recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib maitseainest; taimeperekonna kohta vaata artiklit Sinep (perekond), teiste sinepiks kutsutavate taimeliikide kohta artiklis Kapsasrohi.* |

---

Kuus varianti sinepist:  
 • valge sinepi seemned • jahvatatud valge sinep  
• tavaline lauasinep • Baieri magus sinep  
• Dijoni sinep • Mustadest seemnetest Prantsuse sinep
**Sinep** (ka **lauasinep**) on pastataoline teravamaitseline maitseaine, mida saadakse mõnede sinepi või kapsasrohu perekonda kuuluvate taimede, eelkõige valge sinepi (*Sinapis alba*), sarepta sinepi (*Brassica juncea*) ja musta sinepi (*Brassica nigra*) seemnetest.

Eestis on ajalooliselt olnud tuntud eelkõige kibedad sinepid, millele annavad maitse sarepta sinep (vene sinepi põhiline koostisosa) ja must sinep (veidi vähem kibe). Samas on maailmas levinud ja populaarsed ka mitmesugused mahedad ja magusad sinepid. Traditsiooniliselt tarvitatakse sinepit Eestis rasvaste lihatoitude, nagu süldi ja seaprae kõrvale. Slaavi maades kasutatakse sinepit aga ka näiteks hernesupi kõrval.

Eesti vanim sinepimark on Põltsamaa sinep, mida valmistatakse juba 1960. aastatest. Nüüdseks on selle tootja Põltsamaa Felix.

Välislingid
-----------

* Urmas Kokassaar. Sinep kui tulekahju keelel: Õigesti valitud sinep muudab maitsva toidu lausa hõrgutiseks EPL, 2. jaanuar 2001
* Kaire Kenk. Eestlased eelistavad kanget sinepit Õhtuleht/Toidutare, 12. aprill 2004
**Jomala** [jummala] on vald Soomes Ahvenamaa maakonnas Ahvenanmanneri keskosas Maarianhaminast põhjas.

Jomala vald on Ahvenamaa maavaldade seas suurima elanike arvuga (30. septembril 2008 oli see 3912).

Pindala on 143,39 km² (sealhulgas 0,82 km² siseveekogusid). Lisandub 543,66 km² mereterritooriumi, millega koos on pindala 687,05 km².

Ametlik keel on rootsi keel, mis on 92,6% elanike emakeel.

Jomala vallas asub Ahvenamaa ainuke lennuväli.

Nimest
------

Jomala nimi on iidne, pärinedes rootslaste asustuse eelsest ajast. Kohapeal võib tänini kuulda arvamust, et see on lihtsalt nimi, millel pole muud tähendust. Rootsikeelses Wikipedias on teisejärgulisena esitatud ka nime seletamise katse rootsi keele abil.

Kuulmise järgi on eestlastele ja soomlastele nime tähendus kohe selge – hääldus on "jumala". Soomlased tahaksid uskuda ja arukamad rootslased on seda ka valmis möönma, et Jomala nimi on kuidagi seotud jumalaga. Tegemist ongi iidse kultuspaigaga, Ahvenamaa südamega, mida tähistab ka Ahvenamaa vanim kivikirik. Nimi on kohale antud siiski lõuna, mitte ida poolt ehk nimi pole mitte soome, vaid eesti (saare) päritolu.

Jomala nime jumalikku päritolu kinnitab kaudselt ka naaberküla nimi Gottby (Jumalave(e)re). Valla külade nimistus on veelgi ilmselgelt eesti päritolu nimesid – Kila ehk küla.

Jomala nime ajaloolised kirjaviisid: *Jumala* 1351; *Jwmala* 1356; *Jomalum* 1414; *Jomala* 1486; *Jwmala* 1494.

Külad
-----

Andersböle, Björsby, Buskböle, Dalkarby, Djurvik, Gottby, Gölby, Hammarudda, Hinderböle, Ingby, Jomalaby, Karrböle, Kila, Kungsöby, Möckelby, Möckelö, Norrsunda, Rasmansböle, Ringsböle, Sviby, Södersunda, Torp, Ulvsby, Vargsunda, Västansunda, Västerkalmar, Ytterby, Ytternäs, Ödanböle, Önningeby, Österkalmar, Överby.

Vaatamisväärsused
-----------------

Jomala kirik 1991. aastal
Jomala kirik on pühitsetud Ahvenamaa patroonile pühale Olavile. See on vanim kivikirik nii Soomes kui ka Ahvenamaal ja asub Prästgårdeni külas. Vanimad osad kirikust on pärit 1260.–1280. aastatest. Kirikul on 52 meetri kõrgune torn. Kirikut laiendati 19. sajandil.

Kirikuaeda on maetud Soome ja Ahvenamaa poliitik Julius Sundblom (22.06.1865–23.08.1945), kes taotles Ahvenamaa ühendamist Rootsiga.

Tuntud jomalalasi
-----------------

* Georg Alanus (1609–1664), esimene Soome loodusteaduste professor (1640–1648) Turu Akadeemias
* Janne Holmén (s 1977), maratonijooksja (EM-i kuld München, 2002)

Sõprusvallad
------------

* Knivsta kommun, Uppsala lään, Rootsi
* Pihtla vald, Saaremaa, Eesti

Viited
------

1. ↑  Kaupunkien ja kuntien lukumäärät ja väestötiedot, vaadatud 15.02.2019.

Välislingid
-----------

* Jomala valla koduleht

| * v
* r
Ahvenamaa maakonna vallad |
| --- |
| 
Brändö vald **·**  Eckerö vald **·**  Finströmi vald **·**  Föglö vald **·**  Geta vald **·**  Hammarlandi vald **·**  Jomala vald **·**  Kumlinge vald **·**  Kökari vald **·**  Lemlandi vald **·**  Lumparlandi vald **·**  Maarianhamina linn **·**  Saltviki vald **·**  Sottunga vald **·**  Sundi vald **·**  Vårdö vald | Ahvenamaa vapp |
**Diskreetse Mango Trio** on pärimusmuusikat, peamiselt regilaule, rokivõtmes esitav eesti ansambel. Vaatamata ansambli nimele musitseerib selles kaheksa liiget. 

Tallinnas 2003. aastast alates tegutsedes on ansambel proovinud leida kontakti kaasaegse rahvakultuuri (levimuusika erinevate vormide) ja pärimusmuusika vahel. Läbi sellise mõõtme on bänd rajanud oma tee regilaulumaailmast kaasaegse roki maailmani. Bändi muusikat on kuulajad ja ajakirjanikud iseloomustanud eelkõige kui värsket, energilist, lõbusat ja kaasahaaravat.

27. novembril 2006 ilmus plaadifirma hyper.records alt Diskreetse Mango Trio esikalbum "Prigadi-pragadi". Bänd sai "Prigadi-pragadi" eest Eesti Muusikaauhinnad 2007 galal aasta etno-/folkartisti auhinna. Albumi kohta ilmusid positiivsed arvustused kõigis tähtsamates muusikaga seotud Eesti väljaannetes.

Bändi värske lähenemine pärimusmuusikale on regilaulu viinud sinna, kus see varem figureerinud pole. Bändi raadiosingleid "Hobusemäng" ja "Must naine" saatis edu – lood leidsid hulgalist esitamist nii riigi- kui ka eraraadiotes. Raadio 2 edetabelis R2 Top 20 püsisid mõlemad singlid üle 20 nädala.

Diskreetse Mango Trio on andnud Eestis ligi viiskümmend kontserti. Nende hulgas on ka esinemisi nimekatel folk- ja rokkmuusikafestivalidel (Viljandi Folk, MAAjaILM, Regiöö).

Üles on astutud nii ETV ("Värskelt õhus", "Terevisioon", "Jõulutunnel") kui ka TV3 ("Suveõhtu Pärnus", "Kahvel") eetris. "Musta naist" esitleti tunnipikkuse otse-eetrikontserdiga Raadio 2 populaarses saates "R2 Live". 

