recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Norni keele kunagine levila
**Norni keel** on väljasurnud põhjagermaani keel, mida räägiti Shetlandi ja Orkney saartel ning Šotimaa põhjaosas Caithnessis. 

9. sajandil rändasid neile aladele välja peamiselt Norra päritolu viikingid, kes rääkisid vanapõhja keelt. Arvatakse, et vanapõhja keel tõrjus vähemalt Orkney ja Shetlandi saartel kohaliku keele täielikult välja. Aja jooksul kujunes neil saartel ja Caithnessis räägitavast vanapõhja keele murdest norni keel. Norni keelt on mõjutanud keldi keeled. 

Pärast seda, kui Norra 15. sajandil saared Šotimaale tagastas, ei toetanud Šoti riik ja Šoti kirik norni keele kasutamist. Aja jooksul asendus see šoti keelega.

Pole teada, millal norni keel välja suri. Viimased väidetavad ülestähendused norni keelest pärinevad 19. sajandi algusest, kuid arvatavasti suri keel välja 18. sajandi jooksul.

Norni keel on mõjutanud šoti keelt ja šoti inglise keelt.

Norni keelest on säilinud vähe kirjalikke andmeid. Alles on jäänud ballaade, ametlikke dokumente (näiteks diplomeid) ja ruunikirju.

Klassifikatsioon ja sugulaskeeled
---------------------------------

Norni keel oli indoeuroopa keel, mis kuulus germaani keelte põhjagermaani harru. Viimase sees kuulub ta koos fääri, islandi ja osalt norra keelega lääneskandinaavia keelte hulka. Arvatakse, et norni keel oli fonoloogia ja grammatika poolest üsna sarnane fääri keelega.

Keelenäide
----------

Meieisapalve: 

* Orkney norni keel (tekst on teada 1700. aastast):

*Favor i ir i chimrie, / Helleur ir i nam thite,*
*gilla cosdum thite cumma, / veya thine mota vara gort*
*o yurn sinna gort i chimrie, / ga vus da on da dalight brow vora*
*Firgive vus sinna vora / sin vee Firgive sindara mutha vus,*
*lyv vus ye i tumtation, / min delivera vus fro olt ilt, Amen.*
* Shetlandi norni keel (tekst on teada 1774. aastast):

*Fy vor or er i Chimeri. / Halaght vara nam dit.*
*La Konungdum din cumma. / La vill din vera guerde*
*i vrildin sindaeri chimeri. / Gav vus dagh u dagloght brau.*
*Forgive sindorwara / sin vi forgiva gem ao sinda gainst wus.*
*Lia wus ikè o vera tempa, / but delivra wus fro adlu idlu.*
*For do i ir Kongungdum, u puri, u glori, Amen*
**Julide Joosti** (kuni 1907 **Julide Kramm**; 8. (vkj)/ 20. märts 1889 Vao vald, Koeru kihelkond, Järvamaa – 20. märts 1954 Pärnu) oli eesti ettevõtja, ajakirjanik, naisliikumise tegelane ja Pärnu linnavolinik.

Õppis Tallinnas tütarlastekoolis, pärast seda töötas kontoriametnikuna Heinastes. 

Vabadussõja järel asus elama Pärnusse, kus avas 1924. aastal kaupluse, oli Pärnu kaupmeeste seltsi liige. Andis Pärnus välja ja toimetas 1930. aastal ajalehte Kodumaa Tütred ja 1930. aastal ajalehte Vaba Naine.

Oli Pärnu linnavalitsuse hoolekandekomisjoni liige, aastatel 1934–1940 Pärnu linnavolinik (oli seal ainus naine). 

Oli naisliikumise tegelane, sh ka naisselts Linda abiesinaine. Ta oli ka Allveelaevastiku Sihtkapitali Pärnu toimkonna juhatuse liige ja aastatel 1936–1940 Kodumajanduskoja liige.

Kirjandus
---------

* "Ärgas Julide Joost andis mõtteminutitele sisu". Pärnu Postimees nr 54, 19. märts 2014. Lk 4
* Eesti ajakirjanduse biograafiline leksikon 1689–1940. Tööversioon seisuga 1. detsember 2015. Elulood A – Leksteink. Lk 168

Välislingid
-----------

* "Allveelaevastiku Sihtkapitali Pärnu toimkonna juhatus, I reas (vasakult): P. Vreinthal, esimees A. Jürvetson, laekahoidja V. Sumberg, J. Joosti; II reas: J. Kukk, Seiler, sekretär J. Lugas". Eesti Rahvusarhiivi Filmiarhiiv, EFA.96.A.15.6
* Haud Vana-Pärnu kalmistul
**Logorröa** (vanakreeka keeles λόγος *logod* "sõna" ja ῥέω *rheo* "voolama") on suhtlemisprobleem, mis väljendub liiga suures sõnahulgas, haiglaslikus vajaduses lobiseda. Mõnikord klassifitseeritakse logorröad kui psüühikahäiret, mis tuleneb erinevate psühhiaatriliste ja neuroloogiliste häirete, sealhulgas afaasia, ajukahjustuste puhul, mis on tekkinud talamuse piirkonnas.

Logorröa võib olla monotoonne rääkimine või mõmisemine, suunatud kas teistele või tõenäolisemalt inimesele endale. Selles võib sisalduda seosetute sõnade või fraaside kordamist. Logorröa põhjused pole teada. Kui on tegemist näiteks emotsionaalse ebastabiilsusega ja sellega seotud suure hulga neuroloogiliste seisunditega, on teised sümptomid kliinilises käsitluses ja teadusuuringutes olulisemad. Muude sümptomite hulka kuuluvad ülemäärane rääkimine, sõnad, milles puudub loogika või põhjus, sõnad, mis võivad solvata teisi inimesi ja suvalised sõnad, millele kuulajad võivad omistada muid tähendusi.

Logorröad ei tohiks segi ajada katkematu kõnega, mida iseloomustab teemalt teemale "hüplemine" ja mida on võimatu katkestada.

Viited
------

1. ↑  Arseni, C.; Dănăilă, L. (1977). "Logorrhea Syndrome with Hyperkinesia". *European Neurology*. **15** (4): 183–7. DOI:10.1159/000114831. PMID 872837.
2. ↑  "Review of research on the clinical presentation of acquired childhood aphasia". *Acta Neurol. Scand*. **93** (6): 428–36. 1996. PMID 8836305.
3. ↑  "[Hemiballismus with logorrhea and thymo-affective disinhibition caused by hematoma of the left subthalamic nucleus]". *Rev. Neurol. (Paris)* (French). **151** (6–7): 416–9. 1995. PMID 7481408.`{{cite journal}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
4. ↑  "Manic delirium and frontal-like syndrome with paramedian infarction of the right thalamus". *J. Neurol. Neurosurg. Psychiatr*. **51** (1): 116–9. 1988. DOI:10.1136/jnnp.51.1.116. PMC 1032723. PMID 3258356.
5. ↑  "Glossary". *Medical Student Teaching Resource*. Newcastle University. Originaali arhiivikoopia seisuga 12. detsember 2009. Vaadatud 6. aprillil 2017.
**Budistlik loogika** on budistliku epistemoloogia (*pramān´a*; *pramān´a*-l põhinevat meetodit nimetatakse pramān´avāda-’ks) osa, õpetus korrektse mõtlemise (järeldamise) alustest. Selle rajajaks oli Vasubandhu (3. sajand), talle järgnesid Dignāga (6. sajand) ja Dharmakīrti (6.—7. sajand). 
Kaasaegset formaliseeritud ja sümbolites väljendatavat loogikat budismis ajalooliselt ei tuntud, kuid oli olemas teadmine sellest, kuidas koostada süllogisme (nende ülesehitus ei lange kokku Aristotelese pakutuga) ning kuidas nende abil järeldada ja väidelda. Vastav õpetus sisaldub ka kloosterülikoolide õppekavades. Tiibeti budismi sakja ordu kloosterülikooli õpetus sisaldab sellist teemat nagu *praamaa.nika* (loogika, epistemoloogia, keeleteooria) ning selle raames käsitletakse järgmisi teoseid: Dignaga "Argumentide kokkuvõte" "*pramānasamuccaya*", Dharmakhirti "Argumentide seletus" (sanskrit; *pramān´avārttika*), Dharmakhirti "*Pramaa.navishcaya*" ja Sakja Pandita "*Tsad ma rigs gter"*. Loogika reegleid jälgivat debatti, oma seisukohtade kaitsmist ja põhjendamist ning õigete arutluslahendite saamist treenitakse kloostrites päevade kaupa.

