recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Molekulkaalu sõltuvus konversioonist astmelise (punane kõver) ja elava (must kõver) polümerisatsiooni korral
**Elav polümerisatsioon** on üks liitumispolümerisatsiooni alaliik, milles polümeeri kasvava ahela lõpetamise reaktsioone ei esine. See saab olla põhjustatud mitmest asjaolust: ahela lõpetamise ja ülekande reaktsioonid puuduvad ja ahela initsieerimise kiirus on oluliselt suurem ahela kasvu kiirusest. Selle tulemusena kasvavad polümeeri ahelad suhteliselt konstantse kiirusega, kui võrrelda tavalise ahelpolümerisatsiooniga, ja ahelate pikkused jäävad sarnaseks (molekulmassi dispersioon on väike).

Elav polümerisatsioon võimaldab saada etteantud molekulmassiga ja soovitud lõpprühmadega polümeere ning saada blokk-kopolümeere, kui peale reaktsiooni lõppu esimese monomeeriga lisatakse reaktsiooni teine (sobiv) monomeer. Initsieerimisviisi põhjal eristatakse katioonse, anioonse, radikaalse, Ziegler-Natta jm elava polümerisatsiooni tehnikaid.

**Elav polümeer** eksisteerib aktiivse reaktsioonivõimelise ühendina; see tähendab polümeeri, millel on reaktsioonitsentrid, mis on võimelised liitma monomeeri.

Vaata ka
--------

* Polümerisatsioon
* Ahelpolümerisatsioon
Ametüsti kristallipesa
**Ametüst** on violetse värvusega kvartsi erim.

Iseloomuliku värvuse annavad ametüstile rauaühendid.

Ametüst on poolvääriskivi.

Sümboolika
----------

Ametüsti on peetud süütuse, hingerahu ning vooruslikkuse sümboliks ning sellele on omistatud parandavat toimet.

Antiikajal usuti, et ametüst kaitseb joobe eest (nimetus ametüst tuleneb kreekakeelsest sõnast *a-methystos* – "mitte-purjus").

Kuna lillat värvi on peetud kahetsuse värviks, kasutati seda keskajal palvehelmete valmistamiseks. Sakslane Conrad von Megenburg kirjutas 14. sajandil, et ametüst peletab kurjad mõtted ning kingib inimesele mõistlikkust.

Vanemates kalliskivide sümboolikat käsitlevates kirjutistes on märgitud ametüsti planeediks Saturn. Usuti, et see kaitseb mürkide ja kaetuste eest. Uuem esoteeriline kirjandus peab ametüsti kalliskiviks, mis sümboliseerib "Amburi ajastut".

Viited
------

Allikas: Biedermann, Hans, Suuri symbolikirja, WSOY, Helskinki, lk 17

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ametüst** |
Kahe teraga teehöövel Soomes Jyväskyläs
Esiplaanil teehöövel
**Teehöövel** (ka **greider**) on pinnase kaevamise, teisaldamise ja tasandamise masin, mis liigitatakse rasketehnika hulka. Enamik kasutuses olevaid teehöövleid on motoriseeritud ehk neid võib kutsuda ka "mootoriga teehöövliteks". Enne teehöövleid tegid töö hobused ja traktorid. Tüüpilistel teehöövlitel on kolm telge: juhttelg, tera ning seejärel kabiin ja mootor tagatelje kohal. Tera laius võib olla 2,50–7,39 m ning peale tera tõstmise ning langetamise, saab seda pöörata nii horisontaalselt kui ka vertikaalselt. Mootori standardvõimsused on 93–373 kW (125–500 hobujõudu). Samuti võivad teehöövlid olla väga erineva lisavarustusega mis sõltub tööoludest, näiteks maa-alused kaevandustööd.

Ajalugu
-------

Esimene iseliikuv teehöövel valmis 1920. aastal Russell Graderi nimelises ettevõttes. Esimene kummist rehvidega teehöövel valmis 1931. aastal ning sai nimeks Caterpillar Auto Patrol.

Eestisse sattusid kaks esimest teehöövlit esmakordselt 1926. aasta juunis, nendeks olid Stockholmis valminud teehöövlid mudelinimega Bitvargen.
See sündmus aitas kaasa tugevalt Eesti teedeehituse ja teehoolduse arengule. 

Esimene Eestis projekteeritud teehöövel V-1 valmis 1948. aastal Paide masinatehases. Seda tüüpi teehöövleid valmistati Nõukogude Liidus 122 tükki.

Liigitus
--------

Kiire ja kvaliteetse töö tarbeks sobib iga greider oma piirkonda.

Teehöövleid liigitatakse oma olemuse järgi:

* mehaanilisteks
* hüdraulilisteks

Sisepõlemismootorite järgi liigitatakse neid järgmiselt:

* kerge (mootori võimsus kuni 75 hj)
* keskmine (mootori võimsus kuni 100 hj)
* raske (mootori võimsus kuni 180 hj)
* üliraske (mootori võimsus üle 400 hj)

Välislingid
-----------

1. ↑   "John Deere Motor Grader Technology". *deere.com*. Vaadatud 16.07.2021.
2. ↑   "Teehöövel Bivargen-Eesti teedeajaloo jäämurdja" (PDF). *Horisont 2/2017*. Vaadatud 16.07.2021.
3. ↑  Olev Kenk (14.10.2021). "Maanteemuuseum taastab 1948. aastal Eestis ehitatud teehöövlit". *ERR*. Vaadatud 27.12.2021.
4. ↑  "Mis on greider: klassifikatsioon ja ulatus". *et.man\_trailer.com*. Vaadatud 13.06.2021.[*alaline kõdulink*]
Letipea tulistamisohvrite mälestuskivi
**Letipea veresaun** oli 8. augustil 1976 Rakvere rajoonis Letipeal toimunud konflikt seal puhkavate tööliste ja tülinorivate purjus NSV Liidu piirivalvurite vahel.

Üks piirivalvuritest avas automaatrelvast tule, tappes 6 vabariiklikust gaasitöötajate kokkutulekust osavõtnud isikut ja haavates 18. Lisaks tulistas ta rindu üht teda takistama tulnud piirivalvurit, kes suri hiljem haiglas. Lõpuks sooritas laskja enesetapu iseendale näkku tulistades. Enesetapu tegi ka vastutust kartnud piirivalvekordoni ülem.

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

1991. aastal püstitati veresauna ohvritele mälestuskivi, millele lisati 1996. aastal ka hukkunute nimed.

Viited
------

1. ↑  Helmut Elstrok "Veretöö gaasitöötajate päeval 1976. aastal" Virumaa Teataja. 08.08.2006[*alaline kõdulink*]
2. ↑  Letipea hukkunud gaasitöötajad Eesti monumentide e-kataloog
3. ↑  "Virumaa Teataja "Letipeal mälestatakse veresauna ohvreid" 04.08.2006". Originaali arhiivikoopia seisuga 27.08.2006. Vaadatud 18.08.2009.

Välislingid
-----------

* Helmut Elstrok "Veretöö gaasitöötajate päeval 1976. aastal" Virumaa Teataja. 08.08.2006
* Lõputu õudus: 33 aasta taguses veresaunas hukkunud noormehe haud pühiti maa pealt, Õhtuleht, 18.08.2009
* Ajavaod: Letipea veresaun ETV, 2010 (Autor Mati Talvik, režissöör Indrek Kangur)
**Ajaluule** on aktuaalsete sotsiaalsete probleemidega tegelev luule.

