recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Musta Lipu liikmete koosolek 1906. aastal Minskis
"Anarhism Venemaal"
**Must Lipp** (poola *Czarny Sztandar*, vene *Черное Знамя*) oli anarhokommunistlik organisatsioon, mis pooldas Kropotkini ideed vabast kogukondlikust ühiskonnast, kus igaühele antakse vastavalt tema vajadustele.

1903 Białystokis asutatud Must Lipp oli suurim anarhistlik organisatsioon Venemaa keisririigis. Selle vahetu vandenõu- ja terroritaktika oli inspireeritud Bakuninist ja Nietzschest. Must Lipp leidis suurima toetajaskonna lääne- ja lõunapoolsetest piirikubermangudes. Ülekaalus olid üliõpilased, käsitöölised ja vabrikutöölised, kuid leidus ka talupoegi, maatöölisi, hulkureid, elukutselisi vargaid ja isehakanud nietzschelikke üliinimesi. Kuigi paljud liikmed olid poolakad, ukrainlased ja venelased, olid juudid Mustas Lipus enamuses.

Paul Avrich, Vene Anarhistid: "Uute anarhistlike organisatsioonide üldine eesmärk oli täielik kapitalismi ja riigi hävitamine, rajamaks teed libertaarsele tulevikuühiskonnale. Siiski oli üsna ebaselge, kuidas seda teostada. Kõige tulisemad vaidlused käisid selle üle, kas revolutsioonis on kohta vägivallale. Ühel poolel olid kaks sarnast rühmitust, Must Lipp ja Võimutus (*Beznatšalije*), mis pooldasid täieliku terrorismi sõjakäiku kodanluse maailma vastu."

Vaata ka
--------

* Anarhism
* Sotsialistide-Föderalistide Partei
Luhasoo.
Mustjärv Luhasoo maastikukaitsealal.
Luhasoo maastikukaitseala Maa-ameti kaardil.
**Luhasoo looduskaitseala** asub Võru maakonnas Rõuge vallas Kadõni ja Kellämäe küla piires.

Kaitseala moodustati 1981. aastal ja selle pindala on 916 ha. Kaitsealal on kaks sihtkaitsevööndit – Luhasoo sihtkaitsevöönd ja Kellämäe sihtkaitsevöönd.

Luhasoos on kolm huumustoitelist rabajärve (Mustjärv, Tiksijärv ja Püksijärv), mis on säilinud jäänukina kunagisest suuremast järvest.

Idast piirab sood Pärlijõgi ja lõunast Eesti-Läti piir. 

Rabaga tutvumiseks on rajatud 4,5 km pikkune ringikujuline õpperada, kuhu on märjemate osade katteks ehitatud laudtee.

Luhasoo geograafilised koordinaadid on 57° 38′ 43″ N, 26° 54′ 24″ E.

Viited
------

1. ↑  Luhasoo looduskaitseala kaitse-eeskiri. RT I, 05.07.2017, 7
2. ↑  Luhasoo maastikukaitseala Eesti looduse infosüsteemis

Välislingid
-----------

* Luhasoo looduskaitseala kaitse-eeskiri
* "Luhasoo maastikukaitseala Võrumaal ootab külastajaid" Valgamaalane, 15. mai 2008
**Autoexpress** oli nimi, mille all sõitsid Tallinki kiirlaevad liinil Tallinn-Helsingi. Nende laevade kiirus oli 35-38 sõlme.

Esimene kiirlaev **Tallink Express I** oli katamaraan üksnes reisijaile.

1999. aastal ostetud **Tallink Autoexpress** oli autotekiga katamaraan, ehitatud Austali laevatehases Austraalias 1996. aastal ning kandis varem nime CatLink III. See Taani laevafirma DSB Rederi A/S tellimusel valminud laev (IMO nr 9107203) mahutas 586 reisijat ja 150 sõiduautot.

2001. aastal ostetud **Tallink Autoexpress 2** oli autotekiga katamaraan. See oli ehitatud Poola laevafirma Polferries tellimusel Austali laevatehases 1997. aastal ning sai nimeks Boomerang. 

2004. aastal ostetud **Tallink Autoexpress 3** (ex Shannon Alexis, ehitatud 1997) ja **Tallink Autoexpress 4** (ex St. Matthew, ehitatud 1996) olid Fincantieris ehitatud ühekerelised autotekiga kiirlaevad samast laevaseeriast, mis oli selleks ajaks Tallinn-Helsingi liinile jõudnud Silja Line´i Superseacati nime all.

Tallink loobus kiirlaevadest, kui valmisid uut tüüpi kiired jääklassiga parvlaevad Star ja Superstar. Uued laevad võimaldavad liiniliiklust aasta ringi, mis alumiiniumkerega kiirlaevadega polnud võimalik.

* Tallink AutoExpress teel Tallinna 12. september 1999Tallink AutoExpress teel Tallinna 12. september 1999
* Tallink AutoExpress 2 Tallinna sadamas 22. juuni 2007Tallink AutoExpress 2 Tallinna sadamas 22. juuni 2007
* Tallink AutoExpress 3Tallink AutoExpress 3

Viited
------

1. ↑  "Tehaseandmed Tallink Autoexpressi (ex CatLink III) kohta". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. september 2010. Vaadatud 25. veebruaril 2010.
2. ↑  "Tehaseandmed Tallink Autoexpress 2 (ex Boomerang) kohta". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. oktoober 2010. Vaadatud 24. veebruaril 2010.
**Luhatäpik** (*Argynnis ino* L. sünonüüm *Brenthis ino*) on koerlibliklaste sugukonda täpiku perekonda kuuluv päevaliblikaliik.

Teaduslikult kirjeldas luhatäpikut nime *Argynnis ino* all esimesena Linnaeus ja nime *Brenthis ino* all saksa putukateadlane S. A. von Rottemburg.

Luhatäpik on saanud oma ladinakeelse nime vanakreeka mütoloogia tegelaskuju Ino järgi.

Luhatäpiku tiibade siruulatus on 34–42 mm. Tiivad on kuldkollased musta mustriga. Kummalgi tiival on must serv valge äärega. Serva ääres on kaks mustade täppide rivi. Servast kaugemal on mustad laigud märksa suuremad. Tiibade alakülg on helekollane, vahel pruun. Tagatiibade allküljel on lühikesed lillad ja valged triibud.

Eestis ja Kesk-Euroopas on luhatäpik üsna sage liblikas.

Ta lendab juuni keskelt juuli lõpuni, eriti soistel ja niisketel niitudel ning metsaveertes. Röövikud toituvad vaarika ja angervaksa, samuti ürt-punanupu, kibuvitsa, kahkjaspunase sõrmkäpa, muraka, kitseenela ja mustnupu lehtedel.

Luhatäpikul on aastas üks põlvkond. Röövik on umbes 25 mm pikk. Nad on valged, hallid ja pruunid. Röövikuid saab kohata mai lõpust juuni keskpaigani.

* LuhatäpikLuhatäpik
* △ Luhatäpik△ Luhatäpik
* AlakülgAlakülg

Viited
------

1. ↑  Jaan Viidalepp, Hans Remm. "Eesti liblikate määraja". Tallinn, "Valgus" 1996, lk. 216

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Luhatäpik** |

* Luhatäpik andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
**Autokaardid** on mängukaardid, millele on märgitud automudelid oma parameetritega nagu mootoritüüp, kubatuur, võimsus, maksimaalne pöördemoment, kiirendus 0‒100 km/h, tippkiirus, tühimass jmt. Autokaardid olid 1990. aastatel Eestis populaarne kogumiskaardimäng sarnaselt jalgpalli-, pesapalli-, hoki- vm spordialade kaartidega teistes maades.

