recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pantainos Aleksandriast** (Πάνταινος; ladinapäraselt *Pantaenus*; suri umbes 200) oli kristlik teoloog, Aleksandria katehheetide kooli juht, katoliku kiriku ja kopti kiriku pühak.

Pantainose kuulsaim õpilane Aleksandria Klemens nimetab teda Sitsiilia mesilaseks, mistõttu arvatakse, et ta pärines Sitsiiliast. Eusebiose tunnistuse järgi tegutses stoitsistliku ettevalmistusega õpetlane Pantainos misjonärina ning jõudis välja Indiasse. Hieronymuse sõnul läks ta Indiasse Aleksandria piiskopi Demetriose õnnistusel (*Kuulsatest meestest*, 36). Seal oleva ta avastanud Matteuse evangeeliumi heebreakeelse algkuju, mille apostel Bartolomeus oli usaldanud enda rajatud kogudustele (*Kirikulugu*, V, 10); tänapäeval arvatakse, et tegu oli tõlkega heebrea keelde. 

Pantainos oli Aleksandria katehheetide kooli esimene teadaolev juht. Väikesearvulise õpilaskonnaga koolis õpetati filosoofiat ja Piibli teoloogiat. See oli üks esimesi katehheetide koole ja avaldas kristliku teoloogia arengule suurt mõju. Aleksandria Klemensi sõnul oskas Pantainos prohvetite ja apostlite aasalt õisi korjata ning vahendas oma õpilastele puhast tunnetust. Origenese jaoks oli Pantainos eeskujuks, kuidas suhtuda paganlikku teadusesse ja filosoofiasse. Tema järglane kooli juhina oli Aleksandria Klemens.

Austamine
---------

Pantainose mälestuspäev katoliku kirikus on 7. juuli, kopti kirikus 22. juuni.

Kirjandus
---------

* Wilhelm M. Gessel. Pantainos. – *Lexikon für Theologie und Kirche*, 3. trükk, kd 7, 1316.
* Marco Frenschkowski. Pantaenus. – *Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon*, kd 16, Bautz, Herzberg 1999, ISBN 3-88309-079-4, vg 1186–1189. Veebiversioon
* Alain Le Boulluec. Pantainos (Pantène). – Richard Goulet (toim). *Dictionnaire des philosophes antiques*, kd 5, osa 1, CNRS Éditions, Paris 2012, ISBN 978-2-271-07335-8, lk 141–144.

Välislingid
-----------

* Catholic Encyclopedia: Pantænus
* Heiligenlexikon
* Butler's Lives of the Saints
* Mission of Saint Bartholomew, the Apostle in India, nasrani.net
Pärnu maakonna valdade piirid enne ja pärast 1939. aasta vallareformi
**Soontaga vald** oli vald Pärnu maakonnas aastail 1939–1950.

Vald moodustati senise Koonga valla maa-alast, välja arvatud Kodasma küla ning Ellamaa ja Rintali asunduse maa-alad; senise Vee valla Parasma asunduse maa-alast; senise Veltsa valla maa-alast, välja arvatud Tõitse, Oidremaa ja Nõmme küla, Oidremaa, Karinõmme ja Väänja asunduse, Oidremaa sooasunduse, Vigala metskonna Keblaste metsandiku osa, Mõtsu metskonna Mõtsu ja Tuudi metsandiku osade ning nende piirkonnas asuvate heinamaatükkide maa-alad; senise Jõõpre valla lahusosa maa-alast seniste Audru ja Koonga valla piiride vahel.

Vald kuulus Riigivolikogu 34. valimisringkonda, kust valiti Ants Oidermaa.

Vald kuulus Audru põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.

Soontaga vallavanem oli Mihkel Soodla.

1945. aasta augustis moodustati Soontaga vallas Lõpe külanõukogu keskusega Lõpe külas, Koonga külanõukogu keskusega Koonga külas ja Mihkli külanõukogu keskusega Keblaste külas. 1950. aastal Soontaga vald likvideeriti ja selle alad arvati Lihula rajooni koosseisu.

Viited
------

1. ↑  Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
2. ↑  Eesti NSV Teataja, 1945, 32, 501
3. ↑  Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
**Pulmanaljad** olid Eesti talupojapulmas tembutamised pulmaliste lõbustamiseks pulmarituaalide vaheaegadel.

Pulmanaljad olid nii ajaviiteks kui rahakogumiseks mõeldud ettevõtmised. Kui talupojapulmades rituaalne osa aja jooksul vähenes, siis suurenes just pulmanaljade osakaal. Pärimusliku tausta, ent tugeva improvisatsioonilise lisandiga pulmanaljad olid põhiliselt kahesugused: ühelt poolt teatavad talitused (näit rehepeksmine, kohtumõistmine, tohterdamine, oksjonipidamine, titeristimine, veski tegemine jne.), teiselt poolt maskeeringud (loomad, teatud tüüpi inimesed jne). 
Pulmanaljad olid teatavaks võistluseks saajarahva ja vakarahva vahel. Ühed pulmalised (peiupoolsed mõrsjakodus ja vastupidi) püüdsid pulmamajast ära viia pruuti, tüdrukuid, pulmalauda jms. kuna vastaspool pidi valvama ja neid takistama.

Levinumad pulmanaljad olid veel ebamõrsja esitamine; peiupoiste ja pruuttüdrukute karistamine, kui nad kombekohaselt koos ei maganud; võltslaulatus; kupulaskmine; arstimine jne.
ja muud töid-talitusi matkivad mängud.

Vaata ka
--------

* pulmapukk
* pulmahani
* pulmahobune
* pulmakell
* pulmakohus
* pulmaratsanik
* pulmasünnitaja
* pulmatohter
* valeviinad
* valtsnoorik

Viited
------

1. ↑   Ülo Tedre. Pulmasõnastik III
2. 1 2   Eesti rahvakultuuri leksikon. Toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2007. lk 224
**Linda Rosin** (20. november 1904 Lesnoi, Venemaa – 26. juuli 1981 Tallinn) oli eesti kujur.

Elukäik
-------

Linda Rosin sündis puusepa perekonnas ning õppis aastatel 1915–1918 Petrogradi algkoolis, 1918–1920 Tartu kommertskoolis ja seejärel Tallinna Kunsttööstuskoolis. Ta lõpetas Riigi Kunsttööstuskooli 1927. aastal naiskäsitöö ajal, õppis 1928–1929 veel raamatuköitmist ja nahatööd ning omandas joonistus- ja käsitööõpetaja kutse. 

Töötas aastatel 1930–1939 Rotterdamis ja Amsterdamis kompvekivabrikus joonistajana. Õppis 1942–1944 Tallinna Rakenduskunsti Koolis rakendusskulptuuri ja 1945–1948 Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis; jäi pärast skulptuuriala lõpetamist samasse tööle (1950. aastast skulptuuriõppejõud). Oli 1960. aastast Tallinnas vabakunstnik. 

1948. aastast Kunstnike Liidu liige.

Looming
-------

Viljeles 1930. aastail Hollandis nahkehistööd, pärast sõda Eestis põhiliselt skulptuuri, eeskätt figuurikompositsiooni ja portreed. 1950. aastate kompositsioonides valdab ajastule omane pateetiline inimesekujutus, hiljem sugenes (ms Saksa DV 1960.–1970. aastate skulptuuri mõjul) karge tundeline varjund. Portreedele on iseloomulik veidi maneerlik stilisatsioon. Loonud ka ehiskujusid. 1972. aastast keskendus rohkem õlimaalile. 

Näitustel hakkas osalema 1947. aastal. Isikunäitused toimusid 1964. aastal kunstniku 60. sünnipäeval ja 1979. aastal kunstniku 70. sünnipäeval Tallinna kunstisalongis. 1964 ja 1974 esines koos Jaan Jenseni, Ilmar Linnati, Valerian Loigu, August Pulsti ja Henn Roodega ühisnäitusel Tallinna Kunstihoones.

