recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib liigist; perekonna kohta vaata artiklit Viirpapagoi (perekond)* |

---

Üldiselt
--------

Isane viirpapagoi Kölni loomaaias.
**Viirpapagoi** (*Melopsittacus undulatus*) on Austraalia päritolu papagoiline. Ta on viirpapagoi perekonna (*Melopsittacus*) ainus liik.

Viirpapagoi looduslik levila on üksnes Austraalias.

Viirpapagoi eluiga võib olla 8–14 aastat.
Isased viirpapagoid suudavad hääli imiteerida.

Alates 1850. aastaist on viirpapagoisid kasvatatud ja aretatud puurilindudena.

Viirpapagoide nokavärvus tähistab nende sugu: pruun - emane ja sinine - isane.

  

Viirpapagoi nime päritolu on ebaselge. Esmakordselt registreeriti 1805. aastal, viirpapagoid on populaarsed lemmikloomad kogu maailmas nende väiksuse, odavate hindade ja inimkõne jäljendamise võime tõttu. Tõenäoliselt on nad kodustatud koera ja kassi järel maailmas populaarsuselt kolmas lemmikloom .

Kirjeldus
---------

Metsikud viirpapagoid on keskmiselt 18 cm (7 tolli) pikad,  kaaluvad 30–40 grammi (1,1–1,4 untsi), 30 cm (12 tolli) tiibade siruulatusega ja neil on heleroheline kehavärv (kõht ja reied). mantlitel (selja- ja tiivakaaned) on kottmustad mantlimärgid (poegade ja ebakindlate mustade värvidega), mis on ääristatud kollaste lainetega. Laup ja nägu on täiskasvanutel kollased. Noortel isikutel on enne täiskasvanud sulestikku kuni 3–4 kuu vanuseni mustad triibud kuni ajukoeni (nina). Neil on väikesed, sillerdavad sinakasvioletsed põskelaigud ja kolm mustat täppi neelude mõlemal küljel (neid nimetatakse kurgulappideks). Kaks äärepoolseimat kurgupiirkonda paiknevad iga põskelapi põhjas. Saba on koobalt (tumesinine); ja väljaspool sabasulgedel on keskmised kollased välklambid. Nende tiibadel on rohekasmustad lendsuljed ja mustad kollaste ääristega katted koos kesksete kollaste välkudega, mis muutuvad nähtavaks alles lennu ajal või kui tiivad on välja sirutatud. Arved on oliivhallid ja jalad sinakashallid, sigodaktüülvarvastega. 

Austraalia looduslikus elupaigas on viirpapagoid märgatavalt väiksemad kui vangistuses.  Seda konkreetset papagoiliiki on vangistuses aretatud paljudes teistes värvides ja toonides (nt sinine, hall, hallroheline, läikiv, violetne, valge, kollakassinine). Lemmikloomapoes olevad inimesed on tavaliselt sinised, rohelised või kollased. Nagu enamik papagoiliike, fluorestseerib viirpapagoi sulestik ultraviolettvalguses - nähtus, mis võib olla seotud kurameerimise ja paarilise valimisega. 

Nende noka ülemine pool on alumisest poolest kõrgem, kattes suletuna põhja. Nokk ei ulatu palju välja, kuna seda ümbritsevad paksud, kohevad suled, andes näo allapoole suunatud noka, mis lamab vastu nägu. Ülemine pool toimib pika sileda kattena, alumine pool on aga vaid poole väiksem tass. Need nokad võimaldavad lindudel süüa taimi, puuvilju ja köögivilju.

Välislingid
-----------

* Viirpapagoi andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
**Regan Smith** (sündinud 9. veebruaril 2002 Lakeville'is Minnesota osariigis) on USA ujuja, kahekordne maailmameister. Ta on spetsialiseerunud seliliujumise distantsidele.

Smith on individuaalselt kahe maailmarekordi omanik 100 ja 200 meetri seliliujumises (pikk rada) ja kolmanda maailmarekordi on ta ujunud USA naiste 4 x 100 m kompleksujumise võistkonnaga. Samas teateujumises ujus ta avavahetuses üle endise 100 m distantsi maailmarekordi. Kõik need maailmarekordid on ujutud 2019. aastal Gwangjus. Ta võistles 15-aastaselt 2017. aasta maailmameistrivõistlustel Budapestis naiste 200 meetri seliliujumisel, kus jõudis finaali ja sai 8. koha. 2017. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel Indianapolises võitis ta kulla nii 100 m kui 200 m seliliujumises. 100 m seliliujumises ujus ta üle nii Missy Franklini 15–16-aastaste vanuserühma maailmarekordi kui ka juunioride maailmarekordi, mis oli varem Taylor Rucki nimel.

Välislingid
-----------

* USA Ujumisliidu kodulehel
* Regan Smith Swimrankingsi kodulehel
* Regan Smith SwimSwam.com kodulehel
Elektronide siirdumine KrF-laseris ergastatud olekust stabiilsesse olekusse
**Eksimeerlaser** on gaaslaser, mis tekitab ultraviolettkiirgust. Eksimeer (inglise keelest: *excited dimer* – ergastatud dimeer) on teatav laseraktiivne materjalitüüp. Dimeer koosneb kahest sama aine aatomist (näiteks Ar2) või molekulist, eksimeerlaseri puhul enamasti väärisgaasi halogeniidist (näiteks krüptoonfluoriid KrF).

Esimese eksimeerlaseri konstrueerisid 1970. aastal Moskva P. N. Lebedevi Füüsikainstituudi teadlased.  Nad kasutasid ksenoondimeeri ja ergastamiseks elektronkiirt.

Põhimõte
--------

**Eksimeerlaserite kiirguse lainepikkusi**| Molekul | Lainepikkus |
| --- | --- |
| Ar2 | 126 nm |
| Kr2 | 146 nm |
| F2 | 157 nm |
| Xe2 | 172 nm |
| ArF | 193,3 nm |
| KrCl | 222 nm |
| KrF | 248,35 nm |
| XeBr | 282 nm |
| XeCl | 308 nm |
| XeF | 351 nm |
|

Laseraktiivsed väärisgaasi halogeniidid saavad eksisteerida ainult ergastatud molekulidena ning pole seega põhiolekus püsivad. Niisuguste molekulide moodustamiseks ja suunamiseks kasutatakse elektrilahendust või elektronkiirt. Tulemusena tekib ergastatud molekule sellisel määral, et leiab aset pöördhõive, s.t ergastatud molekulide ülekaal. Niisugused ergastatud molekulid on ebastabiilses olekus ning võivad laguneda esialgseteks koostisosadeks, vabastades oma energia ultraviolettkiirgusena. See kiirgus vallandab sama lainepikkusega kiirguse ka teistel ergastatud molekulidel, nii et laserist väljub ultraviolettkiire impulss.

Eksimeerlaseri impulsi kestus jääb enamasti vahemikku 4‒40 ns, impulsside kordumissagedus võib ulatuda mõne kilohertsini ja impulsi võimsus 1200 millidžaulini. UV-kiirguse lainepikkuse määrab ergastamisel tekkiva molekuli keemiline koostis.

Kasutamine
----------

KRF- ja ArF-eksimeerlasereid kasutatakse alates 1990. aastate keskpaigast fotolitograafia protsessis pooljuhtseadiste valmistamisel, samuti saab nende abil töödelda mitmesugustest materjalidest ‒ keraamika, metallid, plast ‒ detaile ja pindasid, mille suurust mõõdetakse mikro- või nanomeetrites.

