recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Tüüpiline kujutus kasutaja ikoonist arvutiprogrammis
**Kasutaja** on inimene, kes kasutab arvutit või internetiteenust. Kasutajad tavaliselt kasutavad süsteemi või tarkvara toodangut ilma, et nad teaks, kuidas see tegelikult töötab. Kogenumad kasutajad kasutavad arenenud omadusi programmidel, selleks ei pea oskama programmeerida ja/või süsteemi hallata.

Kasutajal on tavaliselt kasutajakonto ja tuvastatakse süsteemi poolt kasutajanime järgi.

Mõned tarkvaratooted teenindavad teisi süsteeme ja neil ei olegi otsest kasutajat.

Lõppkasutaja
------------

Lõppkasutajad on ülimad inimestest kasutajad (operaatorid) tarkvara toodetel. Seda terminit kasutatakse selleks, et eristada lõppkasutajaid, kes saavad programmi tootjatelt, et seda testida ja parandada, nendest, kes tegelikult maksavad selle eest. Kasutajakeskses disainis eraldab see ka tarkvara operaatori ja teised asjaosalised, kes võib-olla ei kasuta programmi, kuid aitavad nõudeid täita, kliendist, kes maksab selle arendamise eest. See eraldamine on justnimelt kasulik kasutajaliidese disainimisel, sest nii saab jälgida, mis omadusi tavalised kasutajad vajaksid.

Need tarkvaratooted, kelle teenuseid kasutab mõni teine süsteem, neil ei ole ka otseseid lõppkasutajaid.

Kasutajakonto
-------------

Kasutajakonto võimaldab kasutajal autentida süsteemile ja potentsiaalselt saada autorisatsioon, et saada juurdepääs ressurssidele, mida pakutakse või mis on ühendatud selle süsteemiga, kuigi autentimine ei tähenda autorisatsiooni. Et sisse kontosse sisse logida peab kasutaja ennast autentima parooli või mõne teise mandaadiga, selle eesmärgiks on raamatupidamine, turvalisus, logimine, ressursi haldamine.

Arvutisüsteemid opereerivad ühel kahest kasutajatüübist:

* Üksikkasutaja süsteemidel ei ole niisugust ideed nagu mitu kasutajakontot
* Mitmikkasutaja süsteemidel on niisugune idee ja vajavad kasutajatel identida ennast enne, kui nad saavad süsteemi kasutada

Igal kasutajakontol on mitmikkasutaja süsteemis tavaliselt oma kodukataloog, kus faile hoiustada, mis seostuvad tolle kasutaja tegevustele, mis on kaitstud teiste kasutajate eest (kuigi süsteemi administraatoril võib olla sellele juurdepääs).

Samal ajal kui süsteemid eeldavad, et põhilised kasutajakontod on kasutusel ainult ühe inimese poolt, on siiski paljudel süsteemidel erilised kontod, et igaüks saaks neid kasutada, näiteks anonüümsed kontod või külaliskontod.

Viited
------

1. ↑  Boutelle, Jonathan (6. mai 2004). "Understanding Organizational Stakeholders for Design Success". *Boxes and Arrows* (Ameerika inglise). Vaadatud 1. aprillil 2023.
2. ↑
**Chabařovice** (saksa keeles *Karbitz*) on linn Tšehhis Ústí maakonnas Ústí nad Labemi ringkonnas. Chabařovice asub Ústí nad Labemi kesklinnast ligikaudu 7 km läänes.

Chabařovicet on esmamainitud 1352. aastal. 1520. aastal on Chabařovicet mainitud ürikutes kui linna. Pruunsöe leiukohad avastati linna lähedal 1774. aastal. 20. sajandi viimasel veerandil kavandati söekaevandamise tõttu Chabařovice likvideerimist, kuid valitsus tühistas 1991. aastal need plaanid. 1. jaanuaril 1986 liideti Chabařovice Ústí nad Labemi linnaga. 1990. aastal sai Chabařovice iseseisva linna staatuse tagasi.

Chabařovice vanalinn on alates 1995. aasta septembrist ajalooline linnakaitseala.

Viited
------

1. ↑  Malý lexikon obcí České republiky - 2017, vaadatud 28.08.2018.
2. ↑  Population in municipalities - 1 January 2022, vaadatud 2.05.2022.
3. ↑  Chabařovice. Historie obce Chabařovice Místopisný průvodce po České Republice
4. ↑  Chabařovice - městská památková zóna Národní památkový ústav
**Bjarne Aagaard** (18. jaanuar 1873 Sandefjord – 29. september 1956) oli norra ärimees, vaalapüügi- ja Antarktika ajaloolane ning luuletõlkija.

Ta läks 15-aastaselt merele ning käis Põhja- ja Lõuna-Ameerikas. Seejärel sai ta tööd ühes laevanduskontoris Glasgow's. Aastaks 1892 oli ta saanud firma Greenocki osakonna juhatajaks. Aastal 1893 asus ta elama Hamburgi, kus ta 1898 asutas oma firma. Norra reederite soovil hakkas ta 1904 tegutsema Hongkongis harukontoritega Kobes ja Yokohamas. Ta juhtis 1914–1920 Farrise ettevõtet Larvikis. 

Pensionärina aastast 1925 pühendus Aagaard vaalapüügist ja Antarktika ajaloost raamatute kirjutamisele. Ta kaitses ka Norra huve Lõuna-Jäämerel. Tema koostatud Antarktika-alase kirjanduse bibliograafia (1950) hõlmab 8000 nimetust. Aagaardi raamatukogu, mille ta kogus vaalapüügi ajaloo uurimiseks, pani aluse Hvalfangstmuseeti raamatukogule. Ta kirjutas muu hulgas kolmeköitelise teose "Fangst og forskning i Sydishavet" ("Püük ja uurimine Lõuna-Jäämerel"; 1930–1947). 

Ta tõlkis inglise keelest norra keelde ’Omar Khayyāmi (1926) ja Ḩāfez̧i (1927) luuletusi.

Alates 1920. aastast oli ta Rootsi konsul.

Alates 1941. aastast oli ta riigistipendiaat.

Tunnustus
---------

* 1948 Püha Olavi orden, 1. klass, võitluse eest jätkusuutliku vaalapüügi eest

Teosed
------

* *Hamburg: commercially considered*. London, 1899
* *Omar Khayyam av Nishapur*. 1926
* *Hafiz av Shiraz*. 1927
* *The "Norvegia"-expedition and Bouvet Island*. 1928
* Antarctic whaling and exploration. – *The Scottish Geographical Magazine*, kd XLV, jaanuar, märts 1929
* *Den gamle hvalfangst : Kapitler av dens historie*. 1933
* *Antarktis 1502–1944 : Oppdagelser, naturforhold og suverenitetsforhold*. 1944
* *Den gamle hvalfangst : Kapitler av dens historie 1767–1886*. 1944
* *Oppdagelser i Sydishavet fra middelalderen til Sydpolens erobring*. 1946
* *Iran : Irans historie, religion, kultur- og litteraturhistorie fra oldtiden til Timur Lengs død*. 1958, käsikiri
* *Fangst og forskning i Sydishavet*. Gyldendal , 1930–1950 – 4 köidet 5 jaos
	+ 1 : *Svunne dager*. 1930.
	+ 2 : *Nye tider*. 1930.
	+ 3, del 1: *Antarktikas historie : (1502–1840).* 1934.
	+ 3, del 2: *Antarktikas historie : (1840–1933).* 1934.
	+ 4: *Antarktisk- og hvalfangstlitteratur*. 1950

Isiklikku
---------

Aastal 1907 abiellus ta rootslanna Cecilia Bergdahliga (sündis 1876).

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

Antarktikas on Bjarne Aagaardi järgi nimetatud Aagaardi liustik ja Aagaardi saared.

Kirjandus
---------

* Christian Bjelland Langberg. Bjarne Aagaard 70 år. – *Norsk hvalfangst-tidende*, jaanuar 1943.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Store norske leksikonis
* Bjarne Aagaard Larviki rahvaraamatukogu rajajana
* Film Aagaardi võitlusest jätkusuutliku vaalapüügi eest
**Artur Lõoke** (20. september 1909 Jõgeva – 11. oktoober 1950 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (nooremleitnant, 1940) ja raudteelane.

