recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ivar Kull** (25. november 1928 Tallinn – 28. juuni 1989 Viljandi) oli eesti loogik, matemaatik ja informaatik.

1948. aastal lõpetas ta kuldmedaliga Tartu 1. Keskkooli. 1953. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna matemaatikuna.

1958. aastal kaitses ta füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi väitekirjaga "Kahekordsete summeeruvate ridade korrutamine" (juhendaja professor Gunnar Kangro).

1959. aastast oli ta vastloodud ülikooli arvutuskeskuse esimene juhataja.

Ta oli TRÜ dotsent, õpetas TRÜ-s programmeerimist ja matemaatilist loogikat. Uurimistöös tegeles loogiliste paradokside matemaatilise käsitlusega, matemaatilise planeerimise metoodikaga, inimese vaimse tegevuse modelleerimisega ja matemaatilise semiootikaga.

Ta oli Eesti Matemaatika Seltsi asutajaliige.

Ivar Kull on maetud Tartusse Vana-Jaani kalmistule.

Teosed
------

* Ivar Kull. *Reaalmuutuja funktsioonide teooria*. Tartu: Tartu Riiklik Ülikool, 1962 (2. trükk 1963.)
* Ivar Kull. *Matemaatiline loogika*. Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1964
* Ivar Kull. *Arvutid ja programmeerimine. 1.* Tartu: Tartu Riiklik Ülikool, 1965
* Ülo Kaasik, Ain Korjus, Ivar Kull. *Programmeerimine* Tallinn: Valgus, 1971
* Ülo Kaasik, Ivar Kull. Programmeerimine ALGOLis. Tartu: Tartu Riiklik Ülikool, 1972

Viited
------

1. ↑
2. 1 2 3  Ivar Kull (nekroloog). Edasi, 2. juuli 1989
3. ↑  E-kataloog ESTER
**Ivar Hans Poëll** (ka **Ivar Hans Pöhl**; 8. august 1913 Tallinn – 17. november 1984 Saltsjöbaden) oli rannarootsi päritolu Eesti ja rootsi vaimulik ja teoloog.

Ivar Poëll lõpetas 1932. aastal Tallinna poeglaste kommertsgümnaasiumi. Õppis aastatel 1934–1937 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Viljandi Pauluse koguduses. Ordineeriti õpetajaks 19. detsembril 1937 Tallinna Toomkirikus piiskop Hugo Bernhard Rahamäe poolt.

Ta oli 1937. aastal Tallinna Rootsi meremisjoni õpetaja, aastatel 1937–1938 Tallinna Rootsi-Mihkli koguduse abiõpetaja, 1938–1939 Viljandi Pauluse koguduse abiõpetaja ja asetäitja õpetaja. 1939. aastal oli ta lühikest aega Noarootsi Püha Katariina koguduse asetäitja õpetaja. Aastatel 1939–1941 oli ta Tallinna Rootsi-Mihkli koguduse õpetaja. 

1941. aastal põgenes Saksamaale, kus oli aastatel 1941–1942 Berliini Rootsi koguduse õpetaja. 1942. aastal naasis Eestisse ja oli aastatel 1942–1944 Tallinna Rootsi-Mihkli koguduse õpetaja. 1944. aastal põgenes Rootsi. Oli aastatel 1944–1984 eesti koguduste külalisõpetaja Rootsis, aastatel 1955–1958 Rootsi praostkonna abipraosti kt. ja 1983–1984 E.E.L.K. Konsistooriumi assessor. Oli veel Saltsjöbadeni rootsi koguduse õpetaja.

Ivar Poëll täiendas end süstemaatilise usuteaduse alal Lundi Ülikoolis ja Zürichi Ülikoolis. Ta sooritas theol. lic. eksami Lundi Ülikoolis eetika ja religioonifilosoofia alal 1957. aastal ning dr. theol. eksami Helsingi Ülikoolis 1963. aastal. Aastatel 1965–1983 oli ta (rootsikeelse) Turu ülikooli Åbo Akademi dotsent.

Isiklikku
---------

Tema vend oli eestirootsi vaimulik Hjalmar Pöhl.

Teoseid
-------

* Ivar H. Pöhl, Das Problem des Naturrechts bei Emil Brunner. Studien zur Dogmengeschichte und systematischen Theologie, Bd. 17 (Zürich, Stuttgart: Zwingli Verlag, 1963)
* Ivar H. Poëll, Människan - Guds avbild: en studie över imago Dei-begreppet hos Emil Brunner. Acta Academiae Aboensis. 29:5 (Åbo, 1965)
* Ivar H. Poëll, Arbetarprästerna: ett socialetiskt experiment (Stockholm: Verbum, 1968)
* Ivar H. Poëll, Subsidiaritetsprincipen. Acta Academiae Aboensis. Ser. A, Humaniora, 44:1 (Åbo, 1973)

Viited
------

1. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
2. ↑  Eesti Kirik nr. 3. 1983
3. ↑  Eesti Kirik nr. 1. 1985
**Ivar-Igor Saarniit** (sündinud 11. augustil 1940 Tallinnas) on eesti matemaatik.

Elulugu
-------

Ivar-Igor Saarniit on õpetajate poeg. 

Lõpetas 1958 Tartu 2. Keskkooli , 1963 TÜ füüsika-matemaatikateaduskonna arvutusmatemaatika erialal.

1968–1971 TÜ aspirant, füüsika-matemaatikakandidaat (1972, TÜ), väitekiri "О разностных методах решения краевых задач дифференциальных уравнений с отклоняющимся аргументом". 

Stažeeris 1974–1975 Berliinis Humboldti Ülikoolis, 1994 Helsingi Ülikoolis. Oli 1965–1967 TÜ arvutuskeskuse stažöör, 1967–1968 NSVL Teaduste Akadeemia Majandusmatemaatika Keskinstituudi Eesti filiaali vaneminsener, 1971–1976 TÜ arvutusmatemaatika kateedri vanemõpetaja, 1976–1993 dotsent, ühtlasi 1981–1987 matemaatikateaduskonna prodekaan ja 1989–1994 dekaan, 1993–94 rakendusmatemaatika instituudi dotsent, 1994–2015 TÜ akadeemiline sekretär. 

Lugenud diferentsiaalvõrrandite ja matemaatilise füüsika võrrandite kursusi.

Tunnustus
---------

* 2000 Tartu Ülikooli medal
* 2005 Tartu Ülikooli aumärk
* 2015 Tartu Ülikooli suur medal

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: peamiselt diferentsmeetodite rakendamine matemaatilise füüsika ülesannete lahendamiseks. Peab end kuuluvaks Gennadi Vainikko koolkonda. Eesti Matemaatika Seltsi asutajaliige. Üle 20 teadustrükise.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. märts 2010. Vaadatud 27. mail 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 5.12.2022.
4. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 8.12.2022.
5. ↑  "Tartu Ülikooli suure medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 3.12.2022.

Teoseid
-------

* О решении методом конечных разностей краевой задачи для дифференциального уравнения с отклоняющимся аргументом. // Ж. вычисл. мат. и мат. физ. 16 (1976) 4
* О краевой задачи для уравнения эллиптического типа с разрывным решением. // Уч. зап. ТГУ 762 (1986).

Kirjandus
---------

* Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 388
* II, 158
* Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, III, 309
* Математика в СССР 2 (1970) 2
* Matemaatika ja kaasaeg 20 (1975).
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Akadeemilise Kooperatiivi Ajalehe-väljalõigete Büroo** oli Akadeemilise Kooperatiivi allasutus, mis asutati 1932. aastal.

Büroo asus Tartus. Tema ülesandeks oli varustada oma tellijaid ajaleheväljalõigetega neid huvitavatel teemadel. Tellijateks olid riigi- ja omavalitsusasutised, kirjastused, pangad, kindlustusseltsid, organisatsioonid, välissaatkonnad, suurkäitised, kuurordid ja eraisikud. Välismaalastest tellisid enda kohta käivaid eestikeelseid ajaleheväljalõikeid teiste seas Louis-Adelberth de Bourbon (Naundorff), Leni Riefenstahl, Soong May-ling, André Tardieu ja Richard Tauber. 

