recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Helmut Elstrok** (27. september 1922 Kõnnu, Harjumaa – 15. august 2008 Tapa) oli eesti filoloog, kodu-uurija ja soomepoiss.

1939. aastal lõpetas ta Tapa Progümnaasiumi ja 1943. aastal Tallinna Õpetajate Seminari, mille järel töötas Kodasoo Algkooli õpetajana. 

1944. aasta märtsis siirdus vabatahtlikuna Soome armeesse, osales tõrjelahingutes Karjala kannasel 200. jalaväerügemendi 3. kompanii koosseisus. 1944. aasta augustis naasis Eestisse ja võitles Tartu rinde lahingutes.

Pärast sõda töötas õpetaja, maalri, müürsepa ja puusepana. Aastatel 1951–1957 oli ta Ruila 7-klassilise kooli direktor. 1960. aastal lõpetas kaugõppes Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogina. 1980. aastatest tegeles kodu-uurimisega. Ta juhtis Viru-Nigula muinsuskaitse- ja kirjandusklubi. Ta on kirjutanud koduloolisi ja mälestusteraamatuid. 

Aastatel 1999–2003 oli ta soomepoiste ajakirja Põhjala Tähistel toimetaja.

Ta on maetud Tapa kalmistule.

Raamatud
--------

* Padaorust Viru mereni: Viru-Nigula kihelkonna kirjanduslik-kodulooline antoloogia. Viru-Nigula, Tallinn, 1994
* Kõrvemaast põhjarannani: Kuusalu kihelkonna kirjanduslik-kodulooline antoloogia. Kuusalu, Tallinn, 1995
* Unistuste sinine lill. Tapa, 1996
* Põhja-Eesti südamaadel: Ambla kihelkonna kirjanduslik-kodulooline antoloogia. Tapa, Tallinn, 1997
* Kunda, Mahu, Viru-Nigula. Tallinn: Maalehe Raamat, 1999
* Sõbrakaubandus - sepralaitos. Tallinn, 1999
* Peegeldusi elurajalt. Tallinn: Maalehe Raamat, 2004

Tunnustus
---------

* 1998 Riigivapi V klassi teenetemärk
* 2007 Soome Valge Roosi teeneterist

Viited
------

1. ↑  Peep Pillak, Heini Vilbiks (koostajad). Soomepoiste elulood. Grenader, 2015
2. ↑  Ruila Põhikooli arengukava 2001–2003
3. ↑  Kalmistute register HAUDI
**Johannes Hiiemets** (3. detsember 1904 Narva – 24. aprill 1942 Venemaa Gorki oblasti Semjonovi rajoon) oli Eesti haridustegelane, kirikuõpetaja ja kirjamees.[*viide?*]

Ta sündis Narvas raamatukaupmehe ja vennastekoguduse jutlustaja Jakob Hiiemetsa pojana. Õppinud Mustvee alg- ja täienduskoolis, läks ta 16-aastaselt pärast vanemate vaesumist Tallinna ja sai Lutheri vabrikusse lihttööliseks. Edasi töötas ta eri kontorites ja sõjaministeeriumi arhiivis ametnikuna ning lõpetas töö kõrvalt õppides 1924. aastal õhtukooli, kuid haigestus siis. [*viide?*]

1925. aasta sügisel astus Hiiemets Tartu Ülikooli usuteaduskonda ja oli Eesti Üliõpilaste Seltsi liige. Alates teisest kursusest oli ta ametis EELK Avinurme koguduses jutlustaja ja asjaajajana. 1927 laulatati ta Marta Suurega, neil sündis neli last.[*viide?*]

Lõpetanud 1929 ülikooli, sooritas ta sügisel vajalikud õpetajaameti eksamid ja määrati prooviaastaks Palamusele. Elama asus ta Väike-Maarjasse, kus hakkas kohalikus gümnaasiumis tööle usu- ja ajalooõpetajana.[*viide?*]

Jaanuaris 1930 valiti Johannes Hiiemets EELK Väike-Maarja koguduse õpetajaks, ajutiselt 1. juulist 1936 31. detsembrini 1937 oli ta Rõuge koguduse pastor.[*viide?*]

1932. aastal omandas õpetaja Hiiemets uurimuse «Torma kihelkonna ajalugu» eest magistrikraadi ning jaanuaris 1937 kinnitati ta edasiõppijaks usuteaduskonna kirikuloo õppetooli juurde.[*viide?*]

Sel ajal avaldas ta mitu raamatut pühakutest, märtritest ja kirikuisadest: «Aurelius Augustinus» (1935), «Assissi Franciscus», «Thascius Caecilus Cyprianus» (mõlemad 1937), «Martin Luther» (1939), «Taeva Jaan. Lugu vana-Roosa prohvetist» (1937) ja kirikuloost «Õpetaja Quandti rasked päevad».[*viide?*]

1. jaanuaril 1941 vabastati Hiiemets omal soovil Väike-Maarja õpetaja kohalt.[*viide?*]

Ta kolis perega Tartusse, kus töötas sanitaar-epidemioloogiajaamas instruktorina, kuni vangistati kommunistlike võimude poolt 27. juunil. Doktoritöö jäi samal sügisel kaitsmata.[*viide?*]

Tartu vanglast saadeti Johannes Hiiemets asumisele Kirovisse, kus talle tema 37. sünnipäeval 3. detsembril 1941 määrati karistus ning ta saadeti edasi lõuna suunas, kus hukati raske reumahaigena 24. aprillil 1942.[*viide?*]
**Helmi Reiman-Neggo** (16. november 1892 Kolga-Jaani – 2. november 1920 Tartu) oli eesti etnograaf ja rahvakunsti uurija.

Elulugu
-------

Helmi Reiman sündis 16. novembril 1892 Kolga-Jaani pastori Villem Reimani ja tema abikaasa Paula kuuelapselise pere esimese lapsena. 1901. aastal saadeti 8-aastane Helmi Reiman õppima Helsingisse. Pärast keskkooli lõpetamist astus ta 1911. aastal Helsingi Ülikooli, kus ta õppis muuhulgas Uuno Taavi Sireliuse ning Kaarle Krohni käe all kahel erialal: soome-ugri rahvateadus ning Soome ja Põhjamaade ajalugu. Üliõpilasena kogus ta 1912. 1913. ja 1914. aasta suvel oma kodukihelkonnas Kolga-Jaanis Eesti Rahva Muuseumile vanavara. Pärast 1916. aastal ülikooli lõpetamist sai temast esimene etnoloogia erialaharidusega eestlane ning ta asus ta tööle Eesti Rahva Muuseumi etnograafiaosakonda. 1917 kolis ta Tallinna, kus tegutses peamiselt ajakirjaniku ning rahvaülikooli lektorina, pidades loengukursust "Kultuuri alged". Ta avaldas ajalehtedes Postimees ja Tallinna Teataja artikleid kirjanduse ja kultuuri teemadel (osalt H. Tõramaa varjunime all). Suurema osa 1919. aastast veetis ta tervise parandamise eesmärgil Lõuna-Euroopas. Helmi Reiman-Neggo suri Tartus 2. novembril 1920 ning maeti Tartu Maarja kalmistule.

Teadustöö
---------

Helmi Reiman-Neggo olulisimaks uurimisteemaks oli rahvakunst ja rahvarõivad, mida ta käsitles paikkondlikele eripäradele ning variatsioonidele keskendudes. Ta pani aluse eesti rahvakunsti territoriaalsele süstematiseerimisele ning viis Eesti etnograafa võrdleva teaduse tasemele. Lisaks sellele uuris ta kristlike ja eelkristlike tavade põimumist eestlaste matusekommetes 13.–18. sajandil ning 17.–18. sajandi poliitikategelase ja diplomaatilise agendi Johann Reinhold von Patkuli tegevust.

Isiklikku
---------

9. juulil 1916 abiellus Helmi Reiman Saaremaalt pärit sõjaväearsti Gundemar Neggoga. Neil oli tütar Ester Naemi Neggo (1917–1938).

