recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kollane tekstimarker Stabilo Boss Original®
**Tekstimarker** on kirjutusvahend, mida kasutatakse teksti esiletõstmiseks lugemise või õppimise hõlbustamiseks. Tekstimarkerite tindid on tavaliselt pastelsed või neoonvärvid, nii et need eristuvad, kuid ei varja aluseks olevat teksti. Neid kasutatakse laialdaselt õppimisel, dokumentide läbivaatamisel ja organiseerimisel.

Tekstimarkereid kasutatakse paljudes valdkondades, sealhulgas haridus, ettevõtlus ja kirjastamine. Õpilased kasutavad sageli tekstimarkereid, et rõhutada olulist teavet õpikutes ja märkmetes, samas kui õpetajad võivad neid kasutada oluliste punktide esiletõstmiseks õppematerjalides. Ettevõtete töötajad kasutavad tekstimarkereid sageli koosolekute märkmetes või dokumentide läbivaatamisel.

Tekstimarkereid on saadaval mitmesugustes värvides, kõige populaarsemad on kollane, roosa, oranž, roheline ja sinine. Mõned tekstimarkerid on kaheotsalised, ühe otsaga laia joone ja teise otsaga kitsa joone tegemiseks.

Ajalugu
-------

Esimese tekstimarkeri, tuntud kui "Hi-Liter", tõi turule 1963. aastal ettevõtte Carter's Ink Company. See oli kollane ja kasutas läbipaistvat tindi tehnoloogiat, mis võimaldas kasutajatel teksti läbi kollase esiletõstetud ala näha.

Tekst, mis on esile tõstetud rohelise tekstimarkeriga.

Tulevik
-------

Tehnoloogia arenguga on hakatud arendama digitaalseid tekstimarkereid, mis võimaldavad kasutajatel teksti esile tõsta digitaalsetes dokumentides või e-lugerites. Neid digitaalseid tööriistu kasutatakse sageli koos märkmete tegemise tarkvaraga, et aidata kasutajatel olulist teavet korraldada ja meelde jätta.

Viited
------

1. ↑  "FRANCIS HONN Obituary (2016) - Newark, NJ - New York Times". *Legacy.com*. Vaadatud 12. mail 2023.
**Eesti maalammas** on Eesti põline lambatõug, mis on hästi kohanenud kohaliku ilmastikuga.

Iseloomustus
------------

Eesti maalammas on väga vastupidav, söötmis- ja pidamistingimuste suhtes vähenõudlik ning hästi kohanenud. Jäärad on enamasti sarvedega, pea on väike (laius 12 cm, pikkus 20 cm), kõrvad lühikesed. Saba on lühike (1948. aastal Saaremaalt kogutud andmetel keskmiselt 23,6 cm), kere võrdlemisi lühike (64–70 cm), selg sagedasti nõgus, laudjas luipu, turja kõrgus 55–58 cm, rinna laius 16–18 cm ja ümbermõõt 78–80 cm. Pea ja jalad ei ole kaetud villa, vaid läikiva karvaga. Villa värvus on valge, hall, pruun, must; vill on jäme, koosnedes alus- ja pealisvillast. Pealisvillkarvad on jämedad, sirged ja alati alusvillkarvadest pikemad, talvel on neid 15% villakust. Alusvillkarvasid on talvel 80% ja üleminekukarvasid 5%, toimub karvavahetus: suvel väheneb alusvillkarvade osakaal. Villatoodang on keskmiselt 2 kg. Täiskasvanud jäärad kaaluvad 40–55 kg, uted 35–45 kg, olenevalt söötmisest. Maalambad on viljakad (kaksikud, kolmikud, nelikud), tallede sünnikaal 2–3 kg, talled on tugevad ja haigestuvad harva, kaheksakuuselt kaaluvad noorlambad 20–25 kg. Hästi süüa saades annab utt neljakuusel imetamisperioodil 80–150 kg piima. Liha on jämedakiuline, nuumamisel ladestub rasv naha alla ja siseelundeisse.

Esimesed ülesmärked Eesti maalambast
------------------------------------

Esimesed kirjalikud andmed maalamba kohta pärinevad 18. sajandi lõpust. Põhjalikud andmed Eesti maalambast pärinevad Kristjan Jaamaalt 1959. aastast: eesti jämevillaline maalammas kuulub põhja-lühisabaliste lammaste hulka, majandusliku klassifikatsiooni järgi kasukanahalammaste sekka.

Maalamba säilitamine
--------------------

Maalambaentusiastid on palju ära teinud maalamba säilitamiseks. Esialgu koonduti Eesti maalamba ühingusse (EMLÜ), et leida üles võimalikult palju maalambaid ja võtta need kaitse alla. Nüüdseks on sellest ühingust välja kasvanud teisigi maalammaste hoiuühendusi, üks olulisemaid on Kihnu maalambakasvatajate selts. EMLÜ-l oli andmeid, et maalammas võib olla säilinud küllalt arvukalt Lääne-Eestis, vähesel määral Lõuna-Eestis ja mujalgi. Ohustatud põlistõuge peetakse väärtuslikuks kogu Euroopas, seepärast taotleti Eestimaa Looduse Fondi maalambaprojekti juhi Kaia Lepiku eestvedamisel UNESCO toetust, et teha maalamba kohta teaduslik analüüs. UNESCO pidas projekti väga oluliseks ja andis selle tarbeks raha, toetust leiti ka muudest allikatest.

Vaata ka
--------

* aborigeenne tõug
* Eesti tumedapealine lambatõug
* Eesti valgepealine lambatõug
* Kihnu maalammas

Viited
------

1. 1 2  Ärmpalu-Idvand, A. 2009. Kihnu maalammas on elus ja hea tervise juures. *Eesti Loodus*, 10: 6–12.
2. ↑  Lepik, K. 2011. Ohustatud tõud ja põlistõud. *Eesti Loodus*, 2: 29–31.
3. ↑  Saarma, U. 2009. Eesti ja Euroopa põlislammaste lugu kahe teadusuuringu valguses. *Eesti Loodus*, 10: 13–17.
**Prügikastimudel** (inglise keeles *garbage can model*) on poliitika kujundamise teooria, mis seisneb eeldusel, et poliitiliste otsuste tegemine toimub juhuslikult, ilma kindla süsteemita Teooria kohaselt on erinevad poliitilised probleemid, lahendused ja valikud prügikasti kokku visatud ning nende välja võtmine toimub suvaliselt, mis tähendab, et otsustamine on juhuslik, lähtudes sellest, mis on hetkel sobiv ja tehtav.

Prügikastimudeli autoriteks on Michael D. Cohen, James G. March ning Johan P. Olsen, kes avaldasid selle 1972. aastal teadustööna.

