recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eesti Põllumajandusliit** (saksa keeles *Landwirtschaftlicher Verband Estlands*) oli Eesti aastail 1943–1944 tegutsenud kutseseisuslik põllumajanduslik organisatsioon.

Liit asutati määrusega 25. septembrist 1943, mis jõustus järgmisel päeval. 26. septembril toimus Tallinnas Estonia kontserdisaalis ka liidu avamiskoosolek ja õlleõhtu ning 27. septembril töökoosolek.

Liidu liikmeteks olid füüsilised ja juriidilised isikud, kes pidasid põllumajanduslikku käitist (alla 3-hektarise suurusega käitise omanikud, kasutajad ja rentnikud pidid saama oma ülalpidamise peamiselt põllumajandusest või aiandusest) või tegutsesid põllumajanduses püsivalt teenijate või töölistena.

Liidu ülesanded vastasid üldiselt Eesti ajal tegutsenud Põllutöökoja ning Maatööliste ja Väikemaapidajate Koja omadele. Eriti oli liidu ülesandeks:

* edendada igal viisil põllumajandust, eriti hoolitseda põllumajanduslike käitiste käitismajanduslikult õige korrastamise eest, luua kõik eeldused maakannangu suurendamiseks ja loomakasvatuse tõstmiseks ning levitada kõigil aladel ratsionaalseid töömeetodeid,
* edendada kutseharidust,
* toetada kõigi vahenditega turu korraldamise teostamist.

Erinevalt Eesti ajal tegutsenud põllumajanduslikest omavalitsustest komplekteeriti liidu organid nimetamise, mitte valimise teel.

Liitu juhtisid:

* juhataja Heino Leik
* asjaajaja-direktor Ferdinand Sööt
* nõunik Robert Hallingu
* peasekretär August Kits
* Põllumehe Nädalalehe vastutav peatoimetaja, liidu peanõunik, asjaajaja-direktori asetäitja Elmar Järvesoo

Liidu maakondlike osakondade juhatajad:

* Rudolf Vanderer Assamalla vallast, Virumaale
* Albert Suurkivi Väinjärve vallast, Järvamaale
* Artur Losmann Rapla vallast, Harjumaale
* Voldemar Piilbusch Karuse vallast, Läänemaale
* Juhan Männa Valjala vallast, Saaremaale
* Juhan Kalda Tahkuranna vallast, Pärnumaale
* Johann Pruuden Raudna vallast, Viljandimaale
* Eduard Konsin Luunja vallast, Tartumaale
* Konstantin Palu Karula vallast, Valgamaale
* Viktor Erlemann Kasaritsa vallast, Võrumaale
* Viktor Tedersoo Meremäe vallast, Petserimaale

Liidu nõukogusse kuulusid: Nikolai Rootsi, Paul Männik, Artur Ekbaum, Joosep Nõu, Aino Käsper, Artur Reintamm, Martin Köstner, Herman Sassian, Albert Pullerits, Jaak Ümarik, Hans Saar.
**Juan de Dios Orozco** (eluaastad teadmata) oli Nicaragua poliitik, aastal 1843 Nicaragua ülemdirektori kohusetäitja.

Juan de Dios Orozco tegevuse kohta pärinevad varaseimad andmed aastast 1823, mil tulid ilmsiks Mehhiko keisri Augustin I plaanid annekteerida Kesk-Ameerika Liitvabariik. Anneksiooniplaanide pooldaja Leóni intendant piiskop García Jerez pages seepeale linnast ning Juan de Dios Orozco moodustas koos Dionisio Urcuyo Crespíni ja Sutiaba alkaldi Juan Hernándezega komisjoni, mis määras linna uueks intendandiks brigadir González Saravia.

Aastal 1843 lahkus senine ülemdirektor Pablo Buitrago y Benavente ametist ja parlament määras peadirektori kohusetäitjaks Juan de Dios Orozco, kes oli selles ametis seni, kuni parlament rahva asemel riigile uue ülemdirektori valis, kuna avalikud valimised ebaõnnestusid ja ükski kandidaat ei saavutanud nõutavat häälteenamust.

Viited
------

1. ↑  Nicaragua worldstatesmen.org
2. ↑  Edgar Zúñiga C. Historia eclesiástica de Nicaragua: La nueva Cristiandad republicana (1821-1913)
3. ↑  Hubert Howe Bancroft, Chapter XII, Republic of Nicaragua 1838–1855, 1887, History of Central America. 1886–1887, lk 239

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Pablo Buitrago y Benavente** | **Nicaragua ülemdirektor**1. aprill 1843 – 31. mai 1843 | Järgnev**Manuel Pérez** |
Laut-ekspositsioonihoone
Eesti Põllumajandusmuuseum 
**Eesti Põllumajandusmuuseum** loodi 1968. aastal professor Jüri Kuuma algatusel Eesti Põllumajanduse Akadeemia juurde.[*viide?*]

Alates 1972. aastast asub muuseum kunagise Ülenurme rüütlimõisa hoonetes. 1981. aastal avas muuseum endises hobusetallis ulatusliku püsiekspositsiooni "Teraviljakasvatus Eestis". 1986. aasta tulekahjus hävis täielikult näitushoone koos eksponaatidega, kuid kahe aasta pärast taasavati näitus ülesehitatud hoones.[*viide?*]

Muuseumis on püsinäitused teraviljakasvatusest Eestis, "Talu kari", "Mesindus Eestis", "Kodulind", "Talurahva veovahendid", "Linast linaseni", sepikoda ning näituseväljak vanade põllutöömasinatega. Lisaks avatakse igal aastal ajutisi väljapanekuid.[*viide?*]

Eesti Põllumajandusmuuseum
Muuseum korraldab näituslaatasid, perepäevi, haridusprogramme, kontserte, vastuvõtte noorpaaridele ning rahvamängudel ja Eesti maaelu ajalugu meenutavaid ettevõtmisi: seal võib voolida puud, kitkuda ja töödelda lina, peksta reht ja jahvatada jahu.[*viide?*]

Muuseumi läheduses on mõisapark, piknikuala ja laste kiigeväljak.[*viide?*]

* Järelveetav lokomobiil MarshallJärelveetav lokomobiil Marshall
* Drenaažiekskavaator ETZ-202 Tallinna EkskavaatoritehasestDrenaažiekskavaator ETZ-202 Tallinna Ekskavaatoritehasest
* Ratastraktor FordsonRatastraktor Fordson
* Traktor DT-20 Harkovi traktoritehasestTraktor DT-20 Harkovi traktoritehasest

Kirjandus
---------

* Aimur Joandi. "Eesti Põllumajandusmuuseumi lugu". Akadeemia 5/2009. Lk 746–763

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Eesti Põllumajandusmuuseum** |

* Eesti Põllumajandusmuuseumi koduleht
Rakvere mõisa peahoone (mai 2023).
Rakvere mõisa peahoone-teatrihoone (juuni 2012)
**Rakvere mõisa peahoone-teatrihoone** on endisaegse Rakvere mõisa peahoone, mille ühte otsa ehitati 1930. aastatel teatrihoone. Ehitis on arvele võetud kultuurimälestisena.

Rakvere mõisakompleks rajati 18.–19. sajandil. Mõisa historitsistlik, algselt ühekorruseline härrastemaja rajati 1850. aastatel. Härrastemaja ehitati 1920. aastatel kahekorruseliseks. Peahoone oli siis Rakvere Rahvamaja ja Rakvere Hariduse Seltsi omanduses. Mõisapark oli aga Rahvaaed.

