recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Läti |
|  |
| diskvali-fitseeriti | 1924 | Pool-raskekaal |

**Wilhelm Erich Kurt Heinze**, lühendatuna ka **Willy Heinze** (lätipäraselt *Vilhelms Ērihs Kurts Heince*, lühendatuna ka *Vilis Heince*; sündinud 4. mail 1898 Riias – surmaaeg ja -koht on teadmata) oli Läti poksija ja tõstja, rahvuselt baltisakslane.

Ta oli kokku kolmekordne Läti meister poksi poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) aastatel 1922, 1924 ja 1925 ning Läti meister tõstmise poolraskekaalus (kuni 82,5 kg) 1926. aastal.

Heinze pidi osalema 1924. aasta Pariisi olümpiamängude poksivõistlustel poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg), kuid kohtunikud ei lubanud teda vigastuse tõttu 1. ringi ja ta jäi edasisest heitlusest välja.

Seetõttu jäi Läti ainukeseks esindajaks Ernests Gūtmanis, kes oligi esimene ning ka ainus Läti Vabariigi esimese perioodi (1918–1940) poksija, kes võistles nüüdisaegsetel olümpiamängudel. 

Ta läks koos perega 1939. aastal *Umsiedlung*i käigus Saksamaale ja temast puuduvad edasised teated.

Viited
------

1. ↑  "Wilhelm Heinze Läti Olümpiakomitee lehel. Läti keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. november 2018. Vaadatud 28. veebruaril 2021.

Välislingid
-----------

* Wilhelm Heinze Läti Olümpiakomitee lehel. Läti keeles
* Olympedia. Inglise keeles
**Teyla Emmagan** (teda mängib Rachel Luttrell) on väljamõeldud tegelaskuju Kanada-USA ulmetelesarjas "Tähevärav Atlantis". Ta on esimene inimene, kes Pegasuse Galaktikast Atlantise ekspeditsiooniga liitub. 

Teyla on Tagani tütar ning oli küla pealik Athose planeedil. Suurem osa tema perekonnast on Wraithide lõikusel otsa leidnud, kuigi tema ja mõned inimesed Athosialt omavad võimet "tunnetada" Wraithe. Lisaks on ta osav sõjalises strateegias, võitluskunstis, Pegasuse Galaktika taktilisuses ja omab teadmisi Maa tehnoloogia kasutamiseks; ta harjutab John Sheppardiga mingit kaikavõitluse stiili (mis põhineb Eskrimal) ja kasutab osavalt Maa relvi (nagu näiteks FN P90).

Välislingid
-----------

* Rachel Luttrelli koduleht
* "Tähevärav Atlantise" ametlik näitlejate biograafia
* "One on One" Rachel Luttrelliga. Intervjuu Rachel Luttrelliga tema karjääri ja "Tähevärav Atlantise" neljanda hooaja kohta
* Rachel Luttrell/Teyla Emmagan Fännileht
* Rachel Luttrell Filmiteemalises andmebaasis IMDb
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Saksamaa |
|  |
| Kuld | 1936 | Kärbeskaal |
|  |
| 4. koht | 1937 | Kärbeskaal |

**Wilhelm Gustav Kaiser** (16. jaanuar 1912 Pudewitz, Poseni provints, Preisimaa kuningriik, Saksa keisririik; praegu Pobiedziska, Suur-Poola vojevoodkond, Poola – 24. juuli 1986 Gladbeck, Nordrhein-Westfaleni liidumaa) oli Saksamaa poksija.

Kaiser oli kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) Saksamaa meister 1937. aastal.

Kaiser tuli kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 1936. aastal Berliinis olümpiavõitjaks. Ta oli esimene Saksamaa poksija, kes on tulnud olümpiavõitjaks.

Kaiser sai kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 5. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1937) 4. koha, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Edmund Sobkowiakile (Poola) ning loobudes 3. koha kohtumisest Gavino Mattaga (Itaalia). 

Kaiser võitles Teise maailmasõja ajal idarindel. Ta sattus Nõukogude sõjavangi, vabanes sealt 1949. aastal ning asus ümber Lääne-Saksamaale.

Viited
------

1. ↑  Saksamaa meistrivõistlused poksis 1920-1948. Tulemused inglise keeles
2. ↑  11. suveolümpiamängude poksivõistlus. Berliin 1936. Tulemused inglise keeles
3. ↑  5. Euroopa meistrivõistlused poksis. Milano 1937. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Wilhelm Kaiser saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
Chelsea Manning (2017).
**Chelsea Manning** (sündinud Bradley Manning; sündinud 17. detsembril 1987 Crescentis Logani maakonnas Oklahomas) on endine USA sõjaväelane.

Ta arreteeriti mais 2010 Iraagis süüdistusega, et on andnud ebaseaduslikult Wikileaksile materjale USA armee kohta. Informatsiooni avaldasid Wikileaks ja Wikileaksi partnerid aprillist oktoobrini 2010.

Manning oli vangistatud ilma õigusemõistmiseta (kohtuta) veebruarini 2013. Juulist 2010 kuni aprillini 2011 istus ta isoleerituna, mis põhjustas rahvusvahelise reaktsiooni.

Juulis 2013 mõisteti Manning süüdi 20 süüdistuspunktis, sealhulgas spionaažis. 21. augustil 2013 mõistis USA sõjaväekohus ta 35 aastaks vangi; prokurör oli nõudnud talle vähemalt 60 aastat vangistust. President Obama andis Manningile 17. jaanuaril 2017 armu ning ta vabastati enne tähtaega 17. mail 2017.

Viited
------

1. ↑  "USA sõjaväekohus mõistis Bradley Manningi 35 aastaks vangi", ERR uudised, 21. august 2013
2. ↑  NY Times:Obama Commutes Bulk of Chelsea Manning's Sentence
3. ↑  Chelsea Manning released from prison after serving 7 years of 35-year sentence,
 USA Today, 17. mai 2017

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Chelsea Manning** |
**Wilhelm Dietrich Pezold** (26. juuni/8. juuli 1863 Märjamaa – 17. oktoober 1923 Tallinn) oli Eesti vaimulik.

Ta on õppinud Viljandis Liivimaa Maagümnaasiumis, aastatel 1878–1879 Tallinna toomkoolis, aastatel 1879–1882 Kuressaares gümnaasiumis ja professor Volcki eragümnaasiumis Tartus. Aastatel 1883–1890 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ordineeriti 25. septembril/7. oktoobril 1890 õpetajaks.

Pärast ordineerimist oli ta Tartu Maarja koguduse adjunktõpetaja, seejärel Eestimaa vikaarõpetaja. Aastatel 1890–1923 oli ta Lihula ja Kirbla koguduse õpetaja. Lisaks oli ta aastatel 1902–1920 Maa-Lääne praostkonna praost.

Ta suri aastal 1923 Tallinnas, kuid maeti Lihulasse.

Isiklikku
---------

Tema isa Carl August Pezold oli Märjamaa Maarja koguduse õpetaja, vanaisa Georg Wilhelm Spindler oli Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja. Onu Bernhard Justus Thomas Spindler oli Lihula ja Kirbla Püha Nikolause koguduse õpetaja, teine onu Nikolaus Friedrich Hermann Spindler oli Harju-Madise ja Harju-Risti koguduse õpetaja. Õe Käthe abikaasa Wilhelm Eugen Leonhard Kentmann oli Kullamaa Püha Johannese koguduse õpetaja ja Eestimaa kindralsuperintendent, teise õe Anna Marie abikaasa Woldemar Reinhold Kentmann oli Kuusalu Laurentsiuse koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Die Pastoren des Konsistorialbezirk Estland 1885–1919. Böhlau Verlag Köln Wien
**Oru lossipargi kivi** (ka *Oru pargi kivi, Jelissejevi kivi, Ohvrikivi*) on pegmatiidist hiidrahn Ida-Viru maakonnas Toila-Oru pargis.

Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 10,7 m, laius 8,3 m, kõrgus 1,7 m ja ümbermõõt 26,5 m.

Rahn on suures osas mattunud pinnasesse, üks külg on kaetud mullaga. Kivi lamedale tasasele pealispinnale on raiutud tekst vanas vene kirjas: *See sild ja tee on ehitatud omanike O.M. Andrejevi ja G.G.Elissejevi poolt suvel 1901*). Kivisse on raiutud kolmnurk, mida on kasutatud ajutise reeperina pargi mõõdistamisel. Lääneserval on kivi sees malmist polügonomeetria punkti tsenter. Lõunaservale on raiutud mingeid halvasti loetavaid sõnu ja märke.

Rahnu on peetud eestlaste muistseks ohvrikiviks. Jelissejevi aegsetel pargi- ja lillepidudel olevat tema peal kadrilli tantsitud.

Rahn on alates 1937. aastast üksikobjektina looduskaitse all.

Vaata ka
--------

* Eesti hiidrahnude loend

Viited
------

1. ↑  Pirrus, Enn (2009). *Eestimaa suured kivid*. Tallinn: Teaduste Akadeemia kirjastus.
2. 1 2  "Oru lossipargi kivi". *EELIS Infoleht*. Vaadatud 30.12.2022.
3. ↑  "Oru pargi kivi". *Keskkonnaportaal*. Vaadatud 30.12.2022.

Välislingid
-----------

* Oru lossipargi kivi ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis
* Oru lossipargi kivi keskkonnaportaalis
* Oru lossipargi kivi kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
* Pühajõe ohvrikivi pühapaikade andmekogus
**Pragmateia** (saksa keeles *Pragmatie*) on üks Aristotelese kirjutiste tüüp. Pragmateiad on avaldamiseks mitte mõeldud, "esoteerilised" kirjutised (erinevalt "eksoteerilistest", avaldamiseks mõeldud kirjutistest).

Valdav osa säilinud tekstidest (Corpus Aristotelicum) koosneb pragmateiadest. 

Väljend tuleb sellest, et Aristoteles nimetas mingi kindla ainevaldkonna teaduslikku käsitlust *pragmateia* '​ks.

Valdavalt ei koosne pragmateiad stiililiselt viimistletud tekstist. Need sisaldavad ebatäielikke lauseid, arutluslünki ja kordusi. Sellise stiili põhjal nimetatakse neid ka loengukäsikirjadeks, kuid on vaidluse all, kas need olid Platoni Akadeemias või hiljem Lykeionis loengute aluseks ja kas neid seal õpiti. Peale stiili valmistab lugejale raskusi ka sisu, sest Aristoteles eeldab teiste autorite teooriate ja kirjutiste ulatuslikku tundmist, kusjuures ta sageli neid autoreid nimepidi ei nimeta. Viited eksoteerilistele kirjutistele näitavad, et Aristoteles eeldab ka nende tundmist. Kordused ja viimistletumad kohad lubavad järeldada, et Aristotelesel on vähemalt mõnel juhul olnud kavas avaldamine. 

Eckart Schütrumpf (1989) leiab, et pragmateiad, mida tema uuris, (sealhulgas "Poliitika") on stiili poolest võrreldavad 4. sajandi Atika proosa meistriteostega. Sellepärast ta ei pea neid kirjutisi loengualusteks, vaid väidab, et need on mõeldud lugemiseks asjatundlikule lugejaskonnale.

Viited
------

1. ↑  Klaus Corcilius. *pragma.* – Otfried Höffe (toim). *Aristoteles-Lexikon* (*Kröners Taschenausgabe*, kd 459), Kröner: Stuttgart 2005, ISBN 3-520-45901-9, lk 486–487.
2. ↑  Otfried Höffe. *Aristoteles*, München 1996, lk 24.

Kirjandus
---------

* Eckart Schütrumpf. Form und Stil aristotelischer Pragmatien. – *Philologus*, 133, 1989, lk 177–191.
* Ralf Lengen. *Form und Funktion der aristotelischen Pragmatie*, Stuttgart 2002, ISBN 3515077987 (väitekiri 2000, Freiburgi ülikool).
* Sabine Föllinger. Aristoteles' Pragmatien als Literatur. – *Enthousiasmos: Essays in Ancient Philosophy, History, and Literature*, lk 67–80.
|  |
| --- |
| Osa artiklitest teemal |
| Filosoofia |
| Vasakult paremale: Platon, Kant, Nietzsche, Buddha, Konfutsius, Averroes
Platon **·** Kant **·** NietzscheBuddha **·** Konfutsius **·** Averroes |
| Filosoofid |
| 
* Esteetikud
* Epistemoloogid
* Eetikud
* Loogikud
* Metafüüsikud
* Sotsiaal- ja poliitfilosoofid

 |
| Traditsioonid |
| 
* Aafrika
* Analüütiline
* Aristotellik
* Budistlik
* Hiina
* Kristlik
* Kontinentaalne
* Eksistentsialism
* Hindu
* Džainistlik
* Juudi
* Pragmatism
* Ida
* Islami
* Platonism
* Lääne

 |
| Perioodid |
| 
* Antiik
* Keskaeg
* Uusaeg
* Tänapäev

 |
| Harud |
| 
* Esteetika
* Epistemoloogia
* Eetika
* Õigusfilosoofia
* Loogika
* Metafüüsika
* Poliitiline filosoofia
* Sotsiaalfilosoofia

 |
| Loendid |
| 
* Filosoofid
* Mõisted
* Teosed

 |
| Muu |
| 
* Filosoof
* Teadmistearmastaja
* Naised filosoofias

 |
|   |
|  Filosoofia portaal |
| * v
* r
 |

**Pragmatism** on suund filosoofias, mis asetab rõhu praktikale ja tegutsemisele teadmise, väärtuse või tähenduse alusena. Pragmatism on tähendusteoreetiline vaade, mille järgi lausete tähendus ja tõesus tuleneb sellest, kuidas keelekõnelejate kogukond kasutab keelt eesmärkide saavutamiseks. Sellega vastanduvad pragmatistid representatsionistlikule arusaamale, et keel mingis mõttes esitab objektiivset reaalsust.

Kujunes välja 19. sajandi lõpul ja selle peamised esindajad olid Charles Peirce, William James ja John Dewey. Hiljem Peirce mõnevõrra eristas oma positsiooni Jamesi ja Dewey suhtes, nimetades oma vaate pragmatismiks. Pragmatistideks võib pidada veel filosoofe nagu Ludwig Wittgenstein, Richard Rorty, Robert Brandom ja Huw Price. Tänapäeval on pragmatism levinud filosoofiasuund. 

Kunstiesteetikutest on pragmatistidest tuntud Richard Shusterman.

Vaata ka
--------

* Pragmatistlik tõeteooria
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib filmikunstnikust; põllumajandusteadlase kohta vaata artiklit Kaljo Kivi.* |

---

Kalju Kivi koos abikaasa Signe Kiviga XI noorte laulu- ja tantsupeol
Kalju ja Signe Kivi presidendi vastuvõtul (2012)
**Kalju Kivi** (sündinud 23. märtsil 1951) on eesti filmikunstnik, -stsenarist ja -režissöör.

Ta lõpetas 1974. aastal Tartu Kunstikooli puidu kunstilise töötlemise erialal ja 1980. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi moekunsti erialal.

Ta töötas 1980–1995 Nukufilmis režissöörina, 1995–2011 oli ta Eesti Nukuteatri peakunstnik.

Ta on esimene eestlane, kes on saanud Jussi-auhinna Soomes.

Ta on Eesti Lavakunstnike Liidu liige.

Tunnustus
---------

* 2004 Valgetähe V klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema abikaasa on Signe Kivi.

