recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Alexander Martin Luther** (8 vkj/20. jaanuar 1810 Tallinn – 22. september/4. oktoober 1876 Tallinn) oli baltisaksa päritolu eesti tööstur.

Lõpetas Tallinna Kubermangugümnaasiumi. Töötas perefirmas (mille asutas tema Breslaust saabunud vanaisa Georg Christian Luther aastal 1742), mis algul tegeles lina ja soola vahendamisega, hiljem ka puiduga kauplemisega. Ettevõttel läks hästi, muretseti kinnisvara (soodsad laopinnad Tallinna sadama lähedal). 

1870. aasta paiku asutas ta koos kaupmees Markel Makaroviga ettevõtte, mis tegeles puitmaterjalist ehitustarvete ostu ja müügiga (puuhoov). Selle ettevõtmise edukaimaks müügiartikliks olid Soomest toodud katusesindlid, mis oli Eestis toona veel üsna uudne materjal. Õige varsti taibati, et sindleid on kasulikum kohapeal lõigata. Saeveski ehitamise jaoks saadi luba 1877. aastal, pärast Alexander Martin Lutheri surma.[*viide?*]

Tema järgi nimetati 1880. aastal mööblit tootnud Lutheri vabrik.[*viide?*]

Isiklikku
---------

Alexander Martin Lutheri isa oli kaupmees ja Tallinna raehärra Christian Wilhelm Luther (1774–1841), vanaisa Georg Christian Luther (1717–1800).[*viide?*]

Alexander Martin Luther oli kolm korda abielus.[*viide?*]

Esimene abikaasa oli Louise Luther, neiuna Gebauer (1812–1844). Sellest abielust sündis kaks poega ja tütar. Teine poeg Ferdinand Justius Luther oli Emmaste Immanueli koguduse esimene õpetaja, Käina Martini koguduse õpetaja ja Tallinna Niguliste koguduse ülemõpetaja.[*viide?*]

Teine abikaasa oli Therese Luther, neiuna Berg (1805–1852). Sellest abielust sündis kolm tütart ja üks poeg.[*viide?*]

Kolmas abikaasa oli Henriette Caroline Luther, neiuna Steding. Sellest abielust sündis kolm poega: töösturid Christian Wilhelm Luther (tema poeg Martin Christian Luther oli tööstur, turundus- ja poliitikategelane) ja Carl Wilhelm Luther ning Johannes Heinrich Luther, kes oli Kadrina ja Narva Johannese koguduse õpetaja, hiljem luterlik vaimulik Karkelnis (praegu Mõssovka Kaliningradi oblastis) (tema poeg Ralf Johannes Ferdinand Luther oli Kuusalu Laurentsiuse koguduse ja Tartu Ülikooli koguduse (saksa pihtkonna) õpetaja).

Tema õde Karoline, oli abielus Alexander Leopold Paulseniga, 1834–1877 Ambla Maarja koguduse õpetajaga.

Viited
------

1. ↑  Genealogia Lutherorum rediviva, oder, Nachrichten über die Familie Luther in Estland und Russland/ gesam. von Robert Luther; ergänzt und mit Anmerkungen versehen von Carl Russwurm. Reval 1883.

Välislingid
-----------

* 
* ID puudub veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
Ben Blood 2023. aastal Frankfurdi Löweni mängijana
Ben Blood 2013. aastal Binghamton Senatorsi mängijana
**Ben Blood** (sündinud 15. märtsil 1989 Plymouthis Minnesota osariigis) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Saksamaa kõrgliigaklubis Frankfurdi Löwen.

Hooajal 2007/08 mängis ta United States Hockey League'i klubides Des Moines Buccaneers ja Indiana Ice. Aastatel 2008–2012 mängis ta Põhja-Dakota Ülikooli jäähokimeeskonnas.

2007. aastal valis Ottawa Senators ta NHL-i *draft* '​is 120. valikuna. 2012. aasta aprillis sõlmis ta Ottawa Senatorsiga kaheaastase lepingu. Järgmise kahe aasta jooksul mängis ta põhiliselt American Hockey League'is (AHL) Ottawa Senatorsi tütarklubis Binghamton Senators, kuid NHL-is tal debüüdi teha ei õnnestunud.

2014. aasta novembris sõlmis ta lepingu Norra kõrgliigaklubiga Stjernen Hockey. Aastatel 2015–2017 mängis ta Soome kõrgliigas Lahti Pelicansi ja hooajal 2017/18 Pori Ässäte meeskonnas.

2018. aasta juulis sõlmis ta lepingu Suurbritannia kõrgliigaklubiga Cardiff Devils, kuid naasis juba sama aasta novembris Soome kõrgliigasse ja sõlmis kaheaastase lepingu Tapparaga. Hooajal 2021/22 mängis Blood Austria klubis Graz 99ers. Seejärel liitus ta taas Pelicansiga.

2023. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga Frankfurdi Löwen.

Soome kõrgliigas on Blood olnud kahel hooajal (2015/16 ja 2017/18) enim karistusminuteid teeninud mängija.

Viited
------

1. ↑  "Ben Blood: Cardiff Devils sign American defenceman". *bbc.com*. 21. juuli 2018. Vaadatud 20. detsembril 2018.
2. ↑  "Cardiff Devils: Ben Blood leaves Elite League champions for Tappara". *bbc.com*. 7. november 2018. Vaadatud 20. detsembril 2018.
3. ↑  "American Ben Blood signs with the Lions" (saksa). Löwen Frankfurt. 26. mai 2023. Vaadatud 26. mail 2023.
4. ↑   (vaadatud 1.2.2023)

Välislingid
-----------

* Ben Blood hockeydb.com lehel
**Christian Wilhelm Luther noorem** (7. veebruar 1857 Tallinn – 22. jaanuar 1914 Heidelberg) oli baltisaksa päritolu Eestimaa tööstur.

Lõpetas Tallinna Kubermangugümnaasiumi. Õppis Moskvas ja Londonis. Juhtis Tallinnas ehitusmaterjali- ja puiduäri. Asutas aastal 1883 Tallinna esimese mehhaniseeritud puidutöötlemise ettevõtte (Lutheri ja Makarovi töökoda). Aastal 1887 viidi see vabrik Pärnu maanteele ning see tegutses edaspidi A. M. Lutheri vabrikuna (nimi isa A. M. Lutheri auks). Christian Wilhelm Luther oli seal ärijuhiks ja vend Karl Luther tehniliseks juhiks. Aastal 1898 moodustati aktsiaühing *"A. M. Luther"* ja ta jätkas direktorina kuni surmani. Ta oli ka aktsiaühingu "Volta" asutaja ja direktor.

Isiklikku
---------

Tema isa Aleksander Martin Luther (1810–1876) oli kaupmees ja Tallinna raehärra, onu Johann Christian Luther oli Tallinna Niguliste koguduse abiõpetaja. 

Poolvend Ferdinand Justius Luther oli Emmaste Immanueli koguduse esimene õpetaja, Käina Martini koguduse õpetaja ja Tallinna Niguliste koguduse ülemõpetaja. Vennapoeg Ralf Johannes Ferdinand Luther oli Kuusalu Laurentsiuse koguduse ja Tartu Ülikooli koguduse (saksa pihtkonna) õpetaja. 

Vend Johannes Heinrich Luther oli Kadrina- ja Narva Johannese koguduse õpetaja, hiljem luterlik vaimulik Karkelnis (praegu Mõssovka Kaliningradi oblastis), vennapoeg Ralf Johannes Ferdinand Luther oli Kuusalu Laurentsiuse koguduse ja Tartu Ülikooli koguduse (saksa pihtkonna) õpetaja. 

Vend Karl Luther oli tööstur, A. M. Lutheri vabriku osanik ja tehniline juhataja. 

