recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Olevi gildi hoone
**Olevi gild hoone** on hoone Tallinnas aadressil Pikk tänav 24. Hoone kuulus endisele Olevi gildile. Oleviste gildi hoone ja mustpeade maja on tunnistatud kultuurimälestiseks nr 3040.

Olevi gildil oli alates 14. sajandist maja, mis asus hoone Pikk 24 kohal. Aastatel 1419–1422 ehitas gild oma hooned ümber ja tänava äärde kerkisid kaks viilmaja. Vasakpoolne, väiksem hoone, mille viilu ülaosas asub gildi kaitsepühaku püha Olevi kujutis, oli eeskoda, parempoolne suurem ehitis oli gildisaal, mis on Tallinna ilusaim keskaegne profaanruum.

Olevi gildi hooned said kannatada 1697. aasta Tallinna tulekahju ajal, milles hukkus ka gildiruumides olnud gildi arhiiv. Pärast Olevi gildi sulgemist ehitati hooned aitadeks. Gildi eeskoja hoone omandas 1806. aastal külgnevas mustpeade majas asuv mustpeade vennaskond ja ehitas selle 1834. aastal ümber mustpeade vennaskonna klubiruumideks. Viimase Olevi gildi hoonetest, kahelöövilise võlvitud gildisaali ostis mustpeade vennaskond 1919. aastal. See liideti aastatel 1919–1922 Ernst Gustav Kühnerti juhendamisel toimunud renoveerimise järel vennaskonna klubiruumidega.

Viited
------

1. ↑  3040 Tallinna Oleviste gildi ja Mustpeade vennaskonna hooned, 14.saj. 15.saj. 16.-20.saj. kultuurimälestiste riiklikus registris
**Toome** on eesti perekonnanimi.

Nimede eestistamisel määrati Toome uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Adamson, Anson, Blumenvelt, Bock, Boome, Bork, Davidov, Dobra, Dobrov, Ehrenpreis, Feldberg, Gutmann, Hansen, Hanson, Jakobson, Jobson, Juntson, Jürjenson, Karbus, Kohlmann, Lerm, Liidermann, Mäkk, Nikkoli, Pavel, Pavelts, Puk, Pukk, Schröder, Seidelberg, Taalberg, Taalberk, Täärfeldt, Tamberk, Tammur, Tamson, Tasson, Taulon, Teinmann, Tenneberg, Tennov, Terien, Tetsmann, Thärvelt, Thomson-Tomson, Thulmann, Tobert, Todd, Todesson, Tohv, Tolstoi, Tomasson, Tomassov, Tomberg, Tomberk, Tomson, Tomsson, Tomtal, Tonberg, Tõnisson, Tõnnisson, Tõnson, Toomann, Toomasson, Toomassov, Toomberg, Toomov, Toomson, Toonverk, Topmann, Torbek, Torokoff, Tosmann, Trafim, Tramberg, Trampärk, Treifeldt, Treivelt, Treivilt, Treksler, Treufeldt, Turgan, Vohlmann ja Voormansik. Juhan Toome palvel kanti Toome perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 361 all (Siseministeeriumi teadaanne 31. maist 1938). 

2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Toome Eestis 250 mehel ja 261 naisel. 2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Toome 252 mehel ja 268 naisel.

Tuntud nime kandjaid
--------------------

* Indrek Toome, Eesti poliitik ja ärimees (1943–)
* Innari Toome, eesti teatrikunstnik (1976–)
* Joosep Toome, eesti korvpallur (1985–)
* Julius Toome, eesti põllumees ja Vabadussõja veteran (1900–1995)
* Katrin Toome, eesti telesaatejuht
* Koit Toome, eesti laulja (1979–)
* Mari-Leen Toome, eesti laulja
* Marili Toome, Eesti kunstnik, filmilavastaja, animaator, nukujuht ja teatrikunstnik (1975)
* Mart Toome, eesti näitleja (1980–)
* Matis Toome, eesti võistlustantsija ja tantsuõpetaja (1975–)
* Tarvo Kaspar Toome, eesti muusik ja graafik (1974–)
* Teet Toome, eesti budoloog (1974–)
* Tõnu Toome, eesti advokaat (1949–2009)

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. veebruar 2020. Vaadatud 5. veebruaril 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib liigist; perekonna kohta vaata artiklit Tonthai (perekond)* |

---

**Tonthai** (*Mitsukurina owstoni*) on tonthailaste sugukonda kuuluv haruldane süvamerehai liik. 

Neid on nimetatud elavateks fossiilideks, sest tegu on oma sugukonna ainsa elusoleva liigiga. 

Eristub teistest haidest roosa naha, pika lapiku koonu, väga väljaulatuvate lõualuude ja naela-taoliste hammastega. Tonthaid kasvavad üldiselt 2–4 meetrit pikaks, aga on kohatud kuni 6 meetri pikkuseid tonthaisid.

Tonthaisid toiduks ei püüta, aga nad võivad kalurite võrkudesse sattuda. Nad ei ole väljasuremisohus ja kuuluvad soodsas seisundis liikide hulka. Nad ei ole inimestele ohtlikud.

Levik
-----

Tonthaid on püütud kõigis kolmes suuremas ookeanis. Neid on püütud kuni 1300 meetri sügavuselt ning ühe isendi hammas leiti isegi 1370 meetri sügavusel olevast merekaablist. Täiskasvanud isendid elavad sügavamal kui nooremad. Tonthaid on aeg-ajalt kohatud kuni 40 meetri sügavusel rannikuvetes.

Toitumine
---------

Tonthai toitub erinevates veekihtides elutsevatest kaladest ja teistest veeorganismidest, nagu näiteks kalmaarilised ja vähilaadsed. Ta varitseb oma saaki, sest ta ei uju eriti kiiresti. Kui saakloom kindlale kaugusele jõuab, sirutab tonthai lõuad välja ja haarab temast väga kiirelt kinni.

Elektrimeel
-----------

Tonthaide nina alumine külg on tugevalt poorne. Need poorid on elektrit tuvastavate organite (Lorenzini ampullid) välised avad. Suure tõenäosusega jahib tonthai oma saaki elektrivälju tuvastades. Elektromagnetilisi impulsse tajuvad ka teised haid.

Viited
------

1. 1 2  
Finucci, B. & Duffy, C.A.J. (2017). Mitsukurina owstoni. *IUCNi punase nimistu ohustatud liigid*. IUCN 2017.
2. ↑  Parsons, Glenn R.; Ingram, G. Walter; Havard, Ralph (2002). *First Record of the Goblin Shark Mitsukurina owstoni, Jordan (Family Mitsukurinidae) in the Gulf of Mexico.* Southeastern Naturalist. Vol. 1, No. 2
3. 1 2  Mark McGrouther: Goblin Shark Australian Museum
4. ↑  Martin, R.A. "ReefQuest Centre for Shark Research".
5. ↑  Compagno, L.J.V. (2002). *Sharks of the World: An Annotated and Illustrated Catalogue of Shark Species Known to Date (Volume 2)*.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tonthai** |
Kivi 2011. aastal
**Toomemäe ohvrikivi** on Tartus Toomemäel asuv kahe lohuga kivi, mida on sageli peetud ohvrikiviks.

Kirjeldus
---------

Nelinurkse kujuga rändrahnu kõrgus on 0,7 m, pikkus 1,65 m ja laius 1,3 m. Sileda ja murenemata pinnaga kivi peal on kaks suurt korrapärase kuju ja sileda põhjaga lohku. Vanad fotod näitavad, et võrreldes 1920.–1930. aastatega on kivi pealt kadunud umbes 5 cm paksune kiht, mistõttu on ka lohud jäänud väiksemaks ja madalamaks.

