recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Peeter Kibe** (7. märts 1936 Viljandi – 27. aprill 2018) oli eesti põllumajandusteadlane ja majandijuht.

Ta lõpetas 1955. aastal Tartu 1. Keskkooli ja 1960. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia veterinaaria eriala. Aastal 1967 kaitses ta väitekirja "D2-vitamiini mõju piimalehmade tervisele ja toodangule" ja sai veterinaariakandidaadi kraadi.

Ta oli aastatel 1960–1963 Estonia kolhoosis loomaarst. Aastatel 1963–1968 oli ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia aspirant. Aastatel 1968–1989 oli ta Estonia kolhoosi peazootehnik, aastatel 1989–1993 oli ta OÜ Estonia juhatuse esimees.

Tal oli äriosalus OÜ Estonias, OÜ Sõrandu Farmis ja OÜ Vanausses.

Ta oli tegev Eesti holšteini tõugu veisekarja arendamisel, lehmade arv kasvas 400-lt 2000-ni ja piima aastatoodang lehma kohta 4000-lt 8500 liitrini.

Tunnustus
---------

* Eesti NSV teeneline zootehnik
* 1997 Eesti Punase Risti II klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 1342

Välislingid
-----------

Haud Paistu kalmistul
**Cambrai kanton** on kanton Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus. See moodustati 2014. aasta kantonireformiga, mis jõustus 2015. aasta märtsis. Kantoni keskus on Cambrai.

See koosneb järgmistest valdadest:

1. Abancourt
2. Anneux
3. Aubencheul-au-Bac
4. Bantigny
5. Blécourt
6. Boursies
7. Cambrai
8. Cuvillers
9. Doignies
10. Escaudœuvres
11. Eswars
12. Estrun
13. Fontaine-Notre-Dame
14. Fressies
15. Haynecourt
16. Hem-Lenglet
17. Mœuvres
18. Neuville-Saint-Rémy
19. Paillencourt
20. Proville
21. Raillencourt-Sainte-Olle
22. Ramillies
23. Sailly-lez-Cambrai
24. Sancourt
25. Thun-l'Évêque
26. Thun-Saint-Martin
27. Tilloy-lez-Cambrai

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2020

Nordi departemangu kantonid

Aniche **·** Annœullin **·** Anzin **·** Armentières **·** Aulnoye-Aymeries **·** Aulnoy-lez-Valenciennes **·** Avesnes-sur-Helpe **·** Bailleul **·** Cambrai **·** Le Cateau-Cambrésis **·** Caudry **·** Coudekerque-Branche **·** Croix **·** Denain **·** Douai **·** Dunkerque-1 **·** Dunkerque-2 **·** Faches-Thumesnil **·** Fourmies **·** Grande-Synthe **·** Hazebrouck **·** Lambersart **·** Lille-1 **·** Lille-2 **·** Lille-3 **·** Lille-4 **·** Lille-5 **·** Lille-6 **·** Marly **·** Maubeuge **·** Orchies **·** Roubaix-1 **·** Roubaix-2 **·** Saint-Amand-les-Eaux **·** Sin-le-Noble **·** Templeuve **·** Tourcoing-1 **·** Tourcoing-2 **·** Valenciennes **·** Villeneuve-d'Ascq **·** Wormhout
Aasta pressifoto 2019 näituse avamine Ülemiste keskuses Tallinnas
**Mittetulundusühing Eesti Pressifotograafide Liit** (EPFL) on vabatahtlikkuse alusel ühinenud Eesti pressifotograafide organisatsioon. 

EPFLi eesmärgiks on muuhulgas ühendada riigi pressifotograafe, edendada ametioskusi, kaitsta liikmete ametialaseid huve ja seista liikmete professionaalsete õiguste ja eetika eest.

Koos ajakirjanduse õppejõudude ja ajakirjanduspraktikutega on Eesti Pressifotograafide Liit välja töötanud Eesti pressifotograafide eetikakoodeksi. 

Eesti Pressifotograafide Liit korraldab 2010. aastast aasta pressifoto ja 2014. aastast aasta pressivideo valimist. Võistlusel valitakse välja parim foto neljas kategoorias (uudisfoto, olemusfoto, spordifoto ja portreefoto), millest üks pärjatakse Aasta pressifoto tiitliga. Võistluse tulemusena valmib rändnäitus ja pressifoto aastaraamat.

EPFL on kahel korral (2013 ja 2018) korraldanud fotoaktsiooni "Eesti Minut".

Asutajaliikmed
--------------

Erik Prozes 2022. aasta Arvamusfestivalil
Eesti Pressifotograafide liit asutati juulis 2010. Asutajaliikmed:  

* Andres Putting (Delfi)
* Erik Prozes (Äripäev)
* Kristjan Lepp (Ajakirjade Kirjastus)
* Marko Mumm (vabakutseline)
* Raigo Pajula (Postimees)
* Raul Mee (Äripäev)
* Rauno Volmar (Eesti Päevaleht)
* Sven Arbet (Maaleht)
* Tairo Lutter (Õhtuleht)

Vaata ka
--------

* Aasta pressifoto
* Aasta pressivideo

Viited
------

1. ↑  "Eesti pressifotograafide eetikakoodeks". *epfl.ee*. 21.09.2011. Vaadatud 10.11.2020.
2. ↑  Andres Putting (13. august 2010). "Kuum juuli aastal 2010". *epfl.ee*. Vaadatud 10.11.2020.

Välislingid
-----------

* Eesti pressifotograafide Liidu koduleht
Gižiga lahe asendikaart
**Gižiga laht** (vene keeles Гижигинская губа) on laht Euraasia kirdeosas, Šelihhovi lahe lääneosas.

Taigonossi poolsaar eraldab seda Penžina lahest. Lahe lõunapiiriks loetakse 60° 30' põhjalaiuskraadi.

Lahe pikkus on 148 km, laius suudmeosas umbes 260 km, suurim sügavus 88 m.

Lahe kaldad on järsud ja mägised. Lahe läänekaldal asub Kolõma mägismaa, mis küündib peaaegu 2 kilomeetri kõrgusele merepinnast. Taigonossi poolsaarel ulatuvad kõrgused peaaegu 1,5 kilomeetrini.

Lahte suubub Gižiga jõgi.

Gižiga laht on peaaegu kogu aasta läbi kaetud jääga.

Loodete kõrgus lahes on kuni 9,5 m.

Suuri asulaid lahe kaldail ei ole. Põhjakaldal asub Evensk, kirdekaldal Tšaibuhha ja idakaldal Topolovka. Kõigis neis tegelevad elanikud peamiselt kalapüügiga. Kõige levinum kala Gižiga lahes on vaikse ookeani heeringas.

Halduslikult kuuluvad Gižiga lahe kaldad Magadani oblastisse.

Juba 1752 asutati Gižiga jõe alamjooksule, 25 km kaugusele suudmest jõe vasakule kaldale Gižiga asula. 1866. aastal oli seal 50–60 palkmaja, Venemaa kuberner ja neli-viis kaupmeest. Igal aastal külastasid Gižigat riiklik varustuslaev ja USA kaubalaevad.
Rick Rypien (2009)
**Rick Joseph Rypien** (16. mai 1984 Blairmore, Alberta – 15. august 2011 Crowsnest Pass, Alberta) oli Kanada jäähokimängija (keskründaja).

Rick Rypien sündis Wes ja Shelley Rypieni pojana. Isa oli Kanada meister poksis. Ricki vanem vend Wes juunior mängis hokit mitmes madala liiga meeskonnas.

Rick Rypien mängis algul neli aastat hokit WHL-i klubis Regina Pats. Tema pruut hukkus autoõnnetuses, kui sõitis Calgarysse Ricki mängu vaatama.

