recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Vaade Kaabale
**Kaaba** (araabia الكعبة (*al-Ka‘abah*)) on ehitis Mekas Suure mošee õuel ja on islami tähtsaim pühamu.Ehk kabala kivi.

Kuubikujuline Kaaba on 12 m pikk, 10 m lai ja 15 m kõrge ning asub madalal platvormil. Hallidest kiviplokkidest ja marmorist ehitise nurgad on suunatud nelja põhi-ilmakaare poole. Ehitis on kaetud musta kangaga, mida vahetatakse igal aastal. Edelaosas hõberaamis asub nn Must kivi (*al-Hajar al-Aswad*), mis arvatakse olevat meteoriitset päritolu, kuid pakutud on ka vulkaanilist. Teaduslikke uuringuid kivile tehtud ei ole, kuid viimane on tänapäeval toetatavam teooria ütluste järgi, et enne Kaaba ehitamist pidavat see kivi suutma vee pinnal püsida (vulkaaniline pimss ei vaju põhja).

Seitse korda vastupäeva ümber Kaaba käimine ja Musta kivi suudlemine on muslimite palverännaku hadži üks peamisi rituaale.

Pärimuse järgi ehitas Kaaba Aabraham koos oma poja Ismaeliga.

*Qibla* ja Kaaba poole palvetamine
----------------------------------

*Qibla* tähistab suunda, kuhu poole kõik muslimid, ükskõik kus nad ka ei asuks, viis korda päevas palvetavad. Alates 624. aastast on *qibla* suunatud Kaaba poole (selle geograafilised koordinaadid on 21° 25′ 21″ N, 39° 49′ 34″ E.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **Kaaba** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kaaba** |
Aleksander Aamodt Kilde 2019. aastal Bormios
**Aleksander Aamodt Kilde** (sündinud 21. septembril 1992 Bærumis) on Norra mäesuusataja. Tugevaim on ta super-G-s ja kiirlaskumises, kuid võistleb ka suurslaalomis ja Alpi kahevõistluses. Tema seni suurimad õnnestumised on maailma karikasarja üldkarika võitmine hooajal 2019–2020 ning kaks hõbemedalit kiirlaskumises ja super-G-s 2023. aasta maailmameistrivõistlustel.

Kilde tuli 2013. aastal Kanada]s Quebecis Mont-Sainte-Anne'is suurslaalomis juunioride maailmameistriks ja võitis sel hooajal Euroopa karikasarja üldkarika. Samuti saavutas ta Norra meistrivõistlustel Super-G-s teise koha, jäädes võitjast Aksel Lund Svindalist maha 0,11 sekundiga. Ta tegi oma MK-debüüdi 2012. aasta oktoobris ja on võistelnud alates 2014. aasta hooajast.

Kilde esindas Norrat 2014. aasta taliolümpiamängudel Venemaal Sotšis ja oli Roza Hutori super-G-s 13. kuid ei lõpetanud ei kiirlaskumises ega Alpi kahevõistluses.

Ta saavutas 2015. aasta detsembris Val Gardenas super-G-s oma esimese MK-etapi poodiumi. See oli kolmikvõit Norrale, järgnedes meeskonnakaaslastele Aksel Lund Svindalile ja Kjetil Jansrudile.

Kilde võitis 2019–20 hooaja maailma karikasarja üldkarika pärast Marcel Hirscheri kaheksa järjestikuse võiduga. Hoolimata sellest, et ta võitis 2020. aasta detsembris Val Gardenas kaks MK-etapisõitu, ei õnnestunud tal tiitlit kaitsta, kuna jaanuaris sai ta vigastuse ja pidi hooaja katkestama.

Järgmisel hooajal 2021–2022 saavutas Kilde aga ühe hooaja jooksul isikliku rekordi poodiumitel: seitse võitu ja kaks teist kohta. Ta võitis juba teist korda Super-G karika ja võitis ka oma esimese kiirlaskumise karika. 2022. aasta taliolümpiamängudel võitis Kilde kaks medalit, Super-G-lt pronksi ja Alpi kahevõistluselt üllatushõbeda. Kiirlaskumises saavutas ta viienda koha.

Alexander Aamodt Kilde oli ka 2022–2023 hooajal parim kiirlaskumises kuue võiduga (võidab eelkõige "klassikute" Val Gardena, Wengeni, Kitzbüheli etapid), mis võimaldas tal hoida kiirlaskumise väikest karikat ka aasta lõpu võistlusel, kui ta võitis 15. märtsil Aspeni kiirlaskumise. Samuti võitis ta kaks korda Super-G-s, saades talvel kaheksa võitu, mis on tema karjääri parim skoor. Sellel alal peab ta aga loovutama väikese karika Marco Odermattile, kes ei lahku poodiumilt ja võidab viis korda. Veelgi enam, Norra mäesuusataja, kes jagab oma emotsioone oma elukaaslase talvekuninganna Mikaela Shiffriniga, võitis oma kaks esimest medalit Courchevel-Méribeli 2023. aasta maailmameistrivõistlustel, Odermatti järel kiirlaskumises ja Super-G-s, kus ta kaotas 1/100 sekundiga kanadalasele James Crawfordile.
​

Välislingid
-----------

* Aleksander Aamodt Kilde ROK-i veebilehel
* Aleksander Aamodt Kilde FIS-i kodulehel (inglise)
* Aleksander Aamodt Kilde veebisaidil Olympedia (inglise) Muuda Vikiandmetes
* Aleksander Aamodt Kilde veebilehel Ski-DB Alpine Ski Database
* Aleksander Aamodt Kilde Atomic Skisi veebilehel
* Aleksander Aamodt Kilde Norwegian Ski Teami veebilehel
**Ene Lamp** (sündinud 17. septembril 1936) on eesti kunstiajaloolane ja -kriitik. 

Kooliteed alustas Ene Lamp 1944. aastal Tartus, jätkas seejärel sõjapõgenikuna aastatel 1944–1946 Saksamaal ja seejärel taas Eestis. Lõpetas 1955. aastal Alatskivi keskkooli ja õppis aastatel 1955–1960 Tartu Ülikoolis.

Aastatel 1960–1981 töötas Lamp Ajaloo Instituudis teadurina ja alates aastast 1965 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis kunstiajaloo ja kostüümiajaloo lektorina. Ene Lamp on töötanud ka Eesti Kunstiakadeemia kunstiajaloo õppejõuna ja erakorralise dotsendina ning dotsendina ja olnud aastatel 1994−2007 Eesti Kunstiakadeemia kunstiteaduse eriala magistrinõukogu liige. Alates 2007. aastast on Ene Lamp Eesti Kunstiakadeemia emeriitdotsent. Ene Lamp on kunstnike liidu liige alates 1969. aastast ja valiti auliikmeks 2006. aastal.

Kui 2002. aastal ekraniseerus film Konrad Mägist, siis Ene Lamp heitis uuele filmile ette stampides püsimist.

Tunnustus
---------

* 1978 Kristjan Raua preemia (teos "Eesti kunsti ajalugu I" (I ja II), autorite kollektiiv: Mart-Ivo Eller, Voldemar Erm, Leo Gens, Virve Hinnov, Rudolf Kangert, Juta Keevallik, Kaalu Kirme, Tuui Koort, Tiina Nurk, Rein Loodus, Mai Lumiste, Tiina Nurk, Evi Pihlak, Villem Raam, Jüri Selirand, Irina Solomõkova (kollektiivi juht), Karl Tihase, Vaike Tiik, Voldemar Vaga, Hannes Valter, Viivi Viilmann, Lehti Viiroja ja Helmi Üprus)
* 2004 Ervin Pütsepa preemia
* 15. jaanuaril 2005 oli ta üks Eesti Kultuurkapitali antud kaheksast 100 000-kroonise aastapreemia saajast.

