recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Põlva Vabadussõja mälestussammas
**Põlva Vabadussõja mälestussammas** on Põlvas asuv mälestusmärk, mis on pühendatud Vabadussõjas ja Esimeses maailmasõjas langenud sõduritele. See asub Põlva kiriku värava kõrval.

Põlva Vabadussõja mälestussammas on kultuurimälestis.

Vabadussamba nurgakivi pandi 3. oktoobril 1926. Kavandivõistlusel tunnistati vastuvõetavaks skulptor Aleksander Elleri kavand. Samba ehitamine anti Räpina kivitööstusfirmale P. Kirotosk ja Pojad, pronksplaadid valati Tartus Teguri tehases.

Vabadussõja mälestussammas avati 29. juulil 1928. Sammas läks maksma 3939,20 krooni.

Nõukogude okupatsiooni ajal 1946. aastal mälestussammas lõhuti. Kohalikel elanikel kästi rusud ära koristada, suuremad samba osad viidi hobusega algsest asukohast paarsada meetrit edasi võssa, kus need säilisid läbi nõukogude okupatsiooniaja. 

Põlva Vabadussõja mälestussammas taastati rahva algatusel ja avati uuesti 29. juulil 1989. Seekord läks sammas maksma 13 239,17 rubla. Osa detaile on algse samba osad, obeliskil on näha üksikud kahjustused - need on varasema lõhkumise tagajärjed.

Pildid
------

* Esimeses maailmasõjas langenute nimekiriEsimeses maailmasõjas langenute nimekiri
* Vabadussõjas langenute nimekiriVabadussõjas langenute nimekiri

Vaata ka
--------

* Eesti Vabadussõjas langenute mälestussammas
* Eesti Vabadussõja mälestusmärkide loend

Viited
------

1. ↑  Kultuurimälestiseks tunnistamine RTL 2003, 78, 1155. (Vaadatud 02.07.2015)
2. 1 2  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. juuni 2013. Vaadatud 9. veebruaril 2011.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Kirjandust
----------

* *Eesti Vabadussõjas langenud Põlva kihelkonna poegade mälestussamba taasavamine ja pühitsemine Põlvas 29. juulil 1989. a.* Koostanud G. Lillemäe ja A. Reimer. Karilatsi Muinsuskaitse Klubi 1989. (Brošüüris kirjeldatakse Põlva vabadussõja mälestussamba avamist 1928. aastal, selle mahavõtmist 1946. aastal, hävitamist 1954. aastal ning taastamist 1989. aastal. Toodud on esialgse avamise ning taasavamise piduliku pühitsemise kavad.)

Välislingid
-----------

* Põlva Vabadussõja mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris
**Anna kirik** on kirik Järva maakonnas Paide linnas Anna külas.

Kirikut kasutab EELK Anna kogudus.

Ajalugu
-------

Anna kiriku kõrval asub Tallinna–Tartu maantee
Praeguse Anna kiriku kohal asus varem 17. sajandi keskel rajatud puukabel.

Anna kiriku ehitamist alustati 1776 ning kiriku pühitses 6. juulil 1780 sisse Järvamaa praost Johannes Rinne.

Valminud barokkstiilis saalkirik oli Järvamaa väikseim.

1852. aastal tehti kirikule põhjalik remont.

1914. aastal paigaldati kirikutornile uus sindelkatus. 1927. aastal korrastati katus ning krohviti ja valgustati kogu kirik.

1930. aastal lõhkus äike kirikutorni, ühe püsttala ja välisuksed. Hoone taastati juba samal aastal.

1957. aastal toimus kirikus põhjalik remont ning 1975 asendati kivikatus eterniitkatusega. Samal aastal restaureeriti ka kantsel, altar ning altarimaal.

1990. aastal värviti üle kirikutorn.

Sisustus
--------

Kiriku altarisein ja kantsel valmisid 1892. aastal Paides Rudolf von zur Mühleni projekti järgi. Tema loodud on ka altarimaal "Päästa mind, Issand".

Kirkikukellad on valatud 1790. ja 1853. aastal Tallinnas.

Kirikus on ka 1758. aastast pärinev Georg Johann von Bocki hauaplaat, mis on toodud varem seal paiknenud Anna kabelist.

Pilte
-----

* KirikKirik
* KirikKirik
* KirikutornKirikutorn

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Anna kirik** |

* Anna kirik kultuurimälestiste riiklikus registris
* Anna kirikuaed ja kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
* Anna kirikust Anna koguduse lehel
* Anna kirikust EELK lehel


Anna kihelkond

**Kirik**: Anna  

**Mõisad**: Anna kirikumõis | Eivere mõis | Korba mõis | Ojataguse mõis | Pikaküla mõis | Puiatu mõis | Purdi mõis
**Põlva kolhoos** oli kolhoos Põlva rajoonis Põlva külanõukogus.

Põlva kolhoosi eelkäija, põllumajanduslik artell "Võit" oli Mandri-Eesti esimene ühismajand. Artelli asutamiskoosolek toimus 17. augustil 1947 Mammastes. 1970. aastal liituti J. Lauristini nimelise kolhoosiga ja ühismajandi nimeks sai Põlva kolhoos.

Kolhoosi pindala 1989. aasta seisuga oli 6200 ha, millest üle 3000 ha haritavat maad ja üle 2000 ha metsa.

Kolhoosi peamiseks tootmissuunaks oli tõuloomakasvatus. Põlva kolhoosi Aarna suurfarm oli Põlva rajooni suurimaid piimatootjaid. Kolhoosil oli eesti suur valge sigade ja eesti punase karja tõufarm. Kolhoosis tegeleti ka hobusekasvatuse ja kalakasvatusega.

Kolhoosi keskuse hoone (arhitekt Vilen Künnapu) asus Mammastes. Hiljem asus samas hoones Põlva vallavalitsus.

Kolhoosi esimehed:

* 1955–1981 Johannes Üts
* Mati Koosa
* 1983–1991 Vello Jaakon
* Jaak Hinrikus

Viited
------

1. 1 2  Jaan Kappo. Põlva rajoon. Siin- ja sealpool maanteed. Tallinn: Eesti Raamat, 1989, lk. 41
2. ↑  Heino Raieste. Taevaskoja. Tallinn: Eesti Raamat, 1981
3. ↑  ENE 1. köide, lk.23. Tallinn: Valgus, 1985
4. ↑  Enn Esko. Karilatsi, Taevaskoja, Põlva. Tallinn: Maalehe Raamat, 2001

Kirjandus
---------

* Põlva kolhoos. Fotoalbum (fotod Kalju Kuusik). Tallinn: Eesti Raamat, 1987
* *Vaata ka: Serbia vürstkond (keskaegne)*

**Serbia vürstkond** (serbia: *Кнежевина Србија* / *Kneževina Srbija*) oli poolsõltumatu riik Balkani poolsaarel, mis tekkis Serbia revolutsiooni tulemusena, mis toimus aastatel 1804 kuni 1817. Selle loomist arutati esialgu Teise Serbia ülestõusu juhi Miloš Obrenovići ja Osmanite ametniku Marašli Paša *suulise* kokkuleppe kaudu. Sellele järgnes rida õiguslikke dokumente, mille avaldas Kõrk Värav aastatel 1828, 1829 ja lõpuks aastal 1830 — Hatt-i Sharif.

Ajalugu
-------

 *Pikemalt artiklis Serbia ajalugu*
Vaatamata rõhumisele Osmanite võimude poolt suutsid Serbia revolutsiooni juhid — algul Karađorđe ja siis Miloš Obrenović — vabastada Serbia sajanditepikkusest türklaste valitsemisest. Osmanite riik tunnistas riiki aastal 1830 hartaga Hatt-i Sharif ja Miloš Obrenovićist sai Serbia vürstkonna pärilik vürst (*knjaz*).