Toomemäe ohvrikivi, Musumägi ja ehissild, 24. mai 2014

Ajalugu
-------

Varaseimad teated Toomemäe kivist pärinevad 1880. aastatest, mil ta oli paigutatud Vana Anatoomikumi juures olnud limonaadimajakese lähedusse. Matthias Johann Eiseni teatel kõrvaldati ohvrikivi 17. sajandil võitluses paganluse jäänuste vastu.[*viide?*] Tartu Ülikooli õigeusklik professor Pavel Viskovatov kinnitas 1894. aastal peetud ettekandes, et kivisse olla katoliikluse ajal raiutud augud püha vee jaoks ja kivi pühitsetud. 1879. või 1880. aastal luterlasest ülikooli rektor Ottomar Meykov käskinud kivi hävitada, ent Viskovatovi sõnul hakanud käsutäitjal kivist kahju ning ta kaevas selle maasse. Viskovatovi algatusel kaevati ohvrikivi taas maast välja.[*viide?*] Oma praegusele asukohale Toomemäe lääneosas asetati kivi 1926. aastal.

Lohkude päritolu
----------------

Eesti arheoloogia- ja ajalookirjanduses on Toomemäe kivi tihti peetud ohvrikiviks. Kirjalikud teated või muud andmed kivil ohverdamise kohta siiski puuduvad. Oma kahe suure kunstliku lohuga oleks ta Eesti lohukivide seas erandlik.

Andres Tvauri hinnangul on Toomemäe kivi tõenäoliselt looduslikku päritolu. Tvauri osutab andmete puudumisele ohverdamise kohta, kivi erinevustele tüüpilistest ohvikividest ning selle ebatavaliselt siledale pinnale, mida ta seletab kivi üsna hiljutise maa seest väljakaevamisega. Ta pakub välja, et lohud kujutavad endast nn hiiukirnusid – jääsulamisvete poolt kaljusse kulutatud süvendeid, mida leidub palju Soomes ja Rootsis. Tvauri oletab, et Toomemäe kivi on üks mandrijääga Toomemäe piirkonda sattunud hiiukirnude jäänuseid sisaldav rändrahn. Tema arvates on legend ohvrikivist ajendatud ühelt poolt kivil leiduvatest lohkudest, teisalt Friedrich Robert Faehlmanni kunstmuistendite «Vanemuise laul» ja «Keelte keetmine» mõjul tekkinud arusaamast, et Toomemägi oli muistsete eestlaste kultuskoht.

Viited
------

1. 1 2 3  Tvauri, lk 74–75
2. ↑  Kudu, lk 420–421
3. ↑  Karu

Kirjandus
---------

* A. Karu. Tartu-Maarja khk. topograafiline archeoloogiline kirjeldus. Käsikiri TÜ AK arhiivis. 1921.
* Elsa Kudu. Toome pargi ajalugu. *Eesti Loodus 22 (9), 1971: 417–421*.
* Aili Sandre. *Tartu ajaloo- ja kultuurimälestised*. Tallinn: Eesti Raamat, 1980, lk 9.
* Andres Tvauri. Muinas-Tartu. Uurimus Tartu muinaslinnuse ja asula asustusloost, doktoritöö, juhendaja Valter Lang. Tartu Ülikool, Filosoofiateaduskond, 2001.

Välislingid
-----------

* Toomemäe ohvrikivi Hiite Maja SA andmekogus.
* Dorpat.ru: Жертвенный камень (Ohvrikivi)
* Toomemäe ohvrikivi kultuurimälestiste riiklikus registris
Toomas Urb 2019. aastal  
Foto: Jaan Künnap
**Toomas Urb** (sündinud 2. detsembril 1958 Tartus) on eesti laulja ja näitleja.

Haridus
-------

Ta lõpetas 1978. aastal Tartu õhtukeskkooli ja 1984. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (11.lend).

Töö
---

Aastatel 1984–1987 töötas ta Tallinna Riiklikus Akadeemilises Draamateatris. Aastast 1989 elab Ameerika Ühendriikides, Screen Actor's Guildi liige.

Muusikaline tegevus
-------------------

Juba aastakümneid on vennad Toomas ja Tarmo Urb nii Eestis kui ka Ameerikas esinenud lüüriliste kammerlike lauludega. 

Üks nende armastatumaid laule on "Imeline laas" (viis: Tarmo Urb). Selle laulu sõnadeks sai pargist juhuslikult leitud luuletus, mille autoriks osutus Jaan Kross, kes oli selle 1957. aastal kirjutanud tulevasele abikaasale Ellen Niidule. Vennad Urbid esitasid seda laulu Jaan Krossi mälestuseks muusikalise järelehüüdena pärast tema surma nii Kaarli kirikus kui ka matusetalitusel Metsakalmistul, samuti Jaan Krossi 100. sünniaastapäeva tähistamisel Tallinnas veebruaris 2020.

Ekslik surmakuulutus ajalehes Postimees
---------------------------------------

17. veebruaril 2020 kuulutas Postimehe kultuuritoimetus Toomas Urbi ekslikult surnuks.

Isiklikku
---------

Oli abielus Viire Valdmaga aastatel 1982–1987. Abielust sündisid poeg Tom-Olaf Urb ja tütar Maria Urb. 

Toomas Urbi vend on Tarmo Urb. Nende isa õde oli Silvia Urb. Toomas Urbi vennapoeg on Johann Urb.

Rolle
-----

Toomas Urb, Mikk Mikiver ja Eva Vilt 1983. aastal  
Foto: Jaan Künnap
* 1984 Jaan Kross "Taevakivi" (Otto Wilhelm Masing)
* 1984 Heljo Mänd "Hõbejänesed" (Mõmmi)
* 1985 Mats Traat "Pommeri aed" (Kulpson)
* 1985 Alan Ayckbourn "Norman Vallutaja" (Tom)
* 1985 Aljaksei Dudarav "Reamehed" (Buštets)
* 1985 Aleksandr Mišarin "Seoses üleminekuga teisele tööle" (Gei)
* 1986 Shakespeare "Torm" (Pootsman)

Viited
------

1. ↑  Jaan Krossi 100. sünniaastapäev tõi ka vennad Urbid üle aastate taas Eestisse. ERR Menu. 18.02.2020.
2. ↑  Jaan Krossi matused: Meister kirjutas iseendale lahkumislaulu. EPL/Delfi, 07.01.2008.
3. ↑  Jaan Krossi 100. sünniaastapäev tõi ka vennad Urbid üle aastate taas Eestisse. ERR Menu. 18.02.2020.
4. ↑  "Toomas Urbi lapsepõlvesõber Mart Riikoja | Elava inimese surnukskuulutamine on karm" Õhtuleht, 21. veebruar 2020
5. ↑  Eesti teatri biograafiline leksikon. Tallinn 2000.

Kirjandus
---------

* Eesti teatri biograafiline leksikon. Tallinn 2000.

Välislingid
-----------

* Laul "Imeline aas" (viis: Tarmo Urb, sõnad: Jaan Kross, esitavad vennad Urbid) YouTube'is
* Tarmo ja Toomas Urb pakkusid Leigol maailmaklassi kontserdielamuse. Buduaar, 10. august 2011
**Harry Paalberg** (20. detsember 1927 Tallinn – 26. aprill 1993 Tallinn) oli eesti majandusteadlane.

