recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Maria I Bragança**, sünninimi: **Maria Francisca Isabel Josefa Antónia Gertrudes Rita Joana de Bragança** (17. detsember 1734 Lissabon – 20. märts 1816 Rio de Janeiro) oli Portugali kuninganna 24. veebruar 1777 – 16. detsember 1815 ja Portugali, Brasiilia ja Algarvede kuninganna 16. detsember 1815 – 20. märts 1816.

Tema täielik valitsejatiitel oli: *Por graça de Deus, Rainha do Reino Unido de Portugal, e do Brasil, e Algarves de aquém e de além-mar em África, Senhora de Guiné e da Conquista, Navegação e Comércio da Etiópia, Arábia, Pérsia, e da Índia*

Maria I Bragança
Ta oli Portugali kuninga José I ja kuninganna Mariana Vitória vanim tütar. Maria oli abielus alates 6. juunist 1760 oma onu Dom Pedroga, kuningas João V (valitses 1706–1750) pojaga. Aastal 1777 sai ta Portugali troonile koos oma abikaasaga, kes sai kaaskuningaks Pedro III nime all.

Pärast Pedro III surma 25. mail 1786 ja nende vanima poja Dom José Francisco Xavier de Paula surma 11. septembril 1788 kannatas Maria niivõrd vaimse pinge all, et jäi vaimuhaigeks. Seetõttu nõudsid ministrid tema kolmanda poja Dom João Maria José Francisco Xavier de Paula asumist riigipea kohale. João oli nõus ja 10. veebruaril 1792 sai temast João VI nime all 'asevalitseja kuninganna nimel'. Pärast edutuid katseid ravida Maria I süvenevat vaimuhaigust asus João ametlikult regendi ametisse 15. juulil 1799. Novembris 1807 vallutas Napoléon I armee Portugali ja Maria toimetati varjule Brasiiliasse (27. november 1807). Kuninganna ja ta kaaskond saabus Rio de Janeirosse 7. märtsil 1808. Olles täielikult teovõimetu oma haiguse tõttu, elas Maria vaikuses ja eraldatuses kuni surmani 1816.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Pedro III** | **Portugali monarh**1786–1816 | Järgnev**João VI** |
Lähisarktiline kliima on iseloomulik lähisarktilisele kliimavöötmele
Lähisarktiline kliima on väga karm
**Lähisarktiline kliima** on Alissovi kliimaklassifikatsiooni järgi kliimatüüp, mis on iseloomulik lähisarktilisele kliimavöötmele.

Kliima peamine iseärasus on tsüklonite valitsemine, mida põhjustavad tihti vahelduvad arktilised ja parasvöötme õhumassid.

Kõrged laiuskraadid põhjustavad madalaid õhutemperutuure: kõige külmema kuu keskmised õhutemperatuurid on alates −5 °C, saartel kuni −40 °C mandrite keskosas, kõige soojema kuu (juuli) keskmised õhutemperatuurid on alates +5 °C lähisarktilise kliimavöötme põhjaosas kuni +14 °C lõunaosas.

Talv on pikk (7–8,5 kuud) ja lumevaene, kevad ja sügis on lühikesed (keskmiselt üks kuu) ning suvi on jahe, kuigi mandriosas tõusevad maksimaalsed õhutemperatuurid kuni +30 °C. Aasta keskmine sademete hulk (100 mm Siberis kuni 500 mm aastas mereäärsetes piirkondades) ületab aurumist. Puhuvad tugevad tuuled.

 Lähisarktilise kliima kliimadiagramm (Bjørnøya saar, Norra)
Köppeni kliimaklassifikatsiooni järgi vastab niiske kliima külma talvega kliimatüüpidele Dfc, Dwc, Dfd ja Dwd.
**Phạm Bình Minh** (sündinud 26. märtsil 1959 Nam Địnhi provintsis) on Vietnami poliitik.

Phạm Bình Minh lõpetas Diplomaatia Ülikooli (tänapäeval Diplomaatia Akadeemia) 1981. aastal. Alates 1981. aastast töötas ta Vietnami Välisministeeriumis. 1982–1985 oli ta atašee Vietnami saatkonnas Suurbritannias. 1986–1990 töötas välisministeeriumi üldosakonnas. 1991–1999 oli ta välisministeeriumi rahvusvaheliste organisatsioonide osakonna juhataja asetäitja. 1999–2001 oli ta Vietnami suursaadik ja alaline esindaja Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni juures. 2001–2003 oli ta esinduse juhataja asetäitja Vietnami saatkonnas Ameerika Ühendriikides. Alates 2003. aastast töötas ta välisministeeriumis tegevjuhataja asetäitjana ja rahvusvaheliste organisatsioonide osakonna juhatajana. 2006. aastal sai ta Vietnami Kommunistliku Partei Keskkomitee liikmekandidaadiks ja 2009. aastal Keskkomitee liikmeks. 2007–2011 oli ta Vietnami välisministri asetäitja.

Alates 3. augustist 2011 kuni 7. aprillini 2021 oli Phạm Bình Minh Vietnami välisminister.

Lisaks oli ta alates 13. novembrist 2013 kuni 6. septembrini 2021 Vietnami asepeaminister. Alates 6. septembrist 2021 on ta Vietnami esimene asepeaminister.

Viited
------

1. ↑  Pham Binh Minh World Economic Forum
2. ↑  Tóm tắt tiểu sử Phó Thủ tướng Chính phủ, Bộ trưởng Bộ Ngoại giao Phạm Bình Minh Cổng Thông tin điện tử Chính phủ
3. ↑  Defense, Security Council members approved Online Newspaper of the Government of the Socialist Republic of Viet Nam, 3. august 2011
4. ↑  Prime Minister nominates two new deputies Nhân Dân, 12. november 2013
5. ↑  Assignment of subjects and functions to Prime Minister and Deputy Prime Ministers Viet Nam Government Portal, 6. september 2021
**1. Eesti Üksik Tagavara Laskurpolk** (vene keeles *1-й Эстонский отдельный запасной стрелковый полк*) oli Punaarmee 8. Eesti Laskurkorpuse ohvitseride, allohvitseride ja reakoosseisu väljaõppeüksus, mis asutati veebruaris 1942.

1. Eesti Tagavara Laskurpolk, algselt 7. eesti laskurdiviisi tagavarapolk alustas tegevust Uraali sõjaväeringkonnas Sverdlovski oblastis 7. diviisi formeerimise asukohas veebruaris 1942. aastal. 

Teise maailmasõja ajal juulis 1944 paiknes Eesti tagavarapolk Leningradi oblastis Veimarni raudteejaama lähedal, sõja lõppedes paigutati tagavarapolk algul Tartusse, kust see viidi hiljem koos teiste punaarmee eesti väeosadega Kloogale.

Juhtkond ja koosseis
--------------------

Polgukomandör
* major Villem Jakobson
* alampolkovnik Ralf Teiman
* major Karl Vinkel

Polgukomissar
* А. Borkman
* Erich Tarkpea

Koosseis
--------

Tagavarapolku kuulusid:

* 4 laskurpataljoni;
* kuulipildurite õppepataljon;
* miinipildujate õppepataljon;
* muude eriotstabeliste korpuse allüksuste õppeüksused.

25. oktoobril 1942 moodustati polgus suurtükiväedivisjon, automaaturite rood ja paranejate rood.

Põleng Porošino mäel muldonnis
------------------------------

12. märtsi varahommikul 1943. aastal puhkes tagavarapolgu muldonnis tulekahju, kus hukkus 74 meest. Hukkunud maeti ühishauda. 1980. aastal maeti hukkunud ümber mõned kilomeetrid eemal asuvasse Kalinovka kalmistule. Haual on ka venekeelne mälestussammas, kus kuupäevaks on eksitavalt märgitud detsember.

