recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Rodrigão (2016)
**Rodrigo Gomes dos Santos** (enam tuntud kui **Rodrigão**; sündinud 13. oktoobril 1993 Belmontes) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana Brasiilia esiliiga klubis Ponte Preta.

Ta alustas karjääri Minas Geraisi osariigi klubis Democrata. 2015. aasta märtsis liitus ta Brasiilia esiliiga klubiga Boa, kuid juba sama aasta juunis siirdus ta Brasiilia tugevuselt nelja liiga klubisse Campinense. 2016. aasta alguses lõi ta Campinense meeskonnas 26 mänguga 18 väravat ning tuli klubiga Paraíba osariigi meistriks.

30. mail 2016 sõlmis ta viieaastase lepingu Brasiilia kõrgliiga klubiga Santos. Brasiilia kõrgliigas tegi ta debüüdi sama aasta 22. juunil mängus Fluminense vastu ja lõi selles mängus ka värava. Kokku jäi Rodrigão arvele sel hooajal kõrgliigas kolm väravat.

2017. aasta juulis suundus ta laenule Brasiilia kõrgliiga klubisse Bahia. Ta lõi sel hooajal Brasiilia kõrgliigas viis väravat. 2018. aastal naasis ta Santosesse, mängides klubi meeskonnas São Paulo osariigi meistrivõistlustel. 2018. aasta aprillis suundus ta laenule Brasiilia esiliiga klubisse Avaí. Ta lõi sel hooajal liigas seitse väravat ja aitas klubil tagasi Brasiilia kõrgliigasse tõusta.

2019. aasta veebruaris liitus ta laenulepingu alusel Brasiilia esiliiga klubiga Coritiba. 2019. aasta Paraná osariigi meistrivõistlustel lõi ta seitse väravat ja oli sellega suurim väravakütt. 2019. aasta hooajal lõi ta Brasiilia esiliigas Coritiba meeskonnas 13 väravat. 2019. aasta lõpus läks ta laenule Cearásse. 2020. aasta novembris naasis ta Avaísse. 2021. aasta juunis läks ta laenule Ponte Pretasse.

Saavutused
----------

Campinense
* Campeonato Paraibano: 2016

Viited
------

1. ↑  "Coritiba apresenta Rodrigão". Coritiba FBC. 6.2.2019. Vaadatud 4.6.2019
2. ↑  "Avaí acerta com Edilson e Rodrigão para sequência da Série B". NSC Total. 3.11.2020. Vaadatud 24.11.2020
**Allan Alaküla** (sündinud 11. septembril 1968 Kohtla-Järvel) on eesti ajakirjanik.

Ta lõpetas Tartu Ülikooli 1993 ajaloo erialal. Ta täiendas end poliitikateaduste alal Birminghami Ülikoolis (1996) ja meedia alal India Massikommunikatsiooni Instituudis (2000). 

Ta on töötanud 1992–1997 arvamustoimetajana ajalehes Postimees, 1997–2000 arvamustoimetuse juhatajana ajalehes Sõnumileht ja 2000–2002 ajalehe Kesknädal peatoimetaja asetäitjana. 2002–2004 oli ta Tallinna Linnakantselei meediaosakonna juhataja ja avalike suhete direktor.

Aastatel 1999–2003 oli ta Avaliku Sõna Nõukogu liige ja 2001–2004 Eesti Ajakirjanike Liidu esimees.

Aastatel 2004–2007 oli ta ajalehe Kesknädal peatoimetaja. Ametist lahkumisest teatas ta ajalehe veergudel 23. mail 2007. 

2007. aasta juunis asus tööle Tallinna linnakantselei arenguteenistuse vanemspetsialisti ametikohale, sama aasta oktoobrist Tallinna linna esindaja Euroopa Liidus, alates 2008. aasta maist kuni 2020. aasta juulini oli Tallinna Euroopa Liidu esinduse juht. 2012. aasta juulist kuni 2017. jaanuarini oli SA Tallinna Televisiooni nõukogu esimees. 

2021. aasta jaanuarist peab Meediavahi blogi ja teeb kaastööd erinevatele väljaannetele.

2021. aasta septembrist tegutseb Lahemaa giidina Valgejõe Mälutalus. 21. novembril 2021 valiti Valgejõe külavanemaks.

Välislingid
-----------

* Meediavaht
* Valgejõe Mälutalu
**Edgar Leopold Puide** (aastani 1937 **Edgar Leopold Puksmann**, 5. veebruar 1907 Tallinn – 27. aprill 1986 Stockholm) oli eesti metsateadlane.

Elulugu
-------

Edgar Leopold Puide oli sepa poeg.

Lõpetas 1926 Tallinna Ühistehnikagümnaasiumi. 1936. aastal lõpetas Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna metsaosakonna, kaitses diplomitöö "Põhiveepinna kõikumine metsamaadel ülikooli õppe- ja katsemetskonnas 1930.–1934. a."

Oli 1930–33 (üliõpilasena) TÜ õppe- ja katsemetskonna assistendi kohusetäitja, 1933–35 Tudu metskonna metsnik, 1936–44 Voltveti Metsakooli (aastast 1939 Tihemetsa Metsatehnikum) õpetaja. Õpetas metsamelioratsiooni, maamõõtmist ja ehitusõpetust. Läks 1944 Rootsi, kus oli 1945–52 Riigimaade ja -metsade Valitsuse ametnik, 1952–62 metsanduskonsulent, 1962–64 büroosekretär, 1964–72 büroodirektor. Ühtlasi oli 1961–65 Rootsi Kuningliku Metsaülikooli metsamelioratsiooni õppejõud, 1968–74 Carpenbergi Metsakooli praktikumide juhendaja.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: põhjaveerežiim ja metsakasvu mõjutavad tegurid. Pani aluse süstemaatilistele uuringutele selles valdkonnas. Etendas juhtivat osa Rootsi metsamelioratsiooni viimisel kaasaegsele teadustasemele. Töid metsakuivendusest. Võttis osa arvukatest erialakonverentsidest ja kongressidest Rootsis, Soomes jm. Tegeles ka eesti ilukirjanduse tõlkimisega rootsi keelde (Mati Unt "Sügisball" ("Höstbal", 1983) koos P. Puidega). Oli 1956–76 Eesti Metsamees Eksiilis toimetaja liige, professor Andres Mathieseni kapitali nõukogu ja Eesti Metsateadlaste Ühingu Rootsis liige (1975–86 esimees). Ligi 30 teadust-t ja aimeartiklit.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. ↑  Eesti Mets. 1936, nr. 2, lk. 75

Teoseid
-------

* Põhjaveepinna kõikumine metsamaadel Ülikooli Õppe- ja Katsemetskonnas 1930. – 34. a. Tartu, 1936
* Märkmeid metsakraavitamisest Rootsis. // Eesti Metsamees Eksiilis. Stockholm, 1949–1976, 1989 (1954) 14
* Metsakuivendamisest Rootsis. // Eesti Metsamees Eksiilis. Stockholm, 1949–1976, 1989 (1955) 19
* Metsaväetamisest Rootsis. // Eesti Metsamees Eksiilis. Stockholm, 1949–1976, 1989 (1966) 46.

Kirjandus
---------

* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, II, 454
* Kohh, E. Edgar Puide 50-ne aastane. // Eesti Metsamees Eksiilis. Stockholm, 1949–1976, 1989 (1957) 23, 25–26
* Raukas, A. Edgar Puide. In memoriam. Mälestuskilde ühe eesti metsateadlase elukäigust. // Eesti Päevaleht. Stockholm (1986) 21. V
* Margus, M. Edgar Puide. // Mets ja Puu (1992) 1, 31,32
* Margus, M. Meikar, T. Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna metsaosakond 80. Tartu, 2000, 47.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Evald Laidvere** (sündinud 8. veebruaril 1927 Meerapalus Tartumaal) on eesti vabadusvõitleja.