Laialdaselt rakendatakse eksimeerlaserit meditsiinis, näiteks silmakirurgias ja mitme nahahaiguse ravimisel. Kudede lõikamisel kasutatakse madala sagedusega (impulsisagedus 100‒200 Hz) pulseerivat ultraviolettkiirt, mistõttu ümbritsevad koed ei soojene. Iga impulsiga eemaldatakse umbes 2 µm jagu kude.

Eksimeerlaserite tootmisega on Eestis tegeletud Teaduste Akadeemia Spetsiaalses Konstrueerimisbüroos.

Vaata ka
--------

* Laser
* Ultraviolettkiirgus

Viited
------

1. ↑   N. G. Basov, V. A. Danilychev, Y. Popov, D. D. Khodkevich. Laser Operating in the Vacuum Region of the Spectrum by Excitation of Liquid Xenon with an Electron Beam ‒ Journal of Experimental and Theoretical Physics Letters, N 12, 1970.

Välislingid
-----------

* History and future prospects of excimer laser technology
Filipinki (1966)
Filipinki
**Filipinki** (eesti keeles ka **Filipinkad**) oli Poola naisvokaalansambel. 

Ansambli moodustas Szczecinis 1959. aasta novembris Szczecini Kaubandustehnikumi õppejõud Jan Janikowski sama õppeasutuse õpilastest.

Ansambel sai nime tol ajal populaarse Poola ajakirja Filipinka järgi.

Ansambel oli algul lühikest aega nonett, seejärel septett. 

Ansambli koosseisu kuulusid Zofia Bogdanowicz, Niki Ikonomu, Elżbieta Klausz, Krystyna Pawlaczyk, Iwona Racz, Anna Sadowa ja Krystyna Sadowska.

Ansambli esimene avalik esinemine oli 1960. aastal konkursil "Szukamy młodych talentów" ('otsime noori talente'). 1962. aastal esines ansambel raadiokonkursil "Mikrofon dla wszystkich" ('mikrofon kõigile') ja sai üleriigiliselt populaarseks. Sealtpeale lakkas ansambel olemast harrastuskollektiiv ja hakkas tegutsema kutselise ansamblina.

Ansambel oli oma populaarsuse tipul aastatel 1963–1965. Ansambli laul "Batumi" valiti 1964. aastal Poolas aasta kõige populaarsemaks lauluks. Laul "Wala Twist" oli pühendatud maailma esimesele naiskosmonaudile Valentina Tereškovale. Filipinki esines ka välisriikides, sealhulgas 1967. aasta veebruaris Tallinnas.

1960. aastate lõpus hakkas ansambli populaarsus aga vähenema. Ansambli koosseisus toimusid esimesed muudatused 1967. aastal. Esinemine 1969. aastal Opole festivalil jäi tähelepanuta.

1970. aastate algul vähenes ansambli koosseis esmalt kvintetini ja seejärel kvartetini. Ansambli algkoosseisust lahkus viimasena Iwona Racz 1972. aastal. Ansambli uueks nimeks sai **Nowe Filipinki** ('uued filipinkad'). Edu aga enam saavutada ei õnnestunud ja ansambel lõpetas tegevuse 1974. aastal.

Viited
------

1. ↑  Janikowski, Jan Cyfrowa Biblioteka Polskiej Piosenki
2. ↑  Muusikaline tund. Filipinkad Tallinnas Eesti Raadio 1967 (ansambli külalisesinemisest Tallinnas jm. Tõlgi osalusel saavad sõna ansambli liikmed ning ansambli juht ja helilooja Jan Janikowski)
3. ↑  Robert Duchowski:Rozsławiły nasze miasto na całym świecie! Szczecin Nasze Miasto, 15. aprill 2007
**Filipp Kirkorov** (vene *Фили́пп Бедро́сович Кирко́ров*) (sündinud 30. aprillil 1967 Bulgaarias Varnas) on vene-armeenia poplaulja ja laulukirjutaja. 

Tema isa on armeenia päritolu Bulgaaria ja nõukogude laulja Bedross Kirkorov.

Kirkorov on kirjutanud Valgevenet esindanud Dmitri Kolduni 2007. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse loo "Work Your Magic", Ukraina Ani Loraki 2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse loo "Shady Lady" ning olnud 2014. aastal Venemaad esindanud laulu "Shine" ja 2016. aastal Venemaad esindanud laulu "You Are the Only One" kaasautor.

Kirkorov esindas Venemaad 1995. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Dublinis lauluga "Kolõbelnaja dlja vulkana". Finaalkontserdil sai ta 17 punktiga 17. koha.

1994–2005 oli ta abielus Alla Pugatšovaga.

2021. aasta jaanuarist keelas Leedu valitsus Filipp Kirkorovil Leetu sisenemise viieks aastaks. Põhjuseks on, et ta on teinud mitu visiiti okupeeritud Krimmi poolsaarele.

Viited
------

1. ↑  "Leedu keelas Filipp Kirkorovile viieks aastaks riiki sisenemise". ERR, 19. jaanuar 2021

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Filipp Kirkorov** |

* Filipp Kirkorovi ametlik koduleht

| * v
* r
Venemaa esindajad Eurovisiooni lauluvõistlusel |
| --- |
| 

* 1994 Judif
* 1995 Filipp Kirkorov
* 1997 Alla Pugatšova
* 2000 Alsou
* 2001 Mumiy Troll
* 2002 Premier Ministr
* 2003 t.A.T.u.
* 2004 Julija Savitševa
* 2005 Natalia Podolskaja
* 2006 Dima Bilan
* 2007 Serebro
* 2008 Dima Bilan
* 2009 Anastassija Prõhhodko
* 2010 Peter Nalitch
* 2011 Alexey Vorobyov
* 2012 Buranovskije Babuški
* 2013 Dina Garipova
* 2014 Õed Tolmatšovad
* 2015 Polina Gagarina
* 2016 Sergei Lazarev
* ~~*2017 Julia Samoilova*~~
* 2018 Julia Samoilova
* 2019 Sergei Lazarev
* ~~2020 Little Big~~
* 2021 Maniža

 |
Filip Đuričić (2016)
**Filip Đuričić** (serbia kirillitsas Филип Ђуричић; sündinud 30. jaanuaril 1992 Obrenovacis) on Serbia jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Kreeka kõrgliigaklubis Panathinaikόs ja Serbia jalgpallikoondises.

Ta kuulus noorena Belgradi Crvena Zvezdasse ja Kreeka klubisse Olympiakós. 2009. aastal mängis ta Serbia tugevuselt kolmanda liiga klubis Obrenovaci Radnički.

2010. aasta jaanuaris liitus ta Hollandi kõrgliigaklubiga SC Heerenveen.

2013. aasta suvel sõlmis ta viieaastase lepingu Portugali kõrgliigaklubiga Lissaboni Benfica. Kuigi ta tuli hooajal 2013/14 Benficaga Portugali meistriks, siis klubi põhikoosseisu ta ennast ei mänginud. Hooajal 2014/15 oli ta laenul Saksamaa kõrgliigaklubis Mainz ja Inglismaa kõrgliigaklubis Southampton. Hooaja 2015/16 teises pooles oli ta laenul Belgia kõrgliigaklubis Anderlecht.

2016. aasta suvel läks ta laenule Itaalia kõrgliigaklubisse Sampdoria, kellega sõlmis 2017. aasta jaanuaris püsiva lepingu. Hooaja 2017/18 teises pooles oli ta laenul Itaalia kõrgliigaklubis Benevento.