Viited
------

1. ↑  "Ikitie kahmi Jusseja – kohun keskelle joutunut Louhimies kävi pokkaamassa yleisösuosikin palkinnon" (Nõuab küpsiste ja JavaScripti lubamist) (soome). Soome: Savon Sanomat. 23. märts 2018. Vaadatud 7.04.2018.
Karpaalkanali sündroomi korral kasutatav randmeortoos
Jalaortoos
Masstoodanguna valmistatud ortoose
**Ortoos** on liigese, jäseme või muu kehapiirkonna toestamiseks ja kaitseks kasutatav enamasti plastikust või elastsest materjalist tehniline abivahend.

Ortoose kasutatakse vigastuste, reumaatiliste või artrootiliste haiguste korral, samuti pärast operatsiooni liigese, jäseme või mõne muu kehapiirkonna toetamiseks või fikseerimiseks.

Ortoosid aitavad vähendada koormust liigesele ja fikseerivad liigese loomuliku asendi, vältides liigese moondumist või vale asendi kujunemist. Ortoosid ka toestavad lihaseid ja sidemeid, vähendades neile langevat koormust. Levinumaid ortoose valmistatakse masstoodanguna suuruste järgi, kuid vastavad töökojad teevad vajadusel ka konkreetsele inimesele sobiva erimõõtmetega ortoosi.

Toestatava kehapiirkonna järgi eristatakse järgmisi ortoose:

* kaelaortoos
* seljaortoos
* rindkereortoos
* puusaortoos
* jalaortoos
* põlveortoos
* hüppeliigese ortoos
* kannaortoos
* varbaortoos
* õlaortoos
* käeortoos
* küünarliigeseortoos
* randmeortoos
* sõrmeortoos

Eestis on mitmed ortoosid sotsiaalhoolekande seaduse alusel osaliselt kompenseeritavate tehniliste abivahendite nimekirjas.

Viited
------

1. ↑  Kliinik.ee. Ortoos
2. ↑  Tehniliste abivahendite taotlemise ja soodustingimustel eraldamise tingimused ja kord
3. ↑  Lastele, puuetega inimestele ja vanuritele soodustingimustel eraldatavate tehniliste väikeabivahendite loetelu
4. ↑  Lastele, puuetega inimestele ja vanuritele soodustingimustel eraldatavate keerulisemate tehniliste abivahendite loetelu

Välislingid
-----------

* https://www.jalakabinet.ee/
* 
* 
* 
*
| Eduardo Núñez |
| --- |
| Eduardo Núñez (2018) |
| Andmed |
| Koduklubi | Boston Red Sox |
| Särginumber | 36 |
| Positsioon | *infielder* |
| Debüüt MLB-s | 19. augustil 2010 New York Yankeesiga |
| MLB statistika2018. aasta hooaja seisuga |
| *batting average* | .279 |
| Kodujooksud | 56 |
| RBI | 289 |
| *Stolen base* '​id | 136 |

**Eduardo Michelle Núñez Méndez** (sündinud 15. juunil 1987 Santo Domingos) on Dominikaani Vabariigi pesapallur. Tema mängupositsioon on *infielder*. Ta mängib MLB klubis Boston Red Sox. Ta on paremakäeline.

Enne Red Soxiga liitumist mängis ta New York Yankeesis (2010–2013), Minnesota Twinsis (2014–2016) ja San Francisco Giantsis (2016–2017).

2018. aastal tuli ta Red Soxiga World Seriesi võitjaks.

2016. aastal osales ta MLB tähtede mängul.

Tema mängupositsioonid on varem olnud ka *shortstop* ja *outfielder*.

Välislingid
-----------

 Eduardo Núñez – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Eduardo Núñez baseball-reference.com lehel
* Eduardo Núñez MLB kodulehel
**Kalju Kangur** (25. oktoober 1925 Vana-Kuuste, Tartumaa – 15. jaanuar 1989 Tartu) oli eesti kirjanik (põhiliselt luuletaja) ja luuletõlkija.

Elukäik
-------

Kalju Kangur alustas kooliteed Sipe algkoolis, seejärle õppis aastatel 1939–1944 Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumis. Esimest korda trükiti tema värsse 1943 Postimehes ja alates 1949 ilmus tema luuletusi pidevalt perioodikas. Kalju Kanguri esimene luulekogu "Mööda jalgteid" ilmus 1957.

1959 ilmunud "Üksainus rukkipea" avas talle 1960 tee Eesti Kirjanike Liitu. 

Temalt on ilmunud neli sonetikogu, luulekogusid, haikusid, epigrammide kogu, lasteraamatuid ja proosateoseid. 

Tema töid on tõlgitud inglise, saksa, soome, läti, leedu, vene, itaalia ja muudesse keeltesse. 

Kalju Kangur on tõlkinud vene kirjanike (muuhulgas Puškini) teoseid.

Looming
-------

### Temaatika

Kalju Kanguri luulest moodustab suure osa loodusluule. Samuti on ta käsitlenud ajaloolisi teemasid ning viljelnud lembeluulet. Tähtsa osa Kalju Kanguri loomingust moodustavad lasteluuletused.

### Vorm

Kalju Kanguri luuletused on meetrilised, kindlasse stroofi surutud tugeva riimiga. Ta kirjutas sonette, järgides itaalia soneti rangeid reegleid. Kalju Kangur on enim sonette kirjutanud eesti luuletaja ja tema loodud on ka Eesti mahukaim sonetikogu "Sonetid" (1979), mille kaante vahel on 109 sonetti. 

Ta on kirjutanud ka haikusid ja epigramme ("Vale mees vaadis", 1973). 

Peale itaalia soneti on Kalju Kangur kõige rohkem kasutanud riimiskeemi *abab*. Üks haruldasemaid riimiskeeme Kalju Kanguri luules on *abcbdbeb* ("Ära kohta võõrast õnne"). 

Luuletustest jäävad meelde sõnad "päike", "kristall", "hirm". Luuletused on lihtsad ja sisutihedad.

Teosed
------

### Lastele

* värsikogu "Konnakübar", 1963
* värsikogu "Hajameelne tramm", 1966
* "Puud, mis virvendavad lindude laulust", 1966
* proosajutustus "Timbu-Limbu õukond ja lumemöldrid", 1969
* jutukogu "Kuningalinnalood", 1973
* "Päikesepaiste krobelistel kuusetüvedel", 1975
* "Laulumaja", 1977
* "Unenäod kristallkohvris", 1979
* "Kuldsed krabid", 1982
* värsikogu "Tiritammetõrud", 1985

### Luule

* "Mööda jalgteid", 1957
* "Üksainus rukkipea", 1959
* "Kivid ja kajad", 1969
* Epigrammid "Vale mees vaadis", 1973
* "Härmalõngad", 1977
* "Sonetid", 1979
* Sonetid "Portselantantsud", 1981
* Sonetid "Möödumatus", 1982
* "Sonetiraamat", 1988–1989
* "Juturaamat", 1986

### Tõlked

* "Ruslan ja Ludmilla", 1969 (Aleksandr Puškin)
* "Valik luulet", 1974 (Aleksandr Puškin)
* "Nägemise ülistus" 1978 (Valeri Brjussov)
* "Päikesetempel", 1982 (Ivan Bunin)
* "Viinamäesügis", 1986 (Vjatšeslav Ivanovitš Ivanov, Fjodor Sologub, Mihhail Kuzmin)
* "Ööbikuaed", 1972 (koos teiste tõlkijatega; Aleksandr Blok)

Kirjandus
---------

* Kalle Kurg. Sigridi-raamat. Arvustus ("Puud, mis virvendavad lindude laulust") – Edasi, 24. märts 1966
* Reet Krusten, "Kalju Kanguriga Peedul" – Keel ja Kirjandus 1985, nr 10, lk 628–629
* Eesti kirjanduse ajalugu, V köide, 2. raamat, Eesti Raamat, Tallinn 1991, lk 221–225 ja bibliograafia lk 244, ülevaate autor Aadu Säärits

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kalju Kangur** |
**Kalju Aigro** (6. august 1921 Valgjärve vald – 29. juuni 2011 Tallinn) oli eesti kooliõpetaja ja koolijuht.

