recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**‘Abd Allāh ibn ‘Abd al-‘Azīz Āl Sa‘ūd** ( عبد الله بن عبد العزيز آل سعود ; 1. august 1924 Er-Rijad – 23. jaanuar 2015 Er-Rijad) oli Saudi Araabia kuningas alates 1. augustist 2005 kuni surmani. Ta tõusis troonile, kui tema poolvend kuningas Fahd suri. Ta oli oma eluajal vanim valitsev monarh.

Abdullah oli Saudi dünastia rajaja kuningas Abdul Aziz ibn Saudi 15. poeg 37 pojast. Ka kõik ülejäänud pärast tolle surma 1953 valitsenud kuningad on olnud ibn Saudi pojad. Ta sai kodukoolituse valitud usuteadlaste ja haritlaste juhtimisel, veetis suure osa noorpõlvest kõrbes, kus lõi tihedad sidemed beduiini hõimupealikega. Hiljem oli ta Meka kuberner ja alates 1963 juhatas 40 000-mehelist Saudi Araabia rahvuskaarti, mis värvatakse tähtsamatest hõimudest ja toimib armee vastukaaluna.

Pärast kuningas Faisali mõrvamist Kairos 1975 sai Abdullah teiseks asepeaministriks ning pärast poolvenna kuningas Khalidi surma 1982 kroonprintsiks ja esimeseks asepeaministriks.

Abdullah sai regendiks juba siis, kui Fahdil oli 29. novembril 1995 tõsine rabandus. Pärast seda oli suur osa võimust Abdullah' käes, kuna vend ei taastunud rabandusest täielikult.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Fahd** | **Saudi Araabia kuningas**2005–2015 | Järgnev**Salmān** |
**Opritšnina** (venekeelsest sõnast *опричь*, 'lisaks, peale') oli Moskva Suurvürstiriigi juhi Ivan IV Julma sisseviidud riigi haldusvorm, ka tsaari politsei- ja ihukaitsevägi. Uue halduskorraga jagati suurvürstiriigi territoorium kaheks osaks: aadlikele kuuluvateks päritavateks maavaldusteks (zemštšina) ja riigi keskvõimule kuuluvateks ning valitseja äranägemise järgi jaotatavateks maa-aladeks (opritšnina).

Opritšninasüsteem omas dubleerivat haldussüsteemi ning ka nn **opritšnikutest** koosnevaid relvajõude, mis koostati 10. oktoobril 1550 isikliku truuduse kriteeriumi alusel Moskva suurvürstile erinevatest seisustest isikutest ja saadeti laiali 1572. aastal. Opritšnik Maljuta Skuratov juhtis Ivan Julma käsul opritšnina laiali ajamist. 1570. aasta 25. juunil juhtis ta Moskvas 200 opritšniku avalikku hukkamist.

Opritšnina ülesanne oli Ivan IV Julma ülesandel senini killustatud vürstiriikide ja ääremaade maavaldajate allutamine tsentraliseeritud keskvõimuga riigile. Selleks teostati individuaalterrorit vürstide suhtes, sõjategevust demokraatliku riigikorraldusega väikeriikide vastu (Novgorodi vabariik, Pihkva vürstiriik), 1570 ka Moskva vürstiriigis olnud sisemise opositsiooni vastu.

Allutamiseks opritšnikud põletasid elusalt, rebisid, praadisid, tükeldasid, kägistasid, sundisid jääauku ja mürgitasid veiniga nii avalikult kui ka varjatult.

Opritšnina juht oli Aleksei Basmanov.

Opritšnina ja Eesti
-------------------

Opritšnina juhiks oli Maljuta Skuratov, kes sai surma Liivi sõjas musketikuuli tõttu 1573. aastal, kui vene vägedel õnnestus Paide linn rootslaste käest vallutada. Linna kaitses väidetavalt 80 000-mehelise vene väe vastu üksnes 50-meheline Rootsi maakaitseväelaste garnison, kes suure tõenäosusega koosnes Järvamaalt värvatud talupoegadest. Koos nendega pidasid kindluses rünnakutele vastu linnakodanikud ja kindlusse põgenenud talurahvas, keda oli kokku ilmselt poole tuhande ümber. Linna vallutamisel selle kaitsjad ja ilmselt suurem osa eestlasi hukati või piinati surnuks, linnakodanikud küüditati Venemaale. Umbes 20 aastat hiljem oli endistest linnakodanikest naasnud ainult kuus.

Viited
------


1. 1 2 3 4  Minnik, Taavi (1. jaanuar 2023). "450 AASTAT TAGASI | Ivan Julm korraldas Paides kättemaksuks oma lemmiku hukkumisele jõhkra veresauna". *Delfi*. Vaadatud 1. jaanuaril 2023.
Kabelikivi oktoobris 2015
Kabelikivi aprillis 2020. Foto: Martin Suuroja
**Muuga Kabelikivi** (ka *Muuga Liukivi*) asub Harju maakonnas Viimsi vallas Muuga sadama juures, viimase väravast mõnisada meetrit lääne pool. Kabelikivi on Eesti rändrahnude edetabelis mahult Ehalkivi järel teisel kohal, kuigi ümbermõõdu poolest on see kindlalt esimene. Kabelikivi puhul on arvestatud ainult maapealset osa, kuid proovikaevamised on näidanud, et kivi on kuni 2 m ulatuses liiva alla maetud.

Pealt ümarja rabakivist hiidrahnu ümbermõõt on 58,0 m, pikkus 19,3 m, laius 14,9 m ja kõrgus 6,4 m ning maapealse osa maht 728 m³.

Tõenäoliselt on tegemist Eesti, Baltimaade ja kogu Ida-Euroopa jäätumisala suurima täielikult maismaal paikneva rändrahnuga.

Rahn on alates 1959. aastast üksikobjektina looduskaitse all.

Vaata ka
--------

* Eesti hiidrahnude loend
* Liukivi

Viited
------

1. ↑  Pirrus, Enn (2009). *Eestimaa suured kivid*. Tallinn: Teaduste Akadeemia kirjastus.
2. ↑  "Kabelikivi". *Keskkonnaportaal*. Vaadatud 28.12.2022.

Välislingid
-----------

* Kabelikivi ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis
* Kabelikivi keskkonnaportaalis
**Kuusalu Kunstide Kool** (ka **Hugo Lepnurme Kuusalu Kunstide Kool**) on huvikool Harju maakonnas Kuusalus. Alates 2013. aastast on kooli direktor Paul Himma.

1976. aastal avati Kuusalu Keskkoolis lastevanemate soovil, Kuusalu Keskkooli õppealajuhataja Kalju Rea initsiatiivil, Mare Russaku eestvedamisel ja keskkooli direktori Laine Kadajase toetusel muusikaklass. Esimesed õpetajad olid Niina ja Taavi Esko, Mai Võlumägi ja Mare Russak. See oli süstemaatilise muusikahariduse algus Kuusalus. 1988. aastal õnnestus jätkata *Kuusalu Muusikakoolina*. 2010. aastal avati kunstiosakond ja alates sellest ajast on kooli nimi **Kuusalu Kunstide Kool**. Lisaks individuaalsele pilliõppele tegutseb koolis palju ansambleid, laulustuudio ja sümfooniaorkester.

Kuusalu Kunstide Kooli orkester
-------------------------------

Kuusalu Muusikakooli sümfoniettorkester asutati 2009. aastal. Orkester koosneb kooli 9–17aastastest õpilastest ja selle orkestri töös osalevad ka kooli õpetajad. Orkester on 30-liikmeline. 