Viited
------

1. ↑  Edasi. 9/5. 1990.a.
**Pia-Astrid Ott** (7. detsember 1926 Tallinn – 15. aprill 2018 Tartu) oli eesti arst.

1951. aastal lõpetas Pia-Astrid Ott Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna.

Kuni aastani 1992 töötas ta Tartu naha- ja suguhaiguste dispanseris, olles 30 aastat ka labori juhataja. 
1960. aastatel alustas Ott tööd süüfilise diagnostikaga. Ta hakkas tegelema tollal harva ette tulnud uuringute – «lasteta abielude proovidega» ehk spermauuringutega, millest sai tema elutöö.

Aastatel 1992–1998 töötas Pia-Astrid Ott Tartu Ülikooli naistekliinikus, tehes sperma mikroskoopilisi uuringuid. Naistearst Andrei Sõritsa juhendamisel alustati seal kunstliku viljastamise protseduure ning doktor Pia Ott hakkas tegelema intrauteriinse inseminatsiooniga ehk IUIga. Samuti alustas ta seal esimesena tööd spermadoonoritega.

Pia-Astrid Ott kuulus töörühma, mille sihikindel tegevus viis 1995. aastal esimese katseklaasilapse sünnini Balti riikides, samuti oli tal suur roll Balti riikide esimese spermapanga loomisel. 

Alates 1998. aastast oli Pia-Astrid Ott Tähe Erakliiniku ja Elite Kliiniku laboriarst.

Isiklikku
---------

Tema ema oli laulja Olga Mikk-Krull, isa dirigent ja muusikapedagoog Arkadius Krull. Tema abikaasa oli metsateadlane Paul Ott, nende poeg on hüdrobioloog Ingmar Ott, tütar on meedik Kristi Ott. Ta oli Urmas Oti onunaine.
**Secutor** (mitmus *secutores* ;tõlkes "jälitaja") oli Vana-Rooma raskerelvastusega gladiaator.
Secutor kui võitlejatüüp kujunes välja 1. sajandi keskpaigas pKr.

4. sajandist eKr pärit mosaiik, mis kujutab kolmhargi ja võrguga retiariust võitlemas secutoriga.

Relvastus
---------

Ta kandis kogu pead katvat siledat kiivrit ning suurt nelinurkset puidust kilpi ehk *scutumit*. Ta kasutas lisaks lühikesele mõõgale *gladius* ka pistoda, millega purustas sobival hetkel tagaaetava vastase, retiariuse, võrgu. Mõõka hoidva käe (enamasti parem) turviseks oli tepitud või rauast varrukas. Tal oli üks sääreturvis (enamasti vasakul jalal). Secutoril oli võitlejanimi ning kiiver võimaldas tal anonüümseks jääda. Secutor oli spetsiaalselt treenitud võitlema retiariusega, kelle relvadeks olid võrk, kolmhark ja pistoda.

Võitlus areenil
---------------

Secutori kiiver oli väikeste silmaavadega, mis piiras nähtavust, lisaks oli raskendatud hingamine ja seetõttu ei saanud kiiresti liikuda. Secutor võitles liivastel areenidel paljajalu, sest liiv sandaalides võis olla võitlust saatuslikult segav. Lisaks oli jalgu mööda liiva libistades võimalik saada infot jalgealuse ebatasasuse või ka retaariuse võrgu kohta. Kukkudes oli tal tõenäosus heitluses kaotajaks jääda suur. 
Kolmhargiga kiireid torkeid ja petteliigutusi tegeva retiariuse eesmärgiks oli secutori tähelepanu hajutamine, et talle edukalt võrk peale heita, vastane sisse mässida ning kolmhargiga rünnata. Teine taktika oli heita võrk üle kilbi ja see secutoril käest rebida, misjärel too oli kaitsetu kolmhargi eest. Juhul kui võrguheide ebaõnnestus ja retiarius oli sunnitud võrku tagasi tõmbama, järgnes secutori kiire rünnak. Retiariuse elu olenes tema osavusest võrguheitmisel, enamsti tuli nende heitluses võitjaks secutor.

Kirjandus
---------

* Philip Matyszak. Rooma areenivõitleja käsiraamat. Tallinn, AS Äripäev, 2017

Viited
------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Secutor** |

1. ↑  Rooma areenivõitleja käsiraamat. Tallinn, AS Äripäev, 2017 lk 84
2. ↑  Rooma areenivõitleja käsiraamat. Tallinn, AS Äripäev, 2017 lk 91
3. ↑  Rooma areenivõitleja käsiraamat. Tallinn, AS Äripäev, 2017 lk 97–98
Camouflage 2011
Marcus Meyn 2014
**Camouflage** on Saksa ansambel, kes viljeleb muusikastiili, mida nimetatakse süntesaatoripopiks (*synthpop*). Ansambli läbimurdeks sai 1987. aastal mainekasse Billboardi edetabelisse jõudnud laul "The Great Commandment". Ansamblit on sageli nimetatud ka Saksa Depeche Mode'iks.

Ajalugu
-------

Aastal 1983 lõid neli sõpra – Heiko Maile, Marcus Meyn, Martin Kähling ja Oliver Kreyssig – bändi Licensed Technology. Aasta hiljem lahkus bändist Martin Kähling ning bänd võttis uue nime – Camouflage, inspireerituna Jaapani ansambli Yellow Magic Orchestra laulust, mis kandis pealkirja "Camouflage".

Diskograafia
------------

### Albumid

* 1988 "Voices & Images"
* 1989 "Methods of Silence"
* 1991 "Meanwhile"
* 1993 "Bodega Bohemia"
* 1995 "Spice Crackers"
* 1997 "Best of - We Stroke The Flames"
* 2001 "Rewind << Best of 95-87"
* 2003 "Sensor"
* 2006 "Relocated"
* 2009 "Live in Dresden" (kahest DVD-st ja ühest CD-st koosnev komplekt)
* 2014 The Box 1983-2013
* 2015 "Greyscale"

Välislingid
-----------

* Ametlik veebileht (*inglise ja saksa keeles*)
**Kleptokraatia** (kreeka keelest, umbes "varaste võim") on pejoratiivne nimetus valitsemise korra kohta, mida iseloomustab valitsevate ametnike korrumpeerumine, nende isiklik rikastumine riigivõimu ja -vahendeid kasutades. Kehtestatakse makse, mida saab kasutada enda isiklikuks rikastamiseks, samuti kasutatakse riigivara isiklikele huvidele vastavalt. Kleptokraadid tegelevad tavaliselt rahapesuga ja kasutavad anonüümseid pangatehinguid, et varjata oma illegaalseid eesmärke. Kleptokraadid ignoreerivad majanduslikke ja sotsiaalseid probleeme riigis. Tänapäeval on kleptokraatiaks nimetatud ka seda, kui riigis on valitsevad suurfirmad, kes omavad mõjuvõimu poliitika kujundamisel. 

Kleptokraatia on pigem mitteametlik nimetus mitmesuguste poliitiliste süsteemide ja situatsioonide kohta. Ralph Nader nimetas näiteks nii Ameerika Ühendriike 2000. aasta presidendivalimiste ajal. Õigem nimetus sellele võiks olla plutokraatia.