Rakvere Rahvamaja ja Hariduse Selts (Jakob Liiva eestvedamisel) võttis 1927. aastal plaani ajakohase teatrimaja ehitamise. Kuulutati välja teatrihoone projektide võistlus. Uue teatrimaja projekteeris arhitekt Johann Ostrat. Teatrimaja projekteeriti Rakvere mõisa peahoone kõrvale. 27. jaanuaril 1929 toimusid kiviveo talgud ja 28. juulil 1929 pani Jakob Liiv pidulikult paika teatrimaja nurgakivi. Ehitus seiskus rahapuudusel, kuid jätkus Rakvere linnavalitsuse eestvedamisel jälle 1938. aastal. Hoone valmis 1940. aastal ja avati 24. veebruaril 1940 aktuse, kontserdi ja "pitsballiga". 25. veebruaril 1940 mängiti August Kitzbergi näitemängu "Tuulte pöörises". See oli esimene etendus Rakvere teatris.

Tänapäeval kasutab kunagist mõisakompleksi Rakvere Teater. Rakvere Teatri väike saal asub mõisa 18. sajandi keskelt pärinevas aidahoones.

Vaata ka
--------

* Rakvere mõis
* Rakvere Teater

Viited
------

1. ↑  Rakvere mõisa peahoone-teatrihoone kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 13.11.2015)
2. 1 2  Rakvere Teatri ajalugu
3. ↑  Rakvere mõisast Eesti Mõisaportaalis
4. ↑  Odette Kirss. "Rakvere ajalugu", Tallinn, Kirjastus Tänapäev, 2003.
Vladimir Solodov (2019)
**Vladimir Viktorovitš Solodov** (vene keeles Владимир Викторович Солодов; sündinud 26. juulil 1982 Moskvas) on Venemaa riigitegelane, alates 21. septembrist 2020 Kamtšatka krai kuberner (3. aprillist 2020 kuberneri kohusetäitja).

Solodov lõpetas 2004. aastal Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli riigijuhtimise teaduskonna. 2002. aastal täiendas end Pariisi Poliitikauuringute Instituudis. Aastatel 2004–2007 õppis MRÜ aspirantuuris. 2007. aastal kaitses kandidaadiväitekirja "Электронное правительство как инструмент трансформации государственного управления". Sai poliitikateaduste kandidaadiks.

2005. aastal asus ta tööle õppejõuna MRÜ riigijuhtimise teaduskonnas. Hiljem juhatas riigijuhtimise uute tehnoloogiate keskust ülikooli juures.

2015. aastal võeti Solodov riigiteenistusse. Ta määrati Venemaa Föderatsiooni Presidendi täievolilise esindaja asetäitjaks Kaug-Ida föderaalringkonnas. Ta kureeris majandus- ja sotsiaalpoliitika küsimusi.

Juunis 2018 määrati ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi valitsuse esimehe kohusetäitjaks ja 18. oktoobril 2018 esimeheks. Sellel ametikohal töötas ta kuni 3. aprillini 2020, mil president Vladimir Putin nimetas ta Kamtšatka krai kuberneri kohusetäitjaks.

Viited
------

1. 1 2 3  Правительство Якутии возглавит Владимир Солодов. ysia.ru, 20. juuni 2018
**Vladimir Suursööt** (aastani 1934 **Vladimir Ponomarjov**; 8. oktoober 1903 Orenburgi kubermang – 24. aprill 1982 Stockholm) oli vene-eesti segaperekonnast pärit arst.

Ta sündis Voskressenskis Orenburgi kubermangus insener Nikolai Ponomarjovi ja tema abikaasa Pauliine Suursööt'i pojana. Ta lõpetas aastal 1921 Tallinnas seltsi "Vene Kool Eestis" Poeglaste Eragümnaasiumi. Aastal 1923 astus ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas aastal 1933 arsti astme väärilisena *cum laude*.

Juba üliõpilasena töötas ta aastatel 1931–1932 Füsioloogia instituudis nooremassistendina, aastatel 1932–1933 Tartu Ülikooli sisehaiguste kliiniku assistendina ja aastast 1933 Tallinna Keskhaigla arst-assistendina. Ta valdas laitmatult riigikeelt ja ta registreeriti 13. aprillil 1935 Tallinnas sisehaiguste arstina. Ta jätkas praktiseerimist Tallinna Keskhaiglas ja töötas ka eraarstina. Ta täiendas ennast Debrecenis Ungaris. Aastal 1939 määrati ta Tallinna Diakonisside Asutise haigla sisehaiguste osakonna juhatajaks. Arstide Koja Eriarstide Toimkond tunnistas ta aastal 1940 sisehaiguste eriarstiks.

Saksa okupatsiooni ajal mobiliseeriti ta sõjaväkke ja ta töötas Tallinnas nakkushaiglas. Aastal 1944 põgenes ta Hiiumaale ja sealt edasi üle Läänemere Rootsi. Aastal 1944 oli ta põgenikelaagri arstiks. Aastatel 1945–1950 töötas ta Karolinska Instituudi neurofüsioloogia assistendina. Aastatel 1945–1950 töötas ta alamarsti kohusetäitjana mitmes haiglas. Lõpliku tööloa Rootsis sai ta aastal 1953 ja avas siis erapraktika Stockholmis, mida pidas koos halastajaõest abikaasa Lindaga. Erapraksise kõrval oli ta personaliarstiks mitmes Stockholmi kohtus ja ka teistes asutustes. Ta oli Eesti Arstide Seltsi Rootsis liige.

Dr. Vladimir Suursööt suri aastal 1982 Stockholmis.

Kirjandus
---------

* Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960, lk 482.
Erinevad graveerimisnõelad
**Graveerimisnõel** on 2-3 mm jämedusest terastraadist, otsast teritatud ja pliiatsi moodi puitkestaga ümbritsetud nõel, mis on olulisim tööriist kõigi sügavtrükitehnikate juures. Nõela teravikule võib anda mitmesuguse kuju, on olemas erineva kaldega koonilisi ja lapikult teritatud nõelu ("linnukeeli"). Terasots peab kestast mõne millimeetri jagu välja ulatuma.

Graveerimisnõela ei tohi segi ajada samuti graafikas kasutatava uuritsaga, mille ots on kiiljalt lõigatud; graveerimisnõelal on see seevastu alati nõelataoliselt terav, olenemata nõela ristlõike kujust.

Kasutamine
----------

Kuivnõela jaoks kasutatakse enamasti kooniliselt teritatud ümaraid nõelu. Mida teravam on koonus, seda hõlpsamalt tungib nõel trükiplaadi metalli ja seda tugevam tuleb kraat, kuid terav nõel nürineb kiiresti ja võib tugeval surumisel murduda. Tuleb arvestada, et mida suuremat jõudu rakendatakse nõelale, seda jämedam ja tugevam peab see olema. Mida nürim on teritusnurk, seda hõlpsamalt jookseb nõel plaadil igas suunas, kraat on madal ja joonesüvend samuti.

Kiilukujuliselt ümardatud otsaga nõela (ristlõige terava ovaali kujuline) saab kasutada eriti tugevate ja sügavate joonte lõikamiseks.

Ka ofordis kasutatakse koonilist nõela, selle teritusnurk võib olla terav ja nõel on tavaliselt peenike. Ofordinõela tipp ümardatakse enne kasutamist õlikivil.

Viited
------

1. ↑  E. Okas, O. Kangilaski. Sügavtrükitehnikad. Tallinn, 1965
2. ↑  E. Okas, O. Kangilaski. Sügavtrükitehnikad. Tallinn, 1965
**Juta Saarevet** (1. juuli 1978 Tallinn – 15. detsember 2022) oli Eesti ametnik, 2. aprillist 2012 kuni 24. juunini 2016 oli ta sotsiaalkindlustusameti peadirektor.

