recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Anneli Saro 2018. aastal
**Anneli Saro** (sündinud 5. septembril 1968) on eesti teatriteadlane, Tartu Ülikooli teatriteaduse professor. Aastatel 2017–2018 oli ta Tartu Ülikooli õppeprorektor.

Haridus
-------

Lõpetas Tartu Ülikooli 1992. aastal eesti filoloogia ning eesti keele ja kirjanduse õpetaja erialal. 1997. aastal kaitses samas teadusmagistrikraadi väitekirjaga "Ruum ja vaatajad eesti teatris 1992–1997" ning 2004. aastal doktorikraadi väitekirjaga "Madis Kõivu näidendite teatriretseptsioon" (mõlema töö juhendaja oli Luule Epner).

Erialane tegevus
----------------

Anneli Saro on alates 1997. aastast õpetanud Tartu Ülikoolis teatriteaduse aineid – Eesti teatri ajalugu, teatriteaduse alused, etenduse analüüs, maailma draamaklassika, retseptsiooniteooria, publiku-uuringud.

Teadustöö hõlmab järgmisi uurimisteemasid: Eesti teatri ajalugu, retseptsiooniteooria ja teatrisotsioloogia.

Aastail 1993–1995 töötas Tartu Ülikoolis eesti keele (võõrkeelena) assistendina. Aastail 1997–2007 teatriteaduse lektorina ning aastail 2007–2013 teatriteaduse dotsendi ja professorina.

Anneli Saro on end täiendanud välisülikoolides õpetades ja rahvusvahelisi uurimisrühmi juhtides. Aastail 2010–2014 oli ta eesti kultuuri lektor Helsingi Ülikoolis. Lisaks on end teadlase ja õppejõuna täiendanud Stockholmi ja Utrechti ülikoolis.

Aastail 2006–2008 oli ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna prodekaan, 2016–2017 humanitaarteaduste ja kunstide valdkonna õppeprodekaan ja 2017–2018 õppeprorektor.

On olnud Eesti teatriuurijate ühenduse esimees (2005–2008), rahvusvahelise teatriuurimise föderatsiooni täitevkomitee liige (2007–2015), rahvusvahelise teatriuurimise föderatsiooni abirahade komisjoni esimees (2007, 2009–2013) ning Põhjamaade Teatriuurijate Assotsiatsiooni täitevkomitee liige.

Aastail 2013–2015 oli ta ajakirja Nordic Theatre Studies peatoimetaja.

Anneli Saro kuulub Tartu Ülikooli senati kolmandasse koosseisu.

Tunnustus
---------

* 2018 Tartu Ülikooli aumärk

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  "TÜ inauguratsiooniloengu tutvustus". Vaadatud 11.04.2017.
2. 1 2 3 4  "Tartu ülikooli kultuuriteaduste ja kunstide instituudi koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. aprill 2017.
3. 1 2  Kaugema, Tambet (07.04.2017). "Pealelend – Anneli Saro, raamatu "101 Eesti teatrisündmust" autor". *Sirp*. Vaadatud 11.04.2017.
4. ↑  "Tartu Ülikooli humanitaarteaduste ja kunstide valdkonna kontaktid". Vaadatud 11.04.2017.
5. ↑  "Kalm toob Tartu Ülikooli rektoraati Saro ja Vassili". *ERR*. 07.06.2017. Vaadatud 26.08.2019.
6. ↑  [ Universitas Tartuensis, november 2018.
7. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 9.12.2022.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Anneli Saro** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Anneli Saro** |

* Anneli Saro Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* Tartu Ülikooli humanitaarteaduste ja kunstide valdkonna dekanaadi kontaktid
* Ilmunud on raamat "101 Eesti teatrisündmust Intervjuu Anneli Saroga ERRi hommikuprogrammis "Terevisioon"
**Vaives dzirnavas** (ka **Vaives Dzirnavas**, tõlkes *Vaive veski*) on küla (*skrajciems* ehk hajaküla) Lätis Cēsise piirkonnas Priekuļi vallas.

Vaives dzirnavas asub valla keskosas Vaive ja Raunise jõe kallastel. Külas on Vaives dzirnavase bussipeatus.

Küla jääb Gauja rahvusparki. Looduskaitse all on seal asuvad Vaive orukalda paljandid ja Rauna orukalda paljandid.

Aastail 2009–2021 jäi Vaives dzirnavas Priekuļi piirkonda. 2007. aastal oli külas neli elanikku.

Paljandid Vaive jõe kaldal

Viited
------

1. ↑  Autotransporta direcija
2. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
3. ↑  Vietvārdu datubāze

| * v
* r
Priekuļi valla asulad |
| --- |
| 
Bušugrava **·**  Dukuri **·**  Garkalne **·**  Inkuļi **·**  Jāņmuiža **·**  Jaunkalni **·**  Jaunrauna **·**  Kunči **·**  Ķingas **·**  Leukādijas **·**  Mežciemi **·**  Pieškalni **·**  **Priekuļi **·****  Smurģi **·**  Spāriņi **·**  Strautmaļi **·**  Šautuves **·**  Vaives dzirnavas **·**  Vīstuči |
Anneli Uusküla (2010)
**Anneli Uusküla** (aastani 1990 **Anneli Maitse**; sündinud 11. aprillil 1967 Kohtla-Järvel) on eesti dermatoveneroloog ja epidemioloog.

Haridus
-------

Anneli Uusküla on lõpetanud 1985. aastal Tallinna 46. Keskkooli ja 1991. aastal Tartu Ülikooli (arstiteaduskonnas). Ta sai meditsiinidoktori kraadi Tartu Ülikoolis 2001. aastal väitekirjaga sugulisel teel levivate haiguste epidemioloogiast Eestis aastatel 1990–2000 (juhendaja Helgi Silm). 2003. aastal sai ta New Yorgi osariigi ülikooli (State University of New York at Albany, School of Public Health) juures teadusmagistrikraadi tööga "Treatment of the sexually transmitted diseases in Estonia: consistency with the evidence based medicine principles".

Töökäik
-------

Uusküla oli 1994–1995 Tartu Ülikooli nahahaiguste kliiniku vanemlaborant, 2004–2007 vanemassistent, 2002–2003 ka Tartu Ülikooli tervishoiu instituudi erakorraline teadur, 2004–2007 vanemteadur, 2007–2009 instituudi juhataja. 2007. aastast on ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonna tervishoiu instituudi epidemioloogia professor.

Teadustöö
---------

Anneli Uusküla peamised uurimisvaldkonnad on sugulisel teel levivate infektsioonide ja HIV epidemioloogia ja riskitegurid Eestis ning sugulisel teel levivate infektsioonide ja HIV ravi ning käsitlus.

Tunnustus
---------

* 2020 Tartu Ülikooli aumärk

Viited
------

1. 1 2 3 4  *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 4. köide: *Sar-Y. Lisa* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013
2. 1 2 3 4  Tartu Ülikooli nõukogu valis kaheksa professorit, Tartu Ülikooli pressiteade
3. 1 2  Anneli Uusküla Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
4. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 9.12.2022.

