recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Hedenstromi laht Bunge maa ja Faddejevi saare vahel.
Uus-Siberi saarte asend Põhja-Jäämeres.
Uus-Siberi saared Philippe Vandermaeleni kaardil (*ca* 1820), kus Kotelnõi saare kolm osa on kujutatud eraldi saartena, Hedenströmi "väin" aga paikneb kahe idapoolse saare vahel.
**Hedenströmi laht** (jakuudi keeles *Геденштром хомото*, vene keeles *залив Геденштрома*) on laht Kotelnõi saarel Bunge maa ja Faddejevi saare vahel, Uus-Siberi saartel Ida-Siberi meres.

Laht ulatub 110 km pikkuselt Kotelnõi saarde. Saare üht osa nimetatakse ajaloolistel põhjustel Bunge maaks ja teist Faddejevi saareks, Hedenströmi laht avaneb lõunasse nende vahel. Suudme laius on umbes 12 km, sügavus kuni 14 m; lahe suudmes asuvad Neizvestnõje saared. Nagu kogu ülejäänud Kotelnõi saar, on ka Hedenströmi lahe kaldad püsiasustuseta.

Aastal 1809 saatis Matthias von Hedenström (venekeelne nimi – Matvei Gedenštrom) kaupmees Jakov Sannikovi ja maamõõtja I. Kožini uurima väina Kotelnõi ja Faddejevi saare vahel. Sannikov ületas lahe mitmes kohas, mõõtes selle laiuseks 7–30 km. 1811. aasta kordusekspeditsioonil avastas Sannikov, et tegemist on siiski mitte väina, vaid lahega. Veel 20. sajandi keskpaigani märgiti see kaartidele väinana.

Hedenströmi lahte kirjeldati aastatel 1821–1822 Pjotr Anjou Ust-Jana ekspeditsiooni käigus. Laht sai nime Uus-Siberi saarte uurija Matthias Hedenströmi auks.

Venemaa Föderatsiooni administratiivjaotuses kuulub laht Sahha Vabariigi (Jakuutia) Buluni ulussi.

Viited
------

1. ↑  Фаддеевский – Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона: В 86 томах (82 т. и 4 доп.) — СПб. 1890—1907
Harju Maakonnaraamatukogu
**Harju Maakonnaraamatukogu** on Harju maakonnas Keila linnas aadressil Ehitajate tee 1 asuv maakonnaraamatukogu, mida haldab Keila linnavalitsus. 

Raamatukogu teeninduspiirkond on Keila linn ning põhiteenused on teavikute kohapeal kasutamine, kojulaenutus ja avalikule teabele üldkasutatava andmesidevõrgu kaudu juurdepääsu võimaldamine.

Raamatukogul on kaks osakonda: teenindusosakond ja kogude arendamise osakond.

Raamatukogus on hoiul tõlkija ja esseisti Enn Soosaare (1937–2010) isiklik raamatukogu ja  osa välis-eesti kirjaniku Arvo Mägi (1931–2004) isiklikust raamatukogust. Kokku oli Harju Maakonnaraamatukogus 2019. aasta lõpu seisuga 100 219 teavikut.

Harju Maakonnaraamatukogu täidab täiendavalt raamatukoguteeninduse maakondliku koordineerimise ülesandeid, millest peamisteks on erialane nõustamine, täiendkoolituse korraldamine ja kogude komplekteerimine.

Raamatukogu annab kord kvartalis välja infolehte.

Ajalugu
-------

Jakob Maaberg. Keila esimese laenu-raamatukogu asutaja
Jakob Maaberg asutas 1883. aastal Keilasse esimese laenuraamatukogu, mis tegutses üheksa aastat. Eesti, Liivimaa ja Peterburi raamatukogude nimekirjades aastatest 1909–1911 ja 1913 märgitakse ära 1903. aastal asutatud raamatukogu Keila mõisas. 

Praegune raamatukogu peab oma eelkäijaks siiski Keila Rahvahariduse Seltsi raamatukogu, mis avati lugejatele 2. veebruaril 1919. Kui Keila sai 1938. aastal linnaõigused, otsustas selts raamatukogu üle anda linnale. 1941. aastal oli raamatukogus 3500 köidet. Sõja aastatel jäi raamatukogu üsnagi laokile, palju raamatuid kanti laiali. 1945. aastal kandis raamatukogu nimetust Keila Valla ja Linna Keskraamatukogu ja fondis 2547 raamatut. 

1. oktoobril 1951 loodi Keilas lasteraamatukogu. 1957. aastal koliti uude vastvalminud kultuurimajja.

Raamatukogu ametlik nimi ajaloos
--------------------------------

* 1919 Keila Rahvahariduse Seltsi Raamatukogu
* 1939 Keila Linnaraamatukogu
* 1945 Keila Valla- ja Linnaraamatukogu
* 1951 Keila Rajooni Raamatukogu
* 1962 Keila Linnaraamatukogu
* 1972 Harju Rajooniraamatukogu
* 1975 Harju Rajooni Keskraamatukogu
* 1990 Harju Maakonnaraamatukogu

Viited
------

1. 1 2  Põhimäärus (vaadatud 19.12.2016)
2. ↑  Infolehed

Kirjandus
---------

* "Keila raamatukogu loomine". Tallinna Teataja nr 92, 26. aprill 1920
* "Raamatukogu on raamatute kodu". Maaleht, 25. oktoober 2013
* "77 aastat raamatukogu lugejana". Palametsa pajatused. Keila Leht nr 19, 15. mai 2015
* "Sada aastat Keila raamatukogu". Keila Leht nr 5, 1. veebruar 2019
* "3 küsimust". Harju Elu nr 5, 1. veebruar 2019

Välislingid
-----------

* Raamatukogu koduleht
* Raamatukogu lasteteeninduse koduleht
* Veebipõhine raamatukogusüsteem Urram
**Jacob Bockmann** (sündinud **Pokmann**; 1. veebruar 1889 Albu vald, Mägede küla –1983) oli Eesti fotograaf.

Elukäik
-------

Ambla kutselise fotograafi Jakob Bockmanni loomingust on säilinud peaaegu kogu tema elutöö ehk 10 237 fotot: enamik klaasnegatiividel, väiksema osa moodustavad tselluloidnegatiivid. Fotograafitööd jätkus talle piisavalt aastateks 1913–1950, pärast seda hakkasid üksikpiltnikke välja vahetama teeninduskombinaadid. Kombinaadis töötamiseks pidas Bockmann end liiga vanaks, selle asemel hakkas ta Ambla Maarja koguduse organistiks. Kuni surmani 1983. aasta kevadel tegeles ta klaveri- ja viiulimänguga.

Looming
-------

Enamiku Bockmanni töödest moodustavad ateljeefotod (umbes 8000) 1920.–1930. aastate Ambla elanikest (pooled üksikisikuportreed, ülejäänud grupifotod) ning jäädvustused kohaliku elu sündmustest: laulupeod, pritsimeeste peod, koolimaja ehitamine, Vabadussõja ausamba püstitamine jms. On ka taluhoonete ja talutööde jäädvustusi, vähem leidub väljaspool Amblat (Aravetel, Järva-Madisel, Käravetel, Lehtses) tehtud fotosid. Lisaks on fotosid I maailmasõja päevist ja 1917. aasta Peterburist. Veebruarirevolutsiooni-aegse Petrogradi sarjas leidub haruldasi fotosid, näiteks kõnet pidavast Aleksandr Kerenskist. Viimased fotod pärinevad 1948. aasta oktoobripühadest Amblas.