2012. aasta aprillis osales orkester Kuusalu Keskkoolis Eino Tambergi opereti "Odüsseus" lavastuses ning 2014. ja 2015. aasta augustis koostöös Veljo Tormise Kultuuriseltsiga Kuusalu Laurentsiuse kiriku aias ja Viinistu Kunstimuuseumi katlamajas Tauno Aintsi ja Urmas Lennuki muusikalavastuses "Lauritsa lubadus". 2015. aasta mais osales orkester Kuusalu Keskkooli staadionil Kuusalu valla aukodaniku Veljo Tormise juubeli tähistamiseks toimunud vabaõhukontserdil "Regivärss ja Karuäke". Orkester on osalenud ka 2011. 2014. ja 2017. aasta laulupeol.

Viited
------

1. ↑  Kuusalu Kunstide Kooli orkester. Eesti Sümfooniaorkestrite Liidu veebisait.

Välislingid
-----------

* Kuusalu Kunstide Kooli veebisait
**Toomas Tuulse** (sündinud 21. märtsil 1946 Stockholmis) on eesti arhitekt, helilooja, koorijuht ja muusikategelane.

Ta on kunstiteadlase Armin Tuulse ja luuletaja Liidia Tuulse poeg.

Ta lõpetas 1973. aastal Stockholmi Kuningliku Tehnikaülikooli arhitektina.

Ta tegutses aastatel 1975–1986 arhitektina, neist aastatel 1977–1986 Hjertberg & Tuulse Arkitektkontoris, seejärel pühendus ta muusikale ja pereettevõttele: koolitustalule ja hooldekodule.

Ta õppis klaverit aastatel 1954–1961 Harri Kiisa juures, aastatel 1964–1966 õppis ta orelit Söderledskyrkanis (Ulf Wessleni juhendamisel), aastatel 1968–1971 õppis ta koorijuhtimist Karl-Erik Anderssoni juhendamisel, aastatel 1980–1981 orkestratsiooni ja vormiõpetust Eduard Tubina juhendamisel ja oma klaverimänguoskusi täiendades käis mitmel aastal Käbi Lareteile ette mängimas. Koorilaululoominguga alustas Toomas Tuulse juba gümnaasiumiõpilasena ning dirigeeris neid ise. Ta on laulnud ka mitmes kooris.

Ta oli aastatel 1975–1980 Stockholmi Eesti Naiskoori koorijuht, seejärel juhatas ta (aastatel 1985–1991) Vikerkoori ning aastatel 1985–1988 koori "Hearts Delight". Aastast 2001 on ta Stockholmi Eesti Segakoori koorijuht. Ta on loonud palju kiriku-, koori- ja teatrimuusikat. Aastal 1990 hakkas ta looma muusikat Heidi Sarapuu luuleteatrile "Varius": "Samas paadis", "Vana torukübar", "Surnud amatsoon", "Sinine puri", "Legend Graalist" ja "Lahkumine" (viimane oli mälestuseks paadipõgenikele 1944). Ta on koos USA kirjaniku Jack Barnardiga loonud muusikalid "Two People", "Once Upon a Time" ja "The Madrigal Mystery Tour". 

Aastal 2005 sai temast Eesti Heliloojate Liidu liige.

Teoseid
-------

* koorilaule gümnaasiumipõlves
* 1973 Joyces for Voices
* 1980 kantaat orkestrile, koorile ja solistidele ESTO 80 jaoks
* 1980 Hommikupalve (Marie Underi tekst) naiskoorile
* Imede aias (koorilaul koos Hando Kasega)
* Läks aga metsa (koorifuuga)
* Viibida, vaikida (Ellen Niidu tekst) naiskoorile

Tunnustus
---------

* 1973 Euroopa Raadioühingu konkursi "Triumph Varietée" peaauhind fantaasia "Joyces for Voices" eest
* 1976 III koht Regionmusika võistlusel menueti eest puhkpilliorkestrile

Viited
------

1. ↑  Evelin Tamm. Helilooja ja koorijuht Toomas Tuulse 70. Eesti Päevaleht (Rootsi), 23. märts 2016

Välislingid
-----------

*
Böömi kuninga kuurvürstiregaalid
**Kuurvürst** oli Saksa Rahva Püha Rooma keisririigi riigipea Saksa-Rooma keisri valimiskolleegiumi liikme tiitel. Kuurvürsti naissoost vaste on kuurvürstinna.

Algselt omasid kuurvürsti tiitlit kolm vaimulikku ja neli ilmalikku vürsti, kellel oli õigus valida keiser, hiljem nende hulk kasvas.

Kuurvürstideks olid esialgu Mainzi, Trieri ja Kölni peapiiskopid, Saksi hertsog, Brandenburgi markkrahv, Böömi kuningas ja Reini pfaltskrahv (Pfalzi valitseja). Nende privileegid kinnitas Karl IV 1356 kuldbullaga.

Monarhide valimine oli saksa hõimude tava, mis algas juba antiikajal, kui saksa hõimud moodustasid hõimuliite ja valisid selle liidreid. Oma liidreid valisid ka frangid. Frangi riigi järglased on Prantsusmaa ja Saksamaa. Prantsusmaal muutus kuningavõim kiiresti päritavaks, aga Saksamaal jäi see valitavaks. Esialgu oli kõigil vabadel inimestel õigus valimistel osaleda ja hääletada, aga seda õigust piirati siiski üha enam ja enam. 1125 valiti Lothar III juba niimoodi, et väike mõjukate aadlike hulk valis ta ära ja esitas siis ülejäänud aadlikele heakskiitmiseks. Peatselt jäeti heakskiitmiseks esitamise koht üldse ära ja keiser valitigi üksnes kitsas mõjukate suurnike ringis. Keisri valimiskogu mainiti kirjalikes allikates aastail 1152 ja 1198, aga paavstile Urbanus IV-le, kes oli paavst 1261–1264, saadetud kirjas nimetati juba seitset kuurvürsti ükshaaval koos kommentaariga, et komme lasta neil seitsmel uus keiser valida olevat vanem kui keegi mäletab.

1623. aastal lisandus kuurvürstide nimekirja Baieri hertsog ning 1692 ka Hannoveri (Braunschweig-Lüneburgi) hertsog. 

1777 ühendati ühe valitseja alla Pfalz ja Baieri, mistõttu üks kuurvürstikoht kadus. 

1803. aastal lisati kuurvürstide sekka veel Württembergi ja Salzburgi hertsog, Badeni markkrahv ja Hessen-Kasseli maakrahv. 

Kuna Saksa Rahva Püha Rooma Keisririik kaotati juba 1806. aastal, siis ei olnud viimastena tiitli saanutel tegelikult võimalust kuurvürstidena tegutseda ning reaalselt mõjutada keisririigi keisri valimist.

Vaata ka
--------

* Kuurvürstinna
* Saksa-Rooma keisrite ja Saksa kuningate loend
Toomas Täht (1982)
 Pildil (vasakult) Toomas Täht, Richard Villems ja Andres Paris Eesti Pamiiri ekspeditsioonis (1982)
 Toomas Täht osalemas Eesti Pamiiri ekspeditsioonis (1982)
 Toomas Täht ja tema järel Anu Kallavus (1982)
**Toomas Täht** (19. september 1948 Tallinn – 17. juuni 2003 Tallinn) oli eesti matemaatik ja alpinist. Teadlasena oli tema peamine uurimisvaldkond rakendusmatemaatika. Alpinistina on ta tõusnud seitsmetuhandelise mäe tippu.

Hariduskäik
-----------

Ta lõpetas 1967. aastal Tallinna 1. Keskkooli ja 1972. aastal Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika erialal *cum laude* spetsialiseerumisega rakendusmatemaatikas. Aastatel 1972–1978 oli ta TRÜ aspirant ja nooremteadur. 1981. aastal kaitses ta Sverdlovskis Gorki-nimelises Uurali Riiklikus Ülikoolis väitekirja ja sai füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi. 1994. aastal täiendas ta end Ameerika Ühendriikides Bentley Kolledžis.