Kataloogid
----------

* Jaan Jensen. Ilmar Linnat. Valerian Loik. Oskar Raunam. Linda Rosin. Tallinn, 1964.
* Ilmar Linnat. Valerian Loik. Oskar Raunam. Linda Rosin. Tallinn, 1974.

Välislingid
-----------

* Rein Loodus. Viie näitus Kunstihoones. Sirp ja Vasar, 3. jaanuar 1975

* Linda Rosin: Skulptuur, maal. Tallinn, 1979
* Intervjuu: Sirp ja Vasar, 14. detsember 1979
* Linda Rosina teosed EKM digikogus
Novitšoki keemiline valem
**Novitšok** (vene keeles Новичок 'uustulnuk') on närvimürkide perekond, mis töötati välja Nõukogude Liidus ja Venemaal aastatel 1971–1993.

Novitšoki rühma kuuluvatest kemikaalidest võttis A-230 ja A-232 kasutusele Nõukogude armee. A-230 on väidetavalt 5–8 korda mürgisem kui närvimürk VX. Peale nende on teada vähemalt kuus ainet. Näiteks A-242 fosfonaat, mis on palju toksilisem, kui tuntumad Novitšoki teised variandid, inimese tapmiseks piisab 10mg. Readingi Ülikooli farmakoloogiaeksperdi Gary Stephensi selgitusel on see ohtlikum ja keerukam toimeaine kui sariin või VX ja seda on keerulisem tuvastada.

Novitšoki ja sellega seotud nõukogude keemiarelvaprogrammi avalikustas maailmale Venemaa teadlane Vil Mirzajanov. 1992. aastal ilmus nädalalehes Moskovskije Novosti tema artikkel "Mürgitatud poliitika". Keemikut üritati riigisaladuse paljastamise eest kriminaalvastutusele võtta, kuid tal õnnestus põgeneda Ameerika Ühendriikidesse, kus elab tänini. Novitšoki keemiline valem on avaldatud tema raamatus "State Secrets: An Insider's Chronicle of the Russian Chemical Weapons Program" ('Riigisaladused: Venemaa keemiarelva programmi kroonika').

4. märtsil 2018 kasutati Novitšoki tüüpi närvimürki А-232 GRU endise ohvitseri Sergei Skripali ja tema tütre Julija mürgitamiseks Suurbritannias Salisbury linnas. Sama rühma närvimürki А-242 kasutati 2020. aasta augustis Venemaa opositsioonipoliitiku Aleksei Navalnõi vastu.

Viited
------

1. ↑  Vene teadlane kinnitas Novitšoki kallal töötamist Postimees, 20. märts 2018 (vaadatud 21.03.2018)
2. 1 2 3  Vene luuraja peal kasutatud närvimürk on ohtlikum kui sariin Postimees, 13. märts 2018 (vaadatud 21.03.2018)
3. 1 2  Novitšoki mürgi looja ERR-ile: Navalnõid ei tahetud tappa, vaid teha temast invaliid ERR, 8. september 2020 (vaadatud 08.09.2020)
4. ↑  "State Secrets: An Insider's Chronicle of the Russian Chemical Weapons Program" books.google.ee (vaadatud 23.03.2018)
5. ↑  Philip Oltermann (2. september 2020). "Alexei Navalny poisoned with Novichok, says German government | Berlin calls attack on Russian opposition leader an 'astounding act' and demands urgent explanation from Moscow" (inglise). Berliin: TheGuardian.com. Vaadatud 2.09.2020.

Kirjandus
---------

* Vil S. Mirzayanov. *State Secrets: An Insider's Chronicle of the Russian Chemical Weapons Program*. Outskirts Press, 2009. 604 pages. ISBN 1432725661, ISBN 9781432725662

Välislingid
-----------

* "Novitšoki mürgi looja ERR-ile: Navalnõid ei tahetud tappa, vaid teha temast invaliid" ERR, 8. september 2020
Pärnu laht
**Pärnu laht** on laht Edela-Eestis Liivi lahe kirdeosas. Selle rannikut ümbritsevad Pärnu linn ja Häädemeeste vald. Pärnu lahe pindala on 400 km2. Pärnu laht on väga madal, selle suurim sügavus on 12 m.

Lahte suubuvad Pärnu jõgi, Audru jõgi, Lindi oja, Tuuraste oja ja Põldeotsa peakraav. Ligi 80% sissevoolust moodustab Pärnu jõe vesi. Selle tulemusena on Pärnu lahe vesi vähesoolane. Soolsus sõltub aastaajast, kevadel on see 0-0,8‰ sügisel kuni 5,5‰.

Lahe kagukalda juures asub mitu väikest saart.

Pärnu lahe rannikul asuvad Pärnu linn ning Liu ja Marksa, Kabriste, Saulepa, Valgeranna, Reiu ja Tahkuranna küla.

Pärnu lahe randades on Pärnu rannaniidu looduskaitseala ja Pärnu lahe linnuala.

Viited
------

1. ↑  Rahvusvaheline ala: Pärnu lahe linnuala Eesti looduse infosüsteemis

Välislingid
-----------

* 21. jaanuar 2009, Tõnu Kann, Pärnu lahes ujub hämmastavaid kalu, parnupostimees.ee
* Hendrikson & Ko: Pärnumaa mereplaneering Hendrikson, hendrikson.ee
* MTÜ Liivi Lahe Kalanduskogu tegevuspiirkonna sadamate kaardistamine 2009, kalanduskogu.ee
* Elfos Gupp OÜ Esta Tamm: Pärnumaa kalanduspiirkonna arendusdokumentide audit, kalanduskogu.ee
* MTÜ Liivi Lahe Kalanduspiirkonna arengustrateegia aastani 2013, kalanduskogu.ee
Saksa Kultuuri Instituudi hoone, Kastani 1
Tartu Saksa Kultuuri Instituudi hoone talvel
**Tartu Saksa Kultuuri Instituut** (lühend **SKI**, saksa keeles *Deutsches Kulturinstitut Tartu*) on Tartus mittetulundusühinguna tegutsev organisatsioon, mille eesmärk on tutvustada Eestis saksa kultuuri, arendada kultuurisidemeid Eesti ja Saksamaa vahel, pakkuda saksa keele kursusi ning võimalust sooritada Goethe Instituudi eksameid.

Saksa Kultuuri Instituut asub aadressil Kastani 1, endises korporatsiooni Neobaltia hoones.

Ajalugu
-------

1980. aastate lõpus ja 1990. aastate alguses tekkis Tartus mitu saksa kultuuri tutvustamisele pühendunud seltsi. Esimene oli 1988. aasta märtsis rajatud Eesti Goethe Selts, mis seadis eesmärgiks ajalooliste kultuurisidemete tutvustamise kaudu aidata Eestil uuesti leida koht Euroopa kultuuripildis. 1989. aasta jaanuaris asutati Akadeemiline Baltisaksa Kultuuri Selts, mille eesmärk oli baltisaksa kultuuripärandi tähtsuse teadvustamine. Sama aasta detsembris loodi Tartus Saksa Kultuuri Selts, mis ühendas Tartus ja selle ümbruses elanud sakslasi, kes olid enamuses volgasakslaste järeltulijad. 1990. aasta oktoobris rajati Eesti Wagneri Selts, mis propageeris Richard Wagneri muusikat. Samuti loodi sel ajal Tartus Eesti Saksa Keele Õpetajate Selts.

Kuna seltside eesmärgid ja huvid osaliselt kattusid, hakati tegevuse laiendamiseks koos otsima ühist maja. Linnavalitsuse toel anti seltside käsutusse endine Neobaltia konvendihoone. 1992. aastal moodustati Saksa Kultuurikeskuse Nõukogu, mis pidi välja töötama loodava kultuurikeskuse kontseptsiooni ja arendama koostööd Saksamaa suursaatkonnaga. SKI asutati 26. novembril 1992.

