recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gabriela Mistral** (õieti **Lucila de Maria del Perpetuo Socorro Godoy Alcayaga**; 7. aprill 1889 Vicuña – 10. jaanuar 1957) oli Tšiili luuletaja, diplomaat ja feminist, kes esimese ladinaameeriklasena pälvis 1945. aastal Nobeli kirjandusauhinna. Tema pseudonüüm oli **Gabriela Mistral**, mille võttis Gabriele D'Annunzio ja Frédéric Mistrali järgi.

Elukäik
-------

Gabriela kasvas üles väikeses Montegrande külas, kus alghariduse sai õde Emelina Molinalt. Tema isa Juan Gerónimo Godoy Villanueva oli kooliõpetaja. Isa hülgas pere, kui Gabriela oli kolmeaastane. 14-aastaselt püüdis Gabriela endaga ise toime tulla ja toetas rahaliselt ka ema, olles kooliõpetaja abi Compania Baja linnas. Tema õmblejannast ema Petronila Alcayaga suri 1929. aastal. Gabriela pühendas oma raamatu "Raie" (*Tala*) emale. 

1904. aastal ilmusid trükis tema esimesed luuletused.

Gabriela Mistral

Looming
-------

Tema luuletustes on kesksel kohal loodus, reetmine, armastus, emaarmastus, mure, reisimine ja Ladina-Ameerika identiteet, mis on mõjutatud indiaanlaste ja eurooplaste kultuurist.

### Luulekogud

* 1922 "Muserdus"
* 1938 "Raie"
* 1954 "Surutõrs"

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Gabriela Mistral** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Gabriela Mistral** |


Nobel
Nobeli kirjandusauhinna laureaat

1901 Prudhomme • 1902 Mommsen • 1903 Bjørnson • 1904 F. Mistral, Echegaray • 1905 Sienkiewicz • 1906 Carducci • 1907 Kipling • 1908 Eucken • 1909 Lagerlöf • 1910 von Heyse • 1911 Maeterlinck • 1912 Hauptmann • 1913 Tagore • 1915 Rolland • 1916 von Heidenstam • 1917 Gjellerup, Pontoppidan • 1919 Spitteler • 1920 Hamsun • 1921 France • 1922 Benavente • 1923 Yeats • 1924 Reymont • 1925 Shaw • 1926 Deledda • 1927 Bergson • 1928 Undset • 1929 Mann • 1930 Lewis • 1931 Karlfeldt • 1932 Galsworthy • 1933 Bunin • 1934 Pirandello • 1936 O'Neill • 1937 du Gard • 1938 Buck • 1939 Sillanpää • 1944 Jensen • 1945 G. Mistral • 1946 Hesse • 1947 Gide • 1948 Eliot • 1949 Faulkner • 1950 Russell • 1951 Lagerkvist • 1952 Mauriac • 1953 Churchill • 1954 Hemingway • 1955 Laxness • 1956 Jiménez • 1957 Camus • 1958 Pasternak • 1959 Quasimodo • 1960 Perse • 1961 Andrić • 1962 Steinbeck • 1963 Seféris • 1964 Sartre • 1965  Šolohhov • 1966 Agnon, Sachs • 1967 Asturias • 1968 Kawabata • 1969 Beckett • 1970 Solženitsõn • 1971 Neruda • 1972 Böll • 1973 White • 1974 Johnson, Martinson • 1975 Montale • 1976 Bellow • 1977 Aleixandre • 1978 Singer • 1979 Elýtis • 1980 Miłosz • 1981 Canetti • 1982 García Márquez • 1983 Golding • 1984 Seifert • 1985 Simon • 1986 Soyinka • 1987 Brodski • 1988 Mahfuz • 1989 Cela • 1990 Paz • 1991 Gordimer • 1992 Walcott • 1993 Morrison • 1994 Ōe • 1995 Heaney • 1996 Szymborska • 1997 Fo • 1998 Saramago • 1999 Grass • 2000 Gao • 2001 Naipaul • 2002 Kertész • 2003 Coetzee • 2004 Jelinek • 2005 Pinter • 2006 Pamuk • 2007 Lessing • 2008 Le Clézio • 2009 Müller • 2010 Vargas Llosa • 2011 Tranströmer • 2012 Mo • 2013 Munro • 2014 Modiano • 2015 Aliaksijevič • 2016 Dylan • 2017 Ishiguro • 2018 Tokarczuk • 2019 Handke • 2020 Glück • 2021 Gurnah • 2022 Ernaux
**Tsitadell** on 1726. aastal Venemaa keisririigi võimude poolt Tallinna reidile merre rajama hakatud ettenihutatud fort, mille eesmärk oli eelkõige Tallinna sõjasadama kaitsmine lähikonda maabuda võivate dessantide eest. 

Tallinna reidi asukoht
Sarnast ehitist olid plaaninud juba Rootsi võimud 17. sajandi I kolmandikul, kuid suure maksumuse tõttu neid plaane ei teostatud ja Rootsi aja lõpu kindlustustööde aegu keskenduti peamiselt Tallinna linna ümbritseva Tallinna muldkindlusvööndi väljaehitamisele.

Tsitadelli fordi rajamise põhjustas Venemaa keiser Peeter I surmale 8. veebruaril 1725 järgnenud ootus, et Venemaa keisririigi sõjaline võimsus Läänemerel ei suurene enam oluliselt. Seepärast tõid Suurbritannia ja Taani 1726. aasta suvel Soome lahele oma laevastikuüksuse. Venemaa keisririik vastas sellele jõunäitamisele Tallinna ümbrusesse vanade ettenihutatud rannikukindlustiste (Läänepatarei fort, Idapatarei fort) korrastamise ja suurendamisega ning uute ehitamisega (Väike-Paljassaare tähtfort ja Miiduranna tähtfort ning Naissaare bastionaalfort).

Tänapäeval paiknevad fordi jäänused ligikaudu 3500 m² suurusel alal vee all, Tallinna lahes. Mere pool liitub fordiga kolm palkidest kärgkasti, mis on paekividega täidetud.

Tsitadelli fort on alates 23. märtsist 1999 Eesti Vabariigi kultuurimälestis nr 22268.

Viited
------

1. ↑  Tsitadell (Tallinna merekindlustis) kultuurimälestiste riiklikus registris

Kirjandus
---------

* Heino Gustavson. "Tallinna rannakaitse kuni 1864. aastani". // ENSV TA Toimetised, Ühiskonnateadused 37/ 2. Tallinn 1988. Lk 152–160
* Heino Gustavson. "Tallinna vanemad merekindlused". Olion. Tallinn 1994. 104 lk
* Vello Mäss. "Merekindlus Tallinna lahe põhjas". Horisont, 3/1999. Lk 16–19
* Isabella Glušauskaite. "Merre ehitatud suurtükipatareidel allveerobotiga". Meremees, 3–4/2021. Lk 24–25

Välislingid
-----------

* Tsitadell (Tallinna merekindlustis) kultuurimälestiste riiklikus registris
**Sonny Liston**, õieti Charles L. Liston (täpne sünniaeg on teadmata, ema väitel sündis poiss jaanuaris 1928, Liston ise pidas oma sünnipäevana 8. maid 1932; Sand Slough, Arkansas – leiti surnuna 5. jaanuaril 1971 ning enamasti pakutakse surmapäevana 30. detsember 1970; Las Vegas, Nevada) oli Ameerika Ühendriikide poksija.

Liston oli pärit paljulapselisest ja vaesest perest. Ta sai 1950 5-aastase vanglakaristuse bensiinijaamade röövimise jms eest. Ta hakkas vanglas tegelema poksiga ja sai 1952. aasta lõpus ennetähtaegselt vabaks. Oma vähem kui aasta kestnud amatöörikarjääri jooksul võitis ta märtsis 1953 ühe Kuldkinda turniiri ja Helsingi olümpiavõitja raskekaalus Edward Sandersi.