1943. aastast oli ta Omakaitse liige 33. territoriaalkompanii koosseisus, tegutses Meerapalu õhuvaatluspostis. 1944. aasta veebruarist augustini teenis Piirikaitserügemendis, 1944 augustist 20. eesti diviisi koosseisus. Taandus Saksamaale, oli Neuhammeri õppelaagris väljaõppel ja rindel 20. diviisi 46. rügemendi II pataljoni koosseisus Oppeln-Karbischau lahingutes. 1945 mais tegi läbi Tšehhi põrgu ja langes sõjavangi. 1946–1947 oli laagris Kemerovo oblastis, 1947–1951 tööpataljonis Sillamäel.

Ta on Põlvamaa Vabadusvõitlejate Ühenduse liige.

Tunnustus
---------

* 2005 Kotkaristi V klassi teenetemärk
* 2008 Põlvamaa teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Rindeleht. Foorum. Evald Laidvere
2. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 2611

Välislingid
-----------

* Kirjutamata memuaare: Mälestusi Peipsi äärest. Eesti Raadio, 2004
* Eesti sõduritund. Evald Laidvere mälestused II maailmasõjast lahingutest Peipsi kaldal. Eesti Raadio, 2006
* Joel-Markus Noorem. Evald Laidvere teekond läbi sõja. Poska Akadeemia, 2015
| Medalikohad |
| --- |
| Filipiinide esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Kolmas koht | 1992 | Helveskaal |
| Maailmameistrivõistlused |
| Teine koht | 1997 | Helveskaal |

**Roel Velasco** (sündinud 26. juuni 1972; Bago, Lääne-Negrose provints) on Filipiinide endine poksija.

Velasco sai helveskaalus (kuni 48 kg) 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Rogelio Marcelole (Kuuba).

Velasco sai helveskaalus (kuni 48 kg) 9. maailmameistrivõistlustel (Budapest, 1997) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Maikro Romerole (Kuuba).

Isiklikku
---------

Roel Velasco noorem vend Mansueto on samuti tuntud endine Filipiinide poksija.

Viited
------

1. ↑  25. suveolümpiamängude poksivõistlus. Barcelona 1992. Tulemused inglise keeles
2. ↑  9. maailmameistrivõistlused poksis. Budapest 1997. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Roel Velasco veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Võistkond |  | SÜV |
|  |
| Hõbe | 1952 | Kärbeskaal |
| 1. ring | 1956 | Kärbeskaal |
| Riik |  | Lääne-Saksamaa |
|  |
| Veerand-finaal | 1953 | Kärbeskaal |
| Kuld | 1955 | Kärbeskaal |
|

**Edgar Basel** (1. november 1930 Mannheim – 7. september 1977) oli Saksamaa ühendvõistkonna ja Lääne-Saksamaa poksija.

Basel oli kokku viiekordne Lääne-Saksamaa meister kärbeskaalus (kuni 51 kg) aastatel 1951–1952 ja 1954–1956.

Basel sai Saksamaa ühendvõistkonna eest võisteldes kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Nathan Brooksile (USA). Ta osales kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Basel võitis Lääne-Saksamaa eest võisteldes kärbeskaalus (kuni 51 kg) 11. Euroopa meistrivõistlustel (Lääne-Berliin, 1955) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks. Ta osales kärbeskaalus (kuni 51 kg) 10. Euroopa meistrivõistlustel (Varssavi, 1953), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Henryk Kukierile (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Basel poksis juunist 1957 kuni novembrini 1961 elukutselisena ning pidas kokku 41 kohtumist. Ta võitis neist 22 (neist 3 nokaudiga), kaotas 15 (neist 7 nokaudiga) ja viigistas 4 kohtumist.

Viited
------

1. ↑  Lääne-Saksamaa meistrivõistlused poksis 1949–1989. Tulemused inglise keeles
2. ↑  15. suveolümpiamängude poksivõistlus. Helsingi 1952. Tulemused inglise keeles
3. ↑  16. suveolümpiamängude poksivõistlus. Melbourne 1956. Tulemused inglise keeles
4. ↑  11. Euroopa meistrivõistlused poksis. Lääne-Berliin 1955. Tulemused inglise keeles
5. ↑  "10. Euroopa meistrivõistlused poksis. Varssavi 1953. Tulemused inglise keeles" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 7. augustil 2012.

Välislingid
-----------

* Edgar Basel saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Edgar Basel saidil BoxRec
*Siin tutvustatakse ravimit või ravimeetodit, kuid kirjutatu pole arstlik nõuanne ning see ei asenda arsti konsultatsiooni. Vikipeedia ei vastuta iseravimise tagajärgede eest.*

**Diatsetüüldihüdromorfiin** on 1929. aastal Saksamaal välja töötatud keemiline aine ja ravim. See on poolsünteetiline opiaat, mille toime tugevus sarnaneb morfiini omaga. 

Mõnes riigis kasutatakse ainet terminaalses faasis vähihaigete valuravis. Aine valu vaigistav toime on tugevam ja kestvam kui heroiinil: 4–7 tundi.

Nimetused ja tähised
--------------------

Muud nimetused ja tähised: Paralaudin, dihüdroheroiin, atsetüülmorfinool. 

CAS-i registreerimisnumber on 509-71-7.

Viited
------

1. ↑  Gilbert, AK; Hosztafi, S; Mahurter, L; Pasternak, GW (2004). "Pharmacological characterization of dihydromorphine, 6-acetyldihydromorphine and dihydroheroin analgesia and their differentiation from morphine". *European journal of pharmacology*. **492** (2–3): 123–30. DOI:10.1016/j.ejphar.2004.03.050. PMID 15178355.

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Diacetyldihydromorphine seisuga 26.09.2017.*
Mäetaguse mõisa kalmistu kabel (2014)
Kabeli sisevaade (2014)
**Mäetaguse mõisa kalmistu** on kalmistu Jõhvi kihelkonnas Virumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Mäetaguse külas Alutaguse vallas Ida-Viru maakonnas. Kalmistu jääb Mäetaguse mõisa südamest linnulennult umbes 750 meetri kaugusele lääneloodesse.

Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Rosenid tõenäoliselt millalgi 19. sajandi esimesel poolel, kuid teadaolevalt toimus esimese matus alles 1915. aastal. Kalmistule on üldse maetud kaks lahkunut.

Mäetaguse mõisa kalmistu kabel
------------------------------

Kalmistule rajati 1864. aastal ka kabel, mis on praegu eraldi kultuurimälestis. Seda kabelit on tihti nimetatud ka lihtsalt "Mäetaguse kabeliks".

Mõisa kalmistu kabeli kõrval üle tee asus aga Mäetaguse abikirik, mis allus Jõhvi Mihkli kirikule. See rajati 1849, ehitati uuesti üles 1939–1940, muudeti 1965. aastal spordisaaliks ja hävis tulekahjus 1970. Ka seda kirikuhoonet on nimetatud Mäetaguse kabeliks.

