recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lille'i 2. kanton** on kanton Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus. See moodustati 2014. aasta kantonireformiga, mis jõustus 2015. aasta märtsis. Kantoni keskus on Lille.

See koosneb järgmistest valdadest:

1. Bondues
2. Lille (osaliselt)
3. Marcq-en-Barœul
4. Mouvaux

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2020

Nordi departemangu kantonid

Aniche **·** Annœullin **·** Anzin **·** Armentières **·** Aulnoye-Aymeries **·** Aulnoy-lez-Valenciennes **·** Avesnes-sur-Helpe **·** Bailleul **·** Cambrai **·** Le Cateau-Cambrésis **·** Caudry **·** Coudekerque-Branche **·** Croix **·** Denain **·** Douai **·** Dunkerque-1 **·** Dunkerque-2 **·** Faches-Thumesnil **·** Fourmies **·** Grande-Synthe **·** Hazebrouck **·** Lambersart **·** Lille-1 **·** Lille-2 **·** Lille-3 **·** Lille-4 **·** Lille-5 **·** Lille-6 **·** Marly **·** Maubeuge **·** Orchies **·** Roubaix-1 **·** Roubaix-2 **·** Saint-Amand-les-Eaux **·** Sin-le-Noble **·** Templeuve **·** Tourcoing-1 **·** Tourcoing-2 **·** Valenciennes **·** Villeneuve-d'Ascq **·** Wormhout
**Lilija Līce** (29. september 1913 – 27. mail 1991) oli läti skulptor.

Elukäik ja haridus
------------------

Sündis Alūksne piirkonnas Alsviķi vallas talupidajate peres. Pärast karjalapsepõlve õppis Alsviki kihelkonnakoolis Strautiņis (1923–1928) ja Riia 3. gümnaasiumis (1928-1932). Seejärel jätkas õpinguid Läti Ülikoolis klassikalise filoloogia erialal (1933–1935). 1935–1942 töötas oma koduvallas Līči linnakeses, 1942. aastal hakkas õppima skulptuuri Läti Kunstiakadeemia skulptuuriosakonnas Teodors Zaļkalnsi juures, lõpetas 1949. aastal. Aastail 1949–1950 töötas Läti Kunstiakadeemias skulptuuriosakonna assistendina. Alates 1949. aastast osales näitustel, Läti Kunstnike liitu kuulus alates 1952.

Looming
-------

Kunstniku skulptuurid on selge, vaoshoitult modelleeritud vormiga, mõnikord peaaegu abstraktse vormini üldistatud, eriti graniidis. Ta on loonud ka pronksskulptuure ja reljeefe kohrutatud metallist, modelleerinud medaleid, samuti pisiplastikat terrakotas, šamotis ja muudes materjalides. Sage motiiv on hobused jooksmas, samuti moodustavad omaette lõigu tema loomingus lüürilised emasid ja lapsi kujutavad skulptuurid ja grupid. 1974. aastal toimus suur Lilija Līce loomingu ülevaatenäitus Alūksnes.

Tema teoseid on eksponeeritud kõigil vabariiklikel ülevaatenäitustel Lätis, samuti läti kunsti näitusel Moskvas 1955 ja Baltimaade kunsti näitustel Moskvas 1960. ja 1964. aastal. Kunstnik viibis loomingulistel lähetustel Moskvas 1955. ja 1959. aastail. 1968. aastal esines üks tema töödest "Õed" ülevaatenäitusel Hämeenlinna kunstimuuseumis Soomes.

Lilija Līce on maetud Alūksne kalmistule. Kunstniku 100. sünniaastapäevaks anti 2013. aastal välja raamat tema elust "Tēlniece Lilija Līce" (autor Jānis Polis), mis tugineb ta sugulaste ja kaasaegsete mälestustele kunstnikust.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Välislingid
-----------

* Lilija Līce kaks skulptuuri "Janu" ja "Vaikusehetk" Riia Rahvusliku Kunstimuuseumi fassaadi ees
* Lilija Līce skulptuur "Piiril" Riias
* Pronksist hobuseskulptuur Läti Rahvusliku Kunstimuuseumi kogus
* Skulptuur "Leib" Alūksne muuseumis
* Katkend arvustusest kunstniku elulooraamatule "Tēlniece Lilija Līce" (läti keeles)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib liigist; perekonna kohta vaata artiklit Maatihane (perekond)* |

---

**Maatihane** (*Pseudopodoces humilis*) on tihaslaste sugukonda kuuluv lind.

Süstemaatika
------------

Liiki arvati üle sajandi kuuluvaks vareslaste sugukonda.

Välimus
-------

Maatihane on umbes koduvarblase suurune. Sulestik on tagasihoidlikult hele hallikaspruun. Sarnaselt osade tihase liikidega on tal kuklal hele laik.
Nokk ja jalad on mustad. Nokk on tugev ja natuke allapoole kõver.
Hääl on vilistuste jada. Sugupooled on sarnased.

Elupaik
-------

Maatihase elupaiguks on Tiibeti kiltmaa stepid ja kuivad alad enamasti 3000 meetri kõrgusel üle merepinna. Tiheda taimkattega aladel teda ei leidu.

Pesitsemine
-----------

Maatihane uuristab maapinda pesa jaoks tavaliselt rõhtsa uru, mille pikkus võib ulatuda kuni 1,8 meetrini. Uru lõppu rajab ta rohust ja villast pesa. Kurnas on neli kuni kuus muna.

Toitumine
---------

Otsib maast lülijalgseid, sageli jaki sõnnikut nokaga sonkides ja ümber pöörates.

Viited
------

* IBC
**Elias Canetti** (25. juuli 1905 Ruse – 14. august 1994 Zürich) oli Bulgaaria juudi päritolu saksakeelne kirjanik. 1981. aastal sai ta Nobeli kirjandusauhinna.

Tunnustus
---------

* 1972 – Georg Büchneri auhind
* 1975 – Nelly Sachsi auhind
* 1984 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia välisliikmeks

Teoseid eesti keeles
--------------------

* "Maailm peas" (romaani "Pimestus" kolmas osa); tõlkinud Toivo Tasa. Tallinn, Perioodika, 1983.
* "Marrakeši hääled" (reisiraamat); tõlkinud Toivo Tasa. Tallinn, Perioodika, 1973.
* "Massid ja võim"; tõlkinud Mati Sirkel. Tallinn, Vagabund, 2000.
* "Pimestus"; tõlkinud Mati Sirkel ja Toivo Tasa. Tallinn, Eesti Päevaleht, 2009.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Elias Canetti** |


