recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Aleksandra Juozapėnaitė-Eesmaa** (3. juuni 1943 Graužiniai, Molėtai vald, Utena maakond, Leedu – 22. november 2012 Tallinn) oli Leedu ja Eesti pianist ning klaveripedagoog, rahvuselt leedulane.

Ta lõpetas Vilniuses kunstikooli Olga Steinbergaite klassis. Seejärel õppis ta aastatel 1960–1962 Vilniuse Konservatooriumis ning Moskva konservatooriumis Jakov Zaki klassis, mille lõpetas aastal 1966; aastal 1968 lõpetas samas assistentuuri. Aastatel 1976–1977 täiendas ta end Pariisi Konservatooriumis Yvonne Loriod', Claude Helfferi ja Pierre Sancani juhendamisel ning Artur Rubinsteini eratundides. 

Aastatel 1968–1977 oli ta Vilniuse Konservatooriumi õppejõud.

Pärast abiellumist 1977. aastal elas ta Eestis ja töötas Tallinna Riiklikus Konservatooriumis / Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias klaveriõppejõuna. Ta oli aastast 1987 dotsent ja aastast 2002 professor.

Aleksandra Juozapėnaitė-Eesmaa suri 22. novembril 2012 Tallinnas ja maeti 27. novembril 2012 Tallinna Metsakalmistule.

Tunnustus
---------

* 1989 Leedu NSV teeneline kunstnik
* 1999 Leedu Vabariigi Suurvürst Gediminase orden
* 2002 Heino Elleri nimeline muusikapreemia

Isiklikku
---------

Ta oli aastast 1977 abielus poliitiku ja endise teleajakirjaniku Enn Eesmaaga; neil on ühine poeg.

Viited
------

1. ↑  Haud Tallinna Metsakalmistul

Välislingid
-----------

* Suri pianist ja pedagoog Aleksandra Juozapenaite-Eesmaa
* Suri pianist Aleksandra Juozapenaite-Eesmaa
* Aleksandra Juozapenaite-Eesmaa (elulugu, inglise keeles)
* Haud Tallinna Metsakalmistul
Aleksandr Žukov (2009)
 Venemaa presidendi abi Arkadi Dvorkovitš (hilisem FIDE president) ja Venemaa asepeaminister Aleksandr Žukov (2011)
**Aleksandr Dmitrijevitš Žukov** (vene keeles Александр Дмитриевич Жуков; sündinud 1. juunil 1956 Moskvas) on Venemaa riigi- ja sporditegelane. 

Žukov lõpetas 1978. aastal Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna. 1991. aastal sai ta Harvardi Ülikooli diplomi. Spetsialiseerus seadusandlusele valuuta, maksunduse ja tolli valdkonnas.

Žukov valiti 1993. aastal Venemaa Riigiduumasse. Ta kuulub võimupartei Ühtse Venemaa juhtkonda. Aastatel 2004–2011 oli ta Venemaa Föderatsiooni asepeaminster ja on alates 2011. aastast esimene asepeaminster. 

Žukov oli aastatel 2003–2009 Venemaa Maleföderatsiooni ja 2010–2018 Venemaa Olümpiakomitee president. Ühtlasi oli ta 2006–2018 Suure Teatri hoolekogu liige.

Nooruses osales Žukov malevõistlustel. Täitis meistrikandidaadi järgu.

Tunnustus
---------

* 2016 – Venemaa Föderatsiooni teeneline majandustegelane

Välislingid
-----------

* Aleksandr Žukov – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Tallinna Tudengimaja kannab ka sellekohast kirja
**Tallinna Tudengimaja** on Tallinnas aadressil Raekoja plats 16 tegutsev asutus, mis majutab mitmesuguseid üliõpilasorganisatsioone.

Tudengimajas tegutsevad või on tegutsenud Tallinna Üliõpilaskondade Ümarlaud, ESN Tallinn, üliõpilaskorporatsioonid Sororitas Estoniae, Revelia, Fraternitas Tartuensis, Sakala jt. Maja kogupindala on umbes 530 m2.

Tudengimaja rajamise algatas Eesti Üliõpilaskondade Liit 2005. aastal. Keskajal Tallinna linnakantseleid ja veinikeldrit ning Nõukogude aja lõpul Eesti Reklaamfilmi majutanud hoone andis Tallinna linnavalitsus MTÜ Tallinna Üliõpilaskondade Ümarlaua kasutusse 13. juunil 2007. Maja võeti ehitismälestisena arvele 15. aprillil 1997.

Viited
------

1. ↑  3068 Elamu Raekoja plats 16 fassaad, 15.-19.saj. Kultuurimälestiste riiklik register, 3068

Välislingid
-----------

* Tallinna Tudengimaja koduleht
* Oliver Õunmaa Vast avatud tudengimajas napib ruumi suurürituste korraldamiseks EPL, 28. veebruar 2007
* Raekoja platsile tuleb tudengimaja SLÕL, 23. veebruar 2007
* "Ülevaade: kui kulukad on Tallinnale tema residentsid" ERR, 2. juuli 2020
**Shanghai Rahvusvaheline Asundus** (inglise keeles *Shanghai International Settlement*, hiina keeles 上海公共租界) oli rahvusvaheline asundus, mis tekkis aastal 1863, kui ühinesid Shanghai Briti ja Ameerika kontsessioonid. Nendes enklaavides olid Suurbritannia ja Ameerika Ühendriikide kodanikel 19. sajandil Qingi dünastiaga sõlmitud lepingute järgi erilised õigused, seal kehtisid eraldi seadused. Need lepingud tühistati aastal 1943, kui kokkuleppele jõuti veel Chongqing Shis asunud Guomindangiga.

Asundused asutati, kui Qingi dünastia sõjavägi sai esimeses oopiumisõjas (1839–1842) brittidelt lüüa. Nankingi rahulepinguga avati väliskaubanduseks viis lepingusadamat (mh Shanghai) ning lõpetati lõunas asunud Kantoni (Guangzhou) monopol ehk Kantoni süsteem. Britid rajasid endale baasi ka Hongkongi. Varsti pärast seda asutasid brittidest vastavalt põhjas ja lõunas enda asundused ka Ameerika Ühendriigid ja Prantsusmaa.

Erinevalt Hongkongi ja Macau kolooniatest, kus Suurbritannia ja Portugal olid täielikult suveräänsed, jäid Hiina kontsessioonid Hiina võimu alla. Aastal 1854 lõid kolm riiki enda huvide kaitsmiseks Shanghai munitsipaalnõukogu, kuid aastal 1862 lõi Shanghai Prantsuse kontsessioon lepingust lahku. Aasta hiljem ühinesid USA ja Briti kontsessioonid Shanghai Rahvusvaheliseks Asunduseks. Kuna aina rohkematel välisriikidel tekkisid Hiinaga suhted, kolis Shanghai Rahvusvahelisse Asundusse inimesi paljudelt maadelt. Aastal 1918 olid Hiinaga lepingulistes suhetes lausa 19 riiki, 1930. aastateks oli neist järel 14: Suurbritannia, Ameerika Ühendriigid, Jaapan, Prantsusmaa, Itaalia, Norra, Rootsi, Taani, Holland, Hispaania, Portugal, Peruu, Mehhiko ja Šveits.

1930. aastate lõpuni jäi Rahvusvaheline Asundus peamiselt brittide pärusmaaks, hiljem hakkas seal kasvama jaapanlaste mõju. Asunduse rahvusvahelist iseloomu peegeldab ka selle lipp, kus on kujutatud paljude riikide lippe.