Viited
------

1. ↑  Knill, Christoph; Tosun, Jale (2022). *Public policy: a new introduction*. Textbooks in policy studies (2nd edition trükk). London New York Oxford New Delhi Sydney: Bloomsbury Academic. ISBN 978-1-137-57329-2.
2. 1 2  Cohen, Michael D.; March, James G.; Olsen, Johan P. (1972). "A Garbage Can Model of Organizational Choice". *Administrative Science Quarterly*. **17** (1): 1–25. DOI:10.2307/2392088. ISSN 0001-8392.
Kindralleitnant La Fayette 1791. aastal, kunstnik Joseph-Désiré Court'i portreel.
**Marie-Joseph Paul Yves Roch Gilbert du Motier de La Fayette** ehk **markii de La Fayette** (ka **Lafayette**; 6. september 1757 – 20. mai 1834) oli Prantsuse aristokraat ja sõjaväelane, kes osales kindralina Ameerika iseseisvussõjas ja juhtis Suure Prantsuse revolutsiooni ajal rahvuskaarti. Revolutsiooni järel välismaale põgenenult oli ta vangis Austria-Ungaris Olomoucis kuni Napoleoni sõlmitud Campo Formio rahulepinguni. Napoleoni režiimi tegevuses ta ei osalenud ning kui USA president Thomas Jefferson pakkus talle Louisiana kuberneri kohta, Lafayette keeldus, soovides elada rahus ja tagasitõmbunult maal. Napoleoni Saja päeva ajal 1815. aastal valiti ta siiski Esindajatekotta, mis pärast Waterloo lahingut kutsus Napoleoni troonist loobuma. Lafayette kuulus ka Prantsusmaal Juulirevolutsiooni järel 1830. aastal võimule tulnud ajutisse valitsusse. Sõjaliste teenete eest pälvis ta eluajal USA kodakondsuse, 2002. aastal anti talle postuumselt aukodakondsus.
Heigo Mirka 1999. aastal
**Heigo-Leevi Mirka** (sündinud 20. aprillil 1944) on eesti muusik, muusikapedagoog ja ettevõtja; ansambli Rock Hotel asutajaliige ja kunstiline juht (1978–2022).

Ta on lõpetanud 1969. aastal Tallinna Muusikakooli kontrabassi erialal ja töötanud hiljem samas muusikakoolis bassiõpetajana.

Enne ansambli Rock Hotel asutamist oli Mirka mänginud basskitarri ansamblites Optimistid (1965–1969) ja Psycho (1974–1977).

Kui Heigo Mirka mahukat isiklikku plaadi- ja lindikogu kuulamas käinud ning *rock'n'roll*'i eelistanud noored muusikud asutasid 1978. aastal ansambli Rock Hotel, oli ka Mirka selle asutajaliige ja sestpeale 44 aastat kunstiline juht. Ansambel sai kohe laia kõlapinna, rokkides Eesti Televisiooni saatesarjas "Muinaslood muusikas". Mirka mängis ansamblis basskitarri ja laulis Rock Hoteli tegevuse algusest kuni lõpuni 2022. aastal.

Heigo Mirka on Rock Hoteli repertuaaris olnud laulude "Möödas on öö", "Vana raadio", "Ämblik", "Kana", "Üheskoos" autor. Ta kirjutanud sõnad sellistele populaarsetele lauludele nagu "Kui oleksin tuul", "Kuulsuse ahelad", "Tähti üheks õhtuks", "Kevadelaul", "Videvik", "Kikilips", "Kuidas läks sul see mäng", "Teesklus", "See on nii" jm.

Ta on mänginud mängufilmis "Ma pole turist, ma elan siin" (1989) baarmen Peetrit.

Viited
------

1. ↑  Kooli vilistlased. Vaadatud 23.11.2022.
2. ↑  Andres Oja. Tsepeliini triumf. Eesti rock 1970. aastatel. 2016. Vaadatud 23.11.2022.
3. 1 2  Postimees. Arvamus ja kultuur. 21. jaanuar 2023. Vaadatud 28.01.2023.
4. ↑  Ants Johanson. Rock’n’roll’i hotellipidaja Eesti Ekspress, 12.10.2008.
5. ↑  Songs written by Heigo Mirka. Vaadatud 23.11.2022.
6. ↑  Eesti filmi andmebaas.

Välislingid
-----------

* Televaatajani jõuab värske sari menubändist Rock-Hotel Telesaated, 3. november 2022.
* Optimistid. Heigo Mirka arhiiv.err.ee.
* Muusik Heigo Mirka vastu võtmas saate "Soovid, soovid, soovid..." auhinda arhiiv.err.ee.
* Rock Hotel - "Ämblik"
Nakatunud sõstraleht
Nakatunud männi tüvi
Rebenenud eospea
**Männi-koorepõletik** on taimehaigus, mida põhjustab seen *Cronartium ribicola*. 

Mändidel põhjustab männi-koorepõletikku roosteseen *Endocronartium pini*.

Männiliikidest on haigusele kõige vastuvõtlikumad Põhja-Ameerika viieokkalised männid.

Levila
------

*Cronartium ribicola* pärineb Euraasiast ning tema vaheperemeesteks on karusmarja- ja sõstrapõõsad. Nakatunud põõsastel esineb vaid lehekahjustusi, kuid nakatunud mändide okstelt tüveni jõudnud põletik põhjustab puu surma. 20. sajandi alguses viidi *Cronartium ribicola* koos valge männi istikutega Põhja-Ameerikasse, kus ta põhjustas ulatuslikke kahjustusi valge männi levilas. 1930. aastatel jõudis ta Vaikse ookeani rannikuni, põhjustades läänemändide, suhkrumändide ja valgetüveliste seedermändide hulgas isegi suuremat suremust kui valge männi metsades. Praeguseks on männi-koorepõletik jõudnud California, Arizona ja New Mexico osariigini. Haiguse levikut on mõnevõrra pidurdanud lõunapoolsete piirkondade kuivem kliima.

Sümptomid ja haiguse kulg
-------------------------

Nakatunud puul ilmnevad esimesed sümptomid suve lõpus või sügisel, kui okastele ilmuvad raskesti märgatavad kollased või punakad täpikesed. Infektsioon laieneb seejärel mööda okast võrsesse, mis veidi paisub ja kolletab järgmisel kasvuhooajal. Mitu kahvatukollast põletikukollet (kuni 3 mm) tungib läbi koore järgmise aasta aprillis-mais, aasta või paar peale nakkuse jõudmist kooreni. Need kolded rebenevad ja sellest väljub palju kuivi, kollakas-oranžikaid spoore. Kolded kaovad pärast spooride eraldumist ja moodustuvad järgmisel kasvuhooajal uuesti. Nii kestab see aastaid, kuni nakkus jõuab ümber tüve. Seejärel puu hukkub. Haiguse kulgu on võimalik pidurdada, kui eemaldada nakatunud oks või lõigata tüvel välja esimesed nakatunud kolded koos koorega.

Resistentsus
------------

### Suure resistentsusega viieokkalised männid

* *Pinus armandii* – hiina mänd (hiina seedermänd)
* *Pinus cembra* – alpi seedermänd
* *Pinus koraiensis* – korea seedermänd
* *Pinus parviflora* – jaapani mänd
* *Pinus peuce* – rumeelia mänd
* *Pinus pumila* – kääbus-seedermänd
* *Pinus sibirica* – siberi seedermänd
* *Pinus wallichiana* – pisarmänd

### Haigusele vastuvõtlikud viieokkalised männid

* *Pinus albicaulis* – valgetüveline seedermänd
* *Pinus ayacahuite* –
* *Pinus flexilis* – kaljumänd (kalju-seedermänd, kalifornia seedermänd)
* *Pinus lambertiana* – suhkrumänd
* *Pinus monticola* – läänemänd
* *Pinus strobiformis* – valkjas mänd
* *Pinus strobus* – valge mänd

Viited
------

1. ↑  Stefan Buczacki, Keith Harris, "Taimekahjurite ja -haiguste käsiraamat", Kirjastus Varrak, lk 286, 2010, ISBN 978 9985 3 2089-1

Kirjandus
---------

* *Cronartium ribicola*
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib EPMÜ õppejõust; mudellenduri kohta vaata artiklit Jüri Roots (mudellendur)* |

---

**Jüri Roots** (20. jaanuar 1935 Pala vald, Tartumaa – 14. november 2019) oli eesti agrotehnikateadlane.

Elulugu
-------

Jüri Roots oli kooliõpetajate poeg.