Pärast selle lepingu lõppu 2005. aasta alguses võttis temaga ühendust AHL-i meeskonna Manitoba Moose'i peatreener, kes kutsus Rypieni hooaja viimasteks mängudeks oma meeskonda. Ta jäi noormehega rahule ja tegi temaga lepingu edaspidisekski. Kuna Moose oli Vancouveri Canucksi noorteklubi, ei olnud sealt üleminek Canucksisse keeruline. Paaril hooajal esines Rypien mõlema klubi koosseisus. Canucks oligi ainus NHL-i klubi, kus Rypien mängis.

Rick Rypien mängis kuus hooaega Canucksis (2005–2011). 2. juulil 2011 sõlmis ta aastase lepingu Winnipeg Jetsiga, kuid ei jõudnud seal mängida. NHL-is tegi ta kaasa 119 kohtumises, lõi 9 väravat ja tegi 7 resultatiivset söötu. Samuti sai ta 226 karistusminutit.

Nende aastate jooksul, mil Rypien Canucksis mängis, jõudis Canucks 4 korda *play-off*-i, aga langes 3 korda veerandfinaalis välja. Viimasel korral, 2011. aastal oli Canucks põhiturniiri parim saadud võitude ja punktide, löödud ja sisselastud väravate poolest ning jõudis NHL-i finaali, kus kaotas Bostoni Bruinsile 3:4. Kuid *play-off*-is Rypien kaasa ei teinud.

Individuaalselt oli Rypieni parim hooaeg eelmine (2009/10), kus ta lõi 4 väravat, andis 5 resultatiivset söötu ja sai 133 karistusminutit.

27-aastane hokimängija leiti surnuna kodust. Ta oli sooritanud enesetapu. Rypien oli kogu karjääri jooksul hädas depressiooniga.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Skandaalne Kanada hokimees leiti 27-aastaselt surnuna, Õhtuleht.ee, 16. august 2011
Halliste raudteejaama elamu
Halliste jaam ja jaamahoone 20. sajandi alguses
**Halliste raudteejaam** oli raudteejaam Viljandimaal Hallistel Mõisaküla–Viljandi raudteelõigul.

Jaam avati 1897. aastal. Avamisel jäi see Halliste kihelkonda Pornuse mõisa maadele. Jaam suleti 1973. aastal seoses kitsarööpmelise raudtee sulgemisega. Halliste naaberjaam Viljandi suunal oli Kaarli raudteejaam ja Mõisaküla suunal Abja raudteejaam. Jaam asus Tallinn-Sadama raudteejaamast 176 kilomeetri kaugusel.

Halliste raudteejaama juurde kujunes Risti alevik, mis hiljem sai Halliste aleviku osaks.

Jaamahoone
----------

Halliste jaamahoone valmis 1897. aastal. Jaamahoone ehitati tüüpprojekti järgi sarnaselt Lelle, Surju, Olustvere ja muude jaamahoonetega. Hiljem jaamahoonet laiendati. Hoone koos veetorniga hävitasid taganevad sakslased 19. septembril 1944. Hiljem täitis jaamahoone funktsiooni askeetlik ühekorruseline puitehitis.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Kaarli |  **Halliste** | Abja  |

Viited
------

1. ↑  Eesti kitsarööpmelised raudteed
2. ↑  Eestigiid.ee Halliste alevik

* Halliste jaam Histrodamus.ee
**Nigel de Jong** (sündinud 30. novembril 1984 Amsterdamis) on Hollandi jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Katari kõrgliiga klubis Al-Shahania.

De Jong alustas oma jalgpallikarjääri Ajaxis. Klubikarjääri jooksul on ta mänginud muuhulgas veel Hamburgis, Manchester Citys, AC Milanis, LA Galaxys, Galatasarays ja Mainzis.

Debüüdi Hollandi rahvuskoondises tegi ta 2004. aastal. 2010. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Hollandi jalgpallikoondises hõbemedali ja 2014. aasta maailmameistrivõistlustel pronksmedali.

De Jong on tuntud oma agressiivse stiili poolest: Manchester City 2010. aasta kohtumises Newcastle Unitediga Hatem Ben Arfal oli tal pärast kokkupõrget hollandlasega jalaluumurd. Teda kritiseeriti palju ka pärast 2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste finaalmängu, kus ta lõi jalaga Xabi Alonsot rindu.

Saavutused
----------

Ajax
* Eredivisie: 2003–04
* Johan Cruyff Shield: 2005

Manchester City
* Premier League: 2011–12
* FA Cup: 2010–11
* FA Community Shield: 2012

Viited
------

1. ↑
2. ↑

| * v
* r
Holland koondis  –  UEFA Euro 2012 |
| --- |
| 

* 1 Stekelenburg
* 2 Van der Wiel
* 3 Heitinga
* 4 Mathijsen
* 5 Bouma
* 6 Van Bommel (c)
* 7 Kuyt
* 8 N. de Jong
* 9 Huntelaar
* 10 Sneijder
* 11 Robben
* 12 Vorm
* 13 Vlaar
* 14 Schaars
* 15 Willems
* 16 Van Persie
* 17 Strootman
* 18 L. de Jong
* 19 Narsingh
* 20 Afellay
* 21 Boulahrouz
* 22 Krul
* 23 Van der Vaart
* Treener: Van Marwijk

 | Holland |

| * v
* r
Hollandi koondis  –  2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Cillessen
* 2 Vlaar
* 3 De Vrij
* 4 Martins Indi
* 5 Blind
* 6 De Jong
* 7 Janmaat
* 8 De Guzmán
* 9 Van Persie  (c)
* 10 Sneijder
* 11 Robben
* 12 Verhaegh
* 13 Veltman
* 14 Kongolo
* 15 Kuyt
* 16 Clasie
* 17 Lens
* 18 Fer
* 19 Huntelaar
* 20 Wijnaldum
* 21 Depay
* 22 Vorm
* 23 Krul
* Treener: Van Gaal

 | Holland |
**"Giving Up"** on Van McCoy kirjutatud laul. Laulu esimese salvestuse tegi 1964. aastal Gladys Knight & the Pips. See singel jõudis Billboardi R&B singlite edetabelis kuuendaks ja edetabelis Billboard Hot 100 oli kohaks 38. Suurbritannias jäi laul aga tähelepanuta. Suurbritannias ei saavutanud edu ka järgmisel aastal avaldatud Julie Granti kaver ega 1968. aasta augustis avaldatud Bill Kenwrighti versioon.

Laulu helilooja Van McCoy produtseeris 1969. aastal vokaalansambli The Ad Libs singli, mis jõudis USA R&B edetabelis 34. kohale.

1971. aastal ilmunud Donny Hathaway versioon jõudis USA R&B edetabelis 1972. aasta suvel 21. kohale ning 81. kohale edetabelis Billboard Hot 100. Saksofonist Kirk Whalum salvestas loo 2010. aastal Donny Hathaway tribuutplaadi "Everything Is Everything: The Music of Donny Hathaway" jaoks.

Laulu on salvestanud ka The Hassles, The Topics, Jennifer Holliday, Denise LaSalle, Kenny Lattimore, Zulema ja Aaliyah.

Lugu on kasutatud ka sämplina. On kasutatud nii Ad Libsi kui ka Gladys Knighti versiooni. Näiteid: Doujah Raze ("Give It Up"), Hairy Diamond ("Givin' Up"), Raptile ("Givin' Up Is Hard 2 Do"), MC Clemens ("Uanset Hvad I Siger"), DJ Honda feat. PMD ("Hip Hop 101"), Reef the Lost Cauze ("Give It Up"), 
O.S.T.R. & Hades ("Stary Nowy Jork"), Club Dogo ("Cronache Di Resitenza (Hard to Do)"), 
Wu-Tang Clan feat. Cappadonna ("Heaterz"), Kool Shen ("Les Médias"), Paolo Nutini ("Bus Talk (Interlude)"), La Fine Equipe feat. Blanka ("Brioche"), Mark Pritchard ("Givin' Up"), Komitiva H2 ("A Mi Manera"), Nimzwai ("Nicht Mit Uns").
**Riikkond** (varem on eesti keeles kasutatud ka terminit "**riik**") on Maa pinna kõige laiaulatuslikum biogeograafilise liigestatuse üksus, mille aluseks on taimede ja loomade ajalooline ja evolutsiooniline jaotumus (levik).

