recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Uładzimir Makiej** (valgevene keeles *Уладзімір Макей*, transkribtsioonis **Vladimir Makei**; 5. august 1958 Nekraševičy küla, Kareličy rajoon, Hrodna oblast – 26. november 2022) oli Valgevene diplomaat ja poliitik. Ta oli 20. augustist 2012 kuni surmani Valgevene välisminister.

Elulugu
-------

Uładzimir Makiej sündis 5. augustil 1958 ja kasvas üles Nekraševičy külas Valgevene NSV-s. Ta lõpetas Luki külakooli kuldmedaliga, 1980 aastal lõpetas Valgevene Riikliku Võõrkeelte Pedagoogilise Instituudi. Seejärel teenis ta aastatel 1980–1992 Nõukogude armee sõjaväeluures GRU-s, olles auastmelt reservpolkovnik. Pärast Nõukogude Liidu lagunemist õppis Makiej aastatel 1992–1993 Austrias Viini diplomaatilises akadeemias.

Edasi kulges 1993. aastast Makiej karjäär Valgevene välisministeeriumis. 1993–1996 töötas ta mitmes välisministeeriumi osakonnas, töötades 1995–1996 protokolliosakonna asejuhina. 1996–1999 oli Makiej Valgevene esindaja Euroopa Nõukogus ja Valgevene suursaadiku nõunik Prantsusmaal. 1999–2000 töötas ta välisministeeriumis üleeuroopalise osakonna direktorina.

Valgevene lehte andmetel jäi Makiej Valgevene presidendile Alaksandr Łukašenkale silma 90. aastate keskel. Makiej sai tööd presidendikantseleis, kus töötas aastatel 2000–2008 presidendi assistendina ja 2008–2012 presidendi kantseleiülemana, kus haldas kantselei suhtlust poliitiliste organisatsioonidega. 20. augustil 2012 sai Makiej Valgevene välisministri ametikoha, kus juhtis välisministeeriumi Łukašenkale truult kuni oma surmani 26. novembril 2022.

### Isiklikku

Makiej rääkis võõrkeeltena soravalt saksa ja inglise keelt. Ta oli 2008. aastast abielus Vera Poljakova-Makeiga ning tal on kolm last.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Ему доверял Лукашенко. Что известно о Владимире Макее?". *Аргументы и Факты*. 26.11.2022.
2. ↑  "Minister and Deputy Ministers Source: Minister of Foreign Affairs of the Republic of Belarus H.E. Vladimir MAKEI". *Ministry of Foreign Affairs of the Republic of Belarus*. Vaadatud 27.11.2022.
3. ↑  Алла ВЕТРОВА (26.11.2022). "История любви и секреты семейного счастья главы МИД Беларуси Владимира Макея и его жены актрисы Веры Поляковой". *KP*.
Sevetin Baari, mis on ühtlasi postkontor ja bussijaam
Sevettijärvi õigeusu kirik, mis on pühitsetud Petsamo pühale Trifonile
**Sevettijärvi** (Inari saami keeles **Čevetjävri**, koltasaami keeles **Čeʹvetjäuʹrr**, põhjasaami keeles **Čeavetjávri**) on küla Soome Lapimaal Inari vallas. 

Küla 350 elanikust on ligikaudu 90 protsenti koltasaamid, kuid elanike hulgas on ka soomlasi, Inari saame ja tundrusaame.

Ajalugu
-------

Küla asutati 1949. aastal, kui Soome riik asustas sinna Petsamo piirkonnast sõja järel evakueeritud 51 koltasaami perekonda. Majad evakueeritud perekondadele ehitas samuti Soome riik, lisaks ehitati külla kool, tervisekeskus ja palvemaja. 

Enne evakueeritud koltasaamide asustamist Sevettijärvele elas praeguse küla territooriumil mõni saami ja soome pere. 

Esimene autoga sõidetav tee Sevettijärvele sai valmis 1960. aastate lõpul. Varem pääses sinna talviti mootorsaanide, põhjapõtrade ja suuskadega ning suviti jala, jalgratta ja paadiga. 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Sevettijärvi** |
Augsburgis valmistatud nautiluspokaal 17. sajandist
Nautiluspokaal, umbes 1575–1625
**Nautiluspokaal** on merelimuse laevukese (*Nautilus*) kojast valmistatud luksuslik pokaal, mis on kaunistatud väärismetallist panustega ning sageli ka vääriskividega. Nende valmistamine oli iseloomulik renessansi- ja barokiperioodile, kauneimad näited pärinevad 16. ja 17. sajandi Saksamaalt. Nautiluspokaal oli loodus- ja kunstiobjekti ühendava haruldusesemena kollektsioneerimisobjekt ja neid võis leida ülikute kunsti- ja loodusharulduse kogudes, nn *Wunderkammer*'ites.

Kirjeldus
---------

Laevukese koda, mis väärismetalliga raamistatuna ja mõnikord kaanega varustatuna moodustas pokaali kupa, on spiraalselt rulluva kujuga, külgedelt lamendunud, läbimõõduga kuni 20 cm ja laiusega umbes 7 cm. See oli raskesti kättesaadavuse tõttu (laevukesed elavad sügaval meres) 16. sajandil eriline haruldus. Enne pokaaliks kujundamist lihviti maha väliskülje kare lubikiht, nii et nähtavale tuli koja pärlmutrikiht (saksa keeles kutsuti laevukest ka "Irisschnecke", ligikaudne tõlge 'vikerkaaretigu'). Pärlmutterpind kas lihviti lihtsalt siledaks, kaunistati sisselõigatud reljeefkujutistega või tumeda värviga tehtud uurendpiltidega.

Lisaks laevukese kojale koosnes pokaal tugijalast ja alusest. Dekooris oli esiplaanil mereteema, tugijala ja kaane motiivide hulgas on merekoletised, delfiinid, meremaod ja -lohed, hippokampused, Neptun, nereiidid ja merineitsid, kuid esines ka muid motiive, näiteks Herakles, metsmees või faun, puutüvi koos puuraiduriga, eksootilised kaugete maade elanikud. Kooskõlas mereteemaga kasutati kaunistusena sageli vääriskorallioksi ja pärleid, aga lisati ka muid vääriskive.

Viited
------

1. ↑  EKI VSL
2. ↑  Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001
3. ↑  "Das grosse Kunstlexikon von P.W. Hartmann". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. august 2019. Vaadatud 14. augustil 2019.

Välislingid
-----------

* Nautiluspokal. – Das grosse Kunstlexikon von P.W. Hartmann
* Nautiluspokaali kujutav Virgilius Solise ofort Eesti Kunstimuuseumi digikogus
* Marcin Latka. Abbot Kęsowski's cup (Berliini Kunstgewerbemusemi kogus olevast nautiluspokaalist, inglise keeles)
**Sirje Virkus** (neiupõlvenimega **Lehtla**; sündinud 15. detsembril 1956 Pärnus) on eesti infoteadlane.

Haridus
-------

Ta on lõpetanud 1975. aastal Pärnu 1. Keskkooli ja 1979. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi ning kaitsnud 1996. aastal magistritöö infoteaduses Tallinna Pedagoogikaülikoolis ja 2011. aastal doktoriväitekirja info- ja kommunikatsiooniteadustes Manchesteri Metropoli Ülikoolis Ühendkuningriigis.

Töö
---

Aastatel 1978–1985 töötas ta Eesti Teadus- ja Tehnikainformatsiooni ning Majandusuuringute Instituudis. Alates 1985. aasta augustist töötab Tallinna Ülikoolis, aastatel oli 1999–2002 ja 2005-2007 infoteaduste osakonna juhataja, 1999–2000 sotsiaalteaduskonna teadus- ja välissuhete prodekaan, 2015. aastast on infoteaduste akadeemilise suuna juht. Alates 2012. aastast on ta Tallinna Ülikooli infoteaduse professor.

