recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nosiviwe Noluthando Mapisa-Nqakula** (sündinud 13. novembril 1956 Kaplinnas) on Lõuna-Aafrika Vabariigi poliitik (Aafrika Rahvuskongress).

Ta on lõpetanud Bensonvale Õpetajatekolledži algkooliõpetaja diplomiga ja õppeasutuse Canadian University Studies projektijuhtimise erialal. 1984–1985 sai ta sõjalist väljeõpet Angolas ja Nõukogude Liidus. 1986–1988 töötas ta Aafrika Rahvuskongressi poliitilis-sõjalistes struktuurides. 1988–1990 esindas ta Aafrika Rahvuskongressi naistesektsiooni Üleaafrikalises Naisteorganisatsioonis. 1990–1993 kuulus ta Aafrika Rahvuskongressi Naisteliiga täitevkomiteesse. 1993–1997 oli ta Aafrika Rahvuskongressi Naisteliiga peasekretär. 2003–2008 oli ta Üleaafrikalise Naisteorganisatsiooni president. 6. maist 2002 kuni 28. aprillini 2004 oli ta Lõuna-Aafrika Vabariigi siseasjade ministri asetäitja. 29. aprillist 2004 kuni 10. maini 2009 oli ta Lõuna-Aafrika Vabariigi siseasjade minister. 11. maist 2009 kuni 12. juunini 2012 Lõuna-Aafrika Vabariigi vanglateenistuse minister.

Alates 12. juunist 2012 kuni 5. augustini 2021 oli ta Lõuna-Aafrika Vabariigi kaitse ja militaarveteranide minister.

2024. aasta märtsis korraldas politsei läbiotsimise Mapisa-Nqakula elukohas Johannesburgis seoses kohtuliku uurimisega, mis käsitles talle kaitseministri ametis oleku ajal esitatud korruptsioonisüüdistusi.

Viited
------

1. ↑  Nosiviwe Noluthando Mapisa-Nqakula, Ms South African Government
2. ↑  South Africa. Ministries, etc. rulers.org
3. ↑  South Africa Parliament Speaker's home raided In corruption probe Africanews.com, 20 märts 2024
Andy King 2016. aastal Walesi koondises
Andy King 2010. aastal Leicester City mängijana
**Andrew Philip King** (sündinud 29. oktoobril 1988 Barnstaple'is) on Inglismaal sündinud Walesi jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa esiliigaklubis Bristol City.

Aastatel 1998–2004 kuulus King Londoni Chelsea noortesüsteemi. Seejärel liitus ta Leicester Cityga. Leicester City põhimeeskonnas debüteeris ta Inglismaa esiliigas 2. oktoobril 2007 mängus Wolverhampton Wanderersi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 1. detsembril mängus Southamptoni vastu. Leicester City põhimeeskonnas kindlus King koha hooajal 2008/09, mil ta mängis Leicester Cityga Inglismaa tugevuselt kolmandas liigas. Samal hooajal valiti King Leicester City hooaja parimaks noormängijaks, ning klubiga kindlustati pääs tagasi Inglismaa esiliigasse. Hooajal 2010/11 oli King Leicester City suurim väravalööja (16 väravat, millest 15 väravat Inglismaa esiliigas). Hooajal 2010/11 valiti King ka Inglismaa esiliiga sümboolsesse koosseisu. 2014. aastal tõusis ta Leicester Cityga Inglismaa kõrgliigasse. Inglismaa kõrgliigas lõi ta esimese värava 4. aprillil 2015 mängus West Ham Unitedi vastu. Hooajal 2015/16 tuli King Leicester Cityga Inglismaa meistriks.

Alates 2018. aastast oli King Leicester Cityst laenul teistes klubides: hooaja 207/18 teises pooles Inglismaa kõrgliigaklubis Swansea City, hooaja 2018/19 teises pooles Inglismaa esiliigaklubis Derby County ning hooajal 2019/20 Šotimaa kõrgliigaklubis Rangers ja Inglismaa esiliigaklubis Huddersfield Town.

2021. aasta jaanuaris sõlmis ta kuni hooaja lõpuni lepingu Belgia kõrgliigaklubiga Leuven, kuid ta mängis seal vaid ühe mängu.

2021. aasta juulis liitus ta Bristol Cityga.

Walesi jalgpallikoondises mängis King aastatel 2009–2018 kokku 50 korda ja lõi kaks väravat. Mõlemad väravad sündisid sõprusmängudes: 11. augustil 2010 Luksemburgi ja 16. novembril 2013 Soome vastu. Ta kuulus Walesi koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel, kus jõuti poolfinaali.

Saavutused
----------

Leicester City
* Premier League: 2015–16
* Football League Championship: 2013–14
* Football League One: 2008–09

Viited
------

1. ↑  Leicester 1-2 Southampton. BBC Sport. 01.12.2007. Vaadatud 06.03.2024
2. ↑  "Andy King: Wales' ex-Leicester midfielder joins Oud-Heverlee Leuven in Belgium". BBC Sport. 5. jaanuar 2021.
3. ↑  "Andy King: Bristol City sign ex-Leicester City midfielder on one-year deal". BBC. 2. juuli 2021. Vaadatud 2. juulil 2021.

Välislingid
-----------

 Andy King – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Walesi koondis  –  UEFA Euro 2016 |
| --- |
| 

* 1 Hennessey
* 2 Gunter
* 3 Taylor
* 4 Davies
* 5 Chester
* 6 A. Williams (c)
* 7 Allen
* 8 King
* 9 Robson-Kanu
* 10 Ramsey
* 11 Bale
* 12 Fôn Williams
* 13 G. Williams
* 14 Edwards
* 15 Richards
* 16 Ledley
* 17 Cotterill
* 18 Vokes
* 19 Collins
* 20 J. Williams
* 21 Ward
* 22 Vaughan
* 23 Church
* Treener: Coleman

 | Wales |
|  |  |
| --- | --- |
| W | w |

W täht
**W** (väiketähena **w**) ehk **kaksis-v** [kaksis-vee] on eesti tähestiku ja teiste ladina kirja kasutavate tähestike täht. W on ladina tähestiku 23. täht. Eesti tähestikus on W võõrtäht.

W on tekkinud keskajal kahe v- või u-tähe ligatuurist.

Eesti vanas kirjakeeles kasutati w-d tänapäeva v asemel. 20. sajandi alguskümnendeil hakkas w-täht järk-järgult asenduma v-tähega, esimesi märke v kasutamise kohta leiab 1905. aastast (Gustav Suits) ja 1907. aastast (Eesti Kirjandus). 1919.–1920. aastatel otsustati Eesti Kirjanduse Seltsi keeletoimkonna koosolekutel w asemel kasutada v-d. Sealt alates muutus v eelistatavaks, 1930. aastatel ainusoovitatavaks, ent alles 1930. aastate lõpuks oli ta enam-vähem juurdunud. Ühtlasi tähendas see, et w-d loeti võõrtäheks.

Sümbolina
---------

* W on volframi sümbol.
* W on võimsuse mõõtühiku vati tähis.
* W on aminohappe trüptofaani tähis.

Viited
------

1. ↑  Tähestiku ajalugu EKI teatmikus

Vaata ka
--------

* W rahvuspark
* **W.** ehk George W. Bush oli USA 43. president.
* "**W.**" on Oliver Stone'i film George W. Bushist.
* "**W**" on 1974. aasta põnevusfilm, mille lavastas Richard Quine.

Tähestikutähed

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| A | B | (C) | D | E | F | G | H | I | J | K | L | M | N | O | P | (Q) | R | S | Š | Z | Ž | T | U | V | (W) | Õ | Ä | Ö | Ü | (X) | (Y) |
**Vestfoldi maakond** on Norra maakond, mille keskus on Tønsbergis ning mis asub Oslo fjordi lääne- ja Skagerraki põhja-looderannikul.