Algul hõlmas vürstkond vaid endise Smederevo sandžaki territooriumi, kuid aastatel 1831–1833 laienes see itta, lõunasse ja läände. Aastal 1867 aeti Osmanite armee ja kõik muslimid vürstkonnast välja, tagades selle *de facto* sõltumatuse. 1869. aasta uus põhiseadus määratles Serbia iseseisvaks riigiks. Serbia laienes aastal 1878 edasi lõunasse-itta, kui tema sõltumatus Osmanite riigist saavutas täieliku rahvusvahelise tunnustuse Berliini lepinguga. Vürstkond kestis aastani 1882, mil see ülendati Serbia kuningriigiks.

Valitsejad
----------

Vürstkonda valitses Obrenovići dünastia, välja arvatud periood, kui valitses vürst Aleksandar Karađorđevići dünastiast. Vürstid Miloš ja Mihailo Obrenović valitsesid kaks korda.

| Portree | Nimi | Sünd | Surm | Aastast | Aastani | Märkused |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Miloš Obrenović I | 17. märts 1780 | 26. september 1860 | 6. november 1817 | 25. juuni 1839 |  |
|  | Milan Obrenović II | 21. oktoober 1819 | 8. juuli 1839 | 25. juuni 1839 | 8. juuli 1839 |  |
|  | Mihailo Obrenović III | 16. september 1823 | 10. juuni 1868 | 8. juuli 1839 | 14. september 1842 |  |
|  | Aleksandar Karađorđević | 11. oktoober 1806 | 3. mai 1885 | 14. september 1842 | 23. detsember 1858 |  |
|  | Miloš Obrenović I | 17. märts 1780 | september 1860 | 23. detsember 1858 | 26. september 1860 |  |
|  | Mihailo Obrenović III | 16. september 1823 | 10. juuni 1868 | 26. september 1860 | 10. juuni 1868 |  |
|  | Milan Obrenović | 22. august 1854 | 11. veebruar 1901 | 10. juuni 1868 | 6. märts 1882 |  |  |
|

Galerii
-------

* Serbia vürstkond aastal 1817Serbia vürstkond aastal 1817
* Serbia vürstkond aastal 1833Serbia vürstkond aastal 1833
* Serbia vürstkond aastatel 1833-1878Serbia vürstkond aastatel 1833-1878

Vaata ka
--------

* Serbia ajalugu
* Serbia kuningriik
* Montenegro vürstkond
**Põlva vald** oli vald Võru maakonnas aastail 1939–1950.

Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad
Vald moodustati senise Peri valla maa-alast, välja arvatud Viira asunduse ning Saarjärve asunduse Tamme nr. 8, Soesaare nr. 9, Saare nr. 10, Mustajärve nr. 11 ja Turbaraba nr. 12 talude piirkonnad; senise Kioma valla maa-alast, välja arvatud Mõksi, Sõra, Varbuse, Lukatsi, Pera ja Kure külade ning Varbuse asunduse piirkonnad; senise Põlgaste valla Puskaru küla piirkonnast; senise Koiola valla maa-alast, välja arvatud Miiaste küla piirkond ja valla lahustüki maa-ala.

Esimene vallavanem oli Jaan Lepasoon, kes valiti 17. aprillil 1939 Võru maavolikogu liikmeks.

1. aprillil 1939 oli vallas 5661 elanikku.

Valla täitevkomitee esimees Eduard Pärnalaas (22. oktoober 1882 – 6. september 1941) oli aktiivne kommunist, pealekaebaja, arreteeriti Omakaitse poolt ja hukati.[*viide?*]

13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Himmaste külanõukogu, Kioma külanõukogu, Peri külanõukogu, Põlva külanõukogu ja Vanaküla külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati vald Põlva rajooni koosseisu.[*viide?*]

Viited
------

1. ↑  Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsus nr. 88. Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938
Gori sarž Arnold Schulbach'ist (Arnold Süvalep'ast)Gori šarž Arnold Schulbachist (Arnold Süvalepast)
**Arnold Paul Süvalep** (kuni 1935. aastani **Arnold Paul Schulbach**; 18. aprill 1888 Avinurme vald, Tartumaa – 23. juuni 1968 Tallinn) oli Eesti poliitik ja ajakirjanik.

Arnold-Paul Schulbach õppis Narva Aleksandri kiriku algkoolis ja Narva linnakoolis. Töötas Narva Vastastikuse Krediitseltsi kontoriametnikuna, hiljem raamatupidajana ja asjaajajana. Oli Narva toitluskomitee raamatupidaja ja Eesti Ajutise Valitsuse usaldusmees Narvas.

Arnold-Paul Schulbach võttis osa Vabadussõjast ja valiti Asutava Kogu liikmeks. Kuulus samuti Riigikogu 1. 3. ja 4. koosseisu, olles ühtlasi 1920. aastal töö-hoolekandeministri abi.

Arnold Paul Süvalep töötas pikka aega ajalehe Vaba Maa toimetuses. Oli tegev Narva seltsides juhatuse liikmena ja näitejuhina, muude ametite seas oli ka Narva kooliseltsi esimees.

Isiklikku
---------

Tema poeg oli näitleja ja lavastaja Kulno Süvalep, tütar oli kirjanik ja kirjanduskriitik Ine Viiding (1933–1990).

Viited
------

1. ↑  ARNOLD SÜVALEP VALITSUSE VOLINIKUNA IDAPIIRIL 1918–1919, Narva Muuseum. Toimetised, nr. 19, september 2018
2. ↑  Pühadeaegseid sünnipäevi. Arnold Süvalepp 50-aastane, Postimees (1886-1944), Number 105, 16 Aprill 1938
**Arnold Sinka** VR II/3 (26. november 1897 Kaisma, Pärnumaa – 17. detsember 1986 Thirlmere, Austraalia) oli Eesti (kolonelleitnant) ja Saksamaa sõjaväelane (Standartenführer).

Elulugu
-------

Arnold Sinka õppis Käru Algkoolis, Barclay de Tolli nimelises Linnakoolis Viljandis ja Tallinna Aleksandri Gümnaasiumis.

Arnold Sinka astus Venemaa keisririigi sõjaväkke, 1916. aastal lõpetas ta Gattšina allohvitseride kooli.

Teenistus Eesti Vabariigis
--------------------------

Vabadussõjas teenis ta Kuperjanovi Partisanide polgus rooduülemana, ülendati 26. veebruaril 1920 lipnikust alamleitnandiks seoses vanusega 11. juulil 1917.

1929. aastal lõpetas Sinka Soome sõjaväeakadeemia ning oli aastatel 1929–1935 Eesti Sõjavägede kindralstaabi 2. osakonna ja Sõjavägede Staabi II osakonna A-jaoskonna ülem. 

15. juunil 1935 määrati ta sõjaväeatašeeks Nõukogude Liitu.

Aastatel 1940–1941 oli ta 10. Üksiku Jalaväepataljoni ülem.

Teises maailmasõjas
-------------------

1943. aastal määrati ta Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi Omakaitse Peavalitsuse peainspektoriks
Teise maailmasõja ajal saavutas ta Standartenführeri auastme.

3. septembril 1944 anti kindral-inspektor *SS-Oberführer* Johannes Soodlale ja Omakaitse komandörile kindral Arnold Sinkale üle 2. klassi Raudrist. Mõlemad olid eelmistel päevadel paistnud silma isikliku tublidusega.. 

Arnold Sinka lahkus koos Saksa vägedega 1944. aastal Eestist.

