recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Rakvere tänavast; Pärnu tänava kohta vaata artiklit Õli tänav (Pärnu)* |

---

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) ›
**Õli tänav** on tänav Rakveres. See asub Roodevälja linnaosas Rakvere linna loode piirkonnas. Tänava pikkus on 162 meetrit. Tänav paikneb Jaama puiestee ja Narva tänava vahel.

Vaade Õli tänavale, Narva tänavalt
Varem kuulusid need alad kohalikule Roodevälja mõisale. 20. sajandi alguses, kui piirkonnas, mida kutsuti Roodevälja alevikuks, hakkas kujunema hoonestu, oli tänava nimeks Nobeli tänav. Rakvere linna piiresse arvati Roodevälja koos Nobeli tänavaga (variandid: Nobeli tn; Noobeli tn; Noobli tn) 1917. aastal. 1939. aastal, kui toimus tänavanimede eestistamine, sai tänav nimeks Õli.

* 
* 
* 
* 
* 
* 

Õli tänav asus Rakvere viljasalv.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Õli tänav** |

Viited
------

1. ↑  Rakvere linna tänavate teenumbrid ja teepikkused Elektrooniline Riigi Teataja (vaadatud 13. märtsil 2017)
2. ↑  Odette Kirss. "Rakvere ajalugu", Tallinn, Kirjastus Tänapäev, 2003.
3. ↑  Odette Kirss, Tänavanimed vahetuvad aegade tuules, Virumaa Teataja, nr. 168, 3 september 2020
**Õlavööde** (ladina keeles *cingulum membri superioris* (inimesel) ja *cingulum membri thoracici* (loomal); tavakeeles **õlad**) on paljude selgroogsete kere osa, millele kinnituvad õlavarred, ka skeleti osa.

Õlavöötme anatoomia, asend, funktsioonid ja morfoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.

Mao skeletil on õlavööde ja ka esijäsemed täiesti kadunud.

Imetajad
--------

### Inimese õlavöötme luud

Inimese õlavööde eestvaates
Inimese õlavöötme luud on:

* abaluu (*scapula*)
* rangluu (*clavicula*) all paikneb esimene roie.

Patoloogia
----------

Õlavöötme levinuimad haiguslikud seisundid on külmunud õla sündroom, rangluumurd, spordivigastus jpt.

Vaata ka
--------

* õlaprotees
* õlavöötme lihased

Viited
------

1. ↑  "Meditsiinisõnastik" 856:2004.
2. ↑  Harry W. Greene,*Snakes: The Evolution of Mystery in Nature*, 1997, University of California Press, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 02.12.2013) (*inglise keeles*)

Välislingid
-----------

* Meeli Roosalu. *Inimese anatoomia*, Kirjastus Koolibri, 2010, ISBN 978-9985-0-2606-9.

*Selles artiklis on kasutatud saksakeelset artiklit de:Schultergürtel seisuga 02.12.2013.*
Yerkesi observatoorium
**Yerkesi observatoorium** on Chicago Ülikooli endine observatoorium, mis asub Wisconsini osariigis Williams Bays. Yerkesi observatooriumi asutasid 1897. aastal astronoom George Ellery Hale ning ärimees Charles Yerkes. Yerkesi observatoorium muutis üldist suhtumist observatooriumitesse, mis muutusid teleskoopidele ja astronoomidele ulualust pakkuvatest hoonetest teaduslikeks uurimiskeskusteks. Observatoorium lõpetas töö 1. oktoobril 2018, kuid teadlastel on endiselt võimalik uurida observatooriumi arhiivis hoitavaid fotoplaate.

Observatooriumis asub 102 cm diameetriga teleskoop, mis on suurim edukalt töötanud läätsteleskoop ning rohkem kui 170 000 fotoplaati. Tuntud astronoomidest on Yerkesi observatooriumis töötanud näiteks Albert Michelson, Edwin Hubble, Subrahmanyan Chandrasekhar, Otto Struve, Gerard Kuiper ja Carl Sagan.

Viited
------

1. 1 2  "Yerkes Observatory: Home of Largest Refracting Telescope". *Space.com*. Vaadatud 20. mai 2019.
2. ↑  "Yerkes Updates". *University of Chicago*. Originaali arhiivikoopia seisuga 18. mai 2019. Vaadatud 20. mai 2019.
Ye Jiangchuan (2007)
**Ye Jiangchuan** (hiina keeles 葉江川, *pinyin*'is *Yè Jiāngchuān*; sündinud 20. novembril 1960 Wuxis) on hiina maletaja, maletreener ja maletegelane, rahvusvaheline suurmeister (1993), FIDE vanemtreener (2005), rahvusvaheline organisaator (2011). 

Ye on Hiina malekoondise peatreener. 2018. aastast on ta ühtlasi Rahvusvahelise Maleföderatsiooni (FIDE) viitsepresident.

Maletajana sai Ye 1983. aastal FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. Suurmeistriks sai ta 33-aastaselt 1993. aastal (teise hiina maletajana) Ta on seitsmekordne Hiina malemeister (1981, 1984, 1986, 1987, 1989, 1994, 1996). 

1993. aastal sai ta FIDE maailmameistrivõistluste tsoonidevahelisel turniiril Bielis (74 osavõtjat) 34. koha. 2001. aastal FIDE maailmameistrivõistluste turniiril Moskvas (128 osavõtjat, nokautsüsteem) sai ta turniiritabelis 20. asetuse. Ye võitis teises ringis Lev Psakhise, kolmandas ringis Loek van Welyt, kuid kaotas kaheksandikfinaalis Vassõl Ivantšukile. 2004. aastal FIDE MM-i turniiril Tripolis sai ta turniiritabelis 12. asetuse. Ye jõudis 3. ringi, kus kaotas Zoltán Almásile.

Hiina võistkonna koosseisus on Ye mänginud 12 maleolümpial (1982–2004) ja võitnud Aasia võistkondlikel meistrivõistlustel neli kuldmedalit (1983, 1987, 1989, 2003).

Välislingid
-----------

* Ye Jiangchuan FIDE andmebaasis
Yeremy Pino 2021. aastal Villarreali särgis
**Yeremy Jesús Pino Santos** (sündinud 20. oktoobril 2002 Las Palmases) on Hispaania jalgpallur, kes mängib äärepoolikuna Hispaania kõrgliigaklubis Villarreal ja Hispaania jalgpallikoondises.

Aastatel 2011–2014 kuulus Pino Huracáni ja 2014–2017 Las Palmase noortesüsteemi. Seejärel liitus ta Villarrealiga. Villarreali põhimeeskonnas debüteeris Pino 22. oktoobril 2020 UEFA Euroopa Liiga alagrupiturniirimängus Sivasspori vastu. Hispaania kõrgliigas tegi ta debüüdi kolm päeva hiljem mängus Cádizi vastu. Esimese värava lõi ta Villarreali meeskonnas 29. oktoobril Euroopa Liiga alagrupimängus Qarabaği vastu. Samal hooajal tuli ta Villarrealiga ka Euroopa Liiga võitjaks. Euroopa Liiga finaalis Manchester Unitedi vastu sai Pino 18 aasta ja 218 päeva vanuselt Hispaania kõige nooremaks mängijaks, kes on mõnel Euroopa klubide turniiri finaalis algkoosseisu kuulunud (eelmine rekord kuulus 2000. aastast Iker Casillasele), lisaks kõige nooremaks Euroopa Liiga võitjaks. Hispaania kõrgliigas lõi Pino esimese värava 22. detsembril 2020 mängus Athletic Bilbao vastu.

27. veebruaril 2022 lõi ta Hispaania kõrgliigamängus neli väravat Espanyoli vastu. Ta sai Hispaania kõrgliigas kõige nooremaks mängijaks, kes on teinud esimesel poolajal kübaratriki. Sel hooajal lõi Pino Hispaania kõrgliigas värava vaid veel kahes mängus.