Liston pidas septembrist 1953 juunini 1970 elukutselisena 54 kohtumist ja võitis neist 50, neist 39 nokaudiga. Kriminaalse mineviku tõttu ei lastud teda kaua aega kokku maailmameistri Floyd Pattersoniga, kuid lõpuks septembril 1962 see matš siiski toimus ja Liston võitis 1. ringis nokaudiga. Ka revanšmatš 22. juulil 1963 lõppes nokaudiga 1. raundis. Pärast seda peeti teda võitmatuks ja enne tiitlimatši Muhammad Ali vastu 25. veebruaril 1964 oli kihlveokontorites Listoni kurss 8:1. Ometi lõppes matš 7. raundis, kui Liston keeldus jätkamast, väites, et tema õlg on viga saanud. 25. mail 1965 kaotas Liston Alile ka revanšmatši, 1. raundis nokaudiga. Sealjuures kohtunik ei lugenud numbreid, vaid teatas pärast Listoni püstitõusmist, et 10 sekundit on läbi ja Liston on kaotanud.

Surm
----

Sonny Liston leiti surnuna 5. jaanuaril 1971 oma kodus. Surm oli saabunud 6–8 päeva varem. Ametliku surmapõhjusena nimetati heroiini üledoosi. Listoni paremalt käelt leiti süstlajälg ja köögist kotikesi heroiiniga.

Ametlik seisukoht seati otsekohe kahtluse alla. Listoni kehas olevad morfiini- ja kodeiinitase oli selleks liiga väike. Vastupidi, üldiselt oli teada, et Liston kartis süsti. Näiteks oli ta algselt keeldunud ringreisist Euroopas, kui talle öeldi, et enne seda tuleb teha kaitsesüstid. Ta keeldus isegi arstiabist, kui see sisaldas süstimist. Kunagi varem polnud teada, et Liston oleks mingeid kahjulikke aineid tarvitanud, kui kõva joomine maha arvata. Seepärast arvatakse, et ta tapeti oma kuritegelike sidemetega seoses. Peale selle ei leitud korterist ühtki narkootimumide tarvitamisega seotud eset, näiteks heroiini keetmise lusikat või sidet käsivarre ümber.

Ei ametlikult ega ajakirjanduses ole kedagi Listoni tapmises süüdistatud.

Üks Listoni sõber kinnitas, et mõned päevad enne surma oli Liston läbi teinud kerge autoõnnetuse. Traumapunktis olevat talle tehtud süst ja ta koju lastud. See seletavat Listoni käsivarrelt leitud süstlajälje.

Välislingid
-----------

* Sonny Liston saidil BoxRec
**Zeeh' Tütarlaste Kommertsgümnaasium** oli 1920–1940 Rakveres tegutsenud tütarlastekool. 

Pikk tänav 35 hoone
1846. aasta 11. juunil avati Rakveres Adam Gottliebi Zeeh' testamendi täitmiseks Emilie-nimeline tütarlaste 3-aastase õppeajaga algkool.

1858. aastal asutati saksa õppekeelega tütarlastekool endise Rakvere linnapea Adam Gottlieb Zeeh' viimase soovina. Zeeh suri 1837. aasta alul, jättes testamendi, millega ta suurema osa oma suurest varandusest pärandas linnale. Testamendis nägi ette toetusi ja ettevõtteid, mille üldine siht oli Rakvere elanike vaimse taseme tõstmine, sealhulgas aastas 800 rubla tütarlastekooli ülalpidamiseks ja 18 000 rubla suure kivist koolimaja ostmiseks. 

20. jaanuaril 1888. aastal alustas vene õppekeelega „Zeeh' tütarlaste II järgu kool" oma tegevust Pikk tänav 35. Zeeh’ tütarlastekoolis toimus hariduse andmine kõrgema algkooli õppekava järgi. 1915. aasta sügisel algas õppeprogrammis eesti keele tundide sisseseadmine. Eesti keele programmi koostas advokaat Tõnis Kalbus. Selle järgi lubati eesti keelele kahe klassi mõlemas jaos kaks tundi nädalas ja need olid kohustuslikud kõigile, kelle koduseks keeleks eesti keel. Esimeseks aineõpetajaks oli koolis Ivan (Johannes) Kadarik, õigeusukoguduse 32aastane salmilaulja ja kihelkonnakooli õpetaja. Pärit oli Kadarik Saaremaalt Laimjalast, hariduse oli ta saanud Kuressaares ja Haapsalus, Rakverre tuli 1908. Eesti keelt õpetas ta Zeeh’ koolis kahel kooliaastal. 

Eesti iseseisvuse tulekuga muutusid olud lahedamaks ka Zeeh' tütarlastekoolile. 1919. aastal otsustati kool muuta keskkooliks ning 1920. aastal sügissemestril võis kool tegevust alustada juba ametlikult kinnitatud Zeeh' Tütarlaste Era-reaalgümnaasiumina. 1923. aastal registreeriti kool Zeeh' Tütarlaste Kommertsgümnaasiumina.

Kooli direktor oli Eleonore Dahlmann.

Viited
------

1. ↑  Koostanud Heino Rannap. Eesti kooli ja pedagoogika kronoloogia. Lk 15
2. ↑  Kool, mis asutati endise Rakvere linnapea viimse soovina. Järva Teataja nr 18, 11. veebruar 1938
3. ↑  Odette Kirss, Sõjasuvi Rakveres sada aastat tagasi, Virumaa Teataja, nr. 145, 1 august 2015

Välislingid
-----------

* Zeeh tütarlaste kommertsgümnaasium 1858-1933. 75. tegevusaasta juubeliväljaanne
* Odette Kirss. Rakvere linna koolid kunagi. Viru Sõna, 29. juuli 1989
**Erik Manuel Lamela** (sündinud 4. märtsil 1992 Buenos Aireses) on Argentina jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Sevilla.

Lamela alustas klubikarjääri 2009. aastal River Plate'is. 2011. aastal suundus ta Itaalia kõrgliiga klubisse Roma. Aastatel 2013–2021 mängis ta Inglismaa kõrgliiga klubis Tottenham Hotspur.

14. märtsil 2021 lõi ta mängus Arsenali vastu värava, mis valiti Inglismaa kõrgliiga 2020–21 hooaja parimaks väravaks.

2021. aasta juulis siirdus ta Sevilasse.

Koondisekarjäär
---------------

Debüüdi Argentina rahvuskoondises tegi ta 25. mail 2011 sõprusmängus Paraguay vastu. Samal aastal osales ta Argentina kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel, lüües turniiril kokku kolm väravat.

Esimese värava lõi ta Argantina rahvuskoondises 3. septembril 2014 sõprusmängus Saksamaa vastu.

2016. aasta Copa América Centenario viimases alagrupimängus lõi ta värava Boliivia ja veerandfinaalis Venezuela vastu.

Ta kuulus Argentina koondisse ka 2015. aasta Copa Américal.

Viited
------

Välislingid
-----------

 Erik Lamela – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Herbert Warnke (paremal) annab Erik Neutschile (vasakul) üle Saksa Vabade Ametiühingute Koondise kunstiauhinna (1974)
Dieter Noll (vasakul), Erik Neutsch (keskel) ja Jürgen Kuczynski (paremal) 1981. aastal
**Erik Neutsch** (21. juuni 1931 Schönebeck – 20. august 2013 Halle) oli saksa kirjanik. Ta oli üks tuntumaid Saksa DV kirjanikke.

