recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Alfred Röding** (31. august 1916 Tallinn – 3. aprill 1996 Tallinn) oli eesti poksija. Ta poksis aastatel 1931–1944 Tallinna Spordis, kus tema treenerid oli vanem vend Voldemar, Karl Mänd ja Konstantin Gern ning aastatel 1944–1950 Tallinna Spartakis.

Röding sai Eesti meistrivõistlustel kergekeskkaalus (kuni 66,7 kg) kaks korda II koha (1937 ja 1938) ja ühe korra III koha (1943).

Röding oli kergekeskkaalus (kuni 66,7 kg) kolmekordne Eesti NSV meister (1946–1948). Ta sai Eesti NSV meistrivõistlustel kergekeskkaalus (kuni 66,7 kg) kaks korda II koha (1945 ja 1949).

Röding sai NSV Liidu meistrivõistlustel kergekeskkaalus (kuni 66,7 kg) kaks korda V koha (1946 ja 1947). Ta sai Spartaki üleliidulistel meistrivõistlustel esikoha (1948).

Röding tegutses hiljem ka poksikohtunikuna.

Isiklikku
---------

Alfred Rödingu vend oli poksija Voldemar Röding.

Kirjandus
---------

* Henn Saarmann, Erlend Teemägi. "Eesti spordi biograafiline leksikon". Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2001
* Rein Pajur. "Poksimeistrid maailmas ja Eestis 1719–2000". Revelex. Tallinn 2005

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
Pompei maja punane interjöör. Luigi Bazzani akvarellmaal, 1902
Villa dei Misteri mennikpunase taustaga freskod
**Pompei punane** on punase värvusega muldpigment, põletatud sieena Toscanast, koostiselt raudoksiidpunane. Suure osa pigmendi koostisest moodustab raud(III)oksiid.

Omadused
--------

Keemiline koostis on Pompei punasel sama mis kollasel ookril, erinevus on vaid värvis. Pompei freskodel leiduv pigment koosneb 50% ulatuses raudoksiidist ja ülejäänud osas savi- ja kvartsiosakestest.

Sobib kõigi sideainetega ja pigmentidega. Happelises keskkonnas värv laguneb.

Nimetus
-------

Nimetus "Pompei punane" pärineb 19. sajandist, kui pärast Lõuna-Itaalias asuva Rooma linna Pompei varemete väljakaevamist ja avalikkuses tuntuks saamist sai rikaste ja haritud inimeste hulgas ruumikujunduse moevärviks punane värv, mis oli säilinud Pompei jõukate roomlaste majade seinafreskodel.

Tänapäeval arvatakse, et vähemalt osa neist freskodest oli algselt ookerkollase taustaga ning punase värvi omandasid need alles kuumade põlemisgaaside toimel Vesuuvi purske ajal 79. aastal. Erkpunane oli toona hinnaline värv, mille jaoks imporditi pliimennikut Armeeniast. Toon, mida tänapäeval nimetatakse Pompei punaseks, on tegelikult "vaese mehe punane", punase ookriga ülevärvitud kollaste seinte värv, või kollane ooker, mis on põlenud punaseks. Kuigi isegi eksperdid ei suuda neid kolme analüüsita üksteisest eristada, võib punaseks põlenud ookrit eeldada seintel, millel on õrnu üleminekuid kollakast punasele toonile.

Siiski kuulsaimad, Müsteeriumide villa punase taustaga freskod on peaaegu kindlasti maalitud hinnalise mennikut või kinaveri sisaldava punasega.

Värvitoon
---------

Inglise keeleruumis on *pompeian red* värvitooni nimetus, mis on kergelt tuhmja sooja tooniga keskmine kuni tumedam punane ja vastab üsna täpselt veidi pleekinud punase ookri värvusele. Eesti keeles on kasutatud pigmendi nimetusena, värvinimena harukordadel.

Võõrsõnade leksikon samastab Pompei punase värvuse Veneetsia punase ja *caput mortuum*'i värvitooniga.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  A. DiQuinzio. Harvey Quaytman: Against the Static. University of California Press, 2018
5. ↑  C. Higgins. Pompeii shows its true colours - The Guardian, 22. september 2011
6. ↑  I. Marcaida, M. Maguregui, H. Morillas, S. Perez-Diez, J. M. Madariaga. Raman imaging to quantify the thermal transformation degree of Pompeian yellow ochre caused by the 79 AD Mount Vesuvius eruption. - Analytical and Bioanalytical Chemistry volume 411, pp. 7585–7593 (2019)
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
11. ↑

Välislingid
-----------

* Pompei punane colourlex.com portaalis
* C. Higgins. Pompeii shows its true colours - The Guardian, 22. september 2011
* I. Marcaida, M. Maguregui, H. Morillas, S. Perez-Diez, J. M. Madariaga. Raman imaging to quantify the thermal transformation degree of Pompeian yellow ochre caused by the 79 AD Mount Vesuvius eruption. - Analytical and Bioanalytical Chemistry volume 411, pp. 7585–7593 (2019)
Kõrv – kuulmise meeleelund
**Kuulmine** ehk **kuulmismeel** (inglise *hearing, audition*) on elusolendite võime eristada nendeni jõudvaid helilaineid nende omaduste, nagu amplituudi (tugevuse) ja sageduse (helikõrguse) järgi mingi spetsiaalse (kuulmis)elundi (tavaliselt kõrva) abil. Kuulmismeel võimaldab tunnetada heliallika iseloomu, määrata selle asukohta ja liikumist ruumis.

Imetajatel detekteeritakse helilaineid kõrvas, kus siseneva heli toimel tekkiv kõrvateo mehaaniline vibratsioon muundatakse sisekõrvas kõrvateo juurest lähtuvate paljude kuuldenärvide närviimpulssideks. Kuna kuulmine eeldab mehaaniliste stiimulite (molekulide vibratsioon) detekteerimist, siis sarnaselt kompimismeelega liigitatakse kuulmismeel mehhanosensatsiooni alla (inglise *mechanosensation*).

Inimese kõrvaga kuuldav madalaim helisagedus on 16–20 Hz ning ülemine kuulmispiir ulatub lastel üle 20 000 Hz-i, kuid siis langeb eaga ja püsib pikka aega 16 000 Hz läheduses. Vanemas eas hakkab see jälle langema ja võib kõrges vanaduses alaneda isegi kuni 5000 Hz-ni. Tegemist pole siiski mitte selge ülemise sageduspiiri nihkumisega sageduses allapoole, vaid pigem esimest või teist järku inertse ahela sarnase kuulmise tundlikkuse sageduskarakteristiku muutumisega (murdesagedus(t)e nihkumisega sagedusalas allapoole), seda eriti just kuuldelävele lähedaste (madalate) helitugevuste juures. Tugevate helide puhul pole ealised muutused nii suured.

Suurim kuulmisteravus on inimestel vahemikus 1000–5000 Hz, mis kattub suurel määral kõnehääles domineerivate helisageduste vahemikuga (~300–3500 Hz). Ka loomadel ühtib kuulmiselundi suurim tundlikkus liigiomaste häälitsuste omaga.

Kuulmisomadusi on võimalik täpsemalt määrata audiomeetria abil.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kuulmine** |

* Kuuldelävi
* Audioloogia

Viited
------

1. 1 2  "Kuulmine". 1990. Eesti Entsüklopeedia. 5. köide.
Amüloosi struktuur. Amüloos on vees lahustuv tärklis
Amülopektiini struktuur. See on vees lahustumatu tärklis
**Tärklis** (ladina keeles *Amylum*) on orgaaniline aine, makromolekul, ka polüsahhariid. Tärklis on tooraine mitmele tööstusharule (paberitööstus, toiduainetetööstus, alkoholitööstus, ravimitööstus jt). Tärklis on söödav toiduaine (ka toidulisaaine) ja loomakasvatustes kasutatav söödamaterjal. Tärklist loetakse taastuvaks tooraineks.