Viited
------

1. ↑  Film ikoonist, mitte inimesest, Eesti Ekspress, 3. aprill 2002
**Kurt Rudolf Schultz** (16. juuli 1901 Pärnu-Jaagupi – 26. detsember 1979 Heiligenstadt) oli Eesti vaimulik.

Õppis aastatel 1912–1919 Tallinna Toomkoolis ja 1920–1925 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Pärnu-Jaagupis ja Pärnus. Ordineeriti 11. juunil 1926 Viljandis õpetajaametisse.

Oli aastal 1926–1927 Viljandi Pauluse koguduse abiõpetaja. Teenis aastatel 1927–1939 Muhu, Pöide ja Saaremaa Jaani kogudust, olles 1931–1935 Saaremaa praostkonna abipraost.

Põgenes aastal 1939 Saksamaale. Oli 1940–1945 vaimulik Eichstädtis (praegu Dąbie Suur-Poola vojevoodkonnas) ja 1945–1947 Dingelstädtis (Eichsfeldi maakonnas Tüüringi liidumaal). 1947–1949 teenis vaimulikuna Helbras (Eislebeni lähedal Mansfeld-Südharzi maakonnas Saksi-Anhalti liidumaal). 1949–1969 oli õpetaja Heilbad Heiligenstadtis (Eichsfeldi maakonnas Tüüringi liidumaal), olles samaaegselt Eichsfeldi kirikuringkonna superintendent. Emerituuri jäi ta 1. septembril 1969. Heiligenstadtis ta ka suri.

Isiklikku
---------

Tema isa Otto Woldemar Ludwig Schultz oli Pärnu-Jakobi koguduse õpetaja, vanaisa Ernst Wilhelm Woldemar Schultz oli Saarde ja Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja ning Eestimaa kindralsuperintendent, teine vanaisa Ferdinand Justius Luther oli Emmaste Immanueli koguduse esimene õpetaja, Käina Martini koguduse õpetaja ja Tallinna Niguliste koguduse ülemõpetaja, tema onu Ralf Johannes Ferdinand Luther oli Kuusalu Laurentsiuse koguduse ja Tartu Ülikooli koguduse (saksa pihtkonna) õpetaja. Vend Johannes Reinhold Schultz oli Tallinna Toompea saksa koguduse õpetaja ja Tartu Lutheri erainstituudi dotsent.

Viited
------

1. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
2. ↑  Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann
Vladislav Surkov
**Vladislav Jurjevitš Surkov** (sünninimega Aslambek Andarbekovitš Dudajev, tõenäoline pseudonüüm **Natan Dubovitski**; sündinud 21. septembril 1962 või 1964 Solntsevos) on Venemaa poliitikategelane ja ärimees, keda peetakse juhtivaks Kremli ideoloogiks ja poliittehnoloogiks.

2000. aastast on ta Venemaa Föderatsiooni 1. klassi tõeline riiginõunik.

Presidendi administratsiooni asus ta tööle 1999. aastal, mil ametist oli lahkumas Boriss Jeltsin. Aastatel 2004–2008 oli Surkov president Vladimir Putini administratsiooni ülema asetäitja ja presidendi abi. 2008. aasta maist detsembrini 2011 oli Surkov Venemaa presidendi administratsiooni ülema esimene asetäitja. 2011–2013 oli ta Venemaa asepeaminister.

Surkov oli 2013–2020 Venemaa presidendi nõunik Abhaasia, Lõuna-Osseetia ja Ukraina teemadel. Ta eemaldati ametikohalt presidendi käsul 2020. aasta veebruaris. 2022. aasta aprillis Venemaa Ukrainasse sissetungi ajal oli Surkov väidetavalt koduarestis süüdistatuna Donbassi regioonile mõeldud rahade omastamises.

Surkovi peetakse Kremli üheks peaideoloogidest ja talle omistatakse olulist rolli Vladimir Putini valimisvõidus 2004. aastal ning Ühtse Venemaa (2003) ja Õiglase Venemaa (2006) rajamises. 1999. aastal tegeles ta valimisliidu Ühtsus (*Единство*) kokkupanemisega.

Kirjanduslik tegevus
--------------------

Ehkki Kremli ametlikud kanalid on seda eitanud, arvatakse üldiselt, et Vladislav Surkovile kuuluvad teosed, mis on ilmunud Natan Dubovitski pseudonüümi all. Eesti keeles ilmus 2014. aastal ajakirjas Vikerkaar Dubovitski proosapala "Ilma taevata" (tlk Kajar Pruul), mida on peetud Venemaa uue "mittelineaarse" strateegia võtmetekstiks.

Isiklikku
---------

Surkovi ema Zinaida Surkova on venelanna, isa Andarbek Dudajev tšetšeen. Isa jättis pere maha 1969. aastal. Surkovi (endise?) naise õde on abielus Anatoli Tšubaisiga.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Felgenhauer, Pavel (9. mai 2013). "Intrigue and Gossip Overwhelm Moscow after Surkov's Downfall". *Eurasia Daily Monitor*. Jamestown Foundation. **10** (88). Originaali arhiivikoopia seisuga 7. juuni 2021. Vaadatud 7. juunil 2021.
3. ↑  "Беспартийный идеолог Владислав Сурков". *Gazeta.ru*. 16. mai 2007. Originaali arhiivikoopia seisuga 31. juuli 2012. Vaadatud 1. aprillil 2009.
4. ↑  Venemaa presidendi määrus number 59, 17. jaanuaril 2000
5. ↑  Винокурова, Екатерина (20. september 2013). "Чем Владислав Сурков займется в Украине". *Forbes.ua*. Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuli 2015. Vaadatud 21. veebruaril 2015.
6. ↑  "Putin officially fires top political aide Vladislav Surkov". *meduza.io*. 18. veebruar 2020. Originaali arhiivikoopia seisuga 31. mai 2020. Vaadatud 26. septembril 2021.
7. ↑  Anglesey, Anders (13. aprill 2022). "Who is Vladislav Surkov?". *Newsweek*. Originaali arhiivikoopia seisuga 18. aprill 2022. Vaadatud 19. aprillil 2022.
8. ↑  Natan Dubovitski "Ilma taevata", tõlkija kommentaar Vikerkaar 6/2014 (vaadatud 6. detsembril 2019)
9. ↑  Natan Dubovitski "Ilma taevata"

Välislingid
-----------

* Сурков, Владислав Lentapedias
* Vladislav Surkov määrati Venemaa asepeaministriks
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on lauljast ja kirjanikust; pedagoogi kohta vaata artiklit Annika Lõhmus (pedagoog)* |

---

Annika Lõhmus oma esikromaani "Pooltoonid" tutvustava intervjuu salvestamisel 9. mail 2020
**Annika Lõhmus** (sündinud 26. jaanuaril 1978 Pärnus) on eesti laulja ja kirjanik.

### Elulugu

Annika Lõhmus õppis aastatel 1985–1996 Pärnu Ülejõe Gümnaasiumis muusika süvaõppega klassis (erialaks klaver), 1996–2000 Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis (Henn Eeriku lauluklassis), 2000–2004 Eesti Muusikaakadeemia bakalaureuseõppes (Anu Kaalu lauluklassis) ning 2011–2012 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia magistriõppes (Nadia Kuremi lauluklassis), mille lõpetas *cum laude.*

Aastast 2001 töötab Annika Lõhmus Eesti Filharmoonia Kammerkooris. 