Eesti ajaluule
--------------

1920. aastate alguse paiku tekkinud ajaluule väljendas otseselt suhet aja ning ühiskonna probleemidega. Eesti luules silmatorkava suunana järgis see kindlalt voolu ja stiili. Ajaluulele andsid nimetuse eelkõige luuletajad ise. 

1920ndate ajaluule ei olnud üksnes otseselt päevakajaline. Konkreetselt Eesti oludele viitava kõrval oli ülekaalus üldistav pilt maailma ja inimkonna ummikusse jõudnud arengust. Selgelt läbib paljusid luuletusi globaalse katastroofi teema. Inimkonda tabanud katastroofile vastandati maailma parandamise püüe. Ajalaulikud kutsusid inimesi välja enda paremaks muutmise nimel ja vägivalla vastu võitlema.

Ajaluule temaatika ja väljendusviis, eriti õuduskujundid on iseloomulikud ekspressionistlikule voolule, mis on pärit saksa kirjandusest. Palju kasutati hüperbooli ehk kunstilist liialdust, näiteks "Kõikjal voolab veri ja valitseb surm". Ajaluule on eesti ekspressionismi kõige silmatorkavam ilming, esileküündivam kui ekspressionistlik proosa või draama, ometi ei saa ajalaulude kunstitaset pidada eriti kõrgeks. Need on üsna ühetoonilised ja meenutavad saksa eeskujusid. Vaid üks mees suutis võõrapärased kujundid oma loomingus isikupäraseks ja äratuntavaks muuta. Selleks oli August Alle, kelle kohta Friedebert Tuglas on öelnud: "õnnelik erand ajalaulikute seas".

Peamised ajaluuletajad olid Johannes Semper, Johannes Vares (Barbarus), Jaan Kärner ja August Alle.
Garrett Roe (2013)
**Garrett Roe** (sündinud 22. veebruaril 1988 Viennas, Virginias) on USA jäähokimängija, kes mängib vasaku ääreründaja või keskründajana Šveitsi kõrgliiga klubis ZSC Lions.

Aastatel 2004–2007 mängis ta United States Hockey League'i klubis Indiana Ice ja aastatel 2007–2011 St. Cloud State University jäähokimeeskonnas.

2008. aastal valiti ta NHL-i *draft* '​is Los Angeles Kingsi poolt 183. valikuna, kuid NHL-is ei ole ta karjääri jooksul kunagi mänginud. Aastatel 2011–2013 mängis ta NHL-is üks aste madalamal American Hockey League'is, kuuludes Adirondack Phantomsi meeskonda.

Alates 2013. aastast on Roe mänginud Euroopas. Hooajal 2013–14 mängis ta Austria kõrgliiga klubis Salzburgi EC Red Bull. Ta jõudis sel hooajal Salzburgi Red Bulliga Austria meistrivõistlustel finaali, kus kaotati HC Bolzanole.

Aastatel 2015–2017 mängis Roe Rootsi kõrgliiga klubis Linköpings HC ja aastatel 2017–2019 Šveitsi kõrgliiga klubis EV Zug. Hooajal 2018–19 võitis ta Zugiga Šveitsi karika. Samal hooajal jõuti Šveitsi meistrivõistlustel finaali, kus kaotati SC Bernile mängudega 1:4. Väljalangemismängudes oli Roe klubikaaslase Lino Martschini kõrval resultatiivseim mängija (mõlemad 17 punkti). 2019. aasta aprillis sõlmis ta kaheaastase lepingu Lionsiga.

Roe kuulus USA jäähokikoondisse 2018. aasta taliolümpiamängudel.

Välislingid
-----------

* Garrett Roe hockeydb.com lehel
Amerigo Vespucci
**Amerigo Vespucci** [am'eerigo vesp'utši] (9. märts 1454 Firenze – 22. veebruar 1512 Sevilla) oli itaalia päritolu kartograaf, kaupmees ja maadeavastaja, kelle järgi on oletatavasti nime saanud Ameerika maailmajagu.

Amerigo sündis rahavahetajate gildi notari kolmanda lapsena. Ta töötas vendade Lorenzo di Piefrancesco de' Medici ja Giovanni de' Medici juures, kes saatsid ta 1491 oma ettevõtte Sevilla osakonda.

Vespucci tegi aastail 1497–1504 Hispaania (toona Aragóni ja Kastiilia) krooni teenistuses olles mitu uurimisretke Ameerikasse. Aastal 1504 kirjutas ta kirjad "Uus maailm" (Lorenzo di Pierfrancesco de' Medicile) ja "Amerigo neli reisi" (Piero Soderinile), mis peatselt trükiti ning levisid Euroopas laialdaselt. Kirjade järgi olevat ta neli korda Ameerikas käinud. Teistes allikates on kinnitus ainult teise ja kolmanda reisi toimumisele, esimene ja neljas on arvatavasti väljamõeldised. On oletatud, et Vespucci valetas teadlikult, et iseenda rolli suurendada; neid kirju on ka teiste kirjutatuiks peetud.

Reisidel jõudis ta 25. lõunalaiuskraadini ning taasavastas tähed *α Centauri* ja *β Centauri* ja Lõunaristi tähtkuju, mida põhjapoolkeral näha pole. (Nende olemasolust teati Vana-Kreekas, kuid keskajal nad Euroopas unustati.)

Vespucci oli nähtavasti esimene eurooplane, kes taipas, et tegu on uue mandriga, mitte Aasiaga, kuhu Christoph Kolumbus arvas end olevat jõudnud. Martin Waldseemüller avaldas 1507 maailmakaardi, millel ta esimesena nimetas äsja avastatud piirkondi Atlandi ookeanist läänes Ameerikaks.

Vespucci ise kasutas oma nime kujul *Americus Vespucius*. Amerigo on italiseeritud kuju keskladina nimest *Emericus*. See arvatakse pärinevat saksakeelsest nimest Heinrich, mis omakorda pärineb germaani nimest Haimirich.
**Garmen Tabor** (kuni 1989 **Garmen Suurmets**; sündinud 19. aprillil 1968 Rakveres) on eesti näitleja, alates 1. juulist 2019 Ugala teatri juht.

Ta lõpetas 1985. aastal Rakvere Lastemuusikakooli ja 1986. aastal Rakvere 1. Keskkooli. Aastatel 1986–1987 õppis ta Tallinna Pedagoogilises Instituudis raamatukogundust. Aastal 1992 lõpetas ta Tallinna Konservatooriumi lavakunstikateedri 15. lennu näitlejana ja aastal 2011 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli magistriõppe.

Aastatel 1987–1988 töötas ta Rakvere Teatris riietajana.

Pärast lavakooli lõpetamist 1992. aastal suundus Garmen Tabor näitlejana tööle Eesti Draamateatrisse. Aastatel 2002–2003 oli ta Vanalinnastuudio näitleja ja aastatel 2003–2007 vabakutseline näitleja. Aastatel 2005–2008 töötas ta Kuressaare Linnateatris näitleja, lavastaja ja kirjandusala juhatajana, aastatel 2009–2011 Rahvusooperis Estonia näitejuhi, lavastaja assistendi ja lavastajana.

Garmen Tabor on olnud aastast 2011 Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia lavakõne lektor, aastast 2013 ühtlasi teatrikunsti programmijuht ja aastatel 2014–2017 etenduskunstide osakonna juhataja.

Alates 1. juulist 2019 on Garmen Tabor Ugala teatrijuht.

