recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Avicii** (kodanikunimega **Tim Bergling**, sünninimega **Tim Lidén**, 8. september 1989 Stockholm – 20. aprill 2018 Masqat) oli rootsi DJ ja muusikaprodutsent.

Lapsepõlv
---------

Tema ema oli filminäitleja Anki Lidéni ja isa bürootarvete müüja Klas Bergling. Tal oli õde Linda Sterner ja poolvend Anton Körberg (nüüdne telesaatejuht, näitleja ja muusik). Tema vanaisa Birger Bergling oli olnud stsenograaf ja kostüümikunstnik Rootsi Kuninglikus Ooperis.

Ta hakkas omas toas muusikapalu miksima juba kaheksa-aastaselt. Muusikale keskendus ta poolvennast ajendatuna järgnevatel eluaastatel üha edasi.

Kujunemine
----------

16-aastaselt hakkas ta oma remikse postitama internetifoorumitesse, mis arutlesid teemadel elektroonilisest muusikast. See viis tema esimese plaadilepinguni.

2011. aastal tõusis ta esile ja sai tuntuks oma singliga "Levels".

Taandumine
----------

2012. aastal viibis ta üksteist päeva New Yorgi haiglas seoses ägeda pankreatiidiga, mis oli põhjustatud ülemäärasest alkoholipruukimisest. 2014. aastal eemaldati talt kirurgiliselt nii ussripik kui ka sapipõis. Bergling pidi ringreisidest loobuma 2016. aastal, olles kannatanud mitu aastat stressi ja kehva vaimset tervist.

Enesetapp
---------

2018. aasta aprillis Omaani pealinnas Masqaţis puhkust veetes lõpetas ta elu enesetapuga. Talle jäi saatuslikuks ka kohanematus ja toimetulematus liigse avaliku tähelepanuga.[*viide?*]

Ta on maetud Hedvig Eleonora kirikusse, mis asub Östermalmis.

Tunnustus
---------

Norrmalmi keskuses Sergels torgi vastas on talle pühendatud Avicii Experience, mis avas uksed 25. veebruaril 2022.

Albumid
-------

* "True" (2013)
* "Stories" (2015)
* "Tim" (2019)

Vaata ka
--------

* Avicii Experience
* Avicii Arena

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Avicii** |

* Muuseumi koduleht
* Koduleht
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Eesti |
|  |
| 1. ring | 1924 | kergekeskkaal |
| 2. ring | 1928 | kergekeskkaal |
|  |
| 1. ring | 1927 | kergekeskkaal |

**Valter Palm** (10. detsember (vkj)/ 23. detsember 1905 Mahtra, Juuru kihelkond, Harjumaa – 3. november 1994 Lake Worth, Florida) oli eesti poksija. Ta alustas poksimist 1922. aastal Tallinna Spordis, tema treener oli Arkadi Harlampijev.

Palm oli kokku seitsmekordne Eesti meister: kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) aastatel 1923–1924, 1926 ja 1927 ning keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) aastatel 1925, 1928 ja 1929. Ta kuulus 10 korda Eesti koondisse.

Palm osales kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) 1924. aasta Pariisi olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise hilisemale hõbemedalivõitjale Héctor Méndezele (Argentina) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise hilisemale hõbemedalivõitjale Raúl Landinile (Argentina) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Palm osales kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) 2. Euroopa meistrivõistlustel (Berliin, 1927), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise hilisemale hõbemedalivõitjale Gustave Rothile (Belgia) ning jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Palm läks 1929. aastal USA-sse. Ta oli 1931. aastal harrastajate Kuldkinda võistluste ühe haruvõistluse võitja.

Elukutselisena
--------------

Palm poksis maist 1930 kuni jaanuarini 1932 elukutselisena ning pidas kokku 23 kohtumist. Ta võitis neist 19 (neist 9 nokaudiga) ja kaotas 2 (neist 1 nokaudiga) kohtumist ning 2 kohtumist jäi viiki.

Viited
------

1. ↑  Juuru kihelkonna personaalraamat 1886-1906. Eesti Rahvusarhiiv, RA EAA.1211.1.143. LK 23
2. ↑  8. suveolümpiamängude poksivõistlus. Pariis 1924. Tulemused inglise keeles
3. ↑  9. suveolümpiamängude poksivõistlus. Amsterdam 1928. Tulemused inglise keeles
4. ↑  2. Euroopa meistrivõistlused poksis. Berliin 1927. Tulemused inglise keeles

Kirjandus
---------

* Henn Saarmann, Erlend Teemägi. "Eesti spordi biograafiline leksikon". Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2001
* Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Valter Palm veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Valter Palm lehel *BoxRec*
* Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Juan Gersoni maalitud lagi Tecamachalco kirikus, Puebla, 1562.
Apokalüptilised ratsanikud. Detail Tecamachalco kiriku laelt
**Juan Gersón** (tegutses u 1562) oli 16. sajandil Mehhikos elanud põlisrahvusest maalikunstnik, kes tegutses Tecamachalcos, praeguses Puebla osariigis. Ta ristiti prantsuse teoloogi Jean Gersoni auks.

Juan Gersón avastati alles 1962. aastal, kui rühm Mehhiko uurijaid leidis dokumendid tema tegevuse kohta. Algselt arvati, et ta oli Itaalias õppinud flaamlane, sest tema kunstnikukäekiri kandis mitmeid Põhjamaade renessansi jooni. Siiski näitas lähem uurimine, et Gersón oli ristitud põliselanik, kes esimese vallutusjärgse põlvkonna inimesena omandas euroopaliku maalimisstiili täiuslikult. Tema kompositsioonides on ära tuntud motiive renessansiaegsetelt Saksa puulõigetelt. Ent kunstnik muutis sageli eeskujude formaati ja kohandas need horisontaalsetest ristkülikutest vertikaalsetesse ovaalidesse, lisas värvid ja kontuurid. See näitab, kui hästi võisid kohalikud teise traditsiooni eeskujudesse süveneda kohalike orduvendade vahendusel, kes nii kunstnikena kui ka õpetajatena olid siiski asjaarmastajad, ja küündida Hispaanias tunnustatud kutseliste maalijate tasemele.

Juan Gersóni maalingud kaunistasid 16. sajandi Kesk-Mehhiko kabeleid. Teada on, et ta maalis Tecamachalco San Francisco kiriku lae, talle on stiili põhjal omistatud ka maalingud Epazoyucanis. Ta maalis Vana testamendi ja Ilmutusraamatu stseenid esmalt kohalikku päritolu puukoorest paberile (*amate*), seejärel kleepis need müüridele. Suure tõenäosusega kasutas ta eeskujudena Euroopast Uus-Hispaaniasse jõudnud piibliteemalisi puulõikeid. Värvitoonid maalinguis on säravad türkiis- ja helesinised (maiade sinine), erkpunased ja muldvärvitoonid, mis paistavad olevat võrreldes valmimisaastaga 1562 üldse mitte aja jooksul tuhmunud.

Tecamachalco 28 stseeni algavad Kaini ja Aabeli looga, järgnevad stseenid veeuputusest, Paabeli torni ehitamisest, Aabrahami ohvrist, Jaakobi unenäost, prohvet Hesekieli nägemusest taevase Jeruusalemma kohta ja Saalomoni templi põletusohvrialtarist. Kuus stseeni on Johannese Ilmutusraamatust.