2006. aasta sügisel valiti Diskreetse Mango Trio "Hobusemänguga" osalema Balti Uue Muusika Edetabelis, mida kajastavad nii Läti kui ka Leedu televisioon ja raadiod.

27. novembril 2014 valmis teine kauamängiv – "Teestelu". Sellelt albumilt on avaldatud varem raadiosingleid: 2007 – "Hea mees"; 2009 – "Mehed, mis te mind meelitate"; 2014 – "Piisa Viina" ja "Kubjas".

Liikmed
-------

* Leele Lattikas (laul)
* Lemmo Lattikas (laul, akordion, parmupill)
* Kristjan Pilt (kitarrid)
* Oliver Laanet (kitarrid)
* Rando Lester (basskitarr)
* Kairi Pruul (viiul)
* Janek Koldekivi (trummid, djembe)

### Endised liikmed

* Riin Sikka (viiul)
* Janno Pokk (viiul)
* Mauri Sööt (laul)
* Margit Errapart (laul)

Helikandjad
-----------

* "Prigadi-pragadi" (album; 2006)
* "Hea mees" (singel; 2007)
* "Mehed, mis te mind meelitate" (singel; 2009)
* "Piisa Viina" (singel; 2014)
* "Kubjas" (singel; 2014)
* "Teestelu" (album; 2014)

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
* Lehekülg *MySpace'*s
* Soundcloud
* Madis Taras: "Diskreetse Mango Trio avaldas uue singli "Hea mees"", Eesti Päevaleht, 5. detsember 2007 (foto)
**Salvatore Bonanno** (hüüdnimi **Bill**; 5. november 1932 – 1. jaanuar 2008) oli USA mafiooso Bonanno perekonnast, Joseph Bonanno poeg. 

Kümneaastasena sai Bill kõrvanakkuse ning vanemad saatsid ta Long Islandilt Hempsteadist Tucsonisse Arizona osariiki. 15-aastaselt viis Bill oma koolikaaslased muuseumi asemel vaatama katoliku kiriku poolt keelatud filmi "Amber Forever". Selle eest keelati tal ühiselamus elamine ning ta pidi elama motellis. 

Pärast keskkooli õppis Bill Arizona Ülikoolis, mis jäi tal pooleli. 

Algul juhtis Bill oma isa legaalseid ärisid. Hiljem sai temast Bonanno perekonna *consigliere*. Paljud selle organisatsiooni liikmed pidasid Billi liiga kogenematuks ja intellektuaalseks. Pingeid tekitas Bill Bonano nõuanne loobuda narkokaubandusest. 

Aastal 1956 abiellus ta Rosalie Profaciga, kes kuulus Profaci (praegu Colombo) maffiaperekonda. 

1950ndatel, maffiale rahututel aegadel läks ta peitu Californiasse, et vältida vandekohtu ees tunnistuste andmist. Sel ajal sai vananeva Joseph Bonnano asemel Bonnano perekonna juhiks Gaspar DiGregorio. 

28. jaanuaril 1966 tehti Bill Bonannole, kes oli püüdmas maffias rahu taastada, New Yorgis DiGregorio korraldusel atentaat (Troutman Streeti tulistamine). Ta jäi 20 lasust hoolimata terveks. Sellest intsidendist sai alguse banaanisõda. Pärast Joseph Bonnano surma 1968 tehti rahu, mis nägi ette, et Bill taandub maffiast ning jääb koos perekonnaga elama Arizonasse. 

Bill asus koos abikaasaga elama Tucsonist 20 miili põhja pool paiknevasse 3300-aakrisesse karjakasvatus- ja puuvillarantšosse, osaledes siiski ka organiseeritud kuritegevuses. Pärast 1968. aastat oli Bill Bonanno kokku 12 aastat vangis. Aastal 1985 mõisteti ta süüdi eakatelt californialastelt remondi ettekäändel raha väljapetmise eest. 

Bill Bonanno tegutses aeg-ajalt ka teleprodutsendina, tegeldes peamiselt Bonanno maffiaperekonna minevikku käsitlevate miniseriaalide ja filmidega. Koostöös Gay Talesega valmis samateemaline raamat "Honor Thy Father". Nii Bill kui ka Rosalie Bonanno avaldasid hiljem oma mälestused. Bill Bonanno autobiograafiline raamat "Bound by Honor: A Mafioso's Story" ilmus 1999. Samuti oli ta 1999. aasta telefilmi "Bonanno: A Godfather's Story" kaasstsenarist. Selles filmis mängis teda Tony Nardi. 

Bill Bonanno suri 1. jaanuari hommikul 2008 südamerabandusse. Ta maeti oma isa kõrvale kalmistule Holy Hope Cemetery and Mausoleum.
**Salvatore Quasimodo** (20. august 1901 – 14. juuni 1968) oli itaalia luuletaja ja tõlkija. 1959. aastal sai ta Nobeli kirjandusauhinna.

Nobel
Nobeli kirjandusauhinna laureaat

1901 Prudhomme • 1902 Mommsen • 1903 Bjørnson • 1904 F. Mistral, Echegaray • 1905 Sienkiewicz • 1906 Carducci • 1907 Kipling • 1908 Eucken • 1909 Lagerlöf • 1910 von Heyse • 1911 Maeterlinck • 1912 Hauptmann • 1913 Tagore • 1915 Rolland • 1916 von Heidenstam • 1917 Gjellerup, Pontoppidan • 1919 Spitteler • 1920 Hamsun • 1921 France • 1922 Benavente • 1923 Yeats • 1924 Reymont • 1925 Shaw • 1926 Deledda • 1927 Bergson • 1928 Undset • 1929 Mann • 1930 Lewis • 1931 Karlfeldt • 1932 Galsworthy • 1933 Bunin • 1934 Pirandello • 1936 O'Neill • 1937 du Gard • 1938 Buck • 1939 Sillanpää • 1944 Jensen • 1945 G. Mistral • 1946 Hesse • 1947 Gide • 1948 Eliot • 1949 Faulkner • 1950 Russell • 1951 Lagerkvist • 1952 Mauriac • 1953 Churchill • 1954 Hemingway • 1955 Laxness • 1956 Jiménez • 1957 Camus • 1958 Pasternak • 1959 Quasimodo • 1960 Perse • 1961 Andrić • 1962 Steinbeck • 1963 Seféris • 1964 Sartre • 1965  Šolohhov • 1966 Agnon, Sachs • 1967 Asturias • 1968 Kawabata • 1969 Beckett • 1970 Solženitsõn • 1971 Neruda • 1972 Böll • 1973 White • 1974 Johnson, Martinson • 1975 Montale • 1976 Bellow • 1977 Aleixandre • 1978 Singer • 1979 Elýtis • 1980 Miłosz • 1981 Canetti • 1982 García Márquez • 1983 Golding • 1984 Seifert • 1985 Simon • 1986 Soyinka • 1987 Brodski • 1988 Mahfuz • 1989 Cela • 1990 Paz • 1991 Gordimer • 1992 Walcott • 1993 Morrison • 1994 Ōe • 1995 Heaney • 1996 Szymborska • 1997 Fo • 1998 Saramago • 1999 Grass • 2000 Gao • 2001 Naipaul • 2002 Kertész • 2003 Coetzee • 2004 Jelinek • 2005 Pinter • 2006 Pamuk • 2007 Lessing • 2008 Le Clézio • 2009 Müller • 2010 Vargas Llosa • 2011 Tranströmer • 2012 Mo • 2013 Munro • 2014 Modiano • 2015 Aliaksijevič • 2016 Dylan • 2017 Ishiguro • 2018 Tokarczuk • 2019 Handke • 2020 Glück • 2021 Gurnah • 2022 Ernaux
Bodenwerder
**Bodenwerder** on linn ja vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Holzmindeni kreisis. Valla pindala on 28,92 km². 31. detsembril 2017 elas seal 5562 inimest. Linn on tuntud parun Münchhauseni sünni- ja elupaigana (*Münchhausenstadt)*.