Hoone arhitektuur
-----------------

 *Pikemalt artiklis  Neobaltia hoone*
Hoone ehitati baltisaksa üliõpilaskorporatsiooni Neobaltia konvendihoonena aastatel 1902–1904. 

Tegu on juugendstiili ühe varaseima näitega Tartus. Hoone projekteeris Rudolf von Engelhardt.

Tegevus
-------

SKI pakub mitme taseme keelekursuseid ning seal on võimalik sooritada Goethe Instituudi eksameid. Samuti korraldab SKI saksa keele õpetajate täiendkoolitusi ning õpilastele saksa keele päevi ja keelekonkursse. 

SKI korraldab ka ajaloo- ja kirjandusseminare, filmi-, teatri- ja muusikaõhtuid, kontserte, näitusi ning lasteüritusi. Instituudis asub raamatukogu.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tartu Saksa Kultuuri Instituut** |

* Tartu Saksa Kultuuri Instituudi arengulugu SKI kodulehel
* Tartu Saksa Kultuuri Instituut kultuurimälestiste riiklikus registris
**Trükitehnika** on tehnika haru, mis tegeleb teksti, piltide jm kujutiste paljundamisega ja trükiste valmistamisega. Trükise valmistamise põhijärgud on trükivormi valmistamine, trükkimine ja köitmine.

Trükivorm on metallplaat, mille pinnal on trükkivad (trükitavale materjalile värvi ülekandvad) elemendid ja mittetrükkivad osad. Trükkivatest elementidest moodustub laotud tekstist ja piltidest koosnevate küljendite kujutis.

Trükivärvi ülekandmine trükivormilt trükitava materjali (tavaliselt paberi) pinnale võib trükimasinas toimuda kolmel põhimõttel:

* tasandiliselt (lamedalt) trükivormilt tasandilisele pinnale (niisuguse tööpõhimõttega trükimasin on tiigelpress);
* tasandiliselt trükivormilt silindrilisele pinnale (kiirpress);
* silindriliselt trükivormilt silindrilisele pinnale (rotatsioonmasin).

Trükkimisviisid jagunevad kõrg-, lame-, sügav- ja sõeltrükiks.

Kõrgtrükk
---------

 *Pikemalt artiklis Kõrgtrükk*
Peamised trükiliigid
Vanim trükiviis on kõrgtrükk; selle puhul koostatakse trükivorm käsitsi või masinal valmistatud laost ja piltide klišeedest. Niisuguse trükivormi trükkivad (trükivärvi ülekandvad) osad paiknevad mittetrükkivatest osadest kõrgemal.

Kõrgtrükk on olnud aluseks teiste trükimenetluste väljatöötamisel.

Lametrükk
---------

 *Pikemalt artiklis Lametrükk*
Lametrüki korral on trükivormi trükkivad elemendid peaaegu niisama kõrged kui mittetrükkivad plaadiosad, kuid plaadi pinna keemilise töötluse tulemusena hakkab värv külge ainult trükkivatele elementidele. Esimene lametrükiviis oli litograafia ehk kivitrükk (trükivormiks litokivi). Tänapäeval valdavalt kasutatav trükimenetlus on ofsettrükk, mille puhul õhuke lametrükiplaat paikneb pöörleval silindril.

Sügavtrükk
----------

 *Pikemalt artiklis Sügavtrükk*
Sügavtrükivormiks silindrile painutatud metallplaat, mille trükielementideks on mittetrükkivatest osadest madalamal (sügavamal) paiknevad ja värviga täituvad süvendid. See suurt trükitäpsust võimaldav menetlus on peamiselt kasutusel rohkesti illustratsioone, eriti fotosid sisaldavate väljaannete trükkimisel.

Sõeltrükk
---------

 *Pikemalt artiklis Sõeltrükk*
Sõeltrüki korral on trükivormiks sõel, mis võib olla valmistatud peenest traadist, siidist või sünteeskiust. Kujutis kantakse fotograafiliselt sõelale ja moodustatakse keemiliste protsesside abil kujutisele vastavad trükkivad (värvi läbilaskvad) elemendid.

Vaata ka
--------

* Trükindus

Viited
------

1. ↑  ENE, 9. kd, 1996, lk 538
Tartu Tähetorn. 1824. aastal jõudis sinna Fraunhoferi refraktor, mis oma 9-tollise läbimõõduga objektiiviga oli tolle aja suurim ja parim läätsteleskoop maailmas
Eesti astronoomiahuviliste kokkutulek augustis 2015
**Eesti astronoomia** käsitleb Eesti alal tehtud ja tehtavat astronoomiaga seotut.

Kuni 18. sajandi alguseni tegeldi Eestis astronoomiaga enamjaolt praktilistel ja õppe-eesmärkidel. Eesti ala esimesed astronoomiaprofessorid olid Peter Schomer ja Johan Eriksson.

18. sajandil rajati Eestis esimesed observatooriumid. Aastatel 1808–1811 ehitati Tartu Tähetorn.

Eesti astronoomiakoolkonna rajas 20. sajandi algul Ernst Öpik. Sinna kuulunud ja kuuluvate astronoomide seas on Jaan Einasto, Aksel Kipper, Enn Saar, Arved Sapar jt. Samas kuulub Eesti astronoomiaajalukku ka teisi tuntud nimesid, nagu näiteks Friedrich Georg Wilhelm von Struve, Johann Heinrich von Mädler ja Bernhard Schmidt.

Tänapäeval on suur osa Eesti astronoomiast seotud Tartu Observatooriumiga, mis on Tartu Ülikooli Tähetorni (1808) ja Tartu Ülikooli Meteoroloogia Observatooriumi (1865) järeltulija ning töö jätkaja. Tartu Observatooriumis Tõraveres asub ka 1974. aastal valminud 1,5-meetrine peegelteleskoop, mis on suurim omasugune Balti- ja Põhjamaades.

Eestis tegutseb Eesti Astronoomia Selts.

Aastatel 1817–1990 ilmunud Tartu Tähetorni Publikatsioonid (hiljem "Tartu astrofüüsika observatooriumi publikatsioonid") oli kaua aega vanim pidevalt ilmunud astronoomiaväljaanne maailmas.

Tänapäeval pööratakse astronoomia kõrval üha enam rõhku ka kosmosetehnoloogiate arendamisele. Selle üheks näiteks on Eesti tudengisatelliidi programm.

Viited
------

1. 1 2 3  *Eesti entsüklopeedia.* 11. köide: *Eesti ÜLD.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2002, lk 490–491.
2. 1 2  Erik Tago (25.03.2007). "Eesti täheteaduse olulisi saavutusi". Vaadatud 11.07.2019.
Pal Engjëlli
**Pal Engjëlli** (*Engjëlli* tähendab albaania keeles 'ingel') [paal 'endjöli] (1416 Drisht – 1470) oli Albaania katoliku vaimulik, Durrëse peapiiskop ja Albaania kardinal, kes pani 1462 kirja esimese teadaoleva albaaniakeelse lause.

See on ristimisvormel (*Formula e Pagëzimit*): *Un'te paghesont' pr'emenit t'Atit e t'Birit e t'Spirit Senit.* (Ma ristin sind Isa ja Poja ja Püha Vaimu nimel.) See vormel sisaldub ladinakeelses karjasekirjas, mille peapiiskop kirjutas pärast visitatsiooni Mati Püha Kolmainu kirik. Kiri on dateeritud 8. novembriga 1462. Seda vormelit pidid albaania preestrid kasutama, et ristimine oleks arusaadav kohalolijatele, kes ladina keelt ei mõista. Selle vormeliga pidid ka külaelanikud oma lapsi ristima, kui nad neid kirikusse ei saanud tuua. 

Vormeli kiitis heaks 1462 Matis koos olnud sinod. 

