recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Jevgenija Kolodko (2011)
Jevgenija Kolodko  Euroopa U23 MV Ostravas (2011)
**Jevgenija Nikolajevna Kolodko** (vene keeles Евгения Николаевна Колодко; sündinud 22. juulil 1990 Nerjungris  Nerjungri rajoonis Jakuudi ANSV-s) on Sahha kergejõustiklane (kuulitõukaja), Venemaa teeneline meistersportlane,  Põhjatähe ordeni kavaler.

Ta võitis 2011. aastal Ostravas peetud  Euroopa kuni 23-aastaste meistrivõistlustel kergejõustikus kuldmedali kuulitõukes. Ta on neljakordne Venemaa meister (2011–2014). Tema isiklik rekord kuulitõukes on **20.22** (2012).

Olümpiamängud
-------------

2012. aastal võitis Jevgenija Kolodko Londoni olümpiamängudel kuulitõukes hõbemedali, kuid 2016. aastal tühistas Rahvusvaheline Olümpiakomitee dopingutarvitamise tõttu tema Londoni olümpiamängudel saadud võistlustulemused. Olümpiamedal tuli tal tagastada. Kolodko võeti vahele dopinguproovide järelkontrolli abiga.

Tunnustus
---------

* 2012 – Venemaa teeneline meistersportlane
* 2012 –  Põhjatähe orden

Viited
------

1. ↑  Российскую толкательницу ядра лишили медали Олимпиады-2012. meduza.io
2. ↑  Евгения Колодко, Владимир Балынец и Степанида Артахинова награждены орденом "Полярная звезда". sakhapress.ru

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jevgenija Kolodko** |
**Illar Pata** (sündinud 4. juulil 1967 Tallinnas) on eesti molekulaarbioloog.

Lõpetas 1985 Tallinna 44. Keskkooli, 1991 TÜ bioloogiaosakonna, Ph.D. (molekulaarbioloogia, 1996, TÜ), väitekiri "Cloning and characterization of human and mouse ribosomal protein S6-encoding genes". Täiendas end 1997 European Molecular Biology Organization (EMBO) stipendiaadina Rotterdamis Erasmuse Ülikooli rakubioloogia osakonnas, 1997–99 külalisteadurina (järeldoktor) Helsingi Ülikooli biotehnoloogia instituudis, 2003–04 teadurina Columbia Ülikoolis (New York) Rando Allikmetsa laboris. Oli 1991–99 Tartu Ülikooli molekulaar- ja rakubioloogia instituudi (MRI) teadur, 2000–03 TÜ zooloogia ja hüdrobioloogia instituudi vanemteadur, 2004–05 Eesti TA Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi teadur, 2005– TTÜ geenitehnoloogia instituudi molekulaardiagnostika õppetooli erakorraline vanemteadur.

Uurimisvaldkonnad: vähktõve molekulaarsed mehhanismid; kuse-suguelundkonna areng; konditsionaalne ja indutseeritud mutagenees hiires; lentiviirusvektorite arendamine. Uurinud ka ribosoomivalkude ja snoRNA geenide ehitust ning geeniteraapia rakendusi pärilikes silmahaigustes. Ta on avaldanud üle 15 teadustrükise.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* The human ribosomal protein-s6 gene – isolation, primary structure and location in chromosome-9 (kaasautor). // Gene 121 (1992) 2
* Physical mapping of human RPS6 genomic locus on 9p22 center dot 3-9p23 (kaasautorid R. Illisson, A. Metspalu). // Ann. Human Genetics 61 (1997)
* A human cDNA encoding the homologue of NADH: ubiquinone oxidoreductase subunit B13 (kaasautorid K. Tensing, A. Metspalu). // Biochim. Biophys. Acta 1350 (1997) 2
* The transcription factor GATA3 is a downstream effector of Hoxb1 specification in rhombomere 4 (kaasautor). // Development 126 (1999) 23
* Transient disruption of spermatogenesis by deregulated expression of neurturin in testis (kaasautor). // Mol. Cell. Endocrinol. 184 (2001) 1
* A potential role of alternative splicing in the regulation of the transcriptional activity of human GLI2 in gonadal tissues (kaasautor). // BMC Mol. Biol. 7 (2006) 13.

Kirjandus
---------

* Eesti teaduse biograafiline leksikon II, 127
* EE 14, 362
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

Illar Pata Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Tangentsiaalne (altpoolt 30- kuni 40-kraadise nurga alt) röntgeniülesvõte jalgrattaõnnetuse tagajärjel murdunud rangluust
**Rangluumurd** (ladina keeles *fractura claviculae*) on luumurd rangluus.

Täiskasvanud inimestel on see kodarluumurru järel kõige sagedasem luumurd. 

See tekib inimesel õla peale kukkumisel, otsese (ka väikese) surve tõttu rangluule või (palju harvem, kui varem arvati) kukkumisel väljasirutatud käsivarrele. 

Harva kaasnevad rangluumurruga veresoonte või närvide kahjustused. 

RHK-10-s on rangluumurd tähise S42.0 all.

Levik
-----

Rangluumurd esineb kõige sagedamini vastsündinutel (sealhulgas rasketel sünnitustel) ja üldse lastel (umbes pool kõigist rangluumurdudest) ning noorukitel. Samuti esineb see sõltumatult east nende spordialade harrastajatel, millele on iseloomulik kehaline kontakt teise inimesega, ning sellistel spordialadel nagu suusasport, lumelauasõit, jalgrattasport ja ratsasport. Mootorratturitel võib kukkumisel rangluu murduda löögist kiivri alumiselt servalt.

Rangluumurd esineb 

* 70–80 protsendil juhtudest luu keskosas,
* umbes 15% juhtudest (teistel andmetel 25–30 protsendil juhtudest) lateraalselt, st õlapoolses otsas,
* 2–5 protsendil juhtudest mediaalselt, st rinnakupoolses otsas.

Sümptomid
---------

Rangluumurru esimesed sümptomid on nähtav ja kombitav ümar või astmeline koht luus, käsivarre näiv pikenemine ja muutunud peahoiak. Kannatanu tunneb surve ja liigutamise korral valu. Ta hoiab ebateadlikult õlavart ebaloomulikus asendis, mille korral valu on väiksem; seetõttu on õlg nähtavalt ettepoole kaldu.

Harva esineb lahtine luumurd (luu ots tungib nahast läbi). Sel juhul saavad mõnikord kannatada närvid ja veresooned. Veresoonte kahjustus võib põhjustada suure nähtava verevalumi.

Diagnoosimine
-------------

Sageli pannakse diagnoos juba kliinilise uurimise järel; sümptomiteks võivad olla ümarus või astmeline koht rangluus, valu surve korral, kombitavad luuotsad naha all ning krepitatsioon. 

Diagnoosi kinnitab röntgeniülevaade.

Ravi
----

### Ajalugu

Ühel Vana-Egiptuse papüürusel on kirjeldatud rangluumurru ravina õlgade laialeajamist seliliasendis allaviidud abaluudega.

Hippokrates kirjeldas tänapäeval konservatiivseks nimetatavat ravi – fikseerimist.

Viited
------

1. ↑   (pdf)
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. veebruar 2017. Vaadatud 6. mail 2011.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**Parameeter** ('mõõtev', kreeka keeles παράμετρος: παρά *pará*, eesti keeles 'vastu', 'kõrval', 'juures', 'suhtes' + μετρος *metron*, eesti keeles 'mõõt' millegi mõõtmise, võrdlemise või hindamise tähenduses) on ühelaadseid
objekte, nähtusi, seisundeid või protsesse iseloomustav suurus. Parameetriks nimetatakse ka ülesannete sõnastamisel või lahendamisel kasutatavat abimuutujat. 

