recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Raua roostetamine on aeglane reaktsioon
Puuokste põlemine on kiirelt toimuv reaktsioon
**Reaktsiooni kiirus** on keemias reaktsioonis osaleva aine kontsentratsiooni muutus ajaühikus.

Reaktsiooni kiirus v = (C2–C1)/t, kus C2 on kontsentratsioon ajahetkel t2, C1 on kontsentratsioon ajahetkel t1 ning t = t2–t1 on kontsentratsiooni muutumiseks kuluv aeg.

Et kontsentratsiooni ühikuks on keemias tavaliselt mol/l, on reaktsiooni kiiruse ühikuks mol/l∙s (mool liitri kohta sekundis).

Reaktsiooni kiirus sõltub paljudest asjaoludest, näiteks reaktsioonis osalevate ainete kontsentratsioonist ja temperatuurist. Näiteks toimub põlemine puhtas hapnikus kiiremini kui õhus. Gaasiliste ainete vahelist reaktsiooni kiirendab rõhu tõstmine, mis sisuliselt on samaväärne kontsentratsiooni suurendamisega.

Kui temperatuur tõuseb 10 °C võrra, suureneb reaktsiooni kiirus rusikareeglina 2 korda. Reaktsiooni kiiruskonstandi *k* väärtus ei sõltu ainete kontsentratsioonidest, kuid sõltub temperatuurist ja reaktsiooni aktivatsioonienergiast *E*a ning avaldub Arrheniuse võrrandi kaudu.

Reaktsiooni kiirust võivad suurendada ka katalüsaatorid.

Reaktsiooni kiirust suurendab reageerivate ainete kokkupuutuva pinna suurendamine. See kehtib näiteks heterogeense katalüüsi korral. Aine peenestamine harilikult suurendab reaktsiooni kiirust, sest sellega tema pind suureneb.

Ainete segamine enne reaktsiooni suurendab reaktsiooni kiirust. Veel rohkem suurendab kiirust ainete pidev segamine reaktsiooni ajal. See näitab difusioonlimiteeritud reaktsiooni.

Reaktsiooni käigus reaktsiooni kiirus reeglina muutub. Enamiku reaktsioonide kiirus sõltub reageerivate ainete kontsentratsioonidest. Sedamööda, kuidas lähteained ammenduvad, reaktsioon aeglustub.

Mõni reaktsioon võib kiiremini toimuda valguse käes. Valgus ehk elektromagnetkiirgus on üks energia vormidest ja mis tahes kujul oleva energia juurdeandmine võib teatud tüüpi reaktsiooni kiirendada või isegi selle iseeneslikuks teha. Näiteks metaani ja kloori reaktsioon täielikus pimeduses on väga aeglane, hajutatud valgus seevastu seda reaktsiooni ja ere päikesevalgus muudab selle plahvatuslikuks: CH4 + 2Cl2 = CCl4 + 2H2.

Reaktsiooni kiirust võib mõjutada kasutatav isotoop. Eriti kehtib see vesiniku kohta, sest tavalise vesiniku ja deuteeriumi aatomi mass on selgelt erinevad.

Keemiliste reaktsioonide kiiruse ja mehhanismidega tegeleb keemiline kineetika.

Vaata ka
--------

* Keemiline kineetika
* Reaktsiooni kiiruskonstant
* Reaktsioonivõime
* Reaktsioonivõime-selektiivsuse printsiip
* Termodünaamiline versus kineetiline kontroll
* Konversioon (keemia)
* Reaktsiooni mehhanism
* Statsionaarne olek (keemia)

Viited
------

1. ↑  Kenneth Connors. "*Chemical Kinetics*", 1990, VCH Publishers, lk. 14
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Jacques Lacani psühhoanalüüsi mõistest; laiema tähenduse kohta vaata artiklit reaalsus.* |

---

**Reaalne** (prantsuse keeles *le réel*) on Jacques Lacani psühhoanalüüsis inimese psüühika struktuuri moment.

Eesti keeles kirjutatakse "Reaalne" tihti suure algustähega, et rõhutada määravat artiklit sõna ees, mis esineb prantsuse keeles.

Lacani reaalne pigem vastandub meie tava- ja teaduslikule arusaamale reaalsusest, sest reaalne märgib tal inimpsüühikale saavutamatut totaalsust, tasakaalu, mida pole kunagi võimalik lõplikult saavutada. Reaalne on just nimelt see, mis on kättesaamatu, haaramatu, väljendamatu ja seega tungide allikaks, reaalse puudujääk sümboolses korras on samas kultuurilise loovuse allikaks. Reaalsega seostub täielik nauding, mis on Lacani järgi saavutamatu, kuna eeldab subjekti lahustumist, tungidest vabanemist, st sisuliselt surma.