Kalju Aigro lõpetas 1955. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna.

Ta töötas aastatel 1949–1982 Nõo Keskkoolis õpetajana, sealhulgas aastatel 1951–1982 direktorina. Ta arendas 1953. aastal Nõo 7-klassilise kooli keskkooliks; aastal 1963 avati seal elektroonika-telemehaanika eriklass (kool sai Tartu Riikliku Ülikooli õppebaaskooliks) ning aastal 1964 matemaatika ja füüsika eriklassid. Ta koondas kooli heatasemelise õpetajaskonna ja muretses aastal 1965 koolile arvuti Ural-1 (oli NSV Liidu esimene keskkooliarvuti). Ta rajas uue koolihoonestu ning hästivarustatud õppekabinetid, koolis õppis (ja õpib ka praegu) andekaid noori kogu Eestist ja Nõo Reaalgümnaasium on reaalainetes Eesti tugevamaid, täppisteaduste olümpiaadidel on võidetud palju esikohti.

Aastatel 1982–1988 oli ta Tallinna Internaat-Kutsekooli direktor, aastatel 1988–1997 Tartu Aianduse ja Mesinduse Seltsi esimees.

Tunnustus
---------

* 1972 Eesti NSV teeneline õpetaja
* 2001 Valgetähe V klassi teenetemärk

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

Kalju Aigro 100. sünniaastapäeval (6. augustil 2021) avati Nõos Hariduse pargis Kalju Aigro mälestusmärk. Nõo Reaalgümnaasiumi vastas pargis on Kalju Aigro pink.

Nõo Reaalgümnaasium ja Nõo Põhikool asuvad Kalju Aigro tänaval. Nõo Reaalgümnaasiumi auditoorium kannab Kalju Aigro nime.

Nõo Reaalgümnaasiumi ees on taies, mille ühel poolel on ülevaade Nõo kooli jaoks olulistest sündmustest ja teisel pool lühiülevaade Kalju Aigro tegevusest Nõo koolis.

Viited
------

1. ↑  EE 14. köide lk. 12
2. ↑
**Bahama masksäälik** (*Geothlypis rostrata*) on sääliklaste sugukonda masksääliku perekonda kuuluv lind.

Liigi levila piirdub Bahama saartega, kus ta on paigalind. Ta on lähedane põhja-masksääliku, tamaulipase masksääliku ja kalifornia masksäälikuga, moodustades koos nendega ülemliigi. Teda arvati varem nende kolme liigiga ühte kuuluvaks.

Bahama masksäälik on umbes 15 cm pikk ja suure nokaga. Tema kõige levinum alamliik *G. r. rostrata*, keda leidub Androsel ja New Providence'il, on oliivrohelise selja ja peamiselt kollase alaosaga, mis pugul on pisut kahvatum. Tal on näol must mask ja kiiru eesosa on hall. Emane näeb välja samamoodi, aga tal ei ole maski, tema kiird on hall ja tema pugu võib olla valkjam.

On ka kaks teist alamliiki. Grand Bahamal, Great Abacol ja selle juurde kuuluvatel saartel elab alamliik *G. r. tanneri*, millel on kiirul kollakas varjund, ning Eleuthera ja Cati saarel elab alamliik *G. r. coryi*, mille kiiru eesosa on peamiselt kollane.

Bahama masksäälikut saab talvituvatest põhja-masksäälikutest eristada suuremate mõõtmete, raskema noka ja aeglasemate, rohkem kaalutletutena tunduvate liigutuste järgi. Isaste alaosal on kollane piirkond palju suurem, mask on samuti suurem ja on laienenud kuklale. Emastel on peal hallikas varjund, mida põhja-masksäälikutel pole. Alamliigi *G. r. coryi* isastel on kiiru eesosa selgesti eristuvalt kollane.

Bahama masksääliku laul on samasugune kui põhja-masksäälikul. Kutsehüüd on pehme *džip*.

Nagu teisedki masksäälikud, toitub bahama masksäälik madalal taimestikus putukatest ja teistest väikestest selgrootutest.

Bahama masksäälik pesitseb tihedas võsas, tavaliselt kuivemas kohas kui põhja-masksäälik talvitumiseks valib. Bahama masksäälik ehitab kausja pesa madalale taimestikku või kännule ja muneb pessa 2 muna.

Bahama masksäälik pole kuigi arvukas, vähemalt talvituvaid põhja-masksäälikuid on talvel Bahamal märksa rohkem. Siiski tundub, et liik tervikuna ei ole ohus, mistõttu ta arvati soodsas seisundis liikide hulka. Kuid see käib üksnes levinuima alamliigi *G. r. rostrata* kohta, teised alamliigid on üliharuldased ja on koguni oletatud, et nad surid 20. sajandi lõpus välja.

Esimest korda kirjeldas bahama masksäälikut teaduslikult Henry Bryant 1867.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Bahama masksäälik** |
**Hangalassõ uluss** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaa Sahha Vabariigi keskosas. Asub Leena mõlemal kaldal.

Ulussi halduskeskus on Pokrovski linn.

2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli ulussi elanike arv 35 201, neist 60% jakuudid ja 33% venelased.

Uluss jaguneb Pokrovski linnaks, Mohsogollohhi aleviks ja 16 kohalikuks omavalitsuseks (*nasleg*).

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.

Välislingid
-----------

* Hangalassõ ulussi koduleht

Sahha ulussid

Abõi |
Aldan |
Allaihha |
Amga |
Anabar |
Bulun |
Eveeni-Bõtantai |
Gornõi |
Hangalassõ |
Kobjai |
Lensk |
Megino-Kangalassõ |
Mirnõi |
Moma |
Namtsõ |
Nerjungri |
Nižnekolõmsk |
Njurba |
Oimjakon |
Olenjok |
Oljokminsk |
Srednekolõmsk |
Suntar |
Žigansk |
Tatta |
Tompo |
Tšuraptša |
Ust-Aldansk |
Ust-Jansk |
Ust-Maja |
Verhnekolõmsk |
Verhneviljuisk |
Verhojansk |
Viljuisk
**Bahama lipp** on Bahama Ühenduse ametlik lipp.

Riigi- ja rahvuslipp
--------------------

 ? Bahama riigi- ja rahvuslipp. Proportsioonid 1:2.
Lipu saamiseks korraldatud kavandivõistluse võitnud töö kinnitati riigi- ja rahvuslipuks 10. juulil 1973. Sellel on kolm horisontaalset laidu, sinine, kollane ja sinine, ning vardapoolsel küljel on must kolmnurk teravikuga lehvi poole.

Kollane (PMS 115C) kujutab saare päikesepaistet ja liivarandu, mis on maa tähtsaim loodusvara.

Must kolmnurk tähistab Bahama peamiselt Aafrika päritolu elanikkonda ja selle ühisjõudu.

Sinise (PMS 312C) värvi eripäraks on see, et see peab olema sama kirgas kui saart ümbritsev meri, seega sümboliseerib sinine saart ümbritsevat merd.

Bahama ajaloolised lipud
------------------------

Enne iseseisvumist oli Bahama Suurbritannia asumaa. Selleaegsed lipud on kõik sarnased. Sinise kanga vardapoolses ülanurgas oli Suurbritannia lipp ja lehvil koloniaalaegne vapp. Ka proportsioonid olid samad, 1:2. Erinevuseks on see, et 1896–1923 oli vapp paigaldatud valgele sõõrile ja 1964. aastal eemaldati vapilt kaunistused nii, et jäi ainult vapikilp. Muidugi kasutati edasi ka vana kujundusega lippu.