2020. aastal moodustati Telemargi maakonnast ja Vestfoldi maakonnast Vestfold og Telemargi maakond. 1. jaanuaril 2024 maakond taasloodi.

Vallad
------

2018. aastast oli maakonnas üheksa valda (sulgudes keskus ja elanike arv seisuga 1. jaanuar 2019). 2017. aastal liideti Andebu ja Stokke vald Sandefjordi vallaga. 2018. aastal liideti Lardali vald Larviki vallaga, Hofi vald Holmestrandi vallaga ning Tjøme ja Nøtterøy vallast moodustati Færderi vald.

* Færderi vald (Borgheim) (26 700)
* Holmestrandi vald (Holmestrand) (14 371)
* Horteni vald (Horten) (27 334)
* Larviki vald (Larvik) (47 107)
* Re vald (Revetal) (9730)
* Sande vald (Sande) (9904)
* Sandefjordi vald (Sandefjord) (63 271)
* Svelviki vald (Svelvik) (6685)
* Tønsbergi vald (Tønsberg) (45 976)

* Verdens Ende Tjøme vallas Verdens Ende Tjøme vallas
* Tønsberg FarmandshaugenTønsberg Farmandshaugen

Viited
------

1. ↑  Population and changes during the quarter (M) 1997K4 - 2019K2, vaadatud 17.11.2019.
2. ↑  Verdens Ende - "The World's End"

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Vestfoldi maakond** |

* Vikinger i Vestfold – Põhjaviikingite haridus- ja infokeskuse võrgustik


Norra maakonnad

Agder **·** 
Akershus **·** 
Buskerud **·** 
Finnmark **·** 
Innlandet **·** 
Møre og Romsdal **·** 
Nordland **·** 
Oslo **·** 
Østfold **·** 
Rogaland **·** 
Telemark **·** 
Troms **·** 
Trøndelag **·** 
Vestfold **·** 
Vestland  
  

**Éndised maakonnad:**
Aust-Agder **·** 
Hedmark **·** 
Hordaland **·** 
Nord-Trøndelag **·** 
Oppland **·** 
Sogn og Fjordane **·** 
Sør-Trøndelag **·** 
Troms og Finnmark **·** 
Vestfold og Telemark **·** 
Vest-Agder **·** 
Viken
**Kviteseidi vald** on vald Norras Telemargi maakonnas. Valla halduskeskus on Kviteseidi küla.

Kviteseidi vald piirneb Seljordi vallaga kirdes, Nome vallaga idas, Drangedali, Nissedali ja Fyresdali vallaga lõunas ning Tokke vallaga läänes.

Hvideseidi kogukond sai valla staatuse 1. jaanuaril 1838. Aastani 2019 kuulus vald Telemargi maakonda.

Valla põhilised majandusalad on metsandus, põllumajandus, turism ja hüdroenergeetika. Telemargi kanal voolab läbi Kviteseidi. Seal on ka mitu suusakuurorti, üks nendest on Vrådal.

Kviteseidis süüdati 1952. 1960. ja 1994. aasta olümpiamängude olümpiatuli.

Valla kõrgeim tipp on Sveinsheia (1141 m).

Sümboolika
----------

Valla vapp kinnitati 1987. Sellel kujutatakse vana musta värvi lukku kuldsel taustal. See valiti sümboliseerimaks valla turvalisust.

Viited
------

1. ↑  07459: Alders- og kjønnsfordeling i kommuner, fylker og hele landets befolkning (K) 1986 - 2023

Telemargi maakonna vallad

* Bamble
* Drangedal
* Fyresdal
* Hjartdal
* Kragerø
* Kviteseid
* Midt-Telemark
* Nissedal
* Nome
* Notodden
* Porsgrunn
* Seljord
* Siljan
* Skien
* Tinn
* Tokke
* Vinje
Emiliano Rigoni (2017)
**Emiliano Ariel Rigoni** (sündinud 4. veebruaril 1993 Colonia Caroyas) on Argentina jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Major League Socceri (MLS) klubis Austin FC.

Ta alustas klubikarjääri Argentina klubis Belgrano, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2005. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Argentina kõrgliigas 2013. aasta augustis.

Aastatel 2016–2017 mängis ta Argentina kõrgliigaklubis Independiente. Hooajal 2016–17 lõi ta Argentina kõrgliigas 11 väravat.

2017. aasta augustis sõlmis Rigoni nelja-aastase lepingu Venemaa kõrgliigaklubiga Peterburi Zenit. Hooaja 2018–19 esimeses pooles mängis ta Zenitist laenul Itaalia kõrgliigaklubis Atalanta, hooajal 2019–20 Sampdorias ja hooajal 2020–2021 Hispaania kõrgliigaklubis Elche.

2021. aasta mais sõlmis ta kolmeaastase Brasiilia kõrgliigaklubiga São Paulo, kuid juba aasta hiljem liitus ta Austin FC-ga, kellega sõlmis kuni 2024. aasta lõpuni kehtiva lepingu.

Argentina jalgpallikoondises tegi Rigoni debüüdi 5. oktoobril 2017 MM-i valikmängus Peruu vastu.

Saavutused
----------

Peterburi Zenit
* Premjer Liga: 2018–19, 2019–20
* Venemaa karikas: 2019–20
* Venemaa superkarikas: 2020

Viited
------

1. ↑  austinfc. "Argentine Attacker Emiliano Rigoni Signs Designated Player Contract with Austin FC | Austin FC" (inglise). Vaadatud 29. juulil 2022.
**Raho Langsepp** (sündinud 24. jaanuaril 1968) on eesti muusik (flöödimängija) ja kontserdikorraldaja.

2006. aastal lõpetas ta Viljandi Kultuuriakadeemia pärimusmuusika eriala.

Ta on tegutsenud muusiku ja muusikaõpetajana (MA, haridusteadused). Tegelenud Euroopa varajase muusika mängimisega üle kolmkümne aasta.

1985. aastast sai alguse regulaarne ansamblitegevus, algul Tartu vanamuusikaansambli, 1990ndatel Via Sonora ja alates aastast 2000 FA Schola Ansambli nime all. 

Raho Langsepp on aastaid uurinud põikflöödi kasutust eri kultuurides ja Euroopa keskaja muusikas. Aastate jooksul on ta ennast täiendanud paljudel meistrikursustel oma ala tippspetsialistide juures. Põhja-India klassikalist muusikat on Raho Langsepp õppinud V. Hemapala Perera (Sri Lanka) juures. Ta on mänginud aktiivselt ka hiina traditsioonilisi flööte (diidzõ, dongsiao, sün). Ta on tegelenud ka pillide valmistamisega, mille tulemusena on välja töötanud kasetohuga kaetud savist põikflöödi mudelid, suure bambusest bassflöödi otu ja tambroni. 20 aasta vältel on ta õpetanud plokkflööti ja bambusflööte ning pidanud loenguid Ida ja Lääne muusika ajaloolistest seostest ja flöödi ajaloost nii Eestis kui ka paljudes välisriikides.

Ta on Tartu Vanamuusika Festivali algataja aastal 1996 ja selle kunstiline juht; Tartu Ülikooli varajase ja orientaalse muusika keskuse FA Schola ning kontserdiagentuuri FA Concerto juhataja. Ta on ka *taiji* õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Viljandi Kultuuriakadeemia muusika õppekava vilistlased
2. ↑  Tartu Ülikooli Varajase ja Orientaalse Muusika Keskus FA Schola www.festivitas.ee
3. ↑  "Raho Langsepp Hiina võitluskunstist". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. aprill 2017. Vaadatud 26. aprillil 2017.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib 14. sajandi katkupandeemiast; haiguse kohta vaata artiklit katk* |

---

Musta surma levik Euroopas 1346–1353
**Must surm** oli inimajaloo üks kõige laastavamaid katkupandeemiaid, mille põhjustajaks peetakse katkubakterit. 

