aastal lisas kuninganna Elizabeth II Gibraltari posti nimele sõna "kuninglik". Gibraltar on ainus Rahvaste Ühenduse või Briti ülemereterritooriumide postkontor väljaspool Suurbritanniat, mis kannab seda tiitlit. Gibraltaril on traditsioonilised punase samba kujulised postkastid, mille pealsed on sageli mustaks värvitud. 

Postkontor osutab jätkuvalt mõnda traditsioonilist teenust ja meenemarkide müümiseks on olemas ka spetsiaalne filateelialett.

Hoolimata territooriumi väiksusest, on viivitused kohalike postisaadetiste sorteerimisel ja kohaletoimetamisel põhjustanud kirjade kättetoimetamisel kuni nädala pikkusi ootamisi.

Viited
------

1. 1 2  "Gibraltar Postal Anniversaries". Gibraltar Stamps. Vaadatud 4.03.2013.
2. 1 2  "RGPO | About Us". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. juuni 2017. Vaadatud 19. aprill 2020.
3. ↑  "Queen Victoria Stamps". Gibraltar Stamps. Vaadatud 4.03.2013.
4. ↑  Post Office where service comes first, Toby Walne, This is Money, 3 July 2007
5. ↑  The letters in the post, *Panorama*, 29 November 2013
**Enns** on Doonau jõe lõunapoolne lisajõgi, mis suubub Austrias Ennsi linnast põhjas. Ennsi jõgi ulatub 253 km lameda J-tähe kujulisena. See voolab oma lähtest Flachau küla juures üldiselt itta läbi Radstadti, Schladmingi ja Liezeni, seejärel pöörab Hieflau juures põhja, et voolata Steyri kaudu Weyerist ja Ternbergist mööda ning põhja pool Ennsi linna juures Doonausse.

Geograafia
----------

Ennsi lähe on Radstadti Tauerni mägedes Austrias Salzburgi liidumaal. Jääajal väljakujunenud orus voolab see Põhja-Lubjakivialpide ja Kesk-Ida-Alpide vahelisel piiril idatrajektooril läbi Steiermargi liidumaa, kus see möödub lõunaküljel Dachsteini rühmast. Admonti ja Hieflau vahel võtab see pöörde põhja ja läbib Gesäuse, 15 km pikkuse kuristiku, kus see läbistab Ennstali Alpide lubjakivi. Sealt edasi põhja voolates jõuab see Ülem-Austria liidumaal Laussabachi suudmesse. Steyrist põhjas moodustab see piiri Ülem-Austria ja Alam-Austria (varem tuntud ka kui *Austria sealpool Ennsi* ja *Austria siinpool Ennsi*) vahel. Lõpuks suubub see Mauthausenis ja Ennsi linnas Doonausse.

Enns on tüüpiline kärestikujõgi ja ammutab vett enam kui 6000 km² suuruselt alalt, mis on Austrias suuruselt viies. Keskmine vooluhulk suudmes on 201 m³/s.

Geoloogilise ajaarvamise triiase ajastu Anisiumi iga on nime saanud Ennsi jõe ladinakeelselt nimelt Anisus.

Ajalugu
-------

19. sajandi keskpaigas hakati ehitama 70 km pikkust kanalit Weißenbachi ja Gesäuse vahele, et kasutada vett põllumajanduses ja metsanduses.

Kokku on *Ennskraftwerke AG* ehitanud 10 elektrijaama koguvõimsusega 345 MW.

Linnad jõe ääres
----------------

### Salzburgi liidumaal

* Radstadt

### Steiermargi liidumaal

* Schladming
* Gröbming
* Liezen
* Selzthal
* Admont

### Ülem-Austria liidumaal

* Großraming
* Ternberg
* Garsten
* Steyr
* Enns

Hüdroelektrijaamad
------------------

Praegu on Ennsi jõel 15 hüdroelektrijaama:

| Pais | Nimivõimsus (MW) | Aastatoodang (miljonit kwh) |
| --- | --- | --- |
| Gstatterboden | 2 | 6,8 |
| Hieflau | 63 | 388 |
| Landl | 25 | 135,5 |
| Krippau | 30 | 173,5 |
| Altenmarkt | 26 | 165,9 |
| Schönau | 30 | 122,8 |
| Weyer | 37 | 159,6 |
| Großraming | 72 | 270,7 |
| Losenstein | 39 | 170 |
| Ternberg | 40 | 169,7 |
| Rosenau | 34 | 145,5 |
| Garsten-St. Ulrich | 38 | 162,5 |
| Staning | 43 | 203,2 |
| Mühlrading | 25 | 111,8 |
| St. Pantaleon | 52 | 261,6 |
|

Lisajõed
--------

Kõige olulisemad lisajõed on Palten, Salza ja Steyr.

Transport
---------

Suur transiiditee, mis ühendab Saksamaad ja Sloveeniat läbi Austria, kulgeb läbi Ennsi oru. Niinimetatud *Eisenstraße* ('raudmaantee') kulgeb piki jõge Hieflau ja Ennsi vahel, seda mööda veeti rauamaaki Steiermargi Erzbergilt ('maagimägi') Linzi terasetehasesse.

Viited
------
**Ennu laht** (ka *Kase laht, Kasse laht*) on laht Saaremaa lõunarannikul Saaremaa vallas. See on lihtlaht, mida Kasti lahest eraldab Tirbi poolsaar.