Välislingid
-----------

* Anneli Uusküla Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
Valdete Idrizi ja Condoleezza Rice
**Valdete Idrizi** (sündinud 22. november 1973 Mitrovicës) on platvormi CiviKos tegevdirektor. Ta oli "MTÜ Mitrovicë Kogukonna loomine" tegevdirektor, mille ta asutas ning mis töötab rahu nimel ja loob kogukonda Põhja-Kosovos Mitrovicë piirkonnas. Kuus aastat enne 2008. aastat oli "Mitrovicë Kogukonna loomine" ainus organisatsioon Mitrovicë, mis julgustas etniliste albaanlaste ja serblaste vahelisi leppimist ja suhete taastamist. Idrizi ise on Põhja-Mitrovicëst Kosovost pärit etniline albaanlane, kes kaotas oma kodu 1999. aastal serblaste sissetungi tagajärjel. 2008. aastal olid tema kodus ikka veel serblased. "Mitrovicë Kogukonna loomine" on suutnud korraldada mõnede serblaste naasmise oma kodudesse Kosovos, mille eest Idrizi sai Kosovo-Albaania võitlejatelt tapmisähvardusi.

Idrizi pälvis 2008. aastal rahvusvahelise julgete naiste auhinna ja 2009. aasta rahvusvahelise rahuauhinna Soroptimist.

Ta valiti 2011. aasta detsembris CiviKose platvormi tegevdirektoriks; CiviKos on Kosovo kodanikuühiskonna organisatsioonide algatus, mille eesmärk on luua soodsa keskkonna ametliku kodanikuühiskonna sektori ja valitsuse koostööks.

Viited
------

1. ↑  *oralhistorykosovo.org*
2. 1 2  , Civikos, Retrieved 11 February 2017
3. 1 2 3 4  "Kosovo's 'Woman of Courage' Bridges Ethnic Divide | WBUR & NPR". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. august 2016. Vaadatud 9. mail 2023.
4. 1 2 3  "Valdete Idrizi | WISE Muslim Women". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. august 2016. Vaadatud 2. detsembril 2016.
5. 1 2 3  International Women of Courage Award Ceremony: 2008
6. ↑  "Valdete Idrizi wins Award - Community Building Mitrovica". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. august 2014. Vaadatud 9. mail 2023.
"Kastan" suunab siia. Taimeperekonna kohta vaata artiklit Hobukastan. Teise taimeperekonna kohta vaata artiklit Kastanipuu.

**Harilik hobukastan** (*Aesculus hippocastanum*; ka **kastan**) on liik puid perekonnast hobukastan.

Kirjeldus
---------

Harilik hobukastan on kuni 25 m kõrgune puu. Puhkemata kevadised pungad on kleepuvad. Suured, sõrmjad, 5–7 lehekesega liitlehed on vastakud ja pikarootsulised. Lehekeste serv on ebaühtlaselt saagjas.

Õied koonduvad suurteks, kuni 30 cm pikkusteks püstisteks õisikuteks, mida nimetatakse türssideks. Valgete, punakate täppidega õite kroonlehtede servad on narmastunud. Õitseb mais–juunis. 

Viljaks on ogaline, kerajas kupar, mis avaneb kolmeks osaks. Kupras leidub 1–3 suurt, kastanimunaks kutsutavat seemet.

Levila ja kasvukoht
-------------------

Pärit Vahemere maade idaosast. Eestis kasvab harilik hobukastan introdutseeritud liigina, peamiselt parkides.

Hobukastan ei ole Eestis pärismaine, teda on kasvatatud alates 16. sajandist.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **kastan** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kastan** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Harilik hobukastan** |

* Harilik hobukastan andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

* Harilik hobukastan: liigikirjeldus
* Harilik hobukastan: täiendav info
**Gasimov Mehrali Suleyman oglu** (sündinud 30. oktoobril 1993 Bakuus) on Ukraina aukonsul Aserbaidžaani Vabariigis.

Elulugu
-------

Mehrali Gasimov sündis 30. oktoobril 1993 Bakuus. Aastatel 2009–2013 omandas ta Tarass Ševtšenko nimelise Kiievi Rahvusülikooli rahvusvaheliste suhete teaduskonnas bakalaureusekraadi rahvusvaheliste suhete erialal, 2013–2015 samas teaduskonnas magistrikraadi. Töötas aastatel 2009–2013 Ukrainas tegutsevas ettevõttes SOCAR Energy (müügiosakond), 2013–2015 SAP Azerbaijan (müügijuht), 2015–2020 DeGolyer & MacNaughton Corp. USA (asedirektor). Alates 2020. aastast töötab ta Ukraina välisministeeriumis (Ukraina aukonsul Aserbaidžaanis). See mängib erilist rolli paljude Ukraina ja Aserbaidžaani vaheliste strateegiliste, majanduslike ja kaubandusprojektide elluviimisel.

Ta on Aserbaidžaani Ukraina keskuse asutaja.

Tunnustus
---------

Ukraina presidendi Volodõmõr Zelenskõi korralduse kohaselt autasustati Gasimov Mehrali Suleyman oglu III järgu ordeniga "Teenete eest".

Viited
------

1. ↑  Azerbaycan’da Ukrayna’nın ilk fahri konsolosluğu açıldı
2. ↑  Ukraine opens first honorary consulate in Azerbaijan[*alaline kõdulink*]
3. ↑  Zelenski azərbaycanlıları təltif edib

Välislingid
-----------

* Ukrainian Honorary Consulate in Shamakhi, Azerbaijan
* The first Honorary Consulate of Ukraine opens in Azerbaijan
* Ukraine opens its first honorary consulate in Azerbaijan
**Metallist** oli eesti ansambel, mille põhilauljaks oli Urmas Podnek. 

Ansambel Metallist tuli esimest korda kokku 1983. aastal Tallinna 49. keskkoolis koosseisus Mihkel Raud, Esko Põldvere, Mart Harjak, Raimond Vahter ehk My ja Urmas Podnek. Metallisti sellest perioodist on säilinud paar plaaditäit väga head materjali.[*viide?*]

1985. aastal liitusid ansambliga Tajo Kadajas ja Igor Garšnek, viimane küll vaid stuudios. Tajo Kadajas kutsuti asendama Nõukogude armees aega teenivat lauljat Urmas Podnekit; ta oli sel ajal bändi põhiliikmetest täpselt kaks korda vanem, kuid kutsumise idee tekkis ansambli Meie kümne aasta vanuseid laule kuulates. Kontsertidel mängis Metallist meeleldi nii mõndagi Meie lugu, millest "Puust tüdruk" ka stuudios salvestati. Selle koosseisu tuntuimad lood on "Äikesehingus" ja "Unenägu", aga ka Mihkel Raua laul "Tuum". 1986. aasta kevadel, just Tšornobõli tuumaõnnetuse ajal, käis Metallist esinemas Leedus Lithuania festivalil. Eesti roki ajalukku jääb Ruja ja Metallisti ühiskontsert Pirita jõekäärus, kus publik ei tahtnud Metallisti mitte kuidagi lavalt ära lasta.[*viide?*] Metallisti selle koosseisu tegevuse katkestas Nõukogude armee, kes osa pillimehi 1986. aasta sügisel ära kutsus.

1990. aastate alguses suundus Metallist täies koosseisus USA-sse.