Rahvusvaheline Asundus sai ootamatu lõpu detsembris 1941, kui vahetult pärast rünnakut Pearl Harborile vallutasid linna Jaapani sõjaväelased. Aastal 1943 lõppesid linnas ameeriklaste ja brittide privileegid ka *de jure*, kuna sõlmiti leping vabariiklaste juhi Jiang Jieshiga. Leping hakkas *de facto* kehtima pärast Jaapani allaandmist ning Shanghai olukorra taastamist aastal 1945. Prantslased ütlesid enda eriõigustest lahti eraldi lepinguga veebruaris 1946.

Lisaks Shanghai Rahvusvahelisele Asundusele oli Hiinas ka Gulangyu Rahvusvaheline Asundus.

Vaata ka
--------

* Ameerika Kontsessioon (Shanghai)
* Shanghai Prantsuse Kontsessioon
* Kontsessioonid Hiinas
* Astor House Hotel (Shanghai)
* Briti Ülemkohus Hiinas
* The Bund
* China Marines
* Endine Ühendkuningriigi Kindralkonsulaat (Shanghai)
* Klaus Mehnert
* Shanghai ajalooliste ehitiste loend
* Richard Sorge
* Shanghai Club Building
* Shanghai munitsipaalpolitsei
* Tilanqiao vangla
* Ameerika Ühendriikide Kohus Hiinas
* "Kui me olime orvud"
* "Sinine lootus"
* "Päikese impeerium"
**Aleksandr Ivanovitš Volodin** (3. november 1933, Moskva, NSV Liit – 12. august 2004, Moskva, Venemaa) oli vene filosoof.

1956. aastal lõpetas Volodin Moskva Riikliku Ülikooli. Seejärel töötas ta komsomolis ja toimetajana kirjastuse Sovetskaja entsiklopedia filosoofiaentsüklopeedia toimetuses.

1965. aastast tegutses ta õppejõuna, saades 1966. aastal dotsendiks ja 1975. aastal professoriks NSV Liidu Kommunistliku Partei Keskkomitee juures asunud ühiskonnateaduste akadeemia filosoofiakateedris. Hiljem töötas Volodin Venemaa juhtimisakadeemia humanitaarkeskuses.

Filosoofina käsitles Aleksandr Volodin peamiselt 19. sajandi vene filosoofia suurkujusid. Tema kandidaadiväitekiri oli "A. I. Herzeni ideelise arengu põhietapid" (1963), doktoriväitekiri "Hegeli filosoofia vastuvõtt, tõlgendus ja kriitika 19. sajandi vene utopistlik-sotsialistlikus mõtteloos" (1974). Ta kirjutas uurimusi vene valgustajatest, narodnikutest ja sotsiaaldemokraatidest. 

Eesti keeles on ilmunud Volodini raamat "Herzen" Aino-Eevi Lukase tõlkes (sari "Suuri mõtlejaid", 1972).
**Elektronõrk vastastikmõju** ehk **elektronõrk interaktsioon** on osakestefüüsikas matemaatiline ja kontseptuaalne kombinatsioon kahest fundamentaalsest vastastikmõjust; elektromagnetilisest ja nõrgast vastastikmõjust. Need kaks vastastikmõju on tavalisel,aatomi- ja isegi tuumaenergia tasemel väga erinevad. Elektromagnetilisel vastastikmõju on piiramatu leviulatusega ja seda on lihtne jälgida makroskoopilisel tasemel, samas kui nõrk vastastikmõju avaldub ainult mikroskoopilisel, aatomituuma tasemel. Kuid nagu kirjeldas Enrico Fermi beetalagunemise selgitamisel, kasvab nõrga vastastikmõju intensiivsus kiiresti koos energiaga (seega temperatuuriga, mille juures seda vaadeldakse). Elektromagnetiline vastastikmõju suureneb samuti koos selle energiaga, kuid palju aeglasemalt. Seega jõuavad need kaks vastastikmõju (jõudu) umbes saja GeV energia juures samasse suurusjärku ja neid võib siis käsitleda ühe elektronõrga vastastikmõjuna. 

Niisugune energiaseisund tekkis Suure Paugu järgsel varajasel perioodil, kui universumi temperatuur oli ligikaudu 1015 K; eraldumine kaheks praeguseks interaktsiooniks toimus kvarkide perioodil.

Sheldon Glashow, Abdus Salam ja Steven Weinberg, kes selle teooria 1960. aastatel välja töötasid, said 1979. a Nobeli füüsikaauhinna uurngute eest, mis viisid elektronõrga interaktsiooni teooriani.
**Arnold-Heinrich Kalmus** (1. veebruar 1882 Paide – 11. september 1942 Tallinn) oli eesti maalikunstnik.

Elukäik
-------

Sündis Paides ja alghariduse omandas Paide kirikukoolis ning 2. linnakoolis ja Peterburi Nikolski keskkooli kursustel. 

Kunstilise hariduse omandas Peterburis: 1906–1908 J. Goldblatti ateljees, 1908–1914 Keiserlikus Kunstide Edendamise Seltsi kunstikoolis ja 1917–1920 Peterburi kunstiakadeemias ning Pariisis: 1925 F. Colarossi ja 1925–1927 V. Šuhhajevi eraakadeemias.

Osales I maailmasõjas 3. ratsaväekorpuse telegraafi ülemana. Töötas 1899–1920 Venemaal telegraafiametnikuna ja alates 1920. aastast joonistusõpetajana Tallinna gümnaasiumides.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli skulptor Marie Kalmus. Abielu lahutati 1931.

Looming
-------

Portreteerinud riigitegelasi ja kultuuriinimesi. Paremiku moodustavad uusajalikud suured lähivaates portreed.

Kuulus Petrogradi kunstiseltsi Lennok. Aastast 1922 Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühingusse, 1923–1929 Eesti Kunstnikkude Liitu ja oli 1935. aastast Eesti Akadeemilise Kutseõiguslikkude Kunstnikkude Koondise (EAKKK) liige.

Teoseid
-------

* Vanaeide portree, Eesti Kunstimuuseum M 112Vanaeide portree, Eesti Kunstimuuseum M 112
* Naise portree, Eesti Kunstimuuseum, M 754Naise portree, Eesti Kunstimuuseum, M 754
* Munga pea, Eesti Kunstimuuseum M 113Munga pea, Eesti Kunstimuuseum M 113
* Roomlanna, Eesti Kunstimuuseum M 1055Roomlanna, Eesti Kunstimuuseum M 1055

Kirjandus
---------

* Leila Anupõld. "Kalmus, Arnold". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 157–158


1. ↑  ERA.1357.2.3204, Tallinna Ringkonnakohus, tsiviilasjade kohtutoimikud.
Tudor Ulianovschi (2020)
**Tudor Ulianovschi** (sündinud 26. mail 1983 Floreștis) on Moldova poliitik ja diplomaat. Ta oli 18. jaanuarist 2018 kuni 8. juunini 2019 Moldova välis- ja eurointegratsiooniminister.

Ta sündis 1983. aastal Floreștis. Ta on lõpetanud 2005. aastal Moldova Rahvusvahelise Vaba Ülikooli ja Viini Diplomaatia Akadeemia.