Kasti lahe hoiualaga seotud dokumentides nimetatakse lahte Kase laheks. Ametlikuks nimeks on kohanimenõukogu kinnitanud nime "Ennu laht" lahe ääres asuva Ennu küla järgi. Kaartidel võib kohata mõlemat nime.

Ennu laht on madal, keskmine sügavus 2 meetrit. Rannajoon on liigendunud. Veepeegli pindala on 232 ha.

Ennu laht jääb Kasti lahe hoiualale, seal on liivased ja mudased pagurannad, mis on oluliseks elupaigaks nii veetaimedele, selgrootutele, kaladele, veelindudele kui ka kurvitsalistele. Eelkõige on tegemist lindude jaoks olulise peatus- ning toitumiskohaga. Olulise elupaigana esineb ka rannikulõukaid.

Viited
------

1. 1 2 3  Kasti maastikukaitseala, Kasti lahe hoiuala ja Tulpe merikotka püsielupaiga kaitsekorralduskava aastateks 2012–2021. Keskkonnaamet, vaadatud 13.07.2014.
2. ↑  Kohanimenõukogu koosoleku protokoll. Protokoll nr 41. 24. mai 2012.
3. ↑  Kase laht Eesti looduse infosüsteemis
**Eevi Anniki Nivanka** (sündinud 31. detsembril 1941 Helsingis) on eesti-soome päritolu keeleõpetaja ja tõlkija.

Ta elas aastail 1951–1953 vanematega Pariisis ja aastail 1953–1958 Stockholmis. 1961. aastal lõpetas ta Tehtaanpuiston Yhteiskoulu ja 1968. aastal Helsingi Ülikooli, erialaks romaani filoloogia, inglise keel ja kirjandus; aastail 1964–1965 täiendas ta end Pariisis. 

1968. aastal algas Eevi Nivanka töö Helsingi Ülikoolis, samal aastal sai ta *fil. kand.* ehk magistri teaduskraadi, ... aastal *fil. lis.* ehk litsentsiaadi teaduskraadi. Ta on prantsuse keele õpetaja. 1990. aastal õpetas ta prantsuse keelt ka Tallinnas Eesti Humanitaarinstituudis. Ta on tõlkinud Lennart Merile tema presidendiajal kõnesid ja kirju prantsuse keelde.

Eevi Nivanka on avaldanud koos Soili Sutineniga õpiku "Chère Marianne" (I osa 1989, II osa 1992), "Ranskan kielioppi ja käsikirja" (1994), "Chez Marianne" (2005), "French for Beginners" (2010). Ta on tõlkinud ilukirjandust prantsuse keelest soome keelde. Samuti kirjutas ta järelsõna raamatule "Soome lahe kahel kaldal".

Tunnustus
---------

* 2001 Maarjamaa Risti V klassi teenetemärk
* 2003 Akadeemilised Palmioksad (*Palmes Académiques*)

Isiklikku
---------

Tema ema Erika Nivanka oli aktiivne hõimusuhete edendaja ja Riigi Ringhäälingu esimene naisdiktor, isa Eino Nivanka oli raamatukogutöötaja, õde Leena Päivikki Nivanka on teatriteadlane.

Viited
------

1. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 231

Kirjandus
---------

* Kes on kes? Kes on kus? Kaugete maade eestlased. Lühielulood. Vello Lään. Olion 2011
**Enno Piir** (aastani 1937 **Edgar Piir**; 7. jaanuar 1910 Kokemäe küla, Haanja vald, Võrumaa – 1. aprill 2006) oli eesti koduloolane.

Ta sündis Haanjas Kokemäe külas Kusma talus. Alghariduse sai Koke algkoolis, seejärel õppis Võru gümnaasiumis. Õpingud jätkusid veel Väimela Põllutöökoolis ja Jäneda Põllutöökeskkoolis. Pärast kooli lõpetamist 1932. aastal töötas ta viis aastat Võru ajalehe Elu põllumajandusosakonna toimetajana, kolm aastat Põllutöökoja instruktorina. Aastatel 1933–1940 oli ta ühtlasi Haanja Rahvaraamatukogu Seltsi Koit raamatukogu juhataja ja seltsi esimees.

Sõja-aastatel töötas Enno Piir Haanja valla põllumajanduse statistikuna. Ta organiseeris Vabadusvõitlejate ausamba taastamise 1942. aastal Suurel Munamäel ja temalt ilmus ka raamat "Vabal Munamäel".

1944. aastal katkes aga Piiri tegevus Haanjas. Järgnesid elamine metsavennana, elu valepassiga **Enno Tiiro** nime all, küüditamine Inta vangilaagrisse (vangis 1952–1957) ja edasine elu juba Viljandimaal.

Vangilaagris koostas ta "Kalevipoja" sõnastiku. Tagasi Eestisse jõudes näitas ta sõnastikku keeleteadlasele Paul Aristele ja see ilmus 1963. aastal.

Teoseid
-------

* "Sunnitöölise Mekka", Memento 1994
* "Koltuvaid kõrrekesi koduselt kamaralt", Viljandimaa Muinsuskaitse Ühendus 1998
* "Kirjad Siberist", Avita 2000

Enno Piir sünd on registreeritud 02.01.1910. 06.01.1910 ristitud Edgar Piiri nime all Rõuge kirikuraamatus. 22.02.1937 muutis ta nime Enno Piiriks.