Mängu käik
----------

Kaardipakis on hulk erinevaid kaarte ning mängimiseks jagatakse kõik kaardid mängijate vahel. Kaarte vastasele ei näidata ning võetakse mängu käigus järjest. Mängu käigus küsib üks mängija teiselt mõnda parameetrit, mida ta arvab enda kaardil esitatud automudelil olevat parema kui vastasmängijal. Seejärel avatakse kaardid. Parameetri poolest parema kaardi omanik saab vastase kaardi endale ning asetab mõlemad kaardid oma pakis kõige alla. Seejärel vooru korratakse, parameetri küsimise õigus on eelmises voorus kaardi endale saanud mängijal. Mängija on võitnud, kui on vastaselt saanud kätte kõik kaardid või vastane soovib mängu lõpetada. Mängu mängitakse sageli duellina, kuid võib mängida ka rohkemate mängijate osalusel.

Mängu oluliseks osaks on ka kaartidel olevate automudelite ja nende parameetrite tundmine.

Autokaardid hasartmänguna
-------------------------

Kuna autokaardid on olnud ka kogutavate kaartidena maiustuste vmt noortele isuäratavate kaupade lisapanus, siis on autokaarte mängitud ka kaartide omandamise peale. Sel juhul tuleb mängija mängu oma kaardipakiga ning loovutab kaotades oma paki või mõne kindla kaardi pakist. Nii võib olla igal mängijal oma spetsiaalselt komplekteeritud pakk, millega ta läheb vastase vastu välja, lootes nt saada vastaselt kätte mõne haruldase või hea mängukaardi.

Vaata ka
--------

* Turbo (näts)
* Pokémon

Viited
------

1. ↑  Kristo - 1982 (18. aprill 2017). "Müstiline sõna – TURBO". *Rahvalood*.
2. ↑  Tarmo Tähepõld (22. august 2019). "Nostalgianeljapäev: vaatame, millised pildid on Turbo nätsu sees aastal 2019". *Autogeenius*.
Monument Mug-23-le
Raudteejaam
**Luhhovitsõ** on linn Venemaal Moskva oblastis, samanimelise linnaringkonna keskus. Asub Moskvast umbes 135 km kagu pool.

1949. aastal hakati külla ehitama lennukite katsebaasi ja hiljem lennukitehast. Mikojani lennukitehas on linna peamine tööstusettevõte.

1957. aastal sai Luhhovitsõ linnaks, 2017. aastani oli Luhhovitsõ rajooni keskus.

2020. aasta alguses oli linna elanike arv arvestuslikult 30 443.

Linna läbib Moskva-Rjazani raudtee.

Viited
------

Välislingid
-----------

* Luhhovitsõ linnaringkonna koduleht

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Luhhovitsõ** |

Moskva oblasti vapp
Moskva oblasti linnad

Aprelevka  | Balašihha  | Beloozjorski  | Bronnitsõ  | Dedovsk  | Dmitrov  | Dolgoprudnõi  | Domodedovo  | Drezna  | Dzeržinski  | Dubna  | Elektrogorsk  | Elektrostal  | Elektrougli  | Frjazino  | Golitsõno  | Himki  | Hotkovo  | Istra  | Ivantejevka  | Jahroma  | Jegorjevsk  | Kašira  | Klin  | Kolomna  | Koroljov  | Kotelniki  | Krasnoarmeisk  | Krasnogorsk  | Krasnozavodsk  | Krasnoznamensk  | Kubinka  | Kurovskoje  | Likino-Duljovo  | Ljubertsõ  | Lobnja  | Lossino-Petrovski  | Luhhovitsõ  | Lõtkarino  | Možaisk  | Mõtištši  | Naro-Fominsk  | Noginsk  | Odintsovo  | Orehhovo-Zujevo  | Ozjorõ  | Pavlovski Possad  | Peresvet  | Podolsk  | Protvino  | Puškino  | Puštšino  | Ramenskoje  | Reutov  | Rošal  | Ruza  | Sergijev Possad  | Serpuhhov  | Solnetšnogorsk  | Staraja Kupavna  | Stupino  | Šatura  | Štšolkovo  | Zaraisk  | Zvenigorod  | Žukovski  | Taldom  | Tšehhov  | Tšernogolovka  | Vereja  | Vidnoje  | Volokolamsk  | Voskressensk  | Võssokovsk
**Andris Biedriņš** (sündinud 2. aprillil 1986 Riias) on Läti endine elukutseline korvpallur, kes mängis korvpalliliigas NBA kokku 10 hooaega, neist enamiku Golden State Warriorsis.

Karjäär Euroopas
----------------

Biedriņš alustas klubikarjääri 2002. aastal, kui liitus 16-aastaselt kodulinnaklubiga Riia Skonto, kelle kasuks tõi hooajal 2003/04 Läti meistriliigas keskmiselt 18 punkti, 8,9 lauapalli ja 1,9 viskeblokeeringut mängus.

Karjäär NBA-s
-------------

Biedriņš värvati 2004. aasta NBA *draft*'i 11. valikuga Golden State Warriorsi, kelle eest tõi ta oma esimesel, 2004/05. hooajal keskmiselt 3,6 punkti ja 3,9 lauapalli mängus. Warriorsis kokku üheksa hooaega mänginud Biedriņš kogus oma parimal, 2008/09. hooajal keskmiselt 11,9 punkti, 11,2 lauapalli, 2 resultatiivset söötu, 1 vaheltlõike ja 1,5 viskeblokeeringut mängus.

2013. aasta juulis vahetati Biedriņš Utah Jazzi, kelle eest osales ta vaid kuues mängus, kus tõi keskmiselt 0,5 punkti ja 2,8 lauapalli mängus. Jazz lõpetas temaga lepingu 5. aprillil 2014. Biedriņš osales 10-aastase NBA karjääri jooksul 516 mängus, kus kogus keskmistelt 6,3 punkti, 7 lauapalli ja 1,1 viskeblokeeringut.

Rahvuskoondis
-------------

Biedriņš tõi Läti koondise kasuks 2007. aasta Euroopa meistrivõistlustel keskmiselt 15 punkti ja 10 lauapalli ning 2009. aasta Euroopa meistrivõistlustel keskmiselt 7,3 punkti ja 11,7 lauapalli mängus.

Välislingid
-----------

* Andris Biedriņš – NBA.com
* Andris Biedriņš – Basketball-Reference.com
**UNESCO maailma mälu register** (inglise *Memory of the World Register*) on UNESCO register, mis sai alguse 1992. aastal käivitatud maailma mälu programmist.

Programmi eesmärk on säilitada maailmaajaloos olulist dokumentaalset pärandit, teha see igaühele kättesaadavaks ning teadvustada ajaloolise mälu tähtsust.

Register loodi aastal 1995 ja esimesed sissekanded tehti 1997. aastal. Registrisse kandmise otsustab rahvusvaheline komisjon, mis kohtub iga kahe aasta tagant. Maailma mälu registrisse on kantud nii arhiive, raamatukogusid kui ka üksikdokumente.

Juunis 2013 oli registris 293 kannet.