Poeg Martin Christian Luther (1883–1963) oli tööstur, tulundus- ja poliitikategelane.

Viited
------

1. ↑  Schüler-Verzeichnis des Revalschen Gouvernements-Gymnasiums 1805-1890. bearbeitet von Heinrich Hradetzky. Reval, 1931 Kluge&Ström
2. ↑  EE 14. köide lk. 262

Välislingid
-----------

* ID puudub veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
**Alfred-Valdemar Kallikivi** (10. november 1907 Peterburi – teadmata kadunud Velikije Luki all jaanuaris 1943) oli eesti arst.

Kallikivi lõpetas 1926. aastal Tallinna Reaalkooli ja õppis Tartu Ülikoolis (TÜ) aastatel 1926–1932 arstiteadust ja 1932–1933 farmaatsiaosakonnas. Ta oli korporatsiooni Fraternitas Estica vilistlane.

Aastatel 1932–1933 oli ta TÜ II haavakliiniku nooremassistent ja Kaitseliidu Tartu maleva IV kompanii arst, hiljem Tallinna Linna Keskhaigemaja naistehaiguste osakonna volontäärassistent, Tallinna Ühise Haigekassa polikliiniku günekoog, Nõmme ambulatooriumi juhataja ning naiste- ja sisehaiguste arst Nõmmel. Alates 1936. aastast oli ta Hiiu-Kärdla haigla arst, kus temaga poldud rahul: mitu pimesoolehaiget olevat tema noa all surnud ja 1937. aasta suvel jõudis rahulolematus poliitilise politsei ettekandesse. 1939. aastal oli ta günekoloog Nõmmel, 1940. aastal Kärdla haigla juhataja.

14. juunil 1939 võeti ta reservi eriteadlane-arstina meditsiini alal, 3. juunil 1940 määrati Lennuväe Baasi nooremarstiks riigiteenija-vabateenijana. Ta mobiliseeriti 1941. aastal punaväkke, arreteeriti Velikije Luki all ja jäi teadmata kadunuks.

Viited
------

1. ↑  "Hiiumaa arst patsiendile: „Kui taeva jõuad, siis vii Peetrusele terviseid!". *Eesti Ekspress*. Vaadatud 5. detsembril 2023.
**Aardla** (kohakääne Aardlasse või Aardlale) on küla Tartumaal Kastre vallas.

Aardlat esmamainiti 1534 piirina: *an der Ardelschen Grense*. 1627 mainiti teda kujul *Arlla* ja 1839 kujul *Ardlakülla*. Küla kuulus Kambja kihelkonda.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Haaslava valda.

Küla järgi on nime saanud Aardla ürgorg, Aardla järv, seda ümbritsev Aardla polder, järve ääres olev Aardla linnutorn ja 2,4 km pikkuse Savijõe paralleelnimi Aardla jõgi.

Aardla külas asub Taari talu kalmistu.

Lauri Kettuse järgi lähtub kohanimi muistsest isikunimest Arta või Aarta. See nimi võib olla germaani algupära, näiteks *Hartwig* tähendab saksa keeles 'tugev'. Sama päritolu on Soome kohanimi Hartola.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑
4. 1 2 3  Eesti kohanimeraamat, lk. 22

| * v
* r
Kastre valla asulad |
| --- |
| Alevikud | 

* Roiu
* Võnnu

 | Kastre valla vapp |
| Külad | 

* Aadami
* Aardla
* Aardlapalu
* Agali
* Ahunapalu
* Alaküla
* Aruaia
* Haaslava
* Hammaste
* Igevere
* Ignase
* Imste
* Issaku
* Järvselja
* Kaagvere
* Kaarlimõisa
* Kannu
* Kastre
* Kitseküla
* Koke
* Kriimani
* Kurepalu
* Kurista
* Kõivuküla
* Kõnnu
* Lange
* Liispõllu
* Lääniste
* Melliste
* Metsanurga
* Mõra
* Mäksa
* Mäletjärve
* Paluküla
* Poka
* Päkste
* Rookse
* Rõka
* Sarakuste
* Sudaste
* Tammevaldma
* Terikeste
* Tigase
* Tõõraste
* Uniküla
* Vana-Kastre
* Veskimäe
* Võruküla
* Võõpste

 |
**Peter Leoke** (21. mai 1892 Viljandi – 22. aprill 1973 Los Angeles) oli eesti kirjastaja ja väliseesti liikumise aktivist.

Peter Leoke sündis kohaliku raamatuäri omaniku Hans Leokese kolmanda pojana. Lõpetas Tallinna Linna Poeglaste Gümnaasiumi ning õppis Riia ja Moskva polütehnikumides 1913–1916 arhitektuuri, kuuludes Riias asunud korp! Vironiasse.

Eesti Vabariigi loomisel oli Peter Leoke tegev konsulaatide organiseerimisel 1918 Helsingis ja 1919 Riias. Vabadussõjast võttis osa suurtükiväes ja lõpetas 1921. aastal raskepatarei ülemana. Samal aastal asus välisministeeriumi teenistusse sekretärina ja järgmisel aastal aitas Eesti saadikul Tõnis Varesel organiseerida Eesti saatkonda Moskvas.

Peter Leoke asutas kirjastuse Areng, mis andis välja ajakirja Romaan. Ta oli Eesti esimese erateatristuudio üks asutajaid (direktor oli Paul Sepp) 1920. aastal.

1924. aastal Leoke asus elama USAsse New Yorki. Oli eesti seltsi Edu juhatuse liige ja 1926. aastast selle esimees. Lõi kaasa nädalalehe Ameerika Eestlane asutamisel ja oli hiljem selle tegevtoimetaja. New Yorgi Eesti Klubi asutaja ja mitmekordne esimees. New Yorgi Vabadussõjalaste Liidu ja hilisema Vabadussõjalaste Ühingu juhatuse liige. Kuukirja Meie Tee toimetuse liige.

1941. aastal asus elama Californiasse, kus töötas lennunduse alal.

Peter Leoke on maetud Los Angelese Forest Lawn Memorial Parki Hollywood Hillsis.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Peter Leoke 65-a. – Vaba Eesti Sõna, 16.05.1957
2. ↑  Vaba Eesti Sõna, 3. mai 1973; lk. 10 (Peter Leoke In memoriam)
**Punakas männivaablane** (*Neodiprion sertifer*) on putuka liik.

Levila
------

Punakas männivaablane on levinud Euroopas (sh Eestis) ja Põhja-Ameerikas ning Jaapanis.

Toitumine ja paljunemine
------------------------

Punaka männivaablase ebaröövikud toituvad valdavalt mändide eelmise aasta juurdekasvudest. 
Punakas männivaablane eelistab toiduks järgmisi männiliike: mägimänd, harilik mänd, vaigumänd, hall mänd, kalmumänd, torkav mänd. Kui aga läheduses on kasvamas 
valge mänd, must mänd, kollane mänd, siilmänd või pigimänd siis toituvad nad ka neist männiliikidest.

Emased männivaablased teevad septembris-oktoobris vanemate männiokaste lõhedesse avad ja munevad sinna munad. Järgmise aasta mais kooruvad neist talvitunud munadest vastsed. Noored vastsed elavad seltsingutena koos ja toituvad juunis-juulis okaste pealmistest kihtidest. Talvituvad nad mullas nukkudes. Sügisel ilmuvad valmikud aga söövad ära terve okka.

Punaka männivaablase põlvkonnad levivad mitme aasta tagant, selle põhjuseks peetakse vastsete seas sageli levivat viirushaigust.

Okkakahjurina
-------------

Punase männivaablase vastsed toituvad männikutes eelmise aasta männikasvudest. Tavaliselt jätavad nad noored võrsed puutumata ja sel juhul ei ole kahjustus männile eluohtlik.