Kleptokraadid on tavaliselt diktatuuris ja autokraatlikes valitsustes. Kleptokraatlikud riigid on poliitiliselt ja sotsiaalselt ebastabiilsed, kuid on stabiilselt kleptokraatlikud. Majanduses on oluline maavarade müük. Ajalooliselt on sellised riigid olnud koloniaalriigid.

Vaata ka
--------

* Kleptomaania
* Transparency International
Robert Mayer 2013. aastal Hamilton Bulldogsi väravavahina
**Robert Mayer** (sündinud 9. oktoobril 1989 Havířovis) on Tšehhis sündinud Šveitsi jäähokimängija, kes mängib Šveitsi kõrgliigaklubis Genève-Servette HC.

Hooajal 2005/06 debüteeris Mayer Saksamaa esiliigaklubis Kaufbeuren ESV. Järgmisel hooajal sai ta kirja ka ühe mängu Šveitsi kõrgliigaklubis Kloten HC.

2007. aastal siirdus Mayer Põhja-Ameerikasse, asudes mängima Kanada noorteliiga Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Saint John Sea Dogs. Hooajal 2009/10 asus Mayer mängima ECHL-i klubis Cincinnati Cyclones. 2010. aastal võitis ta klubiga Kelly Cup'i ning Mayer valiti koos teise Cyclonesi väravavahi Jeremy Smithiga ECHL-i väljalangemismängude väärtuslikumaks mängijaks. Hooajal 2009/10 debüteeris ta ka American Hockey League'is (AHL) NHL-i klubi Montreal Canadiensi tütarklubis Hamilton Bulldogs. Pärast seda kuulus Mayer neli hooaega Bulldogsi koosseisu. 2013. aasta juulis sõlmis ta Canadiensiga kaheaastase lepingu. NHL-is Mayer ühtegi mängu kirja ei saanud, kuid ta oli mitmes mängus Canadiensi varuväravavaht.

2014. aasta juunis naasis Mayer Šveitsi, sõlmides kolmeaastase lepingu Genève-Servette'iga. Seal mängis ta kokku kuus hooaega. Hooajal 2020/21 mängis Mayer Šveisi kõrgliigaklubis HC Davos ja seejärel ühe hooaja samasse liigasse kuuluvas SCL Tigersis. Alates hooajast 2022/23 on ta mänginud taas Genève-Servette'is. 2023. aastal tuli ta Genève-Servette'iga Šveitsi meistriks. Šveitsi kõrgliiga hooaja 2022/23 finaalmängude veerandfinaali kuuendas mängus HC Lugano vastu lõi Mayer värava tühja võrku.

2007. aasta kuni 18-aastaste maailmameistrivõistlustel oli Mayer parima tõrjeprotsendiga väravavaht (92,41%). Šveitsi jäähokikoondise on Mayer kuulunud 2014. 2016. 2019. ja 2023. aasta maailmameistrivõistlustel.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 25.5.2023)
2. ↑  "Canadiens sign Robert Mayer to a two-year contract". nhl.com. 6.7.2013. Vaadatud 25.5.2023
3. ↑  "Robert Mayer in GSHC". *Genève-Servette HC* (prantsuse). 6. juuni 2014. Vaadatud 6. juunil 2014.

Välislingid
-----------

* Robert Mayer hockeydb.com lehel
Tartu maakonna vapp
**Tartumaa vapp** on Eestis asuva Tartu maakonna vapp.

Tartumaa vapp kinnitati riigivanem Konstantin Pätsi otsusega 5. veebruaril 1937.

Vapp on registreeritud 25. septembril 1996.

Vapi kirjeldus
--------------

Kaldjaotusega vasakult poolitatud sini-rohelisel kilbil (sinine PMS 285 C, roheline 355 C) hõbedane laineline tala, milles kaks sinist lainelist varrast. Saatetunnusena ülemisel, sinisel väljal kuueharuline kuldne täht ja alumisel, rohelisel väljal kolme lehe ja kahe tõruga kuldne tammeoks. 

Vapi praegune kujundus pärineb aastast 1937, kui maakondade vappe ühtlustati, ja selle joonistas Günther Reindorff.

Endine vapp
-----------

Kuni 1937 oli Tartu maakonnal erinev vapp, kuigi sarnaste kujunduselementidega. Vapi kujunduselemendid pärinevad 1920. aastatest, mil Eesti maakondade liidu moodustatud nõukogu hakkas maakondade vappide kavandeid välja töötama. Kavandite autoriks peetakse ajaloolast Paul Johanseni. Detsembriks 1926 valmis Tartumaa vapi kavand: *"pool põiki üle kilbi laineline pael, üleval täht, all tamm. Värvid: põhi kollane, pael sinine, täht hõbedane, tamm roheline. Pael kilbil tähendab Emajõge, mis maakonna poolitab, täht tuletab Tartu ülikooli meele, mis kultuuri ja hariduse Eestis laiali laotab, kuna tamm rahvalauludes Emajõega ühteviisi tuttawat Taara tammikut kujutab. Et ülikool rootslaste poolt asutatud, on põhivärvideks Rootsi sinine-kollane võetud."* ("Postimees" 19. detsember 1926) Kujunduse kinnitas 14. juulil 1930 Tartu maavolikogu ja oktoobris 1930 ka Vabariigi Valitsus.

Vaata ka
--------

* Tartumaa lipp

Kirjandus
---------

* Tartumaale otsitakse uut vappi. Uus Eesti, 24. juuli 1936, nr. 197, lk. 2.

Välislingid
-----------

* Tartu maakonna sümboolika
* Endine (1930–1937) Tartumaa vapp
Taddeus El Greco maalil
**Taddeus** (kreeka keeles Θαδδαῖος; koptikeelne: ⲑⲁⲇⲇⲉⲟⲥ; süüria/aramea keeles ܝܗܘܕܐ ܫܠܝܚܐ) oli Uue Testamendi järgi üks Jeesuse kaheteistkümnest apostlist. Üldiselt samastatakse teda **Juudasega** (inglise keeles Jude kreeka keeles Ἰούδας Ἰακώβου), teda tuntakse ka Jaakobuse Juuda, Juudas Taddeuse või Lebbaeuse nime all.

Katoliku kirjanik Michal Hunt oletab, et Juudas Taddaeus sai tuntuks Juudasena pärast seda, kui varased Uue Testamendi tõlkijad, kes tõlkisid Uue Testamendi kreeka keelest inglise keelde, püüdsid teda eristada Juudas Iskariotist ja lühendasid hiljem tema eesnime. Enamik Uue Testamendi versioone teistes keeltes kui inglise ja prantsuse keeles viitavad Juudasele ja Juudale sama nime all.

Armeenia Apostlik Kirik austab Taddeust koos püha Bartolomeusega oma kaitsepühakuna, ka Rooma-katoliku kirikus on ta meeleheitlike juhtumite ja kadunud juhtumite kaitsepühak.

Teda kujutatakse ikoonidel sageli leek pea ümber. See kujutab tema kohalolekut nelipühal, mil ta koos teiste apostlitega koges Püha Vaimu. Teine levinud kujutamise viis on Juudas, kes hoiab käes Jeesuse Kristuse kujutist, mida tuntakse Edessa kujutisena. Mõnel juhul on teda kujutatud hoidmas kirjarulli või raamatut (Juuda kiri).

Uus Testament
-------------

Juudas eristub selgelt Juudas Iskariotist, teisest apostlist ja hilisemast Jeesuse reeturist. Nii Juudas kui ka Juudas on Uue Testamendi koine-kreeka keele originaaltekstis esineva nime Ὶούδας tõlked, mis omakorda on kreekakeelne variant nimest Juuda (Y'hudah), mis oli tol ajal juutide seas levinud. Enamikus muudes piiblikeeltes peale inglise ja prantsuse keele on Juudas ja Juudas nimetatud sama nime all.