Eestist on UNESCO maailma mälu registrisse kantud:

* 2009 – Balti ketti puudutavad dokumendid (koos Läti ja Leeduga)

Viited
------

1. ↑  The Baltic Way - Human Chain Linking Three States in Their Drive for Freedom. Documentary heritage submitted by Estonia, Latvia and Lithuania and recommended for inclusion in the Memory of the World Register in 2009. Sissekanne UNESCO maailma mälu registris (inglise keeles)

Välislingid
-----------

* The Memory of the World Register of UNESCO (viimati vaadatud 22. august 2018)
* Safeguarding the documentary heritage of humanity (inglise keeles)
Saab 210 lennul
**Saab 210 *Draken*** (rootsi keeles 'lohe', 'draakon') oli vähendatud mõõtmetega testlennuk Saab 35 Drakeni konstrueerimiseks. Kohe alguses pandi lennukile hüüdnimi *Lilldraken* ('väike draakon'). Selle esmalend toimus 21. jaanuaril 1952.

Saab hakkas juba 1945. aastal uurima deltatiibade aerodünaamilisi omadusi ja katsetama nende mudeleid tuuletunnelis. Tuuletunnelis saadud andmete põhjalikumaks testimiseks valmistatigi Saab 35 vähendatud mõõtmetega testlennuk, mis sai nimeks Saab 210. Lennuk valmis suurima saladuskatte all.

Lennuki konstruktsioon oli oma aja kohta radikaalne (deltatiib) ja paljud lennukitehase töötajad kahtlesid selles. Eriti uskumatu tundus saba puudumine. Konstrueeriti ka sabaga mudel, mida tuuletunnelis ka testiti, kuid see osutus ebastabiilseks.

Saab 210 mootoriks oli reaktiivmootor Armstrong Siddeley Adder, mis aga oli liiga nõrk. Siiski tehti Saab 210-ga ligi tuhat testlendu, enne kui see muuseumile annetati. Katsetamise käigus lennukit modifitseeriti. Algselt olid mootori õhukogujad ninas, kuid osutusid ebatõhusaks. Seetõttu nihutati õhukogujad tahapoole ja uuele mudelile pandi nimeks Saab 210B, mistõttu eelmisest variandist sai tagantjärele Saab 210A.

Lennuki ebatavaline ehitus ei tekitanud mingeid probleeme ja seetõttu esitati kiiresti tellimus kolme Saab 35 prototüübi tootmiseks.

Stockholmi 700. sünnipäeva pidustustel 6. juunil 1953 esines Saab 210 Stockholmi kesklinnas lennusõuga.

Praegu asub lennuk Linköpingis Õhujõudude muuseumis.

Sarnased lennukid
-----------------

* Boulton Paul P.111
* Convair XF-92

Viited
------

1. 1 2 3  Greg Goebel (30.08.2009). "The SAAB 35 Draken". *avalikus omandis* (Inglise k.).`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Saab 210** |

| * v
* r
Saabi lennukid |
| --- |
| Militaarlennukid | 

17 **·** 
18 **·** 
21 **·** 
21R **·** 
29 **·** 
32 **·** 
35 **·** 
36 **·** 
37 **·** 
38 **·** 
39 **·** 
105 **·** 
210 **·** 
S100
 |
| Tsiviillennukid | 

90 **·** 
91 **·** 
340 **·** 
2000 **·** 
MFI-15
 |
| Nimed | 

Argus **·** 
Draken **·** 
Gripen **·** 
Lansen **·** 
Safir **·** 
Safari **·** 
Scandia **·** 
Tunnan **·** 
Viggen
 |
**Cabella Ligure** on vald Itaalias Piemonte maakonnas Alessandria provintsis. Cabella Ligure asub Liguuria Alpides, Liassa ja Borbera jõe ühinemiskoha läheduses.

510 meetri kõrgusel merepinnast asuva Cabella Ligure asustustihedus on keskmiselt 12 inimest ruutkilomeetri kohta.

Cabella Ligure piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Albera Ligure, Carrega Ligure, Fabbrica Curone, Mongiardino Ligure, Ottone (PC), Rocchetta Ligure, Zerba (PC).

Cabella Ligure halduspiirides asuvad järgmised asulad: Capanne di Cosola, Casella, Centrassi, Cornareto, Cosola, Cremonte, Dova Inferiore, Dovanelli, Dova Superiore, Guazzolo, La Colonia, Malga di Costa Rivazza, Piancereto, Pobbio Inferiore, Pobbio Superiore, Piuzzo, Rosano, Selvagnassi, Serasso, Teo.

Cabella Ligure

Vaatamisväärsused
-----------------

* San Lorenzo kirik (1607)
* Cremonte lossi varemed (10. sajand)

Viited
------

1. ↑  Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018, vaadatud 16.03.2019.

Välislingid
-----------

 Cabella Ligure – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Tsütotoksiline T-lümfotsüüdi antigeen-4** ehk **CTLA-4** ehk **CTLA4** ehk **CD152** (*cytotoxic T-lymphocyte-associated protein 4*) on valk, mida ekspresseeritakse mitmete T-rakkude pinnal ja mis toimib T-rakkude aktivatsiooni negatiivse regulaatorina.

CTLA4 täpsed funktsioonid pole selged. Arvatakse, et CTLA4 käitub immuunretseptorina ja osaleb immunosupressioonis. Selle molekuli funktsiooniks on immuunsüsteemi toimimise reguleerimine ja see mängib tähtsat rolli autoimmuunhaiguste ära hoidmisel.

CTLA4 osaleb tüümuse arengus, uuringud näitavad, et CTLA-4 ekspressioon toimub tüümuse kortikomedullaarses tsoonis. 

Inimestel kodeerib seda valku *CTLA4* geen ja selle mutatsioonidega võib suureneda risk mitmete autoimmuunhaiguste tekkeks, nagu süsteemne erütematoosluupus, Hashimoto türeoidiit, tsöliaakia, *thyroid-associated orbitopathy*, primaarne biliaartsirroos. 

CTLA4 soodustab teatud vähirakkude immuunjärelevalvele märkamatuks jäämist.

Onkoloogias kasutatakse inimese CTLA-4 vastast monoklonaalset antikeha (IgG1κ) – ipilimumab mitmete vähivormide onkoteraapias.
**SV Ried** (ametlik klubinimi **SV Guntamatic Ried**) on Austria jalgpalliklubi, mis tegutseb Ried im Innkreisis. Klubi mängib hooajal 2016/17 Bundesligas.

Ajalugu
-------

Klubi loodi 5. mail 1912 nimega *Sportvereinigung Ried* ja mängis Ülem-Austria piirkondlikes liigades kuni 1991, mil nad tõusid esimest korda rahvusliigasse. SV Ried jõudis esimest korda Austria jalgpalli kõrgliigasse 1995.

SC Riedi esimene suur saavutus oli 1998, kui nad võitsid ÖFB-Cupi, alistades finaalis Grazi Sturmi tulemusega 3:1. 2003 langes Ried Bundesligast välja, mis lõpetas kaheksa-aastase püsimise kõrgliigas. Ried võitis kaks hooaega hiljem Erste Liga ning tõusis uuesti Bundesligasse. Järgmisel hooajal (2005/06) saavutati oma seni parim (neljas) koht Bundesligas. Aasta hiljem läks veel paremini, kui lõpetati teisel kohal.

