recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**"The Cat Concerto"** oli 1947. aasta Tomi ja Jerry sarja multifilm, mis võitis 1946. aasta parima multifilmi Oscari.

Sisu
----

Selles osas on Tom klaverimängija. Ta siseneb kontserdisaali ja mängib klaveril Ferenc Liszti kirjutatud teist Ungari rapsoodiat. Kuid Jerry magab klaveri sees ja Tomi mäng äratab ta. Jerry püüab alguses kassi "aidata" takti lüües, kuid Tom lükkab ta klaverikaanelt maha. Seejärel püüab Jerry ise mängida ühte osa sellest palast, kuid Tom lööb teda klaveri häälestamise riistaga. Jerry maksab kätte, lüües klaverikaane Tomile vastu kätt, aga Tom jätkab mängimist. Siis plaanib Jerry Tomil kääridega sõrme otsast lõigata, kuid see ebaõnnestub. Jerry võtab ära kaks klaveriklahvi ja paneb asemele hiirelõksu. 

Kui Tom hiljem mängib klaverit, siis Jerry tantsib klaveri sees, muutes niimoodi viisi. Pärast paneb Tom Jerry endale tooli sisse kinni, kuid Jerry keerab tooli üles välja ja saadab siis tooli suure kolksuga alla tagasi. Tom paneb Jerry uuesti klaveri sisse ja mängib, kuni Jerry pääseb ja mängib oma lugu klaverikeeltel kiiremini ja kiiremini, nii et Tom ei suuda sammu pidada. Lõpuks on Tom väga väsinud ning kogu aplausi ja tunnustuse saab hoopis Jerry.
**Posjolok sovhoza imeni Lenina** (vene keeles Посёлок совхоза имени Ленина) on asula Venemaal Moskva oblastis Lenini rajoonis. 2019. aastani oli see külaasunduse Sovhoz imeni Lenina keskus. 

Asula jääb Moskvast kagu suunas vahetult Moskva ringtee taha. Tal on ühine piir Moskva linnaga ja Razvilka asulaga. Asula kõrvalt möödub Moskva ringteega ristuv Kaširski maantee.

2010. aasta seisuga elas asulas 3694 inimest.

Ajalugu
-------

Asula tekkis sovhoosi (asutatud 1918. aastal, 1928–1995 Lenini-nimeline sovhoos, 1995. aastast aktsiaselts Sovhoz imeni Lenina) keskusena. 1933. aastal ehitati esimene kahekorruseline kilpmaja 16 korterile. 1941. aastal rajati algkool, 1987. aastal keskkool. 

2005. aastal munitsipaalreformi käigus sai Posjolok sovhoza imeni Lenina külaasunduse keskuseks.

Infrastruktuur
--------------

Asulasse on rajatud paljukorruselised kortermajad. Infrastruktuur on hästi varustatud; sotsiaalse infrastruktuuri rajatistest on asulas kool, lasteaed, lastesõim, ambulatoorium, kultuurimaja, raamatukogu, spordikompleks ning kaubandus- ja teenindusettevõtted. 

Asula suurima ettevõtte Sovhoz imeni Lenina rahaga (ilma riigi toetuseta) ehitati aastatel 2015–2017 asulas uus koolihoone maksumusega 1,5–2,0 miljardit rubla. See on seni ainus kool Venemaal, mis on varustatud Soome tehnoloogiaga. Veel varem ehitati majandi rahaga lasteaed Zamok Detstva (maksumus 260 miljonit rubla). 

Pavel Grudinin, Sovhoz imeni Lenina direktor (võttis osa 2018. aastal Venemaa presidendivalimistest kommunistide kandidaadina), nimetab oma ettevõtet ja asulat "sotsialismi saarekeseks" ("островок социализма"). Valimiskampaania ajal korduvalt ülesastunud Venemaa kommunistliku partei liider Gennadi Zjuganov agiteerides nende kandidaadi poolt hääletama nimetas ettevõtet ja asulat "Grudinini sotslinnakeseks". 

* Park asulasPark asulas
* Purskkaev asulasPurskkaev asulas
* Väikevorm asulasVäikevorm asulas

Viited
------

1. 1 2 3 4  История поселения. pos-sovhozlenina.ru
2. 1 2  Чудо-школа в посёлке совхоза им. Ленина. xn--e1abcgakjmf3afc5c8g.xn, 8. september 2017
3. ↑  Детский сад, совхоз им. Ленина, Подмосковье. pikabu.ru

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Posjolok sovhoza imeni Lenina** |

* Поселок совхоза им. Ленина 2016. youtube.com, 17. jaanuar 2017
* Asula suurima ettevõtte Sovhoz imeni Lenina koduleht. sovhozlenina.ru
**Saksa köök** (saksa keeles *deutsche Küche*) on Eesti köögiga üsna sarnane. Suures osas on see põhjamaine talupojaköök: kättesaadavatest toiduainetest valmistatakse toitvaid roogi, mis algselt andsid jõudu pikaks raskeks tööpäevaks.

Levinumate ja tuntumate toiduainete seas on Saksa köögis kartul, vorst ja hapukapsas. Põhiliselt kasutatakse sea-, kuid tihti ka linnuliha, samuti on sakslastel tugev uluki- ja metslinnuliha valmistamise traditsioon. Lihatoitudest on levinud mitmesugused vorstid, mis erinevad suuresti paikkonniti, nagu ka kogu toidukultuur. Näiteks valmistatakse Baieris traditsioonilisi valgeid, värskest sea- ja vasikalihast vorstikesi, Eestiski on tuntud Frankfurdi vorstike ehk frankfurter, samuti on levinud grillvorstid. Nagu ka Eestis, tarvitatakse toiduks rupskeid, nt seajalgu. Sageli süüakse suppe, samuti klimpe, käkke ja hakklihatoite. Süüakse nii musta kui ka valget leiba (Eesti mõistes saia), populaarsed on nii soolased kui ka magusad kringlikesed.

Alkohoolsetest jookidest on kahtlemata tuntuim Saksa õlu, mida tänini valmistatakse valdavalt nn Reinheitsgeboti ehk varauusaegsete kvaliteedinõuete järgi, mille kohaselt võib õlleteoks tarvitada vaid vett, otra ja humalat. (Muide, Baierist pärit Kreeka kuningas Otto kehtestas sama nõude 19. sajandi alguses Kreekas.) Tuntud on ka nisuõlu. Veini toodetakse peamiselt Lääne-Saksamaal Reini jõe ääres, levinud on nii kvaliteetsed valged riislingid kui ka odavad poolmagusad valged veinid nagu Liebfraumilch, punastest viinamarjasortidest on tuntuim Spätburgunder ehk Pinot Noir. Juba keskajast tuntakse mitmesuguseid vürtsitatud hõõgveine.

Magustoitudest armastatakse mitut laadi küpsetisi ja kooke, mis on sageli mitmekihilised, puuviljade ja šokolaadiga. Samuti hinnatakse kõrgelt martsipani, värvitud martsipanikujukesed on populaarsed jõulukingid.

| * v
* r
Euroopa rahvusköögid |
| --- |
| Põhja-Euroopa | 
Eesti • Island • Karjala • Lapimaa • Leedu • Läti • Norra • Rootsi • Soome • Taani |
| Kesk- ja Ida-Euroopa | 
Armeenia • Aserbaidžaan • Bulgaaria • Gruusia • Juudi • Krimmitatari • Moldova • Poola • Rumeenia • Saksamaa • Serbia • Slovakkia • Sloveenia • Tatarstan • Tšehhi • Ukraina • Ungari • Valgevene • Venemaa |
| Lääne-Euroopa | 
Austria • Belgia • Holland • Iirimaa • Luksemburg • Prantsusmaa • Suurbritannia • Šotimaa • Šveits |
| Lõuna-Euroopa | 
Albaania • Andaluusia • Baskimaa • Hispaania • Bosnia • Horvaatia • Itaalia • Kataloonia • Kreeka • Küpros • Makedoonia • Malta • Montenegro • Portugal • Sitsiilia • Türgi |
| 
Toiduportaal • Kategooria:Rahvusköögid |
**Aitoolia liit** oli üks Vana-Kreeka poliste ühendus, mille keskus oli Aitoolia.