Viited
------

1. ↑  Ketlin Sirge. "Eesti mõisakalmistud". // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013. Lk 35
2. ↑  Ketlin Sirge. "Eesti mõisakalmistud". // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013. Lk 66
3. ↑  Kultuurimälestis nr 13967 "Mäetaguse kabel, 19.saj."
4. ↑  Pärandkultuuri objekt: "Mäetaguse palvemaja asukoht" (498:KAV:001) Eesti looduse infosüsteemis

Kirjandus
---------

* Alo Särg. "Mäetaguse (*Mehntack*)". // Ida-Virumaa mõisad ja mõisnikud. Argo. Tallinn 2006. Lk 61-63
* Taavi Pae. "Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused". // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002

Välislingid
-----------

* Mäetaguse mõisa kalmistu kabel Jaan Vali kogus. Muinsuskaitseameti fotokogu
* Mäetaguse mõis ja selle kalmistu Eesti mõisaportaalis
* Ketlin Sirge. "Eesti mõisakalmistud". // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013
**Võšõvanka päev** on rahvusvaheline tähtpäev, mille eesmärk on säilitada Ukraina rahvapärast traditsiooni luua ja kanda etnilisi tikitud rõivaid, mida nimetatakse võšõvankadeks. Seda tähistatakse igal maikuu kolmandal neljapäeval. Võšõvankad on koos põssankadega (traditsioonilised Ukraina lihavõttemunad) üks Ukraina kultuuri tuntumaid sümboleid.

Püha ei ole seotud ühegi riigi, rahvuse ega religiooniga. See ei ole riigipüha.

Ajalugu
-------

Foto pommikoerast ja Ukraina päästeameti maskotist Patronist võšõvanka kuulutuses, mis oli postitatud Facebooki Võšõvanka päeval 2022 (19. mai 2022)
Võšõvanka päeva idee pakkus 2006. aastal välja Lesja Voronjuk, toonane Tšernivtsi ülikooli üliõpilane. Voronjuk soovitas oma klassikaaslastel ja teistel õpilastel valida üks päev ja kanda kõik koos võšõvanka särke. Esialgu kandis tikitud särke mitukümmend üliõpilast ja mitu õppejõudu. Kuid järgmistel aastatel kasvas puhkus kogu Ukraina tasemele. Hiljem hakkasid seda tähistama ka Ukraina diasporaad üle maailma ning Ukraina toetajaid. Pühitsemise päev määrati teadlikult argipäevale, mitte nädalavahetusele, rõhutamaks, et võšõvanka on "ukrainlaste elu ja kultuuri koostisosa, mitte iidne artefakt".

2011. aastal tähistati puhkuse viiendat aastapäeva Guinnessi rekordite püstitamisega kõige rohkem tikitud särkidesse riietunud ja ühte kohta kogunenud inimesi. Tšernivtsi keskväljakule kogunes üle 4000 inimese võšõvanka särkides. Samal aastal õmmeldi Tšernivtsi ülikooli keskhoone jaoks hiiglaslik tikitud särk (4 × 10 meetrit).

Võšõvanka päeva tähistati 2015. aastal loosungi all "Anna võšõvanka kaitsjale". See oli kampaania, mis algatati Ukraina sõdurite võitlusvaimu tõstmiseks Vene-Ukraina sõjas. Püha tähistati ülemaailmses mastaabis, aktsiooniga ühines umbes 50 riiki maailmas.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Ukrainians celebrate Vyshyvanka Day". Ukrinform. 20. mai 2021. Vaadatud 19. mail 2022.
2. ↑  "Our vyshyvanka unites the country - President during the flashmob on Vyshyvanka Day in Dnipro". *president.gov.ua*. Ukraina presidendi administratsioon. 17. mai 2018. Originaali arhiivikoopia seisuga 20. mai 2018. Vaadatud 20. mail 2021.
3. ↑  "Ukraine marks Vyshyvanka Day on May 18 (Video)". Ukraina Sõltumatu Infoagentuur. 18. mai 2017. Vaadatud 20. mail 2021.
4. ↑  "На День вишиванки у Чернівцях хочуть встановити рекорд" (ukraina). Radio Free Europe/Radio Liberty. 5. mai 2011. Vaadatud 20. mail 2021.
5. ↑  "День вишиванки в Чернівцях". *vyshyvanka.net* (ukraina). 1. mai 2012. Vaadatud 20. mail 2021.
6. ↑  "У Чернівцях всі одягли вишиванки (ФОТО)". *Molodyy Bukovynets* (ukraina). 5. mai 2011. Vaadatud 19. mail 2022.
7. ↑  "День вишиванки: історія свята та цікаві факти". *Võsokõ Zamok* (ukraina). 20. mai 2021. Vaadatud 20. mail 2021.
8. ↑  ""Подаруй вишиванку захиснику"" (ukraina). Ukraina Kultuuri- ja infopoliitika ministeerium. 16. mai 2015. Vaadatud 20. mail 2021.
**Edgar Lawrence Doctorow** (kasutas nimekuju **E. L. Doctorow**; 6. jaanuar 1931 Bronx, New York – 21. juuli 2015 Manhattan, New York) oli Ameerika Ühendriikide kirjanik. Teda on nimetatud üheks olulisemaks 20. sajandi USA romaanikirjanikuks.[*viide?*]

Doctorow sündis teise põlve vene-juudi sisserändajate peres. Ta õppis Ohio osariigis Kenyoni College'is ja New Yorgis Columbia ülikoolis.

Tema esikromaan oli vestern "Welcome to Hard Times" ("Tere tulemast Rasketesse Aegadesse"; 1960). Tuntuse saavutas ta 1971. aastal raamatuga "The Book of Daniel". Tema romaanides on ühendatud sotsiaalne kriitika ja ajaloolised teemad. 

Ta kirjutas 12 romaani, kolm lühijutustuste köidet, näidendeid ja esseistikat. Nende hulka kuuluvad hinnatud "Ragtime" (1975), "Billy Bathgate" (1989) ja "The March" (2005). Nendes teostes nagu paljudes teistes Doctorow' romaanides asetab kirjanik väljamõeldud tegelased äratuntavasse ajaloolisse konteksti, kus esinevad tuntud ajaloolised isikud. Tihti kasutas ta erinevaid narratiive. Tema lood on tunnustatud originaalsuse ja mitmekülgsuse ning Doctorow'd ennast tema julguse ja kujutlusvõime poolest.

Paljudest tema raamatutest on tehtud filmimugandused, sh "Tere tulemast Rasketesse Aegadesse" ("Welcome to Hard Times", 1961) peaosas Timothy Huttoniga, ja "Billy Bathgate" (1991) peaosas Dustin Hoffmaniga. Tuntumad mugandused on film "Ragtime" (1981) ja Broadway muusikal "Ragtime" (1985), mis võitis neli Tony auhinda.

Doctorow võitis mitu kirjandusauhinda, sh National Book Critics Circle'i auhinna teoste "Ragtime", "Billy Bathgate" ja "The March" eest.

Doctorow suri 2015. aastal 84-aastaselt kopsuvähki.

Teoseid
-------

* 1960 – "Welcome to Hard Times" (raamatu põhjal valmis 1967 film "Welcome to Hard Times")
* 1966 – "Big As Life"
* 1971 – "The Book of Daniel" (raamatu põhjal valmis 1983 film "Daniel")
* 1975 – "Ragtime" (eesti keeles 1981, Tallinn: Eesti Raamat, tõlkinud Enn Soosaar; raamatu põhjal valmis 1981 film "Ragtime" ja 1998 Broadway muusikal "Ragtime")
* 1980 – "Loon Lake"
* 1985 – "World's Fair"
* 1989 – "Billy Bathgate" (eesti keeles 1996, Tallinn: Tuum, tõlkinud Enn Soosaar; raamatu põhjal valmis 1991 film "Billy Bathgate")
* 1994 – "The Waterworks"
* 2000 – "City of God"
* 2005 – "The March"
* 2009 – "Homer & Langley"
* 2014 – "Andrew's Brain"

Tunnustus
---------

* National Book Critics Circle Award romaanide "Ragtime", "Billy Bathgate" ja "The March" eest
* National Book Award parima ilukirjandusliku teose eest – "World's Fair" (1986)
* 1984 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia liikmeks

Viited
------

1. ↑  "Romaaniülikool: E. L. Doctorow "Ragtime"". Eesti Päevaleht. 8. juuni 2007.
2. ↑  "Ameerika kirjanik EL Doctorow suri 84-aastasena". ERR Kultuur. 22. juuli 2015
*Cuculus canorus canorus* + *Sylvia nisoria*
**Vööt-põõsalind** (*Sylvia nisoria*) on linnuliik põõsalindlaste sugukonnast põõsalinnu perekonnast.