Sinimustvalge
-------------

Bockmann valmistas Eesti sõjaväelaste demonstratsioonil Petrogradis 1917. aastal kasutatud sinimustvalge loosunglipu. Hiljem andis ta selle lipu hoiule tolleaegsele Ambla kirikuõpetajale Einar Laignale, kelle kaudu see jõudis Eesti Akadeemilise Sõjaajaloo Seltsi.

18. veebruarist 23. aprillini 2000 oli Eesti Rahva Muuseumi näitusemajas üleval valik Jakob Bockmanni fotosid. Näitus kandis pealkirja „Dialoog". Lisaks sai näha fotosid Ambla vaadetest ja ateljeepiltide tarbeks kasutatud maalitud foone.

Viited
------

1. 1 2 3  Anneli Sihvart, Järvamaa mees pildistas Kerenskit. Maaleht, 3.02.2000[*kõdulink*]
2. ↑  "Haapsalus antakse üle ajaloolise lipu koopia" Lääne Elu, 5. märts 2018

Välislingid
-----------

* Jakob Bockmanni kogu Eesti Rahva Muuseumis
**"Leisure Suit Larry"** on arvutimängusari, milles keskne autor on Al Lowe ja mille enamik osi on seiklusmängud. 

Esimene osa kasutab tekstimängu SoftPorn mõistatusi ja tegevuskohti, aga lisab graafika ja iroonia. Sarja peategelane Larry Laffer on naistemehe karikatuur, 1970ndate peoülikonnas ja kiilas vanamees. Esimene mäng on "In the Land of Lounge Lizards"(1987) , mis toimub SoftPorni ööelu laiendatud versioonis. Esimese osa liigses siivutuses süüdistamise tõttu on teine mäng "Looking for Love (In Several Wrong Places)" (1988) traditsioonilisem seiklus, kus Larry tõmbab katsetega naisi võrgutada endale KGB tähelepanu. Esialgse triloogia lõpetab "Passionate Patti In Search for Pulsating Pectorals"(1989), kus kurja doktori käest päästetud troopikaparadiis, kus Larry arvas õnne leidnud olevat, muutub turismikeskuseks. Larry leiab urbaniseerunud pärismaalanna asemele hoopis klaverikunstnik Patti. 

Mängu valmistajafirma Sierra Online nõudis järge. Al lahendas asja elegantse absurdiga. Järgmine mäng (1991) kannab pealkirjas numbrit 5 ja neljanda Larry puudumine mõistatus on süžee osa. Kuues osa "Shape Up or Slip Out" toob seiklused tagasi tavalisemale rajale. Luksuskuurordis toimuv mäng lihtsalt unustab Larry mineviku ja kriminaalsete saladuste lahendamise asemel tuleb seal jälle naisi taga ajada. Seitsmes osa on multifilmi tasemel graafikaga "Love For Sail" (1996), mille tegevus toimub luksuslaeval. Larry sugulasest Larry Lovagest valmis kaks mitteseiklusmängu "Leisure Suit Larry: Magna Cum Laude" ja "Leisure Suit Larry: Box Office Bust". Larry esimesest osast valmis aastatel 1991 ja 2013 kaks uusversiooni, millest uuem "Leisure Suit Larry: Reloaded" on esialgse mänguga võrreldes laiendatud. 

2018. aastal tuli välja mängusarja järjekordne osa "Wet Dreams Don't Dry". 

Algselt vanematel operatsioonisüsteemidel nagu DOS jooksnud mängusarja osi on praegu võimalik mängida enamikul platvormidel abiprogramme DosBox või ScummVM kasutades.
**Plagioklassi number** on plagioklassi kaltsiumisisaldust näitav suhtarv.

Plagioklass on päevakivide hulka kuuluv mineraalide rühm, millesse kuuluvad mineraalid on albiit, oligoklass, andesiin, labrador, bütauniit ja anortiit. Plagioklassi kristallvõres võivad kaltsium ja naatrium üksteist igas vahekorras asendada. Plagioklassi number näitab seda, kui mitu protsenti naatriumi aatomitest on asendunud kaltsiumi aatomitega. Plagioklassi erimeid nimetatakse vastavalt nende naatriumi kaltsiumiga asendumise määrale järgnevalt:

* albiit 0...10% naatriumist asendunud kaltsiumiga
* oligoklass 10...30%
* andesiin 30...50%
* labrador 50...70%
* bütauniit 70...90%
* anortiit 90...100%

Pl40 tähendab, et 40% naatriumist on asendunud kaltsiumiga ja vastav plagioklassi erim kannab nime andesiin. Vahel kirjutatakse ka Al40, mis tähendab seda, et plagioklass koosneb 40 protsendiliselt albiitsest komponendist. An40 tähistab 40 protsendilist anortiitse komponendi osakaalu ja seda plagioklassi erimit tuntakse labradoriidina.

Plagioklassi numbrit saab määrata näiteks polarisatsioonimikroskoobiga Becke-Bekkeri või Michel-Lévy meetodit kasutades.
**Heegeldamine** on heegelnõela abil lõngast tekstiilesemete (**heegeldiste**) valmistamine. 

Heegeldamise algupära ja ajaloo üle vaieldakse, Euroopas sai see käsitöötehnika levinuks 19. sajandil. Võimalik, et heegeldamise varases arengujärgus kasutati konksuga heegelnõela asemel konksus sõrme.

Materjalina kasutatakse puuvillast, villast, siidist, linast ja sünteetilisest kiust lõnga, aga ka eri liiki lõngu koos, samuti paelu, nööre, niite jne.

Heegeldamisel hoitakse heegelnõela paremas käes umbes nii nagu pliiatsit kirjutamisel. Heegeldustööd alustades moodustatakse konksule üks algsilmus, siis tõmmatakse heegelnõela konksuga sellest lõng läbi, nii et tekib uus silmus. Sama korratakse, kuni tekib silmuste ahel. Valmis silmused jooksevad läbi vasaku peo, lõng üle vasaku käe esimese sõrme. Ahela võib ühendada ringiks või pöörata tagasi ning hakata mööda seda tagasi liikuma, tõmmates lõnga läbi nii eelmise rea silmusest kui ka heegelnõelal olevast silmusest. Enne uue silmuse moodustamist võib heegelnõelale võtta ühe või mitu lõngakeerdu; nii saab teha poolsambaid, ühe- ja kahekordseid sambaid, keerdsambaid, ristsambaid ja nuppe. Kasutatud silmuste liigist sõltub valmiva heegelpinna tekstuur; heegeldustehnikas saab valmistada ka peeni ja õhulisi pitse. 

Heegeldatud esemed on reeglina veidi vähem elastsed kui silmkoetooted. 

Heegeldamisel on alaliike ja suundasid. On olemas Iiri pits, hargipits ja fileeheegeldus.

Silmused ja nende kombinatsioonid heegeldamisel
-----------------------------------------------

* aassilmus
* ahelsilmus
* kinnissilmus
* Kudumine
* poolsammas
* Silmuskudumine
* ühekordne sammas
* kahekordne sammas
* kolmekordne sammas
* nupp

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Heegeldamine** |

* Õpetused
* Traditsiooniliste Hiiumaa pitside heegeldamine Eesti vaimse kultuuripärandi nimistu
**Leithaprodersdorf** (ka *Leitha-Prodersdorf*, horvaadi *Lajtaproderštof*, ungari *Lajtapordány, Lajtha-Pordány*) on vald (*Gemeinde*) Austrias Burgenlandi liidumaal Eisenstadt-Umgebungi ringkonnas. Linn asub Burgenlandi põhjapiiril Alam-Austriaga, liidumaa pealinna Eisenstadti lähedal.

