recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**2011. aasta Lõuna-Osseetia presidendivalimiste** esimene voor toimus 13. novembril. 27. novembril toimunud teise vooru pääsesid Anatoli Bibilov ja endine haridusminister Alla Džiojeva. Džiojeva kogus teises voorus valimiskomisjoni poolt avaldatud esialgsetel andmetel 56,7% häältest. Keskvalimiskomisjon tunnistas valimised üksmeelselt toimunuks, kuid 29. novembril tühistas ülemkohus Bibilovi kaebuse alusel valimistulemused ja määras valimiste uueks toimumisajaks 25. märtsi 2012. Parlament (teistel andmetel valitsus) keelas seejärel Džoijeval järgmises valimisvoorus osalemise.

Kandidaatide registreerimine lõppes 8. oktoobril. Senine president Eduard Kokoitõ kandideerida ei saanud, sest põhiseadus ei lubanud üle kahe järjestikuse ametiaja.

Ajalehe Kommersant andmetel kavatses Venemaa valimistel juba varakult toetada Lõuna-Osseetia erakorraliste olukordade ministrit Anatoli Bibilovit ja mitte anda Kokoitõle võimalust aidata võimule oma protežee. Kreml ei olnud nimelt rahul Moskva poolt Lõuna-Osseetia taastamistöödeks eraldatud raha kuritarvitamisega Kokoitõ poolt.

Väidetavasti oleks Kokoitõ soovinud ametisse jääda ja muuta selle võimaldamiseks konstitutsiooni, kuid Venemaa Föderatsiooni presidendi administratsiooni juht Sergei Narõškin laitis selle korduvalt maha. Kokoitõ võimalused tuhmusid veelgi, kui üks mõjuvõimsamaid toetajaid Venemaa võimuringkondades, FSB asedirektor Vjatšeslav Ušakov, 2011. aasta veebruaris ametist priiks lasti.

4. mail 2011 tegi initsiatiivgrupp ettepaneku viia läbi referendum Kokoitõle uue ametiaja võimaldamise küsimuses, kuid 14. juunil teatas ülemkohus, et ei anna selleks luba.

Venemaa president Dmitri Medvedev väljendas Bibilovile avalikult toetust ja kohtus temaga valimiste teise vooru eel.

Valimiste teise voor esialgste tulemuste avaldamise järel esitas Bibilov protesti, milles väitis, et Džiojeva toetajad hirmutasid valijaid ja ostsid hääli. Riigiduuma liikmest valimisvaatleja Konstantin Širšov andis ülemkohtule tunnistuse, mille kohaselt tegid Džiojeva toetajad valimisjaoskondades illegaalset kampaaniat.

Džiojeva ülemkohtu otsust ei aktsepteerinud ja kuulutas end võitjaks. Ta teatas uue valitsusnõukogu moodustamisest ja kutsus oma toetajaid tänavatele. Lõuna-Osseetia peaprokurör nimetas tema tegevust ebaseaduslikuks ja süüdistas teda "värvilise revolutsiooni" õhutamise katses.
Venemaa välisministeerium kutsus kõiki asjaosalisi Lõuna-Osseetia võimude otsust austama.

Kordusvalimised toimusid 25. märtsil 2012. Presidendikandidaadid pidid tegema osseedi ja vene keele eksami.

Viited
------

1. 1 2 3
2. 1 2
3. ↑
4. ↑  Lõuna-Osseetia presidendikandidaadid hakkavad kirjutama etteütlust
**Olga Kotova** (sündinud 27. septembril 1977 Riias) on Läti alpinist. 

Ta on esimene Baltimaade naisalpinist, kes on tõusnud maailma kõrgeima mäe tippu.

Kotova lõpetas Riia 40. Keskkooli ja 1998. aastal Moskva riikliku tööstusülikooli Riia filiaali magistrikraadiga majandusteaduses. Ta on töötanud 7 aastat kommertsdirektorina firmas Sāga. Ta on Baltic Commercial Aviation Trainingi asutaja ja juht.

Alpinism
--------

Ta võttis osa International Mountain Guidesi korraldatud Džomolungma ekspeditsioonist ja selle käigus tõusis 25. mail 2012 Džomolungma (8848 m) tippu.

Samal päeval jõudis tippu ka teine Läti mägironija Vadim Prudnikov.

Isiklikku
---------

Lisaks mägedes ronimisele harrastab ta suusatamist, lumelauasõitu, sukeldumist ja lainelauasõitu.

Ta valdab vabalt läti keelt.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Līdz asarām laimīga. sporto.lv
2. 1 2  Два латвийских альпиниста покорили Эверест. 27.05.2012. rus.delfi.lv
3. ↑  IMG's 2012 Mt. Everest Expedition Coverage. mountainguides.com

Välislingid
-----------

* Climb The Planet. climbplanet.com
* Первая женщина Латвии Ольга Котова покорила самую высокую вершину планеты - Эверест!. photosight.ru
Bramberģe mõisahoone
**Bramberģe mõis** (saksa keeles *Brandenburg*, läti keeles *Bramberģes muiža*) oli riigimõis Kuramaal Miitavi kreisis Jelgava kihelkonnas. Praegu asub mõisasüda Lätis Jelgava piirkonnas Glūda vallas Bramberģes.

Ajalugu
-------

Bramberģe mõisa algusaastaks on 1645. Mõis oli Kuramaa hertsogitele kuuluv riigimõis, mille esimeseks omanikuks oli Jakob Kettler. Brandenburgist pärit naise Luise Charlotte järgi sai mõis oma saksakeelse nime. Mõis jäi riigimõisaks ka pärast seda, kui Kuramaa hertsogiriik Venemaaga liideti. Vahepeal valla ja kohaliku kolhoosi kasutuses olnud mõis on nüüdisajal eravalduses.

Mõisaansambel
-------------

Peahoone rajati ilmselt samuti 16. sajandil, aga arvatavasti aastal 1743 renoveeriti barokkstiilis hoonet põhjalikult. Väravatorn ja ait on ilmselt pärit aastast 1864. Mõisa inglise park rajati 19. sajandil. Parki ehib mitu tiiki.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Bramberģe mõis** |

* Sissekanne ja fotod Läti mõisaportaalis (läti keeles)
Gösta Serlachius (1925)
**Gösta Michael Serlachius** (26. aprill 1876 Jakobstad – 18. oktoober 1942 Helsingi) oli soome tööstur, mäenõunik ja kunstikoguja.

Pärast õpinguid paberitööstuse alal Austrias ja Ameerikas sai Serlachius Kangase paberivabriku direktoriks ning asus 1908. aastal juhtima puidutoodete ja paberifirmat G. A. Serlachius Oy. See alguses vaid Mänttäs tootmisega tegelenud ettevõte arenes tema juhtimisel suureks kontserniks, millel oli tselluloositehas, osalus Tampere katusepapi- ja paberivabrikutes ning Kangase paberivabrikus. Aastatel 1908–1913 oli ta aktsiaseltsi Kymmene direktor. Tema initsiatiivil loodi metsatööstuse olulisimad keskorganisatsioonid Soome Tselluloosiliit, Soome Paberivabrikute Liit ja Soome Puidutööstuste Keskliit, mis oli ka organisatsiooni Exportfred kaudu üks liikumapanevaid jõude. Ta oli tuntud ka annetajana, näiteks tegi ta annetusi Helsingi Kunstigaleriile ja Karjala Kultuurifondile. Ta asutas endanimelise kunstifondi, mis haldab praeguseni Mänttäs kahte kunstimuuseumi.

