recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Digitaalarhiivindus** on arhiivinduse haru, mis tegeleb digitaalsete andmete alalise säilitamisega.

Digitaalsete dokumentide kasutatavus sõltub tehnoloogiast ja selle muutustest. Seega on üks olulisemaid probleeme, millele digitaalsete dokumentide säilitamisel tähelepanu pöörata tuleb, on see, kuidas tagada failide kasutatavus ka riist- ja tarkvara aegumise korral, aga ka andmete säilimine andmekandja hävimisel. Digitaalse materjali säilitamise küsimusega puutuvad kokku kõik institutsioonid, mille tegevuse käigus digitaalseid dokumente tekib.

Digitaalarhiivindus Euroopas
----------------------------

Euroopa Komisjon on loonud konsortsiumi Digital Preservation Europe (DPE), mis ühendab Euroopa akadeemilisi ja kultuuriinstitutsioone, et jagada digitaalse materjali säilitamist puudutavaid kogemusi. DPE üks eesmärke on laiendada teadmist digitaalarhiivinduse olemusest.

Digitaalarhiivindus Eestis
--------------------------

Eestis on digitaalarhiivinduse standardid ja juhised välja töötanud Rahvusarhiiv. Loomisel on Rahvusarhiivi digiarhiiv, mis arendatakse välja modulaarsena.

Digitaalarhiivindusega alustas Rahvusarhiiv 1990. aastate lõpus. 2008. aastal jõuti universaalse arhiveerimismooduli valmimiseni. 2010 ja 2011 valmisid vastavalt digitaalarhiivi vastuvõtumoodul ja tehnilise teatmestu moodul ning digitaalarhiivi hoiumoodul.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Digitaalarhiivindus Rahvusarhiivi veebilehel.
2. ↑  Dale Flecker. Digital Archiving: What is Involved?
3. ↑  DigitalPreservationEurope

Välislingid
-----------

* Rahvusarhiivi digiaken
**Lepalind** on eesti folklooris nii linnu- kui ka putukanimetus. Lepalinnuks kutsutakse punaka sulestikuga värvulisi, näiteks metsvinti (*Fringilla coelebs*), lepalindu (*Phoenicurus phoenicurus*), punarinda (*Erithacus rubecula*) jt. Putukatest on selline rahvapärane nimetus seitsetäpp-lepatriinul (*Coccinella septempunctata*).

Nii linnunimetus "lepalind" kui ka punaka puiduga puuliigi nimetus "lepp" lähtuvad ühisest läänemeresoome sõnatüvest, mis tähendab verd. Legendis on punane värvus saadud heateo eest Kristuse ristil. Tekkemuistendi järgi on punarind punase kurgualuse saanud Jeesuse verest, kui püüdis tema ihust ristinaelu välja nokkida. 

* Punarind (Erithacus rubecula)Punarind (*Erithacus rubecula*)
* Metsvint (Fringilla coelebs)Metsvint (*Fringilla coelebs*)
* Lepalind (Phoenicurus phoenicurus)Lepalind (*Phoenicurus phoenicurus*)

Kirjandus
---------

* Mall Hiiemäe. Nelikümmend lindu eesti rahvausundis II Eesti Rahvaluule
* Mall Hiiemäe. Nelikümmend lindu eesti rahvausundis. III Eesti Rahvaluule
* Mall Hiiemäe. Seitsetäpp-lepatriinu. Folkloor.
Blanc-Nezi neem vaadatuna rannalt
Gris-Nezi neem
Touquet' luited
**Opaalrannik** (**Côte d'Opale**, [kot dɔpal]; lääneflaami: *Opoalkust*) on rannikuala Kirde-Prantsusmaal La Manche'i ääres, mis on turistide seas populaarne.

Geograafia
----------

Vaade Inglismaa rannikule Prantsusmaalt Côte d'Opale'ist
*Côte d'Opale* on rannikuala Kirde-Prantsusmaal Nordi ja Pas-de-Calais' departemangudes. Selle ulatus on üle 120 km Prantsusmaa rannikut Belgia piiri ja Pikardia piiri vahel. See rannajoon külgneb La Manche'i ja Põhjamerega ning asub otse Kagu-Inglismaa kriidikaljude vastas, mis on kõigest 34 km kaugusel.

Côte d'Opale koosneb paljudest maastikuelementidest, sealhulgas rannad, luited, lodud, estuaarid ja kaljud. Rannikut iseloomustavad kaks suurt neeme, mis asuvad Calais' ja Boulogne'i vahel: Gris-Nezi neem *(neeme hall nina)*, mis ulatub merepinnast 50 m kõrgusele, ja Blanc-Nezi neem *(neeme valge nina)*, mis ulatub 132 m kõrgusele. Need neemed on Inglismaale lähimad punktid kogu Prantsusmaa rannikul.

### Linnad

* Boulogne-sur-Mer
* Calais
* Dunkerque

### Kuulsad mereäärsed kuurordid

Põhjast lõunasse:

* Berck
* Le Touquet-Paris-Plage
* Sainte-Cécile-Plage
* Hardelot-Plage
* Équihen-Plage
* Wimereux
* Audresselles
* Ambleteuse
* Wissant
* Blériot-Plage
* Bray-Dunes

### Muud vallad rannikul

Lõunast põhja:

* Merlimont
* Cucq
* Saint-Étienne-au-Mont
* Le Portel
* Audinghen
* Escalles
* Sangatte
* Marck
* Oye-Plage
* Grand-Fort-Philippe
* Gravelines
* Leffrinckoucke
* Zuydcoote

Kunst
-----

Eugène Boudini maal Bercki luidetest, 1890
Paljud loomeinimesed on saanud inspiratsiooni rannikumaastikest, nende hulgas helilooja Henri Dutilleux, kirjanikud Victor Hugo ja Charles Dickens ning maalikunstnikud J. M. W. Turner, Carolus-Duran, Maurice Boitel ja Eugène Boudin. Sellele piirkonnale andis 1911. aastal nime maalikunstnik Édouard Lévêque, et kirjeldada selle valguse eripära.

Vaata ka
--------

* Communauté d'agglomération du Boulonnais
**Karl Jatho** (3. veebruar 1873 Hannover – 8. detsember 1933 Hannover) oli Saksa lennunduspioneer ja leidur. 

Ta oli esimene inimene, kes **tõestatult** motoriseeritud lennuvahendil lendas. Lend toimus 18. augustil 1903 24 m² kandepinnaga lennukil "Segel-1". Lennuaparaat oli varustatud Buchet' mootoriga, lendurile oli koht 5 rattaga gondlis. Lennuhüppe pikkus oli umbes 18 meetrit ja lennuk tõusis 1 m kõrgusele maapinnast.

Lõpuks Jatho loobus, märkides: "Hoolimata paljudest pingutustest, ei suuda [ma] teha pikemaid ega kõrgemaid lende. Mootor nõrk." Hiljem hankis ta parema mootori, millega tegi 1909. aastal 60 m pikkusi lende kuni 3–4 m kõrgusel. Pärastpoole asutas Jatho lennukooli ja lennukitehase, aga ilma suurema eduta.

Karl Jatho ei saanud kuulsaks mitmel põhjusel. Esiteks hankis ta alles 30 aastat hiljem, 1933. aastal tõendi lennu toimumise kohta. Teiseks pole tänapäevani selge, kas tema lennuvahend üldse juhitav oli. 1. augustil 1907 kirjutas ajaleht "Hannoverscher Courier", et Jatho töötab nüüdseks juba 12 aastat juhitavate lennuvahendite kallal, aga 19. novembrist 1902 pärineb dokument, millega ametivõimud keeldusid tulemast lennuvahendi ametlikule katsetamisele, ja selles olevatel joonistel puuduvad igasugused juhtimisseadmed.