Ta on esinenud solistina mitmetes barokiajastu vokaalsuurvormides ja kantaatides nagu Bachi Johannese passioon, Missa h-moll, Magnificat, kantaat nr. 51, Händeli Dixit Dominus ning Arvo Pärdi teostes nagu Magnificat, Te Deum, Passio jne. Annika Lõhmus on osalenud korduvalt Haapsalu Vanamuusika Festivalil.

### Kirjanduslik tegevus

Aastast 2017 algas Annika Lõhmuse kirjanduslik tegevus. Ilmusid luulekogu "Halo" ja reisinippide käsiraamat "Passist reispassini". Viimasesse kogus Annika oma kolleegide tähelepanekuid, nõuandeid ja humoorikaid juhtumisi arvukatelt välisreisidelt. Aastal 2020 ilmus esikromaan "Pooltoonid", mille tegevus toimub suures osas klassikalise muusika maailmas. Aastal 2023 tegi Annika kaastööd Reet Kromeli laulikusse "7 laulu ja 7 seadet kooridele" ning samal aastal ilmus portreeraamat eesti vanamuusikapioneerist Andres Mustonenist. Annika Lõhmus on kirjutanud ka artikleid ajakirjadesse Eesti Naine, Tervis Pluss, Muusika ja Buduaar.

### Teoseid

* 2023 – portreeraamat „Andres Mustonen. Fuuga mitme teemaga". **©** Andres Mustonen 2023 (ISBN 9789916419496)
* 2023 – tekstiline osa Reet Kromeli laulikus "7 laulu ja 7 seadet kooridele". Kirjastus Guthan&Volkmann (ISBN 9790540024505)
* 2020 – romaan "Pooltoonid". Kirjastus Varrak (ISBN 9789985348161)
* 2017 – luulekogu "Halo". Kirjastus Hea Tegu (ISBN 9789949581399)
* 2017 – reisinippide käsiraamat "Passist reispassini". Kirjastus Hea Tegu (ISBN 9789949581498)

### Artikleid

* Tõnu Kõrvits annab helidele tiivad KesKus, 19. juuni 2023
* Kuidas tunda ära vägivaldne mees? 1/2023
* Kirjutada - põhitöö kõrvalt, tasapisi nokitsedes. Ajakiri Muusika, 11. juuli 2022

* Maskikandmise ärevusest. Postimees, 18. november, 2020
* Läbipõlemise nõiaringist välja. Tervis Pluss, 1. jaanuar 2020
* Empaat ja ülitundlik inimene. Eesti Naine, 22. september 2017
* Valguse varjulisem pool. Eesti Naine, 21 jaanuar 2017

### Välislingid

* Delta. Raamat "Andres Mustonen. Fuuga mitme teemaga". Annika Lõhmus ja Saale Fischer. Klassikaraadio, 29.08.2023
* Romaani "Pooltoonid" tutvustus 11. mai 2020. Intervjuu autoriga viib läbi TÜ Pärnu Kolledži õppejõud Liina Käär.
* Delta. Külaline - sopran Annika Lõhmus Klassikaraadio, 10. oktoober 2017
* Plaadikohver. Annika Lõhmus ja Karoliina Kriis Klassikaraadio, 5. oktoober 2016
**Kokemäki** [kogemägi] on linnaks nimetatav haldusüksus Soomes Satakunta maakonnas. Läbi linna voolab Kokemäenjoki.

Kokemäe vald asutati 1869, 1969. aastal liideti Kauvatsa vald, aastast 1972 on alev ja aastast 1977 linn.

Külad
-----

Aakula, Askola, Haavasoja, Haistila, Hampula, Harola, Hassala, Herttola, Hintikkala, Huivoo, Hyrkölä, Järilä, Kaarenoja, Kakkulainen, Kankaantausta, Kareksela, Kaukaritsa, Kaurula, Kauvatsa, Keipilä, Ketola, Kiettare, Kiusala, Kokemäen kartano, Korkeaoja, Koskenkylä, Krannila, Krootila, Kuittilo, Kukola, Kuoppala, Kuurola, Kyttälä, Köömilä, Laikko, Lempainen, Mattila, Meinikkala, Paistila, Pappila, Peipohja, Pelhola, Penttilä, Pirkkinäinen (Birknäs), Pukkala, Pumpala, Purjala, Pyhänkorva, Pälpälä, Riste, Ronkka, Rudanko, Ruikkala, Ryytsälä, Sonnila, Säpilä, Talonen, Teikari, Tulkkila, Tuomaala, Vallila, Viikari, Villiö, Vitikkala, Vuolle (Vuoltee), Ylistaro, Äimälä, Öykkäri.

Sõpruslinnad
------------

* Põltsamaa, Eesti
* Lier, Norra
* Falköping, Rootsi
* Hobro, Taani

Viited
------

1. ↑  Area of Finland's municipalities 2023-01-01

Välislingid
-----------

* Kokemäe koduleht

| * v
* r
Satakunta maakonna omavalitsused |
| --- |
| Satakunta vapp | 
Eura vald **·**  Eurajoki vald **·**  Harjavalta linn **·**  Huittineni linn **·**  Jämijärvi vald **·**  Kankaanpää linn **·**  Karvia vald **·**  Kokemäki linn **·**  Merikarvia vald **·**  Nakkila vald **·**  Pomarkku vald **·**  Pori linn **·**  Rauma linn **·**  Siikaineni vald **·**  Säkylä vald **·**  Ulvila linn |  |
| 
***Endised omavalitsused*** |
| 
*Ahlaineni vald **·**  Hinnerjoki vald **·**  Honkajoki vald **·**  Honkilahti vald **·**  Kauvatsa vald **·**  Keikyä vald **·**  Kiikoineni vald **·**  Kiukaineni vald **·**  Kodisjoki vald **·**  Kullaa vald **·**  Köyliö vald **·**  Lappi vald **·**  Lavia vald **·**  Luvia vald **·**  Noormarkku vald **·**  Pori vald **·**  Rauma vald **·**  Vampula vald* |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kreeka mütoloogia tegelasest; meripurade perekonna kohta vaata artiklit Thyone (meripura)* |

---

**Semele** oli Teeba printsess, Kadmose ja Harmonia tütar, Dionysose ema.

Semele oli nii kaunis, et temasse armus Zeus. Semele jäi Zeusist rasedaks. Zeusi naine Hera aga ütles talle armukadedusest, et Zeus ei armasta Semelet tõeliselt ning et selles võib ise veenduda, kui paluda end näidata kogu oma jumalikus suursugususes Zeus Piksepildujana, välgunooled käes.

Semele paluski Zeusilt seda. Zeus keeldus, sest surelikule oli tema nägemine sellisel kujul surmav. Semele pidas seda tõendiks, et Hera räägib tõtt ja et Zeus tegelikult ei armasta teda, ning jäi endale kindlaks. Zeus oli vandunud Styxi nimel, et täidab naise soovi, ega saanud enam taganeda: Styxi nimel antud vannet ei tohi ka jumalad murda.

Lossi täitis pimestav hiilgus. Zeus ilmus Semele ette talumatult sädelevana, hoides pihus välgunoolte vihku, mis kõik ümberringi ära põletas. Maa värises ja loss varises rusudeks.

Viimasel hetkel enne Semele surma haaras Zeus naise ihust veel sündimata poja ja peitis ta oma reie sisse. Kolm kuud hiljem sündis reiest veinijumal Dionysos, kelle nimi tähendab kreeka keeles 'kaks korda sündinud'. Kui Semele oleks ta sünnitanud, saanuks tast surelik, ent kuna ta sündis jumalast, sai ta surematuks. Dionysos oli ainus jumal, kelle mõlemad vanemad polnud surematud.