Saarevet lõpetas 2003. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna  (bakalaureusetöö "Laste kasvatamisel tekkivate suhete õiguslik regulatsioon ja selle muutmine Eestis", juhendaja Edgar Salumaa). 2007. aastal läbis ta XVII kõrgemad riigikaitsekursused.

2007–2012. aastal töötas Saarevet sotsiaalministeeriumis õigusala juhina. Selles ametis oli ta üks uue töölepinguseaduse eelnõu juriidilise ekspertiisi tegijaist.

Ta on olnud ka teatri NO99 tegevjuht ja õiguskantsleri nõunik.[*viide?*]

Viited
------

1. 1 2 3  "Sotsiaalkindlustusametit asub juhtima Juta Saarevet"[*alaline kõdulink*] valitsus.ee, 27.02.2012
2. ↑
3. ↑  "XVII KRKK osalejate nimekiri (2007)"[*alaline kõdulink*]
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. aprill 2015. Vaadatud 2. märtsil 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* "Sotsiaalkindlustuse uus juht tahab olla näoga kliendi poole" Postimees, 27.02.2012
* "Sotsiaalkindlustusametit asub juhtima Juta Saarevet" valitsus.ee, 27.02.2012
**Mari-Ann Karupää** (sündinud 29. detsembril 1937 Pärnus) on eesti ajakirjanik ja ühiskonnategelane.

1944. aastal põgenes koos ema Sentaga (sündinud Jürgens) sõja eest Saksamaale, 1947 isa juurde Rootsi.

Mari-Ann Karupääst sai 1963. aastal esimene välismaalane akadeemilise ajakirjanduseksamiga Rootsis. 

1965 kaitses ta filoloogiakandidaadi kraadi Stockholmi ülikoolis.

1963–1979 oli ta ajakirjanik Bonnieri meediagrupis Ahlen&Akerlund.

1979–1995 tegeles ta Rootsi vanuritehoolduse arendamisega, oli ka Rootsi valdade valitsuse referent uue vanuriteseaduse loomisel. 

Olnud Rootsi Eestlaste Esinduse liige mitmes koosseisus. 

Aastast 1991 elab taas Eestis ning on alates 1996 Otepää lähedal Nüplis asuva Gustav Wulff-Õie Muuseumi perenaine.

2011. aastal andis ta välja oma mälestusteraamatu "Minu kodu on Nõukogude Eesti".

Isiklikku
---------

Tema isa oli Leo Karupää, vanaisa oli Gustav Wulff-Õis.

Viited
------

* Wulff-Õie Muuseumi koduleht
* Karupää ei lase kapitaliste Otepääle
* Mari-Ann Karupää: vana võim peab Otepääl taanduma
Skytraxi auhinna logo
**Skytrax** (algupäraselt Inflight Research Services) on Suurbritannias asuv nõustamisettevõte, mille põhieesmärk on lennuettevõtete ja lennujaamade töökvaliteedi hindamine. Saadud andmete põhjal koostatakse lennuettevõtete ja lennujaamade pingerida.

Skytraxi tegevjuht Edward Plaisted
Lennuettevõtete ja lennujaamade järjestamine toimub teadustööde ja küsitluste põhjal ning eristab lennuettevõtteid kolmes kategoorias – salongiteenused (ingl *Cabin Service*), maapealne teenindamine (ingl *Ground Service*) ja pardameened (ingl *Onboard Product*), kus iga kategooria on omakorda jaotatud 67 alakategooriasse.

2018. aasta kliendirahulolu uuringus osales 20,36 miljonit inimest ja küsitlus kestis 10 kuud. Kõik kulud katab Skytrax. Küsitluse valimis oli üle 100 rahvuse esindaja ja see küsitlus oli tõlgitud kuude keelde: inglise, prantsuse, hispaania, hiina, vene ja jaapani keelde.

Viited
======

1. 1 2  Airline Equality. (2019). *Skytrax Research*. Retrieved from Airline Equality: , 04.05.2019.
2. 1 2 3  Skytrax. (2019). *Research: Service Airline Ratings*. Retrieved from Skytrax: , 04.05.2019.
3. ↑  Skytrax. (2019). *Awards Methodology*. Retrieved from World Airline Awards : , 04.05.2019.
4. ↑  Skytrax Research. (2019). *World Airline Awards*. Retrieved from Skytrax Research: , 04.05.2019.
**Margus Saal** (sündinud 20. augustil 1974 Tartus) on Eesti füüsikateoreetik.

Elulugu
-------

Margus Saal on inseneri ja õpetaja poeg.

Lõpetas 1992 Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumi, 1996 Tartu Ülikooli füüsikaosakonna, 1998 samas magistrantuuri, füüsikamagister (1999, TÜ), väitekiri "Hamilton-Jacobi formalism for string cosmology". 1999–2004 Tartu Ülikooli füüsikaosakonna doktorant, Ph.D. (teoreetiline füüsika, 2004, TÜ), väitekiri "Studies of pre-big bang and braneworld cosmology". Oli 2000–03 Kaitseväe Ühendatud Õppeasutuste lepinguline lektor, 2003–2006 Tartu Ülikooli Füüsika Instituudi erakorraline teadur, 2007–2008 teadur, 2008– Tartu Observatooriumi järeldoktor.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: teoreetiline kosmoloogia, modifitseeritud gravitatsiooniteooriad. Eesti Füüsika Seltsi liige (1997–). Eesti Füüsika Seltsi üliõpilaspreemia 1999/2000. Üle 10 teadustrükise.

Teoseid
-------

* Hamilton-Jacobi approach to pre-big bang cosmology and the problem of initial conditions (kaasautor P. Kuusk). // Gen. Relat. Gravit. 34 (2002) 3
* Long-wavelength approximation for string cosmology with barotropic perfect fluid (kaasautor P. Kuusk). // Gen. Relat. Gravit. 34 (2002) 12
* A cosmological model of holographic brane gravity (kaasautor P. Kuusk). // Gen. Relat. Gravit. 36 (2004) 5
* Scalar-tensor cosmologies: fixed points of the Jordan frame scalar (kaasautorid L. Järv, P. Kuusk). // Phys. Rev. 78 (2008) 8.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

* Margus Saal Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Tallinn Music Week** (lühendatult: **TMW**) on Tallinnas toimuv üritus, mille põhiosad on talendifestival ja muusikatööstuse konverents.

2014. aasta TMW talendifestivalil osales ligi 200 artisti nii Eestist kui välismaalt.

* Gorö Lana rattapoes Jook (2015)Gorö Lana rattapoes Jook (2015)
* Me and My Drumme (2016)Me and My Drumme (2016)
* Liima kontsert kinos Sõprus (2016)Liima kontsert kinos Sõprus (2016)
* Kristjan Järvi ja Glasperlenspiel Sinfonietta (2016)Kristjan Järvi ja Glasperlenspiel Sinfonietta (2016)

Lavad
-----

### Folktroonika lava

Folktroonika lava on alates 2020. aastast bändi OOPUS liikmete poolt korraldatud lava, kus astuvad publiku ette žanri- ja meediumiülesed artistid, kelle loomingus on ühendatud traditsioonid ja tänapäev. Folktroonika laval üles astuvad artistid esitlevad pärimusmuusikat elektroonilise muusika ja/või kaasaja tehnoloogiliste võimalustega. Folktroonika lava on TMW tagasisideküsitluste põhjal festivali üks populaarsemaid lavasid.