Jathole ei tule kasuks seegi, et kahel korral on püütud tema lendu korrata tema lennumasina koopiaga. Esimesena püüdis seda teha tema endine assistent Werner Hegge aastal 1933, teine katse toimus aastal 2006. Mõlemad katsed ebaõnnestusid, väidetavasti halva ilma tõttu.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Karl Jatho** |
**Maastricht** on linn Hollandi kaguosas, Limburgi provintsi halduskeskus, üks Hollandi vanemaid linnu. Asub Maasi jõe kallastel Belgia piiri ning Flandria ja Valloonia piiri lähedal.

Vanade kirikute seas on Sint-Servaasi kirik 6. sajandist ja Onze Lieve Vrouwe kirik 11. sajandist. 17. sajandist pärineb Maastrichti raekoda. 

Linnas asub 1976. aastal asutatud Maastrichti ülikool, kunstiõppeasutus Jan van Eyck Academie, kunstiakadeemia Academie Beeldende Kunsten Maastricht ja Maastrichti Konservatoorium.

Linnas on kunstimuuseum Bonnefantenmuseum, arheoloogiamuuseum Centre Céramique, kunsti- ja ajaloomuuseum Museum aan het Vrijthof, Rooma-aegsete jäänuste muuseum Museumkelder Derlon, Sint-Servaasi basiilika varakamber, Onze-Lieve-Vrouwe basiilika varakamber, Maastrichti Loodusmuuseum, koduloomuuseum Sint Pieteri Muuseum ja De Keyzeri Aurupruulikoda. 

Maastrichtis kirjutati 7. veebruaril 1992. aastal alla Maastrichti lepingule.

Maastrichtis on arenenud keraamikatööstus. Linnast lõunas jõe ääres on Hollandi suurim tsemendivabrik, kuhu tuuakse merglit Sint Pietersbergist. Toodetakse ka autoosi, büroomööbli metallosi, paberit, klaasi, kondiitritooteid, elektroonikat ja jõelaevu. 

Linn on jõetranspordi- ja raudteesõlm.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Maastricht** |

* Maastrichti koduleht
‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) ›
Maneeži tänav. Vaade põhja poole
Maneeži tänava algus. Vaade Narva maanteelt
**Maneeži tänav** on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kompassi asumis.

Maneeži tänav on võrdlemisi lühike, 230 meetrit, ja kulgeb põhjast lõunasse. See algab Narva maanteelt ja lõpeb teiste tänavatega ristumata Gonsiori tänaval. Tänava alguses ja lõpus on fooriga ristmik.

Ajalugu
-------

Tänav sai nime Tallinna ratsasõidu maneeži järgi, mis avati piirkonnas 1879. Varem kandis tänav nimesid Väike-Narva tänav (*Kleine Narvsche Straße*, 1877) ja *Afonasjew-Straße* (19. sajand). Maneeži tänav sai praeguse nime 19. sajandi lõpus, kuid seda on kirjutatud mitmel viisil, näiteks Maneesi (1885), Maneshi (1908), Maneschi (1910).

1939. aastal nimetati Maneeži tänav, Tallinna linnavolikogu poolt Pandi tänavaks.

Transporditaristu
-----------------

Tänav on avatud autodele liiklemiseks, kuid autoliiklus tänaval on üsna hõre.

Tänavalt sõidavad läbi 2. ja 4. trammiliin. Pärast  teist maailmasõda, 1948. aastal pandi maha trammirööpad Laikmaa tänava sihile ning 1954 avati sealtkaudu ühendus Narva maantee ja Tartu maantee vahel, kust alles 1970 viidi see suund üle Maneeži tänavale. Maneeži tänav on kesklinnast Lasnamäele viiva trammiliini kõige põhjapoolsem osa. Kuni 2003. aastani asus tänaval Maneeži trammipeatus, kuid see likvideeriti, sest Narva maanteele rajati kõigest paarisaja meetri kaugusele Hobujaama trammipeatus.
Kuni 2003. aastani sõitnud 60. ja 63. bussiliin mööda Maneeži tänavat.

Hoonestus
---------

Maneeži tänav 4, 1940. aastal Asti Valamaa projekti alusel ehitatud algne Tallinna Pandimaja hoone. Tänapäeval Rahvusarhiivi hoone.

* 4 trammiliini4 trammiliini
* 
* 
* Riigiarhiivi hoone, 1943–1945Riigiarhiivi hoone, 1943–1945

Viited
------

1. ↑  Tallinna tänavanimed. KNAB.
2. ↑  Rida Tallinna tänavaid ümberristimisele, Päewaleht, nr. 110, 23 aprill 1939
3. ↑  Leele Välja, OÜ Arhitektuuriväljad. Tallinna kesklinna väärtuslikud hooned. Tallinn 2020, lk 42

Välislingid
-----------

 Maneeži tänav – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Rothesay hertsog** on tiitel, mida kannab Suurbritannia troonipärimisjärjekorras esimesel kohal olev troonipärija, praegu William, Walesi prints. Tema abikaasa Catherine, Walesi printsess, on ühtlasi **Rothesay hertsoginna**.

Seda tiitlit kasutatakse Šotimaal ka troonipärija kõnetamiseks, samas kui mujal pöördutakse tema poole Tema kuninglik kõrgus Walesi prints ja/või Cornwalli hertsog. Enne 1707. aastat kandis Rothesay hertsogi tiitlit Šotimaa kuningriigi troonipärija.

Tiitel liigub meesliinipidi automaatselt järjekorras esimesele meessoost troonipärijale.

Tiitel on nime saanud samanimelise linna järgi Bute'i saarel. Rothesay hertsogi tiitliga ei kaasne erinevalt Cornwalli hertsogi tiitlist tänapäeval maaomandit. Rothesay tegelik valitseja on tänapäeval Bute'i markii. 

Esimesena kandis seda tiitlit Šotimaa kuninga Robert III poeg David Stewart 1398. aastast. Pärast ta surma enne võimuletulekut päris tiitli tema vend, tulevane Šotimaa kuningas James I.

Rothesay hertsogi tiitliga kaasnevad automaatselt ka muud tiitlid: Carricki krahv, Renfrew' parun, Saarte isand ning *Prince and Great Steward of Scotland*. 

| * v
* r
Kaasajal kasutusel olevad Briti hertsogitiitlid |
| --- |
| Kuninglikud hertsogid | 
Cambridge'i hertsog **·**  Cornwalli hertsog ja Rothesay hertsog **·**  Edinburghi hertsog **·**  Gloucesteri hertsog **·**  Kenti hertsog **·**  Sussexi hertsog **·**  Yorki hertsog |  |
| Inglise aadel  | 
Beauforti hertsog **·**  Bedfordi hertsog **·** Devonshire'i hertsog **·** Graftoni hertsog **·**  Hamiltoni hertsog **·** 
Marlborough' hertsog **·**  Norfolki hertsog **·**  Richmondi hertsog **·**  Rutlandi hertsog **·**  Somerseti hertsog **·**  St. Albansi hertsog **·**  |
| Šoti aadel  | 
Hamiltoni hertsog **·** Buccleuchi hertsog **·** Lennoxi hertsog **·** Queensberry hertsog **·** Argylli hertsog **·**  Atholli hertsog **·** Montrose'i hertsog **·** Roxburghe'i hertsog |
| Suurbritannia aadel  | 
Brandoni hertsog **·** Manchesteri hertsog **·** Northumberlandi hertsog |
| Iiri aadel  | 
Leinsteri hertsog **·** Abercorni hertsog |
| Ühendkuningriigi aadel  | 
Wellingtoni hertsog **·** Sutherlandi hertsog **·** Westminsteri hertsog **·** Gordoni hertsog **·** Fife'i hertsog |
**Bazilionai**, ka **Padubysis** on alev Leedus Šiauliai rajoonis Bubiai vallas. Alev asub Dubysa jõe kaldal.