Üle paljude aastate tegi Metallist *comeback*-kontserdi 2012. aasta 29. septembril klubi Rockstars laval. Ansambli taastamise olid enda kanda võtnud Mihkel Raud, Tajo Kadajas, Esko Põldvere, Mart Harjak, Raimond Vahter ja Andres Ivask. Metallist andis unustamatu ja raju kontserdi.[*viide?*]

Koosseis
--------

### 1985–1986

* Mihkel Raud – soolokitarr
* Esko Põldvere – soolokitarr
* Mart Harjak – basskitarr
* Raimond (My) Vahter – trummid
* Igor Garšnek – klahvpillid
* Tajo Kadajas – laul

### 2012

* Mihkel Raud – soolokitarr
* Esko Põldvere – soolokitarr
* Mart Harjak – basskitarr
* Raimond (My) Vahter – trummid
* Andres Ivask – klahvpillid
* Tajo Kadajas – laul

Diskograafia
------------

* 1986 – "Tajo Kadajas & Metallist"

Välislingid
-----------

* Õhtulehe artikkel ja pildigalerii 30.09.2012
* Õhtulehe artikkel 28.09.2012
* Metallist Youtube'is
* Metallisti laulud
Variņi kultuurimaja
**Variņi vald** (läti keeles *Variņu pagasts*) on vald Lätis Smiltene piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Launkalne, Palsmane, Vireši ja Drusti vallaga ning Gulbene piirkonna Ranka ja Lejasciemsi vallaga.

Valla pindala on 101 km². 2016. aasta seisuga elas seal 827 inimest. Valla keskus on Variņi küla, vallamaja asub aadressil Oktobra iela 3a. Vallavanem on Uldis Birkenšteins.

Ajalugu
-------

Vald moodustati aastal 1990, mil Palsmane vallast eraldusid endise kolhoosi "Oktobris" alad. 2009. aastast kuulub vald Smiltene piirkonda.

Loodus
------

Olulisemad jõed on Vizla jõgi ja selle lisajõgi Palsa, samuti ka Vidaga jõgi. Vallas kasvab kaks põlispuud - mänd "Lielā priede" ümbermõõduga 3,3 meetrit ja Vilciņi tamm-hiiglane ümbermõõduga 8,25 meetrit. Looduskaitse all on veel Mazlindese tamm, Rauši mänd, Krūmiņi pärn, Krūmiņi tamm, Lielmeži mänd, Kalnzemnieki tamm, Lazdupi tamm, Lejasūdrupi saar, Lejasūdrupi remmelgas, Lielūdrupi tammed, Krastūdrupi tamm ja Kuļķi mänd. Valla põhjaosa jääb osaliselt Šepka hoiualale, lõunaosa aga Lielais purvsi (Suursoo) hoiualale.

Muinsusmälestised
-----------------

Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Sliepjase muinaskalmed.

Asustus
-------

Aastal 2011 elas vallas 793 lätlast, 11 venelast, 3 valgevenelast, 7 ukrainlast ja 3 poolakat.

Valla külad on:

| Küla | Küla tüüp | Elanike arv |
| --- | --- | --- |
| Grošļi | skrajciems | 30 (2007) |
| Jaunzemi | skrajciems |  |
| Ķempes | skrajciems | 41 (2007) |
| Ķeņģi | skrajciems | 27 (2007) |
| Kuļķi | mazciems |  |
| Lazdiņi | mazciems |  |
| Lindes | mazciems |  |
| Rudbārži | skrajciems |  |
| Siliņi | skrajciems |  |
| Ūdrupe | mazciems | 13 (2007) |
| **Variņi** | lielciems | 406 (2019) |

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited
------

1. ↑  Pilsētu (blīvi apdzīvotu) un lauku (reti apdzīvotu) teritoriju iedzīvotāju skaits reģionos, pilsētās, novados un pagastos (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā) – Teritoriālā vienība, Laika periods un Rādītāji, vaadatud 22.12.2022.
2. ↑  Latvijas iedzīvotāju skaits pašvaldībās. Pilsonības un migrācijas lietu pārvalde.
3. ↑  Smiltenes novads, vaadatud 3.05 2017
4. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
5. ↑
6. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
7. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija, vaadatud 06.06 2019
8. ↑  Ethnic composition of Latvia 2011
9. 1 2  Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.

Välislingid
-----------

 Variņi vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Smiltene piirkonna haldusjaotus |
| --- |
| 

* Bilska vald
* Blome vald
* Branti vald
* Drusti vald
* Grundzāle vald
* Hopa linn
* Hopa vald
* Koivaliina vald
* Launkalne vald
* Palsmane vald
* Rauna vald
* Smiltene linn
* Smiltene vald
* Trapene vald
* Variņi vald
* Vireši vald

 |
**Eesti Noorsoo Algatuskeskus** (ENAK) oli aastatel 1994–1999 tegutsenud noortevaldkonna koordineerimiskeskus. 

Keskus vahendas muu hulgas noorsootöötajate täiendkoolitusi, koordineeris rahvusvahelist koostööd ja ekspertide õpetamist. Samuti edastas keskus noorteinfot ja toetas noorsootöö korraldajaid. Eesti Noorsoo Algatuskeskus oli ka noorte infomessi Teeviit korraldaja.

Eesti Noorsoo Algatuskeskuse tegevus lõpetati 1. juulist 1999. 29. augustil 1999 asutati selle asemele Haridusministeeriumi haldusalasse Eesti Noorsootöö Keskus, mis võttis alates 1. septembrist 1999 üle Eesti Noorsoo Algatuskeskuse poolt riigile võetud lepingulised õigused ja kohustused.

Viited
------

1. ↑  Taru, Marti; Pilve, Eli; Kaasik, Peeter. Noorsootöö Eestis 19. sajandi keskpaigast kuni 21. sajandi esimese kümnendi lõpuni
.
2. ↑  Koppel, Liisa. Noorte infomess Teeviit tähistab tänavu kahekümnendat sünnipäeva. Postimees, 8. oktoober 2013.
3. ↑  Eesti Noorsoo Algatuskeskuse tegevuse lõpetamine. RTL 1999, 46, 600.
4. ↑  Eesti Noorsootöö Keskuse moodustamine. RTL 1999, 124, 1729.
**Vecsaikava** on küla (*vidējciems*) Lätis Madona piirkonnas Prauliena vallas.

Vecsaikava asub valla lõunaosas merepinnast 93 meetri kõrgusel Aiviekste jõe kaldal. Küla jääb valla keskusest Praulienast 17 ja piirkonna keskusest Madonast 23 kilomeetri kaugusele. Külas on põhikool, seal asub ka Saikava raamatukogu. Sinna jäävad Vecsaikava, Lejasskola ja Kupsiņi bussipeatus.

Vecsaikava on kujunenud endise Saikava mõisa (*Saikow*) keskuse juurde ja saanud alguse mõisatööliste elumajadest. Vecsaikava ehk Kalmemäe muinaskalmed on muinsusmälestistena riikliku kaitse all.

Looduskaitse all on Vecsaikava pärn ja Vecsaikava tamm. Küla jääb osaliselt Teiči looduskaitseala kaitsevööndisse.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 115 (1989)
* 138 (2000)
* 101 (2008)
 | * 160 (2019)
* 152 (2022)
 |

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  Autotransporta direcija
5. ↑  Vecsaikavas (Kapukalnu) senkapi
6. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
7. ↑  Vietvārdu datubāze

| * v
* r
Prauliena valla asulad |
| --- |
| 
Baltiņi **·**  Būdāni **·**  Graviņas **·**  Kaļpi **·**  Kamatauskas **·**  Lazdona 1 **·**  Lūza **·**  **Prauliena** **·**  Saikava **·**  Silkaļpi **·**  Skaistkalni **·**  Slavieši **·**  Trakši **·**  Vecpoļi **·**  Vecsaikava |
**Johannes Gezelius vanem** (3. veebruar 1615 – 20. jaanuar 1690 Turu) oli rootsi luterlik teoloog ja vaimulik.