Vaata ka
--------

* Bahama vapp

Välislingid
-----------

* Bahama lipp andmebaasis *Flags of the World* (*inglise keeles*)
Eduardo Frei Ruiz-Tagle (2009)
**Eduardo Frei Ruiz-Tagle** (sündinud 24. juunil 1942 Santiagos) on Tšiili poliitik, Tšiili president 1994–2000.

Tema isa Eduardo Frei Montalva oli Tšiili president aastatel 1964–1970.

Ta on lõpetanud Tšiili Ülikooli hüdraulikainsenerina. Juba ülikoolis oli ta üliõpilasliider. Seejärel õppis ta Itaalias haldusjuhtimist. Ta kuulub alates 1958. aastast Tšiili Kristlik-Demokraatlikku Parteisse. 1964. aastal osales ta oma isa presidendivalimiskampaanias. Aastatel 1969–1988 oli ta Tšiili suurima tehnika- ja ehitusettevõtte Sigdo Koppers kaasomanik.

1988. aastal asutas ta Vabade Valimiste Komitee ja valiti Santiagost kogu riigi suurima häälte arvuga senaatoriks. Tšiili Senatis juhtis ta rahandus- ja eelarvekomisjoni ning kuulus ehituskomisjoni. 1992. aastal võitis ta erakonnasisestel eelvalimistel ametis olevat presidenti Ricardo Lagost ja sai oma erakonna presidendikandidaadiks. 1993. aastal võitis ta presidendivalimised ja sai järgmisel aastal presidendiks. 2000 tema ametiaeg lõppes. Ta ei kandideerinud tagasi, vaid asus vastavalt Tšiili põhiseadusele eluaegseks senaatoriks. 2005. aastal muudeti põhiseadust ja eluaegse senaatori ametikoht kaotati. Sama aasta detsembris kandideeris ta uuesti senaatoriks ja võitis. 2006–2008 oli ta senati esimees. Ka tema isa oli pärast presidendiametist lahkumist senati esimees.

2009. aastal alanud valimistel kandideeris ta vasaktsentristliku valimisliidu kandidaadina taas presidendiks. 13. detsembril 2009 peetud esimeses voorus oli ta 29,6 protsendiga häältest teine Sebastián Piñera järel, kes sai 44 protsenti häältest. 17. jaanuaril 2010 peetud valimiste teises voorus valiti presidendiks Sebastián Piñera.

Tema vanaisa Eduardo Frei Schlinz emigreerus Tšiilisse Šveitsist. 2009. aastal võttis Eduardo Frei Ruiz-Tagle Šveitsi kodakondsuse.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Eduardo Frei Ruiz-Tagle** |
**Biosaaste** ehk **bioreostus** (ka **biosaastumine**, **bioreostumine**; inglise *biofouling*) on elusate organismide soovimatu kogunemine niisketele pindadele.

Majanduslikult on kõige olulisem laevakerede biosaastumine (laevakere kattumine). See halvendab laeva üleüldisi hüdrodünaamilisi omadusi ning suurendab hõõrdejõudu ja kütusekulu.

Biosaaste jaguneb mikro- ja makrosaasteks. Mikrosaastet põhjustavad vetikad ja bakterid, kes moodustavad biokile. Makrosaastet põhjustavad nuivähid, karbid, hulkharjasussid, sammalloomad, mererohi ja teised organismid. Ühtekokku nimetatakse neid organisme saastekogukonnaks.

Kuigi saastekogukonna organismid on eraldi võetuna väikesed, võivad nad ühtekokku moodustada tohutu massi, mis oluliselt kahjustab laeva manööverdamis- ja isegi kandevõimet. Biosaaste kõrvaldamine tekitab ettevõtetele, mis tegelevad laevandusega, marikultuuriga või näiteks mereveetorustike haldamisega, suuri kulutusi. Igal aastal kulutavad valitsus- ja tööstusorganisatsioonid biosaaste ennetamiseks ja kõrvaldamiseks rohkem kui 5,7 miljardi USA dollari suuruse summa.

Biosaaste erijuhtum on hammastele kogunev biokile, mis võib viia kaariese tekkeni.

Biosaaste ei ole tingimata kahjulik. Mõnel pool oodataksegi makrosaaste teket, sest seda moodustavad molluskid ja karbid on söödavad.

Vaata ka
--------

* kasvutõrjevärv
* laevakere kattumine
**Konstantinos III** (Flavius Heraclius novus Constantinus; kreeka keeles: Ἡράκλειος Κωνσταντῖνος 3. mai 612 - 25. mai 641) oli kõige lühemat aega (3 kuud) valitsenud Bütsantsi keiser 11. veebruarist 641 kuni surmani.

Konstantinos oli oma isa Herakleios I kaasvalitseja ning sai keiser peale viimase surma. Tema ema oli surnud vahetult peale sünnitust. Konstantinos kuulutati ainuvalitsejaks, kuigi isa oli soovinud, et ta oleks võrdne valitseja oma poolvennaga. Herakleiosel oli teisest abielust Martinaga poeg Herakleios. Seejuures oleksid mõlemad pojad pidanud austama Martinat emana ja keisrinnana. Keiser Herkleios viibis tihti pealinnast eemal ning seetõttu sai Konstantinos juba varakult valitseja rolliga tuttavaks. Kui isa läks 622. aastal sõtta pärslaste vastu, jäi 10-aastane Konstantinos teda asendama. Mõned aastad hiljem, 625.-626. aasta talvel elas ta üle äreva olukorra, kui pealinn sattus pärslaste ja avaaride piiramisrõngasse. Kuigi avaaridel oli Bütsantsiga sõlmitud rahuleping, ei suutnud nad oma ründepartnerite keelitusele vallutada Euroopa rikkaim linn vastu pidada. Peamiselt Bütsantsi tugeva laevastiku tõttu suutsid bütsantslased rünnaku tagasi tõrjuda.

Keiser Konstantinos III ainuvalitsejaperioodist on suhteliselt vähe teada. Esiteks valitses ta väga lühikest aega ning teiseks ei paistnud ta inimesena ka millegagi silma. Oma sajapäevase valitsemisaja pühendas ta intriigidele ja dünastilisele võitlusele, mis varjutas tema jaoks kõik muud probleemid, nende seas ka araablastest tuleneva ohu.

Võimalik, et Konstantinosele sai saatuslikuks otsus nõuda patriarhilt oma isa poolt Martinale jäetud raha väljaandmist. See samm pingestas keisri ja tema võõrasema suhteid veelgi. Konstantinos suri 25. mail 641. aastal ootamatult kurguverejooksu. Väga võimalik, et selle põhjuseks võis olla mürgitamine, mille taga oli arvatavasti leskkeisrinna Martina.

Vaata ka
--------

* Bütsants
* Bütsantsi ajalugu
* Herakleios I
* Herakleios II
* Bütsantsi keisrite loend

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Herakleios I** | **Bütsantsi keiser**veebruar 641 — mai 641 | Järgnev**Herakleios II** |

Viited
------

1. 1 2 3  David Vseviov (2004). *Bütsantsi keisrid. Valitsejad purpuris*. Tallinn: Kunst. Lk 125-126.
Kristiina Halkola (2011)
**Marja Kristiina Halkola** (sündinud 3. juunil 1945 Kuusankoskis) on Soome näitleja, laulja ja poliitik.

Kristiina Halkola alustas näitlemist telefilmides, filmides ja telesarjades 1965. aastal. Üks tema tuntumaid osatäitmisi on Riitta roll 1966. aastal valminud filmis "Käbi selja all".

Alates 1960. aastate teisest poolest osales Kristiina Halkola soome vasakpoolses laululiikumises. Tema sooloalbum "Täytyy uskaltaa" ilmus 1971. aastal.

1973. aastal astus ta Soome Kommunistlikku Parteisse. 1986–1989 oli Kristiina Halkola kommunistlikust parteist eraldunud erakonna Demokraatlik Alternatiiv (Demokraattinen Vaihtoehto) esimees. Ta oli esimene naissoost erakonnajuht Soomes. Ta on olnud Helsingi Linnavolikogu liige.

