recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Raamatu tiitelleht
**Uppsala *cancionero*** on Veneetsias 1556. aastal trükitud *cancionero* ehk laulukogumik, milles on enamasti anonüümsete autorite kahe-, kolme-, nelja- ja viiehäälsed *villancico*'d. Laulukogumik asub Uppsala ülikooli raamatukogus ja on trükise ainus teadaolev eksemplar.

Kirjeldus
---------

*Cancionero* täispealkiri on "Villancicos de diversos Autores, a dos, y a tres, y a quatro, y a cinco bozes, agora nuevamente corregidos. Ay mas ocho tonos de Canto llano, y ocho tonos de Canto de Organo para que puedan aprovechar los que A cantar començaren. Venetiis, Apud Hieronymum Scotum, MDLVI".

Trükis on mõõtudelt väike, 209 x 147 mm. Erinevalt tolleaegsest tavast pole pühendust ega proloogi, mistõttu ei teata, mis asjaoludel kogumik valmis. Lauluraamatut on seostatud Calabria hertsogi õukonnaga.

Raamat sisaldab kokku 70 heliteost:
54 *villancico*'t kahele kuni viiele häälele, teemadelt armastuslaulud, jõululaulud, pastoraalsed ja rahvalaulud.
16 ühe- ja kahehäälset sõnadeta teost: 8 gregoriaani tooni ja 8 orelitooni. Tiitellehe tekst osutab, et need on raamatusse lülitatud õppe-eemärgil.

Ajaloost
--------

Raamatu leidis 1907. aasta paiku muusikateadlane ja diplomaat Rafael Mitjana Rootsist Uppsala ülikooli raamatukogust Carolina Rediviva. 1909. aastal avaldas ta raamatu kohta uurimuse, kus ta transkribeeris ja kommenteeris laulude tekstid. Mitjana omistas teosed 16. sajandi algupoole Hispaania heliloojatele, nagu Juan del Enzina, Cristóbal de Morales, Francisco de Peñalosa, Mateo Flecha Vanem jt.

1984. aastal andis muusikakirjastus Alamire (Peer, Belgia) sellest välja faksiimile ja 2003. aastal Biblioteca Valenciana (Valencia, Hispaania).

Viited
------

1. ↑  John Griffiths. El Cancionero de Uppsala. - Musicology Australia, Volume 29, 2007
2. ↑  "Cancionero de Uppsala. - Uppsala Universitetsbibliotek". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. märts 2021. Vaadatud 18. mail 2022.
3. ↑  Cancionero de Upsala. - CPDL
4. ↑  "Cancionero de Uppsala. - Uppsala Universitetsbibliotek". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. märts 2021. Vaadatud 18. mail 2022.

Välislingid
-----------

* Valik transkriptsioone kogumiku lauludest andmebaasis Choral Public Domain Library
* Villancicos de diuersos autores a dos, y a tres, y a qvatro, y a cinco bozes, agora nvevamente corregidos. Ay mas ocho tonos de canto llano, y ocho tonos de canto de organo para que puedam, a prouechar los que, a cantar comencaren. - ALVIN Platform for digital collections and digitized cultural heritage (digitud originaal)
**Dublaažinäitleja** on näitleja, kes kasutab oma tööks vaid häält. Tema ülesandeks on edastada sõnumit mittevisuaalsel teel. Dublaažinäitlejaid liigitatakse mitmesse kategooriasse. Mis ei tähenda, et raadioreklaamile spetsialiseerunud inimene ei võiks animafilmidele peale lugeda.

Raadio
------

Teadustaja, saatejuht, DJ – raadiotööks tuleb omandada väga spetsiifilised ja pigem tehnilised oskused, kuidas tehnikaga ümber käia. Üldjuhul sobib raadiosse tööle inimene, kelle hääl ei ole väga kõrge ning mõtteedastus on ladus, üldjuhul ei peeta raadio saatejuhte dublaažinäitlejaks.

Animatsioon
-----------

Dublaažinäitlejatel, kes tegelevad animafilmide pealelugemisega, peaks olema suur hääleulatus. Lisaks tuleb kasuks, kui dublaažinäitleja on välja mõelnud mitu häälevarianti, mida osatäitjate valimisel esitada. Tihtipeale valitakse animatsiooni lugema inimene, kes näeb vastava tegelaskujuga võimalikult sarnane välja. See võib välistada olukorra, kus karakteri hääl ja välimus ei sobi kokku. See ei ole kindlasti reegel, aga üldjuhul see nii on.

Film
----

Filmides kasutatakse pealelugemise tehnikat kahel juhul. Esimesel juhul on pealelugemine vajalik heli puhastamiseks. Näiteks on duubli ajal võttepaigast üle lennanud lennuk. Teisel juhul on tegemist dubleerimisega. Näiteks tellitakse sisse välismaalt teleseriaal, film või multifilm ning dubleeritakse vaataja mugavust arvestades riigikeelde. Mõnel juhul võib taustale jääda kostma originaalnäitleja helifail, kuid see ei ole domineeriv.

Eestis otseselt dublaažinäitlemisele spetsialiseerunud teatrikooli ei ole. Küll aga on eeldused dublaažinäitlejana tööd saada teatrikooli lõpetanud inimestel, kes on koolis omandanud vastavad hääletehnikad.
**Lemmikneeme Nurgaauguga kivi** (*ka* *Lemmikneeme I*) on rabakivist hiidrahn Harju maakonnas Aegna saarel Lemmikneeme kaelal hõredas männikus, Lemmikneeme kivikülvis.

Kivi pikkus on 8,7 m, laius 8,0 m, kõrgus 2,5 m ja ümbermõõt 26,8 m.

Rahnu lagi on kallak (umb. 20 kraadi) kirdesse, konarlik ja selle peal on tuleasemest tekkinud lohke. Tuld on tehtud ka rahnu kõrval. Ühest nurgast on suur tükk välja murtud ja ära veetud. Maapinna lähedal on rahnu ühes nurgas kavern sügavusega ligi 30 cm ja ava kohal läbimõõduga ligi 20 cm. Sel kohal on rahnus pegmatiidipesa. Rahnus esineb pragusid vähe. Küljed ja lagi on kattunud hõredalt samblikega.

Rahn pole üksikobjektina looduskaitse all, kuid jääb Aegna maastikukaitseala territooriumile.

Vaata ka
--------

* Eesti hiidrahnude loend

Viited
------

1. ↑  Pirrus, Enn (2009). *Eestimaa suured kivid*. Tallinn: Teaduste Akadeemia kirjastus.
2. ↑  "Lemmikneeme Nurgaauguga kivi". *EELIS Infoleht*. Vaadatud 30.12.2022.

Välislingid
-----------

* Nurgaauguga kivi ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis
**Marie Catherine Sophie de Flavigny** [mar'ii katr'iin sof'ii dö flavinj'ii], vikontess de Flavigny (31. detsember 1805 – 5. märts 1876; abielus krahvinna **Marie d'Agoult** [mar'ii dag'uu]; kirjanikunimi **Daniel Stern**) oli kirjanik ja Ferenc Liszti armuke.

Ta sündis Saksamaal Frankfurdis Maini ääres. Tema vanemad olid Alexander Victor François de Flavigny (1770–1819) ja Maria Elisabeth Bethmann (1772–1847).

Ta abiellus 16. mail 1827 Charles Louis Constant d’Agoult'ga (krahv d'Agoult'ga) (1790–1875), mille kaudu sai temast krahvinna d'Agoult. Neil oli kaks tütart, Louise (1828–1834) ja Claire (1830–1912). 19. augustil 1835 nad lahutasid abielu.