Peale Juudas Iskarioti mainitakse Uues Testamendis Juudast või Juudast kuus korda, neljas erinevas kontekstis:

"Jaakobuse Juudas", üks kaheteistkümnest apostlist (Luuka 6:16 ja Apostlite teod 1:13);

"Juudas (mitte Juudas Iskariot)", ilmselt apostel (Jh 14:22);

Jeesuse vend (Mt 13:55, Mk 6:3);

Nimega Taddeus on teda mainitud kaks korda:

"Mt 10:3 Filippus ja Bartolomeus, Toomas ja tölner Matteus, Jaakobus, Alfeuse poeg, ja Taddeus,"

"Mk 3:18 ja Andrease ja Filippuse ja Bartolomeuse ja Matteuse ja Tooma ja Jaakobuse, Alfeuse poja, ja Taddeuse ja Siimon Kananaiose"

Surm
----

Traditsiooni kohaselt suri püha Taddeus märtrisurma umbes 65. aastal pKr Beirutis, Rooma Süüria provintsis. Kirves, mida ta sageli piltidel käes hoiab, sümboliseerib viisi, kuidas ta tapeti.

Viited
------

1. ↑  "St. Jude". *Encyclopaedia Britannica*.
2. ↑  Catholic Doors Ministry. "Frequently Asked Questions regarding THE ROLE OF SAINT JUDE IN THE CHURCH".
3. ↑  Catholic Online. "St. Jude Thaddaeus".
4. ↑  Catherine Fournier. "Simon the Zealot and Jude Thaddeus, Apostles and Martyrs Feast Day: October 28 Patron of: Symbol: Saint Simon: a middle-aged man with a saw and a book. An oar or fish. Saint Jude: always portrayed with a club. occasionally may be shown holding an axe or halberd ; holding a book (which may have 'Judas' written on it); with a scroll, his epistle,or holding a carpenter's rule".
5. ↑  St. Jude Shrine Koothattukulam. "St. Jude the Apostle". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. detsember 2012.
Tadeusz Bór-Komorowski
Kindral **Tadeusz Komorowski** (rohkem tuntud kui **Tadeusz Bór-Komorowski**; 1. juuni 1895 Horobriv – 24. august 1966 London) oli Poola sõjaväejuht.

Ta sündis aastal 1895 Horobrivis Galiitsia ja Lodomeeria Kuningriigis (praeguse haldusjaotuse järele Kozova rajoonis Ternopili oblastis). Esimese maailmasõja ajal teenis ta Austria-Ungari armees. Pärast sõda sai temast Poola armee ohvitser, kes juhtis Grudziądzi ratsakooli. Ta kuulus 1924. aasta suveolümpiamängudele läinud Poola ratsavõistkonda.

Olles osalenud võitluses Saksa sissetungi Poolasse II maailmasõja alguses 1939. aastal, aitas Komorowski koodnimega Bór korraldada Poola põrandaalust Krakówi piirkonnas. Juulis 1941 sai temast Armia Krajowa ülema asetäitja ja 1943. aasta märtsis sai ta selle komandöriks brigaadikindrali auastmes. Ta suhtus mõistvalt parempoolsesse, antisemiitlikku Rahvusparteisse. Koduarmee ülemana muutis Komorowski oma eelkäija Stefan Rowecki juudimeelset poliitikat. Komorowski keelas abi juutidele, kes soovisid korraldada getomässe ja soosis juutide väljajätmist organisatsioonist. Ameerika ajaloolane Joshua D. Zimmerman süüdistab Komorowskit, kes iseloomustas juudi partisane kui "kommunistlikke, nõukogudemeelseid elemente" käimasoleva holokausti suhtes "jahutava ükskõiksusega".

1944. aasta keskel, kui Nõukogude väed jõudsid Poola keskosani, andis Poola eksiilvalitsus Londonis Bór-Komorowskile korralduse valmistuda relvastatud ülestõusuks Varssavis. Eksiilivalitsus soovis naasta poolakate vabastatud pealinna, mida Nõukogude võim ei vallutanud, ja takistada Stalini kavandatud Poola kommunistlikku ülevõtmist. Varssavi ülestõus algas Komorowski käsul 1. augustil 1944 ja Armia Krajowa üksused haarasid kontrolli suurema osa Varssavi kesklinnast.

29. septembril 1944 ülendati Bór-Komorowski relvajõudude peainspektoriks (Poola ülemjuhataja). 4. oktoobril alistus Bór-Komorowski pärast kaht kuud kestnud ägedat võitlust SS-Obergruppenführer Erich von dem Bach-Zelewskile pärast seda, kui Natsi-Saksamaa oli nõus koduväe võitlejaid käsitlema sõjavangidena. Kindral Bór-Komorowski interneeriti Saksamaal (Oflagi IV-C juures). Hoolimata korduvatest nõudmistest keeldus ta okupeeritud Poolas järelejäänud Armia Krajowa üksustele käske alla anda.

Pärast sõda kolis ta Londonisse, kus ta mängis aktiivset rolli Poola emigrantlikes ringkondades. Aastatel 1947–1949 töötas ta Poola eksiilvalitsuse peaministrina (mida enamus Lääne-Euroopa riike enam diplomaatiliselt ei tunnustanud). Oma mälestustest kirjutas ta raamatu "Armia Podziemna", mis ilmus 1950. aastal. Pärast sõda teenis ta elatist polsterdajana.

Ta suri 1966. aastal jahi ajal südametaki tõttu. Ta maeti Londoni Gunnersbury kalmistule. 1994. aastal maeti ta ümber Varssavisse Powązki kalmistule
Map

Ziemeļblāzma jaamahoone
**Ziemeļblāzma raudteejaam** on raudteejaam Riia-Skulte raudteeliinil Riia linna Vecmīlgrāvise asumis. 

Iga päev peatub seal 25 reisirongi, tööpäeviti 33. Jaamas võib toimuda ka kaupade rongidele ning neilt maha laadimine. Jaam asub Riia raudteejaamast 13,7 km kaugusel. Jaamas on neli teed ja kaks ooteplatvormi. Mangaļi raudteejaama ja Ziemeļblāzma raudteejaama vahel on Riia–Skulte raudtee üheteeline. Jaama kasutatakse naftaterminalina, seal laaditakse ümber keskmiselt 4,5 miljonit tonni naftatooteid aastas. Piletihinnalt kuulub jaam A-tsooni.

Aastal 1933 avati Riia–Ruhja raudteel Rīnūži peatus, ühtlasi rajati ka harutee Rīnūži sadamasse. Aastail 1934–1935 valmis ka jaamahoone. Aastast 1939 kannab jaam lätlasest ettevõtja ja metseeni Augusts Dombrovskise aastal 1913 rajatud kultuurimaja järgi Ziemeļblāzma nime.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 182. lk.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ziemeļblāzma raudteejaam** |

* Infot jaama kohta; fotod (*vene keeles*)
* Jaam vanal kaardil

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** |  **Raudteepeatus liinil Riia-Skulte** | **Järgnev peatus** |
|  Mangaļi |  **Ziemeļblāzma** | Vecdaugava  |
**Tartupaluk** ehk **Hansu saar** (inglise *Hans Island*, taani *Hans Ø*) on saar Narese väina osas Kennedy väinas Gröönimaa ja Kanada põhjapoolseima saare Ellesmere'i vahel.

Saar on asustamata ja selle pindala on 1,3 km².