Tunnustus
---------

* Eesti Looduskaitse Seltsi auliige, 1992
* Valgetähe teenetemärgi medal, 1997
* Viljandimaa vapimärk, 2003

Viited
------

1. ↑  "Inspireeriv kalevipoeg: Valdur Mikita at TEDxTallinn". *YouTube*. TED. 1. veebruar 2016. 10:36 - 12:15. Vaadatud 3. detsember 2017.
2. ↑  "Enno Piir". Võro instituut. Vaadatud 3. detsember 2017.

Välislingid
-----------

* Kodu-uurija Enno Piir tahab tööd jätkata, Sakala 7. jaanuar 2005
* Viljandi saatis manala teele Enno Piiri, Sakala, 7. aprill 2006
* Täna 100 aastat tagasi sündis kultuuriloolane, kodu-uurija ja agronoom Enno Piir uuseesti.ee
**"Õnne otsinguil"** (originaalpealkiri **"The Pursuit of Happyness"**) on Oscarile nomineeritud USA 2006. aasta biograafiline draamafilm silmapaistmatu üksikisiku edu- ja õnnepüüdlustest. Filmi lavastas itaalia filmirežissöör Gabriele Muccino, kelle jaoks see oli esimene ingliskeelne lavastustöö.

Peategelast Chris Gardnerit kehastab Will Smith ja tema poega Christopheri Jaden Smith.

Süžee
-----

Filmi tegevus leiab aset 1981. aastal USA-s San Franciscos ja keskendub intelligentsele, kuid edutule müügimehele Chris Gardnerile (Will Smith). Chris on investeerinud kõik oma säästud, et osta innovaatilisi röntgeniseadmeid ja neid haiglatele edasi müüa. Tema müügitöö ei kulge aga edukalt ning Chrisil on raskusi oma naise Linda (Thandie Newton) ja viieaastase poja Christopheri (Jaden Christopher Syre Smith) ülalpidamisega. Mingil ajal saab Lindal kõigest kõrini ning ta otsustab Chrisi juurest lahkuda ja New Yorki kolida. Chris nõuab, et poeg tema juurde jääks, ning peabki hakkama ise üksi poega kasvatama. 

Samal ajal õnnestub tal saada tasustamata kuuekuune praktikakoht prestiižikas investeerimisfirmas, mille lõppedes üks 20 praktikandist sinna tööle võetakse. Chris näeb selles võimalust vaesusest välja tulla ning otsustab žongleerida oma müügitöö vahel, et veidikegi raha teenida, samal ajal teistest praktikantidest parem olla ning lisaks veel poja eest hoolt kanda. Siis saab tal aga raha otsa ja ta tõstetakse koos pojaga kodust välja, mille tagajärjel nad peavad ööbima kodutute varjupaikades. Hoolimata vastukäimistest peab mees kinni oma lubadusest olla armastav ja hoolitsev isa, ammutades jõudu oma poja usaldusest. Praktika lõppedes osutub Chris selleks väljavalituks, kellele pakutakse firmas börsimaaklerina tööd.

Osatäitjad
----------

* Will Smith – Christopher Gardner
* Thandie Newton – Linda
* Jaden Christopher Syre Smith – Christopher
* Dan Castellaneta – Alan Frakesh
* Brian Howe – Jay Twistle
* James Karen – Martin Frohm
* Kurt Fuller – Walter Ribbon

Välislingid
-----------

* Koduleht
* The Pursuit of Happyness andmekogus IMDb (inglise)
* The Pursuit of Happyness At Box Office Mojo
Vabahärra **Gideon Ernst von Laudon**. Tundmatu kunstniku maal
**Gideon Ernst von Laudon** (ka **Laudohn**, **Loudon**; 2. veebruar 1717 Toce mõis, Ļaudona kihelkond – 14. juuli 1790 Neutitschein, Määrimaa) oli baltisaksa päritolu Austria väejuht (generalissimus), vabahärra. 

Laudon oli Preisi kuninga Friedrich Suure üks edukamaid vastaseid, võites teda 1759. aastal Kunersdorfi lahingus. 1789. aastal vallutasid Austria väed tema juhtimisel Ottomanidelt Belgradi.

Päritolu ja lapsepõlv
---------------------

Gideon Ernst von Laudon sündis 2. veebruaril 1717 Võnnu kreisi Toce mõisas sealse mõisniku ja Poola ooberstleitnandi Otto Gerhard von Laudoni ning Sophia Eleonora von Bornemanni teise lapsena. Ta ristiti Laudona kirikus ning tema vaderite hulgas oli muuhulgas tädimees Võnnu kreisikomissar Johann Haffstein. Laudonid (ka Loudonid) oli põline Liivimaa aadlisuguvõsa, kelle peamõisaks oli Toce, mis oli nende valduses juba 15. sajandist.