Aastatel 1835–1839 elas Marie abiellumata koos helilooja Ferenc Lisztiga (1811–1886). Neil olid lapsed Blandina, Cosima ja Daniel. Blandinast (1835–1862) sai tulevase Prantsuse peaministri Émile Ollivieri esimene abikaasa, kuid ta suri noorelt. Cosima (1837–1930) oli algul abielus tuntud pianisti ja dirigendi Hans von Bülowiga ning hiljem helilooja Richard Wagneriga. Daniel (1839–1859) oli andekas pianist, kuid suri varases eas tuberkuloosi.

Marie suri Pariisis ning maeti Père-Lachaise'i kalmistu 54. ossa. 

Marie d'Agoult' tuntuim teos on "Histoire de la Révolution de 1848" ("1848. aasta revolutsiooni ajalugu"), mille ta kirjutas Daniel Sterni nime all.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Marie d'Agoult** |
**Sergei Vadimovitš Štšukin** (vene keeles Сергей Вадимович Щукин; sündinud 4. oktoobril 1951) on vene mustkunstnik ja teatrilavastaja, Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik.

Ta on Saratovi mustkunstiteatri Samokat kunstiline juht. Ta lõpetas Saratovi pedagoogilise instituudi saksa ja inglise filoloogia erialal ning seejärel Moskvas Boriss Štšukini nimelise teatrikooli draamateatri režii erialal. Ta on töötanud lavastajana Saratovi riiklikus akadeemilises teatris ja Tobolski riiklikus draamateatris.

1987. aastal asutas ta Saratovis esimese munitsipaalteatri – mustkunstiteatri Samokat. Ta on 1999. aastast Venemaa Tsirkusetegelaste Liidu liige.

2008. aastal võttis ta osa Venemaa telekanali Rossija telesaatest "Fenomen" (peakülaline Uri Geller), kus võistlesid mustkunstnikud.

Tunnustus
---------

Venemaa teenelise kunstniku rinnamärk
* 2002 – Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik

Isiklikku
---------

Mustkunstnikud on ka tema abikaasa Margarita Štšukina ja poeg Artjom Štšukin.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Сергей Щукин отмечает День рождения. vzsar.ru

Välislingid
-----------

* Saratovi mustkunstiteater Samokat. teatrsamokat.ru
* Щукин Сергей Вадимович. magicpedia.ru
Endine Karvaičiai vapp
Vaade Karvaičiai luitelt
**Karvaičiai** on endine küla Kura lahe kaldal, Leedu linna Neringa osa. Saksa keeles *Karwaiten*. Asub Kura säärel Kura sääre rahvuspargi territooriumil. Linnaosa asub Juodkrantėst lõunas ja Pervalkast ning Preilast põhjas.

Karvaičiai lähistel asuvad kaks luidet, vanem 30, uuem 50 meetri kõrgune. Suurema luite alla on mattunud vana Karvaičiai küla.

Karvaičiais on sündinud folklorist Ludwig Rhesa.

Ajalugu
-------

Karvaičiaid mainitakse esimest korda aastal 1509, sealsed kalurid pidasid endid kuralasteks. Aastal 1741 ehitati sinna kirik, mis aga aastal 1797 liiva alla mattus. Aastast 1786 tuli külal pidada võitlust peale tungiva liivaga. Vana küla mattus lõpuks liiva alla, suurem osa elanikest kolis teistesse ümbruskonna asulatesse. Suurem osa elanikest kolis Juodkrantėsse, kuhu püstitati ka uus kirik. Uus Karvaičiai moodustas Juodkrantė lõunapoolseima aguli, ka tänapäeval loetakse seda Juodkrantė osaks.

Vana Karvaičiai vapp on osa praegusest Neringa vapist.
Friedrich Fromm (1940)
**Friedrich Wilhelm Waldemar Fromm** (8. august 1888 Charlottenburg, Berliin – 12. märts 1945 Brandenburg-Gördeni vangla) oli Saksamaa sõjaväelane, kes osales 20. juuli vandenõu mahasurumises.

Fromm osales Esimeses maailmasõjas. 1939. aastal sai temast Wehrmachti reservvägede (Ersatzheer) juhataja.

Kuigi Fromm oli 1944. aastal teadlik, et osad tema alluvad – kõige tuntuim nendest tema staabiülem, kolonel Claus von Stauffenberg, plaanisid Hitleri atentaati, ei teavitanud ta sellest ametivõime, ning nõustus plaanis osalema, kui pärast vandenõu õnnestumist saab ta uues valitsuses kõrge koha. Siiski ei osalenud ta vandenõus otseselt. Pärast 15. juulil toimunud atentaadi katkestamist keeldus Fromm vandenõus osalemast.

20. juulil tuli aga teade, et Hitler ja paljud Wehrmachti kindralstaabi liikmed väidetavalt hukkusid Saksa sõjaväe idarinde peakorteris Wolfsschanzes toimunud plahvatuses. Fromm sai kohe aru, et selle taga on Stauffenberg ja teised kaasvandenõulased. Kui vandenõulased jõudsid Berliini ning Fromm läks neid vahistama, võeti ta ruttu vangi ning suleti Bendlerblockis vangikongi. Pärast mässu ebaõnnestumist leiti ja vabastati ta Ersatzheeri vägede poolt.

Et katta kinni väiteid, nagu ta oleks vandenõus osalenud, käskis Fromm vandenõulased – kolonel Claus von Stauffenbergi, leitnant Werner von Haefteni, kindral Friedrich Olbrichti, ja kolonel Albrecht Mertz von Quirnheimi – viivitamatult hukata, erinevalt Hitleri käsust vandenõulased elusalt kinni võtta. Mahalaskmised viidi täide selsamal ööl kell 1.

Pärast vandenõulaste hukkamist läks Fromm tagasi oma staapi, kus olid mitmed tippnatsid – ka Joseph Goebbels. Seal üritas ta mässu mahasurumist enda nimele kirjutada.

Juba järgmise päeva hommikul aga Fromm vahistati ning viidi vanglasse kohut ootama. 14. septembril 1944 vabastati ta sõjaväeteenistusest. Nüüd juba tsiviilelanikuna, mõistis Rahvakohus Frommi 7. märtsil 1945 surma. Kuna tema seotust vandenõuga ei suudetud tõestada, mõisteti ta surma arguse eest vaenlase ees. Hukkamine viidi täide 12. märtsil 1945 Brandenburg-Gördeni vanglas mahalaskmise läbi.
**Robert (Rein) Rannast** (20. aprill 1928 Hanila, Taebla vald, Läänemaa – 4. juuni 2016) oli eesti skulptor.

Elukäik
-------

Ta sündis Hanila külas raudteelase peres. Lapsepõlv möödus Karuse raudteejaamas. Alghariduse sai Hanila algkoolis. Lõpetas 1947 Haapsalu 1. Keskkooli, astus samal aastal Tartu Riiklikku Kunstiinstituuti, lõpetas ERKI Tartu osakonna 1955. aastal. 

Töötas 1955–1957 Haapsalu kultuurimaja plakatistina. Aastast 1957 vabakunstnik. Alates 1963. aastast elas Tallinnas.

Looming
-------

Osales näitustel aastast 1955, kuulus 1961. aastast Eesti Kunstnike Liitu. On viljelenud monumentaalskulptuuri, dekoratiivplastikat, portreekunsti ning bareljeefe. 1960ndatel valmist temalt rida kalmukujundusi Hanila, Varbla, Haapsalu, Tori jt kalmistutele. Kalmistuskultuuris eelistas materjalina põhiliselt dolomiiti ja graniiti. Tema loodud on V. Vaga perekonna haua kivi Tartus Maarja kalmistul, perekondade Liivas, Voode, Kurs ja Küüra hauakivid Tallinnas Pärnamäe kalmistul, perekond Talumäe hauakivi Metsakalmistul jne.