Välislingid
-----------

* Relationships between Two Objects in General
**Julija Andrijivna Levtšenko** (ukraina keeles Юлія Андріївна Левченко; sündinud 28. novembril 1997 Bahmutis) on Ukraina kergejõustiklane (kõrgushüppaja).

2014. aastal võitis ta noorte suveolümpiamängudel Nanjingis kuldmedali isikliku rekordiga 1.89.

Juba 17-aastaselt osales ta 2015. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel Pekingis, kus ta kvalifikatsioonist edasi ei pääsenud.

2016. aastal võitis ta juunioride maailmameistrivõistlustel Bydgoszczis 1.86-ga pronksmedali. 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros ületas ta kvalifikatsioonis 1.92, kuid finaali ei pääsenud.

Väga edukaks kujunes aasta 2017. Märtsis võitis ta 2017. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Belgradis pronksmedali, püstitades isikliku rekordi 1.94. Juulis tuli ta Poolas Bydgoszczis Euroopa alla 23-aastaste meistriks. Augustis võitis ta maailmameistrivõistlustel Londonis hõbemedali, ületades isiklikku rekordit tähistava 2.01.

2017. aastal valiti ta Euroopa kergejõustiku tõusvaks täheks.

2018. aasta kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlustel Birminghamis jäi ta 1.89-ga viiendaks.

Tema isiklik rekord kõrgushüppes on **2.02**, mis on püstitatud Euroopa - USA võistkondlikul maavõistlusel Minskis 2019. Sisetingimustes on tema isiklik rekord **1.97**, mis on püstitatud 10. jaanuaril 2018 Kiievis.

Viited
------

1. 1 2  Yuliya Levchenko. european-athletics.org. Vaadatud 11.6.2018

Välislingid
-----------

* Julija Levtšenko Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel Muuda Vikiandmetes
**Mõrd** on kase-, paju- või sarapuuvitstest punutud kalapüünis.

Valmistamine
------------

Mõrd valmistatakse sirgetest jämedatest vitstest, mis ühendatakse peenematest vitstest ringpunutisega. See on pika koonilise tagaosaga ja võib olla tihe nagu korv. Mõrra suuosas on all sirge ja ülal loogakujuline varb ehk suulook. Suulooga külge kinnitatakse lehterjas vitstest pujus ehk neel, mille lõpus on kitsas läbipääsuava. 20. sajandil oli Eestis kasutusel mõrd, mis koosnes suuloogast, mõnest võrust, raami moodustavatest hõredalt paigutatud pikivitstest ja raamile tõmmatud võrgulinast; ka pujus tehti võrgulinast. Meremõrral on kaks või rohkem pujust ning võrgulinast mõrratiivad ehk vesiaed, mis suunab kalad mõrrasuu juurde. Mõrrad jagunevad suuruse ja kasutusviisi järgi jõe-, ääre- ja avaveemõrdadeks.

Mõrra osad
----------

Mõrd kinnitatakse veekogu põhja pikkade teivastega, enamasti kalatõkke silmadesse või kalade liikumisteedele. Mõrra osad on järgmised:

* Juhtaed – põhjast pinnani ulatuv võrksein, mis pannakse risti kala liikumisteega.
* Tiivad – kala mõrrasuu poole suunavad nurga alla paigutatud vahendid.
* Kariaed – teravate tagasikeeratud nurkadega, ei lase juba sisenenud, kuid ettevaatlikuks muutunud kalal väljapääsu leida ja suunab ta edasi mõrrakaela poole.
* Kael – lehtrikujuline mõrrakere esiosa, kus mõrra kõrgus hakkab kahanema.
* Pujus – ahenev lehtrikujuline mõrrakere osa, mis raskendab kalal mõrrast väljuda.
* Pära – lehtrikujuliste pujustega varustatud mõrrakere osa, mis suunab kala edasi kalakoti poole ja muudab sealt väljumise raskeks.
* Vitsad – rõngad või raamid, mis hoiavad mõrrakeret lahti.
* Kalakott – viimasele pujusele järgnev osa, kuhu koguneb peamine saak. Kalakoti lõpp tõmmatakse sulgevtropiga kokku ja avatakse saagi nõudmisel.
* Mõrrasopp – kalakoti viimase vitsa tagune kahanev osa.

Tänapäev
--------

Vastavalt kalapüügieeskirjadele defineeritakse mõrd kui lõkspüünis, mis koosneb juhtaiast, vajaduse korral tiivast või tiibadest, mis moodustavad kariaia, ja ühe või mitme pujusega varustatud kuni kahest pealt kinnisest mõrrakerest.

Praegu on rohkem levinud mõrratüübid kastmõrd ehk seisevnoot, ääremõrd, rivimõrd, juhtaiata mõrd, jõemõrd ja mõrrajada. Liigist sõltuvalt ka tindi-, vähi- ja silmumõrrad ning angerja valguspüünismõrd.

Vaata ka
--------

* rüsa
* noot
* sääs

Viited
------

1. ↑  Eesti etnograafia sõnaraamat. 1995. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn, AS Pakett trükikoda. Lk 120.
2. ↑  Eesti rahvakultuuri leksikon. 2000. Koostanud Ants Viires. Tallinn, Ühiselu AS trükikoda. Lk 169.
3. ↑  Kalapüügieeskiri. Vabariigi Valitsuse 16.06.2016 määrus nr 65, § 7 lg 2 p 1.

Välislingid
-----------

* Mõrd, Eesti Rahva Muuseum
* Lõkspüünised
**Tanguleem** on varasemal ajal tangudest ja veest keedetud vedel toit.

Ajaloost
--------

Tanguleemele lisati keetmise lõpus piima, mille hulk sõltus piima olemasolust ja perenaise heldusest. Võimaluse korral pandi juurde natuke rasva või võid. Lisati ka naereid (hiljem kartuleid), samuti suuri kaalikalõike. Viimased võeti leemest välja ja neid söödi hiljem külmalt teise söögikorra ajal. Tanguleent sõi talurahvas keskhommikuti ja õhtuti. Leent söödi leivaga, kõrvale võeti silku (soolaräime).

Tange lisati ka rasvaga keedetud kapsa–, oa–, herne– ja kartulileemele.

Vaata ka
--------

* Supp
* Leem

Viited
------

1. 1 2  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. lk 136
2. ↑  Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 210

Kirjandus
---------

* Aliise Moora, "Eesti talurahva vanem toit" (1. osa), Valgus, 1980.
* Aliise Moora, "Tavandi- ja peotoitudest eesti külas", Etnograafiamuuseumi aastaraamat XXIX, 1976.

Välislingid
-----------

* Eesti köögist ja muistsete sugemetega suppidest. Eesti Päevaleht. 13. jaanuar 2006.
**Anton Friedrich Bornwasser** (25. veebruar/8. märts 1743 Paide – 22. jaanuar/2. veebruar 1798 Rõuge) oli Eesti vaimulik.