Riikkonnad on maapinna suured alad, kus taimed ja loomad on arenenud suhteliselt isoleeritult pika aja jooksul, olles eraldatud erinevate geoloogiliste suurobjektide poolt, näiteks ookeanid ja suured kõrbed, mis on häirinud taimede ja loomade migratsiooni.

Maailma Looduse Fondi riikkonnad
--------------------------------

Kaardil on kujutatud kuut riikkonda:
██ Nearktis
██ Palearktis
██ Afrotroopis
██ Indo-Malai
██ Australaasia
██ Neotroopis
██ Okeaania ja Antarktika riikkonda pole kujutatud
Kõige enam kasutatakse Maailma Looduse Fondi (WWF) määratletud riikkondi, mis suuresti baseeruvad Pielou (1979) ja Udvardy (1975) töödel. Selle järgi on maakera maismaaline osa jaotatud 8 riikkonnaks:

* Nearktis – 22,9 miljonit km² (hõlmab suurema osa Põhja-Ameerikast)
* Palearktis – 54,1 miljonit km² (hõlmab suure osa Euraasiast ja Põhja-Aafrika)
* Afrotroopis – 22,1 miljonit km² (hõlmab Alam-Sahara Aafrika)
* Indo-Malai riikkond – 7,5 miljonit km² (hõlmab India piirkonna ja Kagu-Aasia)
* Australaasia – 7,7 miljonit km² (hõlmab Austraalia, Uus-Guinea ja nende lähisaared)
* Neotroopis – 19,0 miljonit km² (hõlmab Lõuna-Ameerika ja Kariibi piirkonna)
* Okeaania – 1,0 miljonit km² (hõlmab Polüneesia, Fidži ja Mikroneesia)
* Antarktika – 0,3 miljonit km² (hõlmab Antarktika).

Vaata ka
--------

* biogeograafiline rajoneerimine
* bioom
* loomastik
* taimestik
**Eesti Põllumajandus-Kaubanduskoda** (lühend **EPKK**) loodi 28. juunil 1996 eraõigusliku põllumajandustootjate ja -töötlejate ühendusena. 1997. aastast on lisandunud hulk toidusektorit toetavaid organisatsioone ja asutusi (kaubandusettevõtted, õppeasutused jne). 2009. aasta kevadeks oli EPKK-l 105 liiget, nende hulgas põllumajandustootjate 14 piirkondlikku ja 1 üleriigiline ühendus, samuti 14 suurt erialaühendust.

Eesmärgid
---------

EPKK eesmärk on toetada oma teenuste kaudu Eesti tootjate ja töötlejate vahelist koostööd, põllumajandussaadustega kauplemist sise- ja välisturul ning esindada oma liikmeskonda kodu- ja välismaal.

EPKK pakub abi äripartnerite otsinguil, vahendab turu- ja hinnateavet, korraldab foorumeid ja infopäevi ning korraldab osalemist kodu- ja välismessidel.

Põllumajandus-Kaubanduskoja juures töötavad erialatoimkonnad, mille eesmärgiks on aidata kaasa tegevuse korrastamisele vastavates sektorites. EPKK hindab toiduainete kvaliteeti ning annab välja Tunnustatud Eesti Maitse päritolu- ja kvaliteedimärki ehk pääsukesemärki ja Tunnustatud Maitse kvaliteedimärki ehk ristikumärki. Pääsukesemärki võivad taotleda tooted, mille põhitooraine on 100% Eesti päritolu. Ristikumärgi jaoks ei ole toote päritolu oluline ja seda võivad taotleda kõik Euroopa Liidu ettevõtjad. Samuti annab EPKK 2005. aastast välja tiitlit "Tunnustatud Eesti maatoit", mida oma toitudele ja toodetele saavad taotleda kõik maal tegutsevad väikeettevõtted ja ettevõtjad. Samuti valitakse igal aastal koostöös Maalehega aasta põllumees.

2002. aastast koordineerib EPKK Eesti tootjaorganisatsioonide riikliku delegatsiooni tegevust Euroopa Liidu põllumajandustootjate organisatsioonis COPA/COGECA ja korraldab Eesti põllumajandustootjate esinduse tööd Brüsselis.

2003. aastast vahendab EPKK maakondlike keskuste kaudu riiklikku, Euroopa Liidu ja kommertsteavet ning korraldab õppe- ja teabepäevi.

Välislingid
-----------

* Eesti Põllumajandus-Kaubanduskoja koduleht
Mängu kompaktversioonNäide
**Gravitrips** (inglise keeles **Connect Four**) on kahele mängijale mõeldud trips-traps-trulli laadi lauamäng. Eesmärk on seada esimesena neli oma värvi nuppu 6×7-pesalisel mänguraamil diagonaal-, püst- või rõhtasendis üksteise kõrvale ritta.

Nõukogude Liidus Eesti NSV-s toodeti mängu selle nime all ettevõttes Norma, Ukraina NSV tehases Metallist (Tšernivtsis) valmistatud sama mängu nimi oli "Kvartet", Odessa trükimasinate tehases toodeti mängu „Kvadro" nime all jne.

6×7-pesalisel mänguraamil on 0–42 kaht värvi nupu eri asenditesse paigutamiseks 4 531 985 219 092 võimalust, õige strateegia korral võidab mängu alati esimesena alustanu, kas 41. käigul või varem.

Ameerika Ühendriikides tuli see mäng turule nimega "Connect Four", nime registreeris kaubamärgina Milton Bradley ja mängu tootis tema lauamängude ettevõte alates veebruarist 1974.

Viited
------

1. ↑  "trips-traps-trull". EKI. Vaadatud 9.12.2018.
2. ↑  Nõukaaegne Norma mäng Gravitrips. (39646728) - Osta.ee
3. ↑  "Lauamäng "Gravitrips"". *digiarhiiv.mm.ee*. Tartu Mänguasjamuuseum. Vaadatud 9.12.2018.
4. ↑  Игра "Квартет" детская ссср: 50 грн. - Игрушки Харьков на Olx
5. ↑  *Number of legal 7 X 6 Connect-Four positions after n plies*, Online Encyclopedia of Integer Sequences
6. ↑  asun.net, *Four in a Row Solver*, August 30, 2013

Välislingid
-----------

 Gravitrips – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Grave Digger 2007. aastal Metalcampil esinemas
**Grave Digger** on Saksa *heavy metal*/*power metal* bänd, mis moodustati aastal 1980.

Grave Digger on üks tuntumatest ja edukamatest 1980. aastatel esile kerkinud Saksa metal-bändidest. Ansambli debüütalbum "Heavy Metal Breakdown" ilmus 1984. aastal, järgmisel aastal anti välja "Witch Hunter" ja 1986. aastal "War Games". Pärast seda otsustasid bändi liikmed püüda saavutada laiemat edu, muutes ansambli nime Diggeriks ja andes 1987. aastal välja pop-rocki sugemetega albumi "Stronger Than Ever". Kuid oodatud edu ei järgnenud ja seetõttu läks bänd sama aasta lõpul laiali.