Musta surma katkuepideemia sai alguse arvatavasti Hiinast ning levis nakatunud näriliste ja inimeste kaudu Konstantinoopolisse, Indiast Krimmini ja 1347. aastal Veneetsiasse, Genovasse ja Sitsiiliasse.

Selle tagajärjel suri katku hinnanguliselt 75–200 miljonit inimest. Euroopas, kus pandeemia tippaeg oli aastatel 1347–1351, suri sellesse 30–60% elanikkonnast.

Vaata ka
--------

* laustaud
* Justinianuse katk

Viited
------

1. ↑  Stefan Riedel, Plague: from natural disease to bioterrorism, Proc (Bayl Univ Med Cent). aprill 2005 ; 18(2): 116–124, PMCID: PMC1200711, veebiversioon (vaadatud 9.07.2015)(*inglise keeles*)

Välislingid
-----------

* "Must surm laastas Euroopa idaosa arvatust vähem" ERR Novaator, 11. veebruar 2022
**Incheon** (ka *Inch'ŏn*) [intšheon] on keskalluvusega linn Lõuna-Koreas.

Linn on kokku kasvanud Souliga, kuid on halduslikult omaette üksus. Linn on tuntud suure ja uue lennujaama poolest, mis on suurim Lõuna-Koreas.

Linn asub mandril, kuid uus lennujaam asub linnast eemal, saartel.
Lennujaama rajamisel ühendati Yeongjongi saar ja Yongyu saar.

Incheoni elanike arv on 2 596 000 (2002).

Linna suurim mägi on Manisan (469 m).

Linna varasem nimi oli Michuhol ja asula rajati Manisani jalamile juba umbes 500 eKr.

Provintsi õigustega linnaks sai Incheon 1995. aastal.

Sõpruslinnad
------------

* Ameerika Ühendriigid Burbank, USA (1961)
* Ameerika Ühendriigid Philadelphia, USA (1983)
* Ameerika Ühendriigid Anchorage, USA (1986)
* Jaapan Kitakyūshū, Jaapan (1988)
* Hiina Tianjin, Hiina (1993)
* Vietnam Hải Phòng, Vietnam (1997)
* Panama Panamá, Panama (2000)
* Iisrael Tel Aviv, Iisrael (2000)
* Egiptus Aleksandria, Egiptus (2000)
* Ameerika Ühendriigid Honolulu, USA (2003)
* Hiina Chongqing, Hiina (2007)
* Mehhiko Mérida, Mehhiko (2007)
* India Kolkata, India (2007)
* Filipiinid Manila, Filipiinid (2008)

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Linna koduleht

Lõuna-Korea lipp
Lõuna-Korea 1. järgu haldusüksused

Busan **·** 
Daegu **·** 
Daejeon **·** 
Gangwoni provints **·** 
Gwangju **·** 
Gyeonggi provints **·** 
Incheon **·** 
Jeju provints **·** 
Lõuna-Chungcheongi provints **·** 
Lõuna-Gyeongsangi provints **·** 
Lõuna-Jeolla provints **·** 
Põhja-Chungcheongi provints **·** 
Põhja-Gyeongsangi provints **·** 
Põhja-Jeolla provints **·** 
Sejong **·** 
Soul **·** 
Ulsan
**Susan Pevensie** on väljamõeldud tegelane C.S. Lewise sarjas "Narnia kroonikad". Susan on vanim õde ja teine vanim Pevensie laps. Ta esineb sarja seitsmest raamatust kolmes – lapsena raamatutes *"Lõvi, nõid ja riidekapp"* ja "Prints Caspian" ning täiskasvanuna raamatus "Hobune ja tema poiss". Teda mainitakse ka raamatutes "Koiduränduri teekond" ja "Viimane lahing". Narnia pealinnas Cair Paravelis valitsemise ajal tuntakse teda kui kuninganna Susan Tasane. Susan oli ainus Pevensie, kes elas üle rongiõnnetuse (kuna ta ei olnud rongis ega jaamas), mis teised pärast Viimast lahingut Narniasse saatis. Sarja põhjal valminud filmides, "Narnia lood: lõvi, nõid ja riidekapp" ja "Narnia kroonikad: Prints Caspian" kehastab teda Anna Popplewell.

Tegevus
-------

Susan sündis 1928. aastal ja on raamatus "Lõvi, nõid ja riidekapp" 12-aastane. "Viimase lahingu" ajaks on ta 21-aastane, kuna viimase romaani tegevus toimub aastal 1949.

*Raamatus* "Lõvi, nõid ja riidekapp" avastavad Susan ja tema vend Peter Narnia alles pärast seda, kui nende nooremad õed-vennad on seal juba käinud. Jõuluvana kingib Susanile vibu ja nooled, mis ei lase kunagi oma sihtmärgist mööda, samuti maagilise sarve, mis kutsub abi, kui seda puhuda. Susanil soovitatakse lahingust kõrvale hoida. Kui lahing on lõppenud, kroonib lõvi Aslan tema Narnia kuningannaks ja Susan saab endale nime kuninganna Susan Tasane.

*Raamatus* "Prints Caspian" viiakse Susan ja teised Pevensied Inglismaa raudteejaamast võluväel Narniasse. Susanit kirjeldatakse selles raamatus kui leebet ja õrna südamega isiksust ning ta sukeldub laste seiklustesse sama sügavalt kui esimeses raamatus.

Raamatus "Koiduränduri teekond" saadab Susan oma vanemaid Ameerika-reisil, Peterit on aga professor Digory Kirke juures õpetust saamas.

Raamatus "Hobune ja tema poiss" mille tegevus toimub Pevensie õdede-vendade valitsusajal Narnias, mängib Susan väikest osa. Tal palutakse sõlmida diplomaatiline abielu Calormene printsi Rabadashiga. Ta leiab, et prints on Narnia turniiridel silmapaistev, kuid omas kodus türanlik ja tõrjuv.

Raamatus "Viimane lahing" torkab silma Susani puudumine. Peter ütleb, et Susan "ei ole enam Narnia sõber". Seega ei sisene Susan sarja lõpus koos teistega tõelisesse Narniasse. Kas Susan jääb sealt alatiseks välja, on jäetud lahtiseks.

Viited
------

1. ↑  Lewis, C. S. (2015). *Narnia kroonikad*. Tõlkinud Ervald, Andry; Randmaa, Aldo. Tallinn: Kirjastus Pegasus. ISBN 978-9949-550-19-7.
**Nahkur** on eesti perekonnanimi. Põhjaeesti murretes tähendab *nahkur* parkalit.

Brasiilias oli perekonnanime Nahkur kandjaid 2014. aastal 9 isikut, Soomes 7.

Levik Eestis
------------

2024. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Nahkur 205 inimesel: 98 mehel ja 107 naisel. Perekonnanimede levikult oli Nahkur meeste puhul 849. kohal ja naiste puhul 853. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Nahkur vanuserühmas 45–49, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,66. Nimi oli kõige sagedasem Rapla maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 5,00 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Eesti kõigi maakondade (v.a. Võrumaa) erinevate kihelkondade eri mõisavaldades 28 korral nimeks Nahkur, Nahkor, Nachkkur, Nachkor ja Nachkur (normaliseeritult Nahkur), sealhulgas Viljandimaal Pilistvere kihelkonnas kolmes erinevas mõisavallas.

Nimede eestistamisel loobuti perekonnanimest Nahkur 1935. aastal kahel juhul isikute poolt, kes soovisid uueks nimeks Arumäe ja Viljarand.