Ta oli jaamakorraldaja ja jaamaülem mitmes Eesti raudteejaamas, viimati Rakkes. 1941–1942 oli ta Omakaitse Jõgeva kompanii ülem. 

28. juunil 1949 põgenes ta koos Herman Treialiga Soome, kuid anti Nõukogude Liidule välja 16. aprillil 1950. Ta mõisteti surma sama aasta 26. juulil ja hukati 11. oktoobril. 

Lõokese abikaasa ja 9-aastane tütar küüditati 1951. aasta sügisel Siberisse.

Viited
------

1. ↑  "Sirppa-Leena Eloranta (Laurio)". *Estofilia*. Tallinn: Soome suursaatkond. 2018. Vaadatud 14.05.2018.

Kirjandus
---------

* Rein Riitsalu. Kahe eestlase kannatustee. Herman Treiali ja Artur Lõokese juhtum. Stockholm 1962.
* Jaak Pihlau. Maapõgenemised okupeeritud Eestist. Tuna 2001, nr 3, lk 58–71.
* Jussi Pekkarinen, Juha Pohjonen. Läbi Soome kadalipu. Inimeste väljaandmised Nõukogude Liidule 1944-1981. Tallinn, 2008, lk 174–176.
* Pekka Erelt, Vabaduse virvatuled

Välislingid
-----------

* Artur Lõoke Eesti ohvitseride andmekogus
**Ceuta** (tamasikti *Sibta*) on Hispaaniale kuuluv linn Aafrikas, Gibraltari väina ääres Maroko rannikul.

Linnast oli pärit Muḩammad al-Idrīsī.

Vaata ka
--------

* Melilla

Viited
------

1. ↑  Municipal Register of Spain of 2022

Välislingid
-----------

* Ceuta koduleht

Hispaania 2. järgu haldusüksused

A Coruña **·**  Albacete **·**  Alicante **·**  Almería **·**  Araba **·**  Astuuria **·**  Ávila **·**  Badajoz **·**  Baleaarid **·**  Barcelona **·**  Biskaia **·**  Burgos **·**  Cáceres **·**  Cádiz **·**  Castellón **·**  Ceuta **·**  Ciudad Real **·**  Córdoba **·**  Cuenca **·**  Gipuzkoa **·**  Girona **·**  Granada **·**  Guadalajara **·**  Huelva **·**  Huesca **·**  Jaén **·**  Las Palmas **·**  León **·**  Lleida **·**  Lugo **·**  Madrid **·**  Málaga **·**  Melilla **·**  Murcia **·**  Navarra **·**  Ourense **·**  Palencia **·**  Pontevedra **·**  Salamanca **·**  Santa Cruz de Tenerife **·**  Santander **·**  Segovia **·**  Sevilla **·**  Soria **·**  Zamora **·**  Zaragoza **·**  Tarragona **·**  Teruel **·**  Toledo **·**  Valencia **·**  Valladolid



Aafrika maad

**Iseseisvad riigid:** Alžeeria | Angola | Benin | Botswana | Burkina Faso | Burundi | Djibouti | Egiptus | Ekvatoriaal-Guinea | Elevandiluurannik | Eritrea | Etioopia | Gabon | Gambia | Ghana | Guinea | Guinea-Bissau | Kamerun | Keenia | Kesk-Aafrika Vabariik | Komoorid | Kongo Vabariik | Kongo Demokraatlik Vabariik | Lesotho | Libeeria | Liibüa | Lõuna-Aafrika Vabariik | Lõuna-Sudaan | Madagaskar | Malawi | Mali | Maroko | Mauritaania | Mauritius | Mosambiik | Namiibia | Niger | Nigeeria | Roheneemesaared | Rwanda | Sambia | São Tomé ja Príncipe | Senegal | Seišellid | Sierra Leone | Somaalia | Sudaan | Svaasimaa | Zimbabwe | Tansaania | Togo | Tšaad | Tuneesia | Uganda  

 **Sõltuvad alad:** Briti India ookeani ala | Ceuta | Chafarinase saared | Kanaari saared | Madeira | Mayotte | Melilla | Peñón de Alhucemas | Peñón de Vélez de la Gomera | Réunion | Saint Helena  

 **Tunnustamata riigid ja okupeeritud alad:** Edela-Somaalia | Jubaland | Lääne-Sahara | Puntland | Somaalimaa

 **Aafrika maad** | Aasia maad | Austraalia ja Okeaania maad | Ameerika maad | Euroopa maad
**Keskkonnahumanitaaria** on interdistsiplinaarne uurimisvaldkond, mis uurib inimtegevuse (kultuurilise, majandusliku, poliitilise jm) ja keskkonna keerulisi omavahelisi suhteid. Keskkonnahumanitaarias osalevad ökokriitika, keskkonnaajalugu, ökosemiootika, keskkonnafilosoofia, teaduse ja tehnoloogia uuringud, keskkonnaantropoloogia jm uurimissuunad.

Keskkonnahumanitaaria lähtekohaks on arusaam, et inimkond on osa suuremast ökoloogilisest süsteemist. Keskkonnahumanitaaria uurib looduse ja eri liikide esinemisi kultuuris (kirjanduses, filmis, kunstis), inimese suhtumist keskkonda ja looduse väärtustamist, keskkonna ja eri liikide rolli ühiskondade toimimises ja ajaloos, inimese ja teiste liikide vahelist suhtlemist. Samuti uuritakse ökoloogilise kriisi kultuurilisi põhjuseid, representatsioone ja mõju kultuurile.

Keskkonnahumanitaaria olulised teoreetilised alused on näiteks Bruno Latouri toimija-võrgustiku teooria, Félix Guattari ja Gilles Deleuze’i poststrukturalistlik filosoofia ning Jakob von Uexkülli omailmateooria. Rahvusvaheliselt olulised keskkonnahumanitaaria keskused on Stockholmi Kuninglikus Tehnikainstituudis, Stavangeri Ülikoolis, samuti Rachel Carsoni keskkonna ja ühiskonna keskus Münchenis. Alates 2011. aastast ilmub keskkonnahumanitaaria alane ajakiri Environmental Humanities. Eestis tegelevad keskkonnahumanitaariaga Kadri Tüür, Timo Maran, Ulrike Plath, Kati Lindström.

Viited
------

1. ↑  Tüür, Kadri (2015). Piirideta keskkonnahumanitaaria? Konverents "Looduse piiritlemine: märgid, lood ja tähendusökoloogiad" Tartus. Laanisto, Lauri jt (Toim.). Piiride teooria (179−191). Tartu: Eesti Looduseuurijate Selts. (Schola Biotheoretica 41)
**Fantoomvalu** on valu, mida inimene tunneb amputeeritud või muul põhjusel puuduvas kehaosas. Näiteks on inimesel trauma või haiguse tõttu mõlemad jalad amputeeritud (ära lõigatud); kuigi varbaid ei ole, tunneb inimene aeg-ajalt, et varbad valutavad.

Fantoomvalusid tuleb vaadelda kui hallutsinatsioone, sest tajutakse seda, mida ei ole olemas.

Fantoomvalu põhjuseks on peetud amputeeritud jäseme sensoorsete närvikiudude autostimulatsiooni. Uuemad uurimused on näidanud, et fantoomvalu põhjustajaks on aju plastilisuse efekt – posttsentraalkäärus asuv somatosensoorses koores toimuvad pärast amputatsiooni muudatused, mille käigus amputeeritud piirkonnale lähedal asuvad sensoorse projektsiooni piirkonnad posttsentraalkäärus "võtavad üle" amputeeritud piirkonna.

Fantoomvalude vastu aitab üsna hästi amitriptüliin.

Üks maailma juhtivaid fantoomvalu-uurijaid on neuroloog ja psühhofüüsik Vilayanur Ramachandran.