Nobel
Nobeli kirjandusauhinna laureaat

1901 Prudhomme • 1902 Mommsen • 1903 Bjørnson • 1904 F. Mistral, Echegaray • 1905 Sienkiewicz • 1906 Carducci • 1907 Kipling • 1908 Eucken • 1909 Lagerlöf • 1910 von Heyse • 1911 Maeterlinck • 1912 Hauptmann • 1913 Tagore • 1915 Rolland • 1916 von Heidenstam • 1917 Gjellerup, Pontoppidan • 1919 Spitteler • 1920 Hamsun • 1921 France • 1922 Benavente • 1923 Yeats • 1924 Reymont • 1925 Shaw • 1926 Deledda • 1927 Bergson • 1928 Undset • 1929 Mann • 1930 Lewis • 1931 Karlfeldt • 1932 Galsworthy • 1933 Bunin • 1934 Pirandello • 1936 O'Neill • 1937 du Gard • 1938 Buck • 1939 Sillanpää • 1944 Jensen • 1945 G. Mistral • 1946 Hesse • 1947 Gide • 1948 Eliot • 1949 Faulkner • 1950 Russell • 1951 Lagerkvist • 1952 Mauriac • 1953 Churchill • 1954 Hemingway • 1955 Laxness • 1956 Jiménez • 1957 Camus • 1958 Pasternak • 1959 Quasimodo • 1960 Perse • 1961 Andrić • 1962 Steinbeck • 1963 Seféris • 1964 Sartre • 1965  Šolohhov • 1966 Agnon, Sachs • 1967 Asturias • 1968 Kawabata • 1969 Beckett • 1970 Solženitsõn • 1971 Neruda • 1972 Böll • 1973 White • 1974 Johnson, Martinson • 1975 Montale • 1976 Bellow • 1977 Aleixandre • 1978 Singer • 1979 Elýtis • 1980 Miłosz • 1981 Canetti • 1982 García Márquez • 1983 Golding • 1984 Seifert • 1985 Simon • 1986 Soyinka • 1987 Brodski • 1988 Mahfuz • 1989 Cela • 1990 Paz • 1991 Gordimer • 1992 Walcott • 1993 Morrison • 1994 Ōe • 1995 Heaney • 1996 Szymborska • 1997 Fo • 1998 Saramago • 1999 Grass • 2000 Gao • 2001 Naipaul • 2002 Kertész • 2003 Coetzee • 2004 Jelinek • 2005 Pinter • 2006 Pamuk • 2007 Lessing • 2008 Le Clézio • 2009 Müller • 2010 Vargas Llosa • 2011 Tranströmer • 2012 Mo • 2013 Munro • 2014 Modiano • 2015 Aliaksijevič • 2016 Dylan • 2017 Ishiguro • 2018 Tokarczuk • 2019 Handke • 2020 Glück • 2021 Gurnah • 2022 Ernaux
**Elieser Traugott Hahn** (15. august 1848 Komacha (Lõuna-Aafrika) – 19. märts 1939 Burgdorf Hannoveri lähedal) oli baltisaksa päritolu Eesti vaimulik.

Elieser Traugott Hahn sündis Lõuna-Aafrikas hererode misjonäri perekonnas. Keskkooliõpingud lõpetas ta aastal 1867 Güterslohi Gümnaasiumis (asub praeguse Nordrhein-Westfaleni liidumaa territooriumil). 1867–1869 õppis ta Berliini ja Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaastal oli ta Põltsamaa Niguliste koguduses Carl Peter Maurachi juures. Ordineeriti õpetajaametisse 19. detsembril (vkj) 1871 Tartu Jaani kirikus.

Ta oli 1872–1874 Valjala Martini koguduse õpetaja. 1874–1886 töötas ta Rõuge Maarja koguduse õpetaja. Kõige kauem, aastatel 1886–1918 töötas ta Tallinna Oleviste koguduse õpetajana.

Tallinnas tegutses ta veel usuõpetajana. Aastatel 1906–1914 oli ta tegev sisemisjoni edendamiseks moodustatud Püha Johannese Seltsis. Samuti oli ta Eestimaa Saksa Seltsi eestseisuse liige ja oli Põhja-Eesti kirikuõpetajate esindaja Saksa maanõukogus.

Aastal 1918 emigreerus ta Saksamaale. 1919–1930 tegutses ta evangelisatsioonivaimulikuna. Ta suri 19. märtsil 1939 Hannoveri lähedal. Maeti ta 29. märtsil 1939 Kopli surnuaiale (ärasaatmine oli Tallinna Oleviste kirikust).

Isiklikku
---------

Tema isa Carl Hugo Hahn oli misjonär Lõuna-Aafrikas hererode juures. Poeg Gotthilft Traugott Hahn, Tartu Ülikooli usuteaduse professor, mõrvati 19. jaanuaril 1919 kommunistide poolt Tartus krediitkassa keldris. Poeg Carl Hugo oli Harju-Risti ja Nissi koguduste õpetaja ja Saksimaa piiskop. Väimees Woldemar Paul Sielmann oli Pärnu Nikolai ja Tallinna Oleviste koguduste õpetaja. Poja Gotthilft Traugotti poeg Wilhelm oli teoloog ja poliitik (Baden-Württembergi liidumaa minister).

Välislingid
-----------

* 
* Elieser Traugott Hahn Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
**Elias Mendes Trindade** (enam tuntud lihtsalt nime all **Elias**; sündinud 16. mail 1985 São Paulos) on Brasiilia jalgpallur, poolkaitsja. Ta mängib Brasiilia kõrgliiga klubis Bahia.

Elias alustas jalgpallurikarjääri Palmeirase noortesüsteemis. 2005. aastal hakkas ta mängima Náuticos. Pärast seda mängis ta veel mitmes Brasiilia klubis, paistes kõige enam silma Corinthianses. 2010. aasta hooajal lõi ta Brasiilia kõrgliigas seitse väravat ja tuli klubiga Brasiilia meistrivõistlustel kolmandaks. Lisaks valiti ta sel aastal Brasiilia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

2010. aasta detsembris liitus ta esimese Euroopa klubiga, sõlmides lepingu Hispaania kõrgliiga klubiga Madridi Atléticoga. 2011. aasta augustis sõlmis ta viieks aastaks lepingu Portugali kõrgliiga klubiga Sporting, kuid juba 2013. aastal suundus ta laenule Brasiilia kõrgliiga klubisse Flamengo. Flamengoga võideti 2013. aastal Brasiilia karikas, kuid samal hooajal jäädi Brasiilia kõrgliigasse väga napilt püsima. Sellest hoolimata valiti Elias ka sel hooajal Brasiilia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

2014. aastal liitus ta taas Brasiilia kõrgliiga klubiga Corinthians. 2015. aastal tuli ta Corinthiansega Brasiilia meistriks ja ta valiti kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. 2016. aasta hooaja teise poole veetis ta taas Sportingus, kuid suundus juba järgmise aasta jaanuaris tagasi Brasiiliasse, sõlmides lepingu Atlético Mineiroga. 2020. aastal siirdus ta Bahiasse.

Koondisekarjäär
---------------

Debüüdi Brasiilia rahvuskoondises tegi Elias 7. oktoobril 2010 sõprusmängus Iraani jalgpallikoondis vastu. Ta kuulus Brasiilia koondisse 2011. ja 2015. aasta Copa Américal ning 2016. aasta Copa América Centenario.

Saavutused
----------

Juventus
* Copa Paulista: 2007

Corinthians
* Campeonato Brasileiro Série B: 2008
* Campeonato Paulista: 2009
* Copa do Brasil: 2009
* Campeonato Brasileiro Série A: 2015

Flamengo
* Copa do Brasil: 2013

Atlético Mineiro
* Campeonato Mineiro: 2017

Viited
------

1. ↑  "ELIAS". Soccerway. Vaadatud 2. juuli 2016.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib lauljast; albumi kohta vaata artiklit Whitney Houston (album)* |

---

Whitney Houston (2009)
**Whitney Elizabeth Houston** (9. august 1963 New Jersey – 11. veebruar 2012 Beverly Hills, California) oli ameerika rütmi ja bluusi ning poplaulja, filminäitleja ja modell.

Houstoni plaate on kokku müüdud hinnanguliselt 220 miljonit, millega ta kuulub kõigi aegade parima plaadiläbimüügiga lauljate esikümne lõppu. Filmi "Bodyguard" ("Ihukaitsja", 1992) *soundtrack*-album pälvis 1994. aastal Grammy auhinna aasta albumi kategoorias.

Whitney Houston sündis keskklassi peres. Tema isa John Ruddell Houston noorem (13. september 1920 – 2. veebruar 2003) oli meelelahutusärimees, ema Cissy Houston (sündinud 1933) edukas souli- ja gospelilaulja. Vanem vend Michael oli samuti laulja, ehkki mitte edukas, emapoolne vanem poolvend Gary Garland mängis NBA-s korvpalli.

Whitney abiellus 1992. aastal laulja Bobby Browniga, kes oli temast 6 aastat noorem. Neil sündis 1993 tütar Bobbi Kristina Brown. Bobby oli mitut puhku seadusega pahuksis, peamiselt narkokuritegude ja purjuspäi autojuhtimise eest, ta kandis ka vanglakaristust. Abielu lõppes 2007. aastal lahutusega.