Ta oli pärit Västmanlandist, õppis Västeråsi gümnaasiumis ning Uppsala (immatrikuleerus 1637) ja aastatel 1638–1641 Tartu Ülikoolis (*Academia Gustaviana Dorpatensis*), kus ta kaitses 1641. magistrikraadi. Aastail 1641–1649 (ametlikult kandes seda tiitlit veel 1650. aastal) oli ta *Academia Gustaviana* kreeka keele ja idakeelte professor. Pärast Tartust lahkumist töötas ta mitmel pool Rootsis, jätkates ka teoloogiaõpinguid, ning kaitses 1661. aastal Uppsalas teoloogiadoktori kraadi. 

Aastail 1660–1664 oli ta Liivimaa superintendent. 1664. aastast surmani oli Turu piiskop ning Turu Ülikooli (*Regia Academia Aboensis*) asekantsler. 

Johannes Gezelius vanema üks olulisemaid rolle on olnud hariduse edendamine: ta on avaldanud arvukalt õpikuid ning suunanud Soome rahvahariduse arengut. 

Tema poeg oli teoloog Johannes Gezelius noorem ja pojapoeg piiskop Johannes Gezelius noorim.
Biksēre mõisa peahoone
Biksēre mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wendenschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904)
**Biksēre mõis** ehk **Libe mõis** (saksa keeles *Libbien*, läti keeles *Biksēres muiža*, ka *Libes muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Cesvaine kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asub Lätis Madona piirkonnas Sarkaņi vallas Biksēres. Biksēres asuv ja tänapäeval Biksēre mõisaks kutsutav kompleks on tegelikult endise Libe mõisa süda, tegelik Biksēre mõis asus sealt 2,5 kilomeetrit eemal.

Ajalugu
-------

Biksēre mõisa mainitakse esimest korda aastal 1583. Toona andis Stefan Batory mõisa Ramelitele. Hiljem vahetas mõis korduvalt omanikke, kuni aastal 1824 sattus see Magnuste suguvõsa kätte. Mõisakompleks jäi Magnuste valdusse kuni aastani 1939.

Mõisaansambel
-------------

Mõisakompleksi säilinud hooned on kõik ehitatud Magnuste ajal. Lihtsat peahoonet ehib arhitektuurilise kurioosumina uusgooti stiilis torn. Tänapäeval asub hoones vallamaja. Mõisakompleksi juures ei olnud tootmishooneid ega isegi teenijate maja, see-eest asusid seal kõrts ja tenniseväljak. Vanas mõisa magasiaidas asub muuseum. Endisel mõisa golfiväljakul asub praegu lava.

Mõisakompleksi juures asub 15 hektari suurune park. Aastal 2006 avati seal puuskulptuuride kollektsioon.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Biksēre mõis** |

* Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)


Cesvaine kirik
Cesvaine kihelkond

**Kirik**: Cesvaine kirik  

**Mõisad**: Cesvaine kirikumõis | Aizkuja mõis | Apeltiene mõis | Biksēre mõis | Bučauska mõis | Cesvaine mõis | Dzelzava mõis | Graši mõis | Kārkli mõis | Kārzdaba mõis | Kraukļi mõis | Kroņamuiža mõis | Kūrēni mõis | Kusa mõis | Lode mõis | Oļi mõis
**Anzegem** on hollandikeelne vald ja asula Belgias Flandrias Lääne-Flandria provintsis Kortrijki haldusringkonnas.

Anzegemi valla pindala on 41,79 km². Vallas elas 31. detsembri 2018 seisuga 14 716 inimest, mis annab keskmiseks tiheduseks 352 in/km².

Gijzelbrechtegem liideti Anzegemiga 1971. aastal, 1977. aastal liideti Ingooigem, Kaster, Tiegem ja Vichte.

Asulad
------

Anzegem jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:

|  |
| --- |
| Suurte Rooma numbritega on tähistatud osavallad.Kollakad alad tähistavad linnastunud piirkondi. |
| Nr | Asula | Pindala | Elanikke(31. dets 2005) |
| I (VII) | Anzegem- Heirweg | 16,19 km² | 4146 |
| II | Gijzelbrechtegem | 0,78 km² | 800 |
| III | Kaster | 4,08 km² | 833 |
| IV | Tiegem | 7,69 km² | 1541 |
| V | Ingooigem | 8,38 km² | 2276 |
| VI | Vichte | 4,65 km² | 4347 |

* HeirwegHeirweg
* GijzelbrechtegemGijzelbrechtegem
* KasterKaster
* IngooigemIngooigem
* TiegemTiegem
* VichteVichte
*

Viited
------

1. ↑  Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Anzegemi vald** |

* Koduleht (hollandi keeles)

Lääne-Flandria provintsi vallad

Alveringem | Anzegem | Ardooie | Avelgem | Beernem | Blankenberge | Bredene | Brugge | Damme | De Haan | De Panne | Deerlijk | Dentergem | Diksmuide | Gistel | Harelbeke | Heuvelland | Hooglede | Houthulst | Ichtegem | Ieper | Ingelmunster | Izegem | Jabbeke | Knokke-Heist | Koekelare | Koksijde | Kortemark | Kortrijk | Kuurne | Langemark-Poelkapelle | Ledegem | Lendelede | Lichtervelde | Lo-Reninge | Menen | Mesen | Meulebeke | Middelkerke | Moorslede | Nieuwpoort | Oostende | Oostkamp | Oostrozebeke | Oudenburg | Pittem | Poperinge | Roeselare | Ruiselede | Spiere-Helkijn | Staden | Tielt | Torhout | Veurne | Vleteren | Waregem | Wervik | Wevelgem | Wielsbeke | Wingene | Zedelgem | Zonnebeke | Zuienkerke | Zwevegem
Kõrveküla raamatukogu asub Kõrveküla põhikoolis aadressil Vasula tee 12
**Kõrveküla raamatukogu** on raamatukogu Tartu maakonnas Tartu vallas Kõrveküla asulas. See on ühtlasi Tartu maakonna keskraamatukogu.

2023. aasta seisuga on raamatukogu direktor Hele Ellermaa.

1993. aastani paiknes Tartu maakonna keskraamatukogu Tartu linnas Narva maanteel ajaloolises Katariina majas (ehk Pistohlkorsi majas), mis tagastati omanikule ja kus 2020. aasta seisuga tegutseb Tartu linnamuuseum. Aastatel 1993–1999 asus raamatukogu ühes korteris Luunja vallas, endise Luunja sovhoosi Anne osakonna keskusehoone esimesel korrusel. 1999. aastal nõustus Tartu vald võtma raamatukogu vallamaja teisel korrusel välja ehitamata ruumidesse. 2021. aasta jaanuarist asub raamatukogu Kõrveküla põhikooli vastvalminud juurdeehitises.

Aastatel 2003–2011 andis keskraamatukogu välja Tartumaa raamatukoguhoidjate ajalehte Meie Leht.

