recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Soomukse mõis** (saksa keeles *Somekos*) oli Tõdva-Kõnnu mõisa karjamõis Kadrina kihelkonnas Virumaal. tänapäeva Arbavere küla lähedal Kadrina vallas Lääne-Virumaal.

Viited
------

1. ↑  Soomukse mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.05.2020)
2. ↑  Soomukse krjms, www.eki.ee

Välislingid
-----------

* Soomukse mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Kadrina kirik
Kadrina kihelkond

**Kirik**: Kadrina  

**Mõisad**: Arbavere mõis | Eigu mõis | Hulja mõis | Hõbeda mõis | Imastu mõis | Ilumäe mõis | Jõepere mõis | Jõetaguse mõis | Kadrina kirikumõis | Kihlevere mõis | Kolu mõis | Kruusimäe mõis | Kõrve mõis | Lante mõis | Lasila mõis | Liblika mõis | Liigvere mõis | Lepiku mõis | Loksu mõis | Muike mõis | Muusi mõis | Mõndavere mõis | Neeruti mõis | Oonurme mõis | Pala mõis | Pakitu mõis | Palmse mõis | Polli mõis | Pressi mõis | Päri mõis | Saksi mõis | Sakussaare mõis | Sinnepali mõis | Soomukse mõis | Tuimõisa mõis | Tõdva-Kõnnu mõis | Udriku mõis | Undla mõis | Uku mõis | Vandu mõis | Vasivere mõis | Vatku mõis | Vohnja mõis | Võduvere mõis | Võsu mõis
Piero Hincapié (2022)
**Piero Martín Hincapié Reyna** (sündinud 9. jaanuaril 2002 Esmeraldases) on Ecuadori jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Saksamaa kõrgliigaklubis Leverkuseni Bayer ja Ecuadori jalgpallikoondises.

2019. aastal debüteeris ta Ecuadori kõrgliigas Independiente del Valle meeskonnas. 2020. aasta augustis sõlmis ta lepingu Argentina kõrgliigaklubiga Talleres.

2021. aasta augustis sõlmis ta lepingu Leverkuseni Bayeriga. Esimese värava lõi ta klubi meeskonnas 30. septembril 2021 UEFA Euroopa Liiga alagrupimängus Celticu vastu. Saksamaa kõrgliiga lõi ta esimese värava sama aasta 4. detsembril mängus Greuther Fürthi vastu.

2019. aastal osales Hincapié Ecuadori kuni 17-aastaste koondisega noorte maailmameistrivõistlustel. Ecuadori jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 13. juunil 2021 Copa América alagrupimängus Colombia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 11. novembril MM-i valikmängus Venezuela vastu.

Viited
------

1. ↑  "Bayer Leverkusen sign Ecuador teenager Piero Hincapie". *bundesliga.com - the official Bundesliga website*. Vaadatud 8. oktoobril 2021.

| * v
* r
Ecuadori koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Galíndez
* 2 Torres
* 3 Hincapié
* 4 Arboleda
* 5 Cifuentes
* 6 Pacho
* 7 Estupiñán
* 8 Gruezo
* 9 Ay. Preciado
* 10 Ibarra
* 11 Estrada
* 12 Ramírez
* 13 Valencia (c)
* 14 Arreaga
* 15 Mena
* 16 Sarmiento
* 17 Án. Preciado
* 18 Palacios
* 19 Plata
* 20 Méndez
* 21 Franco
* 22 Domínguez
* 23 Caicedo
* 24 Reasco
* 25 Porozo
* 26 Rodríguez
* Treener: Alfaro

 | Ecuador |
***Yuga*** (sanskriti keeles ‘ajastu’) on india õpetustes ülipikk ajaühik, millega mõõdetakse maailmade kestvust. Hinduismi mütoloogias on maailma olemasolu tsükkel jagatud neljaks ajastuks.

* Esimese, *kṛta*- ehk *satyayuga* ajal valitseb ühtsus: on üks jumal ja üks veeda ning kõik seisused täidavad oma seadmust, puuduvad viletsus ja haigused.

* Teise, *tretāyuga* ajal käib seadmus alla ja selle hoidmiseks hakatakse tegema ohverdusi.

* Kolmanda, *dvāparayuga* ajal käib seadmus veelgi rohkem alla, veedad jagunevad neljaks ja neid ei õpita enam piisavalt.

* Neljanda, *kaliyuga* ajal on allakäik kõige suurem, võimutsevad haigused ja sõjad, vale ja ahnus ning inimeste eluiga on lühike.

Hinduismi mütoloogia järgi kestab praegu neljas ajastu, mis algas 3102 e.m.a «Mahābhāratas» kirjeldatud Kurukšetra lahinguga.

Iga *yuga* kestab eelmisest lühemat aega. Kui *kṛtayuga* olevat kestnud 1 728 000 inimaastat, siis *tretāyuga* 1 296 000, *dvāparayuga* 864 000 ja praegune, *kaliyuga* kestab sellestki ainult poole ehk 432 000 aastat.

Neli ajastut moodustavad kokku ühe *mahāyuga* (‘suurajastu’), mis on aga ainult üks päev jumal-looja Brahma elus.

Erinevates allikates võivad andmed *yuga*de kestvuse ja nende suhte osas veelgi pikemasse ajaühikusse – kalpasse – üsna oluliselt erineda.

Viited
------

1. ↑  Ida mõtteloo leksikon: Yuga.

Vaata ka
--------

* Kālī
**Tinnitus** ehk kõrvavile ehk kõrvakohin on subjektiivselt kuuldav heli (vilin, kohin, prõksumine jne) kõrvades, ilma et seda põhjustaks väljast poolt tulenev heli

Ülevaade
--------

Tinnitus võib esineda iseseisva kaebusena (enamasti stressist tulenev või põhjustatud ravimitest) või olla seotud muu probleemiga.

Tinnitus võib olla kas subjektiivne (kus tinnitust kuuleb vaid patsient, väga levinud) või objetiivne (kus patsiendi tinnitust võib ka kuulda testija (audioloog, kurgu-nina-kõrva arst) muskli- või vaskulaaranomaalia tõttu, mitte väga levinud). 

Umbkaudu 20-30% elanikkonnast kannatab mingil eluperioodil kõrvakohina all.

Vaata ka
--------

* Audioloogia
* Eesti Audioloogia Selts
* Ménière'i tõbi

Viited
------

1. ↑  Levine, Robert A.; Oron, Yahav (2015). "Handbook of Clinical Neurology: Chapter 23 - Tinnitus".`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
2. ↑  Carlin, Robert E.; et al. (märts 1997). "Objective tinnitus resulting from internal carotid artery stenosis". *Journal of Vascular Surgery*. `{{netiviide}}`: et al.-i üleliigne kasutus kohas: `|autor=` (juhend)

Välislingid
-----------

* Eesti Tinnituse ja Meniere'i Ühing
* Eesti Audioloogia Selts
Indigolahusest välja võetud lõng on rohekas. Värvalitöökoda Oaxacas, Mehhiko
Indigolahus värvitu leukoalusena. Klaasi seintel on see hakanud õhuhapniku toimel oksüdeeruma
**Küüpvärvaine** (saksa keeles *Küpenfarbstoff*) on saksa keelest tuletatud termin selliste värvainete kohta, mis värvimisprotsessis redutseeritakse lahustuvateks värvituteks leukoalusteks ja hiljem oksüdeeritakse uuesti värvilisteks lahustumatuteks ühenditeks.