Ürik on hoiul Firenze Laurentiuse raamatukogus. Selle avastas sealt 1915 rumeenia õpetlane Nicolae Iorga.

Poliitiline tegevus
-------------------

Pal Engjëlli oli Skanderbegi sõber, kaastööline ja lähedane nõuandja. Ta oli Ülemnõukogu (*Këshilli i Lartë*) liige ning käis Skanderbegi saadikuna sageli välismaal Türgi vastu abi otsimas.

Pärast Skanderbegi surma saatis Veneetsia Pal Engjëlli Albaaniasse, et ta veenaks Skanderbegi naist ja last andma Krujë ja teised nende valduses olevad maad Veneetsiale üle. Sellest tekkisid lahkhelid teiste ülikutega, kes ei olnud Veneetsia mõju all. Näiteks Lekë Dukagjini tahtis astuda läbirääkimistesse türklastega. Veneetsia ei tahtnud lasta Dukagjinit tema pärusvaldustesse Shkodëri ümbruses, mistõttu Veneetsia ja Dukagjini vahel tekkis relvastatud konflikt. 

---

Pal Engjëllit ei tohi segi ajada 16. sajandi alguses elanud **Pal Pjetër Engjëlliga**, kelle onu oli Dhimitër Frëngu.
**Eesti astumine Euroopa Liitu** oli ligi kümneaastane protsess, mis algas Eesti ametliku liitumistaotluse esitamisega 1995. aastal ning lõppes Eesti vastuvõtmisega Euroopa Liidu liikmete hulka 2004. aastal.

25. novembril 1995 allkirjastas Eesti peaminister Tiit Vähi avalduse, milles taotleti Eesti vastuvõtmist Euroopa Liitu. 1998. aastal alustati ametlikke liitumisläbirääkimisi. Liitumist kajastas laialdaselt Eesti ajakirjandus, sealhulgas avaldasid oma seisukohti tuntud kultuuritegelased. 2003. aastal korraldati referendum, misjärel 1. mail 2004 sai Eestist koos üheksa muu riigiga Euroopa Liidu liige. Eesti poolelt andsid lepingule allkirjad president Arnold Rüütel ja välisminister Kristiina Ojuland.

### Eesti Euroopa Liiduga liitumise ajatelg

* 07.02.1992 Euroopa Liidu sünd
* 12.06.1995 Eesti, Läti ja Leedu kirjutasid alla assotsiatsioonilepingud Euroopa Liiduga
* 28.11.1995 Eesti esitas ametliku avalduse EL-ga liitumiseks
* 13.12.1997 EL-i Nõukogu otsustas alustada liitumisläbirääkimisi Eestiga
* 13.12.2002 Lõppesid liitumisläbirääkimised Eesti ja EL-i vahel
* 16.04.2003 Allkirjastati liitumisleping Euroopa Liiduga
* 14.09.2003 Toimus rahvahääletus EL-iga liitumise küsimuses
* 01.05.2004 Eesti ühines Euroopa Liiduga

### Arvamusi Eesti astumise kohta Euroopa liitu

* Jaak Urmet Eesti kirjanik ütleb Euroopaga liitumisele "jah" Eesti Päevaleht, 29. august 2003

Vaata ka
--------

* Eesti Euroopa Liidus
***Trāyastriṃśa*** või ***Tāvatiṃsa*** ("kolmekümne kolmene", sanskritis *trāyastriṃśa*, paali keeles *tāvatiṃsa*, tiibeti keeles *sum cu rtsa gsum pa*) on hinduistlikus ja budistlikus mütoloogias deevade ehk jumalate maailm (*devaloka*). Arv "33" ei viita selles asuvate jumalate koguarvule – neid on seal märksa rohkem – see on veedade mütoloogiast pärinev üldmõiste, mis viitab "kõigile jumalatele".

Budistlikus kosmoloogias on see üks olekuid madalamate ihade olus (*kāma-loka*), mis on veel seotud maiste asjadega. Sellest allpool asuvad maailmakaitsjad, kes hoiavad ja kaitsevad maailma ning võivad olla kanaldajateks deevade ja inimeste vahel.

Mütoloogia
----------

*Trāyastriṃśa* asub mütoloogilise Meru mäe tipul, terrasside, aedade ja paleedega, kus viibivad deevad. Nende valitseja on Śakra (*Śakra devānām indra*) ning lisaks deevadele asub seal veel suur hulk üli-olevusi, deevade saatjad ja taevasi nümfe, *apsarasid*. Deevadel on pidevalt tülid asuratega, kes paiknevad Meru mäe jalamil

Legendi kohaselt tõusis Buddha *Trāyastriṃśa*le abhidharmat õpetama ja tema ema Māyā tuli Tušita taevast alla teda kuulama. Buddha laskumist *Trāyastriṃśa*lt tagasi inimeste maailma tähistatakse budistlikes maades suure pidulikkusega.

Vaata ka
--------

* Budistlik kosmoloogia
* Meru mägi
* Panteon

Viited
------

1. ↑  Atthasālinī.i.15; Dhammapadatthakathā.iii.216f

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Ida mõtteloo leksikoni" materjale.*
**Aberdeen** on üks Šotimaa 32 omavalitsusest (*council area*). Ta paikneb Põhjamere ääres ümbritsetuna Aberdeenshire'ist. Tal on *city* staatus. 

Pindala on 186 km². 

2001. aasta rahvaloenduse järgi oli selle elanike arv 212 125.

Aberdeeni omavalitsuse keskus on Aberdeen.

Viited
------

1. ↑
2. ↑

Šotimaa omavalitsused

Aberdeen **·**  Aberdeenshire **·**  Angus **·**  Argyll and Bute **·**  Clackmannanshire **·**  Dumfries and Galloway **·**  Dundee **·**  East Ayrshire **·**  East Dunbartonshire **·**  East Lothian **·**  East Renfrewshire **·**  Edinburgh **·**  Falkirk **·**  Fife **·**  Glasgow **·**  Highland **·**  Inverclyde **·**  Midlothian **·**  Moray **·**  Na h-Eileanan Siar (Välis-Hebriidid) **·**  North Ayrshire **·**  North Lanarkshire **·**  Orkney saared **·**  Perth and Kinross **·**  Renfrewshire **·**  Scottish Borders **·**  Shetlandi saared **·**  South Ayrshire **·**  South Lanarkshire **·**  Stirling **·**  West Dunbartonshire **·**  West Lothian
**"Believers Never Die – Greatest Hits"** on esimene parimate hittide album ameerika rokkbändilt Fall Out Boy. 

See avaldati 17. novembril 2009 Ameerikas Island Records poolt, sisaldab kõiki laule, mis bänd andis välja singlitena õiges järjekorras koos 2 uue ja 2 haruldasemate lauludega. See on saadaval nii CD kui ka CD/DVD versioonis koos muusikavideotega. Albumi originaalse illustratsiooni tegi Daniel Danger. Albumi kaanepilt avaldati 9. oktoobril. 

"Believers Never Die" avaldati peale Fall Out Boy ja Blink-182 ühistuuri "2009 summer reunion tour" ja natukene enne Fall Out Boy puhkepausi. 2 uuest laulust avaldati "Alpha Dog" singlina 26. oktoobril 2009. Selle demo versioon oli miksialbumil "Welcome to the New Administration" nime all "ALPHAdog and OMEGAlomaniac". 

"Believers Never Die" sai positiivset tagasisidet kriitikutelt. See jõudis mõnedesse tabelitesse mõnes riigis, kommertslik edu oli piiratud. Aastal 2013 ilmus "Believers Never Die" albumile otsa "Save Rock and Roll", see oli bändi esimene stuudioalbum peale puhkust ja "Folie à Deux'i".
**Choummaly Sayasone** (sündinud 6. märtsil 1936 Vat Neua külas, Attapeu provintsis) on Laose sõjaväelane ja poliitik.