Rolle
-----

* 1990 William Shakespeare, "Suveöö unenägu" (Titania)
* 1990 Henrik Ibsen, "Väike Eyolf" (Rita)
* 1992 Eduard Vilde, "Tabamata ime" (Lilli Ellert)
* 1993 Madis Kõiv, "Tagasitulek isa juurde" (Hermiine)
* 1993 Henrik Ibsen, "Hedda Gabler" (Thea)
* 1994 Bertolt Brecht, "Härra Punttila ja tema sulane Matti" (Apteekripreili ja Laina)
* 1996 Anton Tšehhov, "Onu Vanja" (Jelena Andrejevna)
* 1997 Edward Albee, "Kolm pikka naist" (osaline)

Tunnustus
---------

* 2017 Tartu Ülikooli aumärk
* 2022 Ugala kolleegipreemia – parim naisnäitleja (professor Ruth Wolffi rolli eest lavastuses "Arst")
* 2023 Eesti Teatriliidu naispeaosatäitja auhind (professor Ruth Wolff lavastuses "Arst")

Isiklikku
---------

Tema abikaasa on näitleja Margus Tabor, isa oli kolhoosiesimees Georg Suurmets. Poeg Theodor Tabor on samuti näitleja.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Garmen Tabor. Ugala teatri veebisait.
2. 1 2  Garmen Tabor – teatrisse sattunud, välja ei saa. Õhtuleht, 17. jaanuar 2009.
3. ↑  Ugala teatri uueks juhiks saab Garmen Tabor, ugala.ee, 2. aprill 2019
4. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 9.12.2022.
5. ↑  Garmeni kulgemised[*alaline kõdulink*]. Anne & Stiil, 5. august 2003
6. ↑  Pulver, Andres. "Andres Pulveri intervjuu Theodor Taboriga". *Rakvereteater.ee*. Vaadatud 17. juuni 2023.

Kirjandus
---------

* Eesti teatri biograafiline leksikon. Tallinn 2000

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Garmen Tabor** |
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Poola |
|  |
| Pronks | 1976 | Sulgkaal |
|  |
| 2. ring | 1978 | Kergekaal |

**Leszek Marian Kosedowski** (sündinud 25. mail 1954; Środa Śląskas Środa Śląska maakonnas Alam-Sileesia vojevoodkonnas) on Poola endine poksija.

Poksijana
---------

Ta pidas kokku 220 kohtumist ning võitis neist 179, kaotas 33 ja viigistas 8 kohtumist.

### Poola meistrivõistlustel

Ta oli kokku neljakordne Poola meister – sulgkaalus (kuni 57 kg) 1974. aastal ning kergekaalus (kuni 60 kg) aastatel 1977, 1978 ja 1980.

### Kaasaegsetel olümpiamängudel

Ta sai 1976. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel) sulgkaalus (kuni 57 kg) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Richard Nowakowskile (Ida-Saksamaa) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja.

### Maailmameistrivõistlustel

Ta osales 2. maailmameistrivõistlustel (Belgrad, 1978) kergekaalus (kuni 60 kg), kuid kaotas 2. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Lutz Käsebierile (Ida-Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Isiklikku
---------

Tema nooremad vennad Krzysztof ja Dariusz Kosedowski on samuti tuntud Poola endised poksijad.

Viited
------

1. ↑  Poola täiskasvanute meistrivõistlused poksis. Inglise keeles
2. ↑  21. suveolümpiamängude poksivõistlus. Montréal 1976. Tulemused inglise keeles
3. ↑  2. maailmameistrivõistlused poksis. Belgrad 1978. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Leszek Kosedowski veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Ajategurimajanduses** on niihästi maksud kui ka palgad proportsioonis tööajaga. See omadus eraldab ajategurimajanduse teistest majandustest, kus muud tegurid kui aja jooks on maksuarvestamise aluseks. Süsteemi on põhjalikult kirjeldanud rootsi leidur Karl Gustafson, aga juba majandusteadlane Silvio Gesellil oli mõtteid ajateguril rajaneva majanduse kohta. 1976. aastal Rootsi liberaalse rahvapartei liige Anders Gernandt pani ettepaneku parlamendile *ajamaksu* kehtestamisest.

Tagapõhi
--------

Ajategurimajandus lähtub oletustest, et nüüdisaegsed majandused põhinevad asjaoludel, mis ei soodusta kõiki neid, kes peavad nendele asjaoludele alluma, ning et majanduste kahjud kaoksid, kui majandused põhineksid loodusseadustel. Nüüdisaegsete süsteemide ebaõiglus on ajategurimajanduse põhimõtete järgi tingitud sellest, et tänapäeval ei ole olemas kindlaid reegleid majanduse haldamiseks ega asjade väärtuse määramiseks. Ajategurimajandus haarab kinni *aja* objektiivsest konstantsusest, mille ulatust ei või reguleerida ega mõjutada poliitilised otsused, ja lähtub sellest, et see konstant on majanduse kõige õiglane alus.

Otstarve
--------

Ajategurimajanduse otstarve on asendada tulusüsteemi tehtud tööde eest kehtestatud lõivudega, mis arvestatakse *ajas*. Ajategurimajanduses kapital ei või suureneda ajaga ilma selleta, et suurenemisele vastav töö on tehtud. Ajategurimajanduse eesmärk on siduda kapitali väärtus loodusliku konstandiga samal viisil kui ruumalal ja kaalul on kindlad ühikud. Niimoodi raskendatakse pettusi ja spekuleerimist.

Kriitika
--------

On kritiseeritud, et ajategurimajandus on teostamiseks liiga teoreetiline ja et see lähtub eeldusest, et kõigil maksukohuslastel on töö.

Kirjandus
---------

* Gustafson, Karl, *Deus ex machina* (2006)
* Benjes, Hermann, *Wer hat Angst vor Silvio Gesell* (2006)

Välislingid
-----------

* Tidskattesystemet - Grundat i naturlagarna *(rootsi keeles)*
**Kolonel Tom Parker** (kodanikunimega **Thomas Andrew Parker**, sünninimega **Andreas Cornelius van Kuijk**; 26. juuni 1909 Breda, Holland – 21. jaanuar 1997 Las Vegas, Nevada osariik) oli USA meelelahutusimpressaario. Tuntud kui Elvis Presley mänedžer.

Tom Parker sündis 26. juunil 1909 Breda linnas Hollandis Adam van Kuijki ja Maria van Kuijki viienda lapsena. Noorelt immigreerus ta Ameerika Ühendriikidesse, kus teenis raha tsirkuses ja pärast seda oli neli aastat armees. Seejärel pöördus ta jälle tsirkuseelu poole. Oma nime oli ta Thomas Andrew Parkeriks muutnud.

"Enne muusikabisnisesse tulekut pidas ta ponitsirkuses viineriputkat.
Kord arutasid tsirkuse omanikud pikalt, kas poleks mõistlik lasta pileti hinda veerandi dollari peale. Parker tegi aga sootuks teistsuguse ettepaneku: "Tõstame hoopis dollarini ja kes pärast rahul pole, saavad poole rahast tagasi!"
Teine kord ajas Parker tsirkusesse viivatele teedele lehmakarja. Teed olid nõnda pasased, et tsirkusest lahkuvad pealtvaatajad pidid kasutama Parkeri poni. Ja muidugi mitte tasuta. See võiks pakkuda mõtteainet ärimeestele, kes murravad pead selle üle, kuidas publikult suurt sissepääsumaksu koorida – miks mitte rakendada ka väljapääsumaksu!"  Samas võib sedalaadi lood aga kahtluse alla seada, sest mõningatel andmetel olevat need vaid kõlakad, mida "kolonel" kasutas, et kontrollida inimeste kergeusklikkust.