Isiklikku
---------

Tema isa oli õlletehase omanik Gabriel Serlachius (1835–1896) ning onu soome apteeker ja vabrikant Gustaf Adolf Serlachius (1830–1901).
**Olga Bogdanova-Kööp** (sündinud 24. detsembril 1994) on Eesti iluvõimleja, mitmekordne Eesti meister. 

2014. aastal lõpetas ta Tallinna Läänemere gümnaasiumi ja 2018. aastal Tallinna Ülikooli kehakultuuri erialal (bakalaureusekraad). 2019. aastal astus Tallinna Ülikooli kehakultuuri magistriõppesse ning lõpetas 2021. aastal. 

2012. aastal tuli Olga Bodanova Eesti meistriks nii rõnga-, palli-, lindi- kui ka kurikaharjutuses. 2014. aastal tuli ta iluvõimlemise absoluutseks meistriks. Eesti Võimlemisliit valis ta 2014. aasta parimaks iluvõimlejaks. 2015. aastal osales Bogdanova oma viiendatel maailmameistrivõistlustel Stuttgardis, kus ta pääses 50 parema hulka. See tagas Eestile kaks kohta, et saada võimalus osaleda olümpiamängude kvalifikatsioonivõistlustel, mis toimusid Rio de Janeiros. 2017. aastal tuli Olga taas absoluutseks Eesti meistriks. Euroopa meistrivõistlustel Budapestis saavutas Olga 18. koha, millega kindlustas 2018. aasta Euroopa meistrivõistluste finaali, kuhu pääses võistlusele 24 paremat. 2018. aastal võitis ta Eesti karika ning osales MK-etapil Taškendis, kus tuli 18. kohale.

2018. aastal avas Olga Bogdanova-Kööp koos oma kaksikõega Viktoria Bogdanovaga endanimelise võimlemisklubi.

2021. aastal valiti Olga Eesti iluvõimlemise toimkonna liikmeks.

Tema kaksikõde Viktoria Bogdanova on samuti iluvõimleja, mõlemad valiti 2013. aastal maailma kauneimate iluvõimlejate hulka.

Viited
------

1. ↑  ERR (20.04.2014). "Olga Bogdanova tuli Eesti absoluutseks meistriks". *sport.err.ee*. Vaadatud 23.08.2020.
2. ↑  "Aasta parimaks võimlejaks nimetati Olga Bogdanova". *sport.err.ee*. 30.11.2014. Vaadatud 23.08.2020.
3. ↑  Delfi Sport (14.09.2015). "Kaks Eesti iluvõimlejat pääses MM-il 50 parema hulka". *sport.delfi.ee*. Vaadatud 23.08.2020.
4. ↑  Anu Säärits (15.04.2017). "Iluvõimlemise mitmevõistluses krooniti Eesti meistriks Olga Bogdanova". *sport.err.ee*. Vaadatud 23.08.2020.
5. ↑  "Eesti iluvõimlemise rühmkava jõudis esmakordselt EM-i finaali". *sport.err.ee*. 21.05.2017. Vaadatud 23.08.2020.
6. ↑  Delfi Sport (16.04.2018). "Pühapäeval selgusid iluvõimlemise Eesti karikavõitjad meistri- ja noorteklassis". *sport.delfi.ee*. Vaadatud 23.08.2020.
7. ↑  Delfi Sport (22.04.2018). "Eesti iluvõimlemise rühmkava rahvuskoondis esmakordselt MK-etapil kolmas". *sport.delfi.ee*. Vaadatud 23.08.2020.
8. ↑  "Bogdanova VK". 2021. Vaadatud 2021. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|vaadatud=` (juhend)
9. ↑  EEVL (2021). "Toimkonnad". Vaadatud 2021. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|vaadatud=` (juhend)
10. ↑  Iluvõimlejatest õed Viktoria ja Olga Bogdanova valiti maailma kauneimate naiste hulka, Buduaar, 12. oktoober 2013
**Elmar Einasto** (kuni 1935 **Elmar Eisenschmidt**; 18. november 1895 Vastse-Otepää vald, Tartumaa – 28. märts 1976 Tartu) oli eesti pedagoog ja koolijuht.

Ta õppis Hugo Treffneri Gümnaasiumi ettevalmistusklassis ja Tartu Õpetajate Seminari algkoolis, lõpetas aastal 1917 Tartu Õpetajate Seminari.

Ta töötas aastal 1917 (septembrist novembrini) Põltsamaa kõrgemas algkoolis õpetajana ning evakueerus kooliga Altaisse. Ta töötas aastatel 1918–1919 Beloglazovos (praeguse haldusjaotuse järgi Šipunovo rajoonis Altai krais) kõrgemas algkoolis õpetajana. Aastal 1919 oli ta Aleksandr Koltšaki armees garnisoni kirjutaja, olles samaaegselt Zmeinogorskis (praeguse haldusjaotuse järgi Altai krais) Õpetajate Seminaris õpetaja ja üldhariduskursustel lektor. Aastatel 1919–1920 oli ta punaarmeelasena Mongoolias, aastatel 1920–1921 Ust-Kamenogorskis (praegu Öskemen, Ida-Kasahstani oblasti keskus) kooliõpetaja, olles ühtlasi suvekursustel spordiinstruktor ja lektor. Ta korraldas Altai mägedes loodusteaduslikke ekspeditsioone ja korjas kohaliku botaanikaaia rajamiseks taimede seemneid.

Aastal 1921 naasis ta Eestisse ja tõi Tartu Ülikoolile 300 taimeliigi seemneid. Ta oli aastatel 1921–1925 õpetaja Tartu 3. algkoolis (1923–1924 ka Tartu puu- ja rauatööstuskoolis). Aastatel 1925–1940 oli ta Tartu 5. algkooli ja 1940–1941 Tartu 2. algkooli juhataja. Aastatel 1941–1944 töötas ta Tartu 7. algkoolis õpetajana. Aastatel 1944–1957 oli ta Tartu 5. mittetäieliku keskkooli direktor ja 1957–1958 Tartu 7. Keskkooli direktor.

Ta rakendas õppetöös iseseisva töö meetodeid, korraldas matku ja ekskursioone (peamiselt Lõuna-Eestis). Ta osales koguteoste "Tartumaa" (Tartu 1925) ja "Valgamaa" (Tartu 1932) originaalainese kogumises.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa Eva Ellinori ema Anna Lammas oli eesti progümnaasiumiõpetaja ja koolijuht. 

Poeg Jaan Einasto on astrofüüsik, poeg Rein Einasto on geoloog, tütar Kersti Sumera on pianist ja muusikapedagoog.

Välislingid
-----------

*
**Olga Harriet Aae** (sünninimi **Olga Harriet Rasmussen**; 20. august 1877 Ordrup – 20. detsember 1965) oli taani kunstnik.

Tema vanemad olid hulgikaupmees Carl Christian Rasmussen ja Anna Nicoline Schou. 

Ta viibis 1897–1900 Saksamaal (Düsseldorfi Kunstiakadeemias professor Stummeli juures), 1905–1906 koos abikaasaga Itaalias ja Pariisis, suvel 1922 ja 1932 Londonis, 1924–1925 Ronge stipendiumiga Inglismaal, Prantsusmaal ja Itaalias ning 1929–1931 Itaalias. 

Aastatel 1901–1905 õppis ta Kopenhaagenis Harald Fossi käe all. Suviti maalis ta Fossi käe all vabas õhus.

Aastatel 1920–1923 töötas ta maalijana Kuninglikus Portselanivabrikus. 

Tal olid isikunäitused Århusis, Horsensis, Odenses ja Kopenhaagenis. Aastal 1942 olid tema tööd Johan Hanseni akvarellioksjonil.