Väljalõigete tellimine maksis aastas 20 krooni. Aastas valmistati umbes 500 000 väljalõiget. Bürool olid vahetuskokkulepped välismaa vastavate büroodega. Euroopa ajakirjanduses avaldati aastas Eesti kohta umbes 1000 teadet. 

1938. aastal ilmus Eestis 41 ajalehte.

Kirjandus
---------

* 35 tuhat väljalõiget ajalehtedest. (Küsimustele vastab Ajaleheväljalõigete Büroo juhataja Põld ja tutvustab nim. asutuse tööd) Postimees, 08.01.1935, nr 7, lk 7
* Ainuke sellelaadiline asutis Eestis. Ajalehtede väljalõigete büroo kiire arenemine. Tasu viis korda odavam kui välismail. Ühendused kõigi Euroopa riikidega (Tutvustatakse lähemalt Ajaleheväljalõigete Büroo tegevust. Nim. büroo töötab Tartus Akadeemilise Kooperatiivi juures) Postimees, 14.04.1935, nr 103, lk 5
* Ütelge, mis nad meist kirjutavad! Esmaspäev, 11. juuni 1938, nr. 23, lk. 1–2.
MapAsukoht Maskoŭskaja liinil
Akademija Navuki metroojaam
**Akademija Navuki metroojaam** (vene keeles Академия наук (*Akademija nauki metroojaam*), valgevene Акадэмія навук, tõlkes Teaduste akadeemia metroojaam) on üks Minski metroo jaamadest Maskoŭskaja liinil Pieršamajski rajooni ja Saviecki rajooni piiril.

Jaam avati 26. juunil 1984; see oli üks Minski metroo algsetest jaamadest.

Jaama perroon on 10 meetri laiune ja 100 meetri pikkune.

Jaam asub Valgevene Teaduste Akadeemia hoone juures, selle üks väljapääsudest viibki Teaduste Akadeemia maja juurde.

Aastal 2015 oli jaam Minski metroojaamade seas reisijate arvult viies. Seda kasutas päevas keskmiselt 40,4 tuhat reisijat.

Jaama on rajatud raudbetoontarinditest. Seda toestavaid sambaid katab hall, seinu aga valge marmor. Jaama põrand on kaetud hallide graniitplaatidega, mida läbivad labradoriidist ribad.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

 Akademija navuki metroojaam – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Infot jaama kohta (*vene keeles*)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** |  **Metroojaam Maskoŭskaja liinil** | **Järgnev peatus** |
|  Park Čaluskincaŭ |  **Akademija navuk** | Płošča Jakuba Kołasa  |
Endine Akademische Musse hoone 2011. aastal.
**Akademische Mussengesellschaft** (kõnekeeles **Akademische Musse**, eesti keeles **Akadeemiline Musse**) oli 1814–91 ja 1920–39 Tartus tegutsenud Tartu Ülikooli õppejõudude ja üliõpilaste ajaviiteklubi.

Seltsi loomist kavandas juba 1803. aastal Tartu Ülikooli rektor Georg Friedrich Parrot, selle asutajaliikmete seas oli ülikooli raamatukogu esimene direktor Karl Morgenstern.

Akademische Musse asutati Tartus 8. juunil 1814 professorite, üliõpilaste ja linnakodanike vaba aja veetmise ühinguna. 13. juulil 1814 kinnitatud põhikirja kohaselt pidi Musse pakkuma ülikooli õppejõududele, teenistujatele ja linnakodanikele sisukat ja viisakat vaba aja veetmise võimalust teaduse, kirjanduse, kunsti ja muude meelelahutuste teel. Ühingut juhtisid ülikooli õppejõudude, teenistujate ja linnakodanike hulgast valitud 9 direktorit. 15. juulil 1814 alustas klubi tegutsemist. Musses korraldati loenguid ja vestlusi teaduse, kirjanduse ja kunsti teemadel, mänge (v.a hasartmängud), balle ning kontserte. Mussel oli oma lugemissaal.

1840. aastatel Akademische Musse tegevus soikus. 1856 avati klubi taas, 1857 võeti vastu uus põhikiri. Venestamislaine ajal 1891 Musse suleti, kuna asutusel polnud midagi ühist õppeasjadega. 1920. aastal ühingu tegevus taastati, uue põhikirja kohaselt oli selle ülesanne koondada Tartu ülikooli saksa soost üliõpilasi ning edendada saksa üliõpilaselu teaduslikul, seltskondlikul ja majandusalal.

Suure osa oma tegevusajast paiknes Akademische Musse Tartu kesklinnas Von Bocki majas (tänapäeval Ülikooli 16), kus 1. novembril 1814 toimus ka Musse avaball. 1839. aastal ostis Musse selle maja ülikooli toel pikaajalise laenuga ära.

Akademische Musse säilinud dokumendid on hoiul Tartu Ülikooli raamatukogus (TÜR KHO fond 27) ja Eesti Ajalooarhiivis (EAA, f. 2669).

Viited
------

1. ↑  "Eesti ajalugu: kronoloogia". Koostanud Sulev Vahtre. Teine trükk. Kirjastus Olion 2007, lk. 118

Välislingid
-----------

* Geiu Rohtla "Tartu Akadeemiline Musse ja muusikategemine 19. sajandi esimesel poolel (1814–1844)" Tuna, 2/2006, lk 19–36
* Akadeemilise Musse fond nr 2669
Läti Muusikaakadeemia hoone.
**Läti Muusikaakadeemia**, õieti **Jāzeps Vītolsi (nimeline) Läti Muusikaakadeemia** (läti keeles *Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmija*, lühendatult JVLMA) on Läti kõrgem muusikaõppeasutus, mis asub Riias aadressil Kr. Barona iela 1. Kool on kandnud ka nimesid Jāzeps Vītolsi Läti Konservatoorium ja Jāzeps Vītolsi Läti Kunstiinstituut; nimetatud ka Riia Konservatoorium.

Läti Muusikaakadeemia asutas 1919. aastal helilooja Jāzeps Vītols, kes oli ka Läti Rahvusooperi esimene direktor. 

Kooli rektorid on olnud Jāzeps Vītols (1919–1935), Pauls Jozuus (1935–1937), Alfrēds Kalniņš (1944–1948), Jēkabs Mediņš (1948–1950), Jānis Ozoliņš (1951–1977), Imants Kokars (1977–1990), Juris Karlsons (1990–2007) ja Artis Sīmanis (alates 2007).

Tuntud vilistlasi: Miša Aleksandrovitš, Iveta Apkalna, Volfgangs Dārziņš, Sarah Feigin, Elīna Garanča, Inese Galante, Jānis Ivanovs, Arvīds Jansons, Oleg Kagan, Aivars Kalējs, Gidon Kremer, Kristīne Opolais, Raimonds Pauls, Uģis Prauliņš, Uldis Pūcītis, Alfred Strombergs, Imants Zemzaris, Aleksandrs Viļumanis.

Välislingid
-----------

* Läti Muusikaakadeemia koduleht
Map
Kamalda jaamahoone
**Kamalda raudteepeatus** on endine raudteepeatus Ieriķi–Gulbene–Abrene raudteel Gulbene piirkonna Galgauska ja Beļava valla piiril.

Peatus asus Riia jaamast 172 km kaugusel. 

Peatus avati aastal 1918. Algselt kandis see nime Lohre raudteejaam; toonase haldusjaotuse järgi jäi see Gulbene kihelkonda Blome mõisa maadele. Aastal 1919 muudeti jaama nimi Golgovskaks. Kamalda nime kannab peatus aastast 1928. See suleti raudtee sulgemisel aastal 1999, kuigi reisiliiklus lõppes seal juba aastal 1988.