Nime kandjaid
-------------

* Anne Nahkur, eesti pedagoogikateadlane (1946)
* Ave Nahkur, eesti kunstnik (1962–)
* Esta-Laine Nahkur, eesti loomaarstiteadlane (1966)
* Toivo Nahkur, eesti pianist ja pedagoog (1947–)
* Dilaila Nahkur-Tammiksaar, eesti jurist (1969–)

Viited
------

1. ↑  Nahkur. Eesti murrete sõnaraamat. Vaadatud 19. veebruar 2024.
2. ↑  Murdekaart. Väike murdesõnastik.
3. ↑  Nahkur Surnames. Vaadatud 19. veebruar 2024.
4. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika. Nahkur. Vaadatud 19. veebruar 2024.
5. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Nahkur.
6. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Nahkur.

Välislingid
-----------

* Nahkur statistikaameti andmebaasis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib maastikuarhitektist; näitleja kohta vaata artiklit Aleksander Niine (näitleja)* |

---

**Aleksander Niine** (1936. aastani **Aleksander Spuhl**; 10. august (vkj 29. juuli) 1910 Oru vald, Läänemaa – 23. jaanuar 1975 Kaunas) oli eesti maastikuarhitekt ja aiandusteadlane.

Elulugu
-------

Aleksander Niine oli aedniku poeg.

Niine lõpetas 1929 Läänemaa Ühisgümnaasiumi, 1931 Vahi aiandus-mesinduskooli ja 1939 Readingi Ülikooli Inglismaal. 1965. aastal kaitses ta Eesti Teaduste Akadeemia juures põllumajanduskandidaadi kraadi väitekirjaga "Maastikuarhitektuuri ja haljastamise probleem Eesti NSV-s". Ta töötas 1931–1932 Tartus Eerika puukoolis, oli 1934–1935 Haapsalu linnaaednik, 1939–1940 Tallinnas Loodushoiu ja Turismi Instituudi iluaianduse eriteadlane ja 1940–1950 linna aiandusosakonna juhataja. 1950–1960 oli Niine Eesti TA teadur, 1961–1974 Tallinna Botaanikaaia maastikuarhitektuuri osakonna juhataja, ühtlasi 1942–1974 ERKI maastikuarhitektuuri õppejõud, sh 1944–1950 dotsent.

Teadustöö
---------

Aleksander Niine on uurinud maastikuarhitektuuri ja iluaianduse kujunemist Eestis, valgustanud selle ala aktuaalseid probleeme teaduslikes väljaannetes ja ajakirjanduses. Ta kasvatas uue põlvkonna Eesti maastikuarhitekte.

Niine koostas üle 40 haljastus- ja maastikukujundusprojekti, mis ka teostati. Nende seas on Tallinnas Viru tänava nurga haljasala, Rävala puiestee ja Estonia teatri esine park, Tõravere observatooriumi ja Võrtsjärve limnoloogiajaama haljastus, Jägala looduspark jt. Suurtööks sai Tallinna Botaanikaaia üldplaneeringu (1959–1968) ning rosaariumi, dendraariumi jt detailplaanide koostamine.

Niine oli Eesti Aianduse ja Mesinduse Seltsi (EAMS), Eesti Looduseuurijate Seltsi (LUS) ja Arhitektide Liidu liige. Ta avaldas üle 70 teadustrükise ja aimeartikli, sh 5 raamatut.

Teoseid
-------

* Üheaastased lilled (kaasautor A. Süvalepp). Tallinn, 1955
* Püsilillepeenar. Tallinn, 1956; Ilupuud ja -põõsad (kaasautor V. Veski). Tallinn, 1961
* Maastikuarhitektuuri probleeme Eesti NSV-s. Tallinn, 1965
* What requirements are to be met in recreational areas. // Man and environment. Tallinn, 1973
* Haljastaja käsiraamat. Tallinn, 1976

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
* Eesti aianduse biograafiline leksikon. Tallinn, 1998, 94–95
* Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn, 1996, 342
* Eesti Entsüklopeedia 14, 323
* Brafman, E. "Pargid Eestis" Tallinn, 1980, 10, 31, 250
* Jõeste, M. "Mälestuseks" Eesti Päevaleht, 20.07.2000

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Georg Gustav von Schlippenbach** (1681–1743) oli Schlippenbachide aadlisuguvõsast pärit Rootsi sõjaväelane ja ooberstleitnant, kes osales Põhjasõjas. Ta oli Kaubi mõisnik.

Elulugu
-------

Georg Gustav von Schlippenbach sündis 1681. aastal Riias Gustav Wilhelm von Schlippenbachi ja Margaretha Gertrude von Leijoni perekonda.

1698. aastal oli ta Buddenbrocki rügemendis alamohvitser. 1700. aastal sai ta Leskkuninganna Ihukaitserügemendis lipnikuks. Samal aastal sai ta seal leitnandiks. 1703. aastal ülendati ta Taube tragunirügemendis kapteniks. 1709. aastal langes ta venelaste kätte vangi ning naasis vangistusest 1722. aastal. Kaks aastat hiljem ülendati ta ooberstleitnandiks. 1723. aastal teenis ta Skåne ratsarügemendis ning lahkus sõjaväeteenistusest kümme aastat hiljem.

Georg Gustav von Schlippenbach suri 1743. aasta 26. novembril.

Kasutatud allikad
-----------------

* Lewenhaupt, Adam. Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar. Lk 599. 1920.

* Stackelberg, Otto Magnus von. Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft. Görlitz. Kd. 1. Lk 725. 1931.
**Pöia** (rootsi keeles *Paj*, saksa keeles *Pai*) on tänapäevase Lääne-Nigula valla territooriumil asunud küla, mis nüüd moodustab osa Riguldi külast.

Varem Riguldi mõisale kuulunud ning mõisast 0,5 kilomeetrit põhja pool asunud küla on mainitud juba 16. sajandi keskpaigast alates – 1565. aastal kui *Poyeby* ning 1627. aastal kui *Poyo*. 1798. aastast pärineval Mellini kaardil esineb küla nimi kujul *Pojo*. Veel on küla tuntud nimedega Põia, Pöija ja Paik. 1930. aastatel sulas see ühte Haversi külaga.

Külanime päritolu on käsitlenud Paul Johansen ja E. Lagman. Johansenile tundub nimi eestipärane. Teine võimalik seletus on pärinemine Soomest, nii on Soomes Lääne-Uusimaal asustusnimi Pohja (’lahesopp’), rootsi keeles Pojo. Johansen oletab, et selle nime on ehk ümberasujad Eestisse kaasa toonud. Lagmani arvates on kindlasti tegu siirdnimega. Vormiliselt saaks lähteks lugeda ka eesti sõna *põhja*, kuid vanimadki allikad viitavad, et Riguldi ala on varem olnud täiesti rootsikeelne. Tänapäeval on teada ka Soome Pohja/Pojo vanimad kirjakujud 1335 Paya (ärakirjas), Poyæ, 1351 Poijo, 1359 Poija ning need toetavad Lagmani siirdnime hüpoteesi.

Vaata ka
--------

* Pöia rahu

Viited
------

1. ↑  *Baltisches historisches Ortslexikon. Teil I. Estland (Einschliesslich Nordlivland).* Begonnen von Hans Feldmann, herausgegeben von Heinz von zur Mühlen, bearbeitet von Gertrud Westermann. Böhlau Verlag Köln - Wien, 1985. Lk 420.
2. ↑  EKI KNAB: Eesti. Vaadatud 25.09.2014.
3. ↑  Eesti kohanimede leksikon
Roman Jaremtšuk (2021)
**Roman Olegovõtš Jaremtšuk** (ukraina keeles Роман Олегович Яремчук; sündinud 27. novembril 1995 Lvivis) on Ukraina jalgpallur, kes mängib ründajana Hispaania kõrgliigaklubis Valencia ja Ukraina jalgpallikoondises.

2007. aastal liitus ta Kiievi Dinamo noortesüsteemiga. Ukraina kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2016–17 FK Oleksandrijas, kus ta mängis Dinamost laenul.

2017. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Belgia kõrgliiga klubiga Gent. Debüüthooajal lõi ta Belgia kõrgliigas üheksa väravat. Hooajal 2020–21 lõi ta Belgia kõrgliigas 20 väravat.