Bazilionais on keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1933 püstitatud katoliku kirik ja sealne mõisakompleks.

Ajalugu
-------

Asulat on esimest korda mainitud aastal 1586, kuigi on võimalik, et Hermann Wartbergest on aastal 1358 maininud seda asulat nimega *Dobitzen in Saulia*. Aastal 1744 sai asulast alev. Aastail 1349–1836 asus alevis basiliaanide klooster, selle järgi on algselt Padubysise nime kandev alev ka nime saanud. Aastal 1832 sunniti basiliaanid Vilniusse asuma, kuni aastani 1835 tegutses nende kloostri ruumides õigeusu klooster. Aastast 1886 on teada, et alevis asus sünagoog. Kuni aastani 1939 olid nimekujudena käibel nii Bazilionai kui ka Padubysis, peale seda kasutati vaid esimest nimekuju. Nõukogude ajal oli Bazilionai kohaliku kolhoosi keskasula. Aastal 1973 muudeti asula nimi ametlikult Padubysiseks, nimi Bazilionai taastati aastal 1989, ent see tõi kaasa olukorra, kus nimi Padubysis on taas paralleelselt Bazilionaiga kasutusel.

Pilte
-----

* Bazilionai keskusBazilionai keskus
* Bazilionai mõisakompleksBazilionai mõisakompleks
* Ait BazilionaisAit Bazilionais
* Bazilionai kirikBazilionai kirik

Tuntud elanikke
---------------

* Zigmantas Citavičius – Leedu mõisnik, osales 1831. aasta ülestõusus
* Kazimieras Citavičius – Leedu mõisnik, osales 1863. aasta ülestõusus
* Vytenis Rimkus – Leedu kunstnik
* Antanas Sireika – Leedu korvpallitreener

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

 Bazilionai – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Alev portaalis vietoves.Lt
* Alevi koduleht
**Karmėlava** on alev Leedus Kaunase rajoonis, Karmėlava valla halduskeskus. Alev asub Nerise jõe kallastel.
Karmėlavas on gümnaasium ja raamatukogu. Alevi juures asuvad Kaunase lennujaam ja Karmėlava kalmistu, see piirneb Karmėlava II külaga.

Ajalugu
-------

Alevi kohal oli asustus juba kiviajal. Aastal 1385 on mainitud esimest korda sealset linnamäge (*Kremilow*). 

Aastaks 1529 oli Karmėlavast saanud alev, kus asus ka kirik. Aastal 1549 sai Karmėlava mõisa omanikuks Barbara Radziwiłł. Aastal 1613 kanti Karmėlava esimesele Leedu alade kaardile. Aastast 1663 on teada, et seal tegutses kihelkonnakool, mis suleti aastal 1777 ja avati taas aastal 1804. Tsaariajal kandis alev vene keeles nime Кормяловъ. Asula hilisemate omanike seas on olnud Ogińskid, Syrućid ja aastast 1766 Koniuchid.

Aastal 1945 valmis praegune kirikuhoone. Teise maailmasõja järel tegutsesid alevi ümbruskonnas Leedu metsavennad. Nõukogude võimud küüditasid 21 sealset elanikku. Aastal 1979 oli alevis 3664 elanikku, seal asus Nõukogude Liidu sõjaväe raketibaas.

Aastal 1982 rajati alevisse 82 hektari suurune Karmėlava kalmistu, mis on Kaunase elanike tähtsaim matmispaik. Aastal 1988 ehitati suletud raketibaasi aladele Kaunase lennujaam. Sealse meteoroloogiajaama radarid varustavad teabega ilma kohta ka NATO õhujõudude koordinatsioonikeskust Saksamaal.

* KarmėlavaKarmėlava
* KoolimajaKoolimaja
* Karmėlava kirikKarmėlava kirik
* LinnamägiLinnamägi
* Karmėlava kalmistuKarmėlava kalmistu

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Кормяловъ. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 2 (Дабанъ — Кяхтинское Градоначальство). СПб, 1865, 725 k.
3. ↑  Karmėlava. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 455 lk.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Karmėlava** |

* Alev Poola geograafilises sõnastikus
* Alev portaalis vietoves.Lt
Ida-Aafrika riftivööndi kaart
**Ida-Aafrika riftivöönd** on aktiivse riftistumisega piirkond Ida-Aafrikas, Punases meres ja Lähis-Idas.

Riftivööndi pikkus on üle 6000 kilomeetri. Põhjas algab ta Süürias ning lõunas Mosambiigis. Vöönd on 30–100 km laiune ja mitmesaja meetri kuni kilomeetri sügavune.

Riftivöönd on koht, kus Aafrika on aeglaselt lõhki kärisemas. Geoloogilises tulevikus saab Ida-Aafrikast tõenäoliselt eraldi mikrokontinent nagu Madagaskarist. Punases meres on riftistumine kaugemale jõudnud, nii et Araabia poolsaar on juba Aafrikast eraldunud ja nende vahele on tekkinud noor laienev ookeanibassein.

Prognoosi kohaselt lõheneb Aafrika umbes 3-4 miljoni aasta pärast. Ida-Aafrika muutub suureks saareks ja liigub Araabia poolsaare suunas. Punane meri muutub praegusest kolm korda pikemaks, eraldades Ida-Aafrikat ülejäänud Aafrikast, aga kohta, kus Ida-Aafrika ja Araabia poolsaar kokku põrkavad, tekivad veel kõrgemad mäed kui tänapäeval.

Riftivööndit iseloomustab riftiorgude, kõrgenenud seismilise aktiivsuse ja vulkanismi esinemine. Riftiorgu on moodustunud mitu sügavat järve, näiteks Victoria järv, Tanganjika ja Njassa järv. Ka Surnumeri paikneb riftivööndis ja selle kallas on maailma madalaim maismaapunkt (–420 m).

Riftivööndis asuvad ka mõned Aafrika kõrgeimatest mägedest, näiteks Mitumba, Ruwenzori ja Virunga mäed. Need küündivad rohkem kui 5 km kõrgusele ja mõned neist on tipus kaetud igijääga hoolimata sellest, et nad asuvad peaaegu ekvaatoril.

Ida-Aafrika riftivööndit peetakse ka inimkonna hälliks. Sealt on leitud paljude varajaste hominiidide kivistisi.
Adeele Jaago
**Adeele Jaago** (kuni 2019. aastani **Adeele Sepp**; sündinud 10. novembril 1989 Kuressaares) on eesti näitleja ja lavastaja. 

Ta lõpetas 2008. aastal Tõrva Gümnaasiumi. Aastatel 2008–2009 õppis ta Tartu Ülikoolis semiootikat.[*viide?*]

2013. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia lavastaja ja näitleja eriala *cum laude*. Samast aastast on ta Viljandi Ugala teatri näitleja ja lavastaja. 2014. aastast töötab ka Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias teatrikunsti eriala õppejõuna.[*viide?*]

Aastatel 2013–2015 mängis ta seriaalis "Kättemaksukontor" Kirke Kleini rolli. Ta on mänginud ka filmis "Võta või jäta" (2018).[*viide?*]

Ta osales 2016. aasta sügishooajal meelelahutussaates "Su nägu kõlab tuttavalt", kus ta saavutas 8 võistleja hulgas 3. koha.[*viide?*]

Isiklikku
---------

Adeele Jaago on abielus muusik Jaan Jaagoga. 29. septembril 2018 sündis neil tütar Salmeli.