Jaamahoone on säilinud. Peatuses oli üks perroon, mille juures asus tänaseks hävinud reisijate ootepaviljon.

Viited
------

1. ↑  T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 124. lk. ISBN 978-9984-38-698-0

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kamalda raudteepeatus** |

* Infot peatuse kohta; fotod (*vene keeles*)
* Peatus vanal kaardil

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Galgauska |  **Kamalda** | Gulbene  |
Noor-Eesti Loomekeskuse hoone Tartus Kastani tänaval
**Noor-Eesti Loomekeskus** (NELK) oli Tartus, Kastani tänav 38 endises Greifi trükikoja majas tegutsenud loomemajandusettevõtete kogum. Noor-Eesti loomekeskus koondas üle kümne ettevõtte, mis tegelesid moega, rätsepatööga, trummide valmistamisega, väikeste laste arendamisega loovustundides jms. MTÜ korraldas ka mitmesuguseid kultuuriüritusi nagu näitused, kontserdid, teatrietendused ja animefestival.

Äriregistris registreeriti MTÜ 15. aprillil 2010, see kustutati registrist 10. septembril 2014.
MTÜ Noor-Eesti Loomekeskus juhataja oli Lemmit Kaplinski. Loomekeskuse tegevuse lõppedes jätkasid nende projektidega Trükimuuseum ja Studio Tartuensis.

Viited
------

1. ↑  "Tartu endisesse trükikotta seadis end sisse Noor-Eesti loomekeskus" 15.02.2011
2. ↑  Raimu Hanson Animafestivalil kõlas aplausi asemel klõbin Tartu Postimees, 4. oktoober 2010 (vaadatud 21.02.2020)
3. ↑  Noored näitavad Tartus loome-oskusi Postimees, 9. aprill 2011 (vaadatud 21.02.2020)
4. ↑  Marite H. Butkaite Suures toas käib aus mäng Postimees, 26. aprill 2011 (vaadatud 21.02.2020)
5. ↑  Äriregistri päring 21.02.2020.
6. ↑  Noor-Eesti Loomekeskuse koduleht: Kontaktid, arhiivikoopia Internet Archive'is 15. aprillist 2013
7. ↑  Noor-Eesti Loomekeskuse koduleht, arhiivikoopia Internet Archive'is 18. detsembrist 2014 (vaadatud 21.02.2020)

Välislingid
-----------

* Noor-Eesti Loomekeskuse koduleht, arhiivikoopia Internet Archive'is 16. juunist 2013
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib ansamblist, kirjandusliku rühmituse kohta vaata Noor-Eesti.* |

---

**Noor Eesti** oli eesti progressiivroki ansambel, mis tegutses aastatel 1976–1977. 

1976. aasta sügisest kuni 1977. aasta suveni tegutses ansambel Rein Rannapi juhatusel, mille päris nime Noor Eesti polnud võimalik ansambli tegutsemise ajal avalikult kasutada. Helilooja ja pianist Rein Rannap oli Rujast lahkunud (jättes Margus Kappeli Rujasse Noorsooteatri "Protsessi" lavastusse end asendama) ja asutas uue ansambli. Tegemist oli superansambliga, mis tähendas, et sellesse olid koondatud pillimehed, kes olid muusikuna juba nime teinud. Lisaks Rannapile, kes oli tuntud Ruja asutajana, kuulusid sinna Tajo Kadajas ansamblist Meie, Tõnu Tormis Gunnar Grapsi ansamblist Ornament ja Ivar Sipra ansamblitest Positron ja Mess. Tänased süvamuusika professionaalid organist Andres Uibo ja fagotimängija Heitti Riismäe olid siis alles oma muusikutee alguses. Tasub tähele panna, et ansamblist puudus soolokitarr – nii mõnigi arvas, et tegemist oli Rannapi allergiaga Andres Põldroo või Jaanus Nõgisto kitarri vastu[*viide?*]. 

Ansambli Noor Eesti tuntuim laul on kindlasti "Ühes väikses Eesti linnas", mis ilmus esmakordselt Tajo Kadajase sooloplaadil "Vihmade taga" aastal 2001. Märkimist väärivad veel Noor Eesti laulud "Lendav järv", "Edasijõudnud inimene" ja "Sünd". Ainsad Noor Eesti avalikud esinemised toimusid 1. ja 2. aprillil 1977 Kalevi spordihallis, kus teiste bändide hulgas astus üles ka ansambel Ruja (nn Proge-Ruja). Sellest hoolimata on rahvasuu kõiki Noor Eesti laule omistanud Rujale[*viide?*] või pidanud nende laulude esitajaks Tajo Kadaja asemel hoopis Urmas Alendrit[*viide?*]. Noor Eesti läks laiali, kuna Rannap õppis tol ajal Moskva Konservatooriumi aspirantuuris ja aega jäi tal bändi jaoks lihtsalt napiks. Rannap kirjutas Noor Eesti jaoks ühtekokku ligi paarkümmend laulu. Kümmekond neist on olemas Rein Rannapi nelikplaadil "Varajased laulud". Kõigepealt Noor Eesti enda 4 laulu CD 3-l, kusjuures nende hulgast puudub laul "Kitsarööpaline", mis on siiski kuulatav Youtube'ist. Edasi on Tõnis Mäe esituses laul "Naera, naera". Siis Rannapi ja Kadajase 1980. aastal kahekesi salvestatud laulud "Kanarbik", "Allik" ja "Tühjad raamid". Kõik ikka CD 3-l. Lõpuks veel "Lillede surm", mis bändi esituses oli loomulikult progelik lugu, aga sai lõpuks tänu mingile lauluvõistlusele estraadiliku seade ja on CD 1-l koos teiste estraadilauludega, esitajateks Silvi Vrait ja Fix.

Koosseis
--------

* Rein Rannap – klahvpillid
* Tajo Kadajas – laul
* Andres Uibo – klahvpillid
* Tõnu Tormis – basskitarr
* Ivar Sipra – trummid
* Heitti Riismäe – fagott

Välislingid
-----------

* Noor Eesti pildid
* Noor Eesti foorum
* Noor Eesti laulud
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Rahvusarhiivi peahoonest; soomepärase naisenime kohta vaata artiklit Noora (eesnimi).* |

---

Rahvusarhiivi hoone Tartus Nooruse 3
**Noora** on 2016. aastal valminud ja 2017. aastal külastajatele avatav Rahvusarhiivi uus peahoone, mis asub Tartus Maarjamõisa linnaosas aadressil Nooruse tänav 3.

Nimi "Noora" tuleneb hoone aadressist (**Noo**ruse tänav) ja Rahvusarhiivi lühendist (**RA**). Varasem Rahvusarhiivi peahoone asus Tartus aadressil Juhan Liivi tänav 4.

Hoonet hakati projekteerima 2010. aasta lõpus ning ehitustöid alustati detsembris 2014. Nurgakivi pandi 15. aprillil 2015 ja hoone sarikapidu peeti 16. juulil 2015. Hoone sai valmis kevadel 2016, külastajatele avati see 2017. aasta 1. veebruaril.

Hoone on 6-korruseline, selle kogupind on 10 708 m² ja mahutavus 50 000 m³. Hoidlapinda on 5800 m² ning 26 hoidlat mahutavad umbes 43 000 riiulimeetrit arhivaale.

Hoone arhitektid on Sander Aas ja Illimar Truverk, projekt valmis kolme arhitektibüroo (Asum Arhitektid OÜ, Arhitekt11 OÜ ja Vaikla Stuudio OÜ) ühistööna. Ehitustöö tellis Riigi Kinnisvara AS ja hoone ehitas YIT Ehitus.