Mõned uurijad on oletanud, et Gersón võis olla Voynichi käsikirja illustreerija

Viited
------

1. ↑  Tecamachalco: the Apocalypse murals. - mexicosmurals (blog)
2. ↑  Latin American Art. European influence, c. 1500–c. 1820. Renaissance. - Encyclopedia Britannica
3. ↑  "A Mexican Apocalypse. - Exploring Colonial Mexico". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. veebruar 2020. Vaadatud 8. juulil 2022.
4. ↑  J. Janick, A. Tucker. Were Juan Gerson the Illustrator and Gasper de Torres the Author of the Voynich Codex? - Notulae Botanicae Horti Agrobotanici Cluj-Napoca 45(2):343, September 2017

Välislingid
-----------

Tecamachalco: the Apocalypse murals. - mexicosmurals (blog)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib eksitajust; kino kohta vaata artiklit Illusioon (kino); ööklubi kohta vaata artiklit Illusioon (ööklubi); Rakvere kino kohta vaata artiklit Säde (Rakvere kino)* |

---

Optilise illusiooni ketas, mis keerutamisel jätab mulje, et pall kukub mehe käest konna suhu. Osa 1830. aastal välja antud 12-kettalisest komplektist "*McLean’s Optical Illusions or Magic Panorama*"
**Illusioon** ehk **eksitaju** ehk **meelepete** on tegeliku objekti moonutatud taju. Võidakse eksida objekti omadustes või ka objekti loomuses. 

Näiteks võidakse vaasi varju seinal tajuda ähvardava loomana. Sinine riie võib kollases valguses tunduda rohelisena. Porgandimahl tundub pärast kompveki söömist kibedana. Öösel tunduvad väikesed krabinad valjudena. 

Näiteks mustkunsti puhul kutsutakse illusioon teadlikult esile. Mõnikord tekitatakse illusioon pettusena. 

Illusioon ei pruugi kaduda, kui me teame, et tegu on illusiooniga. Sellepärast võidakse kogeda illusiooni, olles teadlik sellest, et tegu on illusiooniga.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Illusioon** |

* Kuuillusioon
* Nägemisillusioon
* Kõrvapete (kuulmispete ehk kuulde illusioon)
* Illusiooniargument
* Hallutsinatsioon

Kirjandus
---------

### Filosoofia

* Moreland Perkins. *Sensing the World*, Indianapolis: Hackett 1983.
* Howard Robinson. *Perception*, London: Routledge 1994, lk 31.
* A. D. Smith *The Problem of Perception*, Cambridge, Mass.: Harvard University Press 2002, lk 22–25.
Lahtine kasetoht surnud kasel
**Kasetoht** on kase koore pealmine korgistunud ja surnud osa, mis laseb tüvel jämedamaks kasvada. 

Kasetoht koosneb suberiiniga läbi imbunud korgirakkudest ja kihtidest, mille vahed on täidetud õhuga. Valge värvuse annavad sellele betuliinikristalle sisaldavad korgikoe rakud. Toht on poole kergem kui vesi (520 kg/m³), õhu- ja vedelikukindel, samuti halb soojus- ja elektrijuht. Kasetoht on puust eraldatav õhukeste valgete elastsete kihtidena.

Suberiin muudab kasetohu painduvaks ja niiskusele vastupidavaks, betuliinil on antiseptilised omadused. Kasetohtu on kasutatud viiskude, märsside, vakkade, toidu- ja keedunõude jmt valmistamiseks ning veesõidukite, hoonete jmt katmisel ja niiskuskindlaks muutmisel. Laialdaselt on seda kasutanud Põhja-Euroopa, Siberi ja Põhja-Ameerika asukad. Ida-Euroopas oli kasetoht kasutusel märkmete tegemise materjalina ning oli sellega n-ö paberi eellane (vt tohtkiri).

Kasekoorest (kasetohust) valmistatakse kuivdestillatsioonil kasetõrva (*pix Betulinae*; vt tökat), mida on kasutatud ka rahvameditsiinis ekseemi ja psoriaasi korral. Tohust utmise teel saadav tökat kuulub tuntud Višnevski salvi koostisse.

Pilte
-----

* Kaske kooritakse tavaliselt kevadel, siis on koor lahti.Kaske kooritakse tavaliselt kevadel, siis on koor lahti.
* Kasetohust valmistatud lihtsakoeline noatuppKasetohust valmistatud lihtsakoeline noatupp
* Kasekoorest visiitkaarditaskuKasekoorest visiitkaarditasku
* Kaskede koorimine. Kõrvemaa, 2017. aasta aprillKaskede koorimine. Kõrvemaa, 2017. aasta aprill
* Enne tänapäevaste materjalide kasutuselevõttu pandi mätaskatusel alumiseks kihiks kasetohtu. Rørosi UNESCO kaitse all kaevanduslinn, 2015. aasta detsemberEnne tänapäevaste materjalide kasutuselevõttu pandi mätaskatusel alumiseks kihiks kasetohtu. Rørosi UNESCO kaitse all kaevanduslinn, 2015. aasta detsember

Viited
------

1. ↑  Ain Raal, "Maailma ravimtaimede entsüklopeedia", Eesti Entsüklopeediakirjastus, lk 128, 2010
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Karijärvest Elva vallas; samanimelise järve kohta Võrumaal Rõuge vallas vaata artiklit Viitina Karijärv.* |

---

**Karijärv** on järv Elva vallas Tartumaal, ulatuslikus Elva (Ulila) orundi lääneosas (2 km Keeri järvest edelas). Järv on tekkinud pärast Suur-Võrtsjärve taandumist. Karijärv kuulub Keeri-Karijärve looduskaitseala koosseisu.

Järve (86 ha, suurim sügavus 14,5 m) vesi on kollakasroheline ja 3,5 m ulatuses läbipaistev. Kaldad on enamasti allikaterohked ja mudased, leidub ka liivakallast. Veepiiril kasvab tihe kõrkjastik, supluskohad asuvad metsasel ida-, kohati ka edelakaldal. Järv on kraavi abil ühenduses Asema järvega, väljavool toimub paari kilomeetri pikkuse jõe kaudu Keeri järve. Kevadel on Karijärv koos Külaaseme ja Keeri järve ning Elva jõega üks suur veteväli. 

Järv on kalarikas (latikas, haug, ahven jt).

Karijärve-Suurekivil võib näha ümbruskonna suurimat rändrahnu – Suurekivi (ümbermõõt 16 m), Reinol suurt pärna.

Rahvapärimus
------------

Muistendi järgi olnud Karijärve kohal ennemuiste väike lombike, kuhu karjased ajanud karja jooma. Igaüks püüdnud oma loomad esimesena lombi juurde ajada, et need selgemat vett saaksid. Tüli lõpetamiseks sadanud maha suur järv, mis uppunud karja järgi saanudki oma nime.
Jaakobus Sebedeuse poeg Guido Reni maalil
**Jaakobus** (surnud 44 pKr) oli üks Jeesus Kristuse kaheteistkümnest apostlist uues testamendis. Teda on nimetatud ka Suuremaks Jaakobuseks (vastandina teisele apostel Jaakobusele, kes oli Alfeuse poeg).

Tema mälestuspäev katoliku kiriku kalendris on 25. juuli, Eesti rahvakalendri jaagupipäev. Jaakobus Sebedeuse poeg on ka Itaalias asuva Bellagio linnakese ja kommuuni kaitsepühak.