Aastatel 2005–2007 oli ta Moldova välis- ja integratsiooniministeeriumis Ameerika, Aasia, Lähis-Ida ja Aafrika direktoraadis II sekretäri, III sekretäri ja atašeena. Aastatel 2007–2010 töötas ta Moldova Vabariigi suursaatkonnas Ameerika Ühendriikides Washingtonis. Aastatel 2011–2013 oli ta Moldova Vabariigi välis- ja eurointegratsiooniministeeriumi Ameerika, Aasia, Lähis-Ida ja Aafrika direktoraadi juht. Aastatel 2013–2014 oli ta ametis Kataris Moldova Vabariigi saatkonnas. Aastatel 2014–2016 oli ta Moldova Vabariigi välis- ja eurointegratsiooniministeeriumi aseminister, ta oli vastutav majandusdiplomaatia, rahvusvaheliste majandussuhete ja kahepoolsete suhete eest.

Aastatel 2016–2018 oli ta Moldova Vabariigi alaline esindaja ÜRO Genfi kontoris, Maailma Kaubandusorganisatsioonis ja teistes rahvusvahelistes organisatsioonides Genfis. Lisaks oli ta Moldova Vabariigi erakorraline ja täievoliline suursaadik Šveitsi Konföderatsioonis ja Liechtensteini Vürstiriigis, asukohaga Genfis.

Ta oli 18. jaanuarist 2018 kuni 8. juunini 2019 Moldova välis- ja eurointegratsiooniminister.

Isiklikku
---------

Ta on abielus ja tal on üks laps. Lisaks emakeelele rumeenia keelele valdab ta suurepäraselt inglise, vene, prantsuse ja araabia keelt.
Elektrooniline ballast (avatult)
 Elektroonilised liiteseadised (paikneb luminofoorlambi soklis)
Elektroonilise liiteseadisega  kompaktluminofoorlambi skeem
**Elektrooniline ballast** ehk elektrooniline liiteseadis on lahenduslampide toiteahelas kasutatav elektroonikalülitus, mis tõstab võrgupinge sageduse väärtuseni 20–50 kHz. Niisugune liiteseadis ei vaja  elektromagnetilisele ballastile omast kogukat paispooli (drosselit ) ega eraldi süüturit (starterit).

Kõrgsagedusmuunduri eelised:

* kõrge toitepinge suurendab luminofoorlambi kasutegurit luminofoori tõhusama ergastamise tõttu;
* lamp süttib kiiremini;
* pikeneb lambi eluiga;
* kaob võrgusagedusest (50 Hz) põhjustatud valguse värelus;
* drosseli puudumise tõttu vähenevad oluliselt liiteseadise mõõtmed, mass ja müra;
* väheneb energiakadu, eriti selle tõttu, et jäävad ära kaod drosseli südamikus ja mähistes.

Mõnedel kõrgsagedusmuunduritel on võimalus reguleerida lampide heledust, s.t rakendada  hämardamist (*dimmable electronic ballast*).

Vaata ka
--------

* Liiteseadis
* Digitaalselt adresseeritav valgustuse juhtimisliides

Välislingid
-----------

* Electronic Ballasts
* How to design a dimming fluorescent electronic ballast
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Ukraina matemaatikust; Eesti karateka kohta vaata artiklit Aleksandr Zõkov (karateka)* |

---

**Aleksandr Zõkov** (*Александр Александрович Зыков*, sündinud 28. juunil 1927 Odessas) on ukraina matemaatik.

Peamised saavutused
-------------------

Töötades omaaegses Siberi akadeemilises teaduskeskuses Novosibirskis, avaldas Zõkov 1969. aastal esimese vene keeles kirjutatud monograafia graafiteooriast.  Sellest sai ta hüüdnime „vene Harary". Tema teine, kokkuvõtlik graafiteooriaalane monograafia  on tõlgitud ka inglise keelde. Zõkovi arusaam graafi struktuurist sarnaneb struktuurisemiootikas kasutatavaga. Aleksandr Zõkov on avaldanud töid algebrast ja matemaatika filosoofiast . 1980. aastatest alates on korraldanud osavõtjaterohkeid graafiteooriaalaseid „Odessa seminare", millest kujunes välja omaette koolkond.

Osales Frank Harary vastuvõtul Tallinna Botaanikaaias 1989. aasta kevadel ja esines Eesti esimesel graafide ja rakenduste konverentsil 1991. aasta kevadel Käärikul.

Viited
------

1. ↑  Зыков, А. А. 1969. Теория конечных графов. *Новосибирск*.
2. ↑  Зыков, А. А. 1987. Основы теории графов. *Наука*. (kordustrükk 2004 ISBN 5950200578, *Вузовская книга*).
3. ↑  Зыков, А. А. 2007. Лекции по алгебре. ISBN 966318788, *Одесса*.
4. ↑  Зыков, А. А. 2008. Логико-философское введение в высшую математику. ISBN 9663180935, *Одесса*.
**Arnold Juhkum** (29. august 1895 Tallinn – 19. mai 1966 Tallinn) oli eesti filmirežissöör.

15-aastaselt asus tööle tehases Dvigatel, seejärel töötas Vene-Balti laevatehases. 1918. aastal astus vabatahtlikuna Punaarmee 1. Tallinna kommunistlikku pataljoni ja võitles Vene kodusõja lahingutes Uurali rindel. Hiljem võttis ta 2. Viljandi kommunistliku polgu koosseisus osa lahingutest Eestis. Aastatel 1921–1927 töötas ta Ülevenemaalise Erakorralise Komisjoni – OGPU organites.

1921. aastast töötas ta ühtlasi Petrogradi Eesti Töölisteatri (hiljem Eesti Töölisteater Leningradis) näitlejana. Lõpetas Petrogradi Foto-Kinotehnikumi õhtuse osakonna filminäitlejana. 1927. aastast töötas SevZapKino kinovabrikus (hiljem Lenfilmi filmistuudio) algul režissööri abina ja assistendina, hiljem režissöörina. Seejärel töötas populaarteaduslike filmide stuudios Lentehfilm režissöörina.

1940. aasta oktoobrist 1946. aasta septembrini töötas Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi uurijana.

1946. aasta septembrist töötas Tallinna Kinostuudios režissöörina. Juhtis enam kui 50 nõukogude filmi dubleerimist eesti keelde ning ringvaatefilmide "Nõukogude Eesti" valmistamist. Lühifilm "Eesti põlevkivi" pälvis Eesti NSV Ministrite Nõukogu I preemia.

Ta on maetud Rahumäe kalmistule.

Tunnustus
---------

* 1955 Eesti NSV teeneline kunstitegelane
* Punatähe orden
* Tööpunalipu orden

Viited
------

1. 1 2 3  Arnold Juhkum (nekroloog). Sirp ja Vasar, 27. mai 1966
2. 1 2  Eesti nõukogude kino pioneere. Sirp ja Vasar, 2. september 1955
3. ↑  Kalmistute register HAUDI
**Åbenrå vald** ['oobnro] ehk **Aabenraa vald** ehk **Åbenrå kommuun** ehk **Aabenraa kommuun** (taanikeelne ametlik nimi *Aabenraa Kommune*, teine keeleliselt korrektne nimekuju *Åbenrå Kommune*) oli aastatel 1970–2006 vald Taani lõunaosas Jüütimaa idarannikul Lõuna-Jüütimaa maakonnas.

Ta asus Väike-Belti avaneva kitsa Läänemere lahe Åbenråfjordi ääres. Naabervallad olid lõunas ja idas Lundtofti vald ning läänes Rødekro ja Tinglev' vald. Vald asus osalt poolsaarel, millest lõunasse jääb Åbenråfjordiga, mis poolsaarest ida pool avaneb Väike-Belti, ja millest põhja poole jääb Genneri laht.

Vald moodustati 1970. aasta Taani haldusreformi käigus Åbenrå linna, Løjti kihelkonna, Enstedi kihelkonna ning osalt Rise kihelkonna alade liitmisel.