Viited
------

1. ↑  Galerii: rahvusarhiivi uues majas peeti sarikapidu. Tartu Postimees, 16. juuli 2015
2. ↑   (vaadatud 21.09.2016)
3. ↑  DELFI FOTOD: Tartus avati Rahvusarhiivi uus peahoone Noora. Delfi, 1. veebruar 2017
4. 1 2  Noora Rahvusarhiiv (vaadatud 3. juulil 2017)

Välislingid
-----------

* Noorast Rahvusarhiivi kodulehel
* Risto Mets. Galerii: rahvusarhiivi uues majas peeti sarikapidu. Tartu Postimees, 16. juuli 2015
Kaart
Kuusalu–Leesi tee, sild üle Pudisoo jõe
**Kuusalu–Leesi tee** (registrinumbriga 11270) on kõrvalmaantee Kuusalu vallas. Tee pikkus on 22,0 km.

Tee saab alguse Jõelähtme–Kemba tee kahekümne viiendal kilomeetril Kuusalu ja Kupu küla piiril ning lõpeb Leesi–Hara tee alguses Leesi külas.

Tee kulgeb läbi Kuusalu, Kupu Sõitme, Soorinna, Muuksi, Tsitre, Uuri, Pudisoo, Pedaspea, Hara, Kolga-Aabla, Kiiu-Aabla ja Leesi küla.

Tee ületab kaks silda (Loo sild üle Loo jõe tee viiendal kilomeetril, Pudisoo sild üle Pudisoo jõe tee üheteistkümnendal kilomeetril) ja 27 truupi. Bussipeatusi jääb teele kümme: Raja, Kalda, Loo, Muuksi, Tsitre, Pudisoo, Pedaspea, Kolga-Aabla, Mereranna, Kiiu-Aabla.

Teega ristub viiendal kilomeetril Kahala–Andineeme tee, üheteistkümnendal kilomeetril Kolga–Pudisoo tee, kolmeteistkümnendal kilomeetril Hara tee.

Kuni Kolga–Pudisoo teeni on tee põlevkivituhkbetoonkattega, edasi andmed puuduvad. Kuni Kolga–Pudisoo teeni on tee klass V, edasi andmed puuduvad. Kuni Kolga–Pudisoo teeni pole liiklussagedus teada, edasi on liiklussagedus 1000–3000 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on Loo silla piirkonnas (70 ja 50 km/h), Muuksi küla tiheasustusega alal (70 ja 50 km/h), Kolga–Pudisoo teeristi piirkonnas (70 ja 50 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib mõõtühikust, perekonnanime kohta vaata artiklit Bell (perekonnanimi); California linna kohta vaata artiklit Bell (California).* |

---

**Bell** (tähis **B**) on logaritmiline mõõtühik, mis võrdub füüsikalise suuruse väärtuse ja samanimelise lähtesuuruse väärtuse suhte kümnendlogaritmiga (logaritmiga alusel 10). Mõõtühik on saanud nimetuse šoti teadlase Alexander Graham Belli järgi.

Bellide arvutusvalemid on erisugused olenevalt sellest, kas on tegemist energiasuurustega (ingl *power quantity*), näiteks energia, võimsus, heliintensiivsus, või väljasuurustega (ingl *field quantity*), näiteks elektrivälja tugevus, elektripinge, voolutugevus, helirõhk.

Kahe energiasuuruse {\displaystyle P\_{1}} ja {\displaystyle P\_{2}} suhe bellides:

{\displaystyle N=\lg {\frac {P\_{2}}{P\_{1}}}\,\mathrm {B} .}
Kui näiteks {\displaystyle P\_{2}=10P\_{1}}, siis {\displaystyle N=1} bell. Juhul kui võrdlussuurus on lähtesuurusest väiksem, siis on bellid miinusmärgiga; näiteks kui {\displaystyle P\_{2}=0,01P\_{1}}, siis {\displaystyle N=\lg 0,01=-2} belli.

Kuna energiasuurused on võrdelised väljasuuruste ruuduga ja logaritmi omaduse kohaselt log *a*2 = 2 log *a*, siis avaldub väljasuuruste {\displaystyle F\_{2}} ja {\displaystyle F\_{1}} suhe bellides kujul:

{\displaystyle N=2\lg {\frac {F\_{2}}{F\_{1}}}.}
Kui näiteks {\displaystyle F\_{2}={\sqrt {10}}F\_{1},} siis {\displaystyle N=1} bell.

Elektrotehnikas, elektroonikas, sidetehnikas ja akustikas kasutatakse belli asemel selle osaühikut detsibell (dB):

1 dB = 0,1 B ja vastavalt 1 B = 10 dB.
Siis energiaühikute korral {\displaystyle N\;({\text{dB}})=10\lg {\frac {P\_{1}}{P\_{2}}}} ja väljaühikute korral {\displaystyle N\;({\text{dB}})=20\lg {\frac {F\_{1}}{F\_{0}}}.}

Mõnel juhul on lähtesuuruseks ehk baassuuruseks {\displaystyle P\_{1}} või {\displaystyle F\_{1}} teatav kindlaks määratud väärtus (näiteks heliintensiivsuse korral kuuldelävele vastav helirõhk 2∙10–5 Pa). Siis nimetatakse logaritmilist väärtust N vaadeldava suuruse tasemeks ehk nivooks.

Vaata ka
--------

* Detsibell

Viited
------

1. ↑  ENE 1. köide, 1985
**x-ühik** (tähis **X**, ka: *xu*) ehk **siigbaan** on mittesüsteemne pikkusühik, mida alates 1920ndatest kasutati röntgenikiirguse ja gammakiirguse lainepikkuse väljendamiseks ning kristallivõre konstantide avaldamiseks. 

Ühiku defineeris 1925 rootsi füüsik Karl Manne Georg Siegbahn kaltsiidi kristallipindade vahelise kauguse kaudu 18 °C juures. Selle kauguse kõige täpsem hinnang oli tollal 302,945 pm. See kaugus loeti täpselt võrdseks 3029,45 X-ga, nii et x-ühiku ligikaudseks väärtuseks tuli 0,1 pm. 

Hiljem selgus, et 1 X · 1,00206 10-13 = 0,10026 pm = 100,206 fm. 

Aastal 1965 hakati x-ühiku asemel kasutama ongströmit (Å), mis võrdub 100 pikomeetri ehk 0,1 nanomeetriga. 

On defineeritud ka **vase x-ühik** ja **molübdeeni x-ühik**. 

Vase x-ühiku (**xu(CuKα1)**) puhul loeti vase Kα1-spektrijoone lainepikkuseks täpselt 1537,400 x-ühikut. See andis x-ühiku väärtuseks 1,00207789×10-13 ± 7,0×10-20 m. 

Molübdeeni x-ühiku (**xu(CuKα1)**) puhul loeti molübdeeni Kα1-spektrijoone lainepikkuseks täpselt 707,831 x-ühikut. See andis x-ühiku väärtuseks 1,00209938×10-13 ± 4,5×10-20 m.
Suure Teatri esitantsijad Vjatšeslav Lopatin ja Anastassija Staškevitš 2011. aastal
**Esitantsija** (inglise keeles *principal dancer*; vene keeles *премьер* ja *прима-балерина*) on balletis peaosi tantsiv solist, ka balletisolistile antav kõrgeim kutsealane kategooria.

Mitteametlikult nimetatakse esitantsijatare ka priimabaleriinideks.

Balletitruppe ja -teatreid
--------------------------

### Royal Ballet‎

Royal Ballet‎'s oli 2021. aasta seisuga 19 esitantsijat, teiste seas Akane Takada, Fumi Kaneko, Sarah Lamb ja Natalia Osipova.

Varasemaid esitantsijaid: Sergei Polunin (2010–2012). Polunin sai Royal Ballet' esitantsijaks 19-aastaselt. Ta oli noorim, kes selle kategooria kunagi on Royal Ballet'st saanud. 

* Akane TakadaAkane Takada
* Fumi KanekoFumi Kaneko
* Sarah LambSarah Lamb
* Natalia OsipovaNatalia Osipova

### American Ballet Theatre‎

American Ballet Theatre‎s oli 2021. aasta seisuga 16 esitantsijat, teiste seas Christine Shevchenko, Herman Cornejo, Isabella Boylston, Skylar Brandt ja Misty Copeland.