Ta oli üks Haapsalu Kunstiklubile alusepanijaid alates 1960. aastast.

### Teoseid

* figuurikompositsioon "Kalur" (1955, pronks, Eesti Kunstimuuseum)
* Cyrillus Kreegi portree (1959, punane puu, Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum)
* Keila 1918. aasta lahingu monument (1959; demonteeriti 1991)
* G. Toominga perekonna hauakivi Haapsalu vanal kalmistul (1962, dolomiit)
* Mihkel Aitsami portree (1975, pronks)
* dekoratiivskulptuur "Näkineiu" (1993, graniit; 1994 marmor)

1950ndatel avaldati tema karikatuure ajalehtedes Stalinlikul Teel ja Töörahva Lipp.

Viited
------

1. ↑  "Robert Rannast tuleb Haapsalu juubelit pidama". Lääne Elu, 20. aprill 2013. Lk 7
2. ↑  Omakäeline elulugu. Kunstnike kirjad, vastused ankeetidele. Skulptuur A-Õ. EKMA.136.13.10/55
3. ↑  Tiina Pikamäe. "Rannast, Robert, kujur". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 420–421

Kirjandus
---------

* Tiina Pikamäe. "Rannast, Robert, kujur". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 420–421
Friedrich Franz I, Rudolph Suhrlandti tehtud portree (1817)
**Friedrich Franz I** (10. detsember 1756 Schwerin – 1. veebruar 1837 Ludwigslust) oli alates 1785. aastast Mecklenburg-Schwerini hertsog ja alates 1815. aastast kuni surmani suurhertsog.

Elulugu
-------

Ta sündis Schwerinis hertsog Ludwigi ja selle naise Charlotte Sophie pojana. Friedrich Franz sai 1785. aastal oma onu Friedrichi järel Mecklenburg-Schwerini hertsogiks.

Pärast Napoleoni sõdu ülendati Friedrich Franz Viini kongressil suurhertsogi seisusse. Koos oma Mecklenburg-Strelitzi nõoga oli ta tuntud ühe reaktsioonilisema Saksa valitsejana. Tema surma järel 1837. aastal sai võimule tema pojapoeg, suurhertsog Paul Friedrich.

Abielu ja lapsed
----------------

1. juunil 1775 abiellus Friedrich Franz Gothas Luisega. Nad said järgmised lapsed:

* Friedrich Ludwig (13. juuni 1778 – 29. november 1819)
* Luise Charlotte (19. november 1779 – 4. jaanuar 1801)
* Gustav Wilhelm (31. jaanuar 1781 – 10. jaanuar 1851)
* Karl August Christian (2. juuli 1782 – 22. mai 1833)
* Charlotte Friederike (4. detsember 1784 – 13. juuli 1840)
* Adolf (18. detsember 1785 – 8. mai 1821)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Friedrich II** | **Mecklenburg-Schwerini hertsog**1785–1815 | Järgnev**sai suurhertsogiks** |
| Eelnev**oli eelnevalt hertsog** | **Mecklenburg-Schwerini suurhertsog**1815–1837 | Järgnev**Paul Friedrich** |
**Friedrich Wilhelm Anton Hasselblatt** (17. mai 1815 Tallinn – 10. mai 1870 Karuse) oli Eesti vaimulik.

Õppis aastatel 1831–1837 Tallinna Toomkoolis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1837–1841. Ordineeriti õpetajaks 23. jaanuaril 1844.

Oli Jõhvi ja Iisaku koguduse adjunktõpetaja 1844–1845. Karuse Margareeta kogudust kutsuti ta teenima 20. märtsil 1845, ametisse introdutseeriti 29. aprillil 1845. Karuse kogudust teenis ta 1845–1870.

Hasselblatt oli alates 13. septembrist 1844 Eestimaa Kirjanduse Ühingu liige. Aastatel 1854 ja 1859 oli ta ÕESi korrespondentliige. 1. juulil 1845 asutas ta abipiibliseltsi ja oli selle eestseisja. Laiendas koguduse raamatukogu, mille tema eelkäija (Aleksander Ludwig Baumann) oli asutanud. Toimetas trükki põhjaeestikeelse katekismuse. Andis välja raamatu "Misjoni laulud" ning ilmutas koos Ernst Wilhelm Woldemar Schultziga eestikeelset vaimulikku ajakirja Leiwakorwikenne. Oli uue lauluraamatu koostaja ja väljaandja. Kirjutas siinmail üleelatud katkuaegadest Aastal 1842 asutas ta Karusele kiriku juurde esimese eestikeelse laenutusraamatukogu.

Isiklikku
---------

Tema isa Gustav Hasselblatt oli Viru-Nigula koguduse õpetaja, vanaisa Peter Anton Hasselblatt oli Hageri Lambertuse koguduse õpetaja, vend Eduard Hasselblatt oli Kambja koguduse õpetaja. Tema väimees Emil Johann Heinrich Bruhns oli Nissi Maarja koguduse õpetaja, tütrepoeg Oskar Alexander Bruhns oli Järva-Peetri Püha Peetruse koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
2. ↑  Siin- ja sealpool maanteed. Haapsalu rajoon. Karl Õismaa Tallinn, Eesti Raamat 1981, lk. 77

Välislingid
-----------

* Friedrich Hasselblatt Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
**Karvane naistepuna** (*Hypericum hirsutum*) on naistepunaliste sugukonda naistepuna perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.

Morfoloogia
-----------

Tema lehed paknevad püstisel varrel vastamisi ja on kuni 1,5 mm pikkuse leherootsuga. Lehed on kuni 5 cm pikad ja mõlemalt küljelt karvased. Ülemiste lehtede kaenaldes tekivad pungad.

Õisikuks on pööris. Õis on mõlemasooline, 5 kroonlehega ja radiaalsümmeetriline. Kroonlehed, emakas ja tolmukad on kollased. Emaka asend on ülemine, see tähendab, et ta paikneb tupplehtedest kõrgemal. Tupplehed on lühikesed, 3–4 mm pikad, varre poolt kokku kasvanud ja süstjad. Nende servas on selgelt nähtavad mustade näärmete rivid. Tolmukaid on 24–30 ja pikimad neist on 7–10 mm pikad. 

Vili on kupar. Kupar on munajas, piklik või kooniline, 4–7 mm pikk ja 3–5 mm lai. Seemned on pruunid ja umbes 1 mm pikkused.

Levila
------

Karvane naistepuna on Euroopas väljaspool Vahemere maid, samuti Lääne-Aasias madalatel ja keskmistel kõrgustel laialt levinud. Väljaspool Euroopat on teda leitud Alžeerias, Kasahstanis, Kirgiisias, Angara jõe ääres, Sajaanides ja Xinjiangis.

Karvane naistepuna on Eestis harv, kasvab peamiselt läänerannikul ja Lääne-Eesti saartel, kus ta eelistab lubjarikast pinnast.

Kasvukoht
---------

Peamiselt kasvab ta toitaine- ja lubjarikkal pinnasel põõsaste ja mitmeaastaste umbrohtude hulgas, asmuti mäginiitudel ja tihnikutes ning keskmise kõrgusega lehtpuu- ja männimetsades. Ta eelistab sooje kohti parasvöötmes merelises kliimas. Pinnas peaks olema ühtlaselt niiske, aga mitte tugevalt happeline, vaid pigem lämmastikurikas.

Erijooned
---------

Erinevalt teistest naistepuna liikidest on karvase naistepuna vars karvane ja lehtedel on äärel poolläbipaistvad mustad täpid. Tema kõrgus on 30–100 cm. Nad kasvavad rühmiti ja rühmad võivad küllaltki suured olla.