Kui Dionysos suureks kasvas, läks ta allmaailma ning tal õnnestus oma ema sealt päästa. Jumalad võtsid ta endi sekka Olümposele, sest kuigi ta oli surelik, oli ta jumala ema. Ta pidi vaid oma nime muutma: tema uus nimi oli **Thyone**. Vanarooma mütoloogias vastab sellele **Stimula**.

Algselt oli Semele Traakia ja Früügia maajumalanna. Tema nimi on indoeuroopa päritolu (võrdle vene "zemlja" 'maa').

Semele kunstis
--------------

Semele müüdil põhinevad Gustave Moreau, Tintoretto ja Jan Voorhouti maal ning Friedrich Schilleri luuletus. John Eccles on kirjutanud temast ooperi (1707) ja Georg Friedrich Händel oratooriumi (1744).

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Semele** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Oti külast, mis asub Viljandimaal; teiste samanimeliste paikade kohta vaata artiklit Oti.* |

---

**Oti** on küla Viljandi maakonnas Mulgi vallas (varem Karksi vallas).

Mellini atlases on Oti märgitud Polli mõisa Ottenhofi karjamõisana. 19. sajandi esimesel poolel tekkis mõisamaale kahe taluga Oti küla. Talude nimed olid Oti (tuntud ka Tanni nime all) ja väike-Oti. Hiljemalt 20. sajandi alguseks jagati Oti talu kaheks väiksemaks rendikohaks, tagumise elanikke kutsuti terakesteks. Aastal 1904 põles Oti (Tanni) eesmine rehemaja, mis veel samal aastal taastati.

Enne teist maailmasõda rentisid Oti (Tanni) talu tagumist rendikohta Ants ja Ella Sikk, kes pidasid ka oma osa ostuplaani ja valmistusid ehitama rehielamu asemele häärberit, millele tõmbas kriipsu peale sõda. Eesmist kohta rentisid algul Animäed, hiljem Ruusid. Kahe talu peale oli krundil ka suur karjalaut. Talu omanik oli keegi Tünder, kellele kuulus veel rendikohti üle Karksi kihelkonna. Sõja ajal põgenes Tünder Eestist ja suri Austraalias pärijateta. Ka Ruusid lahkusid Otilt. 

Tühjaks jäänud eesmisse rehielamusse asustas Karksi külanõukogu peale sõda Luigad ja Särevid, tagumine rehielamu jäi Sikade valdusse. Kolhoos omistas heinaküüni ja karjalauda. 80ndate lõpus kasutati lauda ümbrust romulana. 90ndatel proovis omandireformi käigus valla maakorraldajaga kokku mängides Otit Särevite pärijatelt ebaõnnestunult omistada naaberküla Pärsi taluperemees Ants Koppel.

Hiljem on algupärasele Oti külale külge liidetud veel ümbruskonna talusid.

Aastal 1962 pildistati Oti talu loodava Vabaõhumuuseumi arhiivi jaoks üles. 

Väike-Oti talu maadel kasvab Eesti vanim ja jämedaim õunapuu – Oti mets-õunapuu. Külast voolab läbi Kõpu jõgi, küla idapiir kulgeb suuremas osas mööda jõge.

Rahvaarv 1. jaanuari seisuga
----------------------------

| Aasta | Rahvaarv |
| --- | --- |
| 1999 | 66 |
| 2000 | 62 |
| 2001 | 59 |
| 2002 | 59 |
| 2003 | 57 |
| 2004 | 53 |
| 2005 | 51 |
| 2006 | 51 |
| 2007 | 48 |

#### Vaata ka

* Kaali

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  Kõpu jõgi Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 19.08.2016)

Mulgi valla asulad

**Linnad:** Abja-Paluoja • Karksi-Nuia • Mõisaküla   

**Alevikud:** Halliste • Õisu   

**Külad:** Abja-Vanamõisa • Abjaku • Ainja • Allaste • Atika • Ereste • Hirmuküla • Hõbemäe • Kaarli • Kalvre • Kamara • Karksi • Kulla • Kõvaküla • Laatre • Lasari • Leeli • Lilli • Maru • Metsaküla • Morna • Mulgi • Muri • Mõõnaste • Mäeküla • Naistevalla • Niguli • Oti • Penuja • Polli • Pornuse • Põlde • Päidre • Päigiste • Pärsi • Pöögle • Raamatu • Raja • Rimmu • Räägu • Saate • Saksaküla • Sammaste • Sarja • Sudiste • Suuga • Tilla • Toosi • Tuhalaane • Umbsoo • Univere • Uue-Kariste • Vabamatsi • Vana-Kariste • Veelikse • Veskimäe • Äriküla • Ülemõisa
Püha Piiskop Platoni ordeni II järk
**Püha Piiskop Platoni orden** (ka *Püha Platoni orden* või *Platoni orden*) on kiriklik teenetemärk, mida alates 1924. aastast antakse Eesti Apostlik-Õigeusu Kirikule osutatud teenete eest. Orden asutati eesti piiskopmärtri Platoni mälestuse jäädvustamiseks.

1922. aastal võttis Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku täiskogu vastu otsuse põlistada piiskop Platoni märtrielu mälestus temanimelise teenetemärgi (alusdokumendis: *Piiskop Platoni mälestusmärgi*) asutamise läbi. Kõrge autasu andmise õigus jäi vastavalt statuudile metropoliidile, mida võidi anda kirikule osutatud teenete eest – nii vaimulikele kui ka ilmalikele isikutele. Ühena esimestest sai selle tunnustuse osaliseks 14. detsembril 1925 riigivanem Konstantin Päts, kellele anti ordeni I järk.

Püha Piiskop Platoni ordeni I järk
1944. aastal anti Püha Platoni ordeni III järk näiteks EAÕK Obinitsa koguduse köstrile Timofei Viinapuule. Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Sinodi tollase tunnistuse ordeni kandmise õiguse kohta kujundas kunstnik Axel Roosmann.

Nõukogude okupatsiooni ajal andis Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik ordenit paguluses. 

Ordenil on I, II ja III järk.

Kirjandus
---------

* Walter, Hannes. *Eesti teenetemärgid. Estonian Orders and Decorations*. Tallinn: Miniplast Pluss, 1998, lk 236-237, 379-381

Vaata ka
--------

* Püha Piiskop Platoni ordeni kavalerid

Viited
------

1. ↑  "Metropoliit Ambrosius sai Püha Platoni ordeni". *Eesti Kirik*.

Välislingid
-----------

* Metropoliit annetas olümpial pronksi võitnuile ordenid Pärnu Postimees, 18. september 2016
**Storsteinnes** on asula Norras Tromsi maakonnas, Balsfjordi valla keskus. Ta asetseb Balsfjordeni fjordi haru Sørkjoseni idakaldal.

Sorsteinnesi pindala on 1,21 km², elanike arv 911 ja rahvastikutihedus 753 in/km² (1. jaanuar 2006). 2007. aasta 1. jaanuari elanike arv on 913 ja rahvastikutihedus 755 in/km².

Storsteinnes on Nordkjosbotni ees valla suurim asula.

Vanasti oli Storsteinnes maakonnas teedesõlm, kuid pärast ulatuslikke ümberkorraldusi teedevõrgus jäi asula väljapoole maakonna nüüdset peamist liiklussoont E6.

Paljud Storsteinnesi töökohad on seotud kommunaalteeninduse ja haldusega. Vallas on suur osa töökohti seotud ka põllumajandusega ja selle teenindamisega. TINE-l on Storsteinnesis suur meierei, mis toodab juustu, ning kitsejuustuvabrik, mis on Norra suurim. Samuti on loomasööda- ja kalatöötlemisettevõtteid.