Hispaania jalgpallikoondises tegi Pino debüüdi 6. oktoobril 2021 UEFA Rahvuste Liiga mängus Itaalia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 29. märtsil 2022 sõprusmängus Islandi vastu. Ta kuulus Hispaania koondisse 2022. aasta maailmameistrivõistlustel, kuid üheski mängus ta väljakule ei pääsenud.

Saavutused
----------

Villarreal
* UEFA Euroopa Liiga: 2020–21

Viited
------

1. ↑  "Yeremy Pino: Villarreal wonderkid who rejected Barcelona". *Goal.com*. 26. mai 2021.
2. ↑  Martin, Richard (27. veebruar 2022). "Ronaldo, Messi, Suarez, Griezmann and... Yeremy Pino". *FourFourTwo*. Vaadatud 27. veebruaril 2022.
3. ↑   (vadatud 4.2.2023)

| * v
* r
Hispaania koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Sánchez
* 2 Azpilicueta
* 3 García
* 4 P. Torres
* 5 Busquets (c)
* 6 Llorente
* 7 Morata
* 8 Koke
* 9 Gavi
* 10 Asensio
* 11 F. Torres
* 12 Williams
* 13 Raya
* 14 Balde
* 15 Guillamón
* 16 Rodri
* 17 Pino
* 18 Alba
* 19 Soler
* 20 Carvajal
* 21 Olmo
* 22 Sarabia
* 23 Simón
* 24 Laporte
* 25 Fati
* 26 Pedri
* Treener: Luis Enrique

 | Hispaania |
Yerba Buena (all) ja Treasure'i saar (üleval).
**Yerba Buena** on saar Põhja-Ameerikas San Francisco lahes Californias San Francisco ja Oaklandi vahel.

Yerba Buena on kitsa tammiga ühendatud Treasure'i saarega. Mõlema saare pindala on kokku 2,334 km² (Treasure'i saar on pisut suurem) ja neil elab kokku 2000. aasta seisuga 1453 inimest (neist rõhuv enamus Treasure'i saarel).

Saart läbib maantee Interstate 80, mis kulgeb läbi saarel asuva tunneli. Nii Oaklandi kui San Franciscoga on ta ühendatud silla abil.

Ajalugu
-------

Esimene California seadusandlik kogu kehtestas 18. veebruaril 1850 San Francisco piirid ja andis Yerba Buena saarele nime, mida San Francisco kandis kuni 1847. aastani. See nimi tuleb hispaaniakeelsetest sõnadest *hierba buena*, mis tähendab 'hea taim'. Hea taime all on mõeldud kohalikku huulõieliseliiki.

Seda nime kandis Yerba Buena kuni 1895. aastani, mil USA Kohanimede Nõukogu muutis selle **Goat Islandiks** ('Kitsesaar'). 3. juunil 1931 ennistati saarele endine nimi.

Aastakümneid oli saar USA sõjaväe käsutuses. Idee saarele sõjaväeposti rajamisest tuli USA kodusõja ajal, mil kardeti, et Konföderatsiooni sõjalaev võib udus Fort Pointi ja Alcatrazi vahelt läbi hiilida ning San Francisco lahte jõuda. Esimene sõjaväeüksus asus Yerba Buenale siiski alles 1870. aastatel. Saarele paigutati udupasun ja 1875 valmis kaheksanurkse põhiplaaniga tuletorn, mis on säilinud tänapäevani.

Vahetult enne 20. sajandi algust asus saarele USA mereväe esimene Vaikse ookeani rannikul olev õppekeskus. Selle komandandi residentsiks valmis 1900. aastal uusklassitsistlikus stiilis olev hoone, mida tänapäeval kutsutakse Nimitzi majaks. Niisuguse hoone kuulumine mereväele oli tollal ebatavaline. Õppekeskus suleti pärast Teist maailmasõda.

Saarel elas pärast Teist maailmasõda kuni oma surmani admiral Chester Nimitz.

Tänapäeval asub Yerba Buenal USA Rannavalve jaam. Saarel on rannavalve barakid ning raadio- ja radarijaamad. Seetõttu on suur osa saarest tsivilistidele suletud. Sellegipoolest elab saarel ka tsiviilisikuid.
**Code One** oli eesti popmuusikaansambel, mis tegutses 1995. aasta kevadest kuni 2007. aastani. 

Ansambel moodustati esialgu üheks suveks, kuid tegutses pausidega kuni 2007. aastani.

Algul oli Code One trio, kuna Koit Toome ja Sirli Hiiusega oli laval süntesaatorimängija Paul Lilje. Aeg-ajalt esineti ka koos tantsutüdrukutega.

Duett osales arvukatel suveturneedel, millest esimene ja üks menukamaid oli "Kolm säravat silma" (1995, koos Jami ja Hovery Coveryga Eesti vabaõhulavadel). Edaspidi tuuritati koos Maarja-Liis Ilusaga, ansamblitega Zone, E-Miljon, Kuldsed Lindid jm.

Code One'i üheks suuremaks hitiks võib lugeda 1995. aasta jõulude eel ilmunud singlit "On küll hilja", mis püsis Eesti Televisiooni edetabelisaates "7 vaprat" järjepanu neli kuud, ja alati esikohal, enne kui lugu edetabelist välja langes.

Ansambli koosseis
-----------------

* Koit Toome (vokaal, klahvpillid)
* Sarah ehk Sirli Hiius (vokaal)
* Reigo Ahven (trummid)
* Mihkel Mälgand (basskitarr)
* Priit Jääger (kitarr)

Albumid
-------

* 1995 "Code One" Valindo, CD MC
* 1996 "Code One 2" U-Boot Stuudio, CD MC
* 1998 "Best of Code One" Baltic Records, CD MC
* 2005 "Best of Code One" Global Music Group, CD (teine väljalase)

Hitid
-----

* "Kuum"
* "On küll hilja"
* "Sellest saab meie suvi"
* "Vikerkaar"
* "Vältida ei suutnud"

Viited
------

Välislingid
-----------

* Facebook
* Code One'i koduleht
**Coburg** on kreisivaba linn Saksamaal Baieri liidumaal Ülem-Frangimaa ringkonnas. See asub Itzi jõe ääres.

Ajalugu
-------

Coburgi on esimest korda mainitud 1056. aastal, 1331. aastal sai see linnaõigused.

1586–1633 oli Coburg Saksi-Coburgi hertsogiriigi pealinn, hiljem kuulus Saksi-Coburg-Saalfeldi ning alates 1826. aastast Saksi-Coburgi ja Gotha hertsogiriiki. 1919. aastal liideti Coburg Baieriga.

### Coburg ja kuningasuguvõsad

Coburg oli Saksi-Coburgi ja Gotha dünastia Mandri-Euroopa valduste keskpunkt, mille viimane valitseja oli Ühendkuningriigi kuninganna Victoria poja Albany hertsogi prints Leopoldi poeg Saksi-Coburgi ja Gotha hertsog Carl Eduard, kes osales I maailmasõjas Saksamaa keisririigi sõjaväes Idarindel. Pärast Saksamaa kaotust maailmasõjas ja 1917. aasta novembrirevolutsiooni liitus ta saksa natsionaalsotsialistliku liikumisega, olles II maailmasõja ajal Saksa Punase Risti president.

Vaatamisväärsused
-----------------

Tähtsamad vaatamisväärsused Coburgis on vanalinn koos osaliselt säilinud linnamüüriga, 1414. aastal valminud raekoda, Ehrenburgi loss ning Morizkirche ja Coburgi teatrihoone.

Linnas on loodusloomuuseum, nukumuuseum ja Veste Coburgi kunstikogu, milles on 26 Lucas Cranach vanema maali.