Saavutused
----------

* **Bundesliga**

**2. koht (1):** 2006/07
* **ÖFB-Cup**

**Võitja (2):** 1998, 2011
* **Erste Liga**

**Võitja (1):** 2004/05

Viited
------

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **SV Ried** |

* SV Ried Bundesliga kodulehel
Andri Paltševskõi (2020)
**Andri Ivanovõtš Paltševskõi** (ukraina keeles *Андрій Іванович Пальчевський*; vene keeles Андрей Пальчевский *Andrei Paltševski*; sündinud 16. juulil 1961 Kiievis) on ukraina ajakirjanik ja ettevõtja.

Ta lõpetas Moskvas Punalipulise Sõjalise Instituudi, kus õppis võõrkeeli. Teenis aastatel 1983–1991 Nõukogude armees, sealhulgas viimased kuus aastat Laoses Nõukogude Liidu saatkonnas tõlgina (valdab lao keelt). Tõusis majori auastmeni. 1990. aastatel tegeles ettevõtlusega. Asutas Moskvas õlletööstuse tehnoloogiale spetsialiseerunud firma. 1995. aastal kandideeris Riigiduumasse Õllearmastajate Partei nimekirjas, kuid edutult. 

2000. aastate keskel asus Paltševskõi elama Kiievisse, kus avas mitu ettevõtet, sealhulgas kliiniku ja kaks lennukompaniid. 2010. aasta märtsist juulini töötas ta Ukraina noorsoo- ja spordiministri esimese asetäitjana. 2011. aastal sai telesaatejuhiks. Juhtinud televisioonis mitu autoriprogrammi ja esineb sageli külalisena mitmel telekanalil, kus kommenteerib aktuaalseid päevasündmusi.

Ta on Ukraina Laskesuusatamise Föderatsiooni aupresident ja olnud Ukraina Taekwondo Assotsiatsiooni asepresident.

2010. aastal sai Paltševskõi Ukraina kodakondsuse. On saanud piloodi väljaõppe. Valdab nelja võõrkeelt.

2020. aasta juulis teatas Paltševskõi uue poliitilise partei loomisest – Peremoga Paltševskogo ("Перемога Пальчевського" 'Paltševskõi võit').

Viited
------

1. 1 2  Кто такой Андрей Пальчевский, владелец клиники «Евролаб». imperial.ac.uk
2. ↑  Пальчевський заявив про створення партії. zik.ua, 1. juuli 2020

Välislingid
-----------

* Пальчевський: Саакашвілі гідний повернення в Україну. Andri Paltševskõi telesaates "Tund Martõrosjaniga". YouTube, 28. mai 2019
Cabdulaahi Yuusuf Axmed
**Cabdullaahi Yuusuf Axmed** (15. detsember 1934 – 23. märts 2012) oli Somaalia poliitik. Ta oli 14. oktoobrist 2004 kuni 29. detsembrini 2008 Somaalia president.

Augustis 1994 valiti ta Puntlandi iseseisvuse eest võitleva Somaalia Päästmise Demokraatliku Rinde juhiks. (Ka kindral Mohamed Abshir Musa väidab, et valiti samal kongressil SPDR juhiks, ent tema jäi eksiili ega võtnud Puntlandi valitsemisest vahetult osa.)

23. juulil 1998 kuulutas Puntland end iseseisvaks Somaalia koosseisus ning Cabdulaahi Yuusuf Axmedist sai Puntlandi president. Presidendiks jäi ta 30. juunini 2001, mil ta soovis oma ametiaega pikendada 2004. aastani. Seda vastustas Jama Ali Jama, kellest sai lühikeseks ajaks Puntlandi president, ent kodusõjas jäi Cabdulaahi Yuusuf Axmed peale ja oli uuesti Puntlandi president 8. maist 2002 oktoobrini 2004. Võrreldes muu Somaaliaga saavutas Cabdulaahi Yuusuf Axmed Puntlandis suhtelise stabiilsuse.

Et Puntland ei taotlenud eraldumist Somaaliast, siis oli Cabdulaahi Yuusuf Axmed sobiv kandidaat Somaalia presidendi kohale. Ta valiti presidendiks 10. oktoobril 2004 Keenia pealinnas Nairobis (poliitilise ebastabiilsuse tõttu ei valitud presidenti Somaalias) ja andis ametivande 14. oktoobril.

Presidendina seadis ta oma eesmärgiks keskvõimu piiride laiendamisele kaugemale pealinna Muqdisho lähiümbrusest. Ta on saavutanud eelkokkuleppe, et 2006 läheb Puntland uuesti Somaalia keskvalitsuse kontrolli alla.

29. detsembril 2008 astus Cabdulaahi Yuusuf Axmed presidendi ametist tagasi, põhjendades seda oma suutmatusega tagada riigis rahu, stabiilsust ja demokraatiat.
**Arktika Riiklik Kunstide ja Kultuuri Instituut** (vene keeles Арктический государственный институт искусств и культуры) on kõrgkool Sahha Vabariigi pealinnas Jakutskis, üks Venemaa kultuuriministeeriumi valitsemisalas olevast 48 kõrgkoolist.

Instituut asutati 2000. aastal. Instituudi loomisel osalesid mitmed Sahha vabariigi tuntud kunsti- ja kultuuritegelased, sealhulgas Andrei Borissov, Artur Vassiljev, Aja Jakovleva, Albina Borissova-Kõtškina, Stepanida Borissova, Jefim Stepanov, Konstantin Mamontov ja Juri Spiridonov.

Instituut asub Jakutskis aadressil Ordžonikidze 4. Instituudi rektor on 2008. aastast dotsent Sargõlana Ignatjeva. Prorektor teadusuuringute ja rahvusvahelise tegevuse alal on filosoofiadoktor, professor Juri Kitov.

Instituudis õpib päevases ja kaugõppes üle 900 üliõpilase; nende seas on üliõpilasi väljastpoolt Sahhat – Hakassiast, Tõvast, Altai Vabariigist, Amuuri oblastist, Irkutski oblastist, Krasnojarski krai Evengi rajoonist ja Taimõri Dolgaani-Neenetsi rajoonist ning Kamtšatka krai Korjaki ringkonnast. Lühiajalisel stažeerimisel käivad seal üliõpilased välismaa kõrgkoolidest, mis kuuluvad Arktika Ülikooli liikmete hulka.

Instituudi kateedrid
--------------------

Instituudis puuduvad teaduskonnad. Instituudis on 9 kateedrit:

* Rahvakunstikateeder
* Kunstiteaduse kateeder
* Muusikakateeder
* Teatrikunstikateeder
* Kultuurimänedžmendi kateeder
* Maalikunsti ja graafika kateeder
* Raamatukogunduse ja humanitaarainete kateeder
* Arktika rahvaste disaini ja dekoratiiv-rakenduskunsti kateeder
* Informaatikakateeder

Instituudi õppejõude
--------------------

* Angelina Lukina, kunstiteaduste doktor, professor
* Juri Šeikin, kunstiteaduste doktor, professor
* Zinaida Ivanova-Unarova, kunstiteaduse kateedri professor
* Oksana Dobžanskaja, kunstiteaduste doktor, professor
* Varvara Jakovleva, muusikakunsti kateedri professor
* Jefim Stepanov, teatrikunsti kateedri dotsent ja juhataja
* Stepanida Borissova, teatrikunsti kateedri dotsent
* Uljana Borissova, sotsiaalteaduste doktor, professor
* Tuiaara Šapošnikova, maalikunsti ja graafika kateedri dotsent ja juhataja
* Marija Rahlejeva, maalikunsti ja graafika kateedri professor
* Artur Vassiljev, maalikunsti ja graafika kateedri dotsent
* Konstantin Mamontov, Arktika rahvaste disaini ja dekoratiiv-rakenduskunsti kateedri professor

Viited
------

1. ↑  Основные сведения. agiki.ru
2. 1 2  Институт сегодня. agiki.ru
3. 1 2  Арктический государственный институт искусств и культуры. yakutsk.ucheba.ru
4. ↑  Ректорат. agiki.ru

Välislingid
-----------

* Koduleht. agiki.ru
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel jutustab multifilmi tegelaskujust; filmi kohta vaata artiklit Klaabu (film); Tartu lasteaia kohta loe artiklist Tartu Lasteaed Klaabu.* |

---

**Klaabu** on multifilmitegija ja kunstniku Avo Paistiku loodud tegelaskuju, kes sai tuntuks 1978. aastal valminud multifilmist "Klaabu". 