Taim õitseb juunist augustini. Võimalik on nii isetolmlemine, putuktolmlemine kui ka tuultolmlemine. Kui õit sõrmede vahel hõõruda, annab õis välja punast värvi, sest sisaldab punast värvainet hüperitsiini (mida kuivatatud taimes on koguni 1,7%).

Taim talvitub nii, et tema alumised lehed on maapinnal või kõdu alla mattunud, mistõttu teda nimetatakse ka hemikrüptofüüdiks.

Karvasel naistepunal on 9 kromosoomi.

Viited
------

1. ↑  Toomas Kukk. "Eesti taimede kukeaabits", ISBN 9985308794

Välislingid
-----------

* Karvane naistepuna andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Karvane naistepuna** |
Robin Olsen 2018. aasta MM-il
**Robin Patrick Olsen** (sündinud 8. jaanuaril 1990 Malmös) on Rootsi jalgpallur, kes mängib väravavahina Inglismaa Premier League'i klubis Aston Villa ja Rootsi jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Rootsi madalamate liigade klubides. 2012. aastal liitus ta Rootsi kõrgliiga klubiga Malmö FF, kellega tuli seejärel aastatel 2013 ja 2014 Rootsi meistriks. 2014. aastal valiti Olsen Rootsi kõrgliiga hooaja parimaks väravavahiks.

2015. aasta juulis sõlmis ta lepingu Kreeka kõrgliiga klubiga PAOK. Aastatel 2016–2018 mängis ta Taani kõrgliiga klubis København. Hooaegadel 2015–16 ja 2016–17 tuli ta Københavniga Taani meistriks. 2016. aastal valiti Olsen Taani kõrgliiga aasta parimaks väravavahiks.

2018. aasta juulis sõlmis Olsen viieaastase lepingu Itaalia kõrgliiga klubiga Roma. Üleminekusumma oli umbes 12 miljonit eurot. Hooajal 2019–2020 mängis ta laenul Cagliari. 2020. aasta oktoobris läks ta laenule Inglismaa Premier League'i klubisse Everton. Hooaja 2021–22 esimeses pooles oli ta laenul Inglismaa esiliiga klubis Sheffield United. 2022. aasta jaanuaris läks ta laenule Aston Villasse.

Rootsi jalgpallikoondises tegi Olsen debüüdi 15. jaanuaril 2015 sõprusmängus Elevandiluuranniku vastu. Ta on kuulunud Rootsi koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel, 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Malmö FF
* Allsvenskan: 2013, 2014
* Svenska Supercupen: 2013

København
* Taani Superligaen: 2015–16, 2016–17
* Taani karikas: 2015–16, 2016–17

| * v
* r
Rootsi koondis  –  UEFA Euro 2016 |
| --- |
| 

* 1 Isaksson
* 2 Lustig
* 3 Johansson
* 4 Granqvist
* 5 Olsson
* 6 Forsberg
* 7 Larsson
* 8 Ekdal
* 9 Källström
* 10 Ibrahimović (c)
* 11 Berg
* 12 Olsen
* 13 Jansson
* 14 Lindelöf
* 15 Hiljemark
* 16 Wernbloom
* 17 Augustinsson
* 18 Lewicki
* 19 Kujović
* 20 Guidetti
* 21 Durmaz
* 22 Zengin
* 23 Carlgren
* Treener: Hamrén

 | Rootsi |

| * v
* r
Rootsi koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Olsen
* 2 Lustig
* 3 Lindelöf
* 4 Granqvist (c)
* 5 Olsson
* 6 Augustinsson
* 7 Larsson
* 8 Ekdal
* 9 Berg
* 10 Forsberg
* 11 Guidetti
* 12 Johnsson
* 13 Svensson
* 14 Helander
* 15 Hiljemark
* 16 Krafth
* 17 Claesson
* 18 Jansson
* 19 Rohdén
* 20 Toivonen
* 21 Durmaz
* 22 Kiese Thelin
* 23 Nordfeldt
* Treener: Andersson

 | Rootsi |

| * v
* r
Rootsi koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Olsen
* 2 Lustig
* 3 Lindelöf
* 4 Granqvist (c)
* 5 Bengtsson
* 6 Augustinsson
* 7 S. Larsson
* 8 Ekdal
* 9 Berg
* 10 Forsberg
* 11 Isak
* 12 Johnsson
* 13 Svensson
* 14 Helander
* 15 Sema
* 16 Krafth
* 17 Claesson
* 18 Jansson
* 19 Svanberg
* 20 Olsson
* 21 Kulusevski
* 22 Quaison
* 23 Nordfeldt
* 24 Danielson
* 25 J. Larsson
* 26 Cajuste
* Treener: Andersson

 | Rootsi |
**Bruno Klein** (sündinud 1957. aastal Kölnis) on saksa kunstiajaloolane, Saksimaa Teaduste Akadeemia Leipzigis liige.

Ta on Dresdeni Tehnikaülikooli hilisantiikaja ja keskaja kristliku kunsti professor. Tema uurimistöö keskendub keskaja kunstile ja arhitektuuri ajaloole antiikajast tänapäevani.

Kirjastus Tandem Verlag GmbH avaldas 2004. aastal saksakeelse kunstiajaloolise raamatu "Gotik", mille üks kaasautoreid on Bruno Klein (raamatu peatüki "Gooti arhitektuuri sünd Prantsusmaal ja naabermaades" autor, 88 lk). 2007. aastal tõlgiti teos eesti keelde.

Haridustee ja töökäik
---------------------

Ta õppis kunstiajalugu Berliinis, Pariisis, Kölnis ja Bonnis. Aastal 1983 sai ta doktorikraadi Berliini Vaba Ülikoolist (väitekiri käsitles prantsuse kõrgkeskaja arhitektuuri).

Klein on töötanud Firenzes ja Göttingenis. 1991. aastal habiliteerus ta Göttingeni Ülikoolis (habilitatsioonitöö käsitles itaalia romaani arhitektuuri ja skulptuuri).

Ta töötab Dresdeni Tehnikaülikooli filosoofiateaduskonna kunsti- ja muusikateaduse instituudi hilisantiikaja ja keskaja kristliku kunsti osakonnas professorina.

Tunnustus
---------

* 2011 – valiti Saksimaa Teaduste Akadeemia Leipzigis liikmeks.

Raamatud
--------

* 2004 – Rolf Toman (toimetaja), Bruno Klein (autoreid) jt. *Die Kunst der Gotik.* Tandem Verlag GmbH, ISBN 978-3833110382.

#### Tõlked eesti keelde

* 2007 – Rolf Toman (toimetaja), Bruno Klein (autoreid) jt. *Gootika. Arhitektuur, skulptuur, maalikunst.* Koolibri, 524 lk, ISBN 978-9985018033.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Bruno Klein, Prof. Dr. phil. habil. saw-leipzig.de
2. 1 2 3  Bruno Klein[*alaline kõdulink*]. ullmannmedien.com

Välislingid
-----------

* Prof. Dr. Bruno Klein. tu-dresden.de
**Zecharia Sitchin** (vene keeles Заха́рия Си́тчин; 11. juuli 1920 Bakuu – 9. oktoober 2010 New York) oli vene päritolu Ameerika Ühendriikide kirjanik, kelle raamatud esitavad teooriaid inimkonna päritolu kohta.

Kui ta oli noor poiss, emigreerusid ta vanemad Iisraeli.