Lõpetas 1953 Tartu 1. Keskkooli, 1958 EPA mehaanikateaduskonna ja 1964 Moskva Timirjazevi-nimelise Põllumajandusakadeemia aspirantuuri; tehnikakandidaat (1966, Moskva Põllumajandusinseneride Instituut), väitekirjas käsitleb hammasrataste kompleksvea kindlaksmääramise metoodikat silindriliste hammasrataste remondil (taastamisel) põllumajanduslikes remondiettevõtetes. Oli 1964–66 EPA masinate remondi kateedri assistent, 1966–67 statistika ja raamatupidamise kateedri vanemõpetaja, 1967–69 majandusküberneetika kateedri vanemõpetaja, 1969–76 dotsendi kohusetäitja, 1976–90 dotsent, 1978–90 kateedri juhataja, 1990–92 informaatika ja juhtimise kateedri dotsent ja juhataja, aastast 1992–2005 EPMÜ informaatika õppetooli juhataja. 2005 EPMÜ majanduse- ja sotsiaalinstituudi vanemspetsialist.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: matemaatiliste meetodite kasutamine masinate remondi planeerimisel, tarkvara väljatöötamise automatiseerimine, andmebaaside loomine ja kasutamine. Üle 50 teadustrükise.

Teoseid
-------

* Определение оптимального количества агрегатов и узлов на техническом обменном пункте Р/О "Сельхозтехника". // EPA tead tööde kogumik 93 (1974)
* О выводе аналитического выражения функции восстановления и использование ее для планирования ремонта. // EPA tead tööde kogumik 121 (1978)
* Применение теоремы Бейеса для определения доремонтного и межремонтного ресурсов агрегатов и узлов тракторов. // EPA tead tööde kogumik 158 (1986).

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppe-teadusliku koosseisu bio-bibliograafiline teatmeteos 1951–1981. Trt, 1981, 71–72
* II, 125
* Eesti Põllumajandusülikool: audoktorid, töötajad ja vilistlased 1991–1995. Trt, 1996, 102
* EPMÜ BL II, 8.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on surnukehast; 1932. aasta filmi kohta vaata artiklit Muumia (film 1932); 1999. aasta filmi kohta aga Muumia (film 1999).* |

---

Muumia
Egiptuse muumia
**Muumia** on konserveerunud surnukeha.

Sõna pärineb ilmselt pärsiakeelsest asfalti või bituumenit tähistavast sõnast *mūmuiya*. Sõnatüvi *mūm* tähendab vaha. 

Surnukehad on säilinud kas konserveerimise tõttu (palsameerimine) või on nad konserveerunud tänu erilisele keskkonnale (kuivamine kuumas liivas või kõrgmäestikus, äkiline külmumine või sohu uppumine).

Surnukehad palsameeritakse peamiselt rituaalsetel eesmärkidel, kuid mitte ainult. Vanas Egiptuses oli laialt levinud loomade palsameerimine ja Egiptusest on leitud üle miljoni loomamuumia, kellest paljud on kassid. Kuid egiptlased palsameerisid teisigi loomi, isegi krokodille.

Jõukad inimesed lasid Vanas Egiptuses kemikaalidega töödeldud surnukeha mässida kangaribadesse, mille kihtide vahele määriti vaike, vaha, tõrva ja/või bituumenit. Vaeseid surnuid ei mähitud kangasse.

Tuntuim uusaegne muumia valmistati Vladimir Leninist. See asub Moskvas Lenini mausoleumis.

Muumiatest saab võtta DNA proove. Sellest on olnud hindamatut kasu Vana-Egiptuse ajaloo väljaselgitamisel, sest Egiptuse kuningate ja nende pereliikmete muumiad on sageli säilinud koos mitmesuguste juurdekuuluvate tekstide ja joonistega ning nii on võimalik kindlaks teha nende täpne omavaheline sugulus.

Pärast pannakse Muumia sargofaagi

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Muumia** |

* Tartu Ülikooli kunstimuuseumi muumiad
* mumifitseerimine
* mumio
* rabalaibad
* topis
* jäämuumiad

Viited
------

* Royal Relations, Tut’s father is very likely Akhenaten. National Geographic 09. 2010
* Whole-Body Three-Dimensional Multidetector CT of 13 Egyptian Human Mummies
**Madli Vitismann** (sündinud 1950) on eesti ajakirjanik. 

Ta on lõpetanud 1968. aastal Tallinna 22. Keskkooli ja 1978. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eripedagoogika erialal. 

Aastatel 1976–1978 töötas ta ajakirja Nõukogude Õigus keeletoimetajana ning 1982–1989 haridusministeeriumi eripedagoogika kabineti õpikutoimetaja ja -tõlkijana.

Madli Vitismann on olnud pikka aega ajakirja Meremees peatoimetaja (1989–2000 ja 2018–2020) ning töötanud Rootsi laevandusajakirja Svensk Sjöfarts Tidning (praegu Sjöfartstidningen / Scandinavian Shipping Gazette (hiljem Shipgaz) osakonnatoimetajana (2001–2009).

2010. aasta jaanuarist on ta Merekeele nõukoja liige. 

Alates 2011. aastast on ta Eesti Ajakirjanike Liidu juhatuse liige ja 2022. aastast liidu auliige.

Tunnustus
---------

* 2020 Kapten Uno Lauri Merekultuuri Sihtasutuse missioonipreemia töö eest merekultuuri hoidmisel
* 2022 Eesti Mereakadeemia teenetemärk eesti merekultuuri ja -keele pikaajalise ja silmapaistva talletamise, edendamise ning vankumatu kaitsmise eest
* 2022 Eesti Ajakirjanike Liidu auliige

Viited
------

1. ↑  Jakob Westholmi Gümnaasium 100. Tallinn, 1998.
2. ↑   (vaadatud 02.12.2015).
3. ↑  Sissekanne Tartu e-kataloogis
4. ↑   Svensk Sjöfarts Tidning
5. ↑  "Scandinavian Shipping Gazette". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. detsember 2009. Vaadatud 15. veebruaril 2010.
6. ↑  Meremees veebis
7. ↑  Merekeele nõukoda[*alaline kõdulink*]
8. ↑  Suur Tõll on pikem kui laev
9. ↑  Eesti Ajakirjanike Liidu koduleht
10. ↑  Auliikmed Eesti Ajakirjanike Liidu koduleht. Vaadatud 26.19.2023.
**Enno Hallek** (sündinud 7. septembril 1931 Rohukülas) on väliseesti ja Rootsi maalikunstnik.

Halleki töö Stockholmi metroojaamas
Enno Hallek sündis Läänemaal Rohukülas. Aastal 1943 põgenes ta koos vanematega Rootsi. Õppis 1953. aastast Stockholmi Kunstikõrgkoolis maalimist, lõpetas 1958 ning tegutses kuni 1981. aastani vabakutselise kunstnikuna. 1981–1991 oli Kunstikõrgkooli maalikateedri professor ja monumentaalkunsti osakonna juhataja.

Ta on saanud mõjutusi popkunstist ja kontseptualismist, hiljem postmodernismist. Alates 1970. aastatest valmistab ta puidust väljasaetud säravalt värvitud objekte. Ta on teinud monumentaaltöid, sealhulgas Stockholmi võidukaare mosaiigid ja metroojaama kujunduse.

Tunnustus
---------

* 2004 – Valgetähe V klassi teenetemärk
* 2011 – Kristjan Raua preemia (maaliinstallatsioonide näitus „Fraktaalne abielu varjuga" Tallinna kunstihoone galeriis, kus maalikunstnik esitles talle tuntust toonud *lego-pop'*i)
* 2020 – Eerik Haameri nimeline kunstiauhind

Viited
------

1. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 4442

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Enno Hallek** |

* Enno Halleki ametlik koduleht
**Sõmon Petljura** (ukraina keeles Симон Васильович Петлюра; 22. mai (10. mai vkj) 1879 Poltava – 25. mai 1926 Pariis) oli Ukraina rahvusliku liikumise tegelane ja poliitik.