Ajalugu
-------

Kuigi Leithaprodersdorfi esimene ajalooline mainimine oli 1232. aastal, on tõendeid selle piirkonna asustusest mitusada aastat enne ajaloolist mainimist, Rooma riigi ajast. Varasemad arheoloogilised ekspeditsioonid on täheldanud, et Leithaprodersdorfi ümbrus oli Vana-Rooma ajal tihedalt asustatud. Piirkonna iidsete arheoloogiliste leidude hulgas on kaks suurt mõisa ja vahitorn. Lisaks on avastatud ka mõisate kalmistuid, kus mõned hauad ja isegi mõned hauakivid on veel terved. Säilinud hauakividel olevad nimed on olemuselt keldi-rooma päritolu ja pärinevad arvatavasti 1.–3. sajandist. Lisaks on 8. sajandist pärinev ristiga kaunistatud matmispaik. Suurim ja nähtavaim tõend küla varase ajaloo kohta on aga "G'Schlößl", kolmest kontsentrilisest müüri- ja kraavirõngast koosnev ehitis, mis ehitati 13. sajandil Rooma vahitorni varemetest ja mida kasutati tammina Leitha jõe üleujutuse eest kaitsmiseks.

Linn kuulus hiljem Austria-Ungarile ja selle madjarisatsioonipoliitika tõttu muudeti asula nimi Lajtapordányks. Pärast Esimese maailmasõja lõppu anti linn üle äsjalõhestatud Austria riigile. 1921. aastast on see Burgenlandi liidumaa osa.

* Maarja-Magdaleena kirikMaarja-Magdaleena kirik
* 
* 
*

Vaata ka
--------

* Seibersdorf (Alam-Austria), naaberküla
* Wulkaprodersdorf (tähendab Prodersdorfi Wulka ääres)

Viited
------

1. ↑  Bevölkerung am 1.1.2021 nach Ortschaften (Gebietsstand 1.1.2021)

Eisenstadt-Umgebungi ringkonna vallad

* Breitenbrunn am Neusiedler See
* Donnerskirchen
* Großhöflein
* Hornstein
* Klingenbach
* Leithaprodersdorf
* Loretto
* Mörbisch am See
* Müllendorf
* Neufeld an der Leitha
* Oggau am Neusiedler See
* Oslip
* Purbach am Neusiedler See
* Sankt Margarethen im Burgenland
* Schützen am Gebirge
* Siegendorf
* Steinbrunn
* Stotzing
* Zagersdorf
* Zillingtal
* Trausdorf an der Wulka
* Wimpassing an der Leitha
* Wulkaprodersdorf
**"Placita philosophorum"** ("Filosoofide arvamused") on Hermann Dielsi arvates umbes 150. aastal koostatud vanakreekakeelne doksograafiline teos. Autorit nimetatakse Pseudo-Plutarchoseks, sest varem omistati teos Plutarchosele. Dielsi arvates on raamatu aluseks 100. aasta paiku koostatud Aetiose teos.

Tõlge
-----

### Autori eessõna

(874d) Kavatsedes esitada füüsikaõpetuse, peame kohe alguses kõige pealt filosoofiauurimise osadeks jagama, et näha, mis on ja mitmes osa on (874e) füüsikakirjeldus. Ja stoikud ütlesid, et tarkus on nii jumalike kui ka inimlike asjade teadmine, filosoofia aga on kohase kunsti harjutamine, kohane aga on üle kõige voorus, voorus on aga kolmesugune: füüsiline, eetiline, loogiline. Sellepärast on kolmeosaline ka filosoofia, nimelt füüsika, eetika ja loogika. Ja füüsika on siis, kui me uurime maailma ja maailmas olevaid asju, eetika tegeleb inimeluga ja loogika mõtlemisega, viimast nimetatakse ka dialektikaks. (874f) Nii Aristoteles, Theophrastos kui ka peaaegu kõik peritateetikud jagasid looduse niimoodi. Täiuslik mees peab teoretiseerima seda, mis on, ja praktiseerima seda, mida peab. Seda on võimalik näha ka järgnevast. Keegi küsib, kas päike on elukas või ei ole, [sest ta paistab olevat]; selle küsimuse esitaja on teoreetik. Ta ei vaatle ju midagi enamat kui olevat. Samamoodi küsitakse, kas maailm on piiritu ja kas väljaspool maailma on midagi. See on ju kõik teoreetiline. (875a) Küsitakse jälle, kuidas elada ja kuidas lapsi kasvatada ja kuidas valitseda ja kuidas seadusi anda. Seda kõike küsitakse ju tegutsemise pärast. Ja niisugune on praktiline mees.

### Esimene raamat

#### 1. peatükk. Mis on loomus

Et meil seisab ees vaadelda loomuslikke asju, tuleb kõigepealt selgitada, mis loomus on. On ju kohatu rääkida loomusest ja mitte teada teda ennast, loomuse tähendust. (875b) Aristotelese järgi on loomus see, milles on liikumise ja paigalseisu alge esmaselt, mitte sattumuslikult. Sest kõiki nähtavaid asju, mis ei ole juhuslikud ega paratamatud ega ole jumalikud ega jumaliku põhjusega, öeldakse loomuslikeks ja neil öeldakse olevat omaenda loomus. Nagu näiteks maa, tuli, vesi, õhk, taimed, elukad. Edasi need sündivad asjad: vihmad, rahed, piksenooled, tormid, tuuled. Neil on ju mingi alge. Ükski neist ei ole ju igavene, vaid nad sünnivad mingist algest. Ja nendel, nagu näiteks elukatel ja taimedel, on tekkimise alge. Ja nendes on tõesti loomus esmane alge, mitte ainult liikumise, vaid ka paigalseisu oma. (875c) Sest kõik, mis saab liikumise alguse, võib saada ka lõpu. Sellepärast ongi loomus liikumise ja paigalseisu alge.

Välislingid
-----------

* Kreekakeelne tekst
* Ricardi tõlge prantsuse keelde
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib loengupidaja abivahendist; loomade treenimise vahendi kohta vaata artiklit Klikker (loomade treenimise vahend)* |

---

**Klikker** on elektrooniline nutivahend, mis võimaldab loengupidajal saada kuulajatelt loengu ajal kohest tagasisidet. Klikker on pult, millel on numbrite ja tähtedega märgistatud nupud. Loengupidaja esitab auditooriumile slaidil oleva küsimuse ja annab numbrite või tähtedega tähistatud vastusevariandid. Kuulaja otsustab, milline vastusevariant on õige või tema arvates kõige sobilikum, ja vajutab puldil vastavat numbrit või tähte. Pärast vastamist tekib slaidile diagramm, mis näitab, kuidas kuulajate vastused jagunesid.

Klikkereid on hea kasutada arvuka kuulajaskonna puhul, sest see annab kuulajatele võimaluse loengus aktiivselt osaleda, sealjuures jäävad vastajad anonüümseks. Loengupidaja saab vastavalt vastuste diagrammile mõne olulise teema üle seletada. Klikkerite idee tõi Eestisse Inglismaal õppinud informaatikatudeng Kristjan Korjus.

Viited
------

1. ↑  Mirjam Paales (2012). "Klikkerid". *Tartu ülikooli e-õppe ajakiri*. Vaadatud 18.01.2017.
2. ↑  "Tartu Ülikoolis võeti kasutusele klikkerid". 20.12.2011. Vaadatud 18.01.2017.
**Kliimatsüklid** on kliimamustrite perioodilised või ligikaudu perioodilised kordumised.