### Sõnavara

Eesti keeles on kasutatud küüpvärvaine kohta ka omatüvelist sõna *kahjavärv* ja potisinise kohta *kahjasinine*. Keemianomenklatuuri komisjoni soovitusel tuleks segadusttekitavat sünonüümi vältida, sest *kahjavärviks* on enamasti nimetatud lepakoortest saadud mustjaspruuni värvi või raudvitrioli, nn kübaramusta.

Näiteid
-------

Tuntuim küüpvärvaine on indigo, mis pärast värvimislahusest välja võtmist peab sinise värvuse saavutamiseks õhuhapniku toimel oksüdeeruma. Selline looduslik värvaine on ka purpurtigudest saadav purpur ja hiina indigoks nimetatud *lokao*. Küüpvärvid on ka kõik indigo derivaadid nagu näiteks indigokarmiin, ja tänapäeval kivisöetõrvast sünteesitud indantreenvärvid, mida leidub paljudes värvitoonides.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. detsember 2018. Vaadatud 14. detsembril 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑
4. ↑
5. ↑  "Eve Järvoja. Välismaised värvained. - Renovatum anno 1991" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 14. detsember 2018. Vaadatud 14. detsembril 2018.

Välislingid
-----------

* Indigoga värvimine EKA õppeprogrammis Shibori
* Kirjeldus indigoga värvimisest eksperimendina eesti rahvapärasel meetodil
Azawadi Rahvusliku Vabastusliikumise (MNLA) lipp
Azawad MNLA taotletavates piirides. Hallide täppidega on tähistatud piirkonnad, kus tuareegid on enamuses. Lääneosa asustavad enamjaolt islamiusulised, lõunaosa Sahara-tagused rahvad

**Azawadi Sõltumatu Riik** (araabia keeles أزواد, uus-tifinaghi kirjas ⴰⵣⴰⵓⴷ, prantsuse keeles *État indépendant de l’Azawad*, inglise keeles *Independent State of Azawad*), vahel ka **Azaouad**, on tunnustamata riik, mis kuulutati iseseisvaks pärast konflikti, milles Azawadi Rahvuslik Vabastusliikumine (MNLA) ja teised rühmitused võitsid Mali armeed.

Selle kontrolli all on Mali kaheksast piirkonnast kolm ja pool (üle 70% territooriumist): Timbuktu, Kidali, Gao ja osalt ka Mopti piirkond. Rahvusvaheliselt peetakse neid kõiki Mali Vabariigi osadeks. Azawadi alad piirnevad lõunas Mali ja Burkina Fasoga, läänes ja loodes Mauritaaniaga, põhjas Alžeeriaga ning idas ja kagus Nigeriga. See hõlmab osa Saharast ja Sahelist. Azawadi aladel on hinnanguliselt 2,52 miljonit elanikku (23 % Mali ca 10,8 mln-st), kellest ligi pool elab Mopti piirkonna põhja- ja idaosas.

6. aprillil 2012 avaldas suurt osa piirkonnast valitsev Azawadi Rahvuslik Vabastusliikumine oma veebilehel teadaande, milles kuulutas Azawadi Malist "pöördumatult" iseseisvaks. Siiani pole ükski välisriik Azawadi tunnustanud.

Etümoloogia
-----------

Robert Browni andmeil on *Azawad* araabiakeelne mugandus berberi nimest *Azawagh*, mis tähistab kuiva jõebasseini Lääne-Nigeris, Kirde-Malis ja Lõuna-Alžeerias.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. oktoober 2012. Vaadatud 6. aprillil 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  "Mouvement National de Liberation de l'Azawad". *Mouvement National de Liberation de l'Azawad*. Mouvement National de Liberation de l'Azawad. Vaadatud 10.01.2018.
3. ↑  DÉCLARATION D’INDÉPENDANCE DE L'AZAWAD, www.mnlamov.net, 6.04.2012
4. ↑  "Mali Tuareg rebels control Timbuktu as troops flee". BBC News. 1. aprill 2012. Vaadatud 3. aprill 2012.
5. ↑  "Tuareg rebels declare the independence of Azawad, north of Mali". Al Arabiya. 6. aprill 2012. Vaadatud 6. aprill 2012.
6. ↑  Robert Brown (1896). "Annotations to The history and description of Africa, by Leo Africanus". The Hakulyt Society. Vaadatud 3. aprill 2012.
**Kālidāsa** oli India luuletaja ja näitekirjanik, kes elas ja tegutses arvatavasti 4.–5. sajandil pKr. Ta kirjutas sanskriti keeles. Tema elu kohta on vähe andmeid, enamik teavet on säilinud legendide kujul ega ole kuigi usaldusväärne.

Kālidāsa on klassikalise sanskritikeelse kirjanduse tähtsaim autor. Ta on väljapaistev nii eepikuna, lüürikuna kui ka dramaatikuna. 

Kālidāsale omistatakse kindlalt kaks eepilist teost, üks eleegia ja kolm näidendit. 

Ta on peen stilist. Tema väljendus on väga selge. Erinevalt paljudest hilisematest sanskritikeelsetest luuletajatest väldib ta stiilivõtete liialdatud kasutamist. Ta on väga tähelepanelik vaatleja nii India lopsaka looduse kui ka kauni naisekeha kirjeldamisel. Inimese, eriti naise tundeelu kirjeldab ta suure sisseelamisega.

Eepilised teosed
----------------

"Raghuvaṃša" räägib müütilisest Raghu suguvõsast. Peategelane on Rāma. 

"Kumārasambhava" kirjeldab Kumāra (sõjajumal Kārttikeya) sündi. Ainult 8 esimest selle 17 laulust kuuluvad Kālidāsale.

Lüürika
-------

Eleegias "Meghadūta" 'Pilv-sõnumitooja' palub pooljumal, kes on jumalate elupaigast Himaalajalt pagenud, pilvel viia tema mures abikaasale lohutav tervitus.

Näidendid
---------

Kālidāsa on tuntud peamiselt oma kolme näidendi järgi. Neist esimene, "Mālavikāgnimitram" räägib kuningas Agnimitra armastusest pagendatud teenijatüdruku Mālavikā vastu, kes osutub tegelikult printsessiks.

Tema teine ja kõige kuulsam näidend "Abhidžjnānašākuntalam" kõneleb samuti armastusest, seekord kuningas Dušjanta ja alamat päritolu tütarlapse Šakuntalā vahel. See süžee esineb muu hulgas "Mahābhāratas". Aastal 1789 ilmus selle näidendi tõlge inglise keelde (tõlkija William Jones). Sellest sai alguse eurooplaste huvi klassikalise India luule vastu. Teos võeti igal pool vaimustusega vastu. Johann Wolfgang von Goethe imetles näidendit ja kirjutas "Fausti" eelmängu selle eeskujul. 

Kolmandas tänapäevani säilinud näidendis "*Vikramorvašījam*" on keskseks ikka armastuse teema, ent siin on rohkem üleloomulikke elemente kui eelmises kahes. Selle armastusloo peategelasteks on kuningas Purūravas ja tema armastatu, nümf Urvašī.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kohast Kuusalu vallas; Lääne-Virumaal asuva soo kohta vaata artiklit Uuemõisa soo* |

---

**Joaveski** on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas. Küla läbival Loobu jõel asub Joaveski hüdroelektrijaam, mis rajati 1924. aastal toona külas tegutsenud papivabriku tarbeks.