Lacan kirjeldab reaalset läbi Immanuel Kanti väljendi "*Ein leerer Gegenstand ohne Begriff*" tõlgenduse ka saksa keele sõnaga "*leer*" ('tühi, tähenduseta'), mis sõnana ümberpööratult teeb välja "reaalse" prantsuse keeles (*réel*).

Kogemus reaalsest kuulub psüühika sellesse faasi, mis on omane emaüsas viibivale lapsele, kes pole ümbritsevast maailmast kuidagi eristatud ning kellel pole mingit iseseisvust ega mina. Isiksuse arengu vaates muutub inimolendi pooleaastaseks saamise ajal reaalse asemel aktiivseks kujuteldav kord, mille järel (umbkaudu pooleteiseaastaselt) tõuseb esikohale sümboolne kord, millega alles inimene saab esiti ja kõige vähemal määral ühiskondlikuks, st isikuks.

Seejuures ei kao reaalne läbitud faasina kuskile, vaid jääb inimese psüühikat kujundama kogu eluks.

Vaata ka
--------

* RSI
Tomáš Verner 2010. aastal
**Tomáš Verner** (sündinud 3. juunil 1986 Písekis) on tšehhi iluuisutaja.

Spordikarjäär
-------------

Ta on pärit Píseki ringkonnas asuvast Borovany külast. Iluuisutamisega hakkas tegelema viieaastaselt ja 12-aastaselt kolis Prahasse, kus olid paremad võimalused treenimiseks. Ka tema vanem vend Miroslav tegeles varem iluuisutamisega.

Tomáš Verner võistleb meeste üksiksõidus ja esindab oma kodumaad Tšehhi Vabariiki. Treenib ta paralleelselt nii Prahas kui ka Oberstdorfis Saksamaal. Tema treener on sakslane Michael Huth ja koreograaf kanadalanna Lori Nichol. Varem on Vernerit treeninud ka Robert Emerson, Vlasta Kopřivová ja Iveta Bidařová.

Aastatel 2002–2004, 2006–2008 ja 2011–2014 on ta olnud Tšehhi meister iluuisutamises, hoides seda tiitlit kokku 10 aastat.

2007. aasta Euroopa meistrivõistlustel Varssavis saavutas ta Brian Jouberti järel meeste üksiksõidus teise koha, 2008. aasta Euroopa meistrivõistlustel Zagrebis tuli aga Euroopa meistriks. 2011. aasta Euroopa meistrivõistlustel Bernis saavutas ta kolmanda koha.

Maailmatasemel on tema parimaks saavutuseks neljas koht 2007. aasta maailmameistrivõistlustel Tōkyōs.

Isiklikku
---------

2010. aastal sai ta Praha Karli ülikoolis bakalaureusekraadi kehakultuuri ja spordi alal. Praegu jätkab ta õpinguid magistriõppes.

Ta räägib lisaks tšehhi keelele inglise, saksa ja veidi ka vene keelt.

Neli aastat oli ta suhtes prantsuse jäätantsija Nathalie Péchalat'ga.

Välislingid
-----------

* Tomáš Verneri ametlik veebileht *(inglise ja tšehhi keeles)*
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Hõbe** | 2012 |  |

**Tomáš Tatar** (sündinud 1. detsembril 1990 Ilavas) on Slovakkia jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis New Jersey Devils ründajana vasakäärel.

Ta alustas karjääri Slovakkia klubis HKm Zvolen.

2009. aastal valis Detroit Red Wings ta NHL-i *draft* '​is 60. valikuna. Seejärel suundus ta mängima Põhja-Ameerikasse, mängides neli esimest hooaega põhiliselt Red Wingsi noorteklubi Grand Rapids Griffinsi rivistuses AHL-is. Debüüdi NHL-is tegi ta Red Wingsi meeskonnas 31. detsembril 2010 mängus New York Islandersi vastu ja lõi selles mängus ka oma esimese värava. 2013. aastal tuli ta Grand Rapids Griffinsiga AHL-i võitjaks. Alates hooajast 2013–14 kuulus ta Red Wingsi põhikoosseisu.

2018. aasta veebruaris liitus ta Vegas Golden Knightsiga, kus mängis hooaja lõpuni. Aastatel 2018–2021 mängis ta Montreal Canadiensis. 2021. aasta augustis sõlmis ta kaheaastase lepingu New Jersey Devilsiga.