Aitoolia liidu (Aetolian League) ja Ahhaia liidu (Achaean League) alad Kreekas
Liit loodi umbes 320 eKr, algselt oli Aitoolia liit Lääne-Kreeka peamiselt agraarsete piirkondade amorfne ühendus. Algul oli see hõimuliit, 3. sajandiks eKr oli see föderatsioonitaoline moodustis. 3. sajandi lõpuks eKr oli see oluline Makedooniale vastuseisev jõud. Sõjas Makedooniaga oli Aitoolia liit Rooma riigi liitlane. Aitoolia liit enamasti teravalt Makedoonia-vastane, kuid samal ajal vaenus ka Ahhaia liiduga.

Aitoolia liit kasvas ja tugevnes võitluses diadohhidega. Umbes 290 eKr omandas Aitoolia liit domineeriva mõju Delfis, aastal 279 eKr paistsid nad silma galaatide sissetungi tagasilöömisel. Liit tõusis Kesk-Kreekas eriti esile galaatide sissetungi ajal, mil kaitses sissetungijate eest Delfi pühamut.

Kõige vägevam oli Aitoolia liit 3. sajandi teisel poolel eKr. Peale Aitoolia hõlmas see Kesk-Kreeka piirkondi (Phokis, Lokris, mõnda aega Boiootia, Põhja-Kreekas osa Tessaaliast, Lõuna-Kreekas mõned Peloponnesose linnad (Tegea, Mantineia, Orchomenos). Polistel oli suur autonoomia, kuid eriti välispoliitilised küsimused otsustas liidu valitsus. 

Aitoolia liidu kõrgeim võimuorgan oli üldrahvakoosolek (*synodos*), mis kogunes kord aastas Thermoses. Erakorralisi koosolekuid peeti ka mujal, sealhulgas väljaspool Aitooliat. Koosolek oli kõrgeim seadusandlik organ, see kuulutada sõda ja sõlmis rahu ning valis ametikandjad. Töötasid veel linnade esindajatest koosnev liidunõukogu (*synedrion*) ja apokleetide komisjon, mis arvatavasti koosnes liidunõukogu liikmetest ja tegeles jooksvate küsimustega. Haldusvõim oli strateegi käes. Strateegi abid olid ratsaväe ülem hiparh, sekretär grammateus ja 7 laekurit. 

Et roomlased sekkusid liiga palju Kreeka asjadesse, sai Aitoolia liidust Seleukiidide riigi valitseja Antiochos III liitlane sõjas Rooma riigiga 192–188 eKr. Liitlased said lüüa ja aastal 189 eKr alistus Aitoolia liit Rooma riigile ning kaotas mõju.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Aitoolia liit** |

Kirjandus
---------

* M. Sordi M. Le origini del koinon etolico. – *Acme, Annali della Facoltà di filosofia e lettere dell'università Statale di Milano*, 1953, kd 6, nr 3.
Epilaator Braun Silk-épil 3Epilaator Braun Silk-épil 3 toitejuhtmega
Epileerpea.
**Epilaator** on elektriline seade nahalt karvade eemaldamiseks.

### Tüübid

Tänapäeval on väga palju erinevat tüüpi epilaatoreid. Suurem osa on elektrijuhtmega, uuemad akutoitel mudelid võimaldavad kasutamist ka duši all. 

#### Vedrumehhanismiga epilaatorid

Esimesed epilaatorid olid vedrumehhanismiga. Epilaatori epileerpea pöörlemisel surutakse metallvedru kokku, haarates karvad vedru vahele ning seejärel surutakse vedru lahku, eemaldades kinni haakunud karvad koos juurtega nahast.

#### Pöörlevate metallketastega epilaatorid

Sellisel epilaatoril on mitu rida metallkettaid, mis epileerpea pööreldes surutakse paarikaupa kokku ja lahku. Karvad jäävad metallketaste vahele ning tõmmatakse juurtega nahast välja.

#### Pintsettketastega epilaatorid

Erinevalt pöörlevate metallketaste põhimõttel toimivast süsteemist, on pintsettketastega epilaatorite puhul pöörleval silindril palju väikeseid pintsette, mis süsteemselt surutakse kokku ja lahku.

Viited
------

1. ↑  "epilaator", Sõnaveeb. Kättesaadav 25.03.2019.
2. ↑  Heather McClure "Types of epilators" , 25.03.2019
| *Post hardcore* |
| --- |
| **Stilistiline päritolu** | *hardcore punk*, emo, *screamo*, eksperimentaalne muusika |
| **Kultuuriline päritolu** | 1980. aastate teine pool, USA |
| **Instrumendid** | vokaal, elektrikitarr, basskitarr, trummid |
| **Tuletised** | emo, *screamo*, *math rock* |
| **Vaata lisaks** | Post hardcore'i bändide loend, *fashioncore*, DIY, *hardcore dancing* |

***Post hardcore*** (ka ***post-hardcore***, harvemini lühendina **phxc** või **phXc**) on muusikastiil, mis põhiliselt mõjutatud *hardcore* pungist, *emocore'ist* ja *screamo*'st.

*Post-hardcore* on enamasti äratuntav mitmekesise vokaali poolest. Näiteks võib laulja ühel hetkel sosistada ja järgmisel hetkel karjuda. Taustaks on enamasti pidev ja ilma suurema vahelduseta tempokas trummitagumine. Stiili võib iseloomustada ka sellega, et enamasti tundub nende muusikal olevat omapärane püüe korraga saavutada nii kaootilist, dissonantset efekti kui ka meloodiat ja korrapära. Pinge tõusud ja langused võivad vahelduda väga kiiresti ning vahel toimuvad peaaegu et korraga.

Ajalugu
-------

*Post-hardcore*'i algusaja paikapanemisel on esinenud käsitluslikke vastuolusid. Üks seisukoht on, et muusikastiil sai alguse 1970ndate lõpul ja 1980ndate alguses. Võib arvata, et siis umbes sel ajajärgul võeti kasutusele termin *post-hardcore*, mis kirjeldas kõiki *hardcore*-pungi edasiarendusi. Tänapäevaks on aga välja kujunenud eraldiseisev *post-hardcore*''i muusikastiil.

Teine arvamus on see, et *post-hardcore* kujunes välja kõrvuti emoga Dischord Recordsi suure kaasabiga 1980ndate lõpul ja 1990ndate alguses. Kuna emo ja *post-hardcore* alged asuvad samas kohas, vaid arengusuunad on erinevad (ehkki mitte oluliselt), siis tihtipeale ei tehta žanritel vahet. See ei tule alati vaid ebaprofessionaalsusest žanri määramisel, vaid asjaolust, et ajas tagasi minnes saabki *post-hardcore* ja emo eraldada vaid mingi maani. Selleks punktiks, kus žanrite erinevusest on liiga raske aru saada, et neil vahet teha. võib pidada 1990ndate algusaastaid. Ei tasu aga arvata, nagu oleks žanrid siis sündinud, sest mõlemad terminid eksisteerisid juba siis. Näiteks 1990. aastate alguses palju populaarsust kogunud bänd Fugazi, mis avaldas väga laia mõju mõlemale žanrile, on siiamaani diskussiooni allikaks, kuigi teda peetakse siiski rohkem *post-hardcore*'i žanrisse kuuluvaks, on siiski väga toekaid argumente, mis räägivad *emocore*'i kasuks.

