recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jossif Šagal** (ka **Jossif Chagal**; sündinud **Joseph Schagal**; 8. jaanuar 1922 Narva – 4. aprill 1993 Kiryat-Shmona, Iisrael) oli Eesti viiuldaja.

Ta õppis aastatel 1931–1940 viiuli erialal Tallinna Konservatooriumis (Johannes Paulseni klassis).

Aastatel 1943–1944 mängis ta Jaroslavlis Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite sümfooniaorkestris. Aastatel 1943–1944 oli ta viiuldaja ERSO-s: oli seal 1964–1976 kontsertmeister; ühtlasi mängis 1959–1965 Tallinna Kammerorkestris ja 1968–1974 keelpillikvartetis (koos Lemmo Erendy, Ants Toomingase ja Ivo Juuliga, kvartett esitas ja salvestas ka eesti loomingut (Rudolf Tobiast, Heino Ellerit, Olev Saud jt).

Ta tegutses ka meeleolumuusikuna, omandas aastal 1939 iseõppijana saksofonimängu; mängis saksofoni ansamblis Merry Pipers. Aastatel 1940–1941 ja 1945–1947 mängis ta viiulit ansamblis Kuldne Seitse. Aastatel 1956–1972 mängis ta Eesti Raadio kvintetis koos Emil Laansoo, Igor Grapsi, Aleksis Avasalu ja Hans Hindperega. Samuti on ta mänginud Emil Laansoo ja Aleksander Rjabovi ansamblites ning restoranis Gloria, 1980ndatel oli Salong-orkestri I viiul, samuti omanimelises kvintetis (Erki Aavik, Endel Annus või Valter Roots, Andres Narma, Mati Lukk või Robert Ots) ja sekstetis (Erki Aavik, Märt Ratassepp, Kalev Velthut või Rein Karin, Andres Narma, Mati Lukk või Robert Ots). Temalt on rohkesti helisalvestisi Eesti Raadios ja kogumikplaatidel.

Jossif Šagal asus aastal 1992 elama Iisraeli. Ta suri aastal 1993 Kiryat-Shmonas (asub Iisraeli Põhjaringkonnas).

Tunnustus
---------

* 1967 Eesti NSV teeneline kunstnik

Kirjandus
---------

* Eesti muusika biograafiline leksikon, 2. köide, lk 342, Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn 2008
**Tertsriba** ehk **kolmandik oktavriba** on sagedusriba, mille väikseima ja suurima sageduse omavaheline suhe on võrdne kolmandikuga oktavist või kümnendikuga dekaadist (detsidekaad). Tertsribasid kasutatakse näiteks selleks, et jaotada inimkuulmise kõige tundlikum sagedusvahemik 16 Hz – 20 kHz rohkemateks vahemikeks, kui võimaldab oktavribadeks jaotamine.

Definitsioonid
--------------

### Kahendsüsteemis

Allveeakustika ISO standard defineerib tertsriba (või "tertsriba (kahendsüsteemis)") kui ühe kolmandiku oktavi sageduste suhtega sagedusriba. Tertsriba suurima ja väikseima sageduse suhe on seega {\displaystyle 2^{1/3}} ehk ligikaudu 1,2599.

### Kümnendsüsteemis

Vastavalt allveeakustika ISO standardile on "tertsriba (kümnendsüsteemis)" või **detsidekaadi** (ddec) defineeritud kui sagedusriba, mille suurima ja väikseima sageduse suhe on võrdne kümnendikuga dekaadist (detsidekaad). Numbriliselt on sageduste suhe võrdne {\displaystyle 10^{0,1}} ehk ligikaudu 1,2589. Tertsriba (kümnendsüsteemis) on tertsribast (kahendsüsteemis) ligikaudu 0,08% väiksem.

Levinud tertsribade jaotus
--------------------------

Tertsribad| Riba number | Väikseim sagedus, Hz | Nimi-väärtus, Hz | Suurim sagedus, Hz |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 11,2 | 12,5 | 14,1 |
| 2 | 14,1 | 16 | 17,8 |
| 3 | 17,8 | 20 | 22,4 |
| 3 | 22,4 | 25 | 28,2 |
| 4 | 28,2 | 31,5 | 35,5 |
| 5 | 35,5 | 40 | 44,7 |
| 6 | 44,7 | 50 | 56,2 |
| 7 | 56,2 | 63 | 70,8 |
| 8 | 70,8 | 80 | 89,1 |
| 9 | 89,1 | 100 | 112 |
| 10 | 112 | 125 | 141 |
| 11 | 141 | 160 | 178 |
| 12 | 178 | 200 | 224 |
| 13 | 224 | 250 | 282 |
| 14 | 282 | 315 | 355 |
| 15 | 355 | 400 | 447 |
| 16 | 447 | 500 | 562 |
| 17 | 562 | 630 | 708 |
| 18 | 708 | 800 | 891 |
| 19 | 891 | 1000 | 1122 |
| 20 | 1122 | 1250 | 1413 |
| 21 | 1413 | 1600 | 1778 |
| 22 | 1778 | 2000 | 2239 |
| 23 | 2239 | 2500 | 2818 |
| 24 | 2818 | 3150 | 3548 |
| 25 | 3548 | 4000 | 4467 |
| 26 | 4467 | 5000 | 5623 |
| 27 | 5623 | 6300 | 7079 |
| 28 | 7079 | 8000 | 8913 |
| 29 | 8913 | 10 000 | 11 220 |
| 30 | 11 220 | 12 500 | 14 130 |
| 31 | 14 130 | 16 000 | 17 780 |
| 32 | 17 780 | 20 000 | 22 390 |

Vaata ka
--------

* Dekaad
* Sagedusriba
* Oktavriba

Viited
------

1. 1 2  International Organization for Standardization (2017). "Underwater acoustics -- Terminology". *ISO 18405:2017*.
Abdoulaye Doucouré (2015)
**Abdoulaye Doucouré** (sündinud 1. jaanuaril 1993 Meulan-en-Yvelines'is) on Prantsusmaal sündinud Mali jalgpallur. Ta mängib poolkaitsjana Premier League'i klubis Everton.

Ta alustas karjääri Prantsusmaa klubis Rennes'i Stade, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2007. aastal. Prantsusmaa kõrgliigas tegi ta klubi meeskonnas debüüdi hooajal 2012–13.

2016. aasta veebruaris liitus ta Inglismaaa kõrgliiga klubiga Watford, kuid läks hooaja lõpuni laenule Hispaania kõrgliiga klubisse Granada. Watfordis tegi ta debüüdi hooajal 2016–17. Esimese värava lõi ta Premier League'is 4. märtsil 2017 mängus Southamptoni vastu. Hooajal 2017–18 lõi ta Premier League'is seitse väravat ja ta valiti Watfordi hooaja parimaks mängijaks.

2020. aasta septembris sõlmis ta kolmeaastase lepingu Evertoniga.

Doucouré kuulus aastatel 2009–2014 Prantsusmaa noortekoondistesse. Tänu sellele, et ta on Mali päritolu, otsustas ta 2022. aastal hakata koondises esindama Mali. Mali jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 25. märtsil 2022 MM-i valikmängus Tuneesia vastu.

Viited
------

1. ↑  "Watford sign Abdoulaye Doucoure and Adalberto Penaranda". BBC. 1.2.2016. Vaadatud 3.1.2019
Toidupood Abbottis
**Abbott** on linn Ameerika Ühendriikides Texase osariigi keskosas Hilli maakonnas.

Abbottis on sündinud kantrilaulja Willie Nelson.