Viited
------

1. ↑  "Meist" Kõrveküla raamatukogu kodulehel (vaadatud 16.10.2020)
2. ↑  "Luunja valla raamatukogude ajalugu" Luunja valla kodulehel (vaadatud 16.10.2020)
3. ↑  Aita Ottas, "Maakonna raamatukogu leidis kodu Tartu vallamajas" Tartu Postimees, 1. aprill 1999 (vaadatud 16.10.2020)
4. ↑  Aita Ottas, "Tartu vald võtab oma majja maakonna keskraamatukogu" Tartu Postimees, 23. september 1998 (vaadatud 16.10.2020)
5. ↑  "Meie Leht" Kõrveküla raamatukogu kodulehel (vaadatud 16.10.2020)

Välislingid
-----------

* Raamatukogust Kõrveküla maakonnaraamatukogu kodulehel
**Sorgschrofen** on 1635 m kõrge mägi Allgäu Alpides Baieris Saksamaal. Sorgschrofeni madalam kõrvaltipp on 1613 m kõrge Zinken. Tipurist on nii Sorgschrofenil kui ka Zinkenil.

Nelikpunkt
----------

Tipp on ainus Jungholzi maaühendus ülejäänud Austriaga. Tipus on haruldane juhtum, et neli piiri (kaks Saksamaa ja kaks Austria) kohtuvad nelikpunktis:

* Bad Hindelang (läänes, Baieri, Saksamaa)
* Pfronten (idas, Baieri, Saksamaa)
* Jungholz (põhjas, Tirool, Austria)
* Schattwald (lõunas, Tirool, Austria)

### Ajalugu

Piiri sellel Baieri ja Tirooli vahelisel lõigul määratles 1844. aasta piirileping, mida täiendati 1850. aastal: *"Grenzberichtigungsvertrag vom 30. Jänner 1844, mit dem Ergänzungsvertrag vom 16. Dezember 1850".* Leping kuulutab, et piirid kohtuvad piiritähisel 110, mis on mäe tipus kivisse raiutud.

Tõus
----

Sorgschrofen on populaarne matkamägi. Matkaja saab mäele ronida kahel erineval viisil: otse Jungholzist tippu või Unterjochilt ja üle Zinkeni, mis asub 265 m peatipust edelas ja on samuti piiril.

### Jungholzist

Jungholzist saab kas nurkade lõikamiseks suusatõstukiga või matkata piki Älpele hüti teed. Sealt tuleb järgida järsku nõlva, kuni jõutakse tipualusele alale. Seal tuleb ronida piki kivist pinda tipuni.

### Unterjochilt

Alustades Unterjochi parklast möödutakse kirikust ja minnakse teed pidi itta Zehrerhöfeni, kus sillutis järsult lõpeb. Täisnurga all olev porine rada viib tippu viiva põhiteeni. Sealt edasi viib põhitee nõlvast üles. See muutub palju järsemaks ja mõned kohad on turvatud terastraadiga. Ühel hetkel tuleb pressida läbi kaljulõhe. Pärast Zinkenile jõudmist tuleb põhitippu pääsemiseks ületada seljandik. Rada üle seljandiku on reserveeritud kogenud matkajatele, kes on täiesti kindlajalgsed, sest kuigi tee on osaliselt turvatud, on see sageli väga avatud. Rada võib olla jäine kuni hiliskevadeni. Enne seda pole ronimine – isegi asjatundjate jaoks – soovitatav.

Panoraam Sorgschrofeni tipust. Paremal Zinken.

Suurenda
 Panoraam Sorgschrofeni tipust. Paremal Zinken.
Švėkšna mõisa peahoone.
**Švėkšna mõis** (*Švėkšnos dvaras*) on endine mõis Leedus Šilutė rajoonis Švėkšna vallas Švėkšnas.

Švėkšna mõisa on esimest korda mainitud aastal 1509. Toona kuulus see Žemaitija valitsejatele Kęsgailadele. Aastast 1569 läks mõis Zaviszade valdusse, aga aastail 1624–1644 kuulus see Hieronim Kryszpin-Kirszenszteinile. Tema asutas mõisa juurde töökojad paberi, klaasi ja püssirohu tootmiseks, samuti telliselöövi, saekaatri ja villakraasimisvabriku. 

Aastal 1621 läks mõis Denhoffide suguvõsa valdusse, seejärel aastal 1694 Grotthußide omandisse. Aastast 1721 kuulus Švėkšna Ogińskitele. Aastal 1766 läks mõis Platerite valdusse, sama suguvõsa valdusse jäi see kuni võõrandamiseni aastal 1944.

Peahoone on uusklassitsistlikus stiilis. See valmis aastal 1880. Toonane omanik A. Plater nimetas selle oma abikaasa järgi Villa Genovaiteks. 

Peahoone ümber paikneb park, mida ehivad päikesekell ja Diana skulptuur pargis asuva tiigi saarel. Parki ühendab katoliku kirikuga üle Klaipėdasse viiva tee viiv kahe kaarega jalakäijate sild. 2008. aastal avastati, et sealses pargis kasvab müür-raunjalg; tegemist on ühega selle taime kahest kasvupaigast Leedus.

Pargi servas paiknevad kõrvalhooned. Säilinud on meierei, vesiveski, tõllakuur, jääkelder, ladu, ait. Kokku on säilinud viisteist kõrvalhoonet. Neist tähelepanuväärseim on 1919. aastal valminud koolimaja, kus õpivad tänapäevalgi Švėkšna gümnaasiumi algklasside õpilased.

Tänapäeval on mõisakompleks õigusjärgseile omanikele tagastatud, praegu on selle omanik Laimė Felicija Platerienė.

Galerii
-------

* PäikesekellPäikesekell
* Hõlmikpuu mõisa pargisHõlmikpuu mõisa pargis
* Mõisa peahoone ja parkMõisa peahoone ja park
* Švėkšna vana koolimajaŠvėkšna vana koolimaja

Viited
------

1. ↑  Obelevičius, K.; Gudžinskas, Z. 2008. New Locality of Asplenium ruta- muraria in Lithuania. Botanica Lithuanica, Vol. 14 (3), lk. 151–154.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; fotod (*leedu keeles*)
* Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; asendiplaan (*leedu keeles*)
**Stsintigraafia** on nukleaarmeditsiini valdkonna gammauuring, mille läbiviimiseks seotakse erinevad radioaktiivsed isotoobid vajalike märkainetega ning viiakse nüüd juba märgistatud radioaktiivsed isotoobid elusorganismi parenteraalselt, kas suu või inhalatsiooni kaudu. Seejärel teostatakse gammakaameraga radioaktiivse märkaine laialivalgumine ning kogunemine elusorganismis.