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Õunapuu, Piret 2004. Helmi Reiman-Neggo kui etnograaf. *Eesti Rahva Muuseumi aastaraamat*, XLVIII, lk 47–80.
2. ↑  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 16

Teoseid
-------

* Helmi Reiman. Naisten puvut Kolga-Jaanin pitäjässä Wiljandin Maakunnassa Liivimaalla. *Suomen Museo* XXI. Helsinki, 1914
* Helmi Reiman. Eestlaste matusekombed. *Eesti Kultura* IV. Tartu, 1915
* Helmi Neggo. Eesti rahvakunstist. Tartu, 1918 (ka koguteoses "Eesti maa, rahvas, kultuur". Tartu, 1926)
* Helmi Neggo. Johann Patkul – kõige suurem liivlane. Tallinn: Varrak, 1920
* Helmi Reiman-Neggo. Kolm suurt õnne. Tartu: Ilmamaa, 2013

Kirjandus
---------

* Õunapuu, Piret 2004. Helmi Reiman-Neggo kui etnograaf. Eesti Rahva Muuseumi aastaraamat, XLVII, lk 47–80.
* Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
* Eesti biograafiline leksikon. Tartu, 1926–1929, 335–336
* EE IV (1936), 152
* Helmi Neggo surnud. *Postimees* (1920) 4. november
* "ERMi esimene koolitatud etnoloog Helmi Neggo uskus ja tõestas: suure vaimuandega eestlased surevadki noorelt." *Postimees* 5. detsember 2017.

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Helmi Neggo** |
**Geosünklinaalide hüpotees** on vananenud kontseptsioon, mis kirjeldas maakoore vertikaalset liikumist. Laamtektoonika on selle tänapäeval kõrvale tõrjunud. Geosünklinaalideks loeti maakoore ulatuslikke suhteliselt liikuvaid ja tugevasti liigestatud väljavenitatud kujuga alasid, mida iseloomustab settekivimite suur paksus, aktiivne seismilisus, magmatism ja metamorfism. Nad asetsevad suhteliselt jäikade maakoore massiivide – platvormide – vahel või nende piiril. Geosünklinaali arengus võib esile tõsta kahte põhilist arenguetappi – vajumist (settekompleksi kuhjumist) ja kerkimist (orogeneesi). 

Esimesel etapil kujutab geosünklinaal endast süvaveelist merelist settimisbasseini. Vastavalt merepõhja vajumisele kuhjuvad selles väga suure paksusega settekivimid (kuni 25 km). Vajumisele kaasneb kohati aktiivne magmaline ja vulkaaniline tegevus, kusjuures maakoort läbivate süvalõhede kaudu võib tungida merepõhja vulkaaniline laava või tuhk.

Teisele etapile iseloomulikuks, kerkimisega kaasnevaks nähtuseks on settekivimite kurrutumine, hiljem ka lõhestumine murrangutega ning magma tungimine lõhestunud settekivimite plokkide vahele.

Viited
------

1. ↑  Selley, Richard C. *Applied Sedimentology,* Academic Press, 2nd edition, 2000, lk 486 ISBN 978-0126363753

Välislingid
-----------

* Story of Geosynclines
**Köievändad** olid varasemal ajal lina või kanepi sõõretest köie keede ja nendest köie keerutamise riist.

Ajaloost
--------

Euroopas valmistati varem köisi laialdaselt kodusel teel, kasutades selleks köieväntasid. Eesti taludes tehti veel 20. sajandi alguses suur osa oma tarbeks minevaid köisi käsitööna, peamiselt köiemeistrite poolt.

Kasutamine
----------

Köieväntade ühes otsas oli umbes 1,5 meetri pikkune puupakk, mis kinnitati rõhtsalt puupostide või ka uksepiitade vahele. Pakust käis otsapidi läbi 3–4 ühise käepidemega vänta. Iga vända külge seoti sõõrde ots. Sõõrete teised otsad köideti vända külge, mis asus liikuval ratastega alusel, reel või kelgul. Töötati harilikult kolmekesi, kummaski köievända otsas mees väntasid keeramas ning keskel kolmas, kelle käes oli köiekamm ehk *kutsikas* (väiksem pakk, mille külgedes olid sooned sõõrete jaoks). Köiekammi abil tagati kee ühtlane kokkukeerdumine. Algul käänati pakus olevate väntadega sõõrded täiesti keerdu, seejärel hakati teises otsas oleva vändaga sõõrdeid keeks kokku keerama. Pidevalt keerati ka esimesi väntasid, et sõõrded keerust lahti ei läheks. Samal viisil keerutati peale seda valminud keedest köis.

Vaata ka
--------

* Köiepöör

Viited
------

1. 1 2  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 116

Välislingid
-----------

* Köievändad. Eesti Põllumajandusmuuseum
Neerukivide põhjustatud koolikute paiknemine
**Koolikud** ehk **voolmed** on ägedad sisemised valuhood.

Kirjeldus
---------

Sapikivi tekitab sapipõies valuhooge
Koolikuid tekitavad kõhuõõne elundite või juhade silelihaste kramplikud kokkutõmbed. Neid võivad põhjustada kivitõbi (neeruvoolmed, sapivoolmed), põletik, sooleahenemine (soolevoolmed) ja mürgistus. Südame  pärgarterite ahenemise korral tekivad südamevoolmed ehk rinnaangiin ehk stenokardia.

Gaasivalud
----------

Koolikud esinevad ka gaasivaludena. Gaasivalud võivad tekkida sooletegevust muutva toidu söömisel (hapukapsas, seened,hernesupp, kaalikas, rohkelt värsket puu- või köögivilja jm); pika liikumatu asendi tõttu (kestev bussireis või mujal pikalt istumine, voodihaige); sooletegevusega mitteseotud kõhuorgani haigestumisest tingitud sooletegevuse häire (nt neeruvaagna põletik); palavikust. Gaasivalude puhul on soolestikus loomulikult oleva gaasi liikumine soolespasmide või sooletegevuse aeglustumise tõttu takistatud. Valud tekivad kõhu erinevates piirkondades (üle kogu kõhu), valud esinevad hookaupa, on lõikava iseloomuga, gaasid ei välju, võib esineda iiveldust, soolepuhitust, palavikku ei ole.

Ajaloost
--------

Kooliku kujutamine 19. sajandil: teos "Koolik", autor Cruikshank
Vanasti peeti voolmeteks ka näärmepaistetusi, kaela- ja pihasoonte valu jm. Valu asukoha järgi eristati naba-, kõhu-, piha-, südame- jt voolmeid. Voolmete raviks kasutati mitmesuguseid maagilisi võtteid, täiskuu ajal masseerimist ja voolmerohtu, milleks oli harilik rass.

Viited
------

1. ↑  Eesti keele seletav sõnaraamat vaadatud 29.05.2020
2. ↑  Eesti Entsüklopeedia vaadatud 29.05.2020
3. ↑  Kõhuvalu. Tervishoiu Akadeemia
4. ↑  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 359

Välislingid
-----------

* Imiku koolikud ja gaasivalud. Tervise ABC
* Voolmete ravi. M.J.Eisen. Vikitekstid
‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) ›
**Kooli tänav** on tänav Rakveres.

Kooli tänav, vaade Pika tänava ja Kooli tänava ristmikult
See paikneb Vanalinna linnaosas Pika ja Spordi tänava vahel. Kooli tänav on lühike, 118 meetrit pikk, ning kulgeb lääne-ida suunas lõpuga Rakvere Spordikeskuse kinnistul.
Tänav on Rakvere linna kitsaim, tänava-ala laiusega kitsamas kohas 3,7 meetrit. Kooli tänaval on säilinud ajalooline munakivikate. 