Töökäik
-------

Täht töötas aastatel 1978–1988 Tallinna Polütehnilises Instituudis lektori ja seejärel dotsendina. Aastatel 1988–1992 oli ta TPI (1989. aastast Tallinna Tehnikaülikooli) majandusmatemaatika kateedri juhataja. 1992. aastal, kui TTÜ-s mindi üle uuele akadeemilisele struktuurile (kateedrite asemele loodi instituudid ja õppetoolid), sai Täht vastloodud teoreetilise majandusteaduse ja -metodoloogia instituudis majandusmatemaatika õppetooli juhatajaks.

1996. aastast kuni oma surmani töötas Toomas Täht Eesti Kõrgemas Kommertskoolis professorina ning ühtlasi matemaatika ja informaatika õppetooli juhatajana.

Alpinism
--------

Toomas Täht oli kirglik matkaja ja mägironija. 1982. aastal võttis ta osa Eesti Pamiiri ekspeditsioonist Kesk-Pamiiri Võssokaja Stena ahelikku, mille eesmärgiks oli tõusta kahe rühmaga samaaegselt kahe seni nimeta olnud ja kellegi poolt käimata mäetippu. Täht tõusis viieliikmelises rühmas Alfred Lõhmuse juhtimisel 6230 m kõrguse mäe tippu. Esmavallutatud mäetipp sai nimeks J. F. Parrot. 

1990. aastatel tõusis Täht Pamiiris asuva seitsmetuhandelise tippu (Lenini mäetipp, 7134 m). Koos pereliikmetega ronis ta Alpide kõrgeima mäe Mont Blanc (4810 m) tippu.

### Muud sportlikud huvialad

Lisaks matkamisele ja mägironimisele tegeles ta ka süstaslaalomi, langevarjuhüpete ja purilennuga.

Teosed
------

* Toomas Täht. "Majandusmatemaatika. Loengukonspekt". Tallinn: Kirjastus Eesti Kõrgem Kommertskool, 2000 (126 lk).

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon. 4. köide. Lk. 888. ies.ee.
2. ↑  Vilistlased. math.ut.ee.
3. ↑  TTÜ majandusteaduskond. Ajaloo kronoloogia. Tallinna Tehnikaülikooli koduleht.
4. 1 2  Toomas Täht – in memoriam. matemaatika.eu.
5. ↑  Õppejõudude kullafondist - intervjuu professor Toomas Tähega. Tudengileht, veebruar 2001.
6. ↑  Majandusmatemaatika. Loengukonspekt. vanaraamat.ee.

Välislingid
-----------

* Õppejõudude kullafondist - intervjuu professor Toomas Tähega. Eesti Kõrgema Kommertskooli tudengileht, veebruar 2001
Ungari Jolánta haud
Santa Maria de Vallbona klooster, kuhu Jolánta on maetud
**Ungari Jolánta** (u. 1216–1251) oli Aragóni kuninganna (1235–1251), kuningas Jaime I Vallutaja teine naine. 

Ungaris pärines ta Árpádi dünastiast, Hispaanias kuulus Aragóni dünastiasse. Eri keeltes nimetatakse teda väga erinevalt: ungari keeles **Jolánta**, katalaani keeles **Iolanda** või **Violant d'Hongria**, hispaania keeles **Yolanda** või **Violante de Hungría**, inglise keeles **Violant of Hungary**.

Perekond
--------

Jolánta sündis Ungaris Esztergomis Ungari kuninga András II ja kuninganna Yolanda de Courtenay lapsena. Tema isapoolsed vanavanemad olid Ungari kuningas Béla III ja tolle esimene naine Antiookia Agnes, emapoolsed Ladina keisririigi keiser Pierre II de Courtenay ja tolle teine naine Yolande de Hainaut.

Ta oli Teise Bulgaaria tsaaririigi keisrinna Anna Mária, Ungari kuninga Béla IV, Püha Elisabethi ja Galiitsia-Lodomeeria kuninga Kálmáni poolõde.

Jolánta ema suri 1233, kui Jolánta oli 17-aastane. Ta isa András II abiellus Beatrice d'Estega, kellega sai poja Istvàni.

Abielu
------

1235. aastal abiellus Jolánta Aragóni kuninga Jaime I Vallutajaga. Jaimel oli juba poeg Alfonso eelmisest abielust Kastiilia Eleanoriga. Jaime lahutas Eleanorist ja otsustas uuesti abielluda, valides Jolánta.

Jaimel ja Jolántal oli kümme last:

1. Violante de Aragón (1236–1301), Kastiilia kuninganna, Kastiilia kuninga Alfonso X naine
2. Constanza de Aragón
3. Pero III, Aragóni kuningas (1240–1285)
4. Jaume II, Mallorca kuningas (1243–1311)
5. Ferdinand de Aragón (1245–1250)
6. Sancha de Aragón (1246–1251)
7. Isabelle d'Aragon, Prantsusmaa kuninganna (1247–1271)
8. María de Aragón (1248–1267), nunn
9. Sancho, Toledo peapiiskop (1250–1275)
10. Eleanor de Aragón (sündis 1251, suri noorelt, surmaaeg teadmata)

Jolánta oli Prantsuse kuninga Philippe IV ja Valois krahvi Charlesi vanaema; Charles oli omakorda Prantsusmaa kuninga Philippe VI isa.

Jolánta suri 1253. aastal. Ta on maetud koos oma tütre Sanchaga Santa Maria de Vallbona kloostrisse Vallbona de les Mongesis Kataloonias.

Tema abikaasa Jaime abiellus veel ühe korra Teresa Gil de Vidaurega, kes oli varem üks Jaime armukestest.

Viited
------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ungari Jolánta** |

1. ↑  *Crónica de San Juan de la Peña*
2. ↑  Cawley, Charles Kings of Hungary Foundation for Medieval Genealogy
3. ↑  Violant Arpad
4. ↑  Ricardo del Arco y Garay: *Sepulcros de la Casa Real de Aragón*
5. ↑  *Thalamus de Montpellier*
**Toomas Rõhu** (sündinud 30. novembril 1958 Kärdlas) on eesti omavalitsustegelane, spordipedagoog ja sporditegelane. 

Ta lõpetas 1977. aastal Kärdla Keskkooli ja 1983. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonna.

Aastatel 1983–1997 töötas ta Tõstamaa Keskkooli kehalise kasvatuse õpetajana ja Pärnu rajooni laste ja noorte spordikooli võrkpallitreenerina. 

Aastatel 1995–2007 oli ta Pärnumaa Spordiliidu liige, seejuures aastatel 1998–2001 juhatuse esimees. Aastatel 1995–2008 oli ta Eesti Koolispordi Liidu juhatuse liige, seejuures 2002–2005 esimees. 1995. aastast on ta Pärnu Maakoolide Spordiliidu juhatuse esimees.

Aastatel 1997–2017 oli Toomas Rõhu Tõstamaa vallavanem ja alates 1. jaanuarist kuni 17. septembrini 2020 Hiiumaa valla vallavanema asendaja, asendades lapsehoolduspuhkusele jäänud senist vallavanemat Reili Randa.

Tegevus Hiiumaa valla juhina
----------------------------

Toomas Rõhu andis 24. augustil 2020 valla haldusjuhile Toomas Vannasele korralduse likvideerida Kärdlas tegutsenud linnarebase kutsikas. Vannas tappis kutsika rõivapoe Kerttu Sport ruumides haamriga. Kutsika tapmisele järgnenud avalikkuse pahameele survel esitas Toomas Rõhu 11. septembril 2020 tagasiastumisavalduse, mille valla volikogu 17. septembril 2020 rahuldas.

