recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nikolaus Barbie** (ka **Klaus Barbie**, hüüdnimega **Lyoni Lihunik**; 25. oktoober 1913 – 25. september 1991) oli Natsi-Saksamaa riigiametnik. Vichy valitsuse ajal Prantsusmaal Lyonis teenistuses olles piinas ta Gestapo vange, peamiselt juute ja Prantsuse vastupanuliikumise liikmeid. Pärast teise maailmasõja lõppu aitas Ameerika Ühendriikide luure tal põgeneda Boliiviasse, kus ta asus sealset režiimi opositsiooni piinamise ja represseerimise alal nõustama. Ameerika Ühendriigid tegid natsist Klausiga koostööd tema antikommunistlike teenete eest.

Hiljem värbas ta Lääne-Saksamaa luure. Tõenäoliselt mängis Barbie rolli 1980. aastal Luis García Meza poolt La Pazis korraldatud riigipöördes. Kui Boliivia diktatuur langes, ei saanud Barbie enam riigilt kaitset. 1983. aastal andsid võimud ta välja Prantsusmaale, kus talle mõisteti inimsusvastaste kuritegude eest eluaegne vanglakaristus. Kuigi ta oli juba 1947. ja 1954. aastal *in absentia* surma mõistetud, ei viidud varasemat kohtuotsust täide, kuna oktoobris 1981 kaotati Prantsusmaal surmanuhtlus. Barbie suri 25. septembril 1991 vangis olles vähki.

Vaata ka
--------

* Operatsioon Cóndor
* Operatsioon Bloodstone
* Alice Vansteenberghe
* Hotel Terminus: The Life and Times of Klaus Barbie

Viited
------

1. ↑  "Klaus Barbie The Butcher of Lyon". *Holocaust Research Project*. Vaadatud 29. september 2015.
**Augusti keskmine õhutemperatuur** on kliimanäitaja, mis arvestatakse mingis kohas tehtud mitmeaastaste vaatluste alusel. 

Augusti jooksul mõõdetud õhutemperatuuride alusel arvestatakse kuu keskmine õhutemperatuur. Kogu vaatlusperioodi andmed liidetakse ja jagatakse aastate arvuga.

August on kõige soojem kuu põhjapoolkera mõnes mereäärses kohas, näiteks Tōkyōs, Sŏulis, Vladivostokis, Sotšis, İstanbulis, Roomas, Los Angeleses, Miamis.

Tabel
-----

Tabelis on toodud augusti keskmine õhutemperatuur aastatel 1981–2010 maailma eri paikades.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Linn | Helsingi | Tallinn | Moskva | Berliin | London | Kiiev | Rooma | Toronto | Vladivostok | New York | Tōkyō | Kairo | Sydney | Buenos Aires |
| Õhutemperatuur, °C | 15,8 | 16,0 | 17,0 | 19,2 | 17,6 | 19,7 | 24,5 | 20,6 | 19,8 | 24,0 | 27,4 | 28,5 | 13,9 | 12,8 |
|

Viited
------

1. ↑  World Meteorological Organization
2. ↑  Ilm ja kliima

| * v
* r
Õhutemperatuur |
| --- |
| Keskmine | 
ööpäev - aasta - kuu - jaanuar - veebruar - märts - aprill - mai - juuni - juuli - august - september - oktoober - november - detsember |
| Ekstreemumid | 
Kliimarekordid - Külmarekordid - Õhutemperatuuri miinimum - Õhutemperatuuri maksimum - Soojarekordid |
| Amplituud | 
ööpäev - aasta |
**Klaus Bodinger** (14. mai 1932 Wrocław, Poola – 6. aprill 1994 Strasbourg, Prantsusmaa) oli saksa ujuja, kes oli spetsialiseerunud 200 m rinnuliujumisele. Sellel alal tuli ta aastatel 1952–1953 kaks korda riigi meistriks ja aitas Ida-Saksamaal 1954. aastal Euroopa meistriks tulla. Seejärel kolis ta Lääne-Saksamaale, kus tuli aastatel 1955, 1957 ja 1958 kolm korda riigi meistriks. Samuti aitas ta Lääne-Saksamaal võita 1958. aastal Euroopa meistrivõistlustel pronksmedali.

Bodingeri treenis Herbert Neweklowsky, kes oli enne teist maailmasõda Spandau linnas veepalli mänginud. 1952. aastal tuli Bodinger BSG Steel North Leipzigi klubi koosseisus esimest korda Saksa DV meistriks 200 meetri rinnuliujumises. Järgmisel aastal liitus ta BSG Motor Gohlis-Nordiga. Ta tuli taas Saksa DV meistriks 200 meetri rinnuliujumises ning võitis 100 meetri rinnuliujumises ja 4 x 200 meetri teateujumises teise koha. Pärast seda, kui ta oli 1954. aastal parandanud Saksa DV rekordi 200 meetri rinnuliujumises 2.40,0 minutini, ujus ta 1954. aastal Torinos toimunud Euroopa ujumise meistrivõistlustel 200 meetrit 2.40,9 minutiga ja tuli sellega meistriks.

Juba Euroopa meistrivõistluste ajal olid Neweklowsky ja Bodinger ühendust võtnud Lääne-Saksamaa ametnikega, 1955. aasta alguses lahkusid nad koos Saksa DV-st ja liitusid Karlsruhe ujumisklubiga Neptune 1899. Lääne-Saksamaa meistrivõistlustel 1955. aastal tuli Bodinger 200 meetri rinnuliujumises esimest korda Lääne-Saksamaa meistriks. 1957. ja 1958. aastal ta kordas seda. Lisaks tuli Bodinger Karlsruhes lühirajaujumise meistriks ja võitis ka kaks teatevõistlust. 1958. aastal Budapestis toimunud Euroopa ujumise meistrivõistlustel võitis ta ajaga 2.41,4 pronksmedali Nõukogude Liidu ujuja Leonid Kolesnikovi ja itaallase Roberto Lazzari järel.

Bodinger lõpetas oma sportlaskarjääri 1950. aastate lõpus ja otsis tööd kontoritöötajana. Lihavõtte pühapäeval 1994 suri Bodinger Strasbourgis hotellitoas.
Auguste Lumière ja Louis Lumière
**Auguste Marie Louis Nicolas Lumière** (19. oktoober 1862 Besançon – 10. aprill 1954 Lyon) ja **Louis Jean Lumière** (5. oktoober 1864 Besançon – 6. juuni 1948 Bandol), ka **vennad Lumiere'd**, olid prantsuse filmipioneerid.

Nende nimi *lumière* tähendab prantsuse keeles valgust.

Nende auks on nimetatud asteroid 775 Lumière.

Elulugu
-------

Vennad sündisid kaheaastase vahega Besançonis, kolisid 1870. aastal Lyoni ja käisid seal koolis. 

Nende isal Claude-Antoine Lumière'l oli fotograafiaettevõte, kus mõlemad vennad töötasid. Pärast seda, kui isa 1892. aastal vanaduspõlve veetma jäi, hakkasid vennad tegelema liikuvate piltidega. Nad patenteerisid rea uuenduslikke meetodeid, näiteks filmilindi perforatsiooni. Nende kinematograaf patenteeriti 13. veebruaril 1895 ja esimene filmimaterjal lindistati sellega sama aasta 19. märtsil. Kaadrid näitasid töölisi lahkumas Lumière'i tehasest.

Esimesed filmiseansid toimusid juba samal aastal. Esimest korda näidati Lumière'de liikuvaid pilte avalikult ja tasu eest 28. detsembril 1895 Pariisis Grand Café keldriruumis. Näitamisele tuli kümme lühikest filmi. Iga film oli 17 meetrit pikal lindil ja kestis 40–50 sekundit. Kinematograaf võimaldas nii filmi lindistada kui ka projitseerida.