Tunnustus
---------

* Ugala teatri publikupreemia "Kuldõun" 2014

Adeele Sepp

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. veebruar 2014. Vaadatud 28. veebruaril 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Adeele Sepp näitas oma kallimat! Kroonika, 22. mai 2018
3. ↑  Esimene pulmapilt! Näitleja Adeele Sepp ja muusik Jaan Jaago abiellusid elu24.ee, 4. august 2019
4. ↑  Palju õnne! Näitlejanna Adeele Sepp sai emaks, Kroonika, 1. oktoober 2018

Välislingid
-----------

* Adeele Ugala teatri kodulehel
* Adeele Näitlejate Liidu kodulehel
* Adeele Sepp avalikustas uue bändiga esiksingli, Lõuna-Eesti Postimees, 18. mai 2018
* www.adeelejaago.com
**Onuškis** on alev Leedus Trakai rajoonis, Onuškise valla halduskeskus.

Onuškises on aastal 1829 valminud katoliku kirik, gümnaasium, haigla, kultuurimaja, postkontor ja raamatukogu. Seal tegutseb metsamajand. 

Alev asub merepinnast 147 meetri kõrgusel 38,8 ha suuruse Dumblise järve ja 29,5 ha suuruse Onuškise järve kaldal. 

Sealsesse kirikusse on maetud Leedu iseseisvusdeklaratsioonile alla kirjutanud Donatas Malinauskas. Aastal 1889 sündis Onuškise üks Bundi liikmeid Hirsh Lekert.

Ajalugu
-------

Ristisõdijate kroonikates on teateid paigast nimega *Ywanendorf* ja *Hannusdorf*. Sealsed asulad on kuulund Ivanile või Hanusele. Viimane on tuletis nimest Jonas. Hiljem mugandus Hanuse nimi leedulastel Onuseks ja sellest tuleneb ka alevi nimi.

Aastal 1505 rajati Onuškisesse esimene kirik. Aastal 1511 on esimest korda mainitud Onuškise mõisa. Aastal 1524 andis Zygmunt I asulale alevi staatuse, õiguse kõrtsile ja turuplatsile. Aastal 1564 lisandus õigus pidada laatasid. 

Tsaariajal oli alevi venekeelne nimekuju Ганушишки. XIX sajandi alguses põles sealne vana kirik maha ja kohalik mõisnik K. Šetkevičius ehitas selle asemele aastail 1823-1829 uue kivist kirikuhoone. XIX sajandi keskpaiku olid alevis viinaköök, saekaater ja algkool. Jaanuariülestõusu järel konfiskeerisid tsaarivõimud sealse mõisa ja andsid selle krahv Olsufjevile.

XIX sajandil moodustasid juudid sealsest elanikkonnast enamiku, esimese maailmasõja eel elas seal ligi 90 juudi peret. Kahe maailmasõja vahelisel perioodil kandis alev nime **Oniškis**, ühtlasi oli sealne juudi elanikkond kahanenud 50 pereni. 30. septembril 1941 hukkasid leedu kollaboratsionistid alevis elanud juudid.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 111 (1833)
* 187 (1862)
* 577 (1897)
* 190 (1905)
* 609 (1923)
* 668 (1950)
* 656 (1959)
 | * 676 (1970)
* 764 (1980)
* 647 (1986)
* 646 (1989)
* 584 (2001)
* 519 (2011)
 |

* OnuškisOnuškis
* TänavavaadeTänavavaade
* Onuškise kirikOnuškise kirik

Viited
------

1. ↑  2011 m. surašymas
2. ↑  Ганушишки. Географическо-статистический словарь Российской империи, T. 1 (Аа — Гямъ-маликъ). СПб, 1862, 613 lk.
3. ↑  Anishok
4. ↑  YadVashem.org

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Onuškis** |

* Alev portaalis vietoves.Lt
**Karl-Richard Idlane** (18. jaanuar 1910 Saaremaa, Kaarma küla – detsember 1942) oli Eesti jalgpallur ja veepallur.

Idlane õppis Jakob Westholmi Gümnaasiumis ning oli edukas jalgpallis. Esimese jalgpallikoolituse sai ta Lutheri NMKÜ spordiväljakul. 17-aastaselt võeti ta klubi "Sport" meeskonda. 1929. aastal mängis Idlane esimese mängu Eesti koondises. Mäng toimus võõrsil Rootsi vastu ning debüütmängus õnnestus tal lüüa Eesti auvärav. Varem olid seda teinud Elmar Kaljot, Helmuth Räästas, Herbert Kipp ja Feliks-Juhan Kull. Mõningatel andmetel lõi värava Ernst Joll. Ülejäänud kaks väravat lõi Idlane 1933. aastal Leedu vastu.

1934. aasta Eesti meistrivõistlustel jalgpallis oli Idlane 8 väravaga suurim väravalööja.

1929–1936. aastal mängis ta Eesti jalgpallikoondises 31 mängu ja lõi 2 väravat. Eesti veepallikoondises mängis ta ühe mängu.

Aastatel 1937–1940 oli Idlane Tartu Olümpia treener.

1941. aasta suvel mobiliseeriti ta Tallinnas Punaarmeesse. Idlane suri 1942. aastal Arhangelski oblastis Verhnjaja Toima rajoonis nälga.

Isiklikku
---------

Idlane oli 192 cm pikk ja kaalus 86–88 kg.

Tema poeg Mati Idlane oli korvpallur.

Vaata ka
--------

* Eesti jalgpallikoondislaste loend

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Tiit Vapper** (sündinud 14. juunil 1960) on Eesti infotehnoloogiaspetsialist, sulgpallur ja omavalitsustegelane.

Haridus
-------

Ta on lõpetanud 1978. aastal Tallinna 7. Keskkooli[*viide?*] ja 1984. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna majandusliku informatsiooni mehhaniseeritud töötlemise erialal. 1992. aastal lõpetas ta Tallinna Tehnikaülikoolis aspirantuuri, ent kuna samal aastal lõpetati Eestis NSV Liidu kandidaadikraadide kinnitamine, anti talle kaitstud väitekirja põhjal 1992. aastal tehnikateaduste magistri kraad infotöötluse erialal.

Töö
---

Aastatel 1985–1996 oli ta Tallinna Tehnikaülikooli teadur, vanemõpetaja ja dotsent, hiljem õpetanud külalisõppejõuna infosüsteemide analüüsi ja kavandamise magistrikursust.

1993. aastal asutas ta AS Reaalsüsteemid, rakendades õpetatavat eriala ning teadus- ja arendustegevust suurte infosüsteemide loomiseks Eestis. Sellega oli Eesti e-riigi loomise algatajaks luues kõige esimesed üleriigilised töökeskkonda moodustavad infosüsteemid (ARK juhtide ja juhilubade infosüsteem 1995. aastal, äriregistri infosüsteem 1997. aastal, vangiregister 1998. aastal jm), mis andsid võimaluse koostoimekeskkonna (X-tee) realiseerimiseks ning digiühiskonna arenguks.[*viide?*]

Spordisaavutused
----------------

Tiit Vapper oli esimene[*viide?*] eestlasest meesmeistersportlane sulgpallis (1976). Aastatel 1976–1982 kuulus ta NSV Liidu noorte ja täiskasvanute sulgpallikoondisse.[*viide?*]

1980. ja 1982. aastal tuli sulgpalli meesüksikmängus Eesti meistriks. Eesti meistrivõistlustel võitis ta meespaarismängus 1976. aastal pronksi koos Mart Siliksaarega ja 1980. aastal hõbeda koos Argo Aruga. Eesti meistrivõistlustel võitis ta segapaarismängus 1982. aastal pronksi koos Mare Reinbergiga. Loobus tippspordist põlvevigastuse tõttu.[*viide?*]

2019. aastast on ta Reformierakonna liige.