Kuigi *post-hardcore*'i austajad väidavad sageli, et see muusikastiil on tihedalt seotud DIY põhimõtetega, siis pärast sajandivahetust on selle muusikastiili populaarsus hüppeliselt kasvanud ning enamik tänapäeval laiemalt tuntud *post-hardcore*'i ansambleid on liitunud kommertsplaadifirmadega ja terminit *fashioncore* kasutatakse žanriliselt kõige rohkem just *post-hardcore*'i bändide kohta. Neid bände peetakse silmapaistvaks pigem oma soengute kui muusika poolest.
**Anabar** on 1. järgu haldusüksus (ringkond) Nauru kirdeosas (geograafilised koordinaadid 0° 31′ S, 166° 57′ E).

Ringkond piirneb edelas Ewa ja Baiti ringkonnaga, läänes Anetani ringkonnaga, kagus Ijuwi ringkonnaga ja lõunas Anibare ringkonnaga. 

Kõrgus merepinnast ulatub umbes 40 meetrini. keskmine kõrgus merepinnast on umbes 25 m. 

Ringkonna pindala on 1,5 km². Ta on riigi 14 ringkonna seas pindalalt 5. kohal. Ringkonna laius on 0,1...1,2 km, pikkus 0,1...1,4 km. 

Ringkonna elanike arv on 2006. aasta andmetel 810. Aastal 2004 oli elanike arv 855, millele vastab rahvastiku tihedus 577 in/km².

Religioon
---------

Ringkonnas on protestantlik kabel.

Valimisringkond
---------------

Anabari ringkond kuulub koos Anibare ja Ijuwi ringkonnaga Anabari valimisringkonda.

Nimi
----

Anabari ringkond on saanud nime ajaloolise Anabari küla järgi. Paul Hambruchi järgi tähendab "Anabar" 'vähe mulda' või 'kõva nagu kivi'. Nähtavasti on see vihje sealsele väheviljakale rannavööndile.

Ajaloolised külad
-----------------

Kuni 1968. aastani koosnes Anabari ringkond (*Gau*) 15 ajaloolisest külast: 

| Anabari ringkonna ajaloolised külad |
| --- |
| Adibor |
| Aeibur |
| Anabar |
| Araro |
| Areb |
| Atebar |
| Atibuyinor |
| Atowong |
| Bagetareor |
| Bodeadi |
| Eaterieri |
| Imweteyung |
| Wereda |
| Yaterangia |
| Yuwinengin |

Vaata ka
--------

* Nauru haldusjaotus
* Anabari valimisringkond

Nauru ringkonnad

Aiwo | Anabar | Anetan | Anibare | Baiti | Boe | Buada | Denigomodu | Ewa | Ijuw | Meneng | Nibok | Uaboe | Yaren |
**Anaeroobne glükolüüs** on anaeroobses keskkonnas toimuv biokeemiliste reaktsioonide ahel, mille tulemusena tekib glükoosist laktaat.

**Anaeroobne glükolüüs** ehk käärimine on hapniku puudusel rakkude tsütoplasmas toimuv glükoosi lagundamine, mille üheks lõppsaaduseks on kas piimhape või etanool.

Anaeroobse glükolüüsi reaktsioonid
----------------------------------

Anaeroobse glükolüüsi esimeseks reaktsiooniks on rakku toodud glükoosi fosforülatsioon glükoos-6-fosfaadiks. Ensüümiks on heksoosi kinaas ja reaktsiooni käigus eraldatakse ATP molekulilt üks fosfaatrühm, mille tulemusena tekib ADP.

Glükolüüsi I reaktsioonGlükolüüsi I reaktsioon
Seejärel muundatakse glükoos-6-fosfaat fruktoos-6-fosfaadiks. Seda reaktsiooni katalüüsib ensüüm fosfoglükoosi isomeraas.

Glükolüüsi II reaktsioonGlükolüüsi II reaktsioon
Ensüümi fosfofruktoosi kinaas vahendusel tekib järgmise etapina fruktoos-1,6-bisfosfaat. Reaktsioonil kasutatakse ka ATP-d, millelt eraldatakse jälle üks fosfaatrühm.

Glükolüüsi III reaktsioonGlükolüüsi III reaktsioon
Fruktoos-1,6-bisfosfaadist võib tekkida kaks ühendit: dihüdroksüatsetoonfosfaat (ensüümiks fruktoos-1,6-bisfosfaadi aldolaas) ja glütseeraldehüüd-3-fosfaat. Kuna glükolüütiliselt on lõhustatav glütseeraldehüüd-3-fosfaat, siis seetõttu muudetakse dihüdroksüatsetoonfosfaat trioosfosfaadi isomeraasi vahendusel samuti glütseeraldehüüd-3-fosfaadiks.

Glükolüüsi IV reaktsioonGlükolüüsi IV reaktsioon
Seejärel oksüdeerib glütseeraldehüüd-3-fosfaadi dehüdrogenaas glütseeraldehüüd-3-fosfaadi 1,3-bisfosfoglütseraadiks.

bifosfoglütseraatbifosfoglütseraat
Pärast seda toimub fosfoglütseraadi kinaasi vahendusel fosfaatgrupi ülekanne ADP-le ning tekivad ATP ja 3-fosfoglütseraat.

Glükolüüsi VII reaktsioonGlükolüüsi VII reaktsioon
Anaeroobse glükolüüsi 8. reaktsioonis viiakse fosfoglütseraadi mutaasi vahendusel fosfaatrühm 2. asendisse ja tekib 2-fosfoglütseraat.

2-fosfoglütseraadi teke2-fosfoglütseraadi teke
2-fosfoglütseraat muundatakse enolaasi toimel fosfoenoolpüruvaadiks.

PEP tekePEP teke
Püruvaadi kinaasi vahendusel muutub fosfoenüülpüruvaat püruvaadiks.

Glükolüüsi X reaktsioonGlükolüüsi X reaktsioon
Anaeroobse glükolüüsi viimaseks etapiks on püruvaadi muutmine laktaadi dehüdrogenaasi vahendusel laktaadiks.

Glükolüüsi XI reaktsioonGlükolüüsi XI reaktsioon
**Märkus.** Eespool esitatud reaktsioonivõrrandites tähistab P fosforhappejääki.

Vaata ka
--------

* Glükolüüs
* Aeroobne glükolüüs
* Aeroobne protsess
* Käärimine
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Kuld** | 2015 |  |
| **Kuld** | 2016 |  |

**Taylor Strba Hall** (sündinud 14. novembril 1991 Calgarys Albertas) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Boston Bruins ründajana vasakäärel.

Aastatel 2007–2010 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis Windsor Spitfires.

2010. aastal valis Edmonton Oilers ta NHL-i *draft* '​is esimese valikuna. Oilersis mängis ta aastatel 2010–2016 kokku kuus hooaega.

2016. aasta juunis liitus ta New Jersey Devilsiga. 2019. aasta detsembris siirdus ta Arizona Coyotesi. 2020. aasta oktoobris sõlmis ta üheaastase lepingu Buffalo Sabresiga. 2021. aasta aprillis liitus ta Bruinsiga.

Kanada jäähokikoondise koosseisus on ta tulnud kahel korral maailmameistriks. 2015. aasta maailmameistrivõistlustel, kus ta lõi seitse väravat ja andis viis väravasöötu, valiti ta turniiri sümboolsesse koosseisu.