Ta õppis Königsbergis Collegium Fridericianumis. Aastast 1762 õppis ta (immatrikuleeriti 3. aprillil 1762) Königsbergi Ülikoolis; aastast 1764 (immatrikuleeriti 18. mail 1764) Jena Ülikoolis. Töötas aastatel 1765–1767 koduõpetajana Eestimaal. Ordineeriti 29. aprillil/10. mail 1769 Tallinnas õpetajaks.

Ta oli aastatel 1769–1777 Vigala Maarja koguduse õpetaja. Aastatel 1777–1798 oli ta (introdutseeriti 11. veebruaril/22. veebruaril 1777) Rõuge Maarja koguduse õpetaja. Lisaks oli ta veel aastatel 1795–1798 Võru praostkonna praost.

Isiklikku
---------

Tema isa Peter Friedrich Bornwasser oli Paide ja Anna koguduse õpetaja, hiljem Rõuge Maarja koguduse õpetaja. Tema abikaasa Renate Christine isa Johann Friedrich Gernet oli Vigala Maarja koguduse õpetaja. Tema poeg Peter Friedrich Bornwasser oli Rõuge ja Karula koguduse õpetaja, teine poeg Heinrich Wilhelm Bornwasser oli Võru Katariina koguduse õpetaja; tema tütar Dorothea Elisabeth oli abielus Hargla ja Lääne-Nigula koguduse õpetaja Johann Theophilus Gottlieb Kettleriga, tütar Charlotte Henriette Catharina oli abielus Juuru Mihkli koguduse õpetaja Samuel Christian Kettleriga.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
2. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
**Budismi Instituut** loodi 2001. aasta sügisel (toona **Mahajaana Instituudi** nime all) kodanikuühendusena, budismiteemalise harituse edendamiseks Eestis. Instituudi eesmärgiks on edendada asjakohaste kultuuri-, haridus-, kirjastus- ja muude ettevõtmiste kaudu budistliku kultuuri tutvustamist Eestis.

Budismi Instituut järgib üldbudistlikku suunda, vältides ühe või teise koolkonna, sekti või kitsama õpetusliini esiletõstmist.

Budismi Instituut teeb koostööd ühenduste ja organisatsioonidega, mis tegelevad budistliku kultuuri uurimise ja viljelemisega, sh Eesti Akadeemiline Orientaalselts, Drikung Kagyu Ratna Šri Keskus, Tiibeti Budismi Nyingma Eesti Kogudus, Lääne Budistliku Vennaskonna Sõprade (FWBO) Eesti Ühendus, samuti Eesti-Tiibeti Kultuuriseltsi ja teistega.

Budismi Instituuti kureerib nõukogu; neljaliikmelise juhatuse esimees on Sven Grünberg.

Instituut andis endast avalikkusele teada 12. veebruaril 2002. Alates 2002. aastast toimuvad Budismi Instituudis regulaarsed loengukursused, korraldatakse seminare, õpetatakse ida keeli, toimuvad õppe- ja harjutuslaagrid.

Välislingid
-----------

* Budismi Instituut
Logomeetri ehitus  
 1 – püsimagnet; 2 – magnetmaterjalist pooluskingad; 3 – elliptilise ristlõikega ferromagnetiline südamik; 4 – raamid; 5 – osuti; 6 – skaala   
**T1, T2, COM** raamimähiste väljaviigud {\displaystyle M\_{1},\ M\_{2}} – raamide pöördemomendid
**Logomeeter** on magnetelektriline mõõteriist, mille näit sõltub kahe tema mähiseid läbiva elektrivoolu (alalis- või vahelduvoolu) suhtest. Ühte mähist läbiva voolu määrab referentssuurus (näiteks oommeetri korral etalontakisti), teise raami mähist läbib mõõdetava suurusega vool. Näit ei sõltu toitepingest ja seetõttu annab logomeeter täpsema mõõtetulemuse kui muud magnetelektrilised mõõteriistad.

Logomeetriga saab mõõta takistust (oommeeter), mahtuvust (faradmeeter), faasinihet (faasimõõtur) ja muid suurusi, mida on võimalik väljendada kahe voolu suhtena.

Ehitus
------

Logomeetri liikuv osa koosneb kahest omavahel jäigalt kinnitatud raamist, millele on keritud mähised. Selline raamisüsteem saab teljel pöörduda püsimagneti magnetväljas, mille magnetahel sulgub läbi pooluskingade ja magnetmaterjalist südamiku. Südamik on elliptilise ristlõikega ebaühtlase magnetvälja saamiseks. Raamisüsteemi külge on kinnitatud osuti.

Raamsüsteemil puudub spiraalvedru (mis hariliku mõõtemehhanismi korral hoiab osuti nullis) ja vooluta olukorras saab süsteem teljel vabalt pöörduda.

Tööpõhimõte
-----------

Voolu suund mähistes valitakse nii, et nende põhjustatud pöördemomendid oleksid vastassuunalised. Kui mähistesse anda vool, pöördub raamisüsteem magnetvälja ebaühtluse tõttu asendisse, milles raamide pöördemomendid on võrdsed ja vastassuunalised. Toitepinge muutumise korral muutuvad voolud mõlemas mähises võrdeliselt ja raamisüsteemi pöördenurk ei muutu.

Viited
------

1. ↑  ENE 5. köide, 1990
**"Tango"** on Eesti ansambli Ruja tangolaul, mille sõnad kirjutas Ott Arder ja muusika Rein Rannap.

Ehkki laul valmis 1982. aastal, ilmus "Tango" plaadistatuna esmakordselt alles Ruja 1999. aasta kogumikus "Need ei vaata tagasi..." (kogumiku 2. osa, 3. CD, järjekorranumber 19, pikkus 3:07) ning 2011. aasta plaadil "Kormoranid ehk Nahkpükse ei pesta", mis koosnes samanimelises filmis kasutatud muusikast. Lugu esineb ka 2008. aastal Vanemuise teatris salvestatud rokkooperi "Ruja" videosalvestisel.

"Tango" sõnad ja noodid ja avaldati seevastu märksa varem, juba 1984. aastal populaarsete noodikogumike sarja "Laulge kaasa!" väljaandes nr 73 (koostaja Valter Ojakäär). 2013. aastal ilmus laul ka Rein Rannapi autorikogumikus "Laule ansamblile Ruja". Televisioonis esitas Ruja "Tangot" 1983. aastal saates "Kitsas king: Laulud".

Lisaks Rujale on "Tangot" esitanud näiteks Ruja loomingu kontserdil "Rujaleidja" 2001. aastal ooperilaulja Jassi Zahharov, telesaates "Laululahing" Haapsalu kammerkoor (2009), saates "Eesti otsib superstaari" Teele Viira (2011) ja instrumentaalversiooni on esitanud tšelloansambel C-Jam (2015)

2008. aastal käsitles Hannes Rumm Ruja "Tangot" ERRi raadiosaates "Kõik puhuvad". Saates meenutas Rein Rannap laulu Tallinna linnahalli helistuudios toimunud lindistamist, mille käigus tema hinnangul sai kasutatud liiga rohkelt helitehnilist töötlust, kuna stuudios osutus neile parasjagu kättesaadavaks tavatult palju Lääne tehnikat. Rannapi mälestuste kohaselt oli Arderil laulutekst valmis enne, kui Rannap kirjutas sellele muusika.