Aastatel 1948–1986 elas ta Austraalias.

Arnold Sinka oli abielus Anna Sinkaga (sündinud Mölder, 30. juuli 1899 Viljandi – 25. aprill 1958 Sydney).

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. september 2008. Vaadatud 7. septembril 2008.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 31. juuli 2012. Vaadatud 7. septembril 2008.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  Mati Kroonström, Kuperjanovi partisanide väeosa ja selle juhid Vabadussõjas[*alaline kõdulink*], Tuna 2009/1, lk 66–75
4. ↑  Uus sõjaväeline esindaja Venemaale, Postimees, nr.148, 1. juuni 1935, lk 3
5. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2009. Vaadatud 2. juunil 2009.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
6. ↑  Raudrist oberführer Soodlale ja kolonel Sinkale. Ajaleht Meie Maa, 12. september 1944, nr 106, lk 1

Välislingid
-----------

* SINKA, ARNOLD, TLÜAR väliseesti isikud
* Ohvitseride andmekogu
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on endisest sõjaväelisest ametikohast; adjutant võib tähendada ka käsundusohvitseri* |

---

Mihhail Andrejevitš Miloradovitš ja tema adjutant Fjodor Nikolajevitš Glinka
**Adjutant** (vene keeles *адъютант,* saksa keeles *Adjutant*, ladina keeles *adjūtāns*, sõnast *adjūtantis* 'abistav') oli sõjaväeline ametikoht, algselt kõrgemate sõjaväejuhtide (keisri, sõjavägede ülemjuhataja jne) isikliku staabi juht, kes sarnaselt sõjaväeosade staapide juhtidega (staabiülematena), vormistasid, koostasid kirjalikult ja edastasid täitmiseks väejuhtide korraldusi ja käske, kontrollisid nende korralduste täitmist ning edastasid väejuhile informatsiooni korralduste täitmisest.

Venemaa keisririigis
--------------------

Tiibadjutandid 18.–19. sajandi Venemaa keisritel (kes olid traditsiooniliselt sõjaväe ülemjuhatajad) ja kõrgematel sõjaväelastel: 

* keisril kolm polkovniku auastmes kindraladjutanti (*генерал-адъютант*) ja neli kapteni auastmes tiibadjutanti (*флигель-адьютанат*);
* kindralfeldmarssalil kolm alampolkovniku auastmes kindraladjutanti ja neli kapteni auastmes tiibadjutanti;
* kindralfeldmarssal-leitnandil kaks alampolkovniku või majori auastmes kindraladjutanti ja kolm kapteni auastmes tiibadjutanti;
* jalaväe/ratsaväe ja suurtükiväe ja inseneriväe kindralil (*фельдцейгмейстер*) üks majori auastmes generalsadjutant (*генералс-адъютант*) ja kaks kapteni auastmes tiibadjutanti;
* kindralleitnandil üks kapteni auastmes tiibadjutant;
* kindralmajoril üks praporštšikust adjutant.

18.–19. sajandi Venemaa keisririigi sõjaväe põhilised väeosad olid polgud, mille ülema, polkovniku juures oli ka allohvitserist adjutant. 

Sõjaväekorralduse arenguga moodustati väeosade (diviis, polk/rügement, pataljoni) tasemel väeosa komandöri adjutantide ametikohad.

Vaata ka
--------

* kindraladjutant
* tiibadjutant
**Adila kihistu** (inglise keeles *Adila Formation*) on ordoviitsiumi ladestu Pirgu lademe kihistu.

Kihistu stratotüüp on Adila paemurd. Kihistut hakkas esimesena eristama Arvo Rõõmusoks aastal 1960. Kihistu sai nime Adila küla järgi. Kõige paksem on see Soovälja K-1 puuraugus.

Eestis lamab Põhja- ja Loode-Eestis selle all Moe kihistu, Kesk-Eesti aladel aga Halliku kihistu. Kihistu kivimeid eristatakse ka Läti idaosas. Kihistu on koos Moe kihistuga üks kahest Eestis avanduvast Pirgu lademe kihistust.

Kihistu koosneb valdavalt hallist või rohekashallist argilliiti sisaldavast sõlmjast lubjakivist. Läti idaosas lasub sellel veel rifitekkeline lubjakivi. Kihistu sisaldab ohtralt fossiile.

Viited
------

1. 1 2  Adila kihistu Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 07.04.2018)
2. ↑  Linda Hints, Asta Oraspõld, Jaak Nõlvak. *The Pirgu Regional Stage (Upper Ordovician) in the East baltic: lithostratigraphy, biozonation and correlation,* Proceedings of the Estonian Academy of Sciences, Geology, 2005

Välislingid
-----------

* Adila kihistu Eesti geokogude infosüsteemis
Stolica mäestiku asukoht Slovakkias (tähistatud punasega)
Klenoveci ümbruskond
Buchvaldi mägi
**Stolica mäestik** (slovaki *Stolické vrchy*) on mäestik Slovakkia keskosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi on see ka osa Slovaki maagimäestikust. Selle regiooni kõrgeim tipp on Stolica (1476 m), mis on ühtlasi ka Slovaki maagimäestiku kõrgeim tipp.

Mäestiku piiride täpne määratlemine on raske, kuna seda ümbritsevate orgude ja vesikondade süsteem võimaldab seda tihti mitmeti määratleda. Nõnda ühendabki poola geograaf Jerzy Kondracki mäestiku Revúca kõrgustiku ja Muránska planinaga ühtseks, Rudawy Gemerskie nime kandvaks maastikuregiooniks.

Mäestikku võib jagada neljaks alampiirkonnaks. Mäestiku keskosa moodustavad Klenovi mäestik, mille kõrgeim tipp on Ostrá (1011 m); selle piirkonna lõunanõlvadel ulatuvad kõrgused 350 meetrit üle merepinna, ja Tŕstie, mille kõrgeim tipp on Tŕstie (1132 m); selle piirkonna edelanõlvadel ulatuvad kõrgused 320 meetrit üle merepinna. Tŕstie põhjapoolsem osa kuulub Muránska planina rahvusparki. Mäestiku lääneosa moodustab Málineci mäestik, mille kõrgeimaks tipuks on Jasenina (995 m), selle piirkonna lõunanõlvad ulatuvad 320 meetrit üle merepinna. Kõige kõrgem on mäestiku põhjaosa Stolica, mida eraldab ülejäänud mäestikust Muráňi jõe org. Selle kõrgeim tipp on Stolica, teised kõrgemad tipud on Kohút (1409 m), Kohút (1409 m), Falterov vrch (1338 m) ja Buchvald (1293 m). Ka selle piirkonna põhjapoolsem osa kuulub Muránska planina rahvusparki. Stolica edelaosa ulatub 350 meetrit üle merepinna.

Mäestiku kõrgem osa on metsane, valdavalt kasvavad seal kuused, madalamates osades ka pöögid, valgepöögid ja tammed. Mäestikus on väikesi kaevandusi, tähtsaim asula on Kokava nad Rimavicou kaevanduslinn.

Asend
-----

Stolica mäestik piirneb järgmiste geograafiliste piirkondadega:

* lõunas Revúca kõrgustiku,
* põhjas Muránska planina,
* läänes Vepori mäestiku,
* kirdes Madal-Tatra, Voloveci mäestiku ja Slovakkia Paradiisiga.