Klaabu on munakujuline heatahtlik olevus, kellel on kaks peenikest jalga ja kätt, suured ovaalsed silmad ning kaks krussis antenni ehk krimblit. Vihmapiisast sündinud rõõmsameelne ja seiklushimuline tegelane pääseb sageli rasketest olukordadest, kuna suudab oma kuju muuta.

Klaabu loodi lasteajakirja Täheke tellimusel. 

*"Ajakirjast Täheke anti ülesanne, et ma kirjutaksin-joonistaksin loo originaalsest tegelasest, kel oleksid võluvõimed, aga et laps saaks ise lihtsasti teda joonistada ja valmistada," kirjeldas tegelase sündi Avo Paistik.*
*"Läksin koju ja küsisin naise käest muna. Nii valmistasin munast Klaabu, plastiliinist tegin käed ja jalad, harjastest kolm ripset ja joonistasin näo. Kui 2,5-aastane poeg Hanno nägi Klaabu peas plastiliini, küsis ta, mis krimblid need on. Viisin valmis Klaabu Tähekesse."*
Tähekeses ilmusid kord kuus Jaan Rannapi kirjutatud Klaabu lood, mis valmisid Paistiku joonistatud piltide põhjal. Paistiku kinnitust mööda on Klaabu sünnipäev 24. oktoober 1975.

Paistik on teinud Klaabuga peaosas ka multifilmid "Klaabu, Nipi ja tige kala" (1979) ning "Klaabu kosmoses" (1981). 1983. aastal ilmus samalt autorilt raamat "Klaabu". 2010. aastal lavastas Andres Roosileht Nukuteatris Paistiku näidendi "Klaabu". Üks lavastuse muusika autoreid Jaagup Kreem luges samal aastal sisse Klaabu lugude heliraamatu.

2010. aastal avati Tartus Klaabu lasteaed.

Viited
------

1. ↑  Jana Treier "Avo Paistik ja Klaabu" Tartu lasteaia Klaabu kodulehel, 04.11.2009 (vaadatud 20. juunil 2013)

Välislingid
-----------

* Jana Treier "Avo Paistik ja Klaabu" Tartu lasteaia Klaabu kodulehel, 4. november 2009
* Urmas Hännile "Klaabu heliraamat" Postimees, 15. oktoober 2010
* "Klaabu" lavastuse tutvustus Nukuteatri kodulehel
Trükimustriline organdiikleit 1860. aastatest
**Klaasbatist** ehk **organdii** on labases siduses puuvill- või viskooskiust kootud läikiv batist.

Sõnavara
--------

Mõned allikad käsitlevad klaasbatisti ja organdiid sünonüümidena, teised eristavad valget klaasbatisti ning trükimustrilist organdiid. 1930. aastate eesti moekirjandus nimetab klaasbatisti ja organdiid (*organdi*, *organdy*) eri kangastena kraede, pluuside ja lasterõivaste materjalidena.

Sarnane tekstiil on organza. Võõrsõnade leksikon käsitleb siidikiust organzat ja puuvill- või tehiskiust organdiid sünonüümidena, samas kui tekstiilitootjad, -müüjad ja õmblejad eristavad omadustelt erinevaid organzat ja organdiid.

Omadused
--------

Klaasbatist kootakse merseriseeritud, pleegitatud ja 64% väävelhappega töödeldud niidist ja töödeldakse leelise abil läbipaistvaks ning jäigaks. Nagu tavaline batist, on organdii väga peenekoeline, õhuke ja läbikumav.

Jäikuse tõttu on organdii kergesti kortsuv, sellest õmmeldakse kergeid suveriideid, pluuse ja õhtukleite ning kujundatakse moeaksessuaare (pruudi- ja muud loorid, kaunistused).

Viited
------

1. ↑  A. Tervonen. Kangad. Argo, 2016
2. ↑  A. Tervonen. Kangad. Argo, 2016
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. detsember 2019. Vaadatud 18. detsembril 2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Klaasbatist** |
**Harald Aasa** (30. november 1922 Silmsi, Koigi vald, Järvamaa – 25. detsember 2014) oli eesti viiuldaja ja pedagoog.

Ta õppis viiulimängu Tartu Kõrgemas Muusikakoolis 1937–1941 Evald Turgani viiuliklassis, 1947–1952 Tartu Riiklikus Muusikakoolis Eduard Poolakese viiuliklassis ning 1952–1957 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis professor Vladimir Alumäe viiuliklassis. 

Aastal 1941 mobiliseeriti ta Punaarmeesse, kus ta oli 1942–1945 Eesti Laskurkorpuse orkestri viiuldaja.

Ta töötas viiuldajana Vanemuise teatris 1947–1950, Eesti Raadio Sümfooniaorkestris 1952–1954, Eesti Filharmoonia keelpillikvartetis (koosseisus Endel Lippus, Harald Aasa, Herbert Laan, Toomas Tummeleht) 1962–1965.

Töötas pedagoogina Tallinna Lastemuusikakoolis (1956–1961), Tallinna Riiklikus Konservatooriumis (1961–1974), Tallinna Muusikakeskkoolis (direktorina 1974–1977, pedagoogina 1986–1997), Nõmme Lastemuusikakoolis (1978–1982)

Õpilasi: Mati Kärmas, Mare Teearu, Imbi Kuus, Tiiu Peäske, Mart Traksmann, Mati Kuulberg, Niina Murdvee, Toomas Veenre, Feliks Herman, Jaak Sepp, Mikk Murdvee jt.

Ta oli mitmete regionaalsete viiuldajate konkursside žürii liige (Minskis, Vilniuses).

Välislingid
-----------

* Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Armagnaci krahvi vapp
**Armagnacid** oli Prantsusmaa aadlisuguvõsa, mis sai alguse 961. aastal Armagnaci krahvi Bernard I-ga. Armagnacid olid oma mõjukuse tipus 14.–15. sajandil.

Armagnaci suguvõsa ei olnud 13. sajandil veel oma aladelt võimu projitseerimiseks piisavalt mõjukas. Kagu-Prantsusmaa mõjukas Toulouse'i suguvõsa sai albilaste ristisõjas Kapetingidelt lüüa ning väiksemad kohalikud dünastiad, nagu Foix, Commingesi krahvid ja Albreti suguvõsa said mõjuvõimu juurde.

14. sajandi alguses said Armagnacid endale Rodezi krahvkonna alad ning muutusid sellega kohalikul tasandil mõjukateks tegijateks. Kuna lisaks päritud aladele oli neil valdusi ka Gascogne'is, oli Armagnaci suguvõsa üks riigi tähtsamatest ning käis läbi ka Prantsusmaa valitsejadünastiaga.