Linn asub Weseri jõe ääres, Hamelnist ülesvoolu, kohas, kus jõgi küngaste vahelt läbi pressib.

Ajalugu
-------

Asula sai linnaõiguse 1287. aastal rüütel Heinrich II von Homburgilt. 1289. aastal oli seal juba oluline sild üle jõe, mis ühendas Hameln-Paderborni ja Einbeck-Frankfurti. 1340. aasta paiku oli mõisahärraks üks Homburgi Bodo, kes algatas linnaplaani müüride ja tornidega. Temalt sai linn nime, mis tähendab Bodo saart.

1750. aastal jäi parun Münchhausen, kes oli sündinud Bodenwerderis, seal pensionile ja jutustas sõpradele oma kuulsaid lugusid. Ta suri 1797. aastal ja maeti sinna. Linn omandas tema maja 1935. aastal ja seda kasutati raekojana; lisati Münchhauseni tubamuuseum.

Transport
---------

Rongiühendus peatati 1982. aastal.

Kunst ja kultuur
----------------

Igal aastal mais antakse välja Münchhauseni auhind meelelahutuse eest.

Vaatamisväärsused
-----------------

Münchhauseni muuseum ja mälestusmärk, samuti tema haud Kemnade kloostrikirikus on märkimisväärsed turismisihtkohad. Linnas on ka gooti kirik Stadtkirche Sankt Nikolai. Linna ümber on jäänukid keskaegsetest kindlustustest.

Tuntud inimesi
--------------

* Jonatan Briel (1942–1988), kirjanik, filmirežissöör ja stsenarist, asutas 1962. aastal noorte filmistuudio Jugendfilmstudio Holzminden
* Karl Friedrich Hieronymus von Münchhausen (1720–1797), tuntud kui parun Münchhausen

Viited
------

1. ↑  Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Register of German municipalities (4th quarter 2022), vaadatud 12.02.2023.

Välislingid
-----------

* www.bodenwerder.de


Holzmindeni kreisi vallad

* Arholzen
* Bevern
* Bodenwerder
* Boffzen
* Brevörde
* Deensen
* Delligsen
* Derental
* Dielmissen
* Eimen
* Eschershausen
* Fürstenberg
* Golmbach
* Halle
* Hehlen
* Heinade
* Heinsen
* Heyen
* Holenberg
* Holzen
* Holzminden
* Kirchbrak
* Lauenförde
* Lenne
* Lüerdissen
* Negenborn
* Ottenstein
* Pegestorf
* Polle
* Stadtoldendorf
* Vahlbruch
* Wangelnstedt
**Salvius Iulianus** (u 110 – u 170) ehk **Lucius Octavius Cornelius Publius Salvius Iulianus Aemilianus** oli Põhja-Aafrika päritolu Vana-Rooma tunnustatud jurist, ametnik ja poliitik. Ta oli aktiivne imperaatori Hadrianuse (valitses 117–138), Antoninus Piusi (valitses 138–161) ja Marcus Aureliuse (valitses 161–180) ajal. Ta suri Marcus Aureliuse ja Lucius Veruse (valitses 161–169) valitsemisajal. Salvius Iulianus oli kõrgklassikalise ajastu tähtsaim jurist Celsuse kõrval.

Elukäik
-------

Salvius Iulianus pärines Itaaliast pärit kaupmehe perekonnast. Ta oli imperaator Hadrianuse kvestor, preetor (arvatavasti 135–138), riigi- ja sõjakassa prefekt, konsul (aastal 148) ning seejärel kuberner Alam-Germaanias, Põhja-Hispaanias ja Aafrikas. Salvius Iulianus oli imperaatori nõukogu liige nii Hadrianuse, Antoninus Piusi, Marcus Aureliuse kui Veruse ajal. Iulianus oli ka viimane teadaolev sabiniaanide koolkonna juht.

Teosed
------

Salvius Iulianuse põhilised tööd on peamiselt esitatud "Digesta" 90 raamatus, mis arvatavasti Antoninus Piuse ajal lõpetati. Salvius Iulianus on kirjutanud töid mitmel teemal, peamiselt eraõiguse kohta. Paljud Iulianuse tekstid on kirja pannud tema õpilane Africanus. Salvius Iulianus on palju mõjutanud hilisemat pretsedendiõigust. Iulianus on kirjutanud kommentaare juristide Minciuse ja Urseius Feroxi tööde kohta.

Imperaator Hadrianuse korraldusel koostas Iulianus *edictum perpetuum*’i ehk igavese edikti. Iulianus andis lõpliku, õiguskorrale vastava redaktsiooni ediktile, mida seni olid ametisse astumisel koostanud ja kuulutanud linnapreetorid.

Iulianust on palju tsiteerinud hilisemad juristid (nt Ulpianus). Tema seisukohti on omaks võtnud paljud hilisemad juristid. Ka imperaator Justinianus pidas Iulianusest lugu ning nimetas teda *summae auctoritatis hominem* (kõrgeima autoriteediga inimene) (Cod. lust. 4,5,10,1).

Viited
------

1. ↑  Jolowicz, H.F. Nicholas, B. Historical Introduction to the Study of Roman Law. Cambridge: Cambridge University Press 1932, lk 384
2. 1 2 3  P. Bonfante. Antiigileksikon, lk 220; 346–347
3. 1 2 3 4  Stolleis, M. Juristen: ein biographisches Lexikon: von der Antike bis zum 20. Jahrhundert. C.H.Beck, 2001, lk 327
4. ↑  Buckland, W.W. A Text-Book of Roman Law from Augustus to Justinian. Cambridge: Cambridge University Press 1923, lk 29
5. ↑  Tamm, D. Roman law and European legal history. DJØF Publishing, 1997, lk 27

Kirjandus
---------

* Tamm, D. Roman law and European legal history. Kopenhaagen: DJØF Publishing, 1997
* Stolleis, M. Juristen: ein biographisches Lexikon: von der Antike bis zum 20. Jahrhundert. München: C.H. Beck, 2001
* Buckland, W.W. A Text-Book of Roman Law from Augustus to Justinian. Cambridge: Cambridge University Press, 1923
* Jolowicz, H.F. Nicholas, B. Historical Introduction to the Study of Roman Law. Cambridge: Cambridge University Press, 1932
* Dirk Harke, J. Römisches Recht. Von der klassischen Zeit bis zu den modernen Kodifikationen. München: C.H. Beck, 2008
**Salzach** on jõgi Alpides, Inni suurim lisajõgi. 

Salzach algab Austrias Kitzbüheli Alpides 2300 m kõrgusel merepinnast. Ta voolab ülemjooksul Kõrg-Tauerni ja Salzburgi Alpide vahelises orus itta. Seejärel pöördub ta põhja ja murrab läbi Salzburgi Alpide. Alamjooksul voolab Salzach läbi Baieri kiltmaa ja suubub Saksamaal Braunau lähedal 344 m kõrgusel merepinnast paremalt Inni. 

Suurim jõeäärne linn on Salzburg. 

Jõe pikkus on 225 km, millest 59 km moodustab Saksamaa ja Austria vahelise piiri. Jõe valgla on 6700 km². Keskmine vooluhulk on 11 km enne suuet Burghausenis 251 m³/s.

Saksamaal on võimalik umbkaudu 40 km ulatuses (Laufenist Burghausenini) jõekaldal jalutada.

Ajalugu
-------

Salzachi nimi tuleb saksa sõnast *Salz*, mis tähendab soola. Enne raudteede rajamist 19. sajandil oli jõgi tähtis soolatransporditee.