Slovakkia jäähokikoondise koosseisus võitis ta 2012. aasta maailmameistrivõistlustelt hõbemedali. Ta kuulus Slovakkia koondisse ka 2014. aasta taliolümpiamängudel.

Viited
------

1. ↑  "Tomas Tatar Signs with Devils". NHL.com. 5.8.2021. Vaadatud 18.10.2021

Välislingid
-----------

* Tomáš Tatar NHL.com lehel
* Tomáš Tatar hockeydb.com lehel

| * v
* r
New Jersey Devils |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Jonathan Bernier **·** Mackenzie Blackwood **·** Akira Schmid **·** Vítek Vaněček |
| 
**Kaitsjad**: Kevin Bahl **·** Ryan Graves **·** Dougie Hamilton **·** John Marino **·** Damon Severson **·** Jonas Siegenthaler **·** Brendan Smith |
| 
**Ründajad**: Nathan Bastian **·** Jesper Boqvist **·** Jesper Bratt **·** Erik Haula **·** Nico Hischier **·** Alexander Holtz **·** Jack Hughes **·** Curtis Lazar **·** Michael McLeod **·** Timo Meier **·** Dawson Mercer **·** Ondřej Palát **·** Jahor Šaranhovič **·** Tomáš Tatar **·** Miles Wood |
**Egor Madiberg** (on esinenud ka nimekuju Jegor Madiberk; 19. oktoober 1910 Rakvere – 28. august 1983) oli eesti maalikunstnik. Tegutses põhiliselt Rakveres.

Eluloolist
----------

Egor Madibergi elust on vähe teada. Ta sündis 19. oktoobril 1910 Rakveres Kurikakülas paljulapselises peres (kokku peres kaks tütart ja kuus poega). Isa Karl oli aednik, ema koduperenaine.

Maalimise vastu tekkis Egoril huvi juba nooruses, kuid et ta vanem õde õppis juba Tartu Ülikoolis, ei jätkunud perel raha, et Egor saaks minna õppima Pallasesse. Kunstnikuna oli ta seega iseõppija. Egor Madiberg oli pallaslase Richard Sagritsa sõber ja on arvatud, et Madibergi põhiline eeskuju õpetaja oligi Sagrits.

Suri 28. augustil 1983 ja on maetud Rakvere kalmistule.

Looming
-------

Madiberg oli kunstnikuna väga viljakas, arvatakse, et tema õlimaale peaks olema tuhande ligi ja akvarelle ligikaudu samas koguses. Tema töid leiab sageli oksjonitelt. Motiivide hulgas on Eesti maastikud, vanad talukohad, merevaated, samuti viljeles ta natüürmorti.

Viited
------

1. ↑  Kuulsad elanikud Kurikakülas. - Virumaa Teataja, 26 juuli 2014
2. ↑  Kahro Lukk. Rakvere täis Madiberg'i. Kunstinäitus Egor Madiberg'i maalidest (Egor Madibergi 110. sünniaastapäevale pühendatud näitusetrükis)
3. ↑  Galeriis näeb maastikke ja merevaateid. - Tartu Postimees, 8. oktoober 2014
4. ↑  Kahro Lukk. Rakvere täis Madiberg'i. Kunstinäitus Egor Madiberg'i maalidest (Egor Madibergi 110. sünniaastapäevale pühendatud näitusetrükis)
5. ↑  Galeriis näeb maastikke ja merevaateid. - Tartu Postimees, 8. oktoober 2014
6. ↑  Kahro Lukk. Rakvere täis Madiberg'i. Kunstinäitus Egor Madiberg'i maalidest (Egor Madibergi 110. sünniaastapäevale pühendatud näitusetrükis)
Buss 65 Linnamäe – Mustakivi tee ristmikul
**Tallinna bussiliin 65** on Lasnamäe siseliin, mis ühendab põhjaasumeid lõunaasumitega. 

Bussiliin avati 2002. aasta novembris, kuna Kuristiku ja Katleri asumi elanikel polnud võimalust sõita otse Ülemistele ning selleks tuli teha ebamugavaid ümberistumisi (bussiga 60 või 63 Kärberi tänavani, seal tuli ümber istuda bussile 58 ja lõpuks Majaka tänaval tuli istuda ümber liiniile 7).