15. sajandiks said Armagnacid endale veel alasid, mh Charolais', La Marche'i krahvkonna, Pardiaci krahvkonna, Castres' ja Nemoursi. 14. sajandil muutusid Argagnaci krahvid Prantsusmaa kuningaga lähedasteks, kuid 15. sajandil prooviti end suurema iseseisvuse huvides kuningast distantseerida. Kuningas Louis XI purustas nende sõltumatuspüüdlused jõuga ning lõplikult. Armagnacide allakäik lõppes 16. sajandil suguvõsa hääbumisega.

Armagnacide suguvõsa kuulsaim esindaja oli ilmselt Rodezi ja Armagnaci krahv ning Prantsusmaa konnetaabel Bernard VII, kes juhtis Armagnacide parteid saja-aastases sõjas Burgundide vastu.

Armagnacid pärinesid 8. või 9. sajandil tegutsenud Gascogne'i hertsogitest.

Allikad
-------

* Dunbabin, Jean, *France in the making, 843-1180*, Oxford University Press, 2000.
* Knecht, Robert, *The Valois: Kings of France 1328-1589*, Hambledon Continuum, 2007.
**Harald Johann Perten** (8. aprill 1913 Tallinn – 5. mai 1992 Sankt Gallen, Šveits) oli eesti (põllu)majandusteadlane ja (teravilja)keemik.

Elulugu
-------

Harald Johann Perten oli töösturi poeg.

Lõpetas 1930 Tallinnas J. Westholmi Gümnaasiumi, 1934 Tartu Ülikooli majandusteaduskonna, õppis 1934 õigusteaduskonnas. Korporatsiooni Vironia liige. Oli aastast 1934 oma isa leivatööstuse ärijuht Tallinnas. 

Põgenes 1944 Saksamaale, sealt 1945 Rootsi, oli 1945–1967 Stockholmis Statens Institut för Företagsutvecklingu teraviljalaboratooriumi keemik ja juhataja , 1967–1980 FAO teraviljaeriteadlane (-ekspert) Roomas, Senegalis ja Sudaanis, aastast 1981 Šveitsis Uzwilis firma Buler Brothers Ltd. nõuandja sorgo ja hirsi jahvatamise alal.

Teadustöö
---------

Avaldanud uurimusi teraviljakeemia ning sorgo ja hirsi töötlemisest. International Association Cereal Chemistry, American Association Cereal Chemistry liige. 20 teadustrükist.

Harald Perten oli aktiivne mootorratta- ja autosportlane, tennisist, harrastusfotograaf, filmimees ja helitehnik. Oli Stockholmi eesti tennisklubi SET üks asutajaid ja kauaaegne esimees. Alles pagulusse asununa tegi pressifotograafina kaastööd kohalikele Rootsi ajalehtedele. Võttis 1936 osa tähesõidust Berliini olümpiamängudele.

Teoseid
-------

* Application of falling number method for evaluating of alfa-amylase activity. // Cereal Chem. (1964) 41
* Milling of sorghum and millet. // IIC Sympos. Vienna, 1976
* Practical experience in processing of sorghum and millet in Senegal and in Sudan. // Cereal Food World (1983).

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. 1 2 3  "H. Perten 60-aastane". *Eesti Päevaleht = Estniska Dagbladet,*. 7. aprill 1973. Vaadatud 12.02.2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: üleliigsed kirjavahemärgid (link)
3. 1 2  "Persen ekspert Aafrikas". *Eesti Päevaleht = Estniska Dagbladet,*. 13. detsember 1978. Vaadatud 12.02.2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: üleliigsed kirjavahemärgid (link)
4. ↑  "Harald Perten lahkus". *Teataja : poliitika, kultuuri, ühiskonna- ja noorteprobleemide häälekandja = Estnisk tidning för politik, kultur, samhällsinformation och ungdomsfrågor,*. 23. mai 1992. Vaadatud 12.02.2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: üleliigsed kirjavahemärgid (link)

Kirjandus
---------

* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, III, 49
* Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm, 1984,, 92
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Vennashaud Haradziečnas
**Haradziečna** (valgevene keeles *Гарадзечна*, transkribeerituna **Garadzetšna**) on küla Valgevenes Bresti oblastis Pružany rajoonis Šani külanõukogus. Asulas on 146 elanikku (2012).

Vaatamisväärsusteks on õigeusu kirik ja teises maailmasõjas langenute vennashaud. XIX sajandil rajatud mõisahoone on hävinud.

Ajalugu
-------

31. juulil 1812 toimus Haradziečna all lahing kindral Aleksander Tormasovi juhitud Vene vägede ja Karl Philipp zu Schwarzenbergi ning Jean-Louis-Ébénézer Reynieri juhitud 40 000-mehelise väesalga vahel. Tänu vastaste vigadele õnnestus Tormasovil 18 000 mehega terve päeva rünnakutele vastu pidada ja öösel taanduda. Selle lahingu mälestuseks rajati külla aastal 1825 õigeusu kirik.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. juuni 2015. Vaadatud 15. augustil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Haradziečna** |

* Haradziečna
Pääsusaba
**Eesti rahvusliblikas** on Eesti Lepidopteroloogide Seltsi ettevõtmisel valitav liblikaliik, täiendamaks Eesti sümboolikat.

Valimine toimus 2017. aasta lõpukuudel.

Valimisteks esitati järgmised liigid (sulgudes saadud häälte arv ja protsent, hääletanuid oli kokku ligi viis tuhat): sini-paelöölane (861, 17,31%), rohukedrik (112, 2,25%), leinaliblikas (420, 8,44%), raba-võiliblikas (191, 3,84%), mustlaik-apollo (99, 1,99%), pääsusaba (2664, 53,56%), lapsuliblikas (282, 5,67%), harilik päevakoer (162, 3,26%) ja silmiksuru (183, 3,68%).

Rahvusliblikaid on valitud paljudes maades. Näiteks Soome rahvusliblikas on kevadsinitiib (*Celastrina argiolus*), Malaisia rahvusliblikas on *Trogonoptera brookiana*, Sri Lanka rahvusliblikas *Troides darsius*, Singapuri rahvusliblikas *Pachliopta aristolochiae*, jne.

Vaata ka
--------

* Aasta liblikas

Viited
------

1. ↑  Raimu Hanson 2017. Vaata ja vali: eesti rahvusliblikas selgub e-hääletusel. *Postimees* 18. okt.

Välislingid
-----------

* Rahvusliblika valimise teave.
**Klaasvill** on kiulise struktuuri ja kõrge soojusisolatsiooni võimega mineraalvilla liik. See isolatsioonimaterjal koosneb klaaskiududest ja sideainest, mis muudab struktuuri villale sarnaseks. Tootmisel tekivad klaaskiudude vahele mitmed väikesed õhutaskud, mis tagavad kõrge soojusisolatsiooniomaduse. Klaasvilla on erinevate termiliste ja mehaaniliste omadustega ning seda toodetakse rullidena, plaatidena, aga ka pealekantava pihustatava materjalina.

Tööpõhimõte
-----------

Gaasid on halva soojusjuhtivusega, mistõttu on neid hea kasutada isolatsioonimaterjalides. Klaasvillas tagab õhutaskute olemasolu vahutaoline struktuur, mis moodustub klaasi ja polümeeride kasutamisel. Klaasvillaga sama põhimõtet kasutatakse ka teistes keemilistes isolaatorites: kivivill, vahtpolüstürool, märgülikonna neopreenvahtkangad ning kangad nagu Gore-Tex ja polaarfliis. Samasugust isolatsioonipritsiipi võib kohata looduses udusulgedes ja isoleerivates karvades, näiteks naturaalses villas.