Vaata ka
--------

* Fantoomjäseme sündroom
* Neuropaatiline valu

Viited
------

1. ↑  Postamputation Pain and Sensory Changes in Treatment-naive Patients: Characteristics and Responses to Treatment with Tramadol, Amitriptyline, and Placebo
**Mikrovereringe** ehk **mikrotsirkulatsioon** (ladina keeles *microcirculatio*) on koondnimetus arterioolides, verekapillaarides ja veenulites toimiva vereringe kohta.

Mikrovereringe hulka loetakse ka lümfikapillaarid. 

Mikrovereringe areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii elundite lõikes, liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti. 

Mikrovereringe hulka loetud soontel on, olenevalt soone tüübist, mitmeid funktsioone täita, nagu vedeliku tasakaalu tagamine, hormoonide toimetamine endokriinnäärmetest sihtelunditesse jm. 

Mikrotsirkulatsioon on füsioloogiaõpikutes käesoleval ajal üsna uus kontseptsioon. Vaidluse all on prekapillaarsfinkterite ja *metarteriole* kuulumine mikrovereringe hulka. 

Enamiku mikrovereringe soonte seinu katab endoteel, siit kaudu (?) toimubki vere ja teiste kudede vaheline põhiline gaaside, toitainete ja metaboliitide vahetus. Ka leukotsüüdid ringlevad mikrovereringes. 

Iga elundi mikrotsirkulatsioon on organiseeritud vastavalt elundi verevoolu vajadusele. Veri voolab mikrovereringesse arterioolide kaudu, läbib kapillaarid ja väljub ringest veenulite kaudu. 

Mikrovereringe olemasolu võis avastada William Harvey, kuid tolleaegsed kirjeldused ei vasta tänapäevasele terminoloogiale ja ei luba paljudel uurijatel uskuda, et Harvey kirjeldas ka mikrovereringet. 

Varaseima füsioloogiaõpiku sissekande mikrovereringe kirjelduse kohta võib leida Fultoni toimetatud õpiku "Howell’s Textbook of Physiology" 15. väljaandes (1946). 

Mikrovereringe patoloogiaga, olenevalt soone tüübist, seostatakse inimestel arterioloskleroosi, suhkurtõbe ja põletikku.

Viited
------

1. ↑  "Meditsiinisõnastik", 476:2004.

Välislingid
-----------

* Tatsuo Sakai, Yasue Hosoyamada, Are the precapillary sphincters and metarterioles universal components of the microcirculation? An historical review, J Physiol Sci. 2013; 63: 319–331. 4. juuli 2013. doi: 10.1007/s12576-013-0274-7, PMCID: PMC3751330, veebiversioon (vaadatud 5.08.2014) (*inglise keeles*)
**Muistend** on teatud liiki rahvajutt. Muistend kirjeldab kunagi toimunud üleloomulikku või pöördelist sündmust ning selle sisu on seotud kindla koha, aja, inimeste või sündmustega. 

Muistendi (saksa k *die Sage*) mõiste tuli käibele Saksamaal 19. sajandil vendade Grimmide algatusena.

Kujundiliselt on see muinasjutust vähem viimistletud, vabama vormiga, tavaliselt üheepisoodiline. Erinevalt muinasjutust, mida esitatakse kuulamiseks teadliku fiktsioonina, on muistend üldjuhul tõsielulisena võetav ja tavalisse kõnevoolu või vestlusse sulanduv jutustus. Kui muinasjututüübid ja -motiivid on rahvusvahelised, siis muistend peegeldab ja seletab pigem kohalikku kogemust. 

Muistendeid on erinevalt liigitatud, kuid liikide piirid ei ole selged ega ranged, paljud muistendid võivad kuuluda mitmesse alamliiki. 

* mütoloogilised ehk usundilised muistendid (jutustavad kokkupuudetest üleloomulike olendite või nähtustega)
* tekke- ja seletusmuistendid (seletavad rahvapärasel viisil erinevate nähtuste põhjusi)
* ajaloolised muistendid (seotud ajalooliste sündmustega)
* kohamuistendid (seotud tähelepanuväärsete loodus- ja tehisobjektidega)
* hiiumuistendid (jutustavad hiiglaste tegudest)

On kirjutatud ka kunstmuistendeid (näiteks Friedrich Robert Faehlmanni "Emajõe sünd", "Koit ja Hämarik" jt.)

Alates 1950. aastatest on folkloristid uurinud ka nn tänapäeva muistendeid (ufojutud jms).

### Näide

*[Liivaküngas Sibula soos]*
*Korra sattunud Sibula soo pärast kaks kurjavaimu tülli. Tülitsesid päeva, tülitsesid teise, aga kumbki vaim ei jõua ära võita teist. Igaüks tahab sood enesele, sellest tuli tüli. Viimaks juhtub nägema nende tülitsemist mees. Mees hakkas kohe vaatama, mida kurjadvaimud kaklevad. Kui nad nägid meest, jätsid kurjad vaimud tülitsemise järele, kohe kutsuvad selle kohtumõistjaks tüliasja seletama. Kohe ütleb esimene: "See soo olgu minu!" Teine vasta: "Ei, see soo on minu!" "Mis sa räägid? Soo on ikka minu olnud!" "Aga ta ju kuulub tõepoolest minule!" Uuesti kurjadvaimud kaklema. Mees vahele. Kohe lahutab tülitsejad teineteisest. Kohe laseb enesele asja põhjalikult seletada. Kurjad vaimud seletavad kohe. Mees otsustab: "Suurem saab suurema osa, väiksem vähema osa! Piir vahele!" Kurjadvaimud vasta: "Hea küll, lähme kohe siis piirivaiu maha taguma!" "See ei aita! Teine võib öösel vaiad teisale tõsta ja oma maad suurendada! Kindel piir vahele!" "Kas kaevame kraavi vahele?" "Kraavi võiks suur vesi ära rikkuda ehk enesele uue voolukoha teha. Mägi aga seisab kindlamalt!" Kurjadvaimud lepivad mehe otsusega. Üks-kaks-kolm ametisse, kohe piirimäge tegema. Palituhõlmad liiva täs, liiv kohe kantakse piirile. Veavad ühe nädala, veavad, veavad teise, ja veavad üle kuu. Juba hakab kerkima Sibula soo peale liivaküngas, piiriks kurjadevaimude soo vahele. Sellest ajast võivad kurjadvaimud rahus elada ega lähe enam kunagi riidu. Liivamägi näitab mõlemile kurjalevaimudele oma õige piiri kätte.*
*ERA II 110, 545/6 (1) < Kuusalu khk. � Lennart (1935).*

Vaata ka
--------

* Kohamuistend
* Vägilasmuistend

Viited
------

1. ↑  Liivaküngas Sibula soos

Välislingid
-----------

* Rahvausundi ja muistendite andmebaas Rehepapp
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib aksiomaatilisele hulgateooriale eelnenud hulgateooria kujust ning seda lähendavast aksiomaatikast; ZFC-le vastava mitteformaalse hulgateooria kohta vaata artiklit Naiivne hulgateooria (Halmos)* |

---

**Naiivseks hulgateooriaks** hakati 20. sajandi alguses nimetama 19. sajandi hulgateooriat, milles hulki moodustati ilma reegliteta või piiramatult.

Ilmnenud vastuolude tõttu asendati see hiljem aksiomaatilise hulgateooriaga, milles hulkade moodustamine on aksioomidega reguleeritud.

Probleemid
----------

Näitena piiramatust hulkade moodustamisest tuuakse sageli Georg Cantori hulgadefinitsioon: "Hulga all mõistame oma kaemuse või oma mõtlemise teatud hästi eristatud objektide *m* (mida nimetama *M*-i elementideks) mis tahes kokkuvõtet *M* tervikuks." Lähemal vaatlusel ei ole see aga ümberlükkamatu (vt allpool). Piiramatu hulkade moodustamisega hulgateooria leidub aga Richard Dedekind ja Gottlob Fregel ning on varajasele hulgateooriale täiesti tüüpiline. 