2018. aasta juunis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Sassuologa. 2022. aasta augustis naasis ta Sampdoriasse. Alates hooajast 2023/24 mängib ta Panathinaikόses

Serbia jalgpallikoondises tegi Đuričić debüüdi 29. veebruaril 2012 sõprusmängus Küprose vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 11. septembril MM-i valikmängus Walesi vastu. Ta kuulus Serbia koondisse 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Benfica
* Primeira Liga: 2013–14
* Taça de Portugal: 2013–14
* Taça da Liga: 2013–14

| * v
* r
Serbia koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Dmitrović
* 2 Pavlović
* 3 Eraković
* 4 Milenković
* 5 Veljković
* 6 Maksimović
* 7 Radonjić
* 8 Gudelj
* 9 A. Mitrović
* 10 Tadić (c)
* 11 Jović
* 12 Rajković
* 13 S. Mitrović
* 14 Živković
* 15 Babić
* 16 Lukić
* 17 Kostić
* 18 Vlahović
* 19 Račić
* 20 S. Milinković-Savić
* 21 Đuričić
* 22 Lazović
* 23 V. Milinković-Savić
* 24 Ilić
* 25 Mladenović
* 26 Grujić
* Treener: Stojković

 | Serbia |
**Filippo Tommaso Marinetti** (sünninimi **Emilio Angelo Carlo Marinetti**; 22. detsember 1876 Egiptus, Aleksandria – 2. detsember 1944 Itaalia, Bellagio) oli itaalia luuletaja, kes kirjutas itaalia ja prantsuse keeles.

Sünninime arvatavasti kunagi ei kasutatud. Nime "Filippo Tommaso" võttis ta endale ise. Tema enda andmetel oli ta eesnimi tegelikult Filippo Achille Giulio. Bakalaureusediplomil seisis "Philippe Achille Emile", doktoridiplomil "Filippo", sõjaväepiletil "Emilio". Koduste jaoks oli ta Tom.

Ta oli kirjandusliku futurismi rajaja ja teoreetik.

Kõige tuntumad on Futurismi esimene manifest (1909), Kirjandusliku futurismi tehniline manifest (1912) ja helipoeem "Zang Tumb Tumb".

Elulugu
-------

Marinetti sündis Aleksandrias rikka ja eduka advokaadi Enrico Marinetti teise pojana.

Marinetti õppis prantsuskeelses jesuiitide kolleegiumis algul Aleksandrias ja pärast sellest koolist väljaheitmist Pariisis. Ta sai bakalaureusekraadi Pariisis ja õppis Pavias ja Genovas õigusteadust, saades viimasest doktorikraadi.

Kuigi Marinetti arvatavasti algul planeeris juristikarjääri, oli tema kireks kirjandus. Juba kooliõpilasena avaldas ta 1892. ja 1894. aasta vahel midagi ühes kirjandusajakirjas. 1898 ilmus tema esimene vabavärsis töö.

1900. aastaks oli ta otsustanud pühenduda täielikult itaalia ja prantsuse kirjandusele. 

Prantsuse luuletajad Catulle Mendès ja Gustave Kahn märkasid tema luuletust "Les vieux marins" ("Vanad meremehed").

Ta kirjutas ja avaldas mitmesugust luulet ning prantsuskeelse näidendi "Le roi Bombance" ("Kuningas Bombance").

1905 asutas ta rahvusvahelise ajakirja Poesia (Luule) ning andis seda Milanos välja 1909. aastani. Tema eesmärgiks oli vabastada luule traditsioonilise interpunktsiooni ja süntaksi kammitsaist. Oma ajakirjas propageeris ta vabavärssi.

1910 ilmus tema esimene romaan "Mafarka le futuriste" ("Futurist Mafarka").

Veebruaris 1912 ilmus ajalehes Le Figaro "Manifeste technique de la littérature futuriste" (Kirjandusliku futurismi tehniline manifest), provokatiivne tekst, mis ülistas kiirust ja sõda. Seejärel pidas ta rea ettekandeid ja loenguid, et värvata futurismile poolehoidjaid.

1919 astus Marinetti ühena esimestest fašistlikku parteisse. Et ta toetas fašistlikku režiimi, valiti ta Itaalia Akadeemiasse.

Teosed
------

* "Le roi Bombance" (1905)
* "Mafarka le futuriste"/"Mafarka il futurista" (1910; avaldati korraga prantsuse ja itaalia keeles)

Välislingid
-----------

* Luuletused "Raskus ja lõhn" Johannes Semperi tõlkes
* Hasso Krulli kommentaar Semperi Marinetti-tõlgetele
* Katkendid, sealhulgas manifestidest
Alphyddan

|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib elamurajoonist Rootsis Nackas; Alphyddan on ka Helsingi asumi Alppila rootsikeelne nimi* |

---

**Alphyddan** on elamurajoon Rootsis Stockholmist idas Nacka vallas Svindersvikeni lahe ääres. Geograafilised koordinaadid on 59°18' N, 18°07' E.

Juba 1940ndatel oli Nacka vald otsustanud ehitada elamuid piirkonda, mida praegu kutsutakse Alphyddaniks. Mitmel põhjusel ehitamine venis; peapõhjus oli see, et polnud teada, kust hakkab kulgema maantee *länsväg 222'*. Alles 1959 koostati piirkonna detailplaneering. 

Esimene detailplaneering koostati Nacka linnaarhitektibüroos linnaarhitekt Albin Hamrini juhtimisel. Ehitamine toimus 1960–1965, ehitaja oli ehitusfirma Anders Diös AB (praegu Diös Fastigheter AB). Elamud ja garaaži projekteerisid arhitektid Sven Backström ja Leif Reinius. Kokku ehitati piirkonda 700 korterit.

Elamurajooni ehitati üksainus suur garaaž, kuhu mahub 500 autot. See oli omal ajal ainulaadne. Hiljem ehitati juurde 120 kohaga garaaž. 

Koos elamurajooniga ehitati ka Svindersviki kool (arhitekt Tore Axén).
Metsa kõlakojad, 2017
**Metsa kõlakojad** on 2015. aastal valminud kolmest hiidruuporist koosnev installatsioon Võrumaal Haanja-Karula puhkealal, millega saab võimendatult kuulata looduse hääli.

Kõlakojad valmisid Eesti Kunstiakadeemia sisearhitektuuri osakonna esimese kursuse üliõpilaste ja Riigimetsa Majandamise Keskuse koostöös ning avati 18. septembril 2015. Üliõpilased püüdsid kursuseprojekti käigus mõtestada metsaraamatukogu mõistet: milline objekt rikastaks matkalise teekonda ja kus lugeda looduse raamatut. Valminud kursusetööde seast valiti ehitamiseks välja metsakõlakojad, kus istudes saab kuulata metsa helisid – nii vaikust kui ka helirikkust – tavalisest võimendatumalt. Kõlakodasid saab kasutada ka väliõppeklassina või väiksemate kultuuriürituste läbiviimiseks, vähenõudlik matkaja võib neis ka öö mööda saata (kõlakodade läbimõõt on 3 meetrit).

Metsa kõlakoda, 2017
Installatsiooni autor on Birgit Õigus. Kõlakojad ehitasid Eesti Kunstiakadeemia puidutöökoja juhataja Avo Trageli juhendamisel sisearhitektuuri osakonna esimese kursuse tudengid Mariann Drell, Ardo Hiiuväin, Lennart Lind, Henri Kaarel Luht, Mariette Nõmm, Johanna Sepp, Kertti Soots, Sabine Suuster ja Birgit Õigus. Tööd juhendasid Aet Ader, Karin Tõugu, Kadri Klementi ja Mari Hunt (arhitektuuribüroost b210) ning Tõnis Kalve ja Ahti Grünberg (loomeettevõttest Derelict Furniture). Konsultandid olid Valdur Mikita, Hannes Praks ja Tõnu Peipman. Ehitusmaterjalina on kasutatud lehist ja kasevineeri.