1940. aastatel töötas ta ka koerapüüdjana ja on olnud isegi lemmikloomasurnuaeda pidanud ettevõtja.

1939. aasta lõpus sai "kolonelist" Gene Austini, 1944. aastal Eddy Arnoldi ja 1955. aastal Hank Snow' mänedžer. Samuti hakkas kirjutama Elvis Presleyt Hank Snow' soojendusesinejaks. Oktoobris 1955 sai "kolonelist" Elvise nõuandja ning 1956. aastal mänedžer ja oli seda kuni Elvise surmani 16. augustil 1977.

Palju on laidetud ja sama palju kiidetud "koloneli" tööd Elvise mänedžerina. Talle on ette heidetud, et ta kantis Elvise tuludest 50% endale ja kasutas Elvise turundamiseks häbiväärseid nippe, kuid samas peab tunnistama, et "kolonelita" poleks ehk Elvis tänaseks see, kellena me teda teame.

Pärast Elvise surma oli ta Barron Hiltoni personaalne meelelahutuskonsultant kuni oma surmani 21. jaanuaril 1997 Hiltoni hotellis Las Vegases. Talle pakuti küll tööd mitme artisti mänedžerina, kuid ta keeldus alati, öeldes, et "on vaid Elvis ja "kolonel"".

Tiitli "kolonel" on Tom Parker saanud nooruses tuletõrje päästetöödel ülesnäidatud vapruse eest.

Viited
------

1. ↑  Tõnu Tuulas, *Elvis Presley - rockikuninga elu ja muusika* (Tallinn, 1999), lk 20-21
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib õigusteaduse koolkonnast; majandusteaduse koolkonna kohta vaata artiklit Ajalooline koolkond (majandusteadus)* |

---

Saksa **ajalooline koolkond** on 19. sajandi intellektuaalne liikumine saksa õigusteaduses. Romantismi taustal on see rõhutanud seaduste ajaloolisi piire, vastandudes loomuõiguse koolkonnale (*Vernuftschaft*), mille liikmed arvasid, et õiguse sisu on tuletatav ratsionaalsel teel inimloomusest.

Ajalooline kool põhineb Gustav Hugo ja Friedrich Carl von Savigny kirjutistel. 

Ajaloolise seaduste kooli peamiseks eesmärgiks oli, et seadus ei oleks vaid juhuslik kogum võimude poolt kirja pandud norme, vaid inimeste tõekspidamiste väljendus sarnaselt keele ja tavadega. Seadus pidavat põhinema "rahva vaimul" (*Volksgeist*).

Kuigi autorid võivad seadusi mõjutada, arenevad need tavaliselt siiski orgaanilisel kombel läbi aja ilma võimuorganite sekkmuiseta. Alalises muutumises olevad praktilised vajadused mängivad selles orgaanilises arengus väga suurt rolli.

Õigussüsteemi arendamine on professionaalsete juristide kohus – mingis mõttes tööjaotus ühiskonnas. Nende akadeemiline töö seisneb "rahva tahte" kindlakstegemises. Nõnda kehastavad juristid üldist rahva tahet.

Saksa ajalooline koolkond jagunes **romanistideks** ja **germanistideks**. Romanistid, kelle hulka kuulus ka Savigny, arvasid, et *Volksgeist* tulenes Rooma õigusest. Germanistid, nagu Karl Friedrich Eichhorn, Jakob Grimm, Georg Beseler, Otto von Gierke, nägid Saksa seadusi Saksa enese *volkgeisti* väljendusena.

Saksa ajalooline koolkond omas arvestatavat mõju akadeemilisele õigusõppele Saksamaal.
Georg Friedrich Puchta ja Bernhard Windscheid jätkasid romanistide suunda, luues **pandektilise koolkonna** (*Pandektenwissenshaft*), mida peetakse mõistejurisprudentsiks (*Begriffsjurisprudenz*).

Ajaloolise koolkonna liikmed rajasid ka võrdleva õigusteaduse akadeemilise distsipliinina.
**Rein Vill** (20. jaanuar 1944 – 2. juuni 2007) oli eesti kultuuritegelane.

Elulugu
-------

1963. aastal lõpetas ta Põlva Keskkooli. Asus tööle Põlva kultuurimajas, kus töötas üle 40 aasta. 

1967. aastal hakkas ta korraldama Põlva rajooni laulupidusid[*viide?*] ning oli mitme Põlvamaa laulupeo stsenarist ja korraldaja.

Koos ajaloolase Tiiu Ojaga sidusid nad eesti laulupeoliikumise alguse 1855. aastal Põlvas toimunud laste laulupühaga.[*viide?*]

1990. aastate alguses korraldas ta Põlvas mitmel aastal täiskasvanute harrastusteatrite ülevaatusi, millest 1997. aastal kasvasid välja harrastusteatrite riigifestivalid.

1995. aastal oli ta üks Jakob Hurda nimelise Põlva Rahvahariduse Seltsi taastajaid ning oli seltsi juhatuse esimees 1995–2007[*viide?*]. Ta oli ka Eesti Kultuuriseltside Ühenduse üks asutajaid.

Ta on maetud Põlva kalmistule.

2015. aastal avati Põlva Kultuuri- ja Huvikeskuse juures tema mälestuspink.

Tunnustus
---------

* 1988 – Eesti NSV teeneline kultuuritegelane
* 1998 – Jakob Hurda rahvuskultuuri auhind
* 2002 – Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (kauaaegne ja viljakas tegevus rahvakultuuri säilitamisel, tutvustamisel ja arendamisel)
* 2007 – Põlvamaa teenetemärk

Raamatud
--------

* Rein Vill. Põlva (fotoalbum). Tallinn: Eesti Raamat, 1975
* Rein Vill. Põlva Rahvahariduse Seltsi 33 aastat. Põlva, 1995
* Rein Vill. Põlva laulupeod 150. Põlva: Jakob Hurda nimeline Põlva Rahvahariduse Selts, 2006

Viited
------

1. ↑  "Põlva Ühisgümnaasium. Vilistlased". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. september 2016. Vaadatud 7. septembril 2016.
2. ↑  Kalmistute register HAUDI
3. ↑  Avati pühenduspink seltsi kauaaegsele esimehele Rein Villale. Jakob Hurda nimeline Rahvahariduse Selts
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Olümpiamängud  |
| **Kuld** | 2018 | jäähoki |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Pronks** | 2019 | jäähoki |

**Nikita Danilovitš Nesterov** (vene keeles Никита Данилович Нестеров; sündinud 28. märtsil 1993 Tšeljabinskis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Calgary Flames.

Hooajal 2011–12 debüteeris ta KHL-is Tšeljabinski Traktori meeskonnas.

2011. aastal valiti ta NHL-i *draft* '​is Tampa Bay Lightningu poolt 148. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus ta hooajal 2013–14, mängides esimesel hooajal vaid American Hockey League'i klubis Syracuse Crunch. NHL-is tegi ta Lightningu meeskonnas debüüdi 31. detsembril 2014 mängus Buffalo Sabresi vastu.

2017. aasta jaanuaris liitus ta Montreal Canadiensiga, kus ta mängis hooaja 2016–17 lõpuni.

2017. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu KHL-i klubiga Moskva CSKA. 2019. aastal võitis ta klubiga Gagarini karika. Samal hooajal valiti ta liiga sümboolsesse koosseisu. Aastatel 2018 ja 2019 osales ta KHL-i tähtede mängul.

2020. aasta oktoobris sõlmis ta üheaastase lepingu Calgary Flamesiga.

2018. aastal tuli ta Venemaa jäähokikoondisega olümpiavõitjaks. 2019. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta pronksmedali.