Looming
-------

Ta maalis lilli ja maastikke, peamiselt akvarelle. 

Harald Fossi kaudu sai ta mõjutusi Vilhelm Kyhnilt ja P. C. Skovgaardilt. 

Tema teoste seas on neli akvarellmaastiku Itaaliast (varem Johan Hanseni kogus) ja akvarellid (Kopenhaagenis Meditsiiniajaloo Muuseumis).

Isiklikku
---------

15. aprillil 1905 abiellus ta Frederiksbergis maalikunstnik Arvid Aaega.

Viited
------

1. ↑  Weilbachi kunstnikeleksikon

Välislingid
-----------

* Taani kunstiindeks ja Weilbachi kunstnikeleksikon
* Weilbachi kunstnikeleksikon
* Punaste ja kollaste lilledega põõsas. 1910.
* Köögiinterjöör kanadega. 1925.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Belgia vallast; baltisaksa aadlisuguvõsa kohta vaata Brackel.* |

---

**Brakel** on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis.

Asulad
------

1970. ja 1977. aastal toimunud liitumiste ja ümberkorralduste järel jaguneb Brakel järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks: 

| # | Nimi | Pindala(km²) | Elanikke(01/01/2001) |
| --- | --- | --- | --- |
| I | Brakel |   |   |
| II | Elst |   |   |
| III | Everbeek |   |   |
| IV | Michelbeke | 4,06 | 902 |
| V | Nederbrakel |   |   |
| VI | Opbrakel |   |   |
| VII | Zegelsem |   |   |
| VIII | Parike |   |   |
| IX | Sint-Maria-Oudenhove\* |   |   |
|

\*Osaliselt

* 
* 
* 
* 
* Sint-Apolloniakerk, ElstSint-Apolloniakerk, Elst

Viited
------

1. ↑  Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

 Brakel – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (hollandi keeles)
* Website van Toerisme Oost-Vlaanderen (hollandi keeles)

Ida-Flandria provintsi vallad

Aalst | Aalter | Assenede | Berlare | Beveren | Brakel | Buggenhout | De Pinte | Deinze | Denderleeuw | Dendermonde | Destelbergen | Eeklo | Erpe-Mere | Evergem | Gavere | Gent | Geraardsbergen | Haaltert | Hamme | Herzele | Horebeke | Kaprijke | Kluisbergen | Knesselare | Kruibeke | Kruishoutem | Laarne | Lebbeke | Lede | Lierde | Lochristi | Lokeren | Lovendegem | Maarkedal | Maldegem | Melle | Merelbeke | Moerbeke | Nazareth | Nevele | Ninove | Oosterzele | Oudenaarde | Ronse | Sint-Gillis-Waas | Sint-Laureins | Sint-Lievens-Houtem | Sint-Martens-Latem | Sint-Niklaas | Stekene | Temse | Waarschoot | Waasmunster | Wachtebeke | Wetteren | Wichelen | Wortegem-Petegem | Zele | Zelzate | Zingem | Zomergem | Zottegem | Zulte | Zwalm
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Rootsi peaministrist, 16. sajandi Rootsi riigitegelase kohta vaata Jöran Persson* |

---

Göran Persson (keskel)
**Hans Göran Persson** (sündinud 20. jaanuaril 1949 Södermanlandi läänis Vingåkeris) on Rootsi poliitik, aastatel 1996–2007 Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei esimees ja 1996–2006 Rootsi peaminister.

Töölisklassi perekonnast pärit Göran Persson asus õppima Örebro kolledžisse sotsioloogiat ja politoloogiat, kuid lahkus sealt 1971. aastal õppeasutust lõpetamata. Aastal 2005 anti talle vaatamata lõpetamata kõrgharidusele Örebro Ülikooli audoktori kraad meditsiini alal.

Poliitikas on Persson osalenud juba 1970. aastate algusest. Aastatel 1972–1975 kuulus ta Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Noorteühenduse juhatusse. Hiljem oli ta tegev munitsipaalpoliitikuna Katrineholmi vallas ja loobus 1979 isegi parlamendiliikme kohast, et jätkata tegevust Katrineholmis.

Aastatel 1989–1991 oli Göran Persson Ingvar Carlssoni valitsuses koolide minister ja 1994–1996 rahandusminister. Pärast Carlssoni pensionile minekut valiti Persson Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Partei uueks esimeheks ja 22. märtsil 1996 kinnitas parlament ta ühtlasi riigi uueks peaministriks.

Aastal 1998 toimunud parlamendivalimistel kaotasid sotsiaaldemokraadid kõvasti hääli, saavutades vaid 36,4% valijate toetuste. Teiste vasakpoolsete parteide toel õnnestus Perssoni valitsuskoalitsioonil siiski püsima jääda. Järgmistel valimistel parandasid sotsiaaldemokraadid oma valimistulemust, kuid ei moodustanud koalitsiooni, vaid jätkasid vähemusvalitsuses.

Perssoni valitsus langes 2006. aasta parlamendivalimiste järel. 17. septembril 2006 toimunud valimistel kogusid sotsiaaldemokraadid küll kõige enam kohti parlamendis, kuid tervikuna jäi vasakpoolsete parteide valimisliidu tulemus nõrgemaks parempoolsete parteide tulemusest.

5. oktoobril 2006 kinnitas Rootsi parlament riigi uueks peaministriks Moderaatide partei liidri Fredrik Reinfeldti. Perssoni enam kui kümme aastat kestnud valitsusaeg oli lõppenud.

Göran Persson teatas, et 2007. aastal lahkub ta ka Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Partei esimehe ametikohalt. 17. märtsil 2007 valitigi tema asemel partei uueks esimeheks Mona Sahlin.

Tunnustus
---------

* 2011 Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Göran Persson on aastast 2003 abielus Anitra Steeniga. See on tema kolmas abielu. Aastatel 1978–1995 oli ta abielus Gunnel Claessoniga, kellega tal on kaks tütart. Tema teine abikaasa oli Annika Barthine (abielu kestis 1995–2002).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Ingvar Carlsson** | **Rootsi peaminister**1996–2006 | Järgnev**Fredrik Reinfeldt** |
**Elmar Arak** (28. jaanuar 1938 – 23. jaanuar 2018) oli eesti proviisor.

Arak lõpetas 1962. aastal Tartu Riikliku Ülikooli proviisorina. 1980. aastal kaitses ta kandidaadikraadi farmatseutilise keemia ja farmakognoosia alal Leningradi Keemia ja Farmaatsia Instituudis (väitekiri "Химико-фармакогностическое изучение ромашки аптечной, выращиваемой в Эстонской ССР").

Pärast ülikooli lõpetamist rajas ja juhatas ta Apteekide Peavalitsuse Tartu Kontrollanalüüsi Laboratooriumi (1963–1979). 1980. aastast töötas ta Tartu Ülikoolis eri ametikohtadel assistendist professorini (assistent 1979–1981, vanemõpetaja 1981–1986, dotsent 1986–1992, professor 1992–1997, dotsent 1997–2003, spetsialist 2003–2018).

Elmar Arak juhendas kolm doktoritööd (Katrin Pudersell 2006, Heidi Annuk 2002, Ain Raal 1989) ja mitmeid magistritöid, avaldas ligi 30 rahvusvahelist teadusartiklit ja arvukalt teadustöid. Ta oli farmaatsia instituudi farmakognoosia ja farmaatsia organisatsiooni õppetooli hoidja, algatas ravimtaimede katsebaasi, Tartu Ülikooli apteegi ja ajakirja Eesti Rohuteadlane taastamise ning osales farmaatsiat puudutavate seotud eelnõude väljatöötamises ja otsustuskogude töös. 