Viited
------

1. ↑  Loomade elu 3:315.
2. ↑  European Pine Sawfly,Veebiversioon (vaadatud 31.01.2014) (*inglise keeles*)
3. ↑  Stefan Buczacki ja Keith Harris, "Taimekahjurite ja - haiguste käsiraamat", lk 226, 2011, Kirjastus Varrak, ISBN 978 9985 3 2089 1
4. ↑  European Pine Sawfly,Veebiversioon (vaadatud 31.01.2014) (*inglise keeles*)
5. ↑  Kaljo Voolma, Olulisemad putukkahjurid taimlates, puukoolides, metsakultuurides ja puistutes, Veebiversioon (vaadatud 31.01.2014)

Välislingid
-----------

* Punakas männivaablane andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

* Sissekanne AWD-s
* Sissekanne Catalogue of Life-s
* Sissekanne ITIS-es

*Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Neodiprion sertifer seisuga 31.01.2014.*
Õppimisega seotult tuleb iseloomustada ka keskkonda või ruumi, milles õppimine aset leiab. Haridusteaduslikes tekstides on selleks rööpselt kasutusel terminid ***õpiruum** ja* ***õppimise ruum*** (ingl *learning space*) ning ***õpikeskkond*** (ingl *learning environment*), tähenduses ’õppimist mõjutavate tegurite (õppemeetodid, õppe­ vahendid, kaasõppurid, õpperuumid, virtuaalne keskkond jm) kooslus’ (Haridus­sõnastik).

Siiski on terminitel oluline erinevus. Esmalt tuleb vahet teha sõnatüvedel õpi- ja õppe-. Esimene neist viitab õppimisele, teine pigem õpetamisele või õppimisele ja õpetamisele koos (Aava jt, 2020). 

Õppimist iseloomustavana viitab 'õpikeskkond' rohkem füüsilisele ruumile, kus õppimine aset leiab, 'õpiruum' on aga õppimist ja õppija individuaalset arengut toetav füüsiline, vaimne, sot­siaalne ja digitaalne keskkond, mis muudab õppimise tähendust (vt Põlda & Teidla-Kunitsõn, 2020). See on osaliste koostöös õpitule tähenduse loomise ruum (nt k*ogukondlik, virtuaalne õpiruum; linnaruum, lennujaam, haridusfoorum, ülikool kui õpiruum*). 

Just õpiruumi mõiste annab edasi nüüdisaegse, sotsiaalkonstruktivistlikku õpikäsituse sisu ning rõhutab muutunud arusaamu õppimisest. (Aava jt 2020). Õpiruumi puhul räägitakse olulisena ruumi sotsiaalsest ja vaimsest tasandist ning vähem pööratakse tähelepanu füüsilisele ja digiruumile. Ruumisuhteid nähakse muutuvate ja dünaamilistena ning õpiruumi loomisesse saavad ja peavad panustama mõlemad õppe osapooled – nii õppija kui ka õpetaja. Et see juhtuks, peavad suhted õpiruumis olema võrdsed, kollegiaalsed, lugupidavad, osapooli toetavad ja väärtustavad ning dialoogilised.

1. 1 2  Haridussõnastik (2023). "Haridussõnastik". *eki.ee*. Vaadatud 17. november 2023.
2. 1 2 3  Aava, K. Karu, K. Kaal, E. Uusküla, M. (september 2020). "Kas õpi- või õpperuum?" (PDF). *Keel ja Kirjandus*. **2020** (8–9): 704–718.`{{ajakirjaviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
3. 1 2 3  Põlda, H. Teidla-Kunitsõn, G. (september 2020). "Õpiruumi keeleline konstrueerimine üliõpilaste arusaamades" (PDF). *Keel ja Kirjandus*. **2020** (8–9): 719–736.
**Endel Kriisa** (24. veebruar 1927 – 2020) oli Eesti kaitseväe veteran.

1944. aastal pärast kooliasutuse sulgemist otsustas Endel astuda Saksa abiteenistusse. Suvel oli kogunemine Pärnus, kust suunati ta edasi koos kaaslastega Riia lähistele. Seal kaevasid nad kaevikuid ja olid abiks raudtee ehitustöödel. Haigestus aga kollatõppe ja oli haiglas. Pärast haiglast vabanemist hakkasid koos kahe kaaslasega omaalgatuslikult lääne poole sõitma rongides jänestena. Pärast vintsutusi ja segadusi, milles osaliseks põhjuseks olid puudujäägid võõrkeeleoskuses, suunati Neuhammeri laagrisse ja siis Hradisko allohvitseride koolitusele, seal kohtus ta Endel Vaheriga (hiljem tunti teda Vello Salona).

Sealt sattus 1945. aasta aprillis Sileesia rindel kohe pioneerpataljoni koosseisus eesrindele. Mai algul algas segane ja ohtlik taganemise ja taandumise tee. See oli kaootiline, täis ohte ja teadmatust, ka nälga. Väga raskeid olukordi, kus tuli olla reaalselt mahalaskmisel oli kaks. Üks neist Tšehhimaal, kus tuvastati õlavarrel veregrupimärgi järgi tema kuulumine Saksa armeesse, kuid päästis viimasel hetkel kohale jõudnud Tšehhi sõjaväelane, kes käskis kinnivõetud viia kogunemislaagrisse. Tšehhis oli suhtumine eriti jube ja jõhker, ka tuli kokkupuuteid pommitamiste ja muu hävinguga. Mingil hetkel oli veel võimalus Briti tsooni saada ja seda üritasid nad mõne kaaslasega ka kasutada, kuid sattusid kokku Vene sõjaväelastega, kes nad ikkagi ida poole suunasid. Nii sattus Endel selle asemel, et lubatud kodumaale jõuda, hoopis NKVD laagrisse, kus üleöö tekkis relvastatud valve koos verekoertega ja liikumiskeeld. 

Edasi viidi asukad Kaliningradi laagrisse, mis oma oludelt oli siiski suhteliselt inimlik normaalse laagriülema tõttu, kuid oli nälga ja jõhkrat vägivalda ikkagi. Edasi tuli Podolski laager, mis oli tõeline õudus. Väga valusa faktina rääkis Endel, kuidas ta väga kõrges palavikus rongivagunis ja liikumisvõimetuna tahtis juua ning pani vana konservipurgi vaguniaknast välja ja mille vene sõdur käest ära lõi. Laagrisse jõudmist ta enam ei mäletanud. Ta oli haige ja olukord oli väga kriitiline. Vaatamata väga ebainimlikele tingimustele laagris (27-kraadilise külmaga metsatööd, magamine paljal tsementpõrandal, nälg, ülekuulamised öösiti) pidas ta kuidagi vastu ja 1946. aasta alguses toodi nooremad poisid Tallinna Kopli Pitsi tööpataljoni.

Eesti töötati Bekkeri ja Miinisadama ehitusel, hiljem Kilingi-Nõmme kandis metsatöödel. Alles 1950. aasta novembris sai ta vabaks kui repatrieeritu. Selle tõendi tõttu oli tal välistatud hariduse jätkamine ja ka töö leidmine oli raske. Viimaks sai ta tööle tehasesse "Volta", kus töötas kuni pensionile jäämiseni. Alguses oli oma kodukoha külastamine Tartumaal Pangodi vallas tööpataljoni järgselt keeruline, oli tunda valvet ja umbusku. 1946. aastal suri ta isa, kuid matusele minek ei tulnud kõne allagi. 