2020. aasta 28.augustil toimus Folktroonika lava esmakordselt. Seal astusid üles Mick Pedaja (EE), Ilkka Heinonen (FI), OOPUS (EE) ja Argo Vals (EE).

2021. aastal toimus Folktroonika lava 2. oktoobril ning seal esinesid DJ Ken Kuusk (EE), GG Gulaygorod (UA), Mehehe (PL), Puuluup (EE), Annamaret (FI), OOPUS (EE) ja Oligarkh (RU).

2022. aastal toimus Folktroonika lava 6. mail ning seal astusid üles Kymbali Williams (EE), Tõnu Tubli (EE), Omnion (CZ), Fanfara Station (IT), OOPUS (EE) ja Balaklava Blues (CA/UA).

Viited
------

1. 1 2   (vaadatud 23.05.2014)
2. ↑  Тарналицкий, Тарас (28. september 2015). "Музыка на экспорт" (vene). Belorusy i rynok. Originaali arhiivikoopia seisuga 10.04.2020. Vaadatud 10.04.2020.
3. ↑  "TMW 2020 Folktronica Stage".
4. ↑
5. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tallinn Music Week** |

* TMW koduleht
* Karin Koppel, Henry-Laur Allik: "TMW koostööpartnerid süüdistavad Sildnat arvete maksmata jätmises" ERR, 24. juuli 2018
**Justo Abaunza y Muñoz de Avilés** (15. märts 1778 Nicoya – 1872 El Salvador) oli Nicaragua poliitik ja jurist, aastal 1851 kahel korral Nicaragua ülemdirektori kohusetäitja.

Justo Abaunzo sündis tänapäeva Costa Rica territooriumil Nicoyas. Toona kuulus see Carlos III administratiivreformi tagajärjel ühe provintsina Nicaragua koosseisu. Abaunzast sai selle provintsi kuberner, kes aastal 1804 määrati uuele ametikohale Leónis. Ajaloolase José Dolores Gámez Guzmáni uuringute kohaselt olid Silvestre Selva võimuletuleku taga Justo Abaunza ja Fulgencio Vega. Nad varustasid Selva toetajaid 1000 musketi, 200 vintpüssi ja 200 vaadi püssirohuga. Hiljem sai temast parlamendiliige, kes kuulus konservatiivide hulka.

4. aprillist 7. juunini 1850 täitis ta Norberto Ramíreze asemel riigipea kohustusi. Kuna riigipeaks valitud José Laureano Pineda Ugarte ei saanud kohe ametisse astuda, siis andis ametist lahkuv ülemdirektor Ramírez 1. aprillil 1851 võimu üle Abaunzale. 4. augustil korraldas kindral José Trinidad Muñoz Fernández koos Pablo Buitrago y Benaventega riigis sõjaväelise putši, mille tagajärjel Pineda pages Hondurasesse. Leóni *cabildo* seadis seepeale koos Nicaragua parlamendiga riigipea ametisse Justo Abaunza kui laialt tuntud ja hea käitumisega isiku, kel aga puudusid vastava ameti pidamiseks ambitsioonid ja kes seetõttu pidas end riigipea kohusetäitjaks. Ülemdirektoriks kuulutas end ka Hondurasesse pagenud Pineda ja lisaks veel José Francisco del Montenegro Granadas.

Hondurase president Juan Lindo asus Pinedad toetama ja see naasis Hondurase vägede toetusel Nicaraguasse, asudes Leóni piirama. Linn kapituleerus tingimusel, et Pineda annab Abaunzale amnestia, ent selle otsuse tühistas Nicaragua parlament, leides, et Justo Abaunzal on parlamendiliikmena saadikupuutumatus. Abaunza otsustas seejärel suunduda El Salvadori, kus tal olid ees sõbrad, sealhulgas varem riigi ülemdirektoriks olnud Norberto Ramírez. Francisco Castellón Sanabria arvates oli nende intriigide taga San Salvadori piiskop José Jorge Viteri y Ungo.

Oktoobris 1872 jutustas San Miguelis elav Abaunza Nicaragua ajaloolasele José Dolores Gámez Guzmánile oma eluloo.

Justo Abaunza abikaasa oli Manuela Herdocia Baca.

Viited
------

1. ↑  Nicaragua worldstatesmen.org
2. ↑  Justo Abaunza (1851). El senador director provisorio a sus compatriotas. Imprenta de la Libertad.
3. ↑  José Dolores Gámez, MEMORIA de relaciones exteriores, Companía tipográfica internacional, Managua 1907.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Norberto Ramírez** | **Nicaragua ülemdirektor**1. aprill 1851 – 5. mai 1851 | Järgnev**José Laureano Pineda Ugarte** |
| Eelnev**José Laureano Pineda Ugarte** | **Nicaragua ülemdirektor**4. august 1851 – 11. november 1851 | Järgnev**José Laureano Pineda Ugarte** |
**Maine'i hüppavad prantslased** olid 19. sajandi metsamehed, kellel esines teadmata päritolu häire. Sündroom tõi endaga kaasa liialdatud ehmatusrefleksi, mida võib kirjeldada kui kontrollimatu "hüppena". Selle seisundiga isikutel võivad avalduda järsud ootamatud liigutused üle keha. "Maine’i hüppavate prantslaste" sündroomil ja ärevushäiretel võib täheldada sarnaseid sümptomeid.

Selle sündroomiga isikuid kirjeldas esimest korda George Miller Beard aastal 1878. Esimesed selle häirega isikud tuvastati Maine’i Mooseheadi järve piirkonnas.

Sümptomid
---------

George Miller Beard kirjeldas indiviide, kes täitsid ja allusid kiiresti käskudele, isegi kui see oleks olnud kahjustav nende lähedastele. Sündroomiga isikud käitusid loomuvastaselt järsule stiimulile. Sagedamini esinevate ning vähem ohtlike sümptomite hulka kuulusid hüppamine, karjumine ja löömine. Isikud kirjeldasid aga ennast häbelike ja kõdikartlikena. Mõnel juhul esines neil ka ehhopraksiat (korratakse teiste liigutusi) ja ehholaaliat (korratakse helisid ja fraase). Beard märkis, et mehed olid kergesti mõjutatavad ja et nad "ei suutnud jätta kordamata teiste räägitud sõnu, samamoodi, nagu nad ei suutnud valitseda tahtmatut hüppamist, karjumist ja asjade viskamist".

Põhjused
--------

Sündroomi tekke põhjustajat ei teata. Ühe teooria kohaselt on tegu geneetiliselt leviva seisundiga. 50 juhtumi vaatlusel selgus, et sündroom esineb isoleeritult ainult Maine’i põhjaosas. Neist neliteist juhtumit esines neljas perekonnas. Ühel juhul leiti, et ühes perekonnas esines sündroom isal, tema kahel pojal ja nende kahel lapselapsel. 

Samuti võib tegu olla ka kultuuriga seotud sündroomiga või harjumusega. Need prantslastest "hüppajad" elasid väga eraldatult ning oli peamiselt metsamehed. Sellist tüüpi väikeses kogukonnas võib enamik tahtmatult omaks võtta taolise reaktsiooni.

Aastal 1885 arvas George Gilles de la Tourette hüppavate prantslaste sündroomi lõplikult tik-haiguste hulka. 1980. aastate uuringud ei teinud lõplikult kindlaks, kas see fenomen võiks olla Tourette'i sündroomi füüsiline kuju. "Hüppavate prantslaste" dokumentatsioon on napp. Kuid vaatamata teadlastele, kes filmisid sündroomi esinemist teatud indiviididel (mis tõestas ka sündroomi eksisteerimist), jõudsid M. Saint Hilaire ja J. Saint Hilaire pärast kaheksa juhtumi põhjalikku uurimist järeldusele, et sündroom on puhtalt psühholoogiline, mitte neuroloogiline.