725-aastane kliimarütm
----------------------

725-aastane kliimarütm on seni holotseenile omane olnud Kesk-Aafrika kliima ja Põhja India ookeani mussoonidega seotud kirjetes tuvastatud kliima muutlikkus.

Ekvatoriaalse Kesk-Aafrika Edwardi järve endogeense kaltsiidi koosseisus oleva stabiilse isotoobi kõrgresolutsiooniga analüüsid on näidanud viimase 5400 aasta jooksul toimunud suuri võnkumisi Aafrika kliima- ja niiskustasakaalus. Need võnkumised näitavad sarja põudasid perioodil 4900 eKr – 400 pKr ja määratlesid põua perioodiks ~ 725 aastat. See periood võib olla korrelatsioonis India ookeani mussoonide variatsioonidega, sest on dokumenteeritud ka sarnaste perioodidega mere pindse soolsuse kirjeid Põhja-India ookeanis. Sarnasused Edwardi järve ja India ookeani kirjete perioodilisuses võivad viidata, et tegemist on India ja Vaikse ookeanile omase Aafrika niiskustasakaalus ja troopilise India ookeani holotseeni kliimas domineerinud muutlikkusega. On võimalik, et see muutlikkus on seotud Põhja Atlandi holotseeni aegses kliimas tuvastatud keskmiselt 1470 (± 500) aastase kliima Bondi sündmusteks nimetatud tsüklikaga ja täpsustab selle keskmist pikkust.

Vaata ka
--------

* Bondi sündmused

Kirjandus
---------

* 10.1130/G19449.1 Geology August 2003 v. 31 no. 8 p. 677-680 A 725 yr cycle in the climate of central Africa during the late Holocene J.M. Russell, T.C. Johnson, M.R. Talbot
Fernando del Paso (2004)
**Fernando del Paso Morante** (1. aprill 1935 México – 14. november 2018) oli Mehhiko proosakirjanik ja luuletaja.

Ta õppis Universidad Nacional Autónoma de Méxicos majandust.

Neliteist aastat töötas ta Londonis BBCs, seejärel Pariisis Radio France Internationalei juures. 1989–1992 oli ta Mehhiko peakonsul Pariisis.

1992. aastal naasis del Paso Mehhikosse ning sai Guadalajara Ülikooli Octavio Pazi nimelise Iberoameerika Raamatukogu direktoriks.

Alates 1996. aastast oli ta Mehhiko Colegio Nacionali liige.

Tunnustus
---------

* 1966 – Xavier Villaurrutia auhind
* 1976 – Mehhiko romaaniauhind
* 1982 – Rómulo Gallegose auhind
* 1988 – Mazatláni kirjandusauhind
* 2007 – Guadalajara Rahvusvahelise Kirjandusmessi kirjandusauhind
* 2015 – Miguel de Cervantese auhind

Teoseid
-------

### Romaanid

* "José Trigo", 1966
* "Palinuro de México", 1977
* "Noticias del Imperio", 1987
* "Linda 67. Historia de un crimen", 1995

### Luulekogud

* "Sonetos de lo diario", 1958
* "De la A a la Z", 1988
* "Paleta de diez colores", 1990
* "Sonetos del amor y de lo diario", 1997
* "Castillos en el aire", 2002
* "PoeMar", 2004
**Leistu** on küla Harju maakonna Kose vallas.

Kuni 2013. aastani kuulus küla Kõue valda.

Küla läbib Paunküla–Vetla tee.

Kultuurimälestistest asuvad külas asulakoht ja kivikalme "Surnumägi".

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  18554 Asulakoht kultuurimälestiste riiklikus registris
5. ↑  18556 Kivikalme "Surnumägi" kultuurimälestiste riiklikus registris

Kose valla lippKose valla lipp
Kose valla asulad

**Alevikud:** Ardu | Habaja | Kose | Kose-Uuemõisa | Ravila   

**Külad:** Aela | Ahisilla | Alansi | Harmi | Kadja | Kanavere | Kantküla | Karla | Kata | Katsina | Kirivalla | Kiruvere | Kolu | Krei | Kuivajõe | Kukepala | Kõrvenurga | Kõue | Laane | Leistu | Liiva | Lutsu | Lööra | Marguse | Nutu | Nõmbra | Nõmmeri | Nõrava | Ojasoo | Oru | Pala | Palvere | Paunaste | Paunküla | Puusepa | Rava | Raveliku | Riidamäe | Rõõsa | Saarnakõrve | Sae | Saula | Silmsi | Sõmeru | Sääsküla | Tade | Tammiku | Triigi | Tuhala | Uueveski | Vahetüki | Vanamõisa | Vardja | Vilama | Virla | Viskla | Võlle | Äksi
Zugspitze, nähtuna Ferni kuru parklast.
Ferni kuru kõrgeim koht
Vana Ferni kuru *Via Claudia Augustal*
**Ferni kuru** (1212 m) on mäekuru Tirooli Alpides Austrias. See paikneb Lechtali Alpide (läänes) ja Miemingi mägede (idas) vahel. Saksamaa kõrgeim tipp Zugspitze on vaid 13,5 km kaugusel kirdes. Kuru asub Grubigsteini (2233 m) loodes, Wannigi (2493 m) kagus ja Loreakopfi (2471 m) läänes vahel.

Ajalugu
-------

Kuru tekkis, kui hiiglaslik maalihe (tegelikult terve mäe kokkuvarisemine, umbkaudse mahuga 1 km³; suuruselt kolmas maalihe üldse Ida-Alpides) täitis osa orust kõrgusega 300–400 m, laotades rahne kuni 16 km kauguseni. Kuigi algselt arvati, et see juhtus vähemalt 12 000 aastat B.P. tugeva temperatuuri tõusu ja intensiivse äravoolu tagajärjel pärast viimase jääaja lõppu, näitas juba 1940. aastal läbi viidud õietolmu analüüs, et vanust ei ole enam kui 4000 aastat (s.t. et sündmus toimus aastal 2000 eKr), hinnangut kinnitas sisuliselt radiosüsinikumeetod 1960. aastatel. Kasutades uraani-tooriumimeetodit, väitsid Innsbrucki Ülikooli teadlased, kes avaldasid oma andmed 2007. aastal, sündmuse ajaks 4150 +/- 100 aastat B.P. s.t. 22. sajandi eKr, mis vastab alpineoliitikumi viimastele etappidele.

Maastikku liigestab rida järvi, millest suurim on Blindsee. Arvatakse, et enamus nendest on tekkinud maalihetes.

Liiklus ja transport
--------------------

Esimene püsiv Ferni kuru ületav maantee oli roomlaste Via Claudia Augusta, mis ühendas Raetia provintsi Põhja-Itaaliaga. Sellel oli eelis Arlbergi ees, sest see oli suhteliselt läbitav isegi talvel.

Tänapäeval on maantee tuntud kui *Fernpass Straße* (B 179). See ühendab Reutte läbi Lermoosi tunneli Tarrenzi ja Imstiga. B 187 ja B 189 kaudu saab sealt ka Garmisch-Partenkirchenisse Saksamaal. See ühendab ka Lechi oru Inni oruga. Seetõttu kannab see rohkem liiklust, kui peaaegu ükski teine kuru Ida-Alpides, peale Brenneri kuru. Kõige järsem kalle on 8 % ning kõrguste vahe Reutte ja kuru vahel on 359 m. Teisel pool on kõrguste vahe Telfsiga 579 m.