Tänavaga külgnevas Pikk tänav 35 mansardkorrusega puithoones avati 1858. aastal Zeeh' tütarlaste kool, mis Eesti aja alguses kasvas gümnaasiumiks ning oli avatud 1940. aastani. Klassiruumid paiknesid põiktänava lõunaküljel, seetõttu hakkas tänav kandma Kooli nime, ulatudes Soolikaojani. Hiljem on hoones paiknenud korterid. 

Kooli tänava põhjaküljel Pikk 33 punasest telliskivist hoones paikneb Rakvere adventkirik aastast 1936.

Viited
------

1. ↑  Kohalike teede nimekiri. Vaadatud 03.12.2020.
2. ↑  Geoportaal. Vaadatud 03.12.2020.
3. ↑  Kool, mk asutati endise Rakvere linnapea viimse soovina. Järva Teataja (1926-1944), nr. 18, 11 veebruar 1938.
4. ↑  Odette Kirss. "Jalutaja teejuht, Rakvere", Tallinn, Solnessi Arhitektuurikirjastus, 2007. lk 62-63.
IFRC ametlik embleem
**Punase Risti embleem** märgib järgmisi rahvusvahelise humanitaarõigusega kaitstud objekte:

* haavatud ja haigete relvajõudude liikmete (võitlejate) eest hoolt kandmiseks mõeldud hooneid;
* relvajõudude meditsiinipersonali ja selle varustust;
* sõjaväevaimulikke;
* Punase Ristiga seotud organisatsioone.

Punase risti embleem on punane rist valgel taustal. Erinevalt Püha Jüri ristist ei ulatu Punase Risti embleemil risti haarad lipu servadeni. Embleem on algselt loodud Šveitsi lipu negatiivina. Islamiriigid kasutavad Punase Risti embleemina **Punast Poolkuud**.

Eestis reguleerib sümboolika kasutamist Punase risti nimetuse ja embleemi seadus.

Punane Rist
-----------

Punane rist valgel taustal oli 1864. aasta Genfi konventsioonis välja kuulutatud algne kaitse sümbol, selle kujundus pärineb algselt Šveitsi kirurgi dr. Louis Appialt ja Šveitsi kindral Henri Dufourilt, Punase Risti rahvusvahelise komitee asutajaliikmetelt.

Rahvusvahelise Punase Risti Komitee (ICRC) andmetel on embleem algselt loodud Šveitsi lipu värvide ümberpööramisega, mis on ametlikult kirjas 1906. aasta konventsiooni redaktsioonis.

190 riiklikust seltsist, mida Rahvusvaheline Punase Risti Komitee on praegu tunnustanud, kasutavad 154 oma ametliku organisatsiooni embleemina punast risti.

Punane Poolkuu
--------------

Vene-Türgi sõja ajal (1876-1878) kasutas Osmanite impeerium Punase Risti asemel Punast Poolkuud, arvates, et rist ärritaks moslemitest sõdureid. Kokkuleppel Rahvusvaheline Punase Risti Komiteega 1877. aastal kohustus Venemaa täielikult austama kõigi Punase Poolkuu sümbolit kandvate isikute ja rajatiste pühadust, millele järgnes Osmanite valitsuse samasugune kokkulepe austada Punast Risti. Punast poolkuud tunnustati ametlikult 1929. aastal, kui Genfi konventsiooni uuendati. Pärast Ottomani impeeriumi kokkuvarisemist kasutasid Punast poolkuud esimesena Türgi ning Egiptus. Alates selle ametlikust tunnustamisest kuni tänapäevani võtsid Punase Poolkuu kasutusele peaaegu kõigi enamus moslemi elanikkonnaga riigid, välja arvatud Indoneesia.

Punase Poolkuud kasutab 33 tunnustatud ühingut 190-st.

Punane Lõvi ja Päike
--------------------

Aastatel 1924-1980 kasutas Iraan Punase Lõvi ja Päikese Seltsi sümbolit, mis põhines Iraani lipul ja embleemil. Punane lõvi koos päikesega tunnistati ametlikult sümboliks 1929. aastal koos Punase poolkuu sümboliga. Sümbol võeti Genfis kasutusele 1964. aastal. Vaatamata sellele, et 1980. aastal läks Iraan üle punasele poolkuule, säilitab riik õiguse selle sümboli kasutamiseks.

Välislingid
-----------

* ICRC: The red cross and red crescent emblem and international humanitarian law.

1. ↑  "The history of the emblems" (inglise). Rahvusvaheline Punase Risti Komitee. 14.01.2007. Vaadatud 08.12.2022.
Intsikurmu laululava 2018. aastal
**Intsikurmu parkmets** on parkmets Põlva linna lõunaosas. Parkmetsa pindala on 23,1 ha. See on looduskaitse all. Puhkepiirkonda kuulub ka lauluväljak.

Intsikurmu metsapark on tuntud eelkõige tänu laulupeo traditsioonile. Esimesed mitme eestlaste koori kooslaulmised toimusid metsapargis 1855. ja 1857. aastal. Intsikurmus korraldati ka Eesti Üliõpilaste Ehitusmaleva veteranide malevakokkutulekud.

Metsaparki on loodud sportrajatis Südamerada (2,5 km) ja slaalominõlv.

Intsikurmus toimuvad mitmed peod, festivalid nagu näiteks Intsikurmu muusikafestival, rahvamuusikapeod, lõõtspillipidu Harmoonika ja paljud teised.

Intsikurmu laululava
--------------------

Laululava ehtitati 1969. aastal arhitekt Vadim Tšentropovi projekti järgi. Aastal 2002 põles laululava maha ja see taastati. Ka tänapäeval on Intsikurmu laululava tuntud kontserdi- ja peopaik. Laululava alla mahub ligi 3500 lauljat, murule tantsima ja pidutsema aga kõik huvilised. Intsikurmu laululava haldab Põlva Kultuuri- ja Huvikeskus.

Välislingid
-----------

* Intsikurmu parkmets Keskkonnaregistris
**Aleksandr Pol** (ukraina keeles: Олександр Миколайович Поль; 20. august 1832 Malooleksandrivka, Jekaterinoslavi kubermang, Venemaa Keisririik – 26. juuli 1890 Jekaterinoslav) oli Ukraina arheoloog, geoloog, etnograaf ja ettevõtja. Ta on tuntud kui Ida-Euroopa suurima rauamaagi piirkonna Krivbasi avastaja.

Elulugu
-------

Põhi- ja keskhariduse omandas ta kohalikes Ukraina koolides, kõrghariduse omandamiseks läks ta aga Tartu Ülikooli. Ülikoolis õppis ta geoloogiat ja arheoloogiat, kuid lõpetas õigusteaduskonna.

Pol uuris Krivbasist pärinevaid rauamaake Krõvõi Rigis 15 aastat ja tõestas nende tööstuslikku tähtsust. Maardla uurimise ajal tegeles ta ka arheoloogiliste leidudega ja sidus neid oma etnograafiliste huvidega.

Pol aitas kaasa Krõvõi Rigi linna ning lähipiirkonna industrialiseerimisele. 1881. aastal sai alguse tööstusrevolutsioon, mis tõi Krõvõi Rigis ja laiemalt terves Jekaterinoslavi kubermangus kaasa kiire majanduskasvu.

Viited
------

1. ↑  "Aleksandr Pol: müüdid ja faktid (ukraina keeles)". 06.09.2017. Vaadatud 28.05.2019.[*alaline kõdulink*]
2. ↑  "Aleksandr Poli elulugu vene keeles". Vaadatud 28.05.2019.
**Kristaps Krišs Upelnieks** (24. juuni 1891 Kuramaa kubermang – 20. november 1944 Liepāja) oli läti sõjaväelane; võttis osa I ja II maailmasõjast ning Läti Vabadussõjast. Oli 1943. aasta augustis loodud Läti Kesknõukogu (Latvijas Centrālā Padome) sõjalise komisjoni faktiline juht ning Kindral Kurelise grupi staabiülem. Georgi risti (1917) ja Karutapja ordeni (1921) kavaler. 