Arak oli Eesti Farmaatsia Seltsi esimees (1986–1992) ja auliige.

Tunnustus
---------

* 2003 Tartu Ülikooli medal

* 2013 Tartu Ülikooli aumärk

Välislingid
-----------

* IN MEMORIAM. Emeriitdotsent Elmar Arak UT, 25. jaanuar 2018
* Elmar Arak ETISes

Viited
------

1. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 5.12.2022.
2. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 8.12.2022.
Brady Skjei (2019)
**Brady Skjei** (sündinud 26. märtsil 1994 Lakeville'is, Minnesotas) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Carolina Hurricanes.

Aastatel 2010–2012 mängis Skjei noorteliigas United States Hockey League. Aastatel 2012–2015 mängis ta Minnesota Ülikooli jäähokimeeskonnas.

2012. aastal valis New York Rangers ta NHL-i *draft* '​is 28. valikuna. Rangersiga sõlmis ta lepingu 2015. aasta aprillis. Seejärel debüteeris ta hooaja 2014/15 lõpus American Hockey League'is (AHL) Rangersi tütarklubis Hartford Wolf Pack. Seal mängis ta ka suurema osa hooajast 2015/16. 2015/16. põhihooajal sai Skjei NHL-is kirja oma esimesed seitse mängu. Alates hooajast 2016/17 kuulus Skjei Rangersi põhikoosseisu. 11. detsembril 2016 lõi ta mängus New Jersey Devilsi vastu oma esimese värava NHL-is. Hooajal 2016/17 sai Skjei NHL-is kirja viis väravat ja 34 väravasöötu ning valiti NHL-i hooaja uustulnukate sümboolsesse koosseisu.

2020. aasta veebruaris kaubeldi SKjei Rangersist Carolina Hurricanesi.

2012. aastal tuli Skjei USA kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks. USA jäähokikoondise koosseisus on ta osalenud 2016. 2017. ja 2019. aasta maailmameistrivõistlustel.

Skjei on Norra päritolu.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 23.5.2023)
2. ↑  "Canes Acquire Brady Skjei From Rangers". *Carolina Hurricanes*. Originaali arhiivikoopia seisuga 25. veebruar 2020. Vaadatud 24. veebruaril 2020.
3. ↑  American, The Norwegian (30. oktoober 2017). "Spotlight on Brady Skjei". *The Norwegian American*.

Välislingid
-----------

* Brady Skjei NHL.com lehel
* Brady Skjei hockeydb.com lehel

| * v
* r
Carolina Hurricanes |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Frederik Andersen **·** Pjotr Kotšetkov **·** Antti Raanta |
| 
**Kaitsjad**: Brent Burns **·** Jalen Chatfield **·** Dylan Coghlan **·** Calvin de Haan **·** Jake Gardiner **·** Shayne Gostisbehere **·** Brett Pesce **·** Brady Skjei **·** Jaccob Slavin |
| 
**Ründajad**: Sebastian Aho **·** Jesper Fast **·** Seth Jarvis **·** Ondřej Kaše **·** Jesperi Kotkaniemi **·** Jordan Martinook **·** Martin Necas **·** Stefan Noesen **·** Max Pacioretty **·** Jesse Puljujärvi **·** Jordan Staal **·** Paul Stastny **·** Derek Stepan **·** Andrei Svetšnikov **·** Teuvo Teräväinen |
|  Juunioride ja kuni 23-aastaste suusaalade maailmameistrivõistlused 
 |
| --- |
| 2010 – **2011** – 2012 |
| 25.–31. jaanuar 2010Eesti Otepää, Eesti |

**Juunioride põhja suusaalade 2011. aasta maailmameistrivõistlused** olid **35.** juunioride suusaalade maailmameistrivõistlused ja **kuuendad kuni 23-aastaste suusaalade maailmameistrivõistlused**, mis toimusid Eestis Otepääl 25.–31. jaanuaril. Võistlustel osalesid 38 riigi sportlased. Võistlustel toimus 21 võistlust kolmel spordialal: suusahüpped, murdmaasuusatamine ja kahevõistlus. Võistlused suusahüpetes ja kahevõistluses toimusid Tehvandi mäel (K90) Tehvandi spordikeskuses. Enim medaleid võitis Norra (6 kulda, 7 hõbedat, 5 pronksi).

Medalitabel
-----------

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Koht | Riik | **Kuld** | **Hõbe** | **Pronks** | Kokku |
| 1. |  Norra | 6 | 7 | 5 | 18 |
| 2. |  Venemaa | 3 | 6 | 3 | 12 |
| 3. |  Saksamaa | 3 | 3 | 2 | 8 |
| 4. |  Soome | 2 | 0 | 4 | 6 |
| 5. |  Sloveenia | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 6. |  Austria | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 7. |  Bulgaaria | 1 | 0 | 0 | 1 |
|  |  Prantsusmaa | 1 | 0 | 0 | 1 |
|  |  Kanada | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 10. |  Eesti | 0 | 0 | 3 | 3 |
| 11. |  Jaapan | 0 | 0 | 1 | 1 |
|  |  Rootsi | 0 | 0 | 1 | 1 |
**Olga Medvedtseva** (neiupõlvenimi **Põljova**; sündinud 7. juulil 1975 Krasnojarskis) on Venemaa laskesuusataja. Olümpiavõitja (2002) ja kuuekordne maailmameister. Lisaks teatesõidus saavutatud tiitlitele on Olga Medvedtseva maailmameister ka individuaaldistantsil (2004).

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

2002 Ameerika Ühendriigid Salt Lake Citys

* Kuld **olümpiavõitja** 10 km jälitussõidus
* Pronks pronksmedal 4×7,5 km teatesõidus

2010 Kanada Vancouveris

* Kuld **olümpiavõitja** 4×6 km teatesõidus

### Maailmameistrivõistlustel

* 2000 Norra Oslos
	+ Kuld **maailmameister** 4×7,5 km teatesõidus
* 2001**Sloveenia Pokljukas** 
	+ Kuld **maailmameister** 4×7,5 km teatesõidus
* 2004 **Saksamaa Oberhofis**
	+ Kuld **maailmameister** 15 km tavadistantsil
	+ Hõbe hõbemedal 4×7,5 km teatesõidus
* 2005**Austria Hochfilzenis/Venemaa Hantõ-Mansiiskis** 
	+ Kuld **maailmameister** 4×7,5 km teatesõidus
	+ Kuld **maailmameister** 3×6 km segateatesõidus
	+ Pronks pronksmedal 12,5 km ühisstardiga sõidus
* 2009 Lõuna-Korea Pyeongchangis
	+ Kuld **maailmameister** 4×6 km teatesõidus

Dopinguskandaal
---------------

Torino 2006. aasta taliolümpiamängudel 15 km pikkusel distantsil hõbemedali võitnud Olga Põljova põrus dopingukontrollis. 16. veebruaril 2006 kinnitas Rahvusvaheline Olümpiakomitee, et Põljova mõlemad dopinguproovid osutusid positiivseks. Ta eemaldati mängudelt ning medal võeti ära. Seega sai venelanna Svetlana Išmuratova järel hõbemedali sakslanna Martina Glagow ja pronksi teine venelanna Albina Ahhatova.

Isiklikku
---------

Olga Medvedtseva on 163 pikk ja kaalub 55 kg.
**Olga Kosmina-Lõsjuk** (sündinud 26. veebruaril 1978) on Eesti võistlustantsija, neljakordne Eesti meister Ladina-Ameerika tantsudes.

Olga hakkas tantsimisega tegelema 9-aastaselt Tallinna Mereklubis.