Viited
------

1. 1 2  Metsa kõlakojad Riigimetsa Majandamise Keskus (kasutatud 17.04.2017)
2. ↑  Eesti Kunstiakadeemia sisearhitektuuri osakond (17.09.2015). "Võrumaa metsas avatakse kõlakojad loodushäälte kuulamiseks". Vaadatud 17.04.2017.

Välislingid
-----------

* Intervjuu metsa kõlakodade idee autori Birgit Õigusega
* Metsa kõlakojad ja idee autor Ukraina teleuudistes *(inglise keeles)*
* Fotod kõlakodade ehitusest
* Fotod kõlakodade transpordist Võrumaale
**Märjamaa külanõukogu** oli külanõukogu Eesti NSV-s.

Märjamaa külanõukogu moodustati 1945 septembris Läänemaal Märjamaa vallas. Külanõukogu keskus asus Märjamaa alevikus.

Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Märjamaa külanõukogu 1950 septembris Märjamaa rajooni koosseisu.

1954. aastal liideti Märjamaa külanõukoguga likvideeritud Sipa ja Paeküla külanõukogu maad. 

1954. aasta seisuga tegutsesid külanõukogus "Avangardi", "Võitluse", "Punase Tähe", "Kalevipoja" ja "Tõotuse" kolhoos, Märjamaa sovhoos ja Rapla Rajoonidevahelise Loomade Varumise Kontori Märjamaa Vastuvõtupunkt.

1960. aastal liideti Märjamaa külanõukoguga likvideeritud Alaküla külanõukogu maad.

Seoses Märjamaa rajooni likvideerimisega 1962. aastal, arvati Märjamaa külanõukogu Rapla rajooni koosseisu.

1972. aasta liideti Märjamaa külanõukoguga likvideeritud Varbola külanõukogu maad. 

1973. aasta seisuga oli külanõukogu pindala 398 km² ja elanike arv 3010. Külanõukogus tegutsesid Tasuja kolhoos ning Märjamaa ja Varbola sovhoos.

1976. aastal liideti Märjamaa külanõukoguga likvideeritud Velise külanõukogu maad.

14. veebruarist 1991 kehtestati Märjamaa valla omavalitsuslik staatus, millega Märjamaa külanõukogu lõpetas tegevuse.

Viited
------

1. 1 2  Märjamaa külanõukogu Eesti nõukogude entsüklopeedia faksiimileversioonis (vaadatud 26.11.2017)
2. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlus Lääne maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta. Eesti NSV Teataja, 1945, 32, 501
3. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlus maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s. Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
4. ↑   Eesti Vabariigi Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus Rapla maakonna Märjamaa valla omavalitsusliku staatuse kinnitamise kohta
Männikjärve raba vana laudtee, mis on lagunenud
**Lagunemine** on millegi jagunemine väiksemateks osadeks.

Näiteks mikromaailma vaadeldes, võime tõdeda keemiliste ainete molekulide lagunemist väiksemateks aineosadeks, väiksemateks molekulideks või aatomiteks. Aatomid on üldjuhul väga stabiilsed, aga kui nad puutuvad kokku piisavalt suure energiaga, saavad ka aatomid osadeks jaguneda, laguneda. Veelgi stabiilsemad on suurema osa keemiliste elementide isotoopide aatomite tuumad. Ometi võivad laguneda ka nemad. Kaasaegse teadusliku maailmapildi järgi ei saa aga lagunemine toimuda lõputult. Osakesed ei saa laguneda väiksemaks kui elementaarosakesed, kaasaegse teadusliku maailmapildi alusena esindab seda osakestefüüsika standardmudel. Energiatkandvad või fundamentaalseid vastastikmõjusid vahendavad energiaosakesed on piiratud kvantitatiivse suurusega, Universumis väikseima veel tähendust omava suurusega - Plancki konstandiga. Samuti teeb osakeste lagunemise võimatuks elektrilaengu jäävuse seadus. Osakesed, millel on elektrilaeng ei saa laguneda väiksemaks kui on elementaarlaengu suurus. (Kvarkidel võib olla küll 1-st väiksem laeng, kuid kvargid ei saa eraldi, üksikult eksisteerida. Nad moodustavad ikka koos teistega tervikuid, mille laeng on 1 või siis kogu hadroni peale kokku 0). 

Makromaailma vaadates lagunevad ühiskondlikud korrad, riigid, ettevõtted, organisatsioonid, pered, inimesed ja teised elusorganismid, eluta aine jne. Lagunemine nagu ka surm on üks pool, eluliselt tähtis, vältimatult vajalik osa looduslikust ringkäigust. Samuti nagu ainevahetuse, metabolismi protsessides katabolism või pidevalt toimuv apoptoosi nähtus meie kõigi kehades. Kosmilisi objekte, universumit, megamaailma vaadeldes peame tõdema, et ka tähed ja teised kosmilised objektid sünnivad, muutuvad ja lagunevad. 

Kõik mis on tekkinud, sündinud võib laguneda ja tõenäoliselt mingi aja jooksul ka laguneb. Küsimus lagunemisest taandub küsimusele ajast. Kui pika aja jooksul midagi vaatleme. Seda, kas kunagi, juhul kui "lõppeb" meie universumi eksistents, võivad laguneda ka meile igaveste ja kindlatena tunduvad loodusseadused...neid kirjeldada aitavad matemaatika, füüsika loogilised tõdemused ise, me keegi ei tea. See on pigem usu, filosoofia küsimus.

Vaata ka
--------

* Bioloogiline lagunemine
* Lagunemisreaktsioon
**Justine Ezarik** (**iJustine**; sündinud 20. märtsil 1984) on YouTube'i koomik, näitleja ja televisioonijuht. Tal on oma viie kanali (*ijustine, ijustinegaming, ijustineiphone, otherijustine* ja nüüdseks lõpetatud kanali *ijustinereviews*) peale kokku üle 2500 video. Ta sai kuulsaks vlogimisega (sõnadest "video" ja "blogi"), kus inimene filmib oma igapäevaelu ning laadib saadud videomaterjali internetti üles. 

iJustine on tuntud videost "300-page iPhone bill" ehk "300-leheküljeline iPhone'i arve", milles Ezarik tutvustab oma telefoniarvet pärast kuu varem toimunud iPhone'i müügilepaiskamist. Ta on 1000 populaarsema YouTube'i kasutaja seas. Tal on rohkem kui 1,7 miljonit jälgijat Twitteris, 720 000 Instagramis ning 1 00 000 Facebookis. Lisaks on tal kõigi viie YouTube konto peale kokku üle 3,7 miljoni tellija ning tal on kokku üle 516 miljoni vaatamise. Justine on osalenud ka külalisnäitlejana YouTube'i šõus *The Annoying Orange* Passion Fruit tegelasena. Televisioonis on ta näidelnud muu hulgas sarjades "Law & Order: Special Victims Unit", "Kurjuse kannul", "Vampiiripäevikud" ja "Vaprad ja ilusad".
**Lobatševski auhind** (ka **N. I. Lobatševski nimeline preemia**) on teadusauhind, mida annab välja Venemaa Teaduste Akadeemia Nikolai Lobatševski (1792–1856) auks väljapaistvate teadustööde eest geomeetria valdkonnas. 