1991. aastal otsustasid Grave Diggeri laulja Chris Boltendahl ja kitarrist Uwe Lulis Grave Diggeri uuesti kokku kutsuda. Järgnevalt välja antud albumitel "The Reaper" (1991) ja "Symphony of Death" (1994) olnud lood olid sarnased bändi algusaegade muusikale ja kindlustasid Grave Diggerile taas edu. Aastatel 1996–1999 andis bänd välja kolm temaatilist albumit: "Tunes of War" (Šotimaa ajaloost), "Knights of the Cross" (Templirüütlitest) ja "Excalibur" (Kuningas Arthuri legendidest), mida hiljem hakati nimetama Grave Diggeri keskaja triloogiaks. 2001. aastal järgnes album "The Grave Digger", mis põhines Edgar Allan Poe novellidel, 2003. aastal aga "Nibelungide laulu" teemaline "Rheingold". 2005. aastal anti välja album "The Last Supper", mis osaliselt lahkas Jeesuse ilmaliku elu viimaste päevade tegevust. 2008. aastal ilmus album "Ballads of a Hangman" ning 2010. aastal taas Šotimaa-teemaline "The Clans Will Rise Again". 2012. aastal ilmus Vana-Kreeka mütoloogiaaineline album "The Clash of Gods".
Nigel Short (1986)
Nigel Short simultaani andmas (1976)
 Nigel Short (2016)
**Nigel David Short** (sündinud 1. juunil 1965 Leigh’s) on inglise maletaja ja malefunktsionäär, rahvusvaheline suurmeister (1984).

Short on Rahvusvahelise Maleföderatsiooni (FIDE) viitsepresident. Ta on tegutsenud ka malekommentaatori ja maletreenerina. 

Males võitis ta kuni 17-aastaste kadettide maailmameistrivõistlustel 1978. aastal Sas-van-Gentis pronksmedali ja 1979. aastal Belfort'is hõbemedali. Juunioride maailmameistrivõistlustel tuli ta 1980. aastal Dortmundis Garri Kasparovi järel teiseks ja 1981. aastal Méxicos Jaan Ehlvesti järel kolmandaks. 

Suurmeistriks sai Short 19-aastaselt 1984. aastal. Neli aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta on kolmekordne Briti (1984, 1987, 1998) ja Rahvaste Ühenduse (2004, 2006, 2008) malemeister. 

1985. aastal Bielis maailmameistrivõistluste tsoonidevahelisel turniiril sai Short 4. koha ja edasipääsu 16 osavõtjaga pretendentide turniirile Montpellier's, kus ta jäi 11-ks. Ta jagas esikohta 1987. aastal Suboticas tsoonidevahelisel turniiril. Seejärel mängis Short 1988. aastal 16 osavõtjaga pretendentide matšturniiril, kus aga veerandfinaalist edasi ei pääsenud.

Short mängis 1990. aastal Manilas 64 osavõtjaga tsoonidevahelisel turniiril. Saadud 3.–4. koht viis ta 15 osavõtjaga pretendentide matšturniirile (kestis 1991–1993), kus ta veerandfinaalis võitis Boriss Gelfandit, poolfinaalis eksmaailmameister Anatoli Karpovit ja finaalis (jaanuaris 1993 San Lorenzo del Escorialis) Jan Timmanit. Ta sai õiguse kohtuda tiitlimatšis valitseva maailmameistri Garri Kasparoviga. MM-tiitlimatš peetigi septembris-oktoobris 1993 Londonis, kuid mitte FIDE, vaid Professionaalse Male Assotsiatsiooni (PCA) egiidi all. Short kaotas matši tulemusega 7½:12½. 

1994. aastal mängis Short PCA pretendentide matšturniiril, kus veerandfinaalis võitis ta Boris Gulkod, kuid poolfinaalis kaotas Gata Kamskyle. Detsembris 1997 mängis ta FIDE maailmameistrivõistluste turniiril Groningenis (100 osavõtjat, nokautsüsteem), kus ta võitis 2. ringis Viktor Korchnoid, 3. ringis Andrei Sokolovi, kaheksandikfinaalis Alexander Beliavskyt ja veerandfinaalis Michał Krasenkowi. Poolfinaalis kaotas ta Michael Adamsile. 1999. aastal FIDE MM-i turniiril Las Vegases võitis Short 3. ringis Beljavskyt, kuid kaheksandikfinaalis kaotas Alexéi Shírovile.

2006. aastal tuli ta Liverpoolis Euroopa Liidu malemeistriks.

Võistkondlik esinemine
----------------------

Short on võitnud Inglismaa võistkonna koosseisus Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel Pukas kuldmedali (1997) ja võistkondlikel maailmameistrivõistlustel kaks pronksmedalit (1985, 1989). 

Ta on mänginud ajavahemikus 1984–2016 17 maleolümpial (võistkondlik pronksmedal 1990. aastal Novi Sadis).

Välislingid
-----------

* Nigel Short – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Nigel Short FIDE andmebaasis
**Kristo Heinmann** (sündinud 13. septembril 1989 Tartus) on eesti orienteeruja.

2008. aastal lõpetas ta Tartu Raatuse Gümnaasiumi. 2013. aastal lõpetas Tartu Ülikooli kehalise kasvatuse ja spordi erialal.

Aastatel 2009–2022 on ta Eesti meistrivõistlustel orienteerumises võitnud 11 kuld-, 18 hõbe- ja 16 pronksmedalit.

Ta on osalenud Eesti koondises orienteerumise maailmameistrivõistlustel aastatel 2011, 2013, 2014, 2015, 2017, 2018, 2019, 2021. Parimad tulemused maailmameistrivõistlustel pärinevad 2018. aastast: 24. koht lühirajal, 29. koht tavarajal ja 10. koht segateatesprindis. 

2022. aastal Eestis toimunud Euroopa meistrivõistlustel saavutas ta tavarajal 28. koha, lühirajal 34. koha ja teatevõistlusel 5. koha.

Ta on kuulunud neljal korral Jüriöö teatejooksu võitnud võistkonda, neist OK Ilves võistkonnas kolm korda (2013, 2017, 2018) ja Värska OK Peko all ühe korra (2022).

Tunnustus
---------

* 2020 Eesti parim mees orienteerumisjooksus

Viited
------

1. ↑  World of O. Athlete profile: Kristo Heinmann
2. ↑  Tartu Raatuse Kool. Vilistlased 2008
3. ↑  "Tartu Ülikooli lõpetanute täheslikuline nimekiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. veebruar 2014. Vaadatud 12. jaanuaril 2018.
4. ↑  ESBL sporditulemused. Kristo Heinmann
**Kristlikuks ekstremismiks** ehk **äärmuskristluseks** (inglise keeles *Christian extremism*) võidakse nimetada mitmesuguseid kristluse voole, mida peetakse fundamentalistlikeks ning kristlikku terrorismi ajendavateks.

Kõnekeeles võib see väljend tähistada kristlikku fundamentalismi üldse, sealhulgas kristlikku rekonstruktsionismi.

Eristus kristliku fundamentalismi ja kristliku ekstremismi vahel on ähmane. Vägivalda kasutavaid kristlikke likumisi võidakse nimetada terroristlikeks. Kristliku terrorismi näiteks on pommirünnakud meditsiiniasutustele, kus tehakse aborti, ning aborte tegevate arstide tapmine. Kristlikke liikumisi, mille eesmärk on saavutada, et kaotataks kiriku lahutatus riigist, abort või abielueelne suguelu seadusega keelataks, samasooliste abielu ei lubataks või homoseksuaalsete inimeste kärbitaks, nimetatakse tavaliselt fundamentalistlikeks.

Pärast 11. septembri terrorirünnakut on USA-s hakanud levima arusaam, mille kohaselt usulised ekstremistid ei ole ainult need, kes panevad oma usu nimel toime vägivallaakte, vaid ka need, kes õhutavad oma usukaaslasi vihkama teisi uske.