Sõjaväekarjäär
--------------

### Varajane teenistuskäik

### Sileesia sõjad

Laudon Kunersdorfi lahingu võitmise järel. Siegmund L'Allemandi maal, 1878
### Hilisem karjäär

Autasud
-------

* Maria Theresia militaarordeni (*Militär-Maria-Theresien-Orden*) suurrist

Perekond
--------

Esivanemad
----------

|  |
| --- |
| **Vabahärra Gideon Ernst von Laudoni esivanemad** |
|  **VabahärraGideon Ernst von Laudon(1717–1790)**  | OoberstleitnantOtto Gerhard von Laudon(u. 1673–1732) | LeitnantGerhard Johann von Laudon(1622–1708) | Johann von Laudon | Johann von Laudon |
| Clara von der Roop |
| Sophia Winkelmann | Hermann Winkelmann |
| ... |
| Hedwig Margaretha Röchling(1645–1725) | ... | ... |
| ... |
| ... | ... |
| ... |
| Sophia Eleonora von Bornemann(sündis 1680) | KornetAndreas von Bornemann(suri 1692) | RittmeisterMelchior von Bornman(suri 1638) | ... |
| ... |
| Margareta Krause | Johann Krause |
| Emma von Sesswegen |
| Anna Sibylla von Freymann(suri 1735) | MajorJohann von Freymann(suri 1682) | ... |
| ... |
| ... | ... |
| ... |

Viited
------

Välislingid
-----------

* Väljavõte Liivimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
**Kaitseliidu Rapla malev** on Kaitseliidu territoriaalne üksus, mis tegutseb Rapla maakonnas.

Rapla maleva pealik on major Valjo Tooming.

Ajalugu
-------

Enne Teist maailmasõda asus Raplas Kaitseliidu Harju maleva Rapla malevkonna keskus,, K. L. Rapla malevkonna pealik oli Johannes Võmma. 

Kaitseliidu taastamise ajal toimus 23. märtsil 1990 toimus Raplas koosolek, kus valiti Rapla Kaitseliidu esimeseks pealikuks Manivald Kasepõld.

Manivald Kasepõld täitis Rapla Kaitseliidu pealiku kohustusi sama aasta 12. aprillini, mil peeti Eesti Kaitseliidu **Rapla lipkonna** asutamiskoosolek ja valiti lipkonna pealikuks Valdo Jänes, kelle ametisoleku aastail pandi alus toimivale malevale. Kaitseliidu Rapla maleva sünnipäevaks peetakse lipkonna asutamiskoosoleku kuupäeva.

Rapla maavalitsus annetas Rapla malevale lipu, mis õnnistati Raplas 1998. aasta 7. novembril. 1999. aastal ostis Kaitseliidu peastaap Rapla vallalt Alu mõisa hoone ja rajas sinna koolituskeskuse

2010. aasta aprillis oli Rapla malevas koos eriorganisatsioonidega 815 liiget, malevas töötas 18 palgalist.

Kaitseliidu Rapla malevasse kuuluvad:

* Loone malevkond,
* Märjamaa üksikkompanii,
* Hiie üksikkompanii,
* Kaiu üksikrühm.

### Endised pealikud

Rapla lipkonna pealik on olnud Valdo Jänes ning Rapla maleva pealikud Rein Pajunurm, Aksel Heidemann, Avo Aljas, Arnold Juhans, Heino Rebane, Aarne Sillamaa ja Peeter Tani, Arni Ilves.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Kaie Kensap-Kukk. Kaitseliidu Rapla Maleva saab 20 aastaseks[*alaline kõdulink*]. Raplamaa.ee, 15.04.2010. (Kasutatud 30. augustil 2011.)
2. ↑  Kaitseliit ostab endale Raplamaal Alu mõisa, www.ohtuleht.ee, 4. september 1999

Välislingid
-----------

* Kaitseliidu Rapla maleva koduleht


Kaitseliidu malevad

Alutaguse |
Harju |
Järva |
Jõgeva |
Lääne |
Põlva |
Pärnumaa |
Rapla |
Saaremaa |
Sakala |
Tallinna |
Tartu |
Valgamaa |
Viru |
Võrumaa
  

**Endised malevad**: Narva |
Pärnu |
Tartumaa |
Petseri
Gideon Ståhlberg (1961)
**Anders Gideon Tom Ståhlberg** (26. jaanuar 1908 Surte – 26. mai 1967 Leningrad) oli rootsi maletaja, malekohtunik ja maleliteraat, rahvusvaheline suurmeister (1950), rahvusvaheline arbiiter (1951). 

Ståhlberg tuli Rootsi malemeistriks 1928. aastal ja hoidis seda tiitlit kuni 1940. aastani. Ta tuli kolmel korral Põhjamaade malemeistriks (1929, 1938, 1939). 

Juulis 1937 jagas ta Pärnu rahvusvahelisel turniiril koos Paul Kerese ja Salo Flohriga 2.–4. kohta. Märtsis 1939 mängis Ķemeri turniiril (2.–3. koht).
Pärast Buenos Aireses 1939. aastal peetud maleolümpiat jäi seoses sõja puhkemisega Argentinasse. Naasis 1948. aastal. 

Mängis 1948. aastal Saltsjöbadenis maailmameistrivõistluste tsoonidevahelisel turniiril, kus jagas 6.–9. kohta ja pääses 1950. aastal Budapestis peetud pretendentide turniirile (10 osavõtjat), kus jäi seitsmendaks. Jagas 1952. aastal Saltsjöbadenis tsoonidevahelisel turniiril 5.–8. kohta ja kvalifitseerus 1953. aastal Zürichis peetud pretendentide turniirile (15 osavõtjat), kus jäi viimaseks. Võttis osa ka 1955. aastal Göteborgis toimunud tsoonidevahelisest turniirist, kus jagas 17.–18. kohta.