1896. aastal läksid vennad oma kinematograafiga turneele, mille käigus külastasid Bombayd, Londonit, Montréali, New Yorki ja Buenos Airest.

Varsti pärast seda pöörasid vennad tähelepanu filmitegemiselt värvifotograafiale ning patenteerisid 1903. aastal autokroommenetluse.
Augustin Pyrame de Candolle
**Augustin Pyrame de Candolle** (on kasutatud ka nimekuju **Augustin Pyramus de Candolle**; 4. veebruar 1778 Genf – 9. september 1841) oli Šveitsi botaanik. 

Pärast Genfi ülikooli lõpetamist siirdus ta Pariisi, kus 1799 avaldas neljaosalise teose "Plantarum historia succulentarum" ja 1802 "Astragalogia". Nendega pälvis ta Georges Cuvier' ja Jean-Baptiste Lamarcki tähelepanu.

Ta oli esimene, kes sõnastas olelusvõitluse, mida ta nimetas "looduse sõjaks". Nimelt kirjutas ta, et taimed on üksteisega sõjas, mille all pidas ta silmas võitlust valguse, toitainete ja teiste loodusressursside pärast. Need tema vaated mõjutasid ka Charles Darwinit.

Aastatel 1803–1815 kirjutas ta Lamarcki üleskutsel Prantsuse taimestikust ("Flore française") põhjaliku ülevaate. Selle suurtöö kokkuvõtlikus teoses "Principes élémentaires de botanique" kirjeldas ta oma taimeklassifikatsiooni uusi põhimõtteid, mis järgisid Linné kunstliku süsteemi asemel võimalikult loomulikke põhimõtteid. 

1804 sai ta Pariisis meditsiinidoktoriks. Seejärel avaldas ta uurimuse "Essai sur les propriétés médicales des plantes" ja 1806 uurimuse "Synopsis plantarum in flora Gallica descriptarum". Prantsusmaa valitsuse palvel veetis ta järgmise 6 aasta suved botaanika- ja põllumajandusuuringutes kõikjal Prantsusmaal. Uuringute tulemused avaldas ta 1813 teoses "Théorie élémentaire de la botanique" ("Botaanika algteooria"). 1807 määrati ta Montpellier' ülikooli arstiteaduskonna botaanikaprofessoriks. 1810 asutati samas ülikoolis loodusteaduskonna botaanika õppetool, kus ta töötamist jätkas. 1816 naasis ta oma sünnilinna Genfi ja 1817 kutsus Genfi kantonivalitsus ta äsjaloodud loodusajaloolase ametikohale. Genfis töötas ta surmani ja oma ülejäänud elu pühendas ta endaloodud taimeklassifikatsiooni täiustamisele.

Tema tuntuim teos oli "Prodromus Systematis Naturalis Regni Vegetabilis", millest ta jõudis enne surma välja anda 7 köidet. Teose lõpetas tema poeg Alphonse Pyrame de Candolle.

Tema kirjeldatud taksonite juurde märgitakse autorilühend **DC.**.
**Augustin Krooni** (ka **August Krooni**; 21. detsember 1892 (vkj)/ 2. jaanuar 1893 Sassi küla, Sinalepa vald, Ridala kihelkond, Läänemaa – 3. detsember 1949 Volgolag, Jaroslavli oblast) oli eesti advokaat. 

Alghariduse sai ta Mäemõisa õigeusu kihelkonnakoolis Läänemaal. Õppis 1904–1912 Riia Vaimulikus Seminaris (lõpetas selle üldharidusliku kursuse). 1912–1916 õppis ta Varssavi ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas (lõpetas). 

Pärast Aleksandri sõjakooli lõpetamist Moskvas jaanuaris 1917 teenis allohvitserina Vene sõjaväes Soomes ja sama aasta sügisest peale Eesti Tagavara Jalaväepataljonis Tartus.

Vabadussõja ajal teenis Soomusrongide diviisis. Vahetult enne ja pärast töötas Saaremaa Ühisgümnaasiumis ladina keele ja ajalooõpetajana. 1922–1926 (lõpetas *cum laude*) õppis Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Akadeemiliselt oli ta korporatsioon Rotalia liige.

1921–1927 oli ta Hugo Treffneri Gümnaasiumi ajaloo- ja kodanikuteaduse õpetaja, alates 1933 vannutatud advokaat Rakveres. 1942 määrati ta jaoskonnakohtunikuks Narva.

Arreteeriti NKVD poolt 22. veebruaril 1945 Nõmmel, suri Nõukogude vangilaagris 3. detsembril 1949.

Teos
----

* Sõduri käsiraamat. Korraldanud A. Kaswand ja A. Krooni. [Tallinn] : Soomusrongide Diviisi Tagavara-Pataljon, 1920

Tunnustus
---------

* 1936 Eesti Punase Risti II järgu II astme teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema vend oli arst Eugen Krooni.

Ta oli abielus sise- ja lastearsti Natalie Krooniga (sündinud Kutter; 1901–1943).

Viited
------

1. ↑  Kaja, nr 226, 30. september 1926
2. ↑  Sõna nr 144, 26. juuni 1942, lk 3

Välislingid
-----------

* Eesti ohvitserid 1918-1940
* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
**Uguņciems** (vanasti ka **Uguņi**) on küla (*skrajciems* ehk hajaküla) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Vandzene valla idaosas.

Küla asub Grīva jõe ääres merepinnast 14 meetri kõrgusel. Uguņciems on tekkinud endise Uguņi mõisa (*Uggunzeem*) keskuse juurde. Külas on raamatukogu.

Külas asuv Tīrumi keskaegne kalmistu ja hiiepaik Basese Libahundikivi on muinsusmälestistena kohaliku kaitse all.

Aastal 2015 oli külas 101 elanikku, aastail 2017 ja 2020 oli elanikke 102.

Uguņciemsi veski

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze, vaadatud 2.04 2020
2. ↑
3. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Uguņciems** |

| * v
* r
Vandzene valla asulad |
| --- |
| 
Dārte **·**  Iģene **·**  Klāņi **·**  Lādzere **·**  Skreite **·**  Sniķeri **·**  Uguņciems **·**  Upesgrīva **·**  Valgalciems **·**  **Vandzene** **·**  Vandzenes skola **·**  Vecumvirsa |
**Mäksa mõis** (saksa keeles *Mäxhof*) oli rüütlimõis (fideikomiss) Võnnu kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Tartu maakonda Kastre valla territooriumile.

Ajalugu
-------

Mäksa mõisa on esmamainitud 1555. aastal, mil see kuulus Meckside suguvõsale. Hiljem vahetusid mõisa omanikud sageli. 

Lõviskulptuur mõisa väraval
Pärast Põhjasõda kuulus Mäksa Schlüteritele, Löwensternidele ja Essenitele. Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta võõrandamist oli Otto von Essen.

Mõisaansambel
-------------

Mäksa mõisa väravad septembris 2014
Mäksa mõisasüda asub Emajõe paremal kaldal. Härrastemaja vanem osa on kahekorruseline ning on ehitatud varaklassitsistlikus stiilis 18. ja 19. sajandi vahetusel. 19. sajandi lõpus lisati peahoone parempoolsesse otsa ühekorruseline historitsistlik tiibehitis. Tiibhoonele annavad omapära kaaraknad ja lamedad kolmnurkfrontoonid.

Nüüdisajal on härrastemaja eravalduses ning seda on restaureeritud. Enamik kõrvalhooneid on hävinud või varemeis.

Mõisa kalmistu
--------------

Mäksa mõisa kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult umber 0,6 km kaugusele kagusse. Seal on ka uusgooti stiilis matusekabel.