Kirjandus
---------

* "Jumping Frenchmen of Maine | Genetic and Rare Diseases Information Center (GARD) – an NCATS Program". rarediseases.info.nih.gov. Retrieved 2018-04-17.
* Howard R, Ford R (August 1992). "From the jumping Frenchmen of Maine to post-traumatic stress disorder: the startle response in neuropsychiatry". *Psychol Med*. **22**(3): 695–707. doi:10.1017/S0033291700038137. PMID 1410093.
* Stevens H (March 1965). ""Jumping Frenchmen of Maine." Myriachit". *Arch. Neurol*. **12**: 311–4. doi:10.1001/archneur.1965.00460270087011. PMID 14247390.
* Saint-Hilaire M, Saint-Hilaire J, Granger L (1986). "Jumping Frenchmen of Maine". *Neurology*. **36** (9): 1269–71. doi:10.1212/wnl.36.9.1269. PMID 3528919.
**Margus Tuuling** (26. detsember 1941 Häädemeeste – 2. aprill 2015 Tallinn) oli eesti näitleja ja lavastaja.

Ta lõpetas 1960. aastal Pärnu 1. Keskkooli ning 1965. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (2.lend) ja 1987. aastal Leningradi Kultuuriinstituudi aspirantuuri, ta oli pedagoogikateaduste kandidaat.

Aastatel 1965–1980 oli ta Eesti NSV Riikliku Noorsooteatri näitleja, aastast 1975 Tallinna Ülikooli kultuuriteaduskonna režiiõppejõud, aastast 1990 dotsent ja 1991–1999 dekaan. 

Margus Tuuling on kirjutanud ja lavastanud Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris lastenäidendeid („Sabad sõlmes", 1972, „Nips-näps näärike", 1973, „Bumerang", 1979). Ta on lavastanud ka harrastusnäitlejatega Saue ja Keila kultuurimajades. Mänginud filmis („Metskapten", 1972, „Indrek", 1976, „Kodumaa sõdur", 1975). 

Ta on avaldanud õpperaamatud „Pidu ja inimene" (1987) ning „Esimesed sammud teatriteel" (2001).

Lavastusi
---------

* Oskar Luts, "Nukitsamees", 1970
* George Bernard Shaw, "Augustus annab oma panuse", 1971
* ...

Isiklikku
---------

Ta oli aastast 1965 abielus endise näitleja ja hilisema teleajakirjaniku Anne Tuulinguga. Tütar Mari Tuuling on teatriteadlane, toimetaja ja dramaturg.

Viited
------

1. ↑  Eesti lavastajad. Eneken Priks (koostaja). Eesti Lavastajate Liit. Tallinn, 1993. Lk 93-94

Kasutatud allikad
-----------------

* Eesti lavastajad. Eneken Priks (koostaja). Eesti Lavastajate Liit. Tallinn, 1993. Lk 93-94
* Eesti teatri biograafiline leksikon. Tallinn, 2000.
**Maine-et-Loire** on departemang Prantsusmaal Pays de la Loire'i piirkonnas. See on nime saanud kahelt jõelt, mis departemangu läbivad: Maine'i jõgi ja Loire'i jõgi. 

Departemang jaguneb halduslikult:

| Ringkond | Elanike arv(2010) | Pindala(km²) | Valdu |
| --- | --- | --- | --- |
| Angers | 367 131 | 2127 | 66 |
| Cholet | 194 479 | 1646 | 32 |
| Saumur | 129 222 | 2229 | 52 |
| Segré | 53 111 | 1164 | 27 |

Vaata ka
--------

* Maine-et-Loire'i departemangu haldusüksuste loend

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2019

Prantsusmaa departemangud

Ain **·** 
Aisne **·** 
Allier **·** 
Alpes-de-Haute-Provence **·** 
Alpes-Maritimes **·** 
Ardèche **·** 
Ardennes **·** 
Ariège **·** 
Aube **·** 
Aude **·** 
Aveyron **·** 
Bas-Rhin **·** 
Belfort **·** 
Bouches-du-Rhône **·** 
Calvados **·** 
Cantal **·** 
Charente **·** 
Charente-Maritime **·** 
Cher **·** 
Corrèze **·** 
Corse-du-Sud **·** 
Côte-d'Or **·** 
Côtes-d'Armor **·** 
Creuse **·** 
Deux-Sèvres **·** 
Dordogne **·** 
Doubs **·** 
Drôme **·** 
Essonne **·** 
Eure **·** 
Eure-et-Loir **·** 
Finistère **·** 
Gard **·** 
Gers **·** 
Gironde **·** 
Guadeloupe **·** 
Haut-Rhin **·** 
Haute-Corse **·** 
Haute-Garonne **·** 
Haute-Loire **·** 
Haute-Marne **·** 
Haute-Saône **·** 
Haute-Savoie **·** 
Haute-Vienne **·** 
Hautes-Alpes **·** 
Hautes-Pyrénées **·** 
Hauts-de-Seine **·** 
Hérault **·** 
Ille-et-Vilaine **·** 
Indre **·** 
Indre-et-Loire **·** 
Isère **·** 
Jura **·** 
Landes **·** 
Loir-et-Cher **·** 
Loire **·** 
Loire-Atlantique **·** 
Loiret **·** 
Lot **·** 
Lot-et-Garonne **·** 
Lozère **·** 
Maine-et-Loire **·** 
Manche **·** 
Marne **·** 
Martinique **·** 
Mayenne **·** 
Meurthe-et-Moselle **·** 
Meuse **·** 
Morbihan **·** 
Moselle **·** 
Mayotte **·** 
Nièvre **·** 
Nord **·** 
Oise **·** 
Orne **·** 
Pariis **·** 
Pas-de-Calais **·** 
Prantsuse Guajaana **·** 
Puy-de-Dôme **·** 
Pyrénées-Atlantiques **·** 
Pyrénées-Orientales **·** 
Réunion **·** 
Rhône **·** 
Saône-et-Loire **·** 
Sarthe **·** 
Savoia **·** 
Seine-Maritime **·** 
Seine-et-Marne **·** 
Seine-Saint-Denis **·** 
Somme **·** 
Tarn **·** 
Tarn-et-Garonne **·** 
Val-d'Oise **·** 
Val-de-Marne **·** 
Var **·** 
Vaucluse **·** 
Vendée **·** 
Vienne **·** 
Vosges **·** 
Yonne **·** 
Yvelines
**Graviton** on (hüpoteetiline) elementaarosake, mis vahendab gravitatsiooni. Tänapäeval puudub veel üheselt aktsepteeritud teooria gravitoni olemasolu ja omaduste kohta ning osakest ennast ei ole veel ei otseselt ega kaudselt suudetud eksperimentaalselt avastada.

Gravitoni olemasolu vajadus
---------------------------

Tänapäeval üldtunnustatud standardmudel suudab kirjeldada kolme fundamentaalse jõu olemust kvantväljateooria abil. Gravitatsiooni kirjeldab aga Albert Einsteini üldrelatiivsusteooria, mis olemuselt pole kvantvälja teooria. Kvantvälja teooria ja üldrelatiivsusteooria võrrandite kokkusobitamine ei anna kooskõlalisi tulemusi; seda eelkõige mateeria omaduste kirjeldamisel äärmuslikes tingimustes, kus energiatasemed on võrreldavad Plancki skaalaga. Taolised tingimused peaks olema näiteks mustades aukudes. Seega puudub ühtne teooria, mis suudaks korraga kirjeldada kõiki mateeriaga seotud vastasmõjusid ja seda kõikvõimalikes tingimustes.