2007. aasta Taani haldusreformi käigus liideti vald Bovi valla, Lundtofti valla, Rødekro valla ja Tinglev' vallaga uueks Åbenrå vallaks.

Valla pindala oli 128,68 km². Elanike arv oli 21 979 (1. jaanuaril 2003), 22 041 (2004. aastal), 22 132 (2005). Rahvastiku tihedus oli 172,9 in/km² (2005).

2005. aasta andmetel elas vallas 10 776 naist ja 11 356 meest (kokku 22 132 inimest). Neist oli kuni 6-aastasi 7,7%, 7–16-aastasi 12,2%, 17–66-aastasi 65,3% ja vähemalt 67-aastasi 14,8%.

17–66-aastaste elanike seas oli töötuse määr 7,0.

Välismaalasi Euroopa Liidust, Skandinaaviast ja USA-st oli 248 inimest 10 000 kohta. Välismaalasi arengumaadest oli 292 inimest 10 000 kohta.

Põhikoole oli 6 (kokku 115 klassi).

Viimane vallavanem (*borgermester*) oli Poul Thomsen (Venstre), täitevdirektor Torben Helding.

Valla kood oli 545.
**Tuuli Toomere** (16. november 1975 – 5. aprill 2008) oli eesti sotsioloog.

Ta lõpetas Tartu Ülikooli sotsioloogia erialal 1999. aastal. Magistrikraadi sotsioloogia alal sai ta 2000. aastal Kesk-Euroopa Ülikoolis koostöös Lancasteri Ülikooliga. 2003. aastal alustas ta doktoriõpinguid sotsioloogia alal Tallinna Pedagoogikaülikoolis.

2001–2006 oli ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis / Tallinna Ülikoolis tarbimissotsioloogia kursuse lektor. 2007. aasta veebruarist töötas ta Tallinna Ülikooli Eesti Humanitaarinstituudis nüüdiskultuuri uurimiskeskuses erakorralise teadurina.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 13. mail 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. detsember 2014. Vaadatud 13. mail 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Tuuli Toomere Eesti Teadusinfosüsteemis
**Constantin Eduard Valentin Lementy** (11. veebruar 1848 Aidu (Paistu vald) – 28. november 1889 Berliin) oli Eesti vaimulik. 

Lementy lõpetas progümnaasiumi Pärnus ja gümnaasiumi Tartus. Aastatel 1867–1873 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaastal oli ta Tartu Maarja koguduses Adalbert Hugo Willigerode juures. Ordineeriti 17. novembril 1874 Tartus õpetajaks.

Oli aastatel 1874–1875 Võru praostkonna vikaarõpetaja. Aastatel 1876–1879 oli Kadrina Katariina koguduse vikaarõpetaja, aastatel 1879–1881 oli ta Kihelkonna Mihkli koguduse õpetaja ja aastatel 1881–1889 oli ta (introdutseeriti 8. novembril 1881) Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja.

Isiklikku
---------

Tema väimees Johannes Otto Eisenschmidt oli Kodavere Mihkli koguduse õpetaja ja Paide Saksa Püha Risti koguduse õpetaja. Tema kälimees Thomas Paul Julius Girgensohn oli Valmiera Siimona ja Juuda koguduse õpetaja ja Riia Jakobi koguduse ülemõpetaja.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
Lihatooted suitsukambris
**Suitsutamine** on toidu töötlemine naturaalse suitsuga. 

Suitsutamise eesmärk on anda toiduainele meeldiv välimus ja maitse ning pikendada selle säilivusaega.

Ajalugu
-------

Eesti oludes on ajalooliselt olnud peamiseks lihaloomaks, mida suitsutati, nuumsiga, kes tapeti tavaliselt jõuludeks. Peale sealiha suitsutati vahel lamba-, veise- ja linnuliha. Liha suitsutati üle kogu Eesti, suitsutamise tehnoloogia aga erines piirkonniti. Näiteks Saaremaal ja Läänemaal suitsutati liha pliidi kohal. Enamasti suitsutati seal lambareisi, sealihatükke ja pekki. Peale lamba- ja sealiha suitsutasid ja soolasid saarlased ja randlased veel hülgeliha. Lõuna-Eestis suitsutati liha suitsusaunas.

Ettevalmistus
-------------

Loomalihast sobivad suitsutamiseks sea-, noorveise-, lamba-, noorte ulukite, nutria- ja broileriliha. Peale nende sobivad suitsutamiseks linnud, näiteks kalkun, kana, hani ja part. Toiduainetööstuses on levinud ka vorstide suitsutamine.

Enne suitsutamist liha soolatakse. Ajalooliselt suitsutati kuu aega verisoolas hoitud liha. Tänapäeval on soolamise aeg märgatavalt lühenenud. Kui sooldumisprotsess on lõpule jõudnud, tuleks liha pesta ja vajadusel noaga puhtaks kaapida. Kui on kasutatud kombineeritud soolamismeetodit, tuleks liha leotada 10–12 tundi külmas vees. Kui liha on puhtaks pestud, tuleks see kas riidega kuivatada või lasta nõrguda.

Lihatükid vormitakse ühtlaseks tükiks ja seotakse puuvillase või linase niidi või nööriga kinni. Liha sidumine on vajalik selleks, et liha koemahlad suitsutamisel liigselt välja ei valguks ja lihatüki kuju suitsutamisel säiliks.

Kuumsuitsutamine toimub 60–80 °C ja külmsuitsutamine 15–20 °C juures.

Protsess
--------

Kodumajapidamistes suitsutatakse spetsiaalses suitsuahjus, kus kuumus saadakse puuhalgude põlemisest ning suits värskete puuokste ja lehtede või saepuru lisamisest. Eesti oludes on parimaks suitsuandjaks lepp või sellest saadud saepuru, kuid võib kasutada ka muud liiki lehtpuid (levinud on näiteks õunapuu). Okaspuud annavad lihale kibeda kõrvalmaitse, siiski kasutatakse mõnel pool suitsutamiseks kadakat.

Tööstuslikul suitsutamisel saadakse suitsu hakkpuidu ehk saepuru aeglasel mittetäielikul leegita põlemisel õhu mitteküllaldasel juurdepääsul, kusjuures suits läbib sel juhul tavaliselt ka vesifiltri.

Valmis suitsuliha pealispind peaks olema kuiv, läikiv, ühtlaselt tumepunane või pruunikas.

Kasutatakse ka nn suitsupreparaate (suitsupulbreid, suitsuvedelikke, suitsusoola jne), mis annavad samuti lihale suitsumaitset.

Viited
------

1. 1 2 3 4
2. ↑
3. ↑
4. 1 2
5. ↑

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Suitsutamine** |
**Tudu kihistik** (inglise *Tudu Member*) on ordoviitsiumi ladestu Rakvere lademe Rägavere kihistusse kuuluv kihistik. Seda hakkas esimesena eristama Viktor Kõrvel aastal 1962. Kihistik on nime saanud Tudu aleviku järgi.

Kihistiku stratotüübiks on Tudu ja Tudulinna vahel asuv Tudu puurauk, kus kihistiku kivimid esinevad 36.9..43.9 meetril.

Tudu kihistik on Rägavere kihistu Rakvere lademesse kuuluva osa ülemine kihistik. See lamab Piilse kihistikul. Kihistiku moodustab püriiti sisaldav väikese liivasisaldusega hele- kuni kreemikashall keskmisekihiline lubjakivi. Kihistikus on õhukeste kihtidena kukersiiti. Piilse kihistust eristab seda suurem liiva- ja väiksem püriidisisaldus.