Essenite kabel Mäksa mõisa lähedal

Vaata ka
--------

* Eesti mõisate loend

Kirjandus
---------

* Hagemeister, Heinrich von; F. von Bulhovden (1836). *Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands T. 1–2*. Riga: E. Frantzen. Lk-d lk 40.
* Maiste, Juhan. Nutt, Nele. *Tartumaa mõisad*. Näituse "Kaotatud paradiis" kataloog. − Eesti Põllumajandusülikool. Maastikuarhitektuuri eriala toimetised II. Balti villa rustica II. Tartu: 2005. Lk 61–3.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Mäksa mõis** |

* Mäksa mõisast Eesti mõisaportaalis

Võnnu kirik
Võnnu kihelkond

**Kirik**: Võnnu  

**Mõisad**: Ahja mõis | Issaku mõis | Kaagvere mõis | Kiidjärve mõis | Kriimani mõis | Kurista mõis | Kõnnu mõis | Leevi mõis | Lootvina mõis | Mäksa mõis | Poka mõis | Rasina mõis | Sarakuste mõis | Tammepee mõis | Uue-Kastre mõis | Vana-Kastre mõis | Vastse-Kuuste mõis
"**Augusta Carolina**" on Gert Helbemäe 1942. aastal valminud ajalooline näidend neljas vaatuses, mis käsitleb aastatel 1787–1798 Koluvere piiskopilinnuses aset leidnud sündmusi.

Näidend on ümber töötatud samanimelisest kuuldemängust, mis võitis 1939. a. Riigi Ringhäälingu kuuldemängude võistlusel kolmanda koha.

Sisu
----

Peategelane on Braunschweig-Wolfenbütteli printsess Auguste Karoline, kes on 17-aastaselt abiellunud Württembergi printsiga. Prints asub Soome asehaldurina Katariina Suure teenistusse. Printsessi edasine abielu areneb teravate konfliktideni oma mehega ning Katariina Suur saadab õnnetu printsessi kuni ametliku lahutuseni Eestisse Koluvere piiskopilinnusesse. Printsessi saabumisega Koluvere lossi näidend algabki. Prints oma lastega lahkub Venemaalt. Eemal kodust ja palavast armastatud lastest, ootab printsess Koluveres peaaegu kaks aastat otsust, mis teda lossi müüride vahelt vabastaks, olles samal ajal täiesti omapärase lossivalitseja meelevallas. 1788. aastal sureb printsess väga salapärastel asjaoludel ja maetakse Kullamaa kirikusse, ilma et lossi müüride vahel toimunud tragöödiat kunagi oleks suudetud täielikult selgitada. Selline on näidendi ajalooline tagapõhi.

Sisulise ülesehituse huvides ei ole autor ajaloolistest tõsiasjadest täielikult kinni pidanud, vaid on andnud ruumi oma fantaasiale ja julgetele oletustele.

Viited
------

1. ↑  ""Augusta Carolina"". Eesti Sõna. 25.02.1943. Nr 45, lk 4. Vaadatud 30.12.2017.[*alaline kõdulink*]
**All That Remains** on Springfieldist Massachusettsist pärit *metalcore*'i viljelev ansambel. Nad on välja andnud üheksa stuudioalbumit, millest viimane "Victim of the New Disease" ilmus 2018. aastal.

Ajalugu
-------

All That Remainsi debüütalbum "Behind Silence and Solitude" ilmus 26. märtsil 2002. Bändi esimene album sisaldas vähe "puhast vokaali" ning koosnes rohkem meloodilise *death metal'*i elementidest, mistõttu erines see ansambli järgnevatest kauamängivatest. See oli ka ansambli ainuke album koos kitarrist Chris Bartletti ja basskitarrist Josh Stolowitziga. Veidi aega peale debüütalbumi ilmumist üritas All That Remainsi laulja Philip Labonte saada hoopis ansambli Killswitch Engage'i vokalistiks. Valituks osutus aga Howard Jones ning Philip Labonte jäi All That Remainsi ridadesse.

Nende teine album, "The Darkened Heart" anti välja 23. märtsil 2004. Album oli oma eelkäijast edukam ning sisaldas ka "puhast vokaali". Sellelt albumilt ilmus kolm singlit: "This Darkened Heart", "Tattered on My Sleeve" ja "The Deepest Gray". Albumi produtseeris Killswitch Engage'i kitarrist Adam Dutkiewicz.

Kolmas album, "The Fall of Ideals", anti välja 11. juulil 2006. Selle produtsendiks oli taas Adam Dutkiewicz. Seda peetakse nende läbilöögi albumiks, sest sellega siseneti Billboard 200 edetabelitesse ning esimesel nädalal müüdi albumit 13 000 eksemplari. Albumi esiksingliks sai "This Calling", mis oli ka filmi "Saag III" ("Saw III") heliribal ning laulu muusikavideo sisaldas kaadreid samast filmist. Lisaks tehti videod lauludele "The Air That I Breathe" ja "Not Alone".

Ansambli neljas stuudioalbum "Overcome" ilmus 19. septembril 2008. Ühtlasi on see ka ansambli esimene album, mille produtsent ei ole Adam Dutkiewicz, vaid Jason Suecof.

Liikmed
=======

Praegused
---------

* Philip Labonte – vokaal
* Mike Martin – kitarr
* Jason Costa – trummid
* Aaron Patrick - basskitarr, taustavokaal
* Jason Richardson - kitarr

Endised
-------

* Chris Bartlett – kitarr
* Matt Deis – basskitarr (praegu ansamblis CKY)
* Josh Venn – basskitarr (praegu ansamblis She Is A Liar)
* Mike Bartlett – trummid
* Colin "Beaulieu" Conway – trummid (praegu ansamblis Frozen)
* Shannon Lucas – trummid (praegu ansamblis The Black Dahlia Murder)
* Tim Yeung – trummid (praegu ansamblis Divine Heresy)
* Oli Herbert – kitarr
* Jeanne Sagan – basskitarr

Diskograafia
============

Stuudioalbumid
--------------

* "Behind Silence and Solitude" (2002)
* "The Darkened Heart" (2004)
* "The Fall of Ideals" (2006)
* "Overcome" (2008)
* "For We Are Many" (2010)
* "A War You Cannot Win" (2012)
* "The Order of Things" (2015)
* "Madness" (2017)
* "Victim of the New Disease" (2018)

Singlid
-------

* "The Deepest Gray"
* "The Darkened Heart"
* "Tattered on my Sleeve"
* "This Calling"
* "The Air That I Breathe"
* "Not Alone"
* "Six"

DVD
---

* "All That Remains Live" – kollektsioon kahest kontserdist, intervjuud ansambliliikmete ja fännidega. Lisaks ka kaadreid lava tagant.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib organiseeritud inimeste kogumist või ettevõtetest; eluta massi organiseerumise kohta elusorganismides vaata artiklit Organisatsioon (bioloogia)* |

---

Igapäevases tähenduses on **organisatsioon** kahe või enama inimese kogum, mis toimib sihipäraselt ühise sõnastatud eesmärgi nimel. Erinevates sotsiaalteaduste ja ühiskonnategevuse valdkondades määratletakse organisatsiooni erinevalt, kuid valdav on arusaam, et tähtsad on inimesed ja kooskõlastatud tegevus.

Ühiskonnas tegutsevale organisatsioonile omased tunnused on tegevused, tööjaotus, juhtimine, ressursid jne. Selles valdkonnas on organisatsioonide tegevust käsitlevateks distsipliinideks organisatsioonikäitumine (sotsiaalpsühholoogia valdkonnana) ja organisatsiooniteooria.