  

Kristaps Krišs Upelnieks sündis Kuramaa kubermangus, praeguse haldusjaotuse järgi Sauka vallas Viesīte piirkonnas. Ta veetis oma lapsepõlve Sauka ja Biržu vallas. Aastal 1911 lõpetas ta Jēkabpilsis linnakooli ning sama aasta kevadel tegi eksami õpetajakutse saamiseks; sügisel sai ta Peterburi kooliringkonna eksamikomisjonilt loa õpetada koolis matemaatikat. Aastatel 1911–1912 töötas ta Peterburis, aastatel 1912–1914 töötas ta õpetajana Zasas ja Sērenes.

Aastal 1914 mobiliseeriti ta Esimese maailmasõja ajal Vene armeesse. Ta teenis 335. välihaigla koosseisus Galiitsias. Aastal 1915 komandeeriti ta Kiievi lipnike kooli, pärast sõjakooli lõpetamist sai ta aastal 1916 lipniku auastme ja määrati 185. tagavarajalaväe polku.
**Inverclyde** on omavalitsus Šotimaa keskosas Firth of Clyde'i ehk Clyde'i lahe lõunakaldal. Piirneb Renfrewshire'i ja North Ayrshire'iga.

Aastail 1975–1996 kuulus endine Inverclyde'i ringkond Strathclyde'i piirkonda.

Suuremad asulad on lisaks halduskeskusele Greenockile Port Glasgow ja Gourock.

2017. aastal elas regioonis umbes 78 800 inimest.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

 Inverclyde – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* 

Šotimaa omavalitsused

Aberdeen **·**  Aberdeenshire **·**  Angus **·**  Argyll and Bute **·**  Clackmannanshire **·**  Dumfries and Galloway **·**  Dundee **·**  East Ayrshire **·**  East Dunbartonshire **·**  East Lothian **·**  East Renfrewshire **·**  Edinburgh **·**  Falkirk **·**  Fife **·**  Glasgow **·**  Highland **·**  Inverclyde **·**  Midlothian **·**  Moray **·**  Na h-Eileanan Siar (Välis-Hebriidid) **·**  North Ayrshire **·**  North Lanarkshire **·**  Orkney saared **·**  Perth and Kinross **·**  Renfrewshire **·**  Scottish Borders **·**  Shetlandi saared **·**  South Ayrshire **·**  South Lanarkshire **·**  Stirling **·**  West Dunbartonshire **·**  West Lothian
Palivere künnapuu
**Palivere künnapuu** on hiiepuu (künnapuu) Läänemaal Lääne-Nigula vallas ja kihelkonnas Allikmaa külas Palivere aleviku piiril.

Kohapärimus
-----------

Kohapärimuses on puud ekslikult nimetatud ka pärnaks. Rahvaluulekoguja V. Eenveer on paikkonna elanikult Kustas Sandbergilt üles märkinud Palivere künnapuu kohta järgmise loo:

> „Paleveres on iiepärn. See oo siin raudteejaama ligidal suure maandi ääres. Rääkisid ikka, kui me Paleveres elasime, et see oli na muhkusi täis. See oo na pahamoodi mügar: kõva puu, aeab kusagilt koorest välla, niisugune muhumoodi. Ma ei tea, kis rääkis, et teind ühe muhul augu sisse – veri tulnd välla."
> 
>

Viited
------

1. ↑  ERA II 291, 288 (16) < Kullamaa khk, Kalju k. – V. Eenveer < Kustas Sandberg, s. 1878 (1940). Avaldatud raamatus: Mari-Ann Remmel. Hiie ase. Tartu: Eesti Kirjandusmuuseum 1998, lk 117, nr 55

Kirjandus
---------

* Hendrik Relve. Põlispuud. Tallinn, Koolibri 2003, lk 116–117.
* Jaan Jung. Muinasajateadus eestlaste maalt. III. Tartu, 1910, lk 227.

Välislingid
-----------

* Palivere künnapuu kultuurimälestiste riiklikus registris
**Invariant** on objekti omadus, näiteks suuruse väärtus, avaldise vorm jne, mis jääb vaadeldava(te) teisendus(t)e korral muutumatuks.

Invariantsed on näiteks liikumisseadused klassikalises mehaanikas Galilei ajalis-ruumiliste teisenduste suhtes, liikumisseadused relatiivsusteoorias Lorentzi teisenduse korral ja elementaarosakeste teooriates teisenduste suhtes, milles avaldub ruumi ja aja diskreetne loomus.

Invariantsuse mõiste oli matemaatikas kasutusel juba 19. sajandi keskel. Invariantide teooria omandas suure tähtsuse geomeetrias, kus see on aluseks geomeetriliste distsipliinide süstematiseerimisel teisendusviiside (ortogonaalsete, meetriliste, afiinsete, projektiivsete, topoloogiliste, diferentsiaalsete jt. teisenduste) järgi.

Kui vaadeldav teisendus ei muuda ühtki objekti omadust, siis on tegemist invariantide süsteemiga ja see on **täielik invariant**. Näiteks isomorfsete graafide täielik invariant on nende ühine struktuur.

Formaalselt on invariant määratud kui matemaatiliste objektide vaadeldava kogumi *M* fikseeritud ekvivalentsussuhetega *p* kujutus *f* teise matemaatiliste objektide kogumisse *N*, mis on püsiv *M* ekvivalentsusklassidele *p* järgi (täpsemalt: ekvivalentsussuhte *p* kujutuse invariant kogumisse *M*).

Invariantide teooria on klassikalises mõttes üks algebraline teooria.

Invariantsusprintsiip
---------------------

Täheldatakse tunnetuse kategooriate muutuvust. Ühest küljest võivad spetsiifilised kategooriad kujuneda üldisteks, teisest küljest võivad üldised kategooriad aheneda spetsiifilisteks (nagu näiteks struktuuri).

Tunnetusteooria (ja mitte ainult see) uurib reaalsete nähtuste seaduspärasusi. Selleks on vaja leida midagi muutumatut, teatud tingimustel säilivat. Leitakse, et ükski invariant ei ole absoluutne, kuid ei ole põhjust kahelda nende objektiivsuses. Sellest tuuakse näiteid füüsikast. Leitakse, et üleminek üldisemale teooriale on seotud informatsiooni suurenemisega. See on omakorda seotud isomorfismiga üldistatud süsteemi kujutavate ja konkreetsemat süsteemi kujutavate sätete vahel. Nii on saanud spetsiifilisest mõistest filosoofiline kategooria.

Vaata ka
--------

* Graafi invariant

Viited
------

1. ↑  
	* Harary, F. 1969. Graph Theory. *Addison-Wesley*, N.Y. ISBN 0-201-02787-9
2. ↑  
	* Popov, V. L. 1979. Invariant. *Matematitseskaja entsüklopedija, tom 2*, Moskva
3. ↑  
	* Ursul, A. L. 1967, Teoretioko-poznavatelnoe znatšenie printsipa invariantnosti. – Kogumik: Simmetrija, invariantnost, struktura

Kirjandust
----------

* Wetzenböck, R. 1923. Invarianten-Theorie. Gröningen.
* Simmetrija, invariantnost, struktura. 1967, Moskva.
* Ursul, A. L. 1967, Teoretioko-poznavatelnoe znatšenie printsipa invariantnosti. – Kogumik: Simmetrija, invariantnost, struktura.
* Harary, F. 1969. Graph Theory. *Addison-Wesley*, N.Y. ISBN 0-201-02787-9.
* Popov, V. L. 1979. Invariant. *Matematitseskaja entsüklopedija, tom 2*, Moskva.
* Filosoofia leksikon, 1985. Tallinn.
* Filosofski slovar, 2001, Moskva. ISBN 5-250-02742-3.
Kristi Karelsohn (2019)
**Kristi Karelsohn** (sünninimi **Kristi Vuurmann**; sündinud 10. aprillil 1968) on Eesti diplomaat.