Auhinna asutas 1895. aastal Kaasani füüsika-matemaatikaühing. Statuut nägi ette auhinna väljaandmist iga kolme aasta tagant konkursi korras selguva parima geomeetriaalase teadustöö eest, mis pidi suurelt jaolt olema seotud mitteeukleidilise geomeetriaga.

Sõjaolukorras ja võimuvahetuse tõttu aastatel 1915–1927 auhinda välja ei antud. 1927. aastal pälvis auhinna Hermann Weyl monograafia "Raum, Zeit, Materie" ('Ruum, aeg, mateeria') ja rühmateooriaalaste tööde eest. Pärast kümneaastast vahet toimus järjekordne auhinnatseremoonia. 1937. aastal läks auhind Élie Cartanile Lie rühmade teooria alaste tööde eest.

Aastatel 1951–1990 andis auhinda välja NSV Liidu Teaduste Akadeemia, alates 1992. aastast on väljaandja Venemaa Teaduste Akadeemia.

Laureaadid
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 1897 – Sophus Lie
* 1900 – Wilhelm Killing
* 1904 – David Hilbert
* 1912 – Friedrich Schur
* 1927 – Hermann Weyl
* 1937 – Élie Cartan
* 1951 – Aleksandr Aleksandrov
* 1959 – Aleksei Pogorelov
* 1966 – Lev Pontrjagin
 | * 1969 – Heinz Hopf
* 1972 – Pavel Aleksandrov
* 1977 – Boriss Delaunay
* 1980 – Sergei Novikov
* 1983 – Herbert Busemann
* 1986 – Andrei Kolmogorov
* 1989 – Friedrich Hirzebruch
* 1992 – Vladimir Arnold
* 1996 – Grigori Margulis
* 2000 – Juri Rešetnjak
 |

Lobatševski medal
-----------------

1991. aastal asutas NSV Liidu Ministrite Kabinet Lobatševski medali väljapaistvate teenete eest geomeetria valdkonnas. Laureaadid määrab Kaasani ülikooli teadusnõukogu.

Viited
------

1. 1 2 3 4  ИСТОРИЯ ПРЕМИИ И МЕДАЛИ ИМЕНИ Н.И. ЛОБАЧЕВСКОГО. medal.kpfu.ru
2. 1 2 3 4  ИСТОРИЯ ПРЕМИИ ЛОБАЧЕВСКОГО. medal.kpfu.ru
3. 1 2 3 4  Список награжденных. ras.ru

Välislingid
-----------

* Лауреаты премии имени Н.И.Лобачевского. old.kpfu.ru
* Список награжденных. ras.ru
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Rakvere tänavast; Tallinna tänava kohta vaata artiklit Mahla tänav.* |

---

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) ›
**Mahla tänav** on tänav Rakvere linna loodeosas, Moonaküla linnaosas.. 

Rakvere linnast alguse saava Näituse tänava  põhjapoolselt lõigult, mis paikneb Rakvere valla territooriumil Tõrremäe külas, algab Mahla tänav. 

Suundudes ida poole ja seejärel lõunasse, lõpeb tänav Näituse tänav 22 kinnistu juures. Tänava pikkus on 195 meetrit . Kaugus Rakvere keskväljakust – Turu platsist on linnulennul mõõdetuna ca 1,7–1,9 km. 
Mahla tänava aadressiga on registreeritud kaks kinnistut. Mahla tn 8 paikneb tootmis-laohoone ja Mahla tn 10 on hoonestamata.

Viited
------

1. 1 2  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 10. juuni 2007. Vaadatud 26. novembril 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Rakvere linna tänavate teenumbrid ja teepikkused Elektrooniline Riigi Teataja (vaadatud 05. novembril 2017)
3. ↑  "Geoportaal".
**Marie Esme Patrice Maurice, Mac Mahoni krahv, esimene Magenta hertsog** (13. juuni 1808 Sully loss Autuni lähedal, Saône-et-Loire'i departemang – 17. oktoober 1893 La Forêt' loss Montcressoni lähedal, Loiret' departemang) oli Prantsusmaa väejuht ja riigitegelane, Prantsusmaa marssal, Prantsusmaa president 1873–1879.

Ta oli pärit 17. sajandil Prantsusmaale põgenenud iiri perekonnast. 

Alates 1827. aastast oli ta sõjaväelane. Paistis silma Alžeerias ja Krimmi sõjas, kus tema juhtimisel vallutati 1855 Malahhovi kurgaan. Pärast võitu Austria keisririigi vägede üle Magenta lahingus Sardiinia sõjas ülendati ta Prantsusmaa marssaliks ja Magenta hertsogiks. Aastatel 1864–1870 oli ta Alžeeria kindralkuberner. Pärast kaotust Sedani lahingus Saksa-Prantsuse sõjas (Prantsuse-Preisi sõjas) võeti ta sõjavangi. Tema juhtimisel surusid Versailles' väed 1871 maha Pariisi Kommuuni.

Aastal 1873 sai ta ajutiseks presidendiks. Ta pooldas Bourbonide restauratsiooni. Aastal 1875 sai ta vabariikliku konstitutsiooni järgseks presidendiks.

Välislingid
-----------

* Vapp
**Pärtlioru kihistik** (inglise *Pärtlioru Member*) on ordoviitsiumi ladestu Uhaku lademe Kõrgekalda kihistu kihistik. Seda hakkas esimesena eristama Algimantas Grigelis aastal 1978.

Kihistiku stratotüüp on Purtse jõe kallas Püssil Pärtliorus, ka kihistik ise on selle oru järgi nimetatud. Kaldas paljandub ligi 150 meetri ulatuses Pärtlioru kihistiku paas, kus kukersiiti sisaldavas lubjakivis on savist koosnevaid vahekihte.

Kihistik on Kõrgekalda kihistu keskmine kihistik, see lamab Koljala kihistikul ja sellel lasub Erra kihistik. Kihistik sisaldab teistest kihistu kihistikest rohkem savi.

Lasnamäe paemurrus nimetati kõige ülemist Pärtlioru kihistikku kuuluvat kihti Nutu kihiks.

Viited
------

1. 1 2  Pärtlioru kihistik Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 04.05.2018)
2. ↑  Eesti stratotüüpsed paljandid
3. ↑  K. Suuroja, T. Mardim, K. Ploom, T. All, M. Otsmaa, M. Kõiv. *Eesti geoloogilise baaskaardi Narva (6534) leht. Seletuskiri.* Tallinn, 2009
4. ↑  Rein Einasto, Aat Sarv, *Tallinna paas, Kesk-Ordoviitsiumi sooja parasvöötme madalaveeline lubisete,* Horisont 3/2014

Välislingid
-----------

* Pärtlioru kihistik Eesti geokogude infosüsteemis
**Päärdu küla** asub Tallinna–Pärnu magistraaltee ääres Märjamaa valla lõunaosas. Külast lähtub tugimaantee Velise kaudu Raikkülla ning kohalikud teed Leibresse (nn vana Tallinna–Pärnu maantee) ja Araste kaudu Vanamõisa. Päärdust voolab läbi Velise jõgi. Kuni 1980. aastateni oli Velise jõgi tuntud Päärdu jõena.

Enne 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi kuulus küla Vigala valda.

Päärdu on valdavalt hajaküla. Tihedam hoonestus on vaid mõisasüdame naabruses, kus leidub ka kahekorruselisi kortermaju.

Küla tähtsamad vaatamisväärsused on Päärdu mõisakompleks ja jõe ääres väike siluri lubjakividest koosnev paljand. Külas asub ka Velise mõisa Maydellide kalmistu.