1956. aastal võitis Ståhlberg Beverwijki rahvusvahelise turniiri.

1950. aastal võttis Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) kasutusele rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. Ståhlberg oli üks neist, kes sai selle nimetuse kohe samal aastal.

Ta mängis Rootsi võistkonna koosseisus 13 maleolümpial (1928–1964).

Ståhlberg tegutses malekohtunikuna. Oli aastatel 1957–1963 toimunud maailmameistrivõistluste peakohtunik.

Mais 1967 sõitis Ståhlberg Leningradi, et mängida maleturniiril. Ootamatult ta tervis halvenes ja 26. mail ta suri. Surnukeha kremeeriti Moskvas. Ta maeti kodumaal Surtes.

Välislingid
-----------

* Gideon Ståhlberg – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Kaitseliidu Valgamaa malev** on Kaitseliidu territoriaalne üksus, mis tegutseb Valga maakonnas.

Koosseis
--------

Valgamaa malev koosneb 

* Valga malevkonnast,
* Otepää malevkonnast ja
* Helme üksikkompaniist.

Ajalugu
-------

Kaitseliit asutati 11. novembril 1918. Organisatsiooni esialgne nimetus oli **Eesti Kaitse Liit** ning kontor asus Tallinnas Brokusmäel majas nr 8. Organisatsiooni esmaülesandeks sai sisejulgeoleku tagamine. 11. novembri õhtul Laevanduse" kontoris toimunud koosolekul loobuti Saksa okupatsiooniaegsest bürgerwehrist ja uus organisatsioon nimetati kaitseliiduks. Uue kaitseliidu juhtimise võttis endale Ernst Põdder. Ilmus päevakäsk nr. 1 järgneva sisuga: 1. Alates tänasest päevast võtan E. K. L. juhatuse endale. Alla kirjutanud kaitseliidu juhataja Põdder. Maakondade korralduste ülemaiks nimetan endised Eesti sõjaväe ohvitserid: Harju maakonna ja Tallinna ülem on Kann. Wiru maakonna ja Rakwere Reek. Tartu maakonna ja Tartu Kurvits. Järwa maakonna ja Paide Puskar. Wiljandi maakonna ja Wiljandi Kubu. Läänemaakonna ja Haapsalu Rõuk. Pärnumaakonna ja Pärnu Tannbaum. Wõru maakonna ja Wõru Vreemann. Walga linna Irw. Saare-, Hiiu- ja Muhumaa Poopuu.

Salk Valgas asunud ohvitsere tuli 18. novembril kokku, nimelt Eduard Ahman, E. Juul, Karl Kornel, Leo Orgussaar, Paul Vassil ja Otto Tief, ja seitsmendana vabatahtlik F. Jänes. Koosolek otsustas: Valka tuleks luua kaitseväelaste kogunemispunkt. Organiseerimist raskendasid asjaolud, et kapten Anton Irv ei ole jõudnud Valgasse, 2) kohalike asutuste ülevõtmist takistas Saksa soldatite nõukogu ja 3) lätlased ei toetanud Eesti väeosa asutamist.

Välislingid
-----------

* Kaitseliidu Valgamaa maleva koduleht

  



Kaitseliidu malevad

Alutaguse |
Harju |
Järva |
Jõgeva |
Lääne |
Põlva |
Pärnumaa |
Rapla |
Saaremaa |
Sakala |
Tallinna |
Tartu |
Valgamaa |
Viru |
Võrumaa
  

**Endised malevad**: Narva |
Pärnu |
Tartumaa |
Petseri


1. ↑  Kaitseliidu Valgamaa maleva põhimäärus
**Ilo Käbin** (18. veebruar 1921 Narva – 3. september 2003 Stockholm) oli eesti kirurg, arstiteadlane ja kultuuriloolane.

Ilo Käbin oli Eesti kaitseväes allohvitser-velsker ja teenis 1943. aastal Saksa sõjaväes. 1944. aastal töötas ta Soome sõjaväe peastaabis ja ravis välismaa vabatahtlikke Helsingis; hiljem oli aga Lõuna-Karjalas rindearst. Augustis pöördus tagasi Eestisse, kust tal õnnestus Rootsi põgeneda.

Ilo Käbin lõpetas 1950. aastal Uppsala Ülikooli arstiteaduskonna, töötas seejärel kirurgina ja tegeles erapraksisega. 1986. aastal kaitses ta Lundi Ülikoolis doktorikraadi Eesti arstiteaduse ajaloo teemal.

Ilo Käbin on kirjutanud palju artikleid ja raamatuid Eesti kultuuriloost ja meditsiiniajaloost. Ta oli ka väga suur kartograafiahuviline. Paljud oma kultuuriloolised ja kartograafilised materjalid annetas ta Eesti muuseumidele.