Ta oli 8. juunist 2006 kuni 22. jaanuarini 2016 Laose Rahvarevolutsioonilise Partei peasekretär ja 8. juunist 2006 kuni 20. aprillini 2016 Laose Demokraatliku Rahvavabariigi president.

Alates 1954. aastast võttis Choummaly Sayasone sõdurina osa revolutsioonilisest liikumisest. 7. detsembril 1955 sai temast Lao Rahvarevolutsioonilise Partei liige. Järgmise kahekümne aasta jooksul tegi ta peamiselt sõjaväelist karjääri, juhatades mitmeid väeüksuseid.

Tal on kaks diplomit: üks sõjaväelisest õppeasutusest Nõukogude Liidus ja teine politoloogia alal Vietnami ülikoolist.

1972–1980 oli ta staabiülem ja 1980–1982 Laose armee kindralstaabi ülema asetäitja. Aastal 1982 nimetati Sayasone kaitseministri asetäitjaks ja partei keskkomitee liikmeks. Aastal 1986 sai temast partei keskkomitee poliitbüroo ajutine liige. Kindralleitnandi auaste anti talle 1990.

Aastatel 1991–2001 oli Choummaly Sayasone Laose Demokraatliku Rahvavabariigi kaitseminister. 2001 sai temast riigi asepresident ning Riikliku Kaitse ja Julgeoleku Keskkomitee aseesimees. Partei poliitbüroo alaliseks liikmeks nimetati 2003. aastal.

21. märtsil 2006 valiti ta Laose Rahvarevolutsioonilise Partei peasekretäriks. Sama aasta 8. juunil valis riigi parlament Choummaly Sayasone ühtlasi Laose Demokraatliku Rahvavabariigi presidendiks.

Välislingid
-----------

* Lao News Agency: Choummaly Sayasone ametlik biograafia (inglise keeles)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Khamtai Siphandon** | **Laose president**2006–2016 | Järgnev**Bounnhang Vorachith** |
| Eelnev**Khamtai Siphandon** | **Laose Rahvarevolutsioonilise Partei peasekretär**2006–2016 | Järgnev**Bounnhang Vorachith** |
Štefan Banič
**Štefan Banič** (23. november 1870 Smolenice – 2. jaanuar 1941) oli slovaki leiutaja.

Ta sündis Austria-Ungaris ja rändas välja Ameerika Ühendriikidesse, kus asus Pennsylvanias Greenville'is tööle söekaevurina.

Pärast seda, kui ta 1912. aastal lennuõnnetust pealt nägi, hakkas ta tegema katsetusi kasutuskõlbliku langevarju loomiseks. Ta demonstreeris oma langevarju prototüüpi USA patendiametnikele, hüpates 1913. aastal 15-korruselise maja katuselt ja aasta hiljem lennukist. Ta sai patendi US 1108484 A ja kinkis selle USA jalaväele. Leiutis ei teinud teda kuulsaks ega rikkaks.

Tema langevari sarnanes vihmavarjuga. See kinnitati inimese külge. Kuigi langevarje oli juba varem palju katsetatud, oli Baniči leiutis esimene, mis ka tegelikult kasutusse võeti ja see päästis esimeses maailmasõjas paljude inimeste elu.

Pärast sõda pöördus Banič kodumaale tagasi ja osales muu hulgas Väikestes Karpaatides Driny koopa uurimisel.

Viited
------

1. 1 2  Štefan Banič
2. ↑  Parachute
**Viktor Lebedev** (vene keeles Виктор Михайлович Лебедев; 5. jaanuar 1935 Leningrad – 11. märts 2021 Peterburi) oli vene helilooja.

Õppis Leningradi Konservatooriumis klaveri ja oreli erialal. 

Aastast 1960 töötas Krupskaja-nimelises Leningradi Riiklikus Kultuuriinstituudis, oli professor.

Viktor Lebedev komponeeris ooperi "Волшебник Изумрудного города", operetid "Охтинский мост", "Не хочу быть королём" ja kolm balletti.

Samuti on Viktor Lebedev tuntud filmimuusika autorina. Kokku kirjutas ta muusika 106 filmile, mille seas on "Tänaval kummutit veeti", "Edasi, gardemariinid!", "Vivat, gardemariinid!", "Otsige naist", "Raske on olla jumal" jne.

Viktor Lebedev suri Peterburis 11. märtsil 2021, olles 86-aastane. Oma 80. sünnipäeva tähistas ta Narva-Jõesuus, kus ta kunagi alustas esimese ooperi kirjutamist.

Viited
------

1. ↑  "Vene helilooja Viktor Lebedev tähistas oma juubelit Narva-Jõesuus". *kultuur.err.ee*. 06.01.2015. Vaadatud 13.03.2021.
**Štšolkovo** on linn Venemaal Moskva oblastis, Štšolkovo linnaringkonna keskus. Asub Kljazma jõe ääres, Moskvast 35 km kirdes.

Linn moodustati küladest 1925. aastal.

Tekstiili- ja keemiatööstuse keskus.

2006–2019 oli Štšolkovo munitsipaalrajooni keskus.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Štšolkovo** |

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.

Välislingid
-----------

* Štšolkovo koduleht

Moskva oblasti vapp
Moskva oblasti linnad

Aprelevka  | Balašihha  | Beloozjorski  | Bronnitsõ  | Dedovsk  | Dmitrov  | Dolgoprudnõi  | Domodedovo  | Drezna  | Dzeržinski  | Dubna  | Elektrogorsk  | Elektrostal  | Elektrougli  | Frjazino  | Golitsõno  | Himki  | Hotkovo  | Istra  | Ivantejevka  | Jahroma  | Jegorjevsk  | Kašira  | Klin  | Kolomna  | Koroljov  | Kotelniki  | Krasnoarmeisk  | Krasnogorsk  | Krasnozavodsk  | Krasnoznamensk  | Kubinka  | Kurovskoje  | Likino-Duljovo  | Ljubertsõ  | Lobnja  | Lossino-Petrovski  | Luhhovitsõ  | Lõtkarino  | Možaisk  | Mõtištši  | Naro-Fominsk  | Noginsk  | Odintsovo  | Orehhovo-Zujevo  | Ozjorõ  | Pavlovski Possad  | Peresvet  | Podolsk  | Protvino  | Puškino  | Puštšino  | Ramenskoje  | Reutov  | Rošal  | Ruza  | Sergijev Possad  | Serpuhhov  | Solnetšnogorsk  | Staraja Kupavna  | Stupino  | Šatura  | Štšolkovo  | Zaraisk  | Zvenigorod  | Žukovski  | Taldom  | Tšehhov  | Tšernogolovka  | Vereja  | Vidnoje  | Volokolamsk  | Voskressensk  | Võssokovsk
**Vitamiinilaadsed biomolekulid** ehk **vitamiinilaadsed toitumisfaktorid**, ka **vitaminoidid** ka essentsiaalsed metaboliidid on eeldatavasti vitamiinilaadset toimet omavad, väga erineva struktuuriga orgaanilised bioaktiivsed ühendid biomolekulid, ka mikrotoitained, mida elusorganismid enamasti eksogeensete allikateta ei sünteesi või sünteesivad ebapiisavas koguses ning peetakse vajalikuks toidulisaainete manustamist.

Vitamiinilaadsed biomolekulid ehk vitaminoidid on järgmised:

* B13-vitamiin
* B15-vitamiin ehk pangaamhape
* B16-vitamiin *dimethylglycine*
* B17-vitamiin *laetrile*
* B22-vitamiin karnitiin
* F-vitamiinide rühm (polüküllastamata rasvhapped, *PUFA*-d, oomega-3-rasvhapped (linoolhape (LA), α-linoleenhape (ALA), eikosapenaeenhape (EPA), dokosaheksaeenhape (DHA)
* H3-vitamiin
* inositool
* N-vitamiin, ka lipoehape
* P-vitamiin flavonoidid
* vitamiin PABA, ka Bx-vitamiin
* PQQ-vitamiin (*pyrroloquinoline quinone*)
* U-vitamiin – *cabagin*
* Q-vitamiin jpt.