Elulugu
-------

Harry Paalberg oli talupidaja poeg.

Lõpetas 1948 Tallinna 9. Keskkooli, 1953 TPI, majanduskandidaat (1967, Eesti TA), väitekiri "Eesti NSV linnade peamised arengusuunad ja neid mõjutavad tegurid". Oli 1961–67 MI teadur, 1967–78 vanemteadur, 1978–92 TPI majandusteaduskonna tööstuse planeerimise ja juhtimise (hiljem juhtimise ja plaanimise) kateedri vanemõpetaja, aastast 1980 dotsent. Lugenud peamiselt majanduse ja sotsiaalse arengu planeerimise kursusi.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: linnastumine, territoriaalne planeerimine ja ratsionaalse asustussüsteemi kujundamine.

Teoseid
-------

* Majandus. Tööstus ja põllumajandus (kaasautor E. Vint). Tallinn, 1973
* Tallinna arengu probleeme (koost, kaasautor). Tallinn, 1978
* Territoriaalne planeerimine. 1. Tallinn, 1987
* Smithist Friedmanini. Lääne majandussüsteemi kujunemisest. Tallinn, 1990
* Lääne majandussüsteemi kujunemisest. Tallinn, 1992

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 346, 347, 498
* Eesti majanduse biograafiline leksikon. Tallinn, 2000, 345

*Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Vincenzo Consolo** [vintš'entso kons'oolo] (18. veebruar 1933 Sant'Agata di Militello – 21. jaanuar 2012 Milano) oli Sitsiilia päritolu itaalia kirjanik.

Consolot on peetud üheks suuremaks tänapäeva itaalia romaanikirjanikuks, ehkki tema teosed ei kvalifitseeru päris romaanideks, vaid on pigem luulesugemetega proosajutustused.

Consolo sündis Sitsiilias Messina provintsis Sant'Agata di Militellos. Ta õppis Milano Katoliiklikus Ülikoolis (*Università Cattolica del Sacro Cuore*) õigusteadust, ent lõpetas tööga õigusfilosoofiast Messina Ülikooli. Pärast ülikooliõpinguid naasis ta Sitsiiliasse, kus õpetas põllumajanduskoolides.

1963. aastal ilmus Consolo debüütromaan "La ferita dell'aprile" ("Aprilli haav"), mis käsitles elu Sitsiilia maakohas esimestel Teise maailmasõja järgseil aastail.

1968. aastal kolis ta Milanosse, kus elas ja töötas surmani, ehkki viibis vahepeal pikka aega ka oma kodusaarel.

Consolo kirjanduslik läbimurre saabus 1976. aastal, kui ilmus romaan "Il sorriso dell'ignoto marinaio" ("Tundmatu meremehe naeratus"). Teose teemaks on sündmused, mis toimusid Sitsiilia põhjaosas perioodil, mil toimus üleminek Mõlema Sitsiilia kuningriigist Itaalia kuningriigiks, ning mis kulmineerusid verise Alcara Li Fusi talupogade ülestõusuga 1860. aasta mais.

Consolo suri Milanos 78-aastaselt pärast pikka haigust.

Viited
------

1. ↑  Enzo Consolo, le battaglie dell'ignoto marinaio, *La Stampa*, 2. jaanuar 2012
**Tallinna Kergetööstustehnikum** oli keskeriõppeasutus Tallinnas Lauteri tänaval. Praegu tegutseb samas hoones Estonian Business School. 

Selles koolis õpetati nime järgi kergetööstuse töötajaid, nagu õmblejaid, kudujaid ja tikkijaid, kuid haridust anti ka hotellinduse erialal.

Ajalugu
-------

Tallinna Kergetööstustehnikum asutati 29. novembril 1944 mitme väiksema kutsekooli liitmise teel ja see sai nimeks Tallinna Käsitööstuslik Tehnikum. Kool tegutses hoones Kentmanni 6b.

Tõnismägi 12/14
13. veebruaril 1945 nimetati kool ümber Tallinna Kergetööstustehnikumiks. 1945. aastal kolis õppeasutus hoonesse Tõnismägi 12/14. Kuigi kooli nimetati hiljem veel mitu korda ümber, jäi Tallinna Kergetööstustehnikum lõplikult püsima.

Tallinna Kergetööstustehnikumi hoone Ants Lauteri tänav 3
1956. aastal kolis tehnikum uude Ants Lauteri tänav 3 majja. 1970 aastateks oli tehnikum üks suuremaid koole. 1988. aastal hakati õpilasi vastu võtma rahvusliku Käsitöö erialale. Üldse on tehnikumis õpetatud ligi 40 eriala ja lõpetanuid on 15 000. 

Tallinna Kergetööstustehnikum lõpetas tegevuse 1. septembril 2006 ja erialane õpe koondati Tallinna Tehnikakõrgkooli, sekretäritöö osakond liideti Tallinna Majanduskooliga.

Juhte
-----

1985–1988 Viktor Siilats

Õpetajaid
---------

1978–1980 Ilmar Selge, õigusained

Viited
------

1. ↑  Tiiu-Reet Kõrven, Eesti kaasaaegse asjaajamise sünnilugu ja sekretäride koolituse loomine, www.sekretar.ee, 6. märts 2013
2. ↑  Tallinna Kergetööstustehnikum. Koolist ja kooli ajaloost. Õpetajate Leht. 03.03.1995.

Välislingid
-----------

* Mida teame Tallinna Kergetööstustehnikumist ?, Õpetajate Leht, nr. 47, 5 detsember 1992
Toomas Vanem 1999. aastal
**Toomas Vanem** (sündinud 8. juunil 1965) on eesti kitarrist, helilooja ja produtsent.

Mänginud ansamblites Puntra, Kuller, Kuues Meel, Rodeo, Linnu Tee, Radar, Kontakt, Dialog, Shower, Easy Living, Night Star, Karavan, Kollane Allveelaev G ja paljudes projektides. 

2014. aastal ilmus tema esimene sooloplaat Toomas Vanem -"I"- instrumentaal progressiivne rokkmuusika, mis on Toomas Vanema kirjutatud, salvestatud ja produtseeritud. 

Album on kodumaise kitarristi debüütautoriplaat, mis nägi ilmavalgust aprillis 2014. Plaadil on 11 lugu. Stiililise määratluse järgi on tegemist meloodilise instrumentaalse progerokiga.

Albumil kõlav muusika on karmikõlaline, aga samas ka vaheldusrikas ja värviküllane. Kollaaž erinevatest lugudest/jutustustest maailmast ja elust, mis on kirja pandud muusika keeles. 

Igal muusikapalal on rääkida oma lugu ja CD albumi bukletil on need lood ka kirjas. Plaadil teeb külalisena kaasa Stuart Hamm (USA) basskitarril.

1. Tomorrow’s Child
2. Lonely Proton
3. Ghost Story
4. Operation S.S.E.S.
5. Birthday Illusions
6. Summer Samba
7. Orbital Man
8. Attack of the Killer Honey Bees
9. Gravity of Eiffel Tower
10. Flower Power
11. Butterfly Effect

Muusikutena löövad albumil kaasa Andrus Lillepea, Henno Kelp, Runno Tamra, Stuart Hamm, Sergei Pedersen.

Välislingid
-----------

* Koduleht
* "Pressiteade: Richie Kotzeni kontserdi avab Toomas Vanema sooloprojekt". *EstMetal*. 13. jaanuar 2009.
Vincent Janssen (2016)
**Vincent Petrus Anna Sebastiaan Janssen** (sündinud 15. juunil 1994 Heeschis) on Hollandi jalgpallur, kes mängib ründajana Belgia kõrgliigaklubis Antwerp.