### Teadustöö

Virkuse teadustegevus on seotud infopädevuse, infokultuuri ning info- ja raamatukogundusliku hariduse uurimisega. ETISe andmetel on tal ilmunud 274 teaduspublikatsiooni. Tema juhendamisel on kaitstud 38 magistritööd ja kaks doktoritööd.

### Erialane tegevus

Ajakirja Infofoorum asutaja ja peatoimetaja (1996–2005), ajakirjade Library Review, Global Knowledge, Memory and Communication, Journal of Integrated Information Management,Qualitative and Quantitative Methods in Libraries,Nordic Journal of Information Literacy in Higher Education, Education for Information, Information Research ja teaduskogumike seeria Knowledge & Information: Studies in Information Science toimetuskolleegiumi liige. European Association of Distance Teaching Universities juhatuse liige (2003–2016) ja täidesaatva komitee liige (2009–2011), Library and Learning Support Academic Network of European Assocition of Distance Teaching Universities liige (1998. aastast; aseesimees 1998–1999, esimees 1999–2002). Euroopa Raamatukogu- ja Infoalase Hariduse ja Uuringute Assotsiatsiooni (European Association for Library and Information Education and Research/EUCLID) juhatuse liige (2018–).

Virkus on kõrgkooliõpiku "Infoteadused teoorias ja praktikas" autor ja toimetaja. Tallinna Ülikooli Kirjastus, Tallinn 2017, 726 lk; ISBN 978-9985-58-836-9

Tunnustus
---------

* 2008 – Emeraldi parima artikli auhind. Artikkel: Abdullahi, I. Kajberg, L. Virkus, S. Internationalization of LIS education in Europe and North America, New Library World, 108 (182), 2007
* 2011 – Tallinna Ülikooli teenetemärk
* 2019 – Tallinna Ülikooli sajandi vilistlane
* 2021 – Valgetähe IV klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 20104

Kirjandus
---------

* Pärnu I Keskkooli vilistlased
* Eesti teaduse biograafiline leksikon. 4. köide, Sar-Y.

Välislingid
-----------

* Sirje Virkus Eesti Teadusinfosüsteemis
* Sirje Virkus Google Scholaris
**Lõuna-Aasia kiviaeg** hõlmab paleoliitikumi, mesoliitikumi ja neoliitikumi Lõuna-Aasias. 

Varaseimad tõendid nüüdisaegse anatoomiaga *Homo sapiens* '​i kohalolust on leitud Indiast Kadapa ringkonna koobastest ning Sri Lankast Batadombalena (Batadomba lena) ja Belilena (Beli lena Kitulgala) koopast.

Mehrgarhis (praegu Lääne-Pakistan) algas neoliitikum umbes 7000 eKr ning kestis 3300. aastani eKr, mil algas pronksiaeg. Lõuna-Indias kestis mesoliitikum 3000. aastani eKr ja neoliitikum 1400. aastani eKr; järgnes megaliitiline üleminekuaeg; pronksiaeg jäi enamasti vahele. 

Rauaaeg algas Põhja-Indias ja Lõuna-Indias enam-vähem ühel ajal, umbes 1200–1000 eKr (maalitud halli keraamika kultuur, Hallur, Paiyampalli).

Paleoliitikum ja neoliitikum
----------------------------

 *Pikemalt artiklites Acheuli kultuur, Soani kultuur ja Riwat*
Narmada jõe orust leiti Jaava *Homo erectus* '​e omale lähedane, kuid progressiivsem kolju. Aastal 1985 kirjeldati see alamliigina *Homo erectus narmadiensis*. See dateeriti vähemalt 236 000 aasta vanuseks.

*Homo erectus* elas pleistotseenis Pothohari platool Soani jõe ääres (praegu Pakistani Pandžabi provints, Rawalpindi lähedal). Soani kultuuri leiukohti on Välis-Himaalajas tänapäeva India, Pakistani ja Nepali territooriumil. Kahe teraga pihukirveid võidi hakata kasutama keskmises pleistotseenis.

Odai leiukohast Tamil Nadu osariigist leiti viiekuise lapse jäänused, mis omistatakse kas *Homo erectus* '​ele või varasele *Homo sapiens* '​ile. Raudturvised Kerala osariigi rannikult ja sarnased raudturvised Odaist hinnatakse 187 000 aasta vanusteks. 

Jwalapurami leiukohas ei esine vaheaega Toba vulkaani purske ajal 74 000 aastat tagasi. Soni jõe orus Madhya Pradeshi osariigis Dhaba leiukohas jäi Levallois' tehnika ajavahemikus 79,6 ± 3,2 kuni 65,2 ± 3,1 tuhat aastat tagasi muutumatuks ka pärast Toba vulkaani purset. Dhaba leiukoha tööriistad meenutab väga Aafrikast (Aafrika keskmine kiviaeg) ja Araabiast leitud tööriistu ning Austraalia kõige vanemaid artefakte. Levallois' tehnika puudub Dhabas kõrgemal kihist E, mille vanuseks hinnatakse 47,5 ± 2,0 tuhat aastat. Umbes 48 aastat tagasi ilmus mikroliitide tehnoloogia.

Neoliitikumi (7000–5500 eKr) leiud kaevas välja Indiast Pinjore'ist Haryana osariigist Ghaggar-Hakra jõe (Sarasvati jõe vana sängi) äärest Guy Ellcock Pilgrim, Briti geoloog ja paleontoloog, kes avastas 1,5 miljoni aasta vanused ürginimese hambad ja osa lõualuust, mis näitab, et 1 500 000 tagasi elasid Acheuli kultuuri inimesed Pinjore'i piirkonnas Chandigarhi lähedal. Vanema paleoliitikumi kvartsiittööriistad kaevati välja piirkonnast, mis ulatub Pinjore'ist Nalagarhini (Solani ringkond, Himachal Pradesh).

Viited
------

1. ↑  Нармада / Narmada; Hathnora
2. ↑  Одаи / Odai
3. ↑  Chris Clarkson, Clair Harris, Bo Li, Christina M. Neudorf, Richard G. Roberts, Christine Lane, Kasih Norman, Jagannath Pal, Sacha Jones, Ceri Shipton, Jinu Koshy, M. C. Gupta, D. P. Mishra, A. K. Dubey, Nicole Boivin & Michael Petraglia. Human occupation of northern India spans the Toba super-eruption ~74,000 years ago. – *Nature Communications*, kd 11, 2020. 
 Täistekst
"**24 minutit**" (ingl. *24 Minutes*) on joonissarja "Simpsonid" 18. hooaja 21. jagu, mis jõudis ekraanile 20. mail 2007.

Sündmustik
----------

Springfieldi algkooli direktor Skinner avab popitegemisvastase üksuse CTU (*Counter Truancy Unit*), mille liikmed on Lisa, Milhouse van Houten, Martin Prince ja Database. Kui kooli kiusajad Jimbo, Dolph ja Kearney poppi teevad, siis saadetakse Milhouse neid luurama. 

Samal ajal leitakse Springfieldi tuumajaamas üks Homeri vana jogurt, mis kästakse tal ära visata. Kui Homeril üritab jogurit poodi tagastada, keeldub Aput seda vastu võtmast. Apu ütleb, et Homer võib võtta ükskõik millise jogurti, kui ta ainult vana jogurti minema viiks. Jogurt langeb Jimbo, Dolphi ja Kearney kätte. Homer aga avastab kogemata Milhouse'i neid luuramast, mispeale nad mõlemad pannakse prügikasti ja saadetakse mööda tänavat alla veerema.