Mõisted
-------

Ainsuslik mõiste "tärklis" ei tähenda mingit kindlat keemilist ühendit, vaid tähistab üldmõistet. Seega oleks korrektne nimetus "tärklised", viimane pole aga pika ainsusetraditsiooni tõttu kasutusel.

Taimedes
--------

Tärklis on taimede glükoosivaru. Ta koosneb kahest glükoosi polümeerist: amüloosist ja amülopektiinist (enamasti on nende suhe 20:80 või 30:70). 
Looduslikult leidub teda väga paljudes taimedes. Taimedes jaotub tärklis ebaühtlaselt. Taimed tarbivad tärklist erinevatel arenguetappidel ja seetõttu varieerub tema sisaldus taimes nii liigiti kui ka indiviiditi suuresti nii juurtes, lehtedes, vartes, risoomides, mugulates, õites, viljades ja seemnetes.

Keemilised omadused
-------------------

Looduslik tärklis talub halvasti nii termilist kui ka mehaanilist töötlust.

Tärklise põhiomaduseks on hüdrolüüs (reageerib veega), mille kiirendamiseks kasutatakse katalüsaatorina väävelhapet.
Tärklis hüdrolüüsub ka inimorganismis ensüümide (fermentide) toimel.

Tärklis on puhtal kujul vees lahustumatu, lõhnatu ja maitsetu valge pulber.

Tööstusliku töötluse tulemusel muutuvad tärklise lahustuvus, veesiduvus, plastilisus, venivus, geelistusvõime jpt omadused.

Kasutamine toiduainena
----------------------

### Toiduainetetööstustes

 *Pikemalt artiklis modifitseeritud tärklis*
Toiduainetööstused ja toitlustusettevõtted kasutavad toidulisaainetena keemiliselt (alused, happed, soolad), ensümaatiliselt või füüsikaliselt töödeldud tärkliseid.
Töödeldud (modifitseeritud) tärklisevorme on palju ja neid tähistatakse toiduainete pakenditel paljudes riikides koodidega E1400–E1450.

Vaata ka
--------

* Amflora
* amülaas
* banaanitärklis
* bioloogiline kartulitärklis
* kartulipulp
* kartulitärklis
* kissell
* maguskartuli tärklis
* maisitärklis
* maniokitärklis
* riisitärklis
* sorgotärklis
* tärgeldamine
* tärklisesiirup
* tärklisetera

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. detsember 2013. Vaadatud 30. novembril 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Tohver, V. (1977). *Üldine biokeemia*. Tallinn, Valgus. Lk 62

Välislingid
-----------

* Urmas Kokassaar, Tärklis – taime turvaline tagavara, Eesti Loodus 4/2003, veebiversioon (vaadatud 30.11.2013)
Laaritsamägi Ahja jõel
**Laaritsamägi** ehk **Naaritsamägi** ehk **Naaritsmägi** ehk **Valgesoo kalju** on liivakivipaljand ehk pae Ahja jõel, Saesaare paisjärve ääres. Laaritsamägi paikneb Ahja jõe ürgoru maastikukaitsealal, umbes 500 meetrit Saesaare hüdroelektrijaama paisust ülesvoolu jõe vasakkaldal.

Laaritsamägi on üks Ahja jõe pikemaid paljandeid, umbes 175 meetrit pikk ja kuni 15 meetrit kõrge. Ligi 100 meetri pikkusel jõelõigul paljanduvad kuni 7 meetri paksuselt Burtnieki lademe Härma kihistiku põimkihilised liivakivid. Paljandit on võimalik vaadelda nii jõelt kui vastaskaldalt. Osa paljandist on peale Saesaare hüdroelektrijaama paisu rajamist jäänud vee alla.

Vaata ka
--------

* Ahja jõgi
* Ahja jõe ürgoru maastikukaitseala

Viited
------

1. ↑  Kumari, Eerik. Ahja jõe ürgorg. Tallinn. 1972
2. ↑  Ürglooduse objekt: Laaritsamägi (Naaritsamägi, Naaritsmägi, Valgesoo kalju) Eesti looduse infosüsteemis

Välislingid
-----------

* Geokogude infosüsteem. Laaritsamäe paljand (ID: 14177)
Langetatud puu laasimine kirvega 1939. aastal USA-s Arizonas. Kirvega laasimine eeldab teistsugust tehnikat ja ohutusreeglite järgimist kui saega töötamine
Langetatud puu laasimine kettsaega. Ohutuse tagamiseks kasutatakse saagija pool puud sae tõmbavat ehk alumist külge, puud saagija ja sae vahele jättes võib kasutada lükkavat ehk ülemist külge
Kasvava puu laasimine oksasaega 1978. aastal USA-s
**Laasimine** on (puit)taime tüvelt okste eemaldamine.
Laasimiseks kasutatakse saagi, kirvest, oksakääre, nuga, laasimismasinat või mitmeoperatsioonilist metsalangetusmasinat. Tänapäevasel kõrgelt mehhaniseeritud mitmeoperatsioonilisel metsalangetusmasinal (harvester) võib laasimine toimuda üheaegselt muude operatsioonidega, näiteks koos langetamise, mõõtmise ja järkamisega.

Laasitakse nii kasvavaid kui ka langetatud puid. Kasvavate puude laasimise eesmärgiks võib olla oksavaba puidu saamine, valgustingimuste parandamine puu all, inimesi või tehnoobjekte (nt elektriliinid) ohustavate okste eemaldamine vms. Langetatud puud laasitakse enamasti metsamaterjali valmistamiseks.

Vaata ka
--------

* metsanduse mõisteid
* kasvava puu laasimine
Täringfriis Toulouse'i Saint-Sernini basiilika vahekarniisil, 11. sajand
Erineva pikkusega rullid Poissy romaani kiriku karniisilt. Joonistused raamatust Dictionnaire raisonné de l’architecture française du XIe au XVIe siècle
Täringfriisid aknasillustel ja vahekarniisidel, Saint-Sernini basiilika, Toulouse
**Täringfriis** või **täringliist** (saksa keeles *Würfelfries*, *Klötzchenfries*, ka *Schachbrettfries* 'malelaudfriis', prantsuse keeles *billettes* 'rullikesed', inglise keeles *billets*, *billet moulding*) on ehisliist, mille ornamendi moodustavad maleruutjalt paiknevad ruumilised klotsid.

Klotside esikülg võib olla ühtlaselt ümardatud, nii et need meenutavad silindreid. Saksa keeles on sellele tüübile eraldi nimetus *Rollenfries*, *Röllchenfries* 'rullikfriis'.

Täringfriis on iseloomulik ornamendimotiiv romaani kunstis, väga levinud üle terve Lääne-Euroopa. Ta võib kaunistada ehitiste katuse- või vahekarniise, kapiteelide talumeid, aknaraamistusi, portaalide palendeid ja arhivolte. Täringornament võib olla ka pinnatäitena konsoolidel, kapiteelidel või seinapindadel.