Viited
------

1. ↑  Katariina Hakaniemi. Kristiina Halkolan Mississippi on Kymijoki Kouvolan Sanomat, 7. juuni 2009
2. ↑  Kristiina Halkola Täytyy uskaltaa Suomen Äänitearkisto
3. ↑  Mansikkapaikalla Kristiina Halkola yle.fi
4. ↑  Mummomafian Kristiina Halkola: Ulkonäkö ei saisi määrätä elämää mtv.fi
5. ↑  Persona non grata: Kristiina Halkola yle.fi

Välislingid
-----------

* Kristiina Halkola andmekogus IMDb (inglise)
* Kristiina Halkola "Siirtotyöläinen" (video)
* Kristiina Halkola "Laulu rakastamisen vaikeudesta" (video)
* Kristiina Halkola "Poraaja Valdemar Mäkinen" (video)
**Ülim täielik virgumine** (sanskriti keeles *anuttarā samyaksaṃbodhi*; tiibeti keeles *bla na med pa’i yang dag par rdzogs pa’i byang chub*; hiina keeles 阿耨多羅三藐三菩提 *anouduoluo* *sanmiao sanputi*; jaapani keeles *anokutara sammyaku sambodai*) on budismis teadvuse kõrgeim seisund.

Mahajaana õpetustes võidakse ülimat täielikku virgumist eristada šraavakate ja pratjekabuddhade virgumisest, mida peetakse madalamaks.

**Õige täielik virgumine** (sanskriti keeles *samyaksaṃbodhi*; paali keeles *sammāsambodhi*; tiibeti keeles *yang dag par rdzogs pa’i byang chub*; hiina keeles 三藐三菩提 *sanmiao* *sanputi*; jaapani keeles *sammyaku sambodai*) esineb budistlikes tekstides mõnikord ülima täieliku virgumise sünonüümina, mõnikord sellele eelneva virgumise astmena. 

Mahajaana tekstides vastandatakse *samyaksaṃbodhi* tihti nirvaanale kui ebapiisavale ja ühekülgsele mõistele.

Viited
------

1. ↑  Ida mõtteloo leksikon: ülim täielik virgumine
2. ↑  Ida mõtteloo leksikon: samyaksaṃbodhi
**"RimWorld"** on Ludeon Studiosi loodud pealtvaates baasiehitamise ja haldamise videomäng. Mängu beetaversioon, algul nimega Eclipse Colony, ilmus 2013. aasta novembris ja täisversioonina tuli välja 17. oktoobril 2018 Microsoft Windowsile, MacOS-ile ja Linuxile.

Mängitavus
----------

Mängu põhiline eesmärk on grupi kolonistidega rajada juhuslikult genereeritud planeedile koloonia ja seda hallata. Piisavalt kaugele arenedes on võimalik ehitada kosmoselaev ja planeedilt lahkuda.

Sarnaselt "Dwarf Fortressiga" genereerib mäng igale kolonistile automaatselt isiksuse, sh tema tugevused ja nõrkused, meditsiinilised omapärad jne. Mängus on eraldi mehaanikad tegelaste vaimse ja füüsilise tervise jälgimiseks, näiteks võivad nad vajada vigastuste puhul arstiabi või liigse stressi puhul sattuda depressiooni. Samuti simuleeritakse nende omavahelisi suhteid.

Mäng kulgeb mõjutatuna tehisintellekti kontrollitud "jutustajast", mis loob mängijale ületamiseks aeg-ajalt uusi sündmusi või katsumusi. Jutustajast on kolm varianti, mis on täiendavalt reguleeritavad raskusastmetega:

* Cassandra Classic – negatiivsed sündmused muutuvad aja kulgedes stabiilselt aina raskemini ületatavaks.;
* Phoebe Chillax – negatiivsete sündmuste vahel on pikad pausid;
* Randy Random – sündmused toimuvad juhuslike intervallidega.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht (inglise keeles)
Hani sinise ja Hani violetiga maalitud fresko ühes ajast umbes 220. a eKr pärinevas hauakambris Henani provintsis
**Hani violett** on lilla värvusega tehispigment, koostiselt baariumvasksilikaat BaCuSi2O6 nagu ka Hani sinine. Erinevalt Hani sinisest selle värvi ja koostisega mineraali looduses ei leidu.

Ühend on nimetatud Hani dünastia järgi, kes valitses Hiinas ajavahemikus 206. aastast eKr kuni 220. aastani ja oli teine keisrite dünastia Hiinas. Pigmenti on kasutatud Hiina kunstis alates Sõdivate riikide ajastust (475.–221. aastad eKr) kuni Hani dünastia valitsusaja lõpuni (umbes 220. aasta).

Omadused
--------

Ühend on keskmise kuni heleda erksa sinakas- kuni punakasvioletse värvusega, keemiliselt ebastabiilsem kui Hani sinine, pleekides kergemini ja lagunedes hapete ning kuumutamise toimel.

Saamine
-------

Hani violett on Hani sinise valmistamisprotsessil vaheetapina tekkiv ühend, mis moodustub baariumisoola (BaCO3 või BaSO4), malahhiidi (Cu2(CO3)(OH)2) ja kvartsi segu (SiO2) kuumutamisel umbes 1000 °C juures katalüsaatorina toimiva pliiühendi juuresolekul. Violetse värvusega ühend tekib 10–24-tunnise kuumutamise järel, edasisel kuumutamisel moodustub sinine pigment.

Lähteained ja valmistamisprotsess sarnanevad keraamiliste glasuuride valmistamisele ja pigment ilmub ajalooliselt varakult glasuurides ja klaasis. Hani sinise ja Hani violeti sarnasus ajalooliselt vanema Egiptuse sinisega on viinud paljud uurijad mõttele kultuurikontaktidest Vana-Egiptuse ja Vana-Hiina vahel.

Kasutamine
----------

Pigmenti kasutati freskodes ja keraamikas, kuulsaim näide selle kasutamisest on Hiina esimese keisri Qin Shi Huangdi terrakotaarmee, mille sõdurite skulptuurid on värvitud põhiliselt Hani violetiga.

Pigmenti valmistatakse ja müüakse ka tänapäeval, see sobib kasutamiseks akrüülvärvis, õlivärvis, temperas ja akvarellis, samuti lubivärvides ja freskomaalis ning keraamikaglasuurides.

Viited
------

1. ↑  Han Purple. An ancient Chinese purple colorant, often called Han purple, is one of the earliest known man-made pigments. – Asian Art Museum
2. ↑  J. Müllerschön. Die Farbe Blau im historischen Schiffbau: von der Antike bis zur Neuzeit. 2019. lk 31
3. ↑
4. ↑

Välislingid
-----------

* S. Patel. Purple Reign. How ancient Chinese chemists added color to the Emperor’s army
* Han Purple. An ancient Chinese purple colorant, often called Han purple, is one of the earliest known man-made pigments. – Asian Art Museum
* T. Kändler. Eesti teadlased aitasid avastada iidse Hiina värvaine mõistatust. – Eesti Päevaleht, 10. mai 2007
**Biotiit** on ülitäiusliku lõhenevusega silikaatne monokliinne kivimit moodustav mineraal.

Biotiit on kõige tavalisem vilk. Vilke iseloomustab ülitäiuslik lõhenevus, mistõttu nad lõhenevad kergelt peenikesteks paralleelsete pindadega lehtedeks. Biotiit on väga laialt levinud mineraal, moodustab maakoorest ligikaudu 3%.

Keemiline valem: K(Mg,Fe2+)3(OH)2[(Al,Fe3+)Si3O10].

Biotiit on pruunika värvusega läbipaistev mineraal. Suurem mineraalipala paistab musta või tumepruunina.