Storsteinnesis on Kesk-Tromsi Muuseumi filiaal Fjordimuuseum, kus eksponeeritakse looduslugu.

Viited
------

1. ↑  Area and population of urban settlements (US) 2000 - 2019. Statistika Keskbüroo, vaadatud 21.05.2020.
**"Kellukakõver"** (inglise keeles "The Bell Curve") on Richard J. Herrnsteini ja Charles Murray 1994. aastal ilmunud populaarteaduslik psühholoogiaraamat.

Raamatu pealkiri tuleneb statistilisest normaaljaotusest, mille kõver meenutab kellukest (*bell curve*). Raamat tekitas suurt poleemikat väitega, et inimeste edukus paljudes eluvaldkondades sõltub eelkõige intelligentsusest, milles esinevast variatiivsusest üle poole on pärilik. Kuna edukuse uuringud näitavad, et IQ skoorid on seotud inimese edukusega, saab kokkuvõttes järeldada, et inimesed on edukad või edutud suuresti tänu oma geenidele. Just niisugusele järeldusele jõudsid Herrnstein ja Murray (1994) oma raamatus.

Kõige suuremat ärritust tekitas raamatu 13. peatükk, kus oli refereeritud varasemaid uuringuid selle kohta, et musta nahavärviga inimeste IQ on keskeltläbi ühe standardhälbe võrra väiksem kui valgetel. Ainuüksi selle raamatu kõvakaanelist versiooni müüdi üle poole miljoni eksemplari.[*viide?*]

Viited
------

1. ↑  Jüri Allik "Intelligentsuse psühholoogia" (Toimetajad: Rene Mõttus, Jüri Allik, Anu Realo.) Tartu Ülikooli Kirjastus, 2011, lk 329.
2. ↑  Tarmo Strenze "Intelligentsuse psühholoogia", lk 191.
3. ↑  Tarmo Strenze "Intelligentsuse psühholoogia" (Toimetajad: Rene Mõttus, Jüri Allik, Anu Realo.) Tartu Ülikooli Kirjastus, 2011, lk 191–195.
**Johannes Ahun** (sündinud 22. detsembril 1987 Tallinnas) on eesti purjetaja ja muusik.

Ta osales purjetajana 2008. aasta suveolümpiamängudel (saavutas 33. koha) ja 2012. aasta suveolümpiamängudel (saavutas 30. koha).

Ta osales telesaates "Tantsud tähtedega" 2010. aastal, tema tantsupartner oli Kerstin Kruuse.

Ta mängis ansamblis Indigolapsed trumme aastatel 2005–2009. Tegutses bändis Improov koos Joosep Kõrvitsa ja Mattias Siitaniga aastatel 2011–2015. 2015–2016 aastatel vedas eest koos Cathy Sommeriga Hiiu kandle orkestrit. Mängis 2016–2017 aastatel hangi ja Hiiu kannelt instrumentaalansamblis Sinitrii koos Eva Väljaotsa ja Cathy Sommeriga. Aastast 2017 tegutseb audiovisuaalses kollektiivis OOPUS koos Mari Meentalo, Aleksander Sprohgise ja Kerttu Kruuslaga ning mängib seal analoogsüntesaatoreid. 

2021. aastal lõpetas ta Viljandi Kultuuriakadeemia muusika õppekava.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is


1. ↑  Viljandi Kultuuriakadeemia muusika õppekava vilistlased
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib omavalitsusüksusest; järve kohta vaata artiklist Kemijärvi järv* |

---

**Kemijärvi** on linnaks nimetatav omavalitsusüksus Soomes Lapi maakonnas Kemijärvi järve ja Kemijoki jõe ääres, Soome kõige põhjapoolsem linn.

Vallas elab umbes 8100 inimest ja rahvastiku tihedus on 2,4 in/km², kuid umbes 60% inimestest elab vallakeskuses. Naabervallad on Pelkosenniemi, Salla ja Posio vald ning Rovaniemi linn. Vallas räägitakse soome keelt.

Kemijärvi arendab turismi. Linn on ümbritsetud mägede ja suurte metsadega. Linna lähedal saab tegeleda matkamise, suusatamise, jahipidamise ja kalapüügiga. Kaladest elab seal hauge, ahvenaid ja meriforelle. Kemijärvi on Soome põhjapoolseim järv, kus elab koha.

Kemijärvel asuvad jäähokiklubi Kemijärven Kiekko ja jalgpalliklubi Kemijärven Pallo-55.

Ajalugu
-------

Kemijärve kirik
Kemijärvi esimene alaline elanik oli Paavali Halonen, kes kolis sinna koos oma naise Annaga 1580. aasta paiku Oulu kandist Niskakyläst. Neil oli kolm poega Paavo, Olli ja Pekka Halonen. Nende talu piirkonda nimetatakse tänapäeval Halosenrannaks. Sel ajal ei olnud see kant enam saamidega asustatud, kuid läheduses asub saamide iidne ohvripaik Ämmänvaara.

Kemijärvi linn tekkis 1957, kui Kemijärvi kirikuküla ja mõned lähedalolevad asulad eraldati Kemijärvi vallast ja nimetati linnaks. 25. novembril 1960 sai Kemijärvi linn oma vapi. 1973 ühendati Kemijärve linn ja vald uuesti ning saadud omavalitsusüksus nimetati Kemijärvi linnaks.

Kuni 2006. aastani väljus Kemijärvilt kiirrong, mis sõitis öö otsa ja jõudis hommikul Helsingisse. Rong võeti käigust ära 2006. aastal, kui Soome Raudtee teatas, et uued magamisvaguniga rongid ei saa sõita elektrifitseerimata raudteel, nagu need Rovaniemest põhja pool on.

1963–2008 asus Kemijärvil Stora Enso tselluloositehas.

Kemijärvil on kolm sõpruslinna. Need on Kandalakša (Venemaa), Sōbetsu (Jaapan, alates 1993) ja Vardø (Norra).

Linnaosad
---------

Kemijärvi linnaosad on Alakylä, Halosenranta, Hyypiö, Isokylä, Javarus, Joutsijärvi, Juujärvi, Kostamo, Leväranta, Luusua, Perävaara, Räisälä, Soppela, Tapionniemi, Tohmo, Vuostimo, Ylikylä, Lehtola, Sipovaara, Särkikangas ja Kallaanvaara.

Viited
------

1. ↑  Kaupunkien ja kuntien lukumäärät ja väestötiedot, vaadatud 15.02.2019.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kemijärvi linn** |

* Kemijärve koduleht

| * v
* r
Lapimaa omavalitsused |
| --- |
| Lapi maakonna vapp | 
Enontekiö vald **·**  Inari vald **·**  Kemi linn **·**  Kemijärvi linn **·**  Keminmaa vald **·**  Kittilä vald **·**  Kolari vald **·**  Muonio vald **·**  Pelkosenniemi vald **·**  Pello vald **·**  Posio vald **·**  Ranua vald **·**  Rovaniemi linn **·**  Salla vald **·**  Savukoski vald **·**  Simo vald **·**  Sodankylä vald **·**  Tervola vald **·**  Tornio linn **·**  Utsjoki vald **·**  Ylitornio vald |  |
| 
***Endised omavalitsused*** |
| 
*Alatornio vald **·**  Karunki vald **·**  Kemijärvi vald **·**  Petsamo vald **·**  Rovaniemi vald* |
**María Rosalía Rita de Castro** (23. veebruar 1837 Santiago de Compostela – 15. juuli 1885 Padrón) oli Hispaania luuletaja ja romaanikirjanik, kes kirjutas nii galeegi kui ka hispaania keeles. 19. sajandi hispaania kirjanduse suurte poeetide hulka kuuludes esindab ta koos Eduardo Pondali ja Curros Enríquezega ühte Galicia ärkamisaja (Rexurdimento gallego) olulistest isikutest, mitte ainult oma kirjandusliku panuse poolest üldiselt ja selle eest, et tema teost "Cantares gallegos" peetakse tänapäeva Galicia esimeseks suureks teoseks, vaid sakraliseerimisprotsessi tõttu, mis talle osaks sai ja mille tulemusel muudeti ta galeegi rahva sümboliks.