Ta võitis 2 Emmy ja 6 Grammy auhinda ning 30 Billboardi ja 22 Ameerika muusikaauhinda.

Whitney suri ülejärgmisel päeval pärast oma viimast esinemist. Ta leiti oma toast The Beverly Hiltonis vannist teadvusetuna. Parameedikute pingutused teda elustada jäid viljatuks ja pool tundi pärast leidmist tunnistati ta surnuks. 22. märtsil 2012 avaldas Los Angelese maakonna koroneri kohtumeditsiiniekspertiisi osakond Houstoni surma põhjuste uurimise aruande. Surma põhjustas uppumine, millele aitasid kaasa aterosklerootiline südamehaigus ja narkootikumid. Pisut enne surma oli Houston tarvitanud difenhüdramiini, alprasolaami, kanepit ja tsüklobensapriini. Surma ametlikuks põhjuseks märgiti õnnetusjuhtum.

31. jaanuaril 2015 juhtus Whitney tütre Bobbiga umbes sama mis tema endaga: ta leiti oma kodust vannist teadvusetuna. Ta jäi ellu, ent tema aju oli saanud kahjustada ja sellest ajast ta enam teadvusele ei tulnud. Bobbi suri 26. juulil 2015.

Stuudioalbumid
--------------

* "Whitney Houston" (1985)
* "Whitney" (1987)
* "I'm Your Baby Tonight" (1990)
* "My Love Is Your Love" (1998)
* "Just Whitney" (2002)
* "One Wish: The Holiday Album" (2003)
* "I Look to You"(2009)

Filmid
------

| Aasta | Pealkiri | Eestikeelne pealkiri |
| --- | --- | --- |
| 1992 | "The Bodyguard" | "Ihukaitsja" |
| 1995 | "Waiting to Exhale" | "Oodates ainuõiget" |
| 1996 | "The Preacher's Wife" | "Ingel sinu kõrval" |
| 2012 | "Sparkle" | "Sparkle" |

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Whitney Houston** |

* Ametlik koduleht
* 12 February 2012, US singer and actress Whitney Houston dies aged 48, BBC News
**WiMAX** (akronüüm inglise keele fraasist ***W**orld **I**nteroperability for **M**icrowave **Ac**ce**s**s*) on telekommunikatsioonitehnoloogia, mille eesmärk on traadita andmeside tagamine üle pikkade vahemaade (kuni mõnikümmend kilomeetrit).

plokkskeem
WiMAX põhineb standardil IEEE 802.16, mida kutsutakse ka *Wireless MAN* (traadita kaugvõrk). 2001. aastal loodi organisatsioon WiMAX Forum, mis tegeleb standardi IEEE 802.16 arendamisega ja sertifitseerib sellele standardile vastavaid seadmeid. Sertifitseeritud seadmed on tähistatud WiMAXi märgiga ning neil on kiri *WiMAX certified*. Sertifitseerimata tootjad kasutavad näiteks kirju *WiMAX-ready*, *WiMAX-compliant*või *pre-WiMAX*.
WiMAXi esimene variant (IEEE 802.16) nägi ette sagedusala 10–66 GHz, IEEE 802.16a lisas sagedusala 2–11 GHz. Viimased standardid on IEEE 802.16-2004 ja IEEE 802.16e-2005.

Vastuvõtja lõpptarbija juures 
WiMAXi abil on võimalik luua nii ühendusi kahe punkti vahel kui ka kärgstruktuuriga andmesidevõrkusid. Kasutatakse litsentsitud sagedusi, Eestis 3,4–3,5 GHz saateks ja 3,5–3,6 GHz vastuvõtuks. Seda nimetatakse ka 3,5 GHz tehnoloogiaks. Igale operaatorile on määratud vahemik, kus nende saatja töötab. Iga saatemast töötab üldjuhul erineval sagedusel, ühes mastis võib olla ka mitu saatjat erinevatel sagedustel. Signaali sagedusriba laius on 1,75 MHz või 3,5 MHz.

WiMAX töötab kohati ka ilma otsenähtavuseta, näiteks manipuleerides majade seinadelt peegeldunud signaalidega. Eriti kasutab seda niinimetatud mobiilne WiMAX, mida tänapäeval arendatakse.

Kiirus ja leviulatus
WiMAX on kiire (kuni 70 Mbit/s) ja suurema tegevusulatusega (kuni 50 km) võrreldes traadita kohtvõrgu Wi-Figa, kuid ei ole viimasega konfliktis ning nad pigem täiendavad teineteist. Näiteks sobib WiMAX Wi-Fi tulipunktide ühendamiseks Internetiga. WiMAXil on Wi-Fist tugevam krüpteerimine.[*viide?*]

WiMAX konkureerib 3G tehnoloogiatega (UMTS, CDMA2000).

Eestis pakuvad statsionaarsel WiMAX-tehnoloogial põhinevat internetiteenust Elion ja Levira (edasimüüjate kaudu) ning mobiilsel WiMAX-il põhinevat Baltmax (esialgu ainult Tallinnas).

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **WiMAX** |
Marsi astroloogiline sümbol
Marss kuulub tänapäeva Lääne astroloogias viie isikliku planeedi hulka. Marss teeb Maalt vaadatuna sodiaagile ringi peale umbes kahe aastaga.

Marss väljendab energiat, julgust ja initsiatiivi, ka konflikte, õnnetusi ja sõdu. Mehe kaardis näitab Marsi asukoht tema seksuaalset olemust, naise kaardis mehetüüpi, kelle poole teda tõmbab. Marss näitab ka, kas ja kuidas inimene oma viha väljendab, kui suur on tema füüsiline aktiivsus ja kuidas ta suhtub seksi .

Marsiga seotud valdkond sünnikaardis näitab, kus peaksime "elul sarvist haarama", initsiatiivi ja julgust ilmutama, olema iseseisvad, otsusekindlad ja riskialtid. Samas valdkonnas kaldume aga olema ka hooletud, kärsitud, võimujanused ja võitlushimulised.

Marss tähistab kaardis ka noori mehi (alla 40 a) ja teist poega.

Inimkehas valitseb Marss pea piirkonda, lihaseid, kehatemperatuuri, punaseid vererakke, mehe suguelundeid, ka põletikke ja traumasid .

Marss on Jäära märgi valitseja ja Skorpioni kaasvalitseja (koos Pluutoga) ning seotud 1. ja 8. astroloogilise majaga.

**Mütoloogia**

Kreeklaste sõjajumal Ares (roomlaste Mars) kuulub kaheteistkümne Olümpose jumala hulka. Ta oli ainus poeg, kelle Zeus oma abikaasa Heraga sai. Aresel ei olnud kindlat partnerit, küll aga hulk armuafääre. Peamiselt jooksis ta armastuse ja ilujumalanna Aphrodite järel.

Arese kirg olid metsikud ja verised võitlused. Ta ei olnud strateeg, kes koostas taktikalisi plaane, vaid jõhkra ja taltsutamatu jõuga tulipea. Ka väljaspool võitlustandreid oli Ares tormakas ja riiuhimuline, nii et jumalad ja inimesed ei armastanud teda eriti, rääkimata kultuslikust austamisest.

Roomlased austasid oma Marsi tunduvalt rohkem, sest ta oli algselt iidne itaalia jumal, kes kaitses linna ja talunikke väljastpoolt tuleva ohu eest. Sõjajumalaks muutus ta alles Augustuse valitsemise ajal.

Marsi järgi on nimetatud märtsikuu, mis oli roomlastel esimene kuu aastas.