Vangilaagri ajastust alguse saanud tervisehädad saatsid teda kogu elu: tuli teha raske südameklapioperatsioon ja hiljem paigaldati südamestimulaator. Siiski elas ta sportlike ja tervislike eluviiside abil 93-aastaseks ja lahkus 2020. aasta suvel.
Jevgeni Nurmla Nõmme mälumängu 2013/2014 hooaja võitnud võistkonnas  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 13. mai 2014
**Jevgeni Nurmla** (sündinud 16. mail 1959 Tartus) on eesti käsipallur ja mälumängur, 4-kordne Eesti meister mälumängus. 

Ta lõpetas 1977. aastal Kehra Keskkooli ja 1979. aastal Tallinnas Tehnikakool nr 19. Ta õppis aastatel 1979–1984 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonnas.

Tuli aastatel 1978–1990 seitse korda Eesti NSV meistriks Kirovi-nim näidiskalurikolhoosi, TRÜ ja Kooperaatori meeskonnas. 

Mälumängus tuli ta aastatel 2006, 2008, 2009 ja 2013 Eesti võistkondlikuks meistriks ning 2003 ja 2011 Eesti pildimälumängu meistriks. 

Ta on käsipallikohtunik ja kuulus 1999–2008 Eesti Mälumänguliidu juhatusse.

Nurmla võitis esimese Eesti inimesena saates "Kes tahab saada miljonäriks?" pool miljonit krooni.

Viited
------

1. ↑  Biograafia ESBL-is
2. ↑  Allar Viivik. Kas Hannes Võrno aitas võita pool miljonit krooni?, Õhtuleht, 16. märts 2004

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
Jüri Kraft (2021)
**Jüri Kraft** (6. jaanuar 1935 Kasepää vald, Tartumaa – 15. märts 2023 Tallinn) oli eesti majandustegelane ja endine Eesti NSV riigitegelane. 

Ta lõpetas 1954. aastal Mustvee 1. Keskkooli ja 1959. aastal Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna. 

Kraft oli aastatel 1963–1972 õmblusvabriku Sangar direktor ja 1972–1974 Vilhelmine Klementi nimelise Õmblustootmiskoondise direktor. Aastatel 1974–1977 oli Kraft Eesti NSV kergetööstuse ministri asetäitja ning 1977–1988 Eesti NSV kergetööstuse minister. 

1985–1990 oli Kraft Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu liige. 
Ülemnõukogu saadikuna allkirjastas ta 16. novembril 1988 Eesti suveräänsusdeklaratsiooni. 

NSV Liidu Rahvasaadikute Kongressi liikmena (1989–1991) aitas Kraft kaasa Molotovi-Ribbentropi pakti avalikustamisele. 

Viimastel aastatel osales Jüri Kraft ka heategevuses. Ta kuulus aastaid Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku (EELK) Tallinna Piiskopliku Toomkoguduse nõukogusse ja juhatusse ning oli EELK Kirikufondi nõukogu liige ja annetaja. Ta pidas väga oluliseks Eesti kultuuripärandi säilimist.

Tunnustus
---------

* 2005 Valgetähe III klassi teenetemärk
* 2007 Eesti Kaubandus-Tööstuskoja I klassi aumärk
* 2012 EELK Teeneteristi III järk
* 2019 Eesti aasta ettevõtja elutöö preemia
* 2021 EELK Tallinna Piiskopliku Toomkoguduse Maarja medal

Viited
------

1. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 4592
2. ↑   EELK autasude otsing

Välislingid
-----------

* Priit Pullerits. Elupõline tööstusjuht Jüri Kraft: eestlasi ja venelasi kokku panna ei saa! Postimees, 15. märts 2019.
Regionaalpargi administratiivhoone
**Panemunė regionaalpark** (leedu keeles *Panemunių regioninis parkas*) on regionaalpark Leedus Jurbarkase, Kaunase ja Šakiai rajoonis.

Panemunė regionaalpark asub Nemunase jõe orus ja selle ümbruses. Regionaalpark asutati 1992. aastal, et kaitsta Nemunase alamjooksu loodust, sealseid maastikke, ökosüsteemi ning kultuuripärandit.

Regionaalpark asub ümber Nemunase oru, selle ümbrust liigendavad ka Nemunase lisajõgede orud, mille nõlvadel on mitmeid paljandeid. Oru kuivadel nõlvadel kasvavad ainulaadsed taimekooslused. Seal on tavalised taolised Leedu punase raamatu liigid nagu laukapuu, valge vesiroos, õõnes lõokannus ja vahelmine lõokannus. Regionaalparki kuuluvad ka mitmed pargid, sealhulgas Gelgaudiškise mõisa park, ja arvukad põlispuud. Pargi aladel on 15 põlist tamme, kolm põlist saart ja valgepööki, kaks põlist mändi ja pärna, üks põline vaher, üks must pappel ja üks kadakas.

Regionaalpargis elab 113 liiki linde, neist 17 on Leedus haruldased. Punase raamatu liikidest pesitsevad seal igal aastal neli - rukkirääk, jäälind, jõgitiir ja väiketiir. Selgrootutest on märkimisväärseim tähniksinitiib *Maculinea teleius*.

Seredžius
Regionaalpargi territooriumil asub 15 linnamäge, mis olid ristisõdade ajal oluliseks kaitseliiniks. Tähtsamad neist asuvad Pilis I-s, Seredžiuses, Veliuonas, Kartupėnais ja Žemoji Panemunės. Regionaalpargis on ka mitmeid muinasasulaid ja muinaskalmeid. Hilisemal ajal ehitati sinna Raudonė loss ja Panemunė loss. Regionaalparki jäävad ka mitmed mõisad, millest uhkemad on Belvederise mõis ja Gelgaudiškise mõis. Kirikuid on regionaalpargi aladel kaheksa. Tähelepanuväärne on veel Plokščiai küla oma püha grotiga ja tänavana kasutusel oleva jõega. Klangiai külas asub Petras Cvirka isamaja.

Panemunė regionaalpargi halduskeskus asub Šilinė külas aadressil Raseinių g. 2. Tähtsamad asulad regionaalpargi territooriumil on Žemoji Panemunė, Kriūkai, Veliuona, Plokščiai, Pilis I ja Seredžius.

Panemunė regionaalpargi pindala on 10 163 hektarit. Eri liiki kaitsealade all on sellest 65,7%, reservaatide alla jääb 71 hektarit maad.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. veebruar 2017. Vaadatud 3. veebruaril 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. veebruar 2017. Vaadatud 3. veebruaril 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. veebruar 2017. Vaadatud 3. veebruaril 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. veebruar 2017. Vaadatud 3. veebruaril 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Regionaalpargi kaart
* Panemunė regionaalpargi koduleht
* Regionaalpark Leedu kaitsealade registris (*leedu keeles*)
* Regionaalpark YouTube'is
**Peetri mõis** (saksa keeles *Peterhof*) oli Vääna mõisa kõrvalmõis (sisuliselt karjamõis) Keila kihelkonnas Harjumaal. 

Nüüdisajal jääb mõisasüda Harju maakonda Saue valda Kiia külla ,

Mõis asutati 18. sajandil.