Elulugu
-------

Sõmon Petljura õppis Poltava Vaimulikus Seminaris, kuid ta visati sealt välja. 1900. aastal astus ta Ukraina Revolutsioonilisse Parteisse. Tema poliitilised vaated oli vasakrahvuslikud. 1902. aastal läks ta elama Kubanimaale, et vältida arreteerimist tsaarivõimude poolt. 1903. aasta detsembris ta arreteeriti, kuid 1904. aasta märtsis vabastati. Seejärel peatus Petljura lühikest aega Kiievis ning seejärel asus ta elama Austria-Ungari koosseisu kuulunud Lvivi, kus ta tegutses publitsistina. 1905. aasta lõpul pöördus ta muutunud oludes Austria-Ungarist tagasi ning töötas Peterburis ja Moskvas ajakirjaniku ja raamatupidajana. Aastatel 1905–1919 kuulus ta Ukraina Sotsiaaldemokraatlikku Töölisparteisse.

28. juunil 1917 sai ta Ukraina Keskraada peasekretariaadi sõjaasjade sekretäriks (sisuliselt minister). 1917. aasta detsembris sattus ta aga Keskraada juhtkonnaga vastuollu ja lahkus ametist ning asus juhtima enda asutatud haidamakkide väeosa. 1918. aasta jaanuari lõpus ja veebruari alguses võttis Petljura osa Kiievi jaanuariülestõusu mahasurumisest ja osales võitluses pealetungivate Nõukogude vägede vastu.

Hetman Pavlo Skoropadski võimuhaaramise järel 1918. aasta aprilli lõpus Petljura arreteeriti ning ta oli neli kuud Bila Tserkvas vangistuses. Vanglast vabanemise järel võttis ta osa Skoropadski kukutamisest. Alates 14. novembrist 1918 oli ta Ukraina Direktooriumi liige ja Ukraina Rahvavabariigi vägede peaataman, alates 10. veebruarist 1919 Ukraina Direktooriumi president. Tema juhtimise all võideldi nii Punaarmee kui ka valgekaartlaste vastu.

### Paguluses

Ukraina vägede purustamise järel põgenes Petljura 1919. aasta detsembri algul Poolasse. 1920. aasta aprillis sõlmis ta Poolaga sõjalise ja poliitilise lepingu ning püüdis Poola vägede abiga Ukraina iseseisvust taastada, mis aga ei õnnestunud.

Nõukogude-Poola sõja lõppemise järel juhtis Petljura Tarnówis Ukraina eksiilvalitsust. Nõukogude Liit hakkas aga teda Poolalt välja nõudma ning 1923. aastal lahkus Petljura Poolast. Ta elas mõnda aega Ungaris, Austrias ja Šveitsis, kuni asus 1924. aasta algul elama Pariisi, kus ta asutas ukrainakeelse ajalehe Trõzub. 

Sõmon Petljura mõrvati Pariisis juudi äärmuslase Sholom Schwartzbardi poolt, kes võis olla nõukogude eriteenistuste agent.

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

Ukraina president Viktor Juštšenko Petljura haual Pariisis
Petljurale püstitati 2017. aastal Vinnõtsjasse monument. Kiievis on tema järgi nimetatud tänav.

Vaata ka
--------

* Sõmon Petljura rist

Viited
------

1. ↑
2. ↑

Välislingid
-----------

 Sõmon Petljura – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Petlura, Konovalets, Bandera - Three Leaders of Ukrainian Liberation Movement murdered by the Order of Moscow (audiobook) (inglise keeles)
Tallinna vaekoda juurdeehitistega
**Tallinna vaekoda** oli Tallinnas 16. sajandil rajatud vaekoda, mis asus aadressil Raekoja plats 9.

1554–1555. aastal Raekoja platsi loodenurka ehitatud vaekoda oli varaseim renessanssehitis Tallinna all-linnas. Hoonet nimetati algselt suureks ehk uueks vaekojaks, eristamaks seda varasemast, raeapteegi kohal asunud vaekojast. See oli kaupade kaalumiskoht Suure turu juures ning seda kasutati ka muuks otstarbeks. 1558. aastal ehitati vaekotta väike vahtkonnaruum. 

Tallinna vaekoda oli trapetsikujulise põhiplaaniga, kahekorruseline, keldri ja kõrge kelpkatusega paekivihoone.

1583. aastast kasutati vaekoda ka linna veinikeldrina.

Vae- ehk kaalukoda oli linna tähtsaim kaubandusasutus: seal kaaluti linna sisse- ja väljaveetavat kaupa ning kontrolliti selle kvaliteeti, kaaluti ja pakiti kottidesse soola ja vilja. 

1780. aasta paiku vaekoja põhjaküljele püstitatud ühekorruseline pritsikuur lammutati 1930. aastal. 

Põlev Tallinna vaekoda, mille varemed lammutati lõplikult 1945. aastal
19. sajandi algul ühendati vaekoja ja pritsikuuri hooned kitsa vaheehitisega ja vaekoja külge ehitati mitmesuguseid poeruume ja muid juurdeehitisi. Pritsikuuri (aadressiga Raekoja plats 7) ruume üüris Tallinna linn välja poeruumideks (Fritz Tambergi (1842–1927) lillekauplus, Jürgensi habemeajamistöökoda). Vaekojas tegutses M. Szewczyki lillekauplus.

Tallinna vaekoda ja Raekoja plats, enne 1926. a.
1918. aastal omandas Raekoja platsi põhjaküljel tegutsenud riidekaupmees Ivan Jegorow kaks maja Pika, Mündi, Kinga ja Teenri tänava vahelises kvartalis, seejärel laiendas ta oma valdusi peaaegu tervele kvartalile ning püstitas sinna moodsa hooneteansambli – Jegorovi maja (Raekoja plats 8). 

1929. aastal saavutas Ivan Jegorov vaekoda ümbritsenud Teenri ja Kinga uulitsa vahel asunud kaubamaja vanade juurdeehitiste (pritsikuuri, klosettide ja ladude) ning hilisemate inetute juurdeehitiste ja poekeste lammutamise. 

 Põles märtsipommitamises, hiljem varemed lammutati.

Vaata ka
--------

* Märtsipommitamine Tallinnas

Viited
------

1. 1 2 3  Vaekoda. Tallinna Linnaarhiiv (vaadatud 21.07.2020)
2. ↑  Vaekoda. Tallinna Linnaarhiiv (vaadatud 21.07.2020)
3. ↑  Kaubamaja Raekojaplatsil lammutatakse. Päewaleht, nr. 231, 27 august 1926
**Kristaps Porziņģis** (sündinud 2. augustil 1995 Liepājas) on Lätist pärit korvpallur, kes mängib 2019. aastast NBA klubis Dallas Mavericks.

Karjäär
-------

Enne NBA-sse siirdumist mängis Porziņģis Hispaania klubis Baloncesto Sevilla.

Porziņģis valiti 2015. aasta NBA *draft'*ist neljandana New York Knicksi. Kolm hooaega Knicksis mänginud Porziņģis tõi oma statistiliselt parimal, 2017/18. hooajal keskmiselt 22,7 punkti, 6,6 lauapalli ja 2,4 viskeblokeeringut mängus, kuni vigastas 6. veebruaril 2018 eesmist ristatisidet. Porziņģis pidi vigastuse tõttu jätma hooaja pooleli ja järgmise tervenisti vahele.