* Ehrenburgi lossEhrenburgi loss
* Veste CoburgVeste Coburg

Viited
------

1. ↑  Register of German municipalities (4th quarter 2022), vaadatud 12.02.2023.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Coburg** |

* Coburgi koduleht
**Anni Helena Takalo** (sünninimi **Kivioja**; sündis 20. oktoobril 1947 Nivalas) on Soome endine murdmaasuusataja. Tema karjääri edukamad aastad olid 1970. aastate lõpupoole. 

1976. aasta olümpiamängudel kuldmedali võidu järel teatati talle dopingu kasutamise süüdistusest, kuid asja uuesti uurimisel avastati, et dopingu kasutamisega oli siiski vahele jäänud Nõukogude Liidu sportlane Galina Kulakova. Kulakova ei saanud selle eest mingit muud karistust, kui jäi enda väljasõidetud pronksmedalist ilma.

Helena Takalo tunnistati 1975. ja 1976. aastal Soome parimaks naissportlaseks ning 1978. aastal Soome aasta sportlaseks.

2006. aasta suvel avati Helena Takalole 2,5 meetri kõrgune pronksist mälestussammas Pyhäjärvel, mille autor on Antonio da Cudan.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 1972 Jaapan Sapporos
	+ Hõbe hõbemedal 3x5 km teatesõidus
* 1976 Austria Innsbruckis
	+ Kuld **olümpiavõitja** 5 km
	+ Hõbe hõbemedal 10 km
	+ Hõbe hõbemedal 4x5 km teatesõidus
	+ 1980 Ameerika Ühendriigid Lake Placidis
	+ Pronks pronksmedal 10 km

Maailmameistrivõistlustel
-------------------------

* 1970 Tšehhoslovakkia  Kõrg-Tatras
	+ Pronks pronksmedal 4x5 km teatesõidus
* 1974 Ameerika Ühendriigid Falunis
	+ Pronks pronksmedal 10 km
* 1978 Soome Lahtis
	+ Kuld **maailmameister** 5 km
	+ Kuld **maailmameister** 4x5 km teatesõidus
	+ Pronks pronksmedal 20 km

Kirjandus
---------

* Kari A. Nurmela: *Helena Takalo ja Helena voittaa*

Välislingid
-----------

* Helena Takalo FIS-i kodulehel
Laurent'i rida defineeritakse teatud punkti *c* ja teatud integreerimisraja γ suhtes. Integreerimisraja peab asuma rõnga (tähistatud punasega) sees, kus *f*(*z*) on analüütiline
**Laurent'i rida** on kompleksmuutuja funktsiooni esitus astmereana, mis sisaldab ka negatiivseid astendajaid.

See on nimetuse saanud prantsuse matemaatiku Pierre Alphonse Laurent'i järgi, kes selle aastal 1843 avaldas.

Definitsioon
------------

Kompleksmuutuja funktsiooni *f*(*z*) Laurent'i rida punkti *c* suhtes on:

{\displaystyle f(z)=\sum \_{n=-\infty }^{\infty }a\_{n}(z-c)^{n}\,,}
kus kordajad *an* on antud joonintegraalina:

{\displaystyle a\_{n}={\frac {1}{2\pi i}}\oint \_{\gamma }{\frac {f(z)\,\mathrm {d} z}{(z-c)^{n+1}}}.\,}
Viimane avaldis on Cauchy integraalvalemi üldistus. Integraali raja γ on vastupäeva suunatud pidev suletud joon, mis ümbritseb punkti *c* ja paikneb rõngal, kus *f*(*z*) on regulaarne. *f*(*z*) rittaarendus kehtib kõikjal rõnga sisemuses.

Vaata ka
--------

* Taylori rida
* Fourier' rida
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on saare kohta Vaikses ookeanis; kehapiirkonna kohta vaata artiklit Niuded* |

---

**Niue** on saar Vaikse ookeani lõunaosas 2400 km Uus-Meremaast kirdes.

Ta moodustab autonoomse Uus-Meremaaga assotsieerunud ala.

Ajalugu
-------

Saare avastas James Cook 1774. aastal. 

1901. aastast on Niue Uus-Meremaa omavalitsuslik valdus.

Kaart

Viited
------

1. ↑  Rahvaloenduse andmed. GeoHive. Vaadatud 1.04.2015.

Välislingid
-----------

* Niue valitsuse koduleht
* Turismileht

Austraalia ja Okeaania maad

**Iseseisvad riigid:** Austraalia | Belau | Cooki saared | Fidži | Kiribati | Marshalli Saared | Mikroneesia Liiduriigid | Nauru | Paapua Uus-Guinea | Saalomoni Saared | Samoa | Tonga | Tuvalu | Uus-Meremaa | Vanuatu  

 **Sõltuvad alad:** Ameerika Samoa | Baker | Guam | Hawaii | Howland | Jarvis | Johnston | Kingman | Midway saared | Niue | Norfolk | Palmyra | Pitcairn | Prantsuse Polüneesia | Põhja-Mariaanid | Tokelau | Uus-Kaledoonia | Wake | Wallis ja Futuna

 Aafrika maad | Aasia maad | **Austraalia ja Okeaania maad** | Ameerika maad | Euroopa maad
**Niğde provints** on 1. järgu haldusüksus (provints) Lõuna-Türgis. Provintsi keskus on Niğde.

Haldusjaotus
------------

* Altunhisari ringkond
* Bori ringkond
* Çamardı ringkond
* Çiftliki ringkond
* Niğde ringkond
* Ulukışla ringkond

Viited
------

1. ↑  Population of provinces by years - 2000-2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

* Niğde provintsi koduleht (türgi keeles)

Türgi provintsid

Adana **·**  Adıyaman **·**  Afyonkarahisar **·**  Ağrı **·**  Aksaray **·**  Amasya **·**  Ankara **·**  Antalya **·**  Ardahan **·**  Artvin **·**  Aydın **·**  Balıkesir **·**  Bartın **·**  Batman **·**  Bayburt **·**  Bilecik **·**  Bingöl **·**  Bitlisi **·**  Bolu **·**  Burdur **·**  Bursa **·**  Çanakkale **·**  Çankırı **·**  Çorum **·**  Denizli **·**  Diyarbakır **·**  Düzce **·**  Edirne **·**  Elazığ **·**  Erzincan **·**  Erzurum **·**  Eskişehir **·**  Gaziantep **·**  Giresun **·**  Gümüşhane **·**  Hakkâri **·**  Hatay **·**  Iğdır **·**  Isparta **·**  İstanbul **·**  İzmir **·**  Kahramanmaraş **·**  Karabük **·**  Karaman **·**  Kars **·**  Kastamonu **·**  Kayseri **·**  Kilis **·**  Kırıkkale **·**  Kırklareli **·**  Kırşehir **·**  Kocaeli **·**  Konya **·**  Kütahya **·**  Malatya **·**  Manisa **·**  Mardin **·**  Mersin **·**  Muğla **·**  Muş **·**  Nevşehir **·**  Niğde **·**  Ordu **·**  Osmaniye **·**  Rize **·**  Sakarya **·**  Samsun **·**  Şanlıurfa **·**  Siirt **·**  Sinop **·**  Şırnak **·**  Sivas **·**  Zonguldak **·**  Tekirdağ **·**  Tokat **·**  Trabzon **·**  Tunceli **·**  Uşak **·**  Van **·**  Yalova **·**  Yozgat
**Vaisi** on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas ja endises Risti kihelkonnas.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Nõva valda.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli külas 35 elanikku.

Küla kohta kasutati 1402. aastal nime *Waisoe* ja 1615. aastal nime *Waise*. 18. sajandi kaartidel on kasutusel kuju *Waisi*. 