Parameetri mõiste võttis geomeetria terminina 1740. aastal kasutusele Johann Heinrich Zedler. 1765. aastal lülitasid Denis Diderot ja Jean-Baptiste le Rond d’Alembert selle oma Entsüklopeediasse.

Matemaatikas on parameeter muutuja, mille kaudu avaldatakse sõltumatu ja sõltuva muutuja kokkukuuluvaid väärtusi. Näiteks geomeetrilise kujundi parameetriks on tema kuju või asendit iseloomustav arv. Näiteks ringjoone parameetrid on raadius ja keskpunkt.

Füüsikalisi protsesse kirjeldatakse võrranditega, mis seovad neis protsessides muutuvaid suurusi. Parameetrid sisalduvad harilikult võrrandite kordajates. Nad võivad olla ajast ja süsteemi koordinaatidest sõltuvalt muutuvad või jäävad. Eristatakse koond- ja hajuparameetreid. Mehaaniliste süsteemide puhul on parameetrid näiteks mass, hõõrdetegur, inertsimoment ja pingus. Elektriliste süsteemide kõige iseloomulikumad parameetrid on voolutugevus, pinge, takistus, induktiivsus ja mahtuvus. 

Informatsiooniteoorias kasutatakse mõistet signaali parameeter. Kui edastatavat signaali on võimalik kujutada skalaarse või vektoriaalse funktsiooniga, võib selle funktsiooni iga numbrilist väärtust käsitleda parameetrina.

Statistikas tähistavad parameetrite väärtused tõenäolise jaotuse omaduste tunnuseid.

Tehnikas nimetatakse parameetriks masinat või seadet iseloomustavat suurust ehk tunnussuurust. 

Muusikas võeti parameetri mõiste kasutusele 1950ndatel seoses seriaalse meetodi rakendamisega, et määratleda muusikalise objekti, nähtuse, seisundi või protsessi suurusi, mille väärtusi on võimalik hinnata.

Vaata ka
--------

* Füüsikaline suurus
* Muusikaline parameeter

Viited
------

1. ↑  ÕS
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib pillist; ansambli kohta vaata artiklit Karmoška (ansambel)* |

---

**Karmoška** (vene keeles *гармонь*, *гармоника*, *гармошка*) on vene lõõtspill. 

Erinevalt enamikust Lääne-Euroopa diatoonilistest lõõtspillidest on karmoška üldiselt unisonoorne (st nupuvajutusel tekkiv noot ei sõltu lõõtsa liikumise suunast), bisonoorsed tüübid (üherealised *тальянка*, *тульская*, *вятская*) on vähem levinud. Vene lõõtspillide üheks eripäraks on veel asjaolu, et neil saab mängida ka minoorses helilaadis.

Vanemat tüüpi karmoška parempoolsel nupulaual on kaks nupurida diatoonilisel skaalal mängimiseks, vasakul kaks rida bassinuppe ühe mažoorhelistiku ja sellele vastava minoori primaarkooskõlade mängimiseks. 

Tänapäeval levinud karmoškadel on lisanupud pooltoonide jaoks, vasakul käel mõned lisaakordid ning rida vababasse meloodiakäikude mängimiseks. Selliseid uuemat tüüpi lõõtspille nimetatakse kromaatilisteks (vene keeles *хроматическая гармонь*, lühendatult *хромка*, siit ka eestikeelne nimetus **kromka**). 

25 viisi- ja 25 bassinupuga kromkal on mängija poolt vaadates parempoolsel nupulaual kahes reas 25 nuppu, mis võimaldavad mängida 3 diatoonilist oktavit ja kolm lisanooti; vasakpoolsel kahes reas kummaski kaheksa bassinuppu saatebasside ja akordide jaoks ning üks rida vababasse. 

Viisinupud on paigutatud nii, et heliredelit saab mängida vahelduvalt kahe rea nuppudel. Keskmise oktavi sõrmestus erineb madalama ja kõrgema omast. Kolm lisanooti on asetatud peegelpildis vasaku käe akordidele, mis neid noote sisaldavad. 

Basside nupulaua mažoorhelistiku põhiakordid on välimises reas kvindiringi järjestuses, keskmises reas on minoorsed akordid, sisemises reas vababassid.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Karmoška** |

* Bandoonium
* Lõõtspill
**Paralleelreaktsioonid** ehk **konkureerivad reaktsioonid** (*competing reactions*) on samal ajal kulgevad keemilised reaktsioonid, millel on vähemalt üks ühine lähteaine. Harvem esineb paralleelseid reaktsioone, milles osalevad erinevad lähteained, kuid on ühine produkt. 

Iga reaktsiooni korral esineb põhimõtteliselt konkurents võimalike (mitte kõikvõimalike!) reaktsioonisuundade vahel. Oluline on, mil määral üks või teine suund realiseerub: kas 0,1 või kuni 99,9%. Näiteks elimineerimisprotsessides on E1 ja E2 mehhanismid kaks konkureerivat reaktsiooni teed. Lisaks esineb elimineerimisreaktsioonide konkurents nukleofiilse asenduse reaktsioonidega: E2 *vs* SN2 ja E1 *vs* SN1. Veelgi enam, karbokatioonsete mehhanismide korral (E1 ja SN1) võivad esineda mitmed karbokatioonidele iseloomulikud reaktsioonid, näiteks isomerisatsioon. 

Näiteid:

* Fenooli nitreerimisel moodustuvad *orto*-, *meta*- ja *para*-nitrofenoolid.
* Bensooli ja toluooli nitreerimimisel lämmastikhappega on viimane ühiseks lähteaineks mõlemas reaktsioonis.
* Elimineerimisreaktsioonide konkurents nukleofiilse asenduse reaktsioonidega.

Kui paralleelselt kulgevad sama järku reaktsioonid, siis moodustuvate produktide X1, X2 ja X3 kontsentratsioonid igal ajamomendil on määratud vastavate produktide moodustumise kiiruskonstantidega k1, k2 ja k3:

[X1]:[X2]:[X3] = k1:k2:k3 (kehtib eeldusel, et [X1]0 = [X2]0 = [X3]0 = 0).

Vaata ka
--------

* Keemiline reaktsioon
* Keemiline kineetika
* Kemoselektiivsus
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib keelevariandist, mida täiskasvanud kasutavad väikelastega suhtlemisel; väikelaste keele kohta vaata artiklit Lapsekeel* |

---

**Hoidjakeel** ehk **hoidekeel** ehk **ninnutamine** on keelevariant, mis on ema, hoidja(te) või teiste täiskasvanute lapsele suunatud mugandatud keel. Sellest tuleb eristada lastekeelt ehk nn pudikeelt, mis on lapse enda arenev keelevariant. Hoidjakeele kasutamine ei ole universaalne, kuid on levinud väga paljudes kultuurides.

Tavaliselt on see standardkeele artikulatsiooniliseks moonutuseks, mille puhul on lihtsustatud keelevoo segmenteerimist ning tõstetud kõne helikõrgust. Keerulisi süntaktilisi struktuure välditakse ning sõnavara on redutseeritud. Samuti on võimalik, et täiskasvanu kohandab oma kõnet, rääkides lapsekeele eri aspektidega, näiteks mängib kaasa silbikordustega.

Vahel kohtab hoidjakeeles sõnavormide lihtustamist ja muutmist, kui täiskasvanud arvestavad keele funktsioone ja struktuuri vahendades intuitiivselt lapse mitte veel väga tugevalt arenenud keelelise asjatundlikkusega. Siiski pole lapse standardkeele omandamine pärsitud ka keelekeskkonnas, kus kultuurist tingituna lastega rääkides hoidjakeelt ei kasutata. Hoidjakeele liigne kasutamine võib segada last täiskasvanute maailma sisseelamisel ning standardkeele tundmaõppimist, kuid lapse esimestel eluaastatel kasutatav mugandatud keel, mille kõrval laps kuuleb ka normaalset keelekasutust, ei nõrgenda lapse võimet omandada nn normaalne keel.