Bussiliini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liin töötab iga päev: tööpäeviti on intervall 45 minutit, puhkepäevadel ja riigipühadel on intervall üks tund. Kuna liin läbib Ülemiste ristmikku, siis sõltub sõiduaeg tipptundidel liiklusummikutest, kuid graafiku järgi on sõit mõlemas suunas lõpp-peatusest lõpp-peatuseni arvestuslikult 106 minutit. Alates liini käikuminekust on marsruuti muudetud kuus korda, viimane muudatus oli pärast Smuuli viadukti avamist. Bussiliiniga 65 on võimalik sõita Lasnamäe Centrumisse, Priisle turule, Tondiraba jäähalli, Lasnamäe Muusikakooli, Põhja Politseiprefektuuri, Elcoteq-Ericcson tehasesse, Suur-Sõjamäe tänavale, Ülemiste Citysse, Ülemiste kaubanduskeskusse ja lennujaama.

Välislingid
-----------

* Bussi nr 65 sõiduplaan

| * v
* r
Tallinna bussiliinid |
| --- |
| 1–9 | 
1 **·**  2 **·**  3 **·**  4 **·**  5 **·**  6 **·**  7 **·**  8 **·**  9 |
| 10–19 | 
10 **·**  11 **·**  12 **·**  13 **·**  14 **·** 15 **·**  16 **·**  17 **·**  17A **·**  18  **·**  18A |
| 20–29 | 
20 **·**  20A **·**  21 **·**  21A **·**  21B **·**  22 **·**  23 **·**  24 **·**  26 **·**  26A **·**  27 **·**  28 **·**  29 |
| 30–39 | 
30 **·**  31 **·**  32 **·**  33 **·**  34 **·** 35 **·**  36 **·**  37 **·**  38 **·**  39 |
| 40–49 | 
40 **·**  41 **·** 41B **·** 42 **·** 43 **·** 44 **·**  45 **·**  46 **·**  47 **·**  48 **·**  49 |
| 50–59 | 
50 **·**  51 **·** 54 **·** 55 **·** 57 **·**  58 **·**  59 |
| 60–69 | 
60 **·**  61 **·**  62 **·**  63 **·**  64 **·**  65 **·**  66 **·** 67 **·** 68 |
| 70–79 | 
72 **·**  73 |
| Muud bussiliinid | 
52 **·**  81 |
Maailmanäituse peasissekäik
Vaade näitusepaviljonidele
Näituse põhiplaan
**1900. aasta Pariisi maailmanäitus** (prantsuse *Exposition universelle de 1900*) oli Pariisis 1900. aasta 15. aprillist kuni 12. novembrini toimunud maailmanäitus.

Näitusel oli üle 76 000 eksponendi ning rekordilised rohkem kui 50 miljonit külastajat. Näituse puhul ehitati muu hulgas Orsay raudteejaam, millest hiljem sai Orsay muuseum; Lyoni raudteejaam ja Aleksander III sild. Ka Pariisi esimene metrooliin alustas tööd maailmanäituse ajal. Suurt tähelepanu äratas umbes 10 meetri kõrgusel paiknev paviljone ühendav liikuv kõnnitee.

Rajatud oli rahvaste tänav, mille ääres olid eri maade paviljonid. Soomel oli võimalus püstitada oma paviljon ning see äratas suurt tähelepanu. Selle projekteerisid Herman Gesellius, Armas Lindgren ja Eliel Saarinen ning kujundas Akseli Gallen-Kallela. Edu maailmanäitusel pani aluse soome kunsti, eriti aga arhitektuuri rahvusvahelisele läbimurdele.

Esimest korda esitati publikule helifilmi. Esil oli ka eskalaator, maapähkliõlil töötav diiselmootor ja tolle aja suurim refraktorteleskoop.

Auguste Rodin finantseeris oma teoste näitust ise. Hispaania paviljoni märkamatus nurgas oli aga koha leidnud tollal verinoore ja tundmatu Pablo Picasso maal "Viimased hetked".

Samal ajal peeti Pariisis ka olümpiamängud, mis kestsid viis kuud. Spordivõistlused jäid aga maailmanäituse varju. Isegi olümpiamedalid olid tegelikult maailmanäituse sümboolikaga plaketid ning need saadeti sportlastele hiljem koju järele.

Eestlased Pariisi maailmanäitusel
---------------------------------

Eesti rahvalaule esitas esimene rahvalaulu propageerinud kutseline laulja Aino Tamm, kes sai prantsuse laulude esitamise eest prantsuse keele- ja kultuuriseltsi Alliance Française suure hõberaha. 

Eduard Vilde käis Pariisi maailmanäitusel Eesti Postimehe lähetusel.

Pariisi maailmanäituse Grand Prix' said Kreenholmi vabriku tekstiiltooted ja Lutheri vabriku kullatud servadega vineerkandik.