Poliitiline tegevus
-------------------

Tiit Vapper on 2021. aasta kohalike omavalitsuste valimiste tulemusel Nõmme linnaosakogu liige, elukeskkonnakomisjoni esimees ning haridus-, kultuuri- ja spordikomisjoni liige.

Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 2 (Tallinna Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita linnaosad) 150 häält ning ei osutunud valituks.

Ta on Moldova Vabariigi aukonsul Eestis.

Viited
------

1. 1 2  Tiit Vapperi (1960) elulugu Tallinna Tehnikaülikooli Raamatukogu andmebaasis[*alaline kõdulink*]
2. ↑  Indrek Kald. Reaalsüsteemid kontsentreerub korrakaitsele. ITee. Äripäev, september 2004
3. ↑  Sporditulemused. Tiit Vapper
4. ↑  Äriregister. Erakonnad
5. ↑  IT-ettevõtja Tiit Vapper astus erakonda. ITuudised.ee, 18.02.2019
6. ↑  Nõmme linnaosakogu. Tiit Vapper
7. ↑  Reisitargalt.vm.ee Moldova
**Interlaken** on vald (*Gemeinde*) ja küla Šveitsis Berni kantonis Interlaken-Oberhasli ringkonnas. Vald asetseb Thuni järve ja Brienzi järve vahel, millest ta ongi nime saanud (ladina keeles *inter lacis* 'järvede vahel').

Küla on Interlaken-Oberhasli ringkonna halduskeskus. 

Valla elanike arv on 5087 (seisuga 31. detsember 2002). Pindala on 4,32 km².

Interlaken asub 568 m kõrgusel merepinnast. 

Hotell Victoria-Jungfrau

Ajalugu
-------

Umbes 1130 asutasid augustiinlased Interlakeni kloostri, mis 1133 läks keiser Lothar III kaitse alla. 1224 võttis selle enda alla noor Berni linn. 

Meeskloostri kõrval oli 1484. aastani naisklooster, mis tol aastal kõlbelise allakäigu tõttu likvideeriti. 

Reformatsiooniajal sai Interlakenist Berni kantoni osa. 

1800. aasta paiku sattus see muljetavaldav mägiala rändurite huviorbiiti. Seda kirjeldasid teiste seas Johann Wolfgang von Goethe, lord Byron und Felix Mendelssohn-Bartholdy. 19. sajandi teisel poolel sai Interlakenist turismikeskus.

Välislingid
-----------

*
**Gennadi Taniel** (29. juuli 1940 Tallinn – 23. veebruar 2015) oli Eesti helilooja, muusik ja muusikategelane.

Haridustee
----------

Gennadi Taniel lõpetas 1960. aastal Tallinna Muusikakooli fagoti erialal õpetajate Sergei Prohhorovi ja Rein Olsperti juhendamisel ning 1966. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi Villem ja Eugen Kapi kompositsiooniklassis.

Töökäik
-------

Gennadi Taniel töötas Eesti NSV Riikliku Filharmoonia estraadiorkestri kunstilise juhi ja direktorina (1967–1971) ning Eesti NSV Riikliku Filharmoonia estraadiosakonna toimetajana, Heliloojate Maja direktorina, pedagoogina ja helirežissöörina. 1971. aastast tegutses Taniel vabakutselise heliloojana. 
Ta oli Eesti Heliloojate Liidu liige alates 1977. aastast.

Muusikukarjäär
--------------

Gennadi Taniel mängis saksofoni Tallinna Tuletõrjujate estraadiorkestris (dirigent Rein Ploom), Tallinna Muusikakooli eksperimentaalansamblis (juhendaja Uno Naissoo), bigbändis Mickeys ning ansamblites Elektron ja Eksprompt 5. Lisaks ta musitseeris mitmes ansamblis koos Emil Laansoo, Peeter Sauli, Tiit Vartsi jt muusikutega (restoranides Gloria ja Pirita).

Helilooming
-----------

Gennadi Taniel komponeeris muusikat paljudes žanrites, väikepaladest suurvormideni. Tema loomingu arvukaima osa moodustavad levilaulud, mida on kokku üle 400 (kirjutatud aastatel 1965–1978). Nende hulgast on populaarsemad "Koduküla, kodumaa", "Laul verelilledest", "Sind otsides" jt. 

Tekstidena kasutas Taniel põhiliselt Eesti poeetide luulet (Hando Runnel, Juhan Smuul, Arvi Siig, Juhan Viiding), aga ka omaenda tekste. Tanieli laulud on kuulunud paljude Eesti lauljate, sh Heli Läätse, Vello Orumetsa, Els Himma, Marju Kuudi, Jaak Joala ja Tõnis Mäe repertuaari, neid on salvestatud Eesti Raadios ning mitmetele kogumikplaatidele.

Levilaulude kõrval kirjutas Taniel teoseid mitmesugustele orkestrikoosseisudele, soolopillile orkestriga (sh Eesti esimene kandlekontsert), vokaalsümfoonilisi suurvorme (sh kantaadid ja oratoorium), koorimuusikat, soololaule, instrumentaalkammermuusikat (sh 4 puhkpillikvintetti ja 3 keelpillikvartetti) ning muusikat lavateostele ja filmidele. Mitmed vokaalteosed on komponeeritud Tanieli enda tekstidele. Gennadi Tanieli looming (põhiliselt soolo-, koori- ja levilaulud) on võitnud 51 auhinda loomingukonkurssidel. Tema teoseid on esitanud Urve Tauts, Teo Maiste, Eesti Rahvusmeeskoor jpt.

Tunnustus
---------

Gennadi Taniel pälvis ELKNÜ kirjandus- ja kunstipreemia (1978).

Allikad
-------

* Elulugu Eesti Muusika Infokeskuse lehel
**Reinis Kaudzīte** (sünninimi **Reinis Kaudze**; 12. mai 1839 Vecpiebalga kihelkond – 21. august 1920 Vecpiebalga vald) oli oli läti kirjanik ja õpetaja. Ta oli esimese lätikeelse romaani Maamõõtjate ajad (*Mērnieku laiki*) kaasautor (koos venna Matīssiga).

Ta sündis aastal 1839 Vecpiebalga kihelkonnas. Algselt kandis ta koos vennaga isa perekonnanime Kaudze, kuid hiljem muutsid selle mõlemad vennad Kaudzīte'ks.

Ta ei käinud koolis, kuid alates 17. eluaastast valmistas ta vokke ja müüs neid turul. Aastal 1867 sai temast "Kalna Kaibēni" kihelkonnakoolimaja juhataja ja õpetaja, ta õpetas geograafiat ja usuõpetust. Ta kaitses mitmes artiklis läti põllumeeste õigusi ja läti keelt, astus vastu saksa pastorite kalduvusele kiita läti rahvast nende "loomulike juhtide eest", polemiseeris pastor Theodor Doebneriga.

Jean-Jacques Rousseau mõjul kirjutas ta umbes 900 aforismi. Ta kirjutas õpikud "Piiblilood rahvakoolidele", "Vaimne koolisõber", "Geograafia rahvakoolidele". 1880. aastatel austati ja armastati teda tema kõrval – temast sai oma koguduse vanem.

Aastal 1879 ilmus koos venna Matīs Kaudzītega kirjutatud romaan "Mērnieku laiki", mis on esimene realistlik läti keelne romaan.