Marge unustab, et kell 15:00 toimub koolis küpsetiste laat. Kui see talle meelde tuleb paneb ta koogi kiiresti ahju. Kuid kook kõrbeb ja Marge peab põlenud koogi glasuuriga katma.

Jimbo majas tehakse võimas haisupomm surnud loomast, kõrbenud juustest, Jimbo õe hambaklambrikarbist, pudelisse villitud peerust, opossumiplatsentast, higist ja vanast jogurtist. See plaanitakse küpsetiste laadal õhku lasta. Kui Milhouse'il nende jälitamine ebaõnnestub asub tema asemele Bart. Uurimise ajal ristub Barti telefonikõne kogemata telesarja "24" peategelase Jack Baueri omaga. Kui Bart pommist teada saab, ruttab ta kooli sellest Lisale teatama, kuid Martin, kes tegelikult kiusajate heaks töötab, lööb ta oimetuks ja seob kinni.

Bart pannakse koos pommiga ventilatsiooniruumi kinni. Tal õnnestub siiski Lisale helistada ning teda hädaohust teavitada. Mõtlemata sellele, et Bart võib uputada, laseb Skinner hullema ärahoidmiseks ventilatsiooniruumi *hot dog*'ide vee, milles oli aastaid kooli vorstikesi leotatud. Bart ujub just alanud küpsetiste laada akna juurde ja teda nähakse. Wiggum üritab Barti päästmiseks klaasi pihta tulistada, aga see on kuulikindel. Marge viskab oma koogi läbi klaasi, lastes nii vee ventilatsioonist välja ja päästab Barti. Lisa tormab ruttu kohale ning teeb haisupommi kahjutuks. 

Pärast seda tungivad Jack Bauer ja kõik teised CTU (*Counter-Terrorism Uniti*) agendid küpsetiste laadale ja tahavad Barti tema tüngakõne pärast arreteerida. Seejärel plahvatab aatomipomm. Kõik rahunevad, kui Jack Bauer ütleb, et plahvatus toimus naaberlinnas Shelbyville'is.
**Uļi Kīnkamäg** (ka **Uldrik Kahperg**, ametliku nimega **Uldriķis Kāpbergs**; lätipäraselt ka **Uļi Kīnkamegs** (25. märts 1869 Pizā – 1. juuni 1932 Ventspilsi vangla) oli liivi luuletaja ja rahvuslane, kes on tuntud kui "Liivi kuningas".

Uldrik Kahperg oli harilik vähese kirjaoskusega taluperemees, kelle ainsaks lugemisraamatuks oli piibel, mille ta oli läbi lugenud mitu korda.Ta ei tunnustanud Läti riigi võimu liivlaste üle, pidades end "jumala kuningriigi kodanikuks". Ta ei maksnud makse ja keeldus oma poega Läti sõjaväkke ajateenistusse saatmast. 

Mais 1932 ta vangistati. Ta suri Ventspilsi vanglas südamerabandusse. Ta on maetud Pizā kalmistule.

Liivi kuningaks nimetas teda ajakirjandus, ise ta ennast kuningaks ei nimetanud.

Tema luuletusi avaldati ajalehes Līvli.

Isiklikku
---------

Tema poeg Pētõr Kīnkamäg oli samuti luuletaja.

Viited
------

1. ↑  Liivi kuningas ja tema järglased. Vaba Maa, 25. oktoober 1933, nr. 250, lk. 6.
2. ↑  "Liivlaste kuningas". Kaja, 14. oktoober 1928, nr. 242, lk. 7

Kirjandus
---------

* "Liivi kuningas ja tema järglased". Vaba Maa nr 250, 25. oktoober 1933. Lk 6

Välislingid
-----------

* UĻI KĪNKAMEGS livones.lv
**Ühisanumsissepritse** (inglise keeles *common rail direct fuel injection)* on kütuse pihustamise meetod uute diiselmootorite jaoks. Süsteem koosneb kõrgsurvepumbast, pihustitest, kõrgsurveanumast (*common rail*) ja elektroonilisest juhtplokist. Kõrgsurveanumasse on paigaldatud rõhuandur ja rõhuregulaator. Regulaator on klapp, mis juhib koos kõrgsurvepumba elektroonika määratud rõhku.

Ühisanumsissepritse
Ühisanumsissepritse süsteemi otsest pihustamist reguleerib elektrooniline juhtplokk. Kütuse sisepritsimine põlemiskambrisse toimub, kui see on maksimaalselt kuum. See teeb kütuse põlemise ühtlasemaks.

Võrreldes tavalise diiselsüsteemiga on ühisanumsissepritsesüsteemi eeliseks väiksem heitgaaside kogus, mootori suurem võimsus, väiksem müra ja vibratsioon ning kütusekulu. Puuduseks on mootori varuosade kallidus ja lühem hooldusvälp võrreldes traditsioonilise diiselsüsteemiga, samuti auto kõrgem hind.

Kõrgsurvepump toob kütuse paagist kõrgsurveanumasse, kus elektroonika abil tõuseb rõhk kuni 25 000 psi (uutel süsteemidel võib rõhk olla suurem). Kõrgsurveanum on torude abil ühendatud pihustitega. Juhtploki kaablid on ühendatud pihustitega. Pihusti alumine osa läheb mootori silindrisse. Kui juhtplokist tuleb elektriline impulss pihustipeasse, pihusti avaneb ja läbi selle tuleb kütuse doos põlemiskambrisse. Elektrilise impulsi kestust mõõdetakse mikrosekunditega.

Ühisanumsissepritse pihustite tüüpe on kolm: elektrohüdrauliline, elektromagnetiline ja pieso. Elektrohüdrauliline on kõige lihtsaim ja vanem, seda uutele süsteemidele enam ei paigalda. Elektromagnetiline on aga uuem ja väga populaarne pihustitüüp. Piesopihusti on kõige uuem ja kõige kallim pihustitüüp, mille eeliseks on kõige suurem ökonoomsus, võimsus ja väike müra. Pihusti sees on piesokristall, mis muudab oma suurust, kui tuleb elektriimpulss .

Viited
------

1. ↑  Kullo Kabonen. Common rail tähistab ühisanumsissepritset. Eesti Päevaleht, 27.03.2001
2. ↑  Matthew Bailey (16.09.2016). [1.  "How Common Rail Injection Works"]. Vaadatud 06.05.2019. `{{netiviide}}`: kontrolli parameetri `|URL=` väärtust (juhend)
3. ↑  Robert Bosch. "Common Rail Injection". Originaali arhiivikoopia seisuga 6.05.2019. Vaadatud 06.05.2019.
4. ↑  Farinia Group (2019). "What is Common Rail?". Vaadatud 06.05.2019.
5. ↑  "The Advantages and Disadvantages of a Common Rail Diesel Engine". Vaadatud 06.05.2019.
6. ↑  Christine & Scott Gable (23.04.2018). [5.  "What Is Common Rail Direct Injection (CRD)?"]. Vaadatud 06.05.2019. `{{netiviide}}`: kontrolli parameetri `|URL=` väärtust (juhend)
7. ↑  M. Bielecki, .Kryszewski, J. Sawicki, Z. Moczulski (may 1980). "Electrohydraulic Injector for a Diesel Engine Control System". Vaadatud 06.05.2019. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|Aeg=` (juhend)CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
8. ↑  M. Bielecki, Z. Kryszewski, J. Sawicki, Z. Moczulski (may 1980). "Electrohydraulic Injector for a Diesel Engine Control System". Vaadatud 06.05.2019. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|Aeg=` (juhend)CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
9. ↑  "COMMON RAIL INJECTOR – PIEZO (CRIP)". 2016. Vaadatud 06.05.2019.
Lõuna-Ameerika
Lõuna-Ameerika manner maailmakaardil
**Lõuna-Ameerika** on manner läänepoolkeral. 