Uues testamendis
----------------

Jaakobus ja tema noorem vend Johannes olid Galilea kaluri Sebedeuse pojad, keda Jeesus kaasas oma jüngriteks. Koos oma venna ja apostel Peetrusega kuulusid nad Jeesuse siseringi ning nende juuresolekul toimus viimase kirgastamine ja Jairuse tütre surnust ülestõus. Jaakobus sai võrreldes oma vennaga Jeesuselt vähem tunnustust, kuid põhjuseks ei olnud mitte vähene pühendumus vaid enneaegne surm. Nimelt oli ta esimene apostlist märter, kes hukati Herodes Agrippa I tagakiusude ajal.

Johannesel ja Jaakobusel oli sarnane loomus, mistõttu kui Jeesus saatis oma jüngreid paarikaupa, saadeti nad koos Jumala Kuningriiki kuulutama. Jeesus pani vendadele hüüdnime *Boanerges* ehk kõuepojad nende järsu temperamendi järgi. Jeesus noomis neid, kui nad nõudsid Jumala tuld ühele Samaaria külale, mis keeldus Jeruusalemma poole teel olevat Jeesust võõrustamast. Vennad (või nende ema) taotlesid Jeesuselt kohta tema kõrval, kui Jumala riik saabub maale, mis tekitas kadedust teiste jüngrite hulgas. Jeesus väitis vastu, et neile saab osaks sama saatus, mis nende Isandalegi. See kuulutus sai teoks, kui mõlemad vennad surid märtrisurma.

Viited
------

1. 1 2  Lightfoot, J. B. "James" (1994). J. D. Douglas (toim). *New Bible Dictionary* (2nd Edition trükk). Leicester: InterVarsity Press. Lk 549-550; 549.
2. ↑  Shuler, P. L. "James, The Letters of" (1985). Paul J. Achtemeier (toim). *Harper's Bible Dictionary*. San Francisco: Harper & Row. Lk 446-447; 446.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
3. 1 2  Seitz, O. J. S. "James" (1963). James Hastings (toim). *Dictionary of the Bible*. New York: Charles Scribner's Sons. Lk 456-457; 456.
4. 1 2  Wilkins, M.J. "Disciples" (1992). Joel B. Green, Scot McKnight (toim). *Dictionary of Jesus and the Gospel*. Leicester: InterVarsity Press. Lk 176-182; 179.
Henno Arrak (2015)
**Henno Arrak** (18. aprill 1930 Tallinn – 25. veebruar 2017) oli eesti raamatugraafik ja karikaturist.

Elukäik
-------

Henno Arrak sündis Tallinnas töölisperes. Lõpetas eksternina 1948 Tallinna 2. Keskkooli. 1948–1949 õppis Tallinna Polütehnilises Instituudis.
Oli nõukogudevastaste lendlehtede levitamise tõttu 1949–1955 poliitvangina Kasahstanis. Jätkas õpinguid 1957 ERKI-s, lõpetas selle 1963 raamatugraafika erialal.

Tema karikatuure avaldati ajakirjas Pikker.

Töötas kunstnikuna Üleliidulise Kaubanduspalati Eesti osakonnas, kirjastuses Valgus, ENE peatoimetuses, 1969–1970 Eesti Raamat peakunstnikuna. Aastast 1966. oli Eesti Kunstnike Liidu liige. Vabakutseline kunstnik alates 1970. aastast.

Henno Arraku poolt kujundatud postmarkHenno Arraku kujundatud postmark
Ta oli Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei asutajaliige.

Looming
-------

Ta valmistas rohkesti puugravüüritehnikas eksliibriseid ja postmarke ning oli selle ala tippmeister eesti graafikas. Oma eksliibristega esines ta isikunäitustel 1994. aastal Moskva Eksliibrisemuuseumis (koos abikaasa kunstnik Iris Uugiga), 2005. aastal Mustamäe Kultuurikeskuse Kaja galeriis ja 2013. aastal Frederikshavni Eksliibrise- ja Kunstimuuseumis. 1995. aastal avaldas Eesti Eksiliibriseühing 16-leheküljelise Henno Arraku aastatel 1957–1994 loodud eksliibriste kataloogi.

1970. aastatel kujundas ta ka medaleid.

Raamatud
--------

Henno Arrak illustreeris ja kujundas hulganiselt raamatuid, näiteks Sergei Mihhalkov "Onu Stjopa. Kolm lugu onu Stjopast" (1973), Enn Kippeli "Meelis" (1961, 1976), anglo-ameerika ulmekogu "Lilled Algernonile" (1976), Karl Ristikivi "Inimese teekond" (1990), Voldemar Vaga "Kunst Tartus XIX sajandil" (1971), "Kunst Tallinnas" XIX sajandil" (1976), Ethel Lilian Voynich "Kiin" (1977).

Henno Arrak on Aleksander Solženitsõni "Gulagi arhipelaag" I-III (1990) üks tõlkijaid.

Tema eksliibristest on kirjastanud Tartu Riiklik Kunstimuuseum raamatu "Henno Arraku joonistused ja eksliibrised" (1985).

Näitused
--------

* 1959. aastal noortenäitusel
* 1984. aastal Tartu Kunstimuuseumis
* 2010. aastal Lastekirjanduse Keskuses
* 2015. aastal Toompea lossi kunstisaalis.
* 2015. aastal Kiek in de Kökis
* 2016. aastal Tallinna Keskraamatukogus näitus koos Jüri Arraku teostega

Isiklikku
---------

Kunstnik Jüri Arraku poolvend ja kunstnik Iris Uuki abikaasa.

Viited
------

1. ↑  Hiiu Koguja 1995 nr 4
2. ↑  Postimees 27. veebruar 2017 Suri graafik ja karikaturist Henno Arrak
3. ↑  Riigikogu – Riigikogus saab näha ülevaadet kunstnik Henno Arraku loomingust
4. ↑  Kiek in de Kökis avatakse graafik Henno Arraku juubelinäitus
5. ↑  Tallinna Keskraamatukogu. "Henno ja Jüri Arraku graafika näitus Tallinna Keskraamatukogus". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. veebruar 2017.
6. ↑  Eesti Päevaleht 18. oktoober 2008 Jüri Arrak – kunstiajalugu, mütoloogia ja psühholoogia

Välislingid
-----------

* Õhtuleht 27. veebruar 2017 – Suri graafik Henno Arrak
* Fotode Infosüsteem – foto graafik Henno Arrakust
**Parheelia** (kreeka keelest παρά *pará* – 'kõrval' ja ήλιος *hélios* – 'päike') ehk **kõrvalpäiksed** ehk **ebapäiksed** ehk **päikesesapp** on halode hulka kuuluv atmosfäärinähtus. Parheelia kujutab enesest Päiksest 22 kraadi paremal, vasakul või mõlemal pool asetsevaid valguslaike. Vaatlejal on seejuures mulje, nagu Päikse kõrval asuks teised, nõrgema valgusjõuga Päiksed.

Kuigi parheelia puhul on tihti nähtavad ka vikerkaarevärvid, on parheelia tekkemehhanism vikerkaarest erinev. Parheelia tekib taevas Päikse läheduses, vikerkaar seevastu Päiksele vastupidises suunas. Samuti on erinevuseks, et parheelia tekib päiksekiirte peegeldumisel jääkristallidelt ning vikerkaar veepiiskadelt. 

Parheeliale sarnast atmosfääri valgusnähtust võib täheldada ka Kuu puhul. Kõrvalkuud võib näha teatud valgustugevuse puhul ning üldiselt ainult täiskuuga.

Vanemas perioodikas on sarnast nähtust nimetatud näiteks ka **päikesesabaks**  või ka **päikesepostiks**  ning on arvatud et see tähendab suurt ilmamuutust, torme, sadusid ja tuiske.