Abbott asutati 1871. Abbottis asus raudteepeatus, mida haldas Missouri–Kansase–Texase Raudteekompanii. Linn sai nime Ameerika Ühendriikide Esindajatekoja liikme Joseph Abbott järgi.

1890 elas linnas 156 inimest ja tol ajal oli linnas kauplus, apteek, habemeajaja, kaks hotelli, sepatöökoda, pank ja ilmus kohalik ajaleht. 1882 avati linnas postkontor, mis suleti 1928. aastal.

Tippajal, 1914 elas linnas 713 inimest. 1941. aastaks oli elanike arv vähenenud 264-ni. 1989 oli linnas 364 elanikku, postkontor, kolm kirikut ja kool 192 õpilasega.

Abbotti lähedal asub Hookeri koobas, mille kohta on palju erinevaid legende.

Rahvastik
---------

2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli Abbotti linnas 300 inimest, 124 leibkonda ja 89 perekonda.

Rahvastiku tihedus oli 199,7 in/km².

Elamuühikuid (*housing units*) oli 144 (keskmine tihedus 95,9/km²).

Rassiline koosseis oli:

* valgeid 96,0%
* mustanahalisi 1,0%
* teistest rassidest 3,0%
* kahest või enam rassist 5,67%

Viited
------

1. ↑  Explore Census Data – Abbott city, Texas, vaadatud 12.11.2021.
2. ↑  2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.
3. ↑  "ABBOTT, TX" (inglise). Vaadatud 28.08.2013.

| * v
* r
Hilli maakond (Texas) |
| --- |
| 
Maakonna halduskeskus: Hillsboro |
| Linnad | 
Abbott **·** Aquilla **·** Blum **·** Bynum **·** Carl's Corne **·** Covington **·** Hillsboro **·** Hubbard **·** Itasca **·** Malone **·** Mertens **·** Mount Calm **·** Penelope **·** Whitney |  |
| Muud asulad | 
Birome **·** Brandon **·** Irene |
Abdoulay Diaby 2015. aastal Club Brugge treeningul
**Abdoulay Diaby** (sündinud 21. mail 1991 Nanterre'is) on Prantsusmaal sündinud Mali jalgpallur, kes mängib ründajana Araabia Ühendemiraatide kõrgliigaklubis Al Jazira ja Mali jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaa esiliigaklubis Sedan. Debüüdi klubi põhimeeskonnas tegi ta 2010. aasta mais. Esimese värava Prantsusmaa esiliigas lõi ta järgmise aasta märtsis. Klubi põhikoosseisu liikmeks sai ta hooajal 2011–12.

2013. aasta juulis sõlmis ta kolme aasta pikkuse lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Lille. Ta suundus kohe pärast seda laenule Belgia esiliigaklubisse Royal Excel Mouscron, mis tõusis hooajaks 2014–15 Belgia kõrgliigasse. Hooajal 2014–15 oli ta liigas 12 väravaga klubi suurim väravakütt. Lille'i meeskonnas tegi ta Prantsusmaa kõrgliigas debüüdi 28. veebruaril 2015 mängus Lyoni vastu. Pärast seda pääses ta Prantsusmaa liigas platsile veel vaid kahes mängus.

2015. aasta mais sõlmis ta nelja aasta pikkuse lepingu Belgia kõrgliigaklubiga Club Brugge. Hooajal 2015–16 lõi ta liigas 16 väravat ja tuli klubiga Belgia meistriks. Lisaks võideti 2016. aastal Belgia superkarikas. Hooaeg 2016–17 kujunes Diaby jaoks keeruliseks, sest teda segasid vigastused ning sel hooajal tal ei õnnestunudki lõpuks ühtegi väravat lüüa. Brugge jäi sel hooajal liigas teiseks. Hooajal 2017–18 hiilgas ta taas: lõi liigas 15 väravat ja aitas sellega Bruggel liiga meistriks tulla.

2018. aasta augustis suundus Diaby Portugali, sõlmides Lissaboni Sportinguga nelja aasta pikkuse lepingu. Esimese värava Portugali kõrgliigas lõi ta 9. detsembril 2018 mängus Avesi vastu. 2019. aasta septembris siirdus ta laenule Türgi kõrgliigaklubisse Beşiktaş. 2020. aasta oktoobris läks ta laenule Hispaania kõrgliigaklubisse Getafe. Hispaania kõrgliigas sai ta Getafe meeskonnas väljakule vaid ühes mängus ja läks 2021. aasta jaanuaris laenule Belgia kõrgliigaklubisse Anderlecht.

2021. aasta augustis sõlmis ta kaheaastase lepingu Araabia Ühendemiraatide kõrgliigaklubiga Al Jazira.

Mali jalgpallikoondises tegi Diaby debüüdi 11. oktoobril 2014 mängus Etioopia vastu ja lõi seal ka oma esimese värava koondise särgis. Ta on kuulunud Mali koondisse 2015. ja 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Saavutused
----------

Club Brugge K.V
* Belgia liiga : 2015–16, 2017–18
* Belgia superkarikas: 2016

Sporting CP
* Taça da Liga: 2018–19
* Taça de Portugal: 2018–19

Al Jazira
* UAE Super Cup: 2021

Viited
------

1. ↑  "Officiel : le LOSC recrute Diaby puis le prête". Foot Mercato. 30.7.2013. Vaadatud 10.12.2018
2. ↑  "Info FM, LOSC : le clan Abdoulay Diaby lâche ses vérités et annonce déjà un départ!". Foot Mercato. 20.5.2015. Vaadatud 10.12.2018
3. ↑  "Comunicado Sporting Clube de Portugal – Futebol, SAD". Sporting CP. 21.8.2018. Vaadatud 10.12.2018
4. ↑   (vaadatud 26.8.2021)
Marco Ruben (2012)
**Marco Gastón Ruben Rodríguez** (sündinud 26. oktoobril 1986 Capitán Bermúdezis) on Argentina jalgpallur, kes mängib ründajana Argntina kõrgliiga klubis Rosario Central.

Ta alustas klubikarjääri Argentina klubis Rosario Central, mille meeskonnas debüteeris ta Argentina kõrgliigas 2004. aastal. 2007. aastal mängis ta teises Argentina kõrgliiga klubis, River Plate'is.

2008. aastal suundus Ruben Euroopasse, sõlmides lepingu Hispaania kõrgliiga klubiga Villarreal. Kahel esimesel hooajal mängis ta laenul teises Hispaania kõrgliiga klubis, Recreativo de Huelvas. Hooajal 2009–10 mängis ta Villarreali duubelmeeskonnas Hispaania esiliigas. Ta lõi sel hooajal liigas 18 väravat, millega oli resultatiivsuselt liiga kolmas-neljas mängija. Hooaegadel 2010–11 ja 2011–12 mängis ta Villarreali põhikoosseisus. Seejärel mängis ta ühe hooaja Ukraina kõrgliiga klubis Kiievi Dinamo, Prantsusmaa kõrgliiga klubis Évian ja Mehhiko kõrgliiga klubis Tigres UANL.

2015. aastal naasis Ruben Rosario Centrali. 2015. aasta Argentina kõrgliiga hooajal lõi ta 21 väravat, millega oli liiga suurim väravakütt. Samal hooajal valiti ta liiga parimaks Argentina mängijaks.

2019. aasta jaanuaris suundus ta üheks aastaks laenule Brasiilia kõrgliiga klubisse Athletico Paranaensesse.

Argentina jalgpallikoondises pidas ta esimese ametliku mängu 5. juunil 2011 sõprusmängus Poola, lüües mängus ka värava.