Naiivseks nimetatakse säärast hulgateooriat sellepärast, et teatud juhtudel viib see vastuoludeni. Tuntud antinoomiad, mida nimetatakse ka loogilisteks paradoksideks, on järgmised: 

* Kõigi ordinaalarvude hulk viib Burali-Forti paradoksini (1897, esimene avaldatud antinoomia).
* Kõigi kardinaalarvude hulk viib esimese Cantori antinoomiani (1897).
* Kõigi asjade hulk või kõigi hulkade hulk viib teise Cantori antinoomiani (1899).
* Kõigi niisuguste hulkade hulk, mis ei kuulu elemendina iseendasse, viib Russelli antinoomiani (1902).

Viited
------

1. ↑   Felix Hausdorff räägib raamatu "Grundzüge der Mengenlehre" (Leipzig 1914) 1. lehekülje allmärkuses "naiivsest hulgamõistest".
2. ↑  Beiträge zur Begründung der transfiniten Mengenlehre. – Mathematische Annalen, kd 46, lk 481. Veebiversioon
**Keskkonnaeetika** on eetika haru, mis uurib inimese ja looduskeskkonna suhte eetilisi aspekte ning looduskeskkonna ja selle osade väärtuse iseloomu ja moraalset staatust.

Keskkonnaeetikat peetakse traditsioonilise eetika laienduseks. Tema küsimuste hulka kuuluvad 

* inimese suhted teiste liikidega;
* inimese tegevus, mis mõjutab ökosüsteemi protsesse;
* inimese suhtumine nii elus kui eluta loodusesse.

Keskkonnaeetika peab vastama küsimusele, millised moraalsed kohustused inimestel on looduskeskkonna ja selle osade ees ning millest need tulenevad, kas näiteks tegu on kohustustega tänapäeva inimeste, tuleviku inimeste või loodusolendite eneste ees. Viimasel juhul on tegu traditsioonilise moraali ja eetika laiendamisega, antropotsentrismi ületamisega.

Ajalugu
-------

Keskkonnaeetika kui omaette distsipliin kujunes välja 1970. aastate alguses mõjutatuna keskkonnaprobleemide teadvustamisest 1960. aastatel ning reaktsioonina antropotsentrismile ja katsena põhjendada looduskeskkonna ja selle osade iseväärtust.

Vaata ka
--------

* keskkonnaesteetika
* looduskesksus

Viited
------

1. 1 2 3  Sissekanne Stanfordi filosoofiaentsüklopeedias
2. 1 2 3  Sissekanne Filosoofia internetientsüklopeedias

Kirjandus
---------

* Aire Vaher, Riste Keskpaik, Külli Keerus (toimetajad) 2008. *Keskkonnaeetika võtmetekste*. (Tõlkijad Riste Keskpaik, Indrek Reiland, Silver Rattasepp, Aire Vaher.) Tartu: Eesti Keele Sihtasutus. (Raamat sisaldab Aldo Leopoldi, Lynn White’i, Richard Sylvani ja Peter Singeri tekste.)

Välislingid
-----------

* Sissekanne Stanfordi filosoofiaentsüklopeedias, autor Andrew Brennan
* Sissekanne Filosoofia internetientsüklopeedias, autor Alasdair Cochrane
Hakan Balta  
(11. august 2010)
**Hakan Kadir Balta** (sündinud 23. märtsil 1983 Berliinis) on endine türgi jalgpallur, kaitsja. 

Ta sündis Saksamaal, kus veetis ka kogu oma lapsepõlve ja nooruse. Jalgpalli hakkas mängima Berliini noorteklubides, kus ta jäi silma Türgi Manisa linna jalgpalliklubi Vestel Manisaspor agentidele. Manisasporis mängis ta aastatel 2003–2007. Ülejäänud klubikarjääri mängis ta Galatasarays, kellega tuli viis korda Türgi meistriks.

Koondisekarjäär
---------------

Türgi jalgpallikoondises debüteerides ta 17. novembril 2007 mängus Norra vastu. Oma esimese värava lõi ta rahvusmeeskonna koosseisus 20. mail 2008 sõprusmängus Slovakkia vastu.

2008. aasta Euroopa meistrivõistlustel kuulus ta algkoosseisus kõigis kolmes alagrupimängus ning veerandfinaalis Horvaatia ja poolfinaalis Saksamaa vastu.

Teist korda õnnestus tal Türgiga Euroopa meistrivõistlustele pääseda 2016. aastatel, mil ta kuulus taas kõigis kolmes alagrupimängus algkoosseisu. Türgi kogus alagrupiturniiril võidu ainult Tšehhi vastu ja langes välja.

Isiklikku
---------

Balta on 186 cm pikk.

Saavutused
----------

Galatasaray
* Süper Lig (5): 2007–08, 2011–12, 2012–13, 2014–15, 2017–18
* Türkiye Kupası (3): 2013–14, 2014–15, 2015–16
* Süper Kupa (5): 2008, 2012, 2013, 2015, 2016

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Hakan Balta** |

| * v
* r
Türgi koondis  –  UEFA Euro 2008 |
| --- |
| 

* 1 Rüştü
* 2 Servet
* 3 Hakan
* 4 Gökhan Zan
* 5 Emre (c)
* 6 M. Topal
* 7 M. Aurélio
* 8 Nihat
* 9 Semih
* 10 Gökdeniz
* 11 Tümer
* 12 Tolga
* 13 E. Güngör
* 14 Arda
* 15 E. Aşık
* 16 U. Boral
* 17 Tuncay
* 18 C. Kâzım
* 19 Ayhan
* 20 Sabri
* 21 Erdinç
* 22 Altıntop
* 23 Volkan
* Treener: Terim

 | Türgi |

| * v
* r
Türgi koondis  –  UEFA Euro 2016 |
| --- |
| 

* 1 V. Babacan
* 2 Semih
* 3 H. Balta
* 4 Ahmet
* 5 Nuri
* 6 H. Çalhanoğlu
* 7 Gökhan
* 8 Selçuk
* 9 Cenk
* 10 Arda (c)
* 11 Olcay
* 12 Onur
* 13 İsmail
* 14 Oğuzhan
* 15 M. Topal
* 16 Ozan
* 17 Burak
* 18 Caner
* 19 Yunus
* 20 V. Şen
* 21 E. Mor
* 22 Şener
* 23 Harun
* Treener: Terim

 | Türgi |
**"Fantastiline sümfoonia"** (prantsuse keeles ***"Symphonie Fantastique"***; alapealkirjaga **"Episood kunstniku elust"**) on prantsuse romantilise helilooja Hector Berliozi sümfoonia.

Sümfoonia esiettekanne toimus 1830. aastal. "Fantastiline sümfoonia" oli esimene romantiline programmiline sümfoonia. Franz Schuberti "Lõpetamata sümfoonia" loomisaeg oli küll kaheksa aastat varem, kuid see jõudis kuulajateni alles 1865.

Orkestratsioon
--------------

Sümfoonia on kirjutatud orkestrile, mille koosseisus on 2 flööti (teist dubleerib pikoloflööt), 2 oboed (teist dubleerib inglissarv), 2 klarnetit (esimest dubleerib es-klarnet), 4 fagotti, 4 metsasarve, 2 trompetit, 2 kornetit, 3 trombooni, 2 ofikleidi (originaalis üks ofikleid ja üks serpent), 2 paari timpaneid, väike trumm, taldrikud, suur trumm, kellad *in C* ja *in G*, 2 harfi ja keelpillirühm.

Selle teose orkestrikäsitlus on avaldanud suurt mõju sümfoonilise muusika edasisele arengule.

Ülesehitus ja sisu
------------------

Sümfoonial on viis osa tavapärase nelja asemel.

1. *Rêveries - Passions* (Unelmad - Kired)
2. *Un bal* (Ball)
3. *Scène aux champs* (Stseen väljadel)
4. *Marche au supplice* (Rongkäik tapalavale)
5. *Songe d'une nuit de sabbat* (Nõidade sabat)

"Fantastiline sümfoonia" on romantismile omaselt autobiograafiline, kajastatud on tüüpiliselt kangelase kirglik armastus, kaunid unelmad, irooniline saatus.