Lõuna-Ameerika asub tervenisti läänepoolkeral ning enamjaolt lõunapoolkeral. Ekvaator läbib mandri põhjaosa. Mandritest on ta ühendatud Põhja-Ameerikaga (Panama maakitsuse kaudu). Ülejäänud mandrid jäävad Lõuna-Ameerikast kaugele. Mandri idarannikul on Atlandi ookean ning läänerannikul Vaikne ookean.

Mandri pindala on 17,84 miljonit km² (ligi 3,5% Maa pindalast). Elanike arv on 422,5 miljonit (2016)[*viide?*].

Pinnamood
---------

Lõuna-Ameerika reljeef (USGS-i andmed)
Piki mandri läänerannikut kulgev Andide mäestik on maailma pikim.

Vetevõrk
--------

Suurim jõgi on Amazonas, mis on ühtlasi ka maailma veerohkeim ja pikemate hulka kuuluv jõgi. Pikemad jõed on veel Paraná, Tocantins ja Orinoco.

Vaata ka
--------

* Lõuna-Ameerika regioon
* Ameerika maailmajagu
* Ladina-Ameerika

Välislingid
-----------

* Pildid Lõuna-Ameerikast

  


Mandrid

Aafrika - Antarktis - Austraalia - Euraasia - Lõuna-Ameerika - Põhja-Ameerika
Adolf Friedrich III
**Adolf Friedrich III** (7. juuni 1686 – 11. detsember 1752) oli Mecklenburg-Strelitzi hertsog.

Elulugu
-------

Ta sündis Strelitzis Adolf Friedrich II ja selle naise Marie pojana.

Ta sai isa järel Mecklenburg-Strelitzi hertsogiks 12. mail 1708. 1712. aastal põlesid hertsogiloss ja Strelitzi linn maha. Seetõttu pidid Adolf Friedrich ja tema perekond elama jahimajas. Selle ümber ehitati uus linn Neustrelitz. Uue linna asutamisaastaks peetakse 1733. aastat, sellest sai 1736 Mecklenburg-Strelitzi ametlik pealinn.

Adolf Friedrich suri Neustrelitzis ja tema järel sai hertsogiks ta vennapoeg Adolf Friedrich IV.

Abielu ja lapsed
----------------

Adolf Friedrich abiellus 16. aprillil 1709 Reinfeldis hertsog Johann Adolfi tütre Dorothea Sophiega. Nad said kaks last:

* Marie Sophie (1710–1728)
* Magdalene Christiane (1711–1713)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Adolf Frederick II** | **Mecklenburg-Strelitzi hertsog**1708–1752 | Järgnev**Adolf Friedrich IV** |
Gorki-nimeline Primorje Krai Akadeemiline Draamateater Vladivostokis
**Gorki-nimeline Primorje Krai Akadeemiline Draamateater** (vene keeles Приморский краевой академический драматический театр имени Горького) on teater Vladivostokis.

Teater asub aadressil Svetlinskaja tänav 49. Teater asutati 1931. aastal. 1997. aastal sai teater akadeemiliseks. 

Teatri kunstiline juht 1984. aastast on Jefim Zvenjatski. Teatris mängivad teiste seas Larissa Belobrova, Jevgeni Gorenko, Aleksandr Zaporožets, Irina Lõtkina, Natalja Muzõkovskaja, Jana Mälk, Anna Nikitina, Svetlana Salahhudinova, Vladimir Sergijakov, Aleksandr Slavski, Valentin Zaporožets ja Nikolai Timošenko.

Varem on teatris lavastajana töötanud teiste seas Arkadi Nadeždov, Ivan Jefremov, Nikolai Bondarev ja Jefim Tabatšnikov; näitlejatest on tuntumad Grigori Antošenkov, Nikolai Kolesnikov, Nikifor Kolfidin, Jelena Pajevskaja, Andrei Prisjažnjuk, Vadim Mälk, Semjon Strugatšjov ja Tatjana Daniltšenko.

Teatrisisene auhind
-------------------

Primorje akadeemiline draamateater asutas parimate näitlejatööde esiletõstmiseks Vadim Mälgu nimelise teatripreemia.

Viited
------

1. ↑  Премию им. Вадима Мялка вручили артистам Приморского театра Горького. primamedia.ru

Välislingid
-----------

* Koduleht. gorkytheater.ru
**Mega-** (tähis **M**) on SI-süsteemi ühikunimetuste detsimaaleesliide. Selle eesliitega moodustatud ühik on alusühikust 106 korda suurem. Näiteks võimsus 1 megavatt (MW) on 106 = 1 000 000 vatti ehk miljon vatti (ehk 1000 kilovatti).

Eesliite nimetus tuleneb kreeka keele sõnast *megas* (suur) ja võeti ametlikult kasutusele 1960. aastal koos SI-süsteemiga; oli kasutusel ka juba varem meetermõõdustiku ühikutes, näiteks CGS-süsteemis.

Informaatikas ja infotehnoloogias kasutatakse samuti eesliidet mega- (nagu ka eesliiteid kilo- jt), mis aga ei väljenda enamasti mitte detsimaalset kordsust 1000, vaid binaarset kordsust 210 = 1024. Näiteks andmehulk 1 megabait on 1024 kilobaiti ehk 220 = 1 048 576 baiti. Küll aga on andmekiiruse ehk bitikiiruse ühikus "megabitti sekundis" (tähis Mbit/s) mega- detsimaalses tähenduses: 1 Mbit/s = 1 000 000 bit/s.

Kümnendeesliited

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| jokto- | zepto- | ato- | femto- | piko- | nano- | mikro- | milli- | senti- | detsi- | deka- | hekto- | kilo- | mega- | giga- | tera- | peta- | eksa- | zeta- | jota- |
| y | z | a | f | p | n | µ | m | c | d | da | h | k | M | G | T | P | E | Z | Y |
| 10−24 | 10−21 | 10−18 | 10−15 | 10−12 | 10−9 | 10−6 | 10−3 | 10−2 | 10−1 | 101 | 102 | 103 | 106 | 109 | 1012 | 1015 | 1018 | 1021 | 1024 |
**Teadlaskarjäär** (inglise *research career*) tähistab üksiku teadlase (üldisemalt teadus- ja arendustegevuses hõivatud töötaja) liikumist ajas ning eri ametikohtade, asutuste ja ka sektorite vahel.

Euroopa teadusruumis kasutatakse üldiselt Euroopa Komisjoni määratletud teadlaskarjääri jaotust neljaks astmeks: 

* **R1** (*First Stage Researcher*) – alustav teadlane, kes pole veel doktorikraadi kaitsnud; doktoriõppe üliõpilane ehk doktorant.
* **R2** (*Recognised Researcher*) – doktorikraadi kaitsnud teadlane, kes alustab iseseisvat teadlaskarjääri, kuid töötab veel kogenuma kolleegi või mentori juhendamisel.
* **R3** (*Established Researcher*) – iseseisvalt töötav teadlane, kes võib olla nii uurimisrühma liige kui ka juht.
* **R4** (*Leading Researcher*) – etableerunud, oma eriala juhtiv, rahvusvaheliselt tunnustatud teadlane.

Paljudes riikides on teadlaskarjääri astmed (enamasti R3 ja R4) jagatud omakorda alamastmeteks (nt nooremteadur, teadur, vanemteadur, juhtivteadur).

Teadlaskarjääriga on seotud ka **tenuur** (inglise *tenure*) ehk püsiv kohakindlus kõrgematele teadlaskarjääri astmetele jõudnud teadlastele (vastandina teaduse rahastuse projektipõhisusest tingitud teadlaste tähtajalistele töölepingutele).