Pildid
------

* Talumiplaat Markgröningeni Püha Bartolomeuse kiriku lammutatud krüptistTalumiplaat Markgröningeni Püha Bartolomeuse kiriku lammutatud krüptist
* Täringfriis eendub koos turpadega, Bambergi toomkirik, 12. sajandTäringfriis eendub koos turpadega, Bambergi toomkirik, 12. sajand
* Täringornament talumitel, Rosheimi Peetruse ja Pauluse kirikTäringornament talumitel, Rosheimi Peetruse ja Pauluse kirik
* Värviline rullikfriis Maria Laachi kloostrikiriku eeskoja räästakarniisilVärviline rullikfriis Maria Laachi kloostrikiriku eeskoja räästakarniisil
* Romsey kiriku lõunatransept, täringfriis arkaadi ja empoori vahelRomsey kiriku lõunatransept, täringfriis arkaadi ja empoori vahel
* Apsiidiakent kaunistavad täringfriis ja rullirida süvarihvas, Salamanca, Catedral ViejaApsiidiakent kaunistavad täringfriis ja rullirida süvarihvas, Salamanca, Catedral Vieja
* Nurgeline täringfriis Murbachi kloostrikiriku vahekarniisi- ja viilukaunistusena, ElsassNurgeline täringfriis Murbachi kloostrikiriku vahekarniisi- ja viilukaunistusena, Elsass
* Sinzigi Peetri kiriku katusealune karniis, 13. sajandSinzigi Peetri kiriku katusealune karniis, 13. sajand

Vaata ka
--------

* Friis
* Ehisliist
* Romaani arhitektuur

Viited
------

1. 1 2
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. august 2018. Vaadatud 29. augustil 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑
4. ↑
5. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. september 2018. Vaadatud 14. septembril 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Vabadussõja Munamäe lahingu mälestussammas
**Munamäe lahing** oli Vabadussõjas 20. märtsil 1919 Suure Munamäe lähedal Haanja mõisa juures toimunud lahing, kus 1. ratsapolk võitles läti punaste küttide ja kursantide vastu.

Munamäe lahinguga hoiti ära läti punaste küttide kavandatud pealetung Võrule. Lahingus hukkus seitse Eesti ratsaväelast (3 ohvitseri ja 4 sõdurit), lisaks sai Eesti poolel haavata 10 meest (2 ohvitseri ja 8 sõdurit).

7. augustil 1932 avati Suure Munamäe jalamil Ratsarügemendi ja Kaitseliidu Võrumaa maleva püstitatud mälestussammas ratsapolgu koosseisus võidelnud ja langenud sõjameestele. Sammas lõhuti 14. juunil 1941. Taastatud mälestussammas taasavati 14. juunil 1942. Mälestussammas hävitati uuesti 1944. aasta sügisel. 7. augustil 1988 toimus mälestussamba teine taasavamine. Munamäe lahingu mälestussammas on tunnistatud kultuurimälestiseks.

Viited
------

1. 1 2  Kultuurimälestiste riiklik register. Mälestis nr 27134. Vabadussõja Munamäe lahingu mälestussammas
2. ↑  Vabadussõja mälestusmärk Munamäe jalale. Postimees, 1. juuli 1932
3. ↑  Enno Piir (toim.). Vabal Munamäel... : episoode Munamäe lahingust Eesti Vabadussõjas ning ajast enne ja pärast seda. Haanja, 1942
4. ↑  Langenute austamine Munamäel. Postimees, 9. august 1932
5. ↑  Puhka Eestis. Vabadussõja mälestussammas Suure Munamäe jalamil
6. ↑  Munamäe lahingu mälestussamba taasavamine. Postimees, 13. juuni 1942

Kirjandus
---------

* Enno Piir (toim.). Vabal Munamäel... : episoode Munamäe lahingust Eesti Vabadussõjas ning ajast enne ja pärast seda. Haanja, 1942
Voldemārs Zāmuēls
**Voldemārs Roberts Zāmuēls** (22. mai 1872 Dzērbene vald – 16. jaanuar 1948 Ravensburg) oli Läti poliitik ja jurist. Ta oli aastatel 1917–1918 Läti Ajutise Rahvusnõukogu esimees. Ta oli üks 17. märtsi 1944. aasta Läti Kesknõukogu memorandumile allakirjutanutest, suri paguluses.

Ta sündis aastal 1872 Dzērbenes. Ta õppis Bērzaine gümnaasiumis, lõpetas aastal 1890 Riia Nikolai I gümnaasiumi. Ta lõpetas aastal 1902 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Lettonia ridadesse.

1905. aasta revolutsiooni ajal osales ta poliitikas. Ta astus Läti kodanliku kadettide partei liikmeks, 1907. aastal sai temast selle organisatsiooni üks juhte. Koos advokaat Frici Albertiga hakkas ta 1906. aastal välja andma päevalehte "Latvija". Nemad olid selle ajalehe esimesed toimetajadastus Läti kodanliku kadettide partei liikmeks, 1907. aastal sai temast selle organisatsiooni üks juhte. Koos advokaat Frici Albertiga hakkas ta 1906. aastal välja andma päevalehte "Latvija". Nemad olid selle ajalehe esimesed toimetajad. Pärast Esimese maailmasõja algust 1915. aastal kuulus ta Läti laskurpataljoni korralduskomiteesse. Pärast Läti iseseisvumist 18. novembril 1918 sai temast 19. detsembril 1918 ülemkohtu kohtunik. Hiljem sai temast 23. septembril 1919 ülemkohtu peaprokurör. Ta oli siis Läti asutava kogu (Satversmes sapulce) saadik, kus ta esindas Demokraatliku Keskerakonna (Demokrātiskā Centra Partija) huve. 

19. juunil 1921 nimetas peaminister Zigfrīds Anna Meierovics ta põllumajandusministriks. Seda ametit pidas ta kuni 20. juulini 1922. aastal.

Pärast Zigfrīds Anna Meierovicsi valitsuse tagasiastumist 15. jaanuaril 1924 usaldati Zāmuelsile uue valitsuse moodustamine. Samueli valitsuskabinet moodustati vähem kui kahe nädalaga ning Seim kinnitas selle 25. jaanuaril 1924 54 poolt-, 19 vastu- ja 17 erapooletuga. Valitsuses töötas Zāmuels esialgu mitte ainult peaministrina, vaid ka justiitsministrina, kuni 10. juulini sai ministriks Julius Arajs. Valitsuse moodustamisest võtsid osa mitmed Läti Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei (LSDSP) liikmed - Fēlikss Cielēns, Ansis Buševics ja Ansis Rudevics, kes aga sinna ei kuulunud. See oli esimene valitsus Läti ajaloos, kus ei olnud Läti Põllumeeste Liidu esindajat. Voldemārs Zāmuēlsi valitsus püsis 18. detsembrini 1924.

Teise maailmasõja lõpus põgenes ta Saksamaale, kus suri 16. jaanuaril 1948 Prantsuse okupatsioonitsoonis Ravensburgi haiglas (praeguse haldusjaotuse järele Baden-Württembergi liidumaal Tübingeni ringkonnas)

| * v
* r
Läti peaministrid |
| --- |
| aastatel 1918–1940 | 
Ulmanis **·**  Meierovics **·**  Pauļuks **·**  Meierovics **·**  Zāmuēls **·**  Celmiņš **·**  Ulmanis **·**  Alberings **·**  Skujenieks **·**  Juraševskis **·**  Celmiņš **·**  Ulmanis **·**  Skujenieks **·**  Bļodnieks **·**  Ulmanis |  |
| alates 1990. aastast | 
Godmanis **·**  Birkavs **·**  Gailis **·**  Šķēle **·**  Krasts **·**  Krištopans **·**  Šķēle **·**  Bērziņš **·**  Repše **·**  Emsis **·**  Kalvītis **·**  Godmanis **·**  Dombrovskis **·**  Straujuma **·**  Kučinskis **·**  Kariņš |
Volgogradi oblasti lipp
**Volgogradi oblasti lipp** on Venemaa haldusüksuse Volgogradi oblasti lipp.