Saare gröönikeelne nimi Tartupaluk on pandud saare kuju järgi ja selle tähendus on 'neerukujuline'. Inglise- ja taanikeelse nime sai saar grööni reisimehe ja tõlgi Hans Hendriku (pärisnimega Suersaq) järgi, kes töötas Elisha Kent Kane'i, Charles Francis Halli, Isaac Israel Hayesi ja George Strong Narese polaarekspeditsioonidel 1853–1876.

Tartupalukit nõuavad endale nii Kanada kui Taani. 1973. aastal sõlmitud piirilepingu järgi kulgeb riigipiir läbi saare.

* Asukoht satelliidipildilAsukoht satelliidipildil
* Kennedy väina kaartKennedy väina kaart

1984. aastal lendas Taani Gröönimaa-asjade minister Tom Høyem helikopteriga saarele ja heiskas sinna Taani lipu ning jättis plakati kirjaga "Velkommen til den danske ø" ('Tere tulemast Taani saarele').. Järgnenud aastatel külastasid saart korduvalt Taani laevad ning saarel heisati korduvalt Taani lipp.

Saare kuuluvuse küsimus tõusis uuesti päevakorrale 2004. aastal, kui Kanada ajakirjanduses kirjutati, et 2003. aastal heiskasid Taani inspektsioonilaeva Triton meremehed saarel Taani riigilipu. 2004. aastal toimusid saare lähedal Kanada sõjaväe õppused. Järgmisel aastal maabusid saarel Kanada sõjaväelased, kes püstitasid seal inuksuki ja heiskasid Kanada lipu. 20. juulil 2005 külastas saart Kanada kaitseminister Bill Graham. Taani kaitseministeerium protesteeris Kanada ministri Taani valduse etteteatamata külastuse pärast. 19. septembril leppisid Kanada ja Taani kokku saare omandivaidluse lahendamise protsessis.

2007. aastal tunnistasid Kanada võimud, et saar ei kuulu ainult Kanadale, vaid piir kulgeb läbi saare.

2008. aastal rajasid Austraalia, Kanada, Taani ja Šotimaa teadlased saarele automaatilmajaama.

13. augustil 2010 külastas saart Taani kruiisilaev M/S Ocean Nova ja 62 reisijat viidi kummipaatidega saare läänekaldale. Ehitati kivikuhil, mille tippu pandi Taani ja Gröönimaa lipp. Kivikuhilasse pandi kiri Ocean Nova külaskäigu kohta koos reisijate ja meeskonna nimedega.

Viited
------

1. ↑  Canada, Denmark agree to resolve dispute over Arctic island, CBC News
2. ↑  Taani ja Kanada vahel puhkes piiritüli[*alaline kõdulink*]. Postimees, 8. aprill 2004.
Braunschweig-Lüneburgi hertsog Franz
**Franz** (1508–1549) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog. Pärast kolmekümneaastast Braunschweig-Lüneburgi ühisvalitsemist koos oma venna Ernst Usutunnistajaga valitses ta Gifhorni lossist üle 10 aasta äsjaasutatud Gifhorni hertsogkonda aastast 1539 kuni oma surmani. Hertsogkonna andis talle pärandiosana tema vend Ernst.

Abielu ja järeltulijad
----------------------

Abikaasa Clara skulptuur Gifhorni lossi kabelis
Aastal 1547 abiellus hertsog Franz Saksi-Lauenburgi hertsogi Magnus I tütre Klaraga. Abielu kestis ainult kolm aastat, enne kui hertsog 41-aastaselt suri.

* Katherine (1548 – 10. detsember 1565), oli abielus Meißeni krahvi Heinrich VI-ga.
* Clara (1. jaanuar 1550 – 26. jaanuar 1598), oli abielus Anhalt-Dessau vürsti Bernhard VII-ga ja Pommeri hertsogi Bogislaw XIII-ga

Austusavaldus
-------------

Franzburgi linn Vorpommern-Rügeni kreisis nimetati tema auks tema väimehe Bogislawi poolt.

Välislingid
-----------

* Hertsog Franz Welfide dünastia kodulehel
* Hertsog Ernst Usutunnistaja Welfide dünastia kodulehel

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Ernst I Usutunnistaja** | **Braunschweig-Lüneburgi hertsogLüneburgi vürst**1536–1539 | Järgnev**Ernst I Usutunnistaja** |
| Eelnev**–** | **Braunschweig-Lüneburgi hertsogGifhorni hertsog**1539–1549 | Järgnev**–** |
Kaart
Maantee Kärsa silla juures 36. kilomeetril
Maantee Räpina lähedal 61. kilomeetril
**Tartu–Räpina–Värska maantee** (registrinumbriga 45) on Eesti tugimaantee.

See saab alguse Tartu linnas Jõhvi–Tartu–Valga maantee (Tartu linnas Narva maantee) 134. kilomeetril. Tee pikkus on 85,5 km. Tee lõpeb Värska alevikus Värska–Podmotsa ja Värska–Ulitina teede alguses (Värska alevikus Pikk tänav). Tartu linna tänavatena kannab nimesid Raatuse tänav, Puiestee tänav, Jaama tänav, Räpina maantee (alates ristumisest Nõlvaku tänavaga). Ahja alevikus kannab nime Tartu maantee. Räpina linna tänavatena kannab nimesid Tartu maantee, Vabaduse tänav, Võõpsu maantee. Võõpsu aleviku tänavatena kannab nimesid Räpina maantee, Sadama tänav.

Sillad Tartu–Räpina–Värska maanteel
-----------------------------------

Sildade nimistu pärineb Maa-ameti andmebaasist.

| Silla nimi | Kaugus maantee algusest, km | Ületatav takistus |
| --- | --- | --- |
| Luunja sild | 11,3 | Emajõgi |
| Luutsna sild | 14 | Luutsna jõgi |
| Kurista sild | 24,2 | Kurista oja |
| Kärsa sild | 36,1 | Ahja jõgi |
| Jaanimõisa sild | 46,3 | Lutsu jõgi |
| Võõpsu sild | 68,4 | Võhandu jõgi |
| Värska sild | 85,2 | Värska laht |

Asulad Tartu–Räpina–Värska maanteel
-----------------------------------

Tartu linn, Lohkva küla, Põvvatu küla, Kakumetsa küla, Sirgu küla, Luunja alevik, Vana-Kastre küla, Sarakuste küla, Sudaste küla, Melliste küla, Hammaste küla, Issaku küla, Kurista küla, Rookse küla, Kosova küla, Ahja alevik, Kärsa küla, Viisli küla, Säässaare küla, Mooste alevik, Jaanimõisa küla, Kaaru küla, Suurmetsa küla, Leevaku küla, Saareküla küla, Toolamaa küla, Nulga küla, Köstrimäe küla, Räpina linn, Ristipalo küla, Võõpsu alevik, Võõpsu küla, Toomasmäe küla, Laossina küla, Mikitamäe küla, Rõsna küla, Karisilla küla, Tonja küla, Lobotka küla, Värska alevik.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet
**Zilezers** (ka **Siņeje järv**, läti keeles *Zilezers* või *Siņejes ezers*, vene keeles Синее озеро) on järv Läti Ludza piirkonna Līdumnieki vallas ja Venemaa Pihkva oblasti Krasnogorodski rajooni Pogranitšnaja vallas.

Järv asub merepinnast 104,6 meetri kõrgusel. Selle valgla on 72 km². Järve pindala on 2,18 km², sellest Lätisse jääb 0,98 km².

Järve kaldad lauged ja madalad, valdavalt metsased. Edelakallas on kõrgem, seal asub Vidri küla. Põhi on tasane ja liivane või mudane, Zilupe jõe suudmes ka kivine.