Nn **teadlaskarjääri mudeli** all mõistetakse vastavas riigis kehtivat süsteemi teadlaskarjääri toetamiseks.

Sageli kasutatakse teadlaskarjääri sünonüümina mõistele **akadeemiline karjäär**, mis siiski on laiem ja hõlmab lisaks teadlase ametikohtadele ka õppejõu ametikohti (nt lektor, dotsent, professor).

Viited
------

1. ↑  Soomere, T. Niinemets, Ü. Niglas, K. Pilt, E. Roosalu, T. Randma-Liiv, T. (2018). "Jätkusuutlikud teadlaskarjääri kontseptsioonid ja mudelid Eesti kontekstis" (PDF). *Eesti Teaduste Akadeemia*.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
2. ↑  Eesti Keele Instituut (2013). "Eesti õigekeelsussõnaraamat".
Adolf (Saksa kuningas)
**Adolf Nassaust** (umbes 1255 – 2. juuli 1298 Göllheim) oli Saksa kuningas 5. maist 1292 – 23. juunini 1298. Ta on ainus Saksa kuningas, kes on ametist tagandatud, kui arvestamata jätta need, kes hulluks läksid või kelle paavst kirikuvande alla pani.

Adolf oli Nassau krahv 1276. aastast kuni surmani. Ta päris Nassau krahvkonna trooni oma isalt Walram II-lt ning pärandas selle oma poegadele Gerlach I-le ja Walram III-le. Kuid pärast Saksa kuningaks valimist viibis Adolf Nassaus harva.

Adolf rääkis saksa, prantsuse ja ladina keelt – viimane ei olnud tollal kuigi levinud.

Nassau krahvkond aastal 1547
Adolf pärines mõjutust väikeaadlisuguvõsast ja tal endalgi oli väga vähe võimu. Kuurvürstid valisid ta seetõttu, et saada riigile võimalikult nõrka valitsejat, samal põhjusel, miks omal ajal oli valitud Rudolf von Habsburg, ja seekord ei pidanud nad pettuma. Adolf ei suutnud tõepoolest Saksa kuningana eriti midagi saavutada, kaasa arvatud Saksa-Rooma riigi keisriks kroonimist. Lõpuks valisid Saksa vürstid endale uue kuninga: Albrecht von Habsburgi. Adolf ei nõustunud sellega, kuid langes Göllheimi lahingus Albrechti vastu, nii et viimane võis Saksa troonile asuda. Albrecht olevat Adolfi sealjures isiklikult hobuse seljast maha lükanud ja seejärel noaga tapnud.

Adolf abiellus 1270 Limburgi krahvi tütre Imagina von Isenburg-Limburgiga. Abielust sündis 8 last, kellest 4 said täiskasvanuks: Adolfi järeltulijad Nassau krahvkonna juhtidena Gerlach I ja Walram III, Klarenthali kloostri abtiss Adelheid ja Mechthilde (Mechthildis), kes abiellus Baieri hertsogi Rudolf I Lobisejaga.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Rudolf I** | **Saksa kuningas**1291–1298 | Järgnev**Albrecht I** |
**Narvskoje Semeinoje Radio** on Eesti kristlike raadiojaamade võrgustik, mis edastab saateid 24 tundi ööpäevas kolme paralleelprogrammiga vene, eesti, ukraina jt keeltes. 

Vene autorite osakaal on kõigis programmides vähemalt 20% programmi päevamahust. Päevasel ajal (kella 7–20) annab eetrisse omatoodetud ja sisseostetud kristlik-hariduslikku originaalkava. Sõnalise osa maht peab Pereraadiole antud ringhäälinguloa järgi olema vähemalt 40% programmi ööpäevasest mahust.

Aadress: Tartu Pereraadio Ühing, Annemõisa 8, Tartu 50708

Rahvusvahelised saated
----------------------

Narvskoje Semeinoje Radio on praegu ainus Venemaal rahvusvahelist ringhäälinguluba omav raadio. Tartu Pereraadio Ühing edastab 2001. aasta algusest rahvusvahelise leviga programmi Semeinoje Radio sagedusel 1035 kHz Tartumaal Kavastus paiknevast satejaamast. Põhimasti kõrgus on 145 m, suunamuutjal 100 m. 

Narvskoje Semeinoje Radio välismaine tavakuulajaskond ulatub Valgevenest ja Ukrainast kuni Venemaa Volga-äärsete piirkondadeni. Kõige enam tuleb kuulatavuse kohta teateid Lätist ja Venemaa loodepiirkonnast. Pereraadio kuulatavuse tagasisidet on saatnud ka Hollandis, Itaalias ja Permimaal asuvad kuulajad.

Algul oli jaama võimsus 50 kW ja saatja Harris MW50. 2008. aasta suvel asendati see 100 kW-se Transradio (Telefunken) saatjaga (TRAM 100), mis võimaldab lisaks analoogsignaali edastamisele ka digitaalset DRM formaati. See võimaldab tulevikus tunduvalt parandada helikvaliteeti. 2010. aastal paigaldati veel teinegi 100 kW-ne TRAM 100 saatja ning pärast seda on jaama koguvõimsus 200 kW. 2011. aastal muudeti levikarakteristikut, et suurendada signaali tugevust Leningradi oblastis ja Peterburi linnas. Ümberehitustööde käigus vähenes ka põhimasti kõrgus 100 meetrini.

Peamiselt venekeelse põhiprogrammi saatekava kujutab segu Eestis toodetavaist ning koostööpartnerite (peamiselt Venemaal asuvatest raadiostuudiotest) saadavaist saadetest. 

Pereraadio peamisteks rahvusvahelisteks partneriteks on European Christian Radio Projects ning raadiomisjoniorganisatsioonid World Radio Missionary Fellowship ja Trans World Radio.

Pereraadio saatjad
------------------

**Kesklainel** (kHz):

Kavastu 1035 (RadioEli)

**Ultralühilainel** (MHz):

Narva 95,6

Ahtme 98,2

Tartu DAB+

Pärnu DAB+

Tallinn 89,6 (Pereraadio)

Tartu 89,0 & DAB+ (Pereraadio)

Kallaste 94,8 & DAB+ (Pereraadio)

Paluküla 88,7 (Pereraadio)

Kuressaare 89,0 (Pereraadio)

Puka 88,7 (Pereraadio)

Rakvere 88,9 (Pereraadio)

Võru 95,7 (Pereraadio)

Pärnu DAB+ (Pereraadio)

Haapsalu 89,4 (Pereraadio)

Ahtme 88,2 (Pereraadio)

Vaata ka
--------

* Eesti raadiojaamade loend

Välislingid
-----------

* Pereraadio
Millennium Tower
**Millennium Tower** on Austria pealinnas Viinis asuv 202 meetri kõrgune kahe silindri kujuline pilvelõhkuja. Kui katusele paigaldatud antenne mitte arvestada, on torni kõrgus 171 m.

Ehitise geograafilised koordinaadid on 49°14'24" N, 16°23'13" E.

Kõrghoonel on kokku 51 maapealset korrust. See avati 1. jaanuaril 2000. Hoone arhitektid on Gustav Peichl, Boris Podrecca ja Rudolf Weber. Hoones on põrandapinda 47 200 m², sellest 38 500 m² bürooruume. Hoones on 120 ettevõtte kontorid, sealhulgas Agip, Cisco ja Xeroxi Ida-Euroopa osakonna keskus. Hoones on ka eluruume. Esimesel korrusel asuvad ostukeskus Millennium City, restoranid ja kino.

Millennium Tower on Austria kõrgeim pilvelõhkuja, Viini kõrguselt kolmas ehitis Donauturmi (252 m) ja DC Tower 1 (250 m) järel. Kogu Austrias on ta kõrguselt viies (kõrgeim on Bisambergi saatemast, 265 m).