Kuni 1791. aastani oli jõe ametlik nimi **Salza**.

1571. aastal oli jõel üleujutus, milles hukkus 2226 inimest. 25. juunil 1786 toimunud üleujutuse kõrgveemärk on linnas tänapäevani alles. 14. septembril 1899 mõõdeti vooluhulgaks 2300 m³/s, 7. septembril 1920 2200 m³/s ja 13. augustil 1959 2100 m³/s.

Suurveed on sageli kahjustanud üle jõe ehitatud sildu. 1959. aasta üleujutus viis ära koguni üle Salzachi viiva kiirtee silla.
Turniiri kaasvõitja Valgevene suurmeister Aliaksiej Aliaksandraŭ
Turniiri kaasvõitja Läti suurmeister Arturs Neikšāns
 Turniiri kaasvõitja Eesti suurmeister Kaido Külaots
**Ilmar Raua 50. mälestusturniir** oli 2016. aastal Viljandis peetud Ilma Raua mälestusturniir males. 

27. juunist kuni 3. juulini 2016 Viljandis asetleidnud 55 osavõtjaga rahvusvahelise turniiri koosseis oli komplekteeritud peamiselt Eesti maletajaist. Turniiril osales mitu külalissuurmeistrit: Lätist Arturs Neikšāns ja Normunds Miezis, Leedust Aloyzas Kveinys, Valgevenest Aliaksiej Aliaksandraŭ ja Mikita Majoraŭ ning Ameerika Ühendriikidest Jaan Ehlvest. 

Lätit esindasid lisaks suurmeistritele rahvusvaheline meistrid Ņikita Meškovs, Toms Kantāns ja Rolands Bērziņš. Soomet esindas meister Tommi Luukkonen, Poolat naiste rahvusvaheline meister Anna Kantane.

Eesti maleparemikust osalesid suurmeistrid Kaido Külaots, Meelis Kanep ja Igor Švõrjov ning rahvusvahelised meistrid Olav Sepp, Tarvo Seeman ja Ottomar Ladva. Kaasa tegid ka tulevased rahvusvahelised meistrid Juri Krupenski, Andrei Šiškov ja Ilja Siroš.

Turniiri peakohtunik oli FIDE arbiiter Marek Kolk, kohtunik Gert Elmaste ja turniiridirektor Toomas Valgemäe. Mängiti Šveitsi süsteemis 9 vooru.

Turniiri lõpptulemus
--------------------

Turniiril jagasid esikohta neli maletajat: Aliaksandraŭ, Neikšāns, Meškovs ja Külaots. 

Naistest oli edukaim poolatar Anna Kantane (üldarvestuses 24. koht). Järgnesid Mai Narva (26. koht) ja Triin Narva (33. koht).

### Paremusjärjestus

* 1.–4. Aliaksandraŭ, Neikšāns, Meškovs ja Külaots 6,5 punkti
* 5.–9. Ehlvest, Kantāns, Krupenski, Seeman ja Miezis 6 p
* 10.–17. Majoraŭ, Ladva, Siroš, Kanep, Vovk, Švõrjov, Luukkonen ja Abozenko 5,5 p
* jt

  

* Jaan Ehlvest, turniiri 5.–9. koht
* Toms Kantāns, turniiri 5.–9. koht
* Normunds Miezis, turniiri 5.–9. koht
* Mikita Majoraŭ, turniiri 10.–17. koht

Viited
------

1. ↑  lmar Raud Memorial Tournament Viljandi 27.06-03.07. 2016. chess-results.com

Välislingid
-----------

* Külaots jagas Ilmar Raua mälestusturniiril esikohta. sport.delfi.ee, 4. juuli 2016
Bodil Biørn
**Bodil Catharina Biørn** (27. mai 1871 Kragerø vald – 22. juuli 1960 Oslo) oli norra misjonär.

Sündis Norras Kragerøs jõuka laevaomaniku peres. 

Pärast õendusabi õppimist Saksamaal 1905. aastal, siirdus ta misjonäritööle praegustele Ida-Türgi aladele Elazıği ja Muşi provintsi (tol ajal Osmanite riigi alad). Olles armeenia genotsiidi tunnistajaks, kandis hoolt orbude ja leskede eest ning avas koos teiste misjonäridega kliinikuid ja koole. Samuti tegi ta päevikusissekandeid ja fotosid, jäädvustades nii sealseid sündmusi ja eluolu.

Hiljem hoolitses Bodil Biørn armeenia orbude eest Süürias, Armeenias ja Türgis. Aastal 1922 avas ta Alekhsandrapolis (tänapäeval Gjumri) lastekodu "Lusaghbyur", pälvides nii armeenlastelt hüüdnime "Emake Katharine". Kuni 1935. aastani töötas ta Süüria ja Liibanoni armeenia pagulastega.

Bodil Biørn ei abiellunud kunagi, aga ta lapsendas 2-aastase genotsiidi üleelanud poisslapse Rafaeli, kes Norras ristiti Nanseniks.

Biørn suri Oslos 22. juulil 1960.

Mälestuse jäädvustamiseks on tema sünnilinnas Kragerøs püstitatud mälestusmärk.

Tema elu ja tegevuse mälestuseks on 2015. aastal valminud dokumentaalfilm "Päästekaart".

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  "Bodil Biørn (1871–1960)". *Armenian Genocide Museum-Institute koduleht*. Vaadatud 25. märts 2018.
**Salwa Eid Naser** (sünninimi Ebelechukwu Agbapuonwu; sündinud 23. mail 1998) on Nigeerias sündinud Bahreini kergejõustiklane, kes on spetsialiseerunud 400 meetri jooksule. Ta on 2019. aasta maailmameister isikliku rekordiga 48,14 ja esimene Aasia naine, kes on tulnud maailmameistriks. Ta on 2015. aasta kergejõustiku noorte maailmameistrivõistluste ja 2015. aasta sõjaväelaste maailmameistrivõistluste kuldmedalist ning 2017. aasta maailmameistrivõistlustel hõbemedalist. Ta on Indoneesias Jakartas peetud 2018. aasta Aasia mängude kuldmedalist mängude rekordiga 50,09.

Ebelechukwu Agbapuonwu sündis Nigeerias Anambra osariigis. Ta hakkas jooksma kooli ajal üheteistkümneaastaselt ja keskendus 400 m distantsile. Ta oli 2013. aasta koolide meister Port Harcourtis. 2014. aastal vahetas ta truuduse Bahreini vastu, pöördus islami usku ja muutis oma nime. Algselt juhendas teda Nigeerias John George Obeya. Küsimusele oma uuele riigile ülemineku kohta väljendas ta, et on kolimisega rahul ja ei soovi oma suhetest Nigeeria Kergejõustiku Föderatsiooniga pikeneda, öeldes: "Mul pole AFN-ile midagi öelda". 

Bahreinis Riffas asuv Naser saavutas oma esimese edu 2014. aasta Araabia juunioride kergejõustiku meistrivõistlustel, kus ta sai kuldmedali nii 200 kui ka 400 meetri jooksus. Pärast seda saavutust hakkas ta sporti tõsisemalt võtma ning tegi 2014. aasta noorte olümpiamängude Aasia katsetel 400 m jooksus uueks ajaks 54,50 sekundit. Ta parandas pidevalt noorte olümpiamängudel veelgi oma aega, joostes esimeses voorus 53,95 sekundit. Finaalis võitis ta hõbemedali Austraalia sportlase Jessica Thorntoni järel uue isikluku rekordiga 52,74 sekundit. 