1402. aastal läks küla Lihula kloostrilt Padise kloostrile. 1598. aastal on mainitud talupoegi Waise micke ja Waisse Jurgen. 1725. aastal on mainitud Kõmmaste mõisale kuuluvaid nelja Waese hajatalu ja lisaks vabadike all veel Waese Ado Wittwet.

Esimest korda mainitu järgi otsustades on küla nimi olnud kaheosaline. Tagumise poole moodustas sõna soo (e-lõpp oli sel juhul pikendusmärk). Nime selle poole on andnud küla juures asuv Vaisi soo, seega soonimi oli saanud külanimeks ja küla järgi on hakatud hiljem nimetama sood. Nime algusosa *Vai-* on problemaatilisem, selle lähtekohaks võib olla nii vai : vaia kui ka vadjalaste rahvanimetus.

Vaisi ja Variku lähedal paikneb Tamre järv, mille juures paiknes 18. sajandil krahv Ludwig August Mellini koostatud kaardi järgi Tamre küla.

Küla mereäärne osa kuulub Nõva maastikukaitseala koosseisu, edelaosa aga Läänemaa Suursoo maastikukaitseala koosseisu. Vaisi lõunaosa jääb Suursoo-Leidissoo linnualale.

Külas on Vaisi bussipeatus.

Vaata ka
--------

* Lepaauk
* Harju-Risti kihelkond

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  Eesti kohanimede leksikon
5. ↑

| * v
* r
Lääne-Nigula valla asulad |
| --- |
| Alevikud | 

* Palivere
* Risti
* Taebla

 | Lääne-Nigula valla vapp |
| Külad | 

* Allikmaa
* Allikotsa
* Auaste
* Aulepa
* Dirhami
* Ehmja
* Einbi
* Elbiku
* Enivere
* Hara
* Hindaste
* Hosby
* Höbringi
* Ingküla
* Jaakna
* Jalukse
* Jõesse
* Jõgisoo
* Kaare
* Kaasiku
* Kabeli
* Kadarpiku
* Kalju
* Kasari
* Kastja
* Kedre
* Keedika
* Keravere
* Keskküla
* Keskvere
* Kesu
* Kirimäe
* Kirna
* Koela
* Kokre
* Koluvere
* Kudani
* Kuijõe
* Kuke
* Kullamaa
* Kullametsa
* Kuluse
* Kurevere
* Kärbla
* Laiküla
* Leediküla
* Leila
* Lemmikküla
* Liivaküla
* Liivi
* Linnamäe
* Luigu
* Martna
* Mõisaküla
* Mõrdu
* Männiku
* Nigula
* Nihka
* Niibi
* Niinja
* Nõmme
* Nõmmemaa
* Nõva
* Ohtla
* Oonga
* Oru
* Osmussaare
* Paslepa
* Peraküla
* Piirsalu
* Putkaste
* Pälli
* Päri
* Pürksi
* Rannajõe
* Rannaküla
* Rehemäe
* Riguldi
* Rooslepa
* Rõude
* Rõuma
* Saare
* Salajõe
* Saunja
* Seljaküla
* Silla
* Soolu
* Soo-otsa
* Spithami
* Sutlepa
* Suure-Lähtru
* Suur-Nõmmküla
* Tagavere
* Tahu
* Tammiku
* Telise
* Tuka
* Tuksi
* Turvalepa
* Tusari
* Ubasalu
* Uugla
* Uusküla
* Vaisi
* Vanaküla (Gambyn)
* Vanaküla
* Variku
* Vedra
* Vidruka
* Võntküla
* Väike-Lähtru
* Väike-Nõmmküla
* Väänla
* Österby
* Üdruma

 |
**Vainurästas** (*Turdus iliacus*) on rästaslaste sugukonda rästa perekonda kuuluv lind.

Rahvasuus on vainurästast kandnud nimetusi **viinrästas**, **täristilind**, **rägistaja**.

Levila
------

Vainurästas on levinud Euraasia põhjaosas alates Islandist ja Šotimaast kuni Kolõmani Kirde-Siberis. Ta on tundras tavaline lind.

Eestis on ta üldlevinud tavaline haudelind. Üksikud isendid võivad Eestis talvitada. Vainurästa pesitsusaegset arvukust hinnatakse 150 000 – 200 000 paarile, talvist arvukust 0–25 isendile.

Välimus
-------

Vainurästa üldpikkus on 19–23 cm. Ta on Eesti väikseim rästas. Sugupooled on sarnased. Muidu on vainurästas üsna laulurästa moodi, kuid sellest eristavad teda valge või ruuge kulmutriip, rusked tiivaalused ja roostepunased kehaküljed. Vanalinnu ülapool on ühtlaselt tumepruun, alapool on põhiliselt valge, laiade tumepruunide triipudega rinnal ja kõhu külgedel. Tiivad ja saba on tumepruunid. Nokk on tumepruun, alanoka tüvik on kollane, jalad pruunid. Lennul eristavad teda laulurästast roostepunased tiivaalused ja kõrge venitatud häälitsus *tzii*.

Vainurästa laul koosneb kahest osast – kõlavast vilereast ja kriginast. Laul varieerub piirkonniti. Hommikul alustab ta laulmist ühe esimese laululinnuna lepalinnu järel. Tundras annab see valju, ehkki lühida lauluga lind endast juba kaugelt teada.

Elupaik
-------

Eestis asustab ta igasuguseid lehtmetsi, puisniite, salukuusikuid, parke ja kalmistuid.

Vainurästas on *Nederlandsche Vogelen* 1770

Pesitsemine
-----------

Vainurästas ehitab pesa igasuguste puude-põõsaste otsa. Pesakoha valimisel on ta kohanemisvõimeline: pesi on leitud ka puuriidas, taral ja redelil. Eestis on vainurästa pesi leitud ka heinaküünides. Mõnikord on pesa lihtsalt maapinnal.

Pesa väliskiht koosneb kõrtest, kuivadest puulehtedest ja vähestest raagudest, keskkihis on kõvendatud muld ja sisekihis on peenematest kõrtest vooderdus.

Kurnas on keskmiselt 4–5 muna, mida hauvad mõlemad vanemad. Poegi toidetakse peamiselt putukate, vihmausside, nälkjate ja marjadega.

Toitumine
---------

Vainurästas on segatoiduline. Putukate ja vihmausside kõrval toitub ta marjadest, süües talvel eriti pihlaka ja viirpuu marju.

Viited
------

1. ↑  BirdLife International (2009). Turdus iliacus. *IUCNi punase nimistu ohustatud liigid*. IUCN 2010.
2. ↑  M. Mäger. "Linnud rahva keeles ja meeles". Eesti Raamat, Tallinn 1969.
3. 1 2 3 4 5  "Loomade elu", 6. kd. lk. 367–368
4. ↑
5. ↑  L. Rootsmäe, H. Veroman. "Eesti laululinnud". Valgus, Tallinn 1974

Välislingid
-----------

* Vainurästas andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

* Norras leiti jääst 4200 aasta vanune vainurästas, Atlas, 7. august 2017
**Maria Tuulik** (sündinud 10. juunil 1985) on eesti keeleteadlane.

Haridus
-------

2007. aastal sai ta Tartu Ülikoolis bakalaureusekraadi eesti ja soome-ugri keeleteaduses ning 2010. aastal magistrikraadi üldkeeleteaduses. Aastatel 2013–2022 õppis Tartu Ülikooli doktoriõppes üldkeeleteaduse alal. 16. detsembril 2022 kaitses doktoriväitekirja "Adjektiivide süstemaatiline polüseemia eesti keeles tajuadjektiivide näitel" (juhendajad Renate Pajusalu ja Margit Langemets).

Töö
---

2010. aastast töötas Eesti Keele Instituudis nooremteadurina, 2016. aastast töötab samas leksikograaf-nooremteadurina.