Biotiit on kivimit moodustav mineraal. See tähendab seda, et osades kivimites on biotiiti rohkem kui 5% kivimi koostisest. Biotiit moodustub magma kristallisatsiooni käigus. Samuti tekib biotiiti savimineraalide moondel.

* lõhenevus: ülitäiuslik
* erikaal: 3,09 (keskmine)
* kõvadus: 2,5–3
* läige: klaasi

Biotiit lõheneb kergelt õhukesteks elastseteks lehtedeks. Biotiit lahustub kontsentreeritud väävelhappes.

Biotiit on sarnaselt teiste kaaliumi sisaldavate mineraalidega väga nõrgalt radioaktiivne.

Polarisatsioonimikroskoobi all on biotiiti lihtne ära tunda selge lõhenevuse, otsekustumise ja tugeva pleokroismi järgi. Biotiidi pleokroismi abil kontrollitakse ka polarisaatori võnkeellipsi suunda. Kui biotiit on horisontaalasendis tumedam kui vertikaalasendis, laseb polarisaator läbi horisontaalselt võnkuva polariseeritud valguslaine ja vastupidi. Kui biotiit ei kustu otse, on kaks võimalust: tegemist ei ole biotiidiga või on mikroskoop rikkis.

Biotiidiga sarnaneb flogopiit, mida enamasti peetakse biotiidi erimiks. Flogopiidile on omane tugev oranžides toonides pleokroism.

Mineraal on nimetatud prantsuse füüsiku Jean Baptiste Biot' järgi.

Välislingid
-----------

 Biotiit – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Koke Algkool** töötas Haanja vallas.

Ajalugu
-------

Ajast 1877–1879 on kirjalik teade õpetaja palgaküsimuse korraldamisest.

1933 kool suleti seoses õpilaste arvu vähenemisega.

1961 liideti Koke Algkool Rõuge 8-klassilise kooliga.

Koke Algkooli on lõpetanud koduloolane Enno Piir.

Õpetajatest
-----------

Õpetaja Jaan Thalberg (hüüdnimega "Vanemuine") on olnud populaarne kohaliku muusikaseltsi "Vanemuine" juhatajana.

1912 on koolijuhatajaks saanud Rosalie Kütt (1925. abielus Reichenbach/Reigna) ja tegutsenud mitmesugustes ametites 1944. aastani. Rosalie Reigna (1893 Roosa − 1988 New Jersey, USA) on juhatanud ka kooli orkestrit.

1932–1933 õpetaja Johannes Lillmaa

1946 õpetaja Pedaja Astra

1954–1957 koolijuhataja Karl Novek

1957–1961 oli koolijuhatajaks Linda Allas (1927–2000)

Pikaajaline kooliteenija oli Kuntsa Kusta.

Viited
------

1. ↑  Rahvusarhiiv Tartus, EAA.1167.1.536, Toimik Haanja valla Koke kooli õpetaja palga küsimuses, Piirdaatumid 1877–1879
2. ↑  *Haanja Munamägi – turistide Mekka*. 1935. Lk 47.
3. ↑  Leetmaa, Arvo ja Andreller, Jüri (1938). "Lõuna-Eesti tegelaste biograafiad : eluloolisi andmeid Valga-, Võru-, Petseri- ja Lõuna-Tartumaal elavate ja tegutsevate avalikkude tegelaste kohta". *Kirjastus "Sõna" Pärnus*.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
4. ↑  "U.S. Find A Grave Index, 1600s-Current".
5. ↑  Laane, Karl. "Johannes Lillmaa". *Eesti Pedagoogika Arhiivmuuseum*.
6. ↑  Wõrumaa Teataja, nr. 7, 18 jaanuar 2018
7. ↑  "Võrumaa koolide passid". *Eesti Pedagoogika Arhiivmuuseum*. 1046.
8. ↑  "Võru rajooni ja Vändra rajooni koolide algaruanded 1954/55". *Eesti Pedagoogika Arhiivmuuseum*.
**Schneeberg** ([ˈʃneːbɛɐk]) oma 2076 m kõrguse *Klosterwappeni* tipuga on Alam-Austria kõrgeim mägi ning Alpide idapoolseim ja põhjapoolseim mägi, mis ületab 2000 m. Tegemist on omanäolise lubjakivimassiiviga, mille kolmel küljel on järsud nõlvad.

Schneeberg on üks Põhja-Lubjakivialpidest Alam-Austria ja Steiermargi vahelisel piirialal Austria idaosas. Seda ja Raxi (2007 m) u. 13 km edela pool peetakse ühiselt *Wiener Hausbergeks* (Viini "kohalikud mäed"). Rikkalikud karstiplatood on alates 1873. aastast pakkunud Viinile 120 km pikkuse torujuhtme kaudu joogivett ja väidetavalt on see maailma parim joogivesi.

Selgetel päevadel on Schneeberg hästi näha Viini osadest, mis asuvad linnulennult umbes 65 km kaugusel, Bratislavast Slovakkias ja isegi Babí Lomist Brno kohal, mis asub 180 km kaugusel. Schneeberg on üle 1500 m kõrgune tipp, mis ületab ülimalt silmapaistva tipu (1500) piiri.

Nüüdseks üle 100 aasta vana hammaslatt-raudtee, Schneebergi raudtee, tõuseb 1800 m kõrgusele, vähendades tippuminekut tunni või kaheni. Jalutajatele on ka mitmeid teisi marsruute, sealhulgas Puchberg am Schneebergi kuurortlinnast idas või Höllentalist lõunas. Schneebergi põhjaküljel on tõusuteena Fadensteig. Kogenud matkajatele on tee üle Fadensteigi väärt. Fadensteigi alguspunkt on *Edelweißhütte* Fadensattelil 1235 m kõrgusel.

Tipuplatool on mitmeid mägimajakesi, mida külastavad igal aastal tuhanded jalutajad, mägironijad ja isegi mägiratturid. Seal on palju suusaradu, mõned neist väga järsud, millest kuulsaim viib üle Breite Riesi.
Sahhatsirk Jakutskis (2007)
Sahhatsirk (2013)
**Sahha (Jakuutia) Vabariigi Riiklik Tsirkus**, ka **Sahhatsirk**, (vene keeles Государственный цирк Республики Саха (Якутия)) on tsirkus Jakutskis.

Sahha tsirkuse loomise eestvedajad olid Sergei Rastorgujev ja Marfa Kolessova-Rastorgujeva. Sahhatsirk asutati 1994. aastal Sahha (Jakuutia) Vabariigi presidendi seadlusega. 1994. aastast on tsirkuse direktor ja kunstiline juht Sergei Rastorgujev. 2004. aastal valmis Jakutskis tsirkusehoone.

Sahhatsirk on esinenud paljudel rahvusvahelistel festivalidel: 2007. aasta seisuga oli käidud Rootsis (1992), Prantsusmaal (1994), Moskvas (1995), USA-s (Alaskal 1995, 1996 ja 1997), Šveitsis (1998), Saratovis (1999), Suurbritannias (2001), Monte Carlos (2003), Saksamaal (2003), Itaalias (2004), Ungaris (2004) ja Norras (2005).

Viited
------

1. ↑  Осенние заботы директора Сахацирка Сергея Расторгуева. 1sn.ru

Välislingid
-----------

* Koduleht. sakhacircus.ru
1480. aastal pidas väike Rhodose hospitaliitide garnison vastu Osmanite riigi rünnakule.

Rünnak
------

23. mail 1480. aastal ilmus Rhodose ette Trianda lahte 160 laevast koosnev Osmanite laevastik koos 70 000-mehelise armeega Mesih Paša juhtimisel. Hospitaliitide garnisoni juhtis suurmeister Pierre d'Aubusson.