Graviton on osake, mis on vajalik kvantgravitatsiooniteoorias. Selle teooria järgi, kui graviton eksisteerib, siis peab olema tema seisumass 0, sest gravitatsiooni ulatus teooria järgi ei ole piiratud, ning tema spinn peab olema 2. Teooria järgi on graviton boson.

Kvantgravitatsiooni teooria takerdub probleemidesse, mis on seotud aine lõpmata suurte energiate ja tihedustega. Sellistel tingimustel tekivad teooria järgi lõpmata suured kvandid, ehk teisisõnu kvantgravitatsioon ei ole normaliseeritav. Nende vastuolude lahendamiseks on loodud mitu füüsikateooriat, mis püüavad erinevate seletustega kvantgravitatsiooni teooriat normaliseerida. Neist tuntuim on stringiteooria, mille kohaselt ei ole mateeria algosakesed ruumilises mõttes mitte punktid, vaid avatud ja suletud jooned, mis omavad ruumis teatud mõõtmeid (stringid).

Raskused gravitoni avastamisel
------------------------------

Katseliselt senini gravitone avastatud pole. Põhjuseks arvatakse olevat asjaolu, et gravitatsioon on väga nõrk jõud võrreldes teiste fundamentaalsete jõududega. Arvutused näitavad, et kui ehitada Jupiteri-suurune, 100% registreerimisvõimega gravitonide tajur ning paigutada see neutrontähe orbiidile, siis registreeriks seade vaid ühe gravitoni 10 aasta jooksul, kusjuures seda sündmust oleks praktiliselt võimatu eristada neutriinode taustkiirgusest.

Gravitatsioonilained
--------------------

Gravitone otsitakse tänapäeval kaudsete meetoditega, püüdes registreerida gravitatsioonilaineid, mis peaks olema gravitonide koherentne olek. Kuigi niimoodi lähenedes puudub võimalus jälgida üksiku gravitoni käitumist, võib gravitatsioonilainete jälgimine anda meile vihjeid gravitonide füüsikaliste omaduste kohta. Kui gravitatsioonilained levivad näiteks aeglasemalt kui valguse kiirus, siis teooria järgi peab gravitonil olema seisumass.
**Virla** on küla Harju maakonnas Kose vallas Kõue–Virla tee ääres.

Kuni 2013. aastani kuulus küla Kõue valda.

Küla läbib Kuivajõgi, mis saab alguse samast lähedalt.

Küla idaossa jääb Lagisoo.

Kultuurimälestistest asuvad külas asulakoht ja kalmistu "Kabelimägi".

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Kose valla lippKose valla lipp
Kose valla asulad

**Alevikud:** Ardu | Habaja | Kose | Kose-Uuemõisa | Ravila   

**Külad:** Aela | Ahisilla | Alansi | Harmi | Kadja | Kanavere | Kantküla | Karla | Kata | Katsina | Kirivalla | Kiruvere | Kolu | Krei | Kuivajõe | Kukepala | Kõrvenurga | Kõue | Laane | Leistu | Liiva | Lutsu | Lööra | Marguse | Nutu | Nõmbra | Nõmmeri | Nõrava | Ojasoo | Oru | Pala | Palvere | Paunaste | Paunküla | Puusepa | Rava | Raveliku | Riidamäe | Rõõsa | Saarnakõrve | Sae | Saula | Silmsi | Sõmeru | Sääsküla | Tade | Tammiku | Triigi | Tuhala | Uueveski | Vahetüki | Vanamõisa | Vardja | Vilama | Virla | Viskla | Võlle | Äksi
**Tallinna 2. Tööstuskool** oli kutseõppeasutus (tööstuskool) Tallinnas.

Kool asutati nimega **Tallinna II Poeglaste Ametikool** 1939. aastal ning see asus esmalt aadressil Wismari tänav 15, seejärel Kreutzwaldi 25.

1946. aastal asus kool aadressil Pikk tänav 69 ja selleks ajaks oli kooliga liidetud ka Tallinna 3. Tööstuskool. Kooli võeti vastu vähemalt algkooli haridusega mõlemast soost 14-15-aastaseid õpilasi, õppeaeg oli kaks aastat. Välja õpetati treialeid, riista- ja sisseseadete lukkseppasid, elektrimontööre, tislereid, telegraafimehaanikuid.

Hiljem asus kool aadressil J. Kreuksi 6 (praeguse Kentmanni tänav 6 asukohal). Kool valmistas ette metallitöölisi ja tegutses selles majas kuni 1961. aastani.

Koolis tegutses kaks näiteringi (juhendajad Hannes Kelder ja Eisenstad). Kooli näiteringist on välja kasvanud ka näitleja Ilmar Mikkor, kes õppis koolis aastatel 1950–1952.

Viited
------

1. ↑  "Õpetajat meenutades" Eesti Päevaleht, 14.03.1998
2. ↑  Nõukogude Õpetaja, nr. 20, 17. mai 1946

Välislingid
-----------

* Postimees 5. jaanuar 2007 – Kentmanni tänava majas kihas vilgas koolielu
**David Wechsler** (12. jaanuar 1896 – 2. mai 1981) oli ameerika psühholoog.

Ta on tänapäeval väga populaarsete intelligentsustestide (Wechsleri intelligentsusskaalade) autor.

Wechsleri definitsiooni kohaselt on intelligentsus indiviidi üldine võimekus käituda eesmärgipäraselt, mõelda ratsionaalselt ja tulla keskkonnas edukalt toime.

Elulugu
-------

Wechsler sündis Rumeenias Lespezis juudi päritolu peres ja immigreerus lapsepõlves koos vanematega Ameerika Ühendriikidesse. Ta õppis New Yorgis koolis City College of New York ja Columbia ülikoolis, kus ta kaitses 1917. aastal magistrikraadi ja 1925. aastal doktorikraadi Robert S. Woodworthi juhendamisel. 

I maailmasõja ajal, õppides Charles Spearmani ja Karl Pearsoni käe all, tegi ta koostööd Ameerika Ühendriikide armeega, et töötada välja testid uute noorsõdurite värbamiseks.

Pärast lühikesi tööülesandeid eri valdkondades (sealhulgas viis aastat erapraksist) oli Wechsler aastatel 1932–1967 Bellevue Psühhiaatriahaigla peapsühholoog. 

Wechsler suri 1981. aastal, kui tema psühholoogiatestid olid juba kõrgelt hinnatud.
**Maimu-Koidula Sirel** (neiuna **Maimu Kurrik**; 15. märts 1930 Kilingi-Nõmme – 29. detsember 2014) oli eesti koorijuht ja muusikaõpetaja.

Ta lõpetas aastal 1958 Tartu Muusikakooli koorijuhtimise erialal (Richard Ritsingu õpilasena), täiendas end aastatel 1978–1982 Vabariiklikus Õpetajate Täiendusinstituudis koolimuusika alal.

Ta on olnud muusikaõpetaja ja koorijuht mitmes koolis, aastatel 1950–1952 Parasmaa algkoolis ja aastatel 1958–1985 Elva Keskkoolis. Aastatel 1972–1985 juhtis ta Tartu rajooni muusikaõpetajate ainesektsiooni, oli aastal 1985 Tartu laulupeokomisjoni koolikooride vastutav instruktor, juhatas laulupäevadel ühendkoore. Ta juhatas aastast 1968 Elva naiskoori Kaja ja aastast 1994 EELK Elva koguduse koori. Ta on viinud üld- ja noorte laulupidudele üle 50 koori. 