Viited
------

1. 1 2  Peetri mõis (Keila) Eesti mõisaportaalis (vaadatud 08.07.2015)
2. ↑
3. ↑  Peetri krvms, www.eki.ee

Välislingid
-----------

* Peetri mõis (Keila) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
* Peetri mõis (Keila) Eesti mõisaportaalis

Keila kirik
Keila kihelkond

**Kirik**: Keila kirik  

**Pastoraat**: Keila kirikumõis  

**Peamõisad**: Haabersti mõis | Harku mõis | Jõgisoo mõis | Jälgimäe mõis | Keila mõis | Keila-Joa mõis | Klooga mõis | Kumna mõis | Laulasmaa mõis | Lehola mõis | Naissaare mõis | Ohtu mõis | Rahula mõis | Rannamõisa mõis | Saku mõis | Saue mõis | Tuula mõis | Tännassilma mõis | Valingu mõis | Vana-Karjaküla mõis | Vanamõisa mõis | Voore mõis | Vääna mõis | Ääsmäe mõis | Üksnurme mõis  

**Kõrvalmõisad**: Humala mõis | Hüüru mõis | Käesalu mõis | Maeru mõis | Meremõisa mõis | Muraste mõis | Mustamäe mõis | Peetri mõis | Uue-Karjaküla mõis | Vana-Pääla mõis | Viti mõis  

**Poolmõisad**: Koppelmaa mõis | Kuivaveski mõis | Kõltsu mõis | Luka mõis | Niitvälja mõis | Tiskre mõis | Vismeistri mõis  

**Karjamõisad**: Aru mõis | Juuliku mõis | Kalda mõis | Kiisa mõis | Laabi mõis | Laoküla mõis | Lehmja mõis | Nahkja mõis | Pällu mõis | Suur-Aru mõis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib aastatel 1992–2017 eksisteerinud vallast, 1939. aastal moodustatud valla kohta vaata artiklit Taheva vald (1939), veel varasema valla kohta vaata artiklit Taheva vald (Hargla kihelkond).* |

---

**Taheva vald** oli vald Valga maakonnas.

Taheva vald moodustati 30. juulil 1992 ja likvideeriti 22. oktoobril 2017, kui Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus moodustati Valga linna, Karula valla, Taheva valla, Tõlliste valla ja Õru valla ühinemisel Valga vald.

Taheva valla keskus oli Laanemetsa külas. Valla naabriks põhjas ja idas olid Karula vald, kagus Mõniste vald ning lõunas ja läänes Läti. 

Taheva valla viimane vallavanem oli Monika Rogenbaum.

Ajalugu
-------

Taheva nimi oli algselt Taiwola. Sama nime kandis 17. sajandi keskel Taheva mõis. Hargla kihelkonna moodustamiseni kuulusid sealtkandi alad Koivalinna kihelkonda, tsaariajal aga Võru kreisi. Esimesed Taheva valla kaardid pärinevad 1867. aastast ning kujutavad mõisadelt päriseks ostetud maid.

Hargla kihelkonna Taheva vald moodustati Hargla kirikumõisast ja Taheva mõisast. Hiljem liideti sellega Laanemetsa vald, mis oli moodustatud Laanemetsa ja Koikküla mõisast.

Taheva vallas on sündinud poliitik Tunne Kelam.

Asustus
-------

### Külad

Taheva vallas oli 13 küla.

Hargla – Kalliküla – Koikküla – Koiva – Korkuna – Laanemetsa – Lepa – Lutsu – Ringiste – Sooblase – Taheva – Tsirgumäe – Tõrvase

Loodus
------

Taheva valla põhjaosa kuulus Karula kõrgustikku, ülejäänud ala Hargla nõkku, kus valdavaks on mandrijää sulamisel tekkinud liivikud.

Metsaga oli valla territooriumist kaetud 67%.

Taheva valda läbisid Koiva jõgi (52,5 ha) ja Mustjõgi (30,2 ha). Aastal 1957 asutati Koiva jõe äärde botaaniline kaitseala (170 ha).

Taheva vallas oli kuus järve, suurim neist Aheru järv (234 ha).

Vaatamisväärsused
-----------------

* Hargla kirik
* Koikküla mõis
* Laanemetsa mõis
* Laanemetsa kirik
* Taheva mõis

* Hargla KoolHargla Kool
* Hargla hooldekoduHargla hooldekodu
* Hargla kirikHargla kirik
* Taheva mõisa jääkelderTaheva mõisa jääkelder
* Taheva mõisa karjakastellTaheva mõisa karjakastell
* Laanemetsa kirikLaanemetsa kirik

Viited
------

1. ↑  Maakatastri statistika, vaadatud 23.03.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator
4. ↑  Lääne-Viru maakonna Võsu alevi, Pärnu maakonna Are valla, Valga maakonna Taheva valla ning Võru maakonna Varstu valla omavalitsusliku staatuse kinnitamise kohta (vastu võetud 30.07.1992)
5. ↑  Valga valla tutvustus ja asukoht. Valga valla veebisait.
6. ↑  Siseministeerium: Kohalike omavalitsuste juhid 2014. a. jaanuari seisuga, vaadatud 17. oktoober 2014

Välislingid
-----------

* Väinu Rozental, Erik Prozes "Ääre ärid: Taheva: vald naiste juhtimise all" Äripäev, 08.08.2008
**Valter Hiie** (aastani 1935 **Valter Steinfeldt**; 7. veebruar 1902 Tallinn – 23. aprill 1963 Tartu) oli eesti arst. Ta oli kirurg ja stomatoloog.

Ta lõpetas 1921. aastal Jakob Westholmi Gümnaasiumi ja 1927. aastal Tartu ülikooli. 1932. aastal sai Tartu Ülikoolis arstiteaduse doktori kraadi väitekirjaga "Pulsiaegade võnkumisist narkoosi vältel ja mitmes staadiumis peale narkoosi".

1944. aastal sai ta professoriks ja hakkas juhatama stomatoloogiakateedrit. 

Hiie oli aastatel 1954–1963 Eesti NSV Vabariikliku Stomatoloogide Seltsi esimees. 

Ta on koostanud uurimusi narkoosist, pea- ja lõualuukirurgiast, näoplastikast ja kasvajaist.

Tartus K. A. Hermanni 16 majal on tema mälestustahvel. Hiie elas selles majas 1944. aastast kuni surmani.

Viited
------

1. ↑  E-kataloog ESTER. Valter Steinfeldt. Pulsiaegade võnkumisist narkoosi vältel ja mitmes staadiumis peale narkoosi: kliiniline uurimus. Väitekiri arstiteaduse doktori astme omandamiseks. Tartu: Tartu Ülikooli füsioloogia instituut, 1932

Välislingid
-----------

* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Valentin Daniel Preisleri käsitsi koloreeritud akvatinta heliloojast, tehtud Louis Michael Schneideri 1750. aastal valminud, kuid kaotsi läinud maali järgi
**Georg Philipp Telemann** (14. märts 1681 Magdeburg – 25. juuni 1767 Hamburg) oli saksa helilooja.

Telemann õppis Leipzigi ülikoolis õigusteadust. Muusikas oli ta iseõppija. Ta oli Johann Sebastian Bachi, Antonio Vivaldi ja Georg Friedrich Händeli kaasaegne. Eluajal oli tal tegelikult hoopis suurem muusikaline tähtsus kui nendel kolmel, keda tänapäeval paremini tunneme. Telemannil oli mitu tähtsat muusikalist töökohta, ta asutas ja juhtis orkestreid ning oli õukonnamuusik.

Telemann abiellus 1709 Amalie Louise Juliane Eberliniga, kes oli Promnitzi krahvinna õuedaam. Tema äi Daniel Eberlin (1647–1715) oli helilooja ja kapellmeister, kellel oli 8 last. 1711 sündis Telemannile tütar, kuid tema naine suri pärast seda. Telemann leinas oma naist sügavalt. 28. augustil 1714 abiellus Telemann uuesti Frankfurdi linnaametniku tütre Maria Catharina Textoriga. Neil sündis 9 last, kuid naine rikkus sageli abielu ja jättis lõpuks oma mehe maha, olles talle enne tekitanud hiiglasliku kaardimänguvõla. Telemanni päästsid pankrotist tema sõbrad ja tema enese viljakus üha uute muusikateoste kirjutamisega.

Tema karjääri kulminatsioon oli muusikadirektori koht viies Hamburgi suurimas kirikus aastast 1721 kuni surmani.