Osmanite esimene eesmärk oli vallutada Püha Nikolause torn, mis on strateegiline punkt rüütlite kaitseks kahes sadamas: Mandraki ja see, mis idapoolses Akandia lahes. Türgi suurtükivägi jätkas katkematut pommitamist ja alates 9. juunist sooritas jalavägi mitmeid rünnakuid. Suurmeister d'Aubusson ise ruttas garnisonile appi ja vaenlane löödi pärast ägedat võitlust tagasi.

Teine rünnak linnale toimus müüri idaosas juudi kvartali lähedal Akandia lahe suunas, mis oli Itaalia "tongue" lahingujaam ja oli üsna nõrk. Rüütlid ja linnarahvas kaevasid sel ajal müüri siseküljele uue vallikraavi ja ehitasid uue sisekindlustuse, samas kui Türgi suurtükiväe kanonaad jätkus. Taas kaitsesid rüütlid linna ja pärast kibedat lahingut, kus mõlemal poolel oli palju kaotusi, õnnestus oht taas ära hoida.

27. juuli koidikul alustasid türklased jõulist pealetungi ja nende umbes 2500 janitšarist koosnev eelvägi suutis vallutada Itaalia torni ja siseneda linna. Järgnes meeletu võitlus. Viiest kohast haavata saanud suurmeister juhtis lahingut ja võitles, piik käes. Pärast kolmetunnist võitlust vaenlane hävitati ja kurnatud ellujäänud hakkasid taganema. Rüütlite vasturünnak põhjustas türklased korratu taganemise, kiskudes endaga kaasa vesiiri ja ülemjuhataja. Hospitallerid jõudsid tema telgini ja võtsid koos muu saagiga islami püha standardi. Sel päeval tapeti 3000–4000 türklast.

17. augustil 1480 loobus Osmanite laevastik katsest Rhodos vallutada. Sultan Mehmed II oli raevus ja oleks saart uuesti rünnanud, kuid tema surm 1481. aastal lõpetas katse. 1521.–1522. aastal piirasid Osmanid taas Rhodost ning vallutasid linna ja saare.

Historiograafia
---------------

*Obsidionis Rhodiae urbis descriptio* lehekülg
Hospitaliitide asekantsler Gulielmus Caoursin oli piiramise pealtnägija ja pani selle kirjelduse teosesse *Obsidionis Rhodiae Urbis Descriptio*. D'Aubussoni enda aruande piiramise kohta võib leida John Taaffe'i teosest *Jeruusalemma Püha Johannese püha, sõjalise, suveräänse ordu ajalugu* .

Johann Snell trükkis *Obsidionis Rhodiae Urbis Descriptio* 1482. aastal Taanis Odenses ja seda trükki peetakse kui mitte esimeseks, siis üheks kahest esimesest raamatutrükist Taanis.

Galerii
-------

Jeruusalemma Püha Johannese rüütlite mortiir, Rhodos, 1480–1500. Pierre d'Aubussoni palvel loodud pommitajat kasutati müüride lähikaitses (100–200 m). See tulistas 260 kg graniitkuule. Pommitaja kaalub 3325 kg. Välja pandud Pariisi *Musée de l’Armées*.
Vaade Rhodosele 10 aastat hiljem
*Langen Foundation* Neussi lähedal.
**Rhein-Kreis Neuss** on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa lääneosas.

Ajalugu
-------

1816. aastal, kui kogu ala sai Preisimaa osaks, loodi Grevenbroichi ja Neussi kreisid. Neussi linn lahkus kreisist 1913. aastal ja sellest sai linnaline ringkond. 1929. aastal ühendati kaks kreisi uueks Grevenbroich-Neussi kreisiks, mis nimetati 1946. aastal Grevenbroichiks. 1975. aastal kaotas Neuss oma iseseisvuse ja liideti Grevenbroichi kreisiga, mis sai nimeks *Kreis Neuss*, et väljendada uut halduskeskust. 26. mail 2003 muutis see oma nime ja on nüüd ametlikult *Rhein-Kreis Neuss*.

Geograafia
----------

Peamine jõgi kreisis on Rein, mis moodustab enamuse kreisi kirdepiirist, samuti Erft. Kreisi lõunaosas on suured pruunsöe kaevandused.

Linnad ja vallad
----------------

Linnad ja vallad Rhein-Kreis Neussis
Linnad
1. Neuss
2. Grevenbroich
3. Dormagen
4. Meerbusch
5. Kaarst
6. Korschenbroich

Vallad
1. Jüchen
2. Rommerskirchen

Viited
------

1. ↑
2. ↑
**"Eestimaa"** (venekeelne pealkiri *"Эстонская земля"*) on pärast Eesti okupeerimist 1941. aastal valminud 50 minuti pikkune propagandafilm. Filmi režissöör ja stsenarist on Vassili Beljajev.

Filmi saamislugu
----------------

Jaanuaris 1939 lubab Eesti Vabariigi Valitsus Välisministeeriumil tellida Eesti Kultuurfilmilt võõrkeelse propagandafilmi levitamiseks Prantsusmaal, Rootsis, Saksa- ja Inglismaal. Alla on kirjutanud peaministri asetäitja Artur Tupits, majandusminister Leo Sepp ja riigisekretär Karl Terras.

Mais 1939 valmib filmi käsikirja esialgne kavand. 1939. aasta suve jooksul täpsustatakse tegijate ja tellijate vahel filmi sisu ja toimuvad võtted. 

Märtsis 1940 teatab Eesti Kultuurfilm, et ministeeriumiga on kokku lepitud filmi pildilises koostises, peagi teostatakse heliline osa ning film antakse valmina üle 30. aprilliks 1940. Filmistuudiost mitte sõltuvatel asjaoludel tekkis filmi valmimisel aga viivitus: sõjaolude tõttu jõudis filmi ilmutamismasin kohale mitu kuud hiljem ja oli puudus toorfilmist.

Juunis 1940 Eesti okupeeritakse, Eesti Kultuurfilm riigistatakse ja filmi tootmisse kaasatakse Leningradi Kinokroonika Stuudio töötajad. Selle tagajärjel saab umbes 20 minuti pikkusest Eestit tutvustavast filmist Vassili Beljajevi käe all ligi 50-minutiline räige nõukogude propagandafilm. Algne režissöör Juhan Kuslap taandatakse režissööri assistendiks. 

Film esilinastub märtsis 1941.

Sisukokkuvõte
-------------

Eesti rahva saatust tutvustav film näitab eestlaste elu läbi mitme ajajärgu. Kodanlikust Eestist antakse pilt, milles vastandub rasket tööd tegev lihtne inimene ja jõudeaega nautiv kodanlane. Järgneb Punaarmee sisenemine riiki ja 1940. aasta juunipööre. Uusmaasaajatele jagatakse maad, õpitakse kommunistliku partei ajalugu, tehakse teadust ja puhatakse. Venekeelne diktoritekst aitab nähtavat "õigesti" mõista. 

Väidetavalt oli filmist olemas ka eestikeelne versioon, aga Eesti Filmiarhiivis seda ei ole.

Tegijad
-------

* Vassili Beljajev (režissöör ja stsenarist)
* Juhan Kuslap (režissööri assistent)
* Jefim Utšitel (operaator)
* Konstantin Märska, Tarmo Meristu, Vladimir Parvel, Vladimir Sumkin (II operaatorid)
* Villem Reimann (helilooja)
* Johannes Vares-Barbarus (konsultant)

Tootjad
-------

* Eesti Kultuurfilm
* Leningradi Kinokroonika Stuudio (NSVL)
* Kinokroonika Eesti Stuudio

Esilinastused
-------------

* 1941 märts, kino Gloria Palace, Tallinn
* 1941 märts, Leningrad, NSVL
* 1941 märts, Moskva, NSVL

Viited
------

1. 1 2 3  "Eestimaa (1941)". *Eesti filmi andmebaas*. Vaadatud 1.12.2020.
2. 1 2  "Eestimaa (1941). Filmi saamisloost". *Eesti Filmi Andmebaas*. Vaadatud 1.12.2020.