Hoidjakeele kasutamist on uuritud ka loomadel.

Näiteid eesti hoidjakeele sõnadest
----------------------------------

* *kõtu* – kõht
* *kätu* – käsi
* *lallu* – jalg
* *mammu* – mari
* *pepu* – istmik

Viited
------

1. ↑  "Ahvid kasutavad samuti titekeelt (Postimees 25.08.2007)". Originaali arhiivikoopia seisuga 26.08.2007. Vaadatud 20.09.2007.

Kirjandus
---------

* Pajusalu, K. Eesti hoidjakeele kujunemine / Toivainen, K. (toim.) Suomalaiskielten omaksumista tutkimassa. Turun yliopiston suomalaisen ja yleisen kielitieteen laitoksen julkaisuja, 117–124. Turku, 1996.
* Kõrgesaar, Helen 2008. Hoidjakeelele omastest joontest ning selle dünaamikast. Bakalaureusetöö. Tallinn: Tallinna Ülikool.
**Vana-Pärnu linnus** oli Saare-Lääne piiskopi residents, mis asus Vana-Pärnu linnas Sauga jõe paremal kaldal. 

Linnus rajati 1251. aastal, kui Saare-Lääne piiskop Heinrich I otsustas ehitada Pärnu jõe suudme lähedale oma peakiriku ja muutis selle asula omale residentsiks. Seda oli ta kuni aastani 1263, kui leedulased Žemaitija valitseja vürst Treniota juhtimisel, selle vallutasid ja maha põletasid. 

Linnuse asupaigas 1965. aastal tehtud proovikaevamised olulisi uusi tulemusi ei andnud, kuid kinnitasid varasemaid, nii rootsiaegseid kui ka 19. sajandil tehtud mõõtmisi. Endised linnuse müürid asuvad maapinnast 1,5–1,8 meetrit allpool. Toomkiriku lääne ja lõuna müürid on laotud tellistest ja põllukividest. Seinte paksus ulatub 2–2,5 meetrini.

Kaevamised kinnitasid, et tegemist olid kastell-linnusega mis sarnaneb Haapsalu linnuse algkavandiga. Vana-Pärnu linnuse ühes tiivas asus toomkirik. Teised kaks tiiba olid madalamad ja kohandatud eluruumideks.

* Vaade idast piiskopilinnuse asukohale üle Sauga jõeVaade idast piiskopilinnuse asukohale üle Sauga jõe
* Vaade idast piiskopilinnuse asukohale üle Sauga jõe, märts 2019Vaade idast piiskopilinnuse asukohale üle Sauga jõe, märts 2019
* Vaade idast piiskopilinnuse asukohale üle Sauga jõe. Kogede jaoks oli seal soodne varjuline sadamakohtVaade idast piiskopilinnuse asukohale üle Sauga jõe. Kogede jaoks oli seal soodne varjuline sadamakoht

Vaata ka
--------

* Pärnu ordulinnus
VLT teleskoobid Cerro Paranalil
**Paranali observatoorium** on Euroopa Lõunaobservatooriumi (ESO) koosseisu kuuluv observatoorium.

See paikneb Tšiilis Atacama kõrbes asuval Cerro Paranali mäel. 

Observatooriumis asub kuus teleskoopi, millest suurim on Väga Suur Teleskoop (VLT). Muud kasutusel olevad teleskoobid on VISTA, VLT Survey Telescope (VST), Next-Generation Transit Survey (NGTS) ja SPECULOOS.

Teleskoobid
-----------

### Väga Suur Teleskoop

 *Pikemalt artiklis Väga Suur Teleskoop*
Väga Suur Teleskoop koosneb neljast teleskoobist, mille peapeeglite diameeter on 8,2 meetrit. VLT töötab nähtava valguse ja infrapuna lainepikkustel. Teleskoobid töötavad tavaliselt eraldi, kuid neid saab kasutada astronoomilise interferomeeterina.

### VISTA Survey Telescope

 *Pikemalt artiklis VISTA (teleskoop)*
VISTA ehk *Visible & Infrared Survey Telescope for Astronomy* on teleskoop, mille peapeegli läbimõõt on neli meetrit. VISTA töötab infrapuna lainepikkusel ja see ehitati ESO Väga Suure Teleskoobi lähedusse 18 Suurbritannia ülikooli koostöös. VISTA anti ESO-le üle 2009. aastal.

### VLT Survey Telescope (VST)

 *Pikemalt artiklis VLT Survey Telescope*
VLT Survey Telescope või VST on 2,6-meetrise peegliga teleskoop, mida kasutatakse VLT vaatluste abistamiseks.

### Next-Generation Transit Survey (NGTS)

 *Pikemalt artiklis Next-Generation Transit Survey*
Next-Generation Transit Survey (NGTS) on rajatis, mida kasutatakse eksoplaneetide otsimiseks. NGTS koosneb 12 0,2-meetrise peegliga robotteleskoobist ning selle eesmärgiks on avastada super-Maasid ja Neptuuni suuruseid eksoplaneete, kasutades transiidimeetodit. NGTS alustas tööd 2015. aastal.

### SPECULOOS

 *Pikemalt artiklis SPECULOOS*
SPECULOOS koosneb neljast teleskoobist, mille peapeegli läbimõõt on üks meeter. SPECULOOSi eesmärgiks on leida eksoplaneete ülikülmade kääbuste ja pruunide kääbuste juurest.

Galerii
-------

* Paranali observatooriumi peasissepääsParanali observatooriumi peasissepääs
* Panoraamfoto lõunataevast Paranali observatooriumi kohalPanoraamfoto lõunataevast Paranali observatooriumi kohal
* ESO Residencia (keskel vasakul) ja baaslaagerESO Residencia (keskel vasakul) ja baaslaager
* ÕhuvaadeÕhuvaade
* VLT, selle abiteleskoobid ja VSTVLT, selle abiteleskoobid ja VST
* The NGTS koos VLT ja VISTA-ga (tagaplaanil)The NGTS koos VLT ja VISTA-ga (tagaplaanil)
* VLT päikeseloojangulVLT päikeseloojangul
* VLT teleskoop kasutamas laserjuhttähteVLT teleskoop kasutamas laserjuhttähte
* Taevas VLT kohalTaevas VLT kohal
* SPECULOOSi kolm teleskoopiSPECULOOSi kolm teleskoopi

Viited
------

1. ↑  "Paranal Observatory". *ESO*. Vaadatud 25. juuli 2020.
2. ↑  "Very Large Telescope". *ESO*. Vaadatud 25. juuli 2020.
3. ↑  "NGTS facility achieves first light". *ESO*. Vaadatud 25. juuli 2020.
**Materiaalne jalajälg** (inglise keeles *Material Footprint*) on ressursikasutuse tarbimispõhine indikaator. 

See on Thomas O. Wiedmanni ja tema kolleegide välja töötatud näitaja (2013), mis arvestab lisaks kodumaisele ressursikasutusele (*domestic material consumption*) ka imporditud materjali toormekasutust, mille suur osakaal on omane arenenud riikidele. Wiedmann ja tema kolleegid defineerisid materiaalse jalajälje indikaatori kui kaevandatud toorainete ülemaailmne jaotumine erinevate riikide lõpptarbimises. Lisaks on seda defineeritud kui näitajat, mis lubab arvesse võtta kõiki toormaterjale, mida üks riik kasutab enda sisetarbimise rahuldamiseks .