Levila
------

Vööt-põõsalind on levinud Euraasias Kesk-Euroopast kuni Kesk-Aasia mäestikeni. Lääne-Euroopas ta puudub. Ta on rändlind, talvitab Ida-Aafrikas.

Eestis on vööt-põõsalind ebaühtlaselt levinud harv kuni harilik haudelind, sagedam Lääne-Eestis ja läänesaartel. Pesitsusaegset arvukust on hinnatud 15 000–25 000 paarile. Saabub mais, lahkub augustis, vähesed septembris.
Vööt-põõsalind oli Eestis 19. sajandi lõpul haruldane lind. 20. sajandi esimesel poolel muutus ta Lääne-Eestis tavalisemaks seoses levila laienemisega põhja poole.

Välimus ja hääl
---------------

Pikkus 16–18 cm. Vanalinnu ülapool on pruunika varjundiga hall, hõredate valkjate suleääristega. Alapool on valge, tumedate hallpruunide lainjate vöötidega. Hoosuled on tumepruunid. Tüürsuled on hallpruunid, valgete tipuservaga. Vanalinnul on kollased silmad. 
Noorlind sarnaneb aed-põõsalinnuga, kuid on suurem, osal tiivasulgedel on heledad servad ja sabaalusel on tavaliselt nõrk tume vöödistus. Noorlinnul on tumedad silmad.

Vööt-põõsalinnu laul sarnaneb aed-põõsalinnu ja pruunselg-põõsalinnu lauluga. Ärevushüüd on täristav *trrrrt-tk-tk-tk-tk*, seda põimib ta aeg-ajalt laulusse. Kutsehüüd on *tek-tek-tek*.

Elupaik
-------

Vööt-põõsalind asustab põõsasniite, mitmesuguseid võsasid ja põõsastikke, kadastikke, kohati ka rabavõsasid. Sageli leidub teda samas elupaigas, kus punaselg-õgija.

Pesitsemine
-----------

Isaslind laulab pesitsusaja algul põõsaladvas või liblika sarnasel kaarjal laululennul, samuti ehitab enne emaslinnu saabumist mängupesi. 
Vööt-põõsalind teeb pesa põõsa või noore tiheda okaspuu okste vahele, enamasti üsna maapinna ligidale. Pesa koosneb väljast kohevalt asetatud peentest raagudest, rohukõrtest ja vahel ka vähesest samblast, pesalohk on vooderdatud peente rohukõrtega ja väheste jõhvidega.

Kurnas on viis kuni kuus peaaegu ühevärvuselist valget nõrga hallika laigustusega muna, mida peamiselt emaslind haub 12–14 päeva. Poegi toidavad mõlemad vanalinnud putukate ja nende vastsetega. Pojad lahkuvad pesast 11–12 päeva vanuselt.

Toitumine
---------

Sööb peamiselt putukaid, ka marju.

Viited
------

1. ↑  *Hirundo* 1:2009
2. ↑  Leibak, E. Lilleleht, V. & Veromann, H. (eds). *Birds of Estonia. Status, Distribution and Numbers*. Estonian Academy Publishers, Tallinn 1994
3. ↑  Rootsmäe, L. Veroman, H. *Eesti laululinnud*. Valgus, Tallinn 1974

Välislingid
-----------

* Vööt-põõsalind andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
**Evald Laasi** (25. oktoober 1931 Tallinn – 29. jaanuar 1993 Tallinn) oli eesti ajaloolane.

Elulugu
-------

Evald Laasi lõpetas aastal 1955 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloolasena. Ta kaitses aastal 1967 ajalookandidaadi väitekirja. Ta töötas teadurina aastatel 1961–1969 ja 1987–1991 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis, aastatel 1969–1980 EKP Keskkomitee Partei Ajaloo Instituudis, aastatel 1980–1987 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudis.

Laasi uuris peamiselt põllumajanduse arengut 20. sajandil. Töötades pikka aega EKP KK Partei Ajaloo Instituudis (PAI-s), erines ta teistest tunduvalt oma allikakriitiliste taotluste tõttu. 1960. aastatel sai ta tuntuks kriitikaga Nõukogude Liidu ametliku põllumajandusstatistika kohta, mis moonutas tunduvalt põldude saagikusnäite, eriti võrreldes Eesti Vabariigi ajaga. 1980. aastate lõpus oli Laasi üks aktiivsemaid perestroikapoliitikaga kaasaminejaid ning avaldas suure hulga materjale eestlaste represseerimise ning sundkollektiviseerimise kohta.

Isiklikku
---------

Evald Laasi isa oli Eesti Vabariigi ja NSV Liidu sõjaväelane Evald Heinrich Laasi (1907–1976).

Teoseid
-------

* *Eesti NSV põllumajanduse kollektiviseerimine*. Dokumentide ja materjalide kogumik. Koostanud Evald Laasi, toimetanud Evald Laasi ja Edgar Tõnurist, 665 lk, Eesti Raamat 1978.
* "Mõnede lünkade täiteks", Sirp ja Vasar, 27. november 1987.
* Evald Laasi, *Vastupanuliikumine Eestis 1944–1949*, 123 lk, Nõmm & Co 1992.
* Evald Laasi, Sissisõjast Eestis 1945-1953. Looming 1989, nr 11, lk. 1519-1527.

Viited
------

1. ↑  EE 14. köide lk. 219
2. ↑  Sissekanne Ohvitseride andmekogus (vaadatud 14.08.2014)
3. ↑  Jaak Pihlau, Raadiomängud Eestis Teise maailmasõja ajal ja järel. VIII peatükk "Jungle´i" lõppvaatus (1954–1956), Tuna 2010 nr 3
4. ↑  Täna 50 aastat tagasi: jurist Tarmo Laasi nägemus oma vanaisast Evald Heinrich Laasist ja teistest Briti luurajate koolkonna tegelinskitest sõjaeelses ja -järgses Eestis. KesKus, 30. september 2003.
5. ↑  "Sissisõjast Eestis". *Looming*. 1989.

Välislingid
-----------

* Mati Õun. 10 aastat Eesti Akadeemilist Sõjaajaloo Seltsi. Õhtuleht, 10. mai 1998
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib statistika mõistest; keeleteaduse mõiste kohta vaata artiklit Klassifikaator (keeleteadus)* |

---

**Klassifikaator** ehk **liigiti** on klassifikatsiooniks ehk liigituseks kasutatav aparaat, liigitusskeem või muu liigitusvahend. 

Klassifitseerimisel jaotatakse objektid kindlate tunnuste alusel rühmadesse (klassidesse, gruppidesse) nii, et iga objekt kuulub ainult ühte rühma. Igal rühmal on nimetus ja numbriline või täheline koodtähis.

Klassifikaatoreid võib sõltuvalt nende struktuuri järgi jaotada hierarhilisteks ja lineaarseteks. Hierarhiline klassifikaator (taksonoomia) on mitme tasemega klassifikaator, mida on võimalik kujutada puustruktuurina. Lineaarne klassifikaator (koodiloend) on ühe tasemega klassifikaator, mis on koodide ja nendele vastavate nimetuste loetelu. Klassifikaatoreid liigitatakse ka kasutusotstarbe (tervishoid, transport, haridus jne) ning kasutuse ulatuse (riigisisesed, rahvusvahelised) järgi. 