Viited
------

1. ↑  Tudu kihistik Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 12.08.2019)
2. ↑  Stratigraafia terminoloogia
3. ↑  K. Suuroja, T. All, T. Mardim, E. Morgen, M. Otsmaa, K. Ploom, T. Vahtra ja A. Veski. Eesti geoloogilise baaskaardi Kadrina (6433) leht. Seletuskiri. Eesti Geoloogiakeskus. Kaardistamise osakond, Tallinn, 2005.
4. ↑  Geology and Mineral Resources of Estonia. Rakvere stage Linda Hints&Tõnu Meidla

Välislingid
-----------

* Tudu kihistik Eesti geokogude infosüsteemis
Kuuba Foxtrot-klassi allveelaev (1986)
**Foxtrot-klassi allveelaevad** (nimetus NATO klassifikatsiooni järgi) (vene keeles *Подводные лодки проекта 641*] ) olid endises Nõukogude Liidus alates 1957. aastast valmistatud diiselallveelaevad.

Ajalugu
-------

Allveelaeva hakati välja töötama veidi pärast Teise maailmasõja lõppu. Projekti koondnimetuseks sai "Projekt 641". Väljatöötamisel püüti eelkõige vältida eelmiste allveelaevade vigu. Vähendati laevade tekitatavat müra, mis oli Nõukogude Liidu senistel allveelaevadel tunduvalt suurem kui lääneriikide omadel. Lisaks täiustati sonareid, uuendati torpeedoaparaate, suurendati kütusevaru ning koos sellega ka tegevusraadiust jpm. 30 aasta jooksul ehitati kokku 79 sellist allveelaeva.

Kirjeldus
---------

Foxtrot-klassi allveelaev on ehitatud kahekerelisena. Sisemine kere on jagatud seitsmeks veekindlaks sektsiooniks. Keredevaheline ruum täidab sukeltankide otstarvet. 

Snorkli kasutamisel võis allveelaev kiirusel 8 sõlme läbida 20 000 kilomeetrit. Seda tüüpi allveelaevadel oli snorkel umbes 7 meetrit pikk. Allpool snorkli sügavust liikus laev elektrimootorite jõul, et säästa hapnikku. Vee all sai allveelaev olla kuni neli päeva, seejärel pidi ta hapnikuvaru täiendamiseks ja akude laadimiseks tõusma vähemalt snorkli sügavuseni.

Allveelaeva meeskond koosnes 78 liikmest, neist 22 olid ohvitserid ja 56 madrused. Kui ohvitseridele olid ette nähtud kajutid, siis madruste jaoks oli torpeedoruumi taga 27-kohaline magamisruum, kus sai vahetuste kaupa kolmekohalistel naridel puhata.

Jõuallikatena kasutati kolme Kolomna 2D42M-tüüpi 2000-hobujõulist diiselmootorit, mis tagasid vee peal kiiruse kuni 16,6 sõlme. Vee all liikumiseks kasutati kolme elektrimootorit – üks 2700 ja kaks 1350 hobujõudu. Sõukruvisid oli kolm, need olid kuuelabalised. Igat sõukruvi käitas omaette mootor.

Allveelaevad olid relvastatud kümne 533 mm torpeedotoruga, millest kuus paiknesid vööris ja neli ahtris. Torpeedosid oli kaasas 22 tükki. Torpeedoaparaadid olid võimelised raskekaalulisi torpeedosid tulistama kuni 15 km kaugusele kiirusega 40 sõlme tunnis. Rakettrelvastust allveelaevadel polnud.

Allveelaeva pikkus oli 91,5 meetrit, laius 7,5 ja kõrgus tornita 6 meetrit. Laeva veeväljasurve sukeldunult oli 2470 tonni.

Kirjandus
---------

* Ajakiri Tehnikamaailm 8/2004, lk 58–60.
**Paulus Verneri Arajuuri** (sündinud 15. juunil 1988 Helsingis) on Soome jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Küprose kõrgliiga klubis Famagusta Anorthosis ja Soome jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Soomes, mängides sellistes klubides nagu FC Espoo, FC Honka, Klubi 04 ja IFK Mariehamn.

Aastatel 2009–2013 mängis ta Rootsi kõrgliiga klubis Kalmar FF. 2014. aasta jaanuaris liitus ta Poola kõrgliiga klubiga Poznańi Lech. Hooajal 2014–15 tuli ta klubiga Poola meistriks. Aastatel 2017–2019 mängis ta Taani kõrgliiga klubis Brøndby.

Aastatel 2019–2021 mängis ta Küprose kõrgliiga klubis Pafos. 2021. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu Famagusta Anorthosisega.

Soome jalgpallikoondises tegi Arajuuri debüüdi 18. jaanuaril 2010 sõprusmängus Lõuna-Korea vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 11. oktoobril 2015 EM-i valikmängus Põhja-Iirimaa vastu. Ta kuulus Soome koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Poznańi Lech
* Ekstraklasa: 2014–15
* Poola superkarikas: 2015, 2016

Brøndby IF
* Taani karikas: 2017–18

Välislingid
-----------

 Paulus Arajuuri – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Soome koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Hrádecký
* 2 Arajuuri
* 3 O'Shaughnessy
* 4 Toivio
* 5 L. Väisänen
* 6 Kamara
* 7 Taylor
* 8 Lod
* 9 Jensen
* 10 Pukki
* 11 Schüller
* 12 Joronen
* 13 Soiri
* 14 Sparv (c)
* 15 S. Väisänen
* 16 Lam
* 17 Alho
* 18 Uronen
* 19 Kauko
* 20 Pohjanpalo
* 21 Lappalainen
* 22 Raitala
* 23 Jaakkola
* 24 Valakari
* 25 Ivanov
* 26 Forss
* Treener: Kanerva

 | Soome |
Jõhv-stepirohu puhmad
**Jõhv-stepirohi** (*Stipa tenuissima*) on kõrreline, mida kasvatatakse dekoratiivsel eesmärgil. Taim on kiirekasvuline ning moodustab kuni 60 cm kõrguseid puhmaid.

Kirjeldus
---------

Jõhv-stepirohi võib olla nii igihaljas kui heitleheline taim, olenevalt kliimast. Taime lehed on pikad ja lineaarsed, tihti volditud või kaarduvad. Suvel ning sügisel võivad esineda pikad teravad kõrkjad. Tänu oma lehtede sitkusele ja tugevusele võib Jõhv- Stepirohtu kasutada ka kuivatatud lilleseadetes. Värvilt võib taim olla roheline ning valkjasbeež või kollakas, õitsemise ajal ka pruunikaspunane. Eesti lühikese suve jooksul enamasti õitsemiseni ei jõua. Taime juuksetaolised jõhvlehed liiguvad graatsiliselt tuulega kaasa, helkides päikese käes hõbedaselt.

Kasvutingimused
---------------

Looduslikult kasvab taim nii Põhja- kui Lõuna-Ameerikas, mujal kasutatakse teda dekoratiivtaimena. Jõhv-stepirohi ei vaja kasvamiseks palju ruumi, seega võib teda kasvatada nii üksiku taimena kui suuremas grupis koos. Kasvukoht peaks olema päikesepaisteline, muld kergema lõimisega ning kergesti vett läbilaskev. Muldadeks sobiksid liivased, kruusased või kivised mullad. Taim ei kannata liigniiskust, seega on vett läbilaskev muld kasvamiseks väga oluline. Taime kasvatamist tuleks alustada kevadel külvates seemned potti ning idandades neid jahedas. Samuti saab paljundada ka olemasolevaid taimi eraldades. Taime vähenõudlike kasvutingimuste tõttu saab teda kasvatada nii peenras kui konteineris, olles ideaalne taim ka linnahaljastuses. Taim on külmakartlik, seega sobib kasvatamiseks soojema kliimaga aladel või vahelduvate aastaaegade korral hooajataimena. Eesti kliimas ei talvitu.