Viited
------

1. ↑  Jerzy Kondracki Fizycznogeograficzna regionalizacja Czech, Słowacji, Węgier i Rumunii w układzie dziesiętnym, "Przegląd Geograficzny", kd LXVIII, z 3-4, 1996, lk. 457-466
2. ↑  Mazúr, E. Lukniš, M. 1986, Geomorfologické členenie SSR a ČSSR. Časť Slovensko. Slovenská kartografia, Bratislava

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Stolica mäestik** |

* Infot piirkonna kohta; fotod (*tšehhi keeles*)
**Adiabaatiline protsess** (kreeka *adiabatos* 'läbistamatu') on termodünaamiline protsess, mille jooksul süsteemil puudub soojusvahetus väliskeskkonnaga. Kui süsteem, tehes mehaanilist tööd või süsteemile rakendub mehaaniline töö, siis soojus ei eraldu ega lisandu muudmoodi kui tööd tehes, puudub soojusvahetus. Süsteem saab teha tööd ainult oma siseenergia arvel, kusjuures töökeha (nt auru) paisumisel selle temperatuur langeb ja kokkusurumisel tõuseb.

Adiabaatiline protsess saab toimuda ümbrusest isoleeritud keskkonnas. Ligikaudu adiabaatilisteks võib lugeda ka protsesse soojuslikult isoleerimata keskkonnas, juhul kui need on sedavõrd kiired, et soojusvahetust ei jõua praktiliselt toimuda, näiteks atmosfääris toimuv konvektiivliikumine. 

Atmosfääris suure ulatusega toimuvad adiabaatilised protsessid ei ole muidugi ideaalsed. Adiabaatiline soojenemine toimub näiteks õhu kokkusurumisel kompressoris, küttesegu kokkusurumisel sisepõlemismootori silindris, õhus levivas lööklaines, kõrgrõhkkonna keskmes laskuva õhu soojenemine maapinnalähedale jõudnud kihis ja üldse õhu järsul kokkusurumisel. Maa õhkkonna pilvisus ja sademete langemine on seotud teistpidi õhu adiabaatilise jahenemisega.

Ideaalse gaasi adiabaatilisel paisumisel seob rõhku {\displaystyle p} ja ruumala {\displaystyle V} Poissoni seadus:

{\displaystyle pV^{\mathsf {k}}=\mathrm {const} ,}
kus {\displaystyle {\mathsf {k}}={\frac {C\_{p}}{C\_{V}}}} ning {\displaystyle C\_{p}} ja {\displaystyle C\_{V}} on vastavalt gaasi isobaariline ja isohooriline erisoojus. 

Adiabaatiline protsess võib olla pöörduv või pöördumatu. Pöörduva adiabaatilise protsessi kulgu näitavat kõverat olekudiagrammil nimetatakse adiabaadiks.

Vaata ka
--------

* Adiabaat

Viited
------

1. ↑  Eesti entsüklopeedia 1. köide, 1985
**Vladimir Vedejev** (1914 Rasskazovo, Venemaa – 1966) oli NSV Liidu julgeolekutöötaja. 1944–1951 Eesti NSV riikliku julgeoleku rahvakomissari/ministri asetäitja kaadrialal ja kaadriosakonna ülem.

Vladimir Vedejev õppis 1935–1938 Stalini nimelises Raudteetranspordi Instituudis, kuid ei lõpetanud kooli. 1938. aastal sai temast NSVL NKVD Moskva kraidevahelise kooli kursant. 1938–1940 töötas ta SARKi Moskva linna ja oblasti valitsuse vaneminspektori ja vanemoperatiivvolinikuna. 1940–1942 oli SARKi/RJRK Moskva linna ja oblasti valitsuse jaoskonnaülema asetäitja. 1942–1943 samas jaoskonnaülem, 1943–1944 samas kaadriosakonna ülema asetäitja. 1949. aasta Eesti märtsiküüditamise ettevalmistamisel Nõukogude julgeoleku poolt nimetati Vedejev Tallinnas asuva Eesti NSV MGB operatiivstaabi ülemaks.

12.10.1944–10.1951 oli Eesti NSV RJRK/RJM rahvakomissari/ministri asetäitja ja kaadriosakonna ülem. 1950. aastal lõpetas Tartu ülikooli õigusteaduskonna. Aprillis 1951 kutsuti ta Moskvasse NSVL RJM käsutusse. Oktoobrist 1951 töötas NSVL RJM Miilitsa Peavalitsuse Kriminalistika teadusliku uurimise instituudi ülema asetäitjana Moskvas.

VK(b)P liige 1940.

Viited
------

1. ↑  Aigi Rahi-Tamm, Andres Kahar "Deportation operation "Priboy" in 1949" – Estonia since 1944. Tallinn, 2009. pp. 455
2. ↑  Estonia since 1944. Tallinn, 2009. pp. 655
3. ↑  Meelis Saueauk "Propaganda ja terror. Nõukogude julgeolekuorganid ja Eestimaa Kommunistlik Partei Eesti sovetiseerimisel 1944–1953". 2015. Lk. 411

‎
**Aditiivne funktsioon** on funktsioon *f*, mis iga *x* ja *y* korral oma määramispiirkonnast rahuldab tingimust

{\displaystyle f(x+y)=f(x)+f(y).\,}
Kui *f* on kujutus ühest vektorruumist teise, siis kasutatakse nimetust **aditiivne operaator**. Näiteks iga lineaarne operaator on aditiivne.

Aditiivne funktsioon arvuteoorias
---------------------------------

Arvuteoorias nimetatakse **aditiivseks funktsiooniks** sellist funktsiooni, mis iga ühistegurita naturaalarvude paari *n* ja *m* korral rahuldab tingimust

{\displaystyle f(nm)=f(n)+f(m).\,}

Aditiivne hulgafunktsioon
-------------------------

Hulgafunktsiooni nimetatakse aditiivseks, kui see iga ühisosata hulkade paari *A* ja *B* korral oma määramispiirkonnast rahuldab tingimust 

{\displaystyle f(A\cup B)=f(A)+f(B).}
Nimetatud omadusega hulgafunktsiooni nimetatakse ka **lõplikult aditiivseks funktsiooniks**. Juhul kui viimane omadus kehtib lõputu (täpsemalt loenduva) paarikaupa ühisosata hulkade süsteemi jaoks, siis nimetatakse sellist funktsiooni loenduvalt aditiivseks funktsiooniks.

Vaata ka
--------

* Subaditiivne funktsioon
* Superaditiivne funktsioon
* Multiplikatiivne funktsioon
* Lineaarne funktsioon

Viited
------

1. 1 2 3   Kaasik, Ü. (2002). *Matemaatikaleksikon*. Tartu.
Ilumetsa jaamahoone
**Ilumetsa raudteepeatus** on raudteepeatus Tartu–Koidula raudteeliinil Põlvamaal Räpina vallas Kikkal.

Raudteepeatuse kõrval asub ka Ilumetsa bussipeatus.

Ilumetsa peatuses asus üks madal perroon pikkusega 67 meetrit, mis 2012. aastal lammutati. Praegu asub peatuses lühike, uue disainiga ooteplatvorm, mille tõttu toimub väljumine ja sisenemine rongi ainult läbi C-ala. Tartu–Orava raudteeliinil (alates 1. septembrist 2011 Tartu–Koidula raudteeliin) sõidab vastavalt nädalapäevale ning aastaajale 1–4 reisirongi päevas. Rong sõidab Tartust Oravale umbes 1 tund 20 minutit.

Ilumetsa raudteepeatuse lähedal asub metsas neli meteoriidikraatrit, mille vanus on umbes 6000 aastat.

Ajalugu
-------

Ilumetsa jaamahoone aastal 1932
Pooljaam avati 1931. aastal seoses Tartu–Petseri raudteeliini rajamisega. Avamisajal jäi see Kahkva valda.

21. sajandi algul ähvardas peatust lagunenud perrooni ja väheste sõitjate pärast sulgemine, kuid peatus jäi siiski püsima.