Välislingid
-----------

* Pildid Ferni kurust
Lauljad kliirosel Konstantinoopoli patriarhaadi Püha Georgi kirikus İstanbulis
Kliirosel on *stasidia* ja lugemispuldid liturgiliste raamatutega
**Kliiros** (vanakreeka keeles κλήρος *klēros*, mitmuses κλήροι *klēroi*; kirikuslaavi keeles *клиросъ* või mõnikord *крилосъ*) on õigeusu kirikus ja kreekakatoliku kirikus ruumiosa, mis on reserveeritud kirikukoorile. Tavaliselt on seal lugemispult ning seal hoitakse ka tarvisminevaid liturgilisi raamatuid ja noote.

Nimetus tuleneb kreeka sõnast tähendusega 'loos' või 'liisk', sest algselt määrati lauljad ja lugejad jumalateenistusel liisuheitmise teel.

* Bütsantsi kiriku interjöör külgapsiidides paiknevate kliirostega (14)Bütsantsi kiriku interjöör külgapsiidides paiknevate kliirostega (14)

Ajalooliselt oli katedraalides, kloostrites ja suuremates kirikutes tavaks kaks kliirost – peaaltarist vasemal ja paremal. Kummalgi oli koor ja need laulsid jumalateenistustel antifooniliselt, st vaheldumisi. Nii oli tavaks Bütsantsi keiserlikus katedraalis Hagia Sophias Konstantinoopolis ja see liturgiline praktika sai standardiks, mida järgisid kõik Bütsantsi liturgiat kasutavad kirikud, kuid antifooniline laulmine on siiani tavaks ka tänapäeva Lääne-Euroopa kloostrites ja katedraalides. Ka vene traditsioonis asub kliiros enamasti altariesise lõuna- ja põhjapoolses otsas, sageli väikesel kõrgendikul, olles vastavalt siis parempoolne ja vasakpoolne kliiros. Kliiros võib asuda ka kooripealsel, st koguduseruumi lääneosas vahekorrusel, ja sel juhul nimetatakse seda *верхний клирос* 'ülemine kliiros'.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. jaanuar 2020. Vaadatud 7. juunil 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**Paindlik vahelduvvoolu ülekandesüsteem** (inglise keeles *Flexible AC Transmission System*, lühendatult FACTS), hõlmab elektroenergeetikas juhtimissüsteeme, mida rakendatakse selleks, et vahetult mõjutada energiavoogusid elektritoitevõrkudes. Nendes süsteemides kasutatakse sama tüüpi jõuelektroonika komponente mis kõrgepingelise alalisvoolu (HVDC) ülekandmisel. Jõuelektroonikat aga ei kasutata siin alalisvoolu abil energia edastamiseks, vaid selleks, et mõjutada võimsusvoogusid kolmefaasilistes vahelduvvooluvõrkudes ilma elektrimasinateta.

IEEE definitsiooni järgi on FACTS jõuelektroonikal (ja muudel elementidel) põhinev süsteem, mis võimaldab juhtida vahelduvvooluvõrgu ühte või mitut parameetrit, et tõhustada juhitavust ja suurendada edastatavat võimsust. FACTS tõstab vahelduvvoolu ülekandesüsteemide töökindlust ja vähendab seejuures energia ülekande kadusid. Süsteem parandab ülekantava elektrienergia kvaliteeti ja suurendab ülekande efektiivsust induktiivse või mahtuvusliku reaktiivenergia reguleerimisega võrgus.

Võimsusvoogude ülekande efektiivsust vahelduvpingevõrkudes saab juhtida, muutes reaktiiv- ja aktiivvõimsuse vahekorda. Selleks on näiteks kasutatud toitetrafode tertsiaarmähistega ühendatud kondensaatorpatareisid või siis kompensatsioonimähiseid. See vastab paralleelkompensatsioonile. Lisaks saab võimsusvoogusid muuta jadakompenseerimise abil, näiteks faasinihketrafo abil. Piiratud ulatuses on võimalik muuta koormusnurka sünkroongeneraatoritel otse elektrijaamas.

.FACTS võimaldab võrgu stabiliseerimiseks juhtida koormusvooge jõuelektroonika vahenditega, seejuures otse vajalikus võrgupiirkonnas. Jõuelektroonikal põhineva juhtimise eeliseks on ka see, et reageerimine muutustele toimub peaaegu viivitamatult. 

Paindlike vahelduvvoolu ülekandesüsteemide valdkonda kuuluvad näiteks:

* staatiline sünkroonkompensaator (*Static Synchronous Compensator*, STATCOM) – elektrooniline seade mahtuvusliku või induktiivse reaktiivvõimsuse paralleelseks kompenseerimiseks;
* universaalne võimsusvoo kontroller (*Unified Power Flow Controller*, UPFC) – funktsionaalselt võimas elektrooniline süsteem, mida saab kasutada nii mahtuvusliku kui induktiivse reaktiivvõimsuse paralleel- ja ka jadakompenseerimiseks ning aktiivvõimsusvoogude sihipäraseks juhtimiseks kõrgepingeliinides. Lisaks saab teatud võrguosades tasakaalustada faaside koormusi.

Välislingid
-----------

* Flexible AC Transmission System – Need, Definition & Types
18. novembra iela tammil
**18. novembra iela** ('18. novembri tänav') on tänav Läti linnas Daugavpilsis, üks linna peatänavatest. Tänav on nime saanud sellest, et Läti Vabariigi iseseisvuspäev on 18. novembril.

Tänav eraldab Centrsi ja Gajoksi linnaosasid, kulgedes nende vahel kunagi Daugava üleujutuste tõkkeks rajatud tammil. Seejärel läbib tänav Jaunbūve linnaosa, järgides endise Peterburi maantee trassi. Seal kandis ta kunagi Maantee tänava nime. Viimaks läbib tänav Vecstropi linnaosa, jätkudes linna piiri taga Rēzekne ja Krāslava suunas viiva maanteena. Tänavat mööda kulgevad kõik Daugavpilsi kolm trammiliini.

* 18. Novembri tänav18. Novembri tänav
* Tänav Vecstropi vahelTänav Vecstropi vahel

Kõrgemat kohta Jaunbūve lõunaosas tuntakse nime all Baznīcu kalns ehk Kirikumägi. Tänava äärde jäävad Daugavpilsi Martin Lutheri nimeline luterlik kirik (18. novembra iela 66) ja Daugavpilsi Borissoglebski õigeusu kirik, vaid veidi maad eemal asub Neitsi Maarja Patuta Eostamise katoliku kirik.

* Daugavpilsi Martin Lutheri nimeline luterlik kirikDaugavpilsi Martin Lutheri nimeline luterlik kirik
* Daugavpilsi Borissoglebski õigeusu kirikDaugavpilsi Borissoglebski õigeusu kirik
* Neitsi Maarja Patuta Eostamise katoliku kirikNeitsi Maarja Patuta Eostamise katoliku kirik
**Paint** (varem **Paintbrush for Windows**) on lihtne graafikaprogramm, mis on kaasnenud kõigi seniste operatsioonisüsteemi Microsoft Windows versioonidega. Tihti esitatakse selle nime kujul **MS Paint** või **Microsoft Paint**.