Ametlikult võeti lipp kasutusele 18. septembril 2000.

Lipu autor on Juri Kurazov.

### Lipu kirjeldus

Volgogradi oblasti lipuks on ristkülikukujuline punane kangas, mille vardapoolses osas on kaks sinist vertikaalset triipu nii, et nende vahele ja neist vardapoole jäävad kitsad punased triibud. Lehvipoolsel punasel väljal on aga kujutatud valget teise maailmasõja mälestussammast "Emake kodumaa" (Матери-Родины), kujutis moodustab 3/4 lipu kõrgusest. Siniste kitsaste triipude laiuseks on 1/16 lipu laiusest.

Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 2:3.

### Sümbolite tähendused

Punane pärineb Volgogradi (Tsaritsõn) ajalooliselt vapilt, punane oli ka Vene NFSV vapi ja ka praeguse Venemaa Föderatsiooni vapi põhivärviks ning see sümboliseerib Volgogradi oblasti järjepidevust, traditsioone ja ajalugu. Samuti sümboliseerib see ka mehisust, uhkust, vabadust ning neid, kes on oma isamaa kaitsmise eest verd valanud.

Sinised triibud tähistavad oblasti kahte suurimat jõge Doni ja Volgat, mis on selle piirkonna ja üleüldse ajaloos väga tähtsat rolli mänginud. Sinine on ka nooruse, harmoonia, tarkuse ja täiusliku hinge värv.

Valge tähistab rahu, õilsust, õiglust ning helget tulevikku.

"Emake Kodumaa" viitab teise maailmasõja pöördepunktiks osutunud Stalingradi lahingule ning oblasti rahva kangelaslikkusele selles lahingus.

Sinine, punane ja valge on ka Venemaa lipu värvid; oblasti lipul viitavad nad sellele, et Volgogradi oblast on Venemaa lahutamatu osa.

Vaata ka
--------

* Volgogradi oblasti vapp

Välislingid
-----------

* Riiklik sümboolika: Volgogradi oblast - Volgograd (*vene keeles*)
*Capilla posa* Calpani Assisi Franciscuse kloostri müüri põhjanurgas
*Capilla posa* Huejotzingo kloostris
***Capilla posa*** on väike nelinurkne võlvitud kabelitaoline ehitis, mis on iseloomulik 16. sajandi Uus-Hispaania kloostrikompleksidele. Sellele on iseloomulik suur kaarava ühel või kahel küljel ja ehitist kroonib püramiidikujuline katus, fassaad on sageli kaunistatud raiddekooriga. *Capillas posas* paiknesid mitmekaupa müüriga ümbritsetud kloostriõue ehk aatriumi müüriservades ja neis eksponeeriti pühakukujusid.

Kirjeldus
---------

Nende kabelite arhitektuuriline lahendus ja dekoor olid omased ainult Uus-Hispaaniale, kusjuures dekoor oli sageli loodud kohalike meistrite poolt ja kombineeris stiilit vallutuseelse mehhiko kunsti ja barokkstiili jooni. Parimad näited sellest on kabelid Huejotzingo ja Calpani kloostrites Pueblas, kus kabelite skulptuurid järgivad keskaja ja renessansi esteetilist kaanonit, kuid on loodud kohalike kiviraidurite iseloomulikus selgejoonelises madalreljeefis (*tequitqui*), mõjudes isegi sünkretistlikuna.

Huejotzingo San Migueli kloostri neli kabelit on pühitsetud Ristija Johannesele, Jaakobus vanemale, Maarja taevaminekule ja Peetrusele ning Paulusele. Kõigi kabelite põhiplaaniks on ruut küljega 5,40 meetrit. Pääs kabelisse on läbi suure kaare, mille profileering jäljendab kloostri peaportaali, ja fassaadi kaunistab sõlmedega köiemotiiv, mis vihjab pühale Franciscusele Assisist.

Pildid
------

* Huejotzingo kloostrimüür taamal asuva kabeliga
* Epazoyucani San Andrés Apóstoli augustiinlaste klooster, esiplaanil paremal *capilla posa*
* Dominiiklaste *capilla posa* Tepoztláni Kristuse sünni kloostris
* Kabel Atlatlahucani San Mateo kloostris Moreloses
* Kabel Tancoyoli misjonijaamas Querétaros
* Kabeli varisenud võlv Tepoztláni kloostris
* *Capilla posa* Minalini Santa Monica kiriku juures Filipiinidel

Viited
------

1. ↑  Jose Manuel Aguilar-Moreno. "Tequitqui Art of Sixteen century Mexico: An Expression of Transculturation". - University of Texas, Austin, 1999

Välislingid
-----------

* capilla posa. - Glosario ilustrado de arte arquitectónico (pildid, hispaania keeles)
Meteosati infrapunapilt 1993. aasta 10. jaanuaril haripunkti jõudnud Braeri tormist. Tegemist oli teadaolevalt kõigi aegade tugevaima Põhja-Atlandi piirkonda räsinud pommtsükloniga
Pommtsüklon 2018. aastal New Yorgis
**Pommtsüklon** ehk **pahvaktsüklon** on uus ja viimastel aastatel eeskätt ajakirjanduses kasutusele võetud ilmatermin. Niimoodi on hakatud Põhja-Ameerikas kutsuma selliseid atmosfääris esinevaid madalrõhkkondi ehk tsükloneid, mille korral õhurõhk langeb tsüklonis väga kiiresti.

Pahvaktsükloni definitsioonis on antud isegi täpne määratlus – õhurõhu langus vähemalt 24 millibaari / hektopaskalit 24 tunni jooksul. Sellist väga kiiret tsükloni arengut nimetataksegi inglise keeles *bombogenesis*'eks, mida võiks eesti keelde tõlkida kui plahvatuslikku arengut (viimasest ka rööptermin *pahvaktsüklon*). Selle tagajärjel kujuneb tsükloni keskme ja äärealade vahel välja väga suur õhurõhu gradient, põhjustades purustava toimega tormituuli.

Pahvaktsükloniga kaasnevad sageli äärmussademed. Kui selline tsüklon liigub kiiresti suurematele laiustele, siis kaasneb sellega näiteks Arktikas kiire ilma soojenemine ning mõnel juhul võib temperatuur tõusta isegi talvel üle 0 °C. Pahvaktsüklon (või selle servas külm õhumass) võib liikuda ka kaugele lõunasse, põhjustades ebatavaliselt külma ilma ja lumesadu. Kõige iseloomulikum on selline olukord Põhja-Ameerikas, kus selliseid nähtusi soodustab pinnamood.

Reeglina tekivad need tsüklonid ookeani kohal aktiivsel frondil, kui kokku puutuvad väga erinevate omadustega õhumassid, mis loob suure barokliinse labiilsuse.

Suured lumetormid satuvad valdavalt jõuludele, kuna pööripäeva ajal toimuvad atmosfääris muutused, mis selliseid kliimaekstreemsusi võivad soosida. Sellele perioodile langemise tõttu on ka inimohvrite kaasnemise oht suurem, kuna sel ajal reisitakse rohkem.