2021. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Portugali kõrgliigaklubiga Lissaboni Benfica. Hooajal 2021/22 lõi Jaremtšuk Portugali kõrgliigas kuus väravat, lisaks lõi ta kolm väravat UEFA Meistrite Liigas. Benficaga tuli ta sel hooajal Portugali meistriks.

2022. aasta augustis naasis Belgia kõrgliigasse, kui sõlmis nelja-aastase lepingu Club Brugge. 2023. aastal läks ta laenule Valenciasse.

Ukraina jalgpallikoondises debüteeris Jaremtšuk 6. septembril 2018 UEFA Rahvuste Liiga mängus Tšehhi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 7. juunil 2019 EM-i valikmängus Serbia vastu. 2021. aasta Euroopa meistrivõistluste esimeses alagrupimängus 13. juunil lõi ta värava Hollandi vastu ja teises alagrupimängus 17. juunil värava Põhja-Makedoonia vastu.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 18.8.2021)
2. ↑   (vaadatud 17.6.2021)

| * v
* r
Ukraina koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Buštšan
* 2 Sobol
* 3 Sudakov
* 4 Krivtsov
* 5 Sõdortšuk
* 6 Stepanenko
* 7 Jarmolenko
* 8 Malinovskõi
* 9 Jaremtšuk
* 10 Šaparenko
* 11 Marlos
* 12 Pjatov (c)
* 13 Zabarni
* 14 Makarenko
* 15 Tsihankov
* 16 Mõkolenko
* 17 Zintšenko
* 18 Bezus
* 19 Bjesjedin
* 20 Zubkov
* 21 Karavajev
* 22 Matvijenko
* 23 Trubin
* 24 Timtšik
* 25 Popov
* 26 Dovbik

 | Ukraina |
**Michael Balint** (ungaripäraselt: *Bálint Mihály* [ˈbaːlint ˈmihaːj]; sünnipäraselt *Mihály Maurice Bergsmann*; 3. detsember 1896 Budapest, Ungari – 31. detsember 1970 London, Suurbritannia) oli Ungari päritolu psühhiaater ja psühhoanalüütik, kes on tuntud panuse tõttu meditsiinilise psühhoanalüüsi ja Balinti gruppide arendamisel.

Ta sündis Budapestis ja lõpetas seal ülikooli arstina 1918. aastal. 1939. aastal emigreerus ta Inglismaale ja asus 1944. aastal tööle Londonisse Tavistocki Instituuti.

Balinti töö keskendus peamiselt arsti-patsiendi suhetele ja tervishoiutöötajate emotsionaalsele elule. Üks tema olulisemaid ideid oli "patsiendikeskne meditsiiniline psühhoanalüüs", mille kohaselt tervishoiutöötajad peaksid patsiendikeskse lähenemise kaudu mõistma patsientide emotsionaalseid vajadusi ja kogemusi.

Tuntuks sai ta eelkõige professionaalset arengut toetavate Balinti gruppide kaudu. Balinti grupp on spetsiifiline rühmateraapia vorm, kus tervishoiutöötajad kogunevad, et jagada oma tööga seotud kogemusi, eriti keerukaid juhtumeid ja emotsionaalseid reaktsioone. Grupi eesmärk on aidata tervishoiutöötajatel paremini mõista nende emotsionaalseid reaktsioone ja parandada nende suhteid patsientidega.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli psühhoanalüütik ja sotsiaaltöötaja Enid Balint (1903 – 1994).

Töid
----

* Balint, M. *Individual Differences of Behaviour in Early Infancy.* Dissertation for Master of Science in psychology. London, 1945.
* Balint, M. *Primary Love and Psycho-Analytic Technique.* 1956.
* Balint, M.  *The doctor, his patient and the illness*. London. Pitman Medical. 2nd edition (1964, reprinted 1986) Edinburgh:Churchill Livingstone; 1957.
* Balint, M. Balint, E. *Psychotherapeutic techniques in medicine*. London:Tavistock publications; 1961
* Balint, M. Balint, E. Gosling, R. Hildebrand, P. *A study of doctors*. London: Tavistock publications; 1966.
* Balint, M. Joyce, D. Marinker, M. Woodcock, J.  *Treatment or diagnosis: a study of repeat prescriptions in general practice*. London: Tavistock publications; 1970.
**Nikolai King** (10. august 1900 Pärnu – 9. september 1973 Melbourne) oli eesti ja Austraalia piimandusteadlane ja biokeemik.

Lõi võiteratekke teooria ja või pideva valmistamise meetodi, selgitas piimarasvakuulikeste membraani ehituse.

Lapsepõlv ja haridus
--------------------

Ta sündis ehitusinseneri peres. Lõpetas Pärnu Aleksandri Ühisgümnaasiumi 1918, Tartu Ülikooli keemia erialal 1925. *Mag. chem*. 1926 (TÜ).

Töökäik
-------

Tartu Ülikooli anorgaanilise keemia laboratooriumi abiassistent 1924; Eesti Riikliku Piimandussaaduste Väljaveo Kontrolljaama keemik 1926–1936; Õisu Piimanduskatsejaama juhataja 1937; Õisu Piimandusinstituudi abidirektor 1938–1944. Ajakirja Piimandus vastutav toimetaja 1938–1941.

Tallinna Tehnikaülikoolis 1940/1941–1944 orgaanilise ja biokeemia professor ja laboratooriumi juhataja.

Põgenes 1944 Saksamaale. Balti Ülikooli biokeemia professor Hamburgis ja Pinnebergis 1944/1945–1946; Lõuna-Saksamaa Katse- ja Uurimisasutuse teadur 1946; töötas Hollandis ja Rootsi Riiklikus Piimanduse Katseinstituudis 1947–1951

1951. aastast elas Austraalias. Teadur mitmel pool Austraalias 1951–1965[*viide?*]; ühtlasi külalisprofessor USA ülikoolides.[*viide?*]

Teadustöö põhisuunad
--------------------

Piima ja piimasaaduste (juust, või) makrostruktuur, piimasaaduste keemilise uurimise meetodid; 

Pani aluse piimasaaduste struktuuri uuringutele Eestis ja või ekspordile Euroopasse 1930. aastail. Uurimistulemused või valmistamise alal leidsid piimatööstuses laialdast rakendust. Esines rahvusvahelistel põllumajandustööstuse tehnika-, keemia- ja piimanduskongressidel.

Teoseid
-------

Üle 80 publikatsiooni, sealhulgas 1955. aastal mitmesse keelde tõlgitud (vene keeles 1956) monograafia piimarasva membraanist:

* 1955 "*Milk Fat Globule Membrane and Some Associated Phenomena*"

Liikmesus
---------

* Eesti Loodusuurijate Seltsi liige 1926–1940

Tunnustus
---------

* 1949 Stockholmi rahvusvahelise piimanduskongressi hõbemedal (teadusalaste teenete eest)
* 1957 Austraalia Piimandustehnoloogia Seltsi teenetemedal
* 1966 Kieli Piimandusinstituudi professor Hermann Weigmani mälestusmedal
* Illinoisi Ülikooli Piimandustehnoloogia Seltsi auliige

Kirjandus
---------

* ENE 3. Tallinn 1971. Lk 547.
* "Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik". Stockholm 1984. Lk 44.
* ENE 4. Tallinn 1989.
* EE 14. Tallinn 2000. Lk 159–160.
* ETBL 1. Tallinn 2000.
* Vahur Mägi. "Tuntud tundmatu – biokeemik Nikolai King". // Minerva rüütlid. Tallinn 2005. Lk 284–288.

Välislingid
-----------

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Julius Vambola umbes 1890. aastail. Foto M. Kadisson, St. Peterburg, ERM Fk493:42
**Julius Vambola** (aastani 1903 **Julius Simpmann**; 4. detsember 1876 Tallinn – 25. juuni 1949 Tallinn) oli eesti ehitusinsener, ettevõtja, sporditegelane ja talisupleja.