Aastal 1880 ostis ta "Kalna Kaibēni". Aastast 1904 elas ta erinevates paikades - Riias, Siguldas, Cēsises jne, aastast 1913 Saulkrastis, kus ostis väikese maja ja elas viimased eluaastad oma majahoidja Karlina Damrozi juures. Aastal 1920 naasis ta oma venna Matīse "Kalna Kaibēni" juurde, kus ta sama aasta 21. augustil suri.
Tõlkijate kaitsepühak Hieronymus oma kabinetis Domenico Ghirlandaio maalil 1480. aastast.
**Kaitsepühak** ehk **patroon** on katoliku ja õigeusu kirikus pühak, keda peetakse konkreetse kiriku, linna, elukutse kaitsjaks ja eestkostjaks. Pühak, kelle nimi on inimesele ristimisel antud, on samuti tema kaitsepühak.

Näiteks püha Jüri on Eestis peetud karja, põldude ja eriti hobuste kaitsjaks. Talle on pühitsetud kirikud Jüris (Jüri kirik), Laiusel (Laiuse püha Jüri kirik) ja Toris (Tori Eesti sõjameeste mälestuskirik). Püha Jüri kaitseb ka Võru linna ja ta nime kannab Võru peatänav. Püha Jüri mälestuspäev (jüripäev) on 23. aprillil.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kaitsepühak** |

* Kaitsepühakute loend

Viited
------

1. ↑  *Eesti entsüklopeedia.* 7. köide: *NÕUK–RAH.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1994, lk 220.
2. ↑  "Eesti keele seletavas sõnaraamatus" (vaadatud 21.05.2014)
3. ↑  Jüripäev - 23. aprill Eesti rahvakalendri tähtpäevade andmebaas BERTA
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib alevist; samanimelise küla kohta Telšiai rajoonis vaata artiklit Upyna, jumalanna kohta vaata artiklit Upinė* |

---

**Upyna** on alev Leedus Šilalė rajoonis, Upyna valla halduskeskus. Alev asub Šunija jõe kaldal. Upyna vana venekeelne nimi on Упина.

Alevis asuvad keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on katoliku kirik (1835–1836).

Ajalugu
-------

Upynat mainiti esimest korda aastal 1554. Upyna-nimelist paika on mainitud juba XIII sajandil, toona asus sellenimeline paikkond žemaitide Karšuva muinasmaakonnas, kuigi pole teada, kas seal asus ka asula.

XVII sajandi alguses sai Upynast alev. Aastal 1663 andis Władysław IV Waza linnale turuprivileegid, asula sai ka õiguse kaks korda aastas laata pidada. Aastal 1688 ehitati sinna esimene katoliku palvemaja. Aastal 1711 laastas alevit katk. 

Praegune kirik valmis aastail 1835–1836. Aastal 1913 seda uuendati. Aastal 1926 loodi kiriku juurde ka kihelkond.

Upyna kirik

Tuntud elanikke
---------------

* Abram Deborin – Vene filosoof
* Stasys Girėnas – Leedu lendur

Viited
------

1. ↑  Упина. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 5 (Таарджалъ — Яя). СПб, 1885, 323 lk.

Välislingid
-----------

 Upyna – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Alev portaalis vietoves.Lt
* Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich (*poola keeles*)
**Franz Friedrich Reinhold Hollmann** (22. juuli/3. august 1865 Rõuge – 16. märts 1946 Lübeck) oli Eesti ja Läti vaimulik.

Hollmann õppis aastatel 1875–1884 Tartus eragümnaasiumis. Aastatel 1884–1885 töötas ta koduõpetajana Põlulas. Aastatel 1885–1890 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaastal oli ta Helme Maarja koguduses (Ernst Behse juures) ja Maarja-Magdaleena koguduses (Woldemar Mickwitzi juures). Ordineeriti 3. novembril 1891 Riias õpetajaks.

Ta oli aastatel 1891–1892 Maarja-Magdaleena koguduse adjunktõpetaja, aastatel 1892–1902 oli ta (introdutseeriti 12. aprillil 1892) sama koguduse õpetaja. Aastal 1892 oli ta neljaks kuuks pastoriametist kõrvaldatud (suspendeeritud), kuna viis läbi kiriklikke talitusi rekonvertiitidele (õigeusus pettunutele). Aastatel 1902–1918 oli ta Rõuge Maarja koguduse õpetaja.

Aastatel 1918–1919 oli ta Riias ooperimuusikuks, aastatel 1919–1920 oli ta Landeswehris välipastoriks. Aastatel 1920–1939 oli ta pastoriks (introdutseeriti 24. aprillil 1921) Irši saksa koloonias (Liepkalne kihelkonnas Cēsise maakonnas; praeguse haldusjaotuse järgi Koknese piirkonnas), sai aastal 1927 Liivimaa saksa praostiks.

Jäi aastal 1939 emerituuri. Emerituuris olles elas aastatel 1939–1945 Posenis, aastatel 1945–1946 Lübeckis.

Isiklikku
---------

Tema isa Friedrich August Wilhelm Hollmann oli Rõuge Maarja koguduse õpetaja ja hiljem Liivimaa kindralsuperintendent, vanaisa Rudolf Gustav Hollmann oli Hargla- ja Rõuge Maarja koguduse õpetaja, vanaonu Karl August Hollmann oli Puhja Püha Dionysiuse koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
See artikkel See artikkel räägib põlisrahvast.  Filmi kohta vaata artiklit  Mikmakid (film).  

---

Mikmakke kujutav foto 1873. aastast
**Mikmakid** (**Mi'kmaq** või **Mi'gmaq**; samuti *Mi'kmaw* või *Mi'gmaw, L'nu* ja *Micmac*) kuuluvad Atlandi-Kanada provintside ja Québeci provintsis asuva Gaspé poolsaare ning Ameerika Ühendriikide osariigi Maine'i kirdealade indiaanlastest põlisasukate hulka. Nad olid kütid-korilased, kes nimetasid enda hallatavat territooriumi Mi'kma'ki või Mi'gma'gi.

Kontakt eurooplastega
---------------------

Mikmakkide ja beotukkide eelkäijatel olid 1. aastatuhande paiku ühed kõige esimesed kontaktid Euroopa maadeuurijatega, vanapõhjala kultuuri esindanud viikingitega.

Geograafia
----------

Mi'kma'ki haldusala, mis on jagatud seitsmeks piirkonnaks. Kaardilt puudub kaheksas territoorium Taqamgug ehk Newfoundland
### Mi'kma'ki haldusala kaheksa piirkonda

* Epekwitk aq Piktuk (Epegwitg aq Pigtug)
* Eskikewa'kik (Esge'gewa'gi)
* Kespek (Gespe'gewa'gi)
* Kespukwitk (Gespugwitg)
* Siknikt (Signigtewa'gi)
* Sipekni'katik (Sugapune'gati)
* Taqamkuk (Gtaqamg)
* Unama'kik (Unama'gi)

Vaata ka
--------

* Põlisameeriklased
**Žabinka rajoon** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Bresti oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 684 km². 2009. aasta seisuga elas seal 25 031 inimest.

Rajoon moodustati aastal 1940, aga kaotati aastal 1959. Rajoon moodustati taas aastal 1966.

Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Aziaty, Chmieleva, Kryŭlany, Leninski, Rakitnica, Ściapanki ja Žabinka külanõukogu. Halduskeskus on Žabinka linn.

* AziatyAziaty
* ŽabinkaŽabinka

Rajooni lõunaosa asub Polesje madalikul, kõrgused ulatuvad valdavalt 150-160 meetrit üle merepinna. Põhjaosa on kõrgem, ulatudes kuni 200 meetrit üle merepinna. Suurim jõgi on Muchaviec.

2009. aasta seisuga olid elanikest 88,6% valgevenelased, 5,52% venelased, 4,31% ukrainlased ja 1,57% oli teistest rahvustest. 53,33% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 43,55% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 15,11% elanikke, vene keelt aga 81,34%.