Vaata ka
--------

* Marss (astronoomiline käsitlus)

Viited
------

1. ↑  Triin Tobber. "Sünnikaardi saladused", Tallinn, 2012, lk 114
2. ↑  Howard Sasportas "Astrologische Häuser und Aszendenten", Ulm, 1997, lk 309-310
3. ↑  Juhani Nummela "Astrologian käsikirja", Porvoo, 1989, lk 78
4. ↑  Astrowiki.de, Marss
Mart Elango doktoritöö kaitsmine 12. jaanuaril 1973 TRÜ aulas
Mart Elango loengul (1970. aastate II pool)
Mart Elango haud Tartu Pauluse kalmistul
**Mart Elango** (8. jaanuar 1936 – 12. veebruar 1996) oli eesti füüsik.

Elango lõpetas 1954. aastal Tartu 1. Keskkooli.

Ta töötas kõigepealt Teaduste Akadeemia Füüsika ja Astronoomia Instituudis, uurides võredefektide tekitamist kristallides.

Esimese eesti füüsikuna töötas ta sünkrotronkiirguse alal 1969. aastal USA-s Wisconsini osariigis, hiljem Novosibirski ja Lundi kiirenditel. Nendest uuringutest kasvas välja uus töösuund Eesti füüsikas, röntgenspektroskoopia. 1973. aastal kaitses Elango Tartu Riiklikus Ülikoolis doktoritöö "Leelishalogeniidkristalide elektronergutused ja kiiritusdefektide tekke elementaarsed mehhanismid".

Elangost sai röntgenspektroskoopia labori juhataja Teaduste Akadeemia Füüsika Instituudis.

Ta oli tahkisefüüsika (hiljem laseroptika) kateedri asejuhataja ja juhataja (1976–1992) ning tahkisefüüsika õppetooli professor (1992–1996).

Temalt ilmus üle 120 artikli ja monograafia "Elementaarsed mitteelastsed kiirgustekkelised protsessid", mis tõlgiti inglise keelde. Raamat sai Eesti Vabariigi teaduspreemia.

Elango on kirjutanud ka aime- ja "Eesti entsüklopeedia" artikleid.

Isiklikku
---------

Tema isa oli pedagoogikateadlane Aleksander Elango, õde on bioloog Anne-Liis Sõmermaa. Tema tütred on keeleteadlane Renate Pajusalu ja haridustegelane Irene Käosaar.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  "Mart Elango mälestuseks" Universitas Tartuensis, 3. veebruar 2006.
2. ↑  "Mart Elango doktoriks tahke füüsika alal" Tartu Riiklik Ülikool, 9. veebruar 1973.
3. ↑  Sirle Sommer-Kalda (22.02.2016). "Haridusdünastia särav järeltulija". *Põhjarannik*. Vaadatud 2. jaanuar 2018.
Mart Kalvet esinemas 30. mail 2013 kirjandusfestivali HeadRead raames Viru keskuse Rahva Raamatus
**Mart Kalvet** (sündinud 6. novembril 1975) on eesti muusik, laulusõnade autor, tõlkija ja kolumnist.

Ta lõpetas 1993. aastal Tallinna Õismäe Humanitaarkeskkooli. Ta on õppinud nii Tallinna Pedagoogikaülikoolis kui ka Eesti Humanitaarinstituudis, mille ta lõpetas inglise filoloogina. 

Kalvet on üks teenekamaid *heavy metal'*i viljelejaid Eestis, lauljana teeb ta kaasa bändides Taak, Dawn of Gehenna ja Plekksaapad; varem oli ta ka bändide Mortified, Ecthalion, Whispering Forest, Nitrous ja Herald vokalist. Laulutekste on Kalvet kirjutanud väga erinevatele esitajatele (näiteks Tanel Padarile, ansamblile Tharaphita jt). 

Kalvet tegeleb ka ingliskeelse ulmekirjanduse tõlkimisega eesti keelde ning on ka ise avaldanud Laur Krafti pseudonüümi all ulmejutte.

Tunnustus
---------

* 2009 Stalker (lühijutt "Ultima Cthule")

Viited
------

1. ↑  Vilistlased 1993

Välislingid
-----------

* Kaarel Kressa: Mart Kalvet vastanditest lummatud metallimees Eesti Päevaleht, 5. september 2009.
**Pianella** (ladina keeles *Planella*) on linnaks nimetatav omavalitsusüksus (*comune*) Itaalias Abruzzo maakonnas Pescara provintsis. Pianella sai linnaõigused vabariigi presidendi 2008. aasta 2. mai dekreediga.

Keskmiselt 236 meetri kõrgusel merepinnast asuva Pianella asustustihedus on keskmiselt 184 inimest ruutkilomeetri kohta.

Haldus
------

Pianella piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Catignano, Cepagatti, Loreto Aprutino, Moscufo, Nocciano, Rosciano, Spoltore.

Pianella halduspiirides asuvad järgmised asulad ja asumid: Castellana di Pianella, Cerratina di Pianella.

Vaatamisväärsused
-----------------

* Santa Maria Maggiore kirik,  
romaani stiilis kirik rajati umbes XII sajandil
* S.Antonio Abate kirik (*Parrocchia S.Antonio Abate*)
* Madonna del Carmine kirik,  
hilisbarokk, XVI sajand
* Santa Lucia erakabel
* Santa Maria delle Grazie erakabel
* San Domenico kirik

Sõpruslinnad
------------

* Itaalia – Donnas, alates 1983

Viited
------

1. ↑  Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019.
2. ↑  Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018, vaadatud 16.03.2019.

Välislingid
-----------

 Pianella – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (itaalia keeles)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on 1939 moodustatud vallast; varasema valla kohta vaata Veski vald (Kambja kihelkond)* |

---

**Veski vald** oli vald Tartumaal aastail 1939–1950.

Vald moodustati senise Krüüdneri valla maa-alast, välja arvatud Poka nr. 26, Kuksena nr. 513, Jeroski nr. 22, Lõrsokese nr. 27, Taniko nr. 28, Tigase nr. 23 ja Saare nr. 24 talude maa-alad; senise Päidla valla Saluala asunduse talude Kutsika nr. A-26, Müta nr. A-25, Tedre nr. A-24 ja Tikutaja nr. A-74 ning Pühajärve metsandiku kvartaalide nr. 1–3 ja 5–11 maa-aladest; senise Kodijärve valla Iduste küla Mangeluse nr. 6, Ora nr. 8, Uus-Ora nr. 8-a ja Visuri nr. 1 talude maa-aladest; senise Kambja valla Männiku nr. A-9, Vissi nr. A-11, Palu nr. A-12, Puntuse nr. 10, Alliku nr. 7, Villemi nr. 8, Romäe nr. 9 ja Põliste nr. A-10 talude maa-aladest; senise Valgjärve valla Valgjärve asunduse Pikareinu, Raja, Vädase-Raja, Võsu, Halliku, Saare ja Peelia talude maa-aladest.

Vald kuulus Riigivolikogu 53. valimisringkonda, kust valiti Rudolf Riives.

Viited
------

1. ↑  Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
**Aafrika Demokraatlik Ühendus** (*Rassemblement démocratique africain*, lühend **RDA**) oli partei Prantsuse Lääne-Aafrikas ja Prantsuse Ekvatoriaal-Aafrikas. 

See loodi oktoobris 1946 Bamakos, kus 14.–21. oktoobril toimus rahvuslike parteide kongress. Organisatsiooni esimees oli Félix Houphouët (hiljem Houphouët-Boigny) Elevandiluurannikult. 

Algul tehti koostööd Prantsuse Kommunistliku Parteiga, mis aafriklasi kõige enam toetas. Oktoobris 1950[*viide?*] või 1951[*viide?*], kui kommunistid olid muutunud Prantsuse võimude silmis kahtlasteks, teatas Houphouët-Boigny ametlikult, et koostöö kommunistliku parteiga on lõpetatud. 

Organisatsioon oli Prantsuse Lääne-Aafrika ja Prantsuse Ekvatoriaal-Aafrika maade juhtiv poliitiline esindaja, kuigi tema koostöö tõttu kommunistidega lahkus Senegali Demokraatlik Liit eesotsas Léopold Sédar Senghoriga. 