*Pro-life*-ideoloogiat järgiva organisatsiooni *Operation Rescue* (praegu *Operation Save America* juht Randall Terry ütles ühel propagandaüritusel 1993: "Ma tahan, et te laseksite end üle uhtuda sallimatuse lainel. Ma tahaksin, et te laseksite end üle uhtuda vihkamise lainel. Jah, vihkamine on hea (...) Meie eesmärk on kristlik riik. Meil on piibellik kohustus, Jumal on meid kutsunud seda maad vallutama. Me ei soovi võrdset aega. Me ei soovi pluralismi."

Niisuguse laiendatud määratluse järgi on Randall Terry näol tegemist ekstremistiga. Sama saab öelda paljude tuntud kristlike vaimulike ja telejutlustajate, näiteks Jerry Falwelli ja Pat Robertsoni kohta, kes kitsamas mõttes kristlike ekstremistide hulka ei kuulu.

Aastal 2002 kasutas Saudi Araabia ajakirjandus väljendit "kristlik ekstremism" seoses kristliku fundamentalismi mõjuga USA valitsuse poliitikale ning osatades kõnekeelset väljendit "islamiekstremist".

Vaata ka
--------

* fundamentalism
Graun im Vinschgau valla paiknemine Lõuna-Tiroolis
Kavandatud veetaseme tõusuga paigutati hauad kõrgemale
**Graun im Vinschgau** (itaalia: *Curon Venosta*) on vald *(comune)* Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias, paikneb umbes 70 km Bolzanost loodes, piiriks on Austria ja Šveitsi piir.

Geograafia
----------

2011. aasta 1. jaanuari seisuga elas seal 2447 inimest.

Valla pindala on 210,5 km².

Graun im Vinschgau vallas on alljaotused Langtaufers/Vallelunga, Reschen/Resia, Rojen/Roja ja Sankt Valentin auf der Haide/San Valentino alla Muta.

Graun im Vinschgau külgneb järgmiste valdadega: Mals, Kaunertal (Austrias), Nauders (Austrias), Pfunds (Austrias), Sölden (Austrias), Valsot (Šveitsis) ja Scuol (Šveitsis).

Küla külgneb suures ulatuses süvendatud ja laiendatud Reschensee järvega. See tekkis, kui orgu hüdroelektrienergia tootmiseks paisutati.

Esialgset linna ei saa enam külastada, kuna see jäeti maha tammi valmimise ajal 1950. aasta juulis. Graun ehitati uuesti üles uuele kaldale. Iidsest pooleldi uputatud kellatornist sai maamärk ja see on valla vapil kesksel kohal.

Ajalugu
-------

Aastal 15 eKr said ülemises Vinschgau orus elanud keldid Rooma riigi alamateks. Järgnes ärilise ja sõjalise tee ehitamine üle Alpide (tänapäevase nimega Rescheni kuru), teed hakati nimetama „Via Claudia Augusta".

Alpiülene tee oli tähtis tee kogu keskajal. Seda kutsuti erinevalt: „Ülemiseks teeks" ("Oberer Weg"/"Via Superiore") või „Švaabi teeks" ("Schwabenweg"/"Via di Svevia").

450. aasta järel saabusid linnast Chur kristlikud misjonärid. Musta surma ajal (1348), mil enamus selle aja rahvast suri, asustasid saksakeelsed inimesed enamus Vinschgau orust, sealhulgas Graun; erandiks oli Müstairi külgorg, kus romanši keel on tänapäevani säilinud. Saksa keel on jäänud sellest ajast saati Graunis enamuskeeleks ja 2011. aastal oli saksa keel esimeseks keeleks rohkem kui 97%-le rahvastikust.

Kogukond
--------

### Keeleline jaotus

2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneles 97,34% rahvastikust esimese keelena saksa keelt ja 2,66% itaalia keelt. See suhe oli 2001. aasta rahvaloenduse ajal peaaegu sama.

Transport
---------

Valla teenistuses on ühistransport (buss). Sihtkohtadeks on Mals lõunas, Nauders Austrias ja Martina põhjas.

Välislingid
-----------

* Valla koduleht (saksa ja itaalia keeles)
Hifikepunye Pohamba
**Hifikepunye Lucas Pohamba** (sündinud 18. augustil 1935) on Namiibia poliitik, ta oli riigi president aastatel 2005–2015. Ta on Namiibias valitseva partei Edela-Aafrika Rahvaorganisatsiooni (SWAPO) liige. 

2004. aasta presidendivalimistel kogus ta 76,4% häältest. Ta võttis võimu üle riigi kauaaegselt presidendilt Sam Nujomalt 21. märtsil 2005. Pohamba on kuulutanud oma valitsemisaja peaeesmärgiks riigis vohava korruptsiooni vastu võitlemise.

2009. aasta valimistel sai ta 75,25% häältest ning valiti ametisse tagasi.

Varasem elu
-----------

Lapsena õppis Pohamba Anglikaani misjonikoolis. 25-aastaselt oli ta üks praeguse võimupartei SWAPO rajaja. Pohamba arreteeriti poliitilise tegevuse pärast, kuid tal õnnestus põgeneda Rodeesiasse (praegune Zimbabwe). Rodeesias ta vangistati uuesti ning toimetati tagasi kodumaale. Ta viibis neli kuud vanglas ja kaks aastat koduarestis. Pärast liikumispiirangute lõppemist läks Pohamba Angola pealinna Luandasse SWAPO esindust rajama. 1990. aastate alguses pärast Namiibia iseseisvumist käis Pohamba paljudes Aafrika riikides oma parteid tutvustamas. 

1990. aastate lõpus sai Pohambast üks SWAPO juhte. Enne presidendiks saamist oli ta rahvusvaheliste suhete, kalanduse, mereressursside ja põllumajandusminister.

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Sam Nujoma** | **Namiibia president**2005–2015 | Järgnev**Hage Geingob** |
Punktkeevituse robot
MIG/MAG punktkeevituseks nimetatakse keevitusmeetodit, mille puhul keevitatakse kaks üksteise peal asetsevat õhukest paneeli kokku ilma ava ette puurimata. Selle asemel suurendatakse keevitusvoolu ja sulatatakse üles pealmise paneeli pind, tekitades sel teel keevisvanni, mis sulandub kokku alumise paneeliga. Selline keevitusviis ei ole autokere juures tavapäraselt kasutatav, kuid mõnikord tekib selle järele vajadus lisa-kinnituspunkti tekitamiseks.

Tehnoloogia
-----------

Punktkeevitus koosneb kolmest etapist; millest esimene hõlmab elektroodide viimist metalli pinnale ja väikese surve avaldamist. Teises etapis rakendatakse korraks elektroodide voolu, misjärel vool eemaldatakse, kuid elektroodid jäävad materjali jahtumiseks paigale. Keevitusaeg on vahemikus 0,01 kuni 0,63 sekundit sõltuvalt metalli paksusest, elektroodi jõust ja elektroodide läbimõõdust.

Omadused
--------

Punktkeevitusprotsess muudab materjali kõvaks, mis põhjustab selle kõverdumist. See vähendab materjali väsimustugevust ja võib materjali venitada ning lõõmutada. Punktkeevituse füüsikaliste mõjude hulka kuuluvad sisemised praod, pinnapraod ja ebaühtlane pind. Keemilised omadused mõjutavad metalli sisemist vastupidavust ja selle söövitavust.

Kasutusvaldkonnad
-----------------

Punktkeevitust kasutatakse tavaliselt teatud tüüpi lehtmetalli või traatvõrgu keevitamisel. Paksema materjali keevisõmblust on raskem märgata, kuna soojus voolab kergemini ümbritsevasse metalli. Punktkeevitust saab hõlpsasti tuvastada paljudel lehtmetallist toodetel, näiteks metallämbritel. Alumiiniumisulameid saab punktkeevitada, kuid nende suurem soojusjuhtivus ja elektrijuhtivus nõuab suuremat keevitusvoolu. Selleks on vaja suuremaid, võimsamaid ja kallimaid keevitustrafosid.