Ta oli aastast 1982 Eesti Kooriühingu liige ja aastast 1994 Eesti Naislaulu Seltsi (aastast 2004 auliige) liige. Ta oli ka Eesti Muusikaõpetajate Liidu ja Eesti Koorijuhtide Liidu liige.

Maimu-Koidula Sirel saadeti viimsele teekonnale 4. jaanuaril 2015 Elva kirikust Elva kalmistule.

Tunnustus
---------

* 2006 Elva linna aukodanik

Kirjandus
---------

* *Eesti muusika biograafiline leksikon.* 2. köide: *N–Y.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2008, lk. 303.

Välislingid
-----------

* Maimu-Koidula Sirel in memoriam
| Medalikohad |
| --- |
| Uus-Meremaa esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Kolmas koht | 1992 | Raskekaal |
| Maailmameistrivõistlused |
| Kolmas koht | 1991 | Raskekaal |

**David Tua** (õieti **Mafaufau Tavita Lio Mafaufau Sanerivi Talimatasi**; sündinud 21. novembril 1972 Upola saarel Samoas) on Uus-Meremaa poksija, rahvuselt samoalane. 

Ta oli 10-aastane, kui tema vanemad läksid Uus-Meremaale. Ta hakkas seal tegelema poksiga ja on edaspidi esindanud Uus-Meremaad, ehkki tal on ka Samoa kodakondsus.

Harrastajana
------------

Ta oli 15-aastane, kui temast sai 1988. aastal raskekaalus (kuni 91 kg) Uus-Meremaa meister. Ta on harrastajana pidanud kokku 89 kohtumist, millest on võitnud 84 (neist 72 nokaudiga) ja kaotanud 5 kohtumist

Ta sai raskekaalus (kuni 91 kg) 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis oma kohtumise hilisemale hõbemedalivõitjale David Izonriteile (Nigeeria) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja.

Ta sai raskekaalus (kuni 91 kg) 6. maailmameistrivõistlustel (Sydney, 1991) pronksmedali, kaotades poolfinaalis oma kohtumise hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Félix Savónile (Kuuba) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja.

Elukutselisena
--------------

Ta poksis detsembrist 1992 kuni septembrini 2007 ning uuesti oktoobrist 2009 kuni novembrini 2013 elukutselisena. Ta on pidanud kokku 59 kohtumist, millest on võitnud 52 (neist 43 nokaudiga), kaotanud 5 ja viigistanud 2 kohtumist.

Viited
------

1. ↑  25. suveolümpiamängude poksivõistlus. Barcelona 1992. Tulemused inglise keeles
2. ↑  6. maailmameistrivõistlused poksis. Sydney 1991. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* David Tua saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* David Tua lehel *BoxRec*. Inglise keeles
* David Tua koduleht. Inglise keeles
Juan Sebastián Quintero 2017. aastal Sporting de Gijóni särgis
**Juan Sebastián Quintero Fletcher** (sündinud 23. märtsil 1995 Calis) on Colombia jalgpallur, kes mängib kaitsjana Brasiilia esiliiga klubis Vasco da Gama.

Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Deportivo Cali, millega liitus 2011. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Colombia kõrgliigas 2013. aastal. 2014. aastal võitis klubiga Superliga Colombiana ja 2015. aastal Apertura-hooaja. Hooajal 2017–18 oli ta laenul Hispaania esiliiga klubis Sporting de Gijón.

2019. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Brasiilia kõrgliiga klubiga Fortaleza. Aastatel 2019, 2020 ja 2021 on ta klubiga võitnud Ceará osariigi meistrivõistlused. 2021. aasta teises pooles mängis ta laenul Brasiilia kõrgliiga klubis Juventude. 2022. aastal läks ta laenule 

2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Colombia olümpiameeskonda, kuid üheski mängus ka turniiril väljakule ei pääsenud.

Saavutused
----------

Deportivo Cali
* Categoría Primera A: 2015 Apertura
* Superliga Colombiana: 2014

Fortaleza
* Campeonato Cearense: 2019, 2020, 2021
* Copa do Nordeste: 2019
**David Okete Vuvuiri Vunagi** (sündinud 5. septembril 1950) on Saalomoni Saarte endine anglikaani piiskop, alates 7. juulist 2019 Saalomoni Saarte kindralkuberner. Ta oli aastatel 2009–2015 Melaneesia peapiiskop ja Kesk-Melaneesia piiskopkonna piiskop. Ta on abielus ning tal on kolm last.

Vunagi sündis 1950. aastal Samasodus Isabeli provintsis. Ta õppis 1968–1974 KGVI keskkoolis. 1976. aastal sai ta Fidžil Lõuna-Vaikse ookeani ülikoolist loodusteaduste kraadi, 1982. aastal Paapua Uus-Guinea ülikoolist magistrikraadi bioloogias. Enne preestriks hakkamist oli ta õpetaja KGVI riigikoolis ja Melaneesia anglikaani kiriku Selwyni kolledžis.

1990. aastal sai ta Uus-Meremaa Aucklandi St John's College'ist bakalaureusekraadi teoloogias. Ta oli 1992. aastal Saalomoni Saartel Piiskop Pattesoni teoloogiakolledži õppejõud.

Ta kolis 1996. aastal Kanadasse, kus oli aastatel 1996–1998 Briti Columbias Uus-Westminsteri piiskopkonna St Anselmi valla abipreester. Ta lõpetas 1998. aastal Vancouveri teoloogiakooli magistrikraadiga.

Kodumaale naasnult hakkas ta Ysabeli piiskopkonna preestriks. 1999. aastal hakkas ta uuesti tegelema haridusvaldkonnas ning töötas Selwyni kolledži direktorina. Temast sai 2000. aastal Melaneesia kiriku piirkondliku peakorteri misjonisekretär. Samal aastal valiti Vunagi Temotu piiskopkonna piiskopiks, ta püsis sellel kohal 2009. aastani. Ta pühitseti sisse 6. mail 2001.

David Vunagi valiti 4. märtsil 2009 Honiaras Melaneesia kiriku peapiiskopiks, tema ametiaeg algas 31. mail 2009.

Ta külastas 19.–23. aprillil 2010 Singapuris toimunud neljandat Globaal-Lõuna kokkutulekut ning 18.–20. juulil 2012 Globaal-Lõuna konverentsi Bangkokis.

Ta lahkus ametist 6. septembril 2015, tseremoonia toimus Honiara St Barnabasi katedraalis ning seal osalesid üheksa Melaneesia anglikaani kiriku piiskoppi.

Juunis 2019 sai temast uue Saalomoni Saarte kindralkuberneri ainukandidaat, ta astus ametisse 7. juulil 2019.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  List of small publications in the Archives of the Anglican Church of Melanesia (in the National Archives of Solomon Islands) lk 26. (vaadatud 25. august 2016)
4. ↑  Anglican Church of Melanesia elects new Archbishop, 6 March 2009, Anglican Communion News Service
5. ↑  "The Anglican Church of Melanesia has a new Archbishop, Global South Anglican Online, 9 March 2009". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. juuli 2019. Vaadatud 27. aprillil 2020.
6. ↑  "Communiqué of the Global South Primates Bangkok, Thailand, 20 July 2012, Global South Anglican Online, 21 July 2012". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. juuli 2019. Vaadatud 27. aprillil 2020.
7. ↑  Solomon Islands archbishop steps down, Anglican Ink, 10 September 2015

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Frank Kabui** | **Saalomoni Saarte kindralkuberner**2019– | Järgnev' |
**Paganlus** on mõiste, mis tuleneb ladinakeelsest sõnast *paganus* 'maamees, talupoeg' < *pagus* 'maapiirkond'. *Paganus*teks st paganateks nimetasid algkristlased neid, kes keeldusid omaks võtmast ristiusku ja jäid vanade traditsiooniliste kohalike usundite juurde. Mõned uurijad (B. Altaner jt) on märkinud, et *paganus*e kõrvaltähendus oli tsiviilelanik vastandina nn Kristuse sõjameestele. 