Viited
------

1. ↑  M. Sild, 1909. "Põllumees : põllu- ja aiatöö, karjakasvatuse ja piimatalituse, metsaasjanduse ja mesilaste pidamise ajakiris", Nr. 9-10, lk 179.
2. 1 2  1933. "Maa Hääl : maarahva ajaleht", nr. 11, lk 5.
Piper Laurie (1951)
**Piper Laurie** (sünninimi **Rosetta Jacobs**; 22. jaanuar 1932 Detroit, Michigan – 14. oktoober 2023 Los Angeles, California) oli USA näitleja.

Ta sõlmis 1949. aastal lepingu Universal Studiosiga ja seejärel anti talle lavanimeks Piper Laurie. Tema läbimurderoll oli komöödiafilmis "Louisa" (1950), kus ta mängis koos Ronald Reaganiga. Oma näitlemisoskuste lihvimiseks suundus ta 1950. aastatel New Yorki ja asus seal põhjalikumalt näitlemist õppima.

1961. aastal mängis ta koos Paul Newmaniga peaosas filmis "Mängur" ("The Hustler"). See roll tõi talle Oscari nominatsiooni parima naispeaosatäitja kategoorias. Laurie' järgmine roll oli alles 15 aastat hiljem, Stephen Kingi teosel põhinevas filmis "Carrie", kus ta kehastas filmi nimitegelase fanaatiliselt usklikku ema Margaret White'i. See roll osutus jällegi väga edukaks, tuues talle Oscari ja Kuldgloobuse nominatsooni parima kõrvalosatäitja kategoorias. Samuti on Laurie tuntud 1986. aasta filmist "Jumalast hüljatud" ("The Children of a Lesser God"), kus esitatud rolli eest pälvis ta taas parima naiskõrvalosatäitja Oscari nominatsiooni. Samal aastal mängis telefilmis "Promise", võites rolli eest Primetime Emmy auhinna.

Alates 1980. aastatest mängis Laurie paljudes telesaadetes. Tema kuulsaim teleroll on Catherine Martellina David Lynchi sarjas "Twin Peaks" (1990–1991). Selle rolli eest võitis ta Kuldgloobuse, lisaks esitati veel kolmele Primetime Emmy auhinnale. Kuldgloobusele või Primetime Emmy auhinnale esitati ta veel rollide eest telesarjades "Ogalinnud" ("The Thorn Birds"; 1983), "St. Elsewhere" (1983) ja "Frasier" (1999).

1950. aastate alguses kurameeris ta toonase filmistaari ja hilisema USA presidendi Ronald Reaganiga. Aastatel 1962–1982 oli ta abielus filmikriitiku Joe Morgensterniga. 1971. aastal adopteerisid nad tütre.

Viited
------

1. 1 2  Gates, Anita (14. oktoober 2023). "Piper Laurie, Reluctant Starlet Turned Respected Actress, Dies at 91". The New York Times. Vaadatud 22.11.2023
2. ↑  "Piper Laurie: I lost my virginity to Ronald Reagan... and he was no gentleman". express.co.uk. 20.11.2011. Vaadatud 22.11.2023

Välislingid
-----------

* IMDb link puudub andmekogus IMDb (inglise)
* Whitmore, Greg (16. oktoober 2023). "Piper Laurie: a life in pictures". The Guardian.
Lilleküla on Rakvere linna keskosast, Südalinna linnaosast, põhja pool asuv linnaosa, mis ulatub Tallinna–Narva raudteeni.

Piirid
------

Põhjas piirneb Lilleküla linnaosa raudteega ja sellega paralleelse Jaama puiestee lõiguga. Teisel pool raudteed asuvad Lennuvälja ja Moonaküla linnaosa. Lääne pool asuvad Mõisavälja ja Vanalinna linnaosa. Piiritänavateks on Näituse, Vabriku, Tiigi ja Tööstuse tänav. Lõuna pool asub Südalinna linnaosa, piiriks on Tallinna tänav. Ida pool paikneb Kukeküla linnaosa, piiritänavaks on Võidu tänav.

Ajalugu
-------

Lilleküla oli veel 20. sajandi alguses vähese hoonestusega, mis paiknes Tallinna ja Võidu tänavate ääres. Piirkonna areng algas, kui Tööstuse tänava äärde ehitati puidust kortermajad, kus asusid elama haritlased ja linnaametnikud. Oluliseks sai ka 1929. aastal valminud (aadressil Tööstuse tn 12 paiknev) omaaegne Rakvere Linna 1. Algkooli koolimaja, praegune Rakvere Eragümnaasiumi hoone. 1944. aasta sügisel hävis Punaarmee pommirünnakute tagajärjel suur osa puithoonestust, mis võimaldas pärast sõja lõppu pikendada Tööstuse tänavat lõuna suunas Tallinna tänavani. Linnaosa areng ja tänavavõrgu kujunemine jätkus pärast II maailmasõda hoonestamata alade kruntideks jagamise ning ühepereelamute ja korterelamute ehitusega.

Tänavad ja hoonestu
-------------------

Lilleküla hõlmab Jaama puiestee, Tiigi ja Tööstuse tänava lõike ning Kibuvitsa, Roosi, Lille, Lehe ja Kalda tänavat. Linnaosa põhjaosas on põhiliselt individuaalelamud, lõunaosas on rohkem korterelamuid.

Muudest ehitistest on Lillekülas olulisemad Rakvere Eragümnaasium, endine Rakvere Vene Gümnaasiumi hoone (Tallinna tn 29 // Võidu tn 26), Hotell Wesenbergh (Tallinna tn 25), endise õmblusvabriku Virulane hoonestu (Jaama pst 45) ning Rakvere Lille Kodu (Lille tn 8).

Kultuuriloost
-------------

Lille tänav 15 on tuntud lastekirjaniku Aino Perviku sünnimaja. Hiljem elas samas majas lapsepõlve- ja kooliaastatel klaasikunstnik Tiia-Lene Vilde. Aadressil Roosi 12 paiknes kauaaegse Rakvere Teatri näitleja Eldor Valteri sünnikodu. Elamu hävis 19. septembril 1944 Punaarmee pommirünnakute tagajärjel. Tiigi tänav 6 oli andeka romaanikirjaniku Helga Pärli-Sillaotsa viimane elupaik.. Elamus Tööstuse 7 elas lavastaja, näitleja ja näitekirjanik Kulno Süvalep, kes oli ka Rakvere Teatri peanäitejuht.

Viited
------

1. ↑  Rakvere linnaosad
2. ↑   Rakvere interaktiivne kaart
3. 1 2  Odette Kirss. "Jalutaja teejuht, Rakvere", Tallinn, Solnessi Arhitektuurikirjastus, 2007.lk 154
4. ↑  Geoportaal (vaadatud 18.12.2020)
5. ↑  Risto Kukk (23. august 2014). "Lilleküla – sigade arvel kerkinud". *Virumaa Teataja*.
6. ↑  Sirli Naska (2009). "Miljööväärtuslikud hoonestusalad" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 14. september 2017.
7. ↑  Odette Kirss. "Jalutaja teejuht, Rakvere", Tallinn, Solnessi Arhitektuurikirjastus, 2007.lk 153

Rakvere vapp
Rakvere linnaosad

Kondivalu | Kukeküla | Kurikaküla | Lennuvälja | Lepiku | Lilleküla | Linnuriik | Moonaküla | Mõisavälja | Paemurru | Palermo | Roodevälja | Seminari | Südalinn | Taaravainu | Tammiku | Vallimäe | Vanalinn | Õpetaja Heinamaa
**Mērsrags** (saksa keeles *Markgrafen*) on küla (*lielciems*) Lätis, Talsi piirkonna Mērsragsi valla halduskeskus. Küla asub Liivi lahe kaldal, merepinnast 4 meetri kõrgusel.