Omadused
--------

* Odav
* Soojapidav
* Kannatab kokkusurumist
* Vastupidav vibratsioonile
* Tõrjub niiskust
* Keskkonnasõbralik

Kasutus
-------

* Kipsseina soojustamine ja aukude täitmine
* Torude soojustamine
* Seinte ja lagede soojustamine
* Klaasvillast ripplae plaatide valmistamine
* Katuse soojustamine

Viited
------

1. ↑  Nick Connor (22.05.2019). "What is Glass Wool – Definition". *www.thermal-engineering.org*. Vaadatud 28.06.2022.
2. ↑  "Klaasvilla ja kivivilla võrdlus". *viimistlusehitus.ee*. Vaadatud 28.06.2022.
3. ↑  Gsearch (14.05.2021). "5 Uses of Glass Wool Insulation Materials". *tranquil.global*. Originaali arhiivikoopia seisuga 8.06.2022. Vaadatud 30.06.2022.
**Harald Busch** (23. august 1902 Tallinn – 1. detsember 1924 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (nooremleitnant) ja piirivalvur. 

Busch võttis osa Vabadussõjast. Ta sai 1919. aastal lipniku ja 1923. aastal nooremleitnandi auastme.

Busch lõpetas Tallinna Reaalkooli 1919. aastal, õppis Tartu Ülikoolis agronoomiat 1920–1922 ja õigusteadust 1922–1924. Ta kuulus Eesti Üliõpilaste Seltsi.

Busch astus 21. detsembril 1923 Piirivalve teenistusse, jätkates samal ajal õpinguid Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Ta täitis siseministri adjutandi ülesandeid.

1. detsembri riigipöördekatse sündmused
---------------------------------------

Busch tapeti kommunistide poolt 1924. aasta 1. detsembri riigipöördekatse ajal 10. rügemendi staabis.

Busch maeti sama aasta 4. detsembril. Matusetalitus toimus Tallinna Kaarli kirikus. Kirstud viidi vankritel mööda Kaarli puiesteed Vabaduse väljakule. Sealt viidi osa kirste Tallinna garnisoni ja Vana-Kaarli kalmistule. Busch maeti Vana-Kaarli kalmistule.

Isiklikku
---------

Tema isa oli ajakirjanik ja kirjastaja August Busch.

Viited
------

1. ↑  "1924. a. 1. detsembri sündmused Tallinnas". Kaitse Kodu!, 4/1925. Lk 131

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Harald Busch. Eesti ohvitseride andmekogu
**Harald Carlos Woldemar Rathlef** (ühe eesnimede rööpkuju: **Waldemar**, 1. märts 1872, Lahmuse vald, Tartumaa – 15. juuli 1944, Königsberg) oli Eesti majandusteadlane ja agronoom.

Elulugu
-------

Harald Carlos Woldemar Rathlef oli baltisakslane.

Lõpetas 1903 TÜ; loodusteaduste doktor (1926, Halle Ülikool). Oli 1904–08 Balti Seemnekasvatuse Ühingu ametnik Tartus ja Riias, 1908–14 Tartu lähedal Nõmmiku sordiaretusjaamas sordiaretaja, 1914–17 Vene armee ohvitserina I maailmasõjas, 1919–25 Halle Põllumajanduskoja ametnik, 1925–35 kirjastustöötaja, 1930–35 kartuliaretaja, 1934–44 Sangerhausenis roosikasvanduse (Zentralstelle für Rosenforschung) direktor ja teaduslik juhendaja, 1942–44 põllumajanduse eriteadlane Riias ja Minskis.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: rohumaaviljelus, koleopteroloogia. Aretanud neljatahulise odra sordid "Rathlefi neljatahuline", lipp-pöörisega kaera sordid "Nõmmiku parandatud lipukaer", "Rathlefi valge lühikese teraga ohtetu", "Rathlefi valge pika teraga ohtetu" ja "Rathlefi valge pika teraga ohtega".

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Grünland und Grünlandwertung. Berlin, 1927
* Die Rose als Objekt der Züchtung. Jena, 1937
* Die Rose und ihre Kultur. Stuttgart, 1940.

Kirjandus
---------

* Deutschbaltisches biographisches Lexikon 1710–1960. Köln, Wien, 1977, 607–608
* Agraarteadus (1992) 4, 263–266.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Eesti rahapoliitika** on 2011. aasta 1. jaanuarist saati osa euroala ja seega Eurosüsteemi keskpankade rahapoliitikast. 

Euroala rahapoliitika eesmärk on hinnastabiilsus, täpsemalt euroala keskmise inflatsiooni hoidmine keskpikas perspektiivis kahe protsendi lähedal, kuid mitte kõrgemal kui kaks protsenti. Põhilise poliitikakujundamise vahendina kasutatakse selleks Euroopa Keskpanga baasintressimäärade määramist.

Eesti keskpanga ehk Eesti Panga president kuulub hääleõigusliku liikmena Euroopa Keskpanga nõukogusse, mis määrab euroala baasintressimäärad.

Eesti Pank osaleb Eurosüsteemi kaudu rahapoliitika kujundamises ja ülekandmises, samuti euro rahatähtede ning müntide ringluse korraldamises. Eesti Pank väljastab krediidiasutustele rahapoliitilisi laene ja pakub neile hoiustamisvõimalusi. 

Koos teiste Eurosüsteemi keskpankadega osaleb Eesti Pank erakorralistes meetmetes, näiteks riikide võlakirjade turult ostmise programmis.

Eesti Pank tegutseb muudest riigiasutusetest sõltumatult ega allu Eesti Vabariigi Valitsusele.

Eesti Pank annab aru Riigikogule.

Eesti Pangal on keelatud otseselt või kaudselt krediteerida riigi- ja kohalikke eelarveid ning osta täidesaatva võimu organite poolt emiteeritud väärtpabereid.

Rahapoliitika enne euro kasutuselevõttu
---------------------------------------

Eesti riigi rahapoliitika alused olid määratud Eesti põhiseaduse, Eesti Panga seaduse ja teiste õigusaktidega.

Eesti krooni emissiooni ainuõigus oli Eesti Pangal. Krooni raharinglust korraldas Eesti Pank.

Kõik käibele lastud kroonid olid täielikult tagatud Eesti Panga kulla- ja konverteeritava välisvaluuta reservidega. Eesti Pangal puudus õigus krooni devalveerida.

Eesti rahapoliitika baseerus valuutakomitee süsteemil.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib vulkaanist; atolli kohta Filipiinidel vaata artiklit Apo atoll ja Peruu mäejumala kohta artiklit Apo (jumal); kurdi vabadusvõitlja kohta vaata artiklit Abdullah Öcalan* |

---

**Apo** on vulkaan Filipiinidel Mindanao saarel SOCCSKSARGENi ja Davao provintsi piiril. 

Vulkaani kõrgus on 2954 meetrit. Apo on Filipiinide kõrgeim mägi. 

Apo vulkaani nõlvadel esineb fumaroole, kuid viimase purske kohta kirjalikud ülestähendused puuduvad. Apo on kolme tipuga ja pealt võrdlemisi lame. Tipus on 500 meetri laiune vulkaanikraater, milles on väike kraatrijärv.