Kasvades üles Palestiinas, õppis ta tundma iidset ja ka Piibli ajalugu. Zecharia Sitchin on üks vähestest õpetlastest, kes on võimeline lugema ja kirjutama Sumeri kiilkirjas. Zecharia Sitchin üld-e salajane teadlane. Samuti lõpetas ja sai doktorikraadi Londoni Ülikoolis majandusteaduses. Enim on Zecharia Sitchin tuntud kui raamatusarja "Maa kroonikad" ("Earth Cronicles") autor. Sari koosneb kuuest põhi- ja kuuest lisaraamatust.

"Enki kadunud raamat" on huvitav selle poolest, et kui kõik varasemad raamatud on puhtalt teaduslikud või populaarteaduslikud, siis selles raamatus on kirjanik võtnud savitahvlitel olnud poolikud tekstid ning nendest kokku pannud loo, mida algandmete puudulikkuse ja killustatuse tõttu oleks olnud raske teadusliku tekstina serveerida.

Bibliograafia
-------------

### "Maa kroonikad"

* "The 12th Planet", 1976
* "The Stairway to Heaven", 1980
* "The Wars of God and Men", 1985
* "The Lost Realms", 1990
* "When Time Began", 1993
* "The Cosmic Code", 1998 (eesti keeles "Kosmiline kood", Olion 2006)
* "The End of Days: Armageddon and Prophecies of teh Return", 2007

### Muu

* "Genesis Revisited: Is Modern Science Catching Up With Ancient Knowledge?", 1990 (eesti keeles "Tagasi tekkeloo juurde: kas tänapäeva teadus on iidsetele teadmistele järele jõudmas?", Olion 2004)
* "Divine Encounters: A Guide to Visions, Angels and Other Emissaries", 1995
* "The Lost Book Of ENKI: Memoirs and Prophecies of an Extraterrestrial GOD", 2001

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Zecharia Sitchin** |

* 
* 
*
*Linnad Pariis, Lyon ja Marseille on jaotatud linnaringkondadeks, mitte segi ajada selle artikli ringkondadega.*
**Ringkond** (*arrondissement*, [aʁɔ̃dismɑ̃|]) on Prantsusmaa haldusjaotuse tasand, mis üldiselt vastab alamprefekti kontrollitavale territooriumile. Aastal 2019 oli 101 Prantsusmaa departemangu jaotatud 332 ringkonnaks (sealhulgas 12 ülemere).

Ringkonna keskust nimetatakse alamprefektuuriks. Kui ringkond sisaldab departemangu prefektuuri (keskust), on see prefektuur ringkonna keskus, toimides nii prefektuuri kui ka alamprefektuurina. Ringkonnad jagunevad edasi kantoniteks ja valdadeks.

Roll ja haldus
--------------

Ringkonna haldamine on antud alamprefektile *(sous-préfet)*, kes abistab departemangu prefekti *(préfet)*.

Erinevalt Prantsusmaa piirkondadest, departemangudest ja valdadest ei ole ringkondadel avalikus õiguses juriidilise isiku staatust. Lisaks ei juhi neid erinevalt teistest haldusjaotustest valitud ametnikud, vaid poliitilised ametnikud, Prantsusmaa presidendi nimetatud ametnikud.

Ajalugu
-------

Ringkonnad loodi pärast Prantsuse revolutsiooni *Loi du 28 pluviôse* poolt revolutsioonikalendri VIII aastal (17. veebruaril 1800). Prantsuse ajaloo teatavatel perioodidel on nad osalenud seadusandlikel valimistel, eriti Kolmanda vabariigi ajal. Aastal 1926 keelustas valitsus 106 ringkonda. Ehkki väideti, et eesmärk on saavutada eelarve kokkuhoid, pidasid mõned poliitilised analüütikud tulemusi valimismanipulatsiooniks. Mõned nendest keelustatud ringkondadest taastati aastal 1942.

Statistikat
-----------

Enamikus departemangudes on ainult kolm või neli ringkonda. Pariisi ja Belforti departemangudes on ainult üks, samas Pas-de-Calais' departemangus on seitse. Mayotte'il ei ole ühtegi.

Vaata ka
--------

* Prantsusmaa haldusjaotus
* Prantsusmaa ringkondade loend
* Linnaringkond (Prantsusmaa)
* Ringkond (Pariis)
Bruno Schulz
Bruno Schulzi mälestustahvel Drogobõtšis.
**Bruno Schulz** (18. juuli 1892 Drogobõtš – 19. november 1942 Drogobõtš) oli juudi päritolu Poola kirjanik.

Ta sündis aastal 1892 Drogobõtšis (tollases Austria-Ungaris, praegu Ukrainas). Aastatel 1902–1910 õppis ta Drogobõtšis Keiser Franz Josephi Gümnaasiumis, olles üks parimaid õpilasi koolis, ja lõpetas kooli kiituskirjaga. Seejärel asus ta Lembergi arhitektuuri õppima, kuid valitud eriala ei pakkunud talle rahuldust, arhitektuuriõpingud jäid pooleli ja aastal 1913 oli ta tagasi Drogobõtšis. Aastatel 1914–1915 õppis ta paar kuud Viinis maalikunsti. Aastatel töötas ta 1924–1941 Drogobõtšis joonistusõpetajana.

Aastal 1941, kui Drogobõtš läks natsliku Saksamaa võimu alla, pidi ta tuhandete teiste juutide kombel ümber asuma getosse. Kõige halvemast päästis teda esialgu gestaapolase Landau protektsioon, kuid gestaapolaste omavahelise rivaalitsemise tõttu lasi teine gestaapolane Günther ta 19. novembril 1942 Drogobõtšis maha. Samal ajal valmistasid Poola kirjanikud Zofia Nałkowska ja Kazimierz Truchanowski ette tema põgenemist getost; valedokumendid olid juba teel Drogobõtši.

Bruno Schulz valdas lisaks poola keelele ka saksa keelt; tema kirjanduslikest eeskujudest võib nimetada Rainer Maria Rilket. Kirjutama hakkas Schulz 1920. aastate keskel, kuid esimene raamat "Sklepy cynamonowe" (eesti keeles "Kaneelipoed", ilmunud aastal 2014 Loomingu Raamatukogus, poola keelest tõlkinud Hendrik Lindepuu) ilmus aastal 1934; teine jutukogu "Sanatorium pod Klepsydrą" ("Liivakella sanatoorium") ilmus aastal 1937 (eesti keeles 2019).
Siidikana
**Siidikana** (inglise keeles *Silkie*) on kanatõug, kelle teeb eriliseks kohev, udusulgedest koosnev sulestik, mis meenutab siidi või looma karvastikku. 

Siidikana välimuses on veel mitmeid erilisi omadusi, näiteks on ta nahk tume, kõrvad metalliksinised ja jalal on tavalise nelja asemel viis varvast. 

Tänu oma rahulikule ja leplikule iseloomule ning inimlembusele on siidikana hinnatud lemmikloom. Seda tõugu kanad on head haudujad ja hoolitsevad järelkasvu eest hästi. Seepärast kasutatakse neid tihti ka teiste lindude (sh. partide, hanede, faasanite) või haudumisega mitte tegelevate kanade tibude väljahaudumiseks.

Ajalugu
-------

"Jaapani siidikana". Jean Bungartz, 1885.
Siidikanade päritolu pole veel selge, ent kindlasti on tegu ühega vanematest dekoratiivkana tõugudest. Aastatel 1271–1274 Hiinas reisinud Marco Polo kirjeldab sealseid "karvaseid kanu", mida peetakse siidikanade esmamainimiseks. Euroopasse jõudsid esimesed siidikanad ilmselt Siiditee kaudu.