Tunnustus
---------

* 1998 – Eesti Punase Risti II klassi teenetemärk
* Karl Ernst von Baeri mälestusmedal

Teosed
------

* "Eesti ajalugu arsti pilgu läbi", Tartu: Ilmamaa, 1998. 422 lk
* "Die Medizinische Forschung unde Lehre an der Universität Dorpat/Tartu 1802-1940"

Viited
------

1. ↑  Anne Valmis. "Eesti raamat välismaal 1944-2010" I ja II. Eesti Päevaleht (Rootsi), 12. aprill 2017

Välislingid
-----------

* EPL – Ilo Käbini artikkel Ludvig Puusepast
* Ilo Käbin. Kas Eesti teadlased ennetasid Louis Pasteuri? - Horisont, 1997: 8
Zamośći raekoda
Zamośći vanalinna plaan
**Zamość** on maakonnaõigustega linn Poola kaguosas Lublini vojevoodkonnas, 85 km kaugusel kagus Lublinist.

Zamośći vanalinn kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Ajalugu
-------

Linna rajas 1580 Poola kantsler ja hetman Jan Zamoyski ning linn sai tema järgi ka nime. Zamość asus kaubateel Põhja-Euroopast Mustale merele. See juhtus barokiajastul ja linna esimene peaarhitekt oli Padovast pärit Bernando Morando. Seetõttu rajati Zamość Itaalia renessansslinnade eeskujul ning teda tuntakse ka renessansipärli ja põhjamaade Padovana. Zamośći kesklinnas on hulk maju säilitanud keskaegse väljanägemise.

16. ja 17. sajandil oli Zamość üks kõige mõjukamaid kindlusi Rzeczpospolitas. Linna ümbritses võimas kindlustusvöönd. Linna kaitsevõimet suurendasid looduslikud tingimused, sest linn rajati Łabuńka jõe ja selle lisajõe Topornica kallastele ning teda ümbritses laialdane soine ala. Kindlusel on ebakorrapärase viisnurga kuju ning see koosneb 7 kurtiinist ja nende vahel olevast 7 bastionist. Linna asutaja ja omanik Zamoyski pööras linna kaitsevõimele eriti suurt tähelepanu sellepärast, et linn asus alal, mida minevikus olid korduvalt rüüstanud mongolid. Linna asutavas dokumendis pööras ta tähelepanu vajadusele kindlustada linn vallikraavi ja linnamüüriga. Tänapäeval on kindlustused üldiselt lammutatud, linnamüürist on säilinud üksnes fragmendid ja vallikraavist on säilinud linnapargis asuv tiik.

Linna kindlustused pandi proovile suhteliselt kiiresti. 1648 piiras linna Bogdan Hmelnitski oma kasakatega ja Uputuse ajal 1656 Rootsi. Kumbki ei suutnud linna vallutada. Kuid Põhjasõja ajal suutsid Rootsi ja Saksimaa väed Zamośći vallutada.

Esimese Poola jagamise tulemusena läks Zamość 1772 Austria impeeriumi Galiitsia provintsi koosseisu. 1809 määras Napoleon I Zamośći Varssavi Hertsogiriiki. Pärast Napoleoni langust määras Viini kongress 1815 Zamośći Kongressi-Poolasse, mida hoidis enda kontrolli all Venemaa impeerium.

1821 ostis valitsus linna ära ja kaasajastas kindluse. Selle käigus ehitati palju hooneid ümber, mistõttu nad kaotasid oma esialgse väljanägemise ja kasutusotstarbe. Ümberehitatud kindlus mängis suurt osa Novembriülestõusus, kus ta oli üks viimaseid ülestõusnute käes olnud punkte. Kindlustused likvideeriti lõpuks 1866.

Raudtee jõudis linna 1916. 1918 puhkes linnas kommunistide ülestõus, mille Poola sõjavägi majori Leopold Lis-Kula juhtimisel maha surus. 1920 Nõukogude-Poola sõja ajal piiras linna Punaarmee, aga ei suutnud seda vallutada.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Zamość** |

* Zamośći koduleht
* Wonders of Zamosc

Lublini vojevoodkonna vapp
Lublini vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Chełm |
Biała Podlaska |
Lublin |
Zamość  

**maakonnad:** Biała Podlaska |
Biłgoraj |
Chełm |
Hrubieszów |
Janów Lubelski |
Kraśnik |
Krasnystaw |
Łęczna |
Lubartów |
Lublin |
Łuków |
Opole Lubelskie |
Parczew |
Puławy |
Radzyń Podlaski |
Ryki |
Świdnik |
Zamość |
Tomaszów Lubelski |
Włodawa |
**Kaitseliidu Tartu maleva Sisevete divisjon**, hiljem **Sisevete üksikrühm** on Kaitseliidu Tartu maleva Tamme malevkonna sisevee-laevanduslik allüksus.

Ajalugu
-------

Spetsiaalne mereüksus asutati Tartus II malevkonna juurde Sisevete Emajõe divisjonina 1934. aastal. Divisjon paisus kiirelt ja peagi moodustati eraldi malevkond. Kohe algusest toimus tihe koostöö kohaliku mereväe Peipsi Laevastiku Divisjoniga, kus saadi abi teoreetilisel ja praktilisel väljaõppel. 1937. aastal õnnestus malevkonnal hankida ka oma õppe-mootorpaat Kotkas.

Divisjon taasmoodustati okupatsioonieelse vastava üksuse järeltulijana 29. märtsil 1995. Taasmoodustajad olid Johannes Kert, Aivo Kapten, Vello Kolk ja esimesed liikmed. 