Organisatsioonide loomise aluseks on usk, et ühistegevuse tulemuseks võib olla tulem, mis sama hulga üksikisikute tegevusena ilma keskse koordineerimiseta ja tööjaotuseta ei oleks võimalik. Edukat ja efektiivset koostööd, millest sünnib positiivne tulem, nimetatakse mõnikord sünergiaks.

Mõnede organisatsioonide nimetuste ja vormide näitena saab kirjutada sellise loetelu, seltsing, MTÜ, klubi, koda, liit, alaliit jne.

Vaata ka
--------

* Arendusjuht
* Asutus
* Juhtimine
* Organisatsioonikultuur
* Organisatsioonikäitumine
* Organisatsioonipsühholoogia
* Organisatsiooni sotsialiseerumine
* Sihtasutus
***Organic Estonia*** on 2015. aastal Eesti Arengufondi korraldatud teise Arenguidee konkursi võitnud idee. Võidutööde valiku kriteeriumiks oli, et see tõstaks inimeste elu kvaliteeti ning toetaks positiivseid muutusi Eesti majanduses. Selle teostamiseks on loodud mittetulundusühing.

Organic Estonia eesmärgiks on muuta mahemajandussektor Eestis arvestatavaks ekspordi- ning majandusharuks, muutes mahemajandusega seonduv asjaajamine lihtsamaks, tagasisidestatuks ja koordineeritumaks.

Organic Estonia meeskonda kuuluvad:

* Siim Kabrits - idee autor, ettevõtja, Eesti ühe suurema metsamarjade ekspordiga tegeleva ettevõtte Berry Group juht ja üks omanikest;
* Erki Peegel – ettevõtja, kommunikatsioonibüroo Peegel ja Partnerid juhtiv partner;
* Krista Kulderknup – 20 aastase turunduskogemusega konsultant ja projekti eestvedaja;
* Katre Ratassepp – RMK kommunikatsiooniosakonna juhataja.

Vaata ka
--------

* Ökoriik Eesti

Viited
------

1. ↑  Info väljaandes Põllumajandus.ee.

Välislingid
-----------

Organic Estonia koduleht.
Stuart Armstrong 2017. aastal Celticu särgis
**Stuart Armstrong** (sündinud 30. märtsil 1992 Invernessis) on Šotimaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Premier League'i klubis Southampton ja Šotimaa jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Dundee Unitedis, mille meeskonnas tegi debüüdi 2010. aastal. Ta mängis Dundee Unitediga Šotimaa kõrgliigas neli ja pool hooaega. 2015. aasta veebruaris liitus ta Šotimaa kõrgliiga klubiga Celtic. Ta tuli klubiga neli hooaega järjest riigi meistriks.

2013. aastal valiti Armstrong Šotimaa liiga aasta noormängijaks. Hooaegadel 2013–14, 2014–15 ja 2016–17 valiti ta Šotimaa kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

2018. aasta juunis liitus ta Southamptoniga, kellega sõlmis nelja-aastase lepingu.

Šotimaa jalgpallikoondises tegi Armstrong debüüdi 26. märtsil 2017 mängus Sloveenia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 1. septembril MM-i valikmängus Leedu vastu.

Saavutused
----------

Celtic
* Scottish Premiership: 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2017–18
* Scottish League Cup: 2016–17, 2017–18
* Scottish Cup: 2016–17, 2017–18

Viited
------

1. ↑  "Stuart Armstrong: Southampton sign Celtic midfielder on four-year deal". BBC Sport. 26.6.2018. Vaadatud 13.3.2019

Välislingid
-----------

 Stuart Armstrong – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Profiil Southampton F.C. kodulehel
**Organisation Todt** (lühend **OT**) oli Fritz Todti asutatud Saksa riiklik ehitusorganisatsioon, mis tegutses aastail 1938–1945.

Organisation Todt Eestis
------------------------

OT osales aastatel 1941–1944 Saksa okupatsioonivõimude korraldatud sõjalistel ja riiklikel ehitustel ka Eesti aladel, muuhulgas paiknes Tallinnas, Harju tänav 45 OT Ostlandi peakorter. 

Juba 20. september 1941 keelati Tallinna Majanduskomando korraldusega kõigile ehitusmaterjali- ja ehitusmaterjalitööstustele ilma Organisatsioon Todti erilise loata igasugu ehitusmaterjalide väljaandmine. Keeld hõlmas eriti järgmisi ettevõtteid: tellisetehaseid, silikaattehaseid, katusekivitehaseid, lubjatööstusi, isoleerplaatidevabrikuid, šamottkivitööstusi, ehitusettevõtteid, ehitusabimaterjalivabrikuid, katusepapivabrikuid, bituumenitööstusi. Ehitusmaterjali- ja ehitusabimaterjali-kauplustel oli keelatud ilma Organisatsioon Todt loata välja anda ehitusmaterjali ja ehitusabimaterjali.

Viited
------

1. ↑  Tallinna Majanduskomando KORRALDUS, Linna Teataja, 20 september 1941
**Suulaeluu** (ladina *os palatinum*) on paljudel selgroogsetel peas paiknev paariline näokoljuluu. Suulaeluu on seinaks nina- ja suuõõne, silmakoopa ning tiibjätkesuulae augule.

Suulaeluu areng, anatoomia, asend, kuju ja morfoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. 

Koduloomadel paikneb suulaeluu koljubaasil kiil- ja ülalõualuu vahel ja koosneb kahest lestmest (*lamina horizontalis*, *lamina perpendiculatis*). Suulaeluus esineb suulaeurge (*sinus palatinus*).

Inimestel on suulaeluu näokoljuluu, mis koosneb kahest omavahel ühenduvast luuplaadist – rõht- ja püstleste –, mis ühenduvad ülalõualuuga.

### Suulaeluu ja hambad

 *Pikemalt artiklis Hambad#Madudel*
Enamikul tänapäevastel madudel paiknevad uurijate arvates hambad ka suulaeluul, välja arvatud infraseltsi *Scolecophidia*, ja maoperekondadesse *Plectrurus*, *Rhinophis*, kilpsaba, kalabariia, kummiboa, *Apostolepis*, pinnaserästik, munamadu, *Elachistodon*, *Emydocephalus*, *Ophryacus* isenditel, perekondades *Calloselasma*, lõgismadu ja eefa on tuvastatud isendeid kellel on hambad suulaeluul ja ka neid kellel need puuduvad.

Suulaeluu koos tiibluu ja teiste luudega osalevad hammustamisel.

Viited
------

1. ↑  "Meditsiinisõnastik" 740:2004.
2. ↑  Enn Ernits, Esta Nahkur, "Koduloomade anatoomia", Eesti Maaülikool, Tartu, Halo Kirjastus, lk 53, 2013, ISBN 978-9949-426-28-8.
3. ↑  D. Luke Mahler, Maureen Kearney, The Palatal Dentition in Squamate Reptiles: Morphology, Development, Attachment, and Replacement, Zoology NEW SERIES, NO. 108, lk 6,7,14,15, 10. juuli 2006, FIELD MUSEUM OF NATURAL HISTORY, veebiversioon (vaadatud 29.04.2014) (*inglise keeles*)

Välislingid
-----------

* Horst Erich König, Hans-Georg Liebich, Veterinary Anatomy of Domestic Mammals: Textbook and Colour Atlas, lk 69, 3.trükk, Schattauer, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 30.04.2014) (*inglise keeles*)
* Alexandra Deufel, David Cundall, Prey Transport in "Palatine-Erecting" Elapid Snakes, JOURNAL OF MORPHOLOGY 258:358 –375 (2003), veebiversioon (vaadatud 30.04.2014) (*inglise keeles*)
* Sissekanne Terminologia Anatomica-s A02.1.13.001: Os palatinum. Suulaeluu
* Sissekanne Nomina Anatomica Veterinaria-s Os palatinum. Suulaeluu, lk 16, 5. väljaanne, 2012
**Norra kroonprints Haakon** (sündinud **Haakon Magnus** 20. juulil 1973 Oslos) on Norra kuningriigi troonipärija. Temast sai kroonprints 1991. aastal, kui tema vanaisa Olav V suri ning tema isa Harald V sai kuningaks.