Saavutused
----------

Rosario Central
* Copa Argentina: 2018

Athletico Paranaense
* Campeonato Paranaense: 2019
* Copa do Brasil: 2019

Viited
------

1. ↑  "Argentino Marco Ruben é o novo atacante do Furacão". Athletico Paranaense. 11.1.2019. Vaadatud 5.6.2019

Välislingid
-----------

 Marco Ruben – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Marco Ureña 2017. aastal San Jose Earthquakesi särgis
**Marcos Danilo Ureña Porras** (sündinud 5. märtsil 1990 San Josés) on Costa Rica jalgpallur, kes mängib ründajana Austraalia kõrgliiga klubis Central Coast Mariners ja Costa Rica jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Costa Rica klubis Alajuelense.

2011. aastal liitus ta Venemaa kõrgliiga klubiga Krasnodari Kuban. Hiljem on ta mänginud veel Taani kõrgliiga klubides FC Midtjylland ja Brøndby IF, Major League Socceri klubides San Jose Earthquakes ja Los Angeles FC ning Lõuna-Korea kõrgliiga klubis Gwangju. Central Coast Marinersiga liitus ta 2020. aasta detsembris.

2009. aastal saavutas Ureña Costa Rica kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel neljanda koha. Ureña lõi sel turniiril kolm väravat. Costa Rica koondises tegi ta debüüdi 2009. aastal. Koondisekarjääri kaks esimest värava lõi ta 16. jaanuaril 2011 Copa Centroamericana alagrupimängus Panama vastu. Ta kuulunud Costa Rica koondisse veel ka 2011. aasta CONCACAF Gold Cupil, 2014. aasta maailmameistrivõistlustel, 2016. aasta Copa América Centenariol, 2017. aasta CONCACAF Gold Cupil ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel. 2014. aasta maailmameistrivõistluste esimeses alagrupimängus lõi ta värava Uruguay vastu.

Viited
------

1. ↑  "Costa Rica to the Coast: Mariners sign Marcos Ureña!". ccmariners.com.au. 22.12.2020. Vaadatud 28.4.2021

| * v
* r
Costa Rica koondis  –  2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Navas
* 2 Acosta
* 3 González
* 4 Umaña
* 5 Borges
* 6 Duarte
* 7 Bolaños
* 8 Myrie
* 9 Campbell
* 10 Ruiz (c)
* 11 Barrantes
* 12 Francis
* 13 Granados
* 14 Brenes
* 15 Díaz
* 16 Gamboa
* 17 Tejeda
* 18 Pemberton
* 19 Miller
* 20 Calvo
* 21 Ureña
* 22 Cubero
* 23 Cambronero
* Treener: Pinto

 | Costa Rica |

| * v
* r
Costa Rica koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Navas
* 2 Acosta
* 3 González
* 4 Smith
* 5 Borges
* 6 Duarte
* 7 Bolaños
* 8 Oviedo
* 9 Colindres
* 10 Ruiz (c)
* 11 Venegas
* 12 Campbell
* 13 Wallace
* 14 Azofeifa
* 15 Calvo
* 16 Gamboa
* 17 Tejeda
* 18 Pemberton
* 19 Waston
* 20 Guzmán
* 21 Ureña
* 22 Gutiérrez
* 23 Moreira
* Treener: Ramírez

 | Costa Rica |
Marco Scandella 2011. aastal Minnesota Wildi mängijana
**Marco Scandella** (sündinud 23. veebruaril 1990 Montréalis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis St. Louis Blues.

Aastatel 2007–2010 mängis ta Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Val-d'Or Foreurs.

2008. aastal valis Minnesota Wild ta NHL-i *draft* '​is 55. valikuna. Juba hooaja 2008/09 lõpus debüteeris ta American Hockey League'is Wildi tütarklubis Houston Aeros, jätkates hiljem mängimist Val-d'Or Foreursist. NHL-is debüteeris Scandella 12. novembril 2010 mängus Florida Panthersi vastu. Esimese värava lõi ta liigas hooaja 2011/12 esimeses mängus Columbus Blue Jacketsi vastu. Tema läbimurdehooaeg oli 2013/14, mil ta asus teises kaitsepaaris mängima koos Jared Spurgeoniga. Hooajal 2014/15 tegi Scandella NHL-is seni oma kõige resultatiivsema hooaja (11+12).

2017. aasta juunis kaubeldi Scandella Wildist Buffalo Sabresi. 2020. aasta jaanuaris kaubeldi ta Sabresist Montreal Canadiensi ja sealt juba kuu aega hiljem St. Louis Bluesi.

2008. aastal tuli Scandella Kanada kuni 18-aastaste koondisega noorte maailmameistriks. 2010. aastal võitis ta kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali.

Tema vanem vend Giulio Scandella on mänginud Itaalia jäähokikoondises.

Viited
------

1. ↑  "Sabres bolster defense and bring back Jason Pominville in trade". TWC News. 30. juuni 2017. Vaadatud 30. juunil 2017.
2. ↑  "Blues acquire Scandella from Montreal". St. Louis Blues. 18. veebruar 2020. Vaadatud 18. veebruaril 2020.

Välislingid
-----------

* Marco Scandella NHL.com lehel
* Marco Scandella hockeydb.com lehel

| * v
* r
St. Louis Blues |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Jordan Binnington **·** Thomas Greiss |
| 
**Kaitsjad**: Robert Bortuzzo **·** Justin Faulk **·** Torey Krug **·** Nick Leddy **·** Colton Parayko **·** Calle Rosén **·** Marco Scandella **·** Tyler Tucker |
| 
**Ründajad**: Nikita Aleksandrov **·** Samuel Blais **·** Logan Brown **·** Pavel Butšnevitš **·** Kasperi Kapanen **·** Jordan Kyrou **·** Josh Leivo **·** Jake Neighbours **·** Tyler Pitlick **·** Brandon Saad **·** Brayden Schenn **·** Robert Thomas **·** Aleksei Toroptšenko **·** Jakub Vrána **·** Nathan Walker |
Nuustaku progümnaasiumi hoone, kus tänapäeval tegutseb muu hulgas Otepää Muusikakool
**Otepää Muusikakool** on muusikakool Valga maakonnas Otepääl aadressil Koolitare 7. Kooli direktor on Helen Kirsi.

Otepää Keskkooli juures tegutsenud muusikaklasside baasil välja kujunenud *Otepää Lastemuusikakool* avati 1975. aastal. 1992. aastal nimetati kool ümber **Otepää Muusikakooliks**.

Kool alustas tööd Otepää Keskkooli ruumides. Aastatel 1990–2003 toimus õppetöö Virulombi tänava õppehoones, alates 2004. aasta algusest tegutseb Otepää Muusikakool nüüdisaegselt renoveeritud vanas keskkooli majas.

Direktorid
----------

* 1975–1999 Vello Soots
* 1999–2005 Pirika Sööt
* 2005–2016 Tuuli Vaher
* 2016–2018 Tanel Soovares
* alates 2019. aasta septembrist Helen Kirsi

Viited
------

1. 1 2  Inimesed. Otepää Muusikakooli veebisait
2. 1 2 3 4 5 6 7  Otepää Muusikakooli ajalugu. Otepää Muusikakooli veebisait.

Välislingid
-----------

* Otepää Muusikakooli õpilased konkursil edukad
* Otepää Muusikakool tähistas 45.aastapäeva
Otepää lipp
**Otepää lipp** on Eesti haldusüksuse Otepää valla lipp.

Lipp kinnitati samal ajal vapiga – 24. juulil 1992.