Indikaatori eesmärk on aidata paremini mõista seoseid kohtade vahel, kus toimub materjalide tootmine ja tarbimine – ühe riigi materiaalsesse jalajälge kuuluvad nii riigis sees kui riigist väljaspool kaevandatud materjalid. Materiaalne jalajälg annab parema pildi ühe riigi ressursikasutuse tõeliselt jalajäljest, võttes arvesse nii materjalid, mis ammutati riigi enda piiride sees kui ka piiridest väljaspool. Näiteks Prantsusmaa praegune indikaator, mis võtab arvesse ainult siseriikliku tooraine tarbimise, ei arvesta riigi tegelikku ressursikasutust.

OECD riikide materiaalne jalajälg kasvas aastatel 1990–2008 peaaegu 50%. Kui nendes riikides suurenes SKT 10%, kasvas nende materiaalne jalajälg samal ajal 6%. Euroopa Liit impordib enamik tarbitavatest fossiilkütustest ja metallidest, samal ajal biomass ja mineraalid on peamiselt Euroopa Liidu seest hangitud. Euroopa Liit sõltub aina enam imporditud materjalidest: kui 2010. aastal importis EL 48% materiaalse jalajälje toorainetest, siis 2019. aastal oli sama näitaja 53%.

Vaata ka
--------

* Süsiniku jalajälg
* Ökoloogiline jalajälg

Viited
------

1. 1 2  Materiaalne jalajälg Säästva Eesti Instituudi veebisõnastikus "Säästva arengu sõnaseletusi" (vaadatud 22.06.2019)
2. 1 2 3  Wiedmann, T.O. Schandl, H. Lenzen, M. Moran, D. Suh, S. West, J. Kanemoto, K. (2013). The material footprint of nations. Proceedings of the National Academy of Sciences, 112, 6271–6276.
3. 1 2 3  Calatayud, P. Mohkam, K. Moreau, S. Bottin, A. & Baudu-Baret, C. (2018). Material Footprint: an indicator reflecting actual consumption of raw materials. France: Ministry for an ecological and solidary transition.
4. ↑  United Nationas Environment Programme. (2022). Indicator 12.2.1.
5. 1 2  European Environment Agency. (2022). Europe’s material footprint.

Kirjandus
---------

* Materiaalne jalajälg Säästva Eesti Instituudi veebisõnastikus "Säästva arengu sõnaseletusi"

Välislingid
-----------

* Wiedmann, T.O. Schandl, H. Lenzen, M. Moran, D. Suh, S. West, J. Kanemoto, K. (2013). The material footprint of nations. *Proceedings of the National Academy of Science*s, 112, 6271–6276.
Iskra 1080 Tartu disain meenutab Apple II mudeleid
**Iskra 1080 Tartu** oli Eestis välja töötatud koduarvuti, mida toodeti Stšotmaši (Счётмаш) tehases Moldovas Chișinăus (Кишинёв) ja ka Haapsalu rajoonis Palivere Ehitusmaterjalide Tehases alates aastast 1989.

Arvuti projekteeris Leo-Henn Humal inspireerituna Apple II 1980. aastatel Tartusse jõudnud mudelitest ja ZX Spectrumi koduarvutist, töötav prototüüp valmis 1984. aastaks. Tarkvara kirjutasid Jaan Kaasik, Olev Toom ja Mai Toom.

Arvuti prototüüp kandis sünnilinna järgi nime Tartu, 1986. aastaks oli kohapeal katseeksemplare valmistatud kümme, need olid varustatud Robotroni kettaseadmetega ning kasutusel õppetöös. Arvuti konkureeris algusest peale Jukuga universaalse kooliarvuti positsioonile, aga jäi alla mitte tehniliste parameetrite, vaid tootmiseks vajalike komponentide ja kokkulepete puudumise tõttu. Näiteks Paliveres toodeti 1989. aastal 50 "Tartu" arvutit, kuid neil puudusid vajalikud kettaseadmed ja printerid.

Tartus projekteeritud mudel sai Iskra 1080 baasmudeliks, mille eri versioonid kannavad lisaks koode 1081, 1083 ja 1084, millele vastavalt võis komplekti kuuluda lindi- või kettaseade, arvuti sai ühendada värviteleri või -monitoriga, aga printeri ja kohtvõrguga. Ette oli nähtud nii juhtkangi kui muude sisendseadmete ühendamine, arvuti oli mõeldud nii tööks, programmeerimiseks kui videomängude mängimiseks. Kuigi Juku sai tuntuks Eestis, toodeti Chișinăus Iskra 1080 arvuteid Nõukogude Liidu turu jaoks kokku ilmselt kordades rohkem kui Jukusid.

Iskra 1085 kasutas sama disainiga korpust, kuid oli ZX Spectrumi kloon.

Tehnilised andmed
-----------------

Järgnev tabel annab ülevaate Iskra 1080 tehnilisest poolest. 

| Kategooria | Täpsustus |
| --- | --- |
| Protsessor | KR580IK80 |
| RAM | 64 kB |
| ROM | 6–16 kB |
| Graafika | mustvalge 768×256, 4-värviline 384x256, 64×25 tekstirežiim |
| Operatsioonisüsteemid | kettalt CP/M, ROM-is T-BASIC |
| I/O pordid | RS-232 |
| Salvestusseadmed | kassettmakk, 5"/8" flopid, EC-tüüpi arvutite 7M või 29M kõvakettad |

Vaata ka
--------

* Iskra 1085
* Juku (arvuti)

Viited
------

1. ↑  Elfafoorum: Arvuti "Juku"
2. 1 2  TÜ arvutimuuseum: Iskra 1080
3. 1 2 3  Laur Kanger (2013). "Domestic PC Production in the Soviet Baltic States 1977-1992" (PDF). *The University of Edinburgh*.
4. 1 2  Evar Post (21. märts 1986). "10 "Tartut", aga edasi?". *TRÜ*.
5. ↑  Indrek Lindsalu (8. märts 1990). "Konkurendiks "Jukule"". *Päevaleht*.
6. ↑  "Искра 1085". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. jaanuar 2014. Vaadatud 9. septembril 2012.
**Tartu** oli 1897 aastal ehitatud Eesti merejõudude Peipsi Laevastiku Divisjoni suurtükipaat. On kandnud ka nimesid Jurjev, Graf Kirchbach, Narova ja Heimatland.

Ajalugu
-------

Jurjev oli Venemaa teedeministeeriumi käsunduslaev Peipsi järvel. Mobiliseeriti 1915. aastal Vene Peipsi flotilli. Sai relvastuseks vaid kuulipildujad ja jäi flotilli staabilaevaks.

1918. aasta talvel langes Jurjev Pihkva lähedal Saksa vägede kätte, nimetati ümber Graf Kirchbachiks ja tegutses järgnevalt kapten Ferdinand Wichmanni juhatusel eestlastest meeskonnaga Saksa vägede käsunduslaevana. Sama aasta novembris Saksa okupatsiooni lõppemisel müüsid sakslased Graf Kirchbachi kaupmees Brockile. 

Eesti valitsus ei tunnistanud laeva müüki ja 1. märtsil 1919 võeti see Peipsi Laevastiku Divisjoni. Laev sai nimeks Tartu ja relvastati ühe 47 mm Hotchkissi kahuriga ning ühe 40 mm õhutõrjekahuriga. See oli ilmselt ainuke õhutõrjekahur Peipsi laevastiku divisjonis Vabadussõja päevil. 1919. aasta oktoobris lisati Tartule ka üks 75 mm kahur. Tartu sõjaaegne meeskond oli 29 meest, sellest 3 ohvitseri. Vabadussõja aegseks komandöriks oli mitšman Jaan Usin. Pärast Vabadussõda jäi suurtükipaat Tartu Peipsi laevastiku divisjoni koosseisu. 1931. aastal tehti talle kapitaalremont.