Tunnustus
---------

* 2006 Pärnumaa vapimärk (Tõstamaa vallavanem)
* 2006 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Eesti spordi biograafiline leksikon. Toomas Rõhu
2. ↑  Krister Kivi: "Rebasetapja suhtes alustati menetlust." Postimees 26. august 2020
3. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 4926
**Lätimetsa** on paikkond Märjamaa valla loodeosas, hõlmates Läti küla põhjapoolsed suurte segametsadega alad. Põhiosa Lätimetsa metsamassiivist paikneb Käntu soo ja Sepasoo vahelisel alal. Lätimetsa metsad on osake vanast ja suurest Kasari (Teenuse) ja Vigala jõe vahelisest kraavitatud ja sihistatud metsamassiivist. 

Vanimad teated Lätimetsa piirkonna kohta pärinevad 1488. aastast, kui Päärdu mõis müüs sealsed metsad ja heinamaad Kivi-Vigala vasallilinnusele. 18. sajandist kuulus Lätimetsa Vana-Vigala mõisale. Hilisemate sajandite jooksul osa heinamaid metsastus. 20. sajandi alguseks oli Lätimetsa metsamassiiv üks suuremaid Läänemaal. Metsamassiivi laiendati veelgi Käntu soo ja Sepasoo kuivendamise arvelt. Lätimetsa metsi haldasid Looritsa (Vana-Vigalas) ja Käntu (Käntu soo põhjaservas Läti küla tagamaal) metsavahid.

Lätimetsa paikkonda läbis veel 20. sajandi keskel suhteliselt oluline Läti-Kastja kohalik tee. Tänapäevaks on teetamm muutunud läbimatuks ning on enamasti võsastunud.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Tallinna tänavast; Nõo tänava kohta vaata artiklit Aleksander Lätte tänav* |

---

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) ›
Lätte tänav
**Lätte tänav** on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Tatari asumis. Tänapäeval on Lätte tänav umbtänav, mis algab Kentmanni 18 maja hoovist ja ulatub kirde-edelasuunaliselt kuni Tatari tänavani. Lätte tänav on ligikaudu 170 meetrit pikk. Enne Kentmanni 18 maja ehitamist 1950. aastatel algas Lätte tänav Kentmanni tänavalt.

Lätte tänav sai nime 30. mail 1934.

1948. aastast kuni 18. oktoobrini 1991 oli tänava nimi helilooja Aleksander Läte järgi **Aleksander Läte tänav**.

Viited
------

1. ↑  Tallinna tänavanimed. KNAB.
2. ↑  Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 73
3. ↑  Päring kohanimeandmebaasist. Eesti kohanimed

| * v
* r
Tatari asumi tänavad |
| --- |
| Tänavad | 
Ahju tänav · Allika tänav · Estonia puiestee · Kentmanni põik · Kentmanni tänav · Liivalaia tänav · Lätte tänav · Pärnu maantee · Sakala tänav · Peeter Süda tänav · Tatari tänav |
Piirkonna asend Sardiinias
**Mandrolisai** (sardi keeles *Barbagia 'e Mandrolisai*) on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare keskosas.

Mandrolisaid tuntakse veel ka *Barbagia d'Olisay* ja *Mandr-e-Olisay* nime all. 1338. aastal olid piirkonna asustatud kohad veel Azzàra, Leonissa, Ortuèri, Sòlgone, Spasulè ja Samughèo.

Piirkonnas on neli Nuoro provintsi valda: Atzara, Sorgono, Ortueri ja Samugheo. Mandrolisai piirneb Barigadu, Barbagia di Ollolai, Barbagia di Belvi ja Ogliastra piirkonnaga.

Atzara

Kirjandus
---------

* Casalis nel "Dizionario Geografico Storico Statistico Commerciale degli Stati di S.M. il Re di Sardegna" Torino 1833-1856

Sardiinia ajaloolised piirkonnad (*subregioni*) 

Anglona **·** Barbagia di Belvì **·**  Barbagia di Nuoro **·** Barbagia di Ollolai **·** Barbagia di Seùlo **·** Barigadu **·** Baronie **·** Campidano di Cagliari **·** Campidano di Oristano **·** Gallura **·** Goceano **·** Guilcer  **·** Guspinese **·** Iglesiente  **·** Logudoro **·** Mandrolisai **·** Marghine **·** Marmilla **·** Meilogu **·** Monreale **·** Monteacuto **·** Montiferru **·** Nurra **·** Ogliastra **·** Parteòlla **·** Planargia **·** Quirra **·** Romangia **·** Sarcidano **·** Sarrabus-Gerrei **·** Sassarese **·** Sulcis **·** Sulcis-Iglesiente **·** Trexenta
**Toomas Timmusk** (sündinud 18. augustil 1955 Põltsamaal) on eesti maaparandusteadlane. 

Ta lõpetas 1973. aastal Põltsamaa Keskkooli ning 1978. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsanduse ja maaparanduse teaduskonna hüdrotehnikainsenerina. Ta kaitses Eesti Põllumajandusülikoolis 1992. aastal väitekirja "Комбинированный дренаж для отвода поверхностых вод" (Kombineeritud drenaaž pinnavee eemaldamisel; juhendaja Koit Alekand) ning sai tehnikamagistri kraadi.

Ta oli aastatel 1978–1990 Eesti Põllumajanduse Akadeemia maaparanduse kateedri insener, assistent ja vanemõpetaja Ta oli aastatel 1990–1994 Eesti Põllumajandusülikooli maaparanduskateedri juhataja ja dotsent ning aastatel 1994–2005 veemajanduse instituudi dotsent, teadur, lektor ja juhataja. Ta oli aastatel 2005–2013 Eesti Maaülikooli metsandus- ja maaehitusinstituudi lektor ja õppedirektor ning on alates 2013. aastast direktor.

Teoseid
-------

* 1992 "Maaparandussüsteemide rekonstrueerimise aluste uurimine seoses üleminekuga talumajandusele". Kaasautor Koit Alekand. Tartu 1992
* 2002 "Vooluveekogude maastikuökoloogiline käitlus". Kaasautor Koit Alekand. Tartu 2002
* 2007 "Ajalooradadel melioratsioonijälgi otsimas". Kaasautor. Tallinn, Tartu 2007

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 4. köide: *Sar-Y. Lisa* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 775

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Loki Software, Inc.** (tuntud ka nimede **Loki Games** või **Loki Entertainment Software** all) on nüüdseks välja surnud Ameerika Ühendriikide tarkvarafirma Tustinis, Californias, mis on portinud mitmeid Microsoft Windowsi arvutimänge Linuxi platvormile.

Loki Software asutati augustis 1998 Scott Draekeri poolt ja suleti jaanuaris 2002.

Loki Software poolt väljastatud mängud:

* *Civilization: Call To Power*
* *Descent 3*
* *Eric's Ultimate Solitaire*
* *Heavy Gear II*
* *Heavy Metal: F.A.K.K.²*
* *Heroes of Might and Magic III: The Restoration of Erathia*
* *Heretic II*
* *Kohan: Immortal Sovereigns*
* *Myth II: Soulblighter*
* *Postal Plus*
* *Railroad Tycoon II Gold Edition*
* *Quake III Arena*
* *Rune: Halls of Valhalla*
* *Sid Meier's Alpha Centauri Planetary Pack*
* *Sim City 3000: Unlimited/World Edition*
* *Soldier of Fortune*
* *Tribes 2*
* *Unreal Tournament*

Lisaks väljastatud mängudele on olemas ka pooleli jäetud port Deus Exist. Hilisem *Deus Exi* uuendus Microsoft Windowsile sisaldab Loki Software Linuxi pordist OpenGLi draiverit Unreali mootorile.