Ta alustas profikarjääri 2013. aastal Hollandi esiliigaklubis Almere City. 2015. aastal liitus ta Hollandi kõrgliigaklubiga AZ Alkmaar. Hooajal 2015–16 lõi ta Hollandi kõrgliigas 27 väravat, millega oli liiga suurim väravakütt. Samal hooajal valiti ta Hollandi jalgpalli aasta uustulnukaks.

2016. aasta juulis liitus Janssen 17 miljoni naelsterlingi eest Inglismaa Premier League'i klubiga Tottenham Hotspur, kellega sõlmis nelja-aastase lepingu. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 29. oktoobril 2016 penaltist mängus Leicester City vastu. Hooajal 2017–18 mängis ta laenul Türgi kõrgliigaklubis Fenerbahçe. 2018. aasta suvel naasis ta Tottenham Hotspuri, kuid vigastuse tõttu sai ta terve hooaja 2018–19 jooksul kaasa teha vaid kolmes kohtumises.

2019. aasta juulis liitus ta Mehhiko kõrgliigaklubiga Monterrey. 2019/20. Apertura-hooajal tuli ta klubiga Mehhiko meistriks. 2021. aastal võitis ta klubiga CONCACAF-i Meistrite Liiga.

Debüüdi Hollandi jalgpallikoondises tegi Janssen 2016. aastal. Oma teises koondisemängus 29. märtsil 2016 lõi ta Inglismaa vastu värava.

Tema ema Annemarie Verstappen on endine ujuja.

Saavutused
----------

Monterrey
* Liga MX: Apertura 2019
* Copa MX: 2019–20
* CONCACAF-i Meistrite Liiga: 2021

| * v
* r
Hollandi koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Pasveer
* 2 Timber
* 3 De Ligt
* 4 Van Dijk (c)
* 5 Aké
* 6 De Vrij
* 7 Bergwijn
* 8 Gakpo
* 9 L. de Jong
* 10 Depay
* 11 Berghuis
* 12 Lang
* 13 Bijlow
* 14 Klaassen
* 15 De Roon
* 16 Malacia
* 17 Blind
* 18 Janssen
* 19 Weghorst
* 20 Koopmeiners
* 21 F. de Jong
* 22 Dumfries
* 23 Noppert
* 24 Taylor
* 25 Simons
* 26 Frimpong
* Treener: Van Gaal

 | Holland |
**Oudenaarde** on linn Belgias, Ida-Flandria provintsi Oudenaarde haldusringkonna keskus.

Rahvastik
---------

2012. aasta 1. jaanuaril elas Oudenaardes 30 318 inimest.

Asulad
------

Kolmes järgus (1964, 1971 ja 1977 aastal) toimunud ümberkorralduste järel kuuluvad 1825. aastal linnaõigused saanud Oundenaarde halduspiiridesse järgmised asulad, osavallad ja piirkonnad:

Oudenaarde linnaraamatukogu

| Nimi | Pindala(km²) | Elanikke(2001) |
| --- | --- | --- |
| Oudenaarde |  | 6546 |
| Eine |  | 4438 |
| Bevere |  | 3051 |
| Ename |  | 2731 |
| Nederename |  | 2260 |
| Mater | 13,18 | 2158 |
| Leupegem |  | 1946 |
| Welden |  | 1015 |
| Heurne |  | 902 |
| Melden |  | 894 |
| Volkegem |  | 609 |
| Mullem | 3,23 | 454 |
| Edelare |  | 343 |
| Oike\* |  |   |
| \* Osaliselt |

Majandus
--------

2003. aastal oli Oudenaarde SKP ühe inimese kohta 13 654 €, mis moodustas 62% Euroopa Liidu keskmisest (21 740 €).

Töötus oli 1. jaanuaril 2006. aastal 6,51%.

Sõpruslinnad
------------

* Prantsusmaa – Arras
* Holland – Bergen op Zoom
* Rumeenia – Buzău
* Itaalia – Castel Madama
* Saksamaa – Coburg
* Suurbritannia – Hastings

Viited
------

1. ↑  Bevolking per gemeente op 1 januari 2022
2. ↑  observatory.egnatia.gr vaadatud 24.04.11

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Oudenaarde** |

* Oudenaarde koduleht

Ida-Flandria provintsi vallad

Aalst | Aalter | Assenede | Berlare | Beveren | Brakel | Buggenhout | De Pinte | Deinze | Denderleeuw | Dendermonde | Destelbergen | Eeklo | Erpe-Mere | Evergem | Gavere | Gent | Geraardsbergen | Haaltert | Hamme | Herzele | Horebeke | Kaprijke | Kluisbergen | Knesselare | Kruibeke | Kruishoutem | Laarne | Lebbeke | Lede | Lierde | Lochristi | Lokeren | Lovendegem | Maarkedal | Maldegem | Melle | Merelbeke | Moerbeke | Nazareth | Nevele | Ninove | Oosterzele | Oudenaarde | Ronse | Sint-Gillis-Waas | Sint-Laureins | Sint-Lievens-Houtem | Sint-Martens-Latem | Sint-Niklaas | Stekene | Temse | Waarschoot | Waasmunster | Wachtebeke | Wetteren | Wichelen | Wortegem-Petegem | Zele | Zelzate | Zingem | Zomergem | Zottegem | Zulte | Zwalm
**Köflach** on väike linn *(Stadtgemeinde)* Austrias Steiermargi liidumaal Voitsbergi ringkonnas, Stubalpe mäe jalamil. Linnal on Piberi külas asuv hobusekasvandus, mis varustab lipitsa tõugu hobustega kuulsat Hispaania ratsakooli Viinis. Traditsiooniliselt söekaevandamise poolest tuntud Köflach on aeglaselt muutumas tööstuslinnast teenindussektori keskuseks. Sellel on raudteeühendus Voitsbergiga.

Maarja Magdaleena kirik Köflachis

Vaatamisväärsused
-----------------

Peamised vaatamisväärsused on Lipizzanergestüt Piber (Piberi hobusekasvandus) oma kuulsate valgete lipitsa tõugu hobustega ja kuumaveekümbla Therme Nova, mida varustatakse mineraalveeallikast Piberis.

Huviväärsuseks on ka kunsti- ja kultuurimaja, kus toimuvad näitused, peamiselt kohalike kunstnike omad.

Taristu
-------

Köflachis on raudteepeatus, see on esimene jaam Köflachi ja Grazi vahelisel raudteel. 

Lähim *Autobahn* (kiirtee) on Süd Autobahn A2, lähimad ühenduspunktid on Modriach ja Mooskirchen. Olulisimad maanteed on B70 Packerbundesstraße, mis ühendab Köflachi Grazi ja Villachiga, ning B77 Gaberl Straße.

Majandus
--------

Olulised tööstusettevõtted on klaasitootja Stölzle Oberglas ja turvatoolide tootja LEAR (eriti Magna Steyri jaoks).