Telemanni on tihti nimetatud ajaloo kõige viljakamaks heliloojaks, kui kriteeriumiks võtta säilinud teosed. Telemann lõi ligi 1500 kirikukantaati, 1000 orkestrisüiti, üle 40 ooperi ja passiooni, kammermuusikat.

Telemann on tähtis autoriõiguse pioneer. Ta taotles oma heliteoste trükis avaldamise ainuõigust ja suutis maksma panna seisukoha, et heliteoste avaldamise õigus kuulub heliloojale. Seda demonstreeris ta teiselgi viisil. Aeg-ajalt komponeeris Telemann teoseid, mida esitati üksnes väikesele kõrgaadlike rühmale, kuid varsti pärast seda laskis Telemann neid esitada oma avalikel kontsertidel, küsimata selleks üheltki võimukandjalt luba.
**Illmitz** ([ˈɪlmɪt͡s]) on turulinn *(Marktgemeinde)* Austria Burgenlandi liidumaal Neusiedl am See ringkonnas. See asub piirkonnas Neusiedli järvest (saksa: Neusiedlersee; ungari: Fertő tó) idas, mida kutsutakse *Seewinkel* (järvenurk).

Illmitz asub Neusiedler See-Seewinkeli rahvuspargis Neusiedli järve idakaldal. Linn asub merepinnast 117 meetrit kõrgemal. Samas linna lähipiirkond, mis asub 114 meetrit merepinnast kõrgemal, on madalaim koht Austrias. Piirkonnale on iseloomulikud laialdased tasandikud ja sootaimestik, mille ümber on palju väikseid soolajärvi. Lange Lacke ('pikk järv') on umbes neljakümnest selle piirkonna järvest suurim.

Vallamaja

Ajalugu
-------

1867. aastal kaotati Austria keisririik ja loodi Austria-Ungari eraldi valitsustega Viinis ja Budapestis. Pärast Esimest maailmasõda nimetati Burgenlandi Saint-Germaini ja Trianoni rahulepingus *Deutsch-Westungarn* (Saksa-Lääne-Ungari) ning anti 1919. aastal Austriale. 1921. aastast on linn Burgenlandi liidumaa osa. 2001. aasta detsembris kanti Neusiedler See-Seewinkeli rahvuspark UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Majandus ja taristu
-------------------

Illmitzis on peamine tegevusala veinitootmine, mistõttu on linna ümbritsevad viinapuuistandused ka omaette vaatamisväärsus. Kuigi Illmitz on väike, on see veinisõpradele tuntud kogu maailmas. Veinitootjad nagu Alois Kracher, Willi Opitz ja Stefan Tschida ning Salzl on kuulsad oma suursuguste magusate veinide poolest. Oluline tegevusala on ka turism. 

Iga aasta mais koguneb sinna ornitolooge kogu Euroopast, et näha üsna haruldasi linnuliike. Juba ammu enne rahvuspargi rajamist oli Lange Lacke oluline looduskaitseala. Lange Lacke on linna lähedal asuvast umbes neljakümnest soolajärvest suurim. Seal on juba üle sajandi kogutud linnustiku kohta teadusandmeid. Viinamarjakasvatajatele tekitavad marju söövad linnud aga ka märkimisväärset kahju ning põllumeestel on põldudele üles seatud linde peletavad helikahurid.

Viited
------

1. ↑  Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Neusiedl am See ringkonna vallad

* Andau
* Apetlon
* Bruckneudorf
* Deutsch Jahrndorf
* Edelstal
* Frauenkirchen
* Gattendorf
* Gols
* Halbturn
* Illmitz
* Jois
* Kittsee
* Mönchhof
* Neudorf bei Parndorf
* Neusiedl am See
* Nickelsdorf
* Pama
* Pamhagen
* Parndorf
* Podersdorf am See
* Potzneusiedl
* Sankt Andrä am Zicksee
* Zurndorf
* Tadten
* Wallern im Burgenland
* Weiden am See
* Winden am See
**Mesoderm** on embrüoblasti keskmine looteleht. See on kõigi loomade, välja arvatud käsnade, ainuõõssete ja kammloomade, embrüol.

Asend
-----

Mesoderm asetseb ektodermi ja entodermi vahel. Eri loomarühmadel moodustub see eri viisidel (gastrulatsioon).

Lameussidel ja kärssussidel annavad mesodermi vöödid sidekoe, mis täidab siseelunditevahelise ruumi, rõngussidel ja enamikul teistel selgrootutel liigenduvad mesodormi vöödid paarilisteks somiitideks sekundaarse õõne tsöloomiga. 

Selgrootutel liigendub mesoderm neurulatsiooni ajal külgedelt seljakeeliku algest keelikusegmentideks – somiitideks, nefrotoomideks ja segmenteerimata kõhumesodermiks – külgplaatideks. 
Mesodermist kujunevad hiljem seljakeelik, kõhred ja luud, lihased, neerud ja veresooned.

Teke inimesel
-------------

Mesodermirakud tekivad inimesel 3. arengunädalal sisserännu teel epiblasti ja hüpoblasti vahel (enterotsöölia).

Mesodermist moodustuvad struktuurid
-----------------------------------

Mesodermist moodustuvad järgmised struktuurid: 

* seljakeelik ja sellest tekkivad lülivaheketaste säsituumad
* tsöloomi vooderdus
* luud
* skeletilihased
* sisekude
* siseelundite silelihased
* süda
* veresooned
* verelibled
* põrn
* lümfisõlmed
* lümfisooned
* neerupealise koor
* neerud
* sugunäärmed
* sisesuguelundid
* mikrogliia

Mesodermi osad
--------------

* Intraembrüonaalne mesoderm, moodustub epiblastist
	+ aksiaalne mesoderm (seljakeelik)
	+ paraksiaalne mesoderm (somiidid; sklerotoom, müotoom, dermatoom)
	+ intermediaarne mesoderm ehk vahelmine mesoderm (kuse-suguelundkond)
	+ lateraalne mesoderm ehk külgplaatide mesoderm (kehaõõnte seroosne vooderdus: kelme)
* ekstraembrüonaalne mesoderm, moodustub hüpoblastist
	+ vooderdab kõldkesta

Viited
------

1. ↑  Neil A. Campbell, Jane B. Reece. *Biologie*, Spektrum-Verlag 2003, ISBN 3-8274-1352-4, lk 1208

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Mesoderm** |
Sammalhabe tänavakunstnik Edward von Lõnguse kujutatuna. 2018. aasta mais Tartus Lossi 36, Riigikohtu vastas
**"Naksitrallid"** on Eesti neljaköiteline lasteraamatusari, mis räägib Muhvi, Sammalhabeme ja Kingpoole seiklustest. Selle teksti autor on lastekirjanik Eno Raud ja illustreerija kunstnik Edgar Valter. 

Nad seiklevad neljas raamatus:

* "Naksitrallid. Esimene raamat"
* "Naksitrallid. Teine raamat"
* "Jälle need naksitrallid. Esimene raamat"
* "Jälle need naksitrallid. Teine raamat"

Hiljem ilmusid need ka kahe raamatuna: "Naksitrallid" ja "Jälle need naksitrallid".

Need teosed on kõige enam tõlgitud eestikeelsed lasteraamatud – neid lugusid on tõlgitud kokku 18 keelde.

Sõna "naksitrall" viitab eesti keeles tähenduslikult millelegi toredale, vahvale, hakkajale. Sõna on kasutanud näiteks A. H. Tammsaare romaani "Tõde ja õigus" IV osas, iseloomustades linnas asuvat kena hoonet.