Vaade näitusepaviljonidele

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. detsember 2011. Vaadatud 30. augustil 2008.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Pariisi maailmanäitus** |

* 19th Century Architecture Pilte 1900. aasta maailmanäituselt
**DC-konnektor** (DC inglise keele sõnadest *Direct Current* alalisvool) on pistikühendus kaasaskantavatele ning ka paiksetele elektritarviteile väikepingelise alalisvoolutoite andmiseks ja samuti patareitoitega seadmete aku laadimiseks. Alalisvoolu annab toiteadapter.

Toitepesa ja -pistik
Pesa keskkontakt positiivne
Kõige levinumad on koaksiaalsed kahepooluselised toitepistikud ja -pesad. DC-konnektorite polaarsus pole standardiseeritud, kuid enamikul pistmikel on pluss sisemisel ja miinus välimisel kontaktil. Polaarsus on harilikult näidatud ka seadme pesa juures. Vale polaarsusega toitepinge võib rikkuda toidetava seadme ja ka toiteadapteri.

DC-pistiku põhimõõtmeteks on koaksiaalsete silindriliste kontaktide kaks läbimõõtu: siseläbimõõt (sisemisel kontaktil) ja välisläbimõõt (välimisel kontaktil). Kõige levinumad on pistikud läbimõõtudega 5,0/2,1 mm, 4,0/1,7 mm, 3,5/1,35 mm ja 2,35/0,7 mm.

Standard IEC 60130-10:1971 määrab kindlaks läbimõõdud 6,3/3,1; 6,0/2,1; 6,0/2,5; 5,5/2,1; 5,5/2,; 3,8/1,4; 3,4/1,3. Leidub ka pistikuid läbimõõtudega 6,5/3,4; 5,5/2,5; 3,0/1,1; 2,4/0,8 jt.

Silindrilise osa pikkus on paljudel pistikutüüpidel 9,5 mm, kuid see pikkus võib olla erisugune ka ühesuguste läbimõõtude korral.

Viited
------

1. ↑

| * v
* r
Pistikühendused (pistik/pesa) |
| --- |
| Kõrgsagedus | 
BNC-pistikühendus • F-konnektor • N-konnektor • SMA-konnektor • QMA-konnektor • RF-konnektor • TNC-konnektor |
| Audio | 
Pulkpistik (TRS) • RCA-pistikühendus • S/PDIF • Speakon-konnektor • XLR-konnektor |
| Video | 
DisplayPort • DVI • HDMI • VGA • RCA-pistikühendus |
| Toide | 
DC-konnektor • Vooluvõrgu-pistikupesa |
| Muud | 
Bajonettühendus • Moodulpistikühendus • Pistik (elekter) • Pistikupesa • RJ-pistikühendus • USB • USB-C • VGA |
**NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Tsiviillennunduse Peavalitsus** (vene keeles Главное управление гражданского воздушного флота при СМ СССР) oli aastatel 1932–1964 eksisteerinud riigiorgan NSV Liidu Ministrite Nõukogu alluvuses. 

25. veebruaril 1932 likvideeriti Üleliiduline Tsiviillennunduse Ühendus ja selle baasil moodustati **NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu juures asuv Tsiviillennunduse Peavalitsus**, mis 15. märtsil 1946 kujundati ümber N*SV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuvaks Tsiviillennunduse Peavalitsuseks*. Paralleelnimetusena on kasutusel olnud ka **Tsiviillennunduse Peavalitsus "Aeroflot"**, ka lihtsalt **Aeroflot**.

Juhtimine
---------

### Ülemad

* Abram Goltsman (1932–1933)
* Józef Unszlicht (1933–1935)
* Ivan Tkatšjov (1935–1938)
* Vassili Molokov (1938–1942)
* Fjodor Astahhov (1942–1947)
* Georgi Baidukov (1947–1949)
* Semjon Žavoronkov (1949–1957)
* Pavel Žigarev (1957–1959)
* Jevgeni Loginov (1959–1964)

### Ülema asetäitjaid

* Jaan Anvelt (1929–1935)

Ümberkujundamine
----------------

27. juulil 1964 tsiviillennunduse peavalitsus kujundati ümber NSV Liidu Tsiviillennunduse Ministeeriumiks.
*Siin tutvustatakse ravimit või ravimeetodit, kuid kirjutatu pole arstlik nõuanne ning see ei asenda arsti konsultatsiooni. Vikipeedia ei vastuta iseravimise tagajärgede eest.*

**Lamivudiin** (**3TC**) (*lamivudinum*) on süsteemseks kasutamiseks välja töötatud viirusevastane aine, suukaudselt manustatav keemiline aine, mis kuulub nukleosiid- ja nukleotiid-pöördtranskriptaasi inhibiitorite hulka.