Punktkeevituse levinuim rakendus on autotööstuses, kus auto kere moodustamiseks, lehtmetall omavahel kokku keevitatakse. Punktkeevitus võib olla ka täielikult automatiseeritud protsess ning paljud koosteliinidel leiduvad tööstusrobotid ongi punktkeevitajad.

Teiseks rakenduseks on punktkeevitusrihmad nikkel-kaadmium, nikkel-metallhübriid või liitium-ioon akuelementidega akude valmistamiseks. Akud ühendatakse õhukeste nikkelribadega punktkeevitamise teel akuklemmide külge. Punktkeevitus ei lase akul minna kuumaks (kuumenemist esineb tavalise jootmise korral).

Viited
------

1. Todd Bridigum „How To Weld" 2008
2. Tallinna Tehnikaülikool „Mehaanikainseneri käsiraamat" 2012
3. Menachem Kimchi, David H. Phillips „Resistance Spot Welding: Fundamentals and Applications for the Automotive Industry" 2017
**Punkt** on elementaargeomeetrias objekt, mida näitlikustatakse mõõtmeteta ruumiosana. Geomeetria aksiomaatilises käsitluses on **punkt** üks algmõisteid. 

Mistahes meetrilise ruumi või üldiselt topoloogilise ruumi elemente nimetatakse **punktideks**.

Geomeetrias nimetatakse hulka, mille elementideks on punktid, punktihulgaks või ka kujundiks.

Antiikgeomeetria
----------------

Punkti mõiste kujunes välja abstraktsioonina väikesest ruumiosast, sellele omistati mõõtmete puudumine. Proklose andmetel defineeris punkti esimesena Pythagoras, kelle järgi punkt on üks (*monas*), millel on asukoht. Eukleidese "Elementide" (umbes 300 eKr) esimene definitsioon ütleb, et punkt (σημεῖον, *sēmeion*, 'märk') on see, millel pole osi. Antiikfilosoofid, näiteks Aristoteles (*De generatione et corruptione*) arutasid raskusi seoses ulatuseta punktide ning nendest koosnevateks peetud ulatusega sirgete vahekorraga.

Tänapäevane sünteetiline geomeetria
-----------------------------------

Tänapäevases sünteetilises geomeetrias ei ole punktide ja sirgete tõelise loomusel põhimõttelist tähtsust, loevad ainult geomeetriliste objektide omavahelised suhted, mille määrab aksiomaatika. David Hilbertile omistatakse ütlus, et "punktide, sirgete ja tasandite" asemel saab alati öelda "lauad, toolid ja õllekruusid", peaasi, et aksioomid on täidetud. Näiteks ütleb Hilberti aksiomaatika esimene aksioom: "Kaks eri punkti *P* ja *Q* määravad alati ühe sirge *g*." Punktimõiste tähendus tuleneb aksiomaatikast kui tervikust, punkti ei pea tingimata tõlgendama ulatuseta objektina. Projektiivsel tasandil on punkti ja sirge mõiste isegi täiesti vahetatavad.

Analüütiline geomeetria
-----------------------

Tänapäeva analüütilises geomeetrias kujutatakse geomeetrilist ruumi {\displaystyle n}-mõõtmelise vektorruumina üle korpuse {\displaystyle K}. Selle vektorruumi elemente nimetatakse punktideks. Selle vektorruumi baas määrab koordinaadisüsteemi ning vektori komponente selle baasi suhtes nimetatakse punkti koordinaatideks. Punkti mõõde on null. 

Kõik teised geomeetrilised kujundid defineeritakse punktide hulkadena (punktihulkadena). Näiteks defineeritakse sirge ühemõõtmelise afiinse alamruumina ja tasand kahemõõtmelise afiinse alamruumina. Kerapind defineeritakse teatud punktist teatud kaugusel asetsevate punktide hulgana.

Ajalugu
-------

Punkti mõiste kujunes välja abstraktsioonina väikesest ruumiosast, sellele omistati mõõtmete puudumine. Eukleidese "Elementides" defineeritakse punkt kui "see, millel pole osi". 

Analüütilise geomeetria loomine võimaldas punkte esitada koordinaatide abil. 

Hulgateooria teke võimaldas käsitada ruumi kui punktidest moodustatud hulka.

Vaata ka
--------

* Sirge

Viited
------

1. ↑   Ü. Kaasik, Matemaatikaleksikon (2002)

Välislingid
-----------

* Point Definition
**Ita Marija Kozakeviča** (poola keeles Ita Maria Kozakiewicz; 3. juuli 1955 Riia – 28. oktoober 1990 Gaeta, Itaalia) oli poola päritolu Läti filoloog, ajakirjanik ja ühiskonnategelane.

Kozakeviča sündis Riias. Tema isa oli poolakas, aga ema lätlanna. Ta lõpetas Riia Prantsuse Lütseumi ning seejärel Läti Ülikooli prantsuse filoloogina ja töötas pärast seda toimetaja, tõlkija ja ajakirjanikuna. Ta oskas lisaks läti keelele ka prantsuse, vene, poola, hispaania, saksa, valgevene, ukraina ja gruusia keelt. 1988. aastal valiti ta taasasutatud Läti Poolakate Liidu esimeheks. Ta oli üks Läti NSV Rahvaste Foorumi organiseerijatest, 1989. aastal valiti ta Läti Rahvarinde juhatuse liikmeks ja märtsis 1990 Läti Vabariigi Ülemnõukogu liikmeks, kus ta oli inimõiguste ja rahvussuhete komisjoni esimees.

28. oktoobril 1990 uppus ta Türreeni meres Gaeta linna rannas, 2 päeva enne kavas olnud kohtumist paavstiga poolakate maailmakongressi raames. Ta on maetud Riia Püha Miikaeli kalmistule. Tema järgi nimetati 1991. aastal asutatud Riia Ita Kozakeviča Poola Keskkool.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib mütoloogilisest olendist; astronoomia mõiste kohta vaata Hiidtäht; filmi kohta vaata Hiiglane (film)* |

---

**Hiid** (ka **hiiglane**, **vägimees**, **vägilane**, **gigant**) on paljude rahvaste mütoloogiast tuntud inimesekujuline, kuid inimesest oluliselt suurem mütoloogiline olend, kes on üleinimliku jõuga, sageli äkilise loomuga ja inimvaenulik ning enamasti mitte väga intelligentne. Ehkki esineb ka hiidloomi, ei nimetata neid tavaliselt hiiglasteks.

Hiiud on levinud paljude rahvaste mütoloogias. Piiblimütoloogiasse kuuluvad hiiud Koljat (Goliath), Gog ja Magog, samuti hiidude hõim, keda nimetati Nephilim. Kreeka mütoloogias siginesid hiiud maast, millele langes Uranose veri. Skandinaavia mütoloogias nimetati külmahiide jöötuniteks, "Nooremas Eddas" on lähemalt kirjeldatud nende kodumaailmas Jötunheimis asuva kindluse Utgardri valitsejat hiid Utgardri-Lokit; inimeste maailm loodi maailmahiiu Üümiri (Ymir) kehast. Inglise muinasjuttudest on populaarsed hiiulood "Jack ja oavars" ning "Hiiglasetapja Jack", samuti tegutseb hiid Charles Perrault' muinasloos "Saabastega kass".

Ka Eestis on arvukalt hiiulegende. Eesti hiidude seast on tuntuim Eesti rahvuskangelane Kalevipoeg, Saaremaalt on tuntud Suur Tõll ja Hiiumaalt Leiger. Paljudes legendides kuulub hiidude hulka ka Vanapagan.

Hiide on kasutatud ka uuemas mütoloogias ja kunstis, kus nad on sageli inimsõbralikumad ja taiplikumad kui pärimuslikes muistendites. Hiiglasi kujutas raamatus "Gulliveri reisid" iiri kirjanik Jonathan Swift, populaarne on briti kirjaniku Roald Dahli lasteraamat "Suur sõbralik hiiglane".