Välislingid
-----------

 Žabinka rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
* Žabinka rajoon

| * v
* r
Bresti oblasti haldusjaotus |
| --- |
| Rajoonid | 
Baranavičy rajoon • Biaroza rajoon • Bresti rajoon • Drahičyni rajoon • Hancavičy rajoon • Ivacevičy rajoon • Ivanava rajoon • Kamienieci rajoon • Kobryni rajoon • Lachavičy rajoon • Łuninieci rajoon • Małaryta rajoon • Pinski rajoon • Pružany rajoon • Stolini rajoon • Žabinka rajoon |
| Oblastilise alluvusega linnad | 
Baranavičy • Brest (selle koosseisus: Maskoŭski rajoon • Leninski rajoon) • Pinsk |
**Tehnoloogiline teater** on teatri liik, mis kasutab laval kõikvõimalikke tehnilisi elemente lisaks sellistele klassikalistele väljendusvahenditele nagu näitleja, lava-, heli- ja valguskujundus. 

Masinate funktsioonidest saab omaette tähendustasand ja märgisüsteem, mis paralleelselt klassikaliste vahenditega edastab lavastuse ideid, meeleolu ja lugu. Tehnoloogilises teatris ei ole tehnoloogia vahendavas ega muid lavastuskomponente toetavas funktsioonis, vaid keskses funktsioonis kogu lavastuse olemuses ning tehnoloogia kasutamine on iseseisval ja nähtaval kohal. Tehnoloogilise teatri eesmärk on jõuda publikuni läbi tehnilise vahendi, näiteks haigettegeva helitugevuse, silmipimestava valguse või tehnilise masina.

Tehnoloogiline teater on eesti teatri kontekstis iseseisvalt kujunenud mõiste. Eesti meedia hakkas lavastuste tehnoloogiliste vahendite kasutamisele intensiivsemat tähelepanu pöörama alates Von Krahli teatri lavastustest „Eesti mängud. Pulm" (1996) ja „Libahunt" (1998). Seoses nendega kasutas Andrus Laansalu esimesena tehnoloogilise teatri mõistet. Eestis on grupp tegijaid, kes on selle võtnud oma tähelepanu keskpunkti. Nende hulgas on praegu aktiivsed Andrus Laansalu/Andreas W, Erik Alalooga, Taavet Janseni, MIMprojecti ja Henri Hüti.

Mujal maailmas sai tehnoloogiline teater alguse 1980. aastatel, mil seoti kunst, tehnoloogia ja näitemäng, kasutades erinevaid sidevahendeid, näiteks arvutit, faksi ja telefoni. Arvuti tekkimine mõjutas enim tehnoloogilise teatri arengut. Esimesed katsetajad olid Fluxus grupp ja John Cage.

Kirjandus
---------

* Evelyn Raudsepp. Tehnoloogiline teater Eestis 1996–2013, Tartu Ülikooli bakalaureusetöö, 2013
* Tehnoloogiline teater Eestis. 1.osa, Youtube, 7. mai 2012
* Tehnoloogiline teater Eestis. 2. osa, Youtube, 7. mai 2012
* en:Digital theatre
**Basel** on linn ja vald Šveitsis, Baseli linnakantoni keskus. Asub Reini jõe kaldal. 

Basel on Zürichi ja Genfi järel suuruselt kolmas Šveitsi linn.
Baselit on nimega Basilia esmamainitud 374. aastal. 912. aastast kuulus Burgundiale. 1356. aastal tabas linna maavärin. 1501. aastal liitus Šveitsi liiduga. 1844. aastal sai Basel esimesena Šveitsi linnadest raudteeühenduse.
Linnas on kolm raudteejaama.

Basel on Šveitsi keemia- ja farmaatsiatööstuse keskus. Linnas on ka masina-, metalli-, tekstiili- ja toiduainetetööstust ning palju kirjastusi. Baselis on panganduskontserni UBS peakontor.

15. juunil 1954 asutati Baselis UEFA.

Basler Messeturm on Šveitsi kõrgeim hoone. Linnas asub Šveitsi suurim jalgpallistaadion St. Jakob-Park.

Baseli botaanikaaed on üks maailma vanemaid. Baselis on ka loomaaed.

Baselis asub varajase muusika uurimisele ja esituspraktikale spetsialiseerunud muusikakõrgkool Schola Cantorum Basiliensis.

Baselis tegutseb jalgpalliklubi FC Basel.

Viited
------

1. ↑  Statistisches Amt Basel-Stadt: Wohnbevölkerung nach Bezirk, vaadatud 27.10.2021.

Välislingid
-----------

* Baseli koduleht *(saksa, prantsuse ja inglise keeles)*
* Baseli turismileht *(saksa, prantsuse, inglise, itaalia, hispaania, vene, hiina ja jaapani keeles)*

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Basel** |
**Valijavalimine** (inglise keeles *gerrymandering*) on üks valimispettuse viisidest, kus valimisringkondadega spetsiifilist viisi manipuleerides on võimalik anda ühele osapooltest ebaaus eelis, kui tegu on majoritaarse valimissüsteemiga, st. süsteemiga kus vähemusse jääv osapool jääb esindamata.

 Erinevad viisid, kuidas valimisringkondi moodustada
Valijavalimise läbiviimiseks on kaks peamist taktikat:

* vastaspoole toetajate hääletusvõime lahjendamine paljude valimisringkondade vahel;
* vastaspoole hääletusvõime koondamine ühte piirkonda, et vähendada nende häälte osakaalu teistes ringkondades.

Illustratsioonil on (vasakul ülal) näide sellest, kuidas enamuserakond kasutab oma paremaid valimistulemusi selleks, et tagada vähemuserakonna valimiskaotus igas piirkonnas.

Lisaks soovitud valimistulemuste saavutamisele konkreetse partei jaoks võib valijate valimist kasutada ka teatud demograafiliste rühmade, näiteks etniliste, rassiliste, keeleliste, usuliste või klassirühmade aitamiseks või takistamiseks. Põhja-Iirimaal kasutati valijavalimist protestantlike unionistide enamuse tagamiseks. Valijavalimist saab ennetades kasutades näiteks geneetilisi algoritme või K-keskmiste klasterdamist.

Ingliskeelne mõiste *gerrymandering* on tuletatud Ameerika poliitiku Elbridge Gerry nimest, kes 1812. aastal kirjutas alla seaduseelnõule, millega loodi Bostonis valimisringkond, mida võrreldi salamandri kujuga.

Viited
------

1. ↑  "The ReDistricting Game", *www.redistrictinggame.org* (inglise), USCAnnenbergCenter, originaali arhiivikoopia seisuga 4. detsember 2016, vaadatud 10. veebruaril 2017
2. ↑  *Northern Ireland–National Identity and the Politics of Non-Participation: The Creation, Maintenance, and End to Catholic Subordination*, originaali arhiivikoopia seisuga 26. jaanuar 2021, vaadatud 22. septembril 2020
3. ↑  "Kohalike omavalitsusüksuste haldusterritooriumi piiritlemine ruumiliste optimeerimismeetoditega" (PDF), *dspace.ut.ee*, Tartu Ülikool, vaadatud 11. septembril 2023
|  |  |
| --- | --- |
|  | **See artikkel on esitatud kustutamiseks.**
Lisateavet võid leida arutelu- või ajalooleheküljelt. Vaata ka: Vikipeedia:Artiklite kustutamise kord. Kustutamisettepaneku saad vaidlustada arutelulehel. |

**"Udumäe Kodutütar"** on Alfred Käärmanni jutustus.

Ilmumisandmed: Udumäe Kodutütar: lugu metsavenna armsamast; toimetajad Katrin Saukas, Maris Makko; eessõna: Enn Tarto; kujundus: Rein Seppius. Tallinn: SE & JS, 1998; 63 lk. ill. portr.