2019. aasta jaanuaris vahetati Porziņģis Dallas Mavericksi, kus ta tõi hooajal 2019/20 keskmiselt 20,4 punkti, 9,5 lauapalli ja 2 blokeeritud viset mängus.

Saavutused
----------

* NBA tähtede mäng (2018)
* NBA uustulnukate esiviisik (2016)
* EuroCupi tõusev täht (2015)
* Hispaania kõrgliiga noormängijate meeskond (2014, 2015)

Rahvuskoondis
-------------

Kristaps Porziņģis oli Läti korvpallimeeskonna liige 2013. aasta FIBA U-18 Euroopa meistrivõistlustel.

Läti koondisse kuulunud Porziņģis kogus 2017. aasta korvpalli EM-il keskmiselt 23,6 punkti, 5,9 lauapalli ja 1,9 viskeblokeeringut mängus. Läti teekonna lõpetas 97 : 103 kaotusmäng veerandfinaalis tulevasele Euroopa meistrile Sloveeniale.

Isiklikku
---------

* Porziņģis on 221 cm pikk ja kaalub 109 kg.
* Ka tema vend Jānis oli korvpallur.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Kristaps Porziņģis – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Kristaps Porziņģis – NBA.com
* Kristaps Porziņģis – Basketball-Reference.com
Ilmar Reepalu (2013)
**Ilmar Reepalu** (sündinud 11. oktoobril 1943 Nõval) on eestlasest Rootsi poliitik ja Malmö kauaaegne linnapea (1994–2013).

1944. aasta augustis põgenes tema pere koos vähem kui aastase Ilmariga lahtises paadis neutraalsesse Rootsi. Rootsi üke kõige idapoolsema, Svenska Högarna saarestiku lähedal läks paat ümber, kuid Rootsi rannavalve laev päästis perekonna. Algul paigutati pere Motala valda põgenikelaagrisse, hiljem asusid nad elama Motalasse, kus Ilmar üles kasvaski.

Poliitikaga hakkas Reepalu tegelema juba 1958, kui ta gümnaasiumiõpilasena ühines Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Partei noorteühenduse kohaliku haruga. Pärast ajateenistuse läbimist Rootsi rannavalve eriüksuses sukeldujana asus ta õppima Göteborgi Chalmersi Tehnikaülikooli, kus ta sai 1968 kraadi tsiviilehituse alal ja lõpetas kooli 1970 arhitektina. Sel ajal seisnes tema poliitiline tegevus võitluses lammutuskavade vastu Göteborgi ajaloolise väärtusega Haga linnaosas.

1970–73 töötas Reepalu ehituskonsultatsioonifirmas VBB. Alates 1973 töötas ta Malmös linnaplaneerijana, välja arvatud 1977–79, mil ta juhtis Boråsi linnaplaneerimisosakonda. Reepalu sõnul ei tahtnud ta alguses oma linnaplaneerijakarjääri ühendada poliitiliste kohustustega ja kui Malmö toonane linnapea Nils Yngvesson pakkus 1973 talle kohta Malmö linnaplaneerimiskomisjonis sotsiaaldemokraatide esindajana, siis Reepalu keeldus.

1984 sai ta esimese poliitilise ametikoha tervishoiunõukogu asendusliikmena. 1985 sai ta munitsipaalkomitee ehk linnavalitsuse liikmeks ja 1993 valiti ta munitsipaalkomitee esimeheks ehk linnapeaks.

2010. aastal sattus Reepalu sionismi kritiseerimise tõttu konflikti Malmö juudikogukonnaga.

Veebruaris 2013 teatas ta, et lahkub 1. juulil linnapea ametist, et perega rohkem aega veeta.

Viited
------

1. ↑  Delfi: Malmö eestlasest linnapea pälvis taas juutide viha
2. ↑  Malmö linnapea Ilmar Reepalu astub tagasi

Välislingid
-----------

* Mariliis Lilover. Homses Ekspressis: Usutlus Malmö eestlasest linnapea, ründesukelduja Ilmar Reepaluga. Eesti Ekspress, 21. märts 2012
* Malmö kauaaegne linnapea Ilmar Reepalu: inimesed tulevad ja tänavad mind linnale tehtu eest ERR, 27. aprill 2016
Potentshulga {x, y, z} elemendid kaasaarvamise järjekorras.
Matemaatikas on **potentshulk** hulk, mis koosneb antud hulga {\displaystyle S} kõigist alamhulkadest, kaasa arvatud tühi hulk ja hulk {\displaystyle S} ise. Aksiomaatilises hulgateoorias (nagu seda on arendatud näiteks Zermelo-Fraenkeli aksiomaatikas) postuleerib potentshulga aksioom, et igal hulgal on olemas potentshulk. Hulga {\displaystyle S} potentshulka kirjutatakse erinevalt kui 𝒫(*S*), *P*(*S*), {\displaystyle \mathbb {P} (S)}, {\displaystyle \wp (S)}, või 2*S*. Kirjutist 2*S*, ehk hulk kõigist funktsioonidest hulgast {\displaystyle S} mõnda kahe elemendiga hulka (näiteks {\displaystyle \{0,1\}}), kasutatakse sest {\displaystyle S}-i potentshulk on ekvivalentne või bijektiivne hulgaga kõigist funktsioonidest hulgast {\displaystyle S} antud kahe elemendiga hulka.

Näide
-----

Kui {\displaystyle S} on hulk {\displaystyle \{x,y,z\}}, siis kõik {\displaystyle S}-i alamhulgad on:

* {\displaystyle \{\}} (märgitud ka kui {\displaystyle \varnothing } või {\displaystyle \emptyset }, tühi hulk või nullhulk)
* {\displaystyle \{x\}}
* {\displaystyle \{y\}}
* {\displaystyle \{z\}}
* {\displaystyle \{x,y\}}
* {\displaystyle \{x,z\}}
* {\displaystyle \{y,z\}}
* {\displaystyle \{x,y,z\}}

Seega on hulga {\displaystyle S} potentshulk {\displaystyle \{\{\},\{x\},\{y\},\{z\},\{x,y\},\{x,z\},\{y,z\},\{x,y,z\}\}}

Omadused
--------

Kui {\displaystyle S} on lõplik hulk võimsusega {\displaystyle |S|=n} (hulga {\displaystyle S} elementide arv on {\displaystyle n}), siis on hulga {\displaystyle S} kõigi alamhulkade arv {\displaystyle |P(S)|=2^{n}}.

Viited
------

1. 1 2  Weisstein
2. ↑  Devlin 1979

Kirjandus
---------

* Devlin, Keith J. (1979). *Fundamentals of contemporary set theory*. Universitext. Springer-Verlag. ISBN 0-387-90441-7. Zbl 0407.04003.
* Halmos, Paul R. (1960). *Naive set theory*. The University Series in Undergraduate Mathematics. van Nostrand Company. Zbl 0087.04403.
* Mac Lane, Saunders; Moerdijk, Ieke (1992), *Sheaves in Geometry and Logic*, Springer-Verlag, ISBN 0-387-97710-4
* Puntambekar, A. A. (2007). *Theory Of Automata And Formal Languages*. Technical Publications. ISBN 978-81-8431-193-8.
* Weisstein, Eric W. "Power Set". *mathworld.wolfram.com* (inglise). Vaadatud 5. septembril 2020.
**Mügri** ehk **tavamügri** ehk **vesirott** (*Arvicola amphibius*, varem *A. terrestris*) on hamsterlaste sugukonda kuuluv väike poolvee-eluline näriline, mügri perekonna ainus liik.