Eestis ja Soomes tekitas ägedaid vaidlusi meelelahutussaate "Tujurikkuja" sketš Hiid-Ansipist ja Hiid-Halonenist 2011.–12. aasta vahetusel. Arvukalt on töödeldud ja parodeeritud Kalevipoja legende, vähem Suurt Tõllu.

Viited
------

1. ↑  TEA entsüklopeedia 8. köide, 2012.
2. 1 2 3  Eduard Laugaste ja Ellen Liiv "Sissejuhatus" "Muistendid Vanapaganast" Monumenta Estoniae Antiquae II. Hiiu- ja vägilasmuistendid III. E-raamat, folklore.ee (vaadatud 20. detsembril 2012)
3. ↑  "Peaminister Hiid-Ansipi ja Hiid-Haloneni sketšist: väga hea must huumor" Delfi, 11. jaanuar 2012 (vaadatud 20. detsembril 2012)
4. ↑  "«Tujurikkuja» hiid-Ansipi sketši eriefektide kallal töötas 15 inimest" Postimees, 02.01.2012 (vaadatud 20. detsembril 2012)
5. ↑  Raimu Hanson "Eepose hiid avaldab vägevasti mõju üha uutele loojatele" Postimees, 08.11.2011 (vaadatud 20. detsembril 2012)

Välislingid
-----------

* Oskar Loorits "Hiiud ja koerakoonud" Rmt: "Liivi rahva usund"
Klassikaline kiilrihmülekanne
Ümarrihmülekanne
**Rihmülekanne** koosneb kahest või rohkemast rihmarattast, mis on kinnitatud võllidele, ja nendele asetatud lõputust rihmast.
Rihmülekannet kasutatakse põhiliselt siis, kui võllide vahekaugus on suur ning ülekanded ei nõua rangelt konstantset ülekandearvu (välja arvatud hammasrihmülekanne). Rihmülekanded on mehaanilistest ülekannetest ühed vanimad. Tänapäeva rihmülekannete võimsus ei ületa tavaliselt 50 kW, kuid leidub ka ülekandeid võimsusega 1000 kW.

Rihmülekande eelised
--------------------

* Võimalus kanda võimsusi üle suurte vahemaade (kuni 15 meetrit)
* Sujuv ja müratu töötamine
* Lihtne ehitus ja kasutamine
* Võime taluda purunemata suuri lühiajalisi ülekoormusi

Rihmülekande puudused
---------------------

* Suhteliselt suured mõõtmed
* Rihma väike tööiga
* Rihma libisemisest tingitud muutuv ülekandearv
* Rihma pingusest tingitud suured koormused võllidele ja laagritele

Rihmülekannete klassifikatsioon
-------------------------------

* Lamerihmülekanne
* Kiilrihmülekanne
* Ümarrihmülekanne
* Hammasrihmülekanne

Vaata ka
--------

* Rihm
* Rihmaratas
* Ülekanded masinates

Ülekanded

Hõõrdülekanne • Rihmülekanne (Lamerihmülekanne • Kiilrihmülekanne • Hammasrihmülekanne • Ümarrihmülekanne) • Hammasülekanne (Silinderhammasülekanne • Hüpoidülekanne • Hammaslattülekanne • Koonushammasülekanne • Kruvihammasülekanne • Planetaarülekanne • Diferentsiaalülekanne) • Tiguülekanne (Silindertiguülekanne • Globoidtiguülekanne) • Kettülekanne (Rullkettülekanne • Hammaskettülekanne • Pukskettülekanne • Kujulülikettülekanne) • Keermesülekanne • Laineülekanne • Kuulkruviülekanne
**Isuzu Wizard** on viieukseline keskklassi maastur, mida toodeti Jaapani tootja Isuzu poolt alates 1990. aastast. Kolmeukselist kereversiooni hakati tootma 1989. aastal nime Isuzu MU all. Mõlema tootmine lõpetati aastal 2004. Isuzu tootis teiste maade ja turgude jaoks sellest mudelist mitut modifikatsiooni.

Pika teljevahega (viieukseline) kereversioon oli saadaval Jaapanis nimega Isuzu Wisard ning Ameerika Ühendriikides nimega Isuzu Rodeo ja Honda Passport. Opel, Vauxhall ja Holden müüsid sama mudelit Euroopas nime Opel Frontera, Vauxhall Frontera ja Austraalias nime Holden Frontera all.
Sama mudelit müüdi Egiptuses nimega Chevrolet Frontera, Isuzu Cameo ja Isuzu Vega Tais, Isuzu Frontier Lõuna-Ameerikas ning Chevrolet Rodeo Ecuadoris, Colombias ja Boliivias.

Lühikese teljevahega (kolmeukseline) oli müügil Jaapanis nimega Isuzu MU ja Honda Jazz. Ameerika Ühendriikides müüdi seda mudelit nimega Isuzu Amigo ja hiljem nimega Isuzu Rodeo Sport. Mandri-Euroopas oli kolmeukseline Opel Frontera Sport ning Suurbritannias Vauxhall Frontera Sport ja Austraalias Holden Frontera Sport.
**Möldre** on eesti perekonnanimi.

2022. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Möldre 57 mehel ja 71 naisel. Perekonnanimede levikult on Möldre meeste puhul 1746. ja naiste puhul 1483. kohal.

Perekonnanime Möldre kandja on keskmiselt 42 aasta vanune (mediaanvanus on 44). Kõige levinum on perekonnanimi Möldre vanuserühmas 20–24, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,85. Perekonnanimi Möldre on levinuim Valga maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 5,40.

19. sajandi algul pandi perekonnanimi Möldre Juuru, Jõhvi, Kursi, Põltsamaa ja Rõuge kihelkonnas.

1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati perekonnanimi Möldre perekonnanime Mölder vastu. Samas, perekonnanimed Grünbusch, Krinpus, Krüger, Melder, Milder, Möldermann, Möller, Möllerson, Mölter, Müller, Müllerbeck, Müllersdorf ja Stokermann vahetati perekonnanime Möldre vastu.

Nime kandjaid
-------------

* Alari Möldre (1968–), Eesti jurist, kohtunik

Viited
------

1. 1 2  Statistikaamet. Perekonnanime statistika. Päring andmebaasist: Möldre.
2. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine. Päring andmebaasist (algne nimekuju): Möldre.
3. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine. Päring andmebaasist (normaliseeritud nimekuju): Möldre.
4. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (vana nimekuju): Möldre.
5. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (uus nimekuju): Möldre.
Kolmekordne kiilrihmaratas
**Rihmaratas** on masinaelement, millel jookseb lõppematu lint ehk rihm. Rihmarattad valmistatakse kõige sagedamini malmvalust. Inertskoormuse vähendamiseks tehakse kiired rihmarattad kergsulamitest. Üksik- ja saritootmises kasutatakse ka terasest keevisrihmarattaid.

Rihmarataste klassifikatsioon
-----------------------------

* Kiilrihmaratas
* Hammasrihmaratas
* Lamerihmaratas
* Ümarrihmaratas

Rihmarataste töötlemine
-----------------------

Rihmarattad, mille välisläbimõõt on väiksem kui 350 mm, kujundatakse avadega või täiskettana (avad vähendavad massi ja hõlbustavad teisaldamist).

Rihmaratastel läbimõõduga üle 200 mm tehakse ketas kooniline, mis parandab gaaside eraldumist ratta valamisel. Vahel toetavad sellist lahendust ka konstruktsioonikaalutlused. Väikestel (välisläbimõõduga alla 350 mm) ja aeglastel rihmaratastel töödeldakse ainult ratta tööpind, pöia ja rummu otspinnad ning võlliava. Töötlemata jäävad pinnad kujundatakse mudeli paremaks vormist eraldamiseks valukalletega.