Lipu kirjeldus
--------------

Otepää lipul on kolm laidu – üleval valge (3/7 lipu laiusest), keskel must (1/7 laiusest) ja all kollane (3/7 laiusest) ning keskel on Otepää vapp. Lipp on nii Otepää linna kui ka valla lipp. Proportsioonid 7:11. Normaalmõõtmed 105x165 cm.

Otepää valla moodustamisel Pühajärve valla baasil 1999. aastal jäeti valla sümboolikaks Otepää linna vapp ja Otepää linna lipp.

Lipu kasutamise kord
--------------------

Otepää linnavalitsuse hoone katus ja seal lehviv Otepää lipp
Lipu kasutamise sätestab Otepää valla põhimäärus.

Otepää lipp heisatakse:

1. alaliselt vallavolikogu ja vallavalitsuse haldushoonetel
2. ajutiselt linna ja valla pidupäevadel, suhtlemisel teiste omavalitsusüksustega, samuti muudel avalikel üritustel

Lipp heisatakse tavaliselt hoonepeasissekäigu juurde. Teiste lippude kõrval heisatakse lipp teiste maakondade ja valdade (välja arvatud Valga) lippudest paremale ning Eesti ja teiste riikide lippudest vasakule.

Vaata ka
--------

* Pühajärve valla lipp
* Otepää vapp

Välislingid
-----------

* Otepää valla sümboolika
**Vaiņode** on küla (*lielciems*) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas, Vaiņode valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 147 meetri kõrgusel Mažeikiai–Liepāja raudtee ääres. Aastail 1954–1990 oli Vaiņode alev. Asulas olid Vaiņode mõisa (*Wainoden*) ja Lielbāta mõisa (*Groß-Bahten*) keskus.

Vaiņodet on esmamainitud 1253. aastal. Vaiņode mõisa juures asunud asula hakkas kiiremini kasvama pärast raudtee valmimist 1871. aastal. Asulas asus Vaiņode raudteejaam. Lielbāta mõisa juurde tekkis samal ajal Bāta suvilapiirkond.

Esimese maailmasõja ajal asus Vaiņodes Saksa sõjaväe dirižaablite lennuväli. Pärast sõda võeti sealsed angaarid koost lahti ja viidi Riiga, kus neist valmistati keskturu hooned. Pärast Teist maailmasõda liideti kokkukasvanud Vaiņode ja Bāta asulad. 2021. aastani kuulus küla Vaiņode piirkonda, olles selle halduskeskuseks.

Vaiņodes asuvad keskkool, kultuurimaja ja muusikakool. Asulas on kaks kirikut: luteri kirik ja 1941. aastal valminud katoliku kirik. Endises raudteejaamas asub piirkonna muuseum. Lielbāta mõisa juures asub Bāta linnamägi.

* Vaiņode luteri kirikVaiņode luteri kirik
* Vaiņode katoliku kirikVaiņode katoliku kirik
**Vaišravana** (ka Džambala, Džambhala; tiibeti traditsioonis Namthöse, rnam.thos.sras; Jaapanis Bishamonten, Hiinas Wèishāmén) on budistlikus mütoloogias põhjakaare jumalus, üks neljast ilmakaarte kaitsjast. Ta on üks neljast taevasest valitsejast (*caturmaharaja*), kuid talle omistatakse ka dharmapala funktsiooni ja omadusi.

Vaišravana. V.Väärtnöu tehtud thanka
Ta on üks populaarsemaid lokapalasid kuna teda seostatakse raha ja rikkusega ning peetakse rikkuse ja rikaste jumaluseks nagu ka Kuberat. Tiibetlased peavad teda Põhjakaare kuningaks; tema elukoht on Meru mäe põhjapoolsel küljel smaragdrohelises lossis, kus elab ka tema kaunis abikaasa, Naga-Radža tütar ja printsess. Ta on hiiglasliku jakšaste armee väepealik. 

Vaišravana kultus oli varem levinud Indias, Hiinas ja Kesk-Aasias ja jõudis sealt Tiibetisse. 

742. aastal kutsus Indiast pärit buda munk Amoghavadžra kutsus Vaišravanat appi kaitsma Hiinas asuvat Anxi (Xinjiang) linna tiibetlaste vallutusretke vastu. Legendi kohaselt võetud tema palveid kuulda.
**Vaivara külanõukogu** oli külanõukogu Eesti NSV-s.

Külanõukogu moodustati 1945. aastal Virumaal Vaivara vallas. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 30. detsembrist 1947 Vaivara külanõukogu likvideeriti seoses elanike väikse arvuga ja selle territooriumil asunud külad arvati Vaivara valla Perjatsi külanõukogu koosseisu. 1954. aastal moodustati Vaivara külanõukogu uuesti kui Perjatsi külanõukogu ja Türsamäe külanõukogu ühendati Vaivara külanõukoguks, mis kuulus Jõhvi rajooni. 1960. aastal liideti külanõukoguga Auvere piirkond. Aastatel 1960–1964 allus Vaivara külanõukogu Kohtla-Järve Linna Töörahva Saadikute Nõukogule.

1965. aastal moodustati Kohtla-Järve rajoon ja Vaivara külanõukogu arvati selle koosseisu.

Külanõukogu halduskeskus asus Vaivara külas. Külanõukogu hõlmas muuhulgas Sillamäe linna ümbruse. Külanõukokku kuulusid 1976. aasta seisuga Sinimäe alevik ja Auvere, Kirikuküla, Mustanina, Perjatsi, Pimestiku, Sõtke, Vaivara ja osaliselt Utria küla. Külanõukogu territoorium oli 308 km² ja elanike arv 1012.

Külanõukogu maa-alal tegutsesid Narva, Sirgala ja Viivikonna põlevkivikarjäär ning Narva sovhoos.

1976. aastal liideti Vaivara külanõukoguga endine Alutaguse külanõukogu. 1977. aastal nimetati külanõukogu ümber Sinimäe külanõukoguks.

Viited
------

1. 1 2  Vaivara külanõukogu Eesti nõukogude entsüklopeedia faksiimileversioonis (vaadatud 09.09.2017)
**Vaivara klindilõik** on 15 km pikkune lõik Põhja-Eesti pangast Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas vahemikus Sillamäest Merikülani, mis omakorda jaguneb Sillamäe ja Vaivara rikkevööndiks ning kolmeks pangasaarestikuks: Pimestiku, Sinimägede ja Laagna pangasaarestikuks.

Kuni Sõtke klindilaheni kulges klindil monoliitne astangujoon, mis oli ainult üksikutest klindilahtedest ja sälkorgudest jagatud. Siit edasi algab aga looklev klindijoon, mis on lõhestatud sälkorgudest läbistatud klindisaarte ja neemikute labürindiga.

Vaivara klindilõik algab Sõtke klindilahe idakalalt ja seda iseloomustab tektooniliselt tugevasti rikutud klindivöönd, mille keskmeks on kolm Vaivara Sinimägede klindisaart või panka, mis moodustavad Sinimägede pangasaarestiku. Neid täiendavad geoloogiliselt huvitavad Pimestiku ja Utria klindisaared.

Vaivara klindilõigus olevate klindisaarte, pankade tekkemehhanismid pole seniajani lõplikult välja selgitatud. Põhja-Eestis üldiselt küllaltki monoliitne settekivimite lasund on Vaivara piirkonnas tugevasti purustatud ja kohati ka hiidpankadena kohalt liigutatud.