Programm avab ja salvestab faile mitmes vormingus: Windows bitmap (24-bitine, 256 värviga, 16 värviga ja monokroomne, kõik laiendiga .bmp), JPEG, GIF (animatsiooni ja läbipaistvuseta, ehkki Windows 98 versioon, Windows 95 uuendus ja Windows NT4 versioon toetasid läbipaistvust), PNG (ilma alfakanalita) ja TIFF (ilma mitme lehekülje toeta). Programm võib töötada värvi- või mustvalges režiimis, kuid mitte halliskaalas. Lihtsuse tõttu sai Paintist kiiresti üks Windowsi varaste versioonide kasutatumaid rakendusi, mis tutvustas paljudele esimest korda arvutigraafikat. Siiani tuuakse Painti tihti näiteks Windowsi vana töölaua kasutajasõbralikkusest.

Painti esimene versioon oli kaasas Windows 1.0-ga ning see oli litsentseeritud versioon ZSoft Corporationi programmist PC Paintbrush.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib autofirmast; Vormel 1 meeskonna kohta vaata artiklit Scuderia Ferrari.* |

---

Ferrari tehas Maranellos
Ferrari F40
**Ferrari S.p.A.** on Itaalia luksuslikke sportautosid tootev ettevõte, mis asub Itaalias Maranellos (Modena lähedal). Ettevõtte, mis kasvas välja Alfa Romeo võidusõiduautode osakonnast, asutas1939. aastal Enzo Ferrari. Esimene auto valmis 1940. aastal. 

Esialgu spondeeris Scuderia Ferrari võidusõitjaid ja tootis võidusõiduautosid. Iseseisva autotootmise alguseks võib lugeda 1947. aastat, mil valmis esimene Ferrari märki kandev sõiduauto. 

Fiat S.p.A. omandas 1969. aastal 50% Ferrarist ja suurendas oma osalust 1988. aastal 90%-ni. 2014. aasta oktoobris teatas Fiat Chrysler Automobiles (FCA) kavatsusest eraldada Ferrari S.p.A. FCA-st ning väljakuulutamise ajal kuulus FCA-le 90% Ferrarist. Eraldamine algas 2015. aasta oktoobris ümberstruktureerimisega, mille käigus sai Ferrari SpA kontserni uueks valdusettevõtteks Hollandis asutatud Ferrari NV ja sellel järgnenud 10% aktsiate müük FCA poolt IPO raames ning samaaegne lihtaktsiate noteerimisega New Yorgi börsil. Eraldamise ülejäänud etappide jooksul jaotati FCA osalus Ferrari äritegevuses FCA aktsionäridele, kusjuures 10% osalusest kuulus jätkuvalt Piero Ferrarile. Ferrari eraldumine viidi lõpule 3. jaanuaril 2016. 

Ferrari on osalenud võidusõiduspordis ja eriti Vormel 1 sarjas, kus ollakse üks vanemaid ja edukamaid meeskondi Scuderia Ferrari.

Ferrari mudeleid
----------------

* Ferrari 250 1952–1964
* Ferrari Dino 246 GT/GTS 1969–1974
* Ferrari 308 GTB/GTS 1975–1985
* Ferrari Testarossa 1984–1996
* Ferrari F40 1987–1992
* Ferrari 456 1992–1997 (456); 1998–2003 (456M)
* Ferrari Enzo 2002–2004
* Ferrari F430 2004–2009
* Ferrari FXX 2005–2007
* Ferrari California 2008–2017
* Ferrari 458 2009–2015
* Ferrari F12berlinetta 2012–2017
* Ferrari LaFerrari 2013–2018
* Ferrari 488 2015–2019
* Ferrari 812 Superfast 2017–tänapäev
* Ferrari F8 Tributo 2019–tänapäev
* Ferrari Roma 2020–tänapäev

Pildirida
---------

* Ferrari Superfast / 1960 Ferrari 400 Superamerica Coupe (B. Farina) s/n 2207SA (1960)Ferrari Superfast / 1960 Ferrari 400 Superamerica Coupe (B. Farina) s/n 2207SA (1960)
* Ferrari 250 GTO s/n 5575GT (1964)Ferrari 250 GTO s/n 5575GT (1964)
* Ferrari 250 LM s/n 8165 (1966)Ferrari 250 LM s/n 8165 (1966)
* Ferrari Dino 246 GT s/n 00854 (1970)Ferrari Dino 246 GT s/n 00854 (1970)
* Ferrari Modulo ideeauto (1970)Ferrari Modulo ideeauto (1970)
* Ferrari 356 GT4 BB (1974)Ferrari 356 GT4 BB (1974)
* Ferrari 512 BB Pininfarina (1977)Ferrari 512 BB Pininfarina (1977)
* Ferrari 308 GTB Group 4 s/n 32419 (1980)Ferrari 308 GTB Group 4 s/n 32419 (1980)
* Ferrari TestarossaFerrari Testarossa
* Ferrari FXX Evoluzione s/n 145369 (2005)Ferrari FXX Evoluzione s/n 145369 (2005)
* Ferrari 488 (2018)Ferrari 488 (2018)
* Ferrari F8 TributoFerrari F8 Tributo
* Ferrari Roma (2021)Ferrari Roma (2021)

Välislingid
-----------

* Ferrari ametlik koduleht (*itaalia, inglise ja saksa keeles*)
* *Galleria Ferrari* muuseumi koduleht (*itaalia ja inglise keeles*)
Henrikh Mkhitarjan (2017)
**Henrikh Mkhitarjan** (armeenia keeles Հենրիխ Մխիթարյան; sündinud 21. jaanuaril 1989 Jerevanis) on Armeenia jalgpallur. Ta mängib poolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Milano Inter ja Armeenia jalgpallikoondises. Ta on koondise kapten.

Ta alustas klubikarjääri 2006. aastal kodumaal Pyunikis. Ta tuli klubiga neljal korral järjest Armeenia meistriks ja võitis 2009. aastal lisaks Armeenia karika. 2009. aastal liitus ta Ukraina kõrgliiga klubiga Donetski Metalurg. Järgmisel aastal sõlmis ta lepingu Donetski Metalurgi linnarivaali Donetski Šahtariga.

Donetski Šahtaris mängis ta kokku kolmel hooajal. Ta paistis Šahtaris silma paljude löödud väravatega. Hooajal 2012–13 lõi ta Ukraina kõrgliigas koguni 25 väravat, mis on Ukraina kõrgliiga läbi aegade ühe hooaja rekordtulemus. Kõigil kolmel Šahtaris veedetud hooajal tuli ta klubiga Ukraina meistriks. Lisaks võitis ta kolmel korral Ukraina karika ja korra Ukraina superkarika. Hooajal 2012–13 valiti Mkhitarjan Ukraina kõrgliiga parimaks mängijaks.

2013. aastal liitus ta Saksamaa kõrgliiga klubiga Dortmundi Borussia. Üleminekusumma oli 27,5 miljonit eurot, mis osa Dortmundi Borussia läbi aegade kallim ost. Saksamaal mängides tõestas ta ennast ühe parima poolkaitsjana Euroopas. 2014. aastal võitis ta klubiga Saksamaa superkarika. Hooajal 2015–16 andis ta liigas 15 väravasöötu, millega oli liigas esimesel kohal.

2016. aastal liitus ta esimese armeenlasena Premier League'iga, sõlmides lepingu Manchester Unitediga. Üleminekusumma oli 30 miljonit naelsterlingit (34,3 miljoni eurot). 2016. aastal võitis ta klubiga Inglismaa superkarika. 2017. aastal võideti UEFA Euroopa Liiga ning Mkhitarjan finaalmängus Amsterdami Ajaxi vastu Manchester Unitedi teise värava.

2018. aasta jaanuaris liitus ta Arsenaliga. 2019. aasta septembris suundus ta laenule Romasse. Romaga sõlmis ta lepingu 2020. aastal, 2022. aasta suvel siirdus ta edasi Milano Interisse.