"Fantastiline sümfoonia" oli eriline mitmes mõttes: 

* Programmiline sümfoonia.
* Ebatavaline osade arv.
* Monotemaatiline teos: esimese osa peateema ehk juhtteema ("armastatu teema") läbib kõiki osi, varasemates sümfooniates olid igas osas oma teemad.
* Tolle aja kohta väga suur orkester – 130 mängijat.
* Uudsed kõlavärvid: II osas kasutati esimest korda harfi, viiulid mängisid poogna puidust osaga (col legno), III osas inglissarve, V osas tuubat.
* V osa teema *"Dies irae"* saab surma sümboliks.
**Muinastulede öö** on mere ääres lõkete süütamise tava augusti viimasel laupäeval. Traditsioon sai alguse 1992. aastal Eesti ja Soome rannikul ning hiljem liitusid sellega teised Läänemere maad. Lõkked süüdatakse mere ääres päikseloojangul, kohaliku aja järgi kell 21.30.

Taust
-----

Vanimad kirjalikud andmed tuledega teadete edastamisest meie regioonis pärinevad viikingiajast. Siis toimis Läänemere ranniku laevateede ääres ühtne valvesüsteem, meremeestele tee näitamiseks ohutusse sadamasse või randa. Märgutulesid kasutati ka valvesüsteemis hoiatuste ja muude sõnumite edastamiseks.

Muinastulede ööks nimetatakse üritust tänapäeval, meenutamaks kunagisi rannalõkkeid. Lisandunud on keskkonnateemaline eesmärk: "mere ääres lõkkeid süüdates tuletame meelde, et meie ühine meri vajab hoidmist". Muinastulede ööst on mere ääres viibijate jaoks kujunenud ka meeldejääv suve lõpetamine.

2009. aastal muutus üritus esimest korda üle-eestiliseks, siis kutsuti veebilehe muinastuled.ee kaudu inimesi mere äärde või randa lõket süütama ja võeti kasutusele veebikaart lõkete asukoha märkimiseks. Igal aastal märgitakse veebikaardile üle 700 lõkke ja registreeritakse üle 10 tuhande osavõtja.

Muinastulede öö loits:

> „Põle, muinastuli, põle!
> 
> 
> Põle puhtamale Läänemerele.
> 
> 
> Põle selle elujõulistele rannaküladele
> 
> 
> ja saartele.
> 
> 
> Põle Läänemere kultuuri mineviku ja
> 
> 
> tuleviku rikkusele.
> 
> 
> Põle ajaloolisele ühtekuuluvusele
> 
> 
> ning vastutusele Läänemere tuleviku eest!"
> 
> 
>  – Muinastulede öö idee autor Birgitta Bröckl 
> 
>

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. august 2014. Vaadatud 20. augustil 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  Sydkustens landskapsförbud: Forneldarnas natt - Muinaistulien yö (rootsi keeles)

Välislingid
-----------

* Muinastulede öö veebileht
* Muinastulede öö kutse, 2009
* Muinastulede ööl süüdati sadu lõkkeid. Õhtuleht, 29. august 2010
* Muinastulede ööst ERR-i uudistes
* Muinastulede öö 2009 Google Mapsi kaardil
* Toila Muinastulede öö 2008 – avamine
**Keskkonnafilosoofia** on filosoofia haru, mis käsitleb looduskeskkonda ja inimeste kohta selles. Keskkonnafilosoofia hõlmab keskkonnaeetikat, keskkonnaesteetikat, ökofeminismi ja keskkonnateoloogiat. Mõned keskkonnafilosoofidele huvi pakkuvad valdkonnad on järgmised:

* Keskkonna ja looduse määratlemine
* Kuidas hinnata keskkonna väärtust
* Loomade ja taimede moraalne staatus
* Ohustatud liigid
* Keskkonnateadlikkus ja süvaökoloogia
* Looduse esteetiline väärtus
* Looduse taastamine
* Tulevaste põlvkondadega arvestamine

Aktuaalsed teemad
-----------------

Tänapäeva keskkonnafilosoofia jäljendab oma teemavalikuga suures osas keskkonnaaktivismi. Arutlusel olevad küsimused on seotud taastumatute varude kahanemisega ning teiste kahjulike ja püsivate mõjudega, mida inimesed on keskkonnale põhjustanud. Mõned neist probleemidest on järgmised:

* Ülepüük ookeanides
* Pestitsiidid maapinnas ja vees
* Osooniaugud
* Liikide kiirenev väljasuremine
* Metsade hävimine
* Saasteained atmosfääris (näiteks süsinikdioksiid)

Nüüdisajalugu
-------------

Keskkonnafilosoofia taastekkis kui laiem ühiskondlik liikumine 1970. aastatel. Liikumise puhul oli tegu katsega tunnetada kogu inimkonna ajaloo vältel kestnud loodusest võõrandumise olemust. Liikumine tekitas lõhe filosoofiliste tekstide kogumisse, mis on oma loomult üsna erialane, objektiivne, teoreetiline ja akadeemiline. Sellele vastandub hingestatum ja poliitilisem suhtumine. Keskkonnafilosoofia hõlmab oma mitmekülgsesse uurimistöösse ja tegevusse kõik need lähenemised.

### Süvaökoloogiline liikumine

 *Pikemalt artiklis Süvaökoloogia*
1984. aastal sõnastasid George Sessions ja Arne Naess süvaökoloogia põhimõtted.

Vaata ka
--------

|  |
| --- |
| * keskkonnahumanitaaria
* loodusfilosoofia

Viited

1. 1 2  Belshaw, Christopher (2001). *Environmental Philosophy*. Chesham: Acumen. ISBN 1-902683-21-8.
2. ↑  "International Association of Environmental Philosophy". Vaadatud 30.07.2008.
3. ↑  Sarkar, 2012. "Environmental philosophy: from theory to practice," Wiley-Blackwell, Chichester, West Sussex.
4. ↑  "Environmental Ethics". Vaadatud 5.11.2012.
5. 1 2  Weston, 1999. "An Invitation to Environmental Philosophy," Oxford University Press, New York, New York.

 |
Jóhann Hjartarson (2010)
Hjartarson (pildil paremal) mängimas Jan Timmaniga turniiril Amsterdamis (1989)
**Jóhann Hjartarson** (sündinud 8. veebruaril 1963 Reykjavíkis) on islandi maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1985).

Hjartarson sai suurmeistriks 22-aastaselt 1985. aastal. Aasta varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. Hjartarson on kuuekordne Islandi (1980, 1984, 1994, 1995, 1997, 2016) ja kahekordne Põhjamaade malemeister (1997, 2017). 1991. aastal jagas ta esikohta Philadelphias World Openi turniiril. Kahel korral tuli Reykjavíki lahtise turniiri kaasvõitjaks (1984, 1992)

1987. aastal jagas ta esikohta koos Valeri Saloviga Szirákis tsoonidevahelisel turniiril, edestades seejuures Lajos Portischit. 1988. aastal alanud 16 osavõtjaga pretendentide matšides võitis Hjartarson kaheksandikfinaalis Viktor Korchnoid tulemusega 4½:3½, kuid kaotas veerandfinaalis eksmaailmameister Anatoli Karpovile 1½:3½.

1990. aastal mängis Hjartarson Manilas tsoonidevahelisel turniiril (64 osavõtjat, Šveitsi süsteem), kus jäi jagama 12.–20. kohta. 

Juulis 1993 Bielis peetud FIDE MM-i tsoonidevahelisel turniiril (74 osavõtjat) jäi Hjartarson jagama 21.–34. kohta. Detsembris 1993 Groningenis peetud PCA maailmameistrivõistluste valikturniiril (54 osavõtjat) jagas ta 48.–50. kohta. 

Detsembris 1997 osales Hjartarson Groningenis asetleidnud FIDE maailmameistrivõistluste turniiril (100 osavõtjat, nokautsüsteem), kus võitis avaringis Šarūnas Šulskist, kuid kaotas teises ringis Aliaksiej Aliaksandraŭle.