Veetaimedest esinevad seal penikeeled, vesikupud, kõrkjad ja pilliroog. Kaladest elavad järves harilik hink, kiisk, haug, särg, latikas, ahven, kiisk, angerjas, linask, koger, roosärg, viidikas, luts, nurg, vingerjas, rünt ja säinas.

Viited
------

1. ↑  www.ezeri.lv
2. ↑  Псковское отделение ФГНУ ГосНИОРХ. Фонд водоёмов Псковской области. Государственный комитет Псковской области по лицензированию и природопользованию (2008).
**"Towards a Theoretical Biology"** ('Teoreetilise bioloogia poole') on nelja sellenimelise sümpoosioni materjalikogumike sari, mis ilmus aastail 1968–1972. Sümpoosionid ise toimusid aastail 1966–1970 Itaalias Como järve ääres Serbelloni villas. Kokkukutsujaks oli Conrad Hal Waddington.

Sümpoosionitel osalejaiks olid näiteks Michael Conrad, Brian Goodwin, John Maynard Smith, Howard Pattee, Michael Arbib, Stuart Kauffman, René Thom.

Neil sümpoosionitel on olnud väga oluline mõju ja tähtsus bioloogia ajaloos.

Köited
------

* Waddington, Conrad Hal (ed.) 1968. *Towards a Theoretical Biology. 1. Prolegomena*. Edinburgh: Edinburgh University Press, v+234.
* Waddington, Conrad Hal (ed.) 1969. *Towards a Theoretical Biology. 2. Sketches*. Edinburgh: Edinburgh University Press, 350.
* Waddington, Conrad Hal (ed.) 1970. *Towards a Theoretical Biology. 3. Drafts*. Edinburgh: Edinburgh University Press, viii+253.
* Waddington, Conrad Hal (ed.) 1972. *Towards a Theoretical Biology. 4. Essays*. Edinburgh: Edinburgh University Press, viii+299.
"Tartu ülikooli peahoone"|  |
| Autor | Georg Friedrich Schlater |
|
|
|
| Valmimisaeg | 1845 |
|
|
| Liik | litograafia |
| Tehnika | litograafia |
|
|
| Materjal | paber |
|
| Mõõtmed | kujutis 24,5 × 36,0 cm; leht 30,5 × 40,0 cm |
|
|
|
|
|
|
|
|
| Asukoht | Tartu Kunstimuuseum |
|
|
|
|
|
|
|
| Seisund | halb |
|
|
|

**"Tartu ülikooli peahoone"** on baltisaksa kunstniku Georg Friedrich Schlateri (1804–1870) loodud litograafia.

1845. aastal ilmus Schlateril suuremõõtmeline litograafia, mis kujutab vaadet Tartu ülikoolile Werneri kohviku poolt vaadatuna. Pildil esiplaanil on üksikud õppejõud ja õppejõudude grupid. Õppejõududest on kujutatud ka Friedrich Robert Faehlmann, kes istub ühehobusevankris.

Tartu ülikooli peahoone aastal 2009
Teose eksemplare leidub näiteks Tartu Kunstimuuseumi graafikakogus.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Tartu ülikooli peahoone. muis.ee
2. ↑  Voldemar Vaga. "Kunst Tartus XIX sajandil". Tallinn: Kunst, 1971. Lk 37–38

Välislingid
-----------

 Tartu ülikooli peahoone kujutamine kunstis – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Zielzini Püha Risti Ülestõstmise kirik** (valgevene keeles *Крыжаўзвіжанская царква*) on kirik Valgevenes Bresti oblastis Pružany rajoonis Zielzinis.

Kirikut kasutavad õigeusklikud. See on kaitse all olev ehitismälestis.

Kirikuhoone
-----------

Hoone on eklektitsismi näitena kaitse all. Kividest ehitatud kiriku seinad kaeti valge krohvikihiga. Hoone on lihtsa põhiplaaniga; sissepääsu juures asub narteks, hoone tagaküljel asuvad apsiid ja käärkamber. Kiriku juures seisab kahekorruseline kellatorn, milles asuva kella kinkis kogudusele tsaar Aleksander II.

Kirikus asub kivist kahe poolega ikonostaas. Interjööri ilmestavad friisid ja pilastrid.

Ajalugu
-------

Esimene õigeusu kirik ehitati Zielzinisse 1420. aastatel. Legendi järgi lasi selle sinna ehitada vürstinna, kes pääses seal tänu kohalikele jahimeestele soost.

Praegune kirik valmis XIX sajandil ja see ehitati vana kihelkonnakalmistu juurde. Vanast kirikust viidi sinna üle Jumalaema ikoon ja tammepuust rist. 1900. aastal ehitati kohaliku vaimuliku Antoni Radkieviči eestvedamisel kiriku juurde kivist kabel.

1962. aastal kirik suleti ja hoone muudeti kohalikuks klubiks. Osa kirikuvaradest, sealhulgas ikoonid, viidi Łyskava Jumalaema Sündimise kirikusse, osa kirikuraamatuid aga Ružany Kõigepühama Kolmainu kirikusse. Hoone vajas aga remonti ja ei sobinud seega klubi vajadusteks, seega rajas kohaliku kooli direktor sinna lasketiiru. 1963. aastal põles kirik maha, püsti jäid vaid hoone kivist seinad.

Kirikut hakati taastama 1990. aastatel. Töid finantseerisid kohalikud kolhoosid. 1994. aastal pühitses metropoliit Filaret kiriku taas. 1995. aastal korrastati kiriku ümbrus ja taastati kabel.

Pilte
-----

* Kiriku sissepääsKiriku sissepääs
* Kiriku vasak külgKiriku vasak külg
* KellatornKellatorn
* Kellatorni sisevaadeKellatorni sisevaade
* Tsaari annetatud kirikukellTsaari annetatud kirikukell

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Свято-Крестовоздвиженскому храму в деревне Зельзин Пружанского района Брестской области исполняется 130 лет.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Zielzini Püha Risti Ülestõstmise kirik** |

* Fotod kiriku kohta
* Kiriku koduleht
* Artikkel kiriku kohta (*valgevene keeles*)
Map
**Kalniena raudteejaam** on raudteejaam Alūksne–Gulbene raudteel Gulbene piirkonna Stāmeriena vallas Kalniena küla lähistel piiril. Avamise ajal jäi see Zeltiņi kihelkonda Kalniena mõisa maadele.

Peatus asub Gulbene raudteejaamast 14 ja Riia jaamast 225 km kaugusel. Seal kehtib oma peatusepõhine piletitariifide süsteem. Päevas peatub seal neli rongi. Jaamas on kaks teed ja üks platvorm.

Jaam avati aastal 1903. Algul kandis see Kalnamuiža raudteejaama nime. Aastal 1927 hakkas see kandma Kalniena nime, ühtlasi demonteeriti sealne teine tee ja Kalniena kujunes peatuseks. Aastal 2005 taastati teine tee, et rongid üksteisest mööduda saaks.

Jaama peahoone on lihtne puidust hoone, mis valmis jaama avamise ajal. Teine säilinud hoone on kivist kelder. Jaama avamise ajal oli seal veel ka veetorn, mis pole säilinud. Jaamahoone rekonstrueeriti aastal 2011.