Sõpruslinn
----------

* Giengen an der Brenz, Saksamaa, 1962. aastast

Inimesi
-------

* Ferdinand Pamberger (1873–1956), maalikunstnik ja graafik
* Hannah Perschel (\* 1940), kunstnik
* Stefanie Werger (\*1951), muusik, kirjanik ja näitleja
* Leo Lukas (\* 1959), kabareekunstnik ja kirjanik
* Hannah Scheucher (\*1993), graafiline disainer
* Edmund Dittmer (\*1956), veinisõber
* Hubert Eisner (1897–?), Austria nats
* Viktor Elser (1893–1979), rahvuspoliitik, volikogu rahvusnõunik (linnapea 1924–1934)
* Anton Lukesch (1912–2003) ja Karl Lukesch (1917–1991), misjonärid ja Lõuna-Ameerika uurijad

Vaata ka
--------

* Green Boots

Viited
------

1. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Voitsbergi ringkonna vallad

* Bärnbach
* Edelschrott
* Geistthal-Södingberg
* Hirschegg-Pack
* Kainach bei Voitsberg
* Krottendorf-Gaisfeld
* Köflach
* Ligist
* Maria Lankowitz
* Mooskirchen
* Rosental an der Kainach
* Sankt Martin am Wöllmißberg
* Stallhofen
* Söding-Sankt Johann
* Voitsberg
**Tiiu-Reet Kõrven** (sündinud 26. aprillil 1938) on eesti õpetaja ja asjaajamise valdkonna spetsialist.

Kohe pärast keskkooli lõpetamist töötas Tallinnas Oktoobrirevolutsiooni ja Sotsialistliku Ülesehitustöö Riiklikus Keskarhiivis. Kui loodi Teaduste Akadeemia Teaduslik Keskarhiiv, asus seal tööle arhiivi vaneminspektorina. Selle töö kõrvalt õppis kaugõppes Moskva Ajaloo-Arhiivinduse Instituudi arhiivinduse eriala, mille lõpetas 1970. aastal "arhivisti" kvalifikatsiooniga.

Aastatel 1970–1996 töötas Kõrven Tallinna Kergetööstuse Tehnikumis. Pärast seda oli ta Audentese Ülikooli õppejõud, Tallinna Tehnikaülikooli halduskorralduse eriala asjaajamise ja arhiivinduse õpetaja ning tegutses vabakutselise lektorina dokumendihalduse alal.

Ta on kirjutanud õpikud "Asjaajamine" (2006) ja "Dokumendihaldus" (2006).

Tiiu-Reet Kõrven on Eesti Juhi Abi ühingu asutajaliige ja valitud ka ühingu auliikmeks.

Tunnustus
---------

* 1989 – Eesti NSV teeneline õpetaja
* 2005 – Valgetähe V klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Eesti kaasaaegse asjaajamise sünnilugu ja sekretäride koolituse loomine. Sekretär.ee, 06.03.2013.
2. ↑  E-kataloog ESTER. Tiiu-Reet Kõrven. Asjaajamine. Tallinn: Tallinna Majanduskool, 2005
3. ↑  E-kataloog ESTER. Tiiu-Reet Kõrven. Dokumendihaldus. Tallinn: Külim, 2006
4. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 4726
Endel Rihvk (2013)
**Endel Rihvk** (sündinud 2. aprillil 1939 Haapsalus) on eesti pedagoogikateadlane.

Elulugu
-------

Endel Rihvk on talupidaja poeg.

Endle Rihvk lõpetas 1957. aastal Lihula Keskkooli ja 1964. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi tööõpetuse õpetajana. Aastal 1984 lõpetas ta NSV Liidu Pedagoogika Akadeemia Tööõpetuse ja Kutsesuunitluse Teadusliku Uurimise Instituudi aspirantuuri ja kaitses samas pedagoogikakandidaadi väitekirja "Взаимосвяз творческого и исполнителского компонентов деятельности учащийся в трудувом обучении".

Ta oli 1984–1989 Eesti NSV Vabariikliku Õpetajate Täiendusinstituudi tööõpetuse ja kutsesuunitluse kateedri, 1989–1992 Eesti Hariduse Arenduskeskuse tööõpetuse ja kutsesuunitluse kateedri ning 1992–2002 Tallinna Pedagoogikaülikooli töö- ja kutseõpetuse osakonna kateedri juhataja (aastast 1987 dotsent). Aastatel 1996–2002 oli Rihvk ka Astangu Kutserehabilitatsiooni Keskuse metoodik, 2002–2005 Kiili kooli tööõpetuse õpetaja. Aastast 2006 on ta Tallinna Ülikooli matemaatika-loodusteaduste instituudi dotsent.

Teadustöö
---------

Rihvk on uurinud tööõpetuse metoodikat ja tehnilise loometegevuse osa õpilasisiksuse kujunemisel. Ta on mitme õpiku ja õppevahendi koostaja ning 75 teadustrükise autor.

Tunnustus
---------

* 2007 – Valgetähe IV klassi teenetemärk

Teoseid
-------

* Puitehistöö koolis. Tallinn, 1978.
* Seadiseid ja rakiseid kooli õppetöökojale. Tallinn, 1978.
* Oma kätega (kaasautor G. Nagel). Tallinn, 2001.
* Puidutööd. Tallinn, 2005, Metallitööd (kaasautor M. Soobik). Tallinn, 2007.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* TPÜ läbi aegade, 120.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Endel Ratas** (8. detsember 1938 Tarva küla, Halinga vald – 2. september 2006 Mägede küla, Albu vald) oli eesti vabadusvõitleja, ERSP asutaja. Koos Erik Udamiga juhtisid vastupanuliikumist Eesti NSV-s. Mõlemad mehed olid KGB pideva jälgimise all.

Ta õppis Lihula Keskkoolis ja Tallinna Tehnilises Merekoolis, mille ta lõpetas 1959. Ta töötas Eesti Riiklikus Merelaevanduses laevamehaanikuna.

Lihulas astus ta 1957 koolis tegutsenud põrandaalusesse Eesti Rahvavabastuse organisatsiooni (aastast 1958 Eesti Vabadusvõitlejate Liit). Saadeti vangilaagrisse Vorkutasse.

1959. aastal Keskvanglas eeluurimisel olles kohtus Endel Ratas uurimise all oleva Valter Keltiga. 

1970. aastate lõpust alates oli Endel Ratas üks peamisi avalikele protestikirjadele allakirjutajaid. 

1979. aastal oli ta üks neljast eestlasest, kes andis allkirja Balti Apellile. Balti Apell oli 45 eestlase, lätlase ja leedulase nõudekiri taastada nende riikide iseseisvus.

Üldrahvaliku iseseisvusliikumise ajal oli Endel Ratas Molotov–Ribbentropi Pakti Avalikustamise Eesti Grupi (1987) ja Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei (1988) asutajaliige ning Eesti Kongressi saadik 1990–1992. aastal.

Tunnustus
---------

* 2000 Riigivapi III klassi teenetemärk
* 2006 Valgetähe II klassi teenetemärk

Välislingid
-----------

* Vabadusvõitluse legend Endel Ratas nüüd taevastel väljadel
Tiiu Bolzmann (2003)
**Tiiu Bolzmann** (sünninimega **Lepik**, sündinud 26. märtsil 1946 Saksamaal eesti põgenikelaagris) on eesti päritolu pereterapeut ja konstellöör. Ta on õppinud Frankfurdi ülikoolis filosoofiat, pedagoogikat ja sotsioloogiat, hiljem pereteraapiat. 1990 tutvus saksa psühhoterapeudi Bert Hellingeri ja tema loodud perekonstellatsioonide süsteemiga. 2000. aastast elab ja töötab Tiiu Argentinas. Ta on Bert Hellingeri instituudi asutaja Argentinas ja praegu Ladina-Ameerika Perekonstellatsioonide Instituudi juht. Tema kirjastus Editorial Alma Lepik annab alates 2003. aastast välja perekonstellatsioonide alast kirjandust hispaania keeles.