Apo on tegevvulkaan, mille purse ähvardaks mitut suurt linna: temast 40 km idas asub Davao piirkonna halduskeskus, ligi miljoni elanikuga Davao, 25 km lõunas asub Digos ja 20 km läänes Kidapawan. 

Apo on maasoojusenergia allikas. Mäe jalamil asub Agco järve kuurort, kus turistid saavad supelda kuumaveeallikates.

Apo on mägironijate jaoks üks Filipiinide kõige populaarsemaid sihtkohti. Mäe tippu on suhteliselt lihtne jõuda. Apo tippu viib mitu matkarada nii Davaost kui SOCCSKSARGENist. Keskmine matk võtab aega 2–4 päeva. Matka käigus saab vaadata nii kraatrijärve kui vana kraatrit. Mäele võib ronida ükskõik mis aastaajal.

Filipiinide Keskkonna- ja Loodusressursside Ministeerium on esitanud Apo mäe lisamiseks UNESCO maailmapärandi loendisse. Ministeerium loeb Apo mäge endeemluse keskuseks Mindanaol. See on taimestiku ja loomastiku suure bioloogilise mitmekesisusega piirkond. Metsatüüpe on Apo mäel kolm: jalamil troopiline vihmamets, kõrgemal keskmäestikumetsad ja lõpuks kõrgmäestikumetsad. Mäel elab umbes 270 linnuliiki, kellest üle 100 on endeemsed.

9. mail 1936 kuulutas Filipiinide president Manuel Quezon Apo ümbruse rahvuspargiks. Sellegipoolest on tänapäeval kõik matkarajad rämpsu täis. Liigne turistide hulk soodustab pinnase erosiooni. Mõned mägironijate ja vabatahtlike ühendused korraldavad igal aastal lihavõttepühade paiku mäe puhastamise kampaania.

Viited
------

1. 1 2 3  Suur maailma atlas, lk. 93
2. ↑  "Apo". *Global Volcanism Program* (inglise keeles). Smithsonian Institution. Originaali arhiivikoopia seisuga 14. november 2020. Vaadatud 5. veebruaril 2009.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)

Välislingid
-----------

 Apo – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Harald-Peter Siiak** (23. aprill 1923 Rakvere – 11. juuni 2007 Tallinn) oli eesti laulja (bariton) ja koorijuht.

Lõpetas 1941. aastal Rakvere I Gümnaasiumi.

II maailmasõja ajal teenis algul Saksa sõjaväes, 1943. aastast Soome 200. jalaväerügemendis. Naasis Eestisse 1944. Pärast sõda varjas end. Lõpetas 1951. aastal Tallinna Muusikakooli koorijuhtimise erialal ja 1956. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhtimise erialal Gustav Ernesaksa klassis.

Harald Siiak oli aastatel 1947–1967 Riikliku Akadeemilise Meeskoori laulja ja koormeister. Lisaks juhatas ta taidluskoore, sealhulgas 1951–1961 Järvakandi Tehaste meeskoori, 1961 naiskoori Baltika, 1964. aastast segakoori Helitron. 1990. aastate algusest oli ta Soomepoiste Meeskoori dirigent.

Aastatel 1967–1975 oli ta Jaan Kreuksi nimelise Noorsoo Kultuuripalee direktor ja kunstiline juht.

Ta on teinud koorilauluseadeid.

Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.

Tunnustus
---------

* 1985 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane
* 2002 Soome Lõvi Rüütelkonna Rüütlirist

Viited
------

1. 1 2  Peep Pillak, Heini Vilbiks. Soomepoiste elulood. Tallinn, 2015
2. ↑  Vabaduse eest: Soomepoiste lühielulood. Soome Sõjaveteranide Eesti Ühendus, 1997
3. 1 2  Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn: Valgus, 1990
4. ↑  "Eesti rahvusbibliograafia. Siiak, Harald, dirigent". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. jaanuar 2016. Vaadatud 19. jaanuaril 2016.
5. ↑  Eesti rahvusbibliograafia. Siiak, Harald, seadja[*alaline kõdulink*]
6. ↑  Kalmistute register HAUDI

Välislingid
-----------

* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Harald Siiak (1964)
Eesti rahvuskala – räim
2007. aastast on **Eesti rahvuskala** räim.

Eesti Kalaliidu korraldatud rahvuskala valimisel portaalis kalateebhead.ee osales üle 50 000 inimese, kes eelistasid napilt haugi. Konkursikomisjon aga kuulutas võitjaks räime, arvestades ka teistes portaalides toimunud hääletusi ja eksperdiarvamusi. Komisjonis valiti räim rahvuskalaks seitsme poolt- ja ühe vastuhäälega. "Komisjoni üksmeelne otsus oli anda väärikas tiitel räimele kui Eesti rahva põlisele toitjale. Haug on küll väga tähtis kala Eesti harrastuskalameestele, kuid ta ei puuduta nii palju eestlaste elu kui räim," selgitas Kalaliidu juhataja ja valimiskomisjoni esimees Valdur Noormägi.

Viited
------

1. ↑  "Eesti rahvuskala konkursi võitis räim" Tarbija24.ee, 22. veebruar 2007

Välislingid
-----------

* "Tuiksoo kuulutab välja rahvuskala konkursi" EPL Online 23. august 2006
* "Viis kala kandideerivad rahvuskala tiitlile" Tarbija24, 29. jaanuar 2007
* "Eesti rahvuskala konkursi võitis räim" Postimees.ee, 22. veebruar 2007
Kreeklaste paiknemine maailmas ██ Kreeka
██ + 1.000.000
██ + 100.000
██ + 10.000
██ + 1.000
**Kreeklased** (kreeka keeles *Έλληνες* *Ellenes*), ajaloolise nimetusega **hellenid**, on kreeka keelt kõnelev rahvas Kreekas, Küprosel ja nende naaberaladel. Suur osa neist elab ka diasporaas, üle kogu maailma leidub arvukalt kreeka kogukondi. Kokku on kreeklasi maailmas 14–17 miljonit; neist elab Kreekas 10,28 miljonit (2001), Ameerika Ühendriikides 1,39–3 miljonit (2009), Küprosel 0,79 (2008), Austraalias 0,37–0,7 (2006) ja Suurbritannias 0,4 miljonit.

Juba antiikajal rajasid kreeklased kolooniaid kogu Vahemere ümbruses, kuid kreeka asustus keskendus siiski Egeuse merele, mille rannikualadel kõneldakse tänini kreeka keelt. 20. sajandi alguseni elasid kreeklased eelkõige Kreeka poolsaarel, Väike-Aasia läänerannikul, Pontoses, Egiptuses, Küprosel ja Konstantinoopolis; enamik neist piirkondadest kuulus 11. sajandi lõpul Bütsantsi keisririigi alla ning antiikajal olid seal Kreeka kolooniad.

Pärast Kreeka-Türgi sõda 1919-1922 vahetas suur osa Kreeka ja Türgi elanikest elukohariiki, mistõttu kreeklaste asualaks jäid pea täielikult tänapäevane Kreeka riik ja Küpros. Kreeka kogukondi leidub veel Lõuna-Itaaliast Gruusiani ning paljudes kaugemates riikides. Tänapäeval kuulub enamik kreeklasi Kreeka Õigeusu Kirikusse; Kreeka elanikest on õigeusklikke 98%, muslimeid 1,3% ja muid 0,7%.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kreeklased** |

* Hellenid