Viited
------

1. 1 2  "Tango" sõnad ja andmed Ruja kodulehel (vaadatud 10.01.2018)
2. ↑  "Need ei vaata tagasi... Osa 2" kataloogis Ester (vaadatud 10.01.2018)
3. ↑  "Muusika filmist Kormoranid, ehk, Nahkpükse ei pesta" (CD) kataloogis Ester (vaadatud 10.01.2018)
4. ↑  "Ruja: rockooper" (DVD) kataloogis Ester (vaadatud 10.01.2018)
5. ↑  Tiiu Laks "Ruja-maania alles algab – seekord Tartus teatrilaval" EPL, 12.08.2008 (Vanemuise kodulehel; vaadatud 10.01.2018)
6. ↑  "Laulge kaasa! 73" kataloogis Ester (vaadatud 10.01.2018)
7. ↑  "Laule ansamblile Ruja" kataloogis Ester (vaadatud 10.01.2018)
8. ↑  "Kitsas king: Laulud" ETV, 09.07.1983 (ERRi arhiiv; vaadatud 10.01.2018)
9. ↑  Igor Garšnek "Rujaleidja - kes leidis, kes mitte?" Sirp, 03.08.2001 (vaadatud 10.01.2018)
10. ↑  "«Laululahingu» finaali sai WAF" Postimees, 18. aprill 2009 (vaadatud 10.01.2018)
11. ↑  "Staarisaate finalistid esitavad kaks laulu" Postimees, 21. mai 2011 (vaadatud 10.01.2018)
12. ↑  C-JAM Päikeseloojangu kontserdid – Crazy Cellos, 05.08.2015 (vaadatud 10.01.2018)
13. ↑  "Kõik puhuvad. Uunikum. Hannes Rumm" ERR, 19.05.2008 (kuulatud 10.01.2018)

Välislingid
-----------

* "Tango" sõnad ja andmed Ruja kodulehel
Logoperioodantenni elementide ühendusskeem   
 (*Maitinimo linija* ‒ toiteliin)
**Logoperioodiline antenn** ehk logoantenn (lühend LPDA, inglise k sõnadest *Logarithmic Periodic Dipole Antenna*) on laiaribaline suundantenn, mis on saanud nimetuse selle järgi, et antenni resonantsisagedused logaritmilisel sagedusskaalal järgnevad perioodiliselt üksteisele; sellele perioodilisusele vastavad ka antennielementide pikkused ja vahekaugused. Antenn on konstrueeritav ükskõik kui laia sagedusriba jaoks, kusjuures võimendus on enam-vähem ühesuurune kogu sagedusribas. Ühe antenniga on näiteks võimalik hõlmata kõik televisiooni meeter- ja detsimeeterkanalid.

Logoperioodiline antenn koosneb dipoolidest, mis on üksteisega ühendatud iga dipooli järel ristatud sümmeetrilise toiteliiniga; ristamine on tarvilik selleks, dipoolid ergutuksid õiges faasis. Lühima dipooli pikkuseks võetakse umbes üks kolmandik sagedusriba kõrgeimale sagedusele vastavast lainepikkusest; pikim dipool on sagedusriba madalaimale sagedusele vastava poollaine pikkune. 

Antenni eripäraks on see, et võimendust ei saa kuigivõrd tõsta elementide arvu järkjärgulise lisamisega antenni pikendades (nagu Yagi antenni korral). Võimendus jääb sõltuvalt kaetava sagedusala laiusest enamasti vahemikku 6–10 dB, olles sagedusriba laiusega pöördvõrdeline. Seega vastab laiaribalise logoantenni võimendus 5–8-elemendilise Yagi ühekanaliantenni omale. Võimendus on enam-vähem ühtlane kogu sagedusriba ulatuses. Sisendtakistus jääb olenevalt antenni tarindusest vahemikku 50–120 Ω.

Välislingid
-----------

* Logarithmisch-Periodische Antenne
* Log-Periodic Dipole Array Antenna
* Logarithmic Periodic Dipole Antenna Calculator


| * v
* r
Antennid |
| --- |
| 
Efektiivne kiirgusvõimsus (ERP) • Ekvivalentne isotroopne kiirgusvõimsus (EIRP) • Ühisantenn |
| Isotroopilised antennid | 
Isotroopkiirgur • Heeliksantenn • Mastantenn  • Monopoolantenn • Piitsantenn |
| Suundantennid | 
Poollainedipool • Fraktaalantenn • Ruuporantenn • Logoperioodiline antenn • Planaarantenn • Paraboolantenn • Yagi antenn |
Mõsumägi 2015 mais
Mõsumägi 2015 septembris langetatud veetasemega
**Mõsumägi** ehk **Kakumägi** ehk **Haavasaare kalju** on liivakivipaljand ehk pae Ahja jõe paremkaldal, Saesaare paisjärve ääres, Saesaare hüdroelektrijaama paisust umbes 1,8 km ülesvoolu. 

Mõsumägi paikneb Ahja jõe ürgoru maastikukaitsealal. Mõsumäe paljand on umbes 100 meetrit pikk. Kaldajärsak on ligikaudu 16 m kõrge, selle alumises osas paljanduvad kuni 6 m paksuselt Burtnieki lademe Härma kihistiku põimkihilised liivakivid.

Enne Saesaare paisjärve rajamist asus Mõsumäe ees kivine kärestik, mis on nüüd jäänud paisjärve põhja. Mõsumägi on saanud nime selle järgi, et sellel kohal asus jõe ääres Valgesoo külanaiste pesupesemise koht (*mõsu* - võru murdekeeles "pesu"). Mäe paralleelnimi on Kakumägi, mäel kasvanud õõnsates haabades pesitsenud kakkude järgi. Lähedalasuva Haavasaare talu järgi on paljandit nimetatud ka Haavasaare kaljuks.

Viited
------

1. ↑  Ürglooduse objekt: Mõsumägi (Kakumägi, Haavasaare kalju) Eesti looduse infosüsteemis
2. ↑  Jaan Vahtra, Albert Ivask (toimetajad). Taevaskoja ja Valgemets. Lõuna-Eesti monograafiad nr. 1. Tartu, 1940.
3. ↑  Eerik Kumari. Ahja jõe ürgorg. Tallinn, 1968.

Välislingid
-----------

* Geokogude infosüsteem. Mõsumägi (ID: 16449)
* Mõsumägi (pärandkultuuri objekt) Eesti looduse infosüsteemis
**Jeffrey Sinclair** on väljamõeldud tegelaskuju USA ulmetelesarjas "Babylon 5". Sinclairi osa mängib Michael O'Hare.

Jeffrey David Sinclair sündis 3. mail 2218. aastal Marsi koloonias. Sinclairi isa oli Maa Alliansi sõjaväe piloot, kes osales Balose lahingus, mis oli Dilgari sissetungi viimane kokkupõrge.

Karjäär
-------

2237. aastal astus Sinclair Maa sõjaväkke. Õppides sõjakoolis, kohtus ta Catherine Sakaiga, ning neil oli armusuhe. Pärast aastast kooselu läks paar lahku. Nad kohtusid siiski episoodiliselt 2258. aastani, mil kihlusid. 2259. aastal, täites Vahtidelt saadud ülesannet, jäi Sakai teadmata kadunuks.

2240. aastal sai Sinclairist kosmosehävitaja piloot. Vähem kui aasta pärast ülendati ta eskadroni ülemaks. Ta võttis osa lahingust Joonel, mis oli Maa-Minbari sõja viimane võitlus. Lahingu käigus hävitasid Minbari lahingulaevad tema juhitud eskadroni täielikult. Sinclairi hävitaja lasti sõelapõhjaks, kuid püsis siiski koos. Sinclair üritas rammida üht Minbari ristlejat. Tema katse ebaõnnestus, sest minbarid otsustasid ta elusalt kinni võtta.
Järgnenud ööpäeva jooksul toimunu jäi Sinclairile pikka aega saladuseks, ning teda kimbutas mälukaotus. Üllatuslikult otsustasid minbarid aga seejärel alla anda ja sõja lõpetada, ehkki võitsid Joone lahingu ja oleksid võinud Maa hävitada. Miks minbarid sellise ootamatu otsuse tegid ja mis toimus Sinclairiga vangistuse ajal, selgub sarja "Babylon 5" sündmuste käigus.

Kui valmis Babylon 5 kosmosejaam, kooskõlastas Maa selle komandöri valiku Minbariga ning Sinclair oli nimekirjas ainus, kellega minbarid nõustusid. Sinclair asus jaama juhtima 2257. aastal. Tema esimene suurem katsumus oli intsident Vorloni suursaadik Koshiga, mis peaaegu oleks talle koha maksnud. Sellest juhtumist räägib sarja "Babylon 5" avaosa "The Gathering".