Okupeeritud Eestis võeti Tartu 1940/1941. aasta talvel Leningradis asunud Dzeržinski-nimelise Kõrgema Mereväeinseneride Kooli õppelaevaks. 22. märtsil sai ta nimeks Narova. Saksa-Vene sõja alates relvastati ta kolme 45 mm kahuriga, võeti Peipsi Flotilli ja osales lühiajaliselt sõjategevuses Peipsil. 22. juulil sai Narova Mustvee reidil Saksa õhurünnakust raskelt vigastada ja uputati päev hiljem Omedu jõe suudmes, Mustveest 7 km lõuna pool, oma meeskonna poolt.

1941. aasta septembri lõpul tõsteti laev saksa pioneeride poolt üles ja pärast remonti võeti Heimatlandi nime all kasutusele. 1942. aastal anti laev üle Eesti Omavalitsusele ja sai jällegi Tartuks, aga mitte kauaks. Juba 1943. aasta septembris võeti ta sakslaste poolt tagasi, sai jälle nimeks Heimatland ja teda hakati kasutama 4. suurtükipraamide flotilli transpordilaeva ja ujuvkasarmuna. Kui Punaarmee 1944. aasta augustis Emajõeni jõudis, uputati Heimatland 25. kuupäeval oma meeskonna poolt jõkke; päev hiljem pommitati pooluppunud laeva veel omakorda nNukogude lennuväe poolt.

Pärast sõda lammutati kunagise Eesti suurtükipaadi Tartu vrakk samanimelises linnas.

Laeva andmed
------------

* Ehitaja: Riia Lange & Pojad tehas
* Veeväljasurve: 145 t
* Pikkus: 37 m
* Laius: 5,3 m
* Süvis: 1,3 m
* Relvastus: 1 x 75 mm kahur, 1 x 47 mm Hotchkissi kahur, 1 x 40 mm õhutõrjekahur
* Jõuallikas: aurumasin 120 hj
* Kiirus: 9 sõlme
* Meeskond: 29 meest, sellest 3 ohvitseri

Viited
------

1. ↑  Merekaitseliit 1933–1940 / 1992–2015, PDF-fail

Välislingid
-----------

* 
*
Rooma armee kiiver 1. sajandist pKr
**Vana-Rooma armee** on termin, millega tähistatakse Rooma riigi relvajõudude maaväge. Ingliskeelses ajalookirjutuses eristatakse keisririigi aja puhul printsipaadi "keiserliku Rooma armee" (*Imperial Roman army*) (30 eKr – 284) ja hilise keisririigi (dominaadi) ehk "hilise Rooma armee" (*Late Roman army*) perioode (284–476).

Varajane Rooma armee
--------------------

Rooma armee sai alguse kuningate ajal, kui moodustati kodanikest leegion, kus oli kokku 3000 jalaväelast ja 300 ratsanikku ning kergerelvastuses sõdurid.

Hilise keisririigi aeg
----------------------

Keiser (284–305) Diocletianuse ajal algas Germaaniast lähtuvate rünnakute surve tõttu laiaulatuslik sõjaväe reformi. Leegionite isikkoosseisu suurust vähendati 5000-lt (osadel andmetel 6000-lt) 1000 kuni 500-le, kuid samas suurendati leegionite arvu, millega nende arv tõusis 140-ni. Impeeriumi kaitse parandamiseks suurendati sõjaväe suurust hinnanguliselt kuni kaks korda. Diocletianuse valitsemisaja maaväe hinnanguline suurus oli 310 000 ning mereväe suurus 30 000 sõdurit.

Paljud ajaloolased on vaielnud selle üle, kas Diocletianuse ajal sai alguse sõjaväe jaotamine piirivägedeks (Limitanei) ja mobiilseks väliarmeeks (Comitatenses). Esimene mobiilne ratsavägi moodustati keiser Gallienuse ajal, kuid see ei pruukinud säilida pärast tema tapmist. Tema ajal sai alguse koos keisriga liikuv väliarmee, mille nimetuseks oli *comitatus*, kuid ei ole kindel, kas selle põhjal kujunes hilisem mobiilne väliarmee. Samuti tehti muudatusi sõjaväe juhtimises. Piiriäärsete piirkonnad jaotati tsoonideks, milles paiknenud piirivägesid juhtis ohvitser, kes kandis tiitlit *dux* (mitm. *duces*). Väliarmeesid juhtis ohvitser, kelle tiitliks oli *comes* (mitm. *comites*).

Constantinus Suure ajal võeti pretoriaani prefektidelt sõjaline võim ning prefektuurides paiknevaid üksusi hakkasid juhtima uued sõjalised juhid (*magistri militum*). Pärast Mulviuse silla lahingut saadeti laiali pretoriaani kaardivägi, kuid vajadus keisri ihukaitseväe järele säilis, mille tulemusena võis Constantinus moodustada *scholae palatinae*, mis tegutsesid keisri otsealluvuses, et välistada sellise üksuse juhi võimalik võimuhaaramise katse. 325. aastast pärinevas seaduses eristati kolme väeliiki: comitatenses, *ripenses* ning *alares et cohortales*.

Vaata ka
--------

* Comitatenses
* Limitanei
* Pretoriaanid
* Vana-Rooma merevägi
* Vana-Rooma sõjaväelised autasud ja karistused

Viited
------

1. ↑  Robert, Jean-Noël. Rooma. 2010. Lk. 113.
2. ↑  Goldsworthy, Adrian. Lk. 213.
3. ↑  Mathiesen, Ralph. De Imperatoiribus Romanis. - Diocletian (284-305 A.D.), ; Schmoeckel, Reinhard. Bevor es Deutschland gab. Expedition in unsere Frühgeschichte – von den Römern bis zu den Sachsenkaisern. Bergisch Gladbach, 2002. Lk. 217–218.
4. ↑  Treadgold, Warren. Lk. 15.
5. ↑  Southern, Pat.The Roman army : a social and institutional history. Oxford, 2007. Lk. 248-249
6. ↑  Goldsworthy, Adrian. Lk. 165.
7. ↑  Treadgold, Warren. Lk. 22.
8. ↑  Southern, Pat. The Roman army: a social and institutional history. Oxford, 2007. Lk. 254
9. ↑  Southern, Pat. Lk. 250
Mater Matuta. Altes Museum, Berliin
Mater Matuta. Etruski hauakuju. Museo Archeologico delle Acque di Chianciano Terme
Mater Matuta. Museo archeologico dell'antica Capua.
Mater Matuta templi varemed Cosas
Mater Matuta templi varemed Cosas
**Mater Matuta** ehk **Matuta** oli vanarooma mütoloogias jumalanna. Ta oli algupärane jumalanna, keda hiljem samastati koidujumalannade Aurora ja Eosega. Georges Dumézili arvates olid temale pühendatud rituaalid Indoeuroopa koidujumalanna rituaalide järelkaja.

Arvatavasti oli ta naiste jumalanna ning vastsündinute jumalanna, kevade, sünni ja kasvu jumalanna. Teda seostati ka mere ja meresadamatega, kus olid tema templid.

Tema kultus on teada mitmes kohas Latiumis. Kõige kuulsam tema tempel oli Satricumis. Roomas oli tal tempel Forum Boariumi põhjaserval. Selle ehitamine omistatakse Servius Tulliusele. Aastal 506 eKr tempel lõhuti; aastal 396 eKr see taastati. Praegu on sel kohal Sant'Omobono kirik.