Taime eest hoolitsemine
-----------------------

Kahjureid ning haigusi jõhv-stepirohul tavaliselt ei esine. Siiski tuleks surnud lehti ja varsti aeg-ajalt lõigata. Parim aeg lõikamiseks on varakevad enne taime aktiivset kasvuaega. Taime kasvu ergutamiseks soovitatakse kevadel väetada.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. aprill 2021. Vaadatud 30. aprillil 2021.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. 1 2 3 4 5
4. 1 2 3
**Pauli kadetikorpus** (vene keeles *Павловский кадетский корпус*) oli aastatel 1829−1863 tegutsenud Venemaa keisririigi sõjaline õppeasutus.

Ajalugu
-------

Pauli kadetikorpuse eelkäijaks oli troonipärija Pavel Petrovitši (hiljem keiser Paul I) poolt 1794. aastal asutatud **Gattšina orbudekodu** (*Гатчинский сиротский дом*). 1829. aasta 19. veebruaril võrdsustati selle järeltulija **Keiserlik sõjaline orbudekodu** (*Императорский военно-сиротский дом*) ülejäänud kadetikorpustega ja see nimetati orbudekodu asutaja Pauli auks Pauli kadetikorpuseks; samal ajal eraldati sellest aadlineidude osa ja sellest sai Pauli aadlipreilide instituut. Sõjaliste õppeasutuste reformeerimise käigus kaotati kadetikorpus 25. augustil 1863 ja see reorganiseeriti 1. Pauli sõjakooliks.

### Pauli kadetikorpuse direktorid

| Ametiaeg | Pilt | Nimi | Auaste |
| --- | --- | --- | --- |
| 1829−1843 |  | Karl Friedrich Klingenberg (1772−1849) | kindralmajor (a-st 1833 kindralleitnant) |
| 1843−1847 |  | Ladislaus Klüpffel (1796−1885) | kindralleitnant |
| 1847−1851 |  | Pjotr Aleksandrovitš Jazõkov (1800−1869) | kindralmajor |
| 1851−1861 |  | Otto Anders af Meinander (1798−1865) | kindralmajor (a-st 1851 kindralleitnant) |
| 1861−1863 |  | Pjotr Semjonovitš Vannovski (1822−1904) | kindralmajor |

Kirjandus
---------

* Анучин, Д. Г. *Исторический очерк Павловского военного училища, Павловского кадетского корпуса и императорского Военно-сиротского дома. 1798−1898 гг*. СПб.: Типография Министерства Внутренних дел, 1898 .
**Koila linnamägi** on neemiklinnuse tüüpi linnamägi Lääne-Virumaal Viru-Nigula vallas, Pada jõe ääres.

Kirjeldus
---------

Linnamägi asub Koilas Pada jõe läänekaldal, jõe ja sellesse suubuva orundi vahelisel seljandikul. Viru-Nigula lähedal asuv Koila linnamägi kuulub vanimate Virumaa linnuste hulka.

Õueala pindala on 4000 ruutmeetrit. Põhja poolt eraldatud otsvalliga, mille kõrgus siseküljelt 1,5 m, välisküljelt 4 m. 4 m laiuse kividest otsvalli sise- ja välisküljel on maakividest kuivmüürsein. Kivivalliga liitub väljastpoolt 3 m laiune liivakuhjatis, mis on pärit hilisemast ehitusjärgust. Ülejäänud külgedel kulgeb vaevumärgatav äärevall. Idapoolne kuivmüürseintega äärevalli laius on 2,5 m. 

Linnamäe kultuurkiht on kõige paremini jälgitav õue äärtel, seal eraldub kaks kihistust. Ülemine linnuseaegne kuulub I aastatuhande teise poolde. Alumine pärineb, Eesti rauaaegse I aastatuhande e.m.a lõpusajandite asulast. Asulakihiga liituv nelinurkne hoonealus linnuse põhjaäärel on vanim Eestis leitud rõhtpalkehitise jäänus. Muinaslinnuse hilisemast kasutamisperioodist on jäänud paekividest laotud kaitsevall ja pisut keraamikat. Ilmselt püstitati vall vanemal rauaajal. Tollal kasutati seda kohta ajutise pelgupaigana. Dateeritud 5.- 6. sajandisse.

Viited
------

1. ↑  M. Schmiedehelm 1949–1952.
2. ↑  Evald Tõnisson, Eesti arhitektuur III. Üldtoimetaja V. Raam. Tln. 1997.
3. ↑  (Lõugas,V. Selirand, J. Arheoloogiga Eestimaa teedel. Tln. 1989)

Välislingid
-----------

* Koila linnamägi kultuurimälestiste riiklikus registris
**Autonoomne närvisüsteem** ehk **vegetatiivne närvisüsteem** (ladina keeles *systema nervosum autonomicum*, *pars autonomica systematis nervosi*, *divisio autonomica systematis nervosi peripherici*) on paljudel keelikloomadel vahetult tahtele allumatu närvisüsteemi osa, mis liigitatakse piirdenärvisüsteemi hulka. Autonoomne närvisüsteem jaguneb sümpaatiliseks ja parasümpaatiliseks närvisüsteemiks. 

Autonoomne närvisüsteem innerveerib peamiselt siseelundeid: seede-, hingamis-, eritus-, vereringe- ja suguelundeid ning sisesekretoorseid näärmeid. Autonoomne närvisüsteem juhib ka lümfisüsteemi talitlust. Iga elund (välja arvatud enamik veresooni, higinäärmeid ja naha silelihaseid, millel on ainult sümpaatiline innervatsioon) on varustatud nii sümpaatiliste kui parasümpaatiliste närvikiududega. Sümpaatiline osa käivitub organismi aktiivses seisundis, mida iseloomustab suurenenud energiakulu (näit treening, emotsionaalsed seisundid: viha, rõõm, valu jne). Parasümpaatiline närvisüsteem domineerib organismi energiavarude taastumise perioodil. Sümpaatilise ja parasümpaatilise närvisüsteemi koosmõjul toimib organismi iseregulatsioon vastavalt elundite vajadustele ja võimalustele.

Autonoomse närvisüsteemi perifeerse osa moodustavad sümpaatilised ja parasümpaatilised närvikiud, mis moodustavad arvukaid närvipõimikuid arterite ümber, südames, kõhuõõnes ja elundite seintes. Need paiknevad somaatilisest närvisüsteemist suures osas eraldi ja sisaldavad nii aferentseid kui ka eferentseid juhteteid. Aferentsed juhteteed edastavad kesknärvisüsteemi infot siseelunditest, mis võib mingil määral ka aistinguks muutuda, näiteks siseelundivaluks.

Sümpaatilised keskused paiknevad tuumadena seljaaju hallaine rinna- ja nimmeosa külgmistes sarvedes ja väljuvad vastava segmendi eesmise juure koosseisus. Hüpotalamus koos seljaaju autonoomse närvisüsteemi keskuste, ajutüve ja hüpofüüsiga reguleerib organismi autonoomseid funktsioone. Kesknärvisüsteemi osi, mis reguleerivad autonoomseid funktsioone, ei saa anatoomiliselt närvisüsteemi ülejäänud osadest eristada. Autonoomse närvisüsteemi keskuses tekkiv erutus peab läbima kaks neuronit, esimese neuroni kesknärvisüsteemis ja teise autonoomse närvisüsteemi ganglionis. 