Naser alustas koostööd Bulgaaria endise sportlase Yanko Bratanoviga, kes juhendas ka kaasmaalast Kemi Adekojat. Bulgaarias püstitas ta 2015. aasta alguses juunioride riiklikud rekordid 100 meetri jooksus 11,70 sekundit ja 200 meetri jooksus 23,03 sekundit. Ta kinnitas end 2015. aasta Aasia noorte kergejõustiku meistrivõistlustel kuldmedaliga mandri parimaks jooksjaks oma vanuserühmas. Seejärel jooksis ta end 2015. aasta maailma noorte võistlusel maailma parimate hulka.

Finaalis edestas ta soosikuks peetud ameeriklast Lynna Irbyt ning saavutas kuldmedali elu parima tulemusega – 51,50 sekundit. Hidžaabiga joostes jõudis ta finaali päev pärast ramadaani, mis võimaldas tal pärast võistlust normaalselt süüa. Selle võiduga oli ta pärast maailmameister Maryam Yusuf Jamalit teine Bahreini naine, kes on maailmameistriks tulnud. Tema taktikalist jooksu kiitis kümnevõistluse maailmarekordi omanik Ashton Eaton, kes kutsus teda tasustatud reisile, et treenida temaga kolm päeva. 

Naser tuli esimest korda täiskasvanute maailmameistriks 2015. aasta oktoobris toimunud sõjaväe maailmamängudel. Võisteldes 2012. aasta olümpialaste Bianca Răzori ja Nataliya Pyhyda vastu, võitis ta 400 m jooksu isikliku rekordiga 51,39 sekundit ja oli täiskasvanute arvestuses selle võistluse läbi aegade noorim võitja.

Välislingid
-----------

* 291818 Salwa Eid Naser Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel Muuda Vikiandmetes
* Salwa Eid Naser veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Salvätikutehnika** ehk ***decoupage*** on käsitöötehnika, mille juured ulatuvad 12. sajandi Hiinasse. 

Nimetus *decoupage* pärineb 17. sajandist, kui see tehnika Prantsusmaal ja Itaalias väga populaarseks muutus. Ajaloost on teada, et salvrätitehnikat hindasid ja harrastasid näiteks Marie Antoinette, Madame de Pompadour ja Beau Brummell. 

Salvrätitehnikat kasutatakse lillepottide, tekstiili, karbikeste, mööbli, kaartide jms kaunistamisel. Esmalt rebitakse või lõigatakse salvrätikust välja soovitud pilt või pildikesed ja võetakse salvrätik ühekihiliseks, et salvrätt oleks hästi õhuke. Seejärel asetatakse see soovitud pinnale, kaetakse ettevaatlikult läbipaistva lakiga ja lastakse kuivada. Seejarel on pilt kleepunud karbile või papile ning osaliselt ka läikiv. 

Selle kõrvalt võib tausta kaunistada või värvida akrüülvärvidega.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. veebruar 2014. Vaadatud 14. veebruaril 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**"Iialgi"** on eesti ansambli Violina neljas singel albumilt "Maagiline", kus teeb kaasa ka Birgit Õigemeel. Loo viisi ja sõnad on kirjutanud Timo Vendt, Mihkel Mattisen ja Kerli Kõiv. Laul on välja antud 2010. aasta mais.

"Oleme väga rõõmsad, et Kerli soovis oma panuse anda just meie singlile, üldjuhul ta ju eesti artistidele lugusid ei kirjuta," kommenteerisid Violina tüdrukud. 
"Tunnistan ausalt, et kui mulle tehti ettepanek loos osaleda, suhtusin sellesse üsna kahtlevalt. Mul oli just välja tulnud duett Koit Toomega ja järjekordne ühistöö ei tundunud hetkel õige. Kui aga lugu kuulsin, otsustasin siiski kaasa lüüa ja praegu tean kindlalt, et tegin ainuõige otsuse. Koostöö Violinaga oli väga meeldiv ning aitäh Kerlile, kes väga hea loo kirjutas," ütles Birgit Õigemeel.
"Kuuldes lugu esmakordselt, oli kohe selge, et nii heale loole peab olema ka väga hea esitaja ning super, et Birgit oli nõus oma hääle meile andma," lisab Violina kolmik.

Lugude nimekiri
---------------

1. "Iialgi" (koos Birgit Õigemeelega) - 3.36

Viited
------

1. ↑  Kuula: Violina, Birgit Õigemeele ja Kerli Kõivu koostööst sündis singel "Iialgi" publik.delfi.ee. Vaadatud 31.10.2011
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib linnast Venemaal; Valgevene linna kohta vaata artiklit Lubań (Valgevene), Poola linna kohta vaata artiklit Lubań (Poola)* |

---

**Ljuban** on linn Venemaal Leningradi oblasti Tosno rajoonis. Asub 85 km Peterburist kagus, Tigoda jõe ääres.

Asulat on esmamainitud 1499. aastal. Linnaõigused sai 1912. aastal.

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.

Välislingid
-----------

* Ljuban entsüklopeedias "Мой город"

Leningradi oblasti vapp
Leningradi oblasti linnad

Boksitogorsk  | Gattšina  | Jaanilinn  | Kamennogorsk  | Kingissepp  | Kiriši  | Kirovsk  | Kommunar  | Kudrovo  | Ljuban  | Lodeinoje Pole  | Luga  | Murino  | Nikolskoje  | Novaja Ladoga  | Otradnoje  | Pikaljovo  | Podporožje  | Primorsk  | Priozersk  | Schlüsselburg  | Sertolovo  | Sjasstroi  | Slantsõ  | Sosnovõi Bor  | Svetogorsk  | Tihvin  | Tosno  | Viiburi  | Volhov  | Volossovo  | Vsevoložsk  | Võssotsk
**Igor Petrovõtš Smeško** (ukraina keeles Ігор Петрович Смешко; sündinud 17. augustil 1955 Hrõstõnivkas Tšerkassõ oblastis Ukraina NSV-s) on Ukraina poliitik ja tehnikateadlane, tehnikadoktor (1992), professor (1992), kindralpolkovnik (2004), erakorraline ja täievoliline suursaadik (2004).

Haridus ja elukäik
------------------

Semaško lõpetas 1977. aastal kuldmedaliga Kirovi-nimelise Kiievi Kõrgema Seniitraketi-insenerikooli raadiotehnikainsenerina, seejärel samas 1982. aastal adjunktuuri ja 1991. aastal Vassilevski-nimelise Maavägede Õhutõrjekaitse Sõjaväeakadeemia doktorantuuri. 2002. aastal sai ta Tarass Ševtšenko nimelisest Kiievi Rahvusülikoolist õigusteaduse erialal juristi diplomi. Täiendas end 1996. aastal Harvardi Ülikooli John F. Kennedy School of Governmentis riikliku julgeoleku valdkonnas.

Kaitses 1982. aastal tehnikateaduste kandidaadi väitekirja juhitavate rakettide juhtimissüsteemide alal ja sai 1992. aastal tehnikadoktori kraadi sõjaküberneetika alal.

Oli aastatel 1997–2000 Ukraina Kaitseministeeriumi Luure Peavalitsuse ülem ja 2003–2005 Ukraina Julgeolekuteenistuse (SBU) ülem. Pärast erruminekut 2005. aasta detsembris osaleb poliitikas.

Ukraina poliitikas
------------------

2009. aastast juhib poliitilist parteid Jõud ja Au. 2014. aasta oktoobris määras president Petro Porošenko Smeško enda nõunikuks. Smeško kandideeris 2019. aasta Ukraina presidendivalimistel Ukraina presidendiks. Rahvusliku *exit-poll'*i andmetel (31. märts) sai Smeško 6,5% valijate häältest ja jäi selle tulemusega valimistel kuuendaks.[*viide?*]

Tunnustus
---------

* 2004 – Ukraina riiklik preemia teaduse ja tehnika valdkonnas

Isiklikku
---------

Smeško valdab ukraina, vene, inglise, saksa ja prantsuse keelt.