Tema kui heasüdamliku jumalanna auks peeti 11. juunil matraaliaid (*Matralia*). Tema templis Forum Boariumil palvetasid vallalised ja esimeses abielus naised oma õdede laste vahel. Sellesse templisse ei tohtinud orjatarid muidu siseneda, aga tol päeval toodi templisse orjatar ning aeti ta peksuga sealt välja  Mater Matutat samastati Ino Leukotheaga ning seda rituaali seletati meenutusena sellest, et Ino kasvatas oma õe Semele poega ning kannatas oma abikaasa liignaiseks olnud orjatari tõttu. Ino poega Melikertest samastati Mater Matuta poja, sadamate jumala Portunesega.

Mater Matuta kultust on seostatud ka Juno Sororia kultusega, mille rajas üks vendadest Horatiustest pärast õe surma. Need kultused võisid olla järelkaja unustatud suguluskultusest (orjatari väljaajamine võis tähendada abielu kaitsmist liignaiste vastu, kui Mater Matuta oli abielu kaitsja nagu Juno).

Viited
------

1. ↑  Titus Livius. *Ab urbe condita libri* V, 14.
2. ↑  Ovidius.*Fasti*, VI, 475jj.

Kirjandus
---------

* I. Gage. *Matron-ilia*, Bruxelles 1963.
* Georges Dumézil. *La religion romaine archaïque*, Paris: 1966, lk 334

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Mater Matuta** |

* Sissekanne teatmeteoses "Мифы народов мира"
Rinnaplaadid *phalerae*.
**Vana-Rooma sõjaväelised autasud ja karistused** olid sõjaväe (leegioni) moraali tõstmiseks ning distsipliini säilitamiseks rakendatavad meetmed.

Juba Vana-Kreekas hakati sõjaväljal silmapaistnud sõjamehi autasustama ka eriliste autasudega (kr. *phalera*), milleks olid rinnal kantavad ümmargused või poolkuu kujulised väärismetallist plaadid, mis olid sageli kaunistatud jumalate kujudega. Neid autasusid kutsuti phalera, millest tuleneb aumärkide uurimisega tegeleva teaduse nimi faleristika. Vana-Kreekast pärineb ka tänaseni püsinud aumärkide kolme klassi jagamise süsteem. Siiski Vana-Kreeka demokraatlik riigikorraldus ei soodustanud kindla autasude määramise korra kehtestamist.

Sõjalised autasud Vanas-Roomas
------------------------------

Vana-Rooma riigis töötati välja täiuslik aumärkide annetamise kord nii üksikisikute kui ka väeosade sõjaliste teenete esiletõstmiseks. Kõigil aumärkidel oli täpne statuut, välimus, annetamise tseremoonia ja kaasnevate privileegide loetelu. Väeosadele annetatud aumärgid kinnitati vastava väeosa sümbolile.

Vana-Rooma autasude loend
-------------------------

Pärjad olid kõrgemad aumärgid.

* CORONA TRIUMPHALIS - võidupärg, kõrgem üksikisiku aumärk, millega autasustati ülemjuhatajaid suurlahingu võitmise eest. Algselt oli tegu loorberipärjaga, hiljem valmistati see kullast ja nimetati ümber CORONA AUREA.
* CORONA MYRTAEA - väeosa piiramisrõngast vabastamise eest antav mirdipärg.
* CORONA CIVICA - kaassõduri elu päästmise eest antav tammepärg.
* CORONA MURALIS - müüripärg, mis anti esimesena vaenlase kindlusemüürile tunginule.
* CORONA VALLARIS - anti esimesena vaenlase välikindlusesse või välilaagrisse tunginule.
* CORONA CASTRENSIS - anti samuti esimesena vaenlase välikindlusesse või välilaagrisse tunginule.
* CORONA ROSTRATA - anti esimesena vaenlase laevale tunginule. Kui autasule lisati lint DEMNICI, siis tõstis see autasu väärtust.

Pärgadele järgnesid tähtsuselt kaelavõrud DORQUES, käevõrud ARMILLAE ja rinnaplaadid PHALERAE.

Autasudega koos tõsteti palka, suurendati toidunormi ja kingiti trofeerelvi. Autasustati ka aunimetuste ehk auastmetega.

Vana-Rooma sõjaväelised karistused
----------------------------------

Rooma sõjaväes rakendati karistusi kuritegude ja mittemeheliku käitumise eest. 

Kui Rooma sõdur astus teenistusse, siis vandus ta truudust sacramentum senatile ja Rooma rahvale, hiljem kindralile ja keisrile. Sacramentumi järgi vandus sõdur, et täidab oma kohust kuni surmani, vastasel juhul saab talle osaks karistus. Rooma armees oli äärmiselt range distsipliin, nii et kindralil oli õigus käsku mitte täitev sõdur kohe hukata.

Viited
------

1. ↑  Antiigileksikon I ja II. Tallinn 1983.
2. ↑  Walter, Hannes. Eesti Vabariigi teenetemärgid. Tallinn 1998.
**Matemaatikafilosoofia** on filosoofia haru, mis tegeleb matemaatika filosoofiliste (ontoloogiliste ja epistemoloogiliste) probleemidega.

Kuigi matemaatika on teadusharu, eristatakse matemaatikafilosoofiat tavaliselt teadusfilosoofiast, kuivõrd teadusfilosoofia tegeleb empiiriliste teaduste, eriti loodusteaduste filosoofiliste probleemidega, matemaatika aga erineb nendest nii oma objektide poolest (neid peetakse tavaliselt abstraktseteks objektideks, kuigi matemaatikafilosoofia pakub ka teistsuguseid ontoloogilisi tõlgendusi) kui ka oma tunnetusviisi poolest (laias laastus on matemaatika tunnetusmeetodiks induktsiooni asemel deduktsioon). Nõnda on ka matemaatika filosoofilised probleemid erinevad empiiriliste teaduste omadest. Mõnikord siiski laiendatakse teadusfilosoofia mõistet ka matemaatikafilosoofiale.

Matemaatikafilosoofia on osalt läbi põimunud matemaatika alustega, mis kujutavad endast matemaatika filosoofiliste probleemide lahendamist matemaatiliste meetoditega (matemaatilise loogika abil) ning kuuluvad seetõttu pigem matemaatika valda.

Vaata ka
--------

* Platonism

Välislingid
-----------

* Sissekanne Stanfordi filosoofiaentsüklopeedias, autor Leon Horsten
**Hokett** (ladina keeles *hoquetus*, prantsuse keeles *hoquet*) on muusika kompositsioonitehnika, faktuuritüüp ja hiljem ka muusikažanr, mille puhul teose vähemalt kaks kiireid liikumisi sisaldavat häält viiakse läbi põhimõttel "kui ühes hääles on paus, siis teises hääles on noot". Hoketi kasutamise eesmärgiks on luua mulje virtuoossusest ja rõhutada muusika rütmilist aspekti. 

Termini 'hoquetus' päritolu ei ole üheselt teada. Vana-prantsuse keeles tähendab *hoquet* lööki, nuuksatust, luksumist ning ladinakeelne sõna *(h)occ(it)are* tähendab ristumist või äestamist. 

Hoketti hakati kasutama 1200ndatel Notre-Dame'i koolkonna heliloojate muusikas. Sajandi jooksul arenes sellest välja eraldi žanr ning hoketi kõrgajaks kujunes 14. sajand. Alates 15. sajandist kaotas hokett oma tähtsuse ja hakkas taas esinema alles 20. sajandi muusikas.

Motetis kasutati hoketti tavaliselt ülemistes hääles. Virtuoossed ja väljendusrikkad hoketilõigud rõhutavad motetis teksti või vormi seisukohalt olulisemaid kohti. Näiteks Bambergi koodeksis on seitse ilma tekstita hoketti, mis põhinevad tenoris läbi viidud meloodiale "In seculum". Hoketitehnika üheks kuulsamaks näiteks on *ars nova* ajastu helilooja Guillaume de Machaut (1300/1305-1377) kolmehäälne instrumentaalteos "Hoquetus David".