Viited
------

1. ↑  "Flames sign Nikita Nesterov". Calgary Flames. 23.10.2020. Vaadatud 28.10.2020

Välislingid
-----------

* Nikita Nesterov NHL.com lehel
* Nikita Nesterov hockeydb.com lehel
**Kolo Habib Touré** (sündinud 19. märtsil 1981 Bouakés) on endine Elevandiluuranniku jalgpallur.

Touré mängis kolmes Inglismaa klubis: Arsenalis (2002–2009), Manchester Citys (2009–2013) ja Liverpoolis (2013–2016). Hooajal 2003–2004 tuli ta Inglismaa meistriks Arsenaliga ja hooajal 2011–2012 Manchester Cityga. Karjääri lõpetas ta 2017. aastal Celticus.

Touré mängis Elevandiluuranniku rahvuskoondises aastatel 2000–2015. Ta pidas koondises kokku 119 mängu ja on sellega mängude arvult koondise kõigi aegade teine mängija.

Koondisekarjäär
---------------

Debüüdi Elevandiluuranniku rahvuskoondises tegi Touré 2000. aasta aprillis mängus Rwanda vastu. Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 28. aprillil 2004 sõprusmängus Guinea vastu.

Ta kuulus Elevandiluuranniku koondisse 2006. aasta maailmameistrivõistlustel, kus ta pääses platsile kahes esimeses alagrupimängus.

2010. aasta maailmameistrivõistlustel kuulus ta algkoosseisus kõigis kolmes alagrupimängus. Esimeses alagrupimängus oli ta meeskonna kapten.

2014. aasta maailmameistrivõistlustel pääses ta platsile ainult viimases alagrupimängus Kreeka vastu.

2015. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel tuli ta koondisega Aafrika meistriks ning valiti turniiri sümboolsesse koosseisu. Ta kuulus Elevandiluuranniku koondisse veel ka 2002. 2008. 2012. ja 2013. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Ta teatas koondisekarjääri lõpetamisest 2015. aasta veebruaris.

Isiklikku
---------

Tema vennad Yaya Touré ja Ibrahim Touré on samuti jalgpallurid.

Saavutused
----------

Arsenal
* Premier League: 2003–04
* FA Cup: 2002–03, 2004–05
* FA Community Shield: 2002, 2004

Manchester City
* Premier League: 2011–12

Celtic
* Scottish Premiership: 2016-17
* Scottish League Cup: 2016–17

Välislingid
-----------

 Kolo Touré – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Elevandiluuranniku koondis  –  2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Barry
* 2 Viera
* 3 Boka
* 4 K. Touré
* 5 Zokora
* 6 Bolly
* 7 Akpa Akpro
* 8 Kalou
* 9 Tioté
* 10 Gervinho
* 11 Drogba (c)
* 12 Bony
* 13 Ya Konan
* 14 Diomandé
* 15 Gradel
* 16 Gbohouo
* 17 Aurier
* 18 Djakpa
* 19 Y. Touré
* 20 Dié
* 21 Sio
* 22 Bamba
* 23 Mandé
* Treener: Lamouchi

 | Elevandiluurannik |
**Reinhold Carl Intelmann** (19. september 1892 Iisaku – 8. mai 1921 Iisaku) oli Eesti vaimulik.

Ta õppis aastatel 1901–1906 Tartus Zeddelmanni erakoolis, aastatel 1906–1911 Tallinna toomkoolis. Aastatel 1912–1916 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaastal oli ta Koeru ja Viru-Nigula koguduses. Ordineeriti 8. oktoobril 1917 õpetajaks.

Ta oli aastal 1917 Narvas adjunktõpetajaks, aastal 1918 oli ta Simuna Siimona ja Juuda koguduse adjunktõpetajaks, aastatel 1918–1921 oli ta Iisaku koguduse adjunktõpetajaks.

Isiklikku
---------

Tema isa Carl Albert Intelmann oli Iisaku koguduse õpetaja. Vend Carl Helmut Intelmann oli Varbla Püha Urbanuse koguduse õpetaja. Tema kaks õde: Erika (1898–1935) ja Renata (1901–1975) olid abielus Lüganuse Ristija Johannese koguduse õpetaja Bruno Hörschelmanniga.

Viited
------

1. ↑  Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann

Välislingid
-----------

*
**Kretingalė** (saksa keeles läbi aegade *Adlig Crottingen*, *Neu-Krottingen*, *Deutsch Krottingen*) on alev Leedus Klaipėda rajoonis, Kretingalė valla halduskeskus. Alevit läbib Kretinga ja Klaipėda vaheline raudtee.

Alevis on algkool ja raamatukogu. Seal töödeldakse ka liha. Dangė jõe ääres asub Kretingalė muinaskalmistu, teine vaatamisväärsus on 1741. aastal ehitatud luteri kirik. 

Kretingalė kuulub Väike-Leedu etnograafilisse piirkonda.

Ajalugu
-------

Kretingalėt mainitakse esimest korda aastal 1253. XVII sajandil sai asulast kihelkonnakeskus. Aastal 1652 püstitati sinna kabel, kirik valmis küll alles aastal 1741. XIX sajandil sai asulast üks raamatute salakaubaveo keskuseid. Aastal 1892 valmis raudtee. XX sajandi esimesel poolel oli osa Memeli piirkonnast. Kuni aastani 1920 kutsuti asulat leedu keeles ka *Naujoji Kretinga*.

Pilte
-----

* KretingalėKretingalė
* Kretingalė muinaskalmistuKretingalė muinaskalmistu
* Kretingalė luteri kirikKretingalė luteri kirik

Tuntud elanikke
---------------

* Bernhard Schlick - Saksa poliitik
* Friedrich Kraus - Saksa kunstnik

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

 Kretingalė – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Alev portaalis vietoves.Lt
Rinne 1944. aasta juulikuus Narva all.
**Tannenbergi liin** oli Teise maailmasõja ajal Krimmi poolsaarest kuni Narva-Jõesuuni püstitatud Pantriliini vahe- ehk varukaitseliin Kirde-Eestis. Liin sai oma nime Preisimaal Esimeses maailmasõjas toimunud lahingu järgi, kus 1914. aasta augustis purustati Venemaa 2. armee. 

Kaitseliini ehitas Saksa sõjaväe ehitusorganisatsioon "Organisation Todt" 1943–1944 aastal. Liini võti olid soode ja lagendike üle valitsevad Sinimäed. Soome lahest kuni Peipsi järveni olid täisprofiilis kaevikud, mis vooderdati palkide ja lattidega. Madalamates kohtades, kus täisprofiilis kaevikuid ei olnud võimalikud, püstitati muldvallid ja palkidest tarad ehk palissaadid. Tannenbergi liinil olid ka relsside ja 4–8 palgikihiga kaetud punkrid, lahtised, poolkinnised ja kinnised terasesest tulepunktid ("krabid"), kaevikute taga omakorda meeskonnavarjendid. Liini ette paigutati miini-, tanki- ja traattõkked. 

Kaitse liinil ja eriti Sinimägedes oli ehitatud üles sügavuti. Esimene kaitseliin asus ida pool Sinimägede ees ja Lastekodumäel, teine kaevikuteliin asus Lastekodumäe ja Grenaderimäe vahel ja Grenaderimäel ning kolmas kaitseliin Tornimäe ees. 

Tannenbergi liini lõunaosas toimusid lahingud alates veebruarist 1944 peale Krivasoo platsdarmi moodustumist. 25. juulist septembrini 1944 kestsid Tannenbergi liinil Sinimägede lahingud. Punaarmee ei suutnud vaatamata tohututele jõupingutustele ning kaotustele inimestes ja tehnikas Tannenbergi liini võtmepositsioone läbi murda.