2258. aastal, sarja esimesel hooajal, on Sinclair jaama komandör, ning esineb kõigis osades.

2259. aasta jaanuaris nimetatakse Jeffrey Sinclair Maa Alliansi suursaadikuks Minbarile, ning Babylon 5 komandöriks saab kapten John Sheridan. Seriaali edasistes sündmustes mängib Sinclair olulist osa ühe Minbari iidse ettekuulutuse täitumises.
Keijo Virtamo perega 1953. aastal
**Keijo Kalervo Virtamo** (7. august 1919 Akaa – 19. november 2021 Helsingi) oli soome entsüklopedist, kes osales mitme suure Soome entsüklopeedia koostamises. Ta kirjutas artikleid Soome valdadest entsüklopeediasse "Otavan iso tietosanakirja" ja soome muusikast entsüklopeediasse "Otavan Suuri Ensyklopedia".

Virtamo kuulus Soome meeskonda telemälumängus "Naapurivisa" ning osales 1960. aastatel ka mälumängudes "Tupla tai kuitti", "Viisasten kerho" ja "Arpa on heitetty".

Teoseid
-------

* *Musiikin tietokirja: Täydennysliite*. Toimetanud Keijo Virtamo. Otava 1957.
* *Fokus urheilu: Kertovasti kuvitettu urheilun tietosanakirja 1*. Peatoimetaja Keijo Virtamo. Otava 1968.
* *Fokus urheilu 2. Olympiakisat.* Peatoimetaja Keijo Virtamo. Otava 1970
* *Otavan musiikkitieto: A–Ö*. Toimetanud Keijo Virtamo. Otava 1987.
* *Otavan musiikkitieto: A–Ö*. Uuendatud väljaanne. Toimetanud Keijo Virtamo. Otava 1997.

Viited
------

1. ↑  Surmakuulutus. *Helsingin Sanomat* 12.XII.2021, lk. C 17.
**Seitenstetten** on vald (*Marktgemeinde*) Austrias Alam-Austria liidumaal Amstetteni ringkonnas.

Seitenstetten asub Mostviertelis. U. 25,84 % valla territooriumist on kaetud metsaga.

Ajalugu
-------

Keegi *Udalschalk* või *Udiskalk*, esmakordselt mainitud 1109. aastal, rajas 1112. aastal sinna kloostri ja andis kõik oma kinnistud *Seitenstettenis, Grünbachis, Heftis* ja *Stilles* (tänapäeva Ülem-Austrias). 1114. aastal paigutati sinna benediktiini mungad Göttweigi kloostrist. 1116. aastal pühitses piiskop Ulrich I Passaust, kes oli Udalschalki perekonna sugulane, kloostrikiriku ja kinkis suure Aschbachi kihelkonna. 1142. aastal lisati Wolfsbachi kihelkond. Need kaks suurt kihelkonda jagunesid aja jooksul 14 kihelkonnaks, mille eest klooster siiani vastutab.

1180. aasta paiku kinkis Magdeburgi peapiiskop Wichmann von Seeburg Ybbsi jõe lähedal suured metsad.

* 
* 
* 
* 
*

Viited
------

1. ↑  Statistik Austria: Bevölkerung zu Jahresbeginn 2002–2016 nach Gemeinden

Amstetteni ringkonna vallad

* Allhartsberg
* Amstetten
* Ardagger
* Aschbach-Markt
* Behamberg
* Biberbach
* Ennsdorf
* Ernsthofen
* Ertl
* Euratsfeld
* Ferschnitz
* Haag
* Haidershofen
* Hollenstein an der Ybbs
* Kematen an der Ybbs
* Neuhofen an der Ybbs
* Neustadtl an der Donau
* Oed-Oehling
* Opponitz
* Seitenstetten
* Sonntagberg
* Sankt Georgen am Reith
* Sankt Georgen am Ybbsfelde
* Sankt Pantaleon-Erla
* Sankt Peter in der Au
* Sankt Valentin
* Strengberg
* Zeillern
* Viehdorf
* Wallsee-Sindelburg
* Weistrach
* Winklarn
* Wolfsbach
* Ybbsitz
**Jefim Berkovitš** (sündinud 11. juunil 1937 Beršadi linnas Ukraina NSVs) on Eesti tehnikateadlane.

Haridus
-------

Lõpetas Lvovi Polütehnilise Instituudi elektrotehnika teaduskonna 1959; aspirant Moskva Elektrotehnika Instituudis.

Teaduskraad ja kutse
--------------------

Tehnikateaduste kandidaat (Moskva Elektrotehnika Instituut) 1975; tehnikateaduste doktor (Ukraina TA Elektrodünaamika Instituut) 1990; professor 1996.

Teenistus
---------

Suunati M. I. Kalinini nim Tallinna Elektrotehnikatehasesse (hiljem firma ESTEL) 1966; töötanud büroo- ja osakonnajuhatajana.
TTÜs 1996/1997: elektriajamite ja jõuelektroonika instituudi elektriajamite ja elektrivarustuse erakorraline professor 1996/1997.

Teadustöö põhisuunad
--------------------

Jõuelektroonika. Avaldanud publikatsioone, omab autoritunnistusi.

Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus
-------------------------------------------------

Tegelenud pooljuhtmuundurite loomise ja seeriaviisilise tootmise juhtimisega; oli venekeelse erialaajakirja toimetuse liige 1971–1991.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Tallinna Tehnikaülikooli professorid läbi aegade. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikool, 2008, lk. 38.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Aischylose näidendist; müütilise sõja kohta vaata artiklit Seitsme sõjakäik Teeba vastu.* |

---

**"Seitse Teeba vastu"** (*Hepta epi Thēbas*) on Aischylose tragöödia aastast 467 eKr, mis käsitleb vanakreeka mütoloogia episoodi, mida sageli nimetatakse sama nimega, (seitsme sõjakäik Teeba vastu). 

Näidendi tegelased on Teeba kuningas, Oidipuse poeg Eteokles, kes keeldus tagasi astumast, ehkki tema ametiaeg sai läbi, tema õed Antigone ja Ismene, spioon argoslaste leeris ja heerold. Koor kehastab Teeba naisi.

Näidendi tegevus toimub Teeba kindluses, mida piirab Argose sõjavägi koos Teeba õigusjärgse kuninga Polyneikesega.

Näidendi alguseks on Teeba ümber piiratud. Näidend lõpeb sellega, et Eteokles ja Polyneikes on teineteise tapnud ja uued linnajuhid on keelanud langenud ründajaid, sealhulgas Polyneikest, matta.

Välislingid
-----------

* Aischylose "Seitse Teeba vastu" (inglise keeles)
* Aischylose "Seitse Teeba vastu" (inglise keeles)
Jefim Geller (1977)
 Amsterdami maleolümpia (1954) kuueliikmelise võitjameeskonna autasustamine. Pildil: Kotov, Geller, Smõslov, Bronštein, Keres, Botvinnik ja FIDE ametnik (karikaga)
**Jefim Petrovitš Geller** (vene keeles Ефим Петрович Геллер; ukraina keeles Юхим Петрович Геллер *Juhõm Petrovõtš Geller*; 8. märts 1925 Odessa – 17. november 1998 Peredelkino Moskva lähistel) oli Venemaa maletaja ja maletreener, rahvusvaheline suurmeister (1952). 

Geller oli Odessast pärit. 2016. aastast on seal temanimeline tänav.

Maletajana mängis Geller kuuel MM-i pretendentide turniiril (1953, 1956, 1962, 1965–1966, 1968, 1971). Ta sai suurmeistriks 27-aastaselt 1952. aastal. Aasta varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. NSV Liidu suurmeistriks sai ta 1952. aastal.