Ta lõpetas 1986. aastal hõbemedaliga Saku Keskkooli, 1993. aastal Tartu Ülikooli eesti ja soome-ugri filoloogia erialal ning 1994. aastal Eesti Diplomaatide Kooli. 

1994. aastal asus ta tööle välisministeeriumisse. Ta on töötanud protokolli- ja välismajanduspoliitika osakonnas ning poliitikaosakonna rahvusvaheliste organisatsioonide büroos. Aastatel 2010–2014 oli ta välismajanduse ja arengukoostöö osakonna kaubanduspoliitika ja majandusorganisatsioonide büroo direktor. 

Ta on olnud majandusdiplomaat Eesti suursaatkonnas Lätis ja Soomes. Aastatel 2014–2018 oli ta Eesti suursaadik Iirimaal. Aastatel 2018–2022 oli ta Eesti suursaadik Ungaris, Montenegros, Põhja-Makedoonias ja Serbias.

Kristi Karelsohn on abielus, tal on neli last.

Viited
------

1. ↑  Vabariigi Presidendi 3.08.2018 otsus "K. Karelsohni nimetamine ja R. Oidekivi tagasikutsumine". RT II, 07.08.2018, 2
2. ↑  "Medaliga lõpetajad" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 4. oktoober 2018. Vaadatud 4. oktoobril 2018.
3. ↑  Eesti suursaadik Makedoonias Kristi Karelsohn andis üle volikirja. Välisministeerium, 21. jaanuar 2019, vaadatud 1.02.2019.
Introituse antifon *Omnes gentes, plaudite manibus*. *Gloria patri* lauldakse pärast meloodilist sissejuhatust ühel noodil, *euouae* on lühendatud *et in sæcula sæculorum, amen*
Esimese advendi pühapäeva introitus *Ad te levavi*, 13. sajand, Graduale cistersiense
**Introitus** (ladina *antiphona ad introitum* 'antifon sisenemise juurde') on antifoniga psalmiversus, mida lauldakse roomakatoliku kirikus vaimulike sisenemisel kirikusse missa alguses ja mis kuulub missa muutuvasse osasse (*proprium missae*).

Ajaloost
--------

Introituse osa missas ja tekstid sätestas paavst Coelestinus I 5. sajandil kui laulu, mis peab saatma preestrit altarisse (Milano liturgias kandis see laul nime *ingressa*) ja see hõlmas antifonaalselt lauldud tervet psalmi. Umbes aastaks 1000 oli introitusse jäänud üksainus psalmi*versus* ja olulisemaks muutunud selle eel ja järel lauldav antifon, mille tekst vahendab päeva kõige olulisemat sõnumit. Katoliku kirikus on tavaks saanud nimetada pühapäevi introituse esimeste sõnade järgi, näiteks paastu neljas pühapäev on *Laetare* pühapäev – sõnade "Laetare Jerusalem" järgi –, esimene pühapäev pärast ülestõusmispühi *Quasimodo* pühapäev –sõnade "Quasi modo geniti" järgi.

Introituse antifoni tekst on enamikul juhtudel pärit Vana Testamendi psalmidest või mujalt pühakirjast. On mõned harvad erandid, kus tekst pole piiblist: antifonide "Salve, sancta parens enixa" ja "Genuit puerpera" tekstid on 5. sajandi luuletajalt Caelius Seduliuselt.

Muusika
-------

Introitust võib tinglikult nimetada jumalateenistuse "avamänguks". Selle tekst esitab enamasti otsest kõnet ja meloodia on vastavalt sellele väljendusrikas ja liikuv. Introitus võib olla mõõdukalt kaunistatud, kahe- kuni kolmenoodiliste neumadega silbi kohta, kuid võrreldes melismaatilise graduaaliga on selle ornamentika pigem tagasihoidlik. Muusikaline vorm gregooriuse laulus on aba, kus a tähistab antifoni ja b psalmiversust. Tavaliselt on sellele lisatud väike doksoloogia *"Gloria Patri ..."* ja selle lõpul korratakse uuesti antifoni.

Näide neljanda advendi pühapäeva introitusest:

A: Rorate, cæli, desuper, et nubes pluant justum:  

aperiatur terra, et germinet Salvatorem. (Jesaja 45:8)

V: Caeli enarrant gloriam Dei  

et opera manuum ejus annuntiat firmamentum (Psalm 19:2)

A: Rorate ... Salvatorem.

Gloria Patri, et Filio, et Spiritui Sancto, Sicut erat in principio, et nunc, et semper, et in sæcula sæculorum. Amen.
A: Rorate ... Salvatorem.

Tridenti missas on see vorm redutseeritud: antifon – versus – doksoloogia – antifon. Alates Vatikani II kirikukogust 1960. aastatel väikest doksoloogiat introituses enam ei laulda.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Harvard Dictionary of Music, lk 422
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑  T. Siitan. Keskaja muusika aastani 1300. Tallinn, 1989

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Introitus** |

Välislingid
-----------

* Introitusest katoliku kiriku võrguentsüklopeedias
* Introitus leksikonis A Dictionary of Music and Musicians
* Introituseid *Rorate caeli* eri autoritelt ja eri aegadest portaalis Choral Public Domain Library (ChoralWiki)
**Kristi Kirsberg** (kuni 2012 **Kristi Vahemaa**; sündinud 24. novembril 1980 Simunas) on Eesti spordiajakirjanik ja suhtekorraldaja.

Ta on lõpetanud 1999. aastal Rakvere gümnaasiumi ja 2003. aastal Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal.

Töötanud aastatel 2002–2005 Eesti Spordilehe toimetajana ning 2005–2006 Eesti Päevalehe reporterina ja 2006–2013 spordiosakonna juhatajana. 

Aastatel 2013–2019 töötas Meta Advisory Group OÜ konsultandina. 

2019. aastast on ta Eesti Kohtute kommunikatsioonijuht.

Liikmesus
---------

* 2013–2016 Eesti Spordiajakirjanike Seltsi juhatuse esimees ja 2016–2018 juhatuse liige
* 2013–2016 Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi sihtkapitali nõukogu liige

Raamatud
--------

* 2023 "Biatlon A&O. Ükski märk ei jää üles. 25 lugu laskesuusatamisest" (kaasautor koos Jan Jõgis-Laatsiga)

Viited
------

1. ↑  "Aasta spordiraamatuks kuulutati esimene eestikeelne laskesuusatamisest rääkiv teos". *Delfi Sport*. Vaadatud 29. aprillil 2023.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Arno Kirt** (30. märts 1939 – 5. detsember 2016) oli eesti majandusteadlane.

Haridus
-------

* 1962 Tartu Riiklik Ülikool, majandusteaduskond
* 1970 Tallinna Polütehniline Instituut, aspirantuur

Töö
---

Aastatel 1988–1994 oli ta Eesti Majandusjuhtide Instituudis kateedrijuhataja, õppetooli juhataja, dotsent, erakorraline professor. Pärast seda töötas kaks aastat Eesti Innovatsioonipangas nõunikuna. 1997. aastal oli AS Dvigateli peadirektori asetäitja-arendusjuht. 1998–2003 töötas Mainori Majanduskoolis õppetooli hoidja ja erakorralise professorina. 2003–2005 oli Audentese Ülikoolis erakorraline professor. Alates 2005. aasta sügisest töötas Mainori Kõrgkoolis ettevõtluse erakorralise dotsendina.

Ühiskondlik tegevus
-------------------

Alates 1976. aastast oli ta Eesti Ajakirjanike Liidu liige, alates 1991 Eesti-Soome Seltsi juhatuse liige (aastast 2003 esimees), alates 1994 Eesti Konsultantide Assotsiatsiooni asutajaliige, alates 1997 "Viro-vuosikirja" (Helsingi) toimetuskolleegiumi liige, 2004 Eesti Rukki Seltsi nõukoja liige.