Väikesed kiired rihmarattad töödeldakse tasakaalustamise huvides üleni. Sel juhul kujundatakse rummu välis- ja pöia sisepind silindrilistena.

Rihmarataste arvutusläbimõõt
----------------------------

Rihmarataste arvutusläbimõõdud valitakse standardreast: 63, 71 ,80, 90, 100, 112, 125, 140, 160, 180, 200, 224, 250, 280, 315, 355, 400, 450, 500 mm.

Üksikkiilrihmarataste puhul kehtib seos da = de - 2b.

Mitmikkiilrihmarataste puhul kehtib seos da = de - b,
kus da on rihmaratta arvutuslik läbimõõt, de on rihmaratta välisläbimõõt ja b on rihma suurim laius.

Rihmarataste tasakaalustamine
-----------------------------

Rihmaratas tasakaalustatakse tavaliselt aukude puurimisega otspinnale.

Rihmarataste istamine
---------------------

Rihmaratas istatakse võlli silinder- või koonuspinnale. Pöördemomendi ülekandmiseks kasutatakse liist- või hammasliidet. Rihmade pealepaneku ja vahetamise hõlbustamiseks paigutatakse rihmarattad võlli otsale tavaliselt konsoolselt. Võlli konsoolotsale kinnitatud rihmaratta pöid tuleb paindemomendi vähendamiseks viia laagrile võimalikult lähedale.

Projekteerimine
---------------

Kui rihmade pingutusjõust tekitatud paindemoment deformeerib võlli liigselt, konstrueeritakse rihmaratta laagerdus nii, et rihmade pingutusjõud võllile ei kandu. Selleks toetatakse rihmaratas omaette kandurile.

Vaata ka
--------

* Rihmülekanne
* Ülekanne (masinaehitus)
* Masinaehitustehnoloogia
Valdívia 2016. aastal Internacionali mängijana
**Wanderson Ferreira de Oliveira** (tuntud nime all **Valdívia**; sündinud 4. oktoobril 1994 Jaciaras) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Cuiabá.

Aastatel 2007–2012 kuulus ta klubisse Rondonópolis.

2012. aastal liitus ta Internacionaliga. Internacionali meeskonnas debüteeris ta Brasiilia kõrgliigas 6. oktoobril 2013 mängus Fluminense vastu, kui sekkus mängu Otávio asemele. Internacionali meeskonnas hakkas Valdívia enam mänguaega saama 2014. aastal. Brasiilia kõrgliigas lõi ta esimese värava 12. oktoobril 2014, kui kohtuti taas Fluminensega. Aastatel 2014 ja 2015 tuli ta Internacionaliga Rio Grande do Suli osariigi meistriks. 2015. aastal lõi Valdívia Brasiilia kõrgliigas kuus väravat. 2015. aastal oli ta viie väravaga Internacionali suurim väravakütt Copa Libertadoresel, kus Internacional jõudis poolfinaali.

Aastatel 2017–2020 oli Valdívia Internacionalist laenul teistes klubides: 2017. aastal Brasiilia kõrgliigaklubis Atlético Mineiro, 2018. aastal Brasiilia kõrgliigaklubis São Paulo ja Saudi Araabia kõrgliigaklubis Al-Ittihad, 2019. aastal Brasiilia kõrgliigaklubis Vasco da Gama ning 2020. aastal Brasiilia esiliigaklubis Avaí. Pärast edukat hooaega Avaís (Brasiilia esiliigas kuus väravat) mängis ta seal veel ühe hooaja.

2022. aasta jaanuaris sõlmis ta üheaastase lepingu Cuiabága.

Saavutused
----------

Internacional
* Campeonato Gaúcho: 2014, 2015

Avaí
* Campeonato Catarinense: 2021

Cuiabá
* Campeonato Mato-Grossense: 2022

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 4.7.2022)
**Tüümuse kortikomedullaarne tsoon** (inglise *thymus cortico-medullary junction*) on paljudel selgroogsetel loomadel, sealhulgas inimesel, tüümuses asuv ja talitlev veresoonterohke piirkond, mis eraldab tüümuse koort ja säsi.

Tüümuse kortikomedullaarse tsooni täpsed funktsioonid pole seni teada.

Arvatakse, et protümotsüüdid sisenevad tsooni tüümuse säsis paiknevate suuremate veenulite kaudu. Ka topeltpositiivsed αβ T-rakud liiguvad tsooni, kus toimub positiivne ja negatiivne selektsioon ning koolitamine T-abistajarakkudeks ja tsütotoksilisteks T-rakkudeks.

Tüümuse perivaskulaarsed ruumid on ühenduses elundit ümbritseva kihnuga ja ulatuvad kuni kortikomedullaarse tsooni ühendusteni ning ühinevad tüümuse säsiga.

Tüümuse kortikomedullaarse tsooni ühenduskohtadel ühinevad tüümuse koore kapillaarid veenidega ning moodustavad koores vere-tüümuse barjääri (säsis tõke puudub).

Tüümuse kortikomedullaarse tsooni ülemineku kohalt saavad alguse viima lümfisooned, mis kulgevad koos veresoontega ja väljuvad elundist kihnu kaudu.

Tümotsüütide migratsiooni tsoonist tüümuse koorde reguleerivad kemokiinid.

Tüümuse kortikomedullaarses tsoonis ekspresseeritakse valku CTLA-4. 

Tüümuse mikrovereringet saadavad närvikiud, mida leidub eriti rohkelt just tüümuse kortikomedullaarses tsoonis.

Vaata ka
--------

* tüümuse kihn
* tüümuse perivaskulaarsed ruumid
* vere-tüümuse barjäär

Viited
------

1. ↑  Corrado Lavini, Cesar A. Moran, Uliano Morandi, Rudolf Schoenhuber, "Thymus Gland Pathology: Clinical, Diagnostic and Therapeutic Features", Corrado Lavini,1. Peatükk: The thymus from antiquity to the Present Day: the History of a Mysterious Gland, lk 16, Springer - Verlag Italia, 2008, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 12.09.2014)(*inglise keeles*)
Davide Zappacosta (2017)
**Davide Zappacosta** (sündinud 11. juunil 1992 Soras) on Itaalia jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Serie A klubis Atalanta ja Itaalia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Itaalia klubis Isola Liri. 2011. aastal sõlmis ta lepingu Itaalia kõrgliiga klubiga Atalanta, kuid suundus laenule Itaalia kolmanda liiga klubisse Avellino, kellega sõlmis hooajal 2012–13 püsiva lepingu ja tõusis samal hooajal Itaalia esiliigasse. 2014. aastal naasis Zappacosta Atalantasse. 2015. aastal siirdus ta teise Itaalia kõrgliiga klubisse, Torinosse.

2017. aasta augustis liitus ta Inglismaa kõrgliiga klubiga Chelsea, kellega sõlmis nelja-aastase lepingu. Arvatav üleminekusumma oli 28 miljonit naelsterlingit. Inglismaa kõrgliigas lõi ta esimese värava 30. detsembril 2017 mängus Stoke City vastu. Hooajal 2018–19 võitis ta Chelseaga UEFA Euroopa Liiga. Hooajal 2019–2020 mängis ta Chelseast laenul Romas. 2020. aasta septembris läks ta laenule Genoasse.

2021. aasta augustis siirdus Zappacosta taas tagasi Atalantasse.

Itaalia jalgpallikoondises tegi Zappacosta debüüdi 12. novembril 2016 MM-i valikmängus Liechtensteini vastu.

Saavutused
----------

Chelsea
* FA Cup: 2017–18
* UEFA Euroopa Liiga: 2018–19

Välislingid
-----------

 Davide Zappacosta – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Davide Zappacosta Chelsea FC kodulehel