Vaivara klindilõigu moodustavad järgmised pangad läänest itta: Kannuka pank, Perjatse pank, Pimestiku pangad, Tornimäe pank, Põrguaugumäe pank, Pargimäe pank, Utria pank ja Meriküla pank.

Vaivara klindilõigu keskmine osa alates Perjatsi ojast Meriküla pangani (see kaasa arvatud) kuulub Udria maastikukaitseala koosseisu.

Vaata ka
--------

* Eesti pankade loend
* Kannuka pank
* Meriküla pank
* Narva klindilõik
* Pargimäe pank
* Perjatse pank
* Pimestiku pank
* Põrguaugumäe pank
* Tornimäe pank
* Utria pank
* Utria kõrgekallas
* Udria maastikukaitseala
* Utria savikallas
* Pimestiku pangasaarestik
* Sinimägede pangasaarestik
* Laagna pangasaarestik

Kirjandus
---------

* Kalle Suuroja. *Põhja-Eesti pangad*, Tallinn 2004.
Belarusi logo
Traktor Belarus (MTZ) 1025.3 näitusel

Belarus MTZ-82-L Kõrvemaa metsas 2021. aasta novembris
**Belarus** (*Беларус*, nõukogude ajal *Беларусь*) on traktorimark, mida on toodetud alates 1946. aastast Minski traktoritehases. 

Belarus on väga hästi tuntud endistes Nõukogude Liidu liiduvabariikides ning neid eksporditakse rohkem kui 100 riiki, näiteks Ameerika Ühendriikidesse ja Kanadasse. 

Traktoreid Belarus valmistatakse võimsusvahemikus 8-355 hobujõudu.

Vanemat mudelivalikut esindav MTZ-5
Tavapärasesse tootevalikusse kuuluvad masinad:

* Belarus-152
* Belarus-132H
* Belarus-320
* Belarus-422
* Belarus-550
* Belarus-80.1
* Belarus-622
* Belarus-932
* Belarus-1025
* Belarus-1220.1
* Belarus-1221
* Belarus-1523
* Roomiktraktor Belarus-1502
* Belarus-2022
* Roomiktraktor Belarus-2013
* Belarus-3022DB
* Belarus-3522

Spetsiifilisse tootevalikusse kuuluvad masinad:

Belarus 80X (ees keskel üks ratas)
* Belarus-921.2
* Belarus-321.3
* Belarus-921.4
* Belarus-921.6
* Belarus-100X (ees keskel üks ratas)

Belarus Eestis
--------------

Eesti levinuim traktor Belarus 80 tööhoos
Eestis tegeleb traktorite Belarus müügi ja hooldamisega 1991. aastal asutatud OÜ Türi Bel-Est.

Viited
------

1. ↑
**Liitus** on puistu tihedust ja kasvuruumi kasutamist iseloomustav näitaja. Eristatakse võrade ja võrastiku liitust. Liitusega sarnane näitaja on katvus.

Liituse mõõtmisi tehakse Cajanuse toruga, fotograafilisel meetodil või näiteks lidarite abil abil. Liitust on võimalik hinnata ka visuaalselt ja metsamajanduses kasutatakse liitust mõnikord  täiuse esialgse hinnanguna.

Võrade liitus
-------------

Võrade projektsioonid ruudukujulises vaatlusalas

Võrade liituse arvutamiseks liidetakse võrade projektsioonide pindalad ja jagatakse vaatlusala pindalaga. Tulemus antakse suhtearvuna või protsentides. Joonisel toodud juhul on võrade liitus 0,59.

Võrastiku liitus
----------------

Võrastiku  projektsioon ruudukujulises vaatlusalas

Võrastiku liituse (*vertical canopy cover*) arvutamiseks jagatakse võrade projektsioonide ühendi pindala vaatlusala pindalaga. Ülekattega ala arvestatakse pindalas ühekordselt. Tulemus antakse suhtearvuna või protsentides. Joonisel toodud juhul on võrastiku liitus 0,54.

Võraprojektsioon maapinnal
--------------------------

Puuvõra vertikaalset projektsiooni maapinnal saab kõige lihtsamal juhul lähendada ringiga, mille raadius on seotud võra pinnani ulatuvate oksaotste kaugusega puutüvest. Puistu struktuuri modelleerimisel kasutatakse ka naabervõrade mõjule kohandatud projektsioonide kujusid.

Viited
------

1. ↑  "Cajanus tube demystified" (inglise). LAI Detectives. 2008. Vaadatud 19.12.2020.
2. 1 2   Jennings, S.B. Brown, N.D. Sheil, D. 1999. Assessing forest canopies and understorey illumination: canopy closure, canopy cover and other measures. Forestry, 72, 59–73.
3. ↑  Lang, M. 2010. Estimation of crown and canopy cover from airborne lidar data. Forestry Studies | Metsanduslikud Uurimused 52, 5–17.
4. ↑   Krigul, T. 1972. Metsatakseerimine. Tallinn, Valgus, 145–146.
5. ↑   Lang, M. Kurvits, V. 2007. Restoration of tree crown shape for canopy cover estimation. Forestry Studies|Metsanduslikud Uurimused 46, 23–34.
Luminofoorlambi elektromagnetiline ballast
Kompaktluminofoorlami soklis paiknev liiteseadis **Liiteseadis** ehk **ballast** on valgustustehnikas seadis, mis ühendatakse toitevõrgu ja ühe või mitme  lahenduslambi vahele. Liiteseadise peamine ülesanne on lahenduslambi voolu piiramine vajaliku tasemeni. Ballasti puudumisel kasvaks lahenduslambi vool põrkeionisatsiooni tõttu pidevalt kuni lambi riknemiseni (või kuni kaitselüliti voolu välja lülitab). 

Liiteseadis sisaldab harilikult ka lülitusi või elemente lambi süütamiseks, võimsusteguri parandamiseks ja raadiohäirete summutamiseks. 

Liiteseadised on kas elektromagnetilised või elektroonilised.

* Elektromagnetilises liiteseadises (elektromagnetilises ballastis) on voolu piiravaks elemendiks paispool (drossel) ja süütamiseks süütur (starter).
* Elektrooniline liitelülitus (elektrooniline ballast) tõstab toitepinge sageduse 50 hertsilt mitmekümne kilohertsini. Tänu kõrgele sagedusele kujunevad voolu piiravad elemendid oluliselt kompaktsemaks, ka süttib lamp palju kiiremini ega vaja eraldi süüturit, sest lahenduse süütamiseks vajalik pingeimpulss tekitatakse elektrooniliselt. Toodetakse ka  hämardamist võimaldavaid elektroonilisi liiteseadiseid.

Levinuimaks lahenduslambi tüübiks, mille toiteahelas liiteseadist kasutatakse, on pikka aega olnud torukujuline luminofoorlamp.  Kompaktluminofoorlambi soklisse on elektrooniline liitelülitus sisse ehitatud.

Leedlampide valgusdioodid saavad toitevoolu lambi sees sokli ja dioodide vahele ühendatud elektroonilisest liitelülitusest. Selleks on  impulsspingemuundur, mis muundab elektrivõrgu vahelduvpinge dioodidele sobivaks stabiliseeritud alalisvooluks.

Vaata ka
--------

* Elektromagnetiline ballast
* Süütur
* Elektrooniline ballast

Viited
------

1. ↑   Eesti standard EVS-EN 12665:202. Valgus ja valgustus: Põhioskussõnad ja valgustusnõuete valiku alused
**Liitumisreaktsioon** on orgaaniline reaktsioon, milles kaks või enam molekuli ühinevad üheks suuremaks molekuliks.