Ta õppis aastatel 1889–1894 Tallinna linnakoolis. Aastal 1891 hakkas ta harrastama Adolf Andruškevitši juhendamisel tõstmist. Ta esines tõstevägilasena, paistis silma sõrmede tugevusega. Pärast linnakooli lõpetamist töötas ta aasta otsa (kooliraha kogumise eesmärgil) kohtupristavi, notari ja advokaadi juures.

Hiljem Peterburis olles jätkas tõstmist Władysław Krajewski juhendamisel. Peterburis lõpetas ta aastal 1902 eksternina Peterburi õpetajate instituudi, aastal 1907 Peterburi ülikooli õigusteaduskonna. Ta oli spordiseltsi Peterburi Kalev asutajaid, oli aastatel 1900–1903 seltsi esimees ja hiljem auesimees. Aastatel 1903–1906 oli ta Peterburis tegev Eesti seltside esimehena, abiesimehena ja kirjatoimetajana. Aastal 1916 lõpetas ta Petrogradi polütehnilise instituudi ehitusinsenerina. Aastatel 1914–1920 oli ta Soomes metsatööstur.

Julius Vambola suri 25. juunil 1949. Ta maeti 29. juunil 1949 Siselinna kalmistule. Kuid tema hauaplatsi asukoht on teadmata.

Viited
------

1. ↑  kalmistud.ee[*alaline kõdulink*]

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
Anders Sunesen Lindanise lahingus
**Anders Sunesen** (ka *Andreas Sunesen*, ladina keeles *Andreas Sunonis*; umbes 1167 – 1228) oli Lundi peapiiskop aastatel 1201–1228 ja esimene Taani asehaldur Tallinnas pärast selle vallutamist 1219. aastal.

Sunesen sai peapiiskopiks pärast oma nõo Absaloni surma 21. märtsil 1201. Ta oli aktiivne ristisõdade idee toetaja ning võttis osa ka kõigist kuningas Valdemar II korraldatud ristiretkedest. Nii oli ta tõenäoliselt ka üks 1206. aasta Saaremaa-sõjakäigu initsiaatoreid. Sõjaretke järel viibis ta pikemat aega Riias, kus sõlmis suhted piiskop Albertiga. 1219. aastal, pärast seda, kui Albert oli taanlasi eestlaste vastu appi palunud, saabus ka Sunesen koos Valdemari vägedega Tallinna alla. Legendi kohaselt palvetanud Sunesen Lindanise lahingu ajal hardalt ning seepeale langenud taevast Taani lipp, Danebrog, mis andnud taanlastele indu lahingu võitmiseks. Hiljem, kui Revala oli taanlastele alistatud, sai Sunesen selle esimeseks asehalduriks. Ta juhtis ka Taani jätkuvat ekspansiooni Eestis, koordineerides Taani preestrite ristikäiku Viru-, Harju- ja Järvamaale. 1222. aastal loobus Sunesen aga asehalduri ametist ja naasis Taani Skånesse. Võimalik, et see oli seotud mõne haigusega, näiteks pidalitõvega, sest ta tõmbus tagasi Ivö järvel asuvasse linnusesse, kus ta 1228. aastal ka suri.

Viited
------

1. ↑  Tooke, William (1799). *View of the Russian Empire During the Reign of Catharine the Second, and to the Close of the Present Century*. London: T. N. Longman, O. Rees, and J. Debrett. Lk lk. 553.
"Võidu mõis" suunab siia. Teise mõisa kohta kohta vaata artiklit Uue-Võidu mõis.
Vana-Võidu mõisa peahoone
Vana-Võidu mõisa esiväljak
Vana-Võidu mõisa aiatööriistade kuur
**Vana-Võidu mõis** (saksa keeles *Alt-Woidoma*) oli rüütlimõis Viljandi kihelkonnas Viljandimaal. Nüüdisajal asub endine mõisasüda Vana-Võidu külas Viljandi vallas Viljandi maakonnas. Peahoones (härrastemajas) tegutseb Viljandi Kutseõppekeskus.

1914. aastal kuulus mõisale 2388,64 hektarit müümata mõisamaad, 97,36 ha müüdud mõisamaad, 241,54 ha müümata kvootemaad, 230,02 ha müüdud kvootemaad, 3225,86 ha müümata talumaad, 2 kõrvalmõisa, 3 kõrtsi, 8 ühikut müüdud mõisamaad, 5 ühikut müüdud kvootemaad, 56 talu.

Mõisa (Waydema) on esimest korda mainitud 1504. aastal. Keskajast kuni 1622. aastani kuulus mõis Wrangellidele, 1919. aastal oli mõisnik Friedrich von Stryk. 1822. aastal eraldati Vana-Võidu mõisast Uue-Võidu (Karula) mõis (Neu-Woidoma). .

Keskajal kuulus mõis Viljandi komtuurkonda, 1909. aastal Vana-Võidu valda. 1939. aastal asus endine mõisasüda Viljandi vallas. Aastat 1992 kuulus mõisasüda Viiratsi valda, 2013. aasta lõpust kuulub see Viljandi valla koosseisu.

Mõisa peahoone ehitati 19. sajandi keskel ja algul oli see ühekorruseline. Aastal 1939 ehitati kahekorruseliseks. Eesti NSV ajal 1970. aastatel pikendati juurdeehitisega J. Gagarini nimelise Näidissovhoostehnikumi peahoone mõlemat tiiba. Aastal 2015 nõukogudeaegsed juurdeehitised lammutati ning peahoone restaureeriti. Mõisahoones asub kooli muuseum, IT-erialade õppeklassid ja ruumid pidulike sündmuste tähistamiseks. Arhitektuuriliselt on peahoone hilisklassitsistlikus stiilis.

Vaata ka
--------

* Uue-Võidu mõis

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Kultuurimälestiste riiklik register (vaadatud 18.03.2013)
2. ↑  Baltisches historisches Ortslexikon. Teil I. Estland. Köln-Wien 1986. S. 682
3. ↑  "Kooli lugu". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. juuli 2016. Vaadatud 11. juunil 2016.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Vana-Võidu mõis** |

* Vana-Võidu mõis kultuurimälestiste riiklikus registris
* *Eesti entsüklopeedia.* 12. köide: *Eesti A–Ü.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 645.

Viljandi Pauluse kirik
Viljandi kihelkond

**Kirik**: Viljandi Pauluse kirik  

**Mõisad**: Karula mõis | Päri mõis | Pärsti mõis | Tusti mõis | Tännassilma mõis | Uusna mõis | Vana-Pärsti mõis | Vana-Võidu mõis | Viiratsi mõis | Viljandi mõis | Viljandi kirikumõis | Väikemõisa mõis | Välgita mõis
**Marmorkass** (*Pardofelis marmorata*) on kaslaste sugukonda kuuluv väike metskass, kelle põhiline leviala on Lõuna- ja Kagu-Aasia.

Marmorkassi vähesuse tõttu lisati liik 2015. aastal IUCN-i punasesse nimistusse.

Välimus
-------

Marmorkass sarnaneb suuruselt kodukassiga. Tal on väga pikk saba ja ümarad kõrvad. Kassi keha pikkus jääb vahemikku 45–53 cm ja saba pikkus vahemikku 47–55 cm. Lisaks pikale sabale on marmorkassil suured jalad. Marmorkassi kaal on 2–5 kg. Tal on lühike ja ümar pea, lai laup ja suured pupillid.

Marmorkassil on paks ja pehme karv, mille värvus varieerub pruunikashallist kuni punakaspruunini. Jäsemetel, peal ja kaelal on aga mustad laigud.