Teosed
------

* "Majandus ja diplomaatia", Eesti Raamat 1989, ISBN 5450004893

### Koostaja/toimetaja

* "Sotsialistlik sõprusühendus", Eesti Raamat 1979
* "Ideoloogiline võitlus ja välispoliitiline propaganda", Eesti Raamat 1983

### Tõlkija

* Esko Seppänen, "Soome: Ida ja Lääne vahel", Eesti Raamat 1987
* Seppo Saario, "100 igihaljast börsivihjet", EKE ARIKO 1997, ISBN 9985915607
* Seppo Saario, "Saario investeerimisraamat", Juura 2009, ISBN 9789985752838

Viited
------

1. ↑  Postimees, 7. detsember 2016 (paberväljaanne), lk. 30 (surmakuulutused)

Välislingid
-----------

* Annika Matson, "Eesti väikeaktsionäride kaitseingel", Äripäev, 5. juuli 2004
**Kodulaenu intressipuhkus** on riiklikult garanteeritav tagastatav toetus ehk laen peredele, kellel töökoha kaotamise tõttu eluasemelaenu tagasimaksmisega raskusi. Erinevalt panga pakutavast maksepuhkusest võimaldab intressipuhkus leevendust ka intressi tasumisest, mis laenu tagasimakse alguses moodustab tagasimakse summast olulise osa.

Idee algataja, toetajad ja vastased
-----------------------------------

Algataja: Eestimaa Rahvaliit

Toetajad: Eesti Lastevanemate Liit, Eesti Kinnisvarafirmade Liit, Eesti Pangaliit, Eesti Koduomanike Keskliit, Sihtasutus KredEx, Tööturuamet, Sotsiaaldemokraatlik Erakond

Vastased: Reformierakond, Keskerakond, Eesti Pank

Intressipuhkuse idee lugu Eestis
--------------------------------

Eluasemelaenu on võtnud 110 000 leibkonda, kellest 77 000 on lastega pered. Paljud neist on majanduslangusest tingitud tööpuuduse tõttu makseraskustesse sattunud.

Novembris 2008 esitas Riigikogu Rahvaliidu fraktsioon 2008. aasta eelarve muutmise eelnõusse muudatusettepaneku, millega oleks eraldatud riigieelarvest 150 miljonit krooni Sihtasutusele KredEx eesmärgiga vältida eluasemelaenu tagasimakse raskuste korral lastega peredel kodu kaotamist.

20. novembril 2008 ei toetanud koalitsioon vastavat ettepanekut.

16. detsembril toimus intressipuhkuse teemaline ümarlaud, kus ideele avaldasid toetust: Eest Omanike Keskliit, Eesti Kinnisvarafirmade Liit, SA KredEx ja Tööturuamet. Samuti kinnitasid ideele toetust eelnevalt Eesti Lastevanemate Liit ja Eesti Pangaliit. Ümarlaual osalesid ka lisaks Rahvaliidule ka teised parlamendierakonnad, v.a Reformierakond.

5. jaanuaril 2009 asus ideed toetama ka rahandusminister Ivari Padar, kes alustas läbirääkimisi pankadega. Samas süüdistasid rahandusministri koalitsioonipartnerit teda kampaanialikus käitumises ning pidasid ideed kas raha puuduse tõttu teostamatuks või pankade ja hooletute laenajate põhjendamatuks abistamiseks.

Intressipuhkuse andmise kord
----------------------------

Toetust saaksid pered, kelle ülalpidamisel on vähemalt üks kuni 18-aastane laps või kuni 26-aastane õppiv noor. Eeltingimuseks on panga positiivne otsus maksepuhkuse võimaldamise kohta. KredEx tasuks laenuvõtja eest pangale kuni 12 kuu intressimaksed ning pärast maksepuhkuse lõppu saaks need summad tagasi koos sellelt arvestatud minimaalintressiga.

Idee kajastus
-------------

* KAREL RÜÜTLI: Töötava pere kodukindlus, Eesti Päevaleht, 3. detsember 2008
* ÜMARLAUD: Intressipuhkuse võimalus kodulaenu võtnud peredele hädavajalik, Eesti Päevaleht, 16. detsember 2008
* RAHANDUSMINISTEERIUM: Hätta sattunud koduomanikke tuleb aidata, Tarbija24, 5. jaanuar 2009
* REHE: Maksetega on raskuses 3500 peret, Äripäev, 6. jaanuar 2009
* Padari mõte toimib juba Suurbritannias, Postimees, 6. jaanuar 2009
* Hannes Rumm: intressipuhkus ja Eesti uhkus, Postimees, 14. jaanuar 2009
**Khalili lahing** oli Põhja-Mali konflikti lahing, mis toimis 22.–23. veebruaril 2013. Lahing algas 22. veebruaril kahe enesetapurünnakuga.

MNLA sõnul üritas esimene pommimees autoga majja sõita, kuid tema masin hävis mässuliste tule all enne hooneni jõudmist. Teine auto sõitis mässuliste kohalikku juhtimiskeskusesse ning plahvatas, lisaks juhile hukkus kolm Azawadi Rahvusliku Vabastusliikumise (MNLA) võitlejat. Ühtsuse ja Džihaadi Liikumine Lääne-Aafrikas (MUAJO) võttis mõlema rünnaku eest vastutuse ning lisas, et MNLA-d rünnati vastutasuks nende tegevuse eest Prantsusmaa vägede sekkumise toetamisel.

23. veebruaril teatas Azawadi Araabia Liikumine (MAA), et rünnatud on In-Khalili asulat ning kogu ala on nende kontrolli alla võetud. MNLA asus vasturünnakule. MNLA-l oli lahingus ka Prantsusmaa hävituslennukite tugi. MNLA ja Prantsusmaa vasturünnak õnnestus ning linn võeti islamistide kontrolli alt tagasi.

Viited
------

1. ↑  "Mali: ce que l'on sait des affrontements entre Touaregs et groupes armés à Il Khalil - RFI".
Lood Lennusadamas pärast üle andmist Eesti meremuuseumile.
**Lood** on Eesti meremuuseumi uurimislaev, mis oli algselt ehitatud sisevete poilaevaks ja on olnud ka mereväe tuukrikaater.

Kirjeldus
---------

Klaasplastkerega laev on 16,09 m pikk, 4,62 m lai süvisega 0,7 m. Peamasina võimsus on 856 kW ja see annab jugakäituriga kiiruseks umbes 20 sõlme. Poilaeva laevaperes oli 5 liiget.

Ajalugu
-------

Poilaev on valmistatud 2000. aastal Orissaares Eesti Veeteede Ameti Tornimäe tsehhis algse nimetusega **EVA-321**. Seda kasutati Emajõel ning Peipsi ja Pihkva järvel hüdrograafiakaatrina.

2007. aastal lõpetati Veeteede Ametis EVA-321 aktiivne kasutamine ja laev jäi seisma. 

2012. aastal anti alus üle Eesti mereväele, kus sai tuukrikaatriks **Lood**. Pardatähiseks sai A530. Kaater oli algul küll tuukrigrupi kasutuses, kuid jäeti Miinisadamas lõpuks kaile seisma. 

2019. aasta novembris otsustati Lood anda üle Eesti Meremuuseumile. Laev veesati ja viidi Lennusadamasse.

2020. aasta 30. märtsi hommikul toimus Lennusadamas remondis oleval Loodil tulekahju. Tuli ei jõudnud jõuseadmeteni ja kustutati. Alus on kavas taastada ja kasutusele võtta.

Vaata ka
--------

* Mardus (laev 1959)

Viited
------

1. 1 2  "Meie Maa 5, 10 ja 15 aastat tagasi". *Meie Maa*. 6. september 2014.
2. ↑
3. ↑   Merevägi tänapäeval (05.2019)
4. ↑  Sooväli, Krister (2014). *Eesti mereväe ülemad 1994-2012*. Lk 14.
5. ↑
Yoko Tawada 2014. aastal
**Yōko Tawada** (多和田葉子 Tawada Yōko; sündinud 23. märtsil 1960 Nakanos, Tōkyō prefektuuris) on jaapani naiskirjanik. Ta elab põhiliselt Saksamaal Berliinis ning kirjutab jaapani ja saksa keeles.