Lamivudiin on ravimi geneeriline nimetus. Ravimi tootenimed on **Zeffix, Heptovir, Epivir** ja **Epivir-HBV**. Lamivudiin on retseptiravim.

Nimetused ja tähised
--------------------

IUPAC-nimetus: *4-amino-1-[(2R,5S)-2-(hydroxymethyl)-1,3-oxathiolan-5-yl]-1,2-dihydropyrimidin-2-one*

CAS-i registreerimisnumber on 134678-17-4. PubChemi number on CID 73339.

Sünonüümid: *(+)-BCH 189, DSSTox\_CID\_3194,* 2'-deoxy-3'-thiacytidine*,* 
*4-amino-1-[(2S,5R)-2-(hydroxymethyl)-1,3-oxathiolan-5-yl]-1,2-dihydropyrimidin-2-one*, *DSSTox\_RID\_76917*, *DSSTox\_GSID\_23194*, *134680-32-3*, *lamavudine*,
*ent-Lamivudine*. 

Farmakoterapeutiline rühm: viirusevastased ained süsteemseks kasutamiseks, nukleosiid- ja nukleotiid-pöördtranskriptaasi inhibiitorid, ATC-kood: **J05AF05**.

Õigusraamistik
--------------

Euroopa Liidus tohivad arstid patsientidele lamivudiini välja kirjutada.

Lamivudiin on registreeritud Eesti ravimiregistris:

* ravimiomaduste kokkuvõte (SPC)
* pakendi infoleht (PIL).

Tarvitamine
-----------

Lamivudiin leiab rakendust mõne viiruste, nagu B-hepatiidi ja HI-viiruse, vastase ravimina harilikult täiskasvanutel inimestel (suukaudne tablett), katseloomadel ja rakukultuurides.

*In vitro* ja *in vivo* on demonstreeritud, et nukleosiidi ja nukleotiidi analoogid põhjustavad erineva raskusega mitokondrite kahjustust (düsfunktsionaalsust).

Lamivudiini manustamine ei vähenda haigusetekitajate edasikandumist (teiste nakatumist kokkupuutel nakatunuga).

Lamivudiin läbib hematoentsefaalse barjääri ja pärast manustamist on väikestes kogustes on tuvastatav ka rinnapiimas.

### Ebola viiruse vastu

2014. aasta Ebola viirushaiguse epideemia ajal manustas Libeeria arst Gorbee Logan 15 Ebola viirushaigusse haigestunule lamivudiini ja 13 neist tervenesid.

Annustamine ja maksumus
-----------------------

Soovitatav lamivudiini annustamine toimub vastavalt patsiendi diagnoosikoodile.
B-hepatiidi nakkuse korral on ravi aasta(te)pikkune.

150 mg N30 tablettide hind on vahemikus 80,54–168,62 dollarit.

Kõrvaltoimed ja ohud
--------------------

Sagedasti esineb B-hepatiidi ägenemist ning veresoonkonna ja lümfi(-immuun)süsteemi häireid.

Paljudel patsientidel tekib lamivudiini pikemaajalisel tarbimisel resistentsus (ravivastuse kadu).

Vaata ka
--------

* brintsidofoviir
* BCX4430
* favipiraviir
* JK-05

Viited
------

1. ↑  Eesti ravimiregister[*alaline kõdulink*]
2. ↑  Elahe Izadi (2. oktoober 2014). "A Liberian doctor is using HIV drugs to treat Ebola victims. The NIH is intrigued". *The Washington Post* (inglise). Vaadatud 18.11.2014.
3. ↑  Lamivudiini hinnad, veebiversioon (vaadatud 18.11.2014.a.) (*inglise keeles*)

Välislingid
-----------

* Sissekanne PubChem-isis

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Lamivudine seisuga 18.11.2014.*
**Lamerihmülekanded** on kiilrihmülekannetest eelistatavamad suuremate pöörlemiskiiruste, telgede suure vahe ning ülekande maksumuse võimaliku vähendamise korral. Ülekantav võimsus on tavaliselt 0,5...50 kW, kuid esineb ka lamerihmülekandeid võimsusega 1000 kW ja rohkem.

Lamerihmülekannete erikujud
---------------------------

a-lahtine ülekanne; b-ristuva rihmaga ülekanne; c-poolristuva rihmaga ülekanne; d-juhtrullidega ülekanne
Praktikas kasutatakse mitmesuguste skeemide järgi kujundatud lamerihmülekandeid.