Tartu linnavalitsus andis divisjonile 1995. aastaö üle Kostromitš-tüüpi töölaeva Ahti ja puksiiri Baikal, mis said hiljem nimedeks Tarbatu ja Vaike. Ilmselt saadi mujalt juurde veel paar veesõidukit. 1997. aastal oli divisjoni nimekirjas 37 liiget. Tarbatu seati sõidukorda ja seda kasutati-renditi ühtlasi 1997. aastal Kärevere silla ehitustöödeks. Samas jäi mingil põhjusel küsimata ja saamata kasutustasu. Uue aastatuhande alguseks ei jagunud laevade hoolduseks ega remondiks enam vahendeid ja tegelikult puudus ka ülesanne. Kõik divisjoni laevad kanti seejärel maha ja lõigati vanametalliks. 

2010. aastatel muudeti Sisevete divisjon Tamme malevkonnas Sisevete üksikrühmaks. Üksikrühma käsutusse anti mõneks ajaks veel mitu väiksemat dessantpaati. Erialane tegevus on siiski seejärel soikunud.

Sisevete divisjoni ülemad: 

* 29. märtsist 1995 – Vello Kolk,
* 11. novembrist 2007 – vanemmaat Karol Kolk,
* 1. jaanuarist 2009 – leitnant Aivo Lepp.

Vaata ka
--------

* Meredivisjon
* Merekaitseliit

Viited
------

1. ↑

Kirjandus
---------

* Kaitseliidu sisevete laevastik kasvab. Uus Eesti, 9. juuli 1937, nr. 182, lk. 8.

Välislingid
-----------

* Koduleht
Luděk Pachman
 Luděk Pachman Wijk aan Zees Hoogovensi maleturniiril (1973)
**Luděk Pachman** (saksa keeles *Ludek Pachmann*; 11. mai 1924 Bělá pod Bezdězem – 6. märts 2003 Passau) oli Tšehhoslovakkia ja Saksamaa maletaja, maleliteraat ja poliitiline aktivist, rahvusvaheline suurmeister (1954). 

1943. aastal Prahas toimunud turniiril, mille võitis Aleksandr Alehhin (Paul Keres tuli teiseks) sai Pachman 9. koha. 1946. aastal tuli ta Tšehhoslovakkia malemeistriks. Pachman oli seitsmekordne Tšehhoslovakkia meister (1946, 1953, 1957, 1959, 1961, 1963, 1966) ja mängis Tšehhoslovakkia võistkonna koosseisus kaheksal maleolümpial (1952–1966). 

1950. aastal võttis Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) kasutusele suurmeistri ja rahvusvahelise meistri nimetuse. Pachmanile anti 1950. aastal rahvusvahelise meistri nimetus. Suurmeistriks sai ta 30-aastaselt 1954. aastal.

Ta mängis kuuel maailmameistrivõistluste tsoonidevahelisel turniiril (1948, 1952, 1955, 1958, 1964, 1976). Parima tulemuse sai Pachman 1958. aastal Portorožis (21 osavõtjat), kus ta jagas 7–11. kohta (kuus paremat pääses pretendentide turniirile).

Pachman oli Praha kevade aktiivne osaline. Pärast Nõukogude Liidu vägede sissetungi hoiti teda poolteist aastat vangistuses. 1972. aastal lubati tal emigreeruda Lääne-Saksamaale. Pärast seda kui 1976. aastal võeti temalt Tšehhoslovakkia kodakondsus, hakkas ta esindama rahvusvahelistel malevõistlustel Saksamaa Liitvabariiki. 1978. aastal tuli ta Lääne-Saksamaa malemeistriks. 

Pärast sametrevolutsiooni külastas Pachman korduvalt Tšehhit.

Välislingid
-----------

* Luděk Pachman – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Ruut Liiv** (kuni 1. juulini 1939 **Rudolf Liiv**; 18. oktoober 1908 Vjatka kubermang, Venemaa – 21. mai 1992) oli eesti õpetaja.

Ta asus 1922. aastal Venemaalt Eestisse. Ta on õppinud Rõuge koolis ja Võru Õpetajate Seminaris; pärast viimase sulgemist lõpetas ta Rakvere Õpetajate Seminari.

Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu liige alates 1939.

Ta oli II Riigivolikogu (hilisema Eesti NSV I Ülemnõukogu) liige 79. valimisringkonnast ja käis selle delegatsiooni liikmena Moskvas palumas Eesti NSV vastuvõtmist Nõukogude Liidu koosseisu.

1978. aastal oli ta Urvaste Eriinternaatkooli direktori asetäitja.

Johannes Käisi Seltsi liige alates 1990.

5. juunil 1990 näitas Enn Leisson teda kui Riigivolikogu liiget telesaates "Vaatevinkel" (jättes ütlemata, et Liiv oli II Riigivolikogu, mitte iseseisvusaegse I Riigivolikogu liige), kus ta mõistis resoluutselt hukka Eesti Kongressi tegevuse ja teatas, et on oma laulukooris algatanud allkirjade kogumise, et protesteerida Võrumaalt valitud Eesti Kongressi liikme Kaido Kama tegevuse vastu Eesti Vabariigi Ülemnõukogus ja Eesti Komitees.