Vaata ka
--------

* Joaveski joastik
* Joaveski järv
* Nõmmeveski

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Kuusalu valla vapp
Kuusalu valla asulad

**Alevikud:** Kiiu | Kolga | Kuusalu  

**Külad:** Allika | Andineeme | Aru | Haavakannu | Hara | Hirvli | Ilmastalu | Joaveski | Juminda | Kaberla | Kahala | Kalme | Kasispea | Kemba | Kiiu-Aabla | Kodasoo | Koitjärve | Kolga-Aabla | Kolgaküla | Kolgu | Kosu | Kotka | Kupu | Kursi | Kuusalu | Kõnnu | Külmaallika | Leesi | Liiapeksi | Loksa | Murksi | Mustametsa | Muuksi | Mäepea | Nõmmeveski | Pala | Parksi | Pedaspea | Pudisoo | Põhja | Pärispea | Rehatse | Rummu | Salmistu | Saunja | Sigula | Soorinna | Suru | Suurpea | Sõitme | Tammispea | Tammistu | Tapurla | Tsitre | Turbuneeme | Tõreska | Uuri | Vahastu | Valgejõe | Valkla | Vanaküla | Vihasoo | Viinistu | Virve
**Küüsikloomad** ehk **onühhofoorid** (*Onychophora*) on loomade hõimkond.

Küüsikloomad on segmenteerunud, üksnes maismaal elavad ussid, kes sarnanevad nii lülijalgsete kui ka rõngussidega. Küüsikloomi on teada 2 sugukonda umbes 200 liigiga.

Veel hiljuti vaadeldi küüsikloomi vaherühmana rõngusside ja trahheedega hingavate lülijalgsete vahel. Tänapäeval loetakse neid üldjuhul mitte lülijalgsete klassiks, vaid iseseisvaks loomariigi haruks, mis eraldus rõngusside ja lülijalgsete ühistest esivanematest. Paljud küüsikloomade tunnused esinesid ka maismaalülijalgsete eellastel.

See on ainus loomade hõimkond, kuhu kuuluvad ainult maismaalised liigid. Siiski vajavad nad eluks kõrget õhuniiskust ja väldivad vähimatki tuult, mis suurendaks aurumist. Nende lemmikelupaik on niiskete troopiliste ja lähistroopiliste metsade metsakõdu, õõnsused puude ja kivide all või samblapadjandid kividel. Kuivemates kohtades kaevavad nad end pinnasesse.

Inglise uurijad Manton ja Ramsey tegid katse Aafrika küüsikloomaga *Peripatopsis moseley*. Nad jätsid need loomad kambrisse, kust lasti läbi kuiva õhku kiirusega 7 m/s. Veerand tunniga kaotasid nood oma kaalust 39%. Näiteks sama kaalu ja umbes sama kujuga vihmaussid, kes on samuti tuntud niiskusearmastajad, kaotasid üksnes 18% kaalust.

Nende liikumiskiirus on kümmekond kehapikkust ehk 40–70 cm minutis. Nad liiguvad oma arvukate jalgade abil, mida on 14–40 paari. 

Paljud küüsikloomad võivad liikuda pinnases. Seda teevad nad oma keha eri osade paksuse ja pikkuse muutmise teel nagu vihmaussidki. 

Nad söövad teisi loomi, näiteks väikesi putukaid ja ämblikke. Söökloomadele heidavad nad kleepuva lima joa, mis selle oma kohale kleebib. Niimoodi täissülitatud loomi on juba kerge tabada. Vaatamata rahumeelsele välimusele ja suurele aeglusele on küüsikloomad tegelikult aktiivsed ja aplad röövloomad.

Kuigi küüsikloomad on tüüpilised maismaaloomad, kes hukkuvad meres ega talu niiskuse puudust õhus, näitab nende levik küüsikloomade rühma suurt vanust ja laialdast levikut minevikus. Ainult endise laia levikuga saab seletada lähedaste vormide esinemist üksteisest väga kaugel. Nii on Lõuna-Aafrikas elav *Opisthopatus* lähedane Tšiilis elavale *Metaperipatus*ele, aga Lõuna-Aafrika perekond *Peripatopsis* on lähedane Uus-Meremaal elavale *Paraperipatus*ele.

Kuid küüsikloomad põlvnevad kindlasti mereloomadest. Juba 1911 avastas Walcott Põhja-Ameerikas Kesk-kambriumi lademeist küüsiklooma sarnase looma, mis sai nimeks *Aysheaia pedunculata*. 1930 tõendas Hutchinson, et see on küüsikloomadele väga lähedane, kuid ilmselt mereloom.

Küüsikloomadel puudub vähimgi majanduslik tähtsus, kuid nende uurimine lubab mõista muutusi, mis toimusid lülijalgsetega nende üleminekul vee-elult maismaa-elule. Sellepärast pakuvad küüsikloomad bioloogidele suurt huvi.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  "Loomade elu" 3. kd. lk. 396–398

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Küüsikloomad** |
**Joanna Ellmann** (sündinud 11. juulil 1988 Tallinnas) on eesti luuletaja. 

Ta õppis aastatel 1995–2007 Tallinna Pääsküla Keskkoolis / Tallinna Pääsküla Gümnaasiumis. On õppinud Tartu Ülikoolis kirjandust ja kultuuriteadusi.

Alates aastast 2003 on ta ansambli Ultramelanhool mänedžer.

Looming
-------

Ta kirjutab sümbolistlikku, müstilise varjundiga luulet. 

Tema luuledebüüt "Liivaterade lend" ilmus sügisel 2008 ning teine kogu "Kõrbenud galaktikad" sügisel 2009. Kolmas kogu "Kriipimisi kookonist" ilmus 2010 sügisel, neljas luulekogu "Sulgunud ruum" kevadel 2015 , viies kogu "Olemise maa" suvel 2017, proosapoeem "Kõrbest" 2018, luulekogu "Peegeldused tundmatust" 2020. On avaldanud luulet ka ajakirjades Looming, Vikerkaar ja Värske Rõhk, samuti Müürilehes.

Arvustusi
---------

* Merilyn Merisalu. "Sõbranna tõi noore autori sahtlist välja". Tartu Ülikooli ajaleht, 14. november 2008
* Maarja Kangro. ülevaade Eesti luulest aastal 2008. Looming 3/2009
* Laura-Madleen Vaarik "Ja liivateri lendas..." arvustus. Värske Rõhk 1/2009
* Maia Tammjärv. "*Fantasy*-luule (aga mitte ainult)". arvustus, Värske Rõhk 1/2010
* luulekogust "Kõrbenud galaktikad" lugemissoovituste blogis
* Marite H. Butkaite. "Impressionistlik teisipäevane portree luuletajast". Müürileht, sügis 2010, nr 12

Isiklikku
---------

Tema isa oli luuletaja Andres Allan ja tema lell on kunstnik Raoul Kurvitz.

Välislingid
-----------

* Joanna Ellmanni blogi
* Pilt

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Joanna Ellmann** |
**Küünlaümbriste jaht** on ringlusteenuste pakkuja Kuusakoski korraldatav neli kuud kestev keskkonnakampaania, kus lasteaialapsed ja 1.-12. klassi õpilased korjavad kokku teeküünlaümbriseid. Kampaaniat on korraldatud neli korda. Kõigi kampaania aastate jooksul on kampaaniast osa võtnud üle 38 000 noore ja taaskasutusse on suunatud ligi 11 miljonit alumiiniumist küünlaümbrist.

Keskkonnakampaaniat korraldab MTÜ Tuleviku Heaks.

Neljandal kampaanial võttis osa ligi 15 500 last ja nelja kuu jooksul kogusid nad 4 743 999 teeküünlaümbrist. Kõige rohkem ehk 31 144 teeküünlaümbrist kogus Merivälja kooli õpilane Carmen Marie Aavik. Lasteaia edetabelis sai esikoha Tallinna Linnupesa lasteaia Mesilinnu rühm 36 568 teeküünlaümbrisega. Nooremate kooliõpilaste edetabelis sai esikoha Tabivere põhikooli 5. klass 24 842 teeküünlaümbrisega. Vanemate kooliõpilaste edetabelis sai esikoha Väike-Maarja gümnaasiumi 9. klass 27 492 teeküünlaümbrisega.

