recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rahvuslike Huvide Keskus** (*Center for the National Interest, CNI)* on Ameerika Ühendriikides Washingtonis baseeruv mõttekoda, mis enda väitel esindab konservatiivse realismi koolkonda.

CNI asutas USA ekspresident Richard Nixon 20. jaanuaril 1994 (Nixoni presidendiametisse astumise 25. aastapäeval) Nixoni Rahu ja Vabaduse Keskusena (*Nixon Center for Peace and Freedom*). CNI enda sõnul loodi Keskus eesmärgiga "olla strateegilise realismi hääl USA välispoliitikas. Nagu ta [Richard Nixon] toona ütles, "*on Ameerika Ühendriigid küll külma sõja võitnud, kuid rahu pole see veel võitnud.*" Täna on keskuse eesmärk stimuleerida arutelu, edendada üldsuse arusaamist USA välispoliitikast ja rahvusvahelistest suhetest ning määratleda põhimõttelised, kuid siiski praktilised põhimõtted, et edendada Ameerika rahvuslikku huvi 21. sajandi keerulises maailmas."

1998. aastast kannab CNI nime Nixoni Keskus (*The Nixon Center)* ja 2011. aastast Rahvuslike Huvide Keskus (*Center for the National Interest).* Viimane nimemuutus oli seotud Nixoni perekonna ja Nixoni fondi (*Richard Nixon Foundation*) soovimatusega teha koostööd ja lasta kanda Nixoni nime asutusel, mis muutus järjest enam Kremli suuvoodriks. Nixoni Fond andis keskuse programmidele ette nähtud 2 miljonit dollari üle tingimusel, et Nixoni nimi kaotatakse, ehkki see oli mõne Nixoni austaja jaoks kibe tulemus. "*Kangekaelsetele vabariiklastele, perekonnaliikmetele ja endistele poliitilistele abistajatele, kes istuvad fondi juhatuses, oli aga keskus ja eriti selle kauaaegne president Dimitri Simes muutunud Nixoni perekonnanime häbistamiseks. Simes, Venemaa poliitika ülimuslik esiletõstja, pakkus nende arvates välja Venemaa autokraat Vladimir Putinile vabandusi ja ründas isegi nende partei presidendikandidaati John McCaini tema hukkamõistu pärast Venemaa sissetungi Gruusiasse",* kirjutas USA mõjukas poliitikaväljaanne Politico aprillis 2011.

CNI president ja tegevdirektor on asutamisest 1994. aastal saadik olnud vene-juudi päritolu Dimitri K. Simes, auesimees USA endine välisminister Henry Kissinger. 

Asutuses on tööl keskmiselt 20 inimest, kes tegelevad kuue põhiprogrammiga: energiajulgeolek ja kliimamuutused, strateegilised uuringud, USA rahvuslik julgeolek, USA-Venemaa suhted, USA-Jaapani suhted, Hiina ja Vaikse ookeani piirkond ning piirkondlik julgeolek (Lähis-Ida, Kaspia bassein ja Lõuna-Aasia). 2011. aastal oli tema aastaeelarve 1,6 miljonit USA dollarit.

27. aprillil 2016 korraldas CNI president Dimitri K. Simes Washingtonis asuvas Mayfloweri hotellis Donald Trumpi esinemise oma algava valimiskampaania jaoks ja kohtumise Venemaa suursaadiku Sergei Kisljakiga. Ürituse korraldas CNI.

CNI annab välja kaks korda kuus ilmuvat rahvusvaheliste suhete ajakirja The National Interest.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑   Pp. 105-107
Vasakul rida tsentraalehitise põhiplaane: 1 – rotund, 2 – Kreeka risti kujuline hoone, 3 – oktogoon e kaheksanurkse põhiplaaniga hoone, 4 – trikonh. Paremal asetsev ladina risti kujulise kiriku põhiplaan (5) on antud võrdluseks
**Tsentraalehitis** on ehitis, mille põhiplaani ristuvate telgede äärmised punktid on põhiplaani keskmest ühekaugusel. Tsentraalehitised on ümmarguse, hulknurkse või Kreeka risti kujulise põhiplaaniga ehitised.

Ajaloost
--------

Ümartemplid olid tuntud juba antiikajal. Bütsantsis kasutusele võetud ristkuppelkiriku tüüp on tsentraalehitis, samuti selle eeskujul ehitatud Armeenia, Gruusia, Itaalia ja Kiievi-Vene sakraalehitised. Antiigi tsentraalehitiste eeskujust lähtusid renessansiaegsed kirikud. Sageli anti baptisteeriumile tsentraalehitise kuju. Tsentraalehitise tüüp elas uue tõusu läbi barokkarhitektuuris.

Tuntud tsentraalehitisi
-----------------------

* Rooma Panteon
* Theoderichi mausoleum Ravenna lähedal
* Galla Placidia mausoleum Ravennas
* Ravenna San Vitale kirik
* Zvarthnotshi katedraal
* Etšhmiadzini katedraali vanim osa
* Kaljumošee Jeruusalemmas
* Aacheni lossikabel ("oktogoon")
* Fulda Miikaeli kiriku vanim osa ("Rundbau")
* Vladimiri Püha Dimitri katedraal ja muud Kiievi-Vene ristkuppelkirikud
* Tšernigivi Paraskeva kirik
* Pisa baptisteerium
* Firenze baptisteerium
* Trieri Liebfrauenkirche
* Veneetsia Püha Markuse kirik
* San Pietro in Montorio kabel (*Tempietto di Bramante*)
* Rooma Peetri kirik
* Jumalaema Kaitse ja Eestpalve kirik Filis
* Dresdeni Frauenkirche
* Jumalaema Ennusmärgi kirik Dubrovitsõs
* Sacré-Cœur de Montmartre Pariisis

Viited
------
**Iljas Imranovitš Šurpajev** (vene keeles *Ильяс Имранович Шурпаев*; 25. juuli 1975, Mahhatškala – 21. märts 2008, Moskva) oli Vene televisiooni ajakirjanik ja Pervõi Kanali korrespondent.

Elu ja karjäär
--------------

Šurpajev sündis Dagestanis Mahhatškalas ja lõpetas kohaliku ülikooli filoloogia erialal. Ta töötas Pervõi Kanal'is ja teenis peamiselt Venemaa Põhja-Kaukaasia piirkonnas, sealhulgas Dagestanis ja Tšetšeenias.

Surm
----

21. märtsil 2008 leiti Šurpajev surnuna enda korterist Moskvas, tema kehal olid mitmed noahaavad ja tal oli vöö ümber kaela tõmmatud. Korter oli peale rünnakut põlema pandud ja korteris olev raha varastatud. Tunde enne rünnakut kirjutas Šurpajev enda blogis "Nüüd olen ma dissident!", öeldes, et Dagestani ajalehe omanikud olid tema veeru ära keelanud ja käskinud töötajatel tema nime ajalehes mitte mainida.

Venemaa prokuratuuri uurimiskomisjon algatas mõrva kohta kriminaalasja.

Ööl, mil ta mõrvati, palus ta uksehoidjal lubada oma hoonesse kaks noormeest, öeldes, et nad on tema külalised. Nädal hiljem teatati, et Šurpajev kohtus nendega pargis, mida tuntakse homoseksuaalide populaarse kohtumiskohana. Kaks kahtlusalust olid Tadžikistani kodanikud ja üks neist oli kandnud vanglakaristust röövimise eest. Mõlemad mehed põgenesid Tadžikistani.

30. juulil 2008 tunnistas Tadžikistani ülemkohus Shurpajevi mõrvas süüdi kaks Tadžikistani kodanikku, 25-aastase Masrudzhon Yatimovi ja 21-aastase Nadžmiddin Mukhiddinovi, kellele määrati 21-aastane vangistus. Mõlemad tunnistasid oma süüd.