Tunnustus
---------

* Wayne Gretzky 99 Award (2009)
* NHL-i tähtede mäng (2011, 2016, 2017)
* Hart Memorial Trophy (2018)
* NHL-i hooaja sümboolne koosseis (2017–18)

Viited
------

1. ↑  "Coyotes Acquire Hall From New Jersey". NHL.com. 16.12.2019. Vaadatud 6.8.2020
2. ↑  "Sabres win Hall sweepstakes, sign forward to a one-year deal". The Sports Network. 11.10.2020. Vaadatud 12.10.2020
3. ↑  "Bruins acquire Taylor Hall and Curtis Lazar from Sabres". Boston Bruins. 11.4.2021. Vaadatud 17.4.2021

Välislingid
-----------

 Taylor Hall – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Taylor Hall NHL.com lehel
* Taylor Hall – ESPN
* Taylor Hall hockeydb.com lehel
**"The Beyoncé Experience Live"** on Beyoncé Knowlesi DVD.

Laulud
------

**Queen B' Fanfare**   

1."Crazy in love" / "Crazy"   

2."Freakum Dress"   

3."Green Light"  

**Band Jam**   

4."Baby Boy" / "Murder He Wrote" Interlude   

5."Beautiful Liar"   

6."Naughty Girl"   

7."Me, Myself and I"   

**Dangerously In Love Intro/Ballet interlude**   

8."Dangerously in Love 2 / "He Loves Me" Interlude   

9."Flaws And All"   

**Pink Panther Dancers Interlude**   

10.Destiny's Child Medley: "Independent Women Part I" / "Bootylicious" / "No No No Part 2" / "Bug A Boo" / "Bills, Bills, Bills" / "Cater 2 U" / "Say My Name" / "Jumpin' Jumpin'" / "Soldier" / "Survivor"   

11."Speechless"   

**Cell Block Tango Dancers Interlude**   

12."Ring the Alarm"   

13."Suga mama"   

14."Upgrade U"   

15."'03 Bonnie & Clyde"   

16."Check on It"   

17."Déjà vu"   

**Get Me Bodied Intro**   

18.Get Me Bodied"   

**Welcome to Hollywood: Video Intro**   

19."Dreamgirls (Opening Act II)"   

20."Listen"   

21."Irreplaceable"

* Lõpus on laul "Happy Birthday to You", mille Kelly ja Michelle laulavad Beyoncéle.


| * v
* r
Beyoncé Knowles |
| --- |
| Albumid | 
Dangerously in Love • B'Day • I Am... Sasha Fierce |
| ... | 
B'Day Deluxe Edition • Irreemplazable • I Am... Sasha Fierce Deluxe Edition • Above and Beyoncé: Dance Mixes • I Am... Sasha Fierce Platinum Edition |
| DVD | 
Live at Wembley • B'Day Anthology Video Album • The Beyoncé Experience Live • Above and Beyoncé: Video Collection |
| Tour | 
Dangerously in Love World Tour • Verizon Ladies First Tour • The Beyoncé Experience • I Am... Tour |
Taylor Hawkins 2017. aastal Foo Fightersi liikmena
**Oliver Taylor Hawkins** (17. veebruar 1972 Fort Worth, Texase osariik – 25. märts 2022 Bogotá, Colombia) oli USA muusik, kes oli eelkõige tuntud rokkansambli Foo Fightersi trummarina.

Enne 1997. aastal Foo Fightersiga liitumist osales Hawkins trummarina Sass Jordani ja Alanis Morissette'i kontsertturneedel.

Foo Fightersi liige oli Hawkins alates 1997. aastast kuni oma surmani 2022. aastal. Ta salvestas Foo Fightersiga kaheksa stuudioalbumit.

2004. aastal moodustas Hawkins oma kõrvalprojekti Taylor Hawkins and the Coattail Riders, kus ta oli trummar ja laulja. Aastatel 2006–2019 andis ta Taylor Hawkins and the Coattail Ridersiga välja kolm stuudioalbumit. 2007. aastal tegi ta kaasa progressiivse roki ansambli Coheed and Cambria stuudioalbumil "Good Apollo, I'm Burning Star IV, Volume Two: No World for Tomorrow". 2021. aastal moodustas ta koos Jane's Addictioni liikmete Dave Navarro ja Chris Chaneyga supergrupi NHC, kus Hawkins oli samuti solistiks ja trummariks. 

2021. aastal võeti Hawkins Foo Fightersi liikmena vastu Rock'n'rolli Kuulsuste Halli.

Hawkins suri 50-aastaselt 2022. aasta märtsis Colombias Bogotás Foo Fightersi kontsertturnee ajal.

Viited
------

1. ↑  "Foo Fighters Drummer Taylor Hawkins Dead at 50". rollingstone.com. 25.3.2022. Vaadatud 26.3.2022

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Taylor Hawkins** |
**Bergheim** on vald *(Gemeinde)* Salzburg-Umgebungi ringkonnas Austria Salzburgi liidumaal. Plainberg koos Maria Plaini palverännukirikuga moodustab piiri Bergheimi ja Salzburgi linna (lõunas) vahel.

Ajalugu
-------

Tänapäeva Bergheimi hõivatud ala on olnud püsivalt asustatud paleoliitikumi ajast (10 000 eKr), nagu tõendavad arheoloogilised leiud Muntigleri mäel. Teised leiud neoliitikumi ajast (3. sajand eKr) viitavad piirkonna katkematule asustamisele juba eelajaloolistest aegadest alates.

1. sajandil eKr hakkasid piirkonda asustama keldid. Keltide Noricumi kuningriik liidendati Rooma riiki 16. aastal eKr. Lähedalasuvates Kerathis ja Kematingis väljakaevatud kaks Rooma mõisa usutakse pärinevat sellest ajast. 488. aastal pKr roomlased kuningas Odoakeri käsul taandusid.

650. aasta paiku hakkasid germaani bajuvaarid Salzburgi piirkonda asustama. Sellest ajast pärineb üks suuremaid matusepaiku Flachgau piirkonnas, välja kaevatud 1896. aastal kihelkonnakiriku juures. Bergheimi nimi usutakse pärinevat sellest ajast, silp *-heim* on bajuvaaride poolt antud kohanimede juures tavaline. Nime varaseim ilmumine dokumentidesse pärineb 927. aastast volikirjas kiriku ja selle kaupade omandiõiguse üleandmisega peapiiskop Adalbertilt diakon Reginoldile.

12. ja 13. sajandil olid Bergheimi isandad Salzburgi peapiiskopkonnas olulistel ametikohtadel, tuues vallale kasu kalapüügiõiguse ning kümnise ja kohtu pidamise õigusega. Pärast seda, kui valitsevad Bergheimi ja Radeckeri perekonnad 14. sajandi lõpus välja surid, läks omand üle Salzburgi peapiiskopkonnale ja kohus viidi Radeckisse.

Napoleoni sõdade ajal (1792-1815) hävis suur osa Bergheimist, kui Prantsuse armee ületas Laufeni juures Salzachi jõe ja piiras Salzburgi. Kui Baieri kuningriik Salzburgi liidumaa 1816. aastal Austriale loovutas, sai Bergheimist piirilinn ja on jäänud Austria-Saksa piirile tänaseni.