Viited
------

1. ↑  Küünlaümbriste jaht 2015/2016 tulemused, Kuusakoski (vaadatud 31.3.2016).
2. ↑  Aleksander Krjukov (17.03.2017). "Lapsed kogusid üle 4,7 miljoni teeküünlaümbrise ja 1,1 miljonit kasutatud patareid". *ERR*.
Jimmy Briand (2008)
**Jimmy Julien Briand** (sündinud 2. augustil 1985 Vitry-sur-Seine'is) on Prantsusmaa endine jalgpallur. Ta mängis ründajana Prantsusmaa ja Saksamaa klubides ning Prantsusmaa jalgpallikoondises.

Briand alustas klubikarjääri 2002. aastal Stade Rennais's. Debüüdi klubi meeskonnas tegi ta 20. mail 2003 Prantsusmaa kõrgliiga mängus Paris Saint-Germaini vastu. Järgmisel kahel hooajal sai ta mänguaega piiratult, kuid alates hooajast 2005–2006 kuulus ta klubi põhimeeskonda. Kõige edukamaks osutus hooaeg 2006–2007, mil ta lõi kõrgliigas kokku üheksa väravat.

2010. aasta juunis sõlmis ta nelja aasta pikkuse lepingu Lyoni Olympique'iga. Kõige edukam hooaeg klubiga oli 2011–2012, mil ta lõi kõrgliigas üheksa väravat, samuti võideti Prantsusmaa karikas.

Hooajal 2014–15 mängis ta Bundesliga klubis Hannover 96.

2015. aastal naasis ta Prantsusmaale, sõlmides lepingu Guingampiga. Hooaeg 2016–17 oli tema karjääri seni edukaim, kui ta lõi kõrgliigas 12 väravat.

2018. aasta augustis sõlmis ta kahe aasta pikkuse lepingu Bordeaux' Girondinsiga. Aastal 2022 leping lõppes ning Briand lõpetas mängijakarjääri.

Prantsusmaad esindas Briand koondises aastatel 2008–2012 kokku viies kohtumises. Debüüdi koondises tegi ta 11. oktoobril 2008 MM-i valikmängus Rumeenia vastu.

Saavutused
----------

Lyon
* Coupe de France: 2011–12
* Trophée des Champions: 2012

Viited
------

1. ↑  "Mercato. Jimmy Briand rejoint Bordeaux pour deux ans !". Ouest-France. 10.8.2018. Vaadatud 3.12.2018
Joaveski joastik  
Foto: Tõnis Saadre
Talvine Joaveski joastik
Suvine Joaveski juga
Joaveski astangud, oktoober 2022Joaveski astangud, oktoober 2022
**Joaveski joastik** asub Harju ja Lääne-Viru maakonna piirimail Joaveski külas. 

Joastik toitub Loobu jõest. 160 meetri ulatuses on jõel kuus 0,5–1,1 meetri kõrgust astangut. 

Aastal 1898 ehitati jõele hüdroelektrijaam, mis varustas vastloodud papivabrikut. Ehituseks vajaminev paekivi raiuti Loobu jõesängist, mistõttu endine 4 meetri kõrgune **Joaveski juga** muutus kuueastanguliseks joastikuks. Kokku on joastiku kogukõrgus 5 meetrit. Aastal 1999 taastati jõel asuv hüdroelektrijaam, mistõttu veekogus joastikul on vähenenud.

Loobu jõe põhjas, kallastel ja Joaveski joastiku juures paljanduvad mitmed ordoviitsiumi kihistud (Joaveski paljand).

Joastiku kohal viib üle Loobu jõe rippsild. Rippsild remonditi 2018. aasta suvel Eesti Vabariigi 100. sünnipäeva puhul.

Vaata ka
--------

* Eesti jugade loend

Viited
------

1. ↑  Kalle Suuroja *Põhja-Eesti klint Eesti looduse sümbol*, Tallinn 2006, lk. 93
2. ↑  Kalle Suuroja *Põhja-Eesti klint Eesti looduse sümbol*, Tallinn 2006, lk. 97
3. ↑  Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 23.04.2013)
4. ↑  Ülle Tamm (22. august 2018). "Joaveski külaselts remontis EV100 kingituseks rippsilla". *Sõnumitooja*. Vaadatud 23. oktoober 2022.
Haavast valmistatud küüp avatud ja suletud asendis
**Küüp** on piklik künataoline lükandkaanega karp, kus hoiti küünlaid, habemenuge, prille ja muid väikseid tarbeesemeid (nt ehteid, raha) nii igapäevaselt kui ka reisile kaasavõtmiseks. Küüp toimis ka küünlajalana, kui püsti pandud küünal suruti kaanega vastu küübi otsa.

Kirjeldus
---------

Küüp oli reeglina ühest puust õõnestatud ning seda nimetust kasutati põhiliselt Lääne-Eestis ja saartel, kuid lükandkaanega karp oli levinud üle kogu Mandri-Eesti kuni Petserini välja. Leidus ka tapitud või naelutatud liidesega küüpe. Kaanest haaramiseks ja liigutamiseks on sellel kas üle karbi serva ulatuv osa, või tehtud sellele süvend. Peamised puuliigid olid kuusk, kask, mänd ja lepp. Reeglina on Eesti küübid kattevahenditega viimistlemata, vahel on siiski kasutatud värvi, lakki või tõrvamist. Ehtimistehnikatena kasutati täkkekirju, küüskirju, ussikirju, hundihambakirju, kõrvetamist, intarsiat, ornamentidena nii peremärke kui teksti ja numbreid ja muid mustreid. Enamik kaunistatud ja kirjatud küüpe oli tehtud tõenäoliselt kihla- või pulmakingiks.

Etümoloogia
-----------

Alamsaksa keeles tähendab *kupe* küüpi, tõrt, *küfer* on aga aamissepp.

Vaata ka
--------

* pinal
* vakk
* napp
* toos
* laegas
* karp
* ummiknõu

Viited
------

1. ↑  Hermann, Pille (29. mai 2018). "Mis on küüp? Maailma parimad neist näevad välja sellised!". *Maakodu*. Vaadatud 1. juunil 2023.
2. ↑  "Isa-poja puutööpäev III". *MTÜ Vanaajamaja*. 22. veebruar 2022. Vaadatud 1. juunil 2023.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8  Reemann, Vaike (2021). "KÜÜBID EESTI RAHVA MUUSEUMI KOGUDES" (PDF). Vaadatud 01.06.2023.
4. ↑  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 125
5. ↑  Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 93
6. ↑  "[ETY] Eesti etümoloogiasõnaraamat". *EKI.ee*. Vaadatud 1. juunil 2023.
7. ↑  Forst erklärt (13. märts 2022). "Wie aus einer Eiche ein Fass entsteht - Ein Besuch beim Küfer". *Forst erklärt* (saksa). Vaadatud 1. juunil 2023.

Välislingid
-----------

* Küüp, Eesti Rahva Muuseum
**"Joaquín Murrieta täht ja surm"** (vene keeles "Звезда и смерть Хоакина Мурьеты") on rokkooper, mille kirjutasid helilooja Aleksei Rõbnikov ja näitekirjanik Pavel Gruško (libreto autor) Mark Zahharovi initsiatiivil Pablo Neruda kantaadi "Fulgor y muerte de Joaquín Murieta" ("Joaquín Murrieta hiilgus ja surm") ainetel. Joaquín Murrieta oli legendaarne mehhiklane California kullapalaviku perioodil 1850. aastatel. 