Liitumisreaktsioonidesse astuvad kaksik- või kolmiksidet sisaldavad molekulid: alkeenid (C=C), alküünid (C≡C), karbonüülrühma (C=O), imiinrühma (C=N) jt sisaldavad ühendid. Näiteks etüleeni broomimine:

H2C=CH2 + Br2 → BrH2C-CH2Br

Mehhanismid
-----------

Olenevalt reaktsioonis osalevate ühendite keemilisest olemusest eristatakse nelja põhilist liitumisreaktsiooni mehhanismi: 

Liitumisreaktsioonide mehhanismid: 1) elektrofiilne liitumine, 2) nukleofiilne liitumine ja 3) radikaalne liitumine
* elektrofiilne liitumine (tähistatakse AdE; karbokatioonne intermediaat)
* nukleofiilne liitumine (tähistatakse AdN; anioonne intermediaat)
* radikaalne liitumisreaktsioon (tähistatakse AdR; vaba radikaalne intermediaat)
* sünkroonliitumine (enamasti tsükloliitumine, näiteks Diels-Alderi reaktsioon))

Siia kuulub ka liitumispolümerisatsioon (ahelpolümerisatsioon), mille puhul aktiivse intermediaadi genereerimine (initsieerimine) toimub analoogselt eeltoodud mehhanismidega. Need on katioonne polümerisatsioon, anioonne polümerisatsioon, radikaalpolümerisatsioon ja koordinatsioonipolümerisatsioon.

*Sün*- ja *anti*-liitumine alküünidega
*Sün*- ja *anti*-liitumine tsüklohekseeniga

*Sün*- ja *anti*-liitumine
--------------------------

Orgaaniliste liitumisreaktsioonide korral tähendab *sün*-liitumine mõlema liituva rühma ühinemist kaksik- või kolmiksidemega ühelt ja samalt poolelt.
*Anti*-liitumise korral ühinevad rühmad molekuliga selle vastaspooltelt.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Liitumisreaktsioonid** |

* Sidestusreaktsioon
* Ühinemisreaktsioon
* Liitumis-elimineerimisreaktsioon (näiteks nukleofiilne atsüülasendusreaktsioon)
**Kivilo** on eesti perekonnanimi.

2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kivilo 287 inimesel: 132 mehel ja 155 naisel. Perekonnanimede esinemissageduselt oli Kivilo meeste puhul 552. kohal ja naiste puhul 500. kohal. Nimi on levinuim Rapla maakonnas, kus sellenimelisi on 10 000 elaniku kohta 6,56.

2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Kivilo 133 mehel ja 148 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kivilo meeste puhul 545. ja naiste puhul 536. kohal.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Nissi kihelkonna Laitse ja Väike-Maarja kihelkonna Koonu mõisavaldades talupoegadele perenimeks Kiwwilo ja Kiwilo.

1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus võeti Kivilo uueks nimeks kokku 75 korral, kui loobuti nimedest Kirkmann üheksal ja Kirrilov viiel juhul, Kiviperk, Kruberg ja Königsmann kolmel juhul, Sibak, Teinberg, Stein, Kirilov ja Graup kahel juhul, samuti nimedest Anbus, Groosvald, Karnau, Kihlevelt, Posso, Pusman jne.

Nime kandjaid
-------------

* Alar Kivilo, eesti päritolu filmirežissöör ja -operaator (1953–)
* Elmar Kivilo, eesti näitleja (1912–1986)
* Hans-Kasper Kivilo, eesti pedagoog (1961–)
* Maano Kivilo, eesti arst ja arstiteadlane (1935–1991)
* Mae Kivilo, eesti lavastuskunstnik (1968–)
* Raul Kivilo, eesti vibulaskur ja treener (1970–)
* Vidrik Kivilo, eesti muusika- ja teatrikriitik ning tõlkija (1927–1979)

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 15.09.2020)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine (algne nimekuju): Kivilo.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine:(uus nimekuju): Kivilo.

Välislingid
-----------

* Nimest Statistikaameti andmebaasis
**Pronksiaja kliimaoptimum**  ehk **hilispronksiaja kliimaoptimum** oli soe aeg Atlandi ookeani põhjaosa piirkonnas sõltuvalt kohast 1500–1150 eKr kuni 1350–1250 eKr.

Tinneri jt artiklis on öeldud: "Hilispronksiaja optimumi ajal umbes 1350–1250 eKr oli Aletschi liustik (Alpide mäestiku suurim) umbes 1000 m võrra lühem kui tänapäeval. (...) "ajavahemik umbes 1450–1250 eKr oli ka teiste Alpide ja põhjapoolkera andmete järgi kuum ja kuiv aeg." Pärast seda hakkas liustik jaheda ja külma ilmastiku ajal taas kasvama ja see kestis kuni Rooma optimumi (umbes 200 eKr – 50 pKr) alguseni.  Gorneri liustiku (Šveitsi Alpides suuruselt teine) ja Alam-Grindelwaldi liustiku (Berni Alpides) kohta käivaid andmed näitavad, nagu ka Holzhauseri artikkel, et need liustikud ja Aletschi liustik on kogu uuritava aja jooksul peaaegu sünkroonselt kahanenud.

Aletschi liustiku pikkuse kõikumiste ja atmosfääri süsinik-14 jäägi võrdlus toetab hüpoteesi, et Päikese aktiivsuse muutused on olnud uuritud viimasel 3500 Holotseeni aastal oluliselt mõjutanud kliimakõikumisi Lääne- ja Kesk-Euroopas. 

Hilispronksiaja optimumi lõpu üheks piirjooneks peetakse oluliselt kliimat mõjutanud Hekla vulkaani purset umbes 1159 eKr. Pärast seda aset leidnud kliima jahenemine läks alles 900. aasta paiku eKr üle Rauaaja kliimapessimumiks.

Viited
------

1. 1 2   Tinner, W. Lotter, A.F. Ammann, B. Condera, M. Hubschmied, P. van Leeuwan, J.F.N. and Wehrli, M. 2003. Climatic change and contemporaneous land-use phases north and south of the Alps 2300 BC to AD 800. Quaternary Science Reviews 22: 1447–1460.
2. ↑  Holzhauser, H. Magny, M. and Zumbuhl, H.J. 2005. Glacier and lake-level variations in west-central Europe over the last 3500 years. The Holocene 15: 789–801

Välislingid
-----------

* 3500 Years of West-Central European Climate History
**Sebra-amadiin** (*Taeniopygia guttata*) ehk **sebravint** on värvuliste seltsi ja vintlaste sugukonda kuuluv linnuliik.

Sebra-amadiin on levinud vint Kesk-Austraalias ja elab suuremal osal mandrist, vältides ainult jahedat niisket lõunaosa ja mõnda piirkonda troopilises põhjas. Lindu võib leida ka Timori saarel. Sebra-amadiin on ka sisse toodud Puerto Ricosse ja Portugali.

Elupaik ja levik
----------------

Sebra-amadiinide kõige tavalisem elupaik on Austraalia mandriosas, kus elab umber 75% maailma sebra-amadiinidest. Seda liiki rannikutel tavaliselt ei leidu, välja arvatud kuivemas lääneservas.
Sebra-amadiine leidub üldiselt kuivades piirkondades, kuid veekogude lähedal ja paikades, kus on sadanud vihma. See on tõenäoliselt seotud pigem taimestiku rohkusega kui vee leidumisega. Sebra-amadiine leidub ka haritud aladel, näiteks riisipõldudel. 
Pidevalt tugevad sademed on sebra-amadiinidele kahjulikud, sest nende pesa ei varja tibusid ega mune vihma eest. Vihmasadu võib mõnikord põhjustada pesitsimise ärajätmine.