Jaamahoone
----------

Ilumetsa jaamahoone ehitati sama tüüpprojekti järgi nagu Taevaskoja, Kliima ja Raikküla jaamahoone. Tõenäoliselt Leon Johansoni projekti järgi valminud kahekorruselisi jaamahooneid iseloomustab ristkülikulise põhiplaani ja iseseisva telkkatusega polügonaalne keskrisaliit esifassaadil ning väljasopistuv trepikoda tagaküljel. Hoone on nüüdseks kasutusel elamuna.

Praeguseks on kunagisest raudteejaamast saanud peatuskoht.

Viited
------

1. ↑  "MTÜ Ilumetsa Rongipeatuse Sõbrad". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. detsember 2013. Vaadatud 6. detsembril 2013.

Välislingid
-----------

* Infot peatuse kohta; fotod (*vene keeles*)
* MTÜ Ilumetsa Rongipeatuse Sõbrad; blogspot.com
* Ilumetsa raudteejaam • XX sajandi arhitektuur • Kultuurimälestiste riiklik register

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ilumetsa raudteepeatus** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** |  **Raudteepeatus idasuunalistel reisirongiliinidel** | **Järgnev peatus** |
|  Veriora |  **Ilumetsa** | Orava  |
Alfonso X

**Alfonso X Tark** (*Alfonso el Sabio*, ka **Alfonso Astronoom**; 23. november 1221 – 4. aprill 1284) oli Kastiilia kuningas alates 1252 ja Saksa kuningas alates 1257. 

Mõned Saksa vürstid valisid Alfonso 1257 Saksa kuningaks, kuid tal polnud laiemat toetuspinda, tema tiitel jäi vaid sümboolseks. Tema katsed Saksamaa kuningriigis reaalset võimu kehtestada kukkusid läbi.

### Kirjandus ja muusika

Alfonso X on pälvinud kuulsuse kunstide toetajana, tema õukonnas õitses kirjandus- ja muusikaelu. Tema kuningakojas ja tema eestvõtmisel pandi kokku "Cantigas de Santa Maria", keskaegses galeegi keeles kirjutatud ja neitsi Maarjale pühendatud laulukogumik. Mõned uurijad omistavad Alfonsole osa laulude autorsuse, mis võib olla vaieldav, aga kindlasti tõi ta žanrina kasutusse trubaduurilauluga sarnaneva religioosse sisuga *cantiga*.

Vaata ka
--------

* Kastiilia kuningate loend
* Kastiilia riigipeade loend

Viited
------

1. ↑

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Fernando III** | **Kastiilia kuningas**1252–1284 | Järgnev**Sancho IV** |
| Eelnev**Konrad IV** või vastukuningas **Willem II** | **Saksa kuningas**1257–1284 1257–1272 koos 
**Cornwalli Richardiga** | Järgnev**Rudolf I  (tegelikult alates 1273)** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Alfonso Tark** |
Vladimir Zemtsov (2021)
**Vladimir Nikolajevitš Zemtsov** (vene keeles *Владимир Николаевич Земцов*; sündinud 20. novembril 1960 Sverdlovskis) on vene ajaloolane.

Vladimir Zemtsov lõpetas 1983. aastal Sverdlovskis Gorki-nimelise Uurali Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna. 1986. aastal sai ta ajalookandidaadi kraadi kaitstes väitekirja Suurbritannia poliitikast Balkani riikides Teise maailmasõja ajal.

2002. aastal sai Zemtsov ajaloodoktori kraadi kaitstes väitekirja "Великая армия Наполеона в Бородинском сражении". Alates 2003. aastast töötab ta Gorki-nimelises Uurali Riiklikus Ülikoolis üldajaloo kateedri juhatajana. Professor 2010. aastast.

Zemtsovi peamised uurimissuunad on Napoleoni sõdade ajalugu ja Walesi ajalugu keskajal.

Teoseid
-------

* *Битва при Москве-реке: Армия Наполеона в Бородинском сражении*. (2001)
* *Великая армия Наполеона в Бородинском сражении*. (2001, täiendatud väljaanne 2018)
* *1812 год. Пожар Москвы*. (2010)
* *Наполеон в Москве*. (2014)
* *Наполеон в России: социокультурная история войны и оккупации*. (2018)
**Vladimir Zuikov** (vene Владимир Николаевич Зуйков; 27. jaanuar 1935 Moskva – 25. veebruar 2021 Moskva) oli vene multifilmide kunstnik-lavastaja ja raamatute illustraator.

Lõpetas Potjomkini-nimelise Moskva Linna Pedagoogilise Instituudi.

Vladimir Zuikov töötas 1967. aastast surmani Sojuzmultfilmis.

Tema esimeseks tööks oli 1968. aastal Fjodor Hitruki lavastatud "Film, film, film". Vladimir Zuikov on tuntud Sojuzmultfilmis toodetud Karupoeg Puhhi-teemaliste multifilmide kunstnik-lavastajana (koos Eduard Nazaroviga). Tema lavastatud multifilmide seas on "Karupoeg Puhh", "Karupoeg Puhh läheb külla", "Karupoeg Puhh ja toimekas päev", "Lugu kaliif toonekurest", "Kass kes oskas laulda", "Lõvi ja härg" jt. Kokku oli ta tegev üle 30 multifilmi juures.

Vladimir Zuikov illustreeris paljude tuntud autorite loomingut, mis vene keeles ilmus. Nende autorite seas on Alan Alexander Milne, Kir Bulõtšev, Astrid Lindgren, Grigori Oster, Otfried Preußler, Oscar Wilde ja Annie M. G. Schmidt. 

2002. aastast oli ta ka Riikliku Kinematograafia Ülikooli õppejõud.

Vladimir Zuikov suri COVID-19 põhjustatud tüsistustesse 25. veebruaril 2021, olles 86-aastane.

Viited
------

1. 1 2 3  "Умер художник-постановщик мультфильма "Винни-Пух" Владимир Зуйков". *Tass.ru*. 25.02.2021. Vaadatud 28.02.2021.

Välislingid
-----------

* Vladimir Zuikov andmekogus IMDb (inglise)
**Roheline Partei** (tšehhi *Strana zelených*, lühend *SZ*) on Tšehhi Vabariigi rohelist ideoloogiat viljelev poliitiline partei.

Partei tekkis peatselt pärast Sametrevolutsiooni 1989. aasta sügisel, olulisemaks muutus aga alles 2002. aasta paiku, kui sellega liitus palju rohelise liikumisega seotud inimesi. 2005. aastal sai esimeheks Martin Bursík, kelle juhtimise all jõudis erakond parlamenti (kuus saadikut) ja valitsusse (neli ministrit ja lisaks roheliste ettepanekul ametisse nimetatud parteitu välisminister).

8. juunil 2009 astus Martin Bursík partei esimehe kohalt tagasi suure kaotuse tõttu Euroopa Parlamendi valimistel. Tema kohuseid asus täitma Ondřej Liška, kes sama aasta detsembris sai partei korraliseks esimeheks.

2008. aasta kevadel oli parteil liikmeid ligikaudu 2000, kõige enam Prahas ja Lõuna-Morava maakonnas. Erakonnale on iseloomulik suur naiste osakaal olulistel ametikohtadel ja valimisnimekirjades.

Roheline Partei on vastu tuumaenergeetikale ja pooldab alternatiivsete energiaallikate, eriti biomassi kasutamist.
**Matra Vahruševa** (Матра Вахрушева; ametlikult **Matrjona Vahruševa**; Матрена Панкратьевна Вахрушева; 12. aprill 1918 Harmpavõli küla, Tobolski maakond (tänapäeval Kondinskoje rajoon, Handi-Mansi Jugra autonoomne ringkond) – 1. jaanuar 2000 Peterburi) oli mansi keeleteadlane ja kirjanik.