19. sajandil ehk ajal, mil Rosalía elas, ei olnud galeegi keeles kirjutamine paljudel põhjustel sugugi lihtne. Enamik neist oli seotud tolleaegse ühiskonna mõtlemise ja struktuuriga, kus galeegi keel oli väga diskrimineeritud ja alahinnatud, jäädes üha kaugemaks sellest ajast, mil see oli olnud keskaegne galeegi-portugali lüürika. Kogu kirjalik traditsioon oli kadunud, mistõttu tuli alustada nullist, murdes põlguse ja ükskõiksuse galeegi keele suhtes, kuid vähesed olid need, kes seda ülesannet kaalusid, sest see võis anda põhjust ühiskondlikuks diskrimineerimiseks. Keskkonnas, kus hispaania keel oli kultuurikeel, andis Rosalía de Castro Galiciale keele, valides selle oma teose "Cantares gallegos" keeleks ja tugevdades keele kultuurilist taassündi.

Looming
-------

Hispaania keeles

* "La hija del mar"
* "Las literatas"
* "Lieders"

Galeegi keeles

* "Cantares gallegos"
* "Follas novas"

Kirjandus
---------

*Rosalía de Castro.* (Kasutatud 21. märts 2022) Allikas Wikipedia:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib USA seriaalist; filmi kohta vaata A-Rühm (film); Eesti ansambli kohta vaata A-Rühm (ansambel).* |

---

**"A-Rühm"** (originaalpealkirjaga **"The A-Team"**) on USA seiklus- ja märuliseriaal väljamõeldud endistest Ameerika Ühendriikide eriüksuslastest, kes töötavad palgasõduritena. Samal ajal jälitavad neid sõjavägi ja politsei "kuritöö eest, mida nad ei sooritanud". 

A-Rühm loodi stsenarist Frank Lupo ja produtsent Stephen J. Cannelli koostöös. Seriaal jooksis viis hooaega telekanalil NBC (23. jaanuarist 1983 kuni 30. detsembrini 1986, oli ka üks jagu 8. märtsil 1987, mida teleekraanidel ei näidatud), kokku 98 jagu.

Hoolimata palgasõduriametist, olid A-Rühma liikmed alati heade meeste poolel ja aitasid rõhutuid. Seriaal jääb kindlasti popkultuuri ajalukku oma joonisfilmides näidatavaga sarnaneva ja ülepakutud vägivallaga (inimesed said üldse väga harva raskelt vigastada) ja väidetavalt ühesuguste jagudega, kus pidevalt vanadest relvade ja sõidukite osadest ehitati uued relvad ja sõidukid. Seda on parodeeritud lugematud kordi veebisaitidel nagu Newgrounds ja ka teistes teleseriaalides, nagu näiteks "Robot Chicken", "Family Guy" ja "Spaced". See seriaal sai samuti hüppelauaks Mr. T-le, kes kehastas B. A. Baracust, kelle ümber see seriaal tegelikult kokku ehitati. Mõned selle seriaali hüüdlaused, nagu "I love it when a plan comes together" ja "I aint gettin' on no plane!" on samuti leidnud enda tee T-särkidele ja muule müügikaubale.

"Kuritegu, mida nad ei sooritanud"
----------------------------------

Vietnami sõja ajal käskis A-Rühma komandör, kolonel Morrison palgasõduritel Hanois panka röövida, et aidata sõda kiiremini lõpetada. Nende missioon õnnestus, kuid kui nad neli päeva pärast sõja lõppu baasi tagasi jõudsid, oli Morrison Việt Cộngi poolt tapetud ja tema peakorter maha põletatud. Seetõttu polnud ühtegi tõestust, et nad täitsid käsku ja sõjakohus saatis nad vanglasse. Nad viidi Fort Braggi, kust nad enne kohtuprotsessi põgenesid.

Tegelased
---------

* B.A. Baracus
* Hannibal Smith
* Templeton Peck
* H. M. Murdock

  

  


| * v
* r
A-Rühm |
| --- |
| Tegelased | 
Hannibal Smith **·** Templeton Peck **·** B.A. Baracus **·** H. M. Murdock |
| Hooajad | 
1. hooaeg **·** 2. hooaeg **·** 3. hooaeg **·** 4. hooaeg |
| Muud | 
A-Rühma film |
**"Beavis ja Butt-Head"** [biivis, batt-hed] on Ameerika joonissari, mille autor on Mike Judge.

Tekkelugu ja sisu
-----------------

Pärast menukat lühifilmi "Frog Baseball" hakkas Judge kirjutama kanalile MTV samade tegelastega telesarja. Sari oli eetris 8. märtsist 1993 kuni 28. novembrini 1997. Kokku toodeti 199 jagu.

Joonissarja keskmes on kaks rumalat ja sotsiaalselt ebakompetentset teismelist Beavis ja Butt-Head, kes elavad fiktiivses Highlandi linnakeses Texases. Nende päevad mööduvad koolis pahandusi tehes, seksist fantaseerides ja telekat vaadates. Igasse episoodi on põimitud stseenid, kus peategelased kritiseerivad muusikavideoid. 8. hooajal kritiseeriti ka teisi MTV saateid (nt "Jersey Shore").

Film
----

Beavise ja Butt-Headi seiklustest Ameerikas on tehtud ka täispikk film pealkirjaga "Beavis and Butt-Head Do America" ("Beavis ja Butt-Head Ameerikat vallutamas"). 2011. aasta oktoobris taaselustati sari 8. hooajaks. 2022. aastal taaselustati sari 9. hooajaks ja tehti täispikk film "Beavis and Butt-Head Do the Universe" ("Beavis ja Butt-Head universumi loomas").

Viited
------

1. ↑  "Beavis ja Butthead Ameerikat vallutamas". *Filmiveeb*. Vaadatud 15.03.2020.
2. ↑  Kütt, Kaspar (11. jaanuar 2023). "Legendaarsete idiootide Beavise ja Butt-Headi tagasitulek: uus platvorm, sama lollid ja naljakad". *Eesti Ekspress*. Vaadatud 11. jaanuaril 2023.
**Harilik uuskuulmiksaba** (*Neomysis integer*) on müsiidiliste (*Mysidacea*) seltsi kuuluv sale soojalembene vähike, tavalisim liik Läänemere madalamas, vähem kui 15 meetri sügavuses osas.

Kirjeldus
---------

Uuskuulmiksaba kasvab umbes 17 mm pikkuseks. tema keha on peaaegu läbipaistev ja kohatise pruuni pigmentatsiooniga. Liigil on hästi arenenud karapaks, mis kaitseb suuri varre otsas esileulatuvaid silmi, pead ja rindmikku. Peal on lühike märgatavalt teravdunud tipuga rostrum. Kaks paari tundlaid on hästi nähtavad ja neil on sisemine ja välimine lisajätke. Teise paari tundlate välimine lisajätke (eksopood) on lameda plaadi kujuline, servistatud harjastega ja oluline määramistunnus. Rindmikujalad on hästi arenenud, samuti lisajätkega, mis sageli on iseloomuliku sulgja välimusega. Tagakehajalad on väiksemad ja sõrmjad, välja arvatud viimane, lisaharuga ja lamendunud paar, mis moodustab sabalehviku ehk uropoodi.