Vitaminoididega ei seostata ka otseselt laiaulatuslikku avitaminooside teket. Küll aga võib vitaminoidide puudumisega seostada haiguslikke seisundeid inimestel, kelle füsioloogilised eripärad (neerupuudulikkus, immuunpuudulikkus, metaboolsed haigused, kestev medikamentoosne ravi jne) ja või normaalsed ealised muutused (aeglustub vitamiinide süntees, varud, muutused toitumises ja eluviisis, mitmed haigused ja/või ensüümidega seonduv), geneetiline eripära mõjutavad organismi füsioloogilist seisundit otsustavalt..

Viited
------

1. 1 2  Volker Schmiedel, *QuickStart Nährstofftherapie*, Hippokrates, lk 95, 2010, ISBN 978-3-8304-5432-8.Google´i raamatu osaline veebiversioon (vaadatud 28.05.2013)
2. ↑  *Oxford Dictionary of Biochemistry* online
Elisabeta Polihroniade (1979)
**Elisabeta Polihroniade** (neiupõlvenimega **Elisabeta Ionescu**; 24. aprill 1935 Bukarest – 23. jaanuar 2016) oli rumeenia maletaja ja malekohtunik, naiste suurmeister (1982), rahvusvaheline arbiiter (1986).

Polihroniade on seitsmekordne Rumeenia naiste malemeister (1966, 1970–1972, 1975–1977). 

Ta mängis naiste maailmameistrivõistlustel. 1961. aastal Vrnjačka Banjas pretendentide turniiril (17 osavõtjat) sai ta 10. koha. Kolmel korral esines ta tsoonidevahelistel turniiridel: 1971. aastal Ohridis (18 osavõtjat) jagas 7.–8. kohta, 1973. aastal Menorcas (20 osavõtjat) jagas 10.–11. kohta ja 1979. aastal Rio de Janeiros (17 osavõtjat) sai ta 5. kohta.

Polihroniade mängis Rumeenia naiskonna koosseisus 10 naiste maleolümpial (1966–1974, 1978–1988). Ta võitis koos naiskonnaga neli hõbemedalit (1966, 1972, 1974, 1982) ja kaks pronksmedalit (1984, 1986). 1976. aastal Haifas toimunud maleolümpiat Rumeenia poliitilistel põhjustel boikoteeris.

Ta sai FIDE-lt 1960. aastal naiste rahvusvahelise meistri ja 1982. aastal naiste suurmeistri nimetuse. Ta tegutses ka malekohtunikuna. Sai FIDE-lt 1986. aastal rahvusvahelise arbiitri nimetuse.

Tunnustus
---------

* 1998 – FIDE auliige

Välislingid
-----------

* Elisabeta Polihroniade – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* In memoriam Elisabeta Polihroniades. arbiters.fide.com, 26. jaanuar 2016
**Kisänbikä Bajrasova** (baškiiri keeles Байрасова Киҫәнбикә; 1679 – 30. aprill 1739 Jekaterinburg, Venemaa Keisririik) oli baškiiri päritolu naine, kes islamiusku tagasi pöördumise eest põletati aastal 1739.

Elulugu
-------

Kisänbikä sündis 1679. aastal. Ta abiellus qatay suguharru.

18. sajandi alguses rajati Uuralitesse uusi tehaseid ja kaevandusi, sinna asus elama ohtralt venelasi. See tekitas kohalikes baškiirides ärevust ja tõi kaasa baškiiride ülestõusu. Ülestõus suruti julmalt maha; ülestõusnute külad hävitati, sealsed elanikud tapeti või ristiti vägivaldselt ja anti kaevandustesse töölisteks.

Üks taolistest vägisi ristitutest oli ka Kisänbikä. Ta anti kindluse kirjutaja Kiriak Kondratovitši omandisse, ristiti ja sai nimeks Katerina.

1737. aastal põgenes Kisänbikä 18. septembril esimest korda, ent tabati ja piitsutati läbi. See teda ei peatanud; 26. septembril põgenes ta taas koos sekretär Ivan Zorini "hoovinaisega". Ta tabati taas ja piitsutati nuudiga läbi.

Kolmandat korda põgenes Kisänbikä septembris 1738. 8. veebruaril 1739 mõisteti ta kolme põgenemiskatse ja islamiusku pöördumise eest surma põletamise läbi; ta ei olnud esimene vägisi ristitud baškiir, kes vanale usule kindlaks jäämise eest põletati.

30. aprillil 1739 põletati ta Jekaterinburgi keskväljakul tuleriidal. Tegemist oli viimase taolise hukkamisega Venemaal.

Viited
------

1. ↑   Государственный архив Свердловской области. Ф. 24. Оп.1. Д. 818, lk 70.
2. ↑  Государственный архив Свердловской области. Ф. 24. Оп. 1. Д. 818, lk 243.
3. ↑  Шакинко И. М. Василий Татищев. — М. 1986. — lk 185–186.
4. ↑  Старостин А. Н. Ислам в Свердловской области / Под ред. проф. А. В. Малашенко. — М.: Логос, 2007. — lk 28 — ISBN 978-5-98704-268-2.
5. ↑  "Последний официальный костер в России был сложен для человека в 1739 году". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. aprill 2021. Vaadatud 13. mail 2021.
Horvaatide diasporaa
Horvaadi neiud rahvariietes. Ungari
**Horvaadid** (omanimetus horvaadi keeles *hrvati*, sg *hrvat*) on lõunaslaavi päritolu etnos, kes elab peamiselt Horvaatias ning Bosnias ja Hertsegoviinas (on seal üks kolmest konstitutsioonilisest rahvusest), samuti Montenegro idaosas, Serbia põhjaosas Vojvodinas, Austria idaosas Burgenlandis ning Burgenlandiga piirnevatel Ungari ja Sloveenia aladel, aga ka mujal Balkani riikides. Peale oma põliste asualade elab horvaate väljarännanutena mujal maailmas, sealhulgas Euroopas, Põhja- ja Lõuna-Ameerikas, Austraalias, Uus-Meremaal ning Lõuna-Aafrikas. 

Horvaatide üldarv on 8–9 miljonit, sellest umbes 4 miljonit elab Horvaatias ja hinnanguliselt 4,5 miljonit väljaspool Horvaatiat (2005), sealhulgas 659 718 Bosnias ja Hertsegoviinas (2000).

Horvaadid on enamasti katoliiklased, kõnelevad horvaadi keelt ja kasutavad ladina tähestikku. 

Bütsantsi keisri Konstantinos VII 10. sajandil kirjutatud teose "De Administrando Imperio" järgi saabusid horvaadid praegusele asualale 7. sajandi alguses. 

Asuala geograafilise asendi tõttu on horvaadi kultuur sajandite jooksul mõjutusi saanud naaberrahvastelt, kõige rohkem Kesk-Euroopast (Austriast ja Ungarist) ja Vahemere maadest (Veneetsiast), olles omakorda mõju avaldanud oma naabritele. 

15. sajandil jagati horvaadid kolme riigi vahel: Põhja-Horvaatiast sai Austria keisririigi osa, Dalmaatsia (väljaarvatud Dubrovnik, mis iseseisvus) läks Veneetsia Vabariigi valitsemise alla ning Slavoonia ja Bosnia hõivas Osmanite riik. 

Horvaadi kultuuri rikkusest annab tunnistust tõsiasi, et viis kultuuriobjekti UNESCO maailmapärandi nimistus asub Horvaatias. 