Mērsragsile on nime andnud samanimeline neem, mille varjus asub praegusel ajal puidu väljaveole spetsialiseerunud Mērsragsi sadam. Küla läbib ka Engure järvest väljuv Mērsragsi kanal. Seal asuvad Laudgaļi, Bērnudārzsi, Mērsraga skola ja Mērsragsi bussipeatus.

Asulat on esmamainitud XV sajandil. Kuramaa hertsogiriigi ajal toodeti seal seepi. Aastal 1809 valmis sealne puidust kirik, mis on üks vanemait puitkirikuid Lätis. Asula hakkas kasvama XIX sajandi lõpus, mil sinna rajati majakas ja seal hakati ehitama laevu. Aastal 1926 sai asula raudteeühenduse, järgmisel aastal süvendati sadamat. Aastail 2009–2010 kuulus küla Roja piirkonda, aastail 2010-2021 asus seal aga Mērsragsi piirkonna halduskeskus.

Tänapäeval annavad elanikele peale sadama elatist kalapüük ja suitsukala tootmine, külas on ka kämping. Lisaks piirkonnavalitsusele asuvad külas ka kultuurikeskus, vabaõhulava, raamatukogu ja piirkonna muuseum.

Kaitse all on Rozu iela 12 sanglepad ja veel üks nimetu sanglepp, üks pärn, üks saar ja seitseteist mändi. Mērsragsi tuletorni juurde jääb kaks looduskaitsealust põlist tamme, kaks vahtrapuud ja üks hobukastan. Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Mērsragsi tuletorn. Kohaliku kaitse all on Mērsragsi kirik koos sealse oreliga.

2007. aastal oli külas 1692 elanikku, 2015. aastal 1532.

* MērsragsMērsrags
* Mērsragsi kirikMērsragsi kirik

Viited
------

1. ↑  IS Mantojums
2. ↑
3. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS, vaadatud 05.09 2017
4. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija, vaadatud 05.09 2017
5. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija, vaadatud 05.09 2017

| * v
* r
Mērsragsi valla asulad |
| --- |
| 
Alksnāji **·**  Ķipati **·**  **Mērsrags** **·**  Upesgrīva |
**Roodevälja** on Rakvere linnaosa. Linnaosa kõrval asub ka Roodevälja küla.

Nimest
------

Roodevälja on saanud nime Roodevälja (sks. k. *Rodewal*) mõisa järgi. Elanikud ise kutsuvad linnaosa Kolgataks, kuna see olevat kunagi olnud üsna räämas, paene ja porine.

Ajalugu
-------

Roodevälja asub Rakvere kirdenurgas. Ajalooliselt kuulus maa Roodevälja mõisale. Piirkonnast sai esialgu ühelt poolt tööstuse ja kaubanduse keskus, teisalt töölisalev. Narva tänava ja linna idast piirava Pagusoo vahele kerkisid enamasti väiksed ühekorruselised majad. Suurimad tööstusettevõtted olid nahavabrikud, Eesti esimene tärklisevabrik (rajatud 1910) ja Mathieseni potivabrik. Tänapäevaks pole neist enam ühtki alles. 1930. aastal ehitati Õli tänavale Richard Siili jahuveski, mille kohal on tänapäeval Rakvere Viljasalv.

Linnaosavanema Peeter Botvini sõnul asusid raudtee ääres barakid, kus hoiti sõjavange. Tema teada asuvat praegune Vaala keskus sõjavangide matmispaiga kohal.

Kuulsaid elanikke
-----------------

Narva 7 ja 9 on sepp Hans Mölderi majad, kus elas Möldrite suur kunstnikupere. Neist tuntuimad on

* Voldemar Mölder (1904–1986), Hans Möldri poeg, maalikunstnik ja Rakvere Teatri dekoraator;
* Helene Mölder (1911–1989), Voldemar Möldri abikaasa, vabakunstnik;
* Benita Vomm (1908–2005), Helene Möldri õde, kunstiõpetaja Rakveres; pärast sõda elas pikemalt Kanadas, kus oli 27 aastat Eesti Kunstnike Koondise president;
* August Vomm (1906–1976), Benita Vommi abikaasa, skulptor.

Luha 8 majas (ehitatud aastal 1905) veetis lapsepõlve ja kooliaastad zooloog ja osteoloog Johannes Lepiksaar (1907–2005).

Tallinna 60 (praegune Kukeküla) asub maakividest hoone, kunagine sepapaja, kus tegutses Jüri Oksenberg. Tema töökojas valmisid 1927. aastal Rakvere lennuväljale püstitatud lennukiangaari rauatööd. Angaar oli tol ajal Eestis suurim.

Tallinna 54 (praegune Kukeküla) asuvas puitmajas elas Eduard Tallikas (1885–1954), Rakvere populaarne linnakodanik ja tuntud naljamees.

Tallinna 50 (praegune Kukeküla) sündis vestekirjanik ja karikaturist Romulus Tiitus.

Tänavaid
--------

Roodevälja linnaosa eraldavad lääne pool paiknevast Kukekülast põhja-lõunasuunalised Kauba ja Heina tänavad. Lõuna pool on piiriks Tuleviku tänav L3, mis eraldab Kurikakülast. Idas ja põhjas piirneb Roodevälja linnaosa Rakvere valla territooriumiga.

* Aasa tänav (Rakvere)
* Herne tänav (Rakvere)
* Kütuse tänav
* Luha tänav (Rakvere)
* Lõõtspilli tänav
* Muru tänav
* Narva tänav (Rakvere)
* Niine tänav (Rakvere)
* Parmupilli tänav
* Roo tänav (Rakvere)
* Sikupilli tänav (Rakvere)
* Suupilli tänav
* Tormi tänav (Rakvere)
* Torupilli tänav
* Vase tänav (Rakvere)
* Vilepilli tänav
* Õli tänav

Viiteid
-------

1. 1 2  Eva Samolberg-Palmi (16. august 2014). "Roodevälja leskede klubi ja KKK". *Virumaa Teataja*. Vaadatud 14. septembril 2017.
2. 1 2 3  Odette Kirss (2007). *Jalutaja teejuht. Rakvere*. Tallinn: Solnessi Arhitektuurikirjastus. Lk 147.
3. ↑  Eva Samolberg-Palmi (16. august 2014). "Soo peale rahvas tulla ei tahtnud". *Virumaa Teataja*. Vaadatud 14. septembril 2017.
4. ↑  Odette Kirss (2007). *Jalutaja teejuht. Rakvere*. Tallinn: Solnessi Arhitektuurikirjastus. Lk 148.
**Schoten** (vene keeles *Шотен*) on Tallinnast pärit kaupmehe- ja aadlisuguvõsa.

Ajalugu
-------

Teateid suguvõsa kohta on aastast 1491, mil on mainitud Tallinna Mustpeade liiget Jacob von Schotenit (suri pärast 1491). XVI sajandi alguses elasid Schotenid Tartus. Suguvõsaliin algabki Tartu Suurgildi oldermanni Dirik von Schoteniga (suri pärast 1522). Tema poeg Diedrich von Schoten (suri pärast 1560) valiti Tartu raadi. Raehärraks tõusis ka tema poeg Diedrich von Schoten (1535−1602), kes asus hiljem elama Tallinna ja oli Tallinna liini rajajaks. Tema järeltulijad tegutsesid kaupmeestena ja neid valiti sagedasti raehärradeks. 