Pidamine
--------

Siidikanad on vastupidav tõug, mis tuleb toime ka kehvemates ilmastikutingimustes. Kauni sulestiku säilimiseks peavad aga kanad saama vajaduse korra l vihma ja tuule eest varjuda. Kanad munevad umbes 100 muna aastas. Munad on pigem väikesed ja kreemvalged või helebeežid. Siidikana kaalub kuni 1,35 kg, kukk kuni 1,8 kg; kääbusvariandi kana 500 g, kukk 600 g.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Siidikana** |
Blake Wheeler 2014. aastal Winnipeg Jetsis mängimas
**Blake James Wheeler** (sündinud 31. augustil 1986 Plymouthis Minnesotas) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Winnipeg Jets ründajana paremäärel. Ta on klubi meeskonna kapten.

Hooajal 2004/05 mängis ta United States Hockey League'i klubis Green Bay Gamblers. Aastatel 2005–2008 mängis ta Minnesota Ülikooli jäähokimeeskonnas.

2004. aastal valis Phoenix Coyotes ta NHL-i *draft* '​is viienda valikuna, kuid selle klubiga ta lepingut ei sõlminud. 2008. aasta juulis sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Boston Bruins. NHL-is debüteeris ta hooajal 2008–09 ning lõi 9. oktoobril 2008 mängus Colorado Avalanche'i vastu oma esimese värava NHL-is. Esimese kübaratriki tegi ta juba sama aasta 6. novembril mängus Toronto Maple Leafsi vastu. Debüüthooajal sai Whleer NHL-is kirja 21 väravat ja 24 väravasöötu.

2011. aasta veebruaris kaubeldi Wheeler Atlanta Thrashersi. Samal aastal kolis klubi Kanadasse ja võttis nimeks Winnipeg Jets. Hooajal 2011–12 tõusis Wheeler Jetsi kõige resultatiivsemaks mängijaks (17+47). Hooaja 2012–13 esimeses pooles toimunud NHL-i tööseisaku ajal mängis ta Saksamaa kõrgliiga klubis EHC München. 2013. aasta juulis pikendas ta Jetsiga lepingut kuue aasta võrra. 2016. aasta augustis määrati Wheeler Jetsi kapteniks. Hooaeg 2017–18 oli tema senise NHL-i karjääri kõige resultatiivsem (23+68) ning väravasöötude arvult jagas ta Philadelphia Flyersi mängija Claude Giroux'ga NHL-is esikohta. Samal hooajal valiti Wheeler *Second All-Star Team* '​i. Aastatel 2018 ja 2019 on ta valitud NHL-i tähtede mängule. 2018. aasta septembris pikendas ta Jetsiga lepingut viie aasta võrra.

USA jäähokikoondise koosseisus osales Wheeler 2011. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2014. aasta taliolümpiamängudel.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 28.4.2022)
2. ↑  "Jets sign Blake Wheeler to a five-year contract extension". NHL.com. 4.9.2018. Vaadatud 28.4.2022

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Blake Wheeler** |

* Blake Wheeler NHL.com lehel
* Blake Wheeler hockeydb.com lehel

| * v
* r
Winnipeg Jets |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Connor Hellebuyck **·** David Rittich |
| 
**Kaitsjad**: Kyle Capobianco **·** Dylan DeMelo **·** Brenden Dillon **·** Josh Morrissey **·** Neal Pionk **·** Dylan Samberg **·** Nate Schmidt **·** Logan Stanley |
| 
**Ründajad**: Mason Appleton **·** Morgan Barron **·** Kyle Connor **·** Pierre-Luc Dubois **·** Nikolaj Ehlers **·** Sam Gagner **·** David Gustafsson **·** Axel Jonsson Fjällby **·** Karson Kuhlman **·** Adam Lowry **·** Saku Mäenalanen **·** Vladislav Namestnikov **·** Nino Niederreiter **·** Cole Perfetti **·** Mark Scheifele **·** Kevin Stenlund **·** Blake Wheeler |
Vana tellismüüritis
**Tellismüüritis** on telliskividest ja mördist koosnev müüritis. 

Tellismüüritist kasutatakse seinte, ahjude, aedade ja muude ehituslike objektide ehitamiseks. Kivide materjal müüritises sõltub sellest, mida ehitatakse, sest kivid võivad oma varieeruvate omaduste tõttu reageerida teatud keskkonnatingimustele erinevalt.

Telliskividele on seatud standardmõõdud, kuid igas riigis ei ole standardmõõdud samad, näiteks Eestis on see 250 mm × 120 mm × 65 mm, kuid Inglismaal 215 mm × 102.5 mm × 65 mm.

Ajalugu
-------

Inimesed on kasutanud telliskive ehituslikel eesmärkidel juba tuhandeid aastaid. On leitud telliseid, mille vanus ulatub aastani 7000 eKr, mis ühtlasi teebki telliskivist ühe vanima ehitusmaterjali. Esimesed telliskivid tehti mudast ning, et need kivistuksid, jäeti tellised päikese kätte kuivama. Vana-Egiptuses tehti aga telliskive savist ja õlekõrtest, selliseid kive kasutati näiteks Harappa muinaslinnas ning Mohenjo-Daro muinaslinnas.

Umbes aastal 3500 eKr toimus telliskivide valmistamisel suur läbimurre, nimelt roomlased avastasid, et telliseid saab kivistada ka põletamise teel. Kuna päikese käes kuivatatud tellised kasutati soojema kliimaga maadel, siis tänu sellele läbimurdele hakkasid telliskivid levima ka külmema kliimaga aladel. Pärast Rooma riigi lagunemist kadusid telliskivid peaaegu käibelt vaid Itaalia ja Bütsants kasutasid veel telliseid. Kuid 11. sajandil levis telliste kasutamine ning tootmine Prantsusmaale ning 12. sajandil hakkasid taas telliskivid laiemalt levima.

Telliskivid
-----------

Mõned müüritistes kasutatavad telliskivid:

* Toortellis
* Savitellis
* Betoontellis
* Silikaattellis
* Tuhktellis

Müürikiri
---------

Seda, kuidas kivid müüritises üksteisega kokku sobivad, nimetatakse müüriseotiseks. Müüriseotised omakorda tekitavad erinevaid mustreid ehk müürikirjasid, mida kasutatakse näiteks dekoreerimiseks.

Tavalised müürikirjad:

* Plokkseotis
* Mitmekihiline seotis
* Kaevmüüritis
* Ristseotis
* "Harju sein"

Dekoratiivsed müürikirjad:

* Ristikujundiga müürikiri
* Metallsidemetega seotud voodri müürikiri
* Mitmekihiline müürikiri

Viited
------

1. ↑  Anupoju, Sadanandam. "Types of Bricks in Masonry Construction - Properties & Uses". Vaadatud 23.05.2021.
2. ↑  Rajput, Krunal. "Standard Brick Size & Weight | Standard Brick Size With Shape | Brick Types & Specification Based on Application". Vaadatud 20.05.2021.
3. 1 2  "The History of Bricks and Brickmaking". *brickarchitecture*. Vaadatud 23.05.2021.
4. ↑  "10 Different Types of Bricks Used for Indian Construction". *Homes247*. 25. mai 2020. Vaadatud 20.05.2021.
5. ↑  Harrison, John. "Brickwork". Vaadatud 20.05.2021.
6. 1 2  Kanits, Etkar (1990). *"Müüritööd"*. Tallinn: EKE Tehnokeskus.
Bruno Leuschner (1963)
**Bruno Max Leuschner** (12. august 1910 Rixdorf (tänapäeval Berliin, Neukölln) – 10. veebruar 1965 Ida-Berliin) oli Saksa DV riigitegelane.