Organisatsioonis olid lahkhelid selle üle, kas ühineda föderatsiooniks. Houphouët-Boigny otsustas föderatsiooni ideest loobuda. 

Kui 1960 organisatsiooni töös osalenud maad iseseisvusid, kaotas organisatsioon ühiste huvide esindajana tähtsuse. Iga liikmespartei jätkas tegevust iseseisva organisatsioonina.

Liikmesparteisid
----------------

* Elevandiluuranniku Demokraatlik Partei
* Guinea Demokraatlik Partei
* Senegali Demokraatlik Liit (pärast selle väljaheitmist organisatsioonist Senegali Rahvaliikumine)
* Sudaani Liit – Aafrika Demokraatlik Ühendus (Prantsuse Sudaan)
* Tšaadi Progressiivne Partei
* Volta Demokraatlik Liit
* Kamerini Rahvaste Liit (heideti 1950 välja, sest ta keeldus lõpetamast koostööd Prantsuse Kommunistliku Parteiga)
* Nigeri Progressiivne Partei
* Kongo Progressiivne Partei

Juhtivaid tegelasi
------------------

* Justin Ahomadegbé-Tomêtin, Sourou-Migan Apithy ja Hubert Maga (Dahomee)
* Félix Houphouët-Boigny (Elevandiluurannik)
* Hamani Diori (Niger)
* Modibo Keïta Prantsuse Sudaan
* Léon M'ba (Gabun)
* Ahmed Sékou Touré (Guinea)
* Maurice Yaméogo (Ülem-Volta)
* Fulbert Youlou (Brazzaville'i Kongo)
Jüri Rätsep 2012. aastal
**Jüri Rätsep** (3. juuli 1935 Elva – 1. august 2018) oli eesti jurist, poliitik ja kohtunik.

Elukäik
-------

Ta lõpetas 1956. aastal Elva Töölisnoorte Keskkooli ja 1961. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna.

Ta töötas aastatel 1961–1966 Viljandi Prokuratuuris uurija ja abiprokurörina; 1966. aastast oli Viljandi õigusnõuandla advokaat. Ta oli Eesti Advokaatide Kolleegiumi liige. 

Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu saadik, ajakirjanduskomisjoni liige ja eetikakomisjoni aseesimees. 20. augustil 1991 hääletas ta Eesti Vabariigi taastamise poolt. Ta oli ka Eesti Komitee I ja II koosseisu ning selle juhatuse liige; samuti aastatel 1991–1992 Põhiseaduse Assamblee liige. 1988. aastast oli ta Sakalamaa Rahvarinde Kesktoimkonna liige. 5. oktoobrist 1992 kuni 10. augustini 1993 oli ta VII Riigikogu liige.

11. augustist 1993 kuni 14. veebruarini 2002 oli ta Riigikohtu kohtunik.

Oli 20. Augusti Klubi liige.

Tunnustus
---------

* 2000 Valgetähe II klassi teenetemärk
* 2006 Riigivapi II klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Endised Riigikohtu liikmed alates 1992. aastast, Riigikohtu veeb

Kirjandus
---------

* "Kes on kes Eesti poliitikas", Eesti Entsüklopeediakirjastus 1992.
* Jüri Rätsep "On aeg selgitada tõde" (J. Hindi kaitsja ülevaade kohtuprotsessist) – Vikerkaar 1988, nr 6, lk 87–92 ja nr 7, lk 89–94

Välislingid
-----------

* Vastu võetud 11. mai 1993 Jüri Rätsepa Riigikohtu liikme ametisse nimetamise seadus, Välja kuulutatud Vabariigi Presidendi 18. mai 1993. a otsusega nr 100, eRT
* Riigikohtu esimees soovib vabastada ametist riigikohtu liikme Jüri Rätsepa, aripaev.ee, 17. jaanuar 2002
* Suri üks Eesti riikliku iseseisvuse taastajaid Jüri Rätsep, Tartu Postimees, 1. august 2018
* Suri Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige Jüri Rätsep, delfi.ee, 1. august 2018
* Suri jurist ja poliitik Jüri Rätsep, err.ee, 1. august 2018
* Riigikohus avaldab kaastunnet Jüri Rätsepa omastele, riigikohus.ee, 2. august 2018
**Jüri Soolep** (sündinud 8. novembril 1962) on eesti arhitekt. 

Ta on lõpetanud ERKI arhitektuuriteaduskonna 1986. aastal. Aastatel 1986–1988 õppis ta Moskva Arhitektuuriteooria ja -ajaloo Teaduslikus Keskinstituudis ja sai teaduste kandidaadi kraadi. Seejärel täiendas ta end Inglismaal, õppides aastatel 1997–2001 Portsmouthi Ülikoolis, kus sai filosoofiadoktori kraadi.

Aastatel 1988–1997 oli ta Eesti Kunstiakadeemias vanemõpetaja, 1997–2001 Portsmouthi Ülikooli arhitektuurikoolis stuudioõpetaja. Alates 2001. aastast on Soolep Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri teaduskonna professor. Aastatel 2002–2011 oli ta dekaan. Alates 2011. aastast on ta Umea Arhitektuurikooli magistristuudio külalisprofessor ja alates 2013. aastast Põhjamaade Arhitektuuriakadeemia rektor.

Ta on arhitektuuribüroo ARCHIMEDIUM AS aktsionär ja Eesti Arhitektide Liidu eestseisuse liige. 

Tema loomingusse kuuluvad hooned ja sisekujundused peamiselt Pärnus ja Tallinnas.

Tunnustus
---------

* 2012 Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali aastapreemia (tegevuse eest Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri teaduskonna dekaanina, pikaajalise õppe- ja teadustöö ning raamatu "Ruum ja mõte. 10 loengut arhitektuurist" kirjutamise eest)

Viited
------

1. 1 2 3  Jüri Soolep Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes (vaadatud 13. detsembril 2014)
**Jüri Tallinn** (1. august 1948 Tallinn – 25. oktoober 2018) oli eesti režissöör ja stsenarist.

Ta õppis Jõhvi Lastemuusikakoolis, aastail 1964–1968 Tartu Muusikakoolis Maris Valk-Falki juures ja 1968–1971 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis klaveri erialal Laine Metsa klassis, olles ka Eino Tambergi õpilane. 1976. aastal kaitses ta konservatooriumis muusikateaduse erialal diplomitöö "Muusikapropaganda massikommunikatsioonivahendites. Valgusmuusika elementide rakendamine televisiooni muusikasaadetes". Ta lõpetas ka Eesti Televisiooni õppestuudio režiiosakonna Tõnis Kase juhendamisel kiitusega.

Alates 1969. aastast töötas ta Eesti Televisioonis režissöörina kuni 1990. aastani, alates 1982. aastast oli ta ka ETV kunstinõukogu liige. Tema käe all valmis alates 1979. aastast ETVs Kesktelevisioonile toodetud saatesari "Tallinna muusikapilte".

Kesktelevisioonist kutsuti ta muusikarežii konkursile, salvestamaks 1980. aasta Moskva olümpiamängude muusikaprogrammi jaoks Ludwig van Beethoveni sümfooniaid. Tema režii võitis konkursi ning selle järgi salvestati Beethoveni 2. 5. 8. ja 9. sümfoonia. Hiljem tegi ta ETVs üle 200 muusikasaate, sealhulgas sarjad "Eesti interpreedid", "Rahvakunstnikud" ja "Klaaspärlimäng".

Aastail 1990–1995 oli ta ASi Elav Teadus juhatuse esimees, 1995–1997 RASi Tallinnfilm direktor, 1997–1999 Eesti Filmi Sihtasutuse juhataja ning 2000–2007 OÜ TTÜ Sütiste Maja tegevdirektor. Aastail 2007–2018 oli ta Viiking Film OÜ juhatuse esimees ja 2008–2018 meediakonsultant ettevõttes Soft Sperk Investments. Samuti töötas ta videofilmimise ja režii lektorina Tallinna Ülikooli Balti Filmi- ja Meediakoolis ning Tallinna Rahvaülikoolis.