Sinimägede lahingute ohvriterohkeim periood oli 26. juulist 10. augustini 1944. Sinimägede lahingud on inimohvritelt suurimad, mida Eesti pinnal on kunagi peetud. 

Tannenbergi liini rünnanud 11 Nõukogude diviisi ja 2 brigaadi lakkasid siin olemast. Punaarmee kaotused olid tohutud, lahingutes langes rivist välja 160 000–170 000 meest. Väikesed polnud ka kaitsjate eestlaste ja teiste euroopa rahvaste ning sakslaste kaotused (umbes 10 000 meest).

Vaata ka
--------

* Auvere lahingud
* Narva lahing (1944)
* Sirgala lahing
* Sinimägede lahing
* Putki lahing
**Reinhold Ernst Leonhard Girgensohn** (2. veebruar/14. veebruar 1827 Apekalns – 27. veebruar/9. märts 1886 Tallinn) oli Eesti vaimulik.

Algõpetuse sai ta koduõpetaja käest. Aastatel 1841–1846 õppis ta Riia kubermangugümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1846–1850. Töötas aastatel 1851–1852 Peterburis koduõpetajana. Ordineeriti 6. detsembril/18. detsembril 1852 õpetajaks.

Oli aastatel 1852–1853 Peterburi Jeesuse koguduse (lätikeelse koguduse) adjunktõpetaja. Aastatel 1853–1870 oli (kutsuti 11. septembril/23. septembril 1853) Kuressaare Laurentiuse koguduse abiõpetaja ja samaaegselt Kuressaares usuõpetajaks. Aastatel 1870–1886 (kutsuti 5. jaanuaril/17. jaanuaril, introdutseeriti 11. jaanuaril/23. jaanuaril 1870) oli ta Tallinna Oleviste koguduse ülemõpetaja, lisaks sellele sai 30. mail/11. juunil 1870 Tallinna superintendendiks.

Isiklikku
---------

Tema isa Otto Christoph Heinrich Girgensohn oli Apekalnsi, Alūksne ja Zeltiņi koguduse õpetaja ning Tallinna Oleviste koguduse ülemõpetaja ja Tallinna konsistoriaalringkonna superintendent. Onu Wilhelm Johann Friedrich Girgensohn oli Mazsalaca ja Matīši koguduste õpetaja, onupoeg Wilhelm Johann Friedrich Girgensohn oli Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
2. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
**Dennis Lehane** (sündinud 4. augustil 1965 Dorchesteris Massachusettsis) on ameerika kirjanik, kes on kirjutanud ka filmistsenaariume.

Elulugu
-------

Lehane sündis ja kasvas üles Bostoni eeslinnas Dorchesteris ning Bostoni piires elab ta tänapäevani. Seal toimub ka suurema osa tema teoste tegevus.

Tema mõlemad vanemad olid emigreerunud Iirimaalt. Isa töötas Sears & Roebucki tehases töödejuhatajana, ema töötas kooli sööklas. Tal on kaks ja pool aastat vanem vend Gerry, kellest sai näitleja.

Tema teoste seas on mitu auhinnatud romaani, millest tuntumad on "A Drink Before the War" ja "Mystic River". Neist viimane nimetati New York Timesi bestselleriks ja selle järgi lavastas Clint Eastwood filmi "Saladuslik jõgi". Film oli nomineeritud Oscarile kuues kategoorias: parim film, lavastaja, ekraniseeringu stsenaarium, meespeaosatäitja (Sean Penn), meeskõrvalosatäitja (Tim Robbins) ja naiskõrvalosatäitja. Ta võitis neist kaks: mõlema meesnäitleja oma. Film kandideeris ka viiele Kuldgloobusele ja võitis neist kaks: mõlema meesnäitleja oma.

Tema romaani "Gone Baby Gone" järgi tehti film "Kui lapsuke kaob", mille lavastas Ben Affleck, kellele see oli esimene lavastajatöö. See film nimetati parima naiskõrvalosa kategoorias paljude auhindade, sealhulgas Oscari ja Kuldgloobuse kandidaadiks ning mõne auhinna sai ta ka parima filmilavastajadebüüdi eest.

Uusim tema teose järgi kinoekraanidele jõudnud film on Martin Scorsese lavastatud "Suletud saar" (*Shutter Island*, 2003).

Enamiku tema teoste keskmeks on mingi kuritegu, näiteks mõrvamüsteerium, ja selle lahendamine. Osas tema teostes uurivad kuritegusid eradetektiivid Patrick Kenzie ja Angela Gennaro.

Teosed
------

### Patrick Kenzie ja Angela Gennaro lood

* *A Drink Before the War* (1994)
* *Darkness, Take My Hand* (1996)
* *Sacred* (1997)
* *Gone, Baby, Gone* (1998)
* *Prayers for Rain* (1999)
* *Moonlight Mile* (2010)

### Teised teosed

* *Mystic River* (2001)
* *Shutter Island* (2003)
* *Coronado: Stories* (2006)
* *The Given Day* (2008)
* "Live By Night" (2012)

Tunnustus
---------

* 2011 tõlkekirjanduse preemia soome keelde tõlgitud teoste eest (Soome kriminaalkirjanduse auhind)
* 2013. aasta Edgar Allan Poe auhind romaani "Live by Night" eest

Isiklikku
---------

Dennis Lehane on olnud abielus eakate inimeste advokaadi Sheila Lawniga ning seejärel Angela Bernardoga, kellega tal on kaks last. Praegu on ta abielus Chisa Lehane'iga.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Dennis Lehane** |

* Lehane Books
**Laiuse mustlased** olid Laiuse kihelkonnas elanud mustlased; olid osa Eesti mustlastest.

Püsivalt ilmusid mustlased Eestisse 17. sajandil. Nende elukombed olid kohalikele elanikele võõrad ja neid püüti linnast või isegi kogu maalt välja ajada. Et see ei õnnestunud, siis püüti neid teatud kohtadesse kinnistada. 1841 koondati kindralkuberneri korraldusel eestlaste hulgas rändlevad mustlased Laiuse valla hingekirja. Tol korral kirja pandud mustlased kuulusid kuude sugukonda, kelle nimed olid Indus, Maddisson, Lama, Lakak, Guruni ja Welberk. Mustlaste peamised elukohad olid Raaduvere ja Tähkvere küla ning Jõgeva ja selle ümbrus.

Laiuse mustlased ei olnud vaid rahvuspõhine grupp, vaid segunesid ka eestlastega. Laiuse mustlaste järglaseks peetakse ka Ado Grenzsteini ja tema venda Tõnist. Rühm kasutas oma segakeelt - Laiuse murrakut.

Kui 1910. aastal oli Laiuse hingekirjas 270 mustlast 65 perekonnast, siis enne Teist maailmasõda elas Laiuse piirkonnas 60 mustlast. Teise maailmasõja ajal tapsid sakslased peaaegu kõik Eesti alal olnud mustlased. Teadaolevalt jäi Eesti alal ellu vaid üks mustlane.

Viited
------

1. ↑  Dagne Hanschmidt (11.07.2008). "Raaduvere küla – Eestimaa hävitatud mustlaskuningriik". *Postimees*. Vaadatud 27.11.2018.
2. 1 2   (vaadatud 18.06.2018)
3. 1 2  Eino Veskis (30.03.2007). "Ühest erilisest rahvusest ? mustlastest". *Vooremaa*. Vaadatud 27.11.2018.