* Trogiri katedraali portaal. Skulptor Majstor Radovan. Umbes 1240.Trogiri katedraali portaal. Skulptor Majstor Radovan. Umbes 1240.
* Horvaadi neiud rahvariietes. Neum, Bosnia ja Hertsegoviina.Horvaadi neiud rahvariietes. Neum, Bosnia ja Hertsegoviina.
* Baška tahvel. Vanimaid horvaadi keele ja glagoolitsa kirja mälestusmärke Horvaatias. Raidkiri kivil. 99,5 cm × 199 cm. AD 1100.Baška tahvel. Vanimaid horvaadi keele ja glagoolitsa kirja mälestusmärke Horvaatias. Raidkiri kivil. 99,5 cm × 199 cm. AD 1100.
* Dubrovniki vanalinn. UNESCO maailmapärand.Dubrovniki vanalinn. UNESCO maailmapärand.

Viited
------

1. ↑  Daphne Winland. "Croatian Diaspora" - Melvin Ember, Carol R. Ember, Ian Skoggard. *Encyclopedia of Diasporas: Immigrant and Refugee Cultures Around the World*. Springer, 2005. ISBN 0-306-48321-1 ("It is estimated that 4.5 million Croatians live outside Croatia...", lk 76) books.google.ee Kasutatud 21.06.2012.
2. ↑  CIA. The World Factbook: Bosnia and Herzegovina (14,3% rahvastiku koguarvust 4 590 310) www.cia.gov Kasutatud 21.06.2012.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Horvaadid** |

* HercegBosna. Croats of Bosnia & Herzegovina.
* Croatia in English
* Daphne Winland. "Croatian Diaspora" - Melvin Ember, Carol R. Ember, Ian Skoggard. *Encyclopedia of Diasporas: Immigrant and Refugee Cultures Around the World*.
* YouTube: Horvaadi pärimusmuusika
* YouTube: Horvaadi pärimustants
**Aruraihein** (*Festulolium*) on hübriidne taimeperekond kõrreliste sugukonnast.

Kirjeldus
---------

Aruraihein on mitmeaastane kobarhein, millel on aruheina (*Festuca*) ja raiheina (*Lolium*) liikide kombineeritud tunnused. Nende tunnuste väljendus on sorditi erinev.

Kasutus
-------

Aruraiheina kasvatatakse peamiselt karjamaadel ja niitudel segus või puhaskülvina. Eeliseks kõrgem söödasaak, kõrge haiguskindlus, talvekindlus ja püsivus.

Kasvutingimused
---------------

Aruraihein on aretatud nii niiske kui ka vähem niiske kliima jaoks. Aruraihein sobib hästi viljakatele muldadele, mille pH on 5,5–7,0, kuid seda ei soovitata halvasti kuivendatud või halva viljakusega muldadele.

Kasvatus
--------

Aruraihein on kiire idanemise ja seemikute elujõu tõttu lihtne kindlaks teha. Külvinormiks puhtaskülvis 25-30 kg/ha, segukülvis 12-15 kg/ha. Külvatakse varakevadest augusti lõpuni.

Sorte
-----

* 'Felopa' – väga vastupidav põuale ja kõrge põhjavee seisule. Stabiilselt kõrge saagikus alates esimest niitest.
* 'Spring Green' – suur külma- ja põuataluvus ning kõrge saagikus.
* 'Vizule' – esimene saak väga hea, hilisem kasv on aeglasem. Hea talvekindlus.

Viited
------

1. 1 2 3  "festulolium". Vaadatud 12.05.2021.
2. 1 2 3  "festulolium-felopa". Vaadatud 12.05.2021.
3. ↑  "spring-green". Vaadatud 12.05.2021.
4. ↑  "VIZULE". Vaadatud 13.05.2021.
Oguusi-turgi rändhõimude valitsetud alad (*ca* 900)
Seldžukkide riigi suurim ulatus aastal 1092
Euroopa ja Väike-Aasia kaart 11. sajandil
**Seldžukid** olid oguusi-turgi rändhõimude liit ja nende rajatud dünastia, kes valitsesid Lääne-Aasias 11.–14. sajandini, sh Seldžukkide riiki (1037–1194) ja Rumi seldžukkide sultanaati (1077–1307).

Dünastia sai oma nime Kõnõki hõimupealiku Saldžuki järgi, kelle juhtimisel liikus hõim Sõrdarja alamjooksu aladelt lõunasse. Oguusi hõimude hulka kuulunud seldžukid peatusid 9.–10. sajandil Sõrdarja ja Amudarja vahelisel alal, vallutasid 1055. aastal Safariidide Pärsia. Seldžukid islamiseerusid umbes aastal 985.

Seldžukkide dünastia rajaja oli Togrulbek, kes valitses Seldžukkide riiki (1037–1194) aastatel 1038–1063. Kairos resideerivad Abbassiidide dünastia valitsejad tunnistasid Togrulbekki 1055. aastast sultanina Bagdadis. Togrulbeki juhtimisel vallutati Horasan, Horezm, Lääne-Iraan, Aserbaidžaan ja Iraak.

Alp Arslani juhtimisel (1063. aastast) saavutasid seldžukkide väed 1071. aastal Manzikerti lahingus Bütsantsi üle tähtsa võidu, misjärel hõivati peaaegu kogu Väike-Aasia, Süüria ja Palestiina.

11.–15. sajandil liikusid seldžukid edasi Lõuna-Kaukaasiasse ja Väike-Aasiasse, luues islamiusulise seldžukkide suurriigi.

Seldžukkide riik saavutas oma suurima ulatuse 11. sajandi lõpus, ulatudes Egiptusest Hiinani. Võim kuulus riigis hõimuülikutele, kellele anti valitsemiseks suuri maavaldusi (iktaad). Seldžukkide riik oli suurim Malik-šahhi surma ajal. Seldžukkide vallutustel oli islamimaade ajaloos pöördeline tähendus; suurtel aladel, kus olid seni elanud peamiselt iraanlased, muutusid valdavaks turgi hõimud, mis hakkasid tuginema rangelt sunniitlikule islamile ja bürokraatlikule ametnikkonnale. Seldžukkide tungimine Palestiinasse ja Väike-Aasiasse oli üks ristisõdade ajendeid.

Seldžukkide impeerium hakkas lagunema pärast Malik-šahhi surma 1092. aastal ning tema poegade vahel alanud võimuvõitlust riigi valitsemise eest. Pärast Malik-šahh I-se surma aastal 1095 jagunes impeerium mitmeks väiksemaks riigiks. Pärast Malik-šahhi tulid võimule Kilij Arslan I Rumi seldžukkide sultanaadis ja Tutush I Süürias. Tutush suri aastal 1095, tema kaks poega Fakhr al-Mulk Radwan ja Duqaq hakkasid vastavalt valitsema Aleppos ja Damaskuses. See killustas Süüriat veelgi; Mosulis oli võimul atabek Kerbogha. Selline lõhestumus Lähis-Idas tegi eurooplaste vallutustee Jeruusalemmani lihtsaks.

Ristisõdade käigus vallutati aastatel 1096–1099 Esimeses ristisõjas Vahemere idaosas Levandis Antakya ja Edessa linn ning moodustati ristisõdijate riigid Edessa krahvkond 1098–1149 ja Antiookia vürstiriik 1098–1268.

Iseseisvunud sultanaatidest püsis kõige kauem Rumi seldžukkide sultanaat (1077–1307).

Seldžuki valitsejad
-------------------

* Togrulbek (1038–1063)
* Alp Arslan (1063–1072)
* Malik-šahh (1072–1092)

Vaata ka
--------

* Seldžukkide riik (1037–1194), keskus Nikaia
* Rumi Seldžukkide sultanaat (1077–1307) (Ikonloni sultanaat, Κοnya sultanaat)

Viited
------

1. 1 2 3  "Eesti Entsüklopeedia", 8. köide. Tallinn, Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1995.
Vana hiietamm annipaeladega Lääne-Virumaa Viru-Nigula valla Samma küla Tammealuse hiies. Tagaplaanil ohvrikivi.
**Tammealuse hiis** ehk **Samma hiis** on hiis Samma külas, üks Maavalla pühapaik. 