* Herman CornejoHerman Cornejo
* Isabella BoylstonIsabella Boylston
* Skylar BrandtSkylar Brandt
* Misty CopelandMisty Copeland

### Inglise Rahvusballett

Inglise Rahvusballetis‎ oli 2021. aasta seisuga 10 esitantsijat, neist 8 juhtivat esitantsijat (*lead principal dancer*) 2 esitantsijat (*principal dancer*).

Juhtivaid esitantsijaid 2021. aastal: Erina Takahashi, Isaac Hernández jt.

1990. aastail oli Inglise Rahvusballeti esitantsijate seas ka Eestist pärit balletitantsijad Toomas Edur ja Agnes Oaks.

* Erina TakahashiErina Takahashi
* Isaac Hernández Isaac Hernández
* Toomas EdurToomas Edur
* Agnes OaksAgnes Oaks

### Suur Teater‎

Suure Teatri‎ balletitrupis oli 2021. aasta seisuga 16 esitantsijat, neist 8 priimabaleriini (ametlik kategooria nimetus "baleriin") ja 8 *premjeeri* (meessoost esitantsija).

Esitantsijaid 2021. aastal: Mihhail Lobuhhin, Jevgenija Obraztsova, Svetlana Zahharova, Artjom Ovtšarenko, Olga Smirnova, Vjatšeslav Lopatin, Anastassija Staškevitš jt.

Varasemaid tuntud esitantsijaid: Nikolai Tsiskaridze (*premjeer* 1992–2013) jt. 

* Mihhail LobuhhinMihhail Lobuhhin
* Jevgenija ObraztsovaJevgenija Obraztsova
* Olga SmirnovaOlga Smirnova
* Svetlana ZahharovaSvetlana Zahharova

### Ukraina rahvuslik ooperi- ja balletiteater‎

Tarass Ševtšenko Ukraina Rahvusliku Akadeemilise Ooperi- ja Balletiteatri‎ balletitrupis oli 2021. aasta seisuga 16 esitantsijat, neist 8 priimabaleriini (ametlik kategooria nimetus "baleriin") ja 8 *premjeeri*.

Esitantsijaid 2021. aastal: Natalija Matsak, Hrõstõna Šõšpor jt.

* Natalija MatsakNatalija Matsak
* Hrõstõna ŠõšporHrõstõna Šõšpor

### Eesti Rahvusballett

Eesti Rahvusballeti trupis oli 2021. aasta seisuga viis esitantsijat (Alena Shkatula, Ami Morita, Anatoli Arhangelski, Jevgeni Grib ja Sergei Upkin).

Viited
------

1. ↑  Dancers. roh.org.uk
2. ↑  Principal Dancers. abt.org
3. 1 2  Dancers. ballet.org.uk
4. 1 2  Солисты. bolshoi.ru
5. 1 2  Персони. opera.com.ua
6. ↑  Ballett. opera.ee
**Esko Tullus** (sündinud 23. juunil 1974 Tallinnas) on eesti filmiprodutsent ja tantsija.

Esko Tullus on lõpetanud Tallinna 1. Keskkooli. Elas üle paarikümne aasta Lääne-Rootsis Herrljungas, kus sai majandushariduse, nüüd elab Tartus.

Rootsis sai temast ka kõrgema taseme ehk A-klassi bugitantsija, kes on mitu korda võtnud osa Rootsi bugitantsu meistrivõistlustest.

Bugi on paaristants, mida on lihtne õpetada ja õppida. Seda saab tantsida ükskõik millise neljalöögilise taktimõõduga muusika saatel. Sel on oma kindel sammumuster, mida on kerge kombineerida, ning tantsu juhib meesterahvas. 1970. aastatel nimetati Eestis bugiks bugi-bugit ehk tvisti. Bugitants võib segamini minna ka bugi-vugiga, kuna need mõlemad pärinevad *lindy-hop*'i tantsudest, kuuludes Ameerikas 1920. aastatel sündinud tantsude hulka. Et *lindy-hop*'i ajalugu on džässipõhine, siis pärast 1950. aastaid, mil maailma vallutas *rock'n'roll*, kohandus *lindy-hop* Rootsis bugiks (rootsi keeles *bugg*).

Saavutused
----------

* 2004 2. koht L-Rootsi MV tantsus[*viide?*]
* 2005 31. Rootsi MV tantsus[*viide?*]
* 2005 Hõbemedal filmiga "Saaremaja"[*viide?*]

Viited
------

1. ↑  "Laimjala kandis filmiti armastusfilmi", Meie Maa, 14. august 2004
2. ↑  Aime Jõger, Rootsist tulnud eesti mees õpetab bugitantsu – Tartu Postimees 28. jaanuar 2014
**Heinrich Rosenthal** (7. juuli (vkj 25. juuni) 1846 Tartu – 10. mai 1916 Tallinn) oli Eesti rahvusliku liikumise tegelane, elukutselt arst.

Oli Eesti Üliõpilaste Seltsi ja korporatsioon Fraternitas Estica asutajaliige ning auvilistlane.

Elulugu
-------

Ta õppis Tartus kreiskoolis ja gümnaasiumis. Aastatel 1865–1871 õppis ta Tartu ülikoolis arstiteadust.

Ta oli üks Kalevipoja-õhtute algatajaid, millest kasvas välja Eesti Üliõpilaste Selts.

Ta oli aastal 1869 I üldlaulupeo pidukomitee liige. Hiljem, 1880. aastal oli ta ka üks III Tallinna laulupeo algatajaid ja selle korraldava komitee abiesimees. 

Aastal 1870 Vanemuises etendunud esimeses Eesti näitemängus, L. Koidula eestistatud näidendi "Saaremaa onupoeg" osatäitja.

1871–1873 oli mereväehaigla ordinaator Kroonlinnas ja 1873–1906 mereväearst Tallinnas. 1885–1906 ka Tallinna sõjasadama meditsiinijaoskonna juhataja.

Alates 1877. aastast kuni 1894. aastani oli Rosenthal Eesti Aleksandrikooli peakomitee liige. 1878. aastal valiti ta Eesti Aleksandrikooli Tallinna linna abikomitee aupresidendiks.

Aastatel 1881–1889 kuulus Rosenthal Tallinna linnavolikokku.

Rosenthal arvati pensionile 1906. aastal.

Ta oli 1912. aastal asutatud Põhja-Balti Arstide Seltsi asutajaliige.

Tema mälestused "Kulturbestrebungen des estnischen Volkes während eines Menschenalters (1869–1890)" on üks parimaid kaasaegseid kokkuvõtteid Eesti ärkamisajast.

1884–1895 oli ta EÜS-i vilistlaskogu esimees ehk vilistlaste talitaja, 1895. aastal valiti ta auvilistlaseks. 1907. aastal lahkus Rosenthal EÜSist koos Fraternitas Estica asutajatega ning valiti ka Fr. Estica auvilistlaseks.

Teosed
------

* "Eesti rahva kultuuripüüdlused ühe inimpõlve vältel: mälestusi aastatest 1869–1900", tõlkinud Krista Räni ; saatesõna ja kommentaarid kirjutanud Mart Laar], Tartu: Ilmamaa, 2004, ISBN 9985770595.
* "Kulturbestrebungen des estnischen Volkes während eines Menschenalters (1869–1900)", Reval: Cordes & Schenk, 1912. Digitaalselt

Viited
------

1. 1 2 3  Tiina Kala, Juhan Kreem, Lea Kõiv, Kalmer Mäeorg, Anu Mänd, Triin Parts (2014). *Tallinna ajaloo lugemik: dokumente 13.-20. sajandini.* Tallinna Linnaarhiiv. lk 412. ISBN ISBN 978-9985-9769-6-8.
2. ↑  Auvilistlased EÜS

Välislingid
-----------

* Heinrich Rosenthal Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
**Utsira vald** on vald Norras Rogalandi maakonnas. Asub Utsira saarel ja mõnel väiksemal saarel Karmøy lähedal meres. Utsira on rahvaarvult Norra väikseim ja pindalalt Kvitsøy valla ees eelviimane vald.