Ajalugu
-------

Päärdu maanteesillast allavoolu jõekaldalt on leitud luuahing, mis lubab oletada, et Päärdu alal võis olla kiviajal inimasustus. Oletatavasti oli tänapäevane Päärdu ala mererannikul. 

Küla varasem nimi oli Kose. Tõenäoliselt on Päärdu mõis (Kose mõis, saksapäraselt *Kosch*) asutatud 15. sajandi teisel poolel. Tänini säilinud häärber valmis 1792. aastal. Päärdu nimi pärineb 18. sajandist ja mugandus selleaegse mõisa omaniku Bernt Tuwe eesnimest.

18. sajandil asutati mõisa poolt Velise jõele vesiveski, mille hoone hävis 1941. aastal Teises maailmasõjas Märjamaa lahingus.

Päärdu vallakool (Rääski külas) asutati 1846. aastal. 1924. aastal anti Päärdu kooli käsutusse Päärdu mõisahäärber. 1972. liideti kool Kivi-Vigala kaheksaklassilise kooliga.

1905. aasta mässu ajal sai Päärdus Paiba talu (Mihkel Aitsami (1876–1917) kodutalu) koosolekute ja kogunemiste kohaks. 

1970. aastate asulate reformimise ajal liideti Päärdu külaks samanimeline asundus, osa Pikk-külast (tänapäevase Päärdu lääneosa) ja Veneküla (Vene; tänapäevase Päärdu põhjaosa).

Vaata ka
--------

* Eesti külade loend

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

| * v
* r
Märjamaa valla asulad |
| --- |
| Alev | 

* Märjamaa

 |  |
| Külad | 

* Alaküla
* Altküla
* Araste
* Aravere
* Aruküla
* Avaste
* Haimre
* Hiietse
* Inda
* Jaaniveski
* Jõeääre
* Jädivere
* Kaguvere
* Kangru
* Kasti
* Kausi
* Keskküla
* Kesu
* Kiilaspere
* Kilgi
* Kirna
* Kivi-Vigala
* Kohatu
* Kohtru
* Kojastu
* Koluta
* Konnapere
* Konuvere
* Kunsu
* Kurevere
* Kõrtsuotsa
* Kõrvetaguse
* Käbiküla
* Käriselja
* Laukna
* Leevre
* Leibre
* Lestima
* Lokuta
* Loodna
* Luiste
* Läti
* Lümandu
* Maidla
* Manni
* Metsaääre
* Metsküla
* Moka
* Mõisamaa
* Mõraste
* Mäliste
* Männiku
* Naistevalla
* Napanurga
* Naravere
* Nurme
* Nurtu-Nõlva
* Nõmmeotsa
* Nääri
* Oese
* Ohukotsu
* Ojapere
* Ojaäärse
* Orgita
* Paaduotsa
* Paeküla
* Paisumaa
* Pajaka
* Palase
* Paljasmaa
* Pallika
* Purga
* Põlli
* Päädeva
* Päärdu
* Pühatu
* Rangu
* Rassiotsa
* Riidaku
* Ringuta
* Risu-Suurküla
* Russalu
* Rääski
* Sipa
* Sooniste
* Soosalu
* Sulu
* Suurküla
* Sõmeru
* Sõtke
* Sääla
* Teenuse
* Tiduvere
* Tolli
* Tõnumaa
* Urevere
* Vaguja
* Vaimõisa
* Valgu
* Valgu-Vanamõisa
* Vana-Nurtu
* Vana-Vigala
* Varbola
* Velise
* Velisemõisa
* Velise-Nõlva
* Veski
* Vigala-Vanamõisa
* Vilta
* Võeva
* Vängla
* Ülejõe

 |
Benjamín Kuscevic 2019. aastal 
**Benjamín Kuscevic Jaramillo** (sündinud 2. mail 1996 Santiagos) on Tšiili jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Coritiba.

Ta alustas klubikarjääri Tšiili klubis Club Deportivo Universidad Católica, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2011. aastal. Aastatel 2014–2015 oli ta laenul Madridi Reali noorteakadeemias. 2016. aasta veebruaris debüteeris ta Universidad Católica meeskonnas Tšiili kõrgliigas. Universidad Católicaga tuli ta neli korda Tšiili meistriks.

2020. aasta novembris siirdus ta Brasiilia kõrgliigaklubisse Palmeiras.

2023. aasta veebruaris sõlmis ta kolmeaastase lepingu Coritibaga.

Tšiili jalgpallikoondises debüteeris Kuscevic 20. novembril 2018 sõprusmängus Hondurase vastu.

Saavutused
----------

Universidad Católica
* Primera División (4): 2016–C, 2016–A, 2018, 2019
* Supercopa de Chile (2): 2016, 2019

Palmeiras
* Copa Libertadores: 2020, 2021
* Recopa Sudamericana: 2022
* Campeonato Brasileiro Série A: 2022
* Copa do Brasil: 2020
* Campeonato Paulista: 2022

Viited
------

1. ↑  "Palmeiras anuncia contratação do zagueiro Benjamín Kuscevic". espn.com.br. 4.11.2020. Vaadatud 13.1.2021
2. ↑  "Kuscevic é o novo reforço do Coritiba" (Brasiilia portugali). Coritiba official website. 10. veebruar 2023. Vaadatud 15. märtsil 2023.
3. ↑  "Coritiba anuncia a contratação do zagueiro Kuscevic, do Palmeiras" (Brasiilia portugali). TNT Sports. 10. veebruar 2023. Vaadatud 15. märtsil 2023.
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Kuld** | 2018 |  |

**Benjamin Mendy** (sündinud 17. juulil 1994 Longjumeau's) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Prantsusmaa kõrgliiga klubis Lorient ja Prantsusmaa jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Le Havre'is, mille põhimeeskonnas debüteeris Prantsusmaa esiliiga hooajal 2011–12. 2013. aasta juulis liitus ta Prantsusmaa kõrgliiga klubiga Olympique de Marseille.

2016. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Monacoga. Ta tuli klubiga hooajal 2016–17 Prantsusmaa meistriks ja valiti samal hooajal liiga sümboolsesse koosseisu.

2017. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Manchester Cityga. Arvatav üleminekusumma oli 52 miljonit naelsterlingit. Hooaegadel 2017–18 ja 2018–19 on ta klubiga tulnud Inglismaa meistriks.

Suvel 2023 lõppes tema leping Manchester Cityga ning ta liitus Lorientiga.

Debüüdi Prantsusmaa jalgpallikoondises tegi Mendy 25. märtsil 2017 MM-i valikmängus Luksemburgi vastu. 2018. aastal tuli ta Prantsusmaa koondisega maailmameistriks.

Saavutused
----------

Monaco
* Ligue 1: 2016–17

Manchester City
* Premier League: 2017–18, 2018–19
* FA Community Shield: 2018

Viited
------

1. ↑  "Man City sign Benjamin Mendy". Manchester City. 24.7.2017. Vaadatud 24.6.2019
2. ↑  "Benjamin Mendy: Man City sign Monaco defender for £52m". BBC Sport. Vaadatud 24.5.2019

Välislingid
-----------

 Benjamin Mendy – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Prantsusmaa koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Lloris (c)
* 2 Pavard
* 3 Kimpembe
* 4 Varane
* 5 Umtiti
* 6 Pogba
* 7 Griezmann
* 8 Lemar
* 9 Giroud
* 10 Mbappé
* 11 Dembélé
* 12 Tolisso
* 13 Kanté
* 14 Matuidi
* 15 Nzonzi
* 16 Mandanda
* 17 Rami
* 18 Fekir
* 19 Sidibé
* 20 Thauvin
* 21 Hernández
* 22 Mendy
* 23 Areola
* Treener: Deschamps

 | Prantsusmaa |
**Arvi Ränk** (26. mai 1960 Kuressaare külanõukogu, Saaremaa – 20. detsember 1994 Tallinn) oli Eesti ajaloolane ja etnoloog.