Viited
------

1. ↑  Interfax, Criminal case opened into Shurpayev murder, 21. märts 2008
2. ↑  Партнеры по скверу Происшествия ГАЗЕТА.GZT.ru
3. ↑  [Боздоштшудаҳо дар куштори И. Шурпаев иқрор шуданд] - [Радиои Аврупои Озод / Радиои Озодӣ @ RFE/RL, Inc. 2008 Ҳамаи ҳуқуқ маҳфуз аст.]
4. ↑  No use to even appeal, Kommersant, 31. juuli 2008
**Hval** (endise nimega **Vaal**) oli 1902. aastal Vormsil valminud kaljas, mis uppus 21. juulil 2004 teel tagasi sünnimaale Eestisse.

Ajalugu
-------

21 meetri pikkune ketš Vaal valmis 1902. aastal Vormsil. Algaastail vedas see Eestist Soome ja Rootsi kartuleid ja vilja.

1929. aastal ostis laeva Porvoo laevaomanik Edvin Eklund ja nimetas laeva ümber Hvaliks.

1951. aastal viidi laev Porvoost Turusse, kus sõitis läänesaarestikuvahet, kuni kustutati 1967. aastal Soome kaubalaevade registrist.

1994. aastal oli laev uppumise äärel, kere hakkas lekkima.

Laev osteti eestlaste poolt tagasi ning plaaniti see restaureerimiseks kodumaale toimetada. 20. juuli õhtul 2004 püüti laev omal jõul Helsingist Piritale toimetada, kuid peamasin ütles üles ja Hvali võttis puksiiri traallaev Jette. Kiirlaevadest tekkinud lainetuse mõjul hakkas Hval vett sisse võtma ja pärast südaööd uppus Helsingist 20 km lõunas asuva Harmaja majaka läheduses. Traallaev Jette päästis kõik kolm Hvali pardal olnud meeskonnaliiget. Laev jäi 31 meetri sügavusele merepõhja.

Hval oli teadaolevalt vanim Eestis ehitatud purjelaev ning Hoppeti ja Alari kõrval üks kolmest ainsast tolle ajani säilinud vanast Eestis ehitatud purjelaevast.
**Sotsiaalepistemoloogia** on epistemoloogia haru, mis uurib seda, kuidas kollektiivide uskumused on õigustatud, ratsionaalsed või teadmist moodustavad, ja teiste inimeste mõju indiviidi otsustele, mida uskuda. 

Tänapäeva sotsiaalepistemoloogia tekkele eelnes postmodernismi, sotsiaalkonstruktivismi ning sotsiaalsetele teaduse ja tehnika uuringute nime all tuntud mõttesuund, mis püüdis õõnestada tõe, ratsionaalsuse, usaldatavuse ja objektiivsuse mõistet, ohustades epistemoloogiat. See, mida peetakse tõeseks või objektiivseks, on selle lähenemise järgi suuresti sotsiaalsete praktikate saadus. Selle mõttesuuna juhtide seas olid Michel Foucault, Thomas Kuhn, Bruno Latour, Barry Barnes, David Bloor, Steven Shapin ja Richard Rorty. Need mõtted veensid väga väheseid epistemolooge. 1980ndate lõpus ja 1990ndate alguses hakkasid epistemoloogid ja teadusfilosoofid eesotsas Alvin Goldmani ja Philip Kitcheriga kirjeldama vastust, mis küll tunnistab sotsiaalsete tegurite tähtsust, kuid jätab episteemilised standardid paika. Sellest saigi alguse sotsiaalepistemoloogia.

Sotsiaalepistemoloogial on kolm põhilist suunda. **Isikutevaheline sotsiaalepistemoloogia** vaatleb, kuidas indiviid kasutab oma vaadete kujundamisel või revideerimisel teiste inimeste uskumusi või väiteid. Teine suund on **kollektiivide sotsiaalepistemoloogia**, mis eeldab, et teatud inimrühmadel on uskumused, ning uurib nende õigustatuse tingimusi. Kolmas suund, **institutsioonide sotsiaalepistemoloogia**, uurib, kuidas rühmad või institutsioonid, millel endal uskumusi pole, mõjutavad informatsiooni levimist oma liikmete vahel.

Viited
------

1. ↑  Goldman 2020: 10–11.
2. ↑  Goldman 2020: 11–12.
3. ↑  Goldman 2020: 12.

Kirjandus
---------

* Miranda Fricker, Peter J. Graham, David Henderson, Nikolaj Pedersen 2020. Nikolaj J. L. L. Pedersen. *The Routledge Handbook of Social Epistemology*, Routledge.
	+ Alvin I. Goldman 2020. The What, Why, and How of Social Epistemology, lk 10–20.
**Vladimir Ustinov** (vene keeles *Владимир Васильевич Устинов*; sündinud 25. veebruaril 1953 Nikolajevskis Amuuri ääres) on Venemaa poliitik ja jurist. Venemaa presidendi täievoliline esindaja Lõuna föderaalringkonnas alates 14. maist 2008.

Elulugu
-------

Alates kuuendast eluaastast elas ta Krasnodari krais, kus tema isa oli Krasnodari krai Kurganinski rajooni prokuröri asetäitja.

1968-1972 treial Korenovski suhkrutehases (Krasnodari krai). 1972-1974 sõjaväeteenistus Nõukogude armees. 1978. aastal lõpetas ta Harkovi Õigusinstituudi. 1978–1983 Krasnodari krai Korenovski rajooni prokuröri praktikant, assistent ja vanemassistent.

1983-1985 Dinski rajooni aseprokurör, seejärel Krasnodari krai Gulkevitši rajooni prokurör.

1985-1992 Sotši Hostinski rajooni prokurör, 1992-1994 Sotši prokurör. 1994-1997 Krasnodari krai prokuröri esimene asetäitja. 15. oktoobrist 1997 Venemaa peaprokuröri asetäitja.

Juunist 1998 kuni aprillini 1999 - Põhja-Kaukaasia föderaalset julgeolekut ja rahvustevahelisi suhteid käsitlevate seaduste rakendamise järelevalve peaprokuratuuri peadirektoraadi juht, Põhja-Kaukaasia õiguskaitseasutuste koordineerimisnõukogu juht.

29. juulil 1999 nimetati ta Venemaa peaprokuröri kohusetäitjaks. Aastatel 2000–2006 oli ta Venemaa peaprokurör 2000–2006.

2002. aastal kaitses ta Moskva Riiklikus Õigusakadeemias (MSLA) kandidaadikraadi teemal "Rahvusvahelised õigusprobleemid võitluses terrorismiga". 2003. aastal kaitses ta doktorikraadi.

23. juunil 2006 määrati ta Venemaa justiitsministriks.

14. mail 2008 määrati ta Venemaa presidendi täievoliliseks esindajaks Lõuna föderaalringkonnas.

Sanktsioonid
------------

15. märtsil 2019 kehtestas Kanada talle seoses Venemaa "agressiivse tegevuse" tõttu Mustal merel ja Kertši väinas sanktsioonid. 6. aprillil 2022 kehtestas USA talle sanktsioonid seoses Venemaa kallaletungiga Ukrainale. Talle on sanktsioonid kehtestanud ka Austraalia, Uus-Meremaa, Suurbritannia ja Ukraina.

Viited
------

1. 1 2  "Владимир Путин внезапно уволил Генпрокурора РФ Владимира Устинова "по собственному желанию"" [Vladimir Putin vallandas ootamatult Vene Föderatsiooni peaprokuröri Vladimir Ustinovi "omal soovil"]. *newsru.com* (vene). 2. juuni 2006. Originaali arhiivikoopia seisuga 14. märts 2016. Vaadatud 18. detsembril 2018.
2. ↑  Victor Yasmann (26. september 2006). "Russia: Corruption Scandal Could Shake Kremlin" [Venemaa: Kremlit võib mõjutada korruptsiooniskandaal]. *rferl.org* (inglise). RFE/RL. Vaadatud 24. märtsil 2023.
3. ↑
4. ↑

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Juri Skuratov** | **Venemaa peaprokurör**17. mai 2000 – 2. juuni 2006 | Järgnev**Juri Tšaika** |
Sergei Kravtsov (2020)
**Sergei Kravtsov** (vene keeles *Сергей Сергеевич Кравцов*; sündinud 17. märtsil 1974 Moskvas) on Venemaa riigitegelane ja poliitik, ta on Ühtse Venemaa liige. Ta on 21. jaanuarist 2020 Venemaa haridusminister.

Ta sündis aastal 1974 Moskvas. Ta lõpetas aastal 1996 kiitusega Moskva Riikliku Avatud Pedagoogikaülikooli (aastast 2006 - M.A. Šolohhovi nimeline Moskva Riiklik Humanitaarülikool, 2015. aastal liitus Moskva Riikliku Pedagoogikaülikooliga) matemaatika ja informaatika erialal. Aastatel 1994–1996 oli ta matemaatikaõpetaja Moskva koolis nr. 176.

Aastatel 1997–2002 töötas ta Venemaa Haridusakadeemia Hariduskorralduse Instituudis nooremteaduri, teaduri, vanemteaduri, laborijuhataja ametikohtadel. Aastal 2000 lõpetas ta Venemaa Välisministeeriumi Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi.

Aastal 2002 asus ta tööle Vene Föderatsiooni Haridusministeeriumisse. Aastatel 2004–2008 oli ta föderaalse hariduse ja teaduse järelevalveteenistuse juhi Viktor Bolotovi assistent.

Ta on 21. jaanuarist 2020 Venemaa haridusminister.

Isiklikku
---------

Ta on abielus ja tal on kaks last.
Tartu Püha Luuka kirik 2007. aastal. Vaade läänest
**Tartu Püha Luuka kirik** on 2002. aastal EMK Tartu Püha Luuka kogudusele valminud kirik Tartu linnas, aadressil Vallikraavi tänav 16a.

Kiriku projekteeris arhitekt Indrek Allmann. Projekt jätkab stiililt 1931. aastal arhitekt Engelhard Corjuse poolt kogudusele projekteeritud, ent Nõukogude okupatsiooni ja Teise maailmasõja tõttu ehitamata jäänud uue kiriku funktsionalistlikku joont. 

Kahekorruselise kiriku ettenähtud kahest ehitusetapist on läbitud esimene, mil rajati väike saal, kohvik ja muud ruumid. Teises ehitusetapis lisatakse suur saal koos vastavate abiruumidega. Rangelt ida-läänesuunalise saalide asetusega kiriku 25 meetri kõrguse torni ruumiline ristimotiiv on ümbruskonnas majade vahelt jälgitav. Kaugvaated kirikule avanevad ka mitmelt poolt Vallikraavi tänavalt. Ehitatud kirik on pälvinud 2002. aasta Tartu parima uusehitise tiitli.

Asukoht
-------

Tartu Püha Luuka kirik asub EMK Tartu Püha Luuka koguduse ajaloolisel krundil vallikraavi serval. Enne kui kogudus 1926. aastal krundi jumalateenistuste jm kiriklikeks tegevusteks ostis, paiknes seal arstiteaduse professori ja kirurgi Werner Zoege von Manteuffeli villa.

Viited
------

1. ↑  "Ajalugu". *EMK Tartu Püha Luuka Koguduse veebileht*. EMK Tartu Püha Luuka Kogudus. Vaadatud 26.09.2011.
2. 1 2  Arhitektuuribüroo Kolde Grupp OÜ. Eesti Metodisti Kiriku Tartu Koguduse kirik. Projekti tööjooniste seletuskiri. November 2001.
3. ↑  Rääsk, Viljar. "Tartu Linnavalitsuse pressiteade 26.02.2004". *Tartu Linna veebileht*. Tartu Linnavalitsus. Vaadatud 26.09.2011.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tartu Püha Luuka kirik** |
**Sarkaņi** (vanasti *Sarkanmuiža*) on küla (*vidējciems*) Lätis Madona piirkonnas Sarkaņi vallas.

Sarkaņi asub merepinnast 150 kõrgusel valla lõunaosas, valla keskusest Biksērest 6, piirkonna keskusest Madonast 5 ja Riiast 169 kilomeetri kaugusel. Külas on põhikool ja raamatukogu. Sinna jääb Sarkaņi bussipeatus.

Kultuurimälestistest on kohaliku kaitse all Sarkaņi põhikooli hooned. Looduskaitse all on elupuu ümbermõõduga 1,71 meetrit.

Küla on tekkinud endise Sarkaņi mõisa (*Heydenfeld*) keskuse juurde. Aastani 1949 asus seal Sarkaņi valla halduskeskus. Külas on oma lapsepõlve veetnud Läti president Raimonds Vējonis. Külas on kalmistu, mille osaks on ka tesise maailmasõjas hukkunud sõdurite ühishaud.

Aastal 2019 oli külas 59 elanikku, aastal 2022 oli elanikke 63.

Sarkaņi koolimaja aastal 2005

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija
4. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
5. ↑  Список памятников и памятных мест, связанных с событиями Великой Отечественной войны, на территории Латвийской Республики
6. ↑  Vietvārdu datubāze

| * v
* r
Sarkaņi valla asulad |
| --- |
| 
Aizkuja **·**  Bāguņi **·**  **Biksēre** **·**  Buliņi **·**  Caurvēderi **·**  Dravnieks **·**  Jaunpatkule **·**  Klaucēni **·**  Krieviņi **·**  Patkule **·**  Poļvarka **·**  Sarkaņi **·**  Silnieki **·**  Siļķava **·**  Sprīzdāni **·**  Stiprie |
**Maks Barskihh** (vene *Макс Барских*, inglispäraselt **Max Barskih**, kodanikunimega **Nikolai Bortnik** (**Mõkola Bortnõk**); sündinud 8. märtsil 1990 Hersonis) on ukraina laulja, helilooja ja laulusõnade autor.

Elulugu
-------

Ta sündis Hersonis, lõpetas sealse keskkooli. Pärast kooli lõppu asus elama Kiievisse, kus jätkas õpinguid Kiievi munitsipaalses estraadi- ja kinokunstiakadeemias estraadilaulu erialal.

Lauljana sai tuntuks Ukraina noorlauljate konkursi "Fabrõka zirok 2" raames 2008. aastal. 2009. aastal ilmus tema esimene album "1:MAX BARSKIH". Oma laulude muusika ja sõnad kirjutab ta enamasti ise.

2010. aastal tegi filmidebüüdi muusikafilmis "Mademoiselle Živago", mängides prantslannasse armunud vene sõdurit. Samal aastal tunnistati ta MTV Euroopa muusikaauhindade galal ukraina parimaks meeslauljaks.

2011. aastal saavutas ta Ukraina ja Venemaa edetabelites esikoha oma looga "Lost in Love | Теряю тебя". Samal aastal pälvis Ukraina muusikaauhindade Kristallmikrofon jagamisel taas Ukraina parima meesartisti auhinna.

2012. aastal andis ta välja oma teise albumi "Z.Dance" ja osales 2012. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse Ukraina eelvoorus, kus saavutas teise koha. Ühtlasi sai ta Venemaa telekanali Muz-TV muusikaauhinna kategoorias "aasta läbimurre".

Maks Barskihh on teinud tihedat koostööd ukraina režissööri Alan Badojeviga, kes on lavastanud enamuse tema muusikavideotest. Barskihhi videod on kogunud populaarsust nende rõhutatud erootilisuse ja rikkalike visuaalsete efektidega. Laulu "Lost in Love | Теряю тебя" video oli esimene SRÜ maades 3D-formaadis välja antud muusikavideo.

Esimest korda pidi ta esinema Eestis 15. juunil 2012, kuid see kontsert jäi ära. Tema esimene kontsert Eestis toimus 8. veebruaril 2013 Tallinna ööklubis "777".

Helilooming
-----------

### Singlid

* 2009 – "S.L."
* 2009 – "Пусто"
* 2009 – "DVD" (duett Natalja Mogiljovskajaga)
* 2010 – "Агония"
* 2010 – "Сердце бьётся" (duett Svetlana Lobodaga)
* 2010 – "Студент"
* 2011 – "Lost In Love | Теряю тебя"
* 2011 – "Белый ворон"
* 2011 – "Глаза-убийцы | Atoms"
* 2011 – "Downtown"
* 2011 – "Dance"
* 2012 – "Fuck OFF"
* 2012 – "Higher»
* 2012 – "Солнечная пыль"
* 2012 – "Пылай | Alive"
* 2013 – "По Фрейду"
* 2013 – "Какой была твоя любовь"
* 2013 – "HERO.IN"
* 2013 – "Небо"

### Kogumikud

* 2009 – "1:MAX BARSKIH"
* 2012 – "Z.Dance"
* 2014 – "По Фрейду"
* 2016 – "Туманы"

Välislingid
-----------

* Koduleht (vene keeles)
* Fänniklubi (vene keeles)
* Videokanal portaalis YouTube
**Sauleskalns** on küla (*lielciems*) Lätis Madona piirkonnas, Bērzaune valla halduskeskus.

Küla asub merepinnast 165 meetri kõrgusel. Sauleskalns jääb piirkonna keskusest Madonast 12 ja Riiast 158 kilomeetri kaugusele. Külas on rahvamaja, seal asuvad ka Bērzaune õigeusu kiriku varemed. Sinna jäävad Kailenese ja Sauleskalnsi bussipeatus. Sauleskalns on faktiliselt naaberküla Bērzaunega kokku kasvanud.

Sauleskalns rajati Teise maailmasõja järel kui rajooni põllumajandustehnika koondise asula.

Küla jääb osaliselt Vestiena maastikukaitsealale. Looduskaitse all on tammed ümbermõõduga 4,19 ja 6,7 meetrit.

2008. aastal oli külas 800 elanikku. 2017. aastal oli elanikke 544, 2019. aastal aga 543. 2022. aastal oli elanikke 506.

Bērzaune õigeusu kiriku varemed, 2003

Viited
------

1. ↑  Läti Ruumiandmete Agentuur
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
5. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
6. ↑  Vietvārdu datubāze

| * v
* r
Bērzaune valla asulad |
| --- |
| 
Bērzaune **·**  Dzirnaviņas **·**  Iedzēni **·**  Muižnieki **·**  Ozolkrogs **·**  **Sauleskalns** |
**Ülle Kruus** (neiupõlvenimi **Ülle Kaal**; sündinud 19. augustil 1958 Pöide külanõukogus) on eesti kunstiajaloolane, Adamson-Ericu muuseumi direktor (1992–2020).

Ta on lõpetanud 1973. aastal Tornimäe 8-klassilise Kooli ja 1976. aastal Orissaare Keskkooli. 1983. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna ajaloo ja ühiskonnaõpetuse õpetaja kvalifikatsiooniga; kunstiajaloo lisaerialaga.

Ta töötas aastatel 1980–1984 Eesti Vabaõhumuuseumis, 1984. aastast Adamson-Ericu muuseumis ning 1992. aasta veebruarist kuni 31. augustini 2020 samas direktorina. Ta on 1994. aastast Kunstnike Liidu liige ja 1995. aastast Rahvusvahelise Muuseumide Nõukogu ICOM liige.

Ta on uurinud peamiselt Adamson-Ericu elu ja loomingut. Aastatel 1984–2020 on ta koostanud ja kureerinud Adamson-Ericu muuseumis üle seitsmekümne näituse ning avaldanud tarbekunsti- ja graafikanäituste ülevaateid.

Tunnustus
---------

* 2004 – Läti Vabariigi Välisministeeriumi aukiri
* 2007 – Suur Muuseumirott näituse "Iluraam – raami ilu" eest (koostajad Ülle Kruus, Alar Nurkse ja Sirje Säär)
* 2009 – Kristjan Raua preemia Adamson-Ericu näituste kureerimise ja publikatsioonide eest (koos Kersti Kolliga)
* 2010 – Läti Vabariigi tunnustusrist
* 2012 – Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (Eesti muuseumimaastikul tehtud pikaajalise ja entusiastliku töö eest)
* 2017 – Valgetähe IV klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema vennad on zooloog Mati Kaal ja poliitik Vambo Kaal ning tema sõtse on kirjanik Aira Kaal.

Viited
------

1. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 19465

Kirjandus
---------

* Eneken Helme. "Kruus, Ülle". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 213

Välislingid
-----------

* Ülle Kruus Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
Tšehhovi sünnikodu
**Tšehhovi sünnikodu** on hoone Taganrogis aadressil ул. Чехова, 69, kus aastal 1860 sündis kirjanik Anton Tšehhov.

Maja valmis aastal 1850. Hoone asub kaupmees A. Gnutovile kuulunud krundil, kus asusid lisaks Tšehhovi isamajale veel kaks tiibhoonet, tõllakuur ja majapidamishooned. Aastail 1859–1861 üüris seda maja Antoni isa Pavel Tšehhov, kelle lett asus majakese lähedal Petrovski väljakul.

Kui Tšehhovi sünnist oli möödunud 50 aastat, asetati hoonele Jevgeni Garšini eestvedamisel mälestustahvel. Garšini sooviks oli sinna rajada ka Tšehhovi majamuuseum, ent maja omanik küsis hoone eest 10 000 rubla. Linna hinnangul oli hoone väärtus üksnes 4500–5000 rubla. Aastal 1916 ostis linn lõpuks maja ära, ent kulus veel neli aastat, kuni eelarvesse tekkis muuseumi rajamiseks raha. Seni anti hoonet eraisikutele üürile.

Aastal 1926 avati muuseum viimaks külastajatele, samal aastal istutas linnavalitsus maja ette kirsipuud.

Viited
------

1. ↑  Кожевникова Е.А. Домик Чехова // Таганрог. Энциклопедия. — Таганрог: Антон, 2008. — Lk. 326. — ISBN 978-5-88040-064-5
2. ↑   Киричек М.С. Ревенко Л.В. Гаршин Евгений Михайлович // Таганрог. Энциклопедия. — Таганрог: Антон, 2008. — Lk. 274. — ISBN 978-5-88040-064-5.
3. ↑  обств. корр. В чеховском кружке, Таганрогский вестник. — 31. 01 1910.
4. ↑  Вовк Е. Помним, храним... // Таганрогская правда. — 26.09. 2013

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tšehhovi sünnikodu** |
**Saunags** (ka *Saunagciems*, liivi keeles Sǟnag) on küla (*skrajciems* ehk hajaküla) Lätis Kuramaal Talsi piirkonnas Kolka vallas. Ajalooliselt oli see küla liivlaste asualal.

Küla on esmamainitud 1310. aastal. Aastal 1582/1583 oli külas *Sonnagen* Piltene vakuraamatu järgi kaheksa talu, millest neli olid rendile antud. Aastal 1836 oli külas 60 elanikku. Kuni Läti iseseisvumiseni kuulus küla Dundaga mõisale. Saunagsis asub keskaegne kalmistu ehk Vanakalmistu mägi, mis on arheoloogiline mälestis.

Külas kasvavad Saunagsi sanglepp (kõrgus 15.5 m) ja Saunagsi pärn (kõrgus 19.5 m) on looduskaitse all.

Kuigi külakeskus pole otseselt muinsuskaitse all, on omavalitsus tunnistanud külasüdame kultuuriväärtuslikuks piirkonnaks. Väärtuslikeks loetakse Jūrnieki meremeeste ja kalurite majapidamist, kus vahepeal tegeleti ka käsitööga. Sealsed elumaja, ait ja laut valmisid aastal 1910, saun ja suitsutuskoda aastal 1911. Druvnieki oli põllumajandusega tegelenud kalurite-uusmaasaajate majapidamine, millest on säilinud küüni ja tõllakuuriga tall, elumaja, ait, kelder, suitsutuskoda, saun ja aiad. Vecvalki oli põllumajandusega tegelenud kalurite majapidaminemillest on säilinud aastal 1926 ehitatud elumaja, aastal 1928 rajatud laut, lehmade varjualusega küün ja tõllakuur, aastal 1935 valminud küün, aastal 1910 rajatud kartulikelder, aastal 1945 vana sauna asemele rajatud uus saun ja aastal 1957 vana aida asemele rajatud uus ait.

1935. aasta rahvaloenduse põhjal elas külas 146 elanikku. Aastal 2010 oli elanikke 17. Aastal 2015 oli külas 15 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Dundaga piirkonda.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze, vaadatud 19.02 2019
2. ↑  Kolkas pagasta teritorijas plānojums ar grozījumiem 2010. a lk. 29-30
3. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija
4. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
5. ↑  Kolkas pagasta teritorijas plānojums ar grozījumiem 2010. a lk. 30
6. ↑  Kolkas pagasta teritorijas plānojums ar grozījumiem 2010. a lk. 49

Välislingid
-----------

* Küla kaart

| * v
* r
Liivi külad Liivi rannas |
| --- |
|  | 
Jaunciems (Ūžkilā) **·** Kolka (Kūolka) **·** Košrags (Kūoštrõg) **·** Lielirbe (Īra) **·** Lūžņa (Lūž) **·** Mazirbe (Irē) **·** Mazirbe Dundaga valla osa **·** Melnsils (Mustānum) **·** Miķeļtornis (Pizā) **·** Pitrags (Pitrõg) **·** Saunags (Sǟnag) **·** Sīkrags (Sīkrõg) **·** Vaide (Vaid) |  |

| * v
* r
Kolka valla asulad |
| --- |
| 
**Kolka** **·**  Košrags **·**  Mazirbe **·**  Pitrags **·**  Saunags **·**  Sīkrags **·**  Uši **·**  Vaide |
**Antonio de Felipe** (1965 Barcelona, Hispaania) on hispaania popkunstnik.

Elulugu
-------

Antonio de Felipe omandas Valencia ülikoolis kraadi kaunite kunstide alal. Õpingute ajal töötas ta loovdisainerina reklaamiagentuuris, mis on mõjutanud tema stiili ja meetodit andmaks edasi mõjuvõimsaid sõnumeid läbi kunsti. 1996. aastal kolis ta Madridi, kus tal on oma stuudio.

Looming ja karjäär
------------------

Tema tööd on jaotunud erinevatesse sarjadesse ja moodustavad žanrilise segu, mis ühendab klassikalist ja kommertskunsti. Sarjadest on tuntumad *LOGOTIPOS* (LOGOS), mis on pühendatud kunsti- ja reklaamimaailmale, teostega nagu *In-fanta de naranja* (Oranž printsess/ Oranž fanta) ja *El Buen Pastor con Norit* (Hea karjane Noritiga), *VACAS* (LEHMAD), sealhulgas maalid nagu *Vaca top model (Vogue)* (tippmodell Cow (Vogue)) ja skulptuur *Vaca Coca Cola* (Coca-Cola lehm). CINEMASPOP on filmimaailmale pühendatud sari, kus kunstnik tõi Audrey Hepburni popikoonina tagasi selliste tuntud teostega nagu *Black Audrey* või *Desayuno con diamantes para la eternidad* (Hommikusöök igaveste teemantitega) ja tema uusim seeria POPSPORT, mis hõlmab spordimaailma ja milles kunstnik loob segu kunstist, koomiksitest ja vihjetest erinevatele spordialadele. 

Oma karjääri kahekümne aasta jooksul on Antonio de Felipe osalenud enam kui seitsmekümnel isikunäitusel nii Hispaanias kui välismaal ning paljudel kollektiivnäitustel, nagu *La Casa de Vacas* Madridis, *Museu Picasso* Barcelonas, *Museo de la Ciudad* Valencias, *Bilbao Bizkaia Kutxa* (BBK) Fond ja *Soma* kunstimuuseum Soulis; samuti olulistes galeriides, nagu *Galerie Levy* Hamburgis, *Galerie Terminus* Münchenis, *Andipa* galerii Londonis, *FMR* (Franco Maria Ricci) Roomas ja *Lee* galeriis Soulis. Antonio de Felipe on rühmituse *Les nouveauX pop* üks liikmeid ning on koos William Sweetlove'i, Cecilia Cubarle'i, Philippe Huarti ja Maria Manuelaga teinud mitmeid näitusi Euroopas ja Aasias.

Antonio de Felipe on olnud tegev ka teistel loomealadel, kinost ajakirjanduseni. Ta tegi koostööd Pedro Almodóvariga filmis *Carne trémula* (1997)*,* ta on kujundanud Santa Clara portselanibrändile nõusid, plakateid ja albumikaasi ning ta on teinud kaastööd suurematele väljaannetele nagu ByN Dominical, *El País*, Magazine (*El Mundo* pühapäevalisa), *Marie Claire*, *ELLE*, *Qué leer* ja *Rolling Stone*.

Viited
------

1. ↑  "ANTONIO DE FELIPE archives - 1 - La Fiambrera.. Art Gallery". *La Fiambrera..* (hispaania). Vaadatud 15. mail 2023.
2. ↑  "Antonio de Felipe". *GKM* (Ameerika inglise). Vaadatud 15. mail 2023.
3. ↑  "ANTONIO DE FELIPE archives - 1 - La Fiambrera.. Art Gallery". *La Fiambrera..* (hispaania). Vaadatud 15. mail 2023.
**Eesti Video** oli Viktor Siilatsi ja Andres Küngi asutatud, erakapitalil põhinev ning Tallinnas registreeritud aktsiaselts, mille ajalugu ulatub läbi mitme omandivormi 1988. aasta augustisse.

Eesti Video tegevus algas 1988. aasta suvel koos "laulva revolutsiooniga", eesmärgiks oli dokumenteerida Eestis toimuvat ning luua alternatiivne videoarhiiv. Salvestatud materjali põhjal asus Eesti Video välja andma igakuist videoringvaadet "Eestimaa", mis kajastas Eesti poliitilisi, majanduslikke, ühiskondlikke ja kultuurisündmusi ning mida levitati väliseestlaste seas nii Euroopas kui ka Austraalias, Ameerika Ühendriikides ja Kanadas.

Esimene videoringvaade "Eestimaa" ilmus detsembris 1988 ning ringvaateid toodeti kuni aastani 1993. 1991. aastast ilmus "Eestimaa" ringvaade oma kulu ja kirjadega igal kuul ka Eesti Televisiooni ekraanil, luues seega sõltumatu televisiooniprogrammi pretsedendi ETV-s[*viide?*]. ETV lõpetas "Eestimaa" näitamise ühepoolselt 1991. aasta septembris. 

1989. aastal valmistas Eesti Video Ida-Virumaa keskkonnakatastroofi ainelise videofilmi "Quo vadis, Virumaa", mida levitas Põhjamaades. Rootsi TV tellimusel valmistati mitu telesaadet, sealhulgas ka Läti ja Leedu probleemidest. Samuti edastas Eesti Video telesaateid koostöös Ameerika Ühendriikide telekompaniiga ABC News.

Eesti Video lõi koostöös Rootsi meediakontserniga Kinnevik[*viide?*] Eesti esimese eratelevisiooniettevõtte EVTV, mis oli omakorda tänapäevani tegutseva eratelekanali TV3 asutaja.[*viide?*]
Avigdor Lieberman (2017)
**Avigdor Lieberman**, sünninimi **Evet Lieberman** (heebrea keeles אביגדור ליברמן; vene keeles Эвет Львович Либерман *Evet Lvovitš Liberman*; sündinud 5. juulil 1958 Chişinăus Moldaavia NSV-s) on Iisraeli parempoolne poliitik, Yisra'el Betenu partei esimees. 

31. märtsist 2009 kuni 18. detsembrini 2012 ja 11. novembrist 2013 kuni 14. maini 2015 oli ta Iisraeli välisminister ja 30. maist 2016 kuni 14. novembrini 2018 Iisraeli kaitseminister.

1978. aastal immigreerus ta koos perega NSV Liidust Iisraeli.

Lieberman on lõpetanud Jeruusalemma Heebrea Ülikooli politoloogia erialal.

Aastail 2001–2002 oli Lieberman Iisraeli infrastruktuuriminister, 2003–2004 transpordiminister ja 2006–2008 strateegiliste asjade minister. 

Liebermani partei Yisra’el Betenu sai 2009. aasta valimistel 120-kohalises Knessetis 15 kohta.

Avigdor Lieberman on abielus, tal on kaks poega ja üks tütar.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Avigdor Lieberman** |

* Lieberman seob rahu Hamasi relvitustamisega, Postimees, 2.04.2009
* Lieberman: Süüria ei ole terrorismi toetamise tõttu rahupartner, Postimees, 25.04.2009

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Tzipi Livni** | **Iisraeli välisminister**2009–2012 | Järgnev**Binyamin Netanyahu** |
| Eelnev**Binyamin Netanyahu** | **Iisraeli välisminister**2013–2015 | Järgnev**Binyamin Netanyahu** |
| Eelnev**Moshe Yalon** | **Iisraeli kaitseminister**2016–2018 | Järgnev**Binyamin Netanyahu** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib barokkpaleest Dresdenis; teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Zwinger (täpsustus).* |

---

**Zwinger** on Dresdeni ülesehitatud linnakeskuses Altstadtis paiknev uhke paleeline arhitektuuriansambel koos muuseumide ja pargialadega. Matthäus Daniel Pöppelmanni projekteeritud ja Balthasar Permoseri skulptuuridega hoonekompleks on tänapäeval üks barokiajastu olulisemaid näiteid Saksamaal.

Keskne park on rajatud põhimõtetelt Prantsuse stiilis.

Asukoht
-------

Elbe jõe vasakkaldast eraldavad seda väljak Theaterplatz või Semperi ooperiteater, teisel pool silda *Wallgrabenbrücke* asub teater Staatsschauspiel Dresden. Sümmeetrilisusele rõhuv ansambel rajati keskaegsesse zwingerisse ehk sisemise ja välimise kaitsemüüri vahelisse lagedasse maa-alasse, kuigi kunagine otstarve oli hääbunud ehituse alguseks. Seda ümbritseb põhja- ja läänekaares vallikraavist jäänukina tiik *Zwingerteich*.

Kasutus läbi aegade
-------------------

Põhiplaan (loodest kagusse)
Oranžeriiga festivalialast kujundati algset territooriumit eesõuks uuele lossile, mis pidanuks kerkima jõe äärde. August II surma järel lakati vaagimast aateid lossi ehitamisest. Zwinger pühitseti tema poja August III ja Habsburgidest pärinenud hertsoginna Maria Josepha abiellumisel aastal 1719.

Saksimaa kuningriigi valitsejad jäid aga edaspidi arendama, kasutama ja eelistama talvepaleena just Zwingerit. Pillnitzi ja Moritzburgi kindlustes veedeti suvesid või käidi jahil.

1855. aastal Sempergalerie'i valmimisega hakati kompleksis koguma museaale.

Häving
------

13.–15. veebruarini 1945 hävines Dresdeni pommitamises laialdaselt kogu sisemine vanalinn (saksa keeles *Innere Altstadt*), sealhulgas Zwinger.

Taastamine
----------

Tänapäeval toimib siiani rekonstrueeritav territoorium kogunisti hoonetega, paviljonide, arkaadgaleriidega, balustraadidega, boskettidega ja aedadega meelelahutusliku ajaveetmise paigana. Korraldatakse oopereid, näituseid, turniire, ja teisi vabaõhuüritusi.

Mälestisena
-----------

Kompleks, kuhu kuuluvad Frauenkirche ja Semperi ooperiteatri hoone, on linna üks kuulsamaid ja külastatumaid ehitismälestisi.

Vaata ka
--------

* Püha Kolmainu katedraal
* Dresdeni kindlus

Välislingid
-----------

 Zwinger (Dresden) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**.nf** on Norfolki saare ala Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1996. aastast.

Riikide tippdomeenid

**Aktiivsed:**
.ac  .ad  .ae  .af  .ag  .ai  .al  .am  .ao  .aq  .ar  .as  .at  .au  .aw  .az  .ax  .ba  .bb  .bd  .be  .bf  .bg  .bh  .bi  .bj  .bm  .bn  .bo  .br  .bs  .bt  .bv  .bw  .by  .bz  .ca  .cc  .cd  .cf  .cg  .ch  .ci  .ck  .cl  .cm  .cn  .co  .cr  .cu  .cv  .cw  .cx  .cy  .cz  .de  .dj  .dk  .dm  .do  .dz  .ec  .ee  .eg  .er  .es  .et  .eu  .fi  .fj  .fk  .fm  .fo  .fr  .ga  .gd  .ge  .gf  .gg  .gh  .gi  .gl  .gm  .gn  .gp  .gq  .gr  .gs  .gt  .gu  .gw  .gy  .hk  .hm  .hn  .hr  .ht  .hu  .id  .ie  .il  .im  .in  .io  .iq  .ir  .is  .it  .je  .jm  .jo  .jp  .ke  .kg  .kh  .ki  .km  .kn  .kp  .kr  .kw  .ky  .kz  .la  .lb  .lc  .li  .lk  .lr  .ls  .lt  .lu  .lv  .ly  .ma  .mc  .md  .me  .mg  .mh  .mk  .ml  .mm  .mn  .mo  .mp  .mq  .mr  .ms  .mt  .mu  .mv  .mw  .mx  .my  .mz  .na  .nc  .ne  .nf  .ng  .ni  .nl  .no  .np  .nr  .nu  .nz  .om  .pa  .pe  .pf  .pg  .ph  .pk  .pl  .pm  .pn  .pr  .ps  .pt  .pw  .py  .qa  .re  .ro  .rs  .ru  .rw  .sa  .sb  .sc  .sd  .se  .sg  .sh  .si  .sk  .sl  .sm  .sn  .so  .sr  .ss  .st  .su  .sv  .sx  .sy  .sz  .tc  .td  .tf  .tg  .th  .tj  .tk  .tl  .tm  .tn  .to  .tr  .tt  .tv  .tw  .tz  .ua  .ug  .uk  .us  .uy  .uz  .va  .vc  .ve  .vg  .vi  .vn  .vu  .wf  .ws  .ye  .yt  .za  .zm  .zw

**Määratud/kasutamata:**  .bv  .gb  .sj       **Reserveeritud/määramata:** .bl  .bq  .eh  .mf     **Kustutatud/kasutamine lõpetatud:** .an  .bu  .cs  .dd  .zr  .tp  .um  .yu       **IDN domeenid:**  .бг  .мкд  .рф  ‏.срб  ‏.укр
Aboubakar Kamara 2017. aastal Fulhami särgis
**Aboubakar Kamara** (sündinud 7. märtsil 1995 Gonesse'is) on Prantsusmaal sündinud Mauritaania jalgpallur, kes mängib ründajana Kreeka kõrgliiga klubis PAE Olympiakós ja Mauritaania jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Monacos, debüteerides Prantsusmaa kõrgliigas hooajal 2014–15. Hooajal 2015–2016 mängis ta Belgia kõrgliigaklubis Kortrijk. Hooaja 2015–16 keskel liitus ta Amiens'ga, mis mängis toona Prantsusmaa tugevuselt kolmandas liigas. Hooajal 2016–17 mängis ta Amiens'ga Prantsusmaa esiliigas, kus Kamara lõi 11 väravat.

2017. aasta juulis sõlmis ta lepingu Inglismaa esiliigaklubiga Fulham. Hooajal 2017–18 lõi Kamara Inglismaa esiliigas seitse väravat. 5. detsembril 2019 lõi ta mängus Leicester City vastu oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas. Ta lõi seejärel kõrgliigas veel kaks väravat, kuid suundus hooaja teises pooles laenule Türgi kõrgliiga klubisse Yeni Malatyaspor. Hooaja 2020–21 teises pooles mängis ta laenul Prantsusmaa kõrgliigaklubis Dijon.

2021. aasta augustis siirdus ta 3,5 miljoni euro eest Kreeka kõrgliigaklubisse Aris. Hooajal 2021/22 lõi Kamara Kreeka kõrgliigas kaheksa väravat. 2022. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Olympiakósega.

Mauritaania jalgpallikoondises debüteeris Kamara 26. märtsil 2021 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Maroko vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta järgmises mängus 30. märtsil Kesk-Aafrika Vabariigi vastu. Ta kuulus Mauritaania koondisse 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Ta on Mauritaania ja Senegali päritolu.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 3.7.2022)
2. ↑   (vaadatud 16.1.2022)
3. ↑  "La Mauritanie concurrencée par le Sénégal pour Bingourou et Aboubakar Kamara". football365.fr. 15.3.2019. Vaadatud 16.1.2022

Välislingid
-----------

* "Fulhamis puhkes penaltitüli. Treener Ranieri: tahtsin teda tol momendil tappa Fulhamis puhkes penaltitüli. Treener Ranieri: tahtsin teda tol momendil tappa". sport.ohtuleht.ee. 30.12.2018
* "Politsei vahistas Mattias Käidi klubikaaslase keset treeningväljakut". sport.postimees.ee. 23.1.2019.
**Eesti Turbatööstused** oli aastatel 1936–1940 tegutsenud turbatööstusega tegelev riiklik aktsiaselts. Ettevõtte eelkäija oli aastatel 1922–1936 tegutsenud **Riigi Turbatööstus**.

Ajalugu
-------

Kaubandus- ja Tööstusministeeriumi Riigi Turbatööstuse põhimäärus kinnitati Riigikogus 27. juunil 1922. Veel samal aastal algasid täiemahulised tööd Rakke ja Einmanni rabas, mis küll peagi majanduslikel kaalutlustel lõpetati. Alustati turbatööstuse arendamist Lavassaare, Ellamaa, Sooniste ja Aruküla rabas ning rajati 2 elektrijaama. Pärast arendatud tööstuste töölerakendamist selgus mitmeid probleeme ja nõnda leidis Riigikontroll oma majandusaasta 1926/1927 ülevaates, et kasumlikult töötasid vaid Ellamaa ja Aruküla ning sellega oli ettevõtte kaasa toonud olulise kahju tekitamise riigile. Selgus, et Sooniste rabast saadi põletamiseks vähekõlbulikku turvast ning et Lavassaares olid turba ülestöötamise ja transpordi kulud kaugelt liiga suured. 1928. aasta aruande järgi olid seis oluliselt paranenud ning Riigikogu kandis sama aasta lõpus maha ligi 97 miljoni marga ulatuses kahjusid. Edasi jätkas tööstus kasumlikult.

1929. aastal muudeti ettevõtte põhimäärust ning Riigi Turbatööstus allutati kõigile kehtivatele maksudele, millest ettevõttel varem vabastus oli. Sellega kaotati eelisseisund eraettevõtete ees.

Riigivanem Konstantin Pätsi 25. juunist 1936 pärineva dekreedi alusel korraldati ettevõte ringi. Selle varad ja kohustused anti üle uuele aktsiaseltsile. AS Eesti Turbatööstused alustas tegevust ametlikult 30. septembril 1936.

1930ndate teises pooles asuti riiklikult korraldama kütteainete turgu eesmärgiga vähendada küttepuude osakaalu ning suurendada turba, põlevkivi ja muude alternatiivsete kütteainete kasutamist. Metsa üleraie vähendamiseks ette võetud abinõud tõid kaasa turba müügimahtude olulise kasvu.

1936. aastal asutati ettevõtte poolt Lehtse Turbatööstus ning asutati Rabasaare tööstusküla, keskuse, kus asusid ka Lehtse turbatehase juhtide ning tööliste elamud koos vajalike teeninduspunktidega (söökla, rahvamaja, kauplus, saun jms, hiljem ka lasteaed Lehtse kandis on kolm turbaraba: Läste (turbakihi paksus 3,4m), Rebase (3,2m) ja Pruuna (6,0m). Turbatööstus toimis kuni 1992. aastani. 1937. aastal rajati Pööravere/Tootsi briketivabrik.

Juhtimine
---------

### Riigi Turbatööstus

Juhid

* 1922–1927 – Aleksander Kink
* 1927–1936 – Kotri Hangelaid (ehk Gottfried Hacker)

Nõukogu esimehed

* 1922–1925 – O. Hinto
* 1925–1936 – Juhan Kukk

### Eesti Turbatööstused

* 1936–1939 – Kotri Hangelaid, direktor
* 1936–1939 – Juhan Kukk, nõukogu esimees

Vaata ka
--------

* Aruküla turbatööstus
* Ellamaa elektrijaam
* Ellamaa turbatööstus
* Lavassaare turbatööstus

Viited
------

1. ↑  EE 12. köide, 2003: 106.
2. ↑  EE 12. köide, 2003: 482.
3. 1 2 3 4 5  Uno Trumm: Eesti turbatööstuse ajalugu 1860–1960, Eesti Turbaliit 2011. lk 59–64
4. ↑  Katrin Jõgisaar,Rabasaare: küla, mis sündis ja hääbus koos Lehtse turbatööstusega. bioneer.ee, 27. detsember 2012
**Silakrogs** on küla (*lielciems*) Lätis Ropaži piirkonna Ropaži vallas. Küla asub valla lääneosas merepinnast 12 meetri kõrgusel ning jääb valla keskusest Ropažist 15 ja Riiast 29 kilomeetri kaugusele.

Külas asub bussipeatus Silakrogs (ciems). Silakrogsi lõunaosas asub Silezersi järv pindalaga 4,5 ha. Üks külas kasvavatest mändidest on looduskaitse all.

Silakrogs tekkis Teise maailmasõja järgsetel aastatel Punaarmee sõjaväelinnakuna. Sinna on rajatud paneelelamuid ja teenindusasutusi. Külas paikneb Läti Rahvusraamatukogu raamatuhoidla.

2009. aastal oli külas 890 elanikku, 2020. aastal 1162.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
4. ↑  Retās un nepieprasītās grāmatas glabāsies Silakroga raķešu bunkurā

| * v
* r
Ropaži valla asulad |
| --- |
| 
Augšciems **·**  Bajāri **·**  Bajārkrogs **·**  Gaidas **·**  Jaunbagumi **·**  Kākciems **·**  Kangari **·**  Lielkangari **·**  Mucenieki **·**  Nāgelmuiža **·**  Podkājas **·**  **Ropaži** **·**  Rotkaļi **·**  Silakrogs **·**  Zaķumuiža **·**  Tumšupe **·**  Vāverkrogs **·**  Villasmuiža **·**  Ūlupji |
**Iskandar Khatloni** ( tadžiki keeles Искандар Хатлонӣ; oktoober 1954 – 21. september 2000) oli Tadžikistani ajakirjanik, kes töötas Raadio Vaba Euroopas ja mõrvati Venemaal Moskvas, seoses Teise Tšetšeenia sõja kajastamisega.

Elu
---

1980. aastatel, kui Nõukogude Liidus algas glasnost, alustas Khatloni tööd BBC korrespondendina.  1996. aastal sai temast Prahas asuva Raadio Vaba Euroopa tadžiki keeleosakonna korrespondent. Lisaks ajakirjanduslikule tööle oli Khatloni silmapaistev poeet ja avaldas neli värsiköidet. 

Enne surma oli Khatloni määratud Moskvasse, et repoteerida inimõiguste rikkumistest Tšetšeenias.

Mõrv
----

2000. aasta 22. septembri õhtul ründas Khatlonit tema Moskva korteris tundmatu kirvega kallaletungija. Khatloni sai kaks lööki pähe ning komberdas seejärel tänavale ja kukkus kokku. Hiljem leidis ta mööduja ja ta viidi Moskva Botkini haiglasse, kus ta samal õhtul raskesse peahaavasse suri. 

Spekulatsioonid Khatloni mõrva ümber on keskendunud tema kajastustele Tšetšeenia sõjast, mis on poliitiliselt tundlik teema, mis tõi suurt ohtu seda teemat kajastavatele Venemaal asuvatele ajakirjanikele. Just eelmisel kevadel mõrvati Novaja Gazeta Igor Domnikov, kes kajastas Venemaa relvajõudude õigusrikkumisi Tšetšeenias.  Raadio Vaba Euroopa kajastus Tšetšeenia konfliktist oli pannud Venemaa meediaministeeriumi aasta alguses välja kuulutama, et sõltumatu raadiojaam on "meie riigi vastu vaenulik". Moskva politsei algatas Khatloni mõrva uurimise, kuid kedagi pole vahistatud.  

Khatlonist jäid maha tema naine Kimmat ja tütar eelmisest abielust. Ta maeti oma kodumaale Tadžikistani.

Vaata ka
--------

* Venemaal tapetud ajakirjanikud

Viited
------

1. ↑  "RFE/RL Journalist Slain in Moscow". Radio Free Europe. 2000. Originaali arhiivikoopia seisuga 17. veebruar 2008. Vaadatud 10. märtsil 2008.
2. 1 2 3 4 5  "Dine Decries Murder Of RFE/RL Journalist". Radio Free Europe. 2000. Originaali arhiivikoopia seisuga 17. veebruar 2008. Vaadatud 10. märtsil 2008.
3. 1 2  "Journalist Murdered In Moscow". Committee to Protect Journalists. 2000. Vaadatud 10. märtsil 2008.
4. ↑  "Journalist killed". International Press Institute. 2000. Originaali arhiivikoopia seisuga 22. oktoober 2007. Vaadatud 10. märtsil 2008.
Gale'i kraater
**Gale'i kraater** asub Marsil. See tekkis 3,5 kuni 3,8 miljardit aastat tagasi meteoriidikokkupõrke tagajärjel. Kraatri diameeter on 154 km ning see on nimetatud Austraalia amatöörastronoomi Walter Frederick Gale'i järgi, kes uuris Marssi hilisel 19. sajandil. Kraatri keskel asub mägi nimega Aeolis Mons. Mäe kõrgus on 5,5 kilomeetrit. Aeolis Monsi põhjapoolse jalami ning Gale'i kraatri põhjakülje vahel asub tasandik nimega Aeolis Palus.

Marsikulgur Curiosity maandus Aeolis Paluse tasandikule 6. augustil 2012. Kulguri eesmärgiks seati Aeolis Monsi ning seda ümbritsevate alade uurimine.

Viited
------

1. ↑  "Mars Odyssey Mission THEMIS: Gale Crater's History Book". ASU.edu. Vaadatud 18.08.2012.
2. ↑  "NASA's Next Mars Rover to Land at Gale Crater". NASA. 22. juuli, 2011. Vaadatud 18.08.2012.
3. 1 2  USGS (16.05.2012). "Three New Names Approved for Features on Mars". USGS. Vaadatud 28.05.2012.
4. 1 2  IAU (16.05.2012). "Planetary Names: Mons, montes: Aeolis Mons on Mars". USGS. Vaadatud 28.05.2012.
5. ↑  Steve Gorman & Irene Klotz (06.08. 2012). "NASA rover Curiosity makes historic Mars landing, beams back photos'". Reuters. Vaadatud 06.08.2012.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib riigikohtunikust; näitleja kohta vaata artiklit Paul Poom (näitleja)* |

---

**Paul Poom** (4. juuni 1893 Narva – 12. aprill 1984 Stockholm) oli Eesti riigikohtunik.

Lõpetas 1924 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Akadeemiliselt oli ta Korporatsioon Sakala liige. 

Töötas kohtu-uurijana Narvas ja prokurörina Tartus. 1926–1933 Tartu-Võru rahukogu liige, 1933–1934 Viljandi-Pärnu rahukogu abiesimees, 1934–1938 Kohtukoja liige, alates 1938. aastast riigikohtunik.

Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku kirikukohtu esimees.

Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis asutajaliige, Eesti Rahvusfondi juhatuse liige.

Paul Poom oli viimane elusolev riigikohtunik Teise maailmasõja eelses Eesti Vabariigi riigikohtus.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli Eesti esimene naisvandeadvokaat Hilda Reiman-Poom.

Artikleid
---------

* Kas loobumine põhiseadusest? Teataja nr 16, 6. detsember 1953. Lk 7
* Õigustunde allakäik ja selle tagajärjed. Teataja, 6. veebruar 1955 nr 3. Lk 3 ja 8

Kirjandus
---------

* Evald Blumfeldt. Riigikohtunik Paul Poom 60-ne aastane. Teataja, 25. mai 1953, nr 3, lk 8
* Ilmar Arens. Paul Poom 90 a. Teataja, 11. juuni 1983, nr 12, lk 11
* Heinrich Mark. Paul Poomi mälestades. Teataja, 28. aprill 1984, nr 9, lk 11

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
Kreeka kolmainsus ja Maa kolme kuningriigi jaotus: Zeusi jumal (taevas), Poseidon (mered ja ookeanid) ja Hades (allilm). Teod (alaealised jumalad) on selle kolmsuse lapsed
**Vanakreeka mütoloogia** ehk **kreeka mütoloogia** on Vana-Kreeka müütide kogum ehk mütoloogia. Need .lood olid tuttavad kõikidele muinaskreeklastele. Kuigi mõned mõtlejad olid nende lugude suhtes skeptilised, olid nad rahvale rituaalide ja ajaloo allikaks.

Muistsed kreeklased olid ühed suuremad müütide loojad Euroopas. Sõna "mütoloogia" on pärit samuti kreeklastelt. 400. aasta paiku eKr mõtles Kreeka filosoof Platon välja sõna *mythologia*, et eristada jumalikest tegudest jutustavaid fantaasiarikkaid jutustusi tavapäraste ja üleloomulike sündmuste tõetruust kirjeldamisest.

Kreeka mütoloogias olid jumalad antropomorfsed (inimesekujulised), kuid eelkõige olid nad universumi jõudude kehastused. Sellistena olid nad enam-vähem muutumatud. Kuigi nad mõnikord paistsid õiglastena, olid nad sageli väiklased ja kättemaksuhimulised. Jumalate soosingu ärateenimiseks oli tarvis ohverdusi ja vagadust, ent need ei garanteerinud midagi, sest jumalad kaldusid meelt muutma. Jumalate viha oli kardetav ja ka nende armastus oli ohtlik. 

Kreeka mütoloogia on täis koletisi, sõdu, intriige ja jumalate sekkumisi. Probleeme lahendasid heerosed. Muinaskreeklased ei teinud selget vahet ajaloo ja mütoloogia vahel (vt nt "Ilias" ja "Odüsseia"). Nad pidasid end müütiliste heeroste ja nende kultuuri otsesteks järeltulijateks.

Kreeka mütoloogia ulatus ja huvisfäärid avaldasid muljet ka roomlastele. Roomlased võtsid suures osas kreeklaste müüdid omaks ning samastasid paljud nende oma itaalia jumalad kreeka Panteoni jumalustega. 

Tänapäeva kirjanduses kasutatakse jätkuvalt allusioone kreeka mütoloogiale. Ka mütoloogiat ennast võetakse köitva kirjandusena.[*viide?*]

Vaata ka
--------

* Vanakreeka mütoloogia tegelaste loend

### Müütilised kohad

Atlantis - Elysioni väljad - Hades - Helikon - Hüperborea - Lethe - Olympos - Styxi jõgi - Tartaros

Allikad
-------

Ovidiuse "Metamorfoosid" - Apuleiuse "Kuldne eesel" - Homerose "Ilias" ja "Odüsseia" - Hesiodose "Teogoonia"