Koolis sundis õpetaja teda muutma eesnime Matrjonaks. Ta lõpetas 1938. aastal Ostjako-Vogulskis (tänapäeval Hantõ-Mansiiskis) pedagoogikakooli ja asus 1939. aastal õppima Leningradi Põhjarahvaste Instituuti. Blokaadi ajal oli ühe aasta Leningradis. 1943–1946 õpetas mansi keelt Hantõ-Mansiiski pedagoogikakoolis. 1947. aastal pöördus Vahruševa Leningradi tagasi õpinguid jätkama. 1952. aastal kaitses ta kandidaadiväitekirja "Формирование сложных слов мансийского языка на базе соматической лексики (на материалах кондинского диалекта". Ta töötas 46 aastat õppejõuna A. I. Herzeni nimelises Leningradi Pedagoogilises Instituudis. Ta on avaldanud (koos abikaasa A. M. Balandiniga) uurimuse "Мансийский язык" ('Mansi keel', 1957). Ta koostanud mansi-vene sõnaraamatu (1959) ja kirjutanud mansikeelse aabitsa ning lugemikke.

Luuletusi hakkas ta kirjutama pedagoogikakoolis õppimise ajal. Vahruševa avaldas 1949. aastal venekeelses tõlkes autobiograafilise jutustuse "На берегу Малой Юконды" ("Väikese Jukonda ääres").

Viited
------

1. ↑  Eva Vingiano de Pina Martins. Mansi kirjandus
2. ↑  Вахрушева Матрена Панкратьевна Коренные малочисленные народы Ханты-Мансийского автономного округа – Югры
3. ↑  Вахрушева (Баландина) Матрена Панкратьевна Комитет по вопросам малочисленных народов Севера Ханты-Мансийского
4. ↑  Вчера, сегодня и всегда (Ретровзгляд на литературную жизнь Югры) geum.ru
**Vladimir Zalipski** (18. jaanuar 1926 Tallinn – 23. veebruar 1997 Tallinn) oli Eesti õigeusu vaimulik.

Ta sündis aastal 1926 Tallinnas vene valge-emigrantide perekonnas. Ta lõpetas aastal 1943 Tallinnas vene gümnaasiumi. Aastal 1944 mobiliseeriti ta Saksa sõjaväkke, sõja lõpus langes ta sõjavangi. Pärast sõjavangi langemist viibis ta kolm aastat filtratsioonilaagris. Aastal 1948 asus ta õppima Leningradi Vaimulikku Seminari, kuid paar aastat hiljem heideti ta seminarist välja. Seejärel töötas ta Naha- ja Jalatsitootmiskoondises "Kommunaar" ohutustehnika insenerina ja valmistus vaimulikuks saamiseks iseseisvalt.

27. septembril 1956 pühitses piiskop Joann ta Tallinna Neeva vaga õigeusulise suurvürsti Aleksandri peakirikus diakoniks, 30. septembril 1956 pühitseti ta preestriks.

Ta oli 30. septembrist 1956 kuni 14. augustini 1958 Jõhvi Jumalailmumise koguduse preester, lisaks oli ta 3. detsembrist 1957 kuni 26. veebruarini 1959 Alajõe Jumalaema Sündimise koguduse preester. 14. augustist 1958 kuni 15. juunini 1969 oli ta Tapa Ristija Johannese koguduse preester; 15. juunist 1969 kuni 25. veebruarini 1971 oli ta sama koguduse hooldajapreester. 15. juunist 1969 kuni 23. veebruarini 1997 oli ta Tallinna Aleksander Nevski stavropigiaalse koguduse preester, aastast 1990 ülempreester. 

Helilooja Arvo Pärt pühendas oma teose "Kanon pokajanen" viimase osa "Palve pärast kaanonit" 1997. aasta veebruaris lahkunud Vladimir Zalipski mälestusele.

Viited
------

1. ↑  Kanon Pokajanen www.eclassical.com (vaadatud 24.04.2018)
**Strõi** on jõgi Ukrainas, Dnestri parempoolne lisajõgi.

Jõgi saab alguse Ida-Karpaatidest Skolivski Beskiidide rahvuspargist. Ta voolab ülemjooksul itta, kesk- ja alamjooksul kirdesse ning suubub Dnestrisse umbes 10 kilomeetri kaugusel Židatšivist. Kogu ulatuses voolab ta Lvivi oblastis.

Strõi on 232 km pikk ja tema valgla pindala on 3060 km². Jõgi on segatoiteline ja lisaks kevadisele suurveele on talle iseloomulikud ka suvised ja sügisesed tulvad, mis pole talvelgi haruldased. 17 km kaugusel suudmest Gnizdõtšivis on jõe keskmine vooluhulk 45,2 m³/s, aga maksimaalne 890 m³/s. Jääkattes on ta harilikult 2–2½ kuud. Jääd võib jõelt leida novembrist aprillini.

Jõe ääres asuvad Strõi, Gnizdõtšiv ja Židatšiv. Keskjooksul kuni Strõini kulgevad jõe orus tähtsad Lvivi–Mukatševe maantee ja raudtee. Ka Strõist kuni suudmeni kulgevad jõeorus maantee ja raudtee, millest eriti oluline on maantee, mida mööda saab ida poole sõita Ternopili ning sealt edasi Hmelnõtskisse ja Vinnõtsjasse.

Strõi jõel korraldatakse paadimatku.

Viited
------

1. 1 2  Suur maailma atlas, lk. 70

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Strõi jõgi** |
**Arnold Talistu** (kuni 1936 Arnold Freidenberg; 15. juuli 1917 Tartu – 11. jaanuar 2008 Chicago) oli Ameerikas riikliku hoolekande töötaja ja väliseesti vaimulik.

Ta õppis Tartu 15. Algkoolis ning aastatel 1930–1935 Tartu Poeglaste Gümnaasiumis (alates 1934 Tartu Linna Poeglaste Keskkool). 1942. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonna *cum laude*, diplomitöö teema oli "Saladuste avaldamine: KrS 29. ptk." 1943. aastal sai magistrikraadi õigusteaduses magistritööga "Kirjasaladuse kriminaalõiguslik kaitse". Akadeemiliselt kuulus ta ÜS Liivikasse.

1944. aastal põgenes ta Saksamaale, sealt siirdus Inglismaale, kust jõudis 1951. aastal Kanadasse. Ta oli Kanadas (ja hiljem USA-s) tegev riikliku hoolekande alal. Sotsiaalkindlustuse ametnikuna leidis ta (arvatavasti 1993. aastal) üles teadmata kadunuks loetud Anton Raadiku ning hiljem, poksikuulsuse tervise halvenedes, aitas ta paigutada hooldekodusse. Ta pidas vaimulikuna 28. märtsil 1999 Chicagos Anton Raadiku matusetalituse.

Ta kuulus E.E.L.K. Chicago Esimese Koguduse revisjonikomisjoni ja oli ka Chicago Eesti Maja asutajaliige. Aastatel 1978–1988 õppis ta E.E.L.K. Usuteaduslikus Instituudis, mille lõpetamise järel ordineeris 26. juunil 1988 piiskop Karl Raudsepp ta õpetajaks.

Aastatel 1988–1989 teenis Arnold Talistu vaimulikuna Chicagos ja Indianapolises ning oli professor Arthur Võõbuse isiklik adjunkt. Aastatel 1989–2002 oli ta Chicago Esimese koguduse hooldajaõpetaja, selle kõrvalt teenis ta ka Milwaukee ja Chicago Pauluse kogudust. Emerituuri jäi 2002. aastal.