Välimus
-------

Mügri on mõõtmetelt rotisuurune. 

Karvastiku värvus varieerub hallikaspruunist mustani (noored on alati hallid). Saba moodustab tüvepikkusest umbes poole või pisut rohkem. Kõrvalestad on lühikesed ja ulatuvad karvastiku seest vaevu välja.

Tüvepikkus on 12–24 cm, kehamass 80–180 (harva kuni 300) g.

Levik
-----

Ta on levinud Euraasias Atlandi ookeani rannikult Leena paremkalda ja Baikali järveni. Lõunas ulatub levila Väike-Aasia, Kesk-Kasahstani ja Loode-Mongooliani, põhjas metsatundrani.

Eestis on vesirott tavaline. Eriti sage on ta saartel, laidudel ja Lääne-Eesti rannikul. 

Mügri ei kuulu looduskaitse alla. Kui kiskjad tema arvukust ei kontrolli, paljuneb ta massiliselt ja võib tekitada olulist kahju, uuristades kogu mullapinna oma käike täis ja süües ära kõigi taimede juured.

Elupaik ja eluviis
------------------

Mügri elab peamiselt veekogude läheduses, ta on hea ujuja ja sukelduja. Pesa teeb ta tarnamätastesse, õõnsatesse kändudesse või ehitab selle taimede vartest ja lehtedest. Suve lõpul lähevad nad kõrgematele kohtadele, kus rajavad keerukaid taliurge. Põhitoiduks on vesirotile pilliroo, osjade ja kollase vesikupu mahlakad osad, kuid ta sööb meelsasti ka kartuleid, porgandeid, peete ja maasikaid[*viide?*]. Talvel ei ütle ta ka ära lehtpuude koorest ja võrsetest. Talveks kogub ta endale toitu varuks.

Mügri vaenlased on kärp, saarmas, rebane ja röövlinnud.

Sigimine ja areng
-----------------

Mügride sigimisperiood kestab märtsist oktoobrini, mille sees emasloom sünnitab 2–3 pesakonda, igas 2–10 poega. Tiinus kestab 29 päeva. Nägemisvõime tekib poegadel harilikult 8 päeva vanuselt, ujuda suudavad alates 10. elupäevast. Imetamine kestab 12 päeva. Noored vesirotid lahkuvad pesast kolme nädala vanuselt. Suguküpseteks saavad kahe kuu vanuselt. Maksimaalne eluiga on neli aastat.

Vaata ka
--------

* Vesimutt
* Ondatra

Välislingid
-----------

* Mügri andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
Mõisa vana peahoone
**Strazdumuiža mõis** (läti keeles *Strazdumuiža*, ka *Strazdes muiža*) oli mõis Lätis Riia linnas Jugla asumis. Mõisa vana peahoone asus Pāles ielā 14, uus aga Juglas ielā 14. Saksa keeles oli mõisa nimi *Strasdenhof* või *Strassen Hoff*.

Strazdumuiža mõisa on esimest korda mainitud aastal 1528. Toona said selle omanikeks Thor Avestid, kellele mõis kuulus XVII sajandi keskpaigani. Mõisaomanike nimi mugandus lätlaste ja sakslaste Strazdumuižaks.

Mõisale kuulusid kaks talukohta. Neist vanem on Odiņi talu, mis rajati Jugla järve kaldale aastal 1510. Talunikud tegelesid kalapüügiga ja müüsid järve ääres peatuvatele Riia elanikele õlut ning piiritust.

Parun Woldemar Dietrich von Budberg asus mõisa elama 1765. aastal. Johann Christoph Brotze kogust
Aastast 1741 kuulus mõis Budbergidele. Aastal 1770 ehitas Woldemar Dietrich von Budberg vana peahoone kõrvale uue klassitsistlikus stiilis peahoone, mis on säilinud tänapäevani.

Aastal 1781 omandasid mõisa Fromholdid. Ilmselt rajati just tol ajal mõisa juurde Inglise park, mis on saanud nime Hermann Fromholdi lese Dorothea järgi (*Dorotheens Lustwaaldchen* või *Dorotejas līksmi*, eesti keeles 'Dorothea rõõm'). 

Aastal 1801 ostis mõisa kaupmees Matthias Ulrich Poorten (1732−1812), aga juba aastal 1803 sai mõisa omanikuks Berens von Rautenfeld. Too oli kohaliku politseiringkonna ülem ja nii ei olnud ta rahul, et sügiseti tuleb rahvas mõisa puuvilju ning muud saaki varastama. Aastal 1805 lasi ta Odiņi talu rahval rajada vanuselt teise maja mõisakompleksis – aedniku maja. Aedade valvamine jäi samuti Odiņi talu inimeste hooleks. Tema järel oli aastail 1816–1827 mõisa omanikuks Georg Ludwig Stoppelberg. 

Järgmised omanikud olid Pychlaud. Nemad avasid mõisas manufaktuuri, kus valmistati puuvillast ja villast kangast. Nende ajal ehitati peahoone uhkemaks. Aastal 1853 ehitasid nad ka järve äärde uusklassitsistlikus stiilis villa, mille juurde kuulus vahepeal 6,4 hektari suurune omaette maatükk. Jugla järve äärde rajati kai, kust tehti pidude ajal väljasõite Jugla järvele.

Aastal 1845 eraldati Straždumuizast Krēgermuiža mõis. Aastal 1890 müüsid Pychlaud manufaktuuri maha. Pychlaud olid alati olnud pimedate ühingu toetajad ja nii anti mõisa hooned Krēgermuiža mõisa omaniku Johanna Karoline soovil pimedate käsutusse. Peahoone kuulubki pimedate ühingule. Villas asus vahepeal lastekodu, aga tänapäeval asub seal pimedate raamatukogu.

Mõisa park oli rahvale avatud kuni aastani 1920. Siis tuli see paraku vandaalide tõttu sulgeda. XX sajandi teisel poolel ehitati parki mitu korterelamut.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Riia mõisate veebisaidil (*läti keeles*)
* Teine sissekanne Riia mõisate veebisaidil (*läti keeles*)
* Sissekanne Läti mõisate veebisaidil (*läti keeles*)
Ivan Cavaleiro 2015. aastal Deportivo La Coruña särgis
**Ivan Ricardo Neves Abreu Cavaleiro** (sündinud 18. oktoobril 1993 Vila Franca de Xiras) on Portugali jalgpallur, kes mängib Inglismaa kõrgliiga klubis Fulham. Tema mängupositsioon on äärepoolkaitsja, kuid ta võib mängida ka ründajana.

Ta alustas profikarjääri Lissaboni Benficas, mille noorteakadeemiaga oli ta liitunud 2007. aastal. Hooaegadel 2012–13 ja 2013–14 mängis ta Benfica duubelmeeskonnas Portugali esiliigas, lüües vastavalt 12 ja 10 väravat. Debüüdi Benfica esindusmeeskonnas tegi ta 19. oktoobril 2013 Portugali karikamängus CD Cinfãese vastu. Neli päeva hiljem mängis ta UEFA Meistrite Liiga alagrupimängus PAE Olympiakóse vastu. Ainsa värava lõi ta Benfica meeskonnas 15. jaanuaril 2014 Taça da Liga mängus Leixõese vastu.

Hooaja 2014–15 veetis Cavaleiro Hispaania kõrgliiga klubis Deportivo La Coruña, lüües liigas kolm väravat. 2015. aasta juulis sõlmis ta lepingu Prantsusmaa kõrgliiga klubiga Monaco.