Filmid
------

* 1984 – "Naksitrallid I"
* 1987 – "Naksitrallid II"

Viited
------

1. 1 2  "Sada kõige-kõigemat fakti meie maa ja rahva kohta: kes on Eesti kõige noorem ja kõige vanem õpetaja?" Postimees, 4. september 2017.
2. ↑  "naksitrall". *Eesti keele seletav sõnaraamat*. Vaadatud 16.08.2021.
3. ↑  "Lehekülg:Tõde ja õigus IV Tammsaare 1932.djvu/42". *Vikitekstid*. Vaadatud 16.08.2021.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Narva linnamüüri väravast; Tallinna linnamüüri värava kohta vaata artiklit Karja värav, Tartu linnamüüri värava kohta artiklit Karjavärav.* |

---

**Karjavärav** ehk **Vene värav** (vene keeles *Скотопрогонные ворота* või *Русские ворота*) oli värav Narva keskaegse linnamüüri põhjaosas Suure tänava lõpus. Läbi värava pääses Tallinna viivale teele ja Narva jõe ülesõidukohale.

Esimest korda on Karjaväravat mainitud 1462. aastal. Laia võlvkäiguga Karjavärav oli linna peavärav. See oli kõige suurem ja kaunim. Kahe poolega värav oli raudlehtedega üle löödud, seda kutsuti ka raudseks väravaks.

Värava ees, üle linnamüüri ümbritseva vallikraavi, oli tõstesild. 15. sajandi lõpus tugevdati väravat eesväravaga.

1620. aastatel värav renoveeriti ja kindlustati täiendavalt tugeva tornehitise ja rondeeliga.

Aastatel 1676–1680 kindlustati Karjavärav eraldi raveliinilaadse kantsiga.

Karjavärav sai nime selle järgi, et sealtkaudu ajas linnarahvas oma kariloomi karjamaale. Vene väravaks nimetati seda sellepärast, et selle värava kaudu saabusid linna venelastest kaupmehed.

Viited
------

1. 1 2  О. Коченовский. Нарва. Таллинн, "Валгус", 1991
2. 1 2 3  Keskaegsest Narvast - linnast ja müürist
3. 1 2  Narva bastionid
**Pierre Coignard** (29. november 1770 – 1834) oli Prantsusmaa sõjaväelane, Sainte-Hélène'i krahv.

Tema vanemad olid veinimeister Pierre Antoine Coignard (1744–1842) ja Anne Ursule Belouze (1746–1826). 

Ta astus 1792. aastal vabatahtlikuna sõjaväkke ja abiellus Adélaide Lordat'ga. Põgenemise pärast vangi mõistetud, põgenes ta nelja aasta pärast Hispaaniasse ja elas seal Phidalgo (või André) Pontise nime all, osaledes Napoleoni-vastases partisanisõjas, autasustati Alcántara ordeniga. Pärast tutvumist Rosa Marceniga, kes oli emigrandist Sainte-Hélène'i krahvi teenija, omastas ta surnud Sainte-Hélène'i krahvi identiteedi. 

Prantslaste poole üle läinud, sai ta pataljoniülemaks ja autasustati vapruse eest, naasis Prantsusmaale.

Ta sai rojalistiks ja saatis Louis XVIII-d Saja päeva ajal Genti, saades pärast restauratsiooni Pariisi rahvuskaardi kolonelleitnandiks, Saint-Louis' ja Auleegioni rüütliks. Rose Marceni nimetas ta oma abikaasaks, Sainte-Hélène'i krahvinnaks ja Malaga asekuninga tütreks. 

Sügisel 1817 tundis üks endine vang ta ära, ta arreteeriti ja mõisteti eluks ajaks vanglasse.

Välislingid
-----------

* Geneanet
**Metaneira** (vanakreeka Μετάνειρα (*Metáneira*) või **Meganira** oli Vana-Kreeka mütoloogias Eleusise kuninganna ja Keleosi naine.

Kuninganna Metaneira savinõul

Perekond
--------

Metaneiral oli kaks poega Triptolemos ja Demophon ning neli tütart Kallidike, Kleisidike, Demo ja Kallithoe.

Mütoloogia
----------

Kui viljajumalanna Demeter oma kadunud tütart Persephonet otsis, maskeerus ta vanaks naineks Dosoks. Kui ta Atikasse jõudis, siis tervitas teda Eleusise kuningas Keleos. Kuningas palus naisel oma poja Demophoni eest hoolt kanda. Tänuks Keleose külalislahkuse eest kavatses Doso kinkida kuningapojale surematuse. Ta põletas igal õhtul Demophoni surelikku vaimu kaminas. Siiski ei jõudnud ta rituaali lõpuni viia, sest ühel õhtul sattus Eleusise kuninganna Metaneira talle peale. Kuninganna karjus, nähes oma last kaminas. Mõned inimesed usuvad, et sellel õhtul suri Demophon leekides. Samal ajal usuvad teised, et poeg jäi terveks. Ovidiuse luuletuse   kohaselt oli beebi hoopis Triptolemos, mitte Demophon. Lisaks usutakse laialdaselt, et tegemist ei olnud mitte beebiga, vaid täiskasvanud mehega, kelle vanemadki olid hoopis teised. Siiski nõustuvad kõik versioonid, et Demeter otsustas õpetada Triptolemosele põllumajanduse kunste ja temalt õppis ülejäänud Kreeka istutama ja kasvatama põllukultuure. Seejärel lendaski Triptolemos tiibadega sõjavankris üle maa õpetades kreeklastele põllumajandust. Demeter ja Persephone hoolitsesid tema eest ning aitasid tal enda missiooni lõpetada. Mõned jutustused väidavad, et Metaneira poeg Abas narris Demeteri ning muutis ta seejärel sisalikuks. Teised jälle seostavad seda müüti Misme poja Ascalabusega .

Viited
------

1. ↑  Homerose hümn Demeterile, 181; 231.
2. ↑  Homerose hümn Demeterile, 101.
3. ↑  Pausanias , Description of Greece, 1. 39. 1.
4. ↑  book 4, lines 508-560.
5. ↑  Homerose hümn Demetrile, 5.
| aste | intervall | c-moll |
| --- | --- | --- |
| VIII = I | Oktav | c |
| VII | Suur septim | **h** |
| VI | Suur sekst | **a** |
| V | Puhas kvint | g |
| IV | Puhas kvart | f |
| III | Väike terts | es |
| II | Suur sekund | d |
| I | Priim | c |

Meloodiline minoor
**Meloodiline minoor** ehk **meloodilismoll** on minoorne altereeritud helirida, mille tunnuseks on võrreldes loomuliku minooriga tõusvas suunas kõrgendatud VI ja VII aste. Laskuvas suunas astmeid ei kõrgendata ja laskuv helirida on identne loomuliku minooriga.

Meloodilise minoori kõrgusastmik on toonide vahekaugustega terve - pool - terve - terve - **terve** - **terve** - pool.

```
                                   1 - ½ - 1 - 1 - **1** - **1** - ½
meloodiline minoor c-st (c-moll) c   d   es  f   g   **a**   **h**   c  
meloodiline minoor a-st (a-moll) a   h   c   d   e  **fis** **gis**  a
```

Helirea moodustab viiest kõrvutiasetsevast astmest koosnev pentahord (a, h, c, d, e) ja sellega ühise heliga (e) seotud neljast astmest koosnev tetrahord (e, fis, gis, a).