Elukäik
-------

Sebra-amadiini eeldatav eluiga on geneetiliste ja keskkonnategurite tõttu väga erinev. Sebra-amadiin võib oma looduskeskkonnas elada kuni viie aastani. Kui neid peetakse puuris, elavad nad tavaliselt 5–9 aastat, kuid võivad elada kuni 12 aastat, rekord on puuris elava linnu puhul 14,5 aastat. Nad hakkavad sigima juba 70-80-päevaselt ja nende pesas on 2-8 muna, keskmiselt viis muna. Pojad lendavad pesast välja 17-18 päevaselt. Poegade eest hoolitsevad mõlemad vanemad.

Toitumine
---------

Sebra-amadiin sööb peamiselt rohuseemneid, toitudes enamasti poolküpsetest ja küpsetest seemnetest (kuigi võib süüa ka kuivi seemneid). Lisaks sööb ta mõnikord putukaid (peamiset sipelgaid ja termiite). Puuris peetavate sebra-amadiinide lemmiktoit on hirsiseemned.

Suhted inimesega
----------------

Sebra-amadiine kasutatakse sageli teadusprojektideks, et saada teada, kuidas linnud käituvad. Neid kasutatakse ka geeniuuringutes. Need linnud on ka väga head lemmikloomad, elades puuris kuni 9 aastat ja vajades vahepeal vett ja seemneid.

Viited
------

1. ↑  Zann 1996, p. 62–68
Sebastian Dahm 2015. aastal Graz99ers meeskonnas
**Sebastian Dahm** (sündinud 28. veebruaril 1987 Kopenhaagenis) on Taani jäähokimängija, kes mängib väravavahina Austria kõrgliiga klubis Klagenfurt AC.

Aastatel 2005–2008 mängis Dahm Ontario Hockey League'is. Hooajal 2008–09 mängis ta American Hockey League'i klubis Syracuse Crunch ja ECHL-i klubis Johnstown Chiefs. Hooajal 2009–10 mängis ta ECHL-i klubis Alaska Aces ja International Hockey League'i klubis Bloomington PrairieThunder.

Aastatel 2011–2015 mängis Dahm Taani kõrgliiga klubis Rødovre Mighty Bulls. Hooajal 2014–15 oli Dahm Taani kõrgliigas parima tõrjeprotsendiga väravavaht (92,7%). Aastatel 2015–2017 mängis ta Austria kõrgliiga klubis Graz99ers ning oli mõlemal hooajal liigas parima tõrjeprotsendiga väravavaht (vastavalt 93,1% ja 93,3%). 2017. aastal liitus ta Saksamaa kõrgliiga klubiga Iserlohn Roosters, kus mängis kaks hooaega. Hooajal 2019–20 mängis ta Saksamaa kõrgliigas Berliini Eisbäreni ridades.

2020. aastal liitus ta Klagenfurtiga. 2021. aastal tuli Dahm klubiga Austria meistriks. Hooajal 2020–21 oli ta Austria kõrgliigas parima tõrjeprotsendiga värvavaht (93,1%) ja lasi kõikidest väravavahtidest endale lüüa keskmiselt kõige vähem väravaid mängus (1,81). Dahm valiti hooaja väärtuslikumaks mängijaks ja hooaja sümboolsesse koosseisu.

Taani jäähokikoondise koosseisus osales jäähoki maailmameistrivõistlustel esmakordselt 2009. aastal.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 25.5.2021)

Välislingid
-----------

* Sebastian Dahm portaalis hockeydb.com
**Ülo Palk** (sündinud 14. veebruaril 1937 Põltsamaal) on eesti võrkpallitreener ja kehalise kasvatuse õpetaja.

Hariduskäik
-----------

Ta lõpetas 1955. aastal Põltsamaa Keskkooli ja 1959. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna kehakultuuriosakonna.

Sportlasena
-----------

Sportima hakkas 6. klassis, tuli 1955. aastal kaugushüppes Eesti NSV koolinoorte meistriks. Võrkpalli harrastas ta Aleksander Rünga juhendamisel, võitis Tartu Riikliku Ülikooli meeskonnas 1956. aasta Eesti NSV meistrivõistlustel hõbemedali. On kuulunud Eesti NSV koondisse.

Treeneri ja õpetajana
---------------------

Ta töötas võrkpallitreenerina aastatel 1959–1968 Tartu ja aastatel 1968–1978 Viljandi laste- ja noorte spordikoolis, aastatel 1978–1987 Tallinna Spordiinternaatkoolis ning aastatel 1987–1996 Lasnamäe sportmängude koolis. 

Kuulus aastatel 1970–1975 Eesti NSV Võrkpalliföderatsiooni treenerite nõukogu eestseisusse, on olnud Eesti NSV noortekoondise treener.

Ta oli aastatel 1996–2001 Põltsamaa spordikooli direktor ja hiljem Põltsamaa Ametikooli kehalise kasvatuse õpetaja. 

### Õpilasi

* Andres Karu
* Viljar Loor

Tunnustus
---------

* 1980 Eesti NSV teeneline treener

Viited
------

1. ↑  Biograafia ESBL-is (vaadatud 6. märts 2019)
2. ↑  "Ülo Palk 80". Eesti Võrkpalli Liidu koduleht, 14. veebruar 2017

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* "Ülo Palk 80". Eesti Võrkpalli Liidu koduleht, 14. veebruar 2017
**Ülo Puidak** (10. september 1929 Ahja vald, Tartumaa – 2. detsember 2013) oli eesti loomaarstiteadlane.

Elulugu
-------

Ülo Puidak oli talupidaja poeg.

Lõpetas 1949 Tartu 6. Keskkooli, 1954 EPA veterinaariateaduskonna. Ta oli 1954–1957 Moskva Veterinaariaakadeemia aspirant ja kaitses 1960 Leningradi Veterinaaria Instituudis veterinaariakandidaadi kraadi (väitekiri "Сравнительная оценка методов определения свежести рыбы" ("Kala värskuse määramise meetodite võrdlev hinnang")). 

Oli 1958–1961 Üleliidulise Veterinaar-sanitaarinstituudi nooremteadur, 1961–1963 Üleliidulise Eksperimentaalse Veterinaaria Instituudi vanemteadur, 1963–1966 Eesti Mereihtüoloogia Labori vanemteadur, 1967–71 Riigireservide Teadusliku Uurimise Kesklabori vanemteadur, 1971–1991 Balti Tsonaalse Teadusliku Uurimise Veterinaarialabori direktor.

Teadustöö
---------

Tema peamine uurimisvaldkond oli lindude haigused ja nende profülaktika. Tal ilmus umbes 10 teadustööd.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Ветеринарно-санитарная экспертиза рыбы и рыбыпродуктов. // Вет. энц. I. М, 1968
* Mõningate Eesti rannaveekalade tabandumisest parasiitidega. // ENSV TA Toim. Biol (1965) 4
* Haudejaamade osa lindude nakkushaiguste levikul (kaasautorid M. Aidnik, E. Pavel). // EPA tead tööde kogumik (1975)
* Ветеринарно-санитарные требования к перепелиным СПФ-фермам, продающим биопредприятиям инкубационное яйцо (kaasautor). Л. 1989.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Ülo Puurand** (20. detsember 1963 Tallinn – 21. jaanuar 2023) oli eesti bioloog.

Elulugu
-------

Ülo Puurand oli inseneri poeg.