Perekond ja päritolu
--------------------

Norra kroonprints Haakon
Haakon sündis tollase kroonprintsi Haraldi ja kroonprintsess Sonja teise lapse ning esimese pojana. Tal on vanem õde Märtha Louise. 1990. aastal muudeti Norra põhiseadust nii, et trooni pärib kuningapere vanim laps, olenemata soost. Seda ei tehtud tagasiulatuvalt nagu Rootsis 1980, mis tähendas, et Haakon jäi troonipärijaks. 

Haakoni ristivanemad on: kuningas Olav V, Astrid Ferner, Östergötlandi hertsog Carl, Rootsi kuningas Karl XVI Gustav, Taani kuninganna Margrethe II ning printsess Anne. Kuningas Edward VII järeltulijana on Haakon 1. augusti 2007 seisuga Briti troonipärimisjärjekorras 62. kohal.

Haridus ja sõjavägi
-------------------

Haakon teenis Norra Kuninglikus Armees, õppides Norra Mereväeakadeemias. Seejärel läks ta välismaale, lõpetades Berkeley ülikooli 1999 bakalaureusekraadiga politoloogias. Hiljem käis ta loengutes Oslo ülikoolis ning Londoni Majanduskoolis.

Abielu
------

Haakon abiellus 25. augustil 2001 lihtsa päritoluga üksikema Mette-Marit Tjessem Høibyga, kes on tuntud kui kroonprintsess Mette-Marit. Nende suhe oli vastuoluline, kuna Mette-Marit oli üksikema ning nad olid enne kihluse teatamist avalikult koos elanud.

Paaril on kolm last:

* Printsess Ingrid Alexandra (sündinud 21. jaanuaril 2004)
* Prints Sverre Magnus (sündinud 3. detsembril 2005)
* Lisaks kasvatavad nad Mette-Mariti poega Mariust, kes ei kuulu troonipärimisjärjekorda.

Kuninglikud kohustused
----------------------

Lisaks oma ametlikele kohustustele on Haakon huvitatud kultuurist. 

25. novembrist 2003 kuni 12. aprillini 2004 oli Haakon Norra regent, kuna Harald V tegi läbi operatsiooni vähi eemaldamiseks ning pidi sellest taastuma. Samamoodi oli Haakon Norra regent 29. märtsist kuni 7. juunini 2005, mil kuningas taastus 1. aprillil tehtud südameoperatsioonist. 

2006. aasta jaanuaris uuendas terve kuninglik perekond enda patronaaži all olevate organisatsioonide nimekirja. Ta on nüüd 12 organisatsiooni patroon.

Tunnustus
---------

* 2002 Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk
* 2014 Valgetähe I klassi teenetemärk
Stuart Dallas (2018)
**Stuart Alan Dallas** (sündinud 19. aprillil 1991 Cookstownis) on Põhja-Iirimaa jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsja või paremkaitsjana Inglismaa kõrgliiga klubis Leeds United ja Põhja-Iirimaa jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri kodumaal Crusadersis. 2012. aasta suvel liitus ta Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubiga Brentford. Osa hooajast 2013–14 mängis ta laenulepinguga League Two klubis Northampton Town. Samal hooajal kindlustati Brentfordiga tõus esiliigasse.

2015. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Leeds Unitediga. Esimesel hooajal valiti ta mängijate poolt Leeds Unitedi hooaja parimaks mängijaks. Hooaja 2017–18 alguses sõlmis ta klubiga uue kolmeaastase lepingu.

Debüüdi Põhja-Iirimaa jalgpallikoondises tegi Dallas 2011. aastal mängus Walesi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 31. mail 2015 sõprusmängus Katari vastu. Dallas kuulus Põhja-Iirimaa koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

| * v
* r
Põhja-Iirimaa koondis  –  UEFA Euro 2016 |
| --- |
| 

* 1 McGovern
* 2 McLaughlin
* 3 Ferguson
* 4 McAuley
* 5 J. Evans
* 6 Baird
* 7 McGinn
* 8 Davis (c)
* 9 Grigg
* 10 Lafferty
* 11 Washington
* 12 Carroll
* 13 C. Evans
* 14 Dallas
* 15 McCullough
* 16 Norwood
* 17 McNair
* 18 Hughes
* 19 Ward
* 20 Cathcart
* 21 Magennis
* 22 Hodson
* 23 Mannus
* Treener: O'Neill

 | Põhja-Iirimaa |
**Augusta**, Saksi-Gotha printsess, Walesi printsess (alates 1751 Walesi leskprintsess) (30. november 1719, Gotha, Saksamaa – 8. veebruar 1772, Carlton House, Inglismaa) oli Saksi-Gotha-Altenburgi hertsogi Friedrich II ja Anhalt-Zerbsti Magdalena Augusta tütar. Ühtlasi oli ta Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigi kuninga George III ema.

Abielu
------

17. aprillil 1736 abiellus Augusta St Jamesi palee Chapel Royal'is, Suurbritannia ja Iirimaa kuninga ning Hannoveri kuurvürsti George II poja, Walesi printsi Frederickiga (1707–1751). 

Augusta oli abielludes 16-aastane ega osanud peaaegu üldse inglise keelt. Hoolimata abikaasade 20-aastasest vanusevahest tundus abielu olevat õnnelik. Abielust sündis üheksa last.

* Augusta Charlotte (Walesi printsess) (1737–1813)
* George William Frederick Walesi prints (1738–1820), Suurbritannia ja Iirimaa kuningas 1760–1801 ning Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigi kuningas 1801–1820, Hannoveri kuurvürst 1760–1814 ja Hannoveri kuningas 1814–1820, George III
* Edward Augustus Yorki hertsog (1739–1767)
* Elizabeth Caroline (1740–1759)
* William Henry Gloucesteri ja Edinburghi hertsog (1743–1805)
* Henry Frederik Cumberlandi ja Strathearni hertsog (1745–1790)
* Louisa Anne (1749–1768)
* Frederik William (1750–1765)
* Caroline Matilda (1751–1775)

Paari esimene laps sündis St Jamesi palees pärast seda, kui Frederick oli sundinud sünnitusvaludes naist reisima sinna Hampton Courtist. Põhjuseks oli see, et Frederick ei tahtnud oma vihatud vanemaid sünnituse juurde.

Abielu algusest peale oli Augusta pingelistes suhetes Fredericki vanematega. Kui pärast Fredericki surma nimetati Augusta tulevaseks regendiks, põhjustas see poliitilise poleemika. Teda hakkas mõjutama ta vanima poja õpetaja, John Stuart, 3. Bute'i hertsog, ning kuulujuttude järgi olevat neil olnud romaan. Sellele andis ainest seik, et õpetaja külastas oma õpilast tagaukse kaudu. Nii Augustat ja kui John Stuartit häbistati ajakirjanduses. Isegi pärast George III troonile saamist ei lakanud Augustat alandavad jutud.

Surm
----

Augusta suri 52-aastaselt Carlton House'is kõrivähki ning ta matuserongkäiku segasid tülinorijad, kes karjusid solvanguid.