Rokkooper esietendus 1976. aasta mais Lenkomis. Peaosi mängisid Aleksandr Abdulov (Murrieta rollis), Ljubov Matjušina (Tereza rollis) ja Nikolai Karatšentsov (*ranger*'ite pealiku ja Surma rollis). Mark Zahharovi lavastatud ooper osutus menukaks. Lenkomi mängukavas oli ooper 17 hooaega. 

1978. aastal ooperi plaadistamisel esitasid peamised ooperipartiid Žanna Roždestvenskaja (esitas Tähe ja Tereza partii) ja Gennadi Trofimov (esitas Murrieta ja Surma partii).

2008. aasta sügisel esietendus kontserdisaalis Mir Aleksei Rõbnikovi teatri rokkooperi "Joaquín Murrieta täht ja surm" autoriversioon. Peaosades olid Dzmitry Kałdun, Svetlana Svetikova, Igor Sandler, Dmitri Tšetvergov ja Valeri Lanskoi.

Viited
------

1. ↑  История. rybnikovtheater.ru
**Halbturn** on vald (*Gemeinde*) Austrias Burgenlandi liidumaal Neusiedl am See ringkonnas.

Ajalugu
-------

2008. aastal avastas arheoloogide meeskond kolmanda sajandi kuldrulli kujulise amuleti, millele oli kirjutatud juudi palve Šema Israel (Kuule, Iisrael! Issand on meie Jumal, Issand on üks). Seda peetakse kõige varasemaks säilinud tõendiks juutide kohalolekust praeguse Austria alal.

Halbturni palee ehitas Johann Lucas von Hildebrandt aastatel 1701–1711 keiser Karl VI jahimajaks. Keisri tütar, keisrinna Maria Theresia lasi seda suurendada ja kinkis selle oma tütrele, Tescheni hertsoginna Maria Christinale. 1955. aastal päris selle Habsburgide emapoolne järeltulija parun Paul Waldbott von Bassenheim. 2008. aastal läks see tema vennapojale krahv Markus von Königsegg-Aulendorfile.

Halbturni palee

Viited
------

1. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Neusiedl am See ringkonna vallad

* Andau
* Apetlon
* Bruckneudorf
* Deutsch Jahrndorf
* Edelstal
* Frauenkirchen
* Gattendorf
* Gols
* Halbturn
* Illmitz
* Jois
* Kittsee
* Mönchhof
* Neudorf bei Parndorf
* Neusiedl am See
* Nickelsdorf
* Pama
* Pamhagen
* Parndorf
* Podersdorf am See
* Potzneusiedl
* Sankt Andrä am Zicksee
* Zurndorf
* Tadten
* Wallern im Burgenland
* Weiden am See
* Winden am See
Genna Sosonko (1974)
Hollandi meistrivõistlustel Leeuwardenis Max Euwe tegemas Jan Timmani ja Genna Sosonko partiis avakäiku (1978)
**Gennadi Borisovitsj Sosonko** (vene keeles Геннадий Борисович Сосонко *Gennadi Borissovitš Sossonko*; sündinud 18. mail 1943 Troitskis) on Hollandi maletaja, maletreener, malekommentaator ja maleesseist, rahvusvaheline suurmeister (1976), FIDE vanemtreener (2004). 

Sosonko täitis 1965. aastal NSV Liidu meistersportlase normatiivi. 1972. aastal emigreerus ta Nõukogude Liidust Hollandisse, kus jätkas malevõistlustel osalemist. Ta on tulnud kahel korral Hollandi malemeistriks (1973, 1978). Suurmeistriks sai ta 36-aastaselt 1976. aastal. Kaks aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. 

Ta on võitnud Hoogovens Wijk aan Zee rahvusvahelise turniiri kahel korral: 1977. aastal (koos Jefim Gelleriga) ja 1981. aastal (koos Jan Timmaniga).

Sosonko on mänginud maailmameistrivõistluste kahel tsoonidevahelisel turniiril: 1976. aastal Bielis sai 12. koha ja 1985. aastal Tunises 7. koha.

Ta on mänginud Hollandi võistkonna koosseisus 11 maleolümpial (1974–1984, 1988–1996). Ta on võitnud meeskonnaga kaks medalit: 1976. aastal Haifas hõbemedali ja 1988. aastal Thessaloníkis pronksmedali.

Maletreener
-----------

Sosonko oli aastatel 1996–2004 Hollandi malekoondise kapten (treener).

Teoseid
-------

* Genna Sosonko (2018). *Male mustvalge maailm. Keresega ja Kereseta*. Tõlgitud Genna Sosonko venekeelsest käsikirjast. Tallinn: SA Kultuurileht ISBN 9789949725304

Välislingid
-----------

* Genna Sosonko – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Genna Sosonko FIDE andmebaasis
Obinitsa ateljee-galerii 2013. aasta sügisel
**Galerii Hal’as kunn** (ka **Kalju maja**) on kunstigalerii Võru maakonnas Setomaa vallas Obinitsa külas. Galeriid haldab MTÜ **Seto Ateljee-Galerii**.

Kunstigaleriis saab tutvuda kaasaegse seto kunsti väljapanekutega, samuti on esitletakse teiste põlisrahvaste hooajanäitusi.
Galerii kogudes on oma loominguga esindatud: Ivanov Aleksandr (mari kunstnik), Dõrin Juri (ersa kunstnik), Mikushev Pasha (komi), Rjabov Pjotr (ersa), Kostabi Kalev-Mark, Lauritsa Piitre, Toom Malev, Kalve Toomas, Margna Epp, Kiisson Lembit, Kuusing Mati ja Toomas, Riitsaar Evar, Riitsaar Raili, Gulk Albert, Navitrolla, Jürise Erki, Kalde Ove ja Kalde Kalli, Puhvel Tuuli, Ijavoinen Eero, Kahusk Salme, Kahusk Päivi, Kahusk Maali, Kauksi Ülle. 

Algselt oli hoone Ivan Kalju maja. Ivan Kalju peres oli veel naine Kati ja nende kuus last Anna, Maria, Alli, Sonja, Olli ning Alli poeg Mihkel. 1933. aastal ehitati majale teine korrus. Ivan asutas majja kaupluse. Müügil oli kõik vajalik majapidamiskaup, enamasti rauakaubad. 1940. aastal kauplus natsionaliseeriti, pererahvas tunnistati kulakuks, poeg Mihkel tapeti ning 1949. aastal osa perest küüditati. 1945. aastal pandi majja Obinitsa külanõukogu kantselei. Peale seda on majas tegutsenud meierei, sidejaoskond, arstipunkt, raamatukogu ja rahvamaja. Aastatel 1960–1995 asus hoones Obinitsa sovhoosi kontor. Alates 2004. aastast on Evar Riitsaar rajanud hoonesse galerii Hal’as kunn.

Viited
------

1. ↑  setokunst.ee
2. ↑  Sillaots, Liidia *Obinitsa ajast aega*, Hilanamoro, 2006.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib reekviemist kui jumalateenistusest; reekviemi kui iseseisva muusikateose kohta vaata artiklit Reekviem (muusika); Erkki-Sven Tüüri teose kohta vaata Reekviem (Tüür); Aleksandra Marinina kriminaalromaani kohta vaata artiklit Reekviem (Marinina); Eesti filmi kohta vaata artiklit Reekviem (film); Mozarti heliteose kohta vaata Reekviem (Mozart).* |

---

**Reekviem** (ladina k *requiem*) on katoliiklik leinamissa, jumalateenistus surnu(te) mälestuseks. Algselt olid reekviemi osade meloodiate aluseks gregoriuse koraalid ja ladinakeelsed tekstid. See oli ja on ka praegu katoliku kiriku leinamissa aluseks. Esimese reekviemi, iseseisva teosena, kirjutas Johannes Ockeghem(1410–1497). See oli esimene mitmehäälselt polüfooniliselt komponeeritud teos, erinevalt reekviemist gregoriaani koraali põhjal, mis on ühehäälne.