Pommtsüklon iseenesest ei plaksata (implosioon on mõeldav), kuid see on selline tsüklon, mis toob inimeste elutegevuse jaoks kaasa tõsiseid tagajärgi. Tugevast tuulest tekkinud purustused, sademetest põhjustatud üleujutused ja lumesadudest või lumetormist tingitud transpordikatkestused tekitavad suurt materiaalset kahju. Mingil määral võib parasvöötmes esinevaid pommtsükloneid võrrelda isegi troopikatsüklonitega ehk orkaanide ja taifuunidega, kuigi pommtsüklonite hävitav toime pole samavõrd suur kui troopikas ning nende tekkemehhanism on täiesti teistsugune.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Jaak Jaagus. *Mis on pommtsüklon?* – Horisont, 2/2018, lk 8
2. ↑  Ocean facts. What is bombogenesis? National Ocean Service, vaadatud 22.19.2019.
3. 1 2  Lindpere, Elle Isabel (27. detsember 2022). "Ilmateadlane selgitab: kuidas tekkis Põhja-Ameerikas kaost külvav talvine pommtsüklon?". *Forte*. Vaadatud 28. detsembril 2022.
4. ↑  Jüri Kamenik. "Suur troopikatsüklonite ülevaade". *Ilm ja inimesed*.
Cassini tehtud pilt Mundilfarist (hele täpp allpool paremal)
Programmi Celestia koostatud pilt Mundilfarist
**Mundilfari** ehk **Saturn XXV** (esialgne tähis **S/2000 S 9**) on üks Saturni kaugematest kaaslastest. Mundilfari läbimõõduks on umbes 7 km.

Selle kuu avastasid 2000. aastal Brett J. Gladman *et al*.

2003. aasta augustis sai kaaslane Skandinaavia mütoloogiast võetud nime (Mundilfari on mütoloogias Päikesega seostuva jumalanna Sóli ja Kuuga seostuva jumaluse Máni isa).

Arvatakse. et Mundilfari on millalgi Päikesesüsteemi ajaloos toimunud kokkupõrkel Saturni kuust Phoebest välja lennanud tükk.[*viide?*]

Saturni kaaslased

S/2009 S 1 • Pan • Daphnis • Atlas • Prometheus • Pandora • Epimetheus • Janus • Aegaeon •  Mimas • Methone • Anthe • Pallene • Enceladus • Tethys • Telesto • Kalypso • Dione • Helene • Polydeuces • Rhea • Titan • Hyperion • Iapetus • Kiviuq • Ijiraq • Phoebe • Paaliaq • Skathi • Albiorix • S/2007 S 2 • Bebhionn • Erriapus • Skoll • Siarnaq • Tarqeq • S/2004 S 13 • Greip • Hyrrokkin • Jarnsaxa • Tarvos • Mundilfari • S/2006 S 1 • S/2004 S 17 • Bergelmir • Narvi • Suttungr • Hati • S/2004 S 12 • Farbauti • Thrymr • Aegir • S/2007 S 3 • Bestla • S/2004 S 7 • S/2006 S 3 •  Fenrir • Surtur • Kari • Ymir • Loge • Fornjot
Laatre ristimänni tüvi Eesti Rahva Muuseumis
**Laatre ristimänd** ehk **Rampe ristipettai** (ka *Ristipettai*, *Ristipettäi*) oli ristipuu (harilik mänd) Valgamaal Rampe külas. 

Tegu oli teadaolevalt vanima ristipuuga kogu Eestis, mille kohta on teateid kirjalikes allikates alates 19.–20. sajandi vahetusest. Matthias Johann Eisen vahendab raamatus "Esivanemate ohverdamised" puu kohta teadet: 

*Laatres kasvab kirikutee ääres suur pedajas, koor rista täis lõigatud. Surnut pedajast mööda viies lõigati vanasti ikka rist pedaja koore sisse, kodukäija kojutulemise takistamiseks.*

Puu kasvas Laatre kalmistust paari kilomeetri kaugusel. Hiljemalt 1998. aastaks oli ta kuivanud. Hendrik Relve mõõtis 1998. aastal Laatre ristimänni kõrguseks 27 meetrit ja tüve rinnasümbermõõduks 226 sentimeetrit. Dendrokronoloog Alar Läänelaid hindas puu vanuseks 239 või 240 aastat, tema hinnangul tärkas mänd seemnest 1752. aastal.

Laatre ristimänni koorde ja tüvve on aastakümnete jooksul lõigatud arvatavalt tuhatkond ristimärki, kuid puud ähvardas selle kasvukohas ümberkukkumine. Puusse lõigatud ristide arvu on täpselt võimatu kindlaks teha, kuid männi tüvi oli neid tihedalt täis umbes kolme meetri kõrguseni. Puu kännu juurest on leitud tsaariaegseid münte, mida on selle juurde andideks viidud.

Viimane rist lõigati puusse 2010. aasta 20. juulil 68aastaseks elanud Aino Sildniku mälestuseks. Marju Kõivupuu 1995. aastal kogutud teate järgi roniti risti lõikamiseks puu tüvele toetatud redelit pidi kõrgemale ning tehti rist noa ja peitliga, informandi isa selgitusel tehtud seda selleks, et "surnu ei saa koju tagasi tulla siis".

2014. aastal võeti puu maha. 2016. aastal paigutati puu tüvi konserveerituna Eesti Rahva Muuseumi. Puud säilitatakse Eesti Rahva Muuseumis kohalike elanike soovil.

Pärast vana Laatre ristimänni mahavõtmist on kohalikud hakanud lõikama riste lahkunute mälestuseks endise ristimänni läheduses kasvavale asuvale elavale puule, millest on saanud vana Laatre ristimänni järeltulija.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Marju Kõivupuu. Eesti mütoloogia algajale. Jumalatest ja hiidudest tontide, näkkide ja muude õudasjadeni. Tallinn: Tänapäev 2023, lk 312–313.
2. ↑  Matthias Johann Eisen. Esivanemate ohverdamised. Kolmas täiendatud trükk.
Tallinn: Varrak 1920, lk 50.
3. ↑  Relve, H. 2000. Eesti põlispuud. Tallinn, lk 64.
4. 1 2  Eesti Rahva muuseumi uude majja pandi püsti Laatre ristimänd. Eesti Rahvusringhäälingu portaal, 10. veebruar 2016.
5. ↑  Head teed sulle, Laatre ristimänd! Valgamaalane, 28. juuni 2014.

Välislingid
-----------

* Ristipettai Eesti looduse infosüsteemis
* Rampe ristipettai Hiite Maja SA andmekogus.
Raudteejaam Volhovis
**Volhov** (soome *Olhava*) on linn Venemaal Leningradi oblastis, Volhovi rajooni keskus. Asub Volhovi jõe ääres Peterburist 122 km idas.

Ajalugu
-------

Volhov tekkis 1918. aastal Volhovi jõele hüdroelektrijaama rajamisega. Linnaõigused sai 1933. aastal. 1933–1940 kandis nime **Volhovstroi**.

Linnas asub alumiiniumitehas.

Linnast 10 km kaugusel asub Staraja Ladoga küla.

Elanike arv
-----------

* 46 100 (2005)
* 45 800 (2007)
* 45 500 (2009)
* 47 344 (2010. aasta rahvaloendus)

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.

Välislingid
-----------

* 

Leningradi oblasti vapp
Leningradi oblasti linnad

Boksitogorsk  | Gattšina  | Jaanilinn  | Kamennogorsk  | Kingissepp  | Kiriši  | Kirovsk  | Kommunar  | Kudrovo  | Ljuban  | Lodeinoje Pole  | Luga  | Murino  | Nikolskoje  | Novaja Ladoga  | Otradnoje  | Pikaljovo  | Podporožje  | Primorsk  | Priozersk  | Schlüsselburg  | Sertolovo  | Sjasstroi  | Slantsõ  | Sosnovõi Bor  | Svetogorsk  | Tihvin  | Tosno  | Viiburi  | Volhov  | Volossovo  | Vsevoložsk  | Võssotsk
Elroni reisirong läbisõidul Nõmmküla jaamast.
**Nõmmküla raudteejaam** on raudteejaam Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. Reisirongid Nõmmkülas ei peatu.