Välislingid
-----------

* Игорь Смешко. Кто за ним стоит? Агент ЦРУ или Украинский Путин. YouTube, 15. veebruar 2019

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Volodõmõr Radtšenko** | **Ukraina Julgeolekuteenistuse ülem**2003–2005 | Järgnev**Oleksandr Turtšõnov** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev' | **Ukraina Kaitseministeeriumi Luure Peavalitsuse ülem**1997–2000 | Järgnev' |
**Merle Erikson** (sünninimi **Merle** **Muda**, sündinud 2. augustil 1972 Emmastes) on eesti jurist ja õigusteadlane. 

Eriksoni peamised uurimisteemad on Eesti, Euroopa Liidu ja rahvusvaheline tööõigus ning Euroopa Liidu sotsiaalpoliitika.

Haridus
-------

Erikson lõpetas 1994. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, 1996. aastal sai sealsamas teadusmagistrikraadi ning 2001. aastal kaitses doktoriväitekirja teemal "Töötajate õiguste kaitse tööandja tegevuse ümberkorraldamisel" (juhendaja Inge-Maret Orgo). 

Ta on käinud täiendusõppel mitmes välismaa ülikoolis, näiteks Kopenhaageni Ülikoolis (1997, 2008, 2009), Helsingi Ülikoolis (1999, 2006), Oslo Ülikoolis (2000), Tsinghua Ülikoolis (2010) ja Tokyo Ülikoolis (2010).

Töö
---

Merle Erikson oli aastatel 1994–2003 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna töö- ja sotsiaalhooldusõiguse lektor ning 2003–2011 töö- ja sotsiaalhooldusõiguse dotsent. Aastatel 2008–2015 oli Merle Erikson õigusteaduskonna õppeprodekaan. 

Alates 2011. aastast on ta Tartu Ülikooli tööõiguse professor.

Teadusorganisatsiooniline tegevus
---------------------------------

Erikson kuulub alates 1997. aastast Rahvusvahelise Õigus- ja Sotsiaalfilosoofia Ühingu Eesti sektsiooni ning oli aastatel 2003–2006 Vabariigi Presidendi õigusekspertide komisjoni liige. 2005. aastast on ta Eesti Akadeemilise Õigusteaduse Seltsi liige ning 2018. aastast selle juhatuse liige.  

Ta on 2017. aastast töövaidluskomisjoni juhataja valimise konkursikomisjoni liige ning 2018. aastast kohtunikueksamikomisjoni liige.

Viited
------

1. 1 2 3  "Eesti Teadusinfosüsteem. Merle Erikson".

Välislingid
-----------

* Merle Eriksoni Google Scholaris
* Merle Eriksoni ResearchGate'is
**Merivarblane** (*Cyclopterus lumpus*) on kala merivarblaslaste sugukonnast, merivarblase perekonna (*Cyclopterus*) ainus liik.

Teaduslikult kirjeldas merivarbast esimesena Carl von Linné aastal 1758.

Merivarblane on oma sugukonna tuntuim esindaja. Tema levila ulatub Hispaania põhjarannikult loode–kirdesuunaliselt Valge mereni, levila hõlmab ka Läänemerd ja Suurbritannia rannikualasid. Põhilevilast eraldi jäävad Islandi rannikupiirkonnad.

Merivarblasel on kerajas keha. See on lühike ja eesotsas tugevasti puhetunud, tagakeha on külgedelt kokku surutud. Kehal kulgeb kummalgi küljel kaks rida luukühmusid. Lõpuseavad on väikesed ja asuvad keha külgedel rinnauimedest eespool. Seljauimi on kaks, aga eesmine neist on peitunud naha alla ega paista välja. Kõhuuimed on muundunud ümmarguseks imikettaks, mille abil kala kividele kinnitub. Sabauim on ümardunud ning selja- ja pärakuuimest selgelt eraldunud.

Vääna-Jõesuu rannikumere merivarblane
Kala on üldvärvilt rohekas, küljed mõnevõrra hallikama varjundiga. 

Kala pikkus on emastel 61 cm ja isastel 51 cm, eluiga küündib 14 aastani. Kala võib kaaluda kuni 5½ kg. Kuid need on maksimummõõtmed, harilikult on kala palju väiksem. Isaskala on tavaliselt 2½–3 dm ja emaskala 3–4 dm pikk. Siiski on merivarblane oma sugukonna kõige suurem kala, sest põhiliselt jääb merivarblaslaste pikkus alla 1 dm.

Merivarblased toituvad bentilistest selgrootutest, peamiselt ussidest ja väikestest koorikloomadest.

Merivarblane saab suguküpseks 3.–4. eluaastal. Barentsi ja Valges meres koeb ta maist juulini. Tavaliselt on isased sinakashallid, aga kudemise ajal muutuvad nende kõht ja uimed tellispunaseks ning selg tumedaks. Emased koevad paari-kolme portsjoniga 79–136 tuhat suurt oranži marjatera, millest igaühe läbimõõt on 2,7 mm. Isased valvavad koetud marja.

Merivarblase marja, maksa ja liha süüakse. Kala ennast soolatakse, suitsutatakse ja vinnutatakse. Kuid Eestis ja Venemaal on ta töönduslikult vähetähtis. Teda püütakse peamiselt Taanis ja Islandil.

Merivarblase mari on roosa, kuid seda värvitakse punaseks või mustaks, et seda oleks parem turustada. Merivarblase mari sisaldab palju valke ja vitamiine.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  "Loomade elu", 4. kd. lk. 427, tahvel 49, joon. 38 ja 242
2. ↑  P.J. Miller, M.J. Loates. "Euroopa kalad" (tõlkinud Tiit Raid). Eesti Entsüklopeediakirjastus 2006, lk. 168
3. ↑  "Loomade elu", 4. kd. lk. 428

Välislingid
-----------

 Merivarblane – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Merivarblane andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
|  | Aegkond | Ajastu |
| --- | --- | --- |
| N | **järgnev** | **järgnev** |
| PROTEROSOIKUM |
| Neoproterosoikum | Ediacara |
| Krüogeen |
| Ton |
| Mesoproterosoikum | Sten (ajastu) |
| Ectas |
| Calymm |
| Paleoproterosoikum | Stather |
| Orosir |
| Rhyac |
| Sider |
| N | **eelnev** |

**Krüogeeni ajastu** on geoloogiline periood, mis kestis 850–630 miljonit aastat tagasi. Ajastu sisaldas Sturtiani ja Marinoan/Varangian jäätumist, mis on teadaolevalt suurimad jäätumised Maa ajaloost. Krüogeeni ajal jäätusid kõik mandrid, mered ja ookeanid. Ekvaatoril oli jää paksus 10 meetrit. Sellisele totaalsele külmumisele aitas kaasa suurema osa maismaa asumisest lõunapoolusel ning kasvuhoonegaaside vähenemine atmosfääris elutegevuse tagajärjel. Seletamatu on, kuidas suutis Maa väljuda totaalsest külmumisest ning miks elu ei hävinenud. Arvatavasti ekvatoriaalses vöötmes merepind ei olnud kogu aeg jääs või oli seal õhuke läbipaistev jää. Vulkaaniliselt aktiivsemas piirkonnas (analoogselt Islandiga) võisid säilida oaasid. Tõenäolisemalt vulkaanide poolt paisatud CO2 tõstis kasvuhoonegaaside taseme piisavaks, mille tagajärjel Maa soojenes ning algas uus geoloogiline Ediacara ajastu.

Krüogeeni ajastul eraldus supermandrist Rodina Baltikumi, Amazonase ja Laurentia Laamad.
Karksi valla vapp.
**Karksi valla vapp** on Viljandi maakonnas asunud Eesti haldusüksuse Karksi valla vapp, aastatel 1995–1999 oli see vapp kasutusel Karksi-Nuia linna vapina.