Keskajal laienes pagana mõiste kõigile mittekristlastele. Paganlus tähendas seega mistahes mittekristlikku usundit, kuid kohati tehti erand teiste aabrahamlike religioonide esindajatele (judaism, islam).

Kristlikus maailmas omandas paganluse mõiste halvustava varjundi, seondudes kultuurilise mahajäämusega. Uuemal ajal on vanade mittekristlike usundite taaselustajad etableerunud kristlusele vastandudes end ise paganateks nimetanud, kasutades seda sõna neutraalses või positiivses tähenduses. Kristlased on uuemal ajal kasutanud oma traditsioonidest lähtuvalt sõna "paganlus" halvustavas tähenduses.

Vaata ka
--------

* Pagan
* Vanapagan
* Monoteism
* Uuspaganlus
* Ketser
* Ateism

Välislingid
-----------

* 
*
Madise pangal paljandub Madise kihistiku all ka Pagari kihistik
**Pagari kihistik** (inglise *Pagari Member*) on ordoviitsiumi ladestu Haljala lademe Jõhvi kihistusse kuuluv kihistik. Seda hakkas esimesena eristama Ralf Männil aastal 1976. Kihistik on nime saanud Pagari küla järgi.

Kihistiku stratotüübiks on Pagari külas asuv Pagari puurauk, kus kihistiku kivimid esinevad 26.4..31 meetril.

Pagari kihistik on Jõhvi kihistu keskmine kihistik. Kihistiku all lamab Aluvere kihistik ja sellel lasub Madise kihistik. Kihistik koosneb rohekashallist, keskmiselt kuni tugevalt savikast muguljast detriitjast lubjakivist.

Viited
------

1. ↑  Pagari kihistik Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 17.08.2019)
2. ↑  Stratigraafia terminoloogia
3. ↑  Suuroja, K. All, T. Kõiv, M. Mardim, T. Morgen, E. Ploom, K. Vahtra, T. *Eesti geoloogiline baaskaart (mõõtkavas 1:50 000). 6343 Maardu*. Eesti Geoloogiakeskus. Kaardistamise osakond, Tallinn, 2002.

Välislingid
-----------

* Pagari kihistik Eesti geokogude infosüsteemis
**Tüümuse perivaskulaarsed ruumid** (*the perivascular spaces of the thymus gland*) on paljudel selgroogsetel loomadel, sealhulgas inimesel, tüümuse talitlevad sidekoeosad, mis paiknevad tüümuse kihnus.

Perivaskulaarsed ruumid on ühenduses elundit ümbritseva kihnuga, ulatuvad kuni kortikomedullaarse tsooni ühendusteni ja ühinevad tüümuse säsiga.

Mitmete autorite arvates aga paiknevad tüümuse perivaskulaarsed ruumid üksnes tüümuse säsis.

Perivaskulaarsete ruumide kaudu liiguvad rakud, võimalik, et ka kehasisesed lahustuvad ained, tüümuse säsisse ja välja, tüümuse koort läbimata.

Perivaskuaarsete ruumide täpses anatoomilises ja füsioloogilises kirjelduses pole kokkuleppele jõutud – mõnede uurijate arvates on need mõningate tüümuses paiknevate soonte laiendid.

Perivaskulaarseid ruume varustavad vastavad arterid, veenid, lümfisooned ja närvid, mis paiknevad enamiku tüümuse säsi veresoonte ning veenide ja veenulite läheduses.

Perivaskulaarsetest ruumidest saavad alguse väikesed eferentsed lümfikapillaarid.

Normaalse anatoomia ja füsioloogiaga inimestel toimub tüümuse taandareng – 50. eluaastaks moodustab tüümuse perivaskulaarsete ruumide ja nende vahel paikneva elundi põhikoe massi rasv (80%)

Histoloogia
-----------

Perivaskulaarsetes ruumides on tuvastatud sageli lümfotsüüte, tüümuse plasmarakke, tüümuse müoidrakke, tüümuse T-rakke ja B-rakke ning monotsüüte, väikelastel peamiselt eosinofiile.

Vaata ka
--------

* vere-tüümuse barjäär

Viited
------

1. ↑  Kazuya Mori, Manami Itoi, Noriyuki Tsukamoto, Hajime Kubo ja Takashi Amagai, The perivascular space as a path of hematopoietic progenitor cells and mature T cells between the blood circulation and the thymic parenchyma, International Immunology, 19. väljaanne, nr 6, lk 745–753, veebiversioon (vaadatud 24.01.2015.a.)(inglise keeles)
2. ↑  Kendall MD. The morphology of perivascular spaces in the thymus. Lühikokkuvõte. Thymus. 1989;13(3-4):157-64. veebiversioon (vaadatud 17.11.2014.a.)(inglise keeles)
3. ↑  K.Anastasiadis, C. Ratnatunga, "The Thymus Gland: Diagnosis and Surgical Management", Springer-Verlag Berlin Heidelberg, 2007, 2. peatükk, "Changes with aging", lk 9, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 14.09.2014)(inglise keeles)
4. ↑  Kristina G. Flores, Jie Li, [...], and Laura P. Hale, Analysis of the human thymic perivascular space during aging, Journal of Clinical Investigation, J Clin Invest. Oct 15, 1999; 104(8): 1031–1039. PMCID: PMC408578, veebiversioon (vaadatud 17.11.2014)(inglise keeles)
**Celano** on linnaks nimetatav omavalitsusüksus (*comune*) Itaalias Abruzzo maakonnas L'Aquila provintsis. Celano sai linnaõigused vabariigi presidendi 1998. aasta 25. märtsi dekreediga.

860 meetri kõrgusel merepinnast asuva Celano asustustihedus on keskmiselt 122 inimest ruutkilomeetri kohta.

Haldus
------

Celano piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Aielli, Avezzano, Castelvecchio Subequo, Cerchio, Collarmele, Gagliano Aterno, Luco dei Marsi, Ovindoli, Pescina, San Benedetto dei Marsi, Secinaro, Trasacco.

Celano halduspiirides asuvad järgmised asulad ja asumid: Borgo Ottomila, Borgo Quattordici.

Loodus
------

Celano territooriumil asub üks osa 56,45 ha suurusest Sirente-Velino looduspargist (*Parco regionale naturale del Sirente - Velino*).

Mälestusmärgid ja vaatamisväärsused
-----------------------------------

* Castello Piccolomini
* Chiesa di San Michele Arcangelo
* Chiesetta La Madonnina
* Chiesetta di San Leonardo
* Chiesa San Rocco
* Chiesa di Santa Maria delle Grazie
* Chiesa di San Giovanni Battista
* Chiesa di San Francesco
* Chiesa della Madonna del Carmine
* Chiesa del Sacro Cuore
* Chiesa di Santa Maria
* Museo d'Arte Sacra della Marsica
* Museo della Preistoria

* 
* Piccolomini kindlusloss (Castello Piccolomini)Piccolomini kindlusloss (*Castello Piccolomini*)

Infrastruktuur
--------------

### Raudtee

Celanot läbib Rooma-Pescara raudteeliin.

Viited
------

1. ↑  Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019.
2. ↑  Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018, vaadatud 16.03.2019.

Välislingid
-----------

 Celano – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (itaalia keeles)