Levik
-----

Loom eelistab riimveelisust soolasemale mereveele ja on Põhjameres ja Briti saarte rannikul laigutise levikuga. Liigi levila ulatub Norra põhjarannikust Atlandi ookeani rannikuni Hispaanias.

Eluviis
-------

Uuskuulmiksaba on kogu Läänemeres massiline liik ja esineb tihedate parvedena. Liik sigib ainult suvel ja annab aastas kaks või harva ka kolm põlvkonda.

Toitumisviisilt on ta kõigesööja või kaldub veidi kiskluse poole, toitudes detriidist, ränivetikatest, niitjatest vetikatest ja väikestest vähilaadsetest. Nagu muud müsiidilised ujuvad uuskuulmiksabad ringi peamiselt põhja lähedal, kuid vahetevahel laskuvad ka põhjale või kinnituvad taimedele ja tõusevad kõrgematesse kihtidesse.

See müsiidiliik moodustab tähtsa osa Läänemere kalade toidus.

Sügisel lahkuvad uuskuulmiksabad parves ranniku lähedusest, veedavad talve sügavamates vetes ja pöörduvad kevadel tagasi. Rännete ajal moodustavad nad sageli suuri parvi, hariliku uuskuulmiksaba parv võib olla kuni 1 km pikkune ja mõne meetri laiune.

Viited
------

1. ↑  Selts: Müsiidilised. - Lülijalgsed. zbi.ee
2. ↑  An opossum shrimp (Neomysis integer). - The Marine Life Information Network
3. ↑  An opossum shrimp (Neomysis integer). - The Marine Life Information Network
4. ↑  Selts: Müsiidilised. - Lülijalgsed. zbi.ee
5. ↑  An opossum shrimp (Neomysis integer). - The Marine Life Information Network
6. ↑  Selts: Müsiidilised. - Lülijalgsed. zbi.ee
7. ↑  Selts: Müsiidilised. - Lülijalgsed. zbi.ee
8. ↑  Selts: Müsiidilised. - Lülijalgsed. zbi.ee

Välislingid
-----------

* An opossum shrimp (Neomysis integer). - The Marine Life Information Network
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib jäähokimängijast; zooloogi kohta vaata artiklit Peter Holland (zooloog)* |

---

Peter Holland 2010. aastal Guelph Stormis
**Peter Holland** (sündinud 14. jaanuaril 1991 Caledonis Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana Rootsi kõrgliiga klubis Djurgårdens.

Ta alustas klubikarjääri Ontario Hockey League'i klubis Guelph Storm.

2009. aastal valis Anaheim Ducks ta NHL-i *draft* '​is 15. valikuna. NHL-is debüteeris ta Ducksi meeskonnas hooajal 2011–12. NHL-is on ta mänginud veel neljal hooajal Toronto Maple Leafsi (2013–2016), ühel hooajal Arizona Coyotesi (2016–17) ja ühel hooajal New York Rangersi meeskonnas (2017–18). NHL-is oli tema resultatiivseim hooaeg 2015–16 Maple Leafsis mängides (9+18).

Aastatel 2019–2021 mängis ta KHL-i klubis Jekaterinburgi Avtomobilist.

2021. aasta septembris sõlmis ta üheaastase lepingu Djurgårdensiga

Viited
------

1. ↑  "Djurgården skriver avtal med Peter Holland". difhockey.se. Vaadatud 30.11.2021

Välislingid
-----------

* Peter Holland KHL.ru lehel
* Peter Holland NHL.com lehel
* Peter Holland hockeydb.com lehel
**Kaspar von Tiesenhausen** (ka **Caspar**) oli Liivimaa päritolu sõjamees (rittmeister) Rootsi teenistuses.

Vanast Tiesenhausenite suguvõsast põlvnem Kaspar sündis Fabian von Tiesenhauseni (surnud 1558) pojana.

1587. aastal sai ta Haapsalu asehalduriks.

Talle kuulusid Kiiu, Preedi (alates 1585) ja Kloostri mõis (alates 1591).

Kaspar von Tiesenhauseni ja tema abikaasa Märta on maetud Tallinna toomkirikusse, kus asub ka nende hauamonument, mille autor on Arent Passer.

Perekond
--------

Ta abiellus 1582. aastal Uppsalas vabapreili Märta Oxenstiernaga (1549–u.1590), kes oli vabahärra Gabriel Kristiernsson Oxenstierna (suri 1585) ja Beata Trolle (suri 1591) tütar.

Esivanemad
----------

|  |
| --- |
|  **Kaspar von Tiesenhauseni esivanemad**  |
| **Kaspar von Tiesenhausen** | Fabian von Tiesenhausen(suri 1558) | Fabian von Tiesenhausen(suri 1559) | Fromhold von Tiesenhausen(suri u. 1522) |
| Gertrud von Rosen(suri u. 1500) |
| Magdalena Kruse | Eylart Kruse(suri 1538) |
| Alheit von Bremen |
| Gertrud von Taube | Johann von Taube(suri u. 1550) | Claus von Taube(suri 1523) |
| Magdalena von Risebiter |
| Anna von Rosen | Kersten von Rosen |
| Gertrud von Fahrensbach |

Vaata ka
--------

* Haapsalu asehaldurite loend

Viited
------

1. 1 2  Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 2, 1: Estland, Görlitz, 1930, lk.397
2. ↑  Mälestised • 1329 G. v. Tiesenhauseni ja M.Oxenstierna hauamonument-sarkofaag, A. Passer, 16. saj. lopp (dolomiit)
**Kandle mõis** (saksa keeles *Kandel*) oli Kavastu mõisa kõrvalmõis Haljala kihelkonnas Virumaal, tänapäeval on see Haljala vallas Lääne-Viru maakonnas.

Ajalugu
-------

Esmateated Kandle mõisast pärinevad 1583. aastast. 18.sajandil kuulus mõis Hastferitele. 1788. aastal müüs major Heinrich Gustav von Hastfer mõisa kreisikohtunik Georg Johann von Wrangellile. 1793. aastal ostis Wrangellilt mõisa major Peter Frommhold Löwis of Menar. 1805. aastal läks mõis Bengt Fromhold Strohmi valdusse. 1810. aastal müüs ta mõisa Johanna von Roennele. 1827. aastal müüsid Roenned mõisa parun Gustav Wrangellile. Wrangellide valduses püsis Kandle 1832. aastani, kui kapten parun Carl Wrangell müüs selle leitnant Gustav von Tritthofile.

20. sajandi lõpul ostsid mõisa Dehnid – naabermõisa Kavastu omanikud. Selle tehinguga muutus Kandle mõis sisuliselt Kavastu kõrvalmõisaks. Mõisa viimane võõrandamiseelne omanik oli Arnold Julius von Dehn.

Mõisahooned
-----------

Lihtne baroksetes vormingutes peahoone pärineb 18. sajandi keskpaigast. Viilkatusega ühekorruselisele väheldase verandaga puidust hoonele lisati hiljem kivist tiibehitus.

Kaua tühjalt seisnud peahoone on hävinenud. Samuti on hävitatud viie kaarega tall-tõllakuur, mille asemele on kerkinud kuue kaarega spordisaali aknad.