Raudteejaam asub laiarööpmelise Tapa–Tartu raudtee ääres. Jaamahoone valmis 1960. aastatel tüüpprojekti järgi, teine sama projekti alusel Eestisse ehitatud jaamahoone asus Papiniidu raudteejaamas.

1936. aastal avati jaamas telefonikõnepunkt.

Õnnetused
---------

23. oktoobril 2006 kell 07.58 toimus Nõmmküla ja Tamsalu raudteejaama vahel paikneval Alupere tõkkepuuta ülesõidul II astme raudteeõnnetus, milles suuremõõtmelisi betoonkonstruktsioone vedav haagisega veoauto Scania sõitis ette reisirongile. Kokkupõrkega läks rööbastelt maha diiselrongi juht- ja haakevagun ning osaliselt rongi lõpus olnud mootorvagun. Vedurijuht ja 6 reisijat said kergemaid kehavigastusi.

Vaata ka
--------

Nõmmküla raudteejaam
* Nõmmküla
* Nõmmküla mõis (Ambla)

Viited
------

1. ↑  20. sajandi Eesti raudteejaamad. Alusuuring. Leelo Välja 2012
2. ↑  Postimees nr. 289, 5. oktoober 1936
3. ↑  2006. a. uuritud raudteeliiklusõnnetuste aastaaruanne, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium Kriisireguleerimise osakond, raudteeõnnetuste uurimisüksus, Tallinn 2007

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Nõmmküla raudteejaam** |

* Infot jaama kohta; fotod (*vene keeles*)
* FOTO: Nõmmküla jaamahoone aastal 1998; Baltic Trains Picture Gallery

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Tapa |  **Nõmmküla** | Tamsalu  |
Robert Bortuzzo (2014)
**Robert Bortuzzo** (sündinud 18. märtsil 1989 Thunder Bays Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis St. Louis Blues.

2007. aastal valiti ta NHL-i *draft* '​is Pittsburgh Penguinsi poolt 78. valikuna. Enne seda oli ta mänginud Ontario Hockey League'i (OHL) klubis Kitchener Rangers. 2008. aastal tuli ta Rangersiga OHL-i meistriks. Penguinsi meeskonnas debüteeris ta NHL-is 2011. aasta novembris. Aastatel 2009–2013 mängis ta neli hooaega põhiliselt Penguinsi noorteklubi Wilkes-Barre/Scranton Penguinsi rivistuses American Hockey League'is. 2. veebruaril 2013 lõi ta mängus New Jersey Devilsi vastu oma esimese värava NHL-is.

2015. aasta märtsis siirdus ta Bluesi. 2018. aasta detsembris pikendas ta Bluesiga lepingut kolme aasta võrra.

Viited
------

1. ↑  "Locking up some muscle: Blues sign Bortuzzo to three-year extension". FOX Sports Midwest. 15.12.2018. Vaadatud 30.5.2019

Välislingid
-----------

* Robert Bortuzzo NHL.com lehel
* Robert Bortuzzo hockeydb.com lehel
Glenn Frey koos Eaglesiga esinemas 2008. aastal
**Glenn Lewis Frey** (6. november 1948 Detroit, Michigan – 18. jaanuar 2016 New York) oli USA laulja, laulukirjutaja ja näitleja. Ta oli ansambli Eagles üks asutajaliikmetest aastal 1971.

Ta oli ansambli Eagles kitarrist, lisaks oli ta Don Henley kõrval ansambli üks peamistest lauljatest ja laulukirjutatest. Ta esitatud on näiteks Eaglesi laulud "Take It Easy", "Peaceful Easy Feeling", "Tequila Sunrise", "Already Gone", "Lyin' Eyes", "New Kid in Town" ja "Heartache Tonight".

Pärast ansambli lahku minemist 1980. aastal alustas Frey edukat soolokarjääri. Aastal 1982. aastal avaldas ta debüütalbumi "No Fun Aloud", millel ilmunud kümnest laulust kaheksa jõudsid edetabelites esineljakümnesse. Lisaks saavutas ta edu kahe filmimuusika lauluga: 1984. aastal jõudis "The Heat Is On" filmist "Beverly Hillsi võmm" ja 1985. aastal "You Belong to the City" telesarjast "Miami Vice" Billboard Hot 100 edetabelis mõlemad teisele kohale.

1987. aastal pidi Frey lindistama ka "Shakedowni" "Beverly Hillsi võmm 2" jaoks, kuid talle ei meeldinud laulu sõnad ning vahetult enne lindistamist haigestus ta larüngiiti, mispeale lindistas laulu hoopis tema sõber Bob Seger, kes oli samuti pärit Detroitist. 1. augustil 1987 jõudis laul Billboard Hot 100 edetabelis esikohale, mispeale Frey helistas Segerile, et teda õnnitleda ja märkis seejuures: "Vähemalt jäi raha Michigani!" ("At least we kept the money in Michigan!")

Näitlejana mängis ta mitmes telesarjas.

Frey suri 2016. aasta 18. jaanuaril 67-aastaselt mitmest haigusest tulenenud tüsistustesse.

Sooloalbumid
------------

* "No Fun Aloud" (1982)
* "The Allnighter" (1984)
* "Soul Searchin'" (1988)
* "Strange Weather" (1992)
* "After Hours" (2012)

Viited
------

1. ↑  "Suri Eagles’i kitarrist Glenn Frey". Postimees. 19. jaanuar 2016
**Koela Kivipõllumägi** oli Muinas-Eesti aegne maa-alune kalmistu Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Koelas Triki talu põllul.

Muistise kirjeldus
------------------

Muistis on paiknenud Triki talu põllumaal kõrgeimas kohas. Tänapäeval tähistab maa-alust kalmistut 1 või 2 m laiune ja 2 m kõrgune kividevarevöönd. Kivivare vahel on kasvanud väiksemaid puid ja põõsaid. Algse maa-aluse kalmistu täpsetes mõõtmetes ei olda kindlad, kuid arvatakse, et säilinud on vähem kui 10%.

Hävinemine
----------

Muinasaegse maa-aluse kalmistu hävitanine algas 1910. aastal, kui sealt hakati kruusa kaevandama. Suurem häving on aset leidnud 1955. aastast alates. Kaevandid on täidetud põllukividega.

Arheoloogilised uuringud
------------------------

Maa-alust kalmistut on inspekteerinud arheoloog Artur Vassar. Juba siis leiti põletusmatusekohast hõbemünt. Teine arheoloogiline uuring metallidetektoriga viidi läbi 2000. aasta suvel ning tehti ka väike süvend.

Arheoloogilised leiud
---------------------

Kalmistust on aja jooksul leitud 90 cm sügavuselt odaotsi, rauatükke, nööbikujulisi pronksesemeid. Tänapäevaks on leiud väljaarvatud ühe odaotsa. Kruusa kaevandamise ajal on leitud kalmest hulk inimluid. 2000. aastal leiti kalmest leiti 5.-6. sajandi pKr aja esemed nagu ambsõlg, hõbesõrmus, pannal, nuga ning hulk raudneete.

Dateering
---------

Muistis on inspekteerinise ajal dateeritud 5.–7.sajandisse pKr.