Elulugu
-------

Arvi Ränk oli ehitusinseneri ja pangatöötaja poeg.

Ta lõpetas 1978. aastal Tallinna 32. Keskkooli ja 1985. aastal kaugõppes Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo osakonna. 

Aastatel 1979–1992 oli Ränk mitmes Tallinna keskkoolis ajalooõpetaja, aastatel 1992–1993 Tallinna Põhjarajooni haridusosakonna juhataja ja 1994. aastal Tallinna Kõrgema Tehnikakooli ühiskonnateaduste kateedri ajaloo ja politoloogia õppejõud. 

Ta uuris Eesti hariduslugu ja etnoloogia küsimusi ja koostas esimese Eesti etnograafiaalase sõnaraamatu. 

Ränk hukkus traagiliselt autoõnnetuses.

Teoseid
-------

* Esivanemate elupaigad. // Horisont (1993) 8
* Eesti etnograafia sõnaraamat. Tallinn 1995

Isiklikku
---------

Arvi Ränga vanalell oli Gustav Ränk.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 1299

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Pronks** | 2013 |  |
| **Pronks** | 2015 |  |

**Justin Michael Faulk** (sündinud 23. detsembril 1992 South St. Paulis Minnesotas) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis St. Louis Blues.

Hooajal 2010–11 mängis ta University of Minnesota Duluth jäähokimeeskonnas. Ta tuli samal hooajal klubiga ülikooliliiga võitjaks.

2010. aastal valiti ta NHL-i *draft* '​is Carolina Hurricanesi poolt 37. valikuna. 2011. aasta aprillis sõlmis ta Hurricanesiga kolmeaastase lepingu. Hooaja 2010–11 väljalangemismängudes debüteeris ta American Hockey League'i klubis Charlotte Checkers. Järgmisel hooajal tegi ta Hurricanesi meeskonnas debüüdi NHL-is. Esimese värava lõi ta NHL-is 9. detsembril 2011 mängus Winnipeg Jetsi vastu. Oma debüüthooajal 2011–12 valiti Faulk NHL-i sümboolsesse koosseisu (*NHL All-Rookie Team*).

Hurricanesis mängis Faulk kokku kaheksa hooaega. Hooajal 2017–18 oli ta koos Jordan Staaliga Hurricanesi kapten. 13. veebruaril 2018 tegi Faulk mängus Los Angeles Kingsi vastu kübaratriki. Ta sai NHL-i ajaloo kümnendaks kaitsemängijaks, kes on suutnud ühes mängus lüüa kolm väravat järjest.

2019. aasta septembris liitus Faulk Bluesiga, kellega sõlmis seitsmeaastaase lepingu.

Aastatel 2015, 2016 ja 2017 on Faulk osalenud NHL-i tähtede mängul.

2013. ja 2015. aasta maailmameistrivõistlustel on Faulk USA jäähokikoondise koosseisus võitnud pronksmedali. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel andis ta kaitsemängijatest enim väravasööte (kokku kuus). Ta kuulus USA koondisse ka 2014. aasta taliolümpiamängudel, kus saavutati neljas koht. Ta oli 2014. aasta olümpiaturniiril USA noorim koondislane.

Viited
------

1. ↑  "Faulk gets first NHL hat trick in Hurricanes win against Kings". NHL.com. 14.2.2018. Vaadatud 18.8.2020
2. ↑  "Blues acquire Faulk in deal with Hurricanes". St. Louis Blues. 24.9.2020. Vaadatud 18.8.2020

Välislingid
-----------

* Justin Faulk NHL.com lehel
* Justin Faulk hockeydb.com lehel
**Arvi Poobus** (sündinud 18. märtsil 1939 Rapla vallas Raplamaal) on eesti tehnikateadlane.

Elulugu
-------

Arvi Poobus on ehitustöölise poeg.

Lõpetas 1958 Rapla Keskkooli, 1963 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) soojusenergeetiliste seadmete erialal, 1969 aspirantuuri, tehnikakandidaat (1981, TPI), väitekiri "Разработка и исследование высокотемпературных воздухоподогревателей". Oli 1969–95 TPI tööstusliku soojusenergeetika labori (aastast 1992 TTÜ soojustehnika instituut) vanemteadur, 1995 – soojustehnika instituudi tööstusliku soojustehnika õppetooli dotsent.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: kõrgtemperatuursete küttepindade saastumine ja korrosioon tuhasadestiste mõjul; ventilatsioonisoojuse kasutamine; kohalike kütuste (puit, turvas) põletamine ja gaasistamine; jäätmepõletuse tehnoloogiad, soojuse tootmise ja kasutamise tehnilismajanduslik hindamine. Kuulub akadeemik I. Öpiku koolkonda. Üle 50 teadustrükise.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Soojustehnika käsiraamat (kaasautor). Tallinn, 1977;. Опытное сжигание березовского угля повышенной зольности (kaasautor). // Теплоэнергетика (1978) 8
* Физико-химическая характеристика отложений с топочных экранов при сжигании березовского угля (kaasautor). // Тр. ТПИ 466 (1979)
* Исследование тепловой эффективности топочных экранов. (kaasautorid I. Мiкк, T. Тiiкма). // Промышленная теплотехника. 6 (1984) 5;. Biomassi energeetilise kasutamise võimalused Eestis (kaasautor). Tallinn, 1992
* Some design aspects of recovery boiler for oil shale retorting unit SHC-3000) (kaasautor T. Tiikma). // Oil Shale (1997) 3, (Special)
* Probes for measuring heat transfer parameters and fouling intensity in boilers (kaasautorid A. Paist, T. Tiikma). // Fuel 81 (2002) 14.

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

Arvi Poobus Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Arheovisioon** on kolmemõõtmeline digitaalne, peamiselt keskaegse Tartu (Dorpat) hävinud linnamüüri, hoonestuse, olulisemate ehitiste ja tänavatevõrgu paiknemist kajastav mudel. 

Selle autorid on ajaloolane ja arheoloog Rünno Vissak ja arvutigraafik Harri Hinn. Loodud mudeli baasil valmisid aastatel 1996–2000 videoklipid "Arheovisioon" I–III, viimast võis näha Tartu Linnamuuseumi ekspositsioonis.

Mudel põhineb ajaloolistel linnaplaanidel, joonistel, arheoloogiliste uuringute käigus saadud andmetel ja loodud rekonstruktsioonidel. Videoesitlus "Arheovisioon III", mis teostati 2000. aasta pilootprojektina põhjalikuma programmi ettevalmistamiseks, visualiseerib tänapäevase Tartu keskkonnaga kõrvutades keskaegse linna olulisemate rajatiste (linnamüüri, väravate jms) paiknemise. Digitaalselt loodud keskaegsesse linnakeskkonda on paigutatud reaalsete inimeste liikumine ja rekonstrueeritud ehitiste kujutisi esitatakse koos videole talletatud arheoloogiliste väljakaevamiste kaadritega. Mudeli valmistamisel on kasutatud mitmeid arvutiprogramme nagu AutoCAD, MicroStation jt. 