Geller mängis ajavahemikus 1949–1985 korduvalt NSV Liidu meistrivõistluste finaalturniiril. Kahel korral tuli ta NSV Liidu meistriks (1955, 1979).

Ta tegutses ka maletreenerina. 1964. aastal Tel Avivis peetud maleolümpiale ta mängima ei pääsenud, kuid osales seal NSV Liidu meeskonna treenerina ja pärast võistkondliku kuldmedali võitmist pälvis ta NSV Liidu teenelise treeneri aunimetuse. Ta kuulus ka maailmameistrite Boriss Spasski ja Anatoli Karpovi treenerite hulka.

1992. aastal tuli Geller 67-aastaselt Bad Wörishofenis veteranide maailmameistriks.

Võistkondlik esinemine
----------------------

Geller tuli Nõukogude Liidu meeskonna koosseisus seitsmekordseks olümpiavõitjaks (1952–1956, 1962, 1968, 1970, 1980) ja kuuekordseks Euroopa meistriks (1961, 1970, 1973, 1977, 1980, 1983).

Tunnustus
---------

* 1963 – NSV Liidu teeneline meistersportlane
* 1965 – NSV Liidu teeneline treener

Välislingid
-----------

* Jefim Geller – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Геллер Ефим Петрович. facebook.com, 17. november 2016
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib praegusest vallast, varasemate valdade kohta vaata artiklitest Kehtna vald (1991), Kehtna vald (1939) ja Kehtna vald (Rapla kihelkond).* |

---

**Kehtna vald** on vald Rapla maakonna lõunaosas.

Kehtna vallavanem alates 2021. aastast on Tanel Viks.

Kehtna vald moodustati 2017. aastal senise Kehtna valla ja Järvakandi ühinemisel.

Asustus
-------

Vallas on üks alev (Järvakandi), viis alevikku ja 43 küla.

Alevikud: Eidapere, Lelle, Keava, Kehtna, Kaerepere

Külad: Ahekõnnu, Ellamaa, Haakla, Hertu, Hiie, Ingliste, Kaerepere, Kalbu, Kehtna-Nurme, Kastna, Kenni, Koogimäe, Koogiste, Kumma, Kõrbja, Käbiküla, Kärpla, Laeste, Lalli, Lau, Lellapere, Lellapere-Nurme, Linnaaluste, Lokuta, Metsaääre, Mukri, Nadalama, Nõlva, Ohekatku, Pae, Palasi, Paluküla, Põllu, Põrsaku, Reonda, Rõue, Saarepõllu, Saksa, Saunaküla, Selja, Sooaluste, Valtu-Nurme, Vastja

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 11.03.2018.
2. ↑  Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 11.06.2021.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator
4. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kehtna vald** |

* Kehtna valla koduleht

Raplamaa vapp
Rapla maakonna omavalitsused

Kehtna vald  **·**  Kohila vald  **·**  Märjamaa vald  **·**  Rapla vald
**Pärnu filmifestival** ehk **Pärnu rahvusvaheline dokumentaal- ja teadusfilmide festival** (varem ka *Pärnu rahvusvaheline dokumentaal- ja antropoloogiafilmide festival*) on alates 1987. aastast igal aastal toimuv filmifestival.

Festivali idee käis välja Lennart Meri ja see on Baltimaade vanim filmifestival. Pärnu Rahvusvahelise Visuaalse Antropoloogia Ühingu ja filmilavastaja Mark Soosaare eestvedamisel korraldatava festivali üheks peateemaks on algusest peale olnud põlisrahvaste ja nende kultuuride ellujäämine. Kuid kavast leiab ka tänapäeva ühiskonda peegeldavaid sotsiaalseid käsitlusi, portreefilme huvitavatest inimestest ning inimsuhetest, samuti kunsti- ja muusikateemalisi filme. 

XXVI Pärnu rahvusvahelise dokumentaal- ja teadusfilmide festivaliga 2012. aastal tähistati Eesti filmi 100. aastapäeva.

Viited
------

1. ↑  Pärnu filmifestivali veebisait.
2. ↑  Filmisõbrad! Täna stardib XXVI Pärnu rahvusvaheline dokumentaal- ja antropoloogiafilmide festival[*alaline kõdulink*] Kroonika, 2.juuli 2012 (vaadatud 28.02.2013).
Sirge tõus on {\displaystyle \Delta y/\Delta x.}
**Tõus** on arvsuurus, millega iseloomustatakse sirge kallet. Mida suurem on tõusu absoluutväärtus, seda järsem on sirge. Puutuja abil saab defineerida joone tõusu mõiste.

Tõusu mõiste on oluline paljudele teadusharudele. Selle abil on võimalik iseloomustada näiteks maapinna kallakut geograafias ja kiirust füüsikas.

Sirge tõus
----------

**Sirge tõus** on sirge sihti iseloomustav arvsuurus, täpsemalt tasandil paikneva sirge ja abstsisstelje positiivse suuna vahelise nurga ehk tõusunurga tangens:

{\displaystyle {\text{sirge t}}{\tilde {\text{o}}}{\text{us}}={\frac {\Delta y}{\Delta x}}=\tan(\theta )},
kus sümbol {\displaystyle \Delta } tähistab vastavate punktide koordinaatide vahet.

Seega näitab sirge tõus ühtlasi seda, kui palju muutub sirgel liikuva punkti ordinaat, kui abstsiss kasvab ühe ühiku võrra.

Joone tõus
----------

Joone (sinine) puutuja (punane) tõus on igas selle joone punktis antud joone tuletise kaudu.
**Joone tõus** punktis *P* on defineeritud kui selle joone puutuja tõus punktis *P*.

Kui joon on kirjeldatav funktsiooniga *y = f(x)* ning see funktsioon on kohal *x* diferentseeruv, siis on tõus punktis *P = (xP,yP)* antud funktsiooni *f(x)* tuletisega selles punktis:

{\displaystyle {\text{t}}{\tilde {\text{o}}}{\text{us punktis P}}=\lim \limits \_{\Delta x\to 0}{\frac {\Delta y}{\Delta x}}=f'(x\_{P})}.
Kui funktsiooni tuletis on argumendi eri väärtuste korral erinev, siis ka joone tõus on eri punktides erinev. Joone tõus on kõikides punktides võrdne parajasti siis, kui see joon on sirge.

Vaata ka
--------

* Gradient

Viited
------

1. ↑   Ü. Kaasik, Matemaatikaleksikon (2002)

Välislingid
-----------

* Sirgjoone tõusunurk ja sirge tõus
Kei Kamara 2009. aastal Houston Dynamo särgis
**Kei Ansu Kamara** (sündinud 1. septembril 1984 Kenemas) on Sierra Leone jalgpallur, kes mängib ründajana Sierra Leone jalgpallikoondises.

Kamara alustas jalgpalli mängimist kodumaal. 16-aastaselt kolis ta USA-sse.

Suurema osa klubikarjäärist on Kamara veetnud Major League Socceris, olles mänginud kokku üheksas selle liiga klubis: Columbus Crew, San Jose Earthquakes, Houston Dynamo, Sporting Kansas City, Columbus Crew, New England Revolution, Vancouver Whitecaps FC, Colorado Rapids ja Minnesota United. Tema edukaim hooaeg MLS-is oli 2015, mil ta lõi Columbus Crew' meeskonnas 22 väravat ja oli Sebastian Giovinco kõrval liiga suurim väravakütt. MLS-is on Kamara löönud kokku 129 väravat, millega on ta liigas 2022. aasta jaanuari seisuga paremuselt viies väravakütt liigas.

Lisaks on ta mänginud hooajal 2012–13 Inglismaa kõrgliiga klubis Norwich City (11 liigamängu, 1 värav) ja hooajal 2013–14 Inglismaa esiliiga klubis Middlesbrough (25 liigamängu, 4 väravat) ning 2021. aastal Soome kõrgliiga klubis HIFK.