Vaata ka
--------

* Koela Varetemäe asulakoht

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. märts 2014. Vaadatud 3. mail 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Koela Kivipõllumägi kultuurimälestiste riiklikus registris
*
|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |
| --- |
| Austraalia Ühenduse riigihümn "Advance Australia Fair" |
|  |
|  |
| 

---

 |

 |

**"Advance Australia Fair"** on Austraalia Ühenduse riigihümn.

Hümni kirjutas Šoti päritolu helilooja Peter Dodds McCormick. Advance Australia Fair'i esmaettekanne toimus 30. novembril 1878. aastal ning seda lauldi isamaalise lauluna. 1974. aastal sai see "God Save the Queen"'i asemel Austraalia hümniks, kuid 1976. aastal sai "God Save The Queen" uuesti hümniks. 1977. aastal toimunud referendumil eelistasid Austraalia elanikud riigihümnina Advance Australia Fair'i ning 1984. aastal sai see uuesti Austraalia riigihümniks. "God Save The Queen"'i lauldakse kuningliku hümnina koos Advance Australia Fair'iga üritustel, kus osaleb Briti kuninganna või Briti kuningliku perekonna liige.

1984. aasta Advance Australia Fair'i sõnad erinevad McCormicki kirjutatud originaalist ning salmide arv on nelja asemel kaks. Viimati muudeti hümni jaanuaris 2021.

Sõnad
-----

**1.**

Australians all let us rejoice,
For we are one and free;
We’ve golden soil and wealth for toil,
Our home is girt by sea;
Our land abounds in Nature’s gifts
Of beauty rich and rare;
In history’s page, let every stage
Advance Australia fair!
In joyful strains then let us sing,
Advance Australia fair!
**2.**

Beneath our radiant southern Cross,
We’ll toil with hearts and hands;
To make this Commonwealth of ours
Renowned of all the lands;
For those who’ve come across the seas
We’ve boundless plains to share;
With courage let us all combine
To advance Australia fair.
In joyful strains then let us sing
Advance Australia fair!

Viited
------

1. ↑  "McCormick, Peter Dodds (1833–1916)". *Australian Dictionary of Biography*. Vaadatud 1. augustil 2022.
2. 1 2  "New lyrics for verse one". *Department of Prime Minister and Cabinet*. Vaadatud 1. augustil 2022.
**Zeltiņi kirik** on luteri kirik Lätis Alūksne piirkonna Zeltiņi vallas Zeltiņi külas. See on Zeltiņi kihelkonnakirik. Hoone on kultuurimälestisena kohaliku kaitse all.

Esimene kirik ehitati Zeltiņisse aastal 1668. Toona kuulusid sealsed maad Aluliina kihelkonda ja sealne kirik oli sisuliselt Alūksne kiriku abikirik-kabel.

Praegune kirikuhoone valmis aastal 1823. Selle projekteeris F. Ziegel. Hiljem kujunes kiriku juurde oma kogudus. Kirikuhoone on tellistest hoone altari kõrval asuva eenduva tiiva ja kaheksanurkse torniga, mida katab barokne tornikiiver. 1902. aastal eraldati Zeltiņi iseseisvaks kihelkonnaks ja kirikust sai kihelkonnakirik.

Aastal 1966 võõrandati kirikuhoone koguduselt. Aasta hiljem lammutati kirikutorn ja kirikukell müüdi metallisulatusele. Oreli sai endale Lēdurga kirik, altarimaalid Alūksne kirik. Aastal 1985 võeti kirikuhoone kasutusele laohoonena.

Hoone tagastati sealsele kogudusele aastal 1994 ja aastal 1995 algasid kirikus remonditööd. Taastati ka torn. Kuna aga hoone oli vahepeal pikalt hoolitsemata, on sealsetest seintest hakanud lubimaterjal välja kristalliseeruma. Kirikut on toimunud heategevuskontserte.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Materialen zur Kirchengechichte, E. H. von Busch lk. 543
3. ↑
4. ↑  www.vietas.lv

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Zeltiņi kirik** |

Zeltiņi kirik
Zeltiņi kihelkond

**Kirik**: Zeltiņi kirik  

**Mõisad**: Ādami mõis | Ilzene mõis | Jaunkalnamuiža mõis | Kalniena mõis | Zeltiņi mõis
Map of homeschool laws worldwide **Koduõppe õiguslik seisund kogu maailmas**

---

██ Koduõpe on legaalne██ Koduõpe on legaalne piirangutega██ Koduõpe on illegaalne██ Õiguslik staatus teadmata
**Koduõpe** (inglise *home schooling*) on õppevorm, mille korral lapsevanemate soovil või tervisliku seisundi tõttu õpetatakse last mitte koolis, vaid kodus.

Koduõpe on paljudes riikides seaduslik. Koduõpe on kõige levinum Austraalias, Kanadas, Uus-Meremaal, Suurbritannias ja USAs. Mõnes riigis on koduõppe programmid rangelt reguleeritud kui kohustusliku koolisüsteemi laiendus; teised, näiteks Saksamaa  on selle täielikult keelustanud. Teistes riikides ei ole koduõpe küll seadusega piiratud, kuid see pole sotsiaalselt vastuvõetav või on ebasoovitav ja praktiliselt olematu.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 23.10.2013)
2. ↑  Spiegler, Thomas (2003). "Home education in Germany: An overview of the contemporary situation" (PDF). *Evaluation and Research in Education*. **17**: 179–90. DOI:10.1080/09500790308668301.
**Tõnis Saarts** (sündinud 23. märtsil 1978) on eesti politoloog ja õppejõud.

Ta on Tallinna Ülikooli ühiskonnateaduste instituudis võrdleva poliitika dotsent.

Ta kaitses 2017. aastal Tallinna Ülikoolis riigiteaduste ja politoloogia doktorikraadi väitekirjaga "The Sociological Approach in Party System Analysis: The Baltic States in the Central and Eastern European Context" ("Sotsioloogiline lähenemine erakonnasüsteemide analüüsil: Balti riigid Kesk- ja Ida-Euroopa kontekstis")".

Viited
------

1. ↑  Tõnis Saarts. Tallinna Ülikooli koduleht
2. ↑  Tallinna Ülikoolis kaitstud doktoritöö uuris Balti riikide erakonnasüsteemide kujunemist. ETIS
3. ↑  Tõnis Saarts. ETIS

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Tõnis Saarts** |

* Tõnis Saarts. Pronksisõja juured Eesti Ekspress, 14. juuni 2007
* TÕNIS SAARTS: IRL-i luhtunud torusõda Ärileht, 24. september 2007
* TÕNIS SAARTS: minevikus tuhnimine ei ole poliitvõitluses uus relv EPL, 24. oktoober 2007
* Tõnis Saarts: Oravajahi hooaeg on alanud Delfi, 1. november 2007
**Zemfira Meftahətdinova** (sündinud 28. mail 1963 Bakuus) on endine Aserbaidžaani jahilaskur, olümpiavõitja ja kahekordne maailmameister.

Ta on Aserbaidžaani esimene olümpiavõitja.

Zemfira Meftahətdinova on rahvuselt tatarlane.

Zemfira Meftahətdinova kuulus aastatel 1986–1992 NSV Liidu/SRÜ koondisse ja 1993. aastast Aserbaidžaani koondisse.

2000. aasta Sydney olümpiamängudel tuli ta jahilaskmises kaarrajal olümpiavõitjaks (tulemus 73+25 tabamust). 2004. aasta Ateena olümpiamängudel võitis kaarrajal pronksmedali (tulemus 71+22 tabamust). 2008 Pekingi olümpiamängudel sai ta kaarrajal 15. koha (63 tabamust).

Zemfira Meftahətdinova on püstitanud kuus maailmarekordit ja kaks olümpiarekordit.

Teda on tunnustatud Aserbaidžaani Progressi medaliga (Tərəqqi, 1995 ja 2004) ja Kuulsuse ordeniga (Şöhrət, 2000).