Bibliograafia
-------------

* Tiiu Bolzmann. "Perekonna varjatud seadused: suhete käsiraamat sünnist surmani". Väike Vanker 2013 (tõlkija ja illustratsioonid: Cami Nante, toimetaja Tiia Kõnnussaar).

Välislingid
-----------

* Konstellatsiooni meetodi abil seitsme põlve tagusesse aega. Kristo Kiviorg, Psühholoogia Sinule, märts 2015.
* Hallo, Kosmos! 2.11.2014 Tiiu Bolzmanniga. Saatejuht Ingrid Peek.
* Perekond tummfilmis. Krista Kiviorg, Pere ja Kodu, 29.10.2015.
**Millstatti järv** (saksa *Millstätter See*, mõnikord "Millstättersee") on järv Austrias Kärnteni liidumaal.

See asub merepinnast 588 m kõrgusel, Drava orust põhja pool Gurktali Alpides (Nocki mäed), Spittal an der Drau linna lähedal. Pindalaga 13,3 km² on Millstatti järv suuruselt teine järv Kärntenis (Wörthi järve järel), ehkki sügavusega 142 m ülekaalukalt kõige mahukam.

Millstatti järv, taamal Drava org
Selle järsk kallas annab järvele fjordilaadse iseloomu. Kuni 2100 m kõrgused Millstätter Alpe mäed põhjas kaitsevad seda külmade tuulte eest, nii võib vee temperatuur suviti tõusta 25 °C-ni. Kitsas ja pikk veepeegel ulatub üle 12 km idast läände. Lõunas eraldab järve paralleelsest Drava orust 2 km laiune ja 876 m kõrgune metsane Hochgoschi platoo.

Järve nimi tuleb Millstatti turulinnast põhjakaldal. Teised omavalitsused järve ääres on Seeboden ja Radenthein-Döbriach. Varjuline lõunakallas, kaitseala 1970. aastast, on peaaegu asustamata.

Geoloogia
---------

Järv tekkis viimasel *(würmi)* jääajal u. 20 000 aastat tagasi, kui Drava liustiku põhjapoolne nihe sulas kohapeal ja jättis oma lääneserva ulatuslike fluviaalsete setetega surnud jää sulavett tõkestama. Pidev erosiooniline langetamine sulglohu tühjendamise teel Lieseri jõkke järgnevate aastatuhandete jooksul tekitas kraavi, mis alandas oluliselt veetaset.

Millstatti piirkond on osa austria-alpide katetest, mis koosneb gneisist ja kvartsiidilademetega šistidest, mis tekkisid liiva ja savimineraalide moondega, tõenäoliselt ordoviitsiumis. Kõrgemad haarded hõlmavad granaatseid šiste, mis sisaldavad mitmeid amfiboolide esinemisi.

Limnoloogia
-----------

Järve voolab arvukalt ojasid, neist suurim on Riegerbach Döbriachi juures. Järve lääneotsast viib lühike Seebachi oja vee Lieseri jõkke, mis ise on Drava lisajõgi. Oligotroofsel järvel oma sügava nõoga on suur hüpolimniline maht ja meromiktilised veed, mis on selged ja saavutavad joogivee kvaliteedi.

Kalapüük, eriti forelli, oli elanikele iidsetest aegadest olnud toidu ja töö allikas. Tänapäeval on sportlik kalapüük ja õngitsemine üsna tavaline mitte ainult forelli, vaid ka mitme karplaste perekonna, säga, haugi, koha, ahvena ja angerja jaoks.

Transport
---------

Reisijate ekskursioonipaat
Millstatti järve juurde pääseb Spittal-Millstättersee jaama kaudu Tauerni raudteeliini reisirongiteenusega, mida pakub Austria Liiduraudteed (ÖBB). B98 Millstätter Straße maantee kulgeb piki järve põhjakallast, ühendades selle Spittal/Millstätter See ristmikul Tauern Autobahniga (A10) Salzburgist Villachisse (osa Euroopa teest E55).

1901. aastast pakub järvel suviti laevatransporti ettevõte Millstättersee, kellel on neli alust.
**Endel Redlich** (7. märts 1923 Sepa talu, Vigala vald, Läänemaa – 28. juuni 1949 Urevere, Kullamaa vald, Läänemaa) oli eesti metsavend.

Elulugu
-------

Ta sündis seitsmelapselises perekonnas. Lõpetas 1941. aastal Pärnu Poeglaste Gümnaasiumi. 

1944. aasta sügisel põgenes Nõukogude mobilisatsiooni eest metsa. 1945. aasta lõpul ta legaliseerus. Vabadust lubati talle tingimusel, et ta hakkab tegema julgeolekuorganitega koostööd. Talle anti agendinimi "Röövel", kuid ta põgenes kohe metsa tagasi. 

Oli 1946. aastal Läänemaal loodud metsavendade organisatsiooni Relvastatud Võitluse Liidu juht. Hukkus 1949. aasta 28. juunil Topi talu lähedal Ureveres Kullamaa vallas julgeoleku korraldatud varitsuses.

Viited
------

1. ↑  Aino Lepp. "Vabaduse hinnaks on elu". Hotpressi Kirjastus. Tartu 2008. Lk 360–423

Kirjandus
---------

* Aino Lepp. "Vabaduse hinnaks on elu". Hotpressi Kirjastus. Tartu 2008
* Mart Laar. "Metsavennad. Relvastatud vastupanu Eestis Teise maailmasõja järel". Read. Tallinn 2013

Välislingid
-----------

* *Estonica. Encyclopedia about Estonia*
* Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Saturni kaaslasest; jumalanna kohta vaata artiklit Bé Find* |

---

**Bebhionn** või **Saturn XXXVII** (esmane tähis **S/2004 S 11**) on üks Saturni kaaslane. 

Selle avastasid Scott S. Sheppard, David C. Jewitt, Jan Kleyna ja Brian G. Marsden, kes teatasid selle Saturni kaaslase olemasolust 4. mail 2005 vaatluste põhjal, mida tehti 12. detsembrist 2004 kuni 9. märtsini 2005. 2007. aasta aprillis pandi talle iiri mütoloogiast võetud nimi kauni sünni- ja sünnitusjumalanna Bé Findi järgi. 

Bebhionni läbimõõt on umbes 6 km ning ta tiirleb ümber Saturni keskmisel kaugusel 16 898 000 km. Ühe tiiru tegemiseks ümber Saturni kulub tal ligikaudu 820,130 ööpäeva. Orbiidi kalle ekliptika tasandi suhtes on 41° (18° Saturni ekvaatori tasandi suhtes) ja ekstsentrilisus 0,333. Pöörlemisperiood on kosmoseaparaadi Cassini andmetel umbes 16 tundi.

Viited
------

1. ↑  T. Denk, S. Mottola, *et al.* (2011) Rotation Periods of Irregular Satellites of Saturn. EPSC/DPS conference 2011, Nantes, abstract 1452.