Eessõnas kirjutab Enn Tarto: „Kohtusin Alfred Käärmanniga (raamatus Metshaldjas) 1960 aastate lõpus Mordva vangilaagris. Ta kuulus nende vanema põlvkonna poliitvangide hulka, kelle jaoks vabadusvõitlus polnud lõppenud. Sellest tulenevalt suhtles ta ka noorte poliitvangidega, kes olid otsustanud jätkata võitlust kuni eesti iseseisvuse taastamiseni (Mart Niklus, Enn Tarto, Erik Udam, Valdur Raudvassar jt.). Juba vabaduses, 1980. aastate alguses taastasin koos Alfred Käärmanniga Kaitseliitu, lõime kaasa kodanike komiteede liikumises, meid valiti Eesti Kongressi liikmeks.
Nii mina kui ka Alfred Käärmann kuulume nende vabadusvõitlejate hulka, kellel ei läinud kõige halvemini. Me jäime iseendaks, me jäime ellu ja nägime Eesti iseseisvuse taastamist.
Alfred Käärmanni jutustus "Udumäe Kodutütar" annab ausa ja haarava pildi metsavennest, tema perest ja armastusest."

Sisukokkuvõte
-------------

Katkendeid
----------

Mõne minuti pärast tuli Lossiproua tagasi, võttis Nimetul käest kinni ja talutas ta kui pimeda läbi sooja hämara köögi väiksesse söögitarre, kus laualambi valgel ootasid püsti seistes kaks naist – väikest kasvu Udumäe Kuninganna eestiaegses pidukleidis ja pikka kasvu nõtke Kodutütar.
**Čekiškė** on alev Leedus endise Kaunase maakonna aladel Kaunase rajoonis, Čekiškė valla halduskeskus. Alevis on keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on sünagoog aastast 1785, katoliku kirik aastast 1935 ja XIX sajandil rajatud asula keskus.

Ajalugu
-------

Aastal 1542 mainiti esimest korda alevi kohal asunud Piktakiemise küla. XVI sajandil rajati küla lähistele Čekiškė või Čekakampiai mõis. Küla ise jäi Šedvydžiai mõisa maadele, ent aastal 1600 sai see nimeks Čekiškė.

XVII sajandil oli asula Gelgaudaste valduses. Aastal 1620 ehitati sinna esimene kirik ja sellest sai kohaliku kihelkonna keskasula. Aastal 1625 hakkas seal tegutsema kihelkonnakool, mis küll kahe aasta pärast suleti. Aastal 1687 koostatud Vilkija piirkonna inventariraamatus oli asula kohta Čekiškė kõrval kasutusel veel ka nimekuju Piktakiemis. Samast aastast on pärit esimesed teated alevis elavate juutide kohta.

XVII sajandi lõpus või XVIII sajandi alguses sai Čekiškėst alev. Aastal 1762 sai see õiguse pidada laata. XIX sajandi alguses avati asulas taas kihelkonnakool. Tsaaririigi ajal oli asula kohta vene keeles kasutusel nimekuju Чекишки. Aastal 1885 asutati sinna postijaam. Kaks aastat hiljem põles alev maha; püsti jäi vaid kivist ehitatud sünagoogihoone. Alev ehitati taas üles korrapärase planeeringuga asulana. Alevi põhiplaan on urbanistliku mälestisena kaitse all. XX sajandi alguses olid alevis saekaater ja veski, seal valmistati kangast.

Kuni Teise maailmasõjani olid 70% alevi elanikest juudid; sõja ajal aga alevi juudi kogukond hävitati. Pärast sõda sai Čekiškėst kohaliku kolhoosi keskasula. 

* SünagoogSünagoog
* KoolimajaKoolimaja
* Čekiškė kirikČekiškė kirik
* KellatornKellatorn

Tuntud elanikke
---------------

* Pranas Dovydaitis – Leedu poliitik
* Zenonas Petrauskas – Leedu jurist ja diplomaat

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Semaška, Algimantas (2006). Kelionių vadovas po Lietuvą: 1000 lankytinų vietovių norintiems geriau pažinti gimtąjį kraštą (in Lithuanian) (4th ed.). Vilnius: Algimantas. lk. 246. ISBN 9986-509-90-4.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Čekiškė** |

* Alev Poola geograafilises sõnastikus
* Alev portaalis vietoves.Lt
* Alevi juutide lugu
**Põhja-Pärnumaa vald** on omavalitsusüksus (vald) Eestis Pärnu maakonnas.

2022. aasta juulist on vallavanem Aivar Mäe. Enne seda oli vallavanem Rein Kontus.

Ajalugu
-------

22. detsembril 2016 kinnitasid Vändra alevi, Vändra valla, Halinga valla ja Tootsi valla volikogud ühinemislepingu, mille tulemusena moodustatakse Põhja-Pärnumaa vald. Ühinemislepingu järgi tegutseb Põhja-Pärnumaa vald struktuuriüksustena kolmes keskuses: kaks halduskeskust asuvad Vändras ja Pärnu-Jaagupis ning üks teeninduskeskus Tootsis. Liitumine jõustus pärast 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimist.

Asulad
------

Põhja-Pärnumaa vallas asub 86 küla ja kolm alevit. Asulatest on suurimad Vändra (elanikke 2161), Pärnu-Jaagupi (1110) ja Tootsi alev (763).

Külad: Aasa, Allikõnnu, Altküla, Aluste, Anelema, Arase, Eametsa, Eense, Eerma, Enge, Ertsma, Halinga, Helenurme, Kaansoo, Kablima, Kadjaste, Kaelase, Kaisma, Kalmaru, Kangru, Kergu, Kirikumõisa, Kobra, Kodesmaa, Kose, Kullimaa, Kuninga, Kurgja, Kõnnu, Langerma, Leetva, Lehtmetsa, Lehu, Libatse, Loomse, Luuri, Lüüste, Maima, Massu, Metsaküla, Metsavere, Mustaru, Mõisaküla, Mädara, Mäeküla, Naartse, Oese, Oriküla, Pallika, Pereküla, Pitsalu, Pärnjõe, Pööravere, Rae, Rahkama, Rahnoja, Reinumurru, Roodi, Rukkiküla, Rõusa, Rätsepa, Salu, Samliku, Sepaküla, Sikana, Sohlu, Soosalu, Suurejõe, Sõõrike, Säästla, Tagassaare, Tarva, Tõrdu, Tühjasma, Vahenurme, Vakalepa, Vaki, Valistre, Vee, Venekuusiku, Veskisoo, Vihtra, Viluvere, Võidula, Võiera, Ünnaste

Pilte
-----

* Kaisma hoiualaKaisma hoiuala
* Kurgja talu häärberKurgja talu häärber
* Pärnu-Jaagupi kirikPärnu-Jaagupi kirik
* Pööravere mõisa viinavabriku varemedPööravere mõisa viinavabriku varemed
* Viluvere raudteepeatusViluvere raudteepeatus
* Võidula mõisa peahooneVõidula mõisa peahoone

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 11.03.2018.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 16.07.2023.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 13.03.2018.
4. ↑  "Põhja-Pärnumaa volikogu valis vallavanemaks Aivar Mäe" ERR, 27. juuli 2022
5. ↑  Põhja-Pärnumaa vald pol.parnumaa.ee
6. ↑  Põhja-Pärnumaa vald www.pparnumaa.ee
7. 1 2  Vändra alevi, Vändra valla, Tootsi valla ja Halinga valla ühinemisleping (PDF) pol.parnumaa.ee

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Põhja-Pärnumaa vald** |

* Valla koduleht

Pärnumaa vapp
Pärnu maakonna omavalitsusüksused

Häädemeeste vald | Kihnu vald | Lääneranna vald | Pärnu linn | Põhja-Pärnumaa vald | Saarde vald | Tori vald