Debüüdi Armeenia jalgpallikoondises tegi ta 14. jaanuaril 2007 sõprusmängus Panama vastu. Esimese värava lõi ta koondise särgis 28. märtsil 2009 MM-i valikmängus Eesti vastu.

Mkhitarjan on kaheksal korral valitud Armeenia aasta jalgpalluriks.

Saavutused
----------

Pyunik
* Armeenia kõrgliiga: 2006, 2007, 2008, 2009
* Armeenia karikas: 2009
* Armeenia superkarikas: 2007, 2008

Donetski Šahtar
* Ukraina Premjer-Liga: 2010–11, 2011–12, 2012–13
* Ukraina karikas: 2010–11, 2011–12, 2012–13
* Ukraina superkarikas: 2012

Dortmundi Borussia
* DFL-Supercup: 2014

Manchester United
* FA Community Shield: 2016
* UEFA Euroopa Liiga: 2016–17

Viited
------

1. ↑  "Manchester United complete signing of Henrikh Mkhitaryan on four-year deal". The Guardian. 6.7.2016. Vaadatud 25.1.2019
2. ↑  "Henrikh Mkhitaryan signs as Alexis leaves club". arsenal.com. 21.1.2018. Vaadatud 25.1.2019
3. ↑  "Mkhitaryan completes loan move". A.S. Roma. 2.9.2019. Vaadatud 9.7.2020

Välislingid
-----------

 Henrikh Mkhitarjan – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Johnny haaras püssi** *(ingl.k Johnny Got His Gun)* on 1971. aastal USA kirjaniku Dalton Trumbo loodud sõjavastane draamafilm, mis põhineb tema 1938. aastal kirjutatud samanimelisel romaanil. Film saavutas suurema populaarsuse alles 1980. aastate lõpus, kui heavy metal bänd Metallica kasutas sellest lõike "One" muusikavideos.

Filmi süžee
-----------

Filmi peategelane on noor Ameerika sõdur Joe Bonham(Timothy Bottoms). Ta on Esimeses maailmasõjas mürsutabamuse järel rängalt vigastada saanud - ta on kaotanud oma jäsemed, näo ning kõik meeled peale kompimise. Ta on täie teadvuse juures, kuid vigastuste tõttu on ta sisuliselt enda kehas vangis. Haiglavoodis lamades saab ta aegamööda aimu oma seisukorrast ning kõigub oma mõtetega reaalsuse ja fantaasia vahel, meenutades vanu aegu oma pere ning sõpradega. Samuti loob ta mingit sorti sideme teda hooldava medõega(Diane Varsi), kes paistab tema probleemi mõistvat.

Mingil hetkel leiab Joe viisi, kuidas sõjaväeülemate ning haiglapersonaliga suhelda, tagudes oma pead vastu patja, üritamaks rääkida Morse abil, öeldes "S.O.S. Appi." Medõde saab ajapikku aru, mida Joe tahab ning toob palatisse kindrali, preestri ning tõlgi. Kindral küsib Joelt tõlgi kaudu, et mida ta tahab. Joe tahab, et teda viidaks klaaskirstus karnevalile teistele vaadata, et näidata, et mida võib sõda inimesega teha. Kindral ütleb talle tõlgi kaudu, et sellises seisus nagu ta on, pole teda võimalik kuskile viia, mille peale Joe palub lasta end tappa, öeldes: "Kui te ei luba inimestel mind näha, siis tapke mind." Medõde jääb mingil hetkel Joega üksi ning teeb katse teda lämmatada, sulgedes tangidega tema hingamisaparaadi toru, kuid samal hetkel sekkub kindral, naastes palatisse, võttes tangid torult ära ning jättes Joe edasi "elava surma" seisundisse.
**Hiiu folk** on rahvamuusikaüritus, mis toimub Hiiumaal alates 2005. aastast, juulikuu keskpaigas.

Festivali korraldab MTÜ Hiiu Folk, festivali peakorraldaja on selle algusest peale olnud Astrid Böning-Nõlvak. Festivali omapäraks on, et kontserdid ei toimu ühes kindlas asulas, vaid saarel paljudes kohtades ning naabersaartelgi – näiteks Kassaril, Saarnakil jm. Festival on lisaks rahvakultuurile ja muusikaelamustele propageerinud ka looduslähedast käitumist, korraldanud matku ja kaasanud muuseume. Oluliseks on peetud alkoholivaba peokultuuri ning peokoha ja looduse puhtana hoidmist.

Tunnustus
---------

* 2009 Karskusliidu aasta tegijaks[*viide?*]
* 2009 Hiiumaa kultuuripärl
* 2015 ajakirja Pere ja Kodu valikul Eesti kõige peresõbralikum festival

Vaata ka
--------

* Hiiumaa
* Folkloorifestival
* Hiiumaa Pärimusait
* Käina Huvi- ja Kultuurikeskus

Välislingid
-----------

* Hiiu Folgi koduleht
* Hiiu Folgi leht Facebookis
* Hiiu Folk liigub sel korral merest mereni. ERR, 11. mai 2016
* Hiiu Folk kutsub saarele. Hiiu Leht, 13. mai 2016
**Henrique Pacheco Lima** (mängijanimega **Henrique**; sündinud 16. mail 1985 Londrinas) on Brasiilia jalgpallur (poolkaitsja). 

Ta mängib Brasiilia kõrgliiga klubis Cruzeiro. Ta on klubi meeskonna kapten.

Henrique alustas 2005. aastal klubikarjääri Londrinas. Läbimurde saavutas ta kõrgliiga klubis Figueirense. 2007. aasta suundus mängima Jaapanisse, liitudes sealse kõrgliiga klubiga Júbilo Iwata. Järgmised kaks hooaega veetis ta laenul Cruzeiros. 2009. aasta Lõuna-Ameerika klubide meistrivõistluste Copa Libertadorese finaalis viis Henrique seeria teises mängus Cruzeiro Argentina klubi Estudiantese vastu juhtima, kuid lõpuks kaotati 1:2. 2010. aasta jaanuaris sõlmis ta Cruzeiroga püsiva lepingu. Aastatel 2011–2012 mängis ta Santoses.

Cruzeiros mängib ta taas alates 2013. aasta jaanuarist. Aastatel 2013 ja 2014 on ta tulnud klubiga Brasiilia meistriks.

Saavutused
----------

Cruzeiro
* Campeonato Brasileiro Série A: 2013, 2014
* Campeonato Mineiro: 2008, 2009, 2011, 2014, 2018, 2019
* Copa do Brasil: 2017, 2018

Santos
* Campeonato Paulista: 2012
* Recopa Sudamericana: 2012

Viited
------

1. ↑  "Henrique terá que superar a oscilação no Cruzeiro". esportes.terra.com.br. 3.7.2013. Vaadatud 2.8.2016
**Svetogorsk** (soome *Enso*) on tööstuslinn Venemaal Leningradi oblastis Viiburi rajoonis. Ajalooliselt jäi linn Karjalasse. Linn asub Vuoksi jõe ääres Soome piiri lähedal 5 km kaugusel Imatrast ja 207 km kaugusel Peterburist.

Linn kuulus kuni 1940. aastani Soomele ja oli Soome valduses ka 21. augustist 1941 kuni 24. septembrini 1944.

Elamu Svetogorskis

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.