* Lahtist ülekannet kasutatakse, kui võllid on paralleelsed ja pöörlevad samas suunas.
* Ristuva rihmaga ülekannet kasutatakse, kui võllid on paralleelsed, kuid pöörlevad vastassuunas.
* Poolristuva rihmaga ülekannet kasutatakse kiivate võllide puhul.
* Juhtrullidega ülekannet kasutatakse samuti kiivate võllide puhul, kusjuures rihma liikumissuunda muudetakse juhtrullidega.

Vaata ka
--------

* lamerihm
* lamerihmaratas
* rihmülekanne

Ülekanded

Hõõrdülekanne • Rihmülekanne (Lamerihmülekanne • Kiilrihmülekanne • Hammasrihmülekanne • Ümarrihmülekanne) • Hammasülekanne (Silinderhammasülekanne • Hüpoidülekanne • Hammaslattülekanne • Koonushammasülekanne • Kruvihammasülekanne • Planetaarülekanne • Diferentsiaalülekanne) • Tiguülekanne (Silindertiguülekanne • Globoidtiguülekanne) • Kettülekanne (Rullkettülekanne • Hammaskettülekanne • Pukskettülekanne • Kujulülikettülekanne) • Keermesülekanne • Laineülekanne • Kuulkruviülekanne
Juhan Viise
**Juhan Viise** (sündinud 1965) on eesti ettevõtja, AS Aru Grupp juhataja.

Ta lõpetas 1983. aastal Kadrina Keskkooli ning õppis Eesti Põllumajanduse Akadeemias metsamajanduse erialal.

1993. aastal asutas ta koos Andres Lindamiga ettevõtte Aru Grupp, mis alustas saetööstusena ja põllumajandustootmisega ning on kasvanud suureks puidutööstusettevõtteks. Põllumajandustootmine viidi hiljem üle ettevõttesse Aru Põllumajanduse OÜ, mida juhib Lindam, ning Viise jätkas puidutööstuse juhtimisega.

Ta on aidanud Kadrina Keskkoolis välja arendada reaal-tehnilist õppesuunda ning ellu kutsuda arvutijoonestamise võistlust CADrina. Kadrina hariduskogu eestvedaja.

Tunnustus
---------

* 2010 – Kadrina aasta tegija
* 2017 – Lääne-Virumaa kuldne vapimärk
* 2020 – Valgetähe IV klassi teenetemärk

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Aru grupi juht: konkurentsis püsimine on võrreldav tippsportlase eluga" Kuulutaja, 31. märts 2017.
2. ↑  "Hariduskogu tegi vahekokkuvõtte" Virumaa Teataja, 2. september 2021
3. ↑  Aasta tegija Kadrina vald
4. ↑  "Lääne-Virumaa vapimärgi saab kaheksa inimest" Virumaa Teataja, 15. veebruar 2017
5. ↑  Teenetemärkide kavalerid: Juhan Viise president.ee

Välislingid
-----------

* Rein Sikk. "Juhan Viise – Kadrina kandi innustaja ja ergutaja pälvis Valgetähe IV klassi teenetemärgi" Maaleht, 28. jaanuar 2020
* "Juht, kelle piirkondlikku panust märkavad paljud" Tööstusuudised, 21. november 2019
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib loodusnähtusest; 1923. aastal valminud filmi kohta vaata artiklit Laviin (film)* |

---

Lumelaviin
**Laviin** on suure hulga lume, jää, kivide, setete või nende segu äkiline gravitatsioonist põhjustatud liikumine.

Laviinid toimuvad järskudel gravitatsiooniliselt ebastabiilsetel nõlvadel. Nad on suureks ohuks mägistes piirkondades. Laviini kiirus võib ületada 500 km/h. Tegurid, mis põhjustavad laviinide tekkimise, võib jagada kaheks: meteoroloogilised ning geomorfoloogilised. Esimeste seas on oluliseks õhutemperatuur (sulailm suurendab laviini esinemise tõenäosust) ning sademed (paksu lume korral on laviin ohtlikum ja esinemine tõenäolisem). Geomorfoloogilistest teguritest on olulisemad nõlva kallakusnurk (ohtlikumate nõlvade kallakusnurk jääb 25 ning 60° vahele), ekspositsioon (ohtlikkus sõltub kohalikest oludest, näiteks valdavast tuule suunast) ning kumerus (kumerad nõlvad on nõgusaist ohtlikumad).