Elupaigad ja levik
------------------

Marmorkassi elupaikadeks on enamasti niisked ja segaleht-igihaljad troopilised metsad. Elupaigad võivad ulatuda kuni 3000 m kõrguseni merepinnast.

Marmorkassi levik on väike, neid on leitud Borneo ja Sumatra saarelt. Samuti on neid avastatud Ida-Nepalist, Kirde-Indiast, Bhutanist ja Taist.

Eluviis ja toitumine
--------------------

Vaatluste põhjal arvatakse, et marmorkass on öise eluviisiga loom. Ta on loomult territoriaalne loom, kes võib enda alla võtta ligikaudu 5 km² suuruse maa-ala. Marmorkass on osav ronija ja hea hüppevõimega kaslane.

Marmorkass toitub põhiliselt väiksematest imetajatest ja lindudest. Tema saagiks langevad nii oravad, hiired, rotid kui ka konnad ja sisalikud.

Marmorkassi tiinus kestab ligikaudu 81 päeva ning pesakonnas võib olla 1–4 poega.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Marbled cat". *Thai National Parks*. Vaadatud 27. september 2023.
2. 1 2 3  "Marbled cat". *Wikipedia*. 5. aprill 2023. Vaadatud 27. september 2023.
3. 1 2 3  "Kaslased". 15. märts 2010. Vaadatud 27. september 2023.
4. 1 2  "Marbled Cat Facts". *Big Cats Rescue*. 16. september 2023. Vaadatud 27. september 2023.
5. ↑  "Pardofelis marmorata marbled cat". *Animal Diversity Web*. Vaadatud 27. september 2023.
6. 1 2 3  "Marbled cat". *Animalia*. Vaadatud 27. september 2023.
**Osakapital** on mingi teatud summa, mis tuleb enne ettevõtte asutamist sissemaksena esitada. Osakapitali suurus võib olla määratud kindla suurusena või miinimum- ja maksimumkapitalina, kusjuures miinimumkapitali suurus peab olema vähemalt 1/4 maksimumkapitali suurusest. Osade eest tasumise kord ja osaga seotud õiguste või osanike õiguste erisused peavad olema määratud põhikirjas. 

Osaühingu osakapital peab olema vähemalt 2500 eurot.

Osakapital võib olla nii **rahaline** kui ka **mitterahaline** ning osa tuleb maksta täielikult, enne Äriregistrisse kandmist. Kui tegu on mitterahalise sissemaksena, siis kantakse põhikirja mitterahalise sissemakse hindamise kord. Mitterahaliseks sissemakseks ei või olla ühingule osutatav teenus ega tehtav töö või asutajate tegevus osaühingu asutamisel. 

Kui osakapital on vähemalt 25 000 eurot ja mitterahalise väärtus ületab 1/10 osakapitalist või kui sellise osaühingu kõik mitterahalised sissemaksed moodustavad kokku üle poole osakapitalist, peab mitterahalise sissemakse väärtuse piisavuse hindamist kontrollima audiitor. Osanike nimekirja peab juhatus ning aktsiaraamatut peab Eesti väärtpaberite keskregistri pidaja.

Viited
------

1. 1 2  Notarite koda. "Äriühingute asutamine". Originaali arhiivikoopia seisuga 2019-01-09. Vaadatud 2018. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|Kasutatud=` (juhend)
2. ↑  Äriseadustik § 136, Riigi Teataja, Vastu võetud 15.02.1995
3. ↑  Meryt Consult OÜ. "Mitterahaline sissemakse". Originaali arhiivikoopia seisuga 2019-01-09. Vaadatud 2018. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|Kasutatud=` (juhend)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on suitsetamisvahendist; perekonnanime kohta vaata Piip (perekonnanimi)* |

---

Piip
Piibu suitsetamine
**Piip** on kahast (suitsetatava aine kamber) ja varrest (suitsutorust) koosnev riist, mida kasutatakse mõnuainete suitsetamiseks. Tavaliselt suitsetatakse piibus tubakat. 

Spetsiaalse konstruktsiooniga piipu, milles suits läbib veega täidetud jahutuskambri, nimetatakse vesipiibuks.

Kirjeldus
---------

Enamik piipe on tänapäeval lihtsa konstruktsiooniga ning kaasaskantavad. Valdavalt valmistatakse piibud nüüdisajal puidust, harvem mineraalidest (näiteks sepioliidist), maisitõlvikutest või sünteetilistest materjalidest.

Tervistkahjustav toime
----------------------

Traditsiooniliselt ei hingata piibusuitsetamisel tubakasuitsu alla, seetõttu on aeg-ajalt väidetud, et piibusuitsetamine kahjustavat tervist vähem kui sigarettide suitsetamine. Meditsiinilised uuringud seda ei kinnita.

Ajaloost
--------

Sõnnikuvedajad Gustav (65 a) ja Anton (68 a) piipu tegemas. Pühajõe küla, Mõnnelohu talu (Juuni 1913)
Piip võeti Eestis kasutusele 17. sajandi algul ning sai 18. sajandil talurahva hulgas tavaliseks. Arenes kodune tubakakasvatamine ning piibud tehti tavaliselt kodus ise, ehkki Eestis tegutsesid ka piibumeistrid, kelle piibud olid tulekindlamast materjalist ning varustatud vasega. Piibud tehti kasepuust, noaga nikerdati välja piibu kuju, kahaauk tehti oherdiga ja varreauk piibupuuriga. Piip viiliti siledaks, lihviti ning lakiti piirituslakiga. Piibukahasse pandi väga õhuke vaskplekk ning äärde vits. Piibuvarre otsas oli vaskrõngas piibupitsi kinnitamiseks.

Kuulsamad piibuvalmistajad olid Haanjas. Parematel piipudel nikerdati kaha inim- või loomapea kujuliseks. 19. sajandi lõpus hakati rohkem paberosse suitsetama.

Vaata ka
--------

* Rahupiip
* Piibupuur
* Piibualasi
* Piibusoon

Viited
------

1. ↑  Eesti entsüklopeedia veebis [*alaline kõdulink*] (vaadatud 10.12.2012)
2. ↑  Aivar Kriiska. Suitsetajate horisont. Pilguheit suitsetamise ajaloo algusesse Eestis Horisont 6/2010
3. ↑  Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 142
4. ↑  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 211

Kirjandus
---------

* Pallo, Sirje. Piiburaamat = Book of pipes / Sirje Pallo, Erki Russow ; [tõlge: Kristi Tarand, Tuuli Stewart ; toimetajad Tõnis Liibek, Erki Russow ; kujundus: Maarja Meeru ; fotograafid Vahur Lõhmus, Anu Ansu, Arp Karm]. – Tallinn : S. Pallo : M. Meeru, 2008. – 269 lk. ISBN 9789949157662

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Piip** |

* Aivar Kriiska. Suitsetajate horisont. Pilguheit suitsetamise ajaloo algusesse Eestis. Horisont 6/2010
* Toomas Tiivel. Uhke raamat uhkest asjast Horisont 5/2008
* Piip, Eesti Rahva Muuseum
Mälestusmärk Vabadussõjas langenud Venemaa poolt sõdinud Hiina sõduritele Vapramäe idaküljel. Hävitatud 2022. aastal
**Vapramägi** on järsunõlvaline kõrgendik Tartumaal Vissi külas, Elva ja Tõravere vahel.

Vallseljaku absoluutne kõrgus on 79,7 m, suhteline kõrgus mäe jalamil voolava Elva jõe veepinna suhtes umbes 40 m.

Mäe kohta on mitmeid legende ja rahvapärimusi, sealhulgas olla siin Kalevipoeg tapnud koletise Tõra.

Vapramäel asub kaitsealune betoonist mälestuskivi kahele hiina sõdurile, kes kuulusid Vabadussõjas Punaarmee miinipataljoni ning langesid 16. jaanuaril 1919 Vapramäe lahingus, rünnates Eesti armee soomusrongi Voika raudteesilla juures. Hauakivil on eesti, vene ja hiina keeles kiri: "Igavene kuulsus vapratele hiina punaarmeelastele, kes langesid võitluses nõukogude võimu eest!"