Tantsupartnereid on tal kokku olnud kaheksa.
Aastatel 1993–1998 oli Olga partner Eduard Korotin, kellega tuldi kahel korral Eesti meistriks Ladina-Ameerika tantsudes ning ühel korral 10-tantsus.

Pärast paari Korotin-Kosmina lahkuminemist läks Olga tantsima Revalia Tantsukooli, kus ta tantsis kaheksa aasta jooksul kahe Leedu partneri, ühe Soome partneri ja ühe Poola partneriga, esindades seejuures Eestit. Leidmata Eestist sobivat tantsupartnerit, tuli Olgal elada ja treenida mitmes välisriigis.

Mais 2005 võistles Olga viimati amatööride ehk täiskasvanute vanuseklassis ning pärast seda hakkas elukutseliseks tantsijaks.

Praegu läbib Olga Eesti Tantsuõpetajate Liidu tantsuspordi treeneri koolitust standard- ja Ladina-Ameerika tantsudes[*viide?*].

Alates 2003. aastast töötab ta Revalia Tantsukoolis Ladina-Ameerika tantsude abitreenerina.

Saavutusi
---------

* Neljakordne Eesti meister Ladina-Ameerika tantsudes, täiskasvanute vanuseklassis
* neljakordne hõbemedali omanik Eesti Meistrivõistlustel Ladina-Ameerika tantsudes
* mitmete rahvusvaheliste tantsuvõistluste võitja
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib romaanist; filmi kohta vaata artiklit Gösta Berlingi saaga (film)* |

---

"**Gösta Berlingi saaga**" on rootsi kirjaniku Selma Lagerlöfi esimene romaan. Teos ilmus 1891. aastal, kui Selma Lagerlöf töötas õpetajana, ning on tema kodulääni lugu nii tegelikkuses, legendides ja muistendites kui ka autori mõttekujutuses. Teoses on maagilise realismi sugemeid.

Sisu
----

Tegevus toimub 1820ndatel – ajal, mil Rootsi aadelkonnas ilmnesid esimesed lagunemise märgid. Aadlikud, kel polnud äritaipu, hakkasid ühtäkki vaeseks jääma. Teos käsitleb Värmlandi saaga- ja legendimaailma, olles kooskõlas ajastuga, kus hiilguse kadumisest hoolimata elati lõbusalt ja seiklusjanuliselt. Gösta Berling on hea väljanägemisega pastor, kes kaotab joomise pärast töö. Gösta joob kõrtsis maha jahukoti, mis tema kitsi ja karmi käega tütart oli aidanud. Süümepiinad viivad ta enesetapumõtetele, kuid Gösta päästab majaproua ja maagikaevanduste omaniku Ekeby, kes paigutab ta oma mõisa "kavaleritiiba". Sealt algabki saaga.

Ekebyl on kokku 12 kavaleri – karile jooksnud eludega inimesed, keda majaproua oma armust üleval peab. Autori käsitluses muutuvad need mehed legendaarseteks tegelasteks, kes teevad Varmländi elu huvitavamaks, lõbusamaks ja salapärasemaks. Siin kohtab endisi sõjaväelasi, hiiglasekasvu sakslast – leebet ja vaga meest, kes püüab "selle ilma jaoks liiga hea" olla, muusikut, kes igatseb koju ja sinna saades sealt kohe tagasi põgeneb. Kõik on julged mehed, kuid keegi ei viitsi tööd teha ega raha koguda. Ilma nende laulu ja pillimänguta ei oleks õiget hoogu ei küla-, pulma- ega juubelipidudel.

Gösta on kavaleridest kõige kavalam, leidlikum ja ilusam. Tema võluvale jutule pole kellelgi midagi vastu panna. Gösta elu koosneb seiklustest ja elamustest. Ta on alati valmis aitama, kuid mitte kunagi valmis ennast tüdrukuga siduma. Gösta on romantiline tegelaskuju, keda võib võrrelda nii Don Quijote'i kui ka Peer Gyntiga.
|  |
| --- |
|  **Sõudmine** |
|  |
| Riik |  | Eesti |
| 13. koht | 1936 | Ühepaat |

**Elmar Korko** (26. jaanuar (vkj) / 8. veebruar 1908 Tartu – 10. juuli 1941 Tartu) oli Eesti sõudja ja jääpallur ning politseinik ja kaitseliitlane. 

Lõpetas 1928. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi. 

Mõrvati koos abikaasa Enega Tartus Suvesõja ajal ujula juures vahetult enne Vabadussilla õhkulaskmist, kui Emajõe vasak kallas oli jäänud Tartu ülestõusu aegu Nõukogude poole kätte.

### Sport

Sportima hakkas ta Tartu Kalevis. Alates 1922. aastast harrastas spordiklubis Taara sõudmist. Tuli 1932. aastal jääpalli Eesti meistrivõistlustel Tartu Kalevi meeskonnas 2. kohale.

1936. aastal oli ta Berliini suveolümpiamängude sõudevõistlustel ühepaadil eelsõidus ja lohutussõidus kolmas, kokkuvõttes 13. kohal. 

Tegutses kergejõustiku-, ujumis-, maadlus- ja poksivõistlustel kohtunikuna. Töötas Kaitseliidu Tartu maleva staabis kirjutajana ja teenis politseis. Kergejõustiklasena saavutas parimaid tulemusi jooksus: 1500 m 4.20,0 ja 3000 m 9.29,5 (1928).

Tunnustus
---------

* 1938, 24. veebruar Kotkaristi kuldrist

Viited
------

1. ↑  
	* "Sportlase Elmar Korko ja ta naise mõrvariks oli Tartu poksija Evald Lukkin, kes punaste tulekul läks miilitsa teenistusse ja hiljem hävituspataljoni. Ta oli üks sadistlikumaid terroriste. Korkode laibad lebasid tänaval". Vaba Eesti Sõna nr 28, 16. juuli 1981. Lk 5
2. ↑  Eesti Vabariigi teenetemärkide kavalerid

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Elmar Korko sporditulemused
* Elmar Korko veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
* Haud Tartu Maarja kalmistul
Olga Ljubimova (2020)
**Olga Ljubimova** (vene keeles *Ольга Борисовна Любимова*; sündinud 31. detsembril 1980 Moskvas) on Venemaa teatriteadlane, ajakirjanik ja poliitik. Ta on 21. jaanuarist 2020 Venemaa kultuuriminister.

Ta lõpetas Moskva 1234. Keskkooli. Ta on õppinud Moskva Riikliku Ülikooli ajakirjandusteaduskonnas. Ta lõpetas teatriteadlasena Venemaa Teatrikunsti Akadeemia. Moskva ülikoolis õppimise ajal oli ta praktikal telekanalites Ren TV ja ТВЦ ning raadiojaamades "Наше радио" ja "Радио Рокс". 

Ta on töötanud mitmetes telekanalites. Ta on teinud saateid "*Vzgljad*" "**Православный календарь**" (Õigeusu kalender) ja teisi.

Ta on 21. jaanuarist 2020 Venemaa kultuuriminister.

Isiklikku
---------

Ta on abielus teleajakirjanik Jevgeni Baranoviga, neil on poeg ja tütar. Tema isa on teatriteadlane ja pedagoog Boriss Ljubimov, ema oli näitleja ja teatriteadlane Maria Šveburovitš (1949–2018). Vanaisa oli tõlkija ja memuaaride autor Nikolai Ljubimov (1912–1992), vanaisa emapoolne vanaisa oli Vologda kuberner Mihhail Kormilitsõn, vanavanaisa Rjazani kuberner Nikolai Boldarev.
**Valga–Koikküla raudteelõik** oli 1923. aastal ehitatud kitsarööpmeline raudteelõik Valga ja Koikküla vahel Valga-Gulbene raudteel.