Isiklikku
---------

Tema isa Otto Tallinn oli eesti vaimulik, poeg Jaan Tallinn on programmeerija ja ettevõtja.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Suri Jüri Tallinn ERR, 26. oktoober 2018

Välislingid
-----------

* Suri Jüri Tallinn ERR, 26. oktoober 2018
* Heidi Pruuli meenutab Jüri Tallinna: ta ei tõstnud kunagi häält ERR, 26. oktoober 2018
AFISMA-l osalenud riigid (roheline) ja Mali (punane)
**Aafrika juhtud rahvusvaheline Mali toetusmissioon** (inglise keeles **African-led International Support Mission to Mali**; **AFISMA**) oli Lääne-Aafrika Riikide Majandusühenduse (ECOWAS) poolt organiseeritud sõjaväeline missioon toetamaks enda liikmesriiki Malit võitluses islamimässulistega. Missioonile andis ÜRO Julgeolekunõukogu heakskiidu 20. detsembril 2012 resolutsiooniga 2085 "algselt üheks aastaks".

Alguses plaaniti missiooni algusajaks 2013. aasta septembrit, kuid jaanuaris tegid mässulised üllatuslikult suuri edusamme ja algas ka Prantsusmaa abimissioon ning AFISMA-t oldi sunnitud alustama kohe. Nigeeria viis enda maa- ja õhuväed Malisse 17. jaanuaril. Järgmisel nädalal saatis Burkina Faso riiki 160-mehelise kontingendi. AFISMA juht oli Nigeeria kindralmajor Abdulkadir Shehu ja asejuht Nigeri brigaadikindral Yayé Garba.

31. jaanuaril 2013 hindas Ameerika Ühendriikide välisministeerium, et Malis oli Nigeeriast, Beninist, Togost, Senegalist, Burkina Fasost ja Tšaadist kokku umbes 1400 AFISMA sõdurit.

AFISMA lõppes 1. juulil 2013, kui kohustuste täitmise võttis üle ÜRO rahuvalvemissioon MINUSMA.

Viited
------

1. ↑
2. ↑   Resolutsioon 2085
3. ↑  "Dancing Nigerian troops prepare for Mali combat". BBC. 17. jaanuar 2013. Vaadatud 17. jaanuar 2013.
4. ↑  "Nigeria: Air Force Sends War Planes to Mali Thursday". This Day. Vaadatud 17. jaanuar 2013.
5. ↑  "Burkinabe troops join French-led push against Mali rebels". Reuters. 24. jaanuar 2013. Originaali arhiivikoopia seisuga 2. oktoober 2015. Vaadatud 24. jaanuar 2013.
6. ↑  "Mali conflict: West African troops to arrive 'in days'". *BBC News*. 15. jaanuar 2013.
7. ↑  "allAfrica.com: Mali: U.S. State Department Daily Press Briefing: Mali". *allAfrica.com*. Vaadatud 17. november 2014.
Õied koonduvad õisikutesse
**Eesti soojumikas** (*Saussurea alpina* subsp. *esthonica*) on korvõieliste sugukonda kuuluv õistaim, mida enamasti käsitletakse alpi soojumika alamliigina.

Botaanilised tunnused
---------------------

Lehed on paljad või õrnalt karvased, pealt läikivad ja tumerohelised, alt heledamad. Alumised lehed on rootsuga ja pika terava tipuga ning nende servadel on väiksed pehmed ogad. Ülemised lehed on rootsudeta. Kahvatulillad õied on koondunud 1–2 cm läbimõõduga õisikutesse. Enam-vähem ühel kõrgusel asetsevad õisikud moodustavad pöörise. Taime kõrgus on 40–80 cm.

Levikualad
----------

Eesti soojumikas kasvab peamiselt Lääne- ja Kesk-Eestis ning puudub saartel. Lätis on teada kaks leiukohta (Pope ja Tukums).

Meie soojumika kasvukohtadeks on peamiselt lubjarikkad madalsood, soostunud niidud ning soised hõredad metsad. Kaasliikidena esinevad pruun sepsikas, sinihelmikas, lubikas, raudtarn ja muud väga niiskeid kasvukohti eelistavad lubjalembesed taimed.

Alamliigi kujunemine
--------------------

Arvatavalt jõudis alpi soojumikas Eesti aladele subarktilise kliimaperioodi lõpul või preboreaalis, mil meie aladel kasvasid peamiselt tundra- ja metsatundra taimekooslused. Järgnenud soojematel ajajärkudel jäi soojumikas kasvama vaid soisetele lubjarikastele muldadega aladele ning põhiliigist eraldatuna arenes alpi soojumikast uus alamliik.

Paljunemine
-----------

Taim paljuneb nii seemnetega kui ka vegetatiivselt risoomi abil. Seetõttu kasvab soojumikas tihti hõredate puhmikutena. Soojumikas õitseb meil juulis-augustis. Seemnete idanevus on kesine, keskmiselt 14%.

Kaitse
------

Eestis kuulub soojumikas kaitse alla 1994. aastast alates. 1994–2004 kuulus soojumikas II kaitsekategooriasse, 2004–2014 III kategooriasse ja 2014. aastast alates on uuesti kantud II kategooriasse. Samuti kuulub eesti soojumikas Euroopa Nõukogu loodusdirektiivi II ja IV lisasse. Soojumikat ohustab meil põhiliselt kasvukohtade võsastumine-metsastumine ning kuivendamine.

Pildid
------

* Õitsev taimÕitsev taim
* Ära õitsenud taimÄra õitsenud taim
* Valminud seemnedValminud seemned
* Põldkimalane soojumikalPõldkimalane soojumikal
* Kasvukoht Niitvälja soosKasvukoht Niitvälja soos

Viited
------

1. 1 2 3  *Saussurea alpina* – eesti soojumikas
2. ↑   Eesti taimede määraja (toim. M. Leht). 2007. EMÜ, Eesti Loodusfoto, Tartu, lk 269
3. 1 2 3 4 5 6  Poliitiliselt ebakindel eesti soojumikas
4. ↑  Taxonomic status of *Saussurea alpina* subsp. *esthonica* (*Asteraccae*): phenetical analysis.
5. ↑  Vabariigi Valitsuse 20. mai 2004. a määruse nr 195 „I ja II kaitsekategooriana kaitse alla võetavate liikide loetelu" muutmine.
6. ↑  Loodusdirektiivi liigid Eestis (PDF).
7. ↑  Eesti soojumikas andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

Kirjandust
----------

* Toomas Kukk: "Poliitiliselt ebakindel eesti soojumikas" Eesti Loodus, 11/2002
**Reet Naber** (1972. aastani **Reet Jaaniste**; sündinud 27. märtsil 1952 Tallinnas) on eesti ajaloolane ja etnoloog.

Elulugu
-------

Reet Naber on teenistuja tütar.

1970. aastal lõpetas Naber Märjamaa Keskkooli ja 1975. aastal Tartu Ülikooli ajaloo-osakonna.

Reet Naber oli aastail 1975–1977 õpetaja, aastail 1977–1993 töötas ta Eesti Riiklikus Meremuuseumis (teadurist teadusdirektorini) ja aastail 1993–1995 Eesti Laevaomanike Liidu sekretärina. 1995. aastal oli ta Veeteede Ameti avalike ja rahvusvaheliste suhete spetsialist, aastail 1995–1996 Teede- ja Sideministeeriumi merenduse peaspetsialist, aastail 1996–1998 Piirivalveameti avalike suhete osakonna juhataja ning alates 1998. aastast Eesti Mereväe ajaloo ja suhtekorralduse konsultant. Selle kõrval töötas ta aastail 1992-2000 ajalehe Meremees osakoormusega reporterina.