  


Saturni kaaslased

S/2009 S 1 • Pan • Daphnis • Atlas • Prometheus • Pandora • Epimetheus • Janus • Aegaeon •  Mimas • Methone • Anthe • Pallene • Enceladus • Tethys • Telesto • Kalypso • Dione • Helene • Polydeuces • Rhea • Titan • Hyperion • Iapetus • Kiviuq • Ijiraq • Phoebe • Paaliaq • Skathi • Albiorix • S/2007 S 2 • Bebhionn • Erriapus • Skoll • Siarnaq • Tarqeq • S/2004 S 13 • Greip • Hyrrokkin • Jarnsaxa • Tarvos • Mundilfari • S/2006 S 1 • S/2004 S 17 • Bergelmir • Narvi • Suttungr • Hati • S/2004 S 12 • Farbauti • Thrymr • Aegir • S/2007 S 3 • Bestla • S/2004 S 7 • S/2006 S 3 •  Fenrir • Surtur • Kari • Ymir • Loge • Fornjot
Anže Kopitar 2015. aastal Los Angeles Kingsi meeskonnas
**Anže Kopitar** (sündinud 24. augustil 1987 Jesenices) on Sloveenia jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Los Angeles Kings keskründajana. Ta on klubi meeskonna kapten.

Ta alustas jäähoki mängimist kodulinnaklubis Jesenice Hidria. Sloveenia kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2002/03 HK Kranjska Gora meeskonnas. 2004. aastal liitus ta Rootsi klubiga Södertälje SK. 

2005. aastal valis Los Angeles Kings ta NHL-i *draft* '​is 11. valikuna. Kingsi põhikoosseisus on Kopitar mänginud alates hooajast 2006/07. Kopitar oli läbi aegade esimene Sloveenia mängija NHL-is.

Kingsiga on ta Stanley karika võitnud aastatel 2012 ja 2014. Mõlemal hooajal oli ta väljalangemismängudes resultatiivseim mängija (hooajal 2011/12 koos meeskonnakaaslase Dustin Browniga). Aastatel 2016 ja 2018 on Kopitar pälvinud NHL-i hooaja parimale kaitsvale ründemängijale antava Frank J. Selke Trophy. 2016. aastal pälvis ta liiga kõige spordimehelikumale mängijale antava Lady Byng Memorial Trophy ja 2022. aastal Mark Messier Leadership Award'i. NHL-i tähtede mängule on Kopitar valitud viis korda (2008, 2011, 2015, 2018, 2020). Kingsi kapten on Kopitar olnud alates 2016. aastast.

Alates hooajast 2007/08 ei ole Kopitar olnud Kingsi hooaja kõige resultatiivse mängija vaid ühel hooajal. Tema kõige resultatiivsem hooaeg on olnud 2017/18, mil ta lõi 35 väravat ja andis 57 väravasöötu. Kingsi ajaloo resultatiivsemate mängijate arvestuses on Kopitar hooaja 2021/22 järel neljandal kohal (1067 punkti), väravalööjate arvestuses neljandal kohal (365 väravat) ja väravasöötude arvestuses teisel kohal (702 väravasöötu).

Sloveenia jäähokikoondise koosseisus on Kopitar osalenud 2014. aasta taliolümpiamängudel ja neljadel maailmameistrivõistlustel (2005, 2006, 2008 ja 2015).

2012. aastal valiti Kopitar Sloveenia aasta meessportlaseks.

Välislingid
-----------

 Anže Kopitar – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Anže Kopitar hockeydb.com lehel

| * v
* r
Los Angeles Kings |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Pheonix Copley **·** Joonas Korpisalo |
| 
**Kaitsjad**: Mikey Anderson **·** Drew Doughty **·** Sean Durzi **·** Alexander Edler **·** Vladislav Gavrikov **·** Matt Roy **·** Jordan Spence **·** Sean Walker |
| 
**Ründajad**: Jaret Anderson-Dolan **·** Viktor Arvidsson **·** Quinton Byfield **·** Phillip Danault **·** Kevin Fiala **·** Carl Grundström **·** Alex Iafallo **·** Arthur Kaliyev **·** Adrian Kempe **·** Anže Kopitar **·** Rasmus Kupari **·** Blake Lizotte **·** Zack MacEwen **·** Trevor Moore **·** Gabriel Vilardi |
| Medalikohad |
| --- |
| Lõuna-Korea esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Kolmas koht | 1948 | kärbeskaal |

**Han Soo-ann** (koreapäraselt 한수안; 18. juuni 1926 – 4. jaanuar 1998 Seoul) oli Lõuna-Korea poksija.

Han sai kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1948. aasta Londoni olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Spartaco Bandinellile (Itaalia) ja võites pronksmedalikohtumises František Majdlochi (Tšehhoslovakkia). Ta osales kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Willie Toweelile (Lõuna-Aafrika Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Han oli esimene Lõuna-Korea poksija, kes võitis olümpiamängudel medali.

Viited
------

1. ↑  14. suveolümpiamängude poksivõistlus. London 1948. Tulemused inglise keeles
2. ↑  15. suveolümpiamängude poksivõistlus. Helsingi 1952. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Han Soo-ann veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
Anšlavs Eglītis
Läti 2006. aasta postmark
**Anšlavs Eglītis** (14. oktoober 1906 Riia – 4. märts 1993 Los Angeles) oli läti kirjanik, ajakirjanik ja maalikunstnik.

Tema isa oli kirjanik ja kunstiteoreetik Viktors Eglītis ja ema tõlkija Marija Eglīte; seitse aastat noorem vend õppis õigusteadust. Esimese maailmasõja ajal elas pere Venemaal, kuid tuli Lätti tagasi 1918. aastal. 

Ta õppis Alūksne algkoolis ja Riia 2. keskkoolis. Kooliõpingute kõrval õppis ta Alūksnes joonistamist Jēkabs Kazaksi juhendamisel ja Riias maalimist kunstnik Valdemārs Tone stuudios. 1925. aastal haigestus ta tuberkuloosi ja saadeti ravile Šveitsi Leysini sanatooriumi. 1935. aastal lõpetas ta Läti Kunstiakadeemia. 

1936. aastal ilmus tema esimene lühiproosakogu "Maestro". 1938. aastast töötas ta ajalehes Jaunākās Ziņas. 1938. aastal ilmus luulekogu "Vientulis un dzīrotājs". 1939. aastal ilmus järjejutuna romaan "Līgavu mednieki". 1941. aastal abiellus ta maalikunstnik Veronika Janelsiņaga. 1944. aastal ilmus romaan "Homo novus". Samal aastal otsustas ta abikaasaga kodumaalt lahkuda. Detsembris jõudsid nad Berliini. Viktors Eglītis oli 1944. aasta sügisel arreteeritud ja temast polnud teateid. Isa hukkamisest vanglas 1945. aasta kevadel kuulis perekond alles aastaid hiljem. 1945. aasta veebruaris lahkus abielupaar Berliinist Lõuna-Saksamaale, kus jäädi elama Teilfingeni külakesse Esslingeni põgenikekeskuse lähedal. 1950. aastal mindi edasi Ameerika Ühendriikidesse, kus jäädi lõplikult elama Los Angelese eeslinna Pacific Palisades.

Lisaks romaanidele ja jutustustele on ta kirjutanud filmi- ja teatrikriitikat.

Eesti keelde on tõlgitud tema romaanid "Inimene Kuult" (1956) ja "Pansion lossis" (2015, läti keelest tõlkinud Valli Helde).

2018. aastal valmis lavastaja Anna Vidulejal Eglītise romaanil põhinev film "Homo novus".

Eglītise 100. sünniaastapäeva puhul andis Läti Post välja talle pühendatud postmargi ja Inciemsi mõisapargis avati talle mälestusmärk.