Termini võttis kasutusele inglise füsioloog John N. Langley 1898. aastal.

Vaata ka
--------

* Somaatiline närvisüsteem

Lisalugemist
------------

* John Newport Langley, "The autonomic nervous system", I osa, 1921, Cambridge, W. Heffer & Sons LTD. OpenLibraryBook, veebiversioon (vaadatud 24.08.2014) (*inglise keeles*)

Viited
------

1. ↑  Meeli Roosalu. "Inimese anatoomia", Kirjastus Koolibri, lk 224, 2010, ISBN 978-9985-0-2606-9.
2. ↑  Todman, DH (15. detsember 2012). "History of Neuroscience: John Newport Langley (1852-1925)" (PDF). *IBRO History of Neuroscience* (inglise). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 26.08.2014. Vaadatud 22.08.2014.
Hibiinides talvel
**Hibiinid** (vene *Хибины*, saami *Umbtekis*, *Umptek*) on mäestik Põhja-Euroopas Koola poolsaarel. Venemaa Murmanski oblasti kõrgeim mäemassiiv jääb Imandra ja Umbjärve vahele ning hõlmab ligi 1300 ruutkilomeetrit.

Hibiinide kaks kõrgemat platood on 1201 m kõrgune Judõtšvomtšorr ja 1191 m kõrgune Tšasnatšorr. Mäesõlmes on veel kolm pea sama kõrget lava Kukisvumtšorr, Petrelius ja Putelitšorr ning Aleksandr Fersmani järgi nime saanud Fersmani mäetipp, mida kunagi ammu peeti kõrgeimaks.

Hibiinid on Venemaa kõige vanemad mäed: nad on juba miljard aastat mäed olnud. Kõige vanemad magmavoolud mäestikus on üle poolteise miljardi aasta vanad. Mäed on nii kaua kulunud, et nende tipud on muutunud lamedateks platoodeks. Seevastu mägede nõlvad on järsud, kohati kaetud liustikega.

Hibiinide kliima on laiuskraadi arvestades pehme. See tuleneb lähedusest Barentsi merele, mida soojendab Golfi hoovus. Polaaröö kestab umbes 4 nädalat. Madalrõhkkonnad ja õhurõhu järsud langused on sagedased. Virmalisi on näha septembrist kuni aprilli keskpaigani.

Suvi on lühike. Mägedes on öökülmavaba perioodi pikkus 60–80 päeva. Eelmägedes on periood, mil ööpäeva keskmine temperatuur on üle +10 °C, umbes 70 päeva pikk. Polaarpäev kestab mai lõpust juuli keskpaigani. Sademeid on suvel vähem.

Hibiinides valitseb arktiline tundra.

Mägede jalamil asuvad linnad Apatitõ ja Kirovsk.

Hibiinides leidub apatiiti.
Vanessa Paradis (2016)
Vanessa Paradis kontserdil Prantsusmaal (2007)
**Vanessa Chantal Paradis** (sündinud 22. detsembril 1972 Val-de-Marne'is) on Prantsusmaa laulja ja näitleja.

Ta sündis Pariisi lähedal Saint-Maur-des-Fossés's André ja Corinne Paradis' tütrena. Ta kasvas üles Villiers-sur-Marne'is. Tal on 10 aastat noorem õde Alysson, kes on mänginud paljudes prantsuse õudusfilmides.

Lapsena oli ta vaimustuses Marilyn Monroest ning hakkas tema eeskujul õppima tantsu ja klaverit. Ta veetis palju aega oma onu Didier Painiga, kes on näitleja ja produtsent.

Tema esimene esinemine televisioonis oli saates "L'École des fans". Oma esimese singli "La Magie des surprises-parties" salvestas ta 1983 ja esines sellega 1985 Itaalias festivalil, kuid ei võitnud peaauhinda. 1987, kui ta oli 14-aastane, salvestas ta laulu "Joe le taxi", mis tegi ta maailmakuulsaks ja oli Prantsusmaal 11 nädalat suurim hitt. Prantsuskeelse laulu kohta on ebatavaline, et see anti välja ka Suurbritannias, kus tõusis koguni 3. kohale.

1990 pälvis ta prantsuskeelse filmi tähtsaima auhinna César kõige lootustandvama noore näitleja kategoorias. 1999 nimetati ta Césari kandidaadiks parima naisnäitleja kategoorias, kuid ta ei võitnud seda.

Ta elas 1998–2012 koos USA filminäitleja Johnny Deppiga. Neil on tütar Lily-Rose Melody Depp, kes sündis 27. mail 1999, ja poeg John Christopher Depp III, kes sündis 9. aprillil 2002. Kuulujutud paari lahutusest hakkasid avalikkuse ette jõudma jaanuaris 2012. Algul Depp eitas neid, kuid paar kuud hiljem teatas paar, et nad üritasid oma suhet parandada. Deppi esindaja teatas ametlikult paari lagunemisest 19. juunil.

Nende perel on majad Hollywood Hillsis ja Somerseti krahvkonnas Timsburys, talu Île-de-France'is, korterid Pariisis ja Manhattanil ning saar Bahamal.

Praegu on Vanessa Paradis suhtes Prantsuse laulja Benjamin Biolayga.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Vanessa Paradis** |

* Koduleht
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kitarristist; filosoofi kohta vaata artiklit Robert Johnson (filosoof).* |

---

**Robert Leroy Johnson** (8. mai 1911 – 16. august 1938) oli USA muusik, keda peetakse delta bluusi isaks.

Ta on mõjutanud paljusid kitarriste, teiste seas Muddy Watersit, Bob Dylanit, Jimi Hendrixit, Eric Claptonit ja Jeff Becki.

Ta salvestas aastatel 1936 ja 1937 kokku 29 lugu.

Legendi järgi müüs Johnson oma hinge saatanale kiirtee ääres, saades vastutasuks oskuse mängida seda, mida soovib.

Johnson suri 27-aastaselt.

Rock'n'rolli Kuulsuste Hall valis 500 mõjukaima loo sekka neli Johnsoni pala, milleks olid "Sweet Home Chicago", "Cross Road Blues", "Hellhound on My Trail" ja "Love in Vain".

Ajakiri Rolling Stone paigutas Johnsoni viiendale kohale oma 100 läbi aegade parima kitarristi nimekirjas.

Loomingu näiteid
----------------

* Fail:Robert Johnson - Milkcow's Calf Blues.oga*Milkcow's Calf Blues* (1936)
* Fail:Robert Johnson - Ramblin' on My Mind.oga*Ramblin' on my Mind* (1936)
* Fail:Robert Johnson - Sweet Home Chicago.ogg*Sweet Home Chicago* (1936)
* Fail:Robert Johnson - Terraplane Blues.oga*Terraplane Blues* (1936)

Viited
------

1. ↑  Robert Johnson Rolling Stone
2. ↑  500 Songs (veebiarhiivis)
3. ↑  100 Greatest Guitarists: David Fricke’s Picks Rolling Stone, detsember 2010
**Ackermans & van Haaren** (lühend **AvH**) on Belgia kontsern.

Ajalugu
-------

Selle asutasid 1876. aastal tihedate omavaheliste peresidemetega Hollandi ettevõtjad Nicolaas van Haaren (1835–1904) ja Hendrik Willem Ackermans (1855–1945). Nad hakkasid 1888. aastal tegutsema Belgias, alates 1893. aastast Antwerpenis, kuhu hiljem toodi üle ka ettevõtte peakorter.