Teadustöö
---------

Reet Naber on uurinud Eesti merenduse, Eesti merejõudude ja kalanduse ajalugu, samuti etnoloogiat. Ta on üks "Mereleksikoni" (1996) ning "Inglise-eesti meresõnaraamatu" koostamise algatajaid ja kaasautor, samuti Tallinna leksikoni kaasautor. Ta on avaldanud üle 20 teadustrükise ja üle 100 aimeartikli.

Reet Naber oli aastail 1978-1998 mereterminoloogia komisjoni sekretär, seejärel merekeele nõukoja liige. 2000. aastast kuulub ta Sõjaajaloo Seltsi.

Teoseid
-------

* Cultural influences in harbour towns transmitted through maritime trade. The Baltic Sea. // Cultural Transmitter Publication no 10 in the series of the Provincial Museum of Kymenlaakso. Kotka, 1988 (ka soome keeles)
* Keri tuletorn. Ajalooline ülevaade. // Meremees (1991) 10
* Õnnelikku merereisi! Uskumustest seoses laevaehitusega. // Rahvausund tänapäeval. Tartu, 1995
* 80 aastat Utria dessandist. // Meremees (1999) 1/2
* Eesti Mereväe ohvitserid. // Eesti Laevanduse aastaraamat 2002. Tallinn, 2002
* Kaugsõidukapten Johan Pitka eestimeelseid koondamas 1917. aastal. // Kaitse Kodu! (2002) 1
* Eesti merejõudude juhatajad 1918–1940. Tallinn, 2004 ISBN ISBN 9949406390
* Kaitseväe ohvitseri mõõk (kaasautor H. Piirsalu). Tallinn, 2007
* Johan Pitka: ausa tahtega isamaa heaks! Tallinn, 2012 ISBN 9789949241231
* Jälle kakskümmend aastat mereväge: ülevaateid ja meenutusi. Esimene raamat (kaasautor Kalev Konso). Tartu, 2014

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 19–20
2. ↑  Madli Vitismann. Meie teeme ajakirja. Meremees nr 2, 2019

Välislingid
-----------

* Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
* Pilt

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Reet Oja** (kuni 1977 **Reet Ristlaan**; sündinud 27. juulil 1956) on eesti tele- ja raadioajakirjanik.

Ta lõpetas 1978. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna tööstuse planeerimise erialal.

Töö Eesti Televisioonis
-----------------------

Alates 1978. aastast töötas veerand sajandit Eesti Televisioonis saatejuhi, toimetaja ja peatoimetaja-produtsendina. Oja tegi peamiselt noorte- ja meelelahutussaateid, algatas ja viis ellu palju suurprojekte, kuid lahkus televisioonist 2001. aastal. Seejärel tuli ta küll veel tagasi, kuid lahkus 2006. aastal lõplikult.

### Looming

Reet Oja tegi algul "Noortestuudio" saatesarju "Oma nägu", "Oma asi" ja "Kontakt". Aastatel 1984–1987 oli ta meelelahutussaate "Kitsas king" toimetaja ning 1988–1992 "Öö TV" autor, peatoimetaja, produtsent ja saatejuht. Aastatel 1991–1996 juhtis ta "Hommiku TV-d" (mille esimene saade läks eetrisse 22. septembril 1991, külalisteks Marju ja Uku Kuut) ja 1998–2001 projekti "Tere hommikust"; 1999–2001 oli saate "Tegijad" toimetaja ja saatejuht, 2000. aastal ajaloosarja "Televisiooni lapsed" autor, saatejuht ja toimetaja ning aastatel 2003–2006 väitlussaate "Unetus" saatejuht. Viimasteks tema kui autori ka saatejuhi tehtud telesaadeteks jäid portreesaated "Tähelaev" (2006–2007; nt "Lavakas 50", 2007; "Martin Veinmann", 2007).

Tema telekarjääri kokkuvõttena läks 15. juulil 2020 eetrisse saade "Eksklusiivintervjuu Reet Ojaga". Selles Eesti Televisiooni sünnipäevasaates räägib ta ajakirjanduse võimust, inimlikkuse säilitamisest ning sellest, kes ja miks talle telemajas olulised on olnud.

Raadiotöö
---------

Raadiosaateid tegi ta 1997. aastast: algul koos Vahur Kersnaga raadiojaamas Raadio Pulss B 3 hommikuprogrammi juhtides, hiljem üksikutes Eesti Raadio saadetes (sealhulgas 21. juuni 1998 saates "Vikerkäär" võib kuulda teda koos teiste telesaatejuhtidega laulmas Alo Mattiiseni ja Vahur Kersna laulu "Ei ole Ime ükski ime") esinedes. Kuku Raadio persoonisaates "Kukul külas" oli ta ise Erki Berendsi intervjueeritav 14. mail 1995.

Isiklikku
---------

Tema isa oli Rein Ristlaan.

Tema abikaasa on näitleja, lavastaja ning teatrijuht ja -tegelane Rein Oja, neil on pojad Risto ja Raido.

Viited
------

1. ↑  TTÜ lõpetajad 1918–2006.
2. ↑  Reet Oja saateid ETV-s ERR Arhiiv, vaadatud 20.106.2023.
3. ↑  Eksklusiivintervjuu Reet Ojaga Intervjueerija Karmel Killandi. ERR Arhiiv, esmaeeter: 15.07.2020.
4. ↑  "Reet Oja naeratas teleekraanil alati, põskedes naerukurrud. Samas on ta tõeline raudne leedi". Õhtuleht, 27. juuli 2016.

Välislingid
-----------

* "Reet Oja ühines Balti ketiga otse töölt: Mati Põldrel oli autos vaba koht". Menu.err.ee, 20. august 2019
* "Reet Oja ajakirjanduse võimust: inimlikkuse säilitamine on mulle väga tähtis". ETV, 15. juuli 2020
**Nelli Privalova** (sündinud 7. veebruaril 1945 Tallinnas) on Eesti poliitik ja ajakirjanik.

Haridus
-------

Nelli Privalova lõpetas 13. Õhtukeskkooli 1963 ning Leningradi Riikliku Ülikooli ajakirjanduse erialal 1968.

Töökäik
-------

Privalova on töötanud Volta tehases lukksepana 1963–1964 ning Eesti Raadios korrespondendi, toimetaja ja vastutava toimetajana 1968–2002. Aastatel 1979–1980 oli ta korralduskomitee "Olümpia-80" Tallinna Valitsuse pressikeskuse toimetaja.

Poliitiline tegevus
-------------------

Privalova on Eesti Keskerakonna liige alates 1996. aastast. Ta on olnud Tallinna Linnavolikogu liige 1999–2005, IX Riigikogu liige 2002–2003 ja X Riigikogu liige. Ta oli XI Riigikogu liige ning kuulus Eesti-Iisraeli parlamendirühma.

Ta kandideeris ka 2011. aasta Riigikogu valimistel ning sai 422 häält, kuid valituks ei osutunud.

Tunnustus
---------

* 2016 – Tallinna teenetemärk

Viited
------

Välislingid
-----------

* Vladimir Velman. Nädala juubilar Nelli Privalova 65 Kesknädal, 3. veebruar 2010
* Biograafia ESBL-is
Nelli Abašina-Melts 27. veebruaril 2014 esinemas Tallinna Keskraamatukogu võõrkeelse kirjanduse osakonnas
**Nelli Abašina-Melts** (sündinud 1944 Zlatoustis Venemaal) on Eesti tõlkija ja kirjastaja.

Ta on pärit Baškortostani Abdrezjaki külast. Eestisse tuli ta 1964. aastal. Ta on lõpetanud Tartu Ülikoolis vene filoloogia eriala.

Ta on töötanud ajalehes tõlkijana ja kirjastuses Eesti Raamat toimetajana. Ta juhib kirjastust Aleksandra. 1995. aastast on ta ajakirja Tallinn peatoimetaja.

1982. aastast on ta Eesti Ajakirjanike Liidu liige. 