2017. aastal mängis Hjartarson Thbilisis maailma karikaturniiril (128 osavõtjat, nokautsüsteem), kus kaotas avaringis David Navarale.

Võistkondlik esinemine
----------------------

Hjartarson on mänginud Islandi võistkonna koosseisus 12 maleolümpial (1980–1996, 2006, 2016, 2018). 1986. aastal tuli Island Dubai maleolümpial viiendaks ja 1992. aastal Manila maleolümpial kuuendaks. Hjartarson kuulus ka 1993. aastal Luzernis võistkondlikel maailmameistrivõistlustel viiendaks tulnud Islandi võistkonda (mängis esimesel laual).

Pärast 1997. aastat on Hjartarson maleturniiridel mänginud harvemini, tegutsedes peamiselt juristina.

Välislingid
-----------

* Jóhann Hjartarson – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Jóhann Hjartarson FIDE andmebaasis
**Eesti animafilmikunst** käsitleb Eesti animafilmi ehk multifilmi läbi aja. 

Eesti animafilmikunst sai alguse 1930ndatel, kui tehti esimesed eksperimentaalsed animafilmid. Sellest ajast on säilinud vaid üks lühianimafilm: "Kutsu-Juku seiklusi". 

Alates ülemaailmsest majanduskriisist kuni 1958. aastani Eesti animafilmikunstis arengut ei toimunud. Animafilmikunsti taassünd oli 1958, kui Elbert Tuganov asutas filmistuudio Tallinnfilm juurde nukufilmi osakonna. 1958 valmis nukufilmi osakonnas esimene animafilm: "Peetrikese unenägu".

Kolmas nukufilm, "Metsamuinasjutt" (1960) tõi filmifestivalil Bukarestis 1960. aastal esimese rahvusvahelise auhinna eesti filmikunstile. "Ott kosmoses" (1961) sai aastal 1963 rahvusvahelisel astronautika- ja kosmosefilmide festivalil Deauville’is eriauhinna. Viienda nukufilmiga "Mina ja Murri" 1961. aastaks töötas filmistuudios juba kakskümmend inimest. Siit algas regulaarne nukufilmitootmine. Aastatel 1958–1963 oli esimese üheksa nukufilmi ainurežissöör Elbert Tuganov, seejärel debüteeris tema senine operaator Heino Pars filmiga "Väike motoroller" (1963).
Järgnesid filmid "Just nii" (1963), "Park" (1966), "Jonn" (1966), "Hammasratas" (1968) ja "Jalakäijad" (1971, mis keskendusid natuke tõsisematele teemadele, nagu nõukogude bürokraatia satiir. Järgnesid filmid "Hiirejaht" (1965), "Ahvipoeg Fips" (1968), "Aatomik" (1970) ning "Aatomik ja Jõmmid" (1970), mis säilitasid satiirilist meeleolu, siis paroodiafilmid "Eesel, heeringas ja nõialuud" (1969) ja "Verine John" (1974). Aimefilm "Žanri sünd" (1967) on kokkuvõte animafilmi tekkimisest ja kujunemisest 19.–20. sajandi vahetusel. Jätkates eksperimenteerimist, tegi Tuganov piksillatsioonfilmimise abil laulupeost reportaaži "Inspiratsioon" (1975) ja filmi "Suveniir" (1977), mis on arvatavasti maailma esimene stereoskoopnukufilm (3D-film).

Tuganovi järel arenes animatsioon rahvuslikku kultuurirada pidi, uude kunstiliiki hakati kohe kutsuma Eesti heliloojaid, kunstnikke, kirjanikke. 1972. aastal rajas esimese nukufilmi kunstnik Rein Raamat regulaarse joonisfilmitootmise. Eesti animatsioon oli nüüdseks täisealine.
**Eesti alevike loend** loetleb Eesti alevikud.



---

**# A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y**

---

### A

Adavere -
Aespa -
Ahja - 
Alatskivi -
Alu -
Ambla -
Aravete -
Ardu -
Are -
Aruküla -
Aseri -
Assaku -
Aste -
Audru -
Avinurme

### E

Eidapere -
Erra

### H

Haabneeme -
Habaja -
Hageri -
Hagudi -
Haljala -
Halliste -
Harku -
Helme -
Hulja -
Hummuli -
Häädemeeste

### I

Iisaku -
Ilmatsalu

### J

Juuru - 
Jõgeva -
Jüri

### K

Kadrina -
Kaerepere -
Kaiu -
Kamari -
Kambja -
Kanepi -
Kangru -
Karjaküla - 
Kasepää -
Keava -
Kehtna -
Keila-Joa - 
Kihelkonna -
Kiisa -
Kiiu -
Kiltsi -
Klooga -
Kobela -
Koeru -
Kolga - 
Kolga-Jaani -
Kolkja -
Kose (Harju maakond) -
Kose (Võru maakond) -
Kose-Uuemõisa -
Kostivere - 
Kudjape - 
Kureküla -
Kuremaa -
Kuusalu -
Kuusiku -
Kõpu -
Kõrgessaare -
Kõrveküla -
Käina -
Käravete -
Kärla -
Käru -
Käärdi -
Külitse

### L

Laagri -
Laatre -
Laekvere -
Lagedi -
Laiuse -
Lehtse -
Leisi -
Lelle -
Lepna -
Lohusuu -
Loo -
Luige - 
Luunja -
Lähte -
Lüganuse

### M

Mehikoorma -
Misso -
Mooste -
Mustla -
Mäetaguse -
Märja

### N

Nasva -
Nõo -
Näpi

### O

Oisu -
Olgina -
Olustvere -
Orissaare

### P

Pajusti -
Palamuse -
Palivere -
Paralepa -
Parksepa -
Peetri (Harju maakond) -
Peetri (Järva maakond) -
Prillimäe -
Puhja -
Puka -
Puurmani

### R

Raasiku -
Rakke -
Ramsi -
Rannu -
Ravila -
Riisipere -
Risti -
Roela -
Roiu -
Roosna-Alliku -
Rummu -
Rõngu -
Rõuge -
Räni

### S

Sadala -
Saku -
Salme -
Sangaste -
Sauga -
Siimusti -
Simuna -
Sinimäe -
Sonda -
Sõmerpalu -
Sõmeru -
Särevere

### T

Tabasalu - 
Tabivere -
Taebla -
Tammiku -
Tihemetsa -
Toila -
Tori -
Torma -
Tsirguliina -
Tudu -
Turba -
Tõravere -
Tõrvandi -
Tõstamaa

### U

Uhtna -
Ulila -
Uuemõisa

### V

Vahi - 
Vaida -
Valjala -
Vana-Antsla -
Varnja -
Varstu -
Vasalemma -
Vastse-Kuuste -
Vastseliina - 
Vasula -
Veriora -
Viimsi -
Viiratsi -
Vinni -
Virtsu -
Viru-Jaagupi -
Viru-Nigula - 
Voka -
Võiste -
Võnnu -
Võsu -
Võõpsu -
Väike-Maarja -
Väimela -
Värska -
Väätsa

### Õ

Õisu -
Õru

### Ä

Äksi - Ämari

### Ü

Ülenurme

Vaata ka
--------

* Eesti linnade loend
* Eesti alevite loend
* Eesti külade loend

Viited
------
**Hannu Tapani Savola** (18. oktoober 1949 Paavola – 13. veebruar 2007 Helsingi) oli soome ajakirjanik. 

25. septembrist 2006 kuni oma surmani ajalehe Ilta-Sanomat vastutav peatoimetaja.

Aastatel 1971–1972 läbis Savola ajalehe Helsingin Sanomat toimetajate koolituse ja töötas seejärel 1973–1976 sama ajalehe poliitikatoimetajana. Seejärel oli Savola peatoimetaja abi (1976–1978) ja toimetuse sekretär (1978–1980). Oma karjääri ajalehes Helsingin Sanomat lõpetas ta taas poliitikatoimetuses (1980–1982).