Sierra Leone jalgpallikoondises debüteeris Kamara 2008. aastal. Koondisekarjääri kaks esimest väravat lõi ta 16. juunil 2012 Aafrika rahvuste karikavõistluste valikmängus São Tomé ja Príncipe vastu. Ta kuulus Sierra Leone koondisse 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 20.1.2022)
2. ↑   (vaadatud 20.1.2022)
**Vabatahtliku Tegevuse Arenduskeskus** (VTA) on Eesti mittetulundusühing, mis vahendab vabatahtliku töö pakkumisi, soodustab vabatahtlike kaasamist ja arendab Eestis vabatahtlike kaasamiseks soodsat keskkonda.

VTA korraldab ühendustele vabatahtlike kaasamise ja juhtimise koolitusi, tutvustab ettevõtetele vabatahtliku tegevuse võimalusi ja põhimõtteid, korraldab Euroopa Vabatahtliku Tegevuse aasta avafoorumi, toimetab ja haldab vabatahtlike veebiportaali Vabatahtlike Värav, arendab ühenduste vabatahtliku tegevuse võrgustikku, tunnustab igal aastal tublimaid vabatahtlikke jms. Koostöös siseministeeriumiga koostas VTA vabatahtliku passi, milles pannakse vabatahtliku töö kogemused.

VTA liikmed on MTÜ Pimedate Ööde Filmifestival, MTÜ Ökomeedia ja Viljandimaa Vabatahtlike Keskus. Arenduskeskus on Euroopa Vabatahtlike Keskuse ja Eesti Mittetulundusühingute ja Sihtasutuste Liidu liige.

Vabatahtliku Tegevuse Arenduskeskus tegutseb Tartus, aadressil Rüütli 4. Keskuse juhataja on Tuulike Männi.

Vaata ka
--------

* Aasta vabatahtlik

Välislingid
-----------

* Vabatahtliku Tegevuse Arenduskeskuse koduleht
* Vabatahtlike Värav
* Teele Tammeorg, "Pass muudab vabatahtlikud tööandja jaoks nähtavaks", Eesti Päevaleht, 24. juuli 2009
* Tunnustatakse selle aasta tublimaid vabatahtlikke - Postimees, 6. detsember 2009
**Kerli Paaslepp** (sündinud 24. mail 2002 Tallinnas) on Eesti blogija. 

Kerli Paaslepp õppis 1.–3. klassis Tallinna Saksa Gümnaasiumis, seejärel Kadrioru Saksa Gümnaasiumis. Lapsepõlves tegeles Kerli 9 aastat iluvõimlemisega, millega võitis medaleid nii kohalikel kui ka välismaistel võistlustel.[*viide?*] Laulmisega hakkas Paaslepp tegelema 12-aastaselt loomingukeskuses Aplaus. 14-aastaselt hakkas teatris Art Grotesk õppima näitlemist, vahel on poseerinud modellina.

Blogimine
---------

2019. aasta jaanuaris registreerus Kerli sotsiaalmeediaportaalis TikTok, kus hakkas lühivideoid postitama ning jälgijatele oma elust rääkima. Paari kuuga sai Kerlist Eesti kõige populaarsem tiktokker. Kerli räägib oma jälgijaskonnaga nii vene, eesti, inglise kui ka saksa keeles, mistõttu tema auditoorium koosneb nii kohalikest kui ka välismaalsetest fännidest. Kerli algatas oma trendi, kus tegi video, milles teeb järgi internetis populaarseid emotikone.

2019. aasta märtsis lõi ta YouTube'is oma kanali, kuhu postitab videoid oma elust.

Välislingid
-----------

* Ajalehe Postimees artikkel Kerli loomingust
* ETV2 Noortesaade NOVA intervjuu Kerliga
* MyHitsi intervjuu Kerliga
* Instagram
* TikTok
* YouTube
* Facebook
Kerli Dello ERR-i otseülekande korraldamisel veteranide päeva puhul toimunud kontserdil Vabaduse väljakul 23. aprillil 2013
**Kerli Dello** (sündinud 21. veebruaril 1977) on eesti ajakirjanik ja suhtekorraldaja.

Karjäär
-------

Kerli Dello alustas ajakirjandustööd Viru-R-Raadios (1995–2001), kust suundus TV1 spordiuudiste edastajaks (2001). Samast aastast töötas Kerli Dello Kuku Raadios uudistetoimetajana. Samuti töötas ta alates 2007. aastast ETV hommikuprogrammi "Terevisioon" uudistesaatejuhina.

2011. aasta suvest asendas ta puhkusel olnud "Aktuaalse kaamera" uudistesaatejuhte.

2014. aasta mais teatas Dello, et ta lõpetab töö "Terevisiooni" uudistesaatejuhina, ning siirdus tööle Eesti Kaitseväkke.

Ta on korduvalt valitud ajakirja Nädal küsitlusel parimate uudisteedastajate hulka.

Isiklikku
---------

Tal on abikaasa Alleriga kaks tütart, Ketlin ja Gerri-Grete.

Viited
------

1. ↑  ERR Menu: Kerli Dello lahkub "Terevisioonist"

Välislingid
-----------

* "Uudisteankur Kerli Dellot peetakse ta tütarde õeks", Naisteleht, 2. oktoober 2009
* "Kerli Dello unistab "Aktuaalsest Kaamerast", Virumaa Teataja, 11. november 2006
**S-kvark** (ehk **strange kvark**, ehk **"veider" kvark**) on teise põlvkonna kvark, mis kannab lõhna **veidrus**. Ta on ühtlasi **down tüüpi** kvark, see tähendab, et tema isospinn on -1/2. Üldse eksisteerib kuus erinevat tüüpi kvarki (u-, d-, s-, c-, b- ja t-kvark).

S-kvark on fermion (tema spinn on 1/2) ning tema elektrilaeng on -1/3e. Ta on u-kvargi ja d-kvargi järel raskuselt kolmas kvark. Tema seisumass ei ole täpselt määratud, kuid eeldatavalt asub kusagil 80 ja 130 MeV vahel.

Veidrus
-------

Veidrus on üks lõhna kvantarvudest. S-kvark omab veidrust –1 ja S-antikvark veidrust +1. Kõigi teiste kvarkide veidrus on 0.

Kõik hadronid, mis sisaldavad s-kvarki on **veidrad** (välja arvatud fii-meson (φ), mis koosneb s-kvargist ja s-antikvargist ning mille summaarne veidrus on seetõttu 0). Kui veider barüon (kolmest kvargist koosnev liitosake) ei sisalda rohkem raskemaid kvarke (c-, b- või t-kvarki), siis nimetatakse teda hüperoniks.

Veidrad osakesed on ka näiteks Kaaonid, mis koosnevad s-kvargist (või antikvargist) ja u- või d- antikvargist (kvargist).
A – kerkemurrang, B – normaalmurrang, C – nihkemurrang
**Kerkemurrang** ehk **pöördmurrang** on murrang, mille lasuv tiib on lamava tiiva suhtes kerkinud. 

Kerkemurrangu rebendpind on kaldu rohkem kui 30° (mõne käsitluse järgi rohkem kui 45°). [*viide?*] Kerkemurrangud tekivad maakoores rõhtsurve mõjul, eelkõige maakoore laamade põrkepiiril. Kerkemurrangu pikkus võib olla sadu meetreid või kilomeetreid. Kui pinda kahest otsast teineteise vastu kokku surutakse, võib selle sisse tekkida rebend, mida mööda ühel pool rebendit olevad kihid teisel pool rebendit olevate kihtide peale libisevad. Ühtlasi tõuseb selles kohas maapind. Harilikult toimub see maavärina või pigem paljude maavärinate tagajärjel. Selleks võib kuluda tuhandeid aastaid, kuid ka märksa vähem.