Loki Software on muuhulgas välja töötanud mitmeid tasuta vahendeid, nagu Loki installeerija (tuntud ka kui Loki Setup) ja toetanud Simple DirectMedia Layeri arendust. Samuti on nad algatanud OpenAL heliteegi projekti (nüüd Creative Technology ja Apple Computer-i poolt üle võetud). Loki Software ja John R. Halli raamat Programming Linux Games (samuti saadaval internetist (internetiarhiiv)) on tuntud, kui üks prominentsemaid õpetusi Simple DirectMedia Layerist.

Paljud Loki vabadest vahenditest on siiani sagedalt kasutatud ja arendatud, tihti endiste firmatöötajate poolt, kellest mitmed on kolinud teistesse videomängude või Linuxi firmadesse. Ryan Gordon (tuntud ka kui Icculus), endine Loki töötaja, on olnud mitmete kommertsmängude Linuxi ja Mac OS X portide taga.

Välislingid
-----------

* *Loki Software* profiil MobyGamesis
* Loki Entertainment Software, Inc. – koduleht
* Loki Setup Loki installeri koduleht
* Icculus.org Ryan Gordoni veebileht, hostib mitmeid Loki projekte, nagu ka teisi Linuxi mänguressursse
**Mandri tuumaks** nimetatakse mandrilise maakoore väga vana osa, millega on hiljem liitunud nooremad mandriosad.

Mandri tuum on enamasti tektooniliselt stabiilne ning sageli suhteliselt tasase reljeefiga. Sarnase tähendusega on ka termin "kraaton", kuid kraatoniteks nimetatakse ka alasid, mis on tervikuna liiga noored, et neid saaks nimetada mandri tuumaks. Mandri tuumad on kraatonite vanimad osad. Mandri tuumadelt on leitud Maa kõige vanemad kivimid ja mineraalid. Mandrite tuumadeks võib pidada näiteks Austraalia lääneosa, suurt osa Kanadast ja Karjalat. Nende maakooreosade vanus võib ulatuda nelja miljardi aastani.

Mandri tuumaga liitunud värskemad mandrilise maakoore osad on sageli mägisema reljeefiga (liitumine ise tekitabki mägesid). Näiteks Austraalia idaosa ja Ameerika lääneosa on uuemad mandriosad, mis on liidetud vanemate osade külge. Ka mandrite tuumade kohal kõrgusid kunagi mäed, kuid tänaseks on nad maha kulutatud ning sageli paljanduvad maapinnal kõrge astme moondekivimid, mis tekkisid mitmekümne kilomeetri sügavusel maakoores.
Toomas Sulling, 2021
**Toomas Sulling** (sündinud 15. veebruaril 1940 Tallinnas) on eesti südame- ja veresoontekirurg, meditsiinidoktor (1974).

Haridus- ja töökäik
-------------------

Aastal 1964 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli. Pärast seda viibis ta täiendusõppel Helsingis.

Aastatel 1967–1969 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli veresoontekirurgia labori teadur, 1969–1979 sealsamas juhataja.

Aastail 1979–1987 üld- ja molekulaarpatoloogiainstituudi kardioloogia ja koronaarkirurgia osakonna juhataja.

Aastatel 1987–1995 oli ta Eesti Südamekeskuse direktor.

Alates 1995. aastast töötab ta Mustamäe Haigla kardiovaskulaarkirurgia kliiniku juhatajana.

Ta on Eesti Torakaal- ja Kardiovaskulaarkirurgia Ühingu president.

2002. aastal sai Sullingust Euroopa Teaduste ja Kunstide Akadeemia liige meditsiiniteaduste valdkonnas.

Tunnustus
---------

* 1985 Eesti NSV riiklik preemia
* 1988 NSV Liidu riiklik preemia
* 1999 Eesti 20. sajandi suurkuju
* 2000 Tallinna teenetemärk
* 2001 Eesti Punase Risti I klassi teenetemärk
* 2003 Põhja-Eesti Regionaalhaigla Grand Man
* 2007 Eesti Kardioloogide Seltsi auliige
* 2021 Teaduse elutööpreemia

Elutööraamat
------------

2017. aastal ilmus tema kirjutatud raamat "Südamega südamest. Südamekirurgi poole sajandi töö kogemus" (toimetaja Einar Ellermaa; Tallinn, Pilgrim 2017).

Isiklikku
---------

Toomas Sulling on abielus kardioloog Sirje Sullinguga, neil on 2 last. Nende tütar Anne Sulling on poliitik, endine väliskaubandus- ja ettevõtlusminister Taavi Rõivase esimeses valitsuses.

Viited
------

1. ↑  Tähelaev: Toomas Sulling. ERR arhiiv

Välislingid
-----------

* Mart Niineste, "Doktor Toomas Sulling – 10 000 südant, 150 000 aastat", Eesti Päevaleht, 6. veebruar 2010



‎
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on külast Kuusalu vallas. Muude kohta vaata Loksa (täpsustus).* |

---

**Loksa** on küla  Harju maakonnas Kuusalu vallas.

Külas asub Mardimiku kivi.

Vaata ka
--------

* Loksa–Viinistu tee

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Kuusalu valla vapp
Kuusalu valla asulad

**Alevikud:** Kiiu | Kolga | Kuusalu  

**Külad:** Allika | Andineeme | Aru | Haavakannu | Hara | Hirvli | Ilmastalu | Joaveski | Juminda | Kaberla | Kahala | Kalme | Kasispea | Kemba | Kiiu-Aabla | Kodasoo | Koitjärve | Kolga-Aabla | Kolgaküla | Kolgu | Kosu | Kotka | Kupu | Kursi | Kuusalu | Kõnnu | Külmaallika | Leesi | Liiapeksi | Loksa | Murksi | Mustametsa | Muuksi | Mäepea | Nõmmeveski | Pala | Parksi | Pedaspea | Pudisoo | Põhja | Pärispea | Rehatse | Rummu | Salmistu | Saunja | Sigula | Soorinna | Suru | Suurpea | Sõitme | Tammispea | Tammistu | Tapurla | Tsitre | Turbuneeme | Tõreska | Uuri | Vahastu | Valgejõe | Valkla | Vanaküla | Vihasoo | Viinistu | Virve
|  |
| --- |
|  **Kahevõistlus** |
| Riik |  | Eesti |
|  |
| 42. koht | 1992 | Individuaalnekahevõistlus |

**Toomas Tiru** (sündinud 18. jaanuaril 1969 Viljandis) on Eesti endine kahevõistleja. 

Ta on lõpetanud 1987. aastal Tallinna Spordiinternaatkooli Otepää filiaali.

Sportlasena
-----------

Hakkas sportima 1979, kahevõistlust harrastas Tiit Tamme juhendamisel. 

Sai 1992. aasta taliolümpiamängudel Albertville'is kahevõistluses üksikvõistluses 42. koha.

Sai Eesti NSV meeskonnas 1985. aastal NSV Liidu noortemeistrivõistlustel pronks- ja 1990. aastal täiskasvanute meistrivõistlustel hõbemedali. 

Eesti meistrivõistlustel sai aastatel 1987–1991 kahevõistluses üksikvõistluse kuld- ja pronksmedali ning meeskondliku kuldmedali, suusahüpetes üksikvõistluse hõbemedali. Tulnud 1990. aastal kahevõistluses ning 1991–1992 suusahüpetes ka Eesti NSV ja Eesti suviseks meistriks.

Tunnustus
---------

* 1990 NSV Liidu meistersportlane

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Toomas Tiru veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
Antwerpeni Kaasaegse Kunsti Muuseum, 17. oktoober 2009
**Antwerpeni Kaasaegse Kunsti Muuseum** (flaami *Museum van Hedendaagse Kunst Antwerpen*, sealt ka lühend **M HKA** või **MuHKA**; prantsuse *Musée d'Art contemporain d'Anvers*) on moodsa ja kaasaegse kunsti muuseum Antwerpenis Flandria piirkonnas Belgias .