* JaamahooneJaamahoone
* Vaade jaamahoonele raudtee pooltVaade jaamahoonele raudtee poolt
* KaevKaev
* Jaamahoone sisevaadeJaamahoone sisevaade

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. mai 2018. Vaadatud 27. mail 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 114. lk. ISBN 978-9984-38-698-0
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. november 2012. Vaadatud 27. mail 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kalniena raudteejaam** |

* Infot jaama kohta; fotod (*vene keeles*)
* Jaam vanal kaardil

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** |  **Raudteepeatus liinil Gulbene-Alūksne** | **Järgnev peatus** |
|  Stāmeriene |  **Kalniena** | Dunduri  |
**Tartu ülikooli pedagoogilis-filoloogiline seminar** (kuni 1820. aastani **üldine õpetajate** ehk **pedagoogiline instituut**) oli Tartu ülikooli juures aastatel 1803–1856 töötanud õppeasutus, mis koolitas õpetajaid kolme Balti kubermangu tarvis, eeskätt kreiskoolidele ja gümnaasiumidele.

Üldine õpetajate ehk pedagoogiline instituut (1803–1820)
--------------------------------------------------------

Üldine õpetajate ehk pedagoogiline instituut asutati Tartu ülikooli 1803. aasta põhikirja alusel (eesmärgiga varustada õpetajatega kolme Balti kubermangu koole) ametlikult 5. detsembril 1803, õppetöö agas 1804. aasta esimesel semestril. Selle asutuse loomise algataja ja esimene juhataja oli Karl Morgenstern.

Instituudi õpilasteks (arvult 10, keda nimetati seminaristideks) võeti hoolsuse ja andekuse poolest silmapaistvaid noormehi niihästi üliõpilaste hulgast kui ka väljastpoolt. Seminariõpe vältas 2-3 aastat ja lõppes eksamiga. Tavaliselt läbiti esimesel aastal teoreetilised õpingud ning teisel aastal toimusid praktilised harjutused koolis. Seminaristid said stipendiumi, mille eest nad kohustusid õpetajatena töötama vähemalt 6 aastat.

Pedagoogilis-filoloogiline seminar (1821–1856)
----------------------------------------------

Ülikooli uue põhikirja kohaselt sai institituut 1821. aastal uue põhimääruse ja nimetati nüüd pedagoogilis-filoloogiliseks seminariks. Uue seminari peamine õppesuund oli filoloogia, alles paarkümmend aastat hiljem hakati õpetama ka matemaatikat.

Pedagoogikakursusi lugesid filosoofia- või kirjandusloo professorid, väljapaistvamaks pedagoogikaõppejõuks oli nimetatud perioodil Ludvig Strümpell (1812–1899).

Tartu ülikooli pedagoogilis-filoloogilise seminari on teiste seas lõpetanud keeleteadlane Ferdinand Johann Wiedemann ja läti rahvusliku liikumise tegelane Kaspars Biezbārdis.

Seminar likvideeriti 1856. aastal, sest õpilasi polnud.

Aastatel 1861–1867 olid Tartu ülikoolis pedagoogikakursused ja 1911–1915 keskkooliõpetajate ettevalmistamise kursused.

Vaata ka
--------

* Tartu Ülikooli Õpetajate Seminar

Viited
------

1. 1 2 3 4  EE 12. köide, 2003: 592
2. 1 2  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. juuni 2020. Vaadatud 27. juunil 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. 1 2 3 4  Tartu Õpetajate Seminar 1828–1928. Tartu Õpetajate Seminari vilistlaskogu väljaanne. Tartu 1929.
Tadeusz Kościński (2019)
**Tadeusz Piotr Kościński** (sündinud 9. detsembril 1956 Londonis) on Poola pankur ja riigiametnik, riigisekretär (eesti mõistes kantsler) arenguministeeriumis (2015–2018), ettevõtluse ja tehnoloogia ministeeriumis (2018–2019) ja rahandusministeeriumis (2019). Ta oli 15. novembrist 2019 kuni 7. veebruarini 2022 Poola rahandusminister Mateusz Morawiecki teises valitsuses.

Ta sündis aastal 1956 Londonis. Ta lõpetas aastal 1977 Londoni Ülikooli juures oleva Goldsmithsi kolledži. Seejärel töötas ta mitmetes pankades Londonis.

90-ndatel asus ta püsivalt Poolasse, seitse aastat oli ta panganduse ja rahanduse konsultant. Samuti töötas ta mitmetes pankades. 

27. novembrist 2015 kuni 15. jaanuarini oli ta Poola arenguministeeriumi riigisekretär (eesti mõistes kantsler), vastutades muu hulgas kviitungite ja sularahata maksete jaoks. 6. jaanuaril 2018 siirdus ta samale ametikohale ettevõtluse ja tehnoloogia ministeeriumis, kus vastas muu hulgas digitaalse majanduse ja ekspordipoliitika jaoks. 1. juulil 2019 asus ta tööle rahandusministeeriumi riigisekretäri (kantsleri) ametikohale.

15. novembrist 2019 kuni 7. veebruarini 2022 oli ta Poola rahandusminister Mateusz Morawiecki teises valitsuses.
JWK embleem
**Jednostka Wojskowa Komandosów** (**JWK**) on Poola relvajõudude erivägede üksus.

Üksus paikneb Lubiniecis.

Ajalugu
-------

Tegemist on kõige vanema eriüksusega Poola relvajõududes. Üksus loeb enda alguseks 1957. aastat, kui 6. õhudessantvägede diviisi koosseisu loodi kaugluure kompanii. 1961. aastal loodi kompanii baasil 26. kaugluure pataljon. 1964. aastal nimetati üksus ümber 1. ründepataljoniks, 1993. aastal formeeriti 1. erirügemendiks, 1995. aastal anti rügemendile aunimetus "Komandosów". 2011. aastast kannab nime Jednostka Wojskowa Komandosów (JWK).

JWK on osalenunud operatsioonidel Makedoonias, Kongos, Iraagis, Pakistanis ja Afganistanis. Lisaks on osaletud korduvalt NATO reageerimisväes (NRF) ning Ukrainas väljaõppemissioonil, treenides sealseid eriüksusi. Üksus on korduvalt koostööd teinud ka Eesti eriväelastega, sealhulgas erinevatel õppustel (näiteks Flintlock 2016), NRF-is ja väljaõppemissioonil Ukrainas.

Viited
------

1. ↑  Jerzy Gut, Grzegorz Piotrowski, Grzegorz Proskura, Krzysztof Lukawski, Sylwester Michalski (2017). *Wojska Specjalne/Special Forces 2007-2017*. ISBN ISBN 978-83-65409-37-9. `{{raamatuviide}}`: kontrolli parameetri `|isbn=` väärtust: invalid character (juhend)CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht (poola keeles)
Andy Rourke (2007)
**Andrew Michael Rourke** (17. jaanuar 1964 Manchester – 19. mai 2023 New York) oli inglise muusik, kes oli eelkõige tuntud *rock*-ansambli The Smiths basskitarristina. Ta oli tuntud oma julge meloodilise stiili poolest.

Rourke liitus The Smithsiga 1982. aasta lõpus pärast ansambli esimest avalikku esinemist, asendas ansambli algse basskitarristi Dale Hibberti. The Smithsi kitarristi Johnny Marriga oli Rourke olnud tuttav juba kooliajast. Rourke mängis The Smithsi kõigil neljal stuudioalbumil.

Pärast seda, kui The Smiths 1987. aastal laiali läks, mängis Rourke The Smithsi solisti Morrissey mõnel soolosinglil. 1990. aastate alguses salvestas Rourke koos Sinéad O'Connori ja The Pretendersiga. Aastatel 2005–2010 kuulus ta supergruppi Freebass ja alates 2019. aastast ansamblisse D.A.R.K. (tuntud ka kui Jetlag). Aastatel 2006–2009 korraldas Rourke heategevuskontserte "Versus Cancer".