Kew' palee aiad
---------------

Pärast abikaasa surma laiendas Augusta Kew' palee aedu ning Sir William Chambers ehitas aedadesse mitmesuguseid majakesi. Praeguseni on säilinud neist 1761. aastal ehitatud Hiina pagood.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib aastatel 1991–2017 eksisteerinud Haanja vallast; 1939 loodud valla kohta vaata artiklit Haanja vald (1939); veel varasema valla kohta vaata artiklit Haanja vald (Rõuge kihelkond)* |

---

**Haanja vald** oli vald Võru maakonnas.

Asustus
-------

### Külad

Haanja vallas oli 92 küla: Ala-Palo, Ala-Suhka, Ala-Tilga, Andsumäe, Haanja, Haavistu, Hanija, Holdi, Horoski, Hulaku, Hurda, Hämkoti, Ihatsi, Jaanimäe, Kaaratautsa, Kaldemäe, Kallaste, Kaloga, Kergatsi, Kilomani, Kirbu, Kotka, Kriguli, Kuiandi, Kuklase, Kuura, Kõomäe, Käänu, Kääraku, Külma, Leoski, Lillimõisa, Loogamäe, Luutsniku, Lüütsepä, Mahtja, Mallika, Meelaku, Miilimäe, Mikita, Murati, Mustahamba, Mäe-Palo, Mäe-Suhka, Mäe-Tilga, Märdimiku, Naapka, Palanumäe, Palli, Palujüri, Pausakunnu, Peedo, Piipsemäe, Pillardi, Plaani, Plaksi, Posti, Preeksa, Pressi, Pundi, Purka, Puspuri, Raagi, Resto, Rusa, Ruusmäe, Saagri, Saika, Saluora, Sarise, Simula, Soodi, Sormuli, Söödi, Trolla, Tsiamäe, Tsiiruli, Tsilgutaja, Tsolli, Tummelka, Tuuka, Tõnkova, Uue-Saaluse, Vaalimäe, Vaarkali, Vakari, Vastsekivi, Vihkla, Villa, Vorstimäe, Vungi ja Vänni küla.

Ajalugu
-------

Haanja vald moodustati 1991. aasta 10. jaanuaril.

2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus moodustati Haanja, Misso, Mõniste, Rõuge ja Varstu valla ühinemise uus haldusüksus, mille nimeks sai Rõuge vald.

### Vallavanemad

Haanja vallal olid järgmised vallavanemad:

* Arno Vene 24.01.1991 – 30.04.1992
* Jüri Planhof 20.04.1992 – 21.05.1993
* Kaljo Poldov 17.05.1993 – 01.11.1993
* Juss Torp 01.11.1993 – 10.09.1995
* Andi Veski (abivallavanem vallavanema ülesannetes) 11.09.1995 – 31.12.1995
* Juri Gotmans 02.01.1996 – 20.10.2017

Vaata ka
--------

* Haanja Valla Rahvamajad

Viited
------

1. ↑  Maakatastri statistika, vaadatud 17.10.2018.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator
4. ↑  Võru maakonna Haanja valla omavalitsusliku staatuse kinnitamise kohta (vastu võetud 10.01.1991)
5. ↑  Haanja valla, Misso valla, Mõniste valla, Rõuge valla ja Varstu valla osas haldusterritoriaalse korralduse ja Vabariigi Valitsuse 3. aprilli 1995. a määruse nr 159 „Eesti territooriumi haldusüksuste nimistu kinnitamine" muutmine (Riigi Teataja, vastu võetud 31.01.2017 nr 38)
6. ↑  Haanja valla ajalugu www.haanja.ee
Kolonel Kakutsa Tšolokašvili
**Augustimäss** (gruusia აგვისტოს აჯანყება (agvistos adžankeba)) oli Gruusia NSV-s 1924. aasta augustist septembrini toimunud nõukogude võimu vastane ülestõus. Augustimässu eesmärgiks oli Gruusia iseseisvuse taastamine. Mässule eelnes nõukogudevastane sissisõda 1921–1924. 

1921. aastal vallutas Punaarmee Gruusia, Gruusia Demokraatliku Vabariigi valitsus kukutati ning moodustati Gruusia NSV. 1922. aastal moodustati Thbilisis Taga-Kaukaasia SFNV, mis ühendas Gruusia, Armeenia ja Aserbaidžaani NSV-d. 26. mai 1922 korraldas Gruusia NSV Riiklik Poliitvalitsus küüditamise. Tuhanded nõukogude võimu vastased gruusia menševikud ja esseerid vahistati või deporteeriti, Gruusia õigeusu kirik represseeriti, paljud sissisõja piirkonnas asuvad külad põletati. Aastal 1923 tabati kindral Kote Abhazi ja tema militaarne keskus likvideeriti.

Ülestõus
--------

Ülestõus algas Tšiathuras Lääne-Gruusias 29. augustil 1924. Sissid Lääne-Gruusias said sellest teada ja võtsid ümbruskaudsetes külades võimu. Asjast sai teada ka Gruusia eksiilvalitsus. Mässu juhtis Kakutsa Tšolokašvili. Punaarmee piiras piirkonna ümber ja isoleeris selle. Tšekaa ründas Tšiathurat, Senakit ja Abašat 29.–30. augustil. Mässulised aeti metsadesse ja mägedesse. 29. augustil algas mäss ka Thbilisist kagus Manglisis. Seal viibis ka Kakutsa Tšolokašvili. 3. septembril rünnati üllatusrünnakuga Dušethit, kuid initsiatiiv jäi endiselt Punaarmee kätte ja Tšolokasvili lahkus mägedesse. 

4. septembril avastas Gruusia NSV Riiklik Poliitvalitsus mässuliste peakorteri Mtshethas ja Lavrenti Beria kohtus vahistatutega Thbilisis. Tšolokasvili lahkus Türki ja sealt Prantsusmaale. Mässulised sõlmisid Beriaga kapituleerumisakti ja sõjale pandi lõpp. 5. septembrist lõpetasid viimased mässulised võitluse. 

Reidide ajal tapeti tuhandeid inimesi. Tehnilise külje eest vastutas ohvitser Talahadze. Võitluse käigus tapeti 3000 inimest, punane terror tappis oktoobris-septembris 7000 – 10 000 inimest.
Ingušitar, 1881
**Ingušid** (endanimetus *galgai*) on rahvas Põhja-Kaukaasias Inguššias ja mõnel pool mujal, kes kõnelevad nahhi-dagestani keelte hulka kuuluvat inguši keelt. Keeleliselt ja kultuuriliselt on nad väga lähedased tšetšeenidele. Inguššide hulgas on levinud sunniitlik islam.

Inguššide üldarv maailmas on ligikaudu 500 000. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas Venemaal 444 833 ingušši, neist Inguššias 385 537 (93,4% rahvastikust). Vähesel määral elab ingušše ka Kasahstanis.

Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 19 ingušši, neist 12 Tallinnas.

23. veebruaril 1944 küüditati ingušid Kasahstani ja Siberisse. Tagasi lubati neil tulla alles 1957. aastal, mil taastati ka Tšetšeeni-Inguši ANSV.

Viited
------

1. ↑  *2010. aasta Ülevenemaalise rahvastikuloenduse ametlikult avaldatud tulemused*, 4. köide, tabel 1 www.gks.ru (vene keeles)
2. ↑  *2010. aasta Ülevenemaalise rahvastikuloenduse ametlikult avaldatud tulemused*, 4. köide, tabel 4 www.gks.ru (vene keeles)
3. ↑  Päring Statistikaameti andmebaasist pub.stat.ee

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ingušid** |
Alla Mihhejeva (2014)
**Alla Andrejevna Mihhejeva** (vene keeles Алла Андреевна Михеева; sündinud 7. veebruaril 1989 Molodogvardiskis Luhanski oblastis Ukraina NSV-s) on vene näitleja ja telesaatejuht.

Ta sai laiemalt tuntuks Venemaa üleriigilisel telekanalil Pervõi Kanal näidatavas telesaates "Vetšerni Urgant", kus ta esineb 2012. aastast saate püsirubriigis "Ostrõi reportaž" ("Острый репортаж", 'teravmeelne reportaaž') *ingénue* ampluaas mängiva erikorrespondendi rollis. 