Aastatel 1982–1985 oli Hannu Savola ajakirja Suomen Kuvalehti toimetuse juhataja. Aastast 1985 töötas ta ajalehes Ilta-Sanomat, kus ta tegeles valdavalt majandusuudiste toimetamisega; 1991 sai Savolast uudistetoimetuse juhataja.

Ajalehe Ilta-Sanomat peatoimetajaks kinnitati Savola septembris 2006 pärast Antti-Pekka Pietilä lahkumist sellest ametist. Peatoimetajana jõudis ta tegutseda vaid lühikest aega, sest oli detsembrist sunnitud jääma haiguslehele.

Hannu Savola suri 13. veebruaril 2007 Helsingi Laakso haiglas.
Komsomoletsi saar
**Komsomolets** (vene остров Комсомолец) on saar Põhja-Jäämeres, Severnaja Zemlja saarestiku põhjapoolseim saar.

Komsomolets on pindalalt saarestikus 3. ja maailmas 82. saar. Pioneeri saarest eraldab teda Junõi väin ning Oktoobrirevolutsiooni saarest Punaarmee väin. Saarest itta jääb Laptevite meri ja läände Kara meri.

Saare põhjapoolseim punkt on Arktiline neem (81° 13' põhjalaiust). See on ühtlasi kogu Aasia kõige põhjapoolsem punkt.

Komsomoletsi saare pindala on 9006 km², kõrgus kuni 780 m. Umbes 65% saarest on kaetud jääga. Saarel paikneb Venemaa suuruselt teine liustik Teaduste Akadeemia liustik, mille pindala on 5575 km², paksus kuni 819 m ja kõrgus merepinnast kuni 749 m. (Suurim liustik on Novaja Zemlja Põhjasaarel, umbes 20 000 km²)[*viide?*].

Saare taimestiku moodustavad samblad ja samblikud.

Saare avastas Nikolai Urvantsevi ja Georgi Ušakovi 1930–1932 toimunud ekspeditsioon. 

Saare nimi tähendab 'kommunistlik noor (komsomoli liige)'.
**Peter Anton Hasselblatt** (10. aprill 1751 Jõelähtme – 3. juuli 1791 Hageri) oli Eesti vaimulik.

Immatrikuleerus 20. oktoobril 1770 Leipzigi Ülikooli, oli kohal veel aastal 1774. Ülikoolis õppimise ajal külastas filosoof Immanuel Kanti. Ordineeriti õpetajaks 15. jaanuaril 1777.

Oli Hageri Lambertuse koguduse õpetaja (kutsuti õpetajaks 5. juunil 1776, introdutseeriti ametisse 12. veebruaril 1777) aastatel 1776–1791. Sai aastal 1790 Eestimaa konsistooriumi assessoriks. Suri aastal 1791, maeti 6. juulil 1791 Mõigu kalmistule.

Isiklikku
---------

Tema isa Gustav Ernst Hasselblatt oli Jõelähtme Püha Neitsi Maarja koguduse õpetaja. Poeg Gustav Hasselblatt oli Viru-Nigula koguduse õpetaja, pojapoeg Carl Jacob Eduard Hasselblatt oli Kambja koguduse õpetaja, pojapoeg Friedrich Hasselblatt oli Karuse Margareeta koguduse õpetaja. Noorem poeg Otto Johann Hasselblatt oli Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja. Emapoolne vanaisa Anton thor Helle oli Jüri koguduse õpetaja ja piibli eesti keelde tõlkija. Isapoolne vanaisa Christian Hasselblatt oli Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetaja. Tema väimees Friedrich August Hörschelmann oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja, tütrepoeg Heinrich Emil August Hörschelmann oli Põltsamaa Niguliste koguduse ja Peterburi Anna koguduse õpetaja, tütrepoeg Carl Anton Ferdinand Hörschelmann oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja, tütrepoeg Otto Friedemann Jakob Hörschelmann oli Nõo Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
**Peter Bieri** (kirjanikunimega **Pascal Mercier**; 23. juuni 1944 Bern – 27. juuni 2023 Berliin) oli Šveitsi filosoof ja kirjanik.

Gümnaasiumi lõpetamise järel Bernis õppis Peter Bieri Londonis ja Heidelbergis filosoofiat, anglistikat ja indoloogiat. 1971. aastal omandas ta Dieter Henrichi ja Ernst Tugendhati juhendamisel Heidelbergis doktorikraadi aja filosoofia alal ning töötas seejärel teadusliku assistendina Heidelbergi ülikooli filosoofia seminaris. Bieri teaduslik uurimistöö keskendus filosoofilisele psühholoogiale, tunnetusteooriale ja moraalifilosoofiale. Aastatel 1990–1993 oli ta filosoofia ajaloo professor Marburgi Ülikoolis, 1993. aastast kuni 2007. aastani õpetas filosoofiat Ernst Tugendhati järglasena keelefilosoofia õppetoolis Berliini Vabas Ülikoolis. 

2006. aastal andis Göttingeni Teaduste Akadeemia talle Lichtenbergi medali. 2010. aastal valiti ta Luzerni Ülikooli audoktoriks.

Pascal Mercieri kirjanikunime all on tal ilmunud neli romaani: "Perlmanns Schweigen" (Perlmanni vaikimine, 1995), "Der Klavierstimmer" (Klaverihäälestaja, 1998), "Nachtzug nach Lissabon" (Öine rong Lissaboni, 2004) ja "Lea" (2007). 2006. aastal sai ta ilukirjandusliku loomingu eest Marie Luise Kaschnitzi auhinna (Marie-Luise-Kaschnitz-Preis).

Tema kolmas romaan "Öine rong Lissaboni" on osutunud üheks viimase aja menukamaks saksa keeles avaldatud teoseks. Sellest on saanud rahvusvaheline bestseller, mida on tõlgitud rohkem kui 15 keelde ning ainuüksi Saksamaal on selle trükiarv peaaegu kaks miljonit eksemplari. 2012. aastal ilmus "Öine rong Lissaboni" ka eesti keeles. Vikerraadio kuulaja on võinud katkendeid sellest kuulata saatesarjas "Järjejutt".

2013. aastal valmis romaani "Öine rong Lissaboni" ainetel samanimeline mängufilm (režissöör Bille August, peaosas Jeremy Irons).

Teosed
------

* Pascal Mercier. *Perlmanns Schweigen*. Albrecht Knaus, Munich 1995. ISBN 3-442-72135-0
* Pascal Mercier. *Der Klavierstimmer*. Albrecht Knaus, Munich 1998. ISBN 3-442-72654-9
* Peter Bieri. *Das Handwerk der Freiheit*. Hanser, Munich 2001. ISBN 978-3-446-20070-8
* Pascal Mercier. *Nachtzug nach Lissabon*. Hanser, Munich 2004. ISBN 3-446-20555-1
* Pascal Mercier. *Lea* (Novelle). Hanser, Munich 2007. ISBN 978-3-446-20915-2

Viited
------

1. ↑  Lembit Liivak. "Olematu olemasolemine" - Sirp, 27. märts 2013.
2. ↑  *Öine rong Lissaboni*. Tõlkinud Piret Pääsuke, toimetanud Kai Nurmik, kujundanud Ülo Emmus. Tallinn: Eesti Raamat, 2012. ISBN 9789985659243
3. ↑  Otsingutulemused: Paul Mercier "Öine rong Lissaboni" arhiiv.err.ee (vaadatud 24.06.2012)
4. ↑  Train to Lisbon (2013) www.imdb.com

Kirjandus
---------

* Ott Ojamets. "Tegelikult oleme me vabad" – Postimees, 16. juuni 2012.
* Lembit Liivak. "Olematu olemasolemine" – Sirp, 27. märts 2013.
**Hans-Georg Aschenbach** (sündinud 20. oktoobril 1951 Brotterodes) on endine Saksa DV suusahüppaja. Aschenbachi karjääri edukamad aastad olid 1970ndad, kui ta oli üks maailma parimaid suusahüppajaid.