Viited
------

1. ↑  Juhan Maidlo. "Anton Raadik tuleb koju". Õhtuleht, 30. märts 1999
2. ↑  Konrad Veem. "Eesti Vaba Rahvakirik: Dokumentatsioon ja leksikon". Stockholm: EVR, 1988

Välislingid
-----------

* Album *Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Sissekanne Väliseesti isikuloolises andmebaasis (VEPER)
**Milan Kňažko** [m'ilan knj'aško] (sündinud 28. augustil 1945 Horné Plachtinces) on slovaki näitleja, Slovakkia poliitik ja meediajuht.

Elulugu
-------

Ta lõpetas ehitusalase ametikooli ja Muusikakunstide Kõrgkooli (VŠMU) Bratislavas. Aastatel 1968–1970 õppis stipendiaadina Prantsusmaal Nancys Rahvusvahelises Teatriakadeemias. 

Aastatel 1970–1971 töötas ta näitlejana teatris Divadlo na Korze, 1971–1985 teatris Nová scéna ja 1985–1989 Slovaki Rahvusteatris. 

Jaanuarist juunini 1990 oli ta Muusikakunstide Kõrgkooli Teatriteaduskonna dekaan. 

Novembris 2002 sai ta Bratislava rahvusvahelise filmifestivali presidendiks.

Jaanuarist 2003 on ta telejaama TV JOJ peadirektor.

Poliitiline tegevus
-------------------

Oktoobris 1989 loobus ta ainsana Tšehhoslovakkia Sotsialistlikus Vabariigis teenelise kunstniku aunimetusest, väljendades mittenõustumist tollase režiimiga. 

Novembris 1989 alustas ta poliitilist tegevust.

Ta oli Tšehhi ja Slovaki Föderatiivne Vabariigi presidendi nõunik Prahas ja ühtlasi Tšehhi ja Slovaki Föderatiivne Vabariigi Föderaalkogu Rahvakoja saadik. 

Juunist 1990 28. augustini 1990 oli ta Slovaki Vabariigi rahvusvaheliste suhete minister ning aastatel 1992–1993 Slovaki Vabariigi valitsuse esimehe asetäitja ning välisminister. 

Ta oli sametrevolutsiooniaegsete tribüünimiitingute kaaskorraldaja ja moderaator.

Ta osales parteide Avalikkus Vägivalla Vastu (1989), Liikumine Demokraatliku Slovakkia Eest (1991), Demokraatlik Liit ja Slovaki Demokraatlik ja Kristlik Liit (2000) asutamises.

Filmirollid
-----------

* 1965 "*Šerif za mrežami*" (Ivan)
* 1968 "*Niet inej cesty*" (Jurát I)
* 1971 "*Nevesta hôľ*" (metsnik)
* 1972 "*Zajtra bude neskoro*" (Ján)
* 1974 "*Deň, ktorý neumrie*" (Podhorec)
* 1975 "*Nevěsta s nejkrásnějšíma očima*" (Pišta)
* 1975 "*Život na úteku*" (Kukorelli)
* 1977 "*Rusalka*" (prints)
* 1979 "*Choď a nelúč sa*" (Kukorelli)
* 1980 "*Hodiny*" (Hever)
* 1980 "*Nevěsta k zulíbání*" (Karol Molnár)
* 1983 "*Zánik samoty Berhof*" (leitnant)
* 1984 "*Návrat Jána Petru*" (Ján Petro)
* 1984 "*O sláve a tráve*" (Richter)
* 1985 "*…nebo být zabit*" (Ernest)
* 1986 "*Kohút nezaspieva*" (õpetaja Tomko)
* 1986 "*Papilio*" (Hrabě)
* 1987 "*Devět kruhů pekla*" (Tomáš)
* 1987 "*Svět nic neví*" (Křemen)
* 1988 "*Dobři holubi se vracejí*" (Miloš Lexa)
* 1990 "*Jen o rodinných záležitostech*" (major)
* 1990 "*Poslední motýl*" (Gruber)
* 1990 "*Svědek umírajícího času*" (timukas Mydlář)

Tunnustus
---------

* teeneline kunstnik

Isiklikku
---------

Ta on kolmandat korda abielus ja tal on kolm last.
**Dobri Božilov** (13. juuni 1884 Kotel – 1. veebruar 1945) oli Bulgaaria peaminister 1943–1944. 

Hukati 1. veebruaril 1945. aastal.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Petǎr Gabrovski** | **Bulgaaria peaminister**1943–1944 | Järgnev**Ivan Bagrjanov** |

Bulgaaria peaministrid

**Bulgaaria kuningriik:** Burmov | Drumev | D. Cankov | Karavelov | Ehrnrooth | *koht täitmata* | Sobolev | D. Cankov | Karavelov | Drumev | Karavelov | Radoslavov | Stoilov | Stambolov | Stoilov | Grekov | Ivančov | Petrov | Karavelov | Danev | Petrov | Petkov | Stančov\* | Gudev | Malinov | Gešov | Danev | Radoslavov | Malinov | Teodorov | Stambolijski | A. Cankov | Ljapčev | Malinov | Mušanov | Georgiev | Zlatev | Tošev | Kjoseivanov | Filov | Gabrovski\* | Božilov | Bagrjanov | Muraviev | Georgiev

**Bulgaaria Rahvavabariik:** G. Dimitrov | Kolarov | Červenkov | Jugov | Živkov | Todorov | Filipov | Atanasov | Lukanov

**Bulgaaria Vabariik:** Popov | F. Dimitrov | Berov | Indzhova | Videnov | Sofiyanski | Kostov | Sakskoburggotski | Stanišev | Borisov | Rajkov | Orešarski | Bliznaški | Borisov | Gerdžikov | Borisov | Petkov | Donev | Denkov
**Arnold Pork** (sündinud 8. juulil 1941 Kalininis, Vene NFSV-s) on Eesti ja Vene ettevõtja, keskkonnategelane ning Vene poliitik.

Pork on lõpetanud Leningradi Ülikooli õigusteaduskonna, õigusteaduse doktor, professor. Ta on Riigiduuma eelmise koosseisu kommunistist spiikri Gennadi Seleznjovi nõunik. 1999. aastal kandideeris Pork Tveri oblasti kuberneriks. Ta on olnud Vene nafta- ja gaasifirma Trans Nafta asepresident.

MTÜ Rahvusvaheline Töösturite ja Ettevõtjate Kongress juhatuse liige, SA Balti Mere Ökoloogilise Ohutuse Rahvusvaheline Fond juhatuse liige ja asutaja, MTÜ Eesti-Vene Ettevõtjate Koda endine juhatuse liige. 2006. aastal Saksamaal asutatud International Institute of Ecological Safety for Baltic and Northern Seas ekspert.

Porgil on nii Eesti kui ka Vene kodakondsus. Vene ajakirjanduses on teda seostatud KGBga.

2010. aastal teatas Pork Vene-Eesti keskkonnaorganisatsiooni Puhas Läänemeri juhina, et Läänemeres on vähemalt pool miljonit tonni erinevaid keemiarelvi, mis sinna uputati pärast Teist maailmasõda. Relvad on Porgi sõnul uputatud Helsingi-Tallinna joonest ida poole endise Nõukogude Liidu territoriaalvetesse

Isiklikku
---------

Arnold Pork on Valeri Porgi kaksikvend ja August Porgi poeg.