Tähelepanuväärne on hoone ehitamiskiirus: keskmiselt valmis nädalas 2,5 korrust.

25. juulil 2003 müüdi hoone 360 miljoni euro eest. Täpsemalt tuleb ostjal maksta 15 aasta jooksul 24,5 miljonit eurot aastas.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Millennium Tower** |

* Millennium Toweri koduleht
**Narva vald** oli vald Viru maakonnas Narva jõe idakaldal 18. jaanuarini 1945. Narva vald koos Raja ja Piiri vallaga moodustasid Narva-taguse. Vallamaja asus Väikülas.

Eesti-Ingeri, Narva vallas 1934. aastal
Vald kuulus Riigivolikogu 73. valimisringkonda, kust valiti Elmar-Aleksander Lehtmets. 

Vald kuulus Narva põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.

Ajalugu
-------

21. jaanuar 1927 täpsustas Viru maavalitsus, et Naroova-Jõesuu alevi, Naroova valla ja Naroova jõe nimedes Akadeemilise Emakeele Seltsi kaalutlemisel ja maavalitsuse vastava otsuse põhjal 20. nov. 1926 a. prot. nr. 71 §§ll ja 14 tuleb "Naroova" asemel tarvitada ja kirjutada "Narva".

Virumaa valdade piirid enne ja pärast 1939. aasta vallareformi
1939. aastal toimunud haldusreformiga ühendati paljud väikesed vallad elujõulisemateks, Narva valla piire ei muudetud, maa-ala jäi senise Narva valla piires. 

> „16. Narva vald – maa-alaga senise Narva valla piires."
> 
> 
>  – Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88– 7. oktoobrist 1938
> 
> 

Detsembris 1939 valis Narva vallavolikogu vallavanemaks tagasi Nikolai Raja, abivallavanemaks Narva põllumeeste konvendi esimehe Aleksander Laasi.

1941. aastal asutati vallas kolhoosid Krasnaja Niva ja Krasnaja Korovka.

Rahvastik
---------

1922. aastal oli Narva vallas 350 eestlast (12,5%), 1765 venelast (63,0%) ja muid rahvusi 684 (24,5%) – kokku 2799 elanikku.

1934. aastal oli Narva vallas 600 eestlast (20,8%), 1449 venelast (50,0%) ja muid rahvusi 845 (29,2%) – kokku elas vallas 2894 inimest.

Asustus
-------

Narva valda kuulusid külad: Keldrimäe, Lilienbachi, Uusküla, Natalino, Dolgaja-Niiva, Zahonje (Sahonje), Popovka, Odrasaare, Komarovka, Risu, Lömmi, Karuküla, Zaretšje, Karlova, Väiküla (Venkul), Saarküla (Sarkul), Karstela (Karostel), Gorka, Tõrvala (Smolka), Kallivere küla, Kallivere kruntnikud, Kallivere ülejõe, Rägala, Vanaküla, Feodormaa, Raja, Kullaküla, Hannike ja Ropsa Nizino, Fedorovka, Orlõ, Keikino, Mannovka, Izvoz.

Viited
------

1. ↑  Maa-ameti kaardirakendused
2. ↑  Viru maavalitsuse teadaanne. Riigi Teataja nr 5, 21. jaanuar 1927
3. ↑  776. Vabariigi Presidendi otsus nr. 88. Riigi Teataja nr 87, 14. oktoober 1938
4. ↑  Narva vallavanemaks uuesti N. Raja. Rahvaleht nr 293, 13. detsember 1939, lk 8
5. ↑  Narvatagused kolhoosid likvideeruvad. Eesti Sõna nr 20, 30. detsember 1941, lk 6
6. ↑  590. Viru Maavanema otsus Viru maakonna vallavolikogude valimisringkondade arvu ja nende piiride kohta. Riigi Teataja nr 75, 9. september 1939
7. ↑  Tiit Rosenberg, Maareformist Eesti Vabariigi Virumaa Narva-tagustes valdades 1920–1940

Kirjandus
---------

* Piiriäärsetele küladele uued nimed. Rahvaleht nr 10, 12. jaanuar 1939, lk 1
**Milla Mägi** (õieti **Ludmilla Mägi**; sünninimi **Ludmilla Miiste**; pseudonüüm **Ingel Tael**; sündinud 13. detsembril 1949 Kuressaares) on eesti ajakirjanik ja luuletaja.

Milla Mägi on kasvanud ja koolis käinud Sõrve poolsaarel (Rahuste kaitsealal); keskkooli lõpetas Kingissepas, kus alustas varakult ka tööd kutselise ajakirjanikuna Kingissepa rajooni ajalehes.

Aastal 1978 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli ajakirjanikuna. 

Aastatel 1979–1995 oli ta ajakirja Eesti Naine kultuuritoimetaja. Töötanud Eesti Televisiooni infotoimetajana[*viide?*], seejärel pereajakirja Kodukolle toimetajana.

Looming
-------

Ta on viie raamatu autor, üle kümne kogumiku kaasautor; tema luulet on kasutatud ka laulupidude repertuaaris[*viide?*].

Liikmesus
---------

* 1983 Eesti NSV Ajakirjanike Liit liige; pälvinud hiljem liidu aasta- ja eripreemiaid.

Kirjandus
---------

* Sirje Olesk. "Tael, Ingel". // Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn 1995. Lk 570–571

Välislingid
-----------

* Milla Mägi Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Tallinna tänavast; Narva tänava kohta vaata artiklit Taime tänav (Narva).* |

---

Kaart
Taime tänav
**Taime tänav** on tänav Tallinnas, Põhja-Tallinna linnaosas Pelgulinna asumis.

Taime tänav saab alguse raudteeäärsest ristmikust Heina tänavaga. Taime 2 juures hargneb Taime tänavast sellega paralleelne Orase tänav. Edasi ületab Taime tänav Ristiku tänava ning lõpeb ristudes Aru tänavaga, teisele poole ristmikku jääb Sõle Spordikeskuse staadion.

Hoonestus
---------

Tänaval paiknevad valdavalt väikesed, keskse trepikoja ja peegelkompositsiooniga kahekorruselised kortermajad, mõnigi neist on ajastule iseloomulik kivist trepikojaga puumaja; erandina asub Taime ja Ristiku tänava nurgal aadressil Taime 15 kolmekorruseline 12 korteriga elamu. Majade juurde kuuluvail kruntidel on kõrg- ja madalhaljastus, sagedased on viljapuud, lillepeenrad ja laste mängunurgad. Taime tänav 20 asuvas paviljonis tegutses pikka aega Taime pood, praegu asub seal trükikoda. Lähimad ühistranspordi peatused jäävad Kolde puiesteele ja Ristiku tänavale. Taime 27 asub Taime Lasteaed.

Pelgulinna ehitusmääruse järgi on Taime tänav miljööväärtuslik hoonestusala, kus uushoonestus tuleb kavandada lahtise hoonestusviisina ning tühjadele kruntidele ehitamisel tuleb arvestada kõrvalkruntidel paiknevate hoonete ehitusjoonega.

Taime tänava hooned võeti vastu 26. oktoobril 1932 koos ümberkaudsete Muru (Auna), Orase, Söödi, ja Aru tänava majadega. Siiski oli hoonestus Taime tänaval veel 1930. aastate lõpus hõre.