1985. aastal asutatud muuseum asub Antwerpeni sadama endises teraviljaaitade kompleksis. Muuseum avati 20. juunil 1987 ja seda haldab flaami kogukond.

Muuseumi kogud põhinevad Gordon Matta-Clarki Fondi kogudel, kus on umbes 150 Belgia ja teiste riikide kunstnike teost. Muuseumi näitusepind on 4000 m².

Muuseumi esimene direktor oli Flor Bex, kes oli varem juhtinud 1970. aastal Antwerpenis Paleis op de Meiris asutatud Rahvusvahelist Kultuurikeskust (ICC). Esimesel näitusel olid Gordon Matta-Clarki enda tööd.

Alates 2002. aastast on muuseumi juhtinud Bart De Baere. Sellest ajast on pärit ekspositsiooni peamine jagunemine. Alumisel korrusel toimuvad suured rändnäitused, mille fookus on rohkem rahvusvahelisel kaasaegsel kunstil. Põhikogu erinevad näitused on ülemistel korrustel, seal toimub ka kaasaegsete kunstnike väiksemaid näitusi.

Viited
------

1. ↑  The M HKA team. Management

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Antwerpeni Kaasaegse Kunsti Muuseum** |

* Koduleht. Inglise keeles
Vaate mandriliustikele Gröönimaal
Liustik. Alaska
Liustik. Antarktis
**Mandriliustik** on ulatuslik ja paks liustik, mis tekib polaaraladel ja paikneb mere tasemel.

Erinevalt mäeliustikudest puudub mandriliustikul selget toitumis- ja ablatsiooniala (kuigi peamiselt toimub mandriliustiku toitumine kupli keskosas, aga ablatsioon servalalal) ning nende kuju ei sõltu pinnamoest, nad peituvad maapinna alusreljeefi.

Mandriliustikel on kuplilaadse jääkilbi kuju. Nende paksus on üsna suur (kuni 4 km Antarktikas ja kuni 3,2 km Gröönimaal). Gröönimaa mandriliustiku maht on umbes 2,8 mln km³, Antarktika jääkilbi maht on ligikaudu 12,5 mln km³. Mandriliustike liikumiskiirus on 0,03 – 0,35 meetrit ööpäevas, suurim kiirus on liustiku keskosas.

Pleistotseenis kattis mandrijää suurt osa Põhja-Ameerikast ning Euroopast, kaasaarvatud Eestit. Nende mõjul oli tekkinud erinevad pinnavormid (moreentasandikud, -künkad, otsmoreenid, voored jne).

Vaata ka
--------

* Mandrijää
* Jäämüts

Viited
------

1. 1 2

Välislingid
-----------

* Liustikute klassifikatsioon (GLIMS) (англ.) (PDF)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib hukatud kindralist; samanimeliste kohta vaata lehekülge Dmitri Pavlov (täpsustus)* |

---

Dmitri Pavlov
**Dmitri Grigorjevitš Pavlov** (*Дмитрий Григорьевич Павлов*; 23. oktoober 1897 Vonjuhhi küla Kologrivi maakond Kostroma kubermang – 22. juuli 1941 Kommunarka, Moskva oblast) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane (armeekindral veebruar 1941).

Pavlov oli aastatel 1934–1936 Punaarmee mehhaniseeritud brigaadi komandör ja komissar. Aastatel 1936–1937 osales ta Nõukogude Liidu sõjalise nõuandjana Hispaania kodusõjas, olles ka soomusbrigaadi ülem.

1937. aasta novembrist Tööliste ja Talupoegade Punaarmee oli ta Autosoomusvalitsuse ülem. Aastatel 1939–1940 osales ta Nõukogude Liidu kallaletungis Soomele, Talvesõjas. Alates 1940. aasta juunist oli ta Valgevene Erisõjaväeringkonna (alates 1940. aasta juulist Lääne Erisõjaväeringkond) juhataja. 

22. juunil 1941 algas Saksa-Nõukogude sõda. Pavlov oli just enne seda määratud Läänerinde ülemjuhatajaks. Saksa vägede kolossaalse läbimurde tõttu vahistati ta 4. juulil 1941 Dovskis ning 22. juulil NSV Liidu Ülemkohtu Sõjakolleegiumi poolt mõisteti § 193-1 punkt "b" ja § 193-20 punkt "b" alusel süüdi "arguse, tegevusetuse ja paanitsemise eest".

Teda karistati surmanuhtlusega ja ta lasti samal päeval maha NKVD Kommunarka polügoonil ning maeti samuti sinna.

NSV Liidu Ülemkohtu Sõjakolleegiumi otsusega 31. juulist 1957 muudeti kohtuotsus uute asjaolude ilmnemise tõttu ning süüteomenetlus lõpetati kuriteokoosseisu puudumise tõttu.

Kommunistliku partei liige 1919. aastast.

Autasud
-------

* Lenini orden, kolmekordne kavaler
* Nõukogude Liidu kangelane, 1937
* Punatähe orden, kahekordne kavaler
* medal "20 aastat Tööliste ja Talupoegade Punaarmeed"

Viited
------

1. ↑  Zenkovitš, *Marssalid ja peasekretärid: intriigid, vaen, vandenõud*, lk 369.
2. ↑  Zenkovitš (Zenkovich) Nikolai, *Marssalid ja peasekretärid: intriigid, vaen, vandenõud* (Tallinn: Olion, 2003), lk 431.
3. ↑  Zenkovitš, *Marssalid ja peasekretärid: intriigid, vaen, vandenõud*, lk 402.

Välislingid
-----------

* Павлов Дмитрий Григорьевич, 4. 11. 1897 – 22. 7. 1941, Герой Советского Союза
**Rinne** (*storey*, *layer*) on puistu vertikaalse struktuuri element. Puistus eraldatakse tavaliselt kuni 2, harva enam puurinnet, järelkasv, alusmets, puhma-, rohu- ning samblarinne. Puistu takseerimisel/inventeerimisel pööratakse põhitähelepanu puurinnetele, kirjeldades neist iga rinnet eraldi. 

Mitmevanuselistes puistutes, millel on üks vertikaalselt liitunud võrastik, kirjeldatakse esimest rinnet põlvkondade viisi. Põlvkondi tuleb eristada, kui nende vanuse erinevus on vähemalt 40 aastat. Puistus võidakse eraldi kirjeldada ka üksikpuude – põhirindest vanemate ja tavaliselt kõrgemate puude madala täiusega rinnet ja surnud puude rinnet. Kõige madalamast puurindest madalam on järelkasv ja alusmets. Rinnete kirjeldamiseks kehtestatakse sageli miinimumtäiuse kriteerium. Rinnete rohkus puistus on iseloomulik viljakamatele kasvukohtadele ja valguselembelisemate puuliikide puistutele, mis on tavaliselt ka füsioloogiliselt vastupidavamad.

* 1. (e. põhi-)rinne on puistus tavaliselt suurima tüvemahuga ja enamasti selle rinde elementide järgi määratakse mitmed tuletatud tunnused ja majanduslikud soovitused. Üldiselt on 1. rinne ka suurima kõrgusega.
* 2. rinde kõrgus on 0,25...0,75 esimese rinde keskmisest kõrgusest, kuid mitte alla 4 m (3. rinne on samade tunnustega 2. rinde keskmise suhtes). Teise rinde kirjeldamine on kohustuslik alates täiusest 15%. Noorendikes teist rinnet ei kirjeldata.
* Järelkasvu rinne, on rinne, millest võib loota tulevikupuude kasvu. Järelkasvu rinnet kirjeldatakse alates latiealisest metsast.