Ajalugu
-------

Valga-Koikküla-Mõniste raudtee
Koikküla jaam 20. sajandi alguses
Raudteesild Valga–Koikküla liinil
Esimene kitsarööpmeline raudteeliin Liivimaa kubermangus Valga ja Gulbene vahel rajati juba Venemaa keisririigi ajal.
Pärast Eesti ja Läti iseseisvumist ning riikidevahelise riigipiiri ja piiriületusrežiimi kehtestamist otsustas Eesti riik ehitada uue raudteelõigu mööda Eesti Vabariigi territooriumi. 

Enne Valga–Koikküla raudteelõigu valmimist sõitis rong Valgast Koikülla Lätis paikneva Žultini raudteejaama kaudu. Valga–Koikküla raudteelõigule tehti Eestisse uus peatus – Kaagjärve.

Eesti Vabariigi territooriumil Valgast - Koikküla - Laanemetsa - Taheva - Hargla - Mõnisteni kulgenud 39 km pikkune raudteeharu jätkus Läti Vabariigi territooriumil ning koos Ape ja Alūksne raudteejaamaga moodustas 47 km pikkuse rahvusvahelise Valga–Gulbene raudtee.

### Ühendus Pärnuga

Valga–Koikküla raudteelõik oli ühenduses Valga–Ruhja–Pärnu raudteega. Seegi raudteelõik läbis Läti territooriumit, mistõttu 1939. aastal alustati ka Abja–Tõrva–Valga raudteeliini ehitust.

Ehitusandmed
------------

* Maad võõrandati üldjuhul 25 m laiuse ribana, kuid jaamade ümbruses ja kraavide kaevamiseks ka laiemalt.
* Kokku lubati rajada kuni 35 ülesõitu.
* Lõigul oli 17 puust silda, millest pikim oli 32 meetrit.
* Rajati viadukt laiarööpmelisele Valga–Petseri raudteele.
* Ehitati Kaagjärve jaamahoone ja 3 elamut.

Vaata ka
--------

* Valga–Mõniste–Ape–Aluksne–Gulbene raudtee
* Kitsarööpmeline raudtee Eestis

Viited
------

1. ↑  Mulgi Raudtee 1897–1973 www.mulgirailway.com
2. ↑  Mehis Helme. *Eesti kitsarööpmelised raudteed 1896–1996*, Tallinn 1996, ISBN 9985-60-248-X, lk 126

Välislingid
-----------

* Endised kitsarööpmelised raudtee liinid > Valga - Mõniste - Aluksne
***Brahmaloka*** (sanskriti ja paali keeles ‘brahmade maailm’) on mõiste budismis, millega budistlikus kosmoloogias ja mütoloogias viidatakse brahmade ehk kõrgemate jumalate ehk deevade maailmale ehk nende asupaigale (sanskriti keeles ka *devaloka*). 

Brahmalokas on puhaste vormide, kujude ehk kehade vald (paali keeles *rūpaloka*) ja kujudeta ehk kehatu vald (*arūpaloka*) ning need on vastavuses teadvusseisundite ehk jhanadega.

 *Pikemalt artiklis Dhyāna*
***Brahmaloka*** kitsamas mõttes on budistlikus kosmoloogias kolm olekut kujude vallas ehk puhaste vormide olus.

 *Pikemalt artiklis Budistlik kosmoloogia*
Theravaada järgi on kujude vallas kuusteist erinevat olekut ning kõrgeim neist on *Akaniṣṭa*. 

Vadžrajaana mütoloogias peetakse *Akaniṣṭa*t üldse kõige kõrgemaks olekuks, mis asetseb kujudeta valla kohal ning kus viibib ürgbuda. 

Jumalaid, kes asuvad *brahmaloka*s, nimetatakse brahmadeks või brahmaihuga jumalusteks (sanskriti keeles *brahmakāyikā-devatā*). Budistlikus mütoloogias alluvad ka brahmad teo ja teovilja ehk karma seadusele.

Viited
------

1. ↑  Ida mõtteloo leksikon: Brahmaloka
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib ajaloolisest maakonnast; praeguse maakonna kohta vaata artiklit Valga maakond.* |

---

**Valgamaa** on ajalooline maakond, mis paiknes Liivimaa kubermangus, enamjaolt praeguse Läti aladel ja oli valdavalt lätikeelne. Vaid Valga linn koos lähiümbrusega ning mõned väikesed alad Sooru ja Paju ümbruskonnas kuuluvad praegu Eestile (olid 20. sajandi alguses eesti-läti segaasustusega).

Valga kreis
-----------

Venemaa keisririigi Liivimaa kubermangu Valga kreis
 *Pikemalt artiklis Valga kreis*
Valga maakond (ehk Valga kreis) (saksa keeles *Walksche Kreis*; vene keeles *Валкский уезд*, läti keeles *Valkas apriņķis*) moodustati 3. juulil 1783. aastal Katariina II otsusega Riia ja Võnnu/Cēsise kreisi osadest. Maakonna 11 kihelkonnast 9 asus täies mahus Läti alal. Vaid kahe kihelkonna – Luke ja Härgmäe – väikesed tükid ulatusid praegusele Eesti alale.
Valgamaa 11 kihelkonda olid järgmised:

* Koivaliina (saksa *Adsel*; läti *Gaujienas draudze*)
* Härgmäe (*Ermes*; *Ērģemes draudze*)
* Luke (*Luhde*; *Lugažu draudze*)
* Aluliina (*Marienburg*; *Alūksnes draudze*) (filiaal *Seltinghof* *Zeltiņmuižas draudze*)
* Apekalns (*Oppekaln*; *Apukalna draudze*)
* Palsmane-Aumeisteri (*Palzmar-Serbigal*; *Palsmanes un Aumeistera draudze*)
* Gulbene (*Schwanenburg*; *Gulbenes draudze*) (filiaal *Aahof*; *Lejasciema draudze*)
* Smiltene (*Smilten*; *Smiltenes draudze*)
* Tirza-Velēna (*Tirzen-Wellan*; *Tirza-Velēnas draudze*)
* Trikāta (*Trikaten*; *Trikātes draudze*)
* Ēvele (*Wolfahrt*; *Ēveles draudze*).

Valga maakond
-------------

 *Pikemalt artiklis Valga maakond#Lähiajalugu*
Eesti ja Läti iseseisvumise järel, 1920. aastal, mil piir Eesti ja Läti rahvusriikide vahel oli kindlaks määratud, loodi 6. septembril Eesti poolele praktiliselt uus Valga maakond. Vaid Valga linn koos tühise ümbrusega pärines selles vanast, peamiselt lätikeelsest Valga maakonnast. Ülejäänud maakond moodustati Tartumaa, Viljandimaa ja Võrumaa Valga-lähedastest osadest (Sangaste kihelkond, Helme kihelkond, Karula kihelkond jt).

  

Valgamaa piirkond, 1954. aastal

Valga rajoon
------------

 *Pikemalt artiklis Valga rajoon*
Valga maakond kaotati 1950. aastal, kui Eesti haldusjaotuse üksusteks said rajoonid. Praeguse Valga maakonna piirid erinevad ka 1920. aastate piiridest.

Vaata ka
--------

* Valga rajoon
* Valka rajoon

Viited
------

1. ↑  Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 271-282
2. ↑  Heinrich von Hagemeister: *Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Teil 1*, 1836, lk 242-296
3. ↑  määrus Valga maakonna maa-ala kindlaksmääramise kohta, Rahvusarhiiv

Välislingid
-----------

* Maakonna ajaloost Valga muuseumi lehel
* Jakob Benjamin Fischer: Versuch einer Naturgeschichte von Livland, 1791 (Valga Kreisi geograafiast) lk 67-71 (saksa k.)