Reekviemi osad
--------------

* **I.Introitus: Requiem**

Requiem aeternan dona eis, Domine

* **II.Kyrie**

Kyrie eleison, Christe eleison, Kyrie eleison.

* **III.Graduale:Requiem...In memoria**

Requiem aeternam

* **IV.Tractus:Absolve**

Absolve Domine

* **V.Sequentia:Dies irae**

1.Dies irae! Dies illa. 2.Tuba mirum, 3.Rex tremendae, 4.Recordare, 5.Ingemisco, 6.Confutatis,
7.Lacrimosa.

* **VI.Offertorium**

1.Domine Iesu Christe, 2.Hostias.

* **VII.Sanctus**

Sanctus, sanctus, sanctus Domine, Deus Sabaoth

* **VIII.Agnus Dei**

Agnus Dei, qui tollis peccata mundi, dona eis requiem

* **IX.Communio:Lux aeterna**

Lux aeterna luceat eis, Domine

* Pie Jesu (võib olla, kuid mitte alati):

Pie Jesu, dona eis requiem

* **X.Responsorium:Libera me**

Libera me Domine

* **XI.Antiphona.In paradisum**

In paradisum deducant te Angeli

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Reekviem** |
Muhu-Rinsi Neitsi Maria Kaasani pühakuju kirik
**Muhu-Rinsi Jumalaema Kaasani Ikooni kirik** on EAÕK haldusalasse kuuluv õigeusu kirik Saare maakonnas Muhu vallas Rinsi külas.

Ajaloost
--------

Rinsi õigeusu kogudus Muhu saarel asutati 1847. aastal. Kogudusele eraldati 1850. aastal Tamse kroonumõisast maad kirikumaja ehitamiseks ja kalmistu rajamiseks.

Viiekuplilise kivikiriku projekteeris Muhu saarele Riia arhitekt Heinrich Scheel. Muhu-Rinsi õigeusu kiriku ehitus lõpetati 1873. aastal ja kirik pühitseti sama aasta 22. oktoobril Riia ja Miitavi ülempiiskopi Veniamini (Karelin)) poolt imettegeva Kaasani ikooni auks. Rinsi kirikus on tänapäevani säilinud ühe kuulsa muhulase, Soome õigeusu peapiiskopi Herman Aava maalitud (kirjutatud) ikoone.

Muhu-Rinsi õigeusu pühakoda renoveeriti 1998. aastal. Renoveerimistööde käigus ehitati kirikule uued katused.

Muhu-Rinsi Jumalaema Kaasani Ikooni kirikut kasutab EAÕK Muhu-Rinsi Neitsi Maria Kaasani Pühakuju kogudus.

Vaata ka
--------

* Muhu
* Soome peapiiskop Herman (Aav)

Kirjandus
---------

* Jaanus Plaat. "Saaremaa kirikud, usuliikumised ja prohvetid 18.-20. sajandil". Eesti Rahva Muuseum. Tartu, 203; lk 136-140
* "Koguteos Saaremaa II köide". TTÜ Kuressaare Kolledž. Kirjastus Koolibri, Tallinn, 2007; lk 430-434
* Martin Toon. "EAÕK Kuressaare Püha Nikolai koguduse ajalugu". Kuressaare, 1997. AS Terbo, Tallinn; lk 4-5; lk 69
* Jaanus Plaat/Arne Maasik. "Õigeusu kirikud, kloostrid ja kabelid Eestis". Eesti Kunstiakadeemia. Tallinn, 2011; lk 452-459

Välislingid
-----------

* Kirikust veebilehel Teeliste Kirikud
Kasabian (2009)
**Kasabian** on alternatiivroki / *indie rock*'i ansambel Inglismaalt Leicesterist. Bänd moodustati aastal 1997. Kasabian on välja andnud kuus stuudioalbumit.

Esimene Kasabiani album ilmus 2004. aastal. Teine album, "Empire", avaldati Suurbritannias 28. augustil 2006. aastal. Album keskendub sõjakoledustele ja sellega seotud probleemidele. Singel "Empire" sellelt albumilt sai juulis Suurbritannia edetabelis UK Singles Chart 9. koha. Järgmiseks singliks oli "Shoot The Runner", mis avaldati 6. novembril.

Album "West Ryder Pauper Lunatic Asylum" ilmus Suurbritannias 5. juunil 2009. Singlist "Fire" sai Inglismaa Premier League'i tunnusmeloodia (2010–2013).

Septembris 2011 ilmus bändi neljas stuudioalbum, "Velociraptor!".

Viies album, "48:13", avaldati juunis 2014. Album sai nime oma pikkuse järgi.

Kuues album, "For Crying Out Loud", ilmus 5. mail 2017.

Albumid
-------

* "Kasabian" (2004)
* "Empire" (2006)
* "West Ryder Pauper Lunatic Asylum" (2009)
* "Velociraptor!" (2011)
* "48:13" (2014)
* "For Crying Out Loud" (2017)
* "The Alchemist's Euphoria" (2022)

Liikmed
-------

### Praegused liikmed

* Tom Meighan – laul
* Serge Pizzorno – kitarr, süntesaator, taustavokaal ja peavokaal
* Christopher Edwards – bass
* Ian Matthews trummid

### Endised liikmed

* Christopher Karloff – kitarr
* Jay Mehler – kitarr

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
* Kasabian MySpace'is
Aaloe säilitab vett oma lehtedes
Kaktuse lehed on taandarenenud okasteks
**Sukulendid** ehk **lihaktaimed** ehk **turdtaimed** (hilisladina keeles *suculentus* 'mahlane') on taimed, mille paksudes lehtedes, vartes või juurtes säilitatakse vett.

Sukulendid on üldjuhul kõrbetaimed.

Tüüpilised sukulendid on kaktused ja aaloed, kes vett säilitavad vastavalt varres ja lehtedes.

Sukulendid ei moodusta ühtset taimerühma. Nende sarnased tunnused tulevad elamisest sarnastes tingimustes.

Sukulente kasvatatakse tihti toataimedena, kuna nad vajavad tavalisest vähem hoolt ja kastmist.

Sukulentide kohastumusi
-----------------------

Sukulentidel on mitmesuguseid kohastumusi, millega vähendatakse niiskusekadu, säilitatakse ja hangitakse vett. Ühelgi sukulendil ei ole kõiki neid tunnuseid.

Kui lehed ja/või vars on kaetud karvakeste või tiheda vahaja kirme kutiikulaga, vähendab see aurumist. Ümmargused lehed vähendavad lehe pindala ja ruumala suhet ning seega aurumist, mis toimub pinnalt ja mitte lehe sisemusest. Ka vars võib olla silindrilise või keraja kujuga, et vähendada pindala ja ruumala suhet. Lehed võivad olla kogunenud rosetiks varre taandarengu tulemusena. Suur osa aurumisest toimub õhulõhede kaudu, seetõttu võib nende arv olla vähenenud. Ka võivad õhulõhed päevaks täielikult sulguda ja avaneda üksnes öösiti, kui õhk on jahedam ja õhuniiskus suurem. Lehed võivad olla taandarenenud okasteks või isegi täiesti puududa. Seetõttu võib fotosüntees toimuda jämenenud varres, mitte lehtedes. On ka võimalik, et kuivaperioodil sureb taime maapealne osa täielikult ja kasvab tagasi alles niiskuse tekkides.

Niiskust kogutakse paksudesse lehtedesse, tüvesse või juuresse. Mõnel taimel on vars ribiline, et see niiskusepuudusest kokku ei variseks.