Tallinna pealiinist pärit Bernhard Johann von Schoten (1713−1771) õppis ülikoolis ja ta kutsuti Saaremaale Kaarma pastoriks (1754−1771). Temast sai alguse suguvõsa Saaremaa-Venemaa liin, mille vanem haru kustus ilmselt XX sajandi alguses. Titulaarnõunik Johann Lorenz von Schotenist (1755−1819) sai alguse Venemaa noorem liin. Tema järeltulijate ajal mugandus perekonnanimi **Schotten**iks (*Шоттен*). See perekonnaharu on Venemaal alles tänini. Koitjärve omanik Thomas von Schoten (u 1630 − 1693) rajas Tallinna noorema liini, mis suri välja XVIII sajandi lõpus.

Suguvõsa liikmeid
-----------------

* Diedrich von Schoten (suri pärast 1560), Tartu raehärra, Tartu Suurgildi liige
* Diedrich von Schoten (1535−1602), Tartu raehärra, Tallinna Suurgildi liige
* Thomas von Schoten (u 1580−1632), Tallinna raehärra, Koitjärve talu omanik
* Bendix von Schoten (1610−1668), Tallinna raehärra, kohtufoogt
* Thomas von Schoten (u 1630−1693), Tallinna Suurgildi oldermann, mõisaomanik
* Hans von Schoten (suri 1693), Tallinna raehärra
* Dietrich von Schoten (u 1647−1697), Tallinna raehärra, Tallinna Suurgildi oldermann
* Thomas von Schoten (u 1658−1710), Tallinna raehärra
* Johann von Schoten (suri 1710), Tallinna raehärra
* Bernhard Johann von Schoten (1713−1771), Kaarma pastor
* Johann Lorenz von Schoten (1755−1819), titulaarnõunik, tolliametnik
* Mihhail Nikolajevitš Schotten (1836−1905), kindralleitnant

Schoteni suguvõsa mõisavaldused
-------------------------------

* Eestimaa:
	+ Koitjärve (*Koitjerw*) (1594−1693, mõis rajati pärast 1684. aastat, varem talu ja küla)

Kirjandus
---------

* *Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel)*. 2. Teil. Nichtimmatrikulierter Adel. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980). Lk 191.

Välislingid
-----------

* Schoteni suguvõsa genealoogia
Toimumiskoht 2002. aasta taliolümpiamängude ajal, 2002. aasta veebruaris**Soldier Hollow** on murdmaasuusatamise paik, mis asub samanimelise oru suudmes, umbes 85 km Salt Lake Cityst kagus Wasatchi mäestiku looduspargis Wasatchi maakonna loodeosas Utahi osariigis Ameerika Ühendriikides. Koht loodi 2002. aasta taliolümpiamängude jaoks ning mängude ajal toimus seal laskesuusatamine, murdmaasuusatamine ja kahevõistluse alade murdmaasuusatamise osa. Alates olümpiamängude korraldamisest on see saanud murdmaasuusatamise, tuubisõidu (meelelahutuslik tegevus, mille käigus inimene sõidab sisekummi peal kas vees, lumes või õhus) ja räätsadega sõitmise kohaks, kus saab suvel mägirattaga sõita ja golfi mängida. 1. mail 2016. aastal läks toimumiskoha haldamise leping Soldier Hollow Legacy Foundationilt üle Utah Olympic Legacy Foundationile, mis omab ja haldab mitmeid olümpia- ja paraolümpia pärandit mujal osariigis.

Soldier Hollow asub 1961. aastal loodud 8738 ha looduspargi Wasatch Mountain State Parki kaguosas, millest 1968. aastal sai rahvuspark.

Koht on oma nime saanud oru järgi, mille suudmes see asub. Enne rahvuspargiks saamist kasutati pargi teatud asukohti põlluharimiseks ja karjatamiseks, samas kui suurt osa ülejäänud osast kasutati kohalike poolt meelelahutuseks. 20. sajandi viimasel veerandil olid rahvuspargi teenuse poole pöördunud eraarendajad, kes lootsid ehitada parki luksushotelle, golfiväljakuid ja muid vaatamisväärsusi, kuid ükski neist plaanidest (välja arvatud golfiväljak) ei teostunud. Spordipaigast veidi põhja pool (West Soldier Hollow Lane'i põhjaküljele) ehitatud 36-rajaline Soldier Hollow golfiväljak valmis 2004. aasta juulis ja täiendas 36-rajalist Wasatch Mountaini golfiväljakut (asub kaugemal põhja pool loodusparki).

Soldier Hollow toimumispaik oli üks kolmest, mille ehitas ja kujundas Salt Lake'i korralduskomitee (SLOC) spetsiaalselt 2002. aasta taliolümpiamängude jaoks; teised on Utah' olümpiapark ja Utah' olümpiaovaal. SLOC valis 1997. aasta oktoobris olümpiapaigaks Soldier Hollow asukoha mitme muu võimaliku koha asemel, sealhulgas Sherwood Hillsis Logani lähedal Utahis. Eeltööd algasid varsti pärast toimumiskoha valimist, kuid suuremad ehitustööd algasid alles 1999. aastal. Tööd toimumiskohas olid piisavalt lõpetatud (80% valmis), et korraldada esimene suursündmus, USA murdmaasuusatamise meistrivõistlused, 8. jaanuaril 2000. aastal. Peahoone ehitus algas 5. juulil 2000. aastal toimunud nurgakivi tseremooniaga. Tribüün ja peahoone valmis 2000. aasta detsembris ja pühitseti 5. jaanuaril 2001. aastal. Koha ehitamine läks SLOCile maksma 22 miljonit dollarit (vastab 35,7 miljonile dollarile aastal 2022).

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
**Tamula järv** (ka *Tamla järv*) on järv Võrumaal Võru linna edelaküljel.
Järv on loodud Rain Joona poolt, sest talle haigelt meeldib vesi.
Vesi on tema asi.

Järv on ovaalse kujuga nagu Rain ja 231,3 ha suur. Suurim sügavus on 7,5 m ja keskmine 4,2 m, asudes 69,1 m kõrgusel merepinnast.

14. Võhandu maratoni start Tamula järvelt 20. aprill 2019
Järv on nõrga läbivooluga, sisse voolab Kubija oja ja mõned kraavid. Väljavool toimub Võhandu jõkke. Tamula järv on Võhandu maratoni stardikohaks.

Kiviaegne asula
---------------

1938. aastal kaotas fotograaf Ida Kepnik Tamula järve kaldal rõnga. Seda rannamudas otsides sattus ta luude lademele. Spetsialistid leidsid, et fotograaf oli avastanud ühe suurima Baltimaade kiviaegse asula ja matmispaiga.

* RippsildRippsild
* Järveäärne promenaad sügiselJärveäärne promenaad sügisel
* Päikeseloojang Tamula järvelPäikeseloojang Tamula järvel
* Tamula supelrandTamula supelrand
* Vaade Haanja kõrgustikule üle Tamula järveVaade Haanja kõrgustikule üle Tamula järve

Viited
------

1. ↑  "Vabariigi ärinaised: millega tegelesid Eesti naisettevõtjad 1939. aastal?". *Äripäev*. 30. juuni 2023. Vaadatud 2. juulil 2023.

Välislingid
-----------

 Tamula järv – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* 360° aeropanoraam / aerofoto
* Tamula järv Eesti looduse infosüsteemis
* Tamula järv keskkonnaportaalis
KaartToometaguse asend Tartu Kesklinnas
**Toometaguse** on asum Tartu Kesklinna linnaosas Toomemäest läänes ja edelas, st vanalinna poolt vaadates Toomemäe taga.