Erik Neutsch oli pärit töölisperekonnast. 1949. aastal astus ta Saksa Vaba Noorsoo Liitu ja Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse. Aastatel 1950–1953 õppis ta Leipzigi Ülikoolis, mille lõpetas ajakirjanikuna. 1953–1960 töötas ta ajakirjaniku ja toimetajana Halles ilmuvas ajalehes Die Freiheit. 1960. aastast alates oli Erik Neutsch vabakutseline kirjanik ja Saksa DV Kirjanike Liidu liige. 1974–1990 oli ta Saksa DV Kunstide Akadeemia liige.

Erik Neutsch kirjutas romaane, jutustusi, lasteraamatuid, esseesid ja luuletusi. Suurt tähelepanu äratas ta 1964. aastal ilmunud romaan "Spur der Steine" ("Kivide jälg"). Romaanis kujutatakse 1950. aastate lõpu Saksa DV ühiskonda. Neutschi olulisemate teoste hulka kuulub ka Saksa DV ajalugu käsitlev romaaniepopöa "Der Friede im Osten" ("Rahu idas"), mis oli esialgu kavandatud 6-osalisena. Autori eluajal ilmus 4 köidet (1974–1987). Lõpetamata jäänud 5. köide ilmus 2014. aastal.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib üldmõistest; Rosie Thomasi raamatu kohta vaata artiklit Päikesetõus (Thomas)* |

---

Päikesetõus
**Päikesetõus** on hetk, mil Päikese ülemine serv paistab ilmuvat idas horisondi kohale. Seda ei tohiks ajada segi koidikuga, mis on hetk, mil taevaserv hakkab helenema, lõpetades hämariku juba mõnda aega enne Päikese enda ilmumist.

Kuna valgus atmosfääris murdub, võib Päikest näha juba siis, kui ta on tegelikult alles horisondi taga. Selles mõttes on nii päikesetõus kui ka päikeseloojang optilised illusioonid. Samuti ilmneb päikesetõusul sarnane optiline illusioon Kuu omaga. Päikese näiv liikumine läände ümber maakera pärast horisondi tagant tõusmist tuleneb Maa pöördumisest itta pöörlemise käigus, mis toimub põhjapooluselt vaadates vastupäeva. See silmapete on nii veenev, et enamik mütoloogiaid ja religioone tugineb geotsentrilisele maailmamudelile – uskumusele, et Päike liigub ümber Maa. Sama efekti võib näha ka poolustelähedastel satelliitidel.

Päikesetõusu ja päikeseloojangu hetke arvutatakse Päikese servade, mitte keskpunkti liikumise järgi. See kasvatab pisut päeva pikkust ööga võrreldes.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Päikesetõusud** |
**Dobšiná** (saksa keeles *Dobschau*, ungari keeles *Dobsina*) on linn Slovakkias Košice maakonnas Rožňava ringkonnas.

Linna lähedal asub Dobšiná jääkoobas, mis kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Geograafiline asend
-------------------

Dobšiná asub Slovaki maagimäestiku nõlvadel, Rožňavast ligikaudu 21 km põhjaloodes. Linnast põhjas asub Slovaki Paradiisi rahvuspark.

Ajalugu
-------

Dobšinát on esmamainitud 1326. aastal, mil sinna saabusid saksi kaevurid. Alates 15. sajandi lõpust on Dobšinát dokumentides nimetud linnaks ("civitas"). Piirkonnas kaevandati kulda, hõbeda ja niklit, hiljemrauamaaki, vaske, koobaltit ja elavhõbedat. 1556. ja 1584. aastal rüüstasid linna türklased.

17. sajandil kujunes Dobšiná oluliseks terasetootmise keskuseks. Vanema erialase kirjanduse andmetel ehitati esimene kõrgahi Dobšiná lähedale 1680. aastal. Arhiividokumentides mainitakse Dobšina esimest kõrgahju aga alles 1722. aastal.

1897. aastal koobalti ja nikli kaevandamine Dobšinás lõpetati. Rauamaaki kaevandati kuni 1970. aastani.

1945. aastal saadeti linna saksa rahvusest elanikkond riigist välja. 18. mail 1945 Přerovi veresaunas hukatud 267-st saksa rahvusest tsiviilisikust olid 131 pärit Dobšinást.

Rahvastik
---------

Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Dobšiná elanikest slovakke 84,14%, mustlasi 3,63%, tšehhe 0,33% ja ungarlasi 0,31%. Rahvus oli teadmata 11,29%-l elanikest.

Sõpruslinnad
------------

* Tšehhi Šternberk, Tšehhi
* Saksamaa Teistungen, Saksamaa
* Ungari Sajószentpéter, Ungari
* Poola Kobiór, Poola
* Ungari Rudabánya, Ungari

Viited
------

1. ↑  Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku
2. ↑  Dobšinská ľadová jaskyňa cave Slovakia Travel. Vaadatud 30. aprillil 2023
3. ↑  Z histórie Dobšinej Farnosť Dobšiná. Vaadatud 30. aprillil 2023
4. ↑  Dobsina, Dobšiná Explore Carpathia. Vaadatud 30. aprillil 2023]
5. ↑  Dobšiná - História E-OBCE.sk. Vaadatud 30. aprillil 2023
6. ↑  História mesta Mesto Dobšiná. Vaadatud 30. aprillil 2023
7. ↑  Abandoned Dobšiná mines in Slovakia - the Flos Ferri Heaven Mineral Expert. Vaadatud 30. aprillil 2023
8. ↑  Das Schicksalsjahr der Karpatendeutschen Kulturstiftung der deutschen Vertriebenen für Wissenschaft und Forschung. Vaadatud 30. aprillil 2023
9. ↑  Number of population by ethnicity in the municipality Dobšiná at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 30. aprillil 2023
Peeter Kaljumäe ja Peeter Kaber ansamblist Talong 1989. aastal
**Talong** oli kupleeansambel, mis tegutses aastatel 1987–1993.

Ansambli sünnipäev on 27. detsember 1987. Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis korraldas tol aastal nääripidu lauluõppe teine kursus, kus Tõnu Bachmanni klassis õppisid Peeter Kaber ja Peeter Kaljumäe. Peeter Kaber, kes oli kogenud Eesti Üliõpilaste Ehitusmaleva liige, pakkus välja, et võiks esitada mõne malevaaegadest pärit lorilaulu. Peeter Kaljumäe, kes oli aastaid imetlenud Olaf Kopvillemi kupleesid, nõustus. Klaverit kutsuti mängima kursusekaaslane Margot Kvelstein. Seejärel esineti kõikjal ülisuure menuga.

1988. aasta kevadel asutas Kalju Kass huumorikooperatiivi Aara, mis kutsus leheveergudel enda tiiva alla esinejaid. Kaks Peetrit, kes olid koolimenust tiivustatud, otsustasid ka õnne proovida. Aara kunstinõukogu (Kalju Kass, Priit Aimla, Hugo Hiibus, Toivo Tootsen, Rita Mägar ja teised) pidas esitust vääriliseks, mispeale lepiti kokku esimesed avalikud etteasted Tallinna vanalinna päevadel Raekoja platsi Kaagikohtus. Nime Talong pani kollektiivile Priit Aimla. Algul esitati malevalaule ja Kopvillemi lugusid. Peetrid kirjutasid Kaagikohtu tarbeks uusi ja omaloomingulisi laulutekste. Sellest ei piisanud pideva lavalise aktiivsuse jaoks, mistõttu lepiti Henno Käoga kokku, et ta kirjutab sügiseks ansamblile Talong terve lavakava mahus uusi lugusid. Edasine repertuaar kujunes peamiselt päevakajaliste sündmuste värsistamisel, kus kasutati tuntud viise.

1989. aasta alguses hakkas Margot Kvelsteini asemel klaverdama Katrin Lehismets. Viimase lavakava esitamisel istus klaveri taga vaheldumisi Katrin Lehismetsaga Airi Allvee. Esineti kõikjal Eestis, samuti mitu korda Saksamaal Berliinis, Magdeburgis, Münchenis, Nürnbergis, Stendalis ja Potsdamis. 1989. aastal Stockholmis ja Göteborgis ning 1990. aastal Torontos ja Hamiltonis esinedes moodustasid kuulajas-vaatajaskonna väliseestlased.

Ansambli Talong mänedžer oli kogu tegutsemisaja vältel Raivo Põldmaa. Viimast korda astuti üles aprillis 1993. Ansambli lahkumineku põhjustas see, et Katrin Lehismets asus õppima Berliini kõrgkooli Hochschule für Musik ja Peeter Kaljumäe siirdus Pärnu Endla teatrisse.

Lavakavad
---------

* "Hali-buli-lei" 1988 – tekstid Henno Käo, lavastaja Tõnu Tepandi, kunstnik Tiiu Tepandi, liikumisjuht Aita Indrikson. Ajalehes ilmunud arvustuses märgiti: "Talong esitab "tendentsiga" laule, aga teeb seda elegantselt, frakkides."
* "Pika Ni(i)naga" 1989 – tekstid peamiselt Henno Käo, rühmatöö
* Issaak Dunajevski 90. sünniaastapäevale pühendatud pidulik kontsertaktus koos Anne Paluveri ja Paul Poomiga 1990 – tekstid Henno Käo, Priit Aimla, Vladislav Koržets, Kalju Kass ja teised
* "Ruudi ja Milla" koos Lauri Nebeli, Heino Seljamaa ning Villu Kanguriga 1991 – tekstid Henno Käo ja Villu Kangur, lavastaja Eero Spriit, kunstnik Liina Pihlak
* "Kolmekesi paaris" 1992 – tekstid Priit Aimla, lavastaja Eero Spriit, liikumisjuht Inge Põder, fonogrammid Olav Ehala

Helikandjad
-----------

Ansambel Talong andis välja kaks helikassetti: 

* "Talong läbi aegade"
* "Talong laulab Henno Käo tekste"
Zeki Çelik 2020. aastal Türgi koondises
**Mehmet Zeki Çelik** (sündinud 17. veebruaril 1997 Bursas) on Türgi jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Itaalia kõrgliigaklubis Roma ja Türgi jalgpallikoondises.

2009. aastal liitus ta kodulinna klubi Bursaspori noortesüsteemiga, kuid klubi põhimeeskonnas tal liigadebüüti teha ei õnnestunud. Hooajal 2015–2016 mängis ta Türgi tugevuselt neljanda liiga klubis Karacabey Belediyespor. Seejärel liitus ta Türgi tugevuselt kolmanda liiga klubiga İstanbulspor, kellega tõusis hooajaks 2017–18 Türgi esiliigasse.

2018. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Lille. Esimese värava lõi ta Prantsusmaa kõrgliigas 28. aprillil 2019 mängus Nîmes Olympique'i vastu. Hooajal 2020–21 tuli ta Lille'iga Prantsusmaa meistriks.

2022. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Romaga. He has signed a four-year contract with the Giallorossi that runs until 30 June 2026.

Türgi jalgpallikoondises debüteeris Çelik 5. juunil 2018 sõprusmängus Venemaa vastu. Koondisekarjääri kaks esimest väravat lõi ta 2. juunil 2019 sõprusmängus Usbekistani vastu. Ta kuulus Türgi koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Lille
* Ligue 1: 2020–21

Viited
------

1. ↑  "Official: Zeki Çelik joins Roma from Lille - A.S. Roma". *www.romapress.net*.
2. ↑  "Zeki Celik Completes Move to Roma". *A.S. Roma* (inglise). 5. juuli 2022. Vaadatud 5. juulil 2022.

| * v
* r
Türgi koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Günok
* 2 Çelik
* 3 Demiral
* 4 Söyüncü
* 5 Yokuşlu
* 6 Tufan
* 7 Ünder
* 8 Toköz
* 9 Karaman
* 10 Çalhanoğlu
* 11 Yazıcı
* 12 Bayındır
* 13 Meraş
* 14 Antalyalı
* 15 Kabak
* 16 Ünal
* 17 B. Yılmaz (c)
* 18 R. Yılmaz
* 19 Kökçü
* 20 Ömür
* 21 Kahveci
* 22 Ayhan
* 23 Çakır
* 24 Aktürkoğlu
* 25 Müldür
* 26 Dervişoğlu
* Treener: Güneş

 | Türgi |
**Erik II meeldejääv** (u 1090 – 18. september 1137) oli Taani kuningas 1134–1137.

Erik II oli Taani kuninga Erik I ebaseaduslik laps. Pärast oma isa surma tuli troonile tema onu Niels, kes oli kuningas aastatel 1104–1134. Erik mässas onu vastu ning tuli võimule Taani kuningana 1134. aastal. Erik ei olnud võimul kaua, 1137. aastal tapeti ta ühe oma alama poolt, ning trooni päris ta poeg Erik III.

Elulugu
-------

Erik sündis umbes aastal 1090, tema isa oli Erik I ja ema tundmatu konkubiin. Talle anti mõned Taani saared oma poolvenna Knud Lavardi poolt ning ta oli Møni, Lollandi ja Falsteri jarl. Pärast oma Knud Lavardi mõrvamist aastal 1131 töötas Erik koos oma poolvenna Harald Kesjaga, et lüüa üle oma onu Niels. Erik valiti 1131. aasta aprillis pretendendiks, mille peale sai Kesja kadedaks ja hakkas toetama Nielsi.

Erik kaotas mitu lahingut Nielsi ja tema poja Magnus Nielsseni vastu. Pärast kaotusi proovis Erik võita Lothair III ja Magnus IV pooldehoidu, aga see ebaõnnestus. Erik naasis Skånesse 1134. aastal koos peapiiskop Asser Thorkilseniga, kes lubas teda toetada troonivõitluses. Lõpuks oli nõus ka Lothair teda aitama ning Erik võitis trooni 1134. aastal, lüües kogu Nielsi armee Fotevikeni lahingus.
**Talsciems** (vanasti ka **Dzelzciems**) on küla (*skrajciems* ehk hajaküla) Lätis Talsi piirkonnas Ģibuļi valla kirdeosas.

Küla asub merepinnast 60 meetri kõrgusel Dzelzupe jõe kaldal. Talsciems jääb valla keskusest Pastendest 4,6, piirkonna keskusest Talsist 3 ja Riiast 120 kilomeetri kaugusele.

Varem loeti Talsciemsi küla osaks ka Arkliņit. Talsciems asub Talsi linna piiril; küla ja linna vahele jääb Talsi lennuväli.

Külas sulatati Kuramaa hertsogiriigi ajal soomaagist rauda, sellest ka nimi Dzelzciems ehk tõlkes *Rauaküla'*.

Aastal 2015 oli külas 94 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 145.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze, vaadatud 18.04 2020
2. ↑  Ģibuļu ciema vēsture, 1986 a. Lk. 22

| * v
* r
Ģibuļi valla asulad |
| --- |
| 
Aizupes **·**  Arkliņi **·**  *Dravnieki* **·**  Gaviļnieki **·**  Ģibuļi **·**  Iliņi **·**  Jaunzemes **·**  Kaleši **·**  Kaļķciems **·**  Kāņciems **·**  Kraujas **·**  Kurši **·**  Līči **·**  Mordanga **·**  **Pastende** **·**  Ruņķi **·**  Spāre **·**  Talsciems **·**  Turkmuiža |
**José Carlos Cracco Neto** (mängijanimega **Zé Carlos** või **Zeca**; sündinud 16. mail 1994 Paranavaís) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib kaitsjana Brasiilia esiliigaklubis Vitória.

Zeca alustas klubikarjääri Santoses, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2006. aastal. Santose esindusmeeskonnas debüteeris ta 2014. aastal. Esimese värava Brasiilia kõrgliigas lõi ta 12. juunil 2016 Santa Cruzi vastu.

2018. aasta aprillis sõlmis ta nelja aasta pikkuse lepingu Brasiilia kõrgliigaklubiga Internacionaliga. 2020. aastal suundus ta laenule Bahiasse.

2021. aasta märtsis sõlmis ta lepingu Brasiilia esiliigaklubiga Vasco da Gama. 2022. aastal mängis ta Major League Socceri klubis Houston Dynamo. Seejärel naasis ta Brasiiliasse, kui liitus Vitóriaga.

2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril tuli ta Brasiilia olümpiakoondise koosseisus olümpiavõitjaks.

Saavutused
----------

Santos
* Campeonato Paulista: 2015, 2016

Viited
------

1. ↑  "Vitória anuncia campeão olímpico para disputa da Série B". *oGol* (portugali). 21. jaanuar 2023. Vaadatud 17. veebruaril 2023.
**Erik Maasik** (sündinud 22. detsembril 1942 Tartus) on Eesti pikamaajooksja.

Haridus
-------

Erik Maasik lõpetas 1962 Tallinna 18. Keskkooli ja 1970 TPedI kehalise kasvatuse teaduskonna.

Sportlaskarjäär
---------------

Hakkas sportima koolis Raul Uulmani õhutusel, harrastas Nõmme SK-s David Klassi käe all suusatamist ning Dünamos Olav Karikose juhendamisel kesk- ja pikamaajooksu. Tulnud aastatel 1964–1976 kesk- ja pikamaajooksus 13 korda Eesti meistriks (sh 1 korra teatejooksus ja 2 korda sisevõistlustel) ning võitnud 14 hõbemedalit (sh 2 teatejooksus ja 1 sisevõistlustel) ja 3 pronksmedalit. Võitnud medaleid Dünamo üleliidulistel meistrivõistlustel. Püstitas 1968. aastal 3000 meetri takistusjooksus Eesti rekordi 8.52,8.

Meistersportlane kergejõustikus (1968) ja laskesuusatamises (1964). Võistelnud 36 korda Eesti kergejõustikukoondises. Töötanud 1969–1988 NSV Liidu piirivalves spordiroodu ülema kohusetäitjana, 1988–1990 Dünamo suusakoolis laskesuusatamistreenerina ja hiljem Tallinna Järveotsa Gümnaasiumi ujula instruktori-metoodikuna. 

Kuulunud Eesti Triatloniliidu juhatusse.

Isiklikud rekordid
------------------

* 800 m – 1.54,9 (1974)
* 1000 m – 2.27,5 (1968) (Eesti edetabelis 58.)
* 1500 m – 3.47,2 (1968) (Eesti edetabelis 30.)
* 3000 m – 8.08,6 (1976) (Eesti edetabelis 11.)
* 5000 m – 13.53,8 (1974) (Eesti edetabelis 11.)
* 10 000 m – 29.02,2 (1974) (Eesti edetabelis 8.)
* 3000 m takistusjooks – 8.47,0 (1971) (Eesti edetabelis 8.)

Kohad kõigi aegade Eesti edetabelis seisuga 15.10 2016. 

Pikkus ja võistluskaal 180 cm, 69 kg.

Välislingid
-----------

* Erik Maasik ESBL
* Erik Maasik – tulemused sport24.ee
* Eesti kõigi aegade edetabelid ekjl.ee
**Pällu mõis**, (saksa keeles *Pällo, Hermannshof, Hermannsberg*) oli Tuula mõisa karjamõis Keila kihelkonnas Harjumaal, tänapäeva Pällu küla lähedal Saue vallas Harju maakonnas.

Pällu karjamõis kuulus Valingu mõisa juurde

Viited
------

1. ↑  Hermannshof Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
2. ↑  Pällu krjms, www.eki.ee
3. ↑  Pällu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 21.05.2020)
4. ↑  Pällu krjms, www.eki.ee
5. ↑  Tuula mõis (Keila khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis

Välislingid
-----------

* Pällu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
* Hermannshof Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Keila kirik
Keila kihelkond

**Kirik**: Keila kirik  

**Pastoraat**: Keila kirikumõis  

**Peamõisad**: Haabersti mõis | Harku mõis | Jõgisoo mõis | Jälgimäe mõis | Keila mõis | Keila-Joa mõis | Klooga mõis | Kumna mõis | Laulasmaa mõis | Lehola mõis | Naissaare mõis | Ohtu mõis | Rahula mõis | Rannamõisa mõis | Saku mõis | Saue mõis | Tuula mõis | Tännassilma mõis | Valingu mõis | Vana-Karjaküla mõis | Vanamõisa mõis | Voore mõis | Vääna mõis | Ääsmäe mõis | Üksnurme mõis  

**Kõrvalmõisad**: Humala mõis | Hüüru mõis | Käesalu mõis | Maeru mõis | Meremõisa mõis | Muraste mõis | Mustamäe mõis | Peetri mõis | Uue-Karjaküla mõis | Vana-Pääla mõis | Viti mõis  

**Poolmõisad**: Koppelmaa mõis | Kuivaveski mõis | Kõltsu mõis | Luka mõis | Niitvälja mõis | Tiskre mõis | Vismeistri mõis  

**Karjamõisad**: Aru mõis | Juuliku mõis | Kalda mõis | Kiisa mõis | Laabi mõis | Laoküla mõis | Lehmja mõis | Nahkja mõis | Pällu mõis | Suur-Aru mõis
**Talpioti hauakamber** on kaljusse raiutud hauakamber Ida-Talpiotis, Ida-Jeruusalemma vanalinnast 5 km lõunas, mis avastati ehitustööde käigus 28. märtsil 1980. 

Samalaadseid hauakambreid on piirkonnast leitud umbes 900, konkreetse haua dateeris algne kaevamismeeskond vahemikku 538 eKr kuni 70 pKr. Jõuka perekonna hauakambris oli 10 matmisurni, millest 6 katsid pealiskirjad. Hauakambrist leiti ka inimeste jäänuseid. Ühe urni pealist on tõlgendatud arameakeelse fraasina "Yeshua bar Yehosef" ("Joosua, Joosepi poeg"), millest Iisraeli geoloog Ayreh Shimron on järeldanud, et tegu võiks olla Jeesuse perekonna hauakambriga. Samas on tekst osalt loetamatu ning tõlgenduse õigsuses kaheldakse laialdaselt.

2000. aastal avalikustati ühe urni pealiskirja väidetav tõlgendus "Jaakob, Joosepi poeg ja Jeesuse vend"[*viide?*]. Jeesuse-seose pooldajad usuvad, et hauas on Jeesuse, tema naise ja poja, samuti teiste Uuest testamendist tuntud isikute jäänused. Väidetavalt dateerisid 2015. aasta aprillis tehtud laborianalüüsid need 1. sajandisse pKr. Tõlgendust on kasutatud argumenteerimaks, et vastupidi traditsioonilise kristluse doktriinile "tegelikult" Jeesus surnust üles ei tõusnud. Jeesusega seostuv tõlgendus on aga kahtluse alla seatud arheoloogia, teoloogia, lingvistika ja piibliuuringute valguses.

2007. aastal esilinastus Talpioti hauakambrist tehtud dokumentaalfilm "The Lost Tomb of Jesus" ("Jeesuse kadunud haud", lavastaja James Cameron, produtsent ajakirjanik Simcha Jacobovici). Filmiga koos ilmus ka Jacobovici ja Charles Pellegrino raamat "The Jesus Family Tomb" ("Jeesuse perekonna haud"). Jeesuse-teooriat propageeriv film ja raamat tekitasid laialdase poleemika.

Algsete arheoloogiliste väljakaevamiste aegne Iisraeli muinsuskaitseameti piirkonnainspektor, arheoloogiaprofessor Amos Kloner, kes tegeles ka Talpioti hauakambri kaevamistööde järelevalvega, on kinnitanud, et väidetavad seosed Uues Testamendis kirjeldatud Jeesusega ei sobi arheoloogilise kontekstiga, lisades: "Nad tahavad sellega vaid raha teenida."

Vaata ka
--------

* Jeesuse sugulased

Viited
------

1. 1 2  Heiser, Michael. "Evidence Real and Imagined: Thinking Clearly About the "Jesus Family Tomb"" (PDF). Lk-d 9–13. Vaadatud 8.06.2007.
2. ↑  Milstein, Mati (28. veebruar 2007). "Jesus' tomb claim slammed by scholars". National Geographic News. Vaadatud 14.03.2007.
3. ↑  "Clergy, scholars assail tomb of Jesus film". The Courier-Journal. 26. veebruar 2007. Originaali arhiivikoopia seisuga 27.02.2015. Vaadatud 26.02.2007.
4. ↑  "Kloner: A great story, but nonsense". *The Jerusalem Post JPost.com*. Vaadatud 11.10.2016.

Välislingid
-----------

* Tom Zeller Jr.. Raising the Titanic, Sinking Christianity?, thelede.blogs.nytimes.com, 26. veebruar 2007
* Crypt Held Bodies of Jesus and Family, Film Says, nytimes.com, 27. veebruar 2007
* Geoloogi väide: Jeruusalemmas asub Jeesuse ja tema pere matmispaik, elu24.postimees.ee, 8. aprill 2015
* Isabel Kershner. Findings Reignite Debate on Claim of Jesus’ Bones, nytimes.com, 4. aprill 2015

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Talpioti hauakamber** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib 1988. aastal sündinud jäähokimängijast; 1992. aastal sündinud mängija kohta vaata artiklit Erik Gustafsson (sündinud 1992).* |

---

|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Kuld** | 2013 | jäähoki |
| **Pronks** | 2014 | jäähoki |

**Jan Erik Gustafsson** (sündinud 15. detsembril 1988 Kvisslebys) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Rootsi kõrgliiga klubis Luleå HF.

Ta alustas jäähoki mängimast Rootsi klubis Timrå IK.

Aastatel 2007–2010 mängis ta Northern Michigan University jäähokimeeskonnas. 2010. aasta märtsis sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Philadelphia Flyers. Ta asus seejärel mängima American Hockey League'is (AHL) Flyersi noorteklubis Adirondack Phantoms. Hooajal 2010–11 valiti ta AHL-i tähtede mängule ja liiga hooaja uustulnukate sümboolsesse koosseisu. NHL-is tegi Gustafsson Flyersi meeskonnas debüüdi 26. veebruaril 2011 mängus Ottawa Senatorsi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is 16. veebruaril 2012 mängus Buffalo Sabresi vastu.

2014. aastal liitus ta KHL-i klubiga Omski Avangard. 2015. aastal valiti ta KHL-i tähtede mängule. Hooajal 2015–16 mängis ta Šveitsi kõrgliiga klubis Kloten Flyers, naastes seejärel Avangardi. Hooaja 2017–18 teises pooles mängist ta KHL-is Nižnekamski Neftehimiki ridades.

2018. aasta mais sõlmis ta nelja-aastase lepingu Rootsi kõrgliiga klubiga Luleå HF. Hooajal 2018–19 valiti Gustafsson Rootsi kõrgliiga parimaks kaitsemängijaks. Hooajal 2019–20 oli ta Rootsi kõrgliigas kõikidest mängijatest keskmiselt kõige kauem väljakul (keskmiselt 24 minutit ja 31 sekundit mängus).

2013. aastal tuli Gustafsson Rootsi jäähokikoondisega maailmameistriks. 2014. aasta maailmameistrivõistlustel võideti pronksmedal.

Välislingid
-----------

* Erik Gustafsson NHL.com lehel
* Erik Gustafsson hockeydb.com lehel
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib astronoomilisest nähtusest; Stephenie Meyeri raamatu kohta vaata artiklit Päikesevarjutus (Meyer).* |

---

Esimese eestlasest fotograafi Reinhold Sachkeri foto päikesevarjutusest. Tartu 4. aprillil 1912 (vkj) kell 14.44
**Päikesevarjutus** leiab aset siis, kui Kuu on Maa ja Päikese vahel, varjates päikesevalguse.

Maalt vaadatuna on Kuu Päikese ees ning kogu Päikese valgus või osa sellest on Kuu poolt varjutatud. Päikesest oleks nagu tükk ära hammustatud (osaline päikesevarjutus) või on Päike kadunud (täielik päikesevarjutus). Päikest varjav Kuu paistab olevat taevaga sama värvi. Maalt vaadates võib Kuu ka Päikesest väiksemana paista, mistõttu ta ei saa kogu Päikest ära varjata (rõngakujuline päikesevarjutus).

Viimased Eestis näha olnud päikesevarjutused olid 3. oktoobril 2005, 29. märtsil 2006, 1. augustil 2008, 4. jaanuaril 2011 ja 20. märtsil 2015.

Päikesevarjutust ei tohi palja silmaga jälgida. See võib põhjustada nägemiskahjustusi ja isegi pimedaks jäämist. Ka läbi optiliste kaamerate ei tohi päikesevarjutust jälgida.

Täielik päikesevarjutus ei kesta üle seitsme minuti. Täielikule päikesevarjutusele eelnev ja järgnev osalise varjutuse faas kestab märksa kauem.

Päikesevarjutused moodustavad tsükli, mida nimetatakse saaroseks. Selle abil on võimalik päikesevarjutusi ennustada. Saarost tunti ja päikesevarjutusi osati ennustada juba vanaajal.

Järgmine osaline päikesevarjutus algab Eestis 25.10.2022 kell 12:12(Tallinn) ja 12:14(Tartu).

Meedia
------

* Päikesevarjutuse etapidPäikesevarjutuse etapid
* Varju liikumine üle Antarktika 2000. aastalVarju liikumine üle Antarktika 2000. aastal
* Päikesevarjutus 10. juunil 2021. Pildistatud Tõrvast.Päikesevarjutus 10. juunil 2021. Pildistatud Tõrvast.
* Video päikesevarjutusest Jaapani Yamanashi prefektuuris 2012. aasta 20. mais
* Osaline päikesevarjutus 2022. aasta 25. oktoobrilOsaline päikesevarjutus 2022. aasta 25. oktoobril

Vaata ka
--------

* kuuvarjutus

Välislingid
-----------

* Jay Pasachoff: Eclipse: knol

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kategooria:Päikesevarjutus** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Päikesevarjutus** |
**Tallinna Töö- ja Kasvatuslaager** (saksa keeles *Arbeits- und Erziehungslager*) oli kinnipidamisasutus, mis tegutses Saksa okupatsiooni ajal Tallinnas.

Tallinna Töö- ja Kasvatuslaager tegutses Tallinna Keskvangla territooriumil. Vangla oli okupatsioonivõimude poolt üle võetud 1941. aasta sügisel ja nimetati ümber seoses määrusega töö- ja kasvatuslaagrite asutamise kohta suvel 1942. Selle nime all tegutses see kuni 1944. aasta septembrini. Laagrit nimetati ka Tallinna Töö- ja Kasvatuslaagriks nr 1. Laager allus Julgeolekupolitseile ja SD-le.

Tallinna Töö- ja Kasvatuslaagril oli kaheksa välilaagrit, kus kinnipeetavaid tööle rakendati. Vanglas peeti kinni nii koonduslaagritesse edasi saadetavaid isikuid, poliitilise politsei uurimise all olijaid ja süüdimõistetuid kui ka kriminaalkurjategijaid.

Tallinna Töö- ja Kasvatuslaagri ülemad
--------------------------------------

* August Ilves (6. juunist 1942 kuni 20. augustini 1943)
* Aleksander Laak, (1943–1944), endine likvideeritud Jägala Töö- ja Kasvatuslaagri komandant.

Viited
------

1. ↑  Maripuu, lk 169–170, 174.
2. ↑  Maripuu, lk 171.
3. ↑  Maripuu, lk 173.

Kirjandus
---------

* Meelis Maripuu. Saksa okupatsioonivõimude kinnipidamiskohad Eestis 1941–1944. – Õpetatud Eesti Seltsi aastaraamat 2006. Tartu 2008, lk 157–184.
**Seemnejuha** (*ductus deferens*; *vas deferens*) on paljude selgroogsete isasloomade paariline sisesuguelund. 

Seemnejuha (*vas deferens*) on ka paljudel putukatel.

Seemnejuha puudub lõuatutel kaladel. 

Isasel kasvavad seemnejuhad Wolffi juhadest.

Anatoomia
---------

Seemnejuha morfoloogia võib liigiti ja indiviiditi ning füsioloogilistest eripäradest lähtuvalt erineda. 

Kumbki seemnejuha algab munandikotis (*scrotum*) munandimanuse jätkuna – munandimanusesaba otsast – ja läheb üle purskejuhaks (*ductus ejaculatorius*). 

### Seemnejuha sein

Seemnejuha sein koosneb limas-, lihas- ja adventitsiaalkestast.

Funktsioonid
------------

Seemnejuha on spermatosoidide viimajuha. 

Seemnejuhades talitlevad vere- ja närvivarustus ning lümfivool. 

Seemnejuha võib esineda ka mõlemasoolistel madudel.

Vaata ka
--------

* seemnejuhaampull
* seemneväät
* vasektoomia
* Wolffi juha

Viited
------

1. ↑  *"Meditsiinisõnastik"*, tõlkijad Katrin Rehemaa, Sirje Ootsing, Laine Trapido, lk 680, 2004, ISBN 9985-829-55-7
2. ↑  Arne Lepp. *Inimese anatoomia, I osa. Liikumisaparaat, siseelundid*, Tartu Ülikooli Kirjastus, lk 416, 2013, ISBN 978-9949-32-239-8.
3. ↑  Laurence M. Hardy (september 1970). "Intersexuality in a Mexican Colubrid Snake (Pseudoficimia)". *Herpetologica, 26. köide, nr 3, lk 336-343* (inglise). Vaadatud 09.09.2014.

Välislingid
-----------

* Meeli Roosalu. *Inimese anatoomia*, Kirjastus Koolibri, lk 138-139, 2010, ISBN 978-9985-0-2606-9.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib käte vahele haaramisest; kallistuseks, süleluseks, kaisutuseks või embuseks võidakse nimetada ka suguühet.* |

---

Kallistus Élisabeth Vigée-Lebruni maalil "Madame Vigée-Lebrun et sa fille" (1789)
Pruut (valges) kallistab pruutneitsit
**Kallistus** ehk **sülelus** ehk **kaisutus** ehk **embus** on teise inimese või teiste inimeste (mõnel juhul ka looma või asja) täielik või osaline käte vahele haaramine. Tavaliselt kallistatakse näoga vastamisi olles rinna kõrguselt. Tavaliselt kaasneb kallistusega tugevam või nõrgem enese vastu surumine. 

Kallistus väljendab tavaliselt armastust ja hoolimist või vajadust selle järele.

Rahvusvahelist kallistamist päeva (*National Hugging Day*) tähistatakse 21. jaanuaril. Päeva mõtte loojaks peetakse ameeriklast Kevin Zaborneyd ning esimest korda tähistati rahvusvahelist kallistamist päeva 1986. aastal Michigani osariigis.

Kallistuse funktsioonid
-----------------------

Kallistus võib olla erinevate emotsioonide väljendus ning tal võivad olla erinevad sotsiaalsed funktsioonid. 

Kallistus võib olla:

* kiindumuse näitamine
* lohutuse pakkumine
* lohutuse saamine
* julgustamine
* emotsionaalne toetamine
* emotsionaalse toetuse saamine
* turvalisuse pakkumine
* turvalisuse vastuvõtmine
* tunnete (näiteks kurbuse, võimetustunde, hirmu, rõõmu) jagamine
* teise tunnete aktsepteerimine
* spontaanne rõõmuavaldus mingi rõõmsa sündmuse, näiteks võidu puhul
* sõprusel, lapse ja vanema suhtel, usaldusel või armastusel põhinevate sidemete kinnitamine
* sõbralik tervitus või hüvastijätt
* suguühte osa või ettevalmistus selleks

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Embus** |
Sahharoos
**Suhkrud** on sahhariidide ehk süsivesikute hulka kuuluv orgaaniliste ühendite klass. Need on looduslikud ühendid, mis struktuurilt on polühüdroksüaldehüüdid või polühüdroksüketoonid. Kõik suhkrud on süsivesikud (monosahhariidid, oligosahhariidid, polüsahhariidid). Euroopa Liidu toiduainete märgistamise direktiivi 90/496/EMÜ järgi on suhkrud "kõik toidus sisalduvad monosahhariidid ja disahhariidid, välja arvatud polüoolid".

Enamasti koosnevad suhkrud vaid süsinikust, vesinikust ja hapnikust ning vesiniku ja hapniku vahekord on neis samasugune nagu veel (CnH2mOm) – siit ka eestikeelne nimetus süsivesikud. Aminosuhkrute koostises on ka lämmastik, suhkrute fosfaatestritel fosfor ja heteroglükosiididel väävel. Suhkrud on valged tahked ained, sageli magusa maitsega.

Monosahhariidide ehk monooside molekuli koostises on viis (pentoosid, C5H10O5) või kuus (heksoosid, C6H12O6) süsiniku aatomit. Karbonüülrühma asukoha järgi jagatakse monosahhariidid ketoosideks ja aldoosideks. Ketoosidel on karbonüülhapnik esimese süsiniku aatomi juures, ketoosidel teise. Monosahhariidid on näiteks glükoos, fruktoos, galaktoos.

Oligosahhariidid koosnevad 2–4 monosahhariidi molekulist, mis on omavahel seotud. Kahest hapnikusilla ehk glükosiidsidemega ühendatud monosahhariidist moodustunud glükosiide nimetatakse disahhariidideks (nt maltoos, sahharoos, laktoos, trehaloos). Eksisteerivad ka trisahhariidid ja tetrasahhariidid.

Polüsahhariidideks ehk polüoosideks nimetatakse polükondensatsioonil tekkivaid mitmest monosahhariidist koosnevaid polümeere. Nende hulka kuuluvad tärklis, tselluloos, glükogeen, kitiin, pektiin jt.

Suhkrud on eluslooduses kõige levinumad orgaanilised ühendid – üle 70% eluslooduses esinevast süsinikust on sahhariidide koostises; taimede kuivmassist moodustavad suhkrud üle 80%. Organismis täidavad suhkrud nii energeetilist (tärklis, glükogeen) kui toestusfunktsiooni.

Vaata ka
--------

* Lisatud suhkrud

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Suhkrud** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Suhkur** |
Suhharevi torn. Foto postkaardil, 1927
Torn 1872. aastal kunstnik Aleksei Savrassovi maalil
**Suhharevi torn** (vene keeles *Сухарева башня*) oli Moskva baroki stiilis ehitis Moskvas, mis lammutati nõukogude võimu poolt 1934. aastal. Torn püstitati Peeter I käsul aastail 1692–1695 Sadovaja ringtee ja Sretenka tänava lõikumiskohta.

Torni endise asukoha lähedal asuv metroojaam kannab nime Suhharevskaja.

Ajaloost
--------

Torni lasi ehitada Peeter I mälestusmärgina streletside ülestõusu mahasurumise ja oma võidu puhul poolõe Sofja Aleksejevna üle 1689. aastal. Telliskividest värav ja selle kohal asuv ehitis püstitati 1692.–1701. aastal arhitekt Mihhail Tšoglokovi juhtimisel ja nimetati streletside polgu komandandi Lavrenti Suhharevi auks, kes Peetrit toetas. 64 meetrit kõrge ja 40 meetrit lai hoone oli mõeldud vahi- ja vaatetorniks Sretenka värava kohal, see polnud niivõrd kindlus kui esindussissepääs linna.

Värava kohal asuvaid ruume kasutasid esmalt streletside väeosad. Hiljem asus väravapealsetes ruumides Moskva navigatsiooni- ja matemaatikakool ja admiraliteet. Krahv Jakob Bruce seadis kõrgeimal korrusel umbes aastal 1700 sisse Venemaa esimese observatooriumi astronoomilisteks vaatlusteks. Katariina Suur lubas Moskva kaupmeestel hoone alumisi korruseid kasutada äriruumide ja poodidena.

19. sajandil tekkis torni ümber platsile Suhharevka turg, mis mängib Ilja Ehrenburgi romaanis "Prototšnõi tänaval" olulist rolli. Nõukogude ajal turg suleti ja torni kasutati alates 1921. aastast Moskva ajaloo muuseumina.

1934. aastal lasi nõukogude linnavalitsus Lazar Kaganovitši käsul torni lammutada, et teha ruumi Moskva linnasüdame ümberkujundamiseks stalinistliku arhitektuuri vormides.

21. sajandil on tehtud ettepanekuid torni taastamiseks koopiana.

Vaata ka
--------

* Menšikovi torn

Viited
------

1. ↑  G. Manayev. 10 LOST architectural wonders of Moscow (PHOTOS). - Russia Beyond
2. ↑  About Museum. - Museum of History of Moscow
3. ↑  Фантомная боль Москвы. Константин Михайлов — о том, чем была и чем может стать для столицы Сухарева башня
4. ↑  А. Лесных. Возрождение из руин: может ли в столице вновь появиться Сухарева башня. - Москва24, 30 августа 2016

Välislingid
-----------

* Sukharev Tower: The Will of Peter I. - The Urban Imagination
* A bird with a human head and other horror stories: Moscow legends about the Sukharev Tower. - mos.ru. Moscow Mayor official website
2006. aastal tuli Viktor Korchnoi 75-aastaselt seenioride maailmameistriks
Nona Gaphrindašvili autasustamisel seenioride MM-il Mariánské Lázněs (2016)
**Seenioride maailmameistrivõistlused males** (inglise keeles *World Senior Chess Championship*) on üle 50-aastaste maletajate maailmameistrivõistlused males. Nende võitjast saab seenioride maailmameister. 

Neid peetakse Rahvusvahelise Maleföderatsiooni (FIDE) egiidi all alates 1991. aastast. Kuni 2014. aastani oli kaks kategooriat: lahtine (60 või vanemad) ja naised (50 või vanemad). Alates 2014. aastast selgitatakse maailmameistreid jätkuvalt kahes kategoorias, kuid juba kahes vanuseastmes: üle 50-aastased ja üle 65-aastased. Seega selgub igal aastal neli uut seenioride maailmameistrit. Lahtise kategooria võiduga kaasneb lisaks seenioride MM-tiitlile rahvusvahelise suurmeistri ja naiste kategooria võiduga naiste suurmeistri nimetus (kui võitjal see seni puudus).

Mängitakse Šveitsi süsteemis.

Seenioride maailmameistreid (lahtises kategoorias)
--------------------------------------------------

Lahtises kategoorias on seenioride maailmameistriks tulnud näiteks Vassili Smõslov (1991), Jefim Geller (1992), Mark Taimanov (1993, 1994), Aleksei Suetin (1996), Jānis Klovāns (1997, 1999, 2001), Vladimirs Bagirovs (1998), Juzefs Petkēvičs (2002), Viktor Korchnoi (2006), Algimantas Butnorius (2007), Julio Granda (2017) ja Rafajel Vahanjan (2019).

Seenioride maailmameistreid (naiste kategoorias)
------------------------------------------------

Naismaletajaist on seenioride maailmameistriks tulnud näiteks Tatiana Zatulovskaya (1993, 1997), Nona Gaphrindašvili (1995, 2014, 2015, 2016, 2018), Valentina Kozlovskaja (1996), Jelena Fatalibekova (2000, 2001, 2004), Marta Litõnska (2002), Hanna Ereńska-Barlo (2007), Tamāra Vilerte (2008) ja Elvira Berend (2017, 2018).

Eesti maletajad seenioride MM-il
--------------------------------

Merike Rõtova on seenioride MM-ilt võitnud kaks hõbemedalit: 1993. ja 1994. aastal.
Tatjana Fomina on võinud viis pronksmedalit (2005, 2006, 2008–2010)

Vaata ka
--------

* Euroopa seenioride meistrivõistlused males

Välislingid
-----------

* Viktor Korchnoi wins World Senior Championship. en.chessbase.com, 23. september 2006
**Frjazino** on linn Venemaal Moskva oblastis. Asub Moskvast 42 km kirdes.

Frjazinot on esmamainitud 1584. aastal **Frjazinovka** külana. Aastal 1938 nimetati aleviks ja 1951 sai linnaõigused.

Frjazino

Viited
------

1. ↑  "Rahvaloenduse andmed". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. august 2011. Vaadatud 20. augustil 2011.

Välislingid
-----------

* Frjazino koduleht
* Frjazino infoportaal

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Frjazino** |

Moskva oblasti vapp
Moskva oblasti linnad

Aprelevka  | Balašihha  | Beloozjorski  | Bronnitsõ  | Dedovsk  | Dmitrov  | Dolgoprudnõi  | Domodedovo  | Drezna  | Dzeržinski  | Dubna  | Elektrogorsk  | Elektrostal  | Elektrougli  | Frjazino  | Golitsõno  | Himki  | Hotkovo  | Istra  | Ivantejevka  | Jahroma  | Jegorjevsk  | Kašira  | Klin  | Kolomna  | Koroljov  | Kotelniki  | Krasnoarmeisk  | Krasnogorsk  | Krasnozavodsk  | Krasnoznamensk  | Kubinka  | Kurovskoje  | Likino-Duljovo  | Ljubertsõ  | Lobnja  | Lossino-Petrovski  | Luhhovitsõ  | Lõtkarino  | Možaisk  | Mõtištši  | Naro-Fominsk  | Noginsk  | Odintsovo  | Orehhovo-Zujevo  | Ozjorõ  | Pavlovski Possad  | Peresvet  | Podolsk  | Protvino  | Puškino  | Puštšino  | Ramenskoje  | Reutov  | Rošal  | Ruza  | Sergijev Possad  | Serpuhhov  | Solnetšnogorsk  | Staraja Kupavna  | Stupino  | Šatura  | Štšolkovo  | Zaraisk  | Zvenigorod  | Žukovski  | Taldom  | Tšehhov  | Tšernogolovka  | Vereja  | Vidnoje  | Volokolamsk  | Voskressensk  | Võssokovsk