Eesti meditsiinisüsteemi nukleaarmeditsiinile spetsialiseerunud meditsiiniasustustes või meditsiiniasutuste spets osakondades pakutakse vastava koolituse läbinud personali ning vastavate seadmete ning ravimite olemasolul ravikindlustuse seaduse alusel Haigekassas kindlustatud isikutele paljusid maailmatasemel gammauuringuid nagu:

Hepatobiliaarsüsteemi stsintigraafia
------------------------------------

Kilpnäärme funktsiooni proov radioaktiivse joodiga
--------------------------------------------------

Kilpnäärme stsintigraafia
-------------------------

Kilpnäärmevähi stsintigraafia
-----------------------------

Kogu keha stsintigraafia 201-talliumiga
---------------------------------------

Kogu keha stsintigraafia joodiga
--------------------------------

Kogu keha stsintigraafia MIBI-ga
--------------------------------

Kopsude staatiline stsintigraafia
---------------------------------

Kõrvalkilpnäärme stsintigraafia 201-talliumiga
----------------------------------------------

Kõrvalkilpnäärmete stsintigraafia MIBI-ga
-----------------------------------------

Luustiku dünaamiline stsintigraafia
-----------------------------------

Maksa staatiline stsintigraafia
-------------------------------

Melanoomi stsintigraafia
------------------------

Munasarjade staatiline stsintigraafia
-------------------------------------

Müokardi staatiline stsintigraafia 99-Tc-pürofosfaadiga
-------------------------------------------------------

Müokardi staatiline stsintigraafia MIBI-ga
------------------------------------------

Müokardi stsintigraafia 201-talliumiga
--------------------------------------

Neerude dünaamiline stsintigraafia
----------------------------------

Neerude staatiline stsintigraafia
---------------------------------

Neerupealiste stsintigraafia kolesterooliga
-------------------------------------------

Peaaju staatiline stsintigraafia
--------------------------------

Põletikukolde stsintigraafia
----------------------------

Põletikukolde stsintigraafia
----------------------------

Rinnanäärme stsintigraafia
--------------------------

Sialostsintigraafia
-------------------

Skeleti staatiline stsintigraafia
---------------------------------

Somatostatiini retseptorite stsintigraafia
------------------------------------------

Stsintigraafia monoklonaalsete antikehadega
-------------------------------------------

Tsirkuleeriva verehulga määramine 131-I-albumiiniga
---------------------------------------------------

Tsirkuleeriva verehulga uuring 99-Tc-pürofosfaadiga
---------------------------------------------------

Välislingid
-----------

* Eesti Haigekassa tervishoiuteenuste loetelu:
**Piz Roseg** on mägi Val Rosegi kohal Bernina mäestikus, Šveitsi Graubündeni kantonis.

Selle peamisel harjal on kaks tippu:

\* kõrgem tipp kagus (3937 m)
\* tipp loodes, tuntud kui *Schneekuppe* (3920 m)
Silmapaistev tipp on ka idakirde seljandikul, nimega *Roseg Pitschen* (3868 m) (Itaalia piiril).

Ajalugu
-------

Esimese tõusu *Schneekuppele* tegi F. T. Bircham koos teejuhtide Peter Jenny ja Alexander Fleuryga 31. augustil 1863. Mäe kõrgeimasse punkti jõudsid 2 aastat hiljem Adolphus Warburton Moore ja Horace Walker koos teejuhi Jakob Andereggiga 28. juunil 1865.

Piz Rosegi eraldab Piz Scerscenist *Porta da Roseg* (ka *Güssfeldtsattel*) (3522 m). Selle seljandiku Šveitsi poolel – järsul jäänõlval kuni 70° – ronis esmakordselt Paul Güssfeldt koos teejuhtide Hans Grassi, Peter Jenny ja Caspar Capatiga 13. septembril 1872. Grass ja Capat olid eelmise päeva veetnud lõigates astmeid marsruudi esimesel 2/5. Järgmisel päeval lisasid nad esimesel tõusul veel vähemalt 450 astet.

Piz Rosegi 700-meetrisel kirdeküljel ronisid esmakordselt Christian Klucker ja L. Norman-Neruda 16. juulil 1890; küljel – märkimisväärse serakiribaga poolel teel – on mitmeid keerulisi teid. Klucker tegi koos M. Barberiaga ka esimese tõusu *Porta da Rosegi* Itaalia poolelt 21. juunil 1898.

Galerii
-------

* Piz Roseg Val Rosegi kohalPiz Roseg Val Rosegi kohal
* Piz Roseg Val Rosegi kohalPiz Roseg Val Rosegi kohal

Vaata ka
--------

* Šveitsi mägede loend
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib avalikust protestist; teiste mõistete kohta vaata artiklit Protest (täpsustus)* |

---

**Protest** väljendab avalikult reaktsiooni mingi sündmuse või olukorra kohta. Protest võib olla pooldav, aga peamiselt on protest millegi vastu. Protestijad võivad organiseerida protesti selleks, et mõjutada avalikku arvamust või valitsuspoliitikat. Nad võivad kasutada ka otsest tegutsemist, meeleavaldust või streiki, et nende arvamust kuulda võetaks. 

Protesti võidakse piirata kas seaduste, majanduse olukorra, religioosse ortodokssuse või meediamonopoliga. Sel juhul võib protest kanduda üle tänavatele, kultuuri või väljenduda emigratsioonis.

Protest võib põhjustada ka vastuprotesti. Sel juhul väljendavad vastuprotestijad oma sümpaatiat mingile isikule, poliitikale, tegevusele vms, mis oli protestijate subjektiks.

Adresseerimata protest võib kasvada ja laieneda dissidentluseks, mässuks, sotsiaalseks või poliitiliseks revolutsiooniks.

Protesti võib väljendada protestilauludes. Ajalooliselt on paljudel suurtel protestiliikumistel olnud omad laulud.

Protest NATO vastu 2004 aastal Istanbulis
Kirjalikult saab protesti väljendada petitsioonide ja protestikirjadega.

Protesti saab väljendada kodanikuallumatusega. Sel juhul kasutatakse meetodeid, mis on seadusega keelatud. Näiteks võib protestida avalikult alasti või *topless* (PETA kampaaniad karusnaha vastu). 
Raasta-roko on protestivorm, kus inimesed heidavad sõiduteele pikali, et takistada autoliiklust. Sarnane on ka *die-in*, kus inimesed heidavad suvalisele kohale maha ja teesklevad surnuid, mõnikord kattes end loosungitega. Võib ka maalida kehale arme ja siduda ennast sidemetega, et realismi taotleda. Kui otseselt surnut ei teeselda, võib sellist protesti kutsuda ka *sleep-in*.

Mingi riigi poliitika vastu protesteerimiseks kasutatakse tihti lipu põletamist või mõnitamist.

Ekstreemseim protestivorm on enesesüütamine.[*viide?*]

Boikott on tarbijate protestivorm, kus keeldutakse mingi riigi või ettevõtte tooteid tarbimast.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Protest** |

* meeleavaldus
* streik
Vabadussõja kangelase Friedrich Vreemanni mälestussammas Pindi kalmistul perekonna rahulas esikülgFriedrich Vreemanni mälestussammas Pindi kalmistul perekonna rahulas (2023).
Friedrich Vreemanni mälestuskivi Rõuge Mälestuste pargis (2023)
**Friedrich Vreemanni mälestussammas** on Vabadussõjas langenud kapten Friedrich Vreemannile püstitatud mälestusmärk Võru maakonnas Võru vallas Pindi kalmistul.

Mälestussammas avati 12. oktoobril 1924 Vabadussõjas langenute mälestamise Võrumaa komitee poolt.

Sammas lõhuti Nõukogude Liidu okupatsioonivõimu poolt 1947. aastal. Sammas taasavati kapten Vreemanni 100. sünniaastapäeval 10. novembril 1994.

Friedrich Vreemanni langemiskohale Võru maakonnas Rõuge vallas Suure-Ruuga küla põllul püstitati samuti mälestussammas. Ka selle lõhkus Nõukogude okupatsioonivõim. Uus mälestuskivi paigutati 27. novembril 2001 Rõuge Jaani-Peebu kalmistu servale. Augustis 2019 viidi see üle ning taasavati see Rõuge Mälestuste pargis, kus asuvad ka Rõuge Vabadussõja mälestussammas ja Taani vabatahtlike (Borgelini kompanii) mälestusmärk.