Asum piirneb Kastani tänava, Tiigi tänava, Vallikraavi tänava, Karl Ernst von Baeri tänava, Jakobi tänava, Veski tänava, Näituse tänava ja Kastani tänavaga.

Vaata ka
--------

* Toomemägi

Tartu vapp
Tartu linnaosad ja asumid

Annelinn (Ees-Annelinn **·**  Kesk-Annelinn **·**  Taga-Annelinn) **·**  Ihaste (Uus-Ihaste **·**  Vana-Ihaste) **·**  Jaamamõisa **·** Karlova (All-Karlova **·**  Ees-Karlova **·**  Taga-Karlova) **·**  Kesklinn (Riiamäe **·**  Sadama **·**  Toometaguse **·**  Uueturu **·**  Vanalinn) **·**  Kvissentali **·**  Maarjamõisa **·**  Raadi-Kruusamäe (Kruusamäe **·**  Raadi) **·**  Ropka (Jalaka **·**  Ropkamõisa) **·**  Ropka tööstusrajoon **·**  Ränilinn **·**  Supilinn **·**  Tammelinn (Uus-Tammelinn **·**  Vana-Tammelinn) **·**  Tähtvere **·**  Vaksali (Kastani-Filosoofi **·**  Vaksali) **·**  Variku **·**  Veeriku (Veeriku **·**  Veeriku tööstusrajoon) **·**  Ülejõe (Ujula **·**  Ülejõe)
**Michael Dau** (ka Dhaw, Thau, Thaw) (u 1653 Marienburg (praegu Malbork), Lääne-Preisimaa − august 1710 Pärnu) oli vaimulik, koolijuht, Tartu ülikooli õpetlane ja bürgermeister.

Elulugu
-------

### Päritolu ja haridustee

Sündis Dirschau kooli rektori ning hilisema Liesseau, Lindenau ja Kunzendorfi pastori Michael Dau ja tema abikaasa Catharina Schaube pojana. Õppis Danzigi gümnaasiumis. Ülikoolihariduse omandas Oderi-äärses Frankfurti ülikoolis, kuhu ta immatrikuleeriti 1673. aastal. Ilmselt õppis ta varem ka Kieli ülikoolis.

### Tegevus Liivimaal

Pärast ülikoolistuudiumi lõppu rändas ta Liivimaale Tartusse, kus temast sai 1682. aastal Tartu Jaani koguduse diakon. Selles ametis oli ta kuni 1683. aastani. Diakon oli ta uuesti aastatel 1684−1693. Ühtlasi oli ta Tartu kuningliku kooli rektor. 1683. aastal sai temast Riia lütseumi konrektor.

### Tartu ülikooli professor

1693. aastal sai temast Tartu ülikooli ajalooprofessori kohusetäitja. 1694−1695 oli ta teoreetilise filosoofia professor. 1695. aasta suvesemestril oli esimest korda rektor. Seejärel oli kuni 1704. aastani retoorika- ja poeetikaprofessor. Pärast ülikooli üleviimist Pärnusse (1699) sai temast seal esimene rektor; kolmandat korda valiti ta rektoriks 1702. aastal.

### Viimased eluaastad

1704. aasta kevadel valiti ta Pärnu linna justiitsbürgermeistriks, kellena oli ametis surmani. 1710. aasta juunis langes ta venelaste kätte vangi ja viidi Riiga. Kindral Baueri käsul naasis sama aasta augustis Pärnusse, kuid suri juba mõned päevad hiljem katku.

Isiklikku
---------

Ta oli kaks korda abielus. Esimene abikaasa (1684) oli Valga bürgermeistri tütar Margarethe Lemken (1666−1696). Pärast viimase surma naitus ta 1698. aastal Riia lütseumi rektori tütre Sophie Lauterbachiga. Esimesest abielust sündis kolm last. Tema vanem tütar Margarethe Elisabeth (1693−?) naitus Hermann Johann Wichmanniga (1682−1756), kellest sai hiljem Valga raehärra. Noorema tütre Christina (1695–1732) abikaasaks oli Rõngu Mihkli koguduse õpetaja Theophil Eichler.

Kirjandus
---------

* *Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918*. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1977. Nr 331.
* Laakmann, Heinrich. *Die Pernauer Ratslinie*. Dorpat: Mattiesen, 1926. Lk 101−102.
* Michael Dau veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1977. Nr 331.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Sven Dimberg (1694–1695)** | **Academia Gustavo-Carolina rektor**1695 | Järgnev**Olaus Moberg (1695–1696)** |
| Eelnev**Daniel Sarcovius (1700)** | **Academia Gustavo-Carolina rektor (Pärnus)**1699–1700 | Järgnev**Olaus Moberg (1700–1701)** |
| Eelnev**Lars Molin (1701–1702)** | **Academia Gustavo-Carolina rektor (Pärnus)**1702 | Järgnev**Johan Folcher (1702–1703)** |
**Boston Celtics** on USA korvpalliklubi, mis mängib korvpalliliigas NBA. Meeskond kuulub idakonverentsi Atlandi divisjoni ja peab oma kodumänge TD Gardenis, mida jagavad NHLi klubiga Boston Bruins. 

1946. aastal Bostonis asutatud Celtics on NBA meistriks tulnud 17 korda. Sama palju kordi on meistriks tulnud ka nende suurim rivaal Los Angeles Lakers, kellega on NBA finaalis vastamisi mindud 12 korda (seis Bostoni kasuks 9 : 3).

Ajalugu
-------

Celtics valitses NBA-s aastatel 1957–1969, kui 13 aasta jooksul tuldi NBA meistriks 11 korda, sealhulgas 1959–1966 kaheksa korda järjest. Legendaarse peatreeneri Red Auerbachi käe all mänginud meeskonna tugitala oli keskmängija Bill Russell, keda toetasid mängujuht Bob Cousy ning ääremängijad John Havlicek ja Tom Heinsohn.

Järgmised tiitlivõistlused võideti keskmängija Dave Cowensi ja mängujuhi Jo Jo White'i vedamisel 1974. ja 1976. aastal. Bostoni klubi saatis edu ka 1980. aastatel, kui Larry Bird, Kevin McHale ja Robert Parish juhtisid meeskonna taas NBA meistriks 1981. 1984. ja 1986. aastal.

Viimati tuldi NBA meistriks 2008. aastal, kui meeskonna tähtmängijad olid Paul Pierce, Kevin Garnett, Ray Allen ja Rajon Rondo.

Mängijad hooajal 2020/2021
--------------------------

* Jaylen Brown
* Carsen Edwards
* Tacko Fall
* Javonte Green
* Romeo Langford
* Aaron Nesmith
* Semi Ojeleye
* Payton Pritchard
* Marcus Smart
* Jayson Tatum
* Jeff Teague
* Daniel Theis
* Tristan Thompson
* Kemba Walker
* Tremont Waters
* Grant Williams
* Robert Williams

Endised tuntumad mängijad
-------------------------

* Bob Cousy
* Bill Russell
* Sam Jones
* John Havlicek
* Tom Heinsohn
* Dave Cowens
* Larry Bird
* Robert Parish
* Kevin McHale
* Paul Pierce
* Rajon Rondo
* Kevin Garnett
* Ray Allen
* Jermaine O'Neal
* Shaquille O'Neal

Välislingid
-----------

* Boston Celtics
Naatriumvesinikglutamaat
**Naatriumvesinikglutamaat** on glutamiinhappe naatriumisool. Sageli tähistatakse naatriumvesinikglutamaati ka lühendiga **MSG**, mis tuleneb aine ingliskeelsest nimetusest *monosodium glutamate*, samuti Euroopa Liidus kehtiva toidulisandinumbriga **E621**.