2016. aasta augustis liitus ta Inglismaa esiliiga Wolverhampton Wanderersiga. Kaks esimest hooaega veetis ta Wanderersiga Inglismaa esiliigas. Hooajal 2017–18 võideti esiliiga ja tõusti kõrgliigasse. Cavaleiro lõi sel hooaja liigas üheksa väravat.

2019. aasta juulis suundus ta Wolverhampton Wanderersist laenule Fulhami. 2020. aasta jaanuaris sõlmis ta klubiga püsiva, nelja ja poole aasta pikkuse lepingu.

Debüüdi Portugali jalgpallikoondises tegi Cavaleiro 28. veebruaril 2014 sõprusmängus Kameruni vastu.

Saavutused
----------

Benfica
* Primeira Liga: 2013–14
* Taça de Portugal: 2013–14
* Taça da Liga: 2013–14

Wolverhampton Wanderers
* EFL Championship: 2017–18

Välislingid
-----------

 Ivan Cavaleiro – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Nelly Sachs (1966)
Mälestustahvel Nelly Sachsi sünnimajal Berliinis
**Leonie Nelly Sachs** (10. detsember 1891 Berliin – 12. mai 1970 Stockholm) oli saksa luuletaja ja dramaturg, kes 1966. aastal koos Šmuel Josef Agnoniga pälvis Nobeli auhinna. Tema kuulsaim näidend on "Eeli". 

Sachs sündis rikkas juudi peres. Pärast tantsu, muusika ja kirjanduse eraõpinguid hakkas ta 17-aastaselt luulet kirjutama. Aastal 1921 avaldati tema esimene keskaegsete legendide ja saagade kogumik. See kirjeldab autori imetlust kristluse müstiliste elementide üle. 

Hitleri võimuletulekuga oli ta sunnitud tagasi tõmbuma ja 1940. aastal põgenes Rootsi. Ta oli Selma Lagerlöfi ja saksa poeedi Hilde Domini sõber.

Aastal 1961 asutas ta omanimelise kirjandusauhinna, mida antakse välja iga kahe aasta tagant Dortmundis. 

Aastal 1966 sai ta koos Šmuel Josef Agnoniga Nobeli kirjandusauhinna. Ta on öelnud, et kui Agnon esindas Iisraeli, siis tema esindas juutide tragöödiat. 

Sachs on maetud Stockholmi Põhjakalmistule.

Eesti keeles
------------

* "Eeli: müsteerium Iisraeli kannatustest" (näidend). Saksa keelest tõlkinud Jaan Kaplinski. Tallinn: Perioodika, 1971 (Loomingu Raamatukogu, 52/1971)
* "Tähestiku laip tõuseb hauast" (luule). Tõlkinud Rein Raud. Tallinn: Salv, 2019

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Nelly Sachs** |


Nobel
Nobeli kirjandusauhinna laureaat

1901 Prudhomme • 1902 Mommsen • 1903 Bjørnson • 1904 F. Mistral, Echegaray • 1905 Sienkiewicz • 1906 Carducci • 1907 Kipling • 1908 Eucken • 1909 Lagerlöf • 1910 von Heyse • 1911 Maeterlinck • 1912 Hauptmann • 1913 Tagore • 1915 Rolland • 1916 von Heidenstam • 1917 Gjellerup, Pontoppidan • 1919 Spitteler • 1920 Hamsun • 1921 France • 1922 Benavente • 1923 Yeats • 1924 Reymont • 1925 Shaw • 1926 Deledda • 1927 Bergson • 1928 Undset • 1929 Mann • 1930 Lewis • 1931 Karlfeldt • 1932 Galsworthy • 1933 Bunin • 1934 Pirandello • 1936 O'Neill • 1937 du Gard • 1938 Buck • 1939 Sillanpää • 1944 Jensen • 1945 G. Mistral • 1946 Hesse • 1947 Gide • 1948 Eliot • 1949 Faulkner • 1950 Russell • 1951 Lagerkvist • 1952 Mauriac • 1953 Churchill • 1954 Hemingway • 1955 Laxness • 1956 Jiménez • 1957 Camus • 1958 Pasternak • 1959 Quasimodo • 1960 Perse • 1961 Andrić • 1962 Steinbeck • 1963 Seféris • 1964 Sartre • 1965  Šolohhov • 1966 Agnon, Sachs • 1967 Asturias • 1968 Kawabata • 1969 Beckett • 1970 Solženitsõn • 1971 Neruda • 1972 Böll • 1973 White • 1974 Johnson, Martinson • 1975 Montale • 1976 Bellow • 1977 Aleixandre • 1978 Singer • 1979 Elýtis • 1980 Miłosz • 1981 Canetti • 1982 García Márquez • 1983 Golding • 1984 Seifert • 1985 Simon • 1986 Soyinka • 1987 Brodski • 1988 Mahfuz • 1989 Cela • 1990 Paz • 1991 Gordimer • 1992 Walcott • 1993 Morrison • 1994 Ōe • 1995 Heaney • 1996 Szymborska • 1997 Fo • 1998 Saramago • 1999 Grass • 2000 Gao • 2001 Naipaul • 2002 Kertész • 2003 Coetzee • 2004 Jelinek • 2005 Pinter • 2006 Pamuk • 2007 Lessing • 2008 Le Clézio • 2009 Müller • 2010 Vargas Llosa • 2011 Tranströmer • 2012 Mo • 2013 Munro • 2014 Modiano • 2015 Aliaksijevič • 2016 Dylan • 2017 Ishiguro • 2018 Tokarczuk • 2019 Handke • 2020 Glück • 2021 Gurnah • 2022 Ernaux • 2023 Fosse
Loopre mõisa peahoone (2023. aasta)
**Loopre mõis** (saksa keeles *Loper*) oli rüütlimõis Pilistvere kihelkonnas Viljandimaal. Selle süda asus praeguse haldusjaotuse järgi Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Loopre külas.

1782. aastal oli Loopre rentnik Eberhart Gustav von Smitten.

Jakob Zwiebelbergi pärijad müüsid 1879. aastal mõisa 60 000 rubla eest titulaarnõunik Arved Seelandtile, kes 1909. aastal pärandas selle oma tütrele. 1912. aastal omandas mõisa 40 000 rubla eest meditsiinidoktor Johannes Bolz.

Loopre mõisa pani 2007. aastal müüki üks noor pere, kes oli soovinud seal alustada turismiäri, kuid nende plaanid ei teostunud. Kompleks koos maaga maksis 4,5 miljonit Eesti krooni.

Viited
------

1. ↑  EAA, f. 1865, n. 3, s. 217/7. Loopre mõis 1782. aasta hingerevisjonis. L 1
2. ↑  Kinnistute register. Nr 49. Loopre
3. ↑  "Kõo vallas pakutakse mõisat pealinna korteri hinnaga". Sakala, 17. oktoober 2007

| * v
* r
Pilistvere kihelkond |
| --- |
| Kirik | 
Pilistvere kirik | Pilistvere kirik |
| Kirikumõis | 
Pilistvere pastoraat |
| Mõisad | 
Arussaare mõis • Eistvere mõis • Hermani mõis • Imavere mõis • Jalametsa mõis • Kabala mõis • Kõo mõis • Laimetsa mõis • Loopre mõis • Ollepa mõis • Võrevere mõis |
**Reims** (hääldus: [ʁɛ̃s]) on linn Põhja-Prantsusmaal, Marne'i departemangu ja endise Champagne-Ardennei piirkonna keskus. Asub Vesle'i jõe ning Aisne'i ja Marne'i jõge ühendava kanali ääres.

Ajalugu
-------

Reimsi kohal oli alates 1. sajandi eKr alguses keltide asula Durocortorum. Pärast roomlaste vallutust nimetati linn *Civitas Remorumiks* ja sellest sai Belgica provintsi keskus. Hilisrooma ajal sai Reimsist piiskopilinn. Reimsi piiskoppide eelisõiguseks sai Prantsusmaa kuningate ametisse pühitsemine. 