Utsira tuletornis on Norra kõrgeimal asuv tuletornituli 78,2 m kõrgusel merepinnast. Saarel on 1785. aastal ehitatud kirik.

2004. aastal rajas Norsk Hydro saarele kombineeritud tuule- ja vesinikelektrijaama.

Ornitoloogidele on saar tuntud oma väga rikka linnustikuga. Seal on kohatud 317 linnuliiki, neist 23 on kohatud Norras vaid Utsiral.

* 
* Utsira tuletornUtsira tuletorn

Viited
------

1. ↑  Alders- og kjønnsfordeling i kommuner, fylker og hele landets befolkning (K) 1986 - 2022

Välislingid
-----------

 Utsira vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* 


Rogalandi maakonna vallad

* Bjerkreim
* Bokn
* Eigersund
* Gjesdal
* Hå
* Haugesund
* Hjelmeland
* Karmøy
* Klepp
* Kvitsøy
* Lund
* Randaberg
* Sandnes
* Sauda
* Sokndal
* Sola
* Stavanger
* Strand
* Suldal
* Time
* Tysvær
* Utsira
* Vindafjord
**Viljastumine** ehk **fertilisatsioon** ehk **süngaamia** on sugulise sigimise põhiprotsess, milles eriomased rakud (või rakutuumad) ühinevad sügoodiks.
Viljastumisel toimub enamasti kahe isendi (hrl samast liigist) sugurakkude ehk gameetide liitumine (kopuleerumine) ja seeläbi ka nende genoomide ühinemine.

Kõige tavalisem viljastumisviis on kopulatsioon (tsütogaamia). 

Tavaliselt eristatakse gameetide viljastumisel kaht järku: plasmogaamiat ja karüogaamiat. Mõnedel loomarühmadel on iseloomulik ka üksnes plasmogaamia (pseudogaamne partenogenees) või karüogaamia. 

Eri isendite (sugu)rakkude (või tuumade) ühinemist nimetatakse ristviljastumiseks; kui aga sama isendi (sugu)rakud (või tuumad) ühinevad kutsutakse seda iseviljastumiseks ehk automiksiseks.

Sõltuvalt viljastumiskohast saab rääkida välimisest ja sisemisest viljastumisest (seemendamine).

Taimede viljastumine
--------------------

Katteseemnetaimedel toimub tavaliselt kaheliviljastumine.

Seente viljastumine
-------------------

Enamikul seentel tähendab viljastumine gametangiumite (gametangiogaamia) või vegetatiivsete rakkude ühenemist (somatogaamia).

Vaata ka
--------

* Rasedus/tiinus
* Sigimine

Viited
------

1. ↑  EE 10 köide, 1998.

Kirjandus
---------

* EE 10 köide, 1998.
**Uttar Pradesh** on India osariik. Piirneb kirdes Nepaliga.

Rahvaarvult on see riigi suurim osariik ja maailma suurim 1. järgu haldusüksus. Iseseisva riigina oleks see rahvaarvult 5. kohal Pakistani ees. Uttar Pradeshi pealinn on Lucknow, kuid suurim linn on Kanpur.

80% elanikest on hindud ja 18% muslimid.

Osariigis on palju hinduismi ja budismi pühakohti, näiteks Varanasi ja Kushinagar.

Nimi
----

Osariigi nimi tähendab hindi keeles ülemist osariiki.

India 1. järgu haldusüksused

**Osariigid**: Andhra Pradesh **·**  Arunachal Pradesh **·**  Assam **·**  Bihar **·**  Chhattisgarh **·**  Goa **·**  Gujarat **·**  Haryana **·**  Himachal Pradesh **·**  Jharkhand **·**  Karnataka **·**  Kerala **·**  Lääne-Bengal **·**  Madhya Pradesh **·**  Maharashtra **·**  Manipur **·**  Meghalaya **·**  Mizoram **·**  Nagaland **·**  Odisha **·**  Pandžab **·**  Rajasthan **·**  Sikkim **·**  Tamil Nadu **·**  Telangana **·**  Tripura **·**  Uttarakhand **·**  Uttar Pradesh

**Liiduterritooriumid**: Andamanid ja Nicobarid **·**  Chandigarh **·**  Dadra ja Nagar Haveli ja Daman ja Diu **·**  Delhi **·**  Jammu ja Kashmir **·**  Ladakh **·**  Lakshadweep **·**  Puducherry
Lukáš Haraslín (2019)
**Lukáš Haraslín** (sündinud 26. mail 1996 Bratislavas) on Slovakkia jalgpallur, kes mängib vasaku äärepoolikuna Tšehhi kõrgliigaklubis Praha Sparta ja Slovakkia jalgpallikoondises.

Aastatel 2005–2013 kuulus ta Slovakkia klubisse Bratislava Slovan. Seejärel liitus ta Itaalia klubiga Parma. Põhiliselt mängis ta Parma noortevõistkonnas. Parma põhimeeskonnas debüteeris ta Itaalia kõrgliigas 1. veebruaril 2015 mängus AC Milani vastu.

2015. aasta juulis sõlmis Haraslín lepingu Poola kõrgliigaklubiga Gdański Lechia. 2019. aastal võitis ta klubiga Poola karikavõistlused ja 
superkarikafinaali. Superkarikafinaalis alistati Gliwice Piast tulemusega 3:1 ja Haraslín lõi Lechia kolmest väravast kaks.

2020. aasta jaanuaris läks ta Lechiast laenule Itaalia kõrgliigaklubisse Sassuolo, kellega sõlmis hooaja lõpus püsiva lepingu. 

2021. aasta augustis liitus ta Praha Spartaga, mängides esimese hooaja laenulepingu alusel.

Slovakkia jalgpallikoondises debüteeris Haraslín 7. juunil 2019 sõprusmängus Jordaania vastu ja lõi selles mängus ka koondisekarjääri esimese värava. Ta kuulus Slovakkia koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Gdański Lechia
* Poola karikas: 2018–19
* Poola superkarikas: 2019

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 11.6.2022)
2. ↑   (vaadatud 11.6.2022)

| * v
* r
Slovakkia koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Dúbravka
* 2 Pekarík
* 3 Vavro
* 4 Valjent
* 5 Šatka
* 6 Greguš
* 7 Weiss
* 8 Duda
* 9 Boženík
* 10 Suslov
* 11 Bénes
* 12 Kuciak
* 13 Hrošovský
* 14 Škriniar
* 15 Hubočan
* 16 Hancko
* 17 Hamšík (c)
* 18 Haraslín
* 19 Kucka
* 20 Mak
* 21 Ďuriš
* 22 Lobotka
* 23 Rodák
* 24 Koscelník
* 25 Hromada
* 26 Schranz
* Treener: Tarkovič

 | Slovakkia |
**Lukštai kihistik** (inglise *Lukštai Member*) on ordoviitsiumi ladestu Oandu lademe kihistik. Seda hakkas esimesena eristama Jevlampijus Laškovas aastal 1976. Kihistik on nime saanud Lukštai küla järgi Leedus.

Kihistiku stratotüüp on Svedasai 252 puurauk, kus kihistiku kivimid esinevad 619,4...622,3 meetril. Kihistiku suurim paksus on 5 meetrit.

Kihistik koosneb vahelduvatest lubjakivi ja mergli kihtidest. Leedus eristatakse seda maa keskosas. Ka Kagu-Eestis esineb sama perioodi merglit, mis ei kuulu Mosseni kihistusse ja mida mõned autorid peavad Lukštai kihistikku kuuluvateks. Kuigi Eesti kivimid on samamoodi muda settimisel tekkinud, sisaldavad need rohkem kilta, nii et teised autorid liigitavad need kivimid uueks Variku kihistuks.