Viited
------

1. ↑  Kandle mõis (Haljala khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
2. ↑  Alo Särg. "Lääne-Virumaa mõisad" Kirjastus Argo, 2001, lk 40–45

Välislingid
-----------

* Kandle mõis mõisaportaalis
* Kultuurimälestiste riiklikus registris
* Kandle mõis (Haljala khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis


Haljala kirik
Haljala kihelkond

**Kirik**: Haljala kirik  

**Mõisad**: Aari mõis | Aaspere mõis | Annikvere mõis | Aru mõis | Ernemaa mõis | Essu mõis | Haljala kirikumõis | Harmi mõis | Holsta mõis | Idavere mõis | Jalumäe mõis | Kaliküla mõis | Kandle mõis | Karula mõis | Kavastu mõis | Koigi mõis | Kodavere mõis | Kärmu mõis | Käsmu mõis | Lihulõpe mõis | Loobu mõis | Läsna mõis | Maheda mõis | Metsiku mõis | Mõisalõpe mõis | Oandu mõis | Paduri mõis | Rassivere mõis | Sagadi mõis | Sauste mõis | Selja mõis | Tammispea mõis | Tatruse mõis | Telliste mõis | Tereski mõis | Tõikvere mõis | Tõugu mõis | Vanaküla mõis | Vanamõisa mõis | Varangu | Veltsi mõis | Vihula mõis | Võle mõis
Mecklenburgi hertsog Karl I
**Karl I** (28. detsember 1540 – 22. juuli 1610) oli valitsev Mecklenburgi hertsog riigi Mecklenburg-Güstrowi osas.

Ta oli hertsog Albrecht VII ja selle naise Anna noorim poeg. Aastatel 1564–1610 oli Karl johanniitide ordu komtuurkonna administraator Mirowis. Pärast vanemate vendade surma (Johann Albrecht I 1576. aastal ja Ulrich 1603. aastal) valitses ta Mecklenburg-Güstrowid 14. märtsist 1603 kuni oma surmani. Ta tegutses ka Johann Albrecht II ja Adolf Friedrich I eestkostjana, kes pärisid 1576. aastal Johann Albrecht I-lt Mecklenburg-Schwerini. Aastatel 1592–1610 oli ta ka Ratzeburgi piiskopkonna administraator.

17. augustil 1603, piirkonna katkupuhangu ajal, oli tal Wismari lähedal Neuklosteris audients Inglise diplomaadi Stephen Lesieuriga. Kui 1592. aastal suri Mecklenburg-Schwerini hertsog Johann VII, andis Karl I Johanni lesele Sophiale Mecklenburg-Schwerini eestkoste selle alaealiste poegade Adolf Friedrich I ja Johann Albrecht II nimel. 1608. aastal palus Karl keisrilt Adolf Friedrich I täisealiseks kuulutamist.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Ulrich** | **Mecklenburg-Güstrowi hertsog**1603–1610 | Järgnev**Johann Albrecht II** |
**Mary Rosamund Haas** (23. jaanuar 1910 – 17. mai 1996) oli ameerika keeleteadlane, kes uuris põhjaameerika indiaani keeli ja tai keelt ning tegeles ajaloolise keeleteadusega.

Ta oli 1963. aastal Ameerika Keeleteaduse Seltsi president.

Panus indiaani keelte uurimisse
-------------------------------

Haas õppis Chicago Ülikoolis kraadiõppes Edward Sapiri käe all võrdlevat filoloogiat. Kui Sapir lahkus Yale'i Ülikooli, järgnes talle sinna ka Haas. Sellal alustas ta ka keeleteaduslike välitööde tegemist, uurides suvekuudel keelejuhtide abiga mitesuguseid indiaani keeli.

1931. aastast 1941. aastani uuris Haas peaaegu kümmet peamiselt edelaosariikide keelt.

1935. aastal kaitses Mary Haas 25 aasta vanuselt Yale'i Ülikooli juures oma doktoriväitekirja "Tunica keele grammatika." 1930ndatel töötas Haas viimase tunika keele kõneleja Sesostrie Youchigantiga. Tema käest kogus Haas suure hulga sõnavara ja tuunikakeelseid tekste.

Hiljem töötas Haas natšese keelejuhtide Watt Sami ja Nancy Raveniga, kes olid natšese keele viimased emakeelena kõnelejad Oklahomas. Mary Haasi välitööde materjalid moodustavad nüüdseks väljasurnud natšese keele suurima korpuse. Lisaks tegi ta mahukaid välitöid kriiki keelega.

Haridustegevus
--------------

Mary Haasi õpilane Karl V. Teeter osutas Haasi nekroloogis, et Haas õpetas välja rohkem amerikaniste, kui tema enda õpetajad Edward Sapir ja Franz Boas kahe peale kokku. Mary Haas juhendas rohkem kui saja doktorandi välitöid ameerika indiaanlaste keeltega. Paljud Haas juhendatavad on hilisemas elus ise saanud mõjukateks amerikanistideks. Teiste hulgas kuulusid Mary Haasi juhendatavate hulka William Bright (karuki keel), William Shipley (maidu keel), Robert Oswalt (kašaja keel), Karl Teeter (vijoti keel), Margaret Langdon (kumiai keel), Sally McLendon (idapomo keel), Victor Golla (hupa keel), Marc Okrand (mutsuni keel), Kenneth Whistler (vintu keel), Douglas Parks (pooni keel), William Jacobsen (vašo keel) ja paljud teised. Tema õpilaste hulka kuulus ka Eero Vihman.

Tunnustus
---------

* 1974 – valiti Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeks
* 1975 – Northwesterni Ülikooli audoktor
* 1976 – Chicago Ülikooli audoktor
* 1980 – Ohio Osariigi Ülikooli audoktor

Isiklikku
---------

Kuni lahutuseni 1937. aastal oli Mary Haas abielus keeleteadlase Morris Swadeshiga.

Viited
------

1. ↑  McLendon, S. (1997). "Mary R. Haas: A Life in Linguistics". *Anthropological Linguistics*. **39** (4): 522–543. JSTOR 30028484.
2. ↑  "Mary Haas Obituary". *Iatiku*. Foundation for Endangered Languages. 31. august 1996. Originaali arhiivikoopia seisuga 24. august 2007. Vaadatud 26. aprillil 2008. `{{netiviide}}`: eiran tundmatut parameetrit `|Eesnimi=`, kasuta parameetrit (`|eesnimi=`) (juhend); eiran tundmatut parameetrit `|Perekonnanimi=`, kasuta parameetrit (`|perekonnanimi=`) (juhend)
**Erast Hiatsintov** (vene keeles Эраст Георгиевич Гиацинтов; 10. november 1859 Moskva – 7. aprill 1910 Tallinn) oli esimene mittesakslasest Tallinna linnapea.

Ta õppis Moskvas Polivanovi eragümnaasiumis, seejärel lõpetas ta Moskva Ülikooli õigusteaduse kandidaadi kraadiga.

Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta Moskva kohtupalatis. Seejärel töötas ta Łomżas, aastal 1885 määrati ta titulaarnõunikuks ja ta asus tööle Łomża kubermangu kantselei juhatajana. Aastal 1889 tuli ta Eestisse, temast sai Rakvere maakonna talurahvaküsimuste komissar. Aastal 1893 viidi ta üle Tallinna, Eestimaa kubermanguvalitsusse nõuniku ametikohale.

Ernst Hiatsintov suri 7. aprillil 1910 Tallinnas ja ta maeti 10. aprillil 1910 Tallinna Aleksander Nevski kalmistule.

Viited
------

1. ↑  Hauaplatsi kasutajale. Erast Hiatsintov

Kirjandus
---------

* Josef Kats. Tallinna linnapea Hiatsintov. BRI&Ko. Tallinn 2011.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Karl Johann von Hueck** | **Tallinna linnapea**1905 | Järgnev**Eugen Edmund Eduard Erbe linnapea kohusetäitja** |