Viited
------

1. 1 2  Ain Krillo, Jaak Pihlak, Mati Strauss ja René Viljat. Vabadussõja mälestusmärgid. 1. kd. Keila, 2002. Lk 51-52
2. ↑  Hunt, Indrek (1. august 2019). "Vreemanni kivi avamine Rõuge Mälestuste pargis". *Mägede Hääl: Rõuge valla leht*. Lk 3. Vaadatud 21. september 2023.
**Austerservik** (*Pleurotus ostreatus*) on servikuliste sugukonda serviku perekonda kuuluv seen.

Kasvukoht
---------

Austerservikud on austrikarbikujulise viljakehaga, serviti puutüve külge kinnituvad seened, mis kasvavad parasniisketes metsades üle maailma, enamasti langenud puudel. Austerservik vajab viljumiseks madalat temperatuuri ja seepärast ilmub ta lehtpuudele hilissügisel ning püsib tugevate külmade saabumiseni, soojadel talvedel võib ta viljuda kuni kevadeni. Tavalisem on ta parkides ja aedades, harvemini kasvab metsas.

Kirjeldus
---------

Seenekübar on hallikas-, oliiv- kuni violetjaspruun või mustjas, tihti sinkjas, kleepuv, keeljas, väga lihakas ja kuni 15 cm suur. Eoslehed valkjad, hallikad, kollakad või kahvatuvioletjad, jalale laskuvad. Eoslehekesed on noorena valged, vanemana helepruunid. Eoslehekestelt suurel arvul vabanevad eosed moodustavad tihti kübaratele valge eospulbrikihi. Jalg on valge või hallikas, üleni viltjaskarvane, külgmine, mõnikord peaaegu puudub.

Viljaliha on hele, tugev ja meeldiva seenele iseloomuliku huumuse moodi lõhnaga.

Austerservik on üks vähestest teadaolevatest seentest, kes toitub ka puidus elavatest selgrootutest. Seen suudab mütseeli abil lõksu püüda ja seedida ümarusse. Sel viisil hangib seen lämmastikku.

Toitained
---------

Austerservik sisaldab aminohappeid, vitamiine, kasulikke mineraalaineid ning mikroelemente. Rasvasisaldus ei ole üle 3%, kalorsus 34 kcal/100g. Austerservik on väga hea dieettoiduaine. Lisaks sisaldavad seened polüsahhariidid on vähivastase toimega ning pärsivad vananemist.

Kasvatamine
-----------

Austerservikute kasvatamine Euroopas sai alguse Saksamaal, kus seentega läbi kasvanud, pehmenenud ning vitamiinidega rikastatud põhku kasutati söödalisandina. Selgus, et põhupallidel kasvavad seened on väga maitsvad ka inimtoiduna. Nüüd kasvatatakse austerservikuid lehtpuupakkudel ja -kändudel metsas ja koduaias. Seenekasvandustes kultiveeritakse neid aga saepurust või teraviljapõhust toitepinnasel.

Kasutamine
----------

Austerserviku viljakehad kupatamist ei vaja, eriti maitsvad on praetult. Võib kasutada kastmetes, omletis jne. Sobivad ka marineerida ja soolata. Jalad on seenel lühikesed, kuid puisevõitu. Neid on soovitatav kuivatada ning jahvatada seenepulbriks, mida kasutada suppide ja kastmete valmistamiseks.

Viited
------

1. 1 2 3 4
2. 1 2 3
3. ↑
4. 1 2 3
5. 1 2 3 4 5 6 7

Välislingid
-----------

* Austerservik andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
Salvatore Adamo
**Salvatore Adamo**, tuntud ka kui lihtsalt **Adamo** (sündinud 1. novembril 1943 Itaalias Comisos) on itaalia päritolu Belgia laulja ja helilooja.

Tema esitatud lauludega albumeid on müüdud üle 100 miljoni.[*viide?*] Põhiliselt laulab ta prantsuse keeles.

Tema isa Antonio oli kaevukaevaja ja ema Concetta koduperenaine. Isa emigreerus 1947. aasta veebruaris Belgiasse ja hakkas tööle Marcinelle'is kaevanduses. Ema sõitis sama aasta juunis talle järele ja võttis lapsed kaasa. Nad hakkasid elama Monsi lähedal, algul Ghlinis ja pärast Jemappesis. 1960. aastaks oli peres juba seitse last. Kuigi Salvatore Adamo on praktiliselt kogu elu Belgias elanud, on ta säilitanud Itaalia kodakondsuse ning Belgias on tal üksnes alaline elamisluba, sest Belgia ei luba topeltkodakondsust.

Isa ei tahtnud, et Salvatorest saaks kaevur nagu temast. Sellepärast püüdis ta anda lastele hea hariduse. Salvatore õppis kohalikus katoliiklikus koolis ja oli püüdlik õpilane. Eriti paistis ta silma oma musikaalsete võimetega.

1960. aastal osales Salvatore Adamo Radio Luxembourgi korraldatud lauluvõistlusel omaloodud lauluga "Si j'osais" ja tunnistati 14. veebruaril 1960 lauluvõistluse finaalis Pariisis võitjaks. Sellest algas tema edukäik poplauljana.

1966. aastal Salvatore abiellus, tal on kaks poega ja üks tütar.

2001. aastal lõi Belgia kuningas Albert II Salvatore Adamo rüütliks.

Albumid
-------

* 1998 "Regards"
* 2001 "Par les temps qui courent"
* 2002 "Les mots de l’âme" (kogumikplaat)
* 2003 "Zanzibar"
* 2004 "Un soir au Zanzibar" (live, kogumikplaat) + DVD
* 2005 "Platinum Collection" (kogumikplaat)
* 2007 "La part de l'ange"
* 2008 "Le bal des gens bien - Duets"
* 2014 "Adamo chante Bécaud"

Välislingid
-----------

* Salvatore Adamo koduleht (inglise, prantsuse keeles)
* Adamo itaalia koduleht (itaalia keeles)
**Peep Peter Rebane**, (sündinud 9. novembril 1940 Tartus) on eesti ajaloolane.

Elulugu
-------

Tema isa oli kohtuametnik Ilmar Rebane ja ema Teele (Adele Elfriede) Rebane (neiupõlvenimega Külm).

Lõpetas 1962. aastal Upsala (N.J) ülikooli. Ajaloomagistri kraadi sai 1964. aastal Michigan Stati ülikoolist. Ph.D. (1969, Michigan iState Ülikool), väitekiri "Denmark and the Baltic Crusade 1150–1227". Oli 1965–1966 Michigani Ülikooli (Central Michigan University) ja aastast 1967 Pennsylvania State Universityli õppejõud (aastast 2006 Professor Emeritus of History)

Akadeemiliselt kuulub ta Eesti Üliõpilaste Seltsi.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: keskaeg ja varane uusaeg Euroopas, peamiselt Eesti keskaeg.

Teoseid
-------

* The Estonians in America 1627–1975. // A chronology & fact book (kaaskoost-d J. Pennar ja T. Parming). NY, 1975
* From Fulco to Theoderic. The changing face of the Livonian Mission. // Muinasaja loojangust omariikluse läveni. Tartu, 2001
* Denmark and the Baltic crusade, 1150–1227. Michigan, 2007.