Troyes' rahulepinguga 1420. aastal läks Reims Inglismaa valdusse.

Esimeses maailmasõjas sai rindejoone lähedal olnud linn tugevaid purustusi.

* Reims ja seda ümbritsevad valladReims ja seda ümbritsevad vallad
* Reimsi katedraalReimsi katedraal

Vaatamisväärsused
-----------------

Linnas asuvad Reimsi katedraal, Püha Remigiuse kloostrikirik ja Tau palee kanti 1991. aastal UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Reimsi katedraali hakati ehitama 1211. aastal.

Haridus
-------

* NEOMA Business School

Majandus
--------

Reims on tuntud šampanjatootmispiirkonna keskusena. Linnas on ka toiduainete- ja tekstiilitööstuse ettevõtteid.

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2020

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Reims** |

* Reimsi koduleht
**Kersti Rosenberg** (ka  **Kersti Madis**, sündinud 17. märtsil 1956) on eesti endine laulja, kunagise ansambli Nemo liige.

Tema esitatud tuntumad laulud on: "Tulekell", "Figaro", "Ei jäänud aega tangoks", "Seitsmeaastasele", "Petlik õnn", "Aeg on kallis", "Rikkus ja kuulsus", "Talvetee", "Vajan sind" jne.

Isiklikku
---------

Kersti Rosenberg oli abielus Karl Madisega, kellega tutvus eesti artistide muusikapäevadel, mis toimusid 1986. aastal peale Tšornobõli katastroofi ümberkaudse piirkonna linnades. Abielu kestis üle kümne aasta ja neil sündis kaks poega Glen ja Carl-Philip. Carl-Philip Madis osales 2012. aastal saates Eesti otsib superstaari.

Viited
------

1. ↑  Endine Nemo liige Kersti Madis: aeg-ajalt tekib igatsus lava ja muusika järel. 7. august 2020.
2. ↑  Laulja Karl Madis on naiste hulgas endiselt väga populaarne .... nelli.ee, 7. august 2016.
3. ↑  Carl-Philip Madis: mul olid ranged vanemad. kroonika.delfi.ee, 6. juuli 2013.

Välislingid
-----------

* Kersti Rosenberg & Nemo - Aeg on kallis. video, youtube.com.
* Endine Nemo laulja Kersti Madis: Mind ei surutud nurka, pugesin sinna vabatahtlikult. ohtuleht.ee, 17. märts 2016.
* Kersti Madis: aeg-ajalt tekib igatsus lava ja muusika järele. menu.err.ee, 7. august 2020.
* Kunagise menubändi Nemo solist Kersti Madis laulab nüüd vaid lapselastele. ohtuleht.ee, 27. aprill 2023.
5- ja 6-lülilisi heterotsüklilisi ühendeid: furaan, tiofeen, pürrool, püridiin, püraan, oksasiin, tiasiin, pürimidiin, piperasiin, tiopüraan
**Heterotsüklilised ühendid** on sellised tsüklilised orgaanilised ühendid, mille tsüklis on peale süsiniku aatomite veel teiste elementide aatomeid, nn heteroaatomeid, üks või enam.

Kõige püsivamad on hapnikku, lämmastikku või väävlit sisaldavad 5- ja 6-lülilised tsüklid. Täielikult hüdrogeenitud (küllastunud) heterotsüklilised ühendid on teatud määral sarnased vastavate alifaatsete ühenditega.

Heterotsüklilised ühendid liigitatakse tsükli suuruse ja heteroaatomite järgi. Tuntakse 3-, 4-, 5-, 6- ja enamalülilisi ning kondenseerunud heterotsükleid.

Mitmed mittearomaatsed heterotsüklid annavad liitumisprodukte. Näiteks tsükliavamispolümerisatsioon, milles tsükli avanemisega moodustub lineaarne polümeerne produkt. Protsess initsieeritakse katioonse või anioonse katalüsaatori osalusel.

Makroheterotsüklid
------------------

Paljud makroheterotsüklid moodustavad sobivate molekulidega mittekovalentsete sidemetega võõrustaja-külalise komplekse:

* krooneetrid
* tsüklodekstriinid
* porfüriinid
* kukurbituriilid

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Heterotsüklilised ühendid** |

* Tsüklisatsioon
Valla maastik
**Meņģele vald** (läti keeles *Meņģeles pagasts*) on vald Lätis Ogre piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Mazozoli, Madliena ja Taurupe vallaga, Madona piirkonna Sausnēja vallaga ning Aizkraukle piirkonna Bebri ja Irši vallaga.

Valla pindala on 90 km². 2011. aasta seisuga elas seal 570 inimest. Valla keskuseks on Meņģele küla. Vallavanem on Ieva Jermacāne.

Ajalugu
-------

Aastal 1935 oli valla pindala 89,5 km² ja seal oli 1244 elanikku. Aastal 1945 moodustati vallas Meņģele ja Ogreslīči külanõukogu. Vald likvideeriti aastal 1949. Aastal 1954 liideti Ogreslīči külanõukoguga likvideeritav Meņģele külanõukogu. Aastal 1963 liideti Oškalni sovhoosi maad Mazozoli külanõukoguga, ent aastal 1977 arvati külanõukogu koosseisu osa Mazozoli külanõukogust ja likvideeritavast Plātere külanõukogust. Aastal 1990 organiseeriti Ogreslīči külanõukogu ümber vallaks ja nimetati ümber Meņģele vallaks. 2009. aastal liideti vald Ogre piirkonnaga.

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Meņģele kirik ja hiiepaik Ģērķi Jumalamägi ehk Ģērķi Ohvrimägi. Meņģele keskaegne kalmistu on regionaalse kaitse all. Kohaliku kaitse all on Meņģele kalmistuvärava kabel.

Loodus
------

Vald asub Kesk-Läti madaliku ja Vidzeme kõrgustiku piiril, valla kirdeosa jääb Vidzeme kõrgustikule. Kõrgeim koht on Zvirgzdiņi mägi (143,5 m). Vallas voolavatest jõgedest suuremad on Ogre jõgi ja Lokmene.

Looduskaitse all on Ozlēni tamm, Tīreļi tammed, Branderi tamm, Ataugase tamm ja veel 15 nimetut põlispuud. Valla keskosa jääb Ogre oru loodusparki.

Asustus
-------

Nende seas oli 534 lätlast, 16 venelast, 9 valgevenelast, 81 ukrainlast, 7 poolakat ja 2 leedulast.

Valla külad:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Gnēžas | mazciems | 15 (2008) |
| **Meņģele** | vidējciems | 253 (2022) |
| Meņģeles muiža | mazciems | 12 (2008) |

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited
------

1. ↑  Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā) 2021 - 2022, vaadatud 3.10.2023.
2. ↑  Ogres novads, vaadatud 23.05 2021
3. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
4. ↑  Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9
5. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
6. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
7. ↑  Ethnic composition of Latvia 2011
8. ↑  Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.

Välislingid
-----------

 Meņģele vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

Ogre piirkonna haldusüksused

* Birzgale vald
* Ikšķile linn
* Jumprava vald
* Ķegumsi linn
* Ķeipene vald
* Krape vald
* Laubere vald
* Lēdmane vald
* Lielvārde linn
* Lielvārde vald
* Madliena vald
* Mazozoli vald
* Meņģele vald
* Ogre linn
* Ogresgalsi vald
* Rembate vald
* Suntaži vald
* Taurupe vald
* Tīnūži vald
* Tome vald