Bruno Leuschner oli pärit kingsepa perekonnast. Põhikooli lõpetamise järel õppis ta aastatel 1925–1928 kaubandust. Lisaks täiendas ta ennast õhtukursustel. Seejärel töötas ta kaubandustöötajana. Ta ühines tööliste spordiliikumisega ja astus 1931. aastal Saksamaa Kommunistlikku Parteisse. Natsionaalsotsialistide võimuletuleku järel osales Bruno Leuschner Neuköllnis põrandaaluses kommunistlikus tegevuses. 1936. aastal ta vahistati ja 1937. aastal karistati teda 6-aastase vabaduskaotusega. Karistusaja lõppemise järel hoiti teda kinni Sachsenhauseni ja Mauthauseni koonduslaagris ja ta vabanes vangistusest 1945. aastal. Vabanemise järel töötas Bruno Leuschner Saksamaa Kommunistliku Partei Keskkomitee majandusosakonna juhatajana ja alates 1946. aasta aprillist Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Eestseisuse majandusosakonna juhatajana. 1947. aastal sai ta Saksa Majanduskomisjoni (Saksa DV valitsuse eelkäija) majandusasjade osakonna juhatajaks ja 1948. aastal Saksa Majanduskomisjoni esimehe asetäitjaks ja planeerimise peavalitsuse juhatajaks.

1949–1950 oli Bruno Leuschner Planeerimisministeeriumi riigisekretär. 1950–1952 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei esimehe asetäitja. 1952–1961 töötas Bruno Leuschner Saksa DV Riikliku Plaanikomisjoni esimehena. 1960–1963 oli ta Saksa DV Riiginõukogu liige. Alates 1953. aasta juulist oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaat ja 1958. aasta juulist Poliitbüroo liige. 1961–1965 oli ta üks Saksa DV Ministrite Nõukogude esimehe asetäitjatest.

Viited
------

1. ↑  Bruno Leuschner, Politiker; SED Munzinger
2. ↑  Bruno-Leuschner-Straße luise-berlin.de
3. ↑  SED-Führungsgremien : Übersicht über die Mitglieder und Kandidaten des Politbüros des ZK der SED (1949-1989) Bundesarchiv. SED- und FDGB-Archivgut
4. ↑  Bruno Leuschner : Informationen zur Person berlinstreet.de
**Orne'i departemang** on 2. järgu haldusüksus (departemang) Loode-Prantsusmaal Normandia piirkonnas.

2015. aastani kuulus departemang Alam-Normandia piirkonda.

Departemang jaguneb halduslikult:

| Ringkond | Elanike arv(2010) | Pindala(km²) | Kantoneid | Valdu |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Alençon | 100 601 | 1710 | 11 | 133 |
| Argentan | 118 759 | 2432 | 17 | 226 |
| Mortagne-au-Perche | 72 282 | 1961 | 12 | 146 |

Vaata ka
--------

* Orne'i departemangu haldusüksuste loend

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2019

Prantsusmaa departemangud

Ain **·** 
Aisne **·** 
Allier **·** 
Alpes-de-Haute-Provence **·** 
Alpes-Maritimes **·** 
Ardèche **·** 
Ardennes **·** 
Ariège **·** 
Aube **·** 
Aude **·** 
Aveyron **·** 
Bas-Rhin **·** 
Belfort **·** 
Bouches-du-Rhône **·** 
Calvados **·** 
Cantal **·** 
Charente **·** 
Charente-Maritime **·** 
Cher **·** 
Corrèze **·** 
Corse-du-Sud **·** 
Côte-d'Or **·** 
Côtes-d'Armor **·** 
Creuse **·** 
Deux-Sèvres **·** 
Dordogne **·** 
Doubs **·** 
Drôme **·** 
Essonne **·** 
Eure **·** 
Eure-et-Loir **·** 
Finistère **·** 
Gard **·** 
Gers **·** 
Gironde **·** 
Guadeloupe **·** 
Haut-Rhin **·** 
Haute-Corse **·** 
Haute-Garonne **·** 
Haute-Loire **·** 
Haute-Marne **·** 
Haute-Saône **·** 
Haute-Savoie **·** 
Haute-Vienne **·** 
Hautes-Alpes **·** 
Hautes-Pyrénées **·** 
Hauts-de-Seine **·** 
Hérault **·** 
Ille-et-Vilaine **·** 
Indre **·** 
Indre-et-Loire **·** 
Isère **·** 
Jura **·** 
Landes **·** 
Loir-et-Cher **·** 
Loire **·** 
Loire-Atlantique **·** 
Loiret **·** 
Lot **·** 
Lot-et-Garonne **·** 
Lozère **·** 
Maine-et-Loire **·** 
Manche **·** 
Marne **·** 
Martinique **·** 
Mayenne **·** 
Meurthe-et-Moselle **·** 
Meuse **·** 
Morbihan **·** 
Moselle **·** 
Mayotte **·** 
Nièvre **·** 
Nord **·** 
Oise **·** 
Orne **·** 
Pariis **·** 
Pas-de-Calais **·** 
Prantsuse Guajaana **·** 
Puy-de-Dôme **·** 
Pyrénées-Atlantiques **·** 
Pyrénées-Orientales **·** 
Réunion **·** 
Rhône **·** 
Saône-et-Loire **·** 
Sarthe **·** 
Savoia **·** 
Seine-Maritime **·** 
Seine-et-Marne **·** 
Seine-Saint-Denis **·** 
Somme **·** 
Tarn **·** 
Tarn-et-Garonne **·** 
Val-d'Oise **·** 
Val-de-Marne **·** 
Var **·** 
Vaucluse **·** 
Vendée **·** 
Vienne **·** 
Vosges **·** 
Yonne **·** 
Yvelines
Vaatamata kaasaegse teadustehnoloogia edusammudele teatakse suhteliselt vähe lindude öisest rändest ja selle detailidest. Üheks võimaluseks infot koguda on rändurite püük võrkudega ning nende varustamine märgistega. Kakuliste ränne on aktiivseim vaiksetel ja selgetel öödel. Selle kakulise vabastab Kihnu välibaasis võrgust Soome ornitoloog Timo Pettay.
Moodsad linnuradarid (vasakul horisontaal- ning paremal vertikaalradar) võimaldavad jälgida lindude rännet ka ööpimeduses, mil klassikalised vaatlused pole võimalikud. Radaruuringud lubavad saada teavet lindude rändeaktiivsuse, selle fenoloogia, kõrguse ja seoste kohta keskkonnatingimustega.
Kormoran (*Phalacrocorax carbo*) on üks paljudest ornitoloogide uurimisobjektidest
**Ornitoloogia** ehk **linnuteadus** on zooloogia haru, mis uurib linde, käsitledes nii nende ehitust, talitlust, süstemaatikat, levikut jmt aspekte. Ornitoloogiaga tegelevat inimest nimetatakse ornitoloogiks.

Ornitoloogial kui teadusharul on pikk ajalugu. Sellega tehti algust juba Vana-Kreekas (umbes 400 aastat eKr), omaette teadusharuks kujunes see 17. sajandil. 

Ornitoloogiaalased teadmised on aidanud kirjeldada ja selgitada mitmeid bioloogilisi uurimisobjekte nagu evolutsioon, liigiteke, instinktid, õppimine, ökoloogilised nišid, fülogeograafia ja liigikaitse. 

Kui varajane ornitoloogia keskendus peamiselt linnuliikide kirjeldamisele ja levikuala kindlaks määramisele, siis nüüdisajal otsitakse vastuseid spetsiifilistele küsimustele, kasutades sealjuures sageli linde kui mudelorganisme, testimaks hüpoteese ja ennustusi. Tänapäeva ornitoloogia, nagu ka enamik teisi teadusharusid, kasutab arvukalt tehnika ja tehnoloogia edusamme.