Viited
------

1. ↑  Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Salzburg-Umgebungi ringkonna vallad

* Anif
* Anthering
* Bergheim
* Berndorf bei Salzburg
* Bürmoos
* Dorfbeuern
* Ebenau
* Elixhausen
* Elsbethen
* Eugendorf
* Faistenau
* Fuschl am See
* Göming
* Grödig
* Großgmain
* Hallwang
* Henndorf am Wallersee
* Hintersee
* Hof bei Salzburg
* Koppl
* Köstendorf
* Lamprechtshausen
* Mattsee
* Neumarkt am Wallersee
* Nußdorf
* Oberndorf bei Salzburg
* Obertrum am See
* Plainfeld
* Sankt Georgen bei Salzburg
* Sankt Gilgen
* Schleedorf
* Seeham
* Seekirchen am Wallersee
* Straßwalchen
* Strobl
* Thalgau
* Wals-Siezenheim
**Kukkurhunt** (*Thylacinus cynocephalus*) on kiskeluviisiga kukkurloom, keda peetakse väljasurnuks. Kukkurhunt oli ajaloolisel ajal levinud kogu Austraalia mandril.

Välimus
-------

Kukkurhundi kehapikkus oli 85–130 cm, sabapikkus 38–65 cm, kaal 15–30 kilogrammi. Õlakõrgus oli umbes 60 cm.
Karv oli lühike, värvuselt hall või kollakashall, keha tagaosal oli 13–19 tumepruuni ristvööti. Vöötide tõttu nimetati teda ka tasmaania tiigriks. Tal oli lai kolju, lõualuudes oli 46 hammast. Silmahambad olid pikad ja teravad nagu koeral või hundil. Kukkruhunt suutis oma lõugu väga laialt (kuni 90 kraadi) avada.

Levik ja eluruum
----------------

Kukkurhunt elas Austraalias ja Uus-Guineas, kus ta suri välja juba enne eurooplaste saabumist. On arvatud, et üheks põhjuseks olid dingod, sest Tasmaanias, kus säilis viimane kukkurhuntide populatsioon, dingosid ei ole. Kuid ka seal surid nad välja ulatusliku küttimise tõttu farmerite poolt, kes arvasid, et kukkurhundid ohustavad nende karja. Austraalia valitsus maksis alates 1830. aastatest iga kukkurhundi pea eest 25 senti. 
Kukkurhunt oli öise eluviisiga avamaa loom, kuid viimased asurkonnad põgenesid jälitamise eest tihedasse vihmametsa.

Väljasuremine
-------------

Kukkurhundid Washingtoni loomaaias 1902. aastal
20. sajandi alguses muutus kukkurhunt haruldaseks. Viimane teadaolev kukkurhunt suri Hobarti loomaaias 1936. aastal. Samal aastal võeti kukkurhunt looduskaitse alla. Looduses nähti teda viimati 1945. aastal. Hilisemad otsingud Tasmaania sisemaa metsades pole tulemusi andnud ja liiki peetakse üldiselt väljasurnuks. Siiski on palju entusiaste, kes usuvad, et liik on siiani säilinud. Võimalike säilinud isendite kaitseks loodi 1966. aastal Tasmaania edelaosas 647 000 hektari suurune kaitseala. 21. sajandil on üritatud uurida kukkurhundi DNA-d, kuid säilinud materjal on osutunud liiga halvas seisukorras olevaks.

Vapiloom
--------

Kukkurhunti on kujutatud Tasmaania vapil.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kukkurhunt** |

* Fotod ja filmid kukkurhundist
* Filmikatked kukkurhundist
* "Kukkurhundi hävitas inimene" ERR Teadus, 31. jaanuar 2013
**Kukruse memm** on Kukruse kalmistu VI matus 12. sajandi lõpust. Maetu oli 40–50-aastane naine, matus paistab silma rikkalike hauapanustega ning eriti külluslikult kaunistatud tekstiilidega surirõivasteks.

2009. aastal Kohtla-Järve ja Jõhvi vahelise tee ehituse käigus Kukruse mõisa lähedusest avastatud 12.–13. sajandi laibakalmistu kaevamised toimusid 2009. aasta detsembris ja 2010. aasta jaanuaris. VI matus võeti kaevamistel üles monoliidina ning toimetati 2010. aasta märtsis Eesti Rahva Muuseumi üksikasjalikuks uurimiseks. Nimi "Kukruse memm" pandi matusele uurimis- ja konserveerimistööde käigus.

Kirjeldus
---------

Kadunuke oli maetud pakk-kirstus, hauapanusteks olid vikat, käärid, savinõu, ehteid ja nuge. Ehkki olid säilinud rõivaste pronkskaunistused, polnud tekstiil matuses säilinud, ainult vöö piirkonnas avastati kaht tüüpi kangajäänuseid. Oletatava rõivakomplekti, mis rekonstrueeriti säilinud pronksspiraalkaunistuste järgi, moodustasid umbkuub, peploskleit ja ees kantav põll, sääremähised, sääremähiste kaunistamiseks mõeldud kaunistatud ribad ja pearätik. Ehtekomplekti moodustasid ehtenõelte paar, rinnakee, klaashelmestest kee rinnalehtedega, kõlavöö küljes rippusid noatupp noaga ning pronksspiraalidest rippkaunistused.

Kukruse VI matuse rõivaste, aksessuaaride ja ehete komplekti rekonstruktsioon on alates 2016. aastast Eesti Rahva Muuseumi püsiekspositsiooni osa. Rekonstruktsiooni valmistasid Riina Rammo, Jaana Ratas ja Mari Tõrv (kontseptsioon), Astri Kaljus (tekstiilid), Jaana Ratas (pronksspiraalkaunistused), Indrek Jets, Edvards Puciriuss ja Jaana Ratas (ehted, vöö ja vöö küljes rippuvad aksessuaarid), Laura Šmiedeberga (klaashelmed) ning Jaak Mäll (nahkjalatsid).

Viited
------

1. ↑  M. Lõhmus, T. Jonuks, M. Malve. Archaeological Salvage Excavations at Kukruse. Preliminary Results. - Archaeological Fieldwork in Estonia 2010, 103–114
2. ↑  J. Saar. Jõukas kadunuke sõitis kirstus ERMi uuringule. Tartu Postimees, 6. märts 2010
3. ↑
4. ↑  A. Kaljus. 12. sajandi lõpu Kukruse "memme" rõivakangaste rekonstrueerimise lugu käsitöölise vaatenurgast. – Studia Vernacula 7. Käekirjad. TÜ Viljandi Kultuuriakadeemia 2016

Kirjandus
---------

* A. Kaljus. 12. sajandi lõpu Kukruse "memme" rõivakangaste rekonstrueerimise lugu käsitöölise vaatenurgast. – Studia Vernacula 7. Käekirjad. TÜ Viljandi Kultuuriakadeemia 2016

Välislingid
-----------

* J. Saar. Jõukas kadunuke sõitis kirstus ERMi uuringule. – Tartu Postimees, 6. märts 2010
* R. Mets. Matusepaigast leitu tõotab arheoloogidele uut teadmist. – Tartu Postimees, 25. märts 2010
* M. Tõrv. Saame tuttavaks ehk kes on Kukruse memm. – Eesti Rahva muuseumi ajaveeb
* M. Tõrv, J. Ratas, H. Pagi. Kaadritagune: Kukruse naise rõivakomplekti ülesvõtmine. – Eesti Rahva muuseumi ajaveeb
* Viis aastat Kukruse leiust: Suurest ajaloopildist ühe inimese elulooni. 800aastased Kukruse daamid elavad oma põnevat elu edasi. – Põhjarannik, nr. 178, 15 oktoober 2014
**Hermann Jurak** (30. jaanuar 1887 Kavilda vald, Tartumaa – 5. mai 1958) oli eesti klaverimeister. 

Jurak valmistas klavereid 1910–1940 Tartus, abitöölisi ta ei kasutanud. Tema klaverid kannavad tähist "J. HERMANN". Tema ettevõtmisest kasvas välja klaverivabrik Vanemuine.