Viited
------

1. ↑  Koit Brinkmann. Tundmatu Eesti esindaja — kas teadlane või petis? www.arileht.delfi.ee, 1. november 2007
2. ↑  KGB taustaga eestlane Moskvas: Läänemeres on 500 000 tonni keemiarelvi, Delfi 25.märts 2010
**Milan Škoda** (sündinud 16. jaanuaril 1986 Prahas) on Tšehhi jalgpallur, kes mängib ründajana Türgi kõrgliiga klubis Çaykur Rizespor ja Tšehhi jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Tšehhi klubis Bohemians 1905, mille põhimeeskonnas debüteeris ta 2004. aastal.

Aastatel 2012–2020 mängis ta Tšehhi kõrgliigas Praha Slavia ridades. Hooajal 2014–15 lõi ta liigas 19 väravat, kuid jäi parima väravalööja arvestuses ühe väravaga alla meeskonnakaaslasele David Lafata. Hooajal 2016–17 lõi mõlemad Tšehhi kõrgliigas 15 väravat ja jäid jagama liiga hooaja suurima väravaküti tiitlit. Hooaegadel 2016–17 ja 2018–19 tuli Škoda Slaviaga Tšehhi meistriks.

2020. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Çaykur Rizesporiga.

Tšehhi jalgpallikoondises debüteeris Škoda 12. juunil 2015 EM-i valikmängus Islandi vastu. Koondisekarjääri kaks esimest värava lõi ta oma järgmises koondisemängus sama aasta 3. septembril Kasahstani vastu. 2016. aasta Euroopa meistrivõistluste teises alagrupimängus lõi ta värava Horvaatia vastu.

Saavutused
----------

Praha Slavia
* Tšehhi kõrgliiga: 2016–17, 2018–19
* Tšehhi karikas: 2017–18, 2018–19

| * v
* r
Tšehhi koondis  –  UEFA Euro 2016 |
| --- |
| 

* 1 Čech
* 2 Kadeřábek
* 3 Kadlec
* 4 Gebre Selassie
* 5 Hubník
* 6 Sivok
* 7 Necid
* 8 Limberský
* 9 Dočkal
* 10 Rosický (c)
* 11 Pudil
* 12 Škoda
* 13 Plašil
* 14 Kolář
* 15 Pavelka
* 16 Vaclík
* 17 Suchý
* 18 Šural
* 19 Krejčí
* 20 Skalák
* 21 Lafata
* 22 Darida
* 23 Koubek
* Treener: Vrba

 | Tšehhi |
**Endla Sinijärv** (ka Sinijärv) on järv Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Kärde ja Tooma külas. Veekogu pindala on 42,3 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 3010 m. Järves on kolm saart.

Ajalugu
-------

1870. aastatel lasi Vaimastvere mõisa omanik Endla järve veetaseme alandamiseks ja ümbruskonna heinamaade kuivendamiseks ehitada kraavi (*Suurkraav* ehk *Uusjõgi*) Endla järvest Sinijärve ja sealt edasi Põltsamaa jõkke. Loodimisvigade tõttu alanes Endla veetase vaid 30 cm, Sinijärve mõjutas see aga rohkem. 1950. aastatel süvendati kraav kanaliks (Räägu kanal) ja enamik Põltsamaa jõe veest hakkas voolama Nava jõe, järvede ja Räägu kanali kaudu. Nüüd langes järvede veetase sedavõrd, et Sinijärvest jäi järele vaid porine nõgu. 1968. aastal rajati Sinijärvele algeline pais, mis mõlemad järved suures osas taastas. Vahepeal järvepõhjale kasvanud kased ja pajud jäid kuivanud puutüügastena järve. 1997. aastal ehitati sinna kindlam pais ja 2005. aastal ka kalatrepp. On hinnatud, et pärast seda Räägu kanalis voolav veehulk on Põltsamaa jõe vana haruga võrreldes tühine ning võib pärineda Endla järve suubuva Mustjõe ja kraavide veest.

Viited
------

1. ↑  Ruta Tamre, 2006. Eesti järvede nimestik. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus,  (vaadatud 29.07.2018)
2. 1 2 3  Sinijärv keskkonnaportaalis
3. ↑  Helmut Joonuks. Põltsamaa jõgi. Tallinn, 1981. Lk 36–39
4. 1 2  Katrin Möllits (1997). Endla ja ta sõsarjärved. *Eesti Loodus*, 10/1997
5. ↑  Sinijärve pais sai kalatrepi. *Vooremaa* 10.10.2005
**Alfred Gustav Stein** (27. august / 8. september 1872 Urvaste – 12. august 1945 Stendell) oli Eesti vaimulik.

Stein õppis Tartus Kollmanni eragümnaasiumis ning lõpetas Liibavis gümnaasiumi. Tartu ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1894–1899. Aastatel 1900–1901 teenis ta vabatahtlikuna 95. Krasnojarski polgus Tartus. Ordineeriti 17. märtsil 1902 õpetajaks.

Oli aastatel 1902–1919 Urvaste Püha Urbanuse koguduse õpetaja. Jättis rasketel aegadel koguduse ja põgenes Lätti. Oli aastatel 1923–1929 Rakvere Kolmainu koguduse abiõpetaja. Lahkus aastal 1929 Saksamaale. Oli seejärel luterlik vaimulik Passowis (Uckermarki kreisis, Brandenburgi liidumaal) ja Stendellis (praegu Oderi-äärse Schwedti linnaosa Uckermarki kreisis Brandenburgi liidumaal).

Isiklikku
---------

Tema isa Carl Gustav Stein oli Urvaste Püha Urbanuse koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
2. ↑  Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann
3. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
**Endla Reintam** (sündinud 2. veebruaril 1974 Vasalemma külanõukogus Harju rajoonis) on eesti mullateadlane.

Elulugu
-------

Lõpetas 1992 Keila 1. Keskkooli, 1996 EPMÜ agronoomina ning 1999 samas magistriõppe ja 2006 doktoriõppe; loodusteaduse magister (2000, EPMÜ), väitekiri "Umbrohud kultuurökosüsteemis sõltuvalt muldadest ja mulla tallamisest"; Ph.D. (mullateadus, 2006, Eesti Maaülikool), väitekiri "Muudatused mulla omadustes, suviodra (*Hordeum vulgare* L.) ja umbrohtude toitumises ning koosluses sõltuvalt mulla tallamisest ja väetamisest liivsavilõimisega pruunil näivleetunud mullal". 

Oli 1997–1999 EPMÜ mullateaduse ja agrokeemia instituudi laborant ja vanemlaborant, 1999–2001 assistent, 1999–2001 teadur, 2001– lektor (2005– Eesti Maaülikooli põllumajandus- ja keskkonnainstituudi mullateaduse ja agrokeemia osakonnas).

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: mulla tihendamise mõju mulla omadustele, kultuurtaimedele ning umbrohtudele ja aineringetele, sügavajuureliste looduslike taimede kasvatamine muldade liigtihenemise kõrvaldamiseks. European Society for Soil Conservationi (ESSC) ja International Soil Tillage Research Organisationi (ISTRO) liige, ajakirja Agronomy Research toimetaja.

Teoseid
-------

* Changes in nutrient uptake and cellular fluid pH of spring barley as affected by soil compaction (kaasautor J. Kuht). // Indian J. Plant Physiology, Special Issue, 2003
* Soil compaction and fertilisation effects on nutrient content and cellular fluid pH of spring barley (Hordeum vulgare L.) (kaasautor). // Agronomy Res. 3 (2005) 2
* Effect of annual lupines growing on compacted sandy loam Stagnic Luvisol (kaasautor). // Archives of Agronomy and Soil Science 52 (2006) 2
* Soil compaction and fertilization effect on weed community and nutrient uptake on spring barley field (kaasautor). // Advances in GeoEcology (2006) 38

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013
* Endla Reintam Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*