Viited
------

1. 1 2  Tallinna linnavalitsuse korraldus "Taime tn 7 kinnistu detailplaneeringu koostamise algatamine", märts 2006 (vaadatud 10. septembril 2011)
2. ↑  Tallinna linnavalitsuse korraldus "Taime tn 7 kinnistu detailplaneeringu kehtestamine Põhja-Tallinnas", 11. juuni 2008 (vaadatud 10. septembril 2011)
3. ↑  Pelgulinna miljöö 1930. aastate lõpus, Tallinn.ee (vaadatud 10. septembril 2011)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Taime tänav** |

| * v
* r
Pelgulinna asumi tänavad |
| --- |
| 
Aarde tänav · Aru tänav · Auna tänav · Ehte tänav · Heina tänav · Helme tänav · Hipodroomi tänav · Härjapea tänav · Kaera tänav · Kesa tänav · Kolde puiestee · Kõrre tänav · Lible tänav · Luste tänav · Maisi tänav · Merimetsa tee · Mullamaa tänav · Mulla tänav · Nabra tänav · Nisu tänav · Orase tänav · Pebre tänav · Preesi tänav · Ristiku põik · Ristiku tänav · Rohu tänav · Roo tänav · Rukki tänav · Saue tänav · Sõle tänav · Sõmera tänav · Söödi tänav · Taime tänav · Telliskivi tänav · Timuti tänav · Vaniku tänav · Õle tänav · Ädala tänav |
**Nasarawa osariik** (ka *Nassarawa*) on Nigeeria 1. järgu haldusüksus (osariik) riigi keskosas.

Osariik eraldati 1996. aastal Plateau osariigist.

Jaguneb 13 omavalitsusalaks: Akwanga, Awe, Doma, Karu, Keana, Keffi, Kokona, Lafia, Nasarawa, Nasarawa Egon, Obi, Toto ja Wamba.

Osariigi rahvaarv oli 2005. aastal 2 040 100. Halduskeskus on Lafia.

Peamiseks majandusharuks on põllumajandus. Kaevandatakse soola ja boksiiti.

Osariigi kuberner on Umaru Tanko Al-Makura.

Välislingid
-----------

* Osariigi koduleht

Nigeeria 1. järgu haldusüksused

Abia **·**  Adamawa **·**  Akwa Ibom **·**  Anambra **·**  Bauchi **·**  Bayelsa **·**  Benue **·**  Borno **·**  Cross River **·**  Delta **·**  Ebonyi **·**  Edo **·**  Ekiti **·**  Enugu **·**  Gombe **·**  Imo **·**  Jigawa **·**  Kaduna **·**  Kano **·**  Katsina **·**  Kebbi **·**  Kogi **·**  Kwara **·**  Lagos **·**  Nasarawa **·**  Niger **·**  Ogun **·**  Ondo **·**  Osun **·**  Oyo **·**  Plateau **·**  Rivers **·**  Sokoto **·**  Zamfara **·**  Taraba **·**  Yobe **·**  Föderaalne pealinnaala
**Narva veehoidla** on tehisveekogu Eesti ja Venemaa piiril Narva jõel Narvast lõunas.

1949. aastal asuti projekteerima ja ehitama Eesti-Vene suurimat hüdrotehnilist rajatist – Narva hüdroelektrijaama. Narva veehoidla rajati 1950. aastate alguses ja saavutas täismõõtmed 5. mail 1956. 

Veehoidla alla jäid mitu küla, vana kalmistu ja kabel ning osa külade (Bolšaja Žerdjanka, Ust-Žerdjanka, Krivasoo küla, Dolgaja Niva, Nizõ, Ust-Tšernovo (*Усть-Черново*), Uznovo (*Узново*), Vääska) elanikud asustati ümber. Osaliselt jäid veehoidla alla Narva ja Pljussa jõesäng ning täielikult nn Pjata laht. 

Narva veehoidla loomiseks suleti ülalpool Kreenholmi saart Narva jõe säng 206 meetri pikkuse ja 9,2 meetri kõrguse betoonist ülevoolupaisuga, mis jagati üheteistkümneks avaks. Avadest saab läbi lasta vett 2450–2600 kuupmeetrit sekundis. Jääkaitseseinal on 13 ava, mis taluvad jää
survet kuni neli tonni ruutmeetri kohta. 

Narva hüdroelektrijaam
Narva veehoidla parempoolne muldtamm, pikkusega 350 meetrit, ühendab suublat ülevoolupaisuga ning vasakkalda oma (1294 meetrit) ülevoolupaisu vasakkaldaga. Veehoidla saavutas täismõõtmed 5. mail 1956. aastal. Veehoidla pindalast (191 km²) on Eesti territooriumil 40 km². Veehoidla maht normaalse paisutatud veetaseme korral on 365 miljonit kuupmeetrit, sellest Eesti aladel 100 miljonit. 
Narva veehoidla suurim sügavus on 15 m, keskmine sügavus 1,8 m.

Veehoidla tamm on 9,2 meetri kõrgune ja 206 meetri pikkune.

Kaks saart veehoidlas said endale nime 2017. aastal. Nende nimed on Põhja-Svariksaar ja Lõuna-Svariksaar.

Veehoidlasse suubuvad muu hulgas Narva, Pljussa ja Pjata jõgi. Väljavool Soome lahte toimub Narva jõe kaudu.

Peamised kalaliigid on haug, ahven, särg, nurg ja roosärg.

Viited
------

1. ↑  У двух островов на Нарвском водохранилище появились имена, rus.err.ee, 14.07.2017
Narvydžiai kabel
**Narvydžiai** (žemaidi *Narvīdē*) on küla Leedus Skuodase rajoonis Skuodase vallas. Narvydžiai asub Läti piiri ääres Apše jõe kaldal.

Külla jääb osaliselt Apšė biosfääri polügoon. Osaliselt ulatub sinna ka Natura 2000 linnukaitse ala Apšė jõgi ja selle org.

Külas on Narvydžiai läti kalmistu. Seal asuvad ka kolm Narvydžiai kalmistut, mida hooldab Skuodase linn.

Küla nimi on isikunime Narvydis mitmusevorm. 

Muinsuskaitse all on Narvydziai kalmistul asuvad metsavendade hauad. Aastal 1990 maeti sinna kaheksa Ersla küla metsades langenud metsavenda.

Ajalugu
-------

Asula tekkis kas XV sajandil või XVI sajandi alguses. Algselt oli see Leedu suurvürstide valduses. Küla on esmamainitud 1568. aastal, mil see läänistati Jan Hieronimowicz Chodkiewiczile.

XV sajandil rajati sinna kalmistu, mida kasutati XVIII sajandini. Aastal 1795 rajati küla aladele selle Skuodase poolse piiri äärde Skuodase kihelkonna kalmistu.

XIX sajandil rajati praeguse küla idaossa Andreikiškise asundus, sinna asutati ka karjamõis. Toona kuulusid küla alad Skuodase mõisale.

Aastal 1923 avati külas algkool. Aastal 1932 leiti sealt hõberahadest aare.

Teise maailmasõja järel tegutsesid külas Leedu metsavennad. Aastal 1948 moodustati külas võimudega koos tegutsev rühmitus. Osa külaelanikest küüditati Siberisse. Kuni aastani 1949 oli küla kohaliku kolhoosi keskasula, hiljem osakonnakeskus.