Uurimisvaldkonnad: eesti keele sõnaliikide kategooriad, kollokatsioonid, polüseemia.

Teoseid
-------

* "Eesti keele põhisõnavara sõnastik" (2014; kaasautor)
* "Eesti viipekeele – eesti keele veebisõnastik" (2014; kaasautor)
* "Eesti keele naabersõnad 2019" (kaasautor)
* "EKI ühendsõnastik 2020" (kaasautor)
* "Eesti keele ühendsõnastik 2021" (kaasautor)

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Maria Tuulik kaitseb doktoritööd „Adjektiivide süstemaatiline polüseemia eesti keeles tajuadjektiivide näitel"
**Quacquarelli Symonds** (**QS**) on hariduse ja välisõpingute edendamisele keskendunud Suurbritannia ettevõte. Ettevõtte rajas 1990. aastal Nunzio Quacquarelli. 2020. aastate alguses oli ettevõtte palgal enam kui 250 töötajat.

QS tegutseb üle maailma ning on esindatud kontoritega, mis asuvad:  
 – London (peakorter Hampsteadis Põhja-Londonis);  
 – New York, Boston ja Washington, Ameerika Ühendriigid;  
 – Pariis, Prantsusmaa;  
 – Singapur;  
 – Stuttgart, Saksamaa;  
 – Sydney, Austraalia;  
 – Shanghai, Hiina;  
 – Johannesburg, Lõuna-Aafrika Vabariik;  
 – Alicante, Hispaania.

QS osutab teenuseid üliõpilastele, kõrgkooli lõpetanutele ja akadeemilise kraadi taotlejatele.

Quacquarelli Symonds annab igal aastal välja ülevaadet QS World University Rankings (QS maailma ülikoolide edetabel), alates 2004. aastast koostöös THEga, alates 2010. aastast iseseisvalt. 2016. aasta septembris üllitatav väljaanne on järjekorras kolmeteistkümnes.

Viited
------

1. ↑  "About us".. Originaali arhiivikoopia seisuga 22. august 2016. Vaadatud 1. septembril 2016. `{{cite journal}}`: välislink kohas ``|journal=`` (juhend)
2. ↑  "QS Quacquarelli Symonds Ltd".. `{{cite journal}}`: välislink kohas ``|journal=`` (juhend)
3. ↑  "QS Founder Nunzio Quacquarelli on Rankings and Online MBA Programs".. 8. juuni 2012. Originaali arhiivikoopia seisuga 1. detsember 2017. Vaadatud 1. septembril 2016. `{{cite journal}}`: välislink kohas ``|journal=`` (juhend)

Välislingid
-----------

* QS World University Rankings 2016 [lehe allosas on kaart andmetega 2015. aasta kohta] *(vaadatud 2016.09.01, inglise keeles)*
**Peeter Ramul** (7. september 1881 Lelle vald, Pärnumaa – 27. aprill 1931 Tallinn) oli eesti muusikateadlane, pianist ja pedagoog.

Elulugu
-------

Peeter Ramul oli talupidaja poeg.

Lõpetas 1901 Tartus gümnaasiumi ja klaveri erialal Rudolf Grivingi muusikakooli, 1906 Moskva Ülikooli õigusteaduskonna ja 1911 klaveri erialal Moskva konservatooriumi (Aleksandr Goedicke klassis). Oli 1911–1913 Moskvas Nikolai Instituudi klaveriõpetaja ning 1913–1920 Tambovis Naiste Instituudi muusikainspektor ja ühtlasi riikliku muusikakooli klaveriõpetaja. 1920–1931 Tallinna Konservatooriumi klaveri ja muusikaajaloo õppejõud (aastast 1925 professor).

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: muusikaajalugu, -pedagoogika ja -esteetika, pianism ja rahvamuusika. Kuulus mitmesse rahvusvahelisse muusikaseltsi (Neue Bachgesellschaft, Deutsche Musikgesellschaft). Kirjutanud teoseid klaverile (2 sonaati, variatsioone), esinenud soolopianistina.

Teoseid
-------

* Die psycho-physischen Grundlagen der modernen Klaviertechnik. Leipzig, 1923 (vene (1923) ja inglise (1931) keeles)
* Üldise muusika-ajaloo põhialused. Tallinn, 1930.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* EE 8, 23
* EE 14, 404
* Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn, 1990, 297
* Zile, Ülle. Peeter Ramul 100. // SV (1981), 11. IX.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Pioneeride palee Venemaal Kurganis (2012)
Endine Tallinna Mererajooni pioneeride maja (nüüd Kanutiaia Noortemaja) Aia tn 12 (aprill 2010)
Kingissepa/Kuressaare pioneeride maja, Tallinna tänav 10
**Pioneeride maja**, ka **pioneerimaja** ja **pioneeride palee**, oli Nõukogude Liidus ja teistes sotsialismimaades tegutsenud kooliväline laste- ja noorteasutus, kuhu olid koondatud mitmesugused huviringid ja -klubid.

Ajalugu
-------

Esimene pioneeride maja Nõukogude Liidus avati Moskvas 29. aprillil 1923 lasteklubi "Töökommuun" põhjal. Esimene pioneeride ja oktoobrilaste palee avati Harkivis 6. septembril 1935. 1957. aastaks oli NSV Liidus 2153 pioneeride paleed ja maja, 1980. aastate lõpuks oli neid enam kui 3800. 

Samalaadseid asutusi avati ka idabloki maades ja NSV Liidu liitlasriikides. 21. sajandi alguses tegutsevad endiselt Vietnami Pioneeride palee Hanois, Ernesto Che Guevara pioneeride keskpalee Havannas ning Pioneeride ja koolilaste palee Pyongyangis. Suurem osa Hiina pioneeride paleedest on võetud kasutusele teistel eesmärkidel või erastatud.

Pärast nõukogude süsteemi kokkukukkumist ja noorsootegevuse depolitiseerimist on paljudest efektiivsematest pioneeride paleedest ja -majadest saanud noortekeskused. Tallinnas näiteks on jätkanud Kanutiaia Noortemaja ja Huvikeskus Kullo.

Kirjeldus
---------

Noorte kooliväline koondamine pioneeride paleedesse ja -majadesse andis võimaluse pioneeriliku metoodika rakendamiseks noorsootöö läbiviimisel. Pioneerimajade institutsioon allus üleliidulisele pioneeriorganisatsioonile ja koondas katusasutusena samas ja mujal töötavaid erikoolitusega pedagooge (pioneerijuhte), kes vastutasid ühtlasi varajases teismeeas koolinoorte ideoloogilise (kommunistliku ja prosovetliku) suunitlemise eest. Siiski oli neis asutustes käimine noortele hea võimalus erinevate huvialadega tegelemiseks ja enese arendamiseks sõltumata algsest ideoloogilisest ideest. Huviringid varieerusid kunstist tehnikani. Samuti tegutsesid tantsu- pilli- ja lauluansamblid.

Vaata ka
--------

* Pioneerilaager
* ALMAVÜ

Viited
------

1. ↑  Pärast õppetunde, Nõukogude Õpetaja, nr. 45, 6 november 1954
2. ↑  "EKSS, "Eesti keele seletav sõnaraamat"". EKI. Vaadatud 8.12.2017.
3. ↑  Дворец Пионеров и Школьников  
Pioneers Stand In Front Of The Pioneer Palace In Pyongyang
4. ↑  Циркуляры малых планет за 6 января 2007 года (M.P.C. 58595)

Välislingid
-----------

 Pioneeride maja – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Piirkonna asend Sardiinias
**Barbagia di Belvì** (sardi keeles *Barbàgia de Brevìe*) on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare keskosas.