* Vajaduse korral võib kirjeldada põõsarinnet, mille hulka loetakse ka alusmets. Põõsarinde kirjeldamisel märgitakse koosseisukordajad, liigid, kõrgus ja liitus.

Viited
------

1. 1 2  "Metsa korraldamise juhend" (PDF). *Riigi Teataja*. 2009. Vaadatud 23.12.2020.
**Dmitri Nevedrov** (sündinud 15. novembril 1973 Leningradis) on Eesti füüsik.

Elulugu
-------

Dmitri Nevedrov on inseneri poeg.

Ta on lõpetanud 1990. aastal Kohtla-Järve 13. Keskkooli ja 1994. aastal Tartu Ülikooli. 1996. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis magistritöö teoreetilises füüsikas ja 1999. aastal doktoritöö tahkisefüüsikas väitekirjaga "Nonlinear effects in quantum lattices". 2003. aastal kaitses ta magistritöö arvutiteaduses Colorado Ülikoolis Denveris.

Nevedrov töötas 1996–1997 teadurina Saksamaal Cottbusi Tehnikaülikoolis ja 1996 DESY-s (Hamburg), 1998–1999 Niels Bohri Instituudis Kopenhaagenis, 1999–2003 Wayne'i Ülikoolis (Detroit, USA), 2003. aastast on ta Zenodata Corp. (Louisville, USA) vaneminsener programmeerimise alal.

Teadustöö
---------

Dmitri Nevedrovilt on ilmunud töid tahkisefüüsikast, sh võre mittelineaarse kõrgtemperatuurilise ülijuhtivuse, Tomonaga-Luttingeri mudeli ja kvantfluktuatsioonide (tugevates väljades) kohta. 

Ta on ajakirja Journal of Physics Condensed Matter retsensent-referent 1997. aastast, Euroopa Teaduste ja Kunstide Akadeemia noorliige (1997) ja Londoni Füüsika Instituudi liige (2001).

Teoseid
-------

* Hawking process in solids: quantum generation of phonon bursts by a string excitated mode (kaasautor V. Hižnjakov). // Pure and Applied Chemistry 69 (1997)
* Stepwise quantum decay of self-localized solitons (kaasautor V. Hižnjakov). // Physics Review B 56 (1997)
* Anisotropy of the superconducting gap in the presence of electron-phonon and Columb interactions (kaasautor). // Journal of Superconductivity 10 (1997)
* Transport of vibrational excitations in anharmonic lattices. // Journal of Luminescence 76/77 (1998)
* Anharmonic cap modes in alkali halides (kaasautor). // NATO Science Series 2: Mathematics, Physics, Chemistry 39 (2002)

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Välislingid
-----------

* Dmitri Nevedrov Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* Dmitri Nevedrov TLÜ akadeemilise raamatukogu kodulehel

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Puitmööbli restaureerimine ja konserveerimine** on tegevuste kogum, mille eesmärk on ajaloolise ja isikliku väärtusega puitmööbli säilimise tagamine. 

Ametliku kultuuripärandi puhul võtab selle tegevuse tavaliselt läbi atesteeritud konservaator-restauraator. 

Mööbli restaureerimise ja konserveerimise võib jagada kaheks üldiseks valdkonnaks: struktuur ja viimistlus. Struktuur on üldiselt seotud puiduga ja seda saab jagada täispuiduks, liimpuiduks ja spoonitud puiduks. Mööbli viimistlus võib olla läbipaistmatu või läbipaistev. Mööbel on olnud inimühiskonna lahutamatu osa. Vana- ja antiikmööblit saab konserveerida või restaureerida, nii et ka tulevased põlvkonnad saaksid seda nautida kultuurilistel, hariduslikel ja isiklikel eesmärkidel. Mööbli restaureerimise ja konserveerimise tehnikate mõistmiseks on palju asutusi ja juhendeid, mis aitavad mõista, milliseid tehnikaid tuleb mööbli restaureerimisel ja konserveerimisel kasutada.

Konserveerimine
---------------

Smithsonian Institute’i andmetel koosneb mööbli konserveerimine kolmest etapist:

1. halvenemise minimeerimine (säilitamine);
2. artefaktide konsolideerimine (stabiliseerimine) nii, nagu need on praegu olemas;
3. olemasoleva kahju parandamine / asendamine (kompenseerimine või taastamine).

Ennetav konserveerimine on siin mööblihooldusega tunnustatud konserveerimise vorm. Ameerika ajaloo- ja kunstiteoste kaitse instituut teavitab, et mööblilt vana viimistluse eemaldamine ja uuesti viimistlemine pole enam tavapraktika. Originaalviimistlus on ajaloolise mööbli terviklikkuse oluline osa. Viimistluskiht pakub uurijatele olulist teavet ja on osa objekti ajaloost ning kui see on eemaldatud, ei saa seda taastada. Pinnaviimistluse eemaldamist ja asendamist peetakse viimaseks võimaluseks pärast muude kaitsemeetodite ebaõnnestumist. Konservaator hoiab ära kunstiteoste kadumise või eesmärgi kaotamise, analüüsides samas objekti ajalugu ja muutmise põhjusi.

Restaureerimine
---------------

Antiikesemete restaureerimine võib olla vaevaline protsess, kui eesmärk on täielik autentsus. Konservaatorite jaoks on autentne materjal eseme tegelik originaalmaterjal. Näiteks: originaalse polstriga tool, isegi kui see on pleekinud ja rebenenud, on konservaatori jaoks autentne ja omab ajaloolist väärtust. Sama tooli saab taastada, andes sellele uueväärse algupärase välimuse, kasutades originaaliga sarnase koemustri ja värviga asenduskangast ning ajastutruid polstritöö materjale ja võtteid – nii taastatud tool on teise autentsuse esindaja.

Viited
------

1. ↑  Podmaniczky, Michael S. (2000). *The Winterthur Guide to Caring for Your Collections*. London: University Press. Lk 125.
2. ↑  American Institute for Conservation of Historic and Artistic Works. "Caring for Your Treasures" (PDF). Vaadatud 28.04.2015.
3. ↑  Appelbaum, Barbara. (2010). *Conservation Treatment Methodology*. Lk 97.
**Dmitri Pavlov** (sündinud 15. jaanuaril 1976 Peterburis) on vene pianist.

Aastatel 1983–1994 õppis Pavlov klaverit Peterburi Riikliku Konservatooriumi juures tegutsevas muusikakeskkoolis professor Leonid Sintsevi ja professor Nina Seregina õpilasena. 1999. aastal sai magistrikraadi Peterburi Riiklikus Konservatooriumis, kus õppis klaverit professor Vladimir Mišuki juures. Aastatel 2002–2005 õppis ta Sibeliuse Akadeemias professor Erik T. Tawaststjerna juures klaverit ning sai magistrikraadi.

2003. aastast töötab ta Soome Rahvusooperis korrepetiitorina. Ta on töötanud korrepetiitorina Soome Rahvusooperi Balletikoolis (2004. aastast), Espoo Ooperis (aastast 2004), Bauge Ooperis (alates 2008), Peterburi Riikliku Konservatooriumi Ooperi- ja Balletiteatris (2000–2002) ning Peterburi Riiklikus Konservatooriumis (2001–2002).

Ta on osalenud Arie Vardi, Dmitry Bashkirovi, Jurgis Karnaviciuse, Graham Scotti, Ralf Gothoni, Jeffrey Goldbergi ja Larissa Gergieva meistrikursustel. 