Mihhejeva on töötanud 2010. aastast Peterburi Riikliku Muusika- ja Draamateatri Buff näitetrupis. 2013. aastal lõpetas ta Peterburis Venemaa Riikliku Lavakunsti Instituudi (Issaak Štokbanti kursus). 2016. aastal juhtis ta telekanali Pervõi Kanal saadet "Lednikovõi period" ("Ледниковый период", 'jääaeg').

2009. aastal debüteeris ta filminäitlejana Sergei Debõševi mängufilmis "Kuldlõige" ("Золотое сечение").

Isiklikku
---------

Mihhejeva harrastab mäesuusatamist ja lumelauasõitu.

Viited
------

1. ↑  Алла Михеева. kino-teatr.ru

Välislingid
-----------

* Alla Mihhejeva – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht. allamikheeva.ru
* Алла Михеева. kinopoisk.ru
**Allaihha uluss** ehk **Allajõahha uluss** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaa Sahha Vabariigi põhjaosas. Piirneb põhjas Ida-Siberi merega.

Läbi ulussi voolab Allaihha jõgi.

Ulussi halduskeskus on Tšokurdahhi alev, kus elab üle kolmandiku ulussi elanikest.

2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli ulussi elanike arv 3421, neist 40% jakuudid, 34% venelased ja 16% eveenid. 2010. aasta rahvaloenduse andmeil oli ulussi elanike arv 3050.

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.

Välislingid
-----------

* 

Sahha ulussid

Abõi |
Aldan |
Allaihha |
Amga |
Anabar |
Bulun |
Eveeni-Bõtantai |
Gornõi |
Hangalassõ |
Kobjai |
Lensk |
Megino-Kangalassõ |
Mirnõi |
Moma |
Namtsõ |
Nerjungri |
Nižnekolõmsk |
Njurba |
Oimjakon |
Olenjok |
Oljokminsk |
Srednekolõmsk |
Suntar |
Žigansk |
Tatta |
Tompo |
Tšuraptša |
Ust-Aldansk |
Ust-Jansk |
Ust-Maja |
Verhnekolõmsk |
Verhneviljuisk |
Verhojansk |
Viljuisk
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib firmast; ansambli kohta vaata artiklit Lush (ansambel)* |

---

**Lush** on kosmeetikatoodete jaemüüja, mille peakontor asub Poole'is Suurbritannias. Firma asutati aastal 1994 ning on pühendunud värskete käsitsi valmistatud kosmeetikatoodete tootmisele. 

Nimi Lush saadi nimeloomisvõistluselt, mille firma asutajad Mark ja Mo Constantine korraldasid oma esimeses käsitsi valmistatud ajalehes ja kataloogis. 1994. aastal avasid abikaasad Mark ja Mo Constantine Poole's Inglismaal esimese Lushi poe Cosmetics to Go. Praeguse nime võttis Lush kasutusele 10. aprillil 1995. 

Nüüdseks on maailmas üle 800 Lushi poe 51 riigis, nende hulgas kaks ka Eestis. Lush valmistab ja müüb laias valikus käsitsi valmistatud tooteid, nagu seebid, dušigeelid, šampoonid, juuksepalsamid, vannipommid, mullibatoonid, näomaskid ning käe- ja kehakreemid erinevatele nahatüüpidele.

Lushi tooted sisaldavad tihtilugu puuvilju, juurvilju, eeterlikke õlisid, sünteetilisi koostisaineid, mett ja mesilasvaha. Firma on loomkatsete vastu ning valib selle asemel välja vabatahtlikke, kes on nõus nende tooteid katsetama.

Lushile ei meeldi nimetada ennast eetiliseks ettevõtteks. Nad seletavad, et see termin on keeruline kontseptsioon. Neile tundub, et selle nimetusega kirjeldatakse ettevõtteid, kes proovivad mitte kahjustada inimesi ega planeeti oma kaubandusega – kuid seda ei tuleks nimetada "eetiliseks", vaid selline peaks olema iga tavaline äri.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Rootsi kuningast; mehenime kohta vaata Ingvar (eesnimi)* |

---

**Ingvar** või **Yngvar Harra** (Halljuuks) (surnud 7. sajandil) oli Östeni poeg, poolmüütiline Rootsi kuningas, kes taastas Rootsi troonil Yngligrid pärast seda, kui rootslased olid tõstnud mässu Sölvi vastu.

13. sajandi islandi luuletaja ja ajaloolane Snorri Sturluson on pannud kirja Yngligrite saaga, kus ta kirjutab Ingvarist järgmiselt: 

"Selle järel valitses rootslaste üle kuningas Östeni poeg, nimega Ingvar. See oli silmapaistev sõjamees ja võttis sagedasti osa laevaretkedest. Aga tol ajal kimbutasid Rootsimaad väga taanlased ja idapoolsed rahvad. Kuningas Ingvar, sõlminud
rahu taanlastega, hakkas laastama ja rüüstama idaalasid. Ühel suvel, kutsunud kokku sõjaväe, läks ta Eestimaale ja korraldas
samal suvel rüüstamise kohas, mis kannab nime Stein. Siis ruttasid kohale eesti viikingid (*Víkingr frá Esthland*) suure väega ja pidasid lahingu. Et kohaliku rahva vägi oli arvult ülekaalus, ei olnud rootslastel jõudu vastu panna. Sealsamas paigal langes kuningas Ingvar, ta sõjamehed põgenesid. Ta on maetud sinna kalmukünka alla, päris mere lähedale. Seda kohta nimetatakse Adalsyslaks.

Pärast seda lüüasaamist pöördusid rootslased kodumaale tagasi. Nõnda ütleb Thiodolf (aastail 858–928 valitsenud Norra
kuninga Harald Kaunisjuukse õukonna (skald):

Kõikjal sai teatavaks,
et Ingvari
Sysla sugu
on surmanud,
ja et eestlaste vägi
hiilgava kuninga ihhu
haavad lõi
Madalmere südame lähedal.
Aga Läänemeri
seal puhkavat rootslaste kuningat
vetelauluga hellitab.»
Ladinakeelses Historia Norwegiæes on kokkuvõte Yngligrite saagast (mis on Snorri kirjutatust vanem) (Eysteinni (Ingvari isa) järgi):

"Ta poeg Ingvar, hüüdnimega Hallipäine, tapeti kohalike poolt Balti mere saarel mida kutsutakse nimega Eycilla või Eysysla (Saaremaa).

Yngligrite saaga toob ära, et juba järgmisel aastal peale Ingvari surma tuli tema poeg Onundr (keda saaga nimetab *eestlaste vihkajaks*) tasuretkele Eestisse, kus laastanud ja rüüstanud maad suurelt ja viinud sügiseks kaasa suure sõjasaagi.

Ingvari oletatavad hauakohad
----------------------------

Ingvari hauakohta on otsitud mitmelt poolt. Muhus olla olnud suur kivi, millel olnud peal väiksem kivi ruunikirjaga. See olnud alles veel 20. sajandi alguses.

Ingvari sõjakäiguga on püütud seostada ka Salme muinaslaevadega seotud lahingupaika.

Viited
------

1. 1 2  Jüri Selirand. Muinasaeg, muinasteadus, muinasteadlased. Tallinn, 1989.
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. juuli 2012. Vaadatud 5. detsembril 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**Allan Kaljakin** (sündinud 11. mail 1984 Tallinnas) on psühhodraama superviisor, coach, koolitaja ja pedagoog.