* Niidurüdi vereproovi võtmineNiidurüdi vereproovi võtmine
* Linnu kaalumineLinnu kaalumine
* RõngastamineRõngastamine
* Noka pikkuse mõõtmineNoka pikkuse mõõtmine
* Tiiva pikkuse mõõtmineTiiva pikkuse mõõtmine

Tuntud ornitolooge
------------------

### Eestis

* Eerik Kumari
* Sven Onno

### Maailmas

* John James Audubon

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Ornitoloogia** |

* Linnuvaatlus

| * v
* r
Zooloogia harusid |
| --- |
| 
Antropozooloogia - Arahnoloogia - Entomoloogia - Etoloogia - Helmintoloogia - Herpetoloogia - Ihtüoloogia - Konhioloogia - Malakoloogia - Mammaloloogia - Nematoloogia - Neuroetoloogia - Ornitoloogia - Paleozooloogia - Planktoloogia - Primatoloogia |
| 
Zooloogia mõisteid |
Bruno Valdez (2021)
**Bruno Amílcar Valdez Rojas** (sündinud 6. oktoobril 1992 Fernando de la Moras) on Paraguay jalgpallur, kes mängib kesk- või paremkaitsjana Argentina kõrgliigaklubis Boca Juniors ja Paraguay jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Paraguay klubis Club Sol de América, mille põhimeeskonnas debüteeris ta Paraguay kõrgliigas 2011. aastal. Aastatel 2014–2016 mängis ta Paraguay klubis Cerro Porteño ning tuli 2015. aasta *Apertura*-hooajal klubiga Paraguay meistriks.

Aastatel 2016–2022 mängis Valdez Mehhiko kõrgliigaklubis Club América. 2018. aasta *Apertura*-hooajal tuli ta klubiga Mehhiko meistriks. 2018/19. *Apertura*- ja *Clausura*-hooaegadel valiti Valdez Mehhiko kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

2023. aasta jaanuaris sõlmis ta kolmeaastase lepingu Boca Juniorsiga.

Paraguay jalgpallikoondises tegi Valdez debüüdi 6. juunil 2015 sõprusmängus Hondurase vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 23. märtsil 2017 MM-i valikmängus Ecuadori vastu. Ta on kuulunud Paraguay koondisse 2015. aasta Copa Américal, 2016. Copa América Centenariol ja 2019. aasta Copa Américal.

Saavutused
----------

Cerro Porteño
* Primera División: 2015 Apertura

América
* Liga MX: Apertura 2018
* Copa MX: Clausura 2019
* Campeón de Campeones: 2019

Boca Juniors
* Supercopa Argentina: 2022

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 7.6.2023)
Ronnie James Dio (2009)
**Ronnie James Dio** (sünninimi **Ronald James Padavona**; 10. juuli 1942 Portsmouth, New Hampshire'i osariik – 16. mai 2010 Houston, Texase osariik) oli Ameerika Ühendriikide *heavy metal*'i laulja, muusik ja produtsent.

Ronald James Padavona sündis itaalia päritolu ameerika perekonnas ning huvitus juba nooruses muusikast. 1950. aastatel mängis ta eri bändides trompetit, metsasarve ja basskitarri. Peagi sai aga selgeks tema lauljatalent. Esimene tuntum ansambel, kus ta osales, kandis nime Ronnie & The Rumblers, hiljem Ronnie & The Redcaps. 1958. aastal anti välja ka album. 1961. aastal muudeti taas nime: Ronnie and the Prophets, veidi hiljem Ronnie Dio and the Prophets. Padavona võttis endale esinejanime Dio maffialiikme Johnny Dio järgi. 1967. aastal läks ka see bänd laiali ning seejärel moodustas Dio uue bändi, mille nimeks sai 1969. aastal Elf.

Elf esines mõni aeg hiljem koos Deep Purple'iga ning selle kitarristile Ritchie Blackmore'ile jäi Dio hääl meelde. Kui ta mõni aasta hiljem moodustas bändi Rainbow, siis kutsus ta Dio sinna lauljaks. Dio tegutses seal aastatel 1975–1979, misjärel ta liitus Black Sabbathiga.

Black Sabbathis oli Dio küll vaid 3 aastat, kuid selle aja jooksul jõuti välja anda kaks väga edukat albumit: "Heaven and Hell" ja "Mob Rules". Koos Black Sabbathiga sai Dio ka laiemalt tuntuks ning bändiga esinedes populariseeris ta "saatana käe" märki, mis sai peagi *heavy metal*'i üheks tunnuseks.

1982. aastal moodustas Ronnie James Dio uue bändi Dio. See sai kiiresti populaarseks. Dio'ga tegeles ta kuni surmani, kuid vahepeal oli tal ka teisi projekte: aastatel 1991–1992 oli ta taas Black Sabbathis ning alates 2006. aastast sama bändi liikmetest koosnevas bändis Heaven & Hell. 2009. aastal andsid nad välja oma ainsa albumi "The Devil You Know".

2009. aasta lõpus avastati Diol maovähk ning hoolimata ravist suri ta 16. mail 2010.

Ronnie James Diot peetakse üheks kõigi aegade silmapaistvamaks *heavy metal*'i lauljaks, 2010. aasta aprillis, vähem kui kuu enne oma surma, sai ta parima *metal*-laulja auhinna Golden Godsi auhinnagalalt.
Ajakiri 1800. aasta paiku
Preisi printsessi Luise von Mecklenburg-Strelitzi leiutatud moodne peakate (1796)
**Journal des Luxus und der Moden** oli 1786–1827 Weimaris ilmunud saksakeelne moe- ja kultuuriajakiri. 30-leheküljeline kuukiri oli Saksamaa esimene tõeliselt populaarne moeväljaanne, selle lugejaskond ulatus 25 000-ni.

Ajakirja rajasid kirjastaja Friedrich Justin Bertuch ja kunstnik Georg Melchior Kraus. Rokokooaja lõpul sündinud väljaanne kajastas peamiselt Prantsuse revolutsiooni aegset ja ampiirmoodi, lõpupoole aga juba biidermeierstiili. Moeuudiste kõrval ilmus igas numbris ka 2–4 koloreeritud gravüüri. Samuti avaldati teateid teatri, sisekujunduse, muusika, aianduse ja poliitika kohta.

Ajakirja nimi
-------------

Ajakirja nimi muutus korduvalt:

* 1. aastakäik (1786): Journal der Moden;
* 2.-27. aastakäik (1787–1812): Journal des Luxus und der Moden;
* 28. aastakäik (1813): Journal für Luxus, Mode und Gegenstände der Kunst;
* 29.-41. aastakäik (1814–1826): Journal für Literatur, Kunst, Luxus und Mode;
* 42. aastakäik (1827): Journal für Literatur, Kunst und geselliges Leben.

Journal des Luxus und der Moden levis kogu Euroopas, sealhulgas Eesti- ja Liivimaal, avaldades olulist mõju tänavapildile. Nii pidas 1828. aastal Jenast Tartusse professoriks saabunud Friedemann Goebel kirjas abikaasale Tartu moodi täiesti võrreldavaks oma kodumaaga. Ajakirja gravüüre kajastab ka Tartu Ülikooli raamatukogu 2012. aasta kalenderalbum.

* Prantsuse *negligé*, 1787
* Elegantne Saksa rõivas, 1789
* Daamide mood, 1802
* Viini härrasmees, 1815

Välislingid
-----------

* Digiteeritud aastakäigud 1787–1815, Jena ülikool
* Digiteeritud aastakäigud 1786–1808, Universitäts- und Landesbibliothek Düsseldorf
* Kurpfälzisches Museum Heidelberg: Journal des Luxus und der Moden (PDF, 103 kB)
* Ein Projekt analytischer Inhaltserschließung: Friedrich Justin Bertuchs Journal des Luxus und der Moden