Leningradi oblasti vapp
Leningradi oblasti linnad

Boksitogorsk  | Gattšina  | Jaanilinn  | Kamennogorsk  | Kingissepp  | Kiriši  | Kirovsk  | Kommunar  | Kudrovo  | Ljuban  | Lodeinoje Pole  | Luga  | Murino  | Nikolskoje  | Novaja Ladoga  | Otradnoje  | Pikaljovo  | Podporožje  | Primorsk  | Priozersk  | Schlüsselburg  | Sertolovo  | Sjasstroi  | Slantsõ  | Sosnovõi Bor  | Svetogorsk  | Tihvin  | Tosno  | Viiburi  | Volhov  | Volossovo  | Vsevoložsk  | Võssotsk
**Käärimine** on lõnga korrutamine lõimeks. Käsitsi kangakudumisel nimetatakse käärimist ka kanga loomiseks.

Kanga käärimine eelneb kudumisele. Kanga lõimelõngad veetakse korrapäraselt valmis ja vahelik jaotatakse vajalikus pikkuses ja laiuses. Kudumi laiusest ja tihedusest lähtudes keritakse vastav arv lõimelõngu kudumi pikkuselt spiraalina ümber käärpuude. Nii saadud lõngapalmik keritakse kangaspuude lõimepoomile.

Kanga käärimisel on tähtis, et lõimelõngad jookseksid käärpuudele ühtlase pingusega. Seetõttu tegeleb selle tööga algusest lõpuni üks inimene. Enne käärimisest veetakse nii pikk pael ümber käärpuude, kui pikka kangast soovitakse käärida. Käärpuudel jäävad vedukordade vahed hästi näha ning on võimalik määrata, mitme käärimisringiga peab jõudma ülemiste vahelikupulkadeni. Kui lõng on sile, kääritakse 4–12 lõngaga. Takuse, sõlmelise või villase lõimematerjali korral kääritakse ühe, kahe või nelja lõngaga. Kääritavate lõimelõngade otsad sõlmitakse lihtsa hobusesabasõlmega kokku.

Vaata ka
--------

* Kangaspuud
* Käärkast
* Käärlaud
* Käärpuud

Viited
------

1. 1 2  Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 87
2. ↑   Kanga käärimine.

Kirjandus
---------

* Eevi Astel. Kangakäärimine Eestis. Etnograafiamuuseumi aastaraamat, 1971.

Välislingid
-----------

* Kanga käärimine (loomine) käärpuudel Eesti Ajaloomuuseum
* Käärpuud, Mõniste Talurahvamuuseum
**"Hiiu lossist – Siberisse: ajalooline romaan legendaarseist Hiiu mereröövleist"** on Mihkel Aitsami ajalooline romaan.

Romaan ilmus 1937. aastal kõigepealt ajalehe Päewaleht järjejutuna ning samal aastal omaette raamatuna. Raamatu uustrükk anti välja 2009. aastal.

Sisu
----

Romaan räägib mereröövlina tuntuks saanud Otto Reinhold Ludwig von Ungern-Sternbergist, tema elust ja tegevusest Hiiumaal, konfliktidest Jakob Pontus Stenbockiga ning viimase juhtimisel toimunud kohtuprotsessist Ungern-Sternbergi üle süüdistatuna laevakapten Carl Johan Malmi tapmises. Ungern-Sternberg mõisteti tapmises süüdi ja saadeti sundasumisele Tobolskisse.

Kõrvalliinina läbib romaani Suuremõisa mõisast põgenenud, ühel Rootsi laeval madrusena töö leidnud ning hiljem kapteniks tõusnud talupoja Leemeti ja talutüdruk Malle armastuslugu.

Põhisündmustikuga lõdvalt seotuna ilmestavad romaani fragmentaarselt nii kõrvalepõiked olustikukirjeldustesse kui ka vene tolliametniku korduvad ebaõnnestunud katsed salakaubavedajate vahelevõtmiseks.

Arvamusi
--------

2009. aasta uustrükile kirjutas saatesõna Helgi Põllo, kelle arvates raamatu rütm lonkab teemaliinide rohkuse tõttu. Lugedes kerkivat mitu korda esile küsimus, kelle lugu selles õigupoolest jutustatakse. Teisest küljest toob ta välja, et romaanis leiduvad ajalookäsitlused, näiteks Kõpu tuletorni teemal, on igati asjalikud. Siiski esinevad Põllo järgi teoses ka mitmed ebatäpsused kohaliku kõnepruugi ning koha- ja isikunimede osas.

Ka Kai Aareleid on sarnaselt Põllole välja toonud, et teose puhul jääb kohati arusaamatuks, kelle lugu selles jutustatakse. Tema arvates on raamat "segu kodu-uurimuslikest märkmetest ja fiktsiooni sugemetega kroonikast".

Teost arvustanud Jüri Kivimäe on nentinud, et "kauniskirjanduse asjatundjad kindlasti ei annaks Aitsami stiilile kõrget hinnet". Ta leiab, et teose ülesehitus on rabe ja selle "pildid vahelduvad kaleidoskoopilise kiirusega". Kirjanduslik stiil jääb Kivimäe järgi raamatus ajaloolise tõepärasuse varju.

Ilmumisandmed
-------------

* 1937: "Hiiu lossist – Siberisse". *Päewaleht*, 4. juuni 1937 – 20. juuli 1937.
* 1937: "Hiiu lossist – Siberisse: ajalooline romaan legendaarseist Hiiu mereröövleist". Tallinn: Tallinna Eesti Kirjastus-Ühisus, 1937.
* 2009: "Hiiu lossist – Siberisse: ajalooline romaan legendaarseist Hiiu mereröövleist". Tartu: Ilmamaa, 2009. ISBN 9789985773192 (2. tr), ISBN 9789985773543 (3. parand tr)

Viited
------

1. ↑  Helgi Põllo. "Saatesõna". *Hiiu lossist – Siberisse*. Tartu: Ilmamaa, 2009, lk 213–231.
2. ↑  Kai Aareleid. Üks jutt Hiiumaalt Varraku raamatublogi, 4. august 2009.
3. ↑  Jüri Kivimäe. Ungru krahvi lood – unustatud põnevust Hiiumaa ajaloost Estonian World Review, 9. oktoober 2009.
**Kääriku spordibaas** (ka **Kääriku Spordikeskus**) on endine Tartu Ülikooli spordikompleks Käärikul, seejärel Tehvandi Spordikeskuse sihtasutuse treeningubaas.

Selle rajamisel oli tähtis osa Fred Kudul.[*viide?*]

Spordibaasile pandi nurgakivi 1959. aastal, toitlustus- ja õppehoone valmis 1962. aastal ja spordihoone 1970. aastal. Mõlema arhitektid olid Peeter Tarvas ja Uno Tölpus. Need hooned on võetud muinsuskaitse alla.

2018. aastal rekonstrueeriti staadion, rajatakse uued väliujulad, sisehall ja muud osad.

Kääriku spordibaasis on toimunud teadusüritusi (sh suvekoole), eriti 1960. ja 1970. aastail.

Kääriku spordibaasis on 4 tenniseväljakut, 1 liivaga kaetud võrkpalliväljak, 1 liivaga kaetud jalgpalliväljak, 2 korvpalliväljakut, 1 tavaline jalgpalliväljak, 1 staadion (400 m).

Viited
------

1. ↑  Malle Elvet. 60aastane ülikooli Kääriku spordibaas näitas tulevikuplaane. Lõunaleht, 27.09.2007.
2. ↑  Muinsuskaitseameti eksperdihinnang Kääriku spordibaasi spordihoone ning toitlustus- ja õppehoone mälestiseks tunnistamiseks.