Ehitustööd Eestis
-----------------

Ackermans & van Haaren teostas suure osa Tallinna uue sõjasadama ning uute laevatehaste (Vene-Balti laevaehitustehas, Noblessneri laevatehas) süvendus- ja vesiehitustöödest. 

AvH rajas Väikese Paljassaare idarannikule oma ehitusaegse linnaku, kus olid tööliselamud, betoonitehas, laod, väike tehaseraudteevõrk, sadam. Selle linnaku kõige tähtsam ehitusobjekt oli suur lainemurdja (tänapäeval Katariina muul). Kontor rajatigi Keisripaviljoni, kus oli 12. juulil (vkj 29. juunil) 1912 viidud läbi keiser Nikolai II osavõtul sõjasadama nurgakivi (resp põhjakivi) paneku tseremoonia.

Vesiehitustöid tehti ka Mõntu sadamas Sõrve poolsaarel.

Eestist väljaspool tehti Peterburi merekaitse ehitistel vesiehitustöid ka Viaporis (tänapäeval Suomenlinna Helsingis) ja Peterburis.

Esimese maailmasõja algusest alates juhiti AvH töid nende Haagi kontori kaudu, sest Saksamaa sõdis Belgiaga, aga Holland oli sõjas neutraalne.

Tänapäeval
----------

Ackermans & van Haaren on kontsern, mis kuulub Belgia ettevõtete tippu (on Brüsseli börsil noteeritavate nn BEL20 hulgas). Tegeletakse muuhulgas pangandusega, energiatööstusega, põllumajanduse ja toiduainetööstusega, investeerimisega, meelelahutustööstuse ja vanurite hoolendeteenustega. 

Peamised tütarettevõtted ehituse alal on maailma üks suurimaid vesiehitusettevõtteid DEME ja Belgia suurim ehituse peatöövõtja Van Laere.

Viited
------

1. ↑  Robert Treufeldt. "Peeter Suure Sadam, uus sõjasadam Tallinnas". // Muinsuskaitse aastaraamat 2014. Tallinn 2015. Lk 104

Kirjandus
---------

* Patrick Luystermans, Dirk Podevijn, Roland Van Der Elst. "*Ackermans & van Haaren : een familiale groep met internationale ambities : 1876-2007*". Gent 2008
* Robert Treufeldt. "Peeter Suure Sadam, uus sõjasadam Tallinnas". // Muinsuskaitse aastaraamat 2014. Tallinn 2015. Lk 102-108

Välislingid
-----------

* Kontserni ametlik koduleht
* "The familiy years". Inglise keeles
* "The stock exchange years". Inglise keeles
* Vene-Balti laevaehitustehase vesiehitustööde plaan Ackermans & van Haareni teostatud tööde albumis. 1912. MM F 9212. Eesti Meremuuseumi fotokogu
* Ackermans & van Haareni peakontor Antwerpenis
* Ackermans & van Haareni peakontor Antwerpenis. SVR Aarchitects koduleht
**Vangi dilemma** (ka **vangide dilemma**; inglise keeles *prisoner's dilemma*, *prisoners' dilemma*) on sotsioloogias ja politoloogias kasutatav mõiste, millega kirjeldatakse olukorda, kus osapooltel tuleb parima tulemuse saavutamiseks teha koostööd ja üksikhuvidest loobuda.

Vangide dilemma analüüs näitab, et kui üks osapool oma kasusid maksimeerib, siis altruistlikult käituv osapool saab kõige rohkem kahju.

Vangide dilemma kerkib esile ka globaalprobleemide lahendamisel, kus parima lahenduse nimel peaksid riigid (vm üksused) tegema koostööd ja loobuma isiklikust (või ühe riigi) kasumi maksimeerimisest.

Dilemma sisu
------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | Koostöö | Omakasu |
| Koostöö | -1, -1 | -10, 0 |
| Omakasu | 0, -10 | -5, -5 |
| *Vangi dilemma* |

Kaks vangi on ülekuulamisel. Kui mõlemad süüalused vaikivad, ei saa kohus kummalegi määrata maksimumkaristust ning mõlemad saavad vaid aasta karistust. Kui üks teise peale keelt kannab, pääseb ta vabaks, teine saab aga 10 aastat. Mõlema ülestunnistuse puhul ootab mõlemat vaid viis aastat. Dilemma seisneb asjaolus, et mõlema vaikimine annab mõlemat vangi arvestades parima tulemuse, kuid samas on lihtne argumenteerida reetmise kasuks. Nimelt kui vang A arvab, et B ta reedab, on ka vangil A mõttekas reeta (siis istub ta vangis 10 aasta asemel 5). Kui vang A usub, et vang B vaikib, siis on mõttekas ikkagi ta reeta, sest sellisel juhul pääseb vang A puhtalt, mitte ei pea ühte aastat vangis veetma.

Vaata ka
--------

* Tasuta kasutaja probleem
* Sotsiaalne vahetus
* Ühisomanditragöödia

Viited
------

1. ↑  Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 25.07.2011)

Kirjandus
---------

* Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 25.07.2011)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Vangi dilemma** |

* More On Golden Balls, And The Best Lesson In Game Theory Ever…
**Kuninglik Adelaide'i haigla** on modernistlik haiglakompleks, mida ehitatakse Austraalia lõunaosas paiknevas Adelaide'i linnas, mis saab olema kõige suurem haigla kompleks terve Austraalia peale. 

Adelaide'i haigla rajati 1840. aastal ning oli juba siis haiglasüsteemina väga kvaliteetse abi ja tehnoloogiaga. 1840 aastal ehitatud haiglat laiendati korduvalt, kuid kui haigla krunt sai täis ehitatud, otsustati haigla tarvis rajada uus haiglakompleks, kus oleks uued palatid, kõrgtehnoloogilised masinad ning võimalus rohelisele infrastukruurile.

Kuninglik Adelaide’i haigla on senini kõige suurema infrastruktuuriga projekt. Peahoonel on 11 korrust ning selle pindala on 27 000 ruutmeetrit. Iga palat disainitakse nii, et need saaksid võimalikult palju looduslikku valgust ning ligipääs looduslikele rõdudele ja aedadele. Ligipääs sellistele võimalustele aitab kiirendada taastumist ning tunda emotsionaalselt paremini. Samuti on suunatud ehitusdisain sellele, et haigla stiil ja võimalused oleksid võimalikult patsientidele suunatud ning mugavad.

Inimeste eest hoolt kandmine ongi selles haiglas kõrgema kvaliteediga. Haigla osakond suudab iga aasta hoolt kanda 24 000 patsiendi eest. Haiglas on 800 voodit, 40 operatsiooni tuba, intelligentne infotehnoloogiasüsteem ning automaatselt juhitavate sõidukite park ning 700 üksikpalatit mis on patsiendi suunitlusega, privaatsed ning kõikide mugavustega, vältimaks liigset kokkupuudet teiste haigetega. Haiglasse plaanitakse rajada ka restoran, kohvikud, pank, postkontor, jõusaal ja rohelised siseaiad, mis aitavad patsientidel kiiremini taastuda.

Viited
------

1. ↑  Hansen Yuncken (2020). "NEW ROYAL ADELAIDE HOSPITAL". Vaadatud 10.05.2020.
2. ↑  Aurecon Group Brand Pty. Ltd. (220). "New Royal Adelaide Hospital, Australia". *Aurecon*. Vaadatud 15.05.2020.
3. ↑  Verdict Media Limited (2020). "New Royal Adelaide Hospital (NRAH)". *Design build Network*. Vaadatud 10.05.2020.