Kirjandus
---------

* Paul Ariste. Laiuse mustlased. Acta Universitatis Tartuensis/Dorpatensis. B; 50.1: Tartu 1940

Välislingid
-----------

* Laiuse mustlastest eestigiid.ee andmebaasis
*Lorem Ipsum*'i tekst Helvetica fondiga
Mahajäetud maja Tallinnas *Lorem ipsum*'i tekstiga
***Lorem ipsum*** on lühinimetus teksti kohta, mida kasutatakse peamiselt veebidisainis kohatäitena enne lõpliku teksti sisestamist. 

Teksti kasutamise eesmärk on täita tühik või tekstiväli ilma midagi sisukat ütlemata, samas võimaldab see ette kujutada, milline tekst lõppversioonis välja näeb (näiteks font, tekstipaigutus).

Näidistekst
-----------

*Lorem ipsum*'i teksti levinuim vorm on järgmine:

*Lorem ipsum dolor sit amet, consectetur adipiscing elit, sed do eiusmod tempor incididunt ut labore et dolore magna aliqua. Ut enim ad minim veniam, quis nostrud exercitation ullamco laboris nisi ut aliquip ex ea commodo consequat. Duis aute irure dolor in reprehenderit in voluptate velit esse cillum dolore eu fugiat nulla pariatur. Excepteur sint occaecat cupidatat non proident, sunt in culpa qui officia deserunt mollit anim id est laborum.*

Originaaltekst
--------------

Originaalkujul pärineb tekst Vana-Rooma filosoofi Cicero aastal 45 eKr kirjutatud teosest "De finibus bonorum et malorum" ("Hüvede ja pahede piiridest"). Lorem ipsum lõik pärineb jaotisest 1.10.32, kus Cicero arutleb valu ja naudingu üle. "Neque porro quisquam est qui dolorem ipsum quia dolor sit amet, consectetur, adipisci velit...", mis tähendab: "Pole kedagi, kes armastaks valu ennast, kes seda otsiks ja tahaks seda tunda, lihtsalt sellepärast, et see on valu ..."

Teksti päritolu avastas Hampden-Sydney Kolledži ladina keele professor Richard McClintock, kui ta otsis klassikalises kirjanduses harva kasutatava ladinakeelse sõna *consectetur* esinemisjuhte.

Tänapäeval kasutatavad *lorem ipsum*'i tekstid ei ole ladinakeelse originaaliga identsed. Neis on lisatud, eemaldatud ja muudetud sõnu.

Viited
------

1. 1 2 3  "Lorem Ipsum". Vaadatud 19.07.2021.
2. ↑  Cicero. ""De finibus bonorum et malorum"". *WikiSource*. 1. raamat, paragrahv [32].
**Deniss** (vene keeles Денис, rahvusvaheline latinisatsiooni, inglise ja prantsuse transkriptisooni järgi **Denis**) on venepärane mehenimi. Denis on ka prantsuse eesnimi.

2018. aasta seisuga oli Deniss Eestis esinemissageduselt 116. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Deniss 1525 mehel.

1. jaanuari 2021 seisuga oli Eestis eesnimi Deniss 1529 mehel. Deniss oli Eestis populaarsuselt 114. mehenimi. Deniss oli keskmiselt 34 aasta vanune (mediaanvanus oli 37). Kõige populaarsem oli eesnimi Deniss vanuserühmas 40–44, kus neid on 10 000 elaniku kohta 38,49 ning Ida-Viru maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 36,56.

1. jaanuari 2021 seisuga oli Eestis eesnimi Denis 1753 mehel. Denis oli Eestis populaarsuselt 97. mehenimi. Denis oli keskmiselt 28 aasta vanune (mediaanvanus oli 31). Kõige populaarsem oli eesnimi Denis vanuserühmas 40–44, kus neid on 10 000 elaniku kohta 30,59 ning Ida-Viru maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 20,29. Nimekuju Denis kasutatakse Vene välispassides.

Nime tuntud kandjaid
--------------------

* Deniss Boroditš
* Deniss Karpak
* Deniss Malov
* Deniss Metsavas
* Deniss Voronenkov

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 19.05.2019)
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Välislingid
-----------

* Denis statistikaameti andmebaasis
* Deniss statistikaameti andmebaasis
Indrek Hargla loodud Melchior Wakenstede tegelaskuju on jõudnud mitmetesse raamatutesse ja filmidesse
**Eesti nüüdiskirjandus** on tänapäeval Eestis loodud või eestikeelne kirjandus. Nüüdiskirjanduse alguseks loetakse üldjuhul ligikaudu 1990. aastat, sellele eelnes Eestis Nõukogude Eesti kirjandus ehk kodueesti kirjandus, Läänes pagulaseestlaste seas aga eesti pagulaskirjandus ehk väliseesti kirjandus.

Eesti nüüdiskirjandusele on paljude kirjandusülevaadete järgi iseloomulik fragmentaarsus, milles ei domineeri ükski kindel kirjandusvool ega stiil. Küll on seda iseloomustatud niisuguste märksõnadega nagu kapitalistlik realism (vastandina varasemale sotsialistlikule realismile) ja uusausus. Luules valitseb vabavärss.

Eesti 2000. aastate kirjandust on iseloomustatud selliste väljenditega nagu kapitalistlik realism ja uusausus. Ka nüüdsed rühmitused nagu TNT! ei ole osutunud püsivaiks. Taas on esile tõusnud sotsiaalsed teemad, sealhulgas naiskirjandus ning lõhe eesti- ja venekeelse kogukonna ajalookäsituste vahel. Ajalooteemade käsitlusega on torganud silma Ene Mihkelson ja Soome autor Sofi Oksanen, keda tugevate Eesti-sidemete tõttu võib osalt ka Eesti kirjanikuks pidada. Irooniliselt on kujutanud eesti rahvuslikku identiteeti Andrus Kivirähk, kuid ka luuletaja Indrek Mesikepp (fs) ning laiemalt ulme- ja kriminaalromaanikirjanikuna tuntud Indrek Hargla.

Vaata ka
--------

* Eesti kirjandus
* Eesti ulmekirjandus
Hierapolise varemed
Pamukkale valged terrassid Denizli provintsis 2020. aastal
Laodicea arheoloogiline ala Pamukkale ja Denizli vahel 2020. aastal
**Denizli provints** on 1. järgu haldusüksus (provints) Lääne-Türgis. Provintsi keskus on Denizli.