Klassifikaatori lahutamatuks osaks on ka klassifitseerimisreeglid ja selgitavad märkused.

Eestis kehtiv klassifikaatorite süsteem
---------------------------------------

Vastavalt Vabariigi Valitsuse määrusele "Klassifikaatorite süsteem" on klassifikaator täpselt kirjeldatud, üksteist välistavate ning number- või tähtkoodiga tähistatud kategooriate põhjalik ja korrastatud süsteem. Andmekogude valdkonnas mõistetakse klassifikaatorina riigi infosüsteemi kuuluvas andmekogus kasutatavat täpselt kirjeldatud, üksteist välistavate ning number- või tähtkoodiga tähistatud kategooriate põhjalikku ja korrastatud süsteemi.Klassifikaatoreid on tarvis andmete üheseks mõistmiseks, töötlemiseks ja andmekogudes liigitamiseks. Klassifikaatorite kasutamine võimaldab erinevate andmekogude vahel andmeid paremini vahetada, võrrelda ja analüüsida.

Eestis koordineerib klassifikaatoritega seotud tegevusi (uute klassifikaatorite loomine, klassifikaatorite haldajate nõustamine jne) Statistikaamet.

Valdav osa Eestis kasutatavaid klassifikaatoreid on loodud tõlke või riigisisese versioonina rahvusvaheliste klassifikaatorite alusel.

Välislingid
-----------

* Klassifikaatorite süsteem. Vabariigi Valitsuse määrus
* Klassifikaatorite portaal (Beta). Statistikaamet
**Evald Piirisild** (12. oktoober 1905 Lasva vald, Vastseliina kihelkond, Võrumaa – 8./9. juuli 1941 Tartu) oli eesti ametnik.

Evald Piirisild sündis Lasva vallas endises Jaanimäe ehk Tseeno talus. Kooliaastad möödusid Võrus.

1930. aastate algul elas ta Petseris. Abielust Hilda Karindoskiga sündis kaks last: poeg Alar-Eero (1933) ja tütar Reet (1940).

1934. aasta 15. aprillist töötas ta Petseri linnavalitsuses arveametnikuna. Petseris astus ta Kaitseliidu liikmeks, kus olles tegeles ka ratsaspordiga.

1939. aasta suvel, kui oli Petseri linna suur põleng, võttis ta osa päästetöödest ja peavarjuta jäänud inimeste ümbermajutamisest. Selle eest anti talle 20. veebruaril 1940 Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk.

Pärast Eesti Vabariigi okupeerimist Nõukogude okupatsioonivägede poolt andis ta oma volitused üle Nõukogude võimule. Nüüd asus ta ekspediitorina tööle õlle ja limonaadi villimistehasesse A. Le Coq, varustades Petseri- ja Võrumaa väikeseid kauplusi. Seda tööd sai ta teha 1941. aasta juuli esimeste päevadeni, kui ta arreteeriti oma kodus Petseris Kiriku tänaval NKVD poolt ja viidi Tartu vanglasse. Ta hukkus NKVD massimõrva ohvrina Tartu vanglas 8. juuli öösel vastu 9. juulit.
**Säärepael** on etnoloogias värvilisest villasest lõngast kalasabakirjas palmitsetud pael, mis seotakse ümber sääre põlve ja püksisääre alt (harvem pealt). Paelaotsad pisteti pükste sääreotste aukudest läbi ning kinnitati sõlme, nii et otstes olevad tutid jäid sääre välisküljele rippuma. Säärepaelad hoiavad üleval sukki.

Säärepaelte kasutamine Kihnus
-----------------------------

Kihnu kultuuriruum on kantud UNESCO inimkonna vaimse kultuuripärandi esindusnimekirja. See on toonud suurema tähelepanu alla Kihnu käsitöö, mille oskusi hoiab meeles ja edendab SA Kihnu Kultuuriruum. 
Eesti vaimse kultuuripärandi nimistusse on kantud ka Kihnu säärepaelte tegemine ja kasutamine, kihnu keeles: *Kihnu siärepaeldõ tegemine ning kasutamine*.

Kihnus ei kanta säärepaela nii nagu Mandri-Eestis, ümber sääre seotuna. Neid valmistatakse pulmadeks, kus pruut seob paela ümber veimede, mida ta kingib peigmehe sugulastele. Tähtsamad pulmategelased saavad veimed, mis on seotud vööga, ülejäänutele antakse säärepaelaga seotud veimed. Meestele seotakse veimed säärepaelaga üle õla. Säärepaela kutsutakse Kihnus ka pulma- või laulupaelaks. Viimati mainitud nimetus tuleneb sellest, et laulunaistele kingitakse mitmepäevase pulmas laulmise eest samuti säärepael.

Vaata ka
--------

* kapukad
* säärised

Viited
------

1. ↑  Arvi Ränk. Eesti etnograafia sõnaraamat. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. Lk 205
2. ↑  Esivanemate varandus. [Rahvateaduslik teatmik]. 1993. Toimetanud A. Vaserik. Tartu. Lk 113
3. ↑  Säärepaelad Kihnus

Välislingid
-----------

* Säärepaelte tegemine ja kasutamine Kihnus. Annika Annuk, 2015
* Säärepael, Eesti Rahva Muuseum
Vööt-käbilinnu muna
**Vööt-käbilind** (*Loxia leucoptera*) on linnuliik vintlaste sugukonnast käbilinnu perekonnast.

Levila
------

Vööt-käbilind on levinud okasmetsavööndis Põhja-Ameerikas, Alaska poolsaarel ja Aasias kuni Kirde-Euroopani. 
Siberis on ta tüüpiline taiga lind.
Eestis on ta ebajärjekindel ja harv külaline oktoobrist märtsini. Teda kohatakse enamasti kuuse-käbilindude hulgas.

Välimus
-------

Üldpikkus 15–18 cm. Kuuse-käbilinnust natuke väiksem ja saledama nokaga. Iseloomulikud on kaks laia valget tiivavööti ja küünarsulgede valged tipuäärised. Ka kuuse-käbilinnul võivad tiibadel olla valged vöödid, kuid need on selgelt kitsamad. Siiski on ka noorel ja esimese aasta vööt-käbilinnul kitsad tiivavöödid ja küünarsulgede tipud võivad olla täielikult kulunud. Isaslinnu sulestik on põhiliselt karmiinpunane, emaslinnul rohekaskollakas, noorlinnul tumedatriibuline. Lennul näib ta kuuse-käbilinnust sihvakam ja pikema sabaga.

Vööt-käbilind häälitseb lennul kuuse-käbilinnust kõrgemalt ja pehmemalt *khiip, khiip*. Kutsehüüd on mängupasuna kõlaga ninahäälne venitatud *tööt*. Laul on kiirem kui teistel käbilindudel, selles on kiireid kurinaid, sirinaid ja muud sarnast.

Pesitsemine
-----------

Pesitsemine algab ilmselt natuke hiljem kui teistel käbilindudel, märtsis-aprillis. Pesa asetseb tavaliselt kuusel 5–10 meetri kõrgusel ja on samasugune nagu teistel käbilindudel. Kurnas on tavaliselt kolm või neli muna.

Toitumine
---------

Sööb peamiselt okaspuuseemneid, Siberis põhiliselt lehise, ka kuuse-, männi- ja seedermänni, Ameerikas tsuuga seemneid. Sööb ka pihlakaid ja suvel toitub palju putukatest.