Tema pianiinod on pika kõlaga (kuni 30 sekundit, mis on 7–10 sekundit rohkem kui varasematel klaveritel). Jurak püüdis kõla parandada kahekordse kõlalauaga, mis oli kokku liimitud kahe paksusega kuuselaudadest. Tema kaasaegsete sõnul oli see eksperiment ebaõnnestunud liimimisega seotud probleemide tõttu.

Üks J. Hermanni pianiino kuulub Tõnis Mäele, kes on sellest klaverist kirjutanud ka oma raamatus "Müümata naer".

Viited
------

1. ↑  Madis Kokla, Anatoli Stulov. "Grand piano manufacturing in Estonia". Proceedings of the Estonian Academy of Sciences, Engineering 1995, lk 161
2. ↑  "Tõnis Mägi — teise poole nägemiseks peab teadma koodi" Eesti Päevaleht, 3. juuni 2006

Kirjandus
---------

* Tööstur Hermann Jurak'u kahekordne juubel. Postimees, 30.01.1937, nr 29, lk 4
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kehaosast; elundi osa kohta vaata artiklit Pea (elundi osa); botaanika mõiste kohta vaata artiklist tähk; perekonnanime kohta vaata Pea (perekonnanimi).* |

---

Inimese pea anatoomia
Porikärbse pea
**Pea** on loomadel kehaosa, mis asub keha eesotsas (või ülaotsas). 

Peas on tavaliselt suu ja silmad. Peas võivad olla näiteks nina, kõrvad ja peaaju. Lülijalgsetel on muu hulgas tundlad.

Pead võib muust kehast eraldada kael.

Selgroogsetel kaitseb peaaju kolju.

Pea evolutsioon
---------------

Ümarussi *Ancylostoma braziliense* peaots suuavaga
*Spriggina flounensi* võimaliku peaga
Fülogeneetilist protsessi, mille käigus looma eesotsa moodustub kindel piirkond, kuhu kogunevad meeleelundid, suuava ja kesknärvisüsteem, nimetatakse tsefalisatsiooniks. Sessiilsetel või radiaalsümmeetrilistel loomadel, nagu käsnadel ja paljudel ainuõõssetel või okasnahksetel sageli puudub määratletud eesots ja seega neil pole ka pead. Koos eelistatud kulgemissuuna ja aktiivse toitumise väljakujunemisega tekkis siis kehaots, mis puutub uute keskkonnaärritajate esimesena kokku, nii et mitmesuguste meeleelundite kogunemine sellesse otsa tõi kaasa evolutsioonilise eelise. Pea selles mõttes on olemas mõnedel ainuõõssetel (nagu hüdradel) ja enamikul kahekülgsetel. Selgelt eristuv pea esineb eelkõige limustel, lülijalgsetel ja selgroogsetel. Lisaks meeleelundite koondumisele on peapiirkonda koondunud sageli ka ümbrusega manipuleerimise võimalused, nagu riistad toidu vastuvõtmiseks ja peenendamiseks.

Vaata ka
--------

* pearindmik

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Pea** |
**Jaan Pentšuk** (sündinud 25. novembril 1950 Tartus) on eesti keemik.

Elulugu
-------

Lõpetas 1969. aastal Tartu 5. Keskkooli ja 1977. aastal Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakonna, keemiakandidaat (1989, Moskva Toitlusinstituut), väitekiri "Сорбент для ионной хроматографий и его применение при исследовании оxраны окружающей среды". 

Oli aastatel 1977–1989 Tartu Linna Sanitaar-Epidemioloogia Jaama arst-laborant, 1989–1991 Eesti NSV TA Keemia Instituudi teadur, 1991–1992 Tartu Ülikooli analüütilise keemia kateedri vanemteadur, 1993–2003 keemilise füüsika instituudi dotsent, 2003– analüütilise keemia õppetooli teadur. 

Olnud õppe- ja teadustööl Kanadas (1993), Rootsis (1994), Hispaanias (1995). Õpetanud analüütilist keemiat, elektroforeesi, massispektromeetriat, kromatograafiameetodeid.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: kromatograafia, sanitaarkeemia, keskkonnakaitse. Üle 60 teadustrükise.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Ion chromatography of alkali, alkaline earth metal and ammonium ions with conductivity detection and organic complexing acid eluent (kaasautor). // Eesti TA Toim. Keemia 43 (1994) 3
* Ion chromatographic determination of major anions and cations in Antarctic ice (kaasautorid J. Ivask, R. Vaikmäe). // Eesti TA Toim. Keemia 50 (2001) 1
* Separation of calcium and magnesium ions by ion chromatography with a HEMA-EDMA column (kaasautor). // Eesti TA Toim. Keemia 54 (2005) 4.

Kirjandus
---------

* Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 129.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Amin Asikainen (2008)
**Amin Asikainen** (hüüdnimi **Idi**; sündinud 21. jaanuaril 1976 Kirkkonummis) on Soome endine poksija.

Harrastajana
------------

Asikainen võistles harrastajana 1988–2001. Tema esimene treener oli endine tuntud poksija Olli Mäki, alates 1995. aastast on tema treener Olli Mäe poeg Pekka. Ta 
osales kokku 175 kohtumisel, millest võitis 135 ja kaotas 40. 

Asikainen oli kokku neljakordne Soome meister aastatel 1996, 1998 ja 1999 II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) ning 2001. aastal I keskkaalus (kuni 71 kg). 

Ta osales kolm korda Eesti–Soome maavõistlustel, kus võitis aastatel 1998 ja 2000 oma kohtumise ning kaotas 1995. aastal oma kohtumise.

Elukutselisena
--------------

Asikainen poksis detsembrist 2001 kuni märtsini 2011 elukutselisena ning pidas 32 kohtumist, millest võitis 28 (neist 19 nokaudiga) ja kaotas 4 kohtumist (kõik need nokaudiga).

Tema mänedžer oli Pekka Mäki, kes oli ühtlasi ka tema varasem treener.

Isiklikku
---------

Tema ema on soomlane ja isa on pärit Marokost.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Amin Asikainen** |

* Amin Asikainen saidil BoxRec
* Amin Asikaise koduleht
Rooma keisririik u. 125 pKr, provints **Alpes Poeninae** esile tõstetud
**Alpes Poeninae**, ka **Alpes Graiae**, oli väike Alpiprovints Rooma keisririigis, üks kolmest sellisest provintsist Lääne-Alpides Itaalia ja Gallia vahel. See koosnes Valle d'Aosta piirkonnast (Itaalia) ja Valais' kantonist (Šveits).

Selle tugevaim põlishõim olid salassid. Nende territooriumi annekteeris keiser Augustus aastal 15 eKr. Selle peamine linn oli *Augusta Praetoria Salassorum* (Aosta).

Etümoloogia
-----------

Provints sai nime *poeninus mons* järgi, Suure Sankt Bernhardi kuru Rooma nimi. Kuru lähedal oli *Jupiter Poeninuse* pühamu.

Kuna nimi *Poeninus* on sarnane sõnaga *Poenus* (ladina: "kartaagolane"), järeldasid mõned Rooma autorid, et Kartaago kindral Hannibal ületas selle osa Alpidest oma kuulsal Itaalia-retkel aastal 218 eKr, kasutades kas Suurt või Väikest Sankt Bernhardi kuru. Rooma ajaloolane Titus Livius selgitab, et Poeninus oli tegelikult vigane *Penninus*, kohaliku hõimu poolt kummardatud jumaluse nimi. Livius lisab, et oli ebatõenäoline, et Hannibal valis sellise põhjapoolse marsruudi, kuna need kõrged mäekurud olid sel ajal ligipääsmatud. Tacitus mainib *Alpes Poeninaed* seoses Otho liikumisega. Enamik ajaloolasi on Polybiuse sõnul ühel meelel selles, et Hannibali armee ületas Alpid seguuside piirkonna kaudu ja kuru on tänapäeval tuntud kui Montgenèvre.