Mägi on aastast 1959 looduskaitse all. Aastast 2016 on mägi ja selle laiem ümbrus Elva maastikukaitseala Vapramäe sihtkaitsevööndi (96,4 ha) koosseisus. Mäe loodejalamil asub Vapramäe loodusmaja, mida haldab Vapramäe-Vellavere-Vitipalu Sihtasutus.

Viited
------

1. ↑  Digitaalne Eesti põhikaart, vaadatud 26.03.2019.
2. 1 2  Vapramäe õpperaja kirjeldus, Vapramäe-Vellavere-Vitipalu Sihtasutuse (vaadatud 24.03.2019).
3. ↑  Vabadussõjas hukkunute ühishaud kultuurimälestiste riiklikus registris
4. ↑  Tõravere alevik veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 25.07.2018)
5. ↑  Vapramägi Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 09.04.2013)
6. ↑  Elva MKA, Vapramäe skv. keskkonnaportaalis, vaadatud 26.03.2019.
**Chahār Maḩāll va Bakhtīārī provints** 1. järgu haldusüksus (provints) Iraanis. Jaguneb seitsmeks maakonnaks. 

Provintsis asub Z̄āgrose mäestiku kõrgeim tipp Zardkūh (4548 m).

Pealinn on Shahr-e Kord. Teised suuremad linnad on Shahrekian, Hafshejan, Borūjen, Lordegan ja Farsan.

Lisaks pärsia keelele räägitakse provintsis ka bahtiari ja luri keelt.

Haldusjaotus
------------


Shahr-e Kord
Saman
Bon
Laran
Kiar
Borūjen
Gandoman
Boldaji
Khanmirza
Falard
Lordegan
Farsan
Manj
Miankooh
Ardal
Kūhrang
Bazaft
CHELGERD
Khūzestān
Lorestān
Eşfahān
Eşfahān
Kohkīlūyeh va
Būyer Aḩmadī
SHAHR-E KORD
ARDAL
BORŪJEN
LORDEGAN
FARSAN

Välislingid
-----------

* Provintsi koduleht

Iraani provintsid

Alborz **·**  Ardabīl **·**  Būshehr **·**  Chahār Maḩāll va Bakhtīārī **·**  Eşfahān **·**  Fārs **·**  Gīlān **·**  Golestān **·**  Hamadān **·**  Hormozgān **·**  Ida-Aserbaidžaan **·**  Īlām **·**  Kermān **·**  Kermānshāhān **·**  Khorāsān-e Razavī **·**  Khūzestān **·**  Kohkīlūyeh va Būyer Aḩmadī **·**  Kurdistan **·**  Lorestān **·**  Lõuna-Khorāsān **·**  Lääne-Aserbaidžaan **·**  Markazī **·**  Māzandarān **·**  Põhja-Khorāsān **·**  Qazvīn **·**  Qom **·**  Semnān **·**  Sīstān va Balūchestān **·**  Zanjān **·**  Teheran **·**  Yazd
**Ida-Aserbaidžaani provints** (pärsia *Āz̄arbāyjān-e Sharqī*; rööpnimi *Āz̄arbayejān-e Khāvarī*) on 1. järgu haldusüksus (provints) Iraanis.

Suuremad linnad
---------------

* Tabrīz (1 216 200 elanikku)
* Marāgheh (135 100)
* Marand (98 400)
* Mīāneh (79 800)
* Ahar (79 700)
* Bonab (64 600)

*Märkus: elanike arv on arvestuslik (2003. aasta lõpu seis)*

Vaatamisväärsusi
----------------

Püha Hovhannese kirik, Armeenia katoliku pühakoda Ida-Aserbaidžaani provintsis Sūhruli külas

Vaata ka
--------

* Aserbaidžaan (Iraan)

Iraani provintsid

Alborz **·**  Ardabīl **·**  Būshehr **·**  Chahār Maḩāll va Bakhtīārī **·**  Eşfahān **·**  Fārs **·**  Gīlān **·**  Golestān **·**  Hamadān **·**  Hormozgān **·**  Ida-Aserbaidžaan **·**  Īlām **·**  Kermān **·**  Kermānshāhān **·**  Khorāsān-e Razavī **·**  Khūzestān **·**  Kohkīlūyeh va Būyer Aḩmadī **·**  Kurdistan **·**  Lorestān **·**  Lõuna-Khorāsān **·**  Lääne-Aserbaidžaan **·**  Markazī **·**  Māzandarān **·**  Põhja-Khorāsān **·**  Qazvīn **·**  Qom **·**  Semnān **·**  Sīstān va Balūchestān **·**  Zanjān **·**  Teheran **·**  Yazd
**Lääne-Aserbaidžaani provints** (pärsia keeles *Āz̄arbāyjān-e Gharbī*; rööpnimi *Āz̄arbāījān-e Bākhtarī*) on 1. järgu haldusüksus (provints) Iraanis.

Suuremad linnad
---------------

* Urmia (*pärsia* Orūmīyeh) (499 100)
* Khvoy (170 800)
* Būkān (137 600)
* Mahābād (123 600)
* Mīāndoāb (103 400)
* Piranshahr (100 500)
* Naqadeh (74 300)
* Salmās (75 000)
* Mākū (38 300)

*Märkus: elanike arv on arvestuslik (2003. aasta lõpu seis)*

Vaata ka
--------

* Aserbaidžaan (Iraan)

Iraani provintsid

Alborz **·**  Ardabīl **·**  Būshehr **·**  Chahār Maḩāll va Bakhtīārī **·**  Eşfahān **·**  Fārs **·**  Gīlān **·**  Golestān **·**  Hamadān **·**  Hormozgān **·**  Ida-Aserbaidžaan **·**  Īlām **·**  Kermān **·**  Kermānshāhān **·**  Khorāsān-e Razavī **·**  Khūzestān **·**  Kohkīlūyeh va Būyer Aḩmadī **·**  Kurdistan **·**  Lorestān **·**  Lõuna-Khorāsān **·**  Lääne-Aserbaidžaan **·**  Markazī **·**  Māzandarān **·**  Põhja-Khorāsān **·**  Qazvīn **·**  Qom **·**  Semnān **·**  Sīstān va Balūchestān **·**  Zanjān **·**  Teheran **·**  Yazd
Kambriline *Ammonia tepida*
Loimur *Hypsibius dujardini*
**Meiobentos**, ka **meiofauna**, on veekogu (mere või magevceekogu) põhjaelustiku (bentose) organismid, kes on suuremad kui mikrofauna ja väiksemad kui makrobentose organismid ja kelle suurus on 0,045 mm - 1 mm.

Määratlus on pigem sõltuv olendite suurusest kui taksonoomiast. Meiobentosesse loetakse kõik organismid, kes võivad läbida ühemillimeetrise võrgusilma, kuid jäävad 45-mikromeetrise silmaga võrku. Meiobentosesse võivad kuuluda nii makrofauna loomade väikesed noorjärgud kui ka organismid, kes on meiobentilise suurusega terve oma elutsükli vältel. Meres võib 10 kuupsentimeetrit pinnast sisaldada tuhandeid meiobentose loomi, kelle hulgas on ümarusse (*Nematoda*), aerjalalisi (*Copepoda*), keriloomi (*Rotatoria*), loimureid (*Tardigrada*) ja karpvähilisi (*Ostracoda*); kuid ka suuremaid algloomi ripsloomade (*Ciliata*) ja kambriliste (*Foraminifera*) hulgast.

Terminit kasutas esmakordselt 1942. aastal Briti merebioloog Mary Florence "Molly" Mare, kuid meiobentose organisme tunti ja uuriti juba 18. sajandil.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Introduction to Meiobenthology. - Meiobenthology pp 1–6