Piirkonnas on kuus Nuoro provintsi valda: Aritzo, Belvi, Desulo, Gadoni, Meana Sardo ja Tonara. Barbagia di Belvì piirneb Barigadu, Mandrolisai, Barbagia di Seulo, Ogliastra ja Sarcidano provintsiga.

Desulo

Kirjandus
---------

* Manlio Brigaglia, Salvatore Tola (a cura di), *Dizionario storico-geografico dei Comuni della Sardegna*, 1 (A-D), Sassari, Carlo Delfino editore, 2006. ISBN 8-871-38430-X.
* Francesco Floris (a cura di), *Grande Enciclopedia della Sardegna*, Sassari, Newton&ComptonEditori, 2007.

Sardiinia ajaloolised piirkonnad (*subregioni*) 

Anglona **·** Barbagia di Belvì **·**  Barbagia di Nuoro **·** Barbagia di Ollolai **·** Barbagia di Seùlo **·** Barigadu **·** Baronie **·** Campidano di Cagliari **·** Campidano di Oristano **·** Gallura **·** Goceano **·** Guilcer  **·** Guspinese **·** Iglesiente  **·** Logudoro **·** Mandrolisai **·** Marghine **·** Marmilla **·** Meilogu **·** Monreale **·** Monteacuto **·** Montiferru **·** Nurra **·** Ogliastra **·** Parteòlla **·** Planargia **·** Quirra **·** Romangia **·** Sarcidano **·** Sarrabus-Gerrei **·** Sassarese **·** Sulcis **·** Sulcis-Iglesiente **·** Trexenta
**Eesti filmi andmebaas** (lühendina **EFIS**) on 2012. aastal veebis avatud elektrooniline filmiandmebaas.

Selle eesmärk on põhjalikult kirjeldada Eesti filmipärandit, koguda filmiinfot Eesti filmide, nende tootjate, sisu, teemade, liikide ja žanrite, režissööride, osatäitjate jne kohta ning teha kättesaadavaks võimalikult palju nende filmiteostega ja Eesti filmivaldkonnaga kaasnevat teavet. Filmiteosed on detailselt märksõnastatud, mis võimaldab teabeotsingut paljude sisutunnuste põhjal.

Andmebaas avati 2012. aasta 12. detsembril. 2017. aasta alguse seisuga oli andmebaasis rohkem kui 16 200 täis- ja osakirjet alates 1912. aastast Eestis tehtud filmide kohta. Filmiandmebaas valmib etapiviisi aastatel 2011–2022.

Eesti filmi andmebaasi (elektroonilist rahvusfilmograafiat) koostab **MTÜ Eesti Filmi Andmebaas**, mille asutasid 2007. aasta lõpus ettevõtte F-Seitse filmiprodutsent Reet Sokmann ning Tallinna Ülikooli Balti Filmi- ja Meediakooli meediaosakonna juhataja Hagi Šein, kes on ka MTÜ juhatuse liikmed.

Viited
------

  
**RÖH**

1. ↑  EFIS:Ülevaade ja kontakt

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Jõgi-ristirohi** (*Senecio fluviatilis*, uuemal ajal mitmetes andmebaasides kui *Senecio sarracenicus*, sünonüüm *Senecio nemorensis* auct.) on korvõieliste sugukonda ristirohu perekonda kuuluv taimeliik.

Jõgi-ristirohi sarnaneb Eesti taimedest soo-ristirohuga, ent tema õisikus on keelõisi enamasti 8–10, harva kuni 12 – soo-ristirohul on keelõisi 12–16, isegi kuni 18. Jõgi-ristirohu lehed on üldkujult laisüstjad, lehehambad pole lehetipu poole suunatud.

Jõgi-ristirohi on looduslikult levinud Kesk-Euroopas. Eestis on teda varem ilu- ja ravimtaimena kasvatatud ning praegu on ta meil laialdaselt kultuurist metsistunud invasiivne võõrliik. Taim paljuneb hõlpsalt vegetatiivselt, moodustades ulatuslikke tihedaid kogumikke. 

Nüüdisaegsed leiukohad Eestis on peamiselt Rapla-, Järva- ja Lääne-Virumaal. Taim kasvab ulatuslike kloonidena peamiselt põllu- ja teeservadel, põllukivihunnikutel, jäätmaadel, samuti kunagise ilutaimena mõisaparkides. Leiukohtade hulk ja suurus on viimastel aastakümnetel kasvanud, mistõttu võib teda pidada ka invasiivseks võõrliigiks.

Taim on kantud Eesti ohustatud liikide punasesse nimestikku kategoorias "mittehinnatav", sest tegemist on võõrliigiga.

Viited
------

1. ↑  "Senecio fluviatilis – jõgi-ristirohi". *Eesti taimede uue levikuatlase tööversioon*. 2018.
2. ↑  Eesti punane nimestik, eElurikkus (vaadatud 25.07.2019)

Välislingid
-----------

* Jõgi-ristirohi andmebaasis eElurikkus
**Jõgi-kõõlusleht** (*Sagittaria sagittifolia* L.) on konnarohuliste sugukonda kõõluslehe perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.

Rahvapärased nimetused
----------------------

Jõgi-kõõluslehe rahvapärased nimetused on **kooreleht**, **konnalusikas**, **noolelill**, **ressahain** ja **veeuba**.

Levila ja kasvukoht
-------------------

Jõgi-kõõlusleht kasvab Euraasia parasvöötme soodes kuni 500 m kõrgusel merepinnast, samuti Põhja-Ameerikas. Eesti mandriosas on taim tavaline, aga saartel väga harv.

Ta eelistab kasvada lubja- ja toitainerikastes vetes. Kõige paremini sobib talle seisva või vähemalt väga aeglaselt voolava veega kasvukoht.

Kirjeldus
---------

Lehed ja viljad
Taim kasvab 10–50 cm sügavuses vees nii, et osa taimest jääb alati veest välja. Taimel võib leida nii veepealseid kui ka veesiseseid lehti. Lehed on väga erineva kujuga. Veepealsed lehed on tipust teravad ka alusel kahe hõlmaga. Lehelaba on 15–25 cm pikk ja 10–22 cm lai ning pikk leheroots hoiab seda kuni 45 cm kõrgusel vee kohal. Veesisesed lehed on kuni 80 cm pikad ja 2 cm laiad ning hõljuvad vee all nagu laiad lindid. Veepinnal ujuvad lehed on ovaalsed.

Õis
Valged õied sirutuvad kolmekandilise varre otsas vee kohale kolmekaupa männastes. Õisiku alumises otsas on väikesed puhasvalged emasõied. Nendest kõrgemal on pikema varre otsas isasõied, mis on 2–2,5 cm läbimõõduga, 3 väikese tupplehe ja 3 valge kroonlehega. Tolmukad on punased ja neid on palju. Taim õitseb juunist augustini. Viljastatud õites arenevad tiivulised ja terava tipuga pähklid, mis suudavad levida nii tuule abil kui vooluveekogude poolt kantuna (vesilevi).

Jõgi-kõõlusleht talvitub mugulates. Tõrukujulised sinised mugulad sisaldavad palju tärklist. Enne talve eralduvad mugulad emataimest ja kevadel kasvab igast mugulast uus taim. Seda nimetatakse vegetatiivseks paljunemiseks.

Kasutamine
----------

Jõgi-kõõluslehe mugulad on ümmargused ja söödavad, sisaldavad palju tärklist. Hiinas nimetatakse jõgi-kõõluslehte "heatahtlikuks seeneks" ja selle mugul on uusaasta puhul söödav pidulik roog. See maitseb mahedalt, umbes nagu kartul, ainult krudiseb hamba all, isegi pärast keetmist.