Niiskust hangitakse kas maa seest, kastest ja ududest või harvadest vihmadest kindlal aastaajal. Niiskust aitavad koguda pikad juured, mis ulatuvad sügavale, ja kõrge osmootne rõhk juurtes. Mõnel taimel on pinnajuured, mis võimaldavad koguda niiskust kastest või vihmast. Lehtedel võib olla vihmaveerenni kuju, et sademed voolaksid neid mööda kindlasse kohta – juurte peale. Taime otsas võib olla mingi tutt, mis kondenseerib niiskust.

Sukulentide jaoks on oluline mitte kuumeneda, sest see suurendab aurumist. Sellepärast on mõnel neist väga heledad, peaaegu valged lehed, mõnel kogunevad päikesekiirguse käes olevatesse kudedesse kaitsvad pigmendid, mis on punast või pruuni värvi. Mõni taim on kaitseks päikese eest peaaegu täiesti maa alla peitunud, maapinnale ulatuvad üksnes püstiste silindriliste lehtede otsad.

Kaitseks loomade eest on paljude sukulentide mahl mürgine. Enamikul taimedel on astlad ja okkad. Mõned sukulendid kasutavad mimikrit, näiteks meenutavad ümbritsevaid kive. Faukaaria leheservadel on külgsuunalised astlad, mistõttu kaks ülemist lehte moodustavad justkui mingi koletise hambulised lõuad.
**Cerelius Ruus** (29. juuni 1906 Tallinn – 23. jaanuar 1974 Tartu) oli eesti linnukasvatusteadlane.

Elulugu
-------

Cerelius Ruus oli töölise poeg.

Lõpetas 1928 Viljandi Linna Ühisgümnaasiumi ja 1935 TÜ põllumajandusteaduskonna; agronoomiamagister (1941, TÜ, ümber atesteeritud põllumajanduskandidaadiks 1947), väitekiri "Valguse, vanuse ja teiste vähemtuntud tegurite mõju kanade munatoodangule"; bioloogiadoktor (1965, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Hanede sigimisbioloogia ja lihajõudluse uurimisi nende produktiivsuse tõstmiseks". 

1935 Jõelähtmes ja Jäleveres karjakontrollassistent, 1935–44 TÜ väikeloomakasvatuse instituudi katsejaama abijõud ja assistent, 1944–51 TÜ väikeloomakasvatuse kateedri dotsent, 1951–52 EPA-s eriloomakasvatuse kateedri dotsent ja juhataja, 1952–55 põllumajandusloomade aretuse kateedri dotsent ja juhataja, 1955–58 aretuse ja eriloomakasvatuse kateedri dotsent, 1958–66 eriloomakasvatuse kateedri dotsent, 1958–74 kateedri juhataja, 1966–74 professor.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: kodulindude söötmine, sigivus, muna- ja lihatootlikkus, hautamisrežiim. Umbes 150 teadustrükist.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Hanekasvatuse produktiivsuse tõstmise kogemusi. // Sotsialistlik Põllumajandus (1955) 2
* Hanede munemise bioloogiast. // EPA tead tööde kogumik 2 (1956)
* 90 aastat linnukasvatust Eestis. // Sotsialistlik Põllumajandus (1966) 15
* Pärlkana ja kana hübridiseerimisest. // EPA tead tööde kogumik 64 (1970)
* Hanede etoloogiast sigimisperioodil. // EPA tead tööde kogumik 77 (1973).

Kirjandus
---------

* EE 8, 251
* 14, 441
* Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppe-teadusliku koosseisu bio-bibliograafiline teatmeteos 1951–1981. Trt, 1981, 178
* Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 410
* TÜ III, 318
* Sotsialistlik Põllumajandus (1966) 12, 570
* Tikk, Viive. C. Ruusi teaduslikust pärandist. // Vab zootehnika-alase tead konv teesid 23. mai 1986. Tartu, 1986, 40–41.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Roskilde toomkirik
Sisevaade
**Roskilde toomkirik** on kirik Roskildes Taanis.

Tõenäoliselt just praeguse toomikiriku asukohas asus juba rohkem kui 1000 aastat tagasi puust kirik, mille lasi ehitada Harald Sinihammas. Ühtki jälge sellest kirikust pole leitud.

Umbes 1000. aasta paiku asendati puust kirik kivist ehitatud kirikuga. Selle ehitas patu lunastamiseks kuningas Knud Suure õde Estrid (Knud Suur oli tapnud Estridi abikaasa, Ulf Jarli). 1080. aasta paiku õnnistati sisse uus kirik, mille ehitas piiskop Svend Normand. Pole täpselt teada, kas selle kiriku püstitamine algas piiskop Vilhelmi juhtimisel ja lõpetati Svend Normandi poolt või olid need kaks eraldi kirikut: üks, mille ehitas Estrid ja teine, mille ehitas Svend Normand.

Umbes 1100. aasta paiku ehitati ümber katedraali nn Arnoldi (piiskop Arnoldi järgi) müür.

Praeguse, tellistest kiriku ehitamist alustati piiskop Absaloni juhtimisel 1170ndatel. See oli aeg, mil telliste valmistamise kunst jõudis Taani. Roskilde toomkiriku ehitamise alguse dateering põhineb võrdlemisel teiste sarnaste ehitistega, peamiselt Sorø kloostrikirikuga, mille kohta on teada, et selle ehitamist alustati pärast 12. sajandi keskpaika.

Pikkade arutelude tulemusel 1800ndatel jõuti järeldusele, et katedraal on ehitatud sarnaselt Prantsuse katedraalidega, üleminekuajal romaani stiililt gooti stiilile, ent Roskilde katedraal on siiski kodumaise karakteriga – seda eeskätt tänu materjalide valikule – ning on sügavalt mõjutatud kohalikest traditsioonidest üksikute ehitusdetailide disainis.

Katedraali ehitus kestis rohkem kui 100 aastat. Märkimisväärseid muudatusi tehti juba ehituse ajal, esimese 30 aasta jooksul pärast ehitamise algust. Suurimad muudatused võrreldes plaanidega enne ehituse algust tehti 1200ndate alguses. Sel ajal domineeris gooti stiil. Kiriku põhiosa valmis 1280. aastal. Alates sellest ajast on kirikut laiendatud mitmete kabelite ja kodadega.

Alates 1995. aastast on Roskilde toomkirik UNESCO maailmapärandi nimistus.

Kirjandus
---------

* Rosendal, A. Høyer, D. Roskilde Domkirke / Roskilde Cathedral. Guide. 2017

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Roskilde toomkirik** |
Muhu maalinn
Kruse joonis
**Muhu maalinn** oli linnus, mis asus Saare maakonnas Muhu valla edelaosas Linnuse küla tasasel põllul.

Linnamäel ümmargust õue (umbes 3500 ruutmeetrit) ümbritsenud ringvallist veeti suurem osa Väikese väina tammi ehitusmaterjaliks, säilinud valli osad on 5–8 m kõrgused. Valli põhja- ja lõunaküljel on väravakäik. Ringvalli äravedamisel saadi 2 aardeleidu, neis on hõbe- ja pronksehteid, ripatsina kantud hõbemünte, klaashelmeid ja kaalud koos kapsliga. Arvatavasti peideti aarded veebruaris 1227. aastal, kui maalinna orduvägede poolt piirati ja vallutati.

Muhu maalinna piiramist kirjeldab ka Henriku Liivimaa kroonika.

* Muhu maalinna siseõu. Keskel mälestusmärk muinaseestlastele.Muhu maalinna siseõu. Keskel mälestusmärk muinaseestlastele.
* Mälestusmärk muinaseestlastele.Mälestusmärk muinaseestlastele.
* Muhu maalinna kõrge vall.Muhu maalinna kõrge vall.