Kaua tegutsenud kerkemurrangud võivad maapinna tõsta väga kõrgele. Näiteks Tiibet asub ümbritsevatest aladest mitu kilomeetrit kõrgemal.

Ehkki vahetult pärast tekkimist iseloomustab kerkemurrangut ümbritsevaga võrreldes kõrgem maapind, ei pruugi see nii jääda. Tekkiv kõrgendik võib miljonite aastate jooksul ära kuluda, nii et ühtegi väliselt nähtavat kerkemurrangu tunnust ei esine. Kuid rike jääb kivimeisse alles ja võib edaspidigi maavärinaid põhjustada. Näiteks 1994. aasta Northridge'i maavärina Californias põhjustas just seni teadmata rike. Niisugust riket saab avastada üksnes geoloogiliste uuringutega.

Kerkemurrangud tekivad küll geoloogiliselt aktiivsetes piirkondades ja on seotud maavärinatega, kuid aastamiljonite vanuseid kerkemurranguid esineb ka geoloogiliselt passiivsetel aladel.

Kerkemurrangud olid tundmatud kuni umbes 1884. aastani, mil selle teineteisest sõltumatult avastasid kaks geoloogide rühma. Üks neist tegutses Alpides Glaruse kerkemurrangul ning sinna kuulusid Arnold Escher, Albert Heim ja Marcel Bertrand. Teine rühm tegutses Šotimaal Moine'i kerkemurrangul ning sinna kuulusid Charles Lapworth, Ben Peach ja John Horne.
**Anatoli Dalidovitš** (sündinud 27. aprill 1956 Tallinnas) on eesti allveesportlane ja treener. 

Ta lõpetas aastal 1973 Tallinna 14. Keskkooli ja aastal 1977 Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonna.

Allveesporti hakkas ta harrastama aastal 1971 Laevastiku Tallinna Spordiklubis Vjatšeslav Šturmi õpilasena, hiljem on teda juhendanud Peeter Vaik ja Aleksander Tulk, aastast 1975 on ta treeninud iseseisvalt.

Spordisaavutused
----------------

Esimesed medalid võitis Eesti meistrivõistlustel 1973 kiirusaladel. Ta tuli aastal 1974 allveeorienteerumises Nõukogude Liidu noortemeistriks ning aastal 1975 nii kiirusaladel kui ka orienteerumises Eesti meistriks; ta pühendus orienteerumisele. 

Võitnud aastatel 1975–1987 MM-il 5, EM-il 16 ja NSV Liidu meistrivõistlustel 50 medalit. Tulnud 1985 kaardiharjutuses ning 1987 kaardi- ja meeskonnaharjutuses maailmameistriks, 1978 poi- ning 1978, 1979 ja 1980 täheujumises, 1984 ja 1986 kaardiharjutuses ning 1978–1980 ja 1984 meeskonnaharjutuses Euroopa meistriks, 4 korda (1976, 1977, 1982 ja 1984) NSV Liidu ja 5 korda (1975, 1977, 1982, 1984 ja 1985) Eesti absoluutseks meistriks. Saanud 1978 ja 1984 esikohti ka Euroopa karikavõistlustel.

Tunnustus
---------

Anatoli Dalidovitš on suurmeister (1976) ja NSV Liidu teeneline meistersportlane (1986). Eesti parim tehnikasportlane 1978, 1980, 1984 ja 1985.

Töö
---

Ta on töötanud allveesporditreenerina ja olnud tegev Allveespordiliidu eestseisuses. 

Tema õpilasi: Vjatšeslav Zaitsev, Valeri Aleksandrov, Tatjana Semikolenova, Julia Kolesnikova. 

Ta on ettevõtte E.T.V.A. Varuosad OÜ müügijuht.
**Anastasía Kelesídou** (kreeka Αναστασία Κελεσίδου; sündinud 28. novembril 1972 Hamburgis) on Kreeka endine kergejõustiklane, kettaheitja.

Esimesel suurvõistlusel osales Kelesídou Göteborgi maailmameistrivõistlustel 1995, kus ta saavutas lõppvõistlustel 11. koha tulemusega 58.96. Atlanta olümpiamängudel saavutas ta 18. koha tulemusega 58.70. 1997 võitis ta Vahemere mängudel kuldmedali uue mängude rekordiga 66.18 m, kuid ei jõudnud sama aasta maailmameistrivõistlustel Ateenas lõppvõistlusele. Järgmisel aastal oli ta Euroopa meistrivõistlustel Budapestis seitsmes ja GP-finaalvõistlustel kuues.

1999. aasta maailmameistrivõistlustel Sevillas võitis Kelesídou hõbemedali tulemusega 66.05. Järgmisel aastal võitis ta olümpiamängudel Sydneys hõbemedali ja 2001. aasta maailmameistrivõistlustel Edmontonis pronksmedali. 2002. aasta Euroopa meistrivõistlustel Münchenis võitis ta pronksmedali. 2003. aasta maailmameistrivõistlustel Pariisis oli ta tulemusega 67.14 teine. 2004. aasta suveolümpiamängudel Ateenas võitis ta taas hõbemedali.

Tema isiklik rekord kettaheites on 1999 Réthimnos heidetud 67.70, mis ühtlasi on ka Kreeka rekord. Kokku on ta rahvusrekordit parandanud seitse korda.

Saavutused
----------

**Olümpiamängudel**

* 2000 Austraalia Sydneys
	+ Hõbe hõbemedal 65.71
* 2004 Kreeka Ateenas
	+ Hõbe hõbemedal 66.68

**Maailmameistrivõistlustel**

* 1999 Hispaania Sevillas
	+ Hõbe hõbemedal 66.05
* 2001 Kanada Edmontonis
	+ Pronks pronksmedal 65.50
* 2003 Prantsusmaa Pariisis
	+ Hõbe hõbemedal 67.14

**Euroopa meistrivõistlustel**

* 2002 Saksamaa Münchenis
	+ Pronks pronksmedal 63.92

**Vahemere mängudel**

* 1997 Itaalia Baris
	+ Kuld **kuldmedal 66.18**

Välislingid
-----------

* Anastasía Kelesídou Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel Muuda Vikiandmetes
**Suur Tõll** oli Eesti sõjaväe Soomusrongirügemendi 2. divisjoni Raskekauglaskepatarei koosseisus olev raudteesuurtükivagun. 

Alusvagun oli 8-teljeline lahtine platvormvagun. Relv oli 152 mm Canet' laevasuurtükk (kahur), mis võeti 1935. aastal Naissaarel asunud 5. patareist. Suurtükivagun nr 145 ehk "Suur Tõll" (nimede ja numbri omavaheline seos ja ametlikkus pole üheselt selge) valmis 1935. aastal. 

See laevade jaoks mõeldud 152 mm Canet' suurtükk suutis lasta oluliselt kaugemale (18–20 km) kui harilike soomusrongide suurtükid (6–10 km) ning seetõttu oli see mõeldud kaugvõitluseks.

Soomusrongirügemendi 2. divisjoni koosseisus moodustati 1936. aastal Raskekauglaskepatarei, millesse kuulus ka suurtükivagun Suur Tõll.

Viited
------

1. ↑  Õun, M; Noormets, T; Pihlak, J (2003). *Eesti soomusrongid ja soomusronglased 1918–1941.* Tallinn: Sentinel, lk 128
2. ↑  Mati Õun. Naissaare Komandantuur. - Eesti merekindlused ja nende suurtükid. Tammiskilp. Tallinn 2001. Lk 22

Kirjandus
---------

* Mati Õun. Raudteepatarei. - Eesti merekindlused ja nende suurtükid. Tammiskilp. Tallinn 2001
* Mati Õun, Tiit Noormets, Jaak Pihlak. Eesti soomusrongid ja soomusronglased 1918–1941. Sentinel. Tallinn 2003