Välislingid
-----------

* Jõgi-kõõlusleht andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jõgi-kõõlusleht** |
Aerofoto kaheksakujulisest Fermilabi Tevatroni kiirendist. Kaugem rõngas on põhikiirendi, lähemal asuv (poole väiksem) on mõeldud esialgseks kiirenduseks, kiire hoidmiseks ja jahutamiseks
**Osakestekiirendi** on masin, mis kasutab elektriliselt laetud osakeste valguse kiiruse lähedaste kiiruste juurde kiirendamiseks ja kiirtes hoidmiseks elektromagnetvälja.

Suuri kiirendeid kasutatakse osakestefüüsikas põrgutitena (näiteks Suur Hadronite Põrguti CERNis, Tevatron Fermilabis) või sünkrotronkiirguse allikatena kondenseeritud aine füüsikas. Väiksemaid kiirendeid kasutatakse paljudes rakendustes, sealhulgas osakeste teraapiaks onkoloogias, meditsiiniliste radioaktiivsete isotoopide tootmiseks, pooljuhtidesse ioonide sisestamiseks ja selliste haruldaste isotoopide nagu süsinik-14 mõõtmiseks. Nüüdisajal on maailmas kasutusel üle 30 000 kiirendi.

On kaht põhilist tüüpi osakestekiirendeid: elektrostaatilised ja elektromagnetilised *Elektrostaatilised* kiirendid kasutavad osakeste kiirendamiseks staatilist elektrivälja. Selle levinuimad variandid on Cockcrofti-Waltoni generaator ja Van de Graaffi generaator. Selle väiksemal kujul näide on tavaline televiisori elektronkiiretoru. Sellistes seadmetes saavutatav osakeste kineetiline energia on piiratud kiireneva pingega, mis omakorda on piiratud läbilöögiga. Teisalt *elektrodünaamilised* või *elektromagnetilised* kiirendid kasutavad osakeste kiirendamiseks muutuvat elektromagnetvälja (kas magnetilist induktsiooni või võnkuvaid raadiosagedus välju). Kuna sellistes kiirendites läbib osake sama kiirendava välja mitu korda, pole väljundenergia kiirendava välja tugevusega piiratud. Sellised kiirendid töötati välja 1920ndatel ja need on enamiku tänapäevaste suurte kiirendite aluseks.

Selle ala pioneerid on Rolf Widerøe, Gustav Ising, Leó Szilárd, Max Steenbeck ja Ernest Lawrence. Nad mõtlesid välja ja ehitasid esimese toimiva lineaarse kiirendi, beetatroni ja tsüklotroni.

Viited
------

1. ↑  Livingston, M. S.; Blewett, J. (1969). *Particle Accelerators*. New York: McGraw-Hill. ISBN 1-114-44384-0.
2. ↑  Witman, Sarah. "Ten things you might not know about particle accelerators". *Symmetry Magazine*. Fermi National Accelerator Laboratory. Vaadatud 29.08.2016.
3. ↑  
Humphries, Stanley (1986). *Principles of Charged Particle Acceleration*. Wiley-Interscience. Lk 4. ISBN 978-0471878780.
4. ↑  Pedro Waloschek (ed.): *The Infancy of Particle Accelerators: Life and Work of Rolf Wideröe*, Vieweg, 1994
**Peeter Paris** vanem (11. veebruar 1915 Tallinn – 24. veebruar 1969 Tartu) oli Eesti spordipedagoog ja -organisaator.

Elulugu
-------

Lõpetas 1934. aastal Tallinna Poeglaste Reaalgümnaasiumi ja 1940. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna Kehalise Kasvatuse Instituudi. 

Oli aastatel 1936–1937 kindlustusametnik Tallinnas, töötas 1940–1941 Tallinna 1. Tallinna 9. ja Tallinna 12. Keskkooli kehalise kasvatuse õpetajana. 

Mobiliseeriti 1941 Punaarmeesse, oli seal kuni 1945. aastani.

Aastatel 1945–1949 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli võimlemise kateedri juhataja ja dotsent, 1949–1957 suusaspordi kateedri juhataja, 1957–1969 vanemõpetaja. Õpetanud võimlemist ja suusatamist.

Teoseid
-------

Üle 20 teadustrükise, sh õppevahendid ja käsiraamatud.

* "Suusaspordi oskussõnad". Tartu 1962
* "Suusatamise õpetamine". Tartu 1965

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli Hilja-Liivia Paris ja pojad Peeter Paris noorem  ja Andres Paris.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide. Lk 440

Kirjandus
---------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944*. III kd. Tartu 1994. Lk 319
* "Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980". Tartu 1987. Lk 329–330
* "Tartu ülikooli ajalugu". III kd. Tallinn 1982. Lk 154, 302, 403
* "Eesti spordi biograafiline leksikon". Lk 467

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 440
* Biograafia ESBL-is
* Haud Tartu Jumalaema Uinumise kalmistul

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Koljala kihistik** (inglise *Koljala Member*) on ordoviitsiumi ladestu Uhaku lademe Kõrgekalda kihistu kihistik. Seda hakkas esimesena eristama Algimantas Grigelis aastal 1978.

Kihistiku stratotüüp on Uhaku jõe säng. Kihistik on nime saanud Koljala küla järgi.

Kihistik on Kõrgekalda kihistu alumine kihistik ja sellel lasub Pärtlioru kihistik. Kihistik eristub teistest kihistu kihistikest, kuna ei sisalda kukersiiti, selle lubjakivis on õhukesed mergli kelmed.

Lasnamäe paemurrus kuulusid Koljala kihistikku järgnevad kihid (ülevalt alla):

* Hakantkirju
* Topeltkirju
* Kollane lõug
* Ratsatäkk
* Papa
* Mamma
* Tussualune
* Tõusandus
* Karvakord
* Reinukord
* Seitsmetolline
* Laksupealne
* Laksu
* Nahakord I.

Viited
------

1. 1 2  Koljala kihistik Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 04.05.2018)
2. ↑  K. Suuroja, T. Mardim, K. Ploom, T. All, M. Otsmaa, M. Kõiv. *Eesti geoloogilise baaskaardi Narva (6534) leht. Seletuskiri.* Tallinn, 2009
3. ↑  Rein Einasto, Aat Sarv, *Tallinna paas, Kesk-Ordoviitsiumi sooja parasvöötme madalaveeline lubisete,* Horisont 3/2014

Välislingid
-----------

* Koljala kihistik Eesti geokogude infosüsteemis
"BAFTA" suunab siia. Teatud vabakaubanduspiirkonna kohta vaata artiklit Balti vabakaubanduspiirkond.
**Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia** (ingl *British Academy of Film and Television Arts*; BAFTA) on heategev ühing, mis annab igal aastal välja Suurbritannia kõige tähtsamaid filmi- ja teleauhindu.

Ühing
-----

Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia asutati 1947. aastal Briti Filmiakadeemia nime all. Filmiakadeemia ühines 1958. aastal Teleprodutsentide ja -lavastajate Gildiga ning sai nimeks Filmi ja Televisiooni Selts. Praegust nime kannab ühing 1976. aastast.

Peale tunnustustöö tegeleb ühing veel haridustöö ja muude filminduse teemaliste ürituste korraldamisega. Ühingu peakorter asub Londonis Piccadilly tänaval, ning sellel on harukontorid Šotimaal (*BAFTA Scotland*), Walesis (*BAFTA Cymru*) ning Ühendriikides New Yorgis ja Los Angeleses.

Auhinnad
--------

 *Pikemalt artiklis Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia auhinnad*
Peale filmikunsti ja televisiooni vallas silmapaistavatele inimeste tunnustatakse Briti Akadeemia auhinnaga igal aastal paremaid videomängude ja lastele suunatud meelelahutuse loojaid. Lisaks annab akadeemia Los Angelese haru välja Britannia auhinda ning Walesi ja Šoti harud kumbki oma auhinda.