Lõpetas 1981 Tallinna 1. Keskkooli, 1986 TÜ bioloogia osakonna geneetika ja selektsiooni erialal, Ph.D. (bioloogia, 1997, TÜ), väitekiri "The complete nucleotide sequence and infectious in vitro transcripts from cloned cDNA of potato A potyvirus" (Tartu, 1997). Oli 1986–90 Eesti NSV TA Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi molekulaargeneetika labori teadur, 1990–97 Helsingi Ülikooli biotehnoloogia instituudi taimemolekulaarbioloogia labori teadur, 1997–98 vanemteadur, 1999 Valmsen & Ko OÜ konsultant, 2000–05 Tartu Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi patoloogilise füsioloogia õppetooli teadur, 2006– TTÜ geenitehnoloogia instituudi molekulaardiagnostika õppetooli vanemteadur.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: veise proteaaside uurimine, pepsiini geeni kloonimine ja kirjeldamine; taimeviirused (peamiselt kartuli potyviiruse A genoom); imetajate energeetiline metabolism. Loonud originaalsed meetodid DNA fragmentide kogumike analüüsimiseks ja DNA järjestuse variatsioonide leidmiseks. Eesti Inimesegeneetika Ühingu ja Eesti Biokeemia Seltsi liige. 16 teadustrükist, 1 patent.

Teoseid
-------

* Characterization of cocksfoot mottle sobemovirus genomic RNA and sequence comparison with related viruses (kaasautor). // J. Gen. Virol. 76 (1995)
* Comparison of the nucleotide sequences of the 3'-terminal regions of one aphid and two non-aphid transmissible isolates of potato A potyvirus (kaasautor). // Arch. Virol. 141(1996) 7
* Potyvirus helper component-proteinase and coat protein (CP) have coordinated functions in virus-host interactions and the same CP motif affects virus transmission and accumulation (kaasautor). // J. Gen. Virol. 80 (1999) 5
* Identification of genes commonly expressed in both caldiac and oxidative skeletal muscles (kaasautorid L. Kadaja, E. Seppet). // J. Mol. Cell. Cardiol. 34 (2002) 6
* Kindred DNA amplification from two distinct populations of DNA fragments (kaasautorid L. Kadaja, E. Seppet). // Biotechniques, 34 (2003) 5
* Rakusiseste energeetiliste üksuste organisatsioonis osalevate kandidaatgeenide analüüs (kaasautor). // EA (2004) 9.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

* Ülo Puurand Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Ülo Mander 2007. aastal esinemas rahvusvahelisel konverentsil "Märgalade reoainete dünaamika ja kontroll"
**Ülo Mander** (sündinud 11. jaanuaril 1954 Tartus) on eesti loodusteadlane (maastikuökoloog), bioloogiakandidaat (1983).

Aastatel 1977–1991 töötas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemias, aastatel 1992-2019 oli Tartu Ülikoolis geograafia osakonna juhataja, edaspidi korraline professor.

Lõpetas 1977. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsilise geograafia erialal *cum laude*.

Aastast 1998 on ta Eesti Maastikuökoloogia Assotsiatsiooni juhatuse esimees.

Ta on muu hulgas uurinud põllumajanduse kasutavate biogeensete ühendite aineringet ja nende mõju valglatele ning pikemaajalisi maastikustruktuuri muutusi ja viimaste mõju maastike ainete ringkäigule.

Tunnustus
---------

* 2008 Tartu Ülikooli medal
* 2009 Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2011 Karl Ernst von Baeri medal
* 2013 Tartu Ülikooli suur medal
* 2015 valiti Academia Europaea liikmeks
* 2019 Tartu Ülikooli aumärk

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ülo Mander** |

* Ülo Mander Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

Viited
------



1. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 5.12.2022.
2. ↑  "Tartu Ülikooli suure medali kavalerid". Vaadatud 3.12.2022.
3. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 9.12.2022.
Jüütimaa
**Saksid** on (tänapäeval) osa sakslastest, kes asustavad Saksa maakondi Schleswig-Holstein, Alam-Saksi, Saksi-Anhalt, Nordrhein-Westfaleni põhjapoolt ja Hollandi kirdeosa (Drenthe, Groningen, Twente, Achterhoek).

Ajalugu
-------

Eelkristluse aegsete germaanlastest sakside hõimu asuala ulatus Põhjamerest Elbe ja Eideri vaheliselt alalt (tänapäeva Holsteinis), loodesse ning Jüütimaale, Vana-Saksi ja Hollandi idaossa. 

Sakse on esimesena maininud vanakreeka geograaf Ptolemaios u 130. aastal. Hõim sai nimetuse nende kasutatava relva – kivinoa *Sax* järgi.

Sakside asuala ja Rooma riik 125. aastal
Saksid Euroopas 5. sajandil
Sakside asuala ja Rooma riik 395. aastal
3.-4. sajandil sõdisid ja liikusid saksid lääne suunas, teenides kuulsust ning nende hõimunimetus kandus üle ka nendega liitunud hõimukonföderatsioonile, mis laius kuni Rooma Impeeriumi läänepiirini, st Reini jõeni. Frankide hõimu valdusse jäi ainult kitsas riba Reini jõe paremal kaldal. Sakside alad laienesid kuni Harzi mägedeni ja Eichsfeldini ja hõivasid ka suure osa Tüüringist. Idasuunal lainesid nende alad algselt Elbe ja Saale jõeni; hilisematel sajanditel aga veelgi kaugemale. Põhjamere rannik oli sakside valduses, väljaarvatud Weseri jõe lääneosa, mis kuulus friisidele.

6. sajandi germaanlaste riigid: Läänegootide, Frangi ja Idagootide riik
5. sajandil olid saksid osa läänegermaanlastest, kes tungisid Ida-Rooma keisririigi vägede poolt maha jäetud Britannica provintsi Inglismaal. Saksidest ja anglitest kujunesid välja anglosaksid. Läänesuunal oma alade laienemisel osutas saksidele vastupanu Frangi riigi moodustanud Chlodovech I, kes alustas ka sakside ristiusustamist.

Umbes 8. sajand jagunesid saksid neljaks: vestfaalid, Reini ja Weseri vahelisel alal; engernid ehk angrid, Weseri jõe mõlemal kaldal; ostfaalid, Weseri ja Elbe vahel ja tänapäeva Holsteini asunud hõim. 

Germaanlastest katoliku usu vastu võtnud frankide Frangi riigi kuninga Karl Suure poolt peetud aastatel 772–805 Saksi sõdade tulemusel saksid ristiusustati. Sakside lõplikuks alistamiseks hukati 782. aastal Verdeni linna lähedal Põhja-Saksamaal Karl Suure käsul 4500 saksi pealikku (Verdeni kaelakohus). Ristiusu levitamiseks sakside seas hakkas benediktiini munk Sturmius 744. aastal ehitama Fuldas kloostrit. Sturmiuse surma järel (779) jagati Saksimaa misjonipiirkondadeks ja allutati Frangi piiskopile.

Sakside nimetus tänapäeval
--------------------------

Eesti ja soome keeles kasutatakse saksidest tuletatud nime terve riigi (Saksamaa/Saksa) ja nende asukate (sakslased/saksalaiset) tähistamiseks. Keldi keeltes kasutatakse inglise rahvuse tähistamiseks sõna, mis tuleneb samuti saksidest – neist kasutatuim on *Sassenach*.

Vaata ka
--------

* Vana-Saksimaa
* Saksimaa ajalugu
* Bremeni piiskopkond, mis 848. aastal liideti Hamburgi peapiiskopkonda; Ansgar (pühak)
* hõimuhertsogkond