Vööt-käbilinnu Haiti saare alamliik *megaplaga* arvatakse vahel liigiks *Loxia megaplaga.*

Viited
------

1. ↑  BirdLife International (2004). *Loxia leucoptera*. *2006 IUCNi punane nimistu*. IUCN 2006. Vaadatud 12 May 2006. Database entry includes justification for why this species is of least concern

Välislingid
-----------

* Vööt-käbilind andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
Odin ja Nägijatar (*Völva*); Lorenz Frølich (1895)
"Völuspa" algus Arvid August Afzeliuse 1818. aasta teosest "Edda Sæmundar hins fróda". Tekst on vanapõhjakeelne.
"**Völuspaa**" ehk "**Nägijatari kuulutus**" (vanapõhja keeles ***Völuspá***, ka *Vǫluspá*, *Vǫlospá*, *Vǫluspǫ́*) on 
Vanema Edda tuntuim laul, mis jutustab maailma loomisest, selle saabuvast lõpust ning järgnevast taassünnist. See on üks olulisemaid algallikaid Põhjala mütoloogia kohta.

Üldiselt usutakse, et "Völuspaa" loodi Islandil umbes 1000. aasta paiku pKr.

Laulu täisversioonid on talletatud Codex Regiuses (u 1270) ja Haukr Erlendssoni koostatud Hauksbóki manuskriptis (u 1334), Vanemas Eddas on seda kasutatud osaliselt.[*viide?*] Christopher Abram on samas juhtinud tähelepanu, et laul ringles pikka aega suulise pärimusena, mistõttu on keeruline täpselt hinnata, kuivõrd sarnane on 13. sajandi üleskirjutus laulu algkujule.

Viited
------

1. ↑  Einarsson, Stefán (2019). *A History of Icelandic Literature*. Johns Hopkins University Press. lk 28. ISBN 9781421435466
2. ↑  "Völuspá". *Encyclopædia Britannica* (inglise keeles). Vaadatud 12. mai 2023.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
3. ↑  Glendinning, R. J. & Bessason, Haraldur (1983). *The Edda: A Collection of Essays*. University Of Manitoba Press. lk 90. ISBN 9780887550362
4. 1 2  Abram, Christopher (2011). *Myths of the Pagan North: The Gods of the Norsemen*. Bloomsbury Publishing. lk 166. ISBN 9781441102003

Välislingid
-----------

* Völuspaa – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* *EEPOSTE LEHEKÜLGI. Katkend islandi eeposest Edda*. (10. veebruar 1985). ERR-i arhiiv
**Kävlinge vald** on 2. järgu haldusüksus Rootsis Skåne läänis. 

Praegune vald moodustati 1974. aastal.

Vallas on 9 üle 200 elanikuga kompaktset asulat (*tätort*): 

| # | Asula | Elanike arv (2005) |
| --- | --- | --- |
| 1 | **Kävlinge** | 8550 |
| 2 | Löddeköpinge | 5582 |
| 3 | Furulund | 3888 |
| 4 | Hofterup | 3243 |
| 5 | Dösjebro | 752 |
| 6 | Sandskogen | 533 |
| 7 | Barsebäck | 509 |
| 8 | Barsebäckshamn | 401 |
| 9 | Lilla Harrie | 321 |

Vallas asub Barsebäcki loss. 

Kävlinge vallas asus kahe reaktoriga Barsebäcki tuumaelektrijaam, mis hakkas tööle 1975. Esimene reaktor suleti 1999 ja teine 2005.

Välislingid
-----------

* Valla koduleht

Skåne lääni vapp
Skåne lääni vallad

Bjuv |
Bromölla |
Burlöv |
Båstad |
Eslöv |
Helsingborg |
Hässleholm |
Höganäs |
Hörby |
Höör |
Klippan |
Kristianstad |
Kävlinge |
Landskrona |
Lomma |
Lundi |
Malmö |
Osby |
Perstorp |
Simrishamn |
Sjöbo |
Skurup |
Staffanstorp |
Svalöv |
Svedala |
Tomelilla |
Trelleborg |
Vellinge |
Ystad |
Åstorp |
Ängelholm |
Örkelljunga |
Östra Göinge
Virumaa valdade piirid enne ja pärast 1939. aasta vallareformi
**Mäetaguse vald** oli vald Viru maakonnas aastail 1939–1949 ja Jõhvi maakonnas aastail 1949–1950. Vallamaja asus Aru külas.

Vald kuulus Riigivolikogu 72. valimisringkonda, kust valiti Hugo Kukke.

1939. aasta vallareformiga moodustati:

> „15. Mäetaguse vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Mäetaguse valla maa-alast, välja arvatud Härjaoja nr. 25, Vahemetsa nr. 26, Vana-Roostoja nr. 27, Uue-Roostoja nr. 28, Nissipõllu nr. 29, Lõppe nr. 30, Uue-Lõppe nr. 31, Suuremurru nr. 32, Mädasoo nr. 102 talude, Riigi tagavaramaa lit. E, Lõppe metsavahi koha, Iisaku küla talu nr. 15 lahus-heinamaatüki ja Ereda mõisa järgi olevate talude nr. A-66, A-67, A-69–A-71, A-74–A-77, A-80 ja A-83–A-86 juurdelõigete maa-alad ning osa Iisaku metsandiku maa-alast; b) senise Jõhvi valla Tarakuse küla maa-alast.."
> 
> 
> 

Maidla valda kuulusid: Mäetaguse küla ja asundus, Raja, Aru, Võide, Liivakünka ja Kopli külad ja Metsküla, Ratva, Arvila, Apandiku, Võhma ja Aho külad ning Kiikla asundus, Pagari asundus, Atsalama, Jõetaguse, Kalina, Tarakuse ja Uhe külad ning Väike-Pungeri asundus.

Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s, kaotati 1. oktoobril 1950. aastal maakonnad ja vallad.

Viited
------

1. ↑  Maa-ameti kaardirakendused
2. ↑  Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88. Riigi Teataja, nr 87, 14. oktoober 1938
3. ↑  590. Viru Maavanema otsus Viru maakonna vallavolikogude valimisringkondade arvu ja nende piiride kohta. Riigi Teataja, nr. 75, 9 september 1939
4. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s. Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
**Rodrigo Borja Cevallos** [rodr'iigo b'orha sev'aljos] (sündinud 19. juunil 1935 Quitos) oli Ecuadori president 10. august 1988 – 10. august 1992.

Ta õppis politoloogiat ja sotsioloogiat Ecuadori Keskülikoolis. Ta lõpetas selle õigusteadlasena ja töötas kõrgkooli õppejõuna.

Ta valiti kongressi saadikuks 1962. 1970. ja 1978. aastal. 1970. aastal asutas ta erakonna Demokraatlikud Vasakpoolsed (*Izquierda Democrática*, ID). Partei oli aastail 1970–1982 kongressis enamuses. 

Borja kandideeris edutult kahtedel presidendivalimistel 1978 ja 1983, kaotades viimasel korral napilt León Febres Corderole, kes kogus 51,1% hääli.

1988. aasta presidendivalimistel oli presidendikandidaate 10. Borja juhtis valimisi 24,6%-ga oma lähima konkurendi Abdalá Bucaram Ortizi 17,6% vastu. Teises valimisvoorus 8. mail kogus Borja enamuse (52,8% häältest). 

Et mõlemad kandidaadid olid vasakpoolsed, siis lubasid nad lõpetada Febres Cordero USA-sõbraliku poliitika. Bucarami karm isiksus ja populistlik retoorika tekitasid hirmu, et pärast tema võitu võib tekkida taas sõjaväeline diktatuur.

Borja lubas oma valitsusega hakata võitlema kõrge inflatsiooniga ja tegelema muude majandusprobleemidega (suur välisvõlg). Ta alustas läbirääkimisi Rahvusvahelise Valuutafondiga (IMF).