Vaata ka
--------

* Eesti linnuste loend

Kirjandus
---------

* Friedrich Kruse: Necrolivonica. Dorpat 1842, (Tab. 62. Bauerberge (Ma-lin) auf den Inseln Mohne und Ösel - Pilt: Muhu maalinn)
* Johann Karl Bähr: Die Gräber der Liven: Ein Beitrag zur nordischen Alterthumskunde und Geschichte. Dresden: Rudolf Kuntze 1850, Pilt

Välislingid
-----------

* Muhu maalinn kultuurimälestiste riiklikus registris
* Muhu maalinn
**Suksuni rajoon** on 2. järgu haldusüksus Venemaal Permi krai lõunaosas. Piirneb idas ja lõunas Sverdlovski oblastiga.

Rajoon jaguneb Suksuni linnaasunduseks ja 4 külaasunduseks (*сельское поселение*): Kisseljovo, Kljutši, Pojedugi ja Tiss. Rajoonis on 63 asulat.

2009. aasta arvestuslikel andmetel on rajooni rahvaarv 20 800. 83,4% elanikest on venelased ja 8% tatarlased ja 6,9% marid.

Suksuni rajoonis on seitse mari küla: Vaskino (Engermutšaš), Ivankovo (Engertüng), Tebenjaki (Suli), Sõzganka (Kõzgande), Krasnõi Lug (Olõk), Kamenka (Kalmašenger) ja Tukmanõ (Tukman).

Läbi rajooni kulgeb Permi ja Jekaterinburgi vaheline maantee.

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.
2. ↑  Permi krai võimud lubavad mari kooli alles jätta

Välislingid
-----------

* Suksuni rajooni koduleht
Cerová kõrgustiku asukoht Slovakkias (punase piirkonna osa e3)
Cerová kõrgustik
**Cerová kõrgustik** (slovaki keeles *Cerová vrchovina*) on maastikuregioon Slovakkia keskosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi on see ka osa Põhja-Ungari keskmäestikust. Regiooni kõrgeim tipp on Karanč (727 m), kõrgemad tipud on veel Šiator (660 m), Ragáč (536 m) ja Veľký Bučeň (514 m).

Sealsed veed voolavad lääneosas Ipoly jõkke, idas aga Rimava jõkke. Kõrgustiku metsad on valdavalt tammikud, Ipoly jõe ääres esineb ka lammimetsa. Kõrgemates kohtades ja põhjanõlvadel asendavad tammikuid tamme-pöögimetsad, lõunanõlvadel esineb metsasteppi.

Sealne loodus on suures osas puutumatu, nii moodustati selle kaitseks aastal 1989 Cerová kõrgustiku kaitstav maastik, mille haldusalas on mitmed looduskaitsealad. Üks suuremaid vaatamisväärsusi on Šomoška lossi juures asuv Kivijuga, kus on hästi näha basaldi kalduvus jaguneda kuusnurkseteks sammasteks.

Kivijuga

Asend ja liigendus
------------------

Cerová kõrgustik järgmiste geograafiliste piirkondadega:

* põhjas Lõuna-Slovakkia nõoga;
* lõunas Cserhátiga.

Kõrgustikku võib jagada viieks alampiirkonnaks. Selle läänepoolseim osa kannab nime Mučíni kõrgustik, mille kõrgeim tipp on Hallgato (392 m), lääneosas jääb piirkond 180 m kõrgusele. Sellest kagus asub Hajnáčka kõrgustik, mille kõrgeim tipp on ka mäestiku kõrgeim tipp Karanč, kirdeosas jääb piirkond 180 m kõrgusele. Mučíni kõrgustikust idas asub Fiľakovo alang, kus kõrgused jäävad 200 meetri ligikonda. Eelmisest kahest ida pool asub Bučeňi kõrgustik, mille kõrgeim tipp on Veľký Bučeň (514 m), lääneosas jääb piirkond 190 m kõrgusele. Idapoolseim osa on Petrovce kõrgustik, mille kõrgeim tipp on Birín (395 m), idapoolsemas osas jääb piirkond 160 m kõrgusele.

Geoloogia
---------

Sealse maastiku kujundas Karpaatide vulkanismi viimane faas, sealne vulkanism leidis aset Pliotseenis ja Pleistotseenis. Mäestik koosneb Tertsiaari liivakividest, liivast ja kruusast, aga ka vulkaanilistest kivimitest (põhiliselt andesiit). Kõrgematel kohtadel esinevad laavaplaadid on varasemate laavavoolude jäänused, ent eriti iseloomulikud on piirkonnale vulkaanilised jäänukkaljud, mis on kujunenud ümbritseva pinnase erosioonil. Hajnáčka, Soví hradi, Šomoška ja Steblová kalju puhul on tegemist endiste vulkaanilõõride täitematerjaliga. Nende kõrval esineb ka andesiitseid daike.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Autorite ollektiiv, koostanud: Gábor Kiss, Csaba Baráz, Katarína Gaálová ja Béla Judik. *Chránená krajinná oblasť Karancs-Medves a Chránené krajinná oblasť Cerová vrchovina : na hranici Novohradu a Gemera.* Eger, 2010. 388 lk. ISBN 978-963-9817-12-8.
3. ↑  Mazúr, E. Lukniš, M. 1986, Geomorfologické členenie SSR a ČSSR. Časť Slovensko. Slovenská kartografia, Bratislava
4. ↑  Cerová vrchovina. Lučenec. [s.l.]: VKÚ Harmanec, 2007. 46 lk.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Cerová kõrgustik** |

* Infot piirkonna kohta; fotod (*tšehhi keeles*)
**Palemonas** on Kaunase linnaosa, mis asub linna idaosas Petrašiūnai valla territooriumil. Palemonas piirneb lõunas Kaunase veehoidlaga, linnaosa idaosa jääb Kaunase veehoidla regionaalparki. 

Linnaosas on postkontor, seltsimaja ja aastal 1951 rajatud raamatukogu. Linnaosa läbib Kaunase ja Vilniuse vaheline raudtee, seal asub Palemonase raudteejaam. Vaatamisväärsusteks on Kaunase kindluse Palemonase fort, Salomėja Nėrise muuseum (aastast 1962) ja Vieškūnai linnamägi.

Ajalugu
-------

Palemonase linnaosa hõlmab osaliselt ka varasema Vieškūnai küla alasid (küla ujutati Kaunase veehoidla rajamisel üle). Palemonas tekkis aastal 1862, mil ehitati Vilniuse–Kaunase raudtee. Aastal 1923 rajati sinna keraamikatehas, aga algul oli tegemist üldiselt elupiirkonnaga. Seal elasid nii Leedu skulptor Bernardas Bučas kui ka luuletaja Salomėja Nėris. Kuni aastani 1950 kuulus Palemonas Karmėlava valda, seejärel sai sellest aga Palemonase külanõukogu halduskeskus. 15. mail 1961 sai Palemonasest alev, 25. juulil 1961 liideti piirkond aga Kaunasega. Seejärel alustati Palemonase piirkonnas tööstusettevõtete rajamist, seda tehti koos Naujasodise tööstuspiirkonna väljaarendamisega.

Aastal 1991 hakati Palemonasesse ehitama katoliku kirikut, ühtlasi loodi ka sealne kihelkond. Hoone valmis lõplikult aastal 1996. 

* Vieškūnai linnamägiVieškūnai linnamägi
* Palemonase kirikPalemonase kirik

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. oktoober 2010. Vaadatud 24. aprillil 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. detsember 2013. Vaadatud 24. aprillil 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)