Dmitri Pavlov on esinenud nii solisti kui ka klaverisaatjana Just Friends International Music Festivalil Peterburis (1998), Rahmaninovi Festivalil Peterburis (1998), Vänö rahvusvahelisel kammermuusikafestivalil (2004), Rahvusvahelisel klaveriõpilaste festivalil PIMU Helsingis (2005), Rahvusvahelisel Bauge ooperifestivalil (2008) ning saanud eripreemia Edvard Griegi nimelisel klaverikonkursil (*Grieg International Piano Competition*) Oslos (2003).
**Dmitri Aleksandrovitš Nekrassov** (vene keeles Дмитрий Александрович Некрасов; sündinud 14. veebruaril 1980 Moskvas) on Venemaa poliitik ja politoloog, endine riigiametnik, majanduskandidaat. 

Ta on poliitilise partei Muutuste Partei poliitnõukogu liige. Nekrassov on avaldanud publitsistlikke ja populaarteaduslike kirjutisi sotsiaalsete süsteemide toimimise, pensionireformi ja avaliku halduse kohta.. 2012. aastal kirjutas ta koos kaasautoritega (Dmitri Gudkov, Ilja Jašin) ajalehes Vedomosti artikli pensionireformist "Pensionireform – peale meid tulgu või veeuputus".

Haridus ja akadeemiline kraad
-----------------------------

Nekrassov lõpetas 1997. aastal Moskva humanitaargümnaasiumi nr 1504 ja 2002. aastal Venemaa Välisministeeriumi Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi. Hiljem kaitses ta kandidaadikraadi majanduses ja seejärel sai Moskvas asuvast Kõrgemast Majanduskoolist magistrikraadi ärijuhtimises (*MBA*).

Töökäik, poliitiline ja ühiskondlik tegevus
-------------------------------------------

Nekrassov töötas kinnisvaramaaklerina, hiljem tegutses ettevõtjana ehitus- ja kinnisvaraäris. Samal ajal hakkas tegelema poliitikaga. 2008. aastal valiti ta poliitilise partei Pravoje Delo poliitnõukogusse.

Aastatel 2009–2011 töötas Nekrassov riigiteenistuses – Venemaa Föderatsiooni Presidendi Administratsioonis ja Föderaalses Maksuametis.

Ta on olnud 2012. aasta aprillis Aleksei Kudrini eestvedamisel loodud eksperdikogu Kodanikualgatuse Komitee liige. 2012. aasta novembris valiti Nekrassov Venemaa opositsiooni koordinatsiooninõukogu vastutavaks sekretäriks. 2013. aasta märtsis loobus ta sellest kohustusest, et keskenduda tööle Vaba Massimeedia Toetuse Fondis.

Nurjunud kandideerimine Riigiduumasse (2016)
--------------------------------------------

2016. aasta kevadel kavatses Nekrassov kandideerida Jabloko toetusel sügisel toimuvatel Riigiduuma valimistel, kuid valimiskampaania tuli katkestada, sest Venemaa Föderatsiooni Föderaalne Julgeolekuteenistus hakkas teda kimbutama kahtlustatuna sidemetes terroristidega. Mõne aja elas Nekrassov perega väljaspool Venemaad. 2017. aasta suvest on Nekrassov taas Venemaa poliitikas.

Viited
------

1. 1 2  Биография. d-nekrasov.ru
2. ↑  Дмитрий Гудков, Дмитрий Иванов, Дмитрий Некрасов, Илья Яшин: Пенсионная реформа - после нас хоть потоп. vedomosti.ru, 25. oktoober 2012
3. ↑  Некрасов, Дмитрий Александрович. dic.academic.ru
4. 1 2 3 4  Биография и личная жизнь политолога Дмитрия Некрасова. diwis.ru, 22. veebruar 2018
5. ↑  Госслужба. d-nekrasov.ru
6. 1 2  Оппозиционер Некрасов уехал из РФ из-за предупреждений об уголовном деле. interfax.ru, 27. mai 2016
7. ↑  КС оппозиции определился с регламентом и кандидатурой ответственного секретаря. dp.ru, 24. november 2012
8. ↑  Ответсек КС оппозиции Дмитрий Некрасов покинул свой пост, чтобы заняться альтернативой Общественному телевидению. tvrain.ru, 18. märts 2013

Välislingid
-----------

* Koduleht. d-nekrasov.ru
* Dmitri Nekrassov külalisesinejana raadiojaama Ehho Moskvõ saates "Personalno vaš". youtube.com, 19. märts 2018
Andor Lilienthal 2006. aastal Torinos
**Andor Lilienthal** (5. mai 1911 Moskva – 8. mai 2010 Budapest) oli Ungari ja Nõukogude Liidu male suurmeister. Karjääri jooksul mängis ta kümne maailmameistri vastu ja on võitnud Emanuel Laskerit, José Raúl Capablancat, Max Euwet, Aleksandr Aljohhinit, Mihhail Botvinnikut ja Vassili Smõslovi.

Lilienthal sündis Moskvas töötanud ungari juutidest vanemate kolmanda lapsena. Tema ema oli laulja ja isa elektriinsener. 1913. aastal läks ema koos lastega Ungarisse tagasi. Sõja ajal oli ema sunnitud lapsed lastekodusse andma. Lastekodus õppis Andor rätsepaks. 15-aastaselt õppis ta malet mängima. Ta hakkas Budpesti kohvikutes raha peale malet mängima. 1929. aastal läks ta Viini, kus mängis samuti kohvikutes. Simultaanmatšil Capablancaga õnnestus tal viiki mängida. Viinist sõitis ta edasi Berliini ja seejärel Pariisi. Sealsetes kohvikutes saavutas ta tugeva mängija kuulsuse ning ta sai esimese kutse rahvusvahelisele turniirile, kus ta saavutas 4.-5. koha 4 punktiga 7 partiist. Järgnenud aastatel mängis ta mitmetel turniiridel ning esindas Ungarit maleolümpiatel. 1933. 1935. ja 1937. aasta maleolümpial esindas ta Ungarit. Ta võitis individuaalse kuldmedali 1933. aastal (5. laual) ja 1935. aastal (2. laual). 1937. aastal võitis ta meeskondliku hõbeda. Ta sõbrustas Aljohhini ja Capablancaga. 

1935. aastal mängis ta turniiril Moskvas, kus tutvus venelanna Jevgenijaga, kellega ta hiljem abiellus. Ta jäi elama Venemaale ning 1939. aastal sai ta Nõukogude Liidu kodanikuks. Pärast Jevgenija surma abiellus ta veel kaks korda: venelanna Ljudmillaga (1976) ja Olgaga (1987).

1940. aasta Nõukogude Liidu meistrivõistlustel jagas ta esikohta Igor Bondarevskiga. Paul Keres tuli samal turniiril neljandaks ning mängis Lilienthaliga viiki.

1951–1970 oli ta Tigran Petrosjani (1963–1969 male maailmameister) treener.

1976. aastal kolis ta tagasi Ungarisse ning jäi elama Budapesti.

Surres oli ta vanim elusolev male suurmeister ja viimane rahvusvaheline suurmeister, kellele FIDE 1950. aastal esimestena ametlikult rahvusvahelise suurmeistri tiitli andis.

Üks tema tuntumaid partiisid on 1935. aastal Hastingsi turniiril Capablancaga mängitud partii:  

**1.d4 Hf6 2.c4 e6 3.Hc3 Fb4 4.a3 Fxc3+ 5.bxc3 b6 6.f3 d5 7.Fg5 h6 8.Fh4 Fa6 9.e4 Fxc4 10.Fxc4 dxc4 11.Va4+ Vd7 12.Vxc4 Vc6 13.Vd3 Hbd7 14.He2 Bd8 15.O-O a5 16.Vc2 Vc4 17.f4 Bc8 18.f5 e5 19.dxe5 Vxe4 20.exf6 Vxc2 21.fxg7 Bg8 22.Hd4 Ve4 23.Bae1 Hc5 24.Bxe4+ Hxe4 25.Fe1 Bxg7 26.Bxe4+ Kd7 1-0**
Andor Lilienthali Morphy arv oli 3.