Rourke suri 2023. aastal 59-aastaselt kõhunäärmevähki.

Viited
------

1. 1 2  "Suri ansambli The Smiths bassimängija Andy Rourke". kultuur.err.ee. 19.5.2023. Vaadatud 21.5.2023
2. ↑  "Suri The Smithsi bassimees Andy Rourke". kultuur.postimees.ee. 19.5.2023. Vaadatud 21.5.2023
František Langer
**František Langer** (3. märts 1888 Praha – 2. august 1965 Praha) oli juudi rahvusest Tšehhi kirjanik, sõjaväearst, kirjanduskriitik ja esseist.

Ta sündis 1888. aastal Prahas, kus lõpetas ka gümnaasiumi. Aastatel 1907–1914 õppis ta Karli ülikooli arstiteaduskonnas.

Ta võttis osa esimesest maailmasõjast, teenides Austria-Ungari armees sõjaväearstina Galiitsia rindel. 1916. aastal langes ta sõjavangi. 1917. aastast teenis ta sõjaväearstina Venemaal Tšehhoslovakkia leegionis, kellega oli sõjateel Zborivist Siberini. Koju Tšehhoslovakkiasse jõudis ta Jaapani ja Hiina kaudu 1920. aastal. 

Seejärel jätkas ta teenistust sõjaväearstina ja oli Praha sõjaväehaigla ülem (koloneli auastmes). Ta oli ta ajalehe Lidové noviny kaastööline ja aastatel 1917–1937 kogumiku "Zborov" toimetaja. Kui Saksamaa 1939. aastal Tšehhoslovakkiale kallale tungis, põgenes ta Poola kaudu Prantsusmaale, kus juhtis Tšehhoslovakkia armee meditsiiniteenistust. Kui Prantsusmaa langes, jätkas ta samal ametikohal Inglismaal. Aastal 1944 saadeti ta Tšehhoslovakkia brigaadi koosseisus Mandri-Euroopasse, kus osales lahinguis Dunkerque'i all. 1945. aastal sai ta brigaadikindraliks, pärast teise maailmasõja lõppu pöördus tagasi Tšehhoslovakkiasse.

Looming
-------

Eesti laval on etendatud Langerit loomingut 1931.aastal Tallinna Töölisteatris lavastusena "Kaamel läheb läbi nõelasilma" (originaalis *Velbloud uchem jehly*), tõlkija Bernhard Linde. 1961. aastal ilmus eesti keeles raamat "Valge võtme vennaskond" (originaalis *Bratrstvo Bílého klíče*, 1934), tõlkija Vladimir Beekman.

Isiklikku
---------

Tema vend Jiří Langer (1894–1943) oli Tšehhi ja Iisraeli kirjanik.
**Dessant** (prantsuse keeles *descente* 'maabumine') on sõjaline operatsioon, kus väed (õhudessantväed, meredessantväed või selleks dessandiks ette valmistatud muud üksused) maanduvad või maabuvad vaenlase valduses oleval territooriumil. 

Dessandid jagunevad strateegilisteks, operatiivseteks, taktikalisteks ja eriotstarbelisteks.

Operatiivse dessandi eesmärgiks on: piirkonna kontrolli alla võtmine oma tegevusega kooskõlas, raske maastiku ületamine rünnakul, külgmiste alade kaitse, õhusillapea ehitamine, lahinguala isoleerimine, lennuvälja vallutamine, võimunäitamine, sissitegevuse toetus, rünnakud tagala ja juhtimissüsteemide vastu, läbimurde piiramine.

Taktikalise dessandi ülesanneteks on: sillapea veestiku ületamine, tagalavedude takistamine, lisajõudude tuleku takistamine, reservi sidumine, külgede kaitsmine ja/või läbimurde piiramine, vastase taganemise takistamine, vastase löömine selja tagant, objekti luure, objekti hävitamine. 

Erioperatsioonide dessantide ülesanne on kas luure või hävitustegevus võtmeisikute või strateegiliste objektide vastu.

Õhudessandid jagunevad järgmiselt: 

* langevarjudessant – võitlejad hüppavad välja lennukitest ja maanduvad langevarjudega;
* maandedessant – võitlejad väljuvad maapinna lähedal rippuvatelt kopteritelt või maandub lennuk või plaaner dessantväelastega;
* kombineeritud dessant – kasutatakse erinevaid dessantüksuste vaenlase tagalasse paiskamise võimalusi.

II maailmasõjas nimetati tankidessandiks tankile või liikursuurtükile paigutatud 8–10 võitlejat, kes koos masinaga saadeti rünnakule või reidile vaenlase tagalasse.

Vaata ka
--------

* Dessantide loend
* Dessandi lahingumasin
* Dessantlaev
**Despina** (ladina sõnast *Despœna* ja kreeka sõnast *Δέσποινα*), teise nimega **Neptune V** on Neptuuni kaaslane, mis sai nime Kreeka usundi nümfi Despoina (Poseidoni ja Demeteri tütre) järgi.

Avastamine
----------

Despina avastati kosmosesondi Voyager 2 tehtud fotode pealt 1989. aasta juuli lõpus. Sellele anti ajutine nimetus **S/1989 N 3**. Avastus kuulutati välja 2. augusti 1989 Rahvusvahelise Astronoomiauniooni teadaandes nr 4824, kuid seal mainiti vaid "10 päeva jooksul võetud 5 kaadrit", mistõttu on avastamiskuupäev millalgi enne 28. juulit. Kaaslasele pandi nimeks Despina 16. septembril 1991.

Füüsikaline iseloomustus
------------------------

Arvutisimulatsioon Despinast Neptuuni ümber tiirlemas
Despina on ebakorrapärase kujuga ja pärast teket pole sisemised geoloogilised protsessid seda ilmselt mõjutanud. On võimalik, et Despina koosneb Neptuuni algsetest kaaslastest, mis lagunesid Tritoni häirituse tõttu peagi pärast Tritoni püüdmist väga ekstsentrilisele orbiidile.

Orbiidi iseloomustus
--------------------

Despina orbiit jääb napilt väljapoole Neptuuni Le Verrier' rõngast ja asub Thalassa orbiidi lähedal. 
Despina tiirleb Neptuuni sünkroonse orbiidi raadiusest madalamal, mistõttu väheneb Despina orbiit aegamööda ja kunagi võib Despina langeda Neptuuni atmosfääri või Roche'i piiri ületamisel laguneda tükkideks, mis jäävad Neptuuni rõngastesse tiirlema.

Viited
------

1. ↑  *Planet Neptune Data*
2. 1 2  Mall:Cite doi
3. ↑  Williams, Dr. David R. (22.01.2008). "Neptunian Satellite Fact Sheet". NASA (National Space Science Data Center). Vaadatud 13.12.2008.
4. 1 2 3 4  "Planetary Satellite Physical Parameters". JPL (Solar System Dynamics). 24.10.2008. Vaadatud 13.12.2008.
5. ↑  Marsden, Brian G. (2. august 1989). "Satellites of Neptune". *IAU Circular*. **4824**. Vaadatud 26.10.2011.
6. ↑  Marsden, Brian G. (16. september 1991). "Satellites of Saturn and Neptune". *IAU Circular*. **5347**. Vaadatud 26.10.2011.
7. ↑  Mall:Cite doi

Neptuun
Neptuuni kaaslased

Naiad • Thalassa • Despina • Galatea • Larissa • S/2004 N 1 • Proteus • Triton • Nereid • Halimede • Sao • Laomedeia • Psamathe • Neso