Tunnustus
---------

* 1978 Eesti NSV teeneline õpetaja

Viited
------

1. ↑  KIRJUTAMATA MEMUAARE. Ruut Liiv, Kirjutamata memuaare, 13. oktoober 1985
2. ↑  Väino J. Riismandel.
"Riigireeturid Toompeal — saatuslikud 1940. aasta juulipäevad". www.eesti.ca, 22. juuli 2005
3. ↑  Taavi Ruut. "Leisson teolt tabatud". Eesti Ekspress, 22. juuni 1990
4. ↑  Nõukogude Õpetaja nr 39, 30. september 1978. Lk 1

Välislingid
-----------

* Seda meest ma natuke isegi mäletan, OCTOBER 16, 2008
* "Eesti NSV teeneline õpetaja, pensionär Ruut Liiv (endine Riigivolikogu liige, kes käis delegatsiooni koosseisus 6.augustil 1940 Moskvas)". Eesti Rahvusarhiivi Filmiarhiiv, 1985
* Haud Võru linnakalmistul
Brad Delson, Rock im Park 2014.

**Bradford Phillip Delson** tuntud ka kui **Big Bad Brad** (sündinud 1. detsembril 1977 Agoura Hills, California) on USA muusik, ansambli Linkin Park kitarrist.

Ta on peaaegu terve elu sõbrustanud Mike Shinodaga, kellega koos ta lõpetas 1996. aastal keskkooli. Samal aastal kujunes ka bänd Xero. Nende sõprussidemed säilisid isegi siis, kui nad läksid eri kolledžitesse. Brad läks UCLAsse. Ta jagas seal ühikatuba basskitarrist Dave Farrelliga. Brad kutsus Dave Xerosse, mis oli alles muutnud oma nime Hybrid Theoryks. Nad lindistasid 1997. aastal oma esimese kasseti Xero Sampler Tape Mike'i kodustuudios.

Ta lõpetas aastal 2000 bakalaureusekraadiga kommunikatsiooni erialal ja ta plaanis minna õiguskooli, kuid see eesmärk ei teostunud, kuna peagi sai Hybrid Theory plaadilindistamislepingu ja oli tõusu teel Linkin Parki nime all aastal 2000. 

| * v
* r
Linkin Park |
| --- |
| 
*Rob Bourdon **·**  Brad Delson **·**  Dave Farrell **·**  Joe Hahn **·**  Mike Shinoda*Chester Bennington **·** Kyle Christener **·**  Scott Koziol **·**  Mark Wakefield |
| Stuudioalbumid | 
*Hybrid Theory* **·**  *Meteora* **·**  *Minutes to Midnight* **·**  *A Thousand Suns* **·**  *Living Things* **·**  *The Hunting Party* **·**  One More Light |
| Remiksalbumid | 
*Reanimation* **·**  *Collision Course* |
| Kontsertalbumid | 
*Live in Texas* **·**  *Road to Revolution: Live at Milton Keynes* |
| Demod/EP-d | 
*Xero* **·**  *Hybrid Theory*  **·** *In the End: Live & Rare* **·**  *Live from SoHo* **·**  *Songs from the Underground* |
Brad Richardson Vancouver Canucksiga
**Bradley Benjamin Stanley Richardson** (sündinud 4. veebruaril 1985 Belleville'is Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Vancouver Canucks.

2001. aastal hakkas ta mängima noorteliiga Ontario Hockey League'i klubis Owen Sound Attack.

2003. aastal valis Colorado Avalanche ta NHL-i *draft* '​is 163. valikuna. NHL-is tegi ta debüüdi hooajal 2005–06.

Aastatel 2008–2013 mängis ta Los Angeles Kingsis, kellega võitis 2012. aastal Stanley karika, ja 2013–2015 Vancouver Canucksis.

2015. aasta juulis liitus ta Arizona Coyotesiga, kus mängis kokku viis hooaega.

2020. aasta oktoobris sõlmis ta üheaastase lepingu Nashville Predatorsiga. 2021. aasta septembris sõlmis ta üheaastase lepingu Calgary Flamesiga. 2022. aasta märtsis naasis ta Vancouver Canucksi.

Viited
------

1. ↑  "Coyotes sign Richardson to three-year contract". Arizona Coyotes. 1.7.2015. Vaadatud 3.1.2019
2. ↑  "FLAMES SIGN BRAD RICHARDSON". nhl.com. 8.9.2021. Vaadatud 19.10.2021

Välislingid
-----------

* Brad Richardson NHL.com lehel
* Brad Richardson lehel hockeydb.com

| * v
* r
Vancouver Canucks |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Thatcher Demko **·** Spencer Martin |
| 
**Kaitsjad**: Kyle Burroughs **·** Travis Dermott **·** Oliver Ekman-Larsson **·** Quinn Hughes **·** Tyler Myers **·** Tucker Poolman **·** Luke Schenn **·** Riley Stillman |
| 
**Ründajad**: Brock Boeser **·** Conor Garland **·** Bo Horvat **·** Nils Höglander **·** Dakota Joshua **·** Andrei Kuzmenko **·** Curtis Lazar **·** Ilja Mihhejev **·** J. T. Miller **·** Tanner Pearson **·** Elias Pettersson **·** Vassili Podkolzin **·** Brad Richardson **·** Brandon Sutter |