Tawada lõpetas 1982. aastal Waseda ülikooli vene kirjanduse erialal. 1990. aastal sai ta Hamburgi Ülikoolist magistrikraadi saksa kirjanduses, 2000. aastal kaitses ta doktoriväitekirja saksa kirjanduse alal Zürichi Ülikoolis.

Tema loomingut iseloomustab mäng keele ja kujutlusvõime piiridel.

Eesti keeles ilmunud teosed
---------------------------

* "Kahtlased kujud öises rongis" (*Yogisha no yako ressha* 容疑者の夜行列車), Kultuurileht, 2020.

Auhinnad
--------

* Gunzō debüüdipreemia (1991)
* Akutagawa auhind (1993)
* Adelbert von Chamisso auhind (1996)
* Izumi Kyōka auhind (2000)
* Tanizaki auhind (2003)
* Itō Sei auhind (2003)
* Goethe medal (2005)
* Noma auhind (2011)
* Yomiuri auhind (2012)
* Kleisti auhind (2016)
* Carl Zuckmayeri medal (2018)
* National Book Award (2018)

Viited
------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Yōko Tawada** |
Mitchell Kuu pinnal
**Edgar Dean Mitchell** (17. september 1930 Hereford, Texas – 4. veebruar 2016 Lake Worth, Florida) oli USA mereväe ohvitser ja astronaut.

1952. aastal sai Carnegie Tehnoloogiaülikoolis bakalaureusekraadi. Mereväekoolis Naval Postgraduate School sai ta 1961. aastal insenerikraadi ning 1964. aastal Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis lennunduse ja kosmonautika alal doktorikraadi.

Ta osales 1971. aasta jaanuarist kuni veebruarini Apollo 14 meeskonnas, mis sooritas kolmanda mehitatud lennu Kuule. Mitchell viibis Kuu pinnal paikneva Fra Mauro kõrgustiku lähedal kokku ligi viis tundi. Ta oli kuues inimene Kuu pinnal.

Pärast mereväekarjääri lõpetamist tegeles ta parapsühholoogiaga. Aastal 1972 asutas ta Californias Palo Altos instituudi Institute of Noetic Sciences. Külastas septembris 1988 Tallinna ning S. Kirovi nimelist näidiskalurikolhoosi Viimsis. Käis muuhulgas ka Kirovi lasteaias ja andis intervjuu Eesti raadiole.

Viited
------

1. ↑  Edgar D. Mitchell. *Encyclopædia Britannica*
Janus Pannonius
Janus Pannoniuse kuju Pécsis (skulptor Miklós Borsos, 1972).
**Janus Pannonius** (ladina keeles ka **Ioannes Pannonius**, horvaadi keeles **Ivan Česmički**, ungari keeles **Csezmiczei János** või **Cesinge János**; 29. august 1434 Čazma – 27. märts 1472 Medvedgradi loss Zagrebi lähedal) oli horvaadi-ungari päritolu ladinakeelne luuletaja, diplomaat ja Pécsi piiskop.

Elukäik
-------

Janus Pannoniust peavad oma rahvusluuletajaks nii horvaadid kui ungarlased ning see on põhjustanud sekundaarkirjanduses palju segadust. Lisanime Pannonius sai ta ladinakeelse kohanime Pannonia järgi, mis tähistas piirkonda Doonaust lõuna ja lääne pool. 

Januse lapsepõlve kohta on vähe teada, ta põlvnes suhteliselt vaesunud aadlisoost, teda kasvatas lesestunud ema. Alates 1447. aastast osales ta Váradi piiskopi János Vitézi toel Ferrara, Padova ja Veneetsia humanistlike kõrgkoolide õppetöös, Ferraras oli tema õpetajaks Guarino da Verona. Itaalias veetis ta vaheaegadega 14 aastat, seal hakkas ta tegelema ka luuletamisega, kirjutades peamiselt panegüürikat. Ta lõpetas Padova ülikooli (arvatavasti doktorikraadiga) kanoonilise õiguse alal, reisis seejärel Itaalias, kuni naasis 1458 Ungarisse, kus sai tööd Buda kuningakojas. 1459. aastal sai temast Pécsi piiskop. Diplomaadina juhtis ta 1465. aastal delegatsiooni Rooma, kus otsiti paavst Paulus II käest abi türklaste vastu.

Ta saatis 1468. aastal kuningas Mátyásit sõjakäigul Tšehhimaale ning võttis seejärel enda peale Lõuna-Ungari kaitsmise organiseerimise. 1470. aasta paiku sai temast Slavoonia asekuningas. Janus osales vandenõus kuningas Mátyás I vastu, pidi põgenema Horvaatia aladele ja suri peatselt 38. eluaastal.

Looming
-------

Ungarlased peavad Janus Pannoniust oma esimeseks oluliseks lüüriliseks luuletajaks. Ta kirjutas nii eleegilist luulet kui epigramme (viimaste osas oli tema suur eeskuju Martialis). Ta tõlkis ka Homerose, Plutarchose ja Demosthenese teoseid ladina keelde.

Viited
------

1. ↑  
Peter G. Bietenholz, Thomas Brian Deutscher, *Contemporaries of Erasmus: A Biographical Register of the Renaissance and Reformation*. Toronto, Buffalo, London: University of Toronto Press, 2003, lk. 233–234.
2. ↑  
Marianna D. Birnbaum, *Janus Pannonius: poet and politician*. Zagreb: Jugoslavenska Akademija Znanosti i Umjetnosti, 1981, lk. 10.
3. 1 2 3 4 5 6  
Albert Tezla, "Janus Pannonius", väljaandes: *Hungarian Authors: A Bibliographical Handbook*. Cambridge, Massachusetts: The Belknap Press of Harvard University Press, 1970, lk. 233 (veebiversioon).

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Janus Pannonius** |

* Info Janus Pannoniuse kohta (saksa keeles)
**Raivo Kõrgemägi** (sündinud 29. märtsil 1944 Amblas) on eesti helilooja, koorijuht ja muusikapedagoog. 

Ta õppis 1962–1963 Tallinna Muusikakoolis koorijuhtimist Laine Karindi klassis, 1971 lõpetas Tallinna Pedagoogilise Instituudi muusikapedagoogika erialal ja Eesti Heliloojate Liidu noorte heliloojate seminari (juhendajad Veljo Tormis ja Heino Jürisalu). 

Kõrgemägi töötas 1971–1991 Tallinna Muusikakeskkoolis solfedžoõpetajana ja lastekoori dirigendina ning 1991–2011 Soomes Pihtipudase rahvaülikoolis muusikaõpetajana ja koorijuhina.

Ta on loonud üle 300 laste- ja üle 50 koorilaulu, millest paljud on saavutanud suure populaarsuse. Mitmed neist on kõlanud üldlaulupidudel ("Mu Eestimaa", "Päevaramm", "Meie laagri poisid", "Laulud saatku meid", "Lõoke", "Lapsed tulid", "Kui tuju on mõnus").