Haldusjaotus
------------

* Acıpayami ringkond
* Babadaği ringkond
* Baklani ringkond
* Bekilli ringkond
* Beyağaçi ringkond
* Bozkurti ringkond
* Buldani ringkond
* Çali ringkond
* Çameli ringkond
* Çardaki ringkond
* Çivrili ringkond
* Güney ringkond
* Honazi ringkond
* Kale ringkond
* Merkezefendi ringkond
* Pamukkale ringkond
* Sarayköy ringkond
* Serinhisari ringkond
* Tavasi ringkond

Viited
------

1. ↑  Population of provinces by years - 2000-2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

* Denizli provintsi koduleht (türgi keeles)

Türgi provintsid

Adana **·**  Adıyaman **·**  Afyonkarahisar **·**  Ağrı **·**  Aksaray **·**  Amasya **·**  Ankara **·**  Antalya **·**  Ardahan **·**  Artvin **·**  Aydın **·**  Balıkesir **·**  Bartın **·**  Batman **·**  Bayburt **·**  Bilecik **·**  Bingöl **·**  Bitlisi **·**  Bolu **·**  Burdur **·**  Bursa **·**  Çanakkale **·**  Çankırı **·**  Çorum **·**  Denizli **·**  Diyarbakır **·**  Düzce **·**  Edirne **·**  Elazığ **·**  Erzincan **·**  Erzurum **·**  Eskişehir **·**  Gaziantep **·**  Giresun **·**  Gümüşhane **·**  Hakkâri **·**  Hatay **·**  Iğdır **·**  Isparta **·**  İstanbul **·**  İzmir **·**  Kahramanmaraş **·**  Karabük **·**  Karaman **·**  Kars **·**  Kastamonu **·**  Kayseri **·**  Kilis **·**  Kırıkkale **·**  Kırklareli **·**  Kırşehir **·**  Kocaeli **·**  Konya **·**  Kütahya **·**  Malatya **·**  Manisa **·**  Mardin **·**  Mersin **·**  Muğla **·**  Muş **·**  Nevşehir **·**  Niğde **·**  Ordu **·**  Osmaniye **·**  Rize **·**  Sakarya **·**  Samsun **·**  Şanlıurfa **·**  Siirt **·**  Sinop **·**  Şırnak **·**  Sivas **·**  Zonguldak **·**  Tekirdağ **·**  Tokat **·**  Trabzon **·**  Tunceli **·**  Uşak **·**  Van **·**  Yalova **·**  Yozgat
|  |
| --- |
| Iroquois' teatri tulekahju |
|  |
| Põlengueelne ehitis |
|
| Riik |  USA |
| Koht | Chicago, Illinois |
| Koordinaadid | 41° 53′ 5″ N, 87° 37′ 43″ W |
| Kuupäev | 30. detsember 1903 |
|
|
|
| Liik | tulekahju |
|
|
|
|
|
|
|
|
|
| Põhjus | tuleohutuseeskirjade eiramine |
|
| Hukkunuid | >602 |
| Vigastatuid | 250 |
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
| MapAsukoht kaardil |
|  Meediafailid Wikimedia Commonsis |

**Iroquois' teatri tulekahju** oli 1903. aasta 30. detsembri pealelõunal Ameerika Ühendriikides Chicago Iroquois' (hääldus: [ˈir-ə-ˌkwȯi]; ka [-ˌkwä]) teatris toimunud tulekahju, mille tagajärjel hukkus vähemalt 602 inimest, kellest kaks kolmandikku olid naised ja lapsed. Tegemist oli ohvriterohkeima teatripõlenguga Ameerika Ühendriikide ajaloos.

Iroquois' teater, mida peeti "täiesti tulekindlaks", asus Chicago North Side'is West Randolph Streetil. Õnnetusõhtuks oli välja müüdud 1724 istekohta, lisaks 200 seisukohta. Sädemeist süttinud kardinad võtsid kiiresti tuld, sajad inimesed lämbusid suitsus. Teisi tallasid jalge alla paanikas põgenejad. Vaatamata suletud väljapääsudele ja ilmsele hooletusele ei võetud pärast tulekahju kedagi vastutusele.

Viited
------

1. 1 2  Nat Brandt (2003). "Chicago Death Trap: The Iroquois Theatre Fire of 1903" (inglise). Southern Illinois University Press. Vaadatud 5. novembril 2022.
Tschirnhausi kuubik, kolmandat järku algebraline joon
**Algebraline joon** ehk **tasandiline algebraline joon** (ka *algebraline kõver*, *tasandiline algebraline kõver*) elementaarses mõttes on tasandiline joon, mille (ja ainult mille) punktide koordinaadid *x*, *y* rahuldavad mingit võrrandit

{\displaystyle F(x,y)=0,\,}
kus *F* on kahe reaalarvulise muutujaga polünoom. Polünoomi *F* astet nimetatakse selle **algebralise joone järguks** (või **astmeks**).

Algebralisi jooni, mille järk on 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 või 8, nimetatakse vastavalt ka sirgeteks, koonikuteks ehk koonuselõigeteks, kuubikuteks, kvartikuteks, pentikuteks, sekstikuteks, septikuteks ja oktikuteks. Näiteks ühikringjoon on teist järku algebraline joon (koonik), sest selle saab anda võrrandiga *x*2 + *y*2 − 1 = 0.

Sageli modifitseeritakse **algebralise joone** mõistet nii, et algebraline joon sisaldab ka polünoomi *F* kompleksarvulisi juuri, s.o esindab ka kõiki kompleksarvude järjestatud paare, mis on eeltoodud võrrandi lahendid.

Tänapäeva algebralises geomeetrias räägitakse algebralistest joontest üldistatult mitte ainult reaalarvude korpuse, vaid mis tahes korpuse puhul. **Tasandiline afiinne algebraline joon** üle *k* defineeritakse kui üle korpuse *k* võetud polünoomide juurte hulk punktihulgas *K*2, kus *K* on korpuse *k* algebraline sulund. Selle joone punkte, mille kõik koordinaadid kuuluvad korpusesse *k*, nimetatakse *k*-punktideks. Näiteks punkt {\displaystyle (2,{\sqrt {-3}})} kuulub kompleksarvuliste juuri arvesse võtvasse ühikringjoonde, kuid ei kuulu selle reaalossa. Polünoom *x*2 + *y*2 + 1 annab algebralise joone, mille reaalosa on tühi.

Veel üldisemalt võib vaadelda algebralisi jooni, mis ei sisaldu mitte tasandil, vaid suurema mõõtmega ruumis või projektiivses ruumis. Osutub, et algebralise joone paljud omadused ei sõltu konkreetselt valitud sisestusest mingisse ruumi, ja see viib algebralise joone üldisema definitsioonini: 

**Algebraline joon** on algebraline muutkond mõõtmega 1. Selle definitsiooni võib sõnastada ka nii: algebraline joon on algebraline muutkond, mille kõik alammuutkonnad koosnevad ühest punktist.

Vaata ka
--------

* Algebraline pind

Viited
------

1. ↑   Ü. Kaasik, Matemaatikaleksikon (2002)
Deniss Gurjanov 2019. aastal Texas Starsis mängimas
**Deniss Vladimirovitš Gurjanov** (sündinud 7. juunil 1997 Togliattis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Dallas Stars ründajana vasak- või paremäärel.

Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Togliatti Lada, mille koosseisus debüteeris ta hooajal 2014–15 KHL-is.

2015. aastal valiti ta NHL-i *draft* '​is Starsi poolt 12. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus ta mängima 2016. aastal, asudes mängima American Hockey League'i klubis Texas Stars. NHL-is debüteeris ta Dallas Starsi meeskonnas 8. aprillil 2017 mängus Colorado Avalanche'i vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is 10. novembril 2018 mängus Nashville Predatorsi vastu, kuid ka suurema osa hooajast 2018–19 mängis ta veel Texas Starsis. Hooajal 2019–2020 sai ta NHL-is juba rohkem mänguaega, pääsedes väljakule kokku 64 põhihooaja mängus, kus ta lõi kokku 20 väravat ja andis üheksa väravasöötu. 20. augustil 2020 lõi ta mängus Calgary Flamesi vastu neli väravat, saades esimeseks Starsi mängijaks, kes on väljalangemismängude ühes mängus vähemalt neli väravat löönud.

2017. aastal võitis Gurjanov Venemaa kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali.

Viited
------

1. ↑  "Stars use big rally to eliminate Flames in Game 6 of Western First Round". NHL.com. 21.8.2020. Vaadatud 21.8.2020

Välislingid
-----------

* Deniss Gurjanov NHL.com lehel
* Deniss Gurjanov hockeydb.com lehel