Vapp kinnitati 7. juulil 1995 Karksi-Nuia linna vapina. Peale Karksi-Nuia linna ja Karksi valla ühinemist ühtseks Karksi vallaks 8. juunil 1999 võeti valla vapina muutmata kujul kasutusele Karksi-Nuia linna vapp.

Vapi kirjeldus
--------------

Kuldsel kilbil on vapi allservast tõusev must, rohelise varrega hundinui. Varre kummalgi küljel on kaks hundinuia lehte.

Põhjendus
---------

Karksi-Nuia valla vapil olev hundinui koos selle varrest hargnevate lehtedega on eelkõige linna nime teisele poolele osutav sümbol. 

Vapikujund viitab ka sellele, et kauni loodusega Karksi-Nuia linn paikneb järve ja seal kasvavate hundinuiadega Karksi-Halliste ürgoru veerul. Hundinui on võrdkujuks kohalike inimeste ärksale vaimule ning raskusi trotsivale visadusele ja töökusele, mis on toonud neile läbi aegade vaimuvara ning jõukust, mida tähistab vapikilbi kuld.

Vaata ka
--------

* Karksi valla lipp

Välislingid
-----------

* Karksi valla sümboolika valla kodulehel
* Karksi valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
**Natalie Jane Imbruglia** (sündinud 4. veebruaril 1975 Sydneys) on Austraalia päritolu poplaulja, laulukirjutaja, näitleja ja modell.

Imbruglia kogus tuntust 1990. aastate alguses Beth Brennani rolliga Austraalia telesarjas "Naabrid". 

Kolm aastat pärast sarjast lahkumist debüteeris Imbruglia lauljana, avaldades rahvusvaheliseks hitiks saanud kaveri Ednaswapi laulust "Torn". Tema debüütalbumit "Left of the Middle" müüdi maailmas enam kui 7 miljonit eksemplari, kokku on ta plaate alates 1997. aastast müüdud üle 10 miljoni.

Aastail 2002–2006 oli kaastegev mitmes L'Oréali reklaamis, seda nii teles kui trükiväljaannetes.

2013. aastal sai Imbruglia naturalisatsiooni korras Suurbritannia kodakondsuse.

Tema vanem õde Laura Imbruglia on laulja ja laulukirjutaja.

Stuudioalbumid
--------------

* "Left of the Middle" (1997)
* "White Lilies Island" (2001)
* "Counting Down the Days" (2005)
* "Come to Life" (2009)
* "Male" (2015)

Välislingid
-----------

* Natalie Imbruglia koduleht
* Natalie Imbruglia andmekogus IMDb (inglise)
Vatla maalinn aerofotol
Linnus maapinnalt
**Karuse linnus** ehk **Vatla linnuse maalinn** ehk **Vatla maalinn** ehk **Linnuse maalinn** oli ringvall-linnus Läänemaal Kotsu muinaskihelkonnas, mis nüüdisajal asub Pärnu maakonnas Lääneranna vallas. Linnamägi asub Vatlast põhja pool Linnuse külas moreenseljaku loodeotsal.

Umbes 1700 ruutmeetri suurust linnuseõue ümbritseb 2–5 m kõrgune ringvall, lääne- ja kaguküljel on väravakoht. 11.–13. sajandil oli linnus arvatavasti muistse Karuse kihelkonna keskus (Henriku Liivimaa kroonikas *Cozzo*).

Linnamäest lõunas, kagus ja põhjas on säilinud muistset kultuurkihti, arvatavasti muinasaja taludest.

Arheoloogilisi väljakavamisi on teinud 1972. aastal Evald Tõnisson.

On oletatud, et Vatla linnamäel asus Henriku Liivimaa kroonikas mainitud Paehalle linnus.

Vaata ka
--------

* Eesti linnuste loend

Viited
------

1. ↑  Sulev Vahtre. Muinasaja loojang Eestis : vabadusvõitlus 1208–1227. Tallinn : Olion, 1990. Lk 169

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Karuse linnus** |

* Karuse linnus kultuurimälestiste riiklikus registris
* Muistised | Vatla Linnuse Maalinn
**Karustamine** on tekstiili pealispinna töötlus, mille tulemusena tekib kangapinnale karvkate ehk karus. Erinevalt narmalise pealispinnaga kangastest nagu frotee, samet, plüüs jt ei moodustu karustus eraldi koelõngast nagu karustussiduse puhul, vaid kanga koelõngade kiududest, mis masinaga kanga pinnale tõmmatakse. Karustatud võib olla kanga üks või mõlemad pooled.

Tehnoloogia
-----------

Karustatavad kangad on tavaliselt tehtud lauge keeruga lõngadest kootud kangastest, nii et karust on lihtne välja harjata. Nii trikotaaž- kui kootud kangaid on võimalik karustada. Algselt karustati kangaid käsitsi uniohaka kuivanud õisikuid või kuivanud takjaid kasutades.

Karustamine toimub karustusmasinas, mille võllid on kaetud nõeltelindiga. Karustamise käigus tõmbavad nõelad aparaatketrusega saadud koelõngadest välja kiuotsakesi, mis moodustavad karvkatte. Karustusmasinaid on kahte tüüpi: liht- ja kaksiktoimemasinad. Lihttoimemasinatel on vähem rullikuid. Rullid liiguvad kangaga ühes suunas, kuid kiiremini kui kangas. Kaksiktoimemasinate korral on iga teine rullik vastukarvastusrull, mille nõelad asetsevad vastupidises suunas. Vastukarvastusrull liigub kangast palju aeglasemalt. Kui karvasturull liigub aeglasemalt kui vastukarvastusrull, siis kangast väljatõmmatud kiud surutakse kangale tagasi ja kanga pind jääb siledam.

Karustatakse enamasti enne värvimist ja trükkimist. Pärast värvimist karus korrastatakse.

Kangad
------

Karustatud kangad on flanell, boiriie, bumasee, bobrik, duvetiin, finett, molton ja kalev.

Enamikku karustatud kangaid kasutatakse rõivatekstiilidena. Karustatud kangas on katsudes pehme ja meeldiv, kanga pind jätab karustuse vahele õhku, mistõttu karustatud kangas on hea soojuseisolaator. Flanellist voodilinad ja flanellsärgid on populaarsed talveperioodil, sest nad on pehmed ja hoiavad sooja.

Viited
------

1. ↑  A. Tervonen. Kangad. Argo, 2016
2. ↑  Karustamine. Kangaste ettevalmistavad ja esteetilised viimistlused. - TTK rõiva- ja tekstiiliteaduskonna rõivaste tehnilise disaini ja tehnoloogia õppematerjal[*alaline kõdulink*]
3. ↑  Karustamine. Kangaste ettevalmistavad ja esteetilised viimistlused. - TTK rõiva- ja tekstiiliteaduskonna rõivaste tehnilise disaini ja tehnoloogia õppematerjal[*alaline kõdulink*]
4. ↑  A. Tervonen. Kangad. Argo, 2016
5. ↑  Karustamine. Kangaste ettevalmistavad ja esteetilised viimistlused. - TTK rõiva- ja tekstiiliteaduskonna rõivaste tehnilise disaini ja tehnoloogia õppematerjal[*alaline kõdulink*]
**Natalia Netšunajeva** (1972. aastani Natalia Pokrovskaja; sündinud 21. juulil 1948 Leningradis) on Vene päritolu Eesti keeleteadlane.

Elulugu
-------

Natalia Netšunajeva on teenistuja tütar.

1966. aastal lõpetas Netšunajeva Vladivostoki 6. Keskkooli, 1971 Kaug-Ida Riikliku Ülikooli ning 1978 Leningradi Ülikooli aspirantuuri. 1978. aastal kaitses ta LÜ-s filoloogiakandidaadi kraadi ja 2000. aastal Tallinna Pedagoogikaülikoolis doktorikraadi vene filoloogias väitekirjaga "Минея как тип славяно-греческого средневекового текста" (Tallinn, 2000).