Eksiarvamused
-------------

Sageli väidetakse, et laviine saab vallandada karjumisega. Tegelikult ei saa neid vallandada inimhäälega, sest selle helilainete rõhk on liiga väike. Küll on see võimalik aga näiteks plahvatuste valju heliga, kui plahvatused toimuvad pinnale piisavalt lähedal.

Vaata ka
--------

* Lahaar

Laviin Pamiiris
---------------

* Laviin Kommunismilt Fortanbeki baaslaagrile 85Laviin Kommunismilt Fortanbeki baaslaagrile 85
* Kommunismilt Fortanbeki baaslaagrile 85Kommunismilt Fortanbeki baaslaagrile 85
* Fortanbeki baaslaagrile 85Fortanbeki baaslaagrile 85
* Fortanbeki laagrile 85Fortanbeki laagrile 85
* Laviin laagrile 85Laviin laagrile 85
* Laviin laagrile 85Laviin laagrile 85
* Viimane pilt noorpaarist 85Viimane pilt noorpaarist 85

Viited
------

1. ↑  Mitigation and Land Use - Avalanches, Colorado Geoloogiakeskus, vaadatud 5.08.10

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Laviin** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Laviin** |
"Autoportree klavikordi juures koos teenijaga", umbes 1577, õli lõuendil
"Riietuv Minerva", 1613, õli lõuendil, Borghese galerii, Rooma

**Lavinia Fontana** (24. august 1552 Bologna – 11. august 1614 Rooma) oli Itaalia maalikunstnik.

Lavinia Fontana sündis Bolognas. Ta oli oma aja väljapaistva Bologna koolkonna maalija Prospero Fontana tütar. Isa oli tütrele ühtaegu ka õpetajaks, perekonna äritegevuse jätkamine oli sel ajal tüüpiline. 

Lavinia varasem teadaolev teos oli "Üleannetu laps", mis valmis 1575. aastal, kui neiu oli 23-aastane. Ehkki see teos on praeguseks kaotsi läinud, on tema teine teos, 1576. aastal maalitud "Kristus koos kannatusriistadega", tänapäeval hoiul El Paso Kunstimuuseumis.

Fontana abiellus Paolo Zappiga (kirjutatakse ka kujul Paolo Fappi) 1577. aastal. Tal oli küll 11 last, kuid vaid kolm neist elas temast kauem. Pärast naitumist jätkas Fontana perekonna ülalpidamiseks maalimist. Zappi kandis hoolt majapidamise eest ja abistas naist maalimisel.

Märkused
--------

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Lavinia Fontana** |

* Lavinia Fontana teosed veebigaleriis
**Evi Soo** (neiuna **Evi Sinimäe**; sündinud 28. oktoobril 1941) on eesti pedagoog, komsomoli- ja parteitöötaja ning kirjastaja.

Ta lõpetas aastal 1960 Viljandi 2. Keskkooli ja aastal 1964 Tallinna Pedagoogilise Instituudi algõpetuse metoodika ja keskkooli tütarlaste käsitöö erialal.

Ta töötas aastatel 1965–1969 Tallinna 4. Keskkoolis õpetaja ja õppealajuhatajana. Aastatel 1969–1973 oli ta ELKNÜ Keskkomitee lektorite grupi juhataja. Aastatel 1974–1980 oli ta EKP Tallinna Linna Oktoobri Rajooni Komitees osakonna asejuhataja ja juhataja, aastatel 1980–1987 EKP Tallinna Linna Mererajooni Komitee sekretär. Aastatel 1987–1992 oli ta vabariikliku kultuuriametiühingu liidu esimees. Aastast 1992 oli ta AS Kirjastus Ilo tegevjuht.

Ta on kuulunud NLKP-sse, lisaks on ta Eesti Ettevõtlike Naiste Assotsiatsiooni ja Eesti Väike- ja Keskmiste Ettevõtjate Assotsiatsiooni liige. Tema hobideks on teater ja muusika.

Kirjandus
---------

* Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951–2000, AS Kirjastus Ilo, 2003
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Jaunpolsi piirkonna asulast; Stalbe valla küla kohta vaata artiklit Jurģi (Stalbe vald)* |

---

**Jurģi** on küla (*vidējciems*) Lätis Tukumsi piirkonnas Jaunpilsi vallas. 

Küla asub merepinnast 100 meetri kõrgusel valla edelaosas Bikstupe jõe kaldal. Jurģi jääb vallakeskusest Jaunpilsist 9,5 ja Riiast 102 kilomeetri kaugusele.

Küla kujunes