Ta kandideeris presidendiks ka 1998 ja 2002. 1998. aastal saavutas ta 15,7%-ga kolmanda koha Jamil Mahuadi ja Álvaro Noboa järel. 2002. aastal saavutas ta 14,1%-ga 4. koha Lucio Gutiérreze, Álvaro Noboa ja León Roldósi järel.
**Vööla** (rootsi ja saksa keeles Bysholm) on Läänemaal Noarootsi poolsaarel asunud küla.

Ligikaudu 670 aastat tagasi asus Vööla küla koos Hara külaga eraldi saarel. Saar kuulus kaua tagamaana eri mõisatele, kuni sellele 1775 ehitati oma häärber. Kui Hara küla asustasid eestlased, siis Vööla külas elasid eestirootslased.

Noarootsi kihelkonnas asus 1783. aastal Uugla mõisast eraldatud Vööla mõis.

Küla kohta kasutati aastal 1922 nime *Võõla*, rootsi keeles aga *Lill-Harga*. Eestikeelse nime päritolu on teadmata, Carl Russwurm esitab aastal 1855 nimekujud *Wöle, Wöla, Wola* ja vasteks sõna *voolas : voola*, mis tähendasid veekeerist, voolu. Nimi võib olla olnud ka kaheosaline, kus liigisõna laid on lühenenud la-ks. Rootsikeelne nimi *Bysholm* tähendab külasaart. Küla ja mõis on saanud nime asukohaks oleva laiu järgi, mis XIX sajandi II pooleks kasvas Noarootsiga kokku. Veel Russwurmi ajal eraldasid kitsad väinad saart Paslepast, Kudanist ja Harast.

1959. aastal elas tollasesse Pürksi külanõukogusse kuulunud külas 24 elanikku ning 1970. aastal 16 elanikku. 1970. aastatel liideti Vööla küla Hara külaga.

Vaata ka
--------

* Vööla meri

Viited
------

1. ↑  Külad - Noarootsi Vallvalitsus. Vaadatud 04.08.2014.
2. ↑  Eesti ala mõisate register. Vaadatud 04.08.2014.
3. ↑  Eesti kohanimede leksikon
4. ↑  "Rahvastiku ühtlusarvutatud sündmus- ja loendusstatistika". Hiiumaa, Läänemaa 1965-1990. Vaadatud 23.05.2014.
**Klass** on hulgateoorias ja selle rakendustes kogu matemaatikas hulkade (või ka muude matemaatiliste objektide) kogum, mida saab üheselt määratleda omaduse kaudu, mis on kõikidele klassi elementidele ühine. 

Mõned klassid on hulgad, näiteks kõikide paaritute täisarvude klass, mõned mitte, näiteks kõikide ordinaalarvude klass ja kõikide hulkade klass. 

Klasse, mis ei ole hulgad, nimetatakse pärisklassideks. 

Pärisklass ei saa olla hulga ega klassi element. Hulgateooria Zermelo-Fraenkeli aksiomaatika on nii ehitatud, et pärisklassid jäävad hulkade seast välja. Nii välditakse naiivse hulgateooria paradokse. Nendest paradoksidest saavad tõestused, et üks või teine klass on pärisklass. Näiteks Russelli paradoksist saab tõestus, et kõikide hulkade klass on pärisklass, ja Burali-Forti paradoksist saab tõestus, et kõikide ordinaalarvude klass on pärisklass. 

Standardne Zermelo-Fraenkeli aksiomaatika klassidest ei räägi. Klassidest räägitakse üksnes metakeeles kui loogikavalemite ekvivalentsiklassidest. 

Von Neumanni-Bernaysi-Gödeli aksiomaatika läheneb asjale teisiti: seal on klassid põhiobjektideks ning hulk defineeritakse klassina, mis on mõne teise klassi element. Pärisklassid on sel juhul need klassid, mis ei ole mõne teise klassi elemendid. 

Mõned matemaatilised objektid on "liiga suured", et neid hulkadena vaadelda. Selle asemel vaadeldakse neid klassidena. Sellised on näiteks suured kategooriad ja sürreaalarvude klass. 

Sõna "klass" kasutatakse mõnikord sõna "hulk" sünonüümina. Tuntuim on selle sõna tarvitamine terminites "ekvivalentsiklass" ja "jäägiklass". Selline kasutus pärineb ajast, mil klasside ja hulkade vahel vahet ei tehtud. 

19. sajandil ja varem mõeldi klasside all õigupoolest tänapäeva mõistes hulki või oli see mõiste ebamäärane.
Säsikiirte ristlõige
**Säsikiired** on puidus radiaalselt kulgevad pehme tekstuuriga kanalid, mille kaudu toimub puu gaasivahetus ning toitainete liikumine niinest säsi poole.

Ülesanded
---------

Säsikiirte ülesanne on toitainete säilitamine ja juhtimine. Need võimaldavad veel, mineraalidel ja orgaanilistel ainetel puidus radiaalsuunaliselt liikuda. Säsikiired juhivad toitaineid tüve keskelt perifeeria poole. Säsikiirte ülesanne on toita ka kambiumi. Suvel ladestuvad säsikiirtesse toitained, millest saab puu energiat järgmisel kevadel kasvu alustamiseks, aga ka kahjustuste ja vigastustega toimetulekuks.

Struktuur
---------

Vaigupesa ja säsikiired viie-aastases männis
Säsikiired esinevad kaheidulehelistel taimedel ja on selgesti nähtavad tüve ristlõikel. Nad paiknevad nii puutüves, -juurtes kui ka -okstes.

Säsikiired koosnevad ühest või mitmest kihist parenhüümirakkudest. Säsikiired on puidus nõrk koht, sest need sisaldavad palju toitaineid, mistõttu pakuvad soodsaid tingimusi seente kasvuks ja levikuks. Lülipuidu moodustumisel säsikiired ummistuvad ja rakud surevad. Säsikiired on sageli nähtavad palja silmaga.

Säsikiired jagunevad kahte rühma. Esimesse rühma kuuluvad primaarsed ehk esisäsikiired. Primaarsed säsikiired paiknevad parenhüümis radiaalselt juhtkimpude vahel. Need jagavad tüve ja juure esiksüleemi radiaalseteks sektoriteks. Esisäsikiired moodustuvad põhikoe kitsastest pikiribadest, mis ulatuvad säsist kooreni. Puidus on säsikiired kitsad, aga koores on nad laiemad. Sekundaarsed ehk teissäsikiired tekivad varre teiskasvu ajal laiuti niinekimbu sees. Teissäsikiired moodustuvad kambiumist ja ei ulatu säsini (ei jõua steeli sisemuseni). Sekundaarsed säsikiired on lühemad kui primaarsed säsikiired.

Säsikiirte maht
---------------

Erinevates puudes on säsikiirte maht erinev. Lehtpuude puidus on säsikiirte maht suurem kui okaspuude puidus. Juurepuit sisaldab säsikiiri rohkem kui tüve- ja oksapuit. Tavalisematel pargipuudel jääb säsikiirte maht 4% (männil) ja 28% (tammel) vahele.

Säsikiirte maht on okaspuude puidus 5–6%, kuid lehtpuudel umbes 15%. See on seotud sellega, et talveperioodil langetavad puud lehed ja kevadel on uute lehtede kasvamiseks vaja rohkem toitaineid.