Viited
------

1. ↑  Lukštai kihistik Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 13.08.2019)
2. ↑  Stratigraafia terminoloogia
3. ↑   LIETUVOS SILŪRO, ORDOVIKO, KAMBRO, EDIAKARO SISTEMŲ STRATIGRAFINĖ KLASIFIKACIJA, 2015, lk. 40
4. ↑  *Ordoviitsiumi läbilõike korreleerimine petrofüüsikaliste ja geokeemiliste omaduste järgi Lõuna-Eesti puursüdamikes*, Tallinn 2008, Kazbulat Šogenov
5. ↑  *Facies and stratigraphy of the middle Caradoc mixed siliciclastic-carbonate sediments in Eastern Baltoscandia* Leho Ainsaar, Tõnu Meidla, 2000

Välislingid
-----------

* Lukštai kihistik Eesti geokogude infosüsteemis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib asulast; raviasutuse kohta vaata artiklit Raviasutus; tänava kohta Tartus Ravila tänav; tänava kohta Tallinnas Ravila tänav (Tallinn).* |

---

**Ravila** on alevik Harju maakonna Kose vallas.

1. jaanuaril 2014 elas Ravilas Rahvastikuregistri andmetel 224 inimest. Neist olid 112 mees- ja 112 naissoost.

Ravilas oli Ravila mõisa keskus. Aastatel 1950–2013 asus mõisa peahoones hooldekodu.

Alevikku läbib Kose–Ravila–Nõmbra tee ja seal lõppeb Vardja–Ravila tee.

Ravilas on loodud Ravila Külaselts.

Ravilas tegutses varem Ravila lasteaed, mis liideti Kose lasteaiaga.

Asulas on varem tegutsenud Ravila raamatukogu.

* Ravila puiestee talvelRavila puiestee talvel
* Ravila mõisa meiereiRavila mõisa meierei

Vaata ka
--------

* Ravila vald
* Ravila mõisa park
* Ravila sovhoos

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Kose valla lippKose valla lipp
Kose valla asulad

**Alevikud:** Ardu | Habaja | Kose | Kose-Uuemõisa | Ravila   

**Külad:** Aela | Ahisilla | Alansi | Harmi | Kadja | Kanavere | Kantküla | Karla | Kata | Katsina | Kirivalla | Kiruvere | Kolu | Krei | Kuivajõe | Kukepala | Kõrvenurga | Kõue | Laane | Leistu | Liiva | Lutsu | Lööra | Marguse | Nutu | Nõmbra | Nõmmeri | Nõrava | Ojasoo | Oru | Pala | Palvere | Paunaste | Paunküla | Puusepa | Rava | Raveliku | Riidamäe | Rõõsa | Saarnakõrve | Sae | Saula | Silmsi | Sõmeru | Sääsküla | Tade | Tammiku | Triigi | Tuhala | Uueveski | Vahetüki | Vanamõisa | Vardja | Vilama | Virla | Viskla | Võlle | Äksi
Haabersti-Nõmme kergliiklustee
**Kergliiklustee** on **jalgratta- ja jalgtee** ehk kergliikluseks, st mitte mootorsõidukitega, vaid jalgsi, jalgrattaga, rulluiskudega jne, liikumiseks mõeldud tee, mis Eestis on üldjuhul kaetud kunstliku teekattega.

Kergliiklusteedel segunevad eri kiirustel liikuvad liiklejagrupid, eelkõige jalakäijad ja jalgratturid. Ehkki mõlemad on eraldatud autoliiklusest, on liiklusohutuse seisukohalt parem, kui sellised grupid on eraldatud ka üksteisest. Seetõttu on mõnel pool, näiteks Helsingis, "kergliiklusteede" rajamine lõpetatud. Samas on kergliiklusteed parema taristu puudumisel tähtsad tervisespordi võimaldamiseks, eraldi teede rajamine jalgratturitele ja jalakäijatele nõuab aga rohkem ruumi ja raha.

Eestis hoogustus kergliiklusteede rajamine pärast iseseisvuse taastamist. 2020. aastate algusest on siiski ka Eestis hakatud kaaluma eraldi jalgrattatee ja kõnniteede rajamist.

Mõiste
------

Soomes 1960. aastatest pärit mõiste tuli eesti keelde 2010. aastatel.

Liiklusseadus määratleb jalgratta- ja jalgtee kui "jalgrattaga, tasakaaluliikuri ja jalakäija liiklemiseks ettenähtud eraldi tee või teeosa, mis on asjakohaste liiklusmärkidega tähistatud". Seaduses kergliiklustee mõistet ei leidu, ent tavakeeles kasutatakse kergliiklustee mõistet jalgratta- ja jalgtee sünonüümina või katusmõistena mitmesuguste teede kohta, mis on ette nähtud jalakäijatele, jalgratturitele ja teistele kergliiklejatele. Teeregistri põhimääruse järgi on kergliiklustee "sõiduteest eraldatud jalgratta- ja jalgtee, jalgtee, jalgrattatee või tee koosseisu kuuluv kõnnitee".

Viited
------

1. ↑  Reetta Keisanen (16.10.2019). "3 syytä, miksi kevyen liikenteen suunnittelu on lopetettu Helsingissä". *Pyöräliikenneblogi*. Vaadatud 17.11.2021.
2. ↑  TIMO-PEKKA HEIMA (9.7.2021). "Kevyt liikenne katosi suunnittelijoiden puheista – muutos on osa kokonaisuutta, joka patistaa suomalaisia kävelemään paljon nykyistä enemmän". *YLE*. Vaadatud 17.11.2021.
3. ↑  Liiklusseadus elektroonilises Riigi Teatajas.
4. ↑  Ylle Tampere. Kas kergliiklustee kasutamine on selle olemasolul jalgratturile kohustuslik? Accelerista, 23. aprill 2020.
5. ↑  Ahoi jalakäija, jalgrattur – sina oled turvalisuse looja valla kergliiklusteedel! Viimsi Teataja, 17. aprill 2020.
6. ↑  Kõik peavad teadma, kus jalgrattaga sõita tohib Tehnikamaailm, 8. aprill 2019.
7. ↑  Teeregistri põhimäärus elektroonilises Riigi Teatajas.
**Araabia hobune** on Araabia poolsaarelt pärit hobusetõug. Ta on üks varasemaid hobusetõuge ja temast pärinevad paljud tänapäeva tõud.

Nõgusa profiili ja kõrge sabahoiaku järgi on araabia hobused kergesti äratuntavad. Neil on hea vastupidavus ja nad sobivad pika maa läbimiseks ning spordialadeks nagu kestvusratsutamine. Araabia hobuseid on kasutatud ja kasutatakse veel praegugi teiste tõugude parandamisel ja aretamisel. Näiteks inglise täisvereline ratsahobune ja Orlovi traavel pärinevad suures osas araabia esivanematest.

Päritolu
--------

Kuna araabia hobuse taoliste kabjaliste kujutisi on leitud Araabia poolsaare koopamaalidelt ja raidkirjadest, siis arvatakse, et seda tüüpi hobused elasid juba 3500 aastat eKr Araabia poolsaarel. Nagu ka beduiinid, kellega koos nad elasid, kohanesid araabia hobused karmi keskkonnaga. Nad on aretatud kõrbes pikkade vahemaade läbimiseks ja on seetõttu erakordselt vastupidavad.