Arheovisiooni projektide raames tehti 3D-mudel Tartu kesklinna ala inimasustuse tekke eelsest looduslikust reljeefist, mis põhines lisaks arheoloogiliste uuringutega saadud andmetele ka geoloogiliste puuraukude ja georadari (GPR) abil tehtud uuringute tulemustel. Samuti valmisid mitmete arheoloogiliste väljakaevamiste (Ülikooli ja Vallikraavi tänavate piirkond) objektide olulisemaid kultuurkihiladestusi seostavad 3D-mudelid, mitmete arheoloogilistel töödel avastatud rajatiste digitaalsed mudelid jmt. Arheovisiooni projektid teostas MTÜ Arheoloogia ja ehitusajaloo grupp AEG ning Tartu linnamuuseumi tööde raames.

Kirjandus
---------

* Kuidas edeneb virtuaalse Tartu ehitamine? Horisont nr 2. 2003 [1]
* Vissak, Rünno. Tartu keskaegne vanalinn mõttelises tegelikkuses. Tartu Postimees. 05.12. 2000, lk. 7. [2]
**Arhetüüp** ( < ladina keeles *archetypum* < kreeka keeles *arkhetypon*: *arkhe-*´"esimene, algne" + *typos* "tüüp, mudel") on sarnaste isikute, objektide või kontseptsioonide algkuju, millest nad kõik on tõenäoliselt välja kujunenud, kopeerunud, pärinenud või arenenud. 

Carl Gustav Jungi analüütilises psühholoogias on arhetüüp  kollektiivses alateadvuses püsiv idee või kujund. Jung nimetas neli olulisemat arhetüüpi:

* Mina
* Vari
* Anima
* Animus

Peale selle loetles ta muid arhetüüpseid kujundeid:

* Laps
* Üliinimene, kõikvõimas
* Kangelane
* Ürgema, Kõige ema
* Vana Tark Mees
* Tola

jms

  

Mütoloogias on arhetüüp müüdi algsele või varasemale tüübile iseloomulik tuumikmüüt, hüpoteetiline algmüüt, mis võib erinevates hilisemates müütides olla mitmeti varieerunud ja edasi arenenud. 

Mütoloogilisi arhetüüpe:

* Allilm
* Esimene inimene
* Kultuuriheeros
* Kuujumalus
* Maaema
* Mana
* Päikesejumalus
* Surev ja ülestõusev jumalus
* Taevaisa

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Arhetüüp** |
**Niiluse akaatsia** (ka **araabia akaatsia**; teaduslik ladinakeelne nimetus *Acacia nilotica*, sünonüüm *Acacia arabica*) on liblikõieliste sugukonda akaatsia perekonda kuuluv puu või põõsas.

Levik
-----

On levinud troopilises Aafrikas, Egiptuses, Siinai poolsaarel, Iisraelis, Ees-Aasias, Afganistanis, Tseilonil, kultiveeritakse ka Indias, Kesk-Sahara oaasides ja Brasiilias. Indias kasvab ka looduslikult niiluse akaatsia alamliik *Acacia nilotica indica*.

Kirjeldus
---------

Tihe, laiuv, tavaliselt kuni 12, harva kuni 25 meetrit kõrge põõsas või puu. Koor sile, maapinna juures ka pikilõhedega. Lehed väikesed ja suhteliselt ümarad. Õied väikesed, kollased, kaunad hallikad ja seemnete vahelt kitsenenud.

Ökoloogia
---------

Hea kuivataluvusega, kuid ei karda ka üleujutusi.Vajab valgusrikast kasvukohta. Aafrikas ja Austraalias kohati väga arvukas, võib moodustada tihedaid okastihnikuid. Mullastiku suhtes vähenõudlik, mäestikes kasvab kuni 1300 meetri kõrgusel. Temperatuuri suhtes subtroopilise taime kohta samuti vähenõudlik. Seenhaigustest on olulisemad *Ctyospora acaciae, Diatryphe acaciae, Diplodia acaciae, Fomes badius, F. endotheius, F. fastuosus, F. rimosus, Fusicoccum indicum, Phyllactinia acaciae, Ravenelia acaciae-arabicae, Septogloeum acaciae, Septoria mortolensis* ja *Sphaerostilbe acaciae*. Kindlaks on tehtud umbes 20 putukaliiki, mis toituvad ainult niiluse akaatsial.

Majanduslik tähtsus
-------------------

Niiluse akaatsia tüvest saadavat vaiku tarvitatakse värvi- ja trükitööstuses. Noored kaunad ja koor sisaldavad kuni 20% parkainet tanniini. Seda kasutatakse tindi valmistamiseks ja hevea lateksi kiiremaks koaguleerimiseks. Koorest saadakse ka kiudu. Puit väga kõva, sellest valmistatakse vastupidavaid õlipresse, riisipuhastamise veskeid jms, puitu kasutatakse ka kütteks. Oluline funktsioon on niiluse akaatsial ka lakitäi peremeestaimena. Lõuna-Aafrikas on ta ka sageli soovimatu võsastumise põhjustaja ja umbrohi.
Suulud tarvitavad koort köharavimina, chipid arvavad juurtel olevat tuberkuloosivastase toime. Masaide arvates omab ka teatud psühhofarmakoloogilist mõju (annab julgust).

Kultuuriline tähtsus
--------------------

Mõnede teadlaste arvates oli põlev põõsas Vanas Testamendis, milles jumal end Moosesele ilmutas, niiluse akaatsia, ning leegid akaatsia parasiit *Loranthus acaciae*.
**Niidurüdi** ehk **niidurisla** (*Calidris alpina schinzii*) on kurvitslaste sugukonda rüdi perekonda kuuluv lind. Ta on soorüdi alamliik.

Levik
-----

Niidurüdi pesitseb Briti saarte, Islandi ja Läänemere-äärsete maade rannikuniitudel.

Eestis leidub niidurüdi valdavalt vaid Lääne-Eestis harvaesineva haudelinnuna, kes on levinud vaid rannaniidu ja lageraba elupaikades piiratud alal. Väikesele arvukusele vaatamata pesitseb Eestis vähemalt kolmandik niidurüdi Läänemere asurkonnast, mistõttu on selle liigi säilimise tagamine Eesti vastutus nii Euroopa kui ka kogu maailma mõistes. Pooled Eesti niidurüdidest elavad Matsalu rahvuspargis. Niidurüdi on esimese kategooria kaitse all olev ohustatud liik. 2008. aastal hinnati niidurüdi arvukuseks Eestis 170–240 haudepaari. 2009. aastal ei ületanud nende arvukus tõenäoliselt enam 200 haudepaari. Ohu põhjused on eelkõige rannaniitude kinnikasvamine ning rebaste ja kährikute arvukuse suurenemine. Ta on ohustatud ka mujal Euroopas.

Kirjeldus
---------

Niidurüdi rõngastamine Matsalus.
Niidurüdi on 16–22 cm pikkune, tiibade siruulatus on 35–40 cm.

Linnu selg on pruuni-mustakirju; kõht must, küljelt heledam ja laiguline. Nokk on lühem kui soorüdil.

Eluviis
-------

Niidurüdi ehitab oma pesa varjatud kohta rohupuhma sisse. Kurnas on tavaliselt neli muna.

Niidurüdi toiduks on putukad ja nende vast­sed, ämbli­kud, väheharjasussid ja limused.

Viited
------

1. 1 2  Euroopa linnud, ISBN 9789985702970
2. 1 2  Eesti Päevaleht: Kaks lindu rangeima kaitse alla.
3. ↑  Ulvar Käärt. Niidurüdid päästaks vaid range riiklik kaitse EPL, 21. detsember 2009

Välislingid
-----------

* Aasta oli niidurüdidele soodne Neljas.ee, 30. november 2010
* Restoration of Meadow Bird Habitats (REMAB)