Raivo Kõrgemäe lauludest on ilmunud 14 autorikogu: "Lastelaulud" (Eesti Raamat, 1988), "Jõulusoove" (Muusika, 1997), "Vaimulikke laule" (Eesti Muusikaühing, 1991), "Päikese lapsed" (Koolibri, 1996), "Pilla-palla" (Muusika, 1998), "Oi heldeke!" (Muusika, 1998), "Laululohe" (Muusika, 1998), "Seitse lille" (Muusika, 2001), "Mõtlen kevadest" (Muusika, 2001), "Sügisvärvid" (Muusika, 2001), "Ajast aega" (Koolibri, 2002), "Raivo Kõrgemäe laulud" (Avita, 2002), "Laule emadepäevaks" (Muusika, 2003), "Koolisõbrad" (SP Muusika, 2014).
Kurdlehine kibuvits jõudis Eestisse juba 19. sajandil, aga viimastel aastakümnetel on sellest kujunenud probleemne taim, mis vohab liivastel rannaaladel ja tõrjub välja kodumaiseid liike. Seda plaanitakse hakata randadest välja tõrjuma nagu tegeletakse Sosnovski karuputke tõrjumisega
**Introduktsioon** (eesti keeles kasutatud ka mõistet (**võõrliikide**) **sissetalumine**) on mõiste bioloogiast, mis tähendab võõrliigi (taime- või loomaliigi või ka madalama taksoni) toomist alale, kus teda varem ei olnud. 

Introduktsiooni saab jagada **tahtlikuks** ja **tahtmatuks**. 

* Tahtlik ehk sihipärane introduktsioon toimub inimese soovil ja sageli põllumajandusliku, jahindusliku või aiandusliku eesmärgiga sissetoodud liike tarvitada, lisaks kohalikule faunale ja floorale.
* Tahtmatu ehk sihipäratu introduktsiooniga on tegu, kui liik (tulnukas, nt tulnuktaim) on mingisse kohta jõudnud küll kaudselt inimese abiga (näiteks laevadega, rongidega), kuid viimase teadmata.

Vaata ka
--------

* liigikaitseline introduktsioon
* võõrliik

Kirjandust
----------

* Kumari, E. 1964. Fauna rikastamine ja fauna rikkumine, 1–2. *Eesti Loodus* 5: 266–274; 6: 347–352.
Yvonne Magwas (2014)
**Yvonne Magwas** (sündinud 28. novembril 1979 Rodewischis) on Saksamaa poliitik, Saksamaa Kristlik-Demokraatliku Liidu liige.

Haridus ja amet
---------------

Yvonne Magwas kasvas Vogtlandis Falkensteini ja Auerbachi linnas. Aastal 1998 lõpetas ta kohaliku Goethe Gümnaasiumi. 1999. aastast õppis sotsioloogiat, psühholoogiat ja ärikorraldust Chemnitzi Tehnikaülikoolis. Tol ajal asutas ta äriühingu, mille põhiliseks tegevusalaks oli kvalifitseeritud internatuuri kohandamine, inimtöö uuringute läbiviimine ning organisatsiooni arendus. Yvonne Magwas lõpetas ülikooli 2006. aastal sotsioloogina. Aastatel 2005–2013 töötas ta Robert Hochbaumi kabinetiülemana.

Partei ja poliitiline tegevus
-----------------------------

1998. aastal liitus Yvonne Magwas noorte ühendusega (Young Union) ja kolme aasta pärast (aastal 2001) liitus Saksamaa Kristlike Demokraatidega. Aastatel 2006–2009 oli Magwas Vogtlandi Noorte Ühenduse piirkonna esimees ning ühtlasi Saksimaa Noorte Ühenduse juhatuse liige (2003–2008). Alates 2008. aastast on ta Vogtlandi piirkonna Kristlike Demokraatide eesistuja. 2003. aasta Vogtlandi kohalikel valimistel valiti Yvonne Magwast Auerbachi nõukogu liikmeks (tegev kuni 2009) ning Vogtlandi kohaliku nõukogu liikmeks (tegev kuni 2005). Üldvalimistel, mis toimusid 2013. aastal (tol ajal oli Yvonne Magwas Kristlik-Demokraatliku Partei Saksimaa liidumaa nimekirjas kaheteistkümnendal kohal), valiti ta Saksa Liidupäeva liikmeks.

Praegu on Yvonne Magwas Keskkonnakomitee, looduskaitse ning ehitus- ja tuumaenergiaturvalisuse komisjoni liige. Ühtlasi on Yvonne Magwas eeltoodud organisatsioonides raporteerijaks laenutuspoliitika ning majutuse ja linna arenduse alal. Saksa Liidupäevas on Yvonne Magwas Saksa–Taiwani sõprusühenduse liige. Saksamaa Liitvabariik lähetas ta Raadio- ja Saate–assotsiatsiooni volikokku, kus ta on ka Finants- ja Majanduskomitee liikmeks.

Välislingid
-----------

* Yvonne Magwase elulugu Liidupäeva kodulehel
**Intrusioon** ehk **plutoon** on maakoores paiknev geoloogiline struktuur, mis võib olla nii vedelas (magma) kui ka tahkes olekus (tardkivim).

Intrusiooniks nimetatakse nii aktiivset protsessi (magmakeha tungimist ülespoole) kui ka selle tardkivimiliseks struktuuriks kristalliseerunud tagajärge. Samas tähenduses võidakse kasutada terminit "intrusiiv".

Lasumussuhete alusel eristatakse rööp- ja põikintrusioone. Rööpne on intrusioon, mis olles kontaktis kildaliste või kihiliste kivimitega on enam-vähem paralleelne kildalisus- või kihilisuspindadega. Põikintrusioonid aga lõikavad kildalisus- või kihilisuspindu. Intrusioonid on väiksemõõtmelised, kui nende mõõtmeid väljendatakse meetrites, suuremõõtmeliste intrusioonide mõõtmed ulatuvad aga kilomeetritesse. Sõltuvalt kujust, suurusest ning lasumussuhetest eristatakse järgmisi intrusioone: sill, lakoliit, lopoliit, fakoliit, daik, nekk, štokk, batoliit, diapiir, ringdaik, hargsoon jne.

Intrusioon võib olla nii tardunud struktuur kui ka liikuv diapiirilaadne moodustis.

Sageli peetakse sõnu "intrusioon" ja "plutoon" sünonüümideks, kuid kitsama definitsiooni kohaselt saab plutooniks nimetada vaid suuremõõtmelisi intrusioone. Plutoon on intrusioon, mille mõõtmed ulatuvad kilomeetritesse. Intrusioon võib aga olla ka palju väiksem.

Vaata ka
--------

* Abja plutoon

Välislingid
-----------

* Mantleplumes.org
**Koordi** on küla Järva maakonnas Paide linnas. Külas asus Koordi mõis, küla lähistel on Koordi raba. 

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Roosna-Alliku valda.

Kultuuriloost
-------------

Koordi küla on Hans Leberechti (1910–1960) jutustuse "Valgus Koordis" (1948, e.k raamatuna 1949) formaalne tegevuspaik. Koordi külas elas Leberechti emapoolne vanaema, kelle juures tulevane kirjanik veetis lapsepõlvesuvesid. Aastaks 2006 oli Leberechti vanaema maja hiljutise põlengu tõttu peaaegu täielikult hävinud. Alles jäid vaid alusmüür ja köögi kiviseinad, mille kõrvale talukoha uus peremees on nüüdseks ehitanud uue hoone. Asukoht: Koordi lõunapoolne osa, Peetri ja Paide–Rakvere maantee vahelise teelõigu ääres, Koordi külateega ristumise kohas.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

| * v
* r
Paide linna asulad |
| --- |
| Linn | 

* Paide

 |
| Alevik | 

* Roosna-Alliku

 |
| Külad | 

* Allikjärve
* Anna
* Eivere
* Esna
* Kaaruka
* Kihme
* Kirila
* Kirisaare
* Kodasema
* Koordi
* Korba
* Kriilevälja
* Mustla
* Mustla-Nõmme
* Mäeküla
* Mäo
* Mündi
* Nurme
* Nurmsi
* Oeti
* Ojaküla
* Otiku
* Pikaküla
* Prääma
* Puiatu
* Purdi
* Sargvere
* Seinapalu
* Sillaotsa
* Suurpalu
* Sõmeru
* Tarbja
* Tännapere
* Valasti
* Valgma
* Vedruka
* Veskiaru
* Viisu
* Viraksaare
* Võõbu

 |