Ajalugu
-------

Pärast piirkonna vallutamist aastal 15 eKr liidendati see Reetiasse, suurde ringkonda, mis ulatus Kesk-Alpidest Doonauni. Rahvastikus oli arvukalt keldi hõime, sealhulgas nantuaadid ja seduunid Sankt Bernhardi kuru põhjaküljel ja salassid lõunaküljel.

Keiser Claudiuse ajaks (41–54 pKr) olid hõimud üldiselt romaniseeritud ja *Vallis Poenina* ringkond eraldati *Reetia et Vindolicia* provintsist. *Vallis Poenina* hõlmas enamuse orust Sankt Bernhardi kurust põhjas. Uus pealinna *civitas* rajati Octoduruse varemete kõrvale (*civitas Vallensium*, nüüd Martigny) ja elanikud nautisid vähemalt ladina õiguse kaitset. *Vallis Poenina* ringkond ühendati *Alpes Graiae* või *Alpes Atrectianae* ringkonnaga, moodustus *Alpes Graiae et Poeninae* provints.

3. sajandil pKr elas provintsis mitu senaatoriperekonda. Diocletianuse reformidega allutati provints Gallia diötseesile. Aastal 381 on mainitud piirkonna esimest piiskoppi, Theoduli. Pärast Lääne-Rooma keisririigi langust tungisid piirkonda burgundid ja liidendasid selle oma kuningriigiga. Aastal 574 tungisid sinna langobardid ja piirkond läks nende võimu alla. Rooma nimi ja piirid langesid unustusse ja Pimedal keskajal oli see Sapaudia osa.

Galerii
-------

* Amfiteater Martigny'sAmfiteater Martigny's
* Rooma tee Martigny'sRooma tee Martigny's
* Amfiteatri jäljed AostasAmfiteatri jäljed Aostas
* Aosta teaterAosta teater
* Triumfikaar AostasTriumfikaar Aostas
**Martin-Friedrich Bergmann** VR II/3 (sündinud 11. jaanuar 1894 – 3. jaanuar 1944 Tallinn) oli Eesti, Nõukogude ja Saksa sõjaväelane, kolonelleitnant. Korp! Sakala liige.

1. detsembrist 1939 määrati kolonelleitnant Martin-Friedrich Bergmann Ratsarügemendi uueks ülemaks, ta toodi üle sõjaväe staabi juures asunud juhtide reservist. 

1940. aasta 31. augustil vabastati kolonelleitnant Bergmann teenistusest aja väljateenimise tõttu. 

1941. aastal mobiliseeriti ning viidi NSV Liitu, kus aga osales sõjategevuses langes vangi ning pärast vabastamist liitus 1941. aastal Tartus formeeritud 37. Kaitse Vahipataljoniga, pataljoniülemana.

1942. aastal komandeeriti Tallinnast idarinde kesklõiku Minskisse , kus nõukogude sõjavangide seast värvatud meestest koostati üks julgestusrügement (36. politseirügement), kusjuures Bergmannist sai rügemendiülema asetäitja ja I pataljoni ülem. 

1943. aasta lõpus oli ta Tallinnas õhukaitse ülem. 

Suri 3. jaanuaril 1944 raskekujulise neerupõletiku tagajärjel. Maetud Tallinnas garnisoni kalmistule.

Tunnustus
---------

* Karutapja ordeni III järk

Viited
------

1. ↑  A.Kubbo teost "Tules ja vees"
2. ↑  Auraamat. Teises maailmasõjas langenud Eesti vabadusvõitlejaile. Aleks Kurgvel ja Herbert Lindmäe
Viviani asukoht Lymani maakonnas ja osariigis
Viviani kesklinn
Vivianis maha sadanud rahetera
**Vivian** on rahvaloendustel arvestatav kohaliku omavalitsuseta ala (*census-designated place*) USA-s Lõuna-Dakota osariigis Lymani maakonnas. Asula lähedalt möödub kiirtee Interstate 90.

Viviani pindala on 4,4 km², kõik maismaa.

Elanike arv on 2010. aasta rahvaloenduse kohaselt 119. 2000. aastal oli elanikke 131, kes jagunesid 55 majapidamisse ja 36 perekonda. Peaaegu kõik olid valged, üksnes paar indiaanlast. Mehi oli pisut rohkem kui naisi. Alaealisi oli 25. Keskmine sissetulek elaniku kohta oli 13 502 USA dollarit, aga 18 inimest elas allpool vaesuspiiri.

Asula on saanud nime raudteeametniku abikaasa Vivian Hunteri järgi.

Asula rajati praegusele kohale 1906. aastal. Aastal 1907 jõudis asulasse Chicago, Milwaukee, St. Paul and Pacific Railroadi raudteeliin. Vivianis asus kuni 1978. aastani kool.

Vivianis on mõõdetud maailma suurim rahetera. 23. juulil 2010 mõõdeti maha sadanud rahetera läbimõõduks 20 sentimeetrit ja kaaluks 0,88 kg. Eelmine rekordrahetera läbimõõduga 17,8 sentimeetrit langes 2003. aastal Nebraskas Auroras ja rekordmassiga (0,76 kg) rahetera 1970. aastal Kansases Coffeyville'is.

Viited
------

1. ↑  "Vivian SD History". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. detsember 2016. Vaadatud 3. detsembril 2016.
2. ↑  "Record Setting Hail Event in Vivian, South Dakota on July 23, 2010". Weather.gov. 23. juuli 2010
Amuri sild üle Dnepri Dnipros (foto 2012)
Amuri sild üle Dnepri Dnipros (foto 2012)
**Amuri sild**, ka **Vanasild** (ukraina Амурський міст, Старий міст) on kahekorruseline raudtee- ja autosild üle Dnepri jõe Dnipros; vanim sild Dnipros.

Silla nimi
----------

Jekaterinoslavi lähedal Dnepri vasakkaldal tekkis 1875. aastal metallurgiatehaste juurde Amuri asundus kui töölisasula. Amuri järgi sai ka sild nime. Praegu on Amur üks Dnipro Amur-Nižnjodniprovski rajooni linnaosi.

Silla rajamine
--------------

Sild ehitati Katariina raudteele üle Dnepri jõe Jekaterinoslavis 1884. aastal ja valmimisel oli see pikim raudteesild Venemaal.

Silla pikkus on 1395 m, koos pealesõitudega 2397 m, laius 15,5 m.

Paljuavalise paralleelvöödega metallsõrestiksilla projekteeris insener Nikolai Beleljubski. Sild on kahekorruseline – ülemine tasand oli linnatranspordi tarbeks, alumine üheteelisele raudteele.

1914. aastal silla kandekonstruktsioone tugevdati.

1935. aastal ehitati silla ülemisele korrusele trammitee.

Silla taastamine
----------------

Vene kodusõjas kannatada saanud sild taastati 1920. aastal.

Teises maailmasõjas sild purustati. 1943. aastal rajati kõrvale ajutine sild puittugedel. 1955. aastal taastati sild kapitaalselt, keskmine ava rekonstrueeriti tõstetavaks.

1977. aastal rajati Vanasilla kõrvale uus 14-avaline sõrestikfermidega raudteesild.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Мосты Днепропетровска. gorod.dp.ua
2. ↑  Амур. gorod.dp.ua
3. ↑  Часть 1-я. АВТОМОБИЛЬНАЯ. drive2.ru
4. ↑  Интересные факты о мостах Днепропетровска. dnpr.com.ua
5. ↑  Самый старый, самый длинный и самый загадочный. dp.vgorode.ua

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Amuri sild üle Dnepri** |

* Подъём Амурского моста в Днепропетровске. Video. youtube.com
Amy Tan (24. juulil 2008)
**Amy Tan** (hiina keeles 譚恩美; sündinud 19. veebruaril 1952 Oaklandis) on hiina päritolu USA kirjanik.