Aastal 1991 rajati külla kabel.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 505 (1902)
* 741 (1923)
* 563 (1959)
* 502 (1970)
* 482 (1979)
 | * 436 (1986)
* 387 (1989)
* 392 (2001)
* 420 (2011)
* 423 (2021)
 |

Narvydžiai

Viited
------

1. ↑  Gyventojai gyvenamosiose vietovėse: Lietuvos Respublikos 2021 metų gyventojų surašymo rezultatai. Vilnius: Statistikos departamentas, 2022.
2. ↑
3. ↑  Skuodo rajono savivaldybė
4. ↑  Lietuvos partizanų kapai
5. ↑  Rimantas Jasas. Pergamentų katalogas. – Vilnius, 1980. – Lk. 244, dok. Nr. 613
6. ↑  Списокъ мировыхъ участковъ и волостей Ковенской губерніи, составленъ въ 1870 году. – Lk. 86
7. ↑  Iškasė lobį. – *Lietuvos aidas* – 1932, 7. juuli – Lk. 7
8. ↑   Mažoji lietuviškoji tarybinė enciklopedija. – Vilnius, 1968. – Kd. 2. – Lk. 666

Välislingid
-----------

* Küla portaalis vietoves.Lt

| * v
* r
Skuodase valla haldusjaotus |
| --- |
| 
Budriai **·**  Būdvietė **·**  Daukšiai **·**  Didieji Rūšupiai **·**  Didžioji Paluknė **·**  Guntinas **·**  Gurstiškė **·**  Kanyzelis **·**  Kernai **·**  Kubiliškė **·**  Kulai I **·**  Kulai II **·**  Ledžiai **·**  Luknės **·**  Mažieji Rūšupiai **·**  Mažoji Paluknė **·**  Narvydžiai **·**  Pakalniškiai **·**  Puodkaliai **·**  Skuodo Priemiestis **·**  Šakaliai **·**  Šekai **·**  Žalgiriai **·**  Trūbakiai **·**  Užluobė |
**Henri-Pierre Roché** [anr'i-pjeer roš'e] (28. mai 1879 Pariis – 9. aprill 1959 Sèvres, Hauts-de-Seine, Prantsusmaa) oli prantsuse kirjanik ja stsenarist, kes oli tihedalt seotud Pariisi *avant-garde* kunsti ja dadaistliku liikumisega.

Henri-Pierre Roché oli ka tunnustatud ajakirjanik, samuti suur kunstikoguja ja -vahendaja. 

Tema sõpruskonna moodustasid paljud noored Montparnasse'i kvartali noored ja andekad kunstnikud: Manuel Ortiz de Zarate, Marie Vassilieff, samuti Max Jacob ja Pablo Picasso. Ta tutvustas Leo ja Gertrude Steini Pablo Picassole 1905. aasta novembris. Leo Stein kirjeldas Roché'i kui "pikka meest, kel uudishimulik otsmiku all paar uurivaid silmi, mis tahtsid teada kõike." 
Henri-Pierre Roché oli ka Francis Picabia, Constantin Brancusi ja Marcel Duchampi sõber, kellega koos ta reisis 1916. aastal New Yorki. Seal lõi ta koos Duchampi ja Beatrice Woodiga ajakirja Blind Man, milles tutvustati esmakordselt dadaistide manifestatsiooni USA-s.

Roché oli ka tuntud kui naistemees ning ta oli kaks korda abielus. Kirjutades romaane "Jules et Jim" ja "Les deux anglaises et le continent", pikkis ta neisse autobiograafilisi sugemeid ja episoode päriselust. François Truffaut, kes sõbrunes temaga elu viimasel perioodil, vaimustus neist romantilistest lugudest ja otsustas mõlemad romaanid ekraniseerida.
**Henno Pavelson** (21. juuli 1926 Tallinn – 4. mai 2000 Tallinn) oli eesti majandus- ja tehnikateadlane.

Elulugu
-------

Henno Pavelson oli töölise poeg.

Õppis 1947–51 TPI-s, lõpetas 1955 Leningradi Kaugõppe Industriaalinstituudi tselluloosi- ja paberitööstuse tehnoloogia insenerina, 1966–70 Eesti NSV TA Majanduse Instituudi mittestatsionaarne aspirant, majanduskandidaat (1971, Eesti TA), väitekiri "Võimalustest tootmisvõimsuste kasutamise parandamiseks pidevalt töötavates tootmissüsteemides". Oli 1952–53 Maardu Keemiakombinaadi vahetuseülem, 1953–59 Tallinna Tselluloosi- ja Paberikombinaadi brigadir, vahetuseülem ja tsehhijuhataja, 1959–63 ENSV RMN osakonnajuhataja, 1963–71 Kehra Tselluloosi- ja Paberikombinaadi direktor, 1971–79 Koondise Eesti Paberitööstus peainsener, 1979–81 TPI töökaitse kateedri vanemõpetaja, 1981–92 dotsent, ühtlasi 1982–92 ka kateedri juhataja, 1992–95 TTÜ polümeermaterjalide instituudi dotsent. Lugenud elektriohutust, koostanud õppevahendeid.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Elektriohutus. 2. Elektriohutuste vältimise tehnilised abinõud. Tallinn, 1985.

Kirjandus
---------

* Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 187, 333, 353, 498
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Püha Fides praerestiga ja märterlusele viitava atribuudi palmioksaga
**Fides Agenist** ehk **püha Fides** (prantsuse keeles Sainte Foy, oksitaani ja hispaania keeles Santa Fe, portugali Santa Fé, inglise keeles Saint Faith) oli varakristlik märter, kes elas ja suri 4. sajandi algul Akvitaanias Agenis. Tema surma-aastaks pakuvad erinevad allikad 287. või 303. aastat, viimatinimetatu langeks keiser Diocletianuse kristlaste tagakiusamise ajale. Pühaku mälestuspäev on 6. oktoobril.

Pärimus
-------

Pärimuse järgi võeti Fides 12- või 13-aastaselt kinni Rooma keisririigis toimunud kristlaste tagakiusamise käigus ja sunniti teda piinamise ähvardusel ohverdama paganlikele jumalatele. Tütarlaps keeldus, teda piinati hõõguval praerestil ja lõpuks löödi tal pea maha. Martüroloogiumites nimetatakse teda "neitsi ja märter".

Austamine
---------

Fidese austamine on teada juba 6. sajandi lõpust, vanim martüüriumi kirjeldus pärineb isegi 5. sajandist. 1059. aasta ja 1067. aasta vahel pandi St-Michel-de-Cuxa kloostris kirja hagiograafiline hümn "Cançó de Santa Fe", 'Laul Fidesest', mis on ühtlasi vanim säilinud katalaanikeelne tekst. Fidese säilmed rööviti 866. aastal Agenist ja viidi Conquesi, mis kujunes keskajal kuulsaks palverännakukohaks, kust Fidese kultus levis ümberkaudu kaugemale. Pühaku säilmed asuvad tänaseni Conquesi Sainte-Foy kloostrikirikus.

1094. sajandil asutas Egisheimi krahvi tütar Hildegard, üks Hohenstaufenite esiemasid, Schlettstadtis (tänapäeval Sélestat) benediktlaste kloostri, mille asustasid Conquesi kloostri mungad (Elsassi kloostrite mungad olid investituuritülis keisri pooldajad), kes tõid osa Fidese säilmeist endaga kaasa ja pühitsesid pühakule oma kloostri kiriku. Osa säilmeid jõudis Sankt Galleni kloostrisse. 1115. aastal olid Fidese säilmed ka Freiburgi lähedal Söldeni benediktlaste naiskloostris.

Ikonograafia
------------

Fidest võidakse kunstis kujutada nelja atribuudiga või mõnega nendest; praerest, mis on tema kannatusriist; kroon ja tuvi, mis viitavad kaaskristlaste nägemusele, kuidas taevast lennanud tuvi kroonis neitsi hiilgava krooniga; ja mõõk, millega märtri pea maha raiuti, samuti märtri atribuut palmioks.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Fides von Agen. - Ökumenisches Heiligenlexikon
3. ↑
4. ↑  Anthony P. Espòsito. The Language of the Chanson de Sainte Foy: Why the Hispanic Manner Matters. Romance Quarterly, Volume 56, 2009 - Issue 1
5. ↑  Fides von Agen. - Ökumenisches Heiligenlexikon
6. ↑  Saint Foy: The Iconography. - christianiconography.info