Viited
------

1. 1 2 3  "Meftahətdinova, Zemfira". *entsyklopeedia.ee*. Vaadatud 15. aprillil 2023.

Välislingid
-----------

* Zemfira Meftahətdinova veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Zelzate** on hollandikeelne vald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis.

* 
* 
* 
* 
* MagistraadihooneMagistraadihoone

Sõpruslinnad
------------

* Prantsusmaa – Aubenas
* Itaalia – Cesenatico
* Holland – Delfzijl
* Saksamaa – Schwarzenbek
* Šveits – Sierre

Viited
------

1. ↑  Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

 Zelzate – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (hollandi keeles)

Ida-Flandria provintsi vallad

Aalst | Aalter | Assenede | Berlare | Beveren | Brakel | Buggenhout | De Pinte | Deinze | Denderleeuw | Dendermonde | Destelbergen | Eeklo | Erpe-Mere | Evergem | Gavere | Gent | Geraardsbergen | Haaltert | Hamme | Herzele | Horebeke | Kaprijke | Kluisbergen | Knesselare | Kruibeke | Kruishoutem | Laarne | Lebbeke | Lede | Lierde | Lochristi | Lokeren | Lovendegem | Maarkedal | Maldegem | Melle | Merelbeke | Moerbeke | Nazareth | Nevele | Ninove | Oosterzele | Oudenaarde | Ronse | Sint-Gillis-Waas | Sint-Laureins | Sint-Lievens-Houtem | Sint-Martens-Latem | Sint-Niklaas | Stekene | Temse | Waarschoot | Waasmunster | Wachtebeke | Wetteren | Wichelen | Wortegem-Petegem | Zele | Zelzate | Zingem | Zomergem | Zottegem | Zulte | Zwalm
**Tõnis Soop** (27. juuli 1937 Viljandimaa – 16. märts 2016 Tallinn) oli eesti maalikunstnik ja pedagoog.

Elukäik
-------

Aastatel 1952–1957 õppis ta Tartu Kujutava Kunsti Koolis, mille lõpetas joonistamise ja joonestamise õpetajana. Seejärel õppis ta kaks aastat Tallinna Pedagoogilises Instituudis joonistamist, joonestamist ja maali.

1965. aastal astus ta Eesti Riiklikku Kunstiinstituuti maali erialale, mille lõpetas 1971. aastal maalikunstnik-pedagoogina.

Õpingute ajal ning pärast ülikooli töötas ta joonestamise ja joonistamise õpetajana (1958–1966), kunstnikuna Eesti Riiklikus Filharmoonias (1960–1961), Eesti Tööstusprojektis (1965–1987) ja Kirovi näidiskalurikolhoosis (hilisem Esmar) (1972–1992).

Ta korraldas ja viis läbi mitmesuguseid kunsti-, sealhulgas kalligraafiakursuseid. 1963. aastal organiseeris ta Kohtla-Järvel koolidevahelised kunstiklassid. Töötas ka õppejõuna Tallinna Pedagoogilises Instituudis ning Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis ettevalmistuskursuste juhendajana. Ta on olnud juhendaja Vabariikliku Õpetajate Täiendusinstituudi kursustel Värskas, Peterburis ja Pärnus.

Oluline osa tema elus oli Viimsi Kunstikoolil, mille asutamise algataja ja organiseerija ta oli 1977. aastal. Ta oli ka selle kooli esimene direktor ning töötas seal kunstipedagoogina.

Looming
-------

Omapärase ja andeka kunstnikuna[*viide?*] viljeles ta põhiliselt õli- ja akvarellmaali, kuid tegi ka suurmõõtmelisi sgrafiitotehnikas teoseid ("Kalad" Esmari hoone fuajees Viimsis, sgrafiito Viimsi endise keskkooli hoones), suuri reklaamobjekte ja puuskulptuure ("Konn" Viimsi Talveaiale) ning kujundas raamatuid.

Ta kujundas Viimsi valla vapi ja lipu.

Tema maalimislaad muutus aja jooksul, varieerudes kubismist (eriti varasemates teostes) kuni impressionistliku pahtelmaalini. Tema teoseid iseloomustavad huvitav värvikoloriit ja julged pintslitõmbed, mis kokku annavad muljetavaldava tulemuse.[*viide?*]

Näitusd
-------

Eksponeerinud maale isikunäitustel alates 1956. aastast. Välisnäitused on toimunud Mongoolias, Jaapanis, Venemaal, Norras ja Rootsis.

Välislingid
-----------

* Tõnis Soop, Rahvusarhiivi fotode andmebaas
**ZZ Top** on Ameerika Ühendriikide *blues rock*'i ansambel.

Selle moodustasid 1969. aastal Texase osariigis Billy Gibbons (kitarr, laul), Lanier Greig (basskitarr, klahvpillid) ja Dan Mitchell (trummid). Bändi tegevuse esimesel aastal vahetusid basskitarrist ja trummar ning 1970. aastaks moodustus koosseis, kus lisaks Gibbonsile olid Dusty Hill (basskitarr, laul) ja Frank Beard (löökpillid). Selles koosseisus tegutses ansambel 51 aastat, kuni Hilli surmani 2021. aasta 28. juulil.

Ansambel esitas algul bluusilaule, hiljem hakkas mängima oma muusikat, mis põimib *texas blues*'i, kantrit, *boogie'*'t ja *hard rock*'i.

Eriti populaarne oli ta 1970. ja 1980. aastatel. Nad on teinud väga menukaid turneesid üle maailma. Hoolimata populaarsuse langusest teevad nad seniajani ringreise ja annavad välja uusi albumeid.

Pärast Hilli surma sai ZZ Topi basskitarristiks Hilli endine kitarritehnik Elwood Francis.

Ansambli liikmed on tuntud kõige pikemate habemetega muusikutena. Gibbonsi habe ulatub ja Hilli habe ulatus kõhuni, Beardil on ainult vuntsid või lühike habe. Ka Francisel on üsna pikk habe. ZZ Topi kitarristid on enamasti esinenud pikkades kaherealistes vihmamantlites, päikeseprillides ja kübarates.

Nad on osalenud ka filmides, sealhulgas Robert Zemeckise "Back to the Future Part III".

Koosseis
--------

* Billy Gibbons (kitarr, laul) – alates 1969
* Elwood Francis (basskitarr, laul) – alates 2021
* Frank Beard (löökpillid) – alates 1969

### Endised liikmed

* Dusty Hill (basskitarr, klahvpillid, laul), 1970–2021 (suri 2021)
* Lainier Greig (basskitarr, klahvpillid), 1969 (suri 2013)
* Dan Mitchell (trummid), 1969
* Billy Etheridge (basskitarr), 1969

Stuudioalbumid
--------------

* "ZZ Top's First Album" (1970)
* "Rio Grande Mud" (1972)
* "Tres Hombres" (1973)
* "Fandango!" (1975)
* "Tejas" (1977)
* "Degüello" (1979)
* "El Loco" (1981)
* "Eliminator" (1983)
* "Afterburner" (1985)
* "Recycler" (1990)
* "Antenna" (1994)
* "Rhythmeen" (1996)
* "XXX" (1999)
* "Mescalero" (2003)
* "La Futura" (2012)

Tuntud laule
------------

CadZZilla, kohandatud 1948 Cadillac Sedanette
* "Francine"
* "Gimme All Your Lovin"
* "La Grange"
* "Legs"
* "Rough Boy"
* "Sharp Dressed Man"
* "Sleeping Bag"
* "Tush"
* "Velcro Fly"
* "Viva! Las Vegas"