Eesti Vabariigi maakonnad kahe maailmasõja vahelisel ajal

Harjumaa **·** Järvamaa **·** Läänemaa **·** Petserimaa **·** Pärnumaa **·** Saaremaa **·** Tartumaa **·** Valgamaa **·** Viljandimaa **·** Virumaa **·** Võrumaa
Brady Austin (2018)
**Brady Austin** (sündinud 16. juunil 1993 Bobcaygeonis, Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Saksamaa kõrgliigaklubis Kölner Haie.

Aastatel 2009–2014 mängis ta Ontario Hockey League'is, esmalt kaks hooaega Erie Ottersis, seejärel kaks hooaega Belleville Bullsis ja lõpuks viimane hooaeg London Knightsis.

2012. aastal valis Buffalo Sabres ta NHL-i *draft* '​is 192. valikuna. 2014. aasta mais sõlmis ta Sabresiga kolmeaastase lepingu. Hooajal 2014–15 asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Sabresi tütarklubis Rochester Americans. NHL-is tegi ta debüüdi 20. märtsil 2017 mängus Detroit Red Wingsi vastu. Pärast seda osales ta NHL-is veel neljas mängus. Hooajal 2017/18 mängis ta AHL-i klubis Cleveland Monsters ning valiti 2018. aastal AHL-i tähtede mängule.

Hooaja 2018/19 alguses asus ta mängima AHL-i klubis Stockton Heat. 2018. aasta detsembris sõlmis ta lepingu Taani kõrgliigaklubiga Esbjerg Energy.

Hooajal 2019/20 mängis ta Tšehhi kõrgliigaklubis Kladno Rytíři ning oli sel hooajal Tšehhi kõrgliigas resultatiivseim kaitsemängija (18+25). 2020. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu KHL-i klubiga Nižni Novgorodi Torpedo. 2021. aasta juulis liitus ta Soome kõrgliigaklubiga Tappara, kellega tuli hooajal 2021/22 Soome meistriks.

2022. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Kölner Haiega.

Viited
------

1. ↑  "Sidste skud i bøssen hos Energy: Ottende udlænding hentes ind". jv.dk. 2.12.2018. Vaadatud 29.4.2022
2. ↑  "ЛУЧШИЙ ЗАЩИТНИК ЧЕШСКОЙ ЭКСТРАЛИГИ ПОПОЛНИЛ «ТОРПЕДО»". hctorpedo.ru. 18.5.2020. Vaadatud 29.4.2020

Välislingid
-----------

* Brady Austin NHL.com lehel
* Brady Austin hockeydb.com lehel
Aserbaidžaani NSV lipp 1952–1991
Lipp aastatel 1921–1922
Lipp aastatel 1937–1940
Lipp aastatel 1940–1952
**Aserbaidžaani NSV lipp** oli 1920–1922 Punaarmee vallutatud Aserbaidžaani aladel moodustatud Aserbaidžaani NSV lipp, 1922–1936 Taga-Kaukaasia SFNV ja 1936–1991 NSV Liidu haldusüksuse Aserbaidžaani NSV lipp.

Esimene lipp loodi 1921. aastal. See oli põhivärvilt punane ning vardapoolses ülanurgas oli roheline ristkülik, mis moodustas lipu pikkusest ja kõrgusest poole. Rohelisel olid kuldsed tähed "А.С.С.Р.".

14. märtsil 1925 kasutusele võetud lipu põhivärv oli ka punane, aga sellel oli vardapoolses ülanurgas kuldsed ristatud sirp ja vasar, nende kohal aga kuusirp, mille sees oli punane kuldse äärisega viisnurkne täht. Embleemist lehvi poole jäid aga kuldsete ladina ja araabia tähtedega kirjutatud lühend "ANSV" (Aserbaidžaani Nõukogude Sotsialistlik Vabariik). 1931. aastal võeti lipult araabia tähed ja jäid ainult ladina tähed "A.S.Ş.C.".

1937. aastal kaotati lipult kuusirp ja viisnurk, tähed aga paigutati sirbi ja vasara alla, ning muudeti "AzSSR"-iks, 1940. aastal omakorda "АзССР".

7. oktoobril 1952 sai Aserbaidžaani NSV endale uue lipu, see oli punane kangas, mille alaserva oli paigutatud sinine horisontaalne laid, ning vardapoolses ülanurgas olid kuldsed sirbi ja vasara kujutised, nende kohal aga punane kuldse äärisega viisnurkne täht. Sinine sümboliseeris Kaspia merd. Lipp oli kasutusel Aserbaidžaani iseseisvumiseni, 5. novembrini 1991.

Vaata ka
--------

* Aserbaidžaani NSV hümn
* Aserbaidžaani NSV vapp
* Aserbaidžaani lipp
Asend nr 69
**Asend nr 69** on kahepoolset oraalseksi võimaldavate seksiasendite rühm. Partnerid kehad asetsevad vastupidistes suundades ning on teineteise poole pööratud. Kumbki partner stimuleerib suuga teise suguelundeid.

Heteroseksuaalse vahekorra puhul toimub üheaegselt *fellatio* ja *cunnilingus*. Lesbilise vahekorra puhul toimub mõlemapoolne *cunnilingus* ning geide puhul mõlemapoolne *fellatio*.

Asendi nr 69 nimetus tuleneb numbrite 6 ja 9 kujust, mis kõrvuti asetatuna võivad meenutada partnerite vastavat asendit.

Asendi nr 69 puhul on tavaliselt naine peal või mõlemad partnerid on kõrvuti külili[*viide?*]. Variant, kus naine on all, on küll võimalik, aga naise jaoks ebamugav, sest lisaks sellele, et mehe kaal on harilikult naise omast suurem, segab teda vähene võimalus piirata või kontrollida mehe suguorgani liikumist[*viide?*].

Selle asendi jaoks peavad mõlemad partnerid olema enam-vähem ühepikkused, muidu võib see olla ebameeldiv[*viide?*].

Hoolimata positsiooni võrdlemisi suurest tuntusest kasutatakse seda vähe. Vastastikused hellitused juhivad partnerite tähelepanu kõrvale ega lase keskenduda rahulduse saamisele ega partneri rahuldamisele. Sellepärast kasutatakse seda sagedamini eelmänguna.

Viited
------

1. ↑  Alex Comfort. "Радости секса". Jekaterinburg, kirjastus Litur 2003, lk 336. ISBN 5-89648-138-1 (vene keeles)
Sõru sadama panoraam
Anna
Ernst Jaaksoni nimeline mootorpurjelaev Alar
**Sõru sadam** on väikesadam Hiiumaal Pärna külas. Asub Soela väina ääres. Sadama nimi tuleneb naaberküla nimest.

Sadama koordinaadid on 58° 41′ 0″ N, 22° 31′ 0″ E.

Sõru sadamast viib laevatee Saaremaale Triigi sadamasse. Regulaarreise alustati 19. mail 1999.

Sõru sadam on Hiiumaal 1939 ehitatud kolmemastilise purjelaeva Alar kodusadam.

Ühendus Hoia Eesti Merd tunnistas Sõru sadama 1999. aasta parimaks väikesadamaks.[*viide?*]

2006. aastal lõppesid sadamas mitu aastat kestnud ehitustööd, mille käigus sadamat süvendati, rajati uus kai parvlaevale koos rambiga, rekonstrueeriti kaitsemuulid, ehitati välja uus sadamahoone, rajati parkimisplats, lõpetati sadamaala väljaehitus, korrastati elektrivarustus ja välisvalgustus ning valmis mahasõidu olemasolevalt riigi maanteelt sadamani.