Meloodiline minoor tõusvas suunas
Meloodiline minoor = loomulik minoor

Vaata ka
--------

* Diatooniline helirida

  


|  |
| --- |
| Mažoor • Mažoorne helirida |
| Loomulik mažoor ·
Harmooniline mažoor ·
Meloodiline mažoor |
| Minoor • Minoorne helirida |
| Loomulik minoor ·
Harmooniline minoor ·
Meloodiline minoor |

  



| * v
* r
Diatooniline helirida ja helistik |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| KvindiringKvindiring | 

|  | Bemoll | Diees |
| --- | --- | --- |
| Mažoor | Minoor | Mažoor | Minoor |
| 0 | **C** | **a** | **C** | **a** |
| 1 | **F** | **d** | **G** | **e** |
| 2 | **B** | **g** | **D** | **h** |
| 3 | **Es** | **c** | **A** | **fis** |
| 4 | **As** | **f** | **E** | **cis** |
| 5 | **Des** | **b** | **H** | **gis** |
| 6 | **Ges** | **es** | **Fis** | **dis** |
| 7 | **Ces** | **as** | **Cis** | **ais** |

 |
| *Suure algustähega on duurid ehk mažoorid, väikese algustähega on mollid ehk minoorid.* |

 |
**Gänserndorf** on linn *(Stadtgemeinde)* Marchfeldis, Austria Alam-Austria liidumaal, ja see on Gänserndorfi ringkonna keskus. See asub u. 20 km kirdes Viinist, millega ühendab seda nii Angerner Straße kui ka Nordbahn.

Maastikupark
------------

Maastikupark Gänserndorfis on ligikaudu 70 000 m² suurune ja seda kasutatakse laialdaselt puhkealana. Park pakub nii jalutusteid kui ka palju jalgrattateid piki pajupuudega ääristatud oja.

*Kellergasse*
-------------

*Kellergasse* on eriti ilus, kus on kuristik, viinamäed, keldrituurid, barokkpaleed, paljud muuseumid, Niedersulzi muuseum ja Kesk-Euroopa kõige põnevamad lammid.

Raekoda
-------

1925. aastal ümberehitatud ajaloolise raekojaga on Gänserndorf ajaloomälestisena kaitstud ja esitleb end jõulude ajal 24 kaunistatud aknaga.

Suvised üritused
----------------

Gänserndorf on tuntud oma suveürituste, sealhulgas kunstigaleriide avamiste, raamatute ettelugemiste ja kontsertide, elava muusika programmide ja paljude teiste festivalide poolest. Gänserndorfi linn ja maakond korraldavad soojadel kuudel palju tegevusi, millest osavõtt on alati suur.

Viited
------



Gänserndorfi ringkonna vallad

* Aderklaa
* Andlersdorf
* Angern an der March
* Auersthal
* Bad Pirawarth
* Deutsch-Wagram
* Drösing
* Dürnkrut
* Ebenthal
* Eckartsau
* Engelhartstetten
* Glinzendorf
* Groß-Enzersdorf
* Großhofen
* Groß-Schweinbarth
* Gänserndorf
* Haringsee
* Hauskirchen
* Hohenau an der March
* Hohenruppersdorf
* Jedenspeigen
* Lassee
* Leopoldsdorf im Marchfeld
* Mannsdorf an der Donau
* Marchegg
* Markgrafneusiedl
* Matzen-Raggendorf
* Neusiedl an der Zaya
* Obersiebenbrunn
* Orth an der Donau
* Palterndorf-Dobermannsdorf
* Parbasdorf
* Prottes
* Raasdorf
* Ringelsdorf-Niederabsdorf
* Schönkirchen-Reyersdorf
* Spannberg
* Strasshof an der Nordbahn
* Sulz im Weinviertel
* Zistersdorf
* Untersiebenbrunn
* Velm-Götzendorf
* Weiden an der March
* Weikendorf
**Hermeneutiline ring** ehk **mõistmise ring** on tõestamisel või määratlemisel tekkiv ring, mida käsitletakse hermeneutilisest aspektist positiivsena.

Laiemas tähenduses on hermeneutilise ringi tunnistamine tekstide tõlgendamise puhul eelduseks nende käsitlemisele terviklikuna, arvestades nende ajaloolist, tekstiloolist, mõisteloolist jne horisonti, st laiemat konteksti. Tekstide tõlgendamise puhul pole võimalik määratleda teksti seoseid selle horisondiga lõplikult, vaid alati jäävad tõlgendusse sisse teatud iseendastmõistetavused, millele on omane, et need on määratletud ringmääratluste kaudu. Erinevalt traditsioonilise loogika vaatenurgast, mille järgi ringmääratlused on soovimatud või isegi halvad (*vitiosus*), leiavad hermeneutilise ringi eestkõnelejad, et ring määratluses ei pruugi olla halb, vaid ringi sisenedes ja seda läbi käies ring kontsentreerub ja fokuseerub ning sel viisil saab tõlgendamise tulemuseks olla teksti mõistmine selle horisondist lähtuvalt.

Hermeneutilise ringi vältimatust tõlgendamisel põhjendatakse sellega, et meil on tõlgendatavast alati olemas eelteadmine või eelarvamus, mille pinnalt me midagi tõlgendama asume. Seda eelarvamust pole võimalik kõrvale jätta või mõne positiivse määratlusega tühistada, vaid pigem on tõlgendamise protsess selline, mille käigus uued teadmised põimitakse juba olemasolevate sisse ning selle käigus toimub eelarvamuste revideerimine. See on aga tsükliline protsess, eelarvamused tühistatakse või kinnitatakse tõlgendamise mitmendal ringil hermeneutilise struktuuri selginemise tõttu, aga mitte ühemõttelise deduktsiooni kaudu. Sestap on loomulikus keeles kirjutatud mitte-formaalsete tekstide, nt kirjanduse, ajaloo jms tõlgendamisel hermeneutiline ring vältimatu.

Hermeneutilise ringi ideed seostatakse juba Friedrich Daniel Ernst Schleiermacheriga, selle käsitluste poolest on aga eelkõige tuntud Martin Heidegger, kes püüdis anda hermeneutilise ringi mõistele ontoloogilist tähendust, ja Hans-Georg Gadamer, kelle filosoofia läbi on hermeneutilise ringi mõiste saanud humanitaarteadustes üldaktsepteerituks.

Vaata ka
--------

* Circulus vitiosus
* Idem per idem
* Tautoloogia
Liikmesriikide juhid 2021. aasta tippkohtumisel Roomas.
Tumesinisega liikmesriigid, helesinisega Euroopa Liidu liikmed, kes ei ole G20 individuaalsed liikmed.
**G-20** (inglise keeles täisnimega *The Group of Twenty Finance Ministers and Central Bank Governors* – 'Kahekümne Rahandusministri ja Keskpangajuhi Grupp') on rahvusvaheline foorum, mis koondab 21 riiki ning Euroopa Liitu ja Aafrika Liitu. Foorumil arutatakse erinevaid maailmamajandusega seotud küsimusi, nagu näiteks finantsstabiilsus, kliimamuutuse leevendamine ja jätkusuutlik areng.

G-20 loodi 1990. aastate lõpus aset leidnud rahanduskriiside lahendamiseks, ajendiks asjaolu, et tähtsamad arenevad majandused polnud üleilmsetesse majanduskõnelustesse piisavalt kaasatud.

Liikmed: Argentina, Austraalia, Brasiilia, Euroopa Liit, Hiina, India, Indoneesia, Itaalia, Jaapan, Kanada, Lõuna-Aafrika Vabariik, Lõuna-Korea, Mehhiko, Prantsusmaa, Saksamaa, Saudi Araabia, Türgi, Suurbritannia, USA ja Venemaa.

Euroopa Liitu esindavad eesistujariik ja Euroopa Keskpanga president.

G-20 majandused moodustavad 90% maailma SKT-st ja 80% maailma kaubandusest. G-20 elanikud moodustavad 2/3 maailma rahvastikust.

New Delhis toimunud tippkohtumisel võttis G-20 9. septembril 2023 oma liikmeks Aafrika Liidu.

Vaata ka
--------

* G7
* G8

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **G-20** |

1. ↑  G20 võttis Aafrika Liidu oma liikmeks ERR 9. september 2023