Netšunajeva oli 1979–84 Tallinna Pedagoogilise Instituudi vanemõpetaja ja 1985–2002 dotsent. 2003. aastast on ta Sisekaitseakadeemia keelekeskuse vene keele õpetaja, 2010. aastast ka Tallinna Ülikooli slaavi keelte ja kultuuride instituudi dotsent.

Teadustöö
---------

Natalia Netšunajeva peamised uurimisvaldkonnad on slaavi keelte ja vana-vene tekstide ajalugu ning tekstoloogia. Ta on avaldanud üle 50 teadustrükise ning koostanud arvukalt õpikuid jm õppevahendeid üldharidus- ja kõrgkoolidele.

Teoseid
-------

* Menea’s texts of bulgarian origin (XI–XIII cc). // XII Miedzynarodowy kongres slawistów. Streszczenia referatów i komunikatów. Literaturoznawstwo. Folklorystyka. Nauka o kulturze. Warszawa, 1998
* Вопросы истории языка в Минее. // Русск. ист. филол. Пробл. и перспективы. Петрозаводск, 2001
* Рукопись Q. п. I.25 из собрания А. Ф. Гильфердинга: грамматические особенности. // TPÜ Toimetised. A, Humaniora 21 (2002)
* Списки Минеи «первичной формации». // Русский язык: исторические судьбы и современность. М. 2004

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. ↑

Kirjandus
---------

* Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
* Virkus, R. Tallinna Pedagoogikaülikool läbi aegade. Tallinn, 1998, 110

Välislingid
-----------

* Natalia Netšunajeva Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Karkuse hiiekaev** on looduslik pühapaik Järvamaal Ambla kihelkonna ja Tapa valla Karkuse külas Karkuse hiiemäe lähedal.

Karkuse hiiekaev on tunnistatud kultuurimälestiseks.

Kohapärimus
-----------

Rahvaluulekoguja J. Ney on 1889. aastal kirja pannud Karkuse hiiekaevu puudutavat kohapärimust: "*Karkuse mõisast vierand versta õhta puol on üks kaunis kõrge ja pikk määseilandik järsku suomua sies. /---/ Karkuse puol mäe jääres on üks kaheksa jala sügavune kaev väga ia viega, mis kua kõige kuivemalgi ajal vett ei kauta. Sialt suab kua Karkuse küla alati suuremalt jault oma vietarvituse. Kuival aegadel aga viiakse sialt kua mujale, nagu nimelt Koiki, vett. Kaevu üütakse kua Iie kaevuks.*"

Vaata ka
--------

* Karkuse ohvrikivi

Viited
------

1. ↑  Kultuurimälestiseks tunnistamine. Kultuuriministri 01.09.1997 määrus nr. 59, (Riigi Teataja Lisa 1997, 169-171, 954.
2. ↑  H II 14, 179/80 < Ambla – J. Ney 1889. Avaldatud: Hiie ase. Hiis eesti rahvapärimuses. Koostanud Mari-Ann Remmel. Eesti Kirjandusmuuseum, Tartu 1998, lk 134–135, nr 79.

Välislingid
-----------

* Karkuse hiiekaev Hiite Maja SA andmekogus.
* Karkuse hiiekaev kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib eukarüootide hõimkonnast; taimede eluvormi kohta vaata artiklit Krüptofüüdid (botaanika)* |

---

|
|  |
| [[Pilt:]] |
| Taksonoomia |
| Domeen  | Eukarüoodid *Eucaryota* |
| Riik  | Kromalveolaadid *Chromalveolata* |
| Hõimkond  | Krüptofüüdid *Cryptophyta* |
| Klass  | ***Cryptophyceae*** |
|

**Krüptofüüdid** ehk **krüptomonaadid** (*Cryptophyta*) ehk **neelvetikad** on väike rühm kloroplastidega viburloomi. Suur hulk krüptofüüte elab magevees, mõned rühmad ka mere- ja riimvees. Krüptofüütide rakk on lamendunud ja suurus jääb vahemikku 10–50 μm. Enamikul krüptofüütidel on kaks erineva pikkusega viburit. Krüptofüüte on teada umbes 200 liiki.

Enamasti käsitletakse krüptofüüte hõimkonnana (*Cryptophyta*), kuhu kuulub üks klass – *Cryptophyceae*.

Krüptofüüdid on tekkinud sekundaarse endosümbioosi tagajärjel.

Seltsid ja perekonnad
---------------------

* selts *Cryptomonadales* 
	+ *Campylomonas*
	+ *Chilomonas*
	+ *Chroomonas*
	+ *Cryptomonas*
	+ *Falcomonas*
	+ *Geminigera*
	+ *Guillardia*
	+ *Hemiselmis*
	+ *Plagioselmis*
	+ *Proteomonas*
	+ *Storeatula*
	+ *Rhodomonas*
	+ *Teleaulax*
* selts *Goniomonadales*
	+ *Goniomonas*
**Karl-Erik Idasaar** (31. juuli 1997 – 12. oktoober 2021) oli eesti autoajakirjanik ja fotograaf.

Elust
-----

  

Karl oli 31. juulil 1997. aastal sündinud Tallinnast pärit fotograaf ja ajakirjanik. 2016. aastal lõpetas ta Tallinna Mustamäe Gümnaasiumi ning asus 2017. aastal õppima TLÜ Balti filmi, meedia ja kunstide instituuti Ajakirjandus. Karlil on vend Johannes Idasaar ning fotograafist õde Mariann Liimal.

Tegevus
-------

Põhiliseks väljundiks oli alguses tema oma portaal Autoportree, kuhu ta otsis erilisi hobiautosid, mida pildistada ja millest kirjutada. Kaastööd tegi ta Autolehele ja erinevatele portaalidele, lisaks autode pildistamine hobi ja elukutsena.

Karl tegi koostööd selliste portaalidega nagu Masinawärk, Accelerista, Autoleht. samuti on tema pildid ilmunud ka blogis 100autot.ee. Karl tegi ka kaasa ürituste sarja Automotiiv korraldamises ning oli osa ka Tartus tegutsevast autoklubist Cars & Coffee Tartu.

Hukkumine
---------

Karl hukkus 12. oktoobril 2021 olles tööreisil.
Borislav Ivkov (1972)
**Borislav Ivkov** (12. november 1933 Belgrad – 14. veebruar 2022) oli serbia maletaja ja malekohtunik, rahvusvaheline suurmeister (1955), rahvusvaheline arbiiter (1986).

Ivkov tuli 1951. aastal Birminghamis juunioride maailmameistriks. Suurmeistriks sai ta 22-aastaselt 1955. aastal. Aasta varem sai FIDElt rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta on kolmekordne Jugoslaavia malemeister (1958, 1963, 1972).

Ivkov on mänginud maailmameistrivõistlustel. Tsoonidevahelisel turniiril 1964. aastal Amsterdamis sai ta 7. koha ja kvalifitseerus pretendentide turniirile, kus kaotas 1965. aastal veerandfinaalis Bent Larsenile. Mängis hiljem veel neljal tsoonidevahelisel turniiril: 
1967. aastal Sousse'is (12.–13. koht), 1970. aastal Palma de Mallorcas (14. koht), 
1973. aastal Petrópolises (9.–10. koht) ja 1979. aastal Rio de Janeiros (5.–6. koht).

Ivkov on mänginud Jugoslaavia võistkonna koosseisus ajavahemikus 1956–1980 12 maleolümpial. Ta on võitnud seal viis hõbe- (1962, 1964, 1968, 1970, 1974) ja kolm pronksmedalit (1956, 1960, 1972). 

* Bent Larsen ja Borislav Ivkov (1961)
* Borislav Ivkov (2008)

Välislingid
-----------

* Borislav Ivkov – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis