recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
'**Viktooria'** on ploomisort, mis on pärit Inglismaa lõunaosast Sussexist. Esimest korda on seda sorti mainitud 1831. aastal.

Puu on keskmise kasvuga, kõrge ja laiuv, kaarjalt langevate okstega. Tugevad paksud lehed on äraspidimunajad, terava tipu ja saagja servaga. Lehed on pealt tumerohelised ja krobelised, udemetega kaetud. Lehe alumine külg on heledam ja karvane.

Puu on võrdlemisi külmakindel ja pinnase suhtes vähenõudlik. Noor puu on kiire kasvuga ning hakkab juba nelja-viieaastaselt vilju kandma ja on väga saagikas.

'Viktooria' õitsemisaeg on keskvarajane. Õie läbimõõt on 22–25 cm. Õied asuvad kahe- kuni kolmekaupa õiepungas. Ovaalsed kroonlehed on valged.

'Viktooria' on isetolmleja; teda viljastavad ka 'Varajane sinine', 'Edinburghi ploom', 'Varajane punane'. 'Viktooria' on ka ise hea teiste sortide tolmeldaja.

Vili valmib septembris. Vili on munajas või ümarovaalne ning suur, 48×40×40 mm, keskmine kaal on 28–30 g. Põhivärvus on punakaskollane, päikesepoolsel küljel lillaka kattevärviga, sageli selgelt eristuvate täppidega. Koor on õhuke ja eraldub viljalihast kergesti. Koort katab nähtav sinakas vahakirme.

Viljaliha on kollane, mahlakas, magus, kuid vihmase suve korral võib jääda vesiseks. Luuseeme on viljalihast kergesti eralduv, lai ja lapik.

* Viktooria õied
* 
*

Kirjandus
---------

* Eesti pomoloogia, Valgus 1970
Buss 14 väljumas Viru keskuse bussiterminalist
**Tallinna bussiliin 14** sõidab Viru keskuse bussiterminali ja Vana-Pääsküla vahel ning on ekspressliin. Bussiliini teenindab tööpäeviti Tallinna Linnatranspordi AS hommikul ning pärastlõunal–õhtul.

Ajalugu
-------

Bussiliin rajati esmalt 1966. aasta novembris liinil Keskväljak (nüüd Viru väljak)–Jannseni, eesmärgiks leevendada koormust bussiliinile 18. Samuti on teada, et 1976. aastal oli linnapoolne lõpp-peatus Kingisseppa. 1978. aastal sai liini uueks linnas olevaks otspunktiks Uus-Sadama. Aastal 1999 pikendati Nõmme-poolset peatust edasi Vana-Pääskülani Tallinna piiril.

Esmalt kandis sama numbrit liin Keskväljakult Rohuneemele 1954. aastal. Bussiliin nummerdati ümber 114-ks 1965. aasta juunis, kui tekkisid esimesed kolmekohalised bussinumbrid.

Marsruut
--------

Tänapäeval väljub buss Viru keskuse bussiterminali 1. perroonilt ning Nõmme suunas läbib see marsruuti Viru keskus, Pärnu maantee, Vabaduse puiestee ja Pärnu maantee. Suuna pikkus on ligi 13 km ning liinil on 13 peatust. Buss sõidab tööpäeviti hommikul umbes kella 6:30–10 vahel ning pärastlõunal kella 15–20 vahel, intervalliga iga 12 minuti järel.

Viited
------

1. ↑  "Endised bussiliinid". *automoto.ee*. 1. veebruar 2005. Foorumipostitus #87. Vaadatud 20.07.2020.
2. 1 2  "Sõiduplaanid". *Tallinna Transpordiamet*. 20. juuli 2020. Vaadatud 20.07.2020.
3. ↑  "Bus route 14 on the map of Tallinn". *Wikiwand*. 14. november 2016. Vaadatud 20.07.2020.

| * v
* r
Tallinna bussiliinid |
| --- |
| 1–9 | 
1 **·**  2 **·**  3 **·**  4 **·**  5 **·**  6 **·**  7 **·**  8 **·**  9 |
| 10–19 | 
10 **·**  11 **·**  12 **·**  13 **·**  14 **·** 15 **·**  16 **·**  17 **·**  17A **·**  18  **·**  18A |
| 20–29 | 
20 **·**  20A **·**  21 **·**  21A **·**  21B **·**  22 **·**  23 **·**  24 **·**  26 **·**  26A **·**  27 **·**  28 **·**  29 |
| 30–39 | 
30 **·**  31 **·**  32 **·**  33 **·**  34 **·** 35 **·**  36 **·**  37 **·**  38 **·**  39 |
| 40–49 | 
40 **·**  41 **·** 41B **·** 42 **·** 43 **·** 44 **·**  45 **·**  46 **·**  47 **·**  48 **·**  49 |
| 50–59 | 
50 **·**  51 **·** 54 **·** 55 **·** 57 **·**  58 **·**  59 |
| 60–69 | 
60 **·**  61 **·**  62 **·**  63 **·**  64 **·**  65 **·**  66 **·** 67 **·** 68 |
| 70–79 | 
72 **·**  73 |
| Muud bussiliinid | 
52 **·**  81 |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib hääleliigist bass; pillide kohta vaata artiklit basspillid; teiste tähenduste kohta vaata bass (täpsustus)* |

---


|  |
| --- |
| Hääleliigid |
| **Naishääled**
Sopran
Metsosopran
Alt
Kontraalt
**Meeshääled**
Kontratenor
Tenor
Bariton
Bass |
| Vaata ka |
| Kastraat
Diapasoon |

**Bass** (itaalia keeles *basso* 'madal') on kõige madalam meeshääl, ulatusega umbes E–f1. **Bass** on ka madalaim partii heliteoses.

Bassihääl kujutab ooperis tavaliselt isa, vanemat riigimeest või kõige süngemat kaabakat. Varased ooperid kirjutati kindlale lauljale, sest võimekaid bassilauljaid oli vähe.

Mozart kirjutas kergemale bassihäälele.

Kuulsamaid bassiosi Mozarti ooperites:

* Figaro, "Figaro pulm"
* Leporello, "Don Giovanni"
* Osmin, "Haaremirööv"

Osmini rolli looja on laulja Ludvig Fischer, keda võib pidada ka tigekoomilise bassi traditsiooni rajajaks.

19. sajandi itaalia ooperis oli bassil suurem tähtsus.

Kuulsamaid bassiosi itaalia ooperites:

* Oroveso, "Norma" (Bellini)
* Giorgio, "Puritaanlased" (Bellini)
* Attila, "Attila" (Verdi)
* Philip II, "Don Carlos" (Verdi)
* Don Pasquale, "Don Pasquale" (Donizetti; Luigi Lablachele (1794–1858) kirjutatud roll)
* Assur, "Semiramide" (Rossini; Filippo Gallile (1783–1853) kirjutatud roll)

Vene ooperi "Elu tsaari eest" (Glinka) peaosa oli kirjutatud bassile. Pärast seda hakati süngekõlalist vene bassihäält eriti kõrgelt hindama. Suur edu oli Mussorgski ooperil "Boriss Godunov". Fjodor Šaljapin (1873–1938) pani selle ja teiste vene ning prantsuse ooperi bassirollidega aluse uuele stiilile. Seda stiili järgisid Boris Hristov, Nikolai Gjaurov ja ameeriklane Samuel Ramey.

Kuulsaid basse: Fjodor Šaljapin, Boris Christoff, Matti Salminen.

"Guinnessi rekordite raamatus" on kõige madalama inimese tekitatud ja helikandjale salvestatud noodi tekitajateks J. D. Sumner, Dan Britton ja Tim Storms.
**Arthur David Ritchie** (22. juuni 1891 Oxford, Ühendkuningriik – 12. märts 1967) oli Briti keemiline füsioloog ja filosoof.

Elulugu
-------

Ritchie isa oli Oxfordi ülikooli professor David George Ritchie. 1894. aastal kolis perekond Ssintt Andrewsi, kui isa sai seal professorikoha.

Ritchie õppis Fettes College'is, seejärel reaalteadusi Saint Andrewsi ülikoolis ja filosoofiat Cambridge'i ülikooli Trinity College'is. Esimese maailmasõja ajal teenis ta Briti mereväe lennuteenistuses (Royal Naval Air Service) keemikuna, tegeldes õhulaevade gaasidega.

Teaduslikku meetodit käsitleva väitekirja põhjal valiti ta Cambridge'i Trinity College'i liikmeks, kuid siirdus varsti Manchesteri Ülikooli, kus määrati 1922 biokeemia lektoriks ja 1924 füsioloogilise keemia lektoriks. 1937–1945 oli ta Sir Samuel Halli filosoofiaprofessor Manchesteri Ülikoolis. 1945 läks ta Edinburghi Ülikooli loogika ja metafüüsika professoriks.

1946 valiti Ritchie Edinburghi Kuningliku Seltsi liikmeks. Tema käendajad olid Sir Alexander Gray, James Pickering Kendall, Douglas Guthrie ja Sir Edmund Taylor Whittaker.

Arthur David Ritchie emeriteerus 1960 ja suri 1967.

Tunnustus
---------

* 1946 – valiti Edinburghi Kuningliku Seltsi liikmeks.

Isiklikku
---------

1921 abiellus ta Katharine Victoria Ponsonbyga.

Teoseid
-------

* *Scientific method: an inquiry into the character and validity of natural laws*, 1923. The International Library of Psychology, Philosophy and Scientific Method.
* *The comparative physiology of muscular tissue* 1928
* *The natural history of mind*, 1936
* *Civilization, science and religion*, 1945
* *Science and politics*, 1947
* *Essays in philosophy, and other pieces*, 1948
* *Reflections on the philosophy of Sir Arthur Eddington* 1948
* *British philosophers*, 1950
* *George Berkeley's Siris, the philosophy of the great chain of being and the alchemical theory*, 1954
* *Studies in the history and methods of the sciences*, 1958
* *George Berkeley, a reappraisal*, 1967

Viited
------

1. 1 2  RITCHIE, Arthur David, *Who Was Who*, A & C Black, 1920–2015; online edn, Oxford University Press, 2014
2. ↑  *The Chemical Age*, Vol. 37 (1937), p.87
3. ↑  Bertrand Russell, *Essays on language, mind, and matter, 1919–26*, Unwin Hyman, 1988, p.259
4. ↑  *Biographical Index of Former Fellows of the Royal Society of Edinburgh 1783–2002* (PDF). The Royal Society of Edinburgh. Juuli 2006. ISBN 0 902 198 84 X. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 24. septembril 2018.
Nõukogude Liidus kõrgema sõjalise õppeasutuse lõpetamist märkiv rinnamärk
**NSV Liidu Kaitseministeeriumi Sõjaline Instituut** (vene keeles *Военный институт Министерства обороны СССР*) oli kõrgem sõjaline õppeasutus Nõukogude Liidus.

Kaitseministeeriumi sõjaline instituut loodi 1. augustil 1974 Moskvas **Võõrkeelte Sõjalise Instituudi** (eksisteeris 1942–1974) põhjal. 1980. aastal autasustati instituuti Punalipu ordeniga ja õppeasutus nimetati ümber **Punalipuliseks Sõjaliseks Instituudiks**. Pärast Nõukogude Liidu lagunemist (detsembris 1991) jätkas instituut tegevust kuni sulgemiseni 1994. aastal, pärast seda lülitati instituudi kateedrid vastloodud Majanduse, Rahanduse ja Õiguse Sõjaväeakadeemia koosseisu.

Sõjalise instituudi struktuur
-----------------------------

* Läänekeelte teaduskond
* Idakeelte teaduskond
* Eripropaganda teaduskond
* Sõjalis-juriidiline teaduskond
* Kaugõppeteaduskond
* Võõrkeelte teaduskond (1984. aastast)
* Eriteaduskond (1984. aastast)

Vilistlasi
----------

* Viktor But (1989)
* Juri Drozdov (1956)
* Mihhail Farihh (1980)
* Andri Paltševskõi
* Arkadi Strugatski (1949)
* Dmitri Trenin (1977)

Vaata ka
--------

* Välisluureakadeemia
* Sõjalis-Diplomaatiline Akadeemia
* Venemaa FSB Akadeemia
"Grand Theft Auto" logo
**"Grand Theft Auto"** (**GTA**) on *sandbox*-stiilis videomängusari, mille põhiline väljatöötaja on Šoti firma Rockstar North (varem DMA Design) ja looja Rockstar Games.

1997. aastal alguse saanud sari sisaldas 2014. aastal 10 mängu ja 2 lisapakki originaalile (GTA: London 1969 ja GTA: London 1961). Viimane mäng on "Grand Theft Auto V". "Grand Theft Auto III" ja järgmised sarjas olevad mängud on olnud bestsellerid, millega on kaasnenud ka valdkonna autoriteetide heakskiit, näiteks paljude väljaannete poolt aasta parimaks mänguks (*Game of the Year)* nimetamine.

Sari on olnud nii populaarne ja tulus, et mitmed Hollywoodi staarid on lugenud sisse mängu tegelaste teksti. Gangsterifilmide veteranid, nagu näiteks Michael Madsen, Samuel L. Jackson, James Woods, Joe Pantoliano, Frank Vincent, Robert Loggia ja Ray Liotta, on kõik saanud peategelaste häälitsusi teha.

Sarja ja selle mängude nimed on tuletatud ingliskeelsest terminist *grand theft auto*, mis tõlkes tähendab mootorsõiduki varastamist. 2007. aasta 26. märtsi seisuga on "Grand Theft Auto" sarja mänge müüdud maailmas üle 70 miljoni eksemplari.

Välislingid
-----------

* Ametlik "Grand Theft Auto" koduleht
* "Grand Theft Auto" eestikeelne portaal

| * v
* r
"Grand Theft Auto" seeria |
| --- |
| Mängud | 
"Grand Theft Auto" ("London Mission Packs") **·** "Grand Theft Auto 2" **·** "Grand Theft Auto III" **·** "Vice City" **·** "San Andreas" **·** "Advance" **·** "Liberty City Stories" **·** "Vice City Stories" **·** "Grand Theft Auto IV (The Lost and Damned" **·** "The Ballad of Gay Tony)" **·** "Chinatown Wars" **·** "Grand Theft Auto V" |
| Peategelased | 
Claude **·**  Tommy Vercetti **·**  Carl "CJ" Johnson **·**  Mike **·**  Toni Cipriani **·**  Victor Vance **·**  Niko Bellic **·**  Michael De Santa **·**  Trevor Philips **·**  Franklin Clinton |
**"Grand Theft Auto: The Ballad of Gay Tony"** on videomängu "Grand Theft Auto IV" kahest osast teine väljalase platvormidele Xbox 360, PlayStation 3 ja PC. Mängu töötas välja Rockstar North. See avaldati 29. oktoobril 2009 Xbox 360 jaoks ning 13. aprillil 2010 PlayStation 3 ja Microsoft Windowsi platvormi jaoks. Tegemist on neljanda "Grand Theft Auto" saaga lisapaketiga, mis on ühtlasi neljateistkümnes väljalase.

"The Ballad of Gay Tony" jälgib uue peategelase saavutusi. Luis Fernando Lopez on värske dominikaani narkoäri liige ja ühtlasi Anthony "Gay Tony" Prince'i ihukaitsja. Viimane on Liberty City suurimate ööklubide omanik. Rockstar Games väidab, et see mänguosa toob Liberty City ellu relvade, hiilguse ja kuritegevuse üledoosi. Mängija elu teevad keerulisemaks ka konkureerivad sõbrad ja perekonnaliikmed. Maailmas, kus igaühel on oma hind, saadab teda inimeste usaldamises ebakindlus.

Ühele plaadile kokku pandud lisad kannavad pealkirja "Grand Theft Auto: Episodes From Liberty City", mis ei vaja originaalvideomängu "Grand Theft Auto IV" olemasolu. Kuna plaat anti välja teise osa ilmumise aegu, siis sisaldab see mõlemat: nii osa "Grand Theft Auto IV: The Lost and Damned" kui ka osa "The Ballad of Gay Tony".

Mängitavus
----------

"The Ballad of Gay Tony" võimaldab uuesti mängida varem läbitud missioone, sisaldades ligilähedast punktisüsteemi, nagu see on kasutusel olnud videomängu "Hitman" saagas või videomängus "Manhunt". Ka GTA seeriates on seda varem kasutatud, nimelt videomängus "Grand Theft Auto: Chinatown Wars". Lisa on ka saanud mängu varustus, uued relvad on näiteks FN P90, M249 SAW automaatrelv, Atchisson Assault Shotgun, AMC Automagi püstol, samuti ka *sticky bombs*. Autodest on mängu lisatud kiireid sportautosid ja sedaane. Proovida saab uusi õhusõidukeid, näiteks väikest ründehelikopterit Buzzard, suure kandevõimega helikopterit Skylift ja süstikhelikopterit Swift. Lisaks on tagasi videomängust "Grand Theft Auto: San Andreas" tuntuks saanud langevari, võimaldades mängijatel osaleda langevarjuhüpetes. Kaardil saab kõrgust mõõta altimeetriga.
Mäng tutvustab ka uuendatud sõidukaugust. Mängijad saavad külastada kahte Tony ööklubi ning osaleda sealsetes joomise ja tantsimise minimängudes, samuti olla klubi turvatöötaja. Kaasa saab lüüa kaklusturniiridel. Aga kes sellistes asjades ise osaleda ei soovi, saab võitjat ennustades teha panuseid, jäädes ise vaatleja rolli.

Interneti-põhises mitmikmänguosas on uuendatud vabamängu tüüpi, tapmismatši, meeskonnapõhist tapmismatši ja võidusõitu ning lisatud langevarjuhüpped.

| * v
* r
"Grand Theft Auto" seeria |
| --- |
| Mängud | 
"Grand Theft Auto" ("London Mission Packs") **·** "Grand Theft Auto 2" **·** "Grand Theft Auto III" **·** "Vice City" **·** "San Andreas" **·** "Advance" **·** "Liberty City Stories" **·** "Vice City Stories" **·** "Grand Theft Auto IV (The Lost and Damned" **·** "The Ballad of Gay Tony)" **·** "Chinatown Wars" **·** "Grand Theft Auto V" |
| Peategelased | 
Claude **·**  Tommy Vercetti **·**  Carl "CJ" Johnson **·**  Mike **·**  Toni Cipriani **·**  Victor Vance **·**  Niko Bellic **·**  Michael De Santa **·**  Trevor Philips **·**  Franklin Clinton |
**Ab Granit Oy** oli Soome kivitöötlemisettevõte, mis tegutses aastatel 1886–1980 (nimeliselt kuni 1995. aastani). 

20. sajandi alguses oli Granit oma valdkonnas kõige suurem ettevõte Soomes ning üks tähtsamaid kivitöötlemisfirmasid kogu Venemaa keisririigis.

Ettevõtte asutas Anton von Alfthan 1886. aastal. Hankos tegutsenud ettevõte valmistas algselt sillutuskivi tänavate jaoks ning selle kivimurrud asusid Hanko Kuningatarvuoril ja Märäskäris. Kivi kasutati peamiselt Helsingi ehitustöödel, aga ka mujal Venemaal väljaspool suurvürstiriiki. Peagi keskendus ettevõte hoonete graniidist fassaadide ehitamisele. Graniti graniiti on kasutatud näiteks Helsingi pearaudteejaama, Sokose kaubamaja, Helsingi Börsi ning kindlustusseltside Kaleva ja Suomi majade ehitamisel. Ka Helsingi Senati väljakul seisev Aleksander II mälestussammas on tehtud Graniti kivist. Ettevõte valmistas ka trepi-, haua-, sokli- ja veskikive. 

Ettevõttes töödeldud halli ja punast graniiti saadeti ka Soomest väljapoole. Näiteks "Russalka" mälestussamba kivi Tallinnas on samuti Graniti toode. 

Esimese maailmasõja ajal oli Graniti töövõtuks Venemaa keiserliku sõjaväe kaitserajatiste ehitamine Soome lahe äärde. Hiljem 1920. aastatel ehitas ettevõte Karjala kannasel Soome oma kaitserajatisi. 20. sajandi alguses olid ettevõttel harukontorid ka Helsingis, Peterburis ja Moskvas. 1911. aastal sai ettevõtte kunstiliseks juhiks arhitekt Ilmari Wirkkala. 

Talvesõja rahulepinguga kaotas Soome Hanko Nõukogude Liidule, sinna rajati sõjaväebaasid ning Granit kolis Salosse. 1965. aastal müüdi ettevõte Oy Kullgrens Enka Granit Ab-le. Vähehaaval äritegevus vähenes, ometigi kustutati ettevõte Soome äriregistrist alles 1980. aastal ehk kolm aastat pärast seda, kui emaühing oli pankrotti läinud. Soome tütarettevõte müüdi Rootsi AKF Granit Ab-le, mis töötas AKF Granit Oy Ab nime all kuni 1995. aastani, mil see läks samuti pankrotti.

Kirjandus
---------

* Leo Karsten. *Osakeyhtiö Granit 1886–1936*. Helsinki 1936

Välislingid
-----------

* Pörssitieto : Ab Granit Oy
* Keskipohjanmaa.net : Ilmari Wirkkala Kaustiselta Hankoon vaikuttajaksi
**Angola lipp** on Angola Vabariigi ametlik lipp. 

 ? Angola riigi- ja rahvuslipp Proportsioonid 2:3.
Tõenäoliselt tulevane Angola lipp
Riigi- ja rahvuslipp võeti kasutusele 11. novembril 1975. Lipu eeskujuks on võetud iseseisvusvõitluse võitnud partei MPLA (Movimiento Popular de Libertação de Angola) lipp, millele on lisatud banganuga (võsalõikamisnuga) ja hammasratas, mis on kommunistide sümboli sirbi ja vasara Angola vaste. Lipp koosneb kahest horisontaalsest värviväljast, punasest ja mustast, mille keskele on lisatud kollane embleem.

Punane esindab verd, mida angolalased on pidanud valama pika koloniaalperioodi jooksul oma maa eest võideldes ja seda kaitstes. 

Must sümboliseerib Aafrika kontinenti. 

Lipu keskel on pool hammasratast, mis sümboliseerib tööstust, koos võsanoaga tähistavad need tööliste ja talupoegade liitu.

Matšeete sümboliseerib põllumajandust, talupidamist ja relvastatud võitlust.

Täht sümboliseerib rahvusvahelist solidaarsust ja sotsialismi ning selle viis haru ühtsust, vabadust, õiglust, demokraatiat ja progressi.

Kollane värv (hammasratas, matšeete ja täht) sümboliseerib riigi rikkust.

27. augustil 2003 pakkus Angola parlamendi põhiseaduskomisjon välja uue, "optimistlikuma" lipu, kuid seda ei võetud kasutusse. Pakutud lipu keskne motiiv pidi meenutama koopamaale Tchitundo-Hulu koopas. Säilitati lipu senised proportsioonid 2:3.

Varasemad lipud
---------------

* 1385–1485
* 1485–1495
* 1495–1521
* 1521–1578
* 1578–1640
* 1580–1640 (*putative flag*)
* 1640–1667
* 1667–1707
* 1707–1816
* 1816–1826
* 1826 – 1830/1834
* 1830–1910
* 1910 - 1975

Vaata ka
--------

* Angola vapp

Välislingid
-----------

* Angola lipp andmebaasis *Flags of the World* (*inglise keeles*)
**"Final Fantasy X"** (ファイナルファンタジーX, Fainaru Fantajī Ten) (lühend FFX) on konsooli arvuti-rollimäng, mille tootja ja väljaandja on firma Square (nüüd Square Enix). See on Final Fantasy seeria kümnes osa. Mäng anti välja 2001. aastal Sony PlayStation 2 jaoks. 

Mängu on müüdud 6,6 miljonit eksemplari 20. jaanuari 2004 seisuga ning see tunnistati Jaapani ajakirja Famitsu poolt kõigi aegade parimaks videomänguks[*viide?*]. Mäng leiab aset fantaasiamaailmas Spira, kus peategelasteks on seiklejad, kes on endale eesmärgiks võtnud märatseva jõu Sini hävitamise.

"Final Fantasy X" on sarja esimene osa, kus näitlejad on andnud tegelastele hääle. Samuti on see esimene ja seni ainuke osa, millele on tehtud kohe ka teine osa "Final Fantasy X-2".

Tegelased
---------

Mängu peategelane on 17-aastane noormees Tidus, kes on pärit Zanarkandi linnast. Ta on 175 cm pikk. Teised tegelased on Yuna, Wakka, Lulu, Kimahri, Rikku, Auron ja Seymour Guado.

| * v
* r
"Final Fantasy" sari |
| --- |
| Mängud | 
I • II • III • IV • V • VI • VII • VIII • IX • X • X-2 • XI • XII • XIII • XIII-2 • Lightning Returns • XIV • A Realm Reborn • XV |  |
| Filmid | 
Final Fantasy: Spirits Within • Final Fantasy VII: Advent Children |
**Finlandia** on Soome viinamark, mida valmistatakse kuuerealisest odrast ja jää sulaveest. Viin on läbipaistev ning ei sisalda suhkruid. Finlandia kõrgema klassi viin, mis on maailmas enim müüdud viinamarkide järjestuses viiendal kohal. 

Seda valmistab Soome riigiettevõtte Altia Koskenkorva külas Ilmajoki vallas. Puhas piiritus viiakse Rajamäki tootmisüksusesse, kus piiritus segatakse jääveega, lisatakse sõltuvalt sordist ekstrakte ja valatakse valmis toode pudelisse. 

Finlandia viina müüakse 135 riigis. Lisaks klassikalisele Finlandia viinale toodetakse erinevaid maitseviinu, näiteks piparmündi-, greibi-, mandariini-, mango-, kookose- ja marjamaitselisi viinu. Finlandia esmaesitlus oli aastal 1970.

Finlandia viinamark kuulus Põhja-Ameerika ettevõttele Brown-Formanile, kuid Soome riigiettevõte Altia jätkab viina valmistamist 2025. aastani. 2023. aastal omandas Coca-Cola HBC, Finlandia vodka kaubamärgi €200m eest.

* 
*

Ajalugu
-------

Piiritustehas väikses Rajamäki külas Soomes ehitati 1888. aastal Wilhelm Juslini korraldusel.

Viited
------

1. ↑  Coca-Cola HBC to buy Finlandia vodka brand for €200m, yle.fi, 19.06.2023

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Finlandia Vodka** |

Välislingid
-----------

*
**Finlandia** (end. **Freedom** (7. märts 2012 – oktoober 2012), **Moby Freedom** (2001–2012)) on kiire parvlaev, mis on ehitatud Daewoo Shipbuilding & Heavy Machinery Ltd laevatehases Okpos Lõuna-Koreas 2001. aastal. Tema sõsarlaevad on Moby Wonder ja Superstar.

Laev sõidab Tallinn–Helsingi liinil Eckerö Line’i kaubamärgi all.

Tehnilised andmed
-----------------

Finlandia on 174,99 m pikk, 27,60 m lai, tema süvis on 7,0 m. Tal on 10 tekki. Laeva suurim kiirus on 27 sõlme. Jääklass on 1A, kogumahutavus 36 365 ja dedveit 5 506 t.

Laeval on 4 Wärtsilä 12V46 peamasinat koguvõimsusega 50,4 MW. Sõuseadme moodustavad 2 reguleeritavate labadega põtkurit.

Laeva 250 kajutis on kohti 1190 reisijale. Kokku saab laev peale võtta 2080 reisijat ja 665 autot. Autode jaoks on ruumi 1950 rajameetrit.

Laeva päästevarustuse moodustavad 6 päästepaati (ühte päästepaati mahub 150 inimest), päästeparved ja päästevestid.

Enne Tallinna-Helsingi liinile asumist tehti laeval ümberehitusi Landskronas Rootsi laevatehases Öresund Drydocks AB.

Laeva ajalugu
-------------

### Ehitamine

Laev telliti Lõuna-Koreast. Kiil pandi laevale 21. aprillil 2000 ja alus lasti vette 23. detsembril 2000. 25. juunil 2001 anti uus laev, Moby Freedom, Itaalia omanikule Moby SpA-le üle.

### Moby Lines

Alates 25. juulist 2001 teenindas Moby Freedom reisijaid Genova–Civitavecchia–Livorno–Olbia liinil. 

### Eckerö Line

2. veebruaril 2012 müüdi laev Soome laevakompaniile Rederiaktiebolaget Eckerö. 7. märtsil 2012 nimetati laev ümber Freedom’iks ja see sõitis Genovast Landskronasse, kus see moderniseeriti Öresundi laevatehases.

2012. aasta oktoobris nimetati laev ümber Finlandia’ks ja 11. novembril 2012 see saabus Tallinna edasiseks ümberehituseks. Pärast ümberehitust, 31. detsembril 2012, hakkas Finlandia teenindama reisijaid Tallinn–Helsingi liinil Nordlandia asemel.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  VeriStarInfo (inglise keeles)
2. 1 2 3 4 5 6  "Fakta om fartyg". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. november 2013. Vaadatud 29. oktoobril 2013. `{{cite web}}`: eiran tundmatut parameetrit `|kontrollitud=` (juhend) (rootsi keeles)
3. ↑  Pär-Henrik Sjöström. Blåvit nyhet på Finska viken. Sjöfartstidningen 2013, nr 3 (rootsi keeles)
**Eritrea-Etioopia sõda** oli Eritrea ja Etioopia vaheline sõda maist 1998 kuni juunini 2000. 

Pärast Eritrea iseseisvumist 1993. aastal oli piir Etioopiaga märkimata. Tekkisid mitmed vaidlusalused piirkonnad, mida mõlemad riigid pidasid enda territooriumiks. Vaidlusaluste alade kuuluvuse lahendamiseks loodi kahepoolne komisjon, mille töö aga polnud eriti edukas. 

6. mail 1998 rühm Eritrea sõdureid ületas Eritrea-Etioopia kontrolljoone vaidlusaluses Badme piirkonnas. Neid ründasid Etioopia sõdurid. Vihastades sellise käitumise üle, saatis Eritrea piirkonda oma mehhaniseeritud väeüksused, et rünnaku eest kätte maksta. Etioopia süüdistas seepeale Eritread oma territooriumi ründamises ning saatis omakorda piirkonda mehhaniseeritud väeüksused. Kergerelvade tulevahetus kasvas kiiresti üle suurtüki- ja tankituleks.

Sõda kestis vahelduva eduga kuni 18. juunil 2000 sõlmiti relvarahu.

Piirileping kahe riigi vahel on endiselt sõlmimata. Olukord on küll rahulik, ent plahvatusohtlik ning kardetakse, et tulevikus võib sõjategevus uuesti alata.
Erkeriga hoone Lengerichi linnas Saksamaal.
Tallinna Raeapteegi erkerid
**Erker** ehk **ärkel** on hoone seinast soklita eenduv katustatud osa. Sageli on erker kujundatud kaarekujuliselt või mitmetahulisena. Erkerit kasutatakse fassaadi elavdamiseks ja/või parema väljavaate loomiseks ning ruumi paremaks valgustamiseks.

Keskaegses sakraalarhitektuuris on erker vintskapilaadne seinast väljaulatuv katustatud raamistik, mille küljes ripub kirikukell. Eestis on säilinud erkerit võimalik näha Muhu Katariina kiriku lääneportaali kohal.

Rahvalik mõiste *ärklituba* on termini *ärkel* vääritimõistmise tulemus. Ärklitoaks peetakse tegelikult pööningul, katuse all või nn mansard-korrusel asuvat tuba, millel pole aga mingit otsest ega kaudset seost ärkliga. Tõelise ärklitoa üks esiletükkivamaid näiteid asub Tallinnas Kopli tn 50/1 maja fassaadil.

Näiteid
-------

* Gooti erker Regensburgi vanal raekojalGooti erker Regensburgi vanal raekojal
* Erker majal Bonnevalis Eure et LoirisErker majal Bonnevalis Eure et Loiris
* Gooti väljaehitis kabeliga Nürnbergi Püha Sebalduse kiriku kiriklal, enne 1361Gooti väljaehitis kabeliga Nürnbergi Püha Sebalduse kiriku kiriklal, enne 1361
* Puiterker KairosPuiterker Kairos
* Kahekorruseline renessansserker majal ColmarisKahekorruseline renessansserker majal Colmaris
* Mitmekorruseline renessansserker Gelsenkircheni Horsti linnuse läänefassaadilMitmekorruseline renessansserker Gelsenkircheni Horsti linnuse läänefassaadil
* Ärkliaknad San FranciscosÄrkliaknad San Franciscos
* Erkeriga maja Tartus Kivi 60Erkeriga maja Tartus Kivi 60

Vaata ka
--------

* Arhitektuuri mõisteid
**Home Insurance Building** (tõlkes 'Kodukindlustuse hoone') oli kõrghoone Chicagos, praeguse West Adamsi tänava ja South Lasalle'i tänava nurgal. Hoonet peetakse üheks esimeseks pilvelõhkujaks korruste arvu, kõrguse ja konstruktsiooni põhjal. Hoone projekteeris arhitekt William Le Baron Jenney Home Insurance Company'le, mille peakontor oli New Yorgis.

Ajalugu
-------

Hoone valmis 1885. aastal ja sel oli unikaalne arhitektuur ning konstruktsioon. See oli esimene kõrghoone (10 korrust), mille kandekonstruktsioonis oli kasutatud terast ja malmi. 1881. aastal lisati kaks korrust, mis kergitas hoone 55 m kõrgusele.

Kõige esimene hoone, mille kandekonstruktsioonis oli kasutatud rauda, oli küll 1797. aastal valminud Ditherington Flax veski Inglismaal, kuid see oli ainult viiekorruselise hoone kõrgune. Kuna veski puhul on tulekahju puhkemise risk suur, siis aitasid puittalade asemel hoone raskust kandev raudraam ning tellistest fassaad tagada tuleohutust. Samuti oli neli aastat varem Philadelphias valminud Broad Streeti jaamahoone, mis kasutas kandekonstruktsioonis terast, kuid sel hoonel oli ainult kuus korrust.

Hoone arhitekt oli William Le Baron Jenney. Tänu terasraamile kaalus hoone ainult kolmandiku vastava kiviehitisega võrreldes. Ehituse ajal peatas Chicago linnavalitsus hoone ehituse ning tellis ekspertiisi, uurimaks hoone ohutust. Kodukindlustuse hoone on näide Chicago koolkonna arhitektuurist.

Hoone lammutati 1931. aastal ning selle asemele ehitati Field Building, mis on 45-korruseline kontorihoone.

Viited
------

1. ↑  Kampert, Bert (10. detsember 2008). "The Home Insurance Building" Chicago Architecture Info. (arhiiviversioon)
2. ↑  Kennedy, Maev (8. aprill 2005). "World's first iron-framed building saved". The Guardian
3. ↑  George E. Thomas, "Broad Street Station," in James F. O'Gorman *et al*. *Drawing Toward Building: Philadelphia Architectural Graphics, 1732–1986* (Philadelphia: University of Pennsylvania Press, 1986), lk 140–42.
4. ↑  Nicholson- Cole, David (26. oktoober 2016). "Miks me pürgime kõrgustesse". Imeline Ajalugu. Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2018. Vaadatud 23. mai 2019.
**Energiatase** ehk **energianivoo** on mikroosakeste (molekuli, aatomi, aatomituuma) ja nende süsteemide võimalik energia diskreetses (mittepidevas, pidetus) statsionaarses olekus. Madalaimat energiataset nimetatakse põhitasemeks ja kõiki järgmisi ergastustasemeteks (ergastatud tasemeteks). Põhitasemel on süsteem põhiolekus, ergastustasemel ergastatud olekus. Energiatasemed ehk energiaolekud tulenevad süsteemi elektronide energiast.

 Elektroni energiatasemed aatomis:   
 *Ground state* – põhiolek,   
*Excited states* – ergastatud olekud 
Nimetus energiatase tuleneb sellest, et energia väärtusi kujutatakse graafiliselt vertikaalse energiateljega ristuvate rõhtsirgetena, mille järjestus alt üles vastab energia suurenemisele. Sirgete vahekaugused on võrdelised lõplike energiakogustega, mida süsteem ühelt tasemelt teisele vastu võtab või ära annab.

Põhitasemel võib süsteem välismõjude puudumisel viibida kuitahes kaua, üleminek mõnele ergastustasemele ja samuti sealt madalamale tasemele toimub hüppeliselt. Kõrgemale tasemele tõusmiseks vajab elektron energiat väljastpoolt, näiteks soojuse kineetilist energiat või footoni absorbeerimise (neelamise) teel saadud energiat. Madalamale (väiksema energiaga) tasemele langeb elektron spontaanselt (iseeneslikult), andes seejuures ära footoni, või siis stimuleeritult, nagu see toimub laseris.

Energia väärtusi (elektronvoltides) eri tasemetel ja ühelt tasemelt teisele üleminekute tõenäosusi arvutatakse kvantmehaanika meetoditega.

Vaata ka
--------

* Põhiolek
* Ergastatud olek
* Tsooniteooria

Viited
------

1. 1 2  ENE 2. köide, 1987
Maailma kaart Robinsoni projektsioonis
**Robinsoni projektsioon** ehk **ortofaaniline projektsioon** on geograafilistel kaartidel kasutatav kaardiprojektsioon. Robinsoni projektsiooni lõi Arthur H. Robinson aastal 1963.

Projektsioon loodi eeskätt maailmakaartide jaoks. Loodav projektsioon pidi olema võimalikult kena väljanägemisega.

Robinsoni projektsioon on unikaalne selle poolest, et ta väidetavalt ei põhine mitte matemaatilistel valemitel, vaid koordinaatidetabelitel. Projektsioon on tehtud katse ja eksituse meetodil. Siiski ei tähenda see seda, et matemaatilist eeskirja kaardi loomiseks poleks võimalik anda. 

Robinsoni projektsioon on omapärane ka seepärast, et see ei ole ei võrdpindne (ekvivalentne), võrdpikkuseline (ekvidistantne) ega ka õigenurkne ehk konformne. Tegemist on nn sobeda projektsiooniga.

Robinsoni projektsioon on pseudosilindriline projektsioon, milles kõik paralleelid on sirgjooned ja pooluste pikkus on 0,5322 ekvaatori pikkust, mis on keskmeridiaanist 1,9716 korda pikem. Keskmeridiaan (enamasti on selleks algmeridiaan) on samuti sirgjoon, ülejäänud meridiaanid on aga kõverjooned. 

Robinsoni projektsioonis olev maailmakaart on optimeeritud ja näeb kõige loomulikum välja 38° põhja- ja 38° lõunalaiuse vahel. Selle põhjuseks on see, et paralleelid on selles vahemikus ekvidistantsed ehk õigepikkuselised. Mõõtkava on õige vaid 38. põhja- ja lõunalaiuskraadil. 45. laiuskraadidest pooluste poole esineb märkimisväärseid moonutusi. Poolused on kõige surema moonutusega, sest punktikujulist poolust kujutatakse joonena. 

Robinsoni projektsiooni võttis 1988. aastal kasutusele ka ajakiri National Geographic, asendades sellega Van der Grinteni projektsiooni, kuid loobus sellest kümme aastat hiljem Winkeli kolmikprojektsiooni kasuks. Algselt oli projektsioon loodud Rand McNally jaoks.

Vaata ka
--------

* Kaardiprojektsioon
* Kaardiprojektsioonide loend
Rocco Grimaldi 2023. aastal USA koondises
Rocco Grimaldi 2018. aastal San Antonio Rampage'i mängijana
**Rocco Niccolas Grimaldi** (sündinud 8. veebruaril 1993 Anaheimis California osariigis) on USA jäähokimängija, kes mängib American Hockey League'is (AHL) klubis Rockford IceHogs ründajana paremäärel.

Aastatel 2011–2014 mängis Grimaldi Põhja-Dakota Ülikooli jäähokimeeskonnas.

2011. aastal valis Florida Panthers ta NHL-i *draft* '​is 33. valikuna. Panthersiga sõlmis ta 2014. aasta mais sõlmis ta Panthersiga kolmeaastase lepingu. Hooaja 2014/15 alguses asus ta mängima AHL-is Panthersi tütarklubis San Antonio Rampage. NHL-is debüteeris ta 1. novembril 2014 mängus Philadelphia Flyersi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 22. novembril mängus Nashville Predatorsi vastu, kuid pärast seda ta sel hooajal enam NHL-is ei mänginud. Hooajal 2015/16 sai Grimaldi NHL-is 20 mänguga kirja kolm väravat ja kaks väravasöötu, kuid enam mänguaega sai ta AHL-is.

2016. aasta juunis kaubeldi Grimaldi Reto Berra vastu Colorado Avalanche'i. Avalanche'i meeskonnas sai Grimaldi kahe hooaja jooksul kirja kümme mängu.

2018. aasta juulis sõlmis ta lepingu Nashville Predatorsiga. Aastatel 2018–2021 kuulus Grimaldi kolm hooaega Predatorsi põhimeeskonda. Hooajal 2019/20 tegi ta NHL-is oma resultatiivseima hooaja, kui lõi kümme väravat ja andis 21 väravasöötu. 25. märtsil 2021 tegi Grimaldi Detroit Red Wingsi vastu mängu esimesel perioodil kübaratriki. Selleks kulus tal 2 minutit ja 34 sekundit, millega oli see Predatorsi läbi ajaloo kiireim kübaratrikk. Lisaks lõi ta selles mängus kolmandal perioodil oma neljanda värava. Sellega sai Grimaldi ühtlasi Eric Nystromi kõrval teiseks Predatorsi mängijaks, kes on ühes mängus neli väravat löönud.

Alates hooajast 2021/22 on Grimaldi mänginud põhiliselt jälle AHL-is.

Aastatel 2010 ja 2011 tuli Grimaldi omavanuste maailmameistriks USA kuni 18-aastaste koondisega ning 2012. aastal juunioride maailmameistriks USA kuni 20-aastaste koondisega.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 14.5.2023)
2. ↑  "Panthers deal Grimaldi to Avs for Berra". The Sports Network. 23. juuni 2016. Vaadatud 23. juunil 2016.
3. ↑  "Predators sign three players to one-year, two-way deals". *USA TODAY* (Ameerika inglise). Vaadatud 26. veebruaril 2020.
4. ↑  "Nashville Predators' Rocco Grimaldi has fastest hat trick in team history; ties team record with 4 goals vs. Red Wings". *tennessean.com*. 25. märts 2021. Vaadatud 26. märtsil 2021.

Välislingid
-----------

* Rocco Grimaldi NHL.com lehel
* Rocco Grimaldi hockeydb.com lehel
Õhuvaade Haabersti asumile. Foto keskel on näha Saku Suurhall ja Rocca al Mare kaubanduskeskus.
**Rocca al Mare Kaubanduskeskus** on kaubanduskeskus Tallinnas Haabersti linnaosas, mis avas uksed 1998. aastal, olles tollal esimene ja suurim omataoline ostukoht Eestis.[*viide?*]

2005. aastal omandas Rocca al Mare Kaubanduskeskuse Citycon Oyj – kaubanduskeskuste arendamisele ja haldamisele spetsialiseerunud kinnisvarainvesteerimisfirma.

Citycon Oyj juhtimisel avati 1. oktoobril 2008 Rocca al Mare keskuse esimene uuendatud osa. Keskust on sealt alates korduvalt renoveeritud. Selles on enam kui 54 000 ruutmeetrit äripinda ning umbes 170 rentnikku, tasuta garderoob ning üle 1300 parklakoha. Keskus asub aadressil Paldiski mnt 102.

Kaubanduskeskuse arhitekt on Meeli Truu (1946–2013).

Viited
------

1. ↑  "Suri tuntud arhitekt Meeli Truu". *Delfi*. 8. august 2013. Originaali arhiivikoopia seisuga 3. oktoober 2013. Vaadatud 8. augustil 2013.

Välislingid
-----------

* Rocca al Mare kaubanduskeskuse koduleht
**Parasmäe** on küla Jõelähtme vallas Harjumaal.

Parasmäel on arvukalt muinasaegseid kultusekive (Parasmäe kultusekivid), millest mitmed on arvele võetud kultuurimälestisena. Kultusekive on Parasmäe külas 18, üks nendest suur rändrahn.  Kive hakati religioossetel eesmärkidel kasutama 1. aastatuhandel e.m.a. 

Parasmäe küla on esimest korda mainitud tundmatu Taani munga poolt aastal 1219, kuid asula on arvatavasti tekkinud umbkaudu 2000 aastat tagasi.

Parasmäe külast, seal asuvatest taludest ja asula ajaloost on ilmunud mitu raamatut, sealhulgas 2012. aastal ilmunud teos "Parasmäe talude lood" (autor Helen Sooväli-Sepping), aga ka:

* Julius Põldmäe "Jõelähtme ajaloost";
* Gea Troska "Rebala, Parasmäe ja Vandjala küla ajaloost ja ehitistest";
* Jõelähtme valla "Jõelähtme valla raamatust „Jõelähtme teejuht rändajale ja koduloohuvilisele";
* Tiina Pelli "Noppeid Parasmäe küla ajaloost".

Vaata ka
--------

* Maardu–Raasiku tee
* Jõelähtme vald

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑   (vaadatud 6.04.2020)
5. ↑   (vaadatud 6.04.2020)
6. ↑   (vaadatud 6.04.2020)
7. ↑   (vaadatud 6.04.2020)

Jõelähtme valla vapp
Jõelähtme valla asulad

**Alevikud:** Kostivere | Loo  

**Külad:** Aruaru | Haapse | Haljava | Ihasalu | Iru | Jõelähtme | Jõesuu | Jägala | Jägala-Joa | Kaberneeme | Kallavere | Koila | Koipsi | Koogi | Kostiranna | Kullamäe | Liivamäe | Loo | Maardu | Manniva | Neeme | Nehatu | Parasmäe | Rammu | Rebala | Rohusi | Ruu | Saha | Sambu | Saviranna | Uusküla | Vandjala | Võerdla | Ülgase
**NSV Liidu Ministrite Kabinet** (vene keeles *Кабинет Министров СССР*) oli NSV Liidu kõrgeim täidesaatev valitsusorgan 1991. aasta jaanuarist septembrini. See allus Nõukogude Liidu presidendile.

Ministrite Kabinet moodustati 26. detsembril 1990 vastuvõetud NSV Liidu seaduse nr 1861-I "NSV Liidu konstitutsiooni (põhiseaduse) muudatustest ja täiendustest seoses riigijuhtimise süsteemi täiustamisega" alusel senisest NSV Liidu Ministrite Nõukogust. Kabineti loomisel arvestas president NSV Liidu Föderatsiooninõukogu arvamuse ning NSV Liidu Ülemnõukogu nõusolekuga. See koosnes NSV Liidu peaministrist, tema asetäitjatest ja ministritest. Kabineti töös tohtisid otsustava hääleõigusega osaleda NSV Liidu liiduvabariikide juhid.

Kuna Ministrite Kabinet osales 1991. aasta suvel augustiputšina tuntud riigipöördekatses, tõstatas president NSV Liidu Ülemnõukogu ees 24. augustil küsimuse Kabinetile usalduse avaldamisest (presidendi ukaas 24. augustist 1991 nr УП-2461). 28. augustil 1991 avaldas Ülemnõukogu kogu Ministrite Kabineti koosseisule umbusaldust (otsus nr 2367-I.

Errumineku ajaks ei olnud Kabineti moodustamine veel lõppenud: NSV Liidu Ministrite Nõukogust täitsid endiselt oma kohustusi ja polnud uude Kabinetti määratud lennutööstuse minister Apollon Sõtšov, välismajandussuhete minister Konstantin Katušev ning Riikliku Rahvahariduse Komitee eesistuja Gennadi Jagodin. NSV Liidu Riikliku Rahvusküsimuste Komitee esimees puudus sootuks.

5. septembrist 1991 lõpetati Kabineti volitused NSV Liidu seadusega nr 2392-I "NSV Liidu riigivõimu- ja juhtimisorganeist üleminekuperioodil", selle asemele loodi NSV Liidu Vabariikidevaheline Majanduskomitee, ent põhiseadusse vastavaid parandusi ei tehtud.

Viited
------

Kirjandus
---------

* Государственная власть СССР. Высшие органы власти и управления и их руководители. 1923—1991 гг. Историко-биографический справочник./Сост. В. И. Ивкин. Москва, 1999.
* Ведомости Съезда народных депутатов СССР и Верховного Совета СССР, 1991 г.

Välislingid
-----------

* NSV Liidu seadus 20. märtsist 1991 nr 2033-I "О Кабинете Министров СССР"
Johannes XXIII pühitses 52 kardinali 5 konsistooriumil. Tema ajal sai kardinaliks hilisem paavst Paulus VI. 18. märtsil 1960 määras ta ametisse kolm kardinali in pectore, kuid nende nimesid ei avalikustatud kunagi.

Johannes XXIII tühistas Sixtus V kehtestatud kardinalide maksimaalse piirarvu, tõstes selle oma ametiajal 87-ni ja laiendas kardinalide rahvuslikku koosseisu. 10. märtsil 1960 avaldatud *motu proprio*'s "Ad suburbicarias" rõhutas ta, et kardinalpiiskoppidel pole jurisdiktsiooniõigust nende titulaarkirikute juurde kuuluvate abikirikute üle ja nende surma järel pole vanematel kardinalpreestritel ja kardinaldiakonitel õigust omandada neid abikirikuid muidu kui paavsti loal. 11. aprillil 1962 avaldatud *motu proprio*'s "Suburbicariis sedibus" reguleeris ta kardinalpiiskoppide kohustusi. 15. aprillil 1962 avaldatud *motu proprio*'s "Cum gravissima" kohustas ta kõigi kardinalide pühitsemist piiskoppideks. 5. septembril 1962 avaldatud *motu proprio*'s "Summi pontificis" reguleeris ta Pius XII poolt kehtestatud süsteemi, mille järgi tuleb konklaavil „kaks kolmandikku pluss üks hääl" süsteemi rakendada vaid juhul, kui hääletamisest osavõtjate arv ei jagune 3-ga.

Konsistoorium 15. detsember 1958
--------------------------------

1. Antonio María Barbieri
2. Francesco Bracci
3. José María Bueno y Monreal
4. Alfonso Castaldo
5. Fernando Cento
6. Carlo Chiarlo
7. Amleto Giovanni Cicognani
8. Carlo Confalonieri
9. Richard James Cushing
10. Julius Döpfner
11. Giuseppe Fietta
12. Paolo Giobbe
13. William Godfrey
14. Alberto di Jorio
15. Andrè-Damien-Ferdinand Jullien
16. Franz König
17. Giovanni Battista Montini (Paulus VI)
18. John Francis O'Hara
19. Paul-Marie-André Richaud
20. José Garibi Rivera
21. Francesco Roberti
22. Domenico Tardini
23. Giovanni Urbani
24. konsistoorium 14. detsember 1959
25. Augustin Bea
26. William Theodore Heard
27. Arcadio María Larraona
28. Paolo Marella
29. Albert Gregory Meyer
30. Francesco Morano
31. Aloisius Joseph Muench
32. Gustavo Testa

Konsistoorium 18. märts 1960
----------------------------

1. Bernardus Johannes Alfrink
2. Antonio Bacci
3. Joseph-Charles Lefèbvre
4. Laurean Rugambwa
5. Rufino Jiao Santos
6. Peter Tatsuo Doi
7. Luigi Traglia
8. konsistoorium 16. jaanuar 1961
9. Luis Concha Córdoba
10. Giuseppe Antonio Ferretto
11. José Humberto Quintero Parra
12. Joseph Elmer Ritter

Konsistoorium 19. märts 1962
----------------------------

1. Joaquín Anselmo María Albareda
2. Ildebrando Antoniutti
3. Michael Browne
4. Gabriel Acacius Coussa
5. Efrem Forni
6. José da Costa Nunes
7. Giovanni Panico
8. Juan Landázuri Ricketts
9. Raúl Silva Henríquez
10. Leo-Jozef Suenens
**Johannes von Diest** (surnud 21. septembril 1259 Essenis) oli aastatel 1251–1254 Samlandi piiskop (**Johannes I**) ja 1254–1259 Lübecki piiskop (**Johannes II**).

Johannes von Diest pärines Brabandist Liege'i diötseesist, ta kuulus frantsisklaste ordusse. 1249. aastast jutlustas ta paavst Innocentius IV ülesandel ristisõda keiser Friedrich II ja tema poja Konrad IV vastu. Alates 1251. aasta algusest oli Diest Hollandi krahvi ning Saksa vastukuninga Willemi kaplan ja nõunik ning tänu tema soosingule sai Diestist samal aastal Samlandi piiskop; seda vastu Preisi-, Liivi- ja Eestimaa peapiiskopi (hiljem Riia peapiiskop) Albert Suerbeeri soovi, kes oli Samlandi piiskopiks nimetanud Thetwardi. 1252. aastaks suutis Diest end Samlandi piiskopina lõplikult kehtestada.

Kuna Samlandi piiskopkonna ala oli toona Saksa Ordu poolt veel vallutamata, siis ei viibinud Diest tegelikult mitte kunagi Preisimaal ning ta tegutses selle asemel Utrechti piiskopi kohusetäitjana; 1258–1259 oli ta sarnaselt Trieri peapiiskopi kohusetäitja vaimulikes asjades (sisuliselt tema vikaarpiiskop). 

Tänu Hollandi krahvist Saksa kuninga ja paavsti soosingule sai Diest 1254. aastal ka Lübecki piiskopiks, sundides Albert Suerbeeri sellest kohast loobuma. Ta viibis sageli aga Lübeckist eemal, kuna täitis nii Willem II kui ka hiljem Saksa kuningaks valitud Cornwalli Richardi nimel diplomaatilisi ülesandeid. 1258. aastal vandus ta Richardile riigivürstina truudust. Tänu võimsatele toetajatele õnnestus Diestil Lübecki piiskopivõimu oluliselt tugevdada. Ta sõlmis lepituse Holsteini krahviga ning saavutas piiskopi ilmalike valduste (stifti) sõltumatuse temast. 1257. aastal andis ta oma residentsile Eutinile ka Lübecki linnaõiguse.

Johannes von Diest suri 1259. aastal Essenis, ta maeti Neussi.

Kirjandus
---------

* Mario Glauert, Wolfgang Prange, "Johannes von Diest", *Die Bischöfe von Heiligen Römischen Reiches 1198–1448*, 2001.
**Johannes Victorinus Boretius** (1645 Lyck – 1706 Venemaal vangistuses) oli Eesti vaimulik.

Boretius sündis ajaloolisel Preisimaal Lyckis (praeguse haldusjaotuse järgi Ełkis Warmia-Masuuria vojevoodkonnas Poolas). Ta õppis usuteadust (immatrikuleeriti 12. aprillil 1669) Königsbergi ülikoolis. Ordineeriti 13. märtsil 1680 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1680–1684 Anna koguduse adjunktõpetaja, aastatel 1684–1696 oli ta Saarde Katariina koguduse õpetaja. Aastatel 1696–1701 oli ta Rõuge Maarja koguduse õpetaja, hooldas 1701. aastal ka Vastseliina Katariina kogudust (kui pastor Thiele Venemaale vangi viidi). Viidi Põhjasõja alguses 1701. aastal Venemaale vangi, kus ta 1706. aastal suri.

Isiklikku
---------

Boretius oli kaks korda abielus. Tema esimese naise Anna Sophia isa Matthias Siegmann oli Haapsalu Püha Johannese koguduse õpetaja ja Anna koguduse abiõpetaja.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
2. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885 Tallinn 2007
**NSV Liidu Kaitse Rahvakomissariaat** (vene Народный комиссариат обороны СССР; НКО СССР) oli NSV Liidu kõrgeim sõjaväeline asutus (rahvakomissariaat) 1934–1950, mida juhtis NSV Liidu Kaitserahvakomissariaadi rahvakomissar ja minister.

25. veebruari 1946. aasta NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu Presiidiumi määrusega liideti kaitse rahvakomissariaat ja sõjalaevastiku rahvakomissariaat ning neist moodustati NSV Liidu Relvajõudude Rahvakomissariaat.

NSV Liidu riigikaitse keskorgan muudeti NSV Liidu valitsusorganite reformimise käigus juba 15. märtsil 1946 NSV Liidu Relvajõudude Ministeeriumiks, mida juhtis Jossif Stalin isiklikult.

25. veebruaril 1950. aastal reorganiseeriti NSV Liidu relvajõudude juhtorganid NSV Liidu Sõjaministeeriumiks (*Военное министерство СССР*) ja NSV Liidu Mereväeministeeriumiks (*Военно-морское министерство СССР*)

15. märtsil 1953. aastal reorganiseeriti NSV Liidu relvajõudude juhtorgan NSV Liidu Kaitseministeeriumiks.

Kaitse rahvakomissarid
----------------------

* Kliment Vorošilov 1881–1969) (20. juuni 1934 – 7. mai 1940)
* Semjon Timošenko (1895–1970) (7. mai 1940 – 19. juuli 1941)
* Jossif Stalin (1878–1953) (19. juuli 1941 – 25. veebruar 1946)
**Johannes Carlblom** (11. november/22. november 1767 Noarootsi – 19. veebruar/2. märts 1812 Pärnu) oli Eesti vaimulik.

Hariduse sai koduõpetaja käe all. Õppis (immatrikuleeriti 7. novembril 1787) Jena ülikoolis ja (immatrikuleeriti 27. novembril 1793) Kieli ülikoolis. Ordineeriti 17. veebruaril/1. märtsil 1807 õpetajaks.

Oli aastatel 1807–1812 (introdutseeriti 12. mail/24. mail 1807) Tõstamaa Maarja koguduse õpetaja.

Isiklikku
---------

Tema isa Jonas Laurentii Carlblom oli Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetaja. Tema äi Benedikt Gottlieb Haken oli Jämaja Kolmainu koguduse ja Märjamaa Maarja koguduse õpetaja, vanaisa Andreas Hollming oli Vormsi Püha Olavi koguduse õpetaja. Tema vend Gustav Carlblom oli Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetaja. Tema vennapoeg Peter Carlblom oli Risti koguduse õpetaja, vennapoeg Friedrich Carlblom oli Viljandi Pauluse koguduse õpetaja, vennapoeg Paul Carlblom oli Tarvastu Peetri koguduse õpetaja, vennapoeg Johannes Carlblom oli Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977