Viited
------

1. ↑  Ravnish Ranjan. "What is the function of medullary rays" qoura.com  Vaadatud 17.03.2020
2. 1 2  Aino Mölder. "Vanade pargipuude hooldamine". rakvere.kovtp.ee  Vaadatud: 17.03.2020
3. ↑  ргау-мсха зооинженерныи факультет "Основная паренхима. Сердцевинные лучи. Межклетники и межклетные ходы"  Vaadatud: 17.03.2020
4. ↑  Академик "ПЕРВИЧНЫЕ СЕРДЦЕВИННЫЕ ЛУЧИ"  Vaadatud: 17.03.2020
5. ↑  ХИМИЯ И ХИМИЧЕСКАЯ ТЕХНОЛОГИЯ "Справочник химика 21" chem21.info  Vaadatud: 17.03.2020
Red Simpson 1966. aastal
**Red Simpson**, kodanikunimega **Joe Cecil Simpson** (6. märts 1934, Higley, Arizona, USA – 8. jaanuar 2016, Bakersfield, California, USA) oli Ameerika kantrilaulja ja laulukirjutaja, keda tunti eelkõige veokijuhtidest kõnelevate laulude järgi.

Muusikalist karjääri alustas Simpson klaverimängija ja laulukirjutajana. 1962. aastal hakkas ta kirjutama laule Buck Owensile. Enda esitatud laulude salvestamiseni jõudis ta 1965. aastal plaadifirma Capitol records produtsendi Ken Nelsoni soovitusel. Tommy Collinsi kirjutatud laul "Roll, Truck, Roll" jõudis Red Simpsoni esituses 40 parima kantrilaulu edetabelisse.

Red Simpsoni esimene täispikk heliplaat ilmus 1966. aastal ja kandiski nime "Roll, Truck, Roll". USA kantriplaatide edetabelis jõudis see 7. kohale. Samal aastal ilmunud "The Man Behind the Badge" jäi 34. kohale, 1972. aastal alanud "I'm a Truck and other songs of the road" saavutas aga 4. koha. Simpsoni hilisemad täispikad plaadid enam edetabelisse ei mahtunud, viimaseks neist jäi 2016. aastal postuumselt avaldatud "Soda Pops and Saturdays". Red Simpsoni singlitest jõudis kõrgeimale, 4. kohale 1971. aasta plaadi "I'm a Truck" nimilugu.

2018. aastal tõi Eesti telekanali Kanal 2 saade "Reporter" esile silmatorkava sarnasuse Red Simpsoni esikplaadi nimiloo "Roll Truck Roll" ja Uno Naissoo paar aastat hiljem kirjutatud ning 1969. aasta filmist "Viimne reliikvia" tuntud "Pistoda laulu" vahel. "Reporteri" küsimusele, kas tegu on plagiaadiga, vastasid muusik Jaan Elgula ja Eesti Autorite Ühingu juhatuse esimees Mikk Targo siiski eitavalt, pidades sarnasusi küll märgatavateks, kuid piiratuteks, samas kui suurem osa mõlemast palast omavahel oluliselt erineb.

Viited
------

1. ↑  Reporter: Pistoda Laul on labane plagiaat? Postimees, 23. juuli 2018
Säärsaapad
Jossif Stalini isiklikud säärsaapad 1950. aastate algusest.
**Säärikud** ehk **säärsaapad** (lõunaeesti murretes *seerikud*) on kõrge säärega, põlvini ulatuvad jalanõud.

Säärsaapad on valmistatud üldiselt nahast (naistel ka seemisnahast), veekindlad säärikud kummist.

Ajalooline kirjeldus
--------------------

Alates 17. sajandist hakkasid mehed Põhja-Eestis ja saartel säärsaapaid kandma pidulike jalanõudena. 19. sajandil olid need juba võrdlemisi tavalised.

Vanemad säärsaapad valmistati juhtnahast, õmmeldud tallaga, nii et pealse ja talla ühendamisel moodustus saapapöida ühendav rant. Tavaks oli, et saapasääre ja põlvpükste vahelt jäi sukk paistma umbes 10 cm ulatuses.

Kummist säärikud
19. sajandi keskel tulid poodides ja laatadel müügile Loode-Venemaal toodetud heledast juhtnahast saapad (Vene saapad, kalavinskid, *astaskid*)), mida määriti veekindlaks muutmiseks tökatiga. Selliseid töösaapaid kandsid eelkõige kalurid ja metsamehed.

Vaata ka
--------

* kalamehesäärikud
* kalavinskid
* kummikud
* saapad
* Soome sussid
* Vene saapad

Viited
------

1. ↑  Murdekaart. Vaadatud 31. jaanuar 2022
2. 1 2  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 293
3. ↑  Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 205

Kirjandus
---------

Reet Piiri. Eesti Rahva Muuseumi talurahvajalanõude kogu. ERM-i aastaraamat 46, 2003.

Välislingid
-----------

* Säärsaapad naistele
* Meeste säärsaapad. Eesti Rahva Muuseum.
* Naiste säärikud. Eesti Rahva Muuseum.

* 
* 
*
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib taimeperekonnast; asula kohta USA Oregoni osariigis vaata artiklit Rhododendron (Oregon)* |

---

**Rododendron** (*Rhododendron*) on põõsaste või ka puude perekond kanarbikuliste sugukonnast.

Kirjeldus
---------

Rododendronid võivad olla igihaljad või heitlehised, lehed on enamasti terveservalised. Õied paiknevad sarikataolistes õiskutes. Õite värvus varieerub valgest lillani. Õitsemine võib toimuda varakevadest suveni.

Levik
-----

Rododendronid on levinud parasvöötmes, Kesk- ja Lääne-Hiinas, Himaalajas, Malai mägirajoonis, Filipiinidel, Uus-Guineal, Põhja-Austraalias, Põhja-Ameerikas ning endistes Nõukogude Liidu maades.

Kasvunõuded
-----------

Muld peab olema ühtlaselt niiske ja õhk niiske. Karbonaatsetel muldadel pole võimalik enamikku liike kasvatada. Taim vajab kaitset kuumuse ja külmade tuulte eest. Sobiv kasvukoht on poolvari. Igihaljaid liike kaitstakse ereda päikese ning madalate temperatuuride eest. Õige istutusaeg on kevadel. Istutamisel jäetakse juurekael mullast välja.

Paljundamine
------------

Paljundatakse kas seemnete, võrsikute, pistokste või pookimisega.

Kasutamine
----------

Kasutatakse iluaianduses nii üksikpõõsaste kui ka rühmadena.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Endel Laas (1987). *Dendroloogia*. Tallinn: Valgus. Lk 699-700.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Rododendron** |
**Zumstein** on Šveitsis väljaantav saksa- ja prantsuskeelne margikataloogide seeria. 

**Zumsteini kataloogid** ilmuvad regulaarselt 20. sajandi algusest ning on tähtsad teatmeteosed nii Šveitsi kui ka teiste maade filatelistide jaoks. 

Neid annab välja firma Zumstein & Cie. Nende programmis on Šveitsi, Lääne-Euroopa ja Ida-Euroopa markide kataloog. Praegu on kataloogis neli köidet (Põhja-Euroopa, Kesk-Euroopa, Lääne-Euroopa ja Ida-Euroopa). Katalooge korrigeeritakse ja täiendatakse igal aastal.

Riikide nimed on igas köites tähestiku järjekorras. Gibraltar, Küpros ja Malta on Põhja-Euroopa all, sest tegu on praeguste või endiste Briti valdustega. Eesti on Ida-Euroopa all. 

Kataloog on ühtlasi firma hinnakiri. On ka andmed paberisortide, hammastuse, värvuse jne variantide kohta ning hoiatused värvide võimaliku lahustumise kohta vees ja bensiinis, valguse ja liimi toime kohta värvidele jm. 

Zumsteini kataloogidele pani aluse filatelist Ernst Zumstein. Ta avas 1905. aastal margipoe ning andis 1907. aastast välja ajakirja Philatelistische Börsennachrichten, mis ilmub tänapäevani (alates 1915. aastast on selle nimi Berner Briefmarken-Zeitung). Ernst Zumsteini Šveitsi markide kataloog ilmus esmakordselt 1909.

Välislingid
-----------

* Väljaandja koduleht