Hiiekompleksi südames kasvab üksik püha tamm, mille kõrval on ohvrikivi. Hiies on ka silmaallikas (Samma Silmaallikas). Kuigi vana tamm, mille ümber olevat tantsitud, sai kunagi 1920. aastatel juba õõnsana tulega hukka, on selle asemele kasvanud uus.

Samma hiiest on alguse saanud muistsete pühapaikade taasavastamine ja kaitsmine. 1980. aastate lõpus toimus Samma hiies märgilise tähendusega palvus ja riitus selliste inimeste osavõtul nagu Vigala Sass, Ahto Kaasik ja paljud teised tänapäeval tuntud Maavalla põliskultuuri hoidjad ja kaitsjad.

Tammealuse ehk Samma hiie uuesti kasutusele võtmise ehk taastamise algatas 1988. aastal koduloolane Helmut Elstrok Viru-Nigula muinsuskaitseseltsiga. Algatusega liitusid Tartu muinsuskaitseklubi Tõlet taara- ja maausuhuvilised. Taastamise põhiline pingutus tähendas tammede istutamist. Mais 1989 korrastati hiieaset, ehitati trepp all orus asuva tervendava veega Roostallika juurde, toodi hiie keskmes asuva tamme juurde urikivi ja põletati sellesse lohk. Sonda metskonna kaasabil toodi kohale tammeistikud, pilda ehk vitsaga määrati istutamiskohad. 20. mail istutati Tõleti ja Viru-Nigula muinsuskaitseseltsi korraldusel 150 noort tamme. Kokkutulnuid kostitas eine ja õllega Viru-Nigula kolhoos.

Viited
------

1. 1 2  Heinapuu, Ott 2010. Taara tammikud: ideaalse pühapaiga tung tekstist maastikule. — Acta Semiotica Estica 7, lk 128.

Kirjandus
---------

* Marju Kõivupuu. 101 Eesti pühapaika. Tallinn: Varrak 2011, lk 108.

Välislingid
-----------

* Tammealuse hiis Maavalla Koja kodulehel
* Tammealuse hiis. Eesti Instituut
* Samma Tammealuse hiis Hiite Maja SA andmekogus
* Samma Silmaallikas Hiite Maja SA andmekogus
* Samma Tammealuse tamm Hiite Maja SA andmekogus
* Samma Tammealuse hiie ohvrikivi Hiite Maja SA andmekogus
* Kunda Ühisgümnaasiumi liikumisrühma tantsulavastus "Samma hiis" festivalil Koolitants 2013 Rakveres
**Tõllukivi** ehk **Haeska Hiiekivi** ehk **Kalevipoja Lingukivi** ehk **Sügeliskivi** on rabakivist hiidrahn Lääne maakonnas, Haapsalu linnas, Haeska külas.

Kivi pikkus on 10,0 m, laius 8,0 m, kõrgus 3,0 m, ümbermõõt 25,0 m ja maapealse osa maht 82 m³.

Rahn on ümarakontuuriline, üksikute kinnislõhedega ja vähese sambla ning rikkaliku samblike kattega. Rahnu lael on ümar madal lohk. Kivil on näha auke, mis olevat Kalevipoja jalajäljed.

Rahnuga on seotud muistendeid, mille motiiv kordub ka teiste rahnude juures. Kalev või Vanapagan tahtnud kivi linguga Martna kirikutorni pihta visata, see aga kukkunud enne maha, sest lingupael läks katki. Kivil olla Kalevipoja lingu- või jalajälg. Sellesse kogunenud vett kasutatud sügeliste arstimiseks. Kivi all põlenud vanasti rahaaugu tuli. Tõllukivi on Taara poolt kiviks nõiutud Vanakurat oma sellidega.

Rahn on alates 1959. aastast üksikobjektina looduskaitse all.

Vaata ka
--------

* Eesti hiidrahnude loend

Viited
------

1. ↑  Pirrus, Enn (2009). *Eestimaa suured kivid*. Tallinn: Teaduste Akadeemia kirjastus.
2. 1 2  "Hiiekivi". *EELIS Infoleht*. Vaadatud 30.12.2022.
3. ↑  "Tõllukivi (Kalevipoja lingukivi)". *Keskkonnaportaal*. Vaadatud 30.12.2022.

Välislingid
-----------

* Tõllukivi ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis
* Tõllukivi keskkonnaportaalis
**Punapiraaja** (*Pygocentrus nattereri*), tuntud ka kui ruusveltikala või punakõht-piraaja, on Lõuna-Ameerikas elav kurikuulsate piraajade hulka kuuluv röövkala. Punapiraajasid saab eristada teistest piraajaliikidest neile iseloomuliku punase kõhu järgi.

Levila
------

Punapiraajate looduslik levila on Lõuna-Ameerika. Nad on levinuimad Amazonase vesikonnas, kuid elavad ka Brasiilia lõunaosa ja Argentina soojemates jõgedes. Punapiraajat on indrodutseeritud ka Põhja-Ameerikasse, kus kala on muutunud invasiivseks võõrliigiks. Punapiraajat on viidud ka Euroopasse, mille veekogudesse on kala sattunud peamiselt läbi akvaariumitest vette laskmise.

Eluviis
-------

Punapiraajad on parvekalad. Parved moodustatakse toitumise ja kaitse eesmärgil. Punapiraajad on eelistavalt öise eluviisiga loomad, siis peavad nad ka kõige ärksamalt jahti. Punapiraaja on eluviisilt paikne. Kalad koevad jõgede üleujutatud aladel.

Toitumine
---------

Punapiraajasid peetakse üheks ohtlikumaks mageveekalaks. Punapiraajad peavad jahti suures parves. Nad ründavad nii väikeseid kalu kui ka palju suuremaid toiduobjekte, näiteks veelinde. Kuid punapiraajade menüüse kuulub ka maailma suurim näriline kapibaara. Peamiseks toiduobjektiks on punapiraajal siiski kalad, kuid nad söövad meelsasti ka korjuseid. Kõrvaltoiduna sööb punapiraaja ka taimi, putukaid ja vähilaadseid. Väikese saagi neelab punapiraaja tervelt, suurema saagi rebib punapiraajade parv teravate hammastega lõhki. Toidu vähesuse korral on punapiraaja võimeline ka pikemalt nälgima. Punapiraaja on suuteline ühe toidukorraga sööma toidupala, mis on kaheksandik kala enda massist.

Oht inimestele
--------------

Punapiraajad on inimesele ohtlikud kalad. Piraajarünnakud inimesele leiavad aset pea alati näljaperioodidel, kui muu toitu pole kättesaadav. Kuigi punapiraajad ründavad inimesi väga harva, on piraajarünnakutel väga kõrge suremuse määr.

Viited
------

1. 1 2 3 4  *Loomariigis*: käsiraamat (2001), 3 kd, Rühm 4 - Kalad, kaart 10, Vilnius: UAB IMP Baltic (vaadatud 23.01.2023)
2. ↑  Kostov.V, Ristovska.M, Arsovska.J, Jordanova.M, Prelik.D (7.10.2016). "Piranha Pygocentrus nattereri Kner, 1858 (Characiformes: Serrasalmidae) in open waters in R. Macedonia". *Ecologica Montenegrina*. ISSN 2336-9744. Vaadatud 25.01.2023.
3. ↑  Slawson, L (2.01.2023). "The Red-Bellied Piranha: An Analysis". Vaadatud 23.01.2023.
4. ↑  M.Schartl, S.Kneitz, H.Volkoff, M.Adolfi, C.Schmidt, P.Fischer, P.Minx,C.Tomlinson, A.Meyer, W. C Warren (8.07.2019). "The Piranha Genome Provides Molecular Insight Associated to Its Unique Feeding Behavior". *National Library of Medicine*. Vaadatud 23.01.2023.