### Romaanid

* *Līgavu mednieki* (1940)
* *Homo Novus* (1946)
* *Čingishana gals* (1948)
* *G̦īmetne* (1949)
* *Adžurdžonga* (1950)
* *Laimīgie* (1952)
* *Cilvēks no mēness* (1954)
* *Es nebiju varonis* (1955)
* *Misters sorrijs* (1956)
* *Omartija kundze* (1958)
* *Ilze* (1959)
* *Malahīta dievs* (1961)
* *Vai te var dabūt alu* (1961)
* *Pansija pilī* (1962)
* *Nav tak dzimtene* (1966, triloogia 1. osa)
* *Bezkaunīgie veči* (1968)
* *Cilvēks mežā* (1970, triloogia 2. osa)
* *Es nepievienojos* (1971)
* *Piecas dienas* (1976)
* *Vai zini zemi, citronas kur zied?* (1980, triloogia 3. osa)

Kirjandus
---------

* Livia Viitol. Sõnameister Anšlavs Eglītis. – Pansion lossis. Libri Livoniae, Tallinn 2015. ISBN 9789949386697

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. juuni 2019. Vaadatud 18. mail 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Anšlavs Eglītis Läti rahvusentsüklopeedias
**Jaan Õun** (1. oktoober 1945 Kohtla-Järve – 2. aprill 1996) oli eesti flötist.

Ta alustas muusikaõpinguid Kohtla-Järve Lastemuusikakoolis, kus tema viiuliõpetajaks oli Ago Kiisler ja klaveriõpetajaks Tooni Kroon.

Aastatel 1964–1965 õppis Tartu Muusikakoolis Jaan Hargeli klassis flööti ja võttis viiulitunde Linda Riinerilt. Tartu Muusikakool jäi lõpetamata, sest pidi teenima aega Nõukogude armees. 1969. aastal lõpetas ta Tallinna Muusikakooli Kaljo Westi flöödiklassi. 1974. aastal lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi Elmar Peäske flöödiklassi. Aastatel 1974–1978 täiendas end Leningradi Konservatooriumi aspirantuuris, kus tema juhendajaks oli Aleksandra Vavilina-Mravinskaja.

1970. aastal võitis ta esimese preemia ülevabariigilisel puhkpillimängijate konkursil. 

1973. aastast surmani töötas ta ERSOs flöödimängijana, 1990. aastast ka flöödirühma kontsertmeister. Aastatel 1972–1979 mängis ERSO puhkpillikvintetis, 1979. aastast kammermuusikaansamblis Camerata Tallinn.

1979. aastast tegutses ka Tallinna Riikliku Konservatooriumi, hiljem Eesti Muusikaakadeemia õppejõuna, 1988. aastast dotsent, 1996. aastast professor. Tema õpilasi on Peeter Brambat, Janika Lentsius ja Mihkel Peäske. Ta andis meistriklasse Sibeliuse Akadeemias (1991), Karlsruhe Kõrgemas Muusikakoolis (1991, 1992) ja mujal.

Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.

Tunnustus
---------

* 1986 Eesti NSV teeneline kunstnik
* 1988 Eesti Raadio aasta muusik
* 1991 Eesti Vabariigi kultuuripreemia (ansambel Camerata Tallinn koosseisus)

Viited
------

1. 1 2  "VE: Õun, Jaan – flötist". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. aprill 2016. Vaadatud 26. oktoobril 2016.
2. ↑  Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn: Valgus, 1990, lk 298–299
3. ↑  Lahkus flöödikunstnik Jaan Õun. Eesti Päevaleht, 4. aprill 1996
4. ↑  Kalmistute register HAUDI

Välislingid
-----------

* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Trio Camerata Tallinn: Jaan Õun, Mati Kärmas ja Heiki Mätlik (1989)]
* Klassikaraadio. Eesti interpreedid: flöödimängija Jaan Õun (2015)
* Estonian World Review. Jaan Õuna meenutades
* VE: Õun, Jaan – flötist
**Tiiu Kuik** (sündinud 16. märtsil 1987 Tallinnas) on eesti supermodell.

Tiiu on osalenud rohkem kui viiekümne disaineri (sealhulgas Gucci, Chanel, Louis Vuitton, Versace, Christian Dior, Carolina Herrera, Calvin Klein, Donna Karan, Óscar de la Renta, Alexander McQueen, Tommy Hilfiger, Ralph Lauren) moe-*show*'l[*viide?*], on poseerinud mitu korda Vogue'i kaanel[*viide?*] ning ehtinud Valentino, Moschino, Pollini ja paljude teiste tippdisainerite reklaamikampaaniaid.[*viide?*]

Modellikarjääri algus
---------------------

13-aastaselt jäi Tiiu silma Top Modelsi juhile Paolo Mogliale, kes tüdrukut toidumessil silmas. Moglia andis Tiiule agentuuri visiitkaardi ja palus helistada. Nädal hiljem Tiiu helistas ja 2001. aasta suvel sõitis ta juba esimest korda Jaapanisse tööle ja seejärel Itaaliasse. Kaks aastat hiljem oli Tiiu teiseks koduks saanud New York.

Agentuurid
----------

* Major Model Management NY (emaagentuur)
* Major models Milan
* Major Models Paris
* Francina Models

Isiklikku
---------

* Lemmikvidin: MP3.mängija[*viide?*]
* Lemmikkoht ostlemiseks: *second-hand*-poed[*viide?*]
* Lemmiklõhnaõli: Gucci Eau de Parfum[*viide?*]
* Lemmikmuusik: Red Hot Chili Peppersi solist Anthony Kiedis[*viide?*]
* Lemmikraamat: "Väike prints"[*viide?*]
* Suurim eeskuju: ema

Viited
------

1. ↑  Tiiu Kuik - uk.askmen.com

Välislingid
-----------

* Tiiu koduleht
* Tiiu Kuik photos - Style.com
Jaani-Tooma suurkivi suvel
Jaani-Tooma suurkivi talvel
**Jaani-Tooma suurkivi** on kaheks osaks lõhenenud rabakivist hiidrahn Harju maakonnas Kuusalu vallas Kasispea külas. 

Tegemist on kujult püramidaalse rahnuga. Rahnu poolitav lõhe on alt 10-20 cm lai ja ülespoole laieneb. Rahnu suurema, läänepoolse osa ümbermõõt maapinnal on 27,6 m, maksimaalselt 31,8 m, pikkus on 11,8 m, laius 8,6 m, kõrgus 7,5 m ja maapealse osa maht 274 kuupmeetrit. Idapoolse, väiksema osa ümbermõõt maapinnal on 19,3 m, maksimaalselt 21,0 m, pikkus, 7,8 m, laius, 5,6 m, kõrgus 5,0 m ning maapealse osa maht 53 kuupmeetrit.

Rahn on alates 1937. aastast üksikobjektina looduskaitse all ning jääb Lahemaa rahvuspargi territooriumile.

Jaani-Tooma suurkivi on kirjeldatud kui Lahemaa rahvuspargi omapäraseima kujuga rändrahnu, mis meenutab maasse löödud hiidkivikirvest kadakasel karjamaal.

Vaata ka
--------

* Eesti hiidrahnude loend

Viited
------

1. ↑  "Jaani-Tooma Suurkivi". *EELIS Infoleht*. Vaadatud 26.12.2022.
2. ↑  "Jaani-Tooma suurkivi". *Keskkonnaportaal*. Vaadatud 28.12.2022.
3. ↑  Jaani-Tooma Suurkivi. Eesti Loodus, juuni 1986, lk 360

Välislingid
-----------

* Jaani-Tooma Suurkivi ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis
* Jaani-Tooma suurkivi keskkonnaportaalis