20. sajandi muusikas on hoketti kasutanud

* Bohuslav Martinů teose "Gilgameši eepos" (1954/55, esiettekanne 1958) esimeses osas Gilgameši ja Enkidu kahevõitluse stseenis
* Louis Andriessen teoses "Hoketus" (1975) kahele viieliikmelisele mängijate rühmale (paaniflööt, tenorsaksofon *ad libitum*, basskitarr, klaver, elektriklaver ja konga)
* Sofia Gubaidulina teoses "Quasi Hoquetus" (1984–85) vioolale, fagotile (või tšellole) ja klaverile
* György Ligeti oma viiulikontserdi ("Konzert für Violine und Orchester", 1990–1992) teises osas "Aria, Hoquetus, Choral"
* Harrison Birtwistle teoses "Hoquetus Petrus (1995) kahele flöödile ja pikolotrompetile ning orkestriteoses "Les Hoquets du Gardien de la Lune (1987)
* György Kurtag kahe klaveri teose "Hoquetus" esimeses osas

  

  

  

Hoketi näide ("In seculum d'Amiens longum"), 13. sajand
**Matemaatiline füüsika** (inglise keeles *mathematical physics*) on füüsikaliste nähtuste matemaatiliste mudelite teooria. Tegemist on rakendusmatemaatika teadusharuga; tõe kriteerium selles on tõestus. Erinevalt puhta matemaatika teadusharudest uuritakse matemaatilises füüsikas füüsikaprobleeme matemaatilisel tasandil ning tulemused esitatakse teoreemide, graafikute, tabelite jms kujul, millele lisatakse nende tulemuste füüsikaline interpretatsioon.

Ajakirja Journal of Mathematical Physics toimetuskolleegium annab matemaatilise füüsikale järgmise määratluse: "matemaatika rakendamine füüsikaprobleemide lahendamiseks ning selliste rakenduste jaoks sobivate matemaatiliste meetodite ja füüsikateooriate väljatöötamine".

Matemaatiline füüsika ja teoreetiline füüsika
---------------------------------------------

Lähedane teadusharu on teoreetiline füüsika, mis arendab uusi matemaatilisi mudeleid nähtustele, mille kohta rahuldavaid mudeleid pole veel välja töötatud ja vahel on nii, et meetodite ja mudelite matemaatilise ranguse nõudeid pole tagatud, samas kui matemaatiline füüsika töötab tavaliselt juba arendatud mudelitega, mis vastavad matemaatilise ranguse nõuetele.

Auhindu
-------

* Dannie Heinemani matemaatilise füüsika auhind

Välislingid
-----------

 Matemaatiline füüsika – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Hohenstaufenite vapp
**Hohenstaufenid** (ka **Staufenid**) oli Saksamaa valitsejatedünastia, kes oli võimul aastatel 1138–1254. Hohenstaufenid võitlesid Saksamaa kuningriigi ja Saksa-Rooma riigi valitsemise nimel Baieri suguvõsa Welfidega, kelle käes oli ka Saksimaa. 

Hohenstaufenite valitsetud Saksa-Rooma riik, 1138–1254
Dünastiatevahelise võimuvõitluse lõpetas Hohenstaufenite soost Friedrich I Barbarossa (Saksa-Rooma keiser, 1155–1190), kelle emaks oli Welfide suguvõsa esindaja.

Dünastia sai nime Hohenstaufeni lossi järgi, mis omakorda on saanud nime lähedalasuvast Hohenstaufeni mäe järgi.

Hohenstaufenitest valitsejad
----------------------------

* 1138–1152 Konrad III (eluaastad 1093–1152), 1125–1137 oli Saksamaa vastukuningas
* 1152–1190 Friedrich I Barbarossa (umbes 1125–1190), Saksa-Rooma keiser alates 1155
* 1190–1197 Heinrich VI (1165–1197), Saksa-Rooma keiser alates 1191
* 1198–1208 Philipp (1177–1208)

* 1212–1250 Friedrich II (1194–1250), Saksa-Rooma keiser alates 1220
	+ 1220–1235 Saksamaa kuningas Heinrich (VII) (1211–1242), tegelikult valitses ta isa Friedrich II

* 1250–1254 Konrad IV (1227–1254), Saksa kuningas alates 1237, kuni 1250 valitses tema isa Friedrich II; alates 1246. aastast konkureeris vastukuningatega

Euroopa poliitiline kaart 12. sajandil. Pisipildil Welfide, Askania ja Hohenstaufenite valdused Põhja-Euroopas 1176. aastal

Pärand
------

Natsi-Saksamaal nimetati Hohenstaufenite dünastia (arvatavasti keiser Friedrich II) järgi Relva-SSi 9. SS-tankidiviis "Hohenstaufen" (*9.SS-Panzer-Division "Hohenstaufen"*).

Vaata ka
--------

* Saksamaa ajalugu
* Saksamaa kuningriik
* Saksa-Rooma riik

Viited
------

1. ↑  DiNardo, R L (1997). Germany's panzer arm Issue 166 of Contributions in military studies. Greenwood Publishing Group. ISBN 0-313-30178-6.
Wulfila piiblit tõlkimas. Wilhelm Lindenschmiti (1829–1895) illustratsioon Johannes Scherri raamatus "Germania. Zwei Jahrtausende deutschen Lebens" (Stuttgart 1879)
**Wulfila** (gooti keeles 𐍅𐌿𐌻𐍆𐌹𐌻𐌰; u 311 – u 382 Konstantinoopol), ka **Ulfilas**, oli kristlik misjonär, hiljem piiskop, kes ristiusustas goote ja tõlkis piibli gooti keelde (vanim teadaolev piiblitõlge germaani keeltesse), luues selle kirjapanemiseks gooti tähestiku. Aimu tema elukäigust annavad üksikud 4. ja 5. sajandi kirikuloolaste teated.

Eluloolist
----------

Wulfilat on peetud Kapadookia kreeklaseks, kelle goodid vangistasid ja viisid põhja poole Doonaud. Umbes kolmekümneaastasena saadeti ta Rooma keisri juurde saadikuks ja 341. aastal pühitses ariaanist Konstantinoopoli piiskop Nikomeedia Eusebius ta gootide piiskopiks. Gootide juhi tagakiusamise tõttu viis Wulfila Constantius II nõusolekul oma koguduse Möösiasse. Teateid on, et 375. aastal aitas ta tagakiusatud gootidest kristlastel liikuda üle Doonau Rooma aladele.

Oma pühitsemise ajal pooldas Wulfila ariaanlust, nagu enamik läänegoote, ning ta mängis nende ristiusustamises olulist rolli. Kui 379. aastal sai Nikaia usutunnistuse eestvõitleja Theodosius I Rooma keisriks, juhtis Wulfila arvatavasti kompromissi ja lepitust taotlevat leeri. Pärast Aquileia kirikukogu 381. aastal kutsus Theodosius Wulfila Konstantinoopolisse väitlustele, ning selle reisi jooksul Wulfila suri.

Wulfila väljapaistev teene oli gooti tähestiku loomine kreeka tähestiki ja ladina tähestiku baasil. Sellega kasutati esimest korda germaanlaste asualal kirjutamist ideede edasiandmiseks. Ta pani aluse germaanikeelsele kristlikule sõnavarale, millest osa kasutatakse tänapäevani; enne 381. aastat tõlkis ta piibli kreeka keelest gooti keelde. Osa tema evangeeliumide ja Pauluse kirjade tõlgetest on säilinud (tuntuim allikas on hõbepiibel).