Välimus
-------

Araabia hobusel on laia otsaesise, nõgusa profiili ning väikeste kõrvadega elegantne pea. Tal on suured ilmekad silmad ja laiad ninasõõrmed. Kael on kõrge asetuse ja loomulikult kaarja hoiakuga. Rind on lai ja sügav. Araabia hobustel on pikk ja silmatorkav turi ning lühike ja sirge selg. Märkimisväärne on see, et neil on tavalise 18 roidepaari asemel vaid 17, mida teistel hobustel esineb harva, ja kuue nimmelüli asemel viis, mida esineb sagedamini. Neil on horisontaalne laudjas ja kõrge hoiakuga saba. Nahk on karvavärvusest sõltumata alati must. Karvastik on siidine ning saba ja lakk on tihedad. Turjakõrgus jääb enamasti 144 ja 152 cm vahele. Araabia hobusel on suursugune välimus ja graatsiline liikumine. Tavalisemad värvused on raudjas, hall, kõrb, kimmel ja must. Tihti esinevad näol ja jalgadel valged märgised.

Kasutamine
----------

Puhtaverelisi araabia hobuseid aretatakse tänapäeval kõikjal maailmas. Neid kasutatakse nii klassikalistel aladel kui ka vesternratsutamises ja eriti kestvusratsutamises.

Viited
------

1. ↑  Price, Michael (29.06.2017). "Most modern horses came from just two ancient lineages". *Science*. Vaadatud 07.01.2020.
2. 1 2  "Arabian Horse". *Breeds of Livestock*. Originaali arhiivikoopia seisuga 1.02.2020. Vaadatud 07.01.2020.
3. 1 2 3 4  "Arabian". *International Museum of the Horse* (inglise keel). Vaadatud 07.01.2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
4. ↑  "Orlov Trotter". *International Museum of the Horse*. Vaadatud 07.01.2020.
5. ↑  "Preserving the Arabian Horse in Its Ancestral Land". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. august 2008. Vaadatud 07.01.2020.
6. ↑  Britton, John W. "The Arabian Horse". *The Veterinary Student*. **8**: 88–90 – via Iowa State University Digital Repository.

Välislingid
-----------

* 
* 
* Eesti Hobusekasvatajate Seltsi Araabia haruselts
**"Uudishimu tippkeskus"** on Eesti Rahvusringhäälingu teadust populariseeriv telesaatesari, mis on ETV programmi kuulunud alates 2017. aasta sügisest.

Sarjas käsitletakse nii teaduse ja meie igapäevaelu kokkupuutepunkte kui ka Eesti teadlaste rolli maailma tippteaduses; teadlased kutsutakse laborist välja seiklema ja teadussaavutusi tutvustama. 

"Uudishimu tippkeskuse" saadetes käsitletud teemasid arendatakse igal nädalal edasi ERR-i muudes kanalites: teadusportaalis ERR Novaator, suhtlusvõrgustikes ning Raadio 2 saates "Agenda" ja Vikerraadio saates "Huvitaja". Saated on tähtajatult järelvaadatavad ERR-i portaalis Jupiter.

Saadete tegijad
---------------

2022. aasta veebruari seisuga on eetrisse jõudnud 64 saadet. Sarja saateid on tootnud algul Vesilind OÜ ja Filmit OÜ, hiljem ainult Filmit OÜ. Režissöör on Siimon Margo, toimetajad Marju Himma ja Randel Kreitsberg. Saadet on juhtinud Eeva Esse, Maarja Merivoo-Parro ja Karl Vilhelm Valter.

Saatesarja toetajad
-------------------

Kuivõrd saatesarja tegemist toetab programmi TeaMe+ kaudu Eesti Teadusagentuur, on seda nimetatud Eesti Teadusagentuuri ja ERRi teaduse ristmeediaprojektiks.

Saatesarja pealkiri
-------------------

Teaduse tippkeskused on uurimiskeskused, kuhu saavad kuuluda üksnes parimad Eesti teadlased. Eestis tegutses 2017. aasta seisuga üheksa teaduse tippkeskust. Nende eeskujul hakkas teadussaatesari „Uudishimu tippkeskus" kümnendaks tippkeskuseks, mis tegutseb vaid ERR-is.

Viited
------

1. ↑  "Uudishimu tippkeskus" kutsub särtsakale eelesitlusele. ERR Menu, 06.09.2017.
2. ↑  Sarja "Uudishimu tippkeskus" saated järelvaatamiseks ERR-i veebiportaalis Jupiter. Vaadatud 27.02.2022.
3. ↑  Sarja "Uudishimu tippkeskus" saated ETV arhiivis. Vaadatud 27.02.2022.
4. ↑  Eeva Kumberg. Eesti Teadusagentuuri ja ERRi teaduse ristmeediaprojekt "Uudishimu tippkeskus" alustab! Eesti Teadusagentuur / Google Groups, 07.09.2017.
5. ↑  Eeva Kumberg. Eesti Teadusagentuuri ja ERRi teaduse ristmeediaprojekt "Uudishimu tippkeskus" alustab! Eesti Teadusagentuur / Google Groups, 07.09.2017.

Välislingid
-----------

* Sarja "Uudishimu tippkeskus" saated ETV arhiivis
* Sarja "Uudishimu tippkeskus" saated järelvaatamiseks ERR-i veebiportaalis Jupiter
**Piret Tatar** (sündinud 3. oktoobril 1967) on eesti laulja ja näitleja.

Ta lõpetas 1997. aastal Eesti Muusikaakadeemia laulu erialal. Töötas raadiokooris ja Rahvusooperis Estonia lauljana, hiljem vabakutselise näitleja ja lauljana.

Haridus
-------

1982 – lõpetas põhikooli Tallinna Balletikoolis

1985 – lõpetas Tallinna Pelgulinna Gümnaasiumi

1994 – õpingud Londonis

1997 – lõpetas Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia, bakalaureusekraad laulu erialal

Piret Tatar on kaks aastat Ingo Normeti juures näitlemist õppinud. Ta on end näitlemise alal täiendanud ka Rednar Annuse juures Eesti Improteatris (kuni 2015. aastani).

Töö lauljana
------------

1990. aastast töötanud Raadiokooris ja Rahvusooperis Estonia lauljana. Olnud kaastegev Oratooriumikoori kontserdireisidel kodu- ja välismaal.

1999. aastast kontserttegevus solistina väikeses operetitrupis Eesti kultuurimajades.

2001. aastast Tel Avivi ooperiteatris J. S. Bachi "Matteuse passiooni" lavastuses sopranina.

Laulnud solistina muusikalides "Hüljatud" (2001, Fantine), "Hammasrataste vahel" (2015−2016), "Jesus Christ Superstar" jt.

Laulnud solistina kirikutes, bigbändide solistina, Mäetaguse jazzfestivalil, 1970-ndate bändiga Rose, aastavahetusballidel, kontserdid Estonia Talveaias "Õhtud muusikalidega" (2006).

Aastaid töötanud lasteasutustes muusikaõpetajana.

Töö näitlejana
--------------

Muusikalides, telesarjades "Kättemaksukontor", "Saladused", "Viimane võmm" jt, filmis "Deemonid" jt.

Lugenud tekste filmides, multifilmides ja reklaamides.

Osalenud Linnateatri lavastuses "Vargamäe vabariik".

Töötab õhtujuhina suurtele ja väikestele eesti ja vene keeles.

Albumid
-------

2013 "Born Free" (CD) – laule muusikalidest ja filmidest. Kaasa teevad tütar Maria Rannaääre ja Marko Matvere.

2017 "Eesti laulud orkestriga ja ilma" (CD) – orkestrifonogrammidega eesti 1970-ndate estraadiklassika. Kaasa teeb ansambel Rose.

Isiklikku
---------

Ema Tiiu Tatar (arst) ja isa Hillar Tatar (maalikunstnik) on pärit muusikute ja kunstnike peredest.

Abieludest on sündinud lapsed Markus Tambets (1995) ja Maria Rannaääre (2003).

Kirjutab laule ja näidendeid lastele.

Viited
------

1. ↑  Piret Tatar - diktor neljapäeval, 27.04, etv.err.ee, 27. aprill 2017.

Välislingid
-----------

* Koduleht: www.pirettatar.ee
* "Terevisioonis" esines Piret Tatar, etv.err.ee, 17. märts 2016