Ta on õppinud Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumis ja Tallinna Ülikoolis, kus omandas prantsuse filoloogia magistrikraadi ja õpetajakutse. Täiendanud end Le Miraili Ülikoolis Toulouse'is ja Jean Monnet' Ülikoolis Saint-Etienne'is, kus spetsialiseerus täiskasvanute koolitamisele. Seejärel täiendas end Tartu Ülikoolis haridusasutuse juhtimise erialal.

Ta töötas kümme aastat Prantsuse Instituudis – algul prantsuse keele õpetajana ja siis õppekoordinaatorina. Seejärel töötas Läti Prantsuse Instituudis keeleõppe osakonna juhatajana Riias. On olnud keeltekoolides Multilingua Keelekeskus, Võõrkeeltekeskus, TEA Keeltekool õpetaja ja kõrgkoolides lektor.

Aprillist 2016 on ta Tallinna Õpetajate Maja direktor.

Täiendanud end ka Prantsusmaal, Ungaris, Austrias, Tšehhis ja Belgias. 2018. aastal asus ta Tallinna Majanduskooli õppima meeskonnajuhtimist.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Allan Kaljakini koduleht
Vabahärra **Augustin Meyerberg** (1622 Sileesia – 1688) oli Saksa-Rooma riigi diplomaat.

Augustin Meyern teenis Saksa-Rooma riigis, apellatsioonikohtu nõunikuna Głogówis ja seejärel Saksa-Rooma keisri (1657–1705) Leopold I teenistuses diplomaadina. Keisri esindajana viis ta läbi ca 20 diplomaatilist missiooni erinevate Euroopa ja Aasia valitsejate: Türgi sultani Mehmet IV, Poola kuninga Jan II Kazimierz Waza, Venemaa tsaari Aleksei I Mihhailovitši juurde.

Tema suurem panus varauusaegsetesse ajalooallikatesse on aastatel 1661–1663 Moskva tsaaririigi ja Rzeczpospolita vahel 1658. aastal taasalanud sõjas vaherahu saavutamiseks teostatud diplomaatilise missiooni käigus koostatud reisikirjeldused ja joonised, mis kajastavad 17. sajandi Venemaa elu-olu, reisi ajal nähtud ja kogetut. Augustin Meyerni saatkond kulges Moskvasse läbi Kuramaa, Liivimaa, Vene-Rootsi 1656–1658 aastate sõja tulemusel Moskva tsaaririigi võimu all olevate Koknese, Alūksne ja Petseri, Pihkva, Novgorodi ja Tveri. 

1666. aastal Augustin Meyern aadeldati nimega Meyerberg ning talle anti vabahärra tiitel.

Augustin Meyerni saatkonna teekond Moskvasse läbi Kuramaa, Liivimaa, Petseri, Pihkva, Novgorodi ja Tveri

Teosed
------

* *Relatio humillima Augustini de Meyern et Horatii Gulielmi Caivuccii, ablegatorum in Moschoviam a d. 17 Febr. 1661 usque ad d. 2 2 Febr. 1663*

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Augustin Meyerberg** |
Pärnu maakonna valdade piirid enne ja pärast 1939. aasta vallareformi
**Vändra vald** oli vald Pärnu maakonnas aastail 1939–1950.

Vald moodustati senise Vana-Vändra valla maa-alast, välja arvatud Pärntõkke talu maa-ala; senise Uue-Vändra valla maa-alast; senise Viluvere valla Uusna talu maa-alast; senise Lelle valla Kirnasoo ja Kuusiku talude ja talu nr. A-56 lahustüki ning Käru metskonna Pulga metsandiku kvartaali nr. 1 maa-aladest.

Vald kuulus Riigivolikogu 35. valimisringkonda, kust valiti Juhan Kaarlimäe.

1. aprillil 1939 oli vallas 5703 elanikku.

Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine
--------------------------------------------------

1945 augustis moodustati Vändra vallas Aluste külanõukogu keskusega Aluste külas, Rõusa külanõukogu keskusega Rõusa külas, Suurejõe külanõukogu keskusega Suurejõe alevikus, Vihtra külanõukogu keskusega Vihtra külas ja Vändra külanõukogu keskusega Vändra alevikus. 1950. aastal Vändra vald likvideeriti ja selle alad arvati Vändra rajooni koosseisu.

Teenetemärgid
-------------

* Voldemar Altsaar, vallavanem, Eesti Punase Risti teenetemärgi V klass (21. veebruar 1940)

Viited
------

1. ↑  Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
2. ↑  Eesti NSV Teataja, 1945, 32, 501
3. ↑  Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
**Ingvar Pärnamäe** (sündinud 27. juulil 1977) on Eesti poliitik ja riigiametnik, alates 1. juulist 2018 kaitsetööstusettevõtte Milrem LCM juhatuse esimees.

Aastatel 1999–2002 oli Ingvar Pärnamäe IX Riigikogu liige. Riigikogu liikmeks saades oli ta 21-aastane, mis teeb temast läbi aegade noorima Riigikogu liikme. Ta oli Isamaa ja Res Publica Liidu liige aastatel 1995–2017. Alates 2018. aastast kuulub ta Eesti 200 liikmete hulka.

Ingvar Pärnamäe on Kindral Johan Laidoneri Seltsi liige, aastatel 2002–2004 oli ta seltsi tegevjuht. Samuti on ta Eesti NATO Ühingu asutajaliige ning Kaitseliidu Tallinna maleva liige.

Elulugu
-------

Ingvar Pärnamäe astus 1995. aasta Tartu Ülikooli. Ülikooli kõrvalt töötas ta 1999. aastani arvutispetsialistina Tamme Soojuse AS-is. 1999. aastal sai ta asendusliikmena Riigikokku, kus oli kuni 2002. aastani. Samal aastal lõpetas ta ka Tartu Ülikooli inimgeograafina.

2002. aastal asus ta tööle Kaitseministeeriumi, kus oli 2004. aastani ametis rahvusvahelise koostöö osakonnas ning aastatel 2005–2008 hangete osakonna juhataja. Järgnevalt teenis Pärnamäe 2008–2009 Eesti kaitsenõunikuna Afganistanis ning oli parlamendi asjade mentor Afganistani Kaitseministeeriumi juures 

Aastast 2009 oli ta osakonna juht riigi julgeoleku volitatud esindaja (*National Security Authority*, *NSA*) juures ning alates 1. jaanuarist 2011 kuni 30. septembrini 2016 Kaitseministeeriumi kaitseinvesteeringute asekantsler.

2015. aastal omandas ta magistrikraadi riikliku ressursi juhtimises USA Riigikaitseülikoolist Washingtonis.

Alates 1. oktoobrist 2016 kuni 30. juunini 2018 oli Pärnamäe Eesti Kaitsetööstuse Liidu juht, pärast mida asus ta ametisse kaitsetööstusettevõtte Milrem LCM tegevjuhina.

Autasud
-------

* Kaitseministeeriumi II ja III klassi teeneteristid
* Kaitseväe eriteenete rist
* Kaitseministeeriumi rahvusvahelistes sõjalistes operatsioonides osalenu medal

Viited
------

1. 1 2 3  "Kaitsetööstuse liidu juht hakkab Milremi tegevjuhiks" Postimees, 15.05.2018
2. ↑  "Indrek Raudne saab riigikogu pesamunaks". *ERR*. 13.11.2004. Vaadatud 28.11.2018.
3. ↑  "Äriregister". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 27. juulil 2011.
4. ↑  "Eesti 200 liikmed said avalikuks". *ERR*. 20.11.2018. Vaadatud 28.11.2018.
5. 1 2 3 4  Ingvar Pärnamäe Kaitseministeeriumi kodulehel[*alaline kõdulink*]
6. 1 2  "Eesti Kaitsetööstuse Liitu asub sügisel juhtima Ingvar Pärnamäe" tööstusuudised.ee (Äripäev), 21. juuni 2016