Gootide rahvuslik kirik, mille Wulfila lõi, koos omakeelse piibli ja võib-olla ka liturgiaga oli ariaanlik. See tekitas ebakõla gootide ja Rooma keisririigi vahel, kuid see oli oluline osa germaani rahvaste, nagu läänegootide, idagootide, vandaalide ja burgundide rahvuslikust eneseteadvusest.

Viited
------

1. ↑  Ulfilas. - Catholic Encyclopedia
2. ↑  Ulfilas. - Encyclopedia Britannica

Välislingid
-----------

* G. Kristmannsson. Germanic tradition. - A World Atlas of Translation, 2019. btl.145
**Spontaanne lõhustumine** on üks radioaktiivse lagunemise vorm, mis on iseloomulik väga rasketele isotoopidele ja mille puhul laguneb aatomituum kaheks enam-vähem võrdseks tükiks. Erinevalt tuumalõhustumisest toimub spontaanne lõhustumine ilma välise mõjuta (neutroni neelamiseta lõhustuva tuuma poolt).

Sarnaselt tuumalõhustumisega vabaneb spontaanse lõhustumise käigus vabu neutroneid, mis võivad omakorda algatada tuumalõhustumise ahelreaktsioonina. Kui tuumkütuse mass ületab kriitilise massi, siis võib üks spontaanne lõhustumine algatada ahelreaktsiooni, mis kasvab eksponentsiaalselt ja tekitab tuumaplahvatuse.

Spontaanselt lõhustuvad elemendid
---------------------------------

Teoreetiliselt on spontaanne lõhustumine võimalik aatomituumadel, mille aatommass ületab 100 **u** (ruteenium). Praktikas on spontaanne lõhustumine energeetiliselt võimalik siiski elementide puhul, mille aatommass ületab 230 **u** (toorium).

Isotoope, mille spontaanse lõhustumise tõenäosus on suur, kasutatakse tihti neutronkiirguse allikana. Näiteks kalifornium-252 (poolestusajaga 2,645 aastat ja spontaanse lõhustumise haru tõenäosusega kõigist lagunemisteedest 3,09%) on selleks sobivaim materjal.

| Nukliid | Poolestusaeg | Lõhustusmise tõenäosuslagunemise kohta (%) | Neutroneidlõhustumise kohta | Neutroneid grammikohta sekundis |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Uraan-235 | 7,04x108 aastat | 7,0x10−9 % | 1,86 | 1,0x10−5 |
| Uraan-238 | 4,47x109 aastat | 5,4x10−5 % | 2,07 | 0,0136 |
| Plutoonium-239 | 2,41x104 aastat | 4,4x10−10 % | 2,16 | 2,2x10−2 |
| Plutonium-240 | 6569 aastat | 5,0x10−6 % | 2,21 | 920 |
| Kalifornium-252 | 2,638 aastat | 3,09 % | 3,73 | 2,3x1012 |

Vaata ka
--------

* Tuumalõhustumine
* Ahelreaktsioon
* Kriitiline mass
* Radioaktiivsus
**Madis Kari** (20. juuni 1971 Haapsalu – 10. oktoober 2020) oli eesti klarnetist.

Ta õppis aastatel 1980–1986 Haapsalu Lastemuusikakoolis (õpetajateks Rain Poolen ja Aarne Õunapuu). Aastatel 1986–1990 õppis ta Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis (Olev Pikknurme klassis). Aastatel 1990–1993 õppis ta Eesti Muusikaakadeemias Hannes Altrovi klassis. Ta täiendas end Londonis: aastatel 1993–1995 muusikakolledžis (*London College of Music*, David Campbelli klassis), 1995–1996 Guildhalli koolis (*Guildhall School of Music and Drama*, Julian Farrelli klassis) ja 1996–1996 kuninglikus kolledžis (*Royal College of Music*, Colin Courtney klassis).

Aastatel 1997–2002 töötas ta kammerorkestri Richmond Chamber Symphony klarnetirühma kontsertmeistrina ja ühtlasi mitmes Londoni koolis õpetajana.

2002. aastast elas ta jälle Eestis. Ta töötas klarnetistina ERSOs, seejuures aastast 2006 klarnetirühma abikontsertmeistrina. Ta tegi kaasa ka Tallinna Kammerorkestris ja NYYD Ensemble’is, oli kammermuusik ja klarnetisolist ning töötas õpetajana Tallinna Muusikakeskkoolis.

Välislingid
-----------

* Madis Kari 20. VI 1971 – 10. X 2020 Sirp 16. oktoober 2020
* Kaire Reiljan. Lahkus muusik Madis Kari Lääne Elu 12. oktoober 2020
Madis Raukas
Madis Raukas 2022. aasta Arvamusfestivalil
**Madis Raukas** (sündinud 1. aprillil 1966) on eestlasest füüsik, kes tegeleb luminestsentsil põhinevate valgusallikate arendamisega.

Madis Raukas omandas füüsikadoktori kraadi Georgia Ülikoolis Ameerika Ühendriikides, kus ta uuris stsintsillaatoreid ja muid valgust kiirgavaid materjale professorite Wiliam Yeni ja Uwe Happeki käe all, et mõista efektiivse või kadudega toimuva konversiooni kriteeriume. 1997. aastal alustas tööd Osram Sylvania Põhja-Ameerika Keskuurimislaborites Bostoni lähedal, ning on sellest alates tegelenud valgustustööstuse tarbeks optiliste süsteemide arendamisega, sealhulgas pooljuhtide ja luminofooridega. Pärast lühikest perioodi Osram Opto Semiconductorsi laborites Regensburgis Saksamaal on tema juhitava grupi olulisteks teemadeks kujunenud monoliitsete keraamiliste sinist valgust teistesse spektripiirkondadesse konverteerivate ja muude materjalide (mitmesugused polümeerid, klaasid) arendamine valgusdioodide (LED) tarbeks Osrami laborites Massachusettsis. Huvi pakuvad valguse parameetritega manipuleerimise viisid metamaterjalide ja optiliste skeemide näol. Avaldanud üle 40 publikatsiooni ja patendi (koos taotlustega). 2011. aasta Osrami Innovatsiooniauhind anti keraamiliste luminofooridega tegelevale uurimisrühmale tunnustusena olulise tehnoloogilise panuse eest. Tänu sellele on võimalik paljudes rakendustes saavutada selliseid valgustugevusi, mis varem olid kättesaamatud. Neid kasutatakse näiteks valgusdioodidel põhineval projektsioonil, autode tuledes, kuvariekraanidel jne.

Teoseid
-------

* Off-resonant spectral hole burning in CaS:Eu crystals (kaasautor). // Phys. Rev. B56 (1997) 12992
* Luminescence efficiency of cerium doped insulators: The role of electron transfer processes (kaasautor). // Appl. Phys. Lett. 69 (1996) 3300
* Electronic structure and associated properties of Gd202S:Tb3+ (kaasautor). // J. Lumin. 87–89 (2000) 980
* Investigation of Fluorescence Yield of Phosphors in Vacuum Ultra-violet Region (kaasautor). //J. Electrochem. Soc. 151, H105 (2004)
* Investigation of Fluorescence Degradation Mechanism of Hydrated BAM (kaasautor). // J. Electrochem. Soc. 152, H183 (2005)
* Luminescence in nano-size Y2O3:Ce (kaasautor). // J. Lumin. (märts 2006, internet)
* patendid Ühendriikides ja mujal.

Välislingid
-----------

* Madis Raukas Eesti Teadusinfosüsteemis
* Raadiosaade KÖP: "Püramiidi tipus. Madis Raukas." Vikerraadio, 20. jaanuar 2012
* Kristel Soll: "Nädala portree — Saage tuttavaks: dr. Madis Raukas" Estonian World Review, 21. jaanuar 2005

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*