Sadamas toimub džässmuusikafestival Sõru Jazz, mis on laienenud ka teistesse tegevuspaikadesse Hiiumaal.

Seal asub Sõru muuseum. Lisaks paikneb sadama kõrval Sõru kabeliaed, mis on kultuurimälestisena kaitse alla võetud.

Vaata ka
--------

* Sõru sadama tuulepark

Viited
------

1. ↑  "Hiiumaal Sõrul valmis Eesti kõige tänapäevasem väikesadam" arileht.delfi.ee, 29. september 2006
2. ↑  "Sõru Jazz tähistab kümnendat sünnipäeva nii mürgli kui mahedusega" kultuur.err.ee, 13. juuni 2017
3. ↑  Sõru sadam kultuurimälestiste riiklikus registris

Välislingid
-----------

* Sõru 360° aeropanoraam / aerofoto
* Hiiumaa.ee Sõru sadamast
* Lühitutvustus, pilt
* Saaremaa Laevakompanii Sõru sadamast
* Mootorpurjekas Alar
* Kaart (Mapquest)
Kohtla valla lipp.
**Kohtla valla lipp** on endise Eesti haldusüksuse Kohtla valla lipp.

Lipp kinnitati 10. septembril 1997.

Lipu kirjeldus
--------------

Ristkujuline lipp on varda poolt lipu 1/3 pikkuse kohal püstiselt sirglőikega ning all servast lipu 2/7 laiuse kohal pőigiti lainelőikega jaotatud neljaks väljaks. Vardapoolne ülemine on valge ja alumine sinine ning väljad lipu lehvivas otsas on vastandvärvides. Ülemiste väljade, valge ja sinise piirile on paigutatud kollane kroon.

Lipu kujunduse aluseks on Kohtla valla vapp, kuid pööratud kujul, kuna seda eeldab lipu olemus ja sümbolite paigutus. 

Kandelipu suurus on 105×165 cm ning Laiuse ja pikkuse suhe 7:11.

Põhjendus
---------

Kroon viitab eeposele "Kalevipoeg", mille järgi saabus Kalev põhjakotka seljas ja maandus kõrgel Viru kaldal, milleks tõenäoliselt oli Ontika (56 m). Hõbedane piit on Ontika paekallas heraldilisel kujul. Vasakul asuv paekallas kujutab Kohtla valla paiknemist Toila vallast läänes. Toila vapil on paekallast kujutav piit paremal. Lainelõige ja jalus tähistavad vett ja veerikkust.

Lipu kasutamise kord
--------------------

Valla lipp heisatakse:

1. Alaliselt volikogu ja valitsuse haldushoonel.
2. Ajutiselt valla pidupäevadel, suhtlemisel teiste omavalitsusüksustega, samuti muudel avalikel üritustel.
3. Hoone peasissekäigu juurde või mujale selleks sobivasse kohta lipuvardasse, vastavasse hoidjasse või lipumasti.
4. Kui valla lipp heisatakse koos Eesti riigilipu, mõne teise riigi, mõne teise Eesti maakonna, valla või linna lipuga, asub valla lipp lipurivi tagant vaadatuna vasakul teise riigi või Eesti riigilipust, kusjuures maakonnalipud asuvad linnade ja valdade lippudest lipurivi tagant vaadates paremal.
5. Valla lipu heiskamise võib teha kohustuslikuks üksnes volikogu otsuse või valitsuse korraldusega vallale kuuluvatel hoonetel, rajatistel või maa-aladel. Teistele omanikele on niisugused otsused või korraldused üksnes soovitusliku iseloomuga.

Vaata ka
--------

* Kohtla valla vapp

Välislingid
-----------

* Kohtla valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
**Väegrupp Süd** (saksa keeles *Heeresgruppe Süd*) oli Teises maailmasõjas Saksa Riigi Wehrmachti koosseisus võidelnud väeüksus.

Ajalugu
-------

Moodustati 2. septembril 1939 12. armee ülemjuhatusest. 8. oktoobril asus täitma *Oberbefehlshaber Osti* ülesandeid. Nimetati ümber väegrupiks A 26. oktoobril.

Uuesti moodustati väegrupi A ümbernimetamisega 22. juunil 1941. Väegrupp Süd pidi operatsiooni Barbarossa käigus vallutama Ukraina ning tungima Volga jõeni ja Põhja-Kaukaasiasse. Pealetungi eesmärk oli ka sõjamajanduslik: Saksamaa vajas Ukraina ja Venemaa mustmullavööndi põllumajandussaadusi, Donbassi kivisütt ja metallitööstust ning Groznõi ja Bakuu naftat. Peale kolme armee ja ühe tankiarmee võitlesid väegrupi Süd juhtimise all ka Itaalia 8. armee, kaks (3. ja 4.) Rumeenia armeed, Slovakkia ekspeditsioonivägi, Ungari armeekorpus ja Saksa jalaväediviisile allutatud Horvaatia rügement.. Barbarossa plaani järgi ründas väegrupp Nord läbi Balti riikide Leningradi suunas, väegrupp Mitte läbi Valgevene Moskva suunas ja väegrupp Süd pidi vallutama Kiievi ja Ukraina ning tungima seejärel Volga jõeni ja Põhja-Kaukaasiasse Väegrupi Süd lähteala oli Slovakkias, Ungaris ja Rumeenias.

9. juulil 1942 jagati väegrupp Süd väegruppideks A ja väegrupp B. Väegrupi Süd ülemjuhatus läks väegrupi B koosseisu.

Uuesti moodustati 12. veebruaril 1943 väegrupi Don ümbernimetamisega, sellele liideti veel osa väegrupi B vägesid. 25. märtsil 1944 nimetati ümber väegrupiks Nordukraine.

Moodustati uuesti 23. septembril 1944 väegrupi Südukraine jäänustest. 1945. aasta aprilli lõpus nimetati ümber väegrupiks Ostmark.

Fedor von Bock

Komandörid
----------

* Gerd von Rundstedt (1.09.1939)

* Gerd von Rundstedt (22.06.1941)
* Walter von Reichenau (1.12.1941)
* Fedor von Bock (12.01.1942)

* Erich von Manstein (12.02.1943)

* Johannes Freissner (23.09.1944)
* Otto Wöhler (28.12.1944)

Allunud väeosad
---------------

September 1939

* 8. armee
* 10. armee
* 14. armee

  

Juuni 1941

* 6. armee
* Tankigrupp 1
* 17. armee
* 11. armee

Veebruar 1942

* 2. armee
* 6. armee
* Armeegrupp Kleist
* 11. armee

Juuni 1942

* 2. armee
* 6. armee
* 1. tankiarmee
* 17. armee
* Grupp Wietersheim
* 11. armee

  

Märts 1943

* Armeegrupp Kempf
* 4. tankiarmee
* 1. tankiarmee
* Armeegrupp Hollidt

Juuli 1943

* Armeegrupp Kempf
* 6. armee
* 8. armee
* 1. tankiarmee

Oktoober 1943

* 4. tankiarmee
* 8. armee
* 1. tankiarmee

Veebruar 1944

* 4. tankiarmee
* 8. armee
* 1. tankiarmee
* 6. armee

Märts 1943

* 4. tankiarmee
* 8. armee
* 1. tankiarmee

  

Oktoober 1944

* Armeegrupp Wöhler
* 6. armee
* Ungari 3. armee

Jaanuar 1945

* Armeegrupp Balck
* 8. armee
* 2. tankiarmee

Aprill 1945

* 8. armee
* 6. tankiarmee
* 6. armee
* 2. tankiarmee