Kuna naatriumvesinikglutamaat on lõhna- ja maitsetugevdaja, lisatakse seda paljudele toidukaupadele.

Looduslikult esineb naatriumvesinikglutamaati vetikates ja tomatis.

Algselt valmistati naatriumvesinikglutamaati nisugluteenist, ent tänapäeval peamiselt tärklisest, suhkrupeedist, suhkruroost või molassist bakteriaalse fermentatsiooni teel, mistõttu seda saavad tarvitada ka tsöliaakiahaiged, kes gluteeni ei talu.

Ehkki Ida-Aasia traditsiooniline köök kasutab juba ammu vetikaekstrakti, millel on kõrge glutamiinhappesisaldus, isoleeris naatriumvesinikglutamaadi alles 1907. aastal Kikunae Ikeda. 1909. aastal patenteeris aine Jaapanis Ajinomoto Corporation. Puhtal kujul on naatriumvesinikglutamaat valge kristalne pulber, mis soolana laguneb lahustudes naatriumkatioonideks ja glutamaatanioonideks.

Naatriumvesinikglutamaadi põhiline kasutusala on lihatoidud, valmistoidud, puljongikuubikud, salatikastmed, kuivkastmed ja maitsesegud.

Naatriumvesinikglutamaat ja tervis
----------------------------------

Naatriumvesinikglutamaadi mõju tervisele on korduvalt kahjulikuks peetud, kuid suurem osa neist väidetest on jäänud teadusliku tõestuseta. Sellegipoolest on aine kasutamine imikute ja väikelaste toitudes keelatud. Naatriumvesinikglutamaati arvatakse põhjustavat nn hiina restorani sündroomi, mille tunnused on südame pekslemine, pearinglus, näo punetus, lihase- ja liigesevalud ning migreenilaadsed peavalud; oletatavasti kuuluvad selle riskirühma allergikud, astmaatikud, peavalu põdevad inimesed ja lapsed.

Vaata ka
--------

* Glutamaat

1. ↑  Raamets, Heli. "Enamik heeringatooteid sisaldab kurikuulsat maitsetugevdajat". *Maaleht*. Vaadatud 21. detsembril 2023.
|  |  |
| --- | --- |
|  | **See artikkel on esitatud kustutamiseks.**
Lisateavet võid leida arutelu- või ajalooleheküljelt. Vaata ka: Vikipeedia:Artiklite kustutamise kord. Kustutamisettepaneku saad vaidlustada arutelulehel. |

 
Ravikindlustuseta inimeste täpne arv Eestis ei ole teada. Rahvaarvu ja ravikindlustatud inimeste arvu järgi tuletades oli Sotsiaalministeeriumi andmetel 2021. aasta alguses ravikindlustuseta 64 467 inimest ehk 4,8% elanikkonnast. 

Varem on andmed ravikindlustuseta inimeste hulga kohta oluliselt lahknenud, näiteks 2008. aastal oli Eestis Sotsiaalministeeriumi andmetel ravikindlustuseta inimesi 56 811, Õiguskantsleri Kantselei korraldatud uuringu (ilmunud 2009) kohaselt 89 313.

Ravikindlustuseta jäämine on Eestis puudutanud sadu tuhandeid inimesi - aastatel 2007 - 2017 oli vähemalt ühel kuul kindlustuseta hinnanguliselt 380 000 inimest, st ligi pooled tööealistest.

2005. aastal ütles õiguskantsler Allar Jõks, et ravikindlustuseta inimeste õigused ei ole tagatud.

Riikliku ravikindlustuse ostmine on võimalik teatud tingimustel, selle hind on aasta-aastalt tõusnud. 2023. aasta septembri seisuga on riikliku nn vabatahtliku ravikindlustuse aastamakse 2629,20 eurot (aasta varem 2414,40 eurot). 

Ravikindlustuseta inimeste olukorda Eestis on omajagu uuritud ja selle üle arutatud, kaalutud on üldise ravikindlustuse kehtestamist, mis tagaks ravile ligipääsu kogu elanikkonnale.

2019. aastal loodi Sotsiaalministeeriumi eestvedamisel töörühm, mille eesmärgiks on ravikindlustuse laiendamine elanikkonnas.

2020. aastal korraldati ravikindlustuseta inimestele koroonaravi.

2021. aastast kutsutakse ravikindlustuseta inimesi vähi sõeluuringutele.

Riigikogu võttis vastu Sotsiaalministeeriumis välja töötatud rahvastiku tervise arengukava aastateks 2020–2030, kus üheks prioriteediks on seatud kindlustuskaitse laiendamine elanikkonnas.

15. augustil 2022 alustas Eesti Kunstnike Liit tähtajatut meeldetuletuskampaaniat "Ravikindlustus kõigile!", millega liitusid ka teised loomeliidud.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  .
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑  ,
9. ↑
10. ↑
11. ↑
12. ↑
13. ↑
14. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. mai 2021. Vaadatud 26. mail 2021.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
15. ↑
**Hans Kubu eragümnaasium** (lühemalt: **Kubu eragümnaasium**) oli aastatel 1921–1940 Tallinnas töötanud eragümnaasium.

Maakri asum, Maakri tänav 19/21
Kool sai alguse aastal 1908 asutatud 4-klassilisest Jaani kiriku eraühisalgkoolist, Maakri tänav 19 hoones kus ta tegutses aastail 1908–1921. Aastal 1920 sai kooli nimeks Jaani koguduse gümnaasium ja direktoriks Hans Kubu. Kooli majandusraskuste tõttu otsustati see 1921. aastal sulgeda, kuid Hans Kubu eestvõttel jätkati tegevust. Aastal 1921 nimetati kool ümber Hans Kubu eragümnaasiumiks. 

1927. aastal valmis Sibulakülas, toona Imanta tänav 6 (umbes EBS-i hoone kohal) uus kolmekorruseline kivist koolimaja, mida teise maailmasõja ajal sõjaväe laatsaretina kasutati, mis põles aga 1944. aasta märtsipommitamises ja koolimaja müürid tõmmati maha alles 1956. aastal.

Aastal 1932 sai koolist tütarlastegümnaasium. Aastal 1937 läks gümnaasium Tallinna Erakolledži haldusse.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Eesti entsüklopeedia veebis  (vaadatud 08.02.2013)
2. ↑  Ühest Sibulaküla unustatud koolist, jaakjuske.blogspot.com, 25th September 2012

Kirjandus
---------

* 22. jaanuaril pühitseb Tallinna Jaani kiriku kool oma 10-aastast kestvuse päeva Maakri uul nr 19, Päewaleht, nr. 15, 20 jaanuar 1918 lk. 4
* Esimene Eesti õppekeelega algkool Tallinnas. H. Kubu eragümnaasium 20-aastapäeva puhul], Waba Maa, nr. 28, 3 veebruar 1928 lk. 9
* H. Kubu era-gümnaasiumi XX aastapäew. Päewaleht, nr. 33, 3 veebruar 1928 lk. 6
* H. Kubu gümnaasiumi kodukord. Tallinn, 1932
* lk. 5 H. Kubu eragümnaasium 25-aastane. Esimene eesti õppekeelega kool Põhja-Eestis. Postimees, 1. veebruar 1933