Välislingid
-----------

* BAFTA Ametlik koduleht
Britannia sild üle Menai väina Bangoris Walesis (foto 2005)
Britannia sild (litograafia, 19. sajandi keskpaik)
Britannia silla kaldal valmis tehtud peakandurite paigalduskohale sõidutamise ja sillasammastele tõstmise tehniliste üksikasjade arutelu. Pildi keskel (istumas) sillaprojekti autor Robert Stephenson. (John Lucase vasegravüür, 1868)
**Britannia sild** (ka *Britannia Tubular Bridge*, kõmri *Pont Britannia*) on sild üle Menai väina Bangoris Walesis. Sild ühendab Suurbritannia ja Anglesey saart.

Sild on nime saanud väina keskel oleva kaljurünka järgi, millele toetub üks sillasammas.

Britannia sild arvati 1966. aastal 2. järgu arhitektuurimälestiseks.

Silla rajamine
--------------

Üle Menai väina viiv rippsild ei rahuldanud 1840. aastatel enam üha suurenevat liiklust. Pealegi sai selgeks, et rippsillad ei sobi rongiliikluseks eeskätt sõidutee vähese jäikuse tõttu. Insenerid William Fairbairn ja Robert Stephenson kaalusid kaheavalise metallkaarsilla (avadega 107 m) ja kõrgetele sammastele toetuva tavapärase talasilla lahendusi, kuid tulid lõpuks originaalsele lahendusele valida talakanduriks toru. Pärast ulatuslikke katseid tehases otsustati sild ehitada kahe kõrvu asetatud täisnurkse toruna. Torud neediti kokku sepisterasestvalmistatud raudlehtedest. 

Kaheteeline raudteesild ehitati aastatel 1846–1850 Stephensoni projekti järgi.
Konsultantidena olid kaastegevad insenerid William Fairbairn ja Eaton Hodgkinson. Ehitustöid juhtis Stephenson. Torutalad tehti valmis kaldal, sõidutati siis praamidel paigalduskohale ja tõsteti tugedele tungraudadega.

Silla üldpikkus on 432 m. Kaks keskmist ava on sildeava pikkusega 146 m ja kaks külgmist ava silletega 70 m.

Sild avati liikluseks 5. märtsil 1850. Kuna rööbastee asus toru sisemuses, sõitsid rongid sellel sillal nagu tunnelis.

Taastamine ja rekonstrueerimine
-------------------------------

1970. aastal sild põles. Kui põlemine lõppes, selgus, et metalltarindid olid sisepingeist niivõrd deformeerunud, et nende taastamine endisel kujul ei olnud võimalik.

Taastamisel keskmised, 140-meetrised avad sillati teraskaarsõrestikega, külgmised, 70-meetrised avad tehti talakandureiga, mida keskelt toetati saledate raudbetoonpostidega. Seejuures projekteeriti kandvad tarindid arvestusega, et hiljem oleks võimalik juurde ehitada veel teine sõidukorrus.

Pärast kaks aastat kestnud taastus- ja rekonstrueerimistöid avati Britannia sild üheteelisena rongiliikluseks 30. jaanuaril 1972. 

1980. aastal avati silla ülemine korrus üherajalise sõiduteega autotranspordile.

Vaata ka
--------

* Conwy raudteesild

Viited
------

1. 1 2  Britannia Tubular Bridge. britishlistedbuildings.co.uk
2. 1 2 3 4  Hubert Matve. "Sillad läbi aegade". Valgus: Tallinn, 1978. Lk 32–34
3. 1 2  Britannia Bridge. structurae.net

Välislingid
-----------

 Britannia sild – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Johann Friedrich Gernet** (12. veebruar 1692 Tallinn – 26. september / 7. oktoober 1771 Tallinn) oli Eestimaa vaimulik.

Ta õppis aastani 1709 Tallinna gümnaasiumis. Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti 3. oktoobril 1710) Jena Ülikoolis. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta koduõpetajana konsistooriumi ilmaliku presidendi von Uexkülli juures. Ordineeriti 20. juunil / 1. juulil 1722 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1722–1768 Vigala Maarja koguduse õpetaja. Pärast Tallinna toomkoguduse ülemõpetaja Christoph Friedrich Mickwitzi surma aastal 1748 tehti talle ettepanek asuda Tallinna toomkoguduse ülemõpetajaks, kuid hiljem otsustati ümber. Ta lahkus aastal 1751 Vigalast, kuigi jäi pastoriks edasi (tema eest teenis adjunktõpetaja). Vigala Maarja koguduse õpetaja ametist lahkus ta aastal 1768. Lisaks oli ta aastatel 1722–1771 Eestimaa konsistooriumi assessor. Emerituuri jäi ta 14. veebruaril / 25. veebruaril 1771.

Gernet oli pietistlike vaadetega vaimulik, ta jättis endast maha tähelepandava käsikirjalise kirjandusliku pärandi. Ta oli aastast 1733 Eesti Raamatute Kirjastuskassa konsistooriumipoolse kolleegiumi liige. Lühikest aega tegutses ta esimese eestikeelse täispiibli korrektorina. Eesti Raamatute Kirjastuskassa aruande järgi luges ta aastal 1743 koos konrektor Christoph Erdmann Bieckiga.

Isiklikku
---------

Gernet oli kolm korda abielus. Tema esimese naise Catharina Sophia isa oli Kullamaa Püha Johannese koguduse õpetaja Heinrich Gutsleff, kolmanda naise Anna Caharina isa oli Lääne-Nigula Püha Nikolause koguduse õpetaja Georg Friedrich Schultz, naise vanaisa oli Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja Georg Schultz, naise teine vanaisa oli Haapsalu Püha Johannese koguduse õpetaja Daniel Vick. Tema väimees Anton Friedrich Bornwasser oli Vigala ja Rõuge Maarja koguduse õpetaja, tema tütrepoeg Peter Friedrich Bornwasser oli Rõuge ja Karula koguduse õpetaja, teine tütrepoeg Heinrich Wilhelm Bornwasser oli Võru Katariina koguduse õpetaja; tema tütretütar Dorothea Elisabeth oli abielus Hargla ja Lääne-Nigula koguduse õpetaja Johann Theophilus Gottlieb Kettleriga, tütretütar Charlotte Henriette Catharina oli abielus Juuru Mihkli koguduse õpetaja Samuel Christian Kettleriga.

Viited
------

1. ↑   Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
**Johann Friedrich Ignatius** (3. juuli 1755 Märjamaa – 18. juuli 1824 Vigala) oli eesti vaimulik.

Õppis aastatel 1771–1776 Halle vaeslastekoolis, immatrikuleeriti 17. novembril 1779 Halle ülikooli ning oli ühe aasta Leipzigis õpetaja. 6. septembril 1780 jõudis tagasi Eestimaale. Ordineeriti õpetajaks 31. oktoobril 1781.

Oli Vigala Maarja koguduse õpetaja (kutsuti 23. septembril 1781) aastatel 1781–1824, oli alates 10. detsembrist 1810 Maa-Lääne praostkonna abipraost, alates 23. detsembrist 1819 praost.

Isiklikku
---------

Tema isa Johann Ignatius oli Märjamaa Maarja koguduse õpetaja, vanaisa Ignatsi Jaak oli Kambja koguduse köster, emapoolne vanaisa Carl Friedrich Hasselblatt oli Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetaja. Johann Friedrich Ignatius oli kaks korda abielus: esimene naine oli Wilhelmine Charlotte Paucker, teine naine Julie Amalie Paucker oli esimese õde, nende isa Johann Christoph Paucker oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja. Tema poeg Georg Friedrich Ignatius oli Käina Martini koguduse õpetaja.

Tema tütrepoeg Adalbert Hugo Willigerode oli eesti I üldlaulupeo korraldaja.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007