Ta on sündinud Ameerika Ühendriikides California osariigis Oaklandis hiina emigrantide lapsena, tema isa oli elektriinsener ja baptistivaimulik. Ta oli 14-aastane, kui ta isa ja vanem vend väikese vahega surid. Siis ema pani tema ja ta noorema venna Montreux'sse (asub Vaud' kantonis Šveitsis), kus ta lõpetas keskkooli. Seejärel õppis ta USA-s San Jose Riiklikus Ülikoolis, kust sai bakalaureuse- ja magistrikraadi inglise kirjanduse ja lingvistika alal. Hiljem sooritas ta doktorieksamid lingvistika alal California Ülikoolis (Berkeleys ja Santa Cruzis).

Tema teoste läbivaks teemaks on emade ja tütarde suhted. Tema teostest on eesti keelde tõlgitud "Õnnerõõmu Klubi" (Tallinn, Varrak, 1996, tõlkija Pille Runtal, originaal ilmus aastal 1987) ja "Köögijumala naine" (Tallinn, Tänapäev, 2013 (sarjas "Punane raamat"), tõlkija Jana Linnart, originaal ilmus aastal 1991). Ta kirjutab inglise keeles.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa Louis DeMattei on jurist. Paar tutvus 1974. aastal pimekohtingul.
**Amy Elizabeth Biehl** (26. aprill 1967 Santa Monica, California – 25. august 1993 Gugulethu, Kaplinna linnaringkond, Lääne-Kapimaa provints, Lõuna-Aafrika Vabariik) oli Ameerika Ühendriikide teadlane ja apartheidivastane aktivist.

Amy Biehl oli pärit valgest keskklassi perekonnast. Ta lõpetas 1989. aastal Stanfordi ülikooli bakalaureusekraadiga rahvusvaheliste suhete alal.

Aastatel 1992–1993 õppis ta Fulbrighti programmi stipendiumiga doktoriõppes Lääne-Kapimaa Ülikoolis. Lisaks töötas ta sama ülikooli õiguskeskuses ja aitas ette valmistada parlamendivalimisi.

25. augustil 1993 sõidutas ta autoga tuttavaid koju Kaplinna lähedale Gugulethu *township*'i. Mustanahaliste aafriklaste rahvahulk hakkas ta autot kividega loopima. Raskelt vigastatud Biehl püüdis põgeneda, kuid teda loobiti kividega ja pussitati surnuks. Amy Biehl tapeti, sest ta oli valge.

1994. aasta oktoobris mõisteti neli meest Amy Biehli mõrva eest 18 aastaks vangi. 1998. aastal otsustas Tõe ja Lepituse Komisjon Biehli mõrvarid amnestia alusel ennetähtaegselt vanglast vabastada, kuna nende tegevuse motiivid olevat olnud poliitilised. Amy Biehli vanemad toetasid nende vabastamise otsust.

1994. aastal asutasid Amy Biehli vanemad Amy Biehli Fondi (*Amy Biehl Foundation Trust*) *township*'ide noorte arengu heaks ja vägivallast eemalehoidmiseks.

Viited
------

1. ↑  Jon Jeter:A Daughter's Dream Lives at Scene of Her Death Washington Post, 18. veebruar 2001
2. ↑  Three convicted of murdering Stanford graduate Amy Biehl Stanford University. News Service, 25. oktoober 1994
3. ↑  Amy Biehl Memorial Township Tours South-Africa Venues
4. ↑  Dana Parsons:Amy Biehl’s Life Was Short but Her Legacy Is Immortal Los Angeles Times, 29. august 1993
5. ↑  About us Amy Foundation
6. ↑  Scott Kraft:South African killers now work on behalf of their victim Los Angeles Times, 21. oktoober 2008
7. ↑  South Africa: Parents of Amy Biehl meet mother of one of her kilers AP Archive
8. ↑  How American 'Sister' Died in a Township The New York Times, 27. august 1993
9. ↑  South Africa: Killers of student Amy Biehl walk free from jail AP Archive
10. ↑  Amestry for killers of Amy Biehl Department of Justice and Constitutional Development, 28. juuli 1998
11. ↑  Linda Biehl and Easy Nofemela The Forgiveness Project
12. ↑  Reconciliation in its purist form Restorative Justice Centre
Rolf Liiv juulis 2012
Rolf Liiv (taustal keskel Jürgen Rooste) TNT kokkutulekul 17. märtsil 2010 Tallinna Kirjanike Majas
**Rolf Liiv** (sündinud 9. juunil 1979) on eesti kirjanduskriitik, luuletaja ja pedagoog.

Aastal 2003 lõpetas Rolf Liiv Tallinna Pedagoogikaülikooli põhikooli prantsuse keele õpetaja erialal. Ta on õpetanud Audentese algkoolis prantsuse keelt. Praegu töötab ta OÜ-s Tehnilise Tõlke Keskus tõlkija-toimetajana. 2015. aastal andis Justiitsministeerium talle prantsuse-eesti vandetõlgi õigused.

Rolf Liiv on avaldanud kirjanduskriitikat ajalehtedes Sirp ja Eesti Päevaleht. Avaldanud sisemise maailma üle mõtiskleva, veidi religioosse luuleraamatu ning ühiskonnakriitilist luulet ajalehes Sirp ja ajakirjas Looming.

Teosed
------

* "Enda sisse minek" (luulekogu; Tallinn; Aleksandra 2003)
* Erlend-Ferdinand Vennola "Nõnda kisendas Vaikus" (2017) järelsõna autor

Tunnustus
---------

* 2004 Sotsia kirjandusfestivali luuleäss

Isiklikku
---------

Ta on Toomas Liivi poeg.

Viited
------

1. ↑  Ilmus Toomas Liivi artiklikogu, Eesti Päevaleht, 17. märts 2012
**Maidla kivikalme** on Raplamaal Märjamaa vallas Maidla külas asuv kivikalme.

Maidla kivikalmesse maeti inimesi 5.–6. sajandil ning eriti palju 11.–13. sajandil. Kalme suurus on umbes 2300 m². See on ebaühtlane korrapäratu kivilade, mille vahel ja all olid põletusmatused, aga ka üksikud laibamatused. Kalme alal olnud 2–2,5 m läbimõõduga tahmalaigud on nähtavasti kunagised tuleriida kohad.

Maidla kivikalme kaevati Mati Mandli juhtimisel aastail 1983–1985 ja 1987–1990 tollal teada olnud ulatuses täielikult läbi. Saadi 7036 leidu, sealhulgas 12 mõõka, 68 odaotsa, 15 kirvest, 25 vikatit, nuge, kaaluvihte, suuraudu, ehteid ja kilbikupal.

2010. aastal leiti kalmete ümbruse magnetomeetrilisel uuringul, et kalmeväli võib olla seniarvatust suurema ulatusega. 2011. aastast on kaevetööd Mati Mandli juhtimisel suviti jätkunud ning 2014. aastaks oli leide kogunenud varasemaga kokku umbes 10 000.

Viited
------

1. 1 2  Maidla muinaskalme üllatas rikkaliku saagiga. ERR Uudised, 31. juuli 2014.
2. 1 2  Eesti entsüklopeedia, 12. kd, lk 325.
3. ↑  Mandel, M. 2011. Järelkaevamised Maidla kalmeväljal 2011. aastal. Arheoloogilised Välitööd Eestis 2011, lk 253-256.