Viited
------

1. 1 2  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* EE 14, 418.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Trans Europ Expressil kasutusel olnud rong (2013)
**Trans Europ Express** ehk **Trans-Europe Express** (TEE) oli Euroopa rahvusvahelise rongiliikluse kaubamärk aastail 1957–1995. Oma tippajal 1974. aastal koosnes Trans Europ Expressi võrgustik 45 rongist, mis ühendasid 130 linna.

Algupära
--------

Trans Europ Expressi võrgustik rajati 1957. aastal tollase Hollandi riikliku raudteefirma presidendi F.Q. den Hollanderi idee järgi. Seda opereerisid koostöös Lääne-Saksamaa, Prantsusmaa, Šveitsi, Itaalia ja Hollandi raudteefirmad. Kuigi mõned rongid sõitsid algusest peale läbi Belgia, liitus sealne raudteeoperaator võrgustikuga alles 1964. aastal. Luksemburgi ja Hispaania rahvuslikud raudteefirmad liitusid samuti hiljem.
Idee oli rajada kiirete ja mugavate rahvusvaheliste rongide võrgustik, mis oleks atraktiivne ärimeestele ja teistele tihti reisivatele inimestele. Kõik rongid koosnesid ainult esimese klassi vagunitest. Kui võimalik, tehti TEE sõiduplaanid sellised, mis võimaldasid edasi-tagasi reisi ühe päeva jooksul, jättes aega ka tegevusteks sihtkohas. Kõikidel rongidel oli oma nimi ning kõik olid ekspressid, peatudes ainult suuremates linnades. Mõned rongid olid olemas juba enne TEE rajamist ja nimetati lihtsalt Trans Europ Expressideks ümber.

Veerem
------

Võrgustiku rajamise alguses kasutati ainult diiselronge ja diiselveduri veetavaid ronge. Kuna raudteede elektrivõrgustikud olid eri riikides erinevate tehniliste spetsifikatsioonidega, arvati, et diiselmootorite kasutamine kiirendab oluliselt piiriületusi. Lisaks polnud tollal paljud piirialade raudteed veel elektrifitseeritud.
Siiski andis üleeuroopalise võrgustiku rajamine tõuke kahe ja enama erineva pingega sõitvate elektrirongide ja -vedurite arendamiseks.

Kahanemine ja lõpp
------------------

Alates 1970ndate lõpust asendati järjest enam Trans Europ Expressi ronge sellistega, kus oli ka teine klass. Ärireisijad kasutasid järjest enam lennukeid. Lääne-Saksamaa Deutsche Bundesbahn restruktureeris 1979. aastal oma raudteevõrgustiku, luues siseriikliku InterCity rongivõrgustiku. TGV asutamine Prantsusmaal 1981. aastal koos teiste riikide kiirraudteede rajamisega viis selleni, et järjest enam TEE ronge asendati riigisiseste kiirrongidega. 
1984. aastaks oli suurem osa Trans Europ Expresse käigust maha võetud. 1987. aastal alustas tegevust EuroCity rahvusvaheline raudteevõrgustik, mille rongides on nii esimene kui teine klass.
**Vērene** on küla (*mazciems*) Lätis Ogre piirkonna Madliena vallas.

Küla asub valla kaguosas merepinnast 100 m. kõrgusel Ogre jõe kaldal. Vērene jääb valla keskusest Madlienast 6,5, piirkonna keskusest Ogrest 49 ja Riiast 86 kilomeetri kaugusele.

Asula on kujunenud Vērene mõisa (*Fehren*) keskuse juurde. Küla ehitati välja kui kolhoosi Darba karogs keskasula. Hiljem sai sellest Madliena sovhoosi osakonnakeskus. 

Külas asub Vērene kalmistu. Sinna jääb Vērene bussipeatus.

Regionaalse kaitse all on Vērene mõisa hoonetekompleks (sealhulgas häärber, kupja maja, ait ning park). Looduskaitse all on Vērene mõisa allee ja mänd ümbermõõduga 3,7 meetrit. Küla ulatub osaliselt Ogre oru loodusparki.

Aastal 2008 oli külas 37 elanikku.

Vērene kalmistu kabel

Viited
------

1. ↑  Autotransporta direcija
2. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
3. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
4. ↑  Vietvārdu datubāze

| * v
* r
Madliena valla asulad |
| --- |
| 
Lielāmuiža **·**  **Madliena** **·**  Plātere **·**  Silamuiža **·**  Zādzene **·**  Vecķeipene **·**  Vērene |
See artikkel See artikkel räägib kodukanast.  Teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Kana (täpsustus).

---

Kodukana poegadega
**Kana** ehk **kodukana** (*Gallus gallus domesticus*) on faasanlaste sugukonda kuuluv kodulind, kelle eellane on metsik puna-džunglikana ehk bankiva kana. 

Sõna "kana" käib eelkõige emase kana kohta. Isaseid kanu kutsutakse kukkedeks ja kanapoegi tibudeks. 

Kanu kasvatatakse peamiselt toiduks: neilt saadakse kanaliha ning kanamune. 

Kanade lennuvõime on piiratud ning nad on suhteliselt väheintelligentsed (nad ei otsi võimalust takistusest mööda pääseda).

Kana kodustati Kagu-Aasias. Kodustamise eesmärk polnud munade saamine, sest bankiva kana muneb 5–8 muna aastas ja see pole piisav põhjus kedagi kodustada. Kanad kodustati hoopis sportlikel eesmärkidel: kukevõitluse pärast. Alles hiljem hakkasid inimesed kanu munasaagi põhjal valima.

Kanad levisid järjest lääne poole ja jõudsid Kreekasse umbes 5. sajandil eKr. Egiptuses mainiti juba 18. dünastia ja Thutmosis III ajal "lindu, kes muneb iga päev". Vanas Roomas olid kanad juba üldlevinud.

2003. aasta seisuga on maailmas üle 24 miljardi kana. Nad on kõige arvukamad linnud.

Vaata ka
--------

* Siidikana
* Muna ja kana probleem
* Maakana
* Ayam Cemani

Viited
------

1. ↑  "Loomade elu", 6. kd. lk. 177.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kana** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kana** |
**The Dial Press** oli aastatel 1924–1985 tegutsenud Ameerika Ühendriikide kirjastus. Sama kaubamärki on kasutanud hiljem ka teised kirjastused.

Kirjastuse asutas 1924. aastal Lincoln MacVeagh. 1963. aastal ostis 60% selle aktsiatest Dell Publishing, kuid Dial Press jätkas tegutsemist iseseisva tütarettevõttena. 1969. aastal läks Dial Press täielikult Delli omandisse ja 1976. aastal müüdi koos Delliga Doubleday kirjastusele, mis 1985. aastal likvideeris Dial Pressi nii ettevõtte kui ka kaubamärgina. 

Alates 1995. aastast on Random House andnud Dial Pressi kaubamärgi all küll uuesti välja raamatuid, kuid eraldi kirjastusena see enam ei tegutse.

Tuntud teoseid
--------------

* James Baldwini romaan "Giovanni tuba" (1956)
* Salvador Dalí autobiograafia "Salvador Dalí salajane elu" (1942)
* Norman Maileri romaan "Ameerika unelm" (1965)

Viited
------

1. 1 2  About The Dial Press Random House, Inc. (vaadatud 20.03.2015)

Välislingid
-----------

* The Dial Press kirjastuse Random House veebilehel (vaadatud 20.03.2015)