Ta on vene keelde tõlkinud Jaak Jõerüüdi, Rein Põderi, Mats Traadi, Andrus Kiviräha jt teoseid.

Tunnustus
---------

* 2019 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia (venekeelse autori kirjandusauhind: elutöö, rohkem kui 30-aastane tegevus venekeelse kirjanduse valdkonnas)

Viited
------

1. ↑  Абашина-Мельц, Нэлли 2019. *Я не стихи пишу – слагаю в строки жизнь*. Таллинн: Aleksandra.
2. ↑  «Таллинн»: миссия выполнима
**Reet Neithal** (kuni 1967 **Reet Tamm** ja aastatel 1967–1977 **Reet Sepp**; sündinud 8. aprillil 1942 Pärnus) on eesti kirjandusteadlane.

Elulugu
-------

Reet Neithal on kooliõpetajate tütar, kirjandusteadlase Martin Neithali abikaasa.

1960. aastal lõpetas Neithal Tallinna 4. Keskkooli ja 1967 Tartu Ülikooli eesti filoloogia osakonna. 1963–67 õppis ta ka Tartu Muusikakoolis klaverit. 1994. aastal kaitses Neithal Tallinna Pedagoogilises Ülikoolis filoloogiamagistri kraadi väitekirjaga "Karl Ristikivi. Arengulooline käsitlus". 2000. aastast on ta TPÜ doktorant.

Neithal oli 1967 Nissi kultuurimaja kunstiline juht ning 1967–74 E. Vilde ja A. H. Tammsaare majamuuseumi vanemteadur. 1974–85 oli ta Keele ja Kirjanduse Instituudi kirjandusteooria sektori vanemlaborant, 1985–92 teadur ja 1992–2000 TPÜ kirjanduslabori teadur.

Teadustöö
---------

Reet Neithali peamised uurimisvaldkonnad on eesti kirjandusteooria ajalugu ja kirjandusteoreetiline mõte. Ta on "Eesti kirjanduse ajaloo" autoreid ning on avaldanud aastast 1970 töid Eduard Vilde, A. H. Tammsaare, Karl Ristikivi, Enn Vetemaa jmt kirjanike kohta. Neithal koostas Karl Ristikivi aforismikogumiku "Minugi tee ei ole veel lõppenud" (Tallinn, 1989, ka saatesõna autor) ja U. Kailase luulekogu "Alussa oli Sana. Alguses oli Sõna" (Tallinn 2002, ka tõlkijaid ja järelsõna autor). Ta oli Aarne Vinkeli artiklikogumiku "Viimased vaod" (Tallinn, 2002) toimetaja ning Vinkeli "Saaremaalt suurele maale. Päevaraamatuid ja mälestusi" (Tallinn, 2003) koostaja ja toimetaja.

Teoseid
-------

* Karl Ristikivi. Arengulooline essee. Tallinn, 1994; Karl Ristikivi kunstivaadetest "Novelli" ja "Varjumängu" põhjal. // Keel ja Kirjandus (1996) 2
* Mis on mis kirjanduses: kirjandusterminite leksikon keskkoolile (kaasautor L. Tarvel). Tallinn, 1999
* Eesti kirjandusloo lätetel. 200 aastat D. H. Jürgensoni sünnist. // Keel ja Kirjandus (2004)
* Reiner Brockmannist ja eesti (tõlke-)luule vanusest. // Keel ja Kirjandus (2005) 2; Hõimuvennalik pilk eesti kirjandusele. // Keel ja Kirjandus (2005) 9

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 16

Kirjandus
---------

* Ülo Tonts. Kas Ristikivi tuleb veel lähemale? Postimees, 30. juuni 1994
* Eerik Teder. "Neithal, Reet". // Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn 1995. Lk 371
* EE 14. Tallinn 2000. Lk 321
* Rein Virkus. Tallinna Pedagoogikaülikool läbi aegade. Tallinn 1998, 170
* Oskar Kruus. Edusamm kirjandusteoorias. Keel ja Kirjandus 3/ 2000. Lk 219–221
* Eesti kirjanike leksikon. Tallinn 2000. Lk 370–371
* Elo Lindsalu. Bilingvaalne luulekogu (intervjuu). Sirp, 5. aprill 2002
* Ene Asu-Õunas, Sander Liivak. Soome luuleklassikat eesti keeles. Looming 7/ 2002. Lk 1107–1111

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 43-44

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Rakvere linnuse refektooriumi 360° panoraamvaade
Tomari kloostri refektoorium Portugalis
**Refektoorium** (ladina sõnast *refectorium*) ehk **remter** on ühine söögisaal konvendihoone tüüpi linnustes, kloostrites ja ka lossides.

Õigeusu kloostrites peeti refektooriumi pühaks paigaks ja sageli see ehitati kirikukujulisena koos altari ja ikonostaasiga. Mõnikord peeti seal isegi jumalateenistusi. Kogu pakutav toit peab olema pühitsetud ja selle tarbeks hoitakse köögis pühitsetud vett.

Refektooriumis sõid mungad tavaliselt pikkadel pinkidel. Kloostri juhtkond ja teised tähtsamad isikud sõid refektooriumi ühes otsas, kus põrandat oli kõrgendatud. Kätepesukoht oli tavaliselt refektooriumist väljaspool.

Refektooriumi suurus sõltus kloostri rikkusest, suurusest ja ka vanusest. Mõnikord olid need üsna suured. Normannide rajatud Norwichi kloostri refektoorium oli 49 meetrit pikk ja 11 meetrit lai. Moskva oblastis Zvenigorodis asuva Savva-Storoževski kloostri refektoorium, mis rajati 1652–1654, polnud oluliselt väiksem.

Juba kõige vanemates refektooriumides olid üldjuhul aknad, kuid kõrgkeskajal muutusid need arvukamateks ja suuremateks. Cluny kloostri refektooriumi valgustasid 36 suurt klaasakent. 12. sajandil rajatud Mont-Saint-Micheli kloostri refektooriumis oli 6 akent, mis olid 1½ m laiad ja 6 m kõrged.

Mõnes kloostris oli kaks refektooriumi, üks talve- ja teine suveperioodil kasutamiseks.

Refektoorium on ka pidulik kokkutulekuruum ning asus tavaliselt ehitise lõunatiivas.

Mõnes ülikoolis nimetatakse sööklaid refektooriumideks. Eriti on see komme levinud Suurbritannias.
**Reet Post** (sündinud 7. septembril 1950 Viljandis) on eesti luuletaja.

Haridus
-------

Põhikoolihariduse sai ta Viljandi IV 8-klassilises koolis (1958–1966). 1971 lõpetas Tallinna Georg Otsa nimelises Muusikakoolis Leelo Kõlari klaveriklassi.

Looming
-------

Esimese luuletuse pani ta kirja 5-aastaselt, see kandis pealkirja "Lumehelbeke". Seni on tal ilmunud kuus luuleraamatut ja neli CD-d muusika ja luulega. 2020. aastal valmis tal laste noodiraamat "Kirke noodivihik," kus on kuus Reet Posti loodud klaveripala. 1996. aastal sai tema luuletus "Otse-Estole" "Kuldse kaselehe" luulevõistlusel esikoha. 2002. aastal hinnati Tarvastu valla korraldataval Hendrik Adamsoni murdeluulevõistlusel tema värsid paremate hulka kuuluvateks. Tema loomingut on ilmunud kogumikes "Ilmre", "Valguseoks" ja "Kontakt" ning ajalehes Sakala.

Luulekogud
----------

* "Palju tähti" (2000)
* "Aoeelsed laulud" (2003)
* "Kaksteist lille" (2004)
* "Hilissuvi" (2007)
* "Laulud kodumaale" (2011)
* "Ärateelt ära" (2018)

Viited
------

1. ↑  Reet Posti juubeli tähistamine kirjandusõhtuga, Sakala, 2. september 2020