Aschenbach võitis 1969. aastal juunioride Euroopa meistrivõistlused. 1973. aastal võitis ta suusalennu maailmameistrivõistlustel kuldmedali.

1973–1974 hooajal võitis Aschenbach nelja hüppemäe turnee ja 1974. aasta maailmameistrivõistlustel Falunis tuli kahekordseks maailmameistriks, olles esimene nii normaalmäel kui ka suurel mäel. Samal aastal valiti ta Saksa DV aasta sportlaseks.

1976. aasta olümpiamängudel Innsbruckis võitis ta normaalmäel olümpiakulla.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 1976 Austria Innsbruckis
	+ **olümpiavõitja** normaalmäel

### Maailmameistrivõistlustel

* 1974 Rootsi Falunis
	+ **maailmameister** normaalmäel
	+ **maailmameister** suurel mäel

### Suusalennu maailmameistrivõistlustel

* 1973 Saksamaa Oberstdorfis
	+ **maailmameister** lennumäel

### Nelja hüppemäe turneel

* **1. koht: 1973-1974**

Välislingid
-----------

* Hans-Georg Aschenbach FIS-i kodulehel
Hain Hõlpus Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli hoovis (2007)
**Hain Hõlpus** (sündinud 13. jaanuaril 1972 Tallinnas) on eesti pianist ja helilooja.

Ta on lõpetanud 1995. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia professor Kuno Arengu dirigeerimisklassis. Lisaks klassikalisele klaverile on ta õppinud rütmimuusika klaverit Olav Ehala juures ja täiendanud end mitmel meistrikursusel. 

1994. aastast töötab ta Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis rütmimuusika osakonna klaveriõpetajana ning 2016. aastast Tallinna Ülikooli Balti Filmi- ja Meediakooli muusikateooria ja heliloomingu lektorina. 1996. aastast tegutseb ta Teatris Varius, kus ta on olnud etenduste muusikajuht. Variuse teatriga on esinemised viinud teda USAsse, Kanadasse, Austraaliasse ja paljudesse Euroopa riikidesse.

Klahvpillimängijana on Hain Hõlpus osalenud Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri, Pärnu Linnaorkestri, Estonian Dream Big Bandi, ansamblite Modern Fox ning Gerli Padar & The Moon koosseisus. Pianistina on tema valdkonnaks peamiselt *popjazz* ja kergemuusika. Ta on teinud koostööd paljude solistide ja ansamblitega, näiteks Marju Kuudi, Tõnis Mägi, Mare Väljataga, Ivo Linna, Liisi Koiksoni, Margus Vaheri, Kaire Vilgatsi, Kelli Uustani ja Jana Kasega ning ooperisolistide Mati Turi, Priit Volmeri ja René Soomiga. Pikemat koostööd on ta teinud laulustuudiotega Musamari ja Meero Muusik ning Pärnumaa noorte solistide festivaliga Sügisulg.

Hain Hõlpus on kirjutanud lastelaule ja popmuusikaseadeid, koorilaule ja rahvamuusikal põhinevat muusikat kooridele. 2002. aastal kõlas tema looming esimest korda laulupeol, kus noormeestekoor esitas tema seade Andres Valkoneni teosest "Leib jahtub". 2019. aastal XXVII juubelilaulupeol kõlas segakooride esituses Hain Hõlpuse "Kannel".

Välislingid
-----------

* Hain Hõlpus andmebaasis MusicBrainz (*inglise keeles*)
**Haisev jooksjarohi** (*Ononis arvensis*) on liblikõieliste sugukonda jooksjarohu perekonda kuuluv rohttaim.

Kirjeldus
---------

Haisev jooksjarohi on mitmeaastane taim. Ta kasvab 20–70 cm kõrgeks. Jooksjarohuliikidest on ta kõige püstisema varrega. Varre ülaosa on kaetud umbes 2 mm pikkuste näärme- ja lihtkarvadega. Ka lehed on kaetud näärmekarvadega. Lehed reeglina kolmetised. Taime lehed on ebameeldiva lõhnaga. Näärmekarvadega on kaetud ka tupplehed. Taimel on tugev risoom.

Haisev jooksjarohi õitseb juunist augustini. Õied on roosad, sageli lillade triipudega, harva valged või valkjad. 2-3 cm pikkused õied paiknevad kahe- või kolmekaupa ülemiste lehtede kaenlas. Õisi tolmeldavad peamiselt mesilased. Haisva jooksjarohu viljaks on näärmekarvadega kaetud 7 mm pikkune kaun.

Levila ja kasvukoht
-------------------

Haisev jooksjarohi kasvab parasvöötmes ja lähistroopikas Euroopas ja Lähis-Idas tasandikel ja eelmäestikes, peamiselt kuivadel ja poolkuivadel rohumaadel. Rohkem sobib neile mandriline kliima. Kesk-Euroopas on tema seisund ebakindel: Saksamaal tundub ta mitmel pool, kust teda varem leiti, olevat välja surnud, aga punasesse raamatusse teda samuti kantud ei ole. Austrias on ta väljasuremisohus.

Taim levib Eestis paiguti, rohkem mandri põhja- ja lääneosas ning läänesaartel. Kasvab niitudel, teeservadel ja jäätmaal. Ravi- ja meetaim.

Välislingid
-----------

* Haisev jooksjarohi andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Haisev jooksjarohi** |
**.mu** on Mauritiuse Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1995. aastast.

Riikide tippdomeenid

**Aktiivsed:**
.ac  .ad  .ae  .af  .ag  .ai  .al  .am  .ao  .aq  .ar  .as  .at  .au  .aw  .az  .ax  .ba  .bb  .bd  .be  .bf  .bg  .bh  .bi  .bj  .bm  .bn  .bo  .br  .bs  .bt  .bv  .bw  .by  .bz  .ca  .cc  .cd  .cf  .cg  .ch  .ci  .ck  .cl  .cm  .cn  .co  .cr  .cu  .cv  .cw  .cx  .cy  .cz  .de  .dj  .dk  .dm  .do  .dz  .ec  .ee  .eg  .er  .es  .et  .eu  .fi  .fj  .fk  .fm  .fo  .fr  .ga  .gd  .ge  .gf  .gg  .gh  .gi  .gl  .gm  .gn  .gp  .gq  .gr  .gs  .gt  .gu  .gw  .gy  .hk  .hm  .hn  .hr  .ht  .hu  .id  .ie  .il  .im  .in  .io  .iq  .ir  .is  .it  .je  .jm  .jo  .jp  .ke  .kg  .kh  .ki  .km  .kn  .kp  .kr  .kw  .ky  .kz  .la  .lb  .lc  .li  .lk  .lr  .ls  .lt  .lu  .lv  .ly  .ma  .mc  .md  .me  .mg  .mh  .mk  .ml  .mm  .mn  .mo  .mp  .mq  .mr  .ms  .mt  .mu  .mv  .mw  .mx  .my  .mz  .na  .nc  .ne  .nf  .ng  .ni  .nl  .no  .np  .nr  .nu  .nz  .om  .pa  .pe  .pf  .pg  .ph  .pk  .pl  .pm  .pn  .pr  .ps  .pt  .pw  .py  .qa  .re  .ro  .rs  .ru  .rw  .sa  .sb  .sc  .sd  .se  .sg  .sh  .si  .sk  .sl  .sm  .sn  .so  .sr  .ss  .st  .su  .sv  .sx  .sy  .sz  .tc  .td  .tf  .tg  .th  .tj  .tk  .tl  .tm  .tn  .to  .tr  .tt  .tv  .tw  .tz  .ua  .ug  .uk  .us  .uy  .uz  .va  .vc  .ve  .vg  .vi  .vn  .vu  .wf  .ws  .ye  .yt  .za  .zm  .zw

**Määratud/kasutamata:**  .bv  .gb  .sj       **Reserveeritud/määramata:** .bl  .bq  .eh  .mf     **Kustutatud/kasutamine lõpetatud:** .an  .bu  .cs  .dd  .zr  .tp  .um  .yu       **IDN domeenid:**  .бг  .мкд  .рф  ‏.срб  ‏.укр