recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kapivasertiibi struktuur.
**Kapivasertiib** on vähi sihtmärkravis kasutatav proteiinkinaasi Akt/PKB inhibiitor, mille arendusega tegeles farmaatsiafirma AstraZeneca ja mis sai ravimina kasutamiseks heakskiidu USA Toidu- ja Ravimiameti poolt 2023. aasta novembris.

Praeguseks näidustatakse kapivasertiibi kombinatsioonis fulvestrandiga (antiöstrogeen) nendele patsientidele, kellel on suguhormoonide retseptoreid ekspresseeriv, kuid samas türosiinkinaasi HER2/Erbb2 mitte-ekspresseeriv rinnavähk, mille puhul on tuvastatud muutusi proteiinkinaasi Akt/PKB signaalirajas. See tähendab, et patsiendil võib esineda näiteks aktiveeriv mutatsioon fosfoinositiid-3-kinaaside perekonnaliikmeid kodeerivates geenides, aktiveeriv mutatsioon proteiinkinaas Akt/PKB perekonnaliikmeid kodeerivates geenides või inaktiveeriv mutatsioon fosfataasi PTEN kodeerivas geenis. Ravi sihtmärkrühma kuuluvad patsiendid, kellel esines haiguse progressioon hormoonravi saamise järel.

Kapivasertiibi ja fulvestrandi kombinatsiooni efektiivsust on demonstreeritud kliinilises uuringus CAPItello-291 (NCT04305496).

Toimemehhanismi poolest kuulub kapivasertiib pöörduvate ATP-konkurentsete inhibiitorite hulka. Kapivasertiib inhibeerib Akt/PKB perekonna kõiki liikmeid (st AKT1, AKT2 ja AKT3). Kapivasertiibiga sarnase toimemehhanismiga on inhibiitor ipatasertiib, mida arendab farmaatsiafirma Roche.

Viited
------

1. ↑  Center for Drug Evaluation and Research (16. november 2023). "FDA approves capivasertib with fulvestrant for breast cancer". *FDA* (inglise).
2. ↑  Howell, Sacha J.; Casbard, Angela; Carucci, Margherita; Ingarfield, Kate; Butler, Rachel; Morgan, Sian; Meissner, Magdalena; Bale, Catherine; Bezecny, Pavel; Moon, Sarah; Twelves, Chris; Venkitaraman, Ramachandran; Waters, Simon; de Bruin, Elza C.; Schiavon, Gaia (2022). "Fulvestrant plus capivasertib versus placebo after relapse or progression on an aromatase inhibitor in metastatic, oestrogen receptor-positive, HER2-negative breast cancer (FAKTION): overall survival, updated progression-free survival, and expanded biomarker analysis from a randomised, phase 2 trial". *The Lancet. Oncology*. **23** (7): 851–864. DOI:10.1016/S1470-2045(22)00284-4. ISSN 1474-5488. PMC 9630162. PMID 35671774.
3. ↑  AstraZeneca (Responsible Party). "Capivasertib+Fulvestrant vs Placebo+Fulvestrant as Treatment for Locally Advanced (Inoperable) or Metastatic HR+/HER2- Breast Cancer (CAPItello-291)". *clinicaltrials.gov*. Vaadatud 5. detsembril 2023.
4. ↑  Lazaro, Glorianne; Kostaras, Eleftherios; Vivanco, Igor (30. juuni 2020). "Inhibitors in AKTion: ATP-competitive vs allosteric". *Biochemical Society Transactions*. **48** (3): 933–943. DOI:10.1042/BST20190777. ISSN 1470-8752. PMC 7329346. PMID 32453400.
**Kuldjala torn** on Tallinna linnamüüri kaitsetorn, aadressil Gümnaasiumi tänav 1a. Kuldjala tornist vasakul asetseb Saunatorn ja paremal pool Nunnadetagune torn.

Torn rajati ilmselt aastail 1311–1320 linna läänemüüri nurgatornina. Torni nimi *de Guldene Voet* pärineb 1434. aastast. Hiljem laiendati müüriga piiratud ala põhja pool torni ja ehitati Loewenschede torn. Torn on viiekorruseline.

Kuldjala torni kujunemises eristatakse mitut ehitusjärku. Olulisi ümberehitusi tehti 1370–1372, pärast 1422. aastat ja arvatavasti 1610. aastatel, kui Kuldjala torni lõplikuks kõrguseks sai 22,5 m. Torni läbimõõt on *ca* 10 m. 

Torni lahinguplatvorm asus 22 meetri kõrgusel ning kaeti katusega alles 15. sajandil, varem oli torn ülalt avatud.

Ülemisi korruseid kasutati kaitseotstarbel ja alumisi laoruumidena. Põhiplaanilt on torn hobuserauakujuline, selle linnapoolsed niinimetatud kannad on sirgjooneliselt pikendatud. 

Torn on hästi säilinud, seda kasutatakse noorteliikumise Kodulinn eestvedamisel näitusepaigana, loengu- ja kontserdi ruumidena. Kuldjala torni järgi on nime saanud ka Kuldjala lauluselts, mis aeg-ajalt seal kontserte annab.

Pildid
------

* Kuldjala torn.Kuldjala torn.
* Kuldjala torn 2011. aastal, vaade Gustav Adolfi Gümnaasiumi poolt.Kuldjala torn 2011. aastal, vaade Gustav Adolfi Gümnaasiumi poolt.
* Kuldjala torni tuulelipp.Kuldjala torni tuulelipp.

Vaata ka
--------

* Tallinna linnamüür
* Tallinna tornistik

Kirjandus
---------

* Rein Zobel "Linnamüür" Tallinn 1986.
* "Entsüklopeedia Tallinn" 2. köide. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2004, ISBN 9985-70-169-0

Välislingid
-----------

 Kuldjala torn – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Krupina** (ungari keeles *Korpona*, saksa keeles *Karpfen*) on linn Slovakkias Banská Bystrica maakonnas, Krupina ringkonna halduskeskus.

Geograafiline asend
-------------------

Linn asub Krupinská planina kõrgustikul, Banská Bystricast ligiakudu 44 km lõunas.

Ajalugu
-------

Asulat on esmamainitud 1135. aastal. 12. sajandi lõpul ja 13. sajandi algul saabusid piirkonda saksa kolonistid. Linnaõigused sai Krupina 1238. aastal. 1241. aastal rüüstasid Krupinat mongolid. 1244. aastal taastas kuningas Béla IV Krupina algsed linnaprivileegid, mis olid mongolite sissetungi ajal kaduma läinud. 1664. aastal rüüstasid Krupinat Türgi väed. 1710. aastal laastas linna katkuepideemia. 1797. aasta juulis hävis tulekahjus kaks kolmandikku linnast.

Rahvastik
---------

Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Krupina elanikest slovakke 94,09%, mustlasi 0,38%, ungarlasi 0,3%, tšehhe 0,24% ja vietnamlasi 0,13%. Rahvus oli teadmata 4,51%-l elanikest.

Sõpruslinnad
------------

* Leedu Anykščiai, Leedu
* Horvaatia Krapinske Toplice, Horvaatia
* Tšehhi Nepomuk, Tšehhi

Viited
------

1. ↑  História mesta Mesto Krupina. Vaadatud 5. detsembril 2023
2. ↑  Krupina Slovakia Travel. Vaadatud 5. detsembril 2023
3. ↑  Number of population by ethnicity in the municipality Krupina at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 5. detsembril 2023
Pariisi Ooperi balletikooli interjöör
**École de danse de l'Opéra national de Paris** (prantsuse keelest: 'Pariisi rahvusooperi tantsukool') on Pariisi Rahvusooperi juures tegutsev klassikalise balleti kool. 

Balletikooli asutajaks loetakse kuningas Louis XIV-t. 

Alates 1875. aastast asus balletikool Palais Garnier's. 1987. aastal kolis kool Palais Garnier'st uude majja, mis asub Pariisi eeslinnas Nanterre'is. Uue tantsukooli hoone projekteeris arhitekt Christian de Portzamparc. Alates 1995. aastast on balletikool ühtlasi internaatkool. Tänapäeval osalevad kõik õpilased hommikul kella kaheksast kuni keskpäevani koolitundides, mille tulemusel omandatakse keskharidus.

Direktoreid
-----------

* Jean Coralli (1831–1850)
* Arthur Saint-Léon (1850–1853)
* Joseph Mazilier (1853–1859)
* Marie Taglioni (1860–1870)
* Rosita Mauri (1902–1920)
* Lycette Darsonval (1956–1960)
* Claude Bessy (1972–2004)
* Élisabeth Platel (2004–)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Pariisi Rahvusooperi Balletikool** |

* Koduleht
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Pariisi Ülikoolist; nime Sorbonne teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Sorbonne (täpsustus)* |

---

Pariisi Ülikool, tuntud ka nimega **La Sorbonne** (sellest ka varasem nimi **Sorbonne'i ülikool**), loodi juba 12. sajandil. Alates 31. detsembrist 1970 lõpetas Pariisi Ülikool tegevuse ja jagati ümber väiksemateks ülikoolideks. 

Tänapäeval on Pariisis kolmteist riiklikku ülikooli, mis alates 1971. aastast on nummerdatud ja sisaldavad oma nimes lisaks järjekorranumbrile ka viidet kas ülikooli ajaloole või asukohale. Järjekorranumbrist nimes on loobunud endine Pariisi 9. Ülikool, mis kannab alates 2004. aastast nime Pariisi Dauphine'i Ülikool (prantsuse keeles *Université Paris-Dauphine*). Endise Pariisi Ülikooli hoonetes tegutsevad ülikoolid nr 1, 3, 4 ja 5, lisaks Riiklik Ajaloo- ja Arhiivinduskool (*École Nationale des Chartes*) ja Kõrgem Haridus- ja Teadusinstituut (*École Pratique des Hautes Études*). 

Pariisis asuvad järgmised riiklikud ülikoolid: 

**Pariisi 1. Ülikool** (*Université Paris 1 Panthéon-Sorbonne*)

**Pariisi 2. Ülikool** (*Université Paris 2 Panthéon-Assas*)

**Pariisi 3. Ülikool** (*Université Paris 3 La Sorbonne Nouvelle*)

**Université Paris Cité**

**Sorbonne'i Ülikool**

**Pariisi 8. Ülikool** (*Université Paris 8 Vincennes-Saint-Denis*)

**Pariisi Dauphine'i Ülikool** (*Université Paris-Dauphine*)

**Pariisi 10. Ülikool** (*Université Paris-Nanterre*)

**Université Paris-Saclay**

**Pariisi 12. Ülikool** (*Université Paris-Est-Créteil-Val-de-Marne*) 

**Pariisi 13. Ülikool** (*Université Sorbonne Paris Nord*)
Kehtna Kutsehariduskeskuse peahoone märtsis 2011
**Kehtna Kutsehariduskeskus** on kutsekool Kehtnas Rapla maakonnas. See on Haridus- ja Teadusministeeriumi hallatav riigi kutseõppeasutus.

Ametialast haridust saab Kehtnas omandada 1925. aastast, kui asutati Kehtna Kõrgem Tütarlaste Põllutöö ja Majapidamise Kool. Kehtna Sovhoostehnikum oli kunstliku seemenduse jaam ja tehnikumi õppemajand. Alates 2000. aasta jaanuarist kandis kool nimetust Kehtna Majandus- ja Tehnoloogiakool ning 2016. aastast Kehtna Kutsehariduskeskus.

Kooli võimekus on õpetada 500–600 tasemeõppe õppijat ning sama palju täiendus- ja ümberõppijaid. Kehtna Kutsehariduskeskusel on neljast lähestikusest hoonest, õppesõiduväljakust ja staadionist koosnev õppekompleks, mis võimaldab iseseisvalt ja koostöös Tallinna spetsialiseerunud koolidega õpetada valdkondi, mis eeldavad avaramaid tingimusi.

Erialad
-------

Vaade koolihoonele
Kehtna KHK-s toimub õpe järgnevates õppekavarühmades: 

* ehitus
* info- ja kommunikatsioonitehnoloogia
* kaevandamine
* transporditehnika
* transpordivahendite juhtimine
* turismi-, toitlustus- ja majutusteenindus

Kehtna Kutsehariduskeskuses õpetatakse ainukesena Eestis veoauto-, bussi- ja liikurmasinatehnikuid, geodeete, maamõõdutehnikuid, maaparandajaid, vesiehitajaid ning süsteemiadministraatoreid. Sügisest 2015 alustati õpet kaevandamise õppekavarühmas. Koolil on kutseeksamikeskuse õigused ehitus-, IKT-, tehnika- ja toitlustusvaldkonnas.

Nimed
-----

Kutsehariduskeskuse raamatukogu
* 1925 Kehtna Kõrgem Tütarlaste Põllutöö ja Majapidamise Kool
* ...
* 1944–1946 Kehtna Kodumajandusinstituudi õppemajapidamine
* 1947–1948 Kehtna Kodumajandustehnikumi õppemajapidamine
* 1948–1958 Eesti Riikliku Kolhoosi Juhtiva Kaadri Ettevalmistamise Kooli õppe-katsemajand
* 1958–1961 Kehtna sovhoos
* 1961–1966 Kehtna näidissovhoos
* 1966–1988 Kehtna Näidissovhoos-tehnikum
* Kehtna Kõrgem Põllumajanduskool
* ...

Pilte
-----

* SimulaatoriklassSimulaatoriklass
* Liikurmasinate laborLiikurmasinate labor
* EhituslaborEhituslabor
* KöökKöök
* ÕpperestoranÕpperestoran
* IKT erialade võrgulaborIKT erialade võrgulabor

Viited
------

1. 1 2 3  Kehtna Kutsehariduskeskuse koduleht
2. ↑  "Arhiivi infosüsteem". *AIS*. Vaadatud 18. oktoobril 2023.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kehtna Kutsehariduskeskus** |

* Koduleht
**Aitoolia kuningas** on vanakreeka mütoloogias Aitoolia maakonna valitseja. Mütoloogia aegadel kuulus ka Aitooliast läänes paiknev Akarnaania Aitoolia kuninga valitsusalasse.

Esimene Aitoolia kuningas oli Elise kuninga Endymioni poeg Aitolos, kes oma isa surma järel vendade vahel tekkinud kodusõjas lüüa sai ja põgenes Aitooliasse, mis tema järgi nime sai. Ta abiellus najaadi Pronoega. Neil oli kaks poega Kalydon ja Pleuron.

Kalydon asutas Aitooliasse Kalydoni linna ja Pleuron Pleuroni linna. Pole teada, kumb neist vendadest vanem oli või kumb neist kuningas oli. Kuna Aitoolia pealinn oli Kalydon, võib oletada, et kuningas oli Kalydon.

Pleuronil oli üks laps, poeg Agenor. Kalydonil oli üks laps, tütar Epikaste. Vennad naitsid oma lapsed omavahel. Kuningas Agenor ja Epikaste said poja Porthaoni ja tütre Demonike.

Kuningas Porthaonil oli kaks last. Vanem poeg oli Oineus ja noorem Agrios. Oineus valitses Aitoolias kaua. Kui ta vanaks jäi, selgus, et troonipärilusega tekivad raskused: poegi tal veel oli, ent seaduslikke pojapoegi mitte ühtki.

Agrios kukutas oma poegadega Oineuse ja hakkas ise kuningaks. Oineuse ebaseadusliku poja Tydeuse poeg Diomedes tuli oma vanaisale appi ja tagastas Aitoolia trooni Oineusele. Agrios ja tema pojad (peale ühe, kes suutis põgeneda) tapeti.

Võimalik, et pärast Oineuse surma valitses lühikest aega tema poeg Klymenos, ent tal polnud lapsi. Kui tuli valida uus kuningas, eelistati Oineuse kahe alaealise tütrepoja vahel valides Deianeira ja Heraklese pojale Hyllosele Gorge ja Andraimoni poega Thoast. Arvatavasti valitses kas regendi või kuningana alguses Andraimon.

Thoase ajal eraldas Akarnanos Aitoolia vähem arenenud lääneosa, mis asus teisel pool Acheloosi jõge, ja moodustas Akarnaania maakonna. Thoas ei saanud sinna parata, sest Akarnanost toetasid tema vanaisa, jõejumal Acheloos, ja tolle tütar, Akarnanose ema Kallirrhoe.
**Leo Audova** (24. september 1926 Tartu – 15. juuni 1954 Butõrka vangla, Moskva, Vene NFSV) oli Eesti vabadusvõitleja ja metsavend.

Ta õppis Tartus ja Rakveres. 1943. aastal astus vabatahtlikult Eesti Leegioni, viibis Neveli ja Narva rindel (olles vahepeal Ain Mere adjutant). Emajõe rindel sai ta haavata. Sõdis hiljem Saksamaal ning langes USA vägede kätte sõjavangi. 

Pääses 1947. aastal DP-laagri kaudu tööle Inglismaale, kus liitus 1950. aastal Briti luure poolt ettevalmistatavasse luurajate ja vabadusvõitlejate rühmaga, õppis seejärel Londonis luurekoolis. Saadeti Eestisse, kus ühines MGB poolt lõksuna seatud "libametsavendade" grupiga Viljandi rajoonis, ise sellest veast aru saamata.

Aja jooksul tekkisid tal kahtlused oma kaaslaste suhtes. Arvatavasti seepärast otsustas MGB lõpetada temaga topeltmängu ja ta arreteeriti metsavennana 20. jaanuaril 1953. Algul keeldus ta üldse andmast mingeid tunnistusi, kuid ilmselt pärast ränki peksmisi ja piinamisi hakkas ta vähemalt endast rääkima. Oma võitlust Nõukogude okupatsiooni vastu ta ikkagi ei kahetsenud.

Hiljem kaotas MGB ilmselt ka lootuse kasutada teda luure- ja raadiomängudes USA ja Suurbritannia vastu, sest Leo Audova jäi (ilmselt pikaajalisest) survest hoolimata endale kindlaks ja ei reetnud oma kaaslasi. MGB lootus ümbervärvamisele seletaks Audova pikaajalise vangistuse alates vahistamisest kuni Nõukogude repressiivorganite poolt kohtumõistmise etendamiseni. Surmaotsus vormistati talle 22. märtsil 1954.

Leo Audova hukati 15. juunil 1954 Butõrka vanglas Moskvas, sest sel ajal ei toimunud Eesti NSV-s surmaotsuste täideviimisi ja surmamõistetud viidi erikonvoiga Moskvasse. Tema matmispaik ja haud pole tänaseni teada, arvatavasti asub see mõnel Nõukogude repressiivorganite erikalmistul Moskva lähistel.

Isiklikku
---------

Tema isa oli bioloog ja vasakpoolne ühiskonnategelane Aleksander Audova.

Viited
------

1. ↑  Jaak Pihlau. "Raadiomängud Eestis Teise maailmasõja ajal ja järel VI". Tuna 1/ 2010. Lk 115 jj
2. 1 2  Jaak Pihlau. "Raadiomängud Eestis Teise maailmasõja ajal ja järel VII". Tuna 2/ 2010. Lk 100–101
3. ↑  Robert Treufeldt. "Kalaranna fort ehk hilisem "Patarei" vangla". MTÜ Castellum. Tallinn 2019. Lk 49

Välislingid
-----------

* Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
**Belforti departemang** (*Territoire de Belfort*) on departemang Prantsusmaa Bourgogne-Franche-Comté piirkonnas. Piirneb lõunas Šveitsiga.

Pärast Prantsuse-Preisi sõda 1871. aastal annekteeris Saksamaa Frankfurdi rahulepinguga peaaegu kogu Alsace'i. Belforti ümbrus aga eraldati Haut-Rhini departemangust ning jäi Prantsusmaale kolmel põhjusel: 

* Belforti ümbrus oli peamiselt prantsuskeelne võrreldes valdavalt saksakeelse Alsace'iga;
* Belfort oli kolonel Denfert-Rochereau juhtimisel osutanud edukalt vastupanu Saksa vägedele;
* Belforti ümbrus oli peamiselt tasane maa Jura ja Vogeeside mägede vahel, mistõttu Preisi ohvitserid arvasid, et Belforti Prantsusmaale jätmine annab Saksamaale paremini kaitstava piiri.

Ligi 50 aastat oli Belforti ümbrus territoorium, kuni 1922. aastal sai sellest departemang. Kuigi pärast esimest maailmasõda sai Prantsusmaa Alsace'i tagasi, otsustati Belforti ala mitte Haut-Rhiniga taasliidendada. Territooriumile plaaniti küll uus nimi panna (näiteks Savoureuse, mis on departemangu peamine jõgi), kuid kindlale konsensusele ei jõutud ja departemang kannab endiselt Territoire de Belforti nime.

Vaata ka
--------

* Belforti departemangu haldusüksuste loend

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2020

Välislingid
-----------

* Departemangu koduleht (prantsuse keeles)

Prantsusmaa departemangud

Ain **·** 
Aisne **·** 
Allier **·** 
Alpes-de-Haute-Provence **·** 
Alpes-Maritimes **·** 
Ardèche **·** 
Ardennes **·** 
Ariège **·** 
Aube **·** 
Aude **·** 
Aveyron **·** 
Bas-Rhin **·** 
Belfort **·** 
Bouches-du-Rhône **·** 
Calvados **·** 
Cantal **·** 
Charente **·** 
Charente-Maritime **·** 
Cher **·** 
Corrèze **·** 
Corse-du-Sud **·** 
Côte-d'Or **·** 
Côtes-d'Armor **·** 
Creuse **·** 
Deux-Sèvres **·** 
Dordogne **·** 
Doubs **·** 
Drôme **·** 
Essonne **·** 
Eure **·** 
Eure-et-Loir **·** 
Finistère **·** 
Gard **·** 
Gers **·** 
Gironde **·** 
Guadeloupe **·** 
Haut-Rhin **·** 
Haute-Corse **·** 
Haute-Garonne **·** 
Haute-Loire **·** 
Haute-Marne **·** 
Haute-Saône **·** 
Haute-Savoie **·** 
Haute-Vienne **·** 
Hautes-Alpes **·** 
Hautes-Pyrénées **·** 
Hauts-de-Seine **·** 
Hérault **·** 
Ille-et-Vilaine **·** 
Indre **·** 
Indre-et-Loire **·** 
Isère **·** 
Jura **·** 
Landes **·** 
Loir-et-Cher **·** 
Loire **·** 
Loire-Atlantique **·** 
Loiret **·** 
Lot **·** 
Lot-et-Garonne **·** 
Lozère **·** 
Maine-et-Loire **·** 
Manche **·** 
Marne **·** 
Martinique **·** 
Mayenne **·** 
Meurthe-et-Moselle **·** 
Meuse **·** 
Morbihan **·** 
Moselle **·** 
Mayotte **·** 
Nièvre **·** 
Nord **·** 
Oise **·** 
Orne **·** 
Pariis **·** 
Pas-de-Calais **·** 
Prantsuse Guajaana **·** 
Puy-de-Dôme **·** 
Pyrénées-Atlantiques **·** 
Pyrénées-Orientales **·** 
Réunion **·** 
Rhône **·** 
Saône-et-Loire **·** 
Sarthe **·** 
Savoia **·** 
Seine-Maritime **·** 
Seine-et-Marne **·** 
Seine-Saint-Denis **·** 
Somme **·** 
Tarn **·** 
Tarn-et-Garonne **·** 
Val-d'Oise **·** 
Val-de-Marne **·** 
Var **·** 
Vaucluse **·** 
Vendée **·** 
Vienne **·** 
Vosges **·** 
Yonne **·** 
Yvelines
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib varasema valla kohta, praegusest vallast vaata artiklit Alutaguse vald.* |

---

Virumaa valdade piirid enne ja pärast 1939. aasta vallareformi
**Alutaguse vald** oli vald Viru maakonnas aastail 1939–1950.

Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise 

> „Auvere-Joala valla maa-alast; senise Peetri valla maa-alast, välja arvatud Udria ja Mummosaare külade maa-alad; senise Vaivara valla Kärekonna talude piirkonnast ja Vaivara metsandiku kvartaalide nr. 212, 213, 237, 260 ja 289 maa-aladest."
> 
> 
> 

Alutaguse valla alal asusid: Auvere mõis, Joala mõis, Hermomäe mõis, Hoovi küla, Metsküla küla, Mudajõe küla, Kudruküla mõis, Riigiküla, Laagna mõis, Põlendiku küla, Tšornaja küla, Tõrvajõe küla, Vanaküla, Vodova küla, Puhkovo küla, Laagna-Meriküla maakoht, Mereküla mõis, Mereküla maakoht, Mustajõe mõis, Pähklimäe mõis, Tuulase küla, Usnova mõis, Vaivara mõis, Hermomäe-Vasovi mõis, Vasova-Angometsa küla, Väike-Soldino mõis, Sundja küla, Vääska küla, Repniku mõis, Samokrassi mõis, Suur-Soldino mõis.

Alutaguse valda kuulusid: Vodova, Oovi, Metsküla, Tõrvajõe, Tõrvajõe-Vanaküla, Põlendiku, Peeterristi, Lapiotsa, Vanaküla, Sininõmme, Kudruküla, Riigiküla, Tuulukse, Kivisaare, Puhkova, Laagna, Mereküla ja Udria, Pähklimäe, Vepsküla, Vaasovi, Orujõe, Tsornajõe, Joala, Kalmujõe, Mudajõe, Hermomäe, Helgepõllu, Soldina, Sundja, Arumäe, Hiiemetsa, Auvere, Kärekonna, Vallisaare, Putki, Ühekonna ja Mustajõe külad.

Esimene vallavanem oli Aleksander Reinsalu.

Vald kuulus Riigivolikogu 73. valimisringkonda, kust valiti Elmar-Aleksander Lehtmets, ja Narva põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.

27. märtsil 1940 hävis tulekahjus koos Alutaguse kooli- ja vallamajaga raamatukogu, tiibklaver, vallavalitsuse dokumendid ja arhiiv.

Viited
------

1. ↑  Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
2. ↑  10. Virumaa 10.2. Alutaguse vald, The National Archives of Estonia
3. ↑  590. Viru Maavanema otsus Viru maakonna vallavolikogude valimisringkondade arvu ja nende piiride kohta, Riigi Teataja, nr. 75, 9 september 1939
4. ↑  Alutaguse vallamaja süttis vigasest ahjust? Rahvaleht, 29. märts 1940, nr. 74, lk. 1.

Kirjandus
---------

* "Alutaguse valda nagu polegi enam!" Päevaleht, 29. märts 1940, nr. 83, lk. 6.
**Fallibilism** on filosoofiline põhimõte, mille kohaselt võivad meie uskumused, ootused ja arusaamad maailmast osutuda ekslikeks, kuid see ei tähenda, et me ei võiks neid olemasolevate teadmiste piires uskuda. Fallibilism on avatud uutele tõenditele, mis võivad minna vastuollu mõne varem tõeseks peetud uskumusega. Charles Sanders Peirce’i järgi ei pea uskumused olema tõsikindlad ning me võime rahulduda mõne uskumusega ka siis, kui see osutub uute tõendite valguses ümberlükatavaks.

Erinevalt skeptitsismist ei nõua fallibilism, et peaksime loobuma pretensioonist millegi teadmisele või et peaksime suutma oma teadmisi loogiliselt ammendavalt õigustada või põhjendada. Et empiirilised teadmised võivad järjest täpsemaks muutuva uurimise tagajärjel alati suuremal või vähemal määral revideerimist vajada, siis võib põhimõtteliselt ekslikuks osutuda kõik, mida me üldse teadmiseks peame. Mõned fallibilistid teevad erandi matemaatika- ja loogikatõdedele, kuid teised leiavad, et isegi kui sellised aksiomaatilised süsteemid ise ei saa olla ekslikud, siis võib ometi osutuda ekslikuks viis, kuidas me nende tõdedega ümber käime.

Vaata ka
--------

* Dogmatism
* Skeptitsism

Viited
------

1. ↑  Simon Blackburn, Oxfordi filosoofialeksikon. Tõlkinud Märt Väljataga ja Bruno Mölder. Tallinn: Vagabund, 2002.
**Hüperitsismiks** ehk ***Hypericum*-mürgistuseks** nimetatakse ülitundlikkust, mis võib avalduda paljude naistepuna (*Hypericum*) perekonna liikide (sh liht-naistepuna) ja loodusliku või kunstliku ultraviolettkiirguse koostoimel ning avaldub nahal fotodermatiidina (nahapõletikuna).

Hüperitsismi esineb naistepuna tarvitanutel (nii inimestel kui ka loomadel) pärast UV-kiirguse saamist.

Loomad tavaliselt naistepuna ei söö, kuid võivad seda siiski teha toidupuudusel või kevadel esimest korda karjamaale sattudes. Valge karvkattega lehmadel ja lammastel tekib mürgistus, pruuni ja musta karvkattega loomadel mitte, sest ultraviolettkiirgus ei pääse pigmendiga karvkattest läbi.

Sümptomid
---------

Nahapõletik avaldub esmalt näo ja peapiirkonna naha paistetuse, punetuse ja sügelusena. Kui sügelust püüda kratsimisega leevendada, siis võivad tekkida raskesti paranevad haavad.

Ravi
----

Tuleb püüda hoiduda otsese päikesevalguse käes olemisest – loomad võiks viia varjulisse kohta.

Mehhanism
---------

Fotosensibiliseeriv toime omistatakse naistepunas sisalduvale hüperitsiinile. Nahapõletiku täpne tekkemehhanism pole selge. Arvatakse, et lipofiilne hüperitsiin koguneb rakumembraanidesse ja valguskiirguse toimel komplekteeritakse nende abil organismis reaktiivseid hapnikuühendeid, mis võivad ümbritsevaid kudesid kahjustada.

Sissevõetuna võivad nahapõletikku põhjustada nii liht-naistepuna ürt kui ka naistepunapreparaadid ja hüperitsiini sisaldavad kapslid.

Hiljuti naistepuna kasutanutel tuleb vältida päikese käes viibimist ja solaariumis käimist.

Viited
------

1. 1 2  Ain Raal "Farmakognoosia" Tartu Ülikooli Kirjastus 2010 lk 178–180
2. ↑  C. Giese, Arthur. "Hypericism". *Photochemical and Photobiological Reviews*: 229–255 – via SpringerLink.
3. ↑  Eeva Jeletsky. "Tallinna Botaanikaaia looduse-õpperada" (PDF). *Tallinna Botaanikaaed*. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 29. detsember 2016. Vaadatud 25. veebruaril 2018.
Danny Ings 2015. aastal Liverpooliga
**Daniel William John Ings** (sündinud 23. juulil 1992 Winchesteris) on Inglismaa jalgpallur. Ta mängib ründajana Premier League'i klubis West Ham United.

Ta alustas klubikarjääri Bournemouthis. Debüüdi klubi põhimeeskonnas tegi ta 6. oktoobril 2009 Football League Trophy mängus Northampton Towni vastu. Liigadebüüdi tegi ta hooajal 2010–11, lüües sel hooajal Inglismaa tugevuselt kolmandas liigas seitse väravat.

2011. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Inglismaa esiliigaklubiga Burnley. Hooajal 2013–14 lõi ta liigas 21 väravat, millega oli sel hooajal Burnley parim väravakütt. Burnley lõpetas hooaja teise kohaga ja tõusis Premier League'isse. Hooajal 2013–14 valiti ta Burnley ja lisaks kogu esiliiga parimaks mängijaks. Debüüdi Inglismaa kõrgliigas tegi ta 19. augustil 2014 mängus Chelsea vastu. Oma esimese värava lõi ta liigas 26. oktoobril mängus Evertoni vastu. Kokku lõi ta hooajal 2014–15 11 väravat.

2015. aasta juunis liitus Ings Liverpooliga. Esimese värava lõi ta klubi meeskonnas 20. septembril mängus Norwich City vastu. Vigastuste ja tiheda konkurentsi tõttu sai ta Liverpoolis oldud ajal mänguaega võrdlemisi harva. 2018. aasta suvel suundus ta laenule Southamptoni ning 2019. aasta keskpaigas läks sinna klubisse püsivalt üle. Hooajal 2019–20 lõi ta Inglismaa kõrgliigas 22 väravat, millega oli liigas paremuselt teine väravakütt. Ta valiti sel hooajal klubi hooaja parimaks mängijaks.

2021. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Aston Villa. Väidetav üleminekusumma oli 25 miljonit naelsterlingit.

2023. aasta jaanuaris siirdus ta West Ham Unitedi.

Debüüdi Inglismaa jalgpallikoondises tegi Ings 12. oktoobril 2015 EM-i valikmängus Leedu vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 8. oktoobril 2020 sõprusmängus Walesi vastu.

Viited
------

1. ↑  "Danny Ings interview: At Liverpool I would go home, sit with my dogs and feel upset. I moved to Southampton to be happy". thetimes.co.uk. 1.9.2018. Vaadatud 25.1.2019
2. ↑  "Danny Ings: Aston Villa sign England striker from Southampton". BBC Sport. 4.8.2021. Vaadatud 7.8.2021
3. ↑  "West Ham sign Ings from Aston Villa in £15m deal". *BBC Sport*. 20. jaanuar 2023. Vaadatud 20. jaanuaril 2023.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Danny Ings** |

* Profiil West Ham United F.C. kodulehel

| * v
* r
West Ham United FC mängijad  –  Premier League |
| --- |
| 

* 1 Fabiański
* 2 Johnson
* 3 Cresswell
* 4 Zouma
* 5 Coufal
* 7 Scamacca
* 8 Fornals
* 9 Antonio
* 10 Lanzini
* 11 Paquetá
* 12 Downes
* 13 Areola
* 14 Cornet
* 18 Ings
* 20 Bowen
* 21 Ogbonna
* 22 Benrahma
* 24 Kehrer
* 27 Aguerd
* 28 Souček
* 33 Emerson
* 41 Rice
* Treener: Moyes

 |
**Kõrgemat järku funktsioon** on funktsioon, mis võtab funktsioone parameetritena ja/või tagastab funktsiooni.

Näited
------

Järgnevad näited on toodud programmeerimiskeeltes Scheme ja JavaScript.

### Näide funktsioonist argumendina

Defineerime funktsiooni `find`, mis läbib massiivi ja kontrollib selle iga elemendi vastavust etteantud predikaatfunktsioonile pred. Kui pred tagastab mõne massiivielemendi korral tõeväärtuse `true`, siis tagastab funktsioon vastava elemendi, vastasel juhul tagastab ta tõeväärtuse `false`.

```
(define (find pred lst)
 (cond ((null? lst) #f)
 ((pred (car lst)) (car lst))
 (else (find pred (cdr lst)))))

(find (lambda (x) (> x 3)) '(1 2 3 4 5 6 7)) ;; Tagastab 4

```

```
function findInArray(pred, arr) {
 for (var i=0; i<arr.length; i++) {
 if (pred(arr[i]) {
 return arr[i];
 }
 }
 return false;
}

find(function(x){return x>10;}, [1, 2, 3, 4, 5, 6, 7]); // Tagastab false

```

### Näide funktsioonist tagastatava väärtusena

Defineerime funktsiooni `negate`, mis võtab funktsiooni f ja tagastab funktsiooni, mis tagastab tõeväärtuse `true`, kui f tagastab `false`, ning tõeväärtuse `false`, kui f tagastab `true`. Järgnevates näidetes oletame, et meil on olemas funktsioon `even`, mis tagastab `true`, kui selle ainsaks sisendparameetriks on paarisarv. Kasutades funktsiooni `negate`, loome funktsiooni `odd`, mis tagastab `true`, kui selle ainus sisendparameeter on paaritu arv:

```
(define negate (f)
 (lambda (x)
 (not (f x))))
 
(even 4) ;; Tagastab true
(even 5) ;; Tagastab false
(define odd (negate even))
(odd 4) ;; Tagastab false
(odd 5) ;; Tagastab true

```

```
function negate(f) {
 return function(x) {
 return !f(x);
 };
}
 
even(4); // Tagastab true
even(5); // Tagastab false
var odd = negate(even);
odd(4); // Tagastab false
odd(5); // Tagastab true

```

Viited
------

1. ↑  Kurt Nørmark. "*Introduction to higher-order functions*". *Functional Programming in Scheme*. Originaali arhiivikoopia seisuga 10. juuni 2007. Vaadatud 5. aprillil 2010.
Nikerdusnoa abil bambudest toidupulgast lõigatud jänes. 2019. aastal
Pähklipuust nikerdatud detail restaureeritaval toolil. 2008. aastal
Ehisdetaili nikerduse taastamine (heledam osa), vasemal näha nikerdusel kasutatud kumerpeitel. 2003. aasta.
**Nikerdamine** ehk on (puidust, luust vms lõigates töötlemist võimaldavast materjalist) kunstiteoste, ehisdetailide või tarbeesemete voolimine.

Puidulõige
----------

Tislermööbli dekoreerimisviisidest oli vanasti nikerdamine peamine meetod, vanimateks mööbliloojateks peetakse egiptlasi, kes lõid ka mitmed olulised tööriistad: puur, saag, peitel, kirves, künakirves.

Kasutati erinevaid lõikeviise: tasapinnalised väljalõiked, reljeefne, azuurne, pealepandav nikerdus, kõrgreljeefne ja skulptuurne nikerdus. Kasutati erinevaid puiduliike, valik sõltus detaili kasutusotstarbest – keeruline reljeefne ning skulptuurnikerdus tehti valdavalt pärnast või kasest. Pealepandavad suuremad nikerdused pärnast, väiksemad vahtrast, kasest, pöögist, pirnist. Kuni 19. sajandi keskpaigani tehti nikerdusi käsitsi, abivahenditeks vineerisaed, peitlid, puurid, viilid, muud lõikevahendid. Tänapäeval saab puidulõiget teha kas ainult CNC tööpinkidega või kombineerides seda käsitööga – põhivorm valmistatakse tööpingiga ette ja siis tehakse järeltöötlus käsitsi.

Vaata ka
--------

* Puu õõnestamine
* Puutöö
* Restaureerimine
* Puuskulptuur
* Peitel
* Nuga
* Kiviraiumine
* Luu nikerdamine

Viited
------

1. ↑  Mutso, Lauri (26. november 2020). "Puulõikamise kunst pole niisama nikerdamine". *Pärnu Postimees*. Vaadatud 01.02.2021.
2. 1 2  Jürison, Jaanus. "Puidulõige". *Jaanus Jürisoni blogi*. Vaadatud 29.04.2021.
3. ↑  "Nikerdamine". *Hariduskeskus*. Vaadatud 01.02.2021.
Damian Szymański 2019. aastal Groznõi Tereki särgis
**Damian Dawid Szymański** (sündinud 16. juunil 1995 Kraśnikis) on Poola jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Kreeka kõrgliigaklubis Ateena AEK ja Poola jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Poola klubis GKS Bełchatów, mille meeskonnas debüteeris ta Poola esiliigas hooajal 2013/14. Hooajal 2014/15 mängis ta klubiga Poola kõrgliigas. Aastatel 2016–2017 mängis ta Poola kõrgliigaklubis Białystoki Jagiellonia ja 2017–2019 Płocki Wisłas.

2019. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Venemaa kõrgliigaklubiga Groznõi Terek. 2020. aasta jaanuaris läks ta sealt laenule Ateena AEK-sse. Sama aasta juunis sõlmis ta AEK-ga püsiva nelja-aastase lepingu. Hooajal 2022/23 tuli ta AEK-ga Kreeka meistriks, lisaks võideti 2023. aastal Kreeka karikavõistlused. 2023. aasta aprillis sõlmis ta AEK-ga uue nelja-aastase lepingu.

Poola jalgpallikoondises tegi Szymański debüüdi 7. septembril 2018 UEFA Rahvuste Liiga mängus Itaalia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 8. septembril 2021 MM-i valikmängus Inglismaa vastu. Värav Inglismaa vastu sündis teisel lisaminutil ja see tõi Poolale 1:1 viigi.

Saavutused
----------

Ateena AEK
* Kreeka Super League: 2022–23
* Kreeka karikas: 2022–23

Viited
------

1. ↑  "AEK FC signed Damian Szymanski on a four-year deal!". www.aekfc.gr. 30. juuni 2020.
2. ↑  "ΑΕΚ: Ανανέωσε έως το 2027 ο Σιμάνσκι". www.sport24.gr. 20. aprill 2023.
3. ↑  "Poland 1-1 England: Painful final minutes for England but they edge closer to Qatar 2022". *BBC Sport*. Vaadatud 9. septembril 2021.
**Ivi Tafel** (neiupõlvenimi **Ivi Maasikamäe**; sündinud 6. septembril 1947) on eesti nahakunstnik, Eesti Nahakunstnike Liidu liige.

Ta on lõpetanud Eesti Riikliku Kunstiinstituudi nahakunsti eriala ja õpetanud nahkehistööd Tallinna Kanutiaia noortemajas. On osalenud käsitöölaatadel.

Looming
-------

Ivi Tafeli loomingut iseloomustavad erksavärvilised ja rõõmsad kompositsioonid. Sekka leidub ka talle omase huumoriga rikastatud muheda kiiksuga disaine. Ta on oma loomingus keskendunud valdavalt sellistele igapäevastele tarbeesemetele nagu prillitoosid, võtmehoidjad, eri mõõdus käekotid ja mitmesugused meened. Enamasti on tegu ainueksemplaridega, harvem satub sekka ka eritellimusel kordustöid.

Valik näitusi
-------------

* 1987 – nahakunstinäitus (koos Ene Voore ja Tiiu Vijariga), Draakoni galerii
* 2017 – Eesti nahakunst 100 (Eesti Vabariigi 100. juubelil auks), Minigalerii

Välislingid
-----------

* Kunstiaken
* Käsitöömess 2016
* Avatud Ateljee Võrus
* Eesti Nahakunstnike Liit
* Katariina Gild Tallinnas
* Ivi Tafel sotsiaalmeedias
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on linna kohta, jõe kohta vaata Prõpjats.* |

---

**Prõpjat** on kummituslinn Ukrainas Kiievi oblastis Prõpjatsi jõe kaldal. Prõpjat asub Tšornobõli ohutsoonis.

Prõpjati hakati rajama 4. veebruaril 1970. Esialgu taheti linn koos tuumaelektrijaamaga rajada 25 km kaugusele Kiievist, ent teadlaste soovitusel valiti lõpuks praegune asukoht 100 km kaugusel Kiievist Valgevene piiri ääres. Linn sai nime linna lähedalt mööduva Prõpjatsi jõe järgi. Linnaõigused sai Prõpjat 1979. aastal.

Linn asub umbes kolme km kaugusel Tšornobõli tuumaelektrijaamast. Seal elasid elektrijaama töötajad oma perekondadega. Pärast Tšornobõli tuumakatastroofi evakueeriti kõik linna ja ümbruskonna külade elanikud. Pärast tuumaõnnetust on asula elaniketa; 1986. aastal elas linnas 49 400 inimest. Prõpjati elanud asustati ümber paarikümne kilomeetri kaugusel asuvasse Slavutõtši linna.

Veel hiljaaegu oli Prõpjat sisuliselt hilise nõukogude aja muuseum. Kõik korterelamud, ujulad, haiglad ja teised ehitised olid maha jäetud koos kogu sisustusega kuni riiete, mänguasjade ja paberiteni. Elanikel lubati kaasa võtta ainult isiklikud dokumendid ning saastumata raamatuid ja rõivastust. Pärast õnnetust hukati mõne kuritegeliku rühmituse liikmed, kes käisid Prõpjatis väärtesemeid toomas ja müüsid neid turul. Kurjategijaid oli lihtne tabada, sest esemed olid radioaktiivselt saastunud.

Millalgi 21. sajandi algul on kuritegelikud jõugud linna täielikult rüüstanud. Linnast toodavad esemed ei ole enam radioaktiivsed ja varastatud on kõik tualetipoti istmeteni välja. Majade katused lasevad hooldamatuse tõttu vett läbi ning pole ime näha puid kasvamas majade katustel ja isegi sees. Mõnekümne aasta pärast on kogu linn eeldatavasti varemetes.

Prõpjat ja selle lähiümbrus on veel mitmesaja aasta jooksul elamiskõlbmatud. Tänapäeval moodustab praktiliselt kogu radioaktiivse kiirguse tseesium-137, millel kulub kolm sajandit, et tema tase langeks tuhandikuni praegusest.

Linna lähiümbruses elab hulgaliselt metsloomi, sealhulgas metsistunud hobuste karjad.

Linna teenindas Janivi raudteejaam, mis asus Ovrutši ja Tšernigivi vahelisel raudteeliinil.

### Sõjategevus 2022. aastal

* 3. aprillil 2022 võtsid Ukraina dessantvägede üksused Prõpjati piirkonna enda kontrolli alla.

Vaata ka
--------

* Tšornobõli katastroof
* Kopatši
* Punane mets
* Prõpjati lõbustuspark
* Prõpjati FK Budivelnõk

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Украинские военные взяли под контроль район Припяти и участок государственной границы с Беларусью - ZN.ua, 03.04.2022 (vaadatud: 03.04.2022)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **Prõpjat** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Prõpjat** |

*
Kirna mõisa kabeli varemed 2017. aastal
**Kirna mõisa kalmistu** on kalmistu endises Türi kihelkonnas Järvamaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kirna külas Türi vallas Järva maakonnas. Kalmistu jääb Kirna mõisa südamest linnulennult umbes 800 meetri kaugusele loodesse. Kalmistule maetute üldarv ei ole teada, praegu on see jäetud maha ja rüüstatud.

Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Osten-Sackenid umbes 19. sajandi algul hiiemäele. Hiiele omaselt kasvas mäel iidseid pärni. Viimane pärn raiuti maha põhjendusega, et eestlased olevat seal paganaid kummardamas käinud. Sellest kännust on nüüdseks välja kasvanud vähemalt kümneharuline pärn. Selle sama pärna lähedal on paekivist võlvi jäänused, mis arvati olevat salakäigu suue mõisa juurde.

Kalmistul oli ka klassitsistlikus stiilis kabel. Esialgu maeti kabeli põranda alla, kuid peagi ehitati kabeli ukse ette kivist postide ja raudkettidega ümbritsetud ala. Neljast sambast koosneva sammasportikusega kabel meenutas antiiktemplit ja sarnanes mõisa peahoone portikusega. See oli arvatavasti püstitatud peahoone ümberehitamisega sama ajal, 19. sajandi algul.

Nüüdisajal on matusekabel varemeis, neljast sambast on alles kolm ning katus on sisse varisenud. Kalmistu ette, selle kunagise sissesõidutee kohale (mis viis välja Kirna-Virika-Pala teele) on 20. sajandi teisel poolel rajatud siloauk.

Viited
------

1. ↑  Kirna mõis ja selle kalmistu Eesti Mõisaportaalis.

Kirjandus
---------

* Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002

Välislingid
-----------

* Kirna mõisa kalmistu Veljo Ranniku kogus. Muinsuskaitseameti fotokogu
* Kirna mõis ja selle kalmistu Eesti mõisaportaalis
* Ketlin Sirge. Eesti mõisakalmistud. // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013
Alfred Seeberg
**Oskar Alfred Theodor Seeberg** (24. september 1863 (vkj. 6. oktoober) Päädeva – 9. august 1915 Ahrenshoop, Saksamaa) oli baltisaksa vaimulik.

Seenerg õppis 1874–83 Tallinna kubermangugümnaasiumis, seejärel 1883–89 Tartu ülikoolis usuteadust ja teda tunnustati 1887 kuldmedaliga. Seeberg õppis ka Erlangeni ja Leipzigi Ülikoolis. 1891 sooritas ta magistrieksami usuteaduse süstemaatika alal ja kaitses magistritöö "*Die Anbetung des Herrn bei Paulus*".

1890 hakkas ta töötama Tartu linna naiste koolis. Järgmisel aastal valiti ta Tartu Peetri kiriku pastoradjunktiks.

Seeberg oli Tartu Ülikooli Uue Testamendi eksegeesi eradotsent 1891 ja dotsent 1891–95. 1895 kaitses ta väitekirja teemal "*Die Heilsbedeutung des Todes Christi im Hebräerbriefe*", sai doktorikraadi ja valiti erkorraliseks professoriks, 1897 juba korraliseks professoriks. 1905–08 oli ta usuteaduskonna dekaan ja tal oli riiginõuniku teenistusaste.

1908 määrati Seeberg Rostocki ülikooli Uue Testamendi professoriks. 1914 sai ta ülikooli rektoriks ja ühtlasi Kieli ülikooli professoriks.

Seeberg oli abielus Marie von Walteriga (1880–1953), kes oli Peterburist pärit pastori Reinhold Wilhelm von Walteri (1840–1909) tütar. Neil oli neli last. Vanem tütar Stella Seeberg (1901–79) oli majandusteadlane. Noorem tütar Doris Oberländer (1903–89) oli skulptor. Vanem poeg Axel Seeberg (1904–86) oli politoloog ja ajakirjanik. Noorem poeg Otto Seeberg (1908–34) oli insener ja piloot, kes hukkus lennuõnnetuses.

Tema vend Reinhold Seeberg ja vennapoeg Erich Seeberg olid samuti teoloogid.

Teoseid
-------

* Die Anbetung des "Herrn" bei Paulus, 1891
* Der Tod Christi in seiner Bedeutung für die Erlösung: Eine biblisch-theologische Untersuchung, 1895
* Der Katechismus der Urchristenheit, 1903, 2. Auflage 1966
* Das Evangelium Christi, 1905
* Die beiden Wege und das Aposteldekret, 1906
* Die Didache des Judentums und der Urchristenheit, 1908
* Christi Person und Werk nach der Lehre seiner Jünger, 1910
* Der Brief an die Hebräer, 1912
Arni Alandi septembris 2012
**Arni Alandi** (sündinud 27. augustil 1969) on eesti ajakirjanik.

1991. aasta lõpetas Alandi Tallinna Vanalinna Täiskasvanute Gümnaasiumi. Ta on õppinud Olustvere sovhoostehnikumis, EELK Usuteaduse Instituudis ja Tallinna Ülikoolis.

Alandi on töötanud EELK Usuteaduse Instituudis raamatukoguhoidjana, ajakirjanikuna RTV-s, raadiojaamas Pulss B3, Eesti Televisioonis ja uudisteportaalis Roheline Värav ning on Eesti Rahvusringhäälingu saate "Aktuaalne kaamera" välisuudiste toimetaja. Samuti tutvustas ta Klassikaraadio saates "Öölendurid" laupäevaõhtuti *new age*'i muusikat ning juhib raadiosaateid "Fantaasia" ja "Fantaasiaplaat".

Alandi on avaldanud artikleid mitmel pool Eesti ajakirjanduses, sh ajakirjas Kalale.ee, Terviselehes, Eesti Päevalehes jm. Ta on üks filmi "Terve ilm 3: õiglane kaubandus" autoritest Ylle Rajasaare ja Anne-Mari Neideri kõrval.

Usulistelt vaadetelt on Alandi *wicca* pooldaja. Sageli on ta kaitsnud rohelisi ja vasakpoolseid seisukohti, ta on kuulunud erakonda Mõõdukad. Alandi oli ka sotsiaalökoloogiaklubi Heauusilm rajaja.

Artikleid
---------

* "Noored, kes enam ei mässa" EPL, 22. august 2012
* "Hedonismi kaitseks" EPL, 9. juuli 2011
* "Kahest totalitarismist ühe võidupäeva valgel" EPL, 8. mai 2007
* "Rohelised Heast Uuest Ilmast" Kortsleht nr 1, 2007, lk 4
* "Julgus kodumaal kartmata elada" EPL, 28. juuli 2004
* "Gorbatšov kavandab uut eesriiet Euroopat jagama" EPL, 2. august 2003

Viited
------

1. 1 2 3  Kaarel Kressa "Arni Alandi - ETV välisuudiste kaadritagune hääl" EPL, 17. veebruar 2007
2. ↑  Arni Alandi Klassikaraadio kodulehel
3. ↑
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. veebruar 2015. Vaadatud 7. septembril 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
5. ↑  "TERVE ILM 3: õiglane kaubandus", terveilm.net
6. ↑  "Uus e-postilist ühendab globaliseerumisvastaseid" EPL, 7. detsember 2001
7. ↑  "Üle 400 sõjavastase on ühinenud protestiaktsiooniga" Saarlane.ee/Meie Maa, 11.02.2003

Välislingid
-----------

* Kaarel Kressa "Arni Alandi - ETV välisuudiste kaadritagune hääl" EPL, 17. veebruar 2007
* "Uus e-postilist ühendab globaliseerumisvastaseid" EPL, 7. detsember 2001
**Kuno Kerge** (sündinud 3. detsembril 1988) on eesti koorijuht, pedagoog ja laulja.

Õpingud ja töö
--------------

Kuno Kerge õppis aastatel 2002–2008 Võru Muusikakoolis trompetit ja tema õpetajaks oli Helmut Kostabi. 2011. aastal lõpetas ta H. Elleri nimelise Tartu Muusikakooli koorijuhtimise erialal Alo Ritsingu käe all. Pärast seda astus Kuno Kerge Eesti Muusika- ja Teatriakadeemiasse koorijuhtimise eriala õppima Ants Sootsi juhendamisel, mille lõpetas 2017. aastal edukalt samal erialal magistrikraadiga.

Erialaselt on Kuno Kerge seotud olnud mitmete laulupidude korraldamise ja neil juhatamistega. Ta oli XII noorte laulupeo "Mina jään" noormeestekoori dirigent, üliõpilaslaulufestivali Gaudeamus 2018 kunstiline juht ning XXVII üldlaulupeo "Minu arm" meeskooride dirigent.

Koorijuhtimine
--------------

* 2011–2018 Eesti Metsatöötajate meeskoor Forestalia dirigent.
* 2012– Tartu Akadeemilise Meeskoori dirigent, 2017. aastast koori peadirigent.
* 2015– Virumaa poistekoori dirigent, 2016. aastast koori peadirigent.
* 2016–2018 Eesti Rahvusringhäälingu segakoori dirigent.
* 2016– Võru ja Tartu noorte meeskoori Ärkamisaeg dirigent.
* 2018– Tallinna poistekoori dirigent.

Tunnustus
---------

* 2016 Gustav Ernesaksa Fondi õppestipendium
* 2018 Aasta noor dirigent (Eesti Kooriühing)

Viited
------

1. ↑  ERR: Ernesaksa stipendiumid saavad Triin Koch, Varje Vürst ja Kuno Kerge
2. ↑  Eesti Kooriühingu Aastapreemiad 2018

Välislingid
-----------

* TAM: dirigendid
* DELTA. Aasta noor dirigent Kuno Kerge intervjuu, ERR arhiiv
**Jürsi (Jursi) mõis** (saksa keeles *Jührs*) oli rüütlimõis Valjala kihelkonnas Saaremaal.

Mõisast on teateid alates 1398. 1761. aastal jaotati Jursi mõis kahe venna vahel ning Jursi mõis jagunes Uue- ja Vana-Jursiks. 1791. aastal ühendati mõisad Jursi
nime all, kui taas liideti Uue-Jursi mõis, Vana-Jursiga.

Loona, Ohtja ja Jursi mõisa omanik oli ka aastatel 1842–1849 Saaremaa maamarssal Georg von Ditmar (1789–1852).

1919. aastal oli Saaremaa Jursi mõisnik Ernst van der Bellen.

Vaata ka
--------

* Uue-Jursi mõis ja Vana-Jursi mõis

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 15.03.2016)
2. ↑  Jürsi mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 15.03.2016)
3. ↑  Gettel Sink, Valjala kihelkonna asustus ja kohanimed ajalooliste kaartide põhjal, Tartu Ülikool. Loodus- ja tehnoloogiateaduskond Ökoloogia ja Maateaduste Instituut Geograafia osakond. Tartu 2013, lk 25

Välislingid
-----------

* Jürsi mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Valjala kirik
Valjala kihelkond

**Kirik**: Valjala  

**Mõisad**: Haeska mõis | Jööri mõis | Jürsi mõis | Kalli mõis | Kogula mõis | Lööne mõis | Mäe mõis | Röösa mõis | Sakla mõis | Sassi mõis | Uue-Lõve mõis | Vana-Lõve mõis | Võhksa mõis
**Jaanus Sooväli** (sündinud 1. novembril 1982) on eesti filosoof ja tõlkija.

Jaanus Sooväli õppis Tartu Ülikoolis filosoofia doktoriõppes Ülo Matjuse juhendamisel ja kaitses 23. juunil 2013 väitekirja "Decision as Heresy" ("Otsus kui hereesia").

Ta töötab Tartu Ülikooli filosoofia osakonnas Eesti mõtteloo teadurina. 2013/2014. õppeaasta kevadsemestril pühendas ta esmakordselt Tartu Ülikooli ajaloos terve loengukursuse Jacques Derrida mõtlemisele. Ta on pidanud loengukursusi ka Greifswaldi ülikoolis Saksamaal.

Ta on kirjutanud ka teatri- ja kirjanduskriitikat ning tõlkinud Friedrich Nietzsche tekste eesti keelde. Nietzsche aforismide tõlkimise eest on ta pälvinud ajakirja Akadeemia tõlke aastapreemia. 

Jaanus Sooväli on Gustav Teichmülleri stipendiumi laureaat.

Publikatsioone
--------------

* "Decision as Heresy" (Väitekiri), Tartu: Tartu Ülikooli kirjastus, 2013
* "The Absence and The Other: Nietzsche and Derrida against Husserl". *As The Spider Spins : Essays on Nietzsche’s Critique and Use of Language*, toim J. Constâncio and M. J. Mayer Branco, Berlin/Boston, De Gruyter, 2012, lk 161-177
* "Tõlkimine kui transformatsioon". Akadeemia, nr. 6, 2012, lk. 1082-1088
* "Die Abwesenheit des Ich und das Fremde des Bewusstseins". *Lettura della Gaia scienza. Lectures du Gai savoir*, Nietzscheana 14, toim C. Piazzesi, G. Campioni, P. Woltling, Pisa, Edizioni ETS, 2010, lk 173-186
* "Was ist das souveräne Individuum?", Nietzsche-Studien, toim W.Stegmaier / G. Abel, vol. 38, 2009, lk 477-485

Välislingid
-----------

* Sissekanne Tartu Ülikooli kodulehel
* Jaanus Sooväli Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
Põhjaka mõisahoone, 2010
**Põhjaka mõis** (saksa keeles *Pochjak*) oli rüütlimõis Peetri kihelkonnas Järvamaal. Tänapäeval jääb kunagine mõis Paide linna Järva maakonnas.

Ajalugu
-------

Põhjaka eraldati Koordi mõisast 1811. aastal ning selle esimeseks omanikuks oli Paul Gotthard von Dücker.

1816. aastal ostis mõisa krahv Carl Gustav Mellin, kes lasi ehitada ka mõisale uue klassitsistliku peahoone, mis valmis 1820. Mellin pantis mõisa 1827 ja müüs selle lõpuks edasi 1828.

1828. aastal ostis mõisa Järvamaa maakonnaarst Christoph Heinrich Rinne; pärast tema surma 1864 jäi mõis ühele Rinne poegadest (meditsiinidoktor Carl(os) Richard Max Rinne 1816-1884).

1858 oli Põhjaka mõisa hingeloendis 71 inimest, kõik eesti soost talupojad, 31 meeshinge ja 40 naishinge. 

1884 ostis mõisa Palu mõisnik Constantin Johan Nikolai von Stackelberg (1836-1909). Stackelbergidele kuulus mõis kuni 1919. aasta võõrandamiseni, viimaseks omanikuks pärast Constantini surma oli tema poeg Leo Bar. von Stackelberg (1864-1919, advokaat Järvamaal).

Mõisakompleks
-------------

Varaklassitsistlik peahoone valmis 1820. aastal. Ühekorruselise, kelpkatusega kivihoone muudab omapäraseks see, et peauks ei asu mitte esi-, vaid otsaküljel.

2. juunil 2010 avati Hannes Tamjärvele kuuluvas mõisas restoran. Kolm kokka (Joel Kannimäe, Ott Tomik, Märt Metsallik) korrastasid mõisa oma käte ja sõprade abiga. Esimeses etapis korrastati mõisa peahoone siseviimistlus, paigaldati vajaminevad kommunikatsioonid, hangiti puuduvad aknad ja uus peauks.

Põhjaka mõisa toidukoha ideeks on pakkuda külastajatele hooajalist, värsket eestimaist toitu.

Mõisa kõrvalhoonetest on säilinud vaid uusgooti stiilis vesiveski.

Vaata ka
--------

* Eesti mõisate loend

Viited
------

1. ↑  . `{{netiviide}}`: puuduv või tühi pealkiri: `|pealkiri=` (juhend)
2. ↑
3. ↑  Hannes Tamjärv kinkis mõisa ära[*alaline kõdulink*] – Publik.ee, 10. august 2010

Kirjandus
---------

* Alo Särg, "Järvamaa mõisad ja mõisnikud". Argo, Tallinn 2005

Välislingid
-----------

* Põhjaka mõisast Eesti mõisaportaalis
* Põhjaka kokad

Järva-Peetri Püha Peetruse kirik
Peetri kihelkond

**Kirik**: Peetri  

**Mõisad**: Ammuta mõis | Aru mõis (Aru) | Aru mõis (Arrohof) | Aru mõis (Arro) | Ataste mõis | Enari mõis | Esna mõis | Huuksi mõis | Kodasema mõis | Koigi mõis | Koordi mõis | Köisi mõis | Küti mõis | Lähevere mõis | Müüsleri mõis | Olli mõis | Palasi mõis | Palu mõis | Peetri kirikumõis | Prandi mõis | Põhjaka mõis | Päinurme mõis | Sargvere mõis | Silmsi mõis | Suur-Öötla mõis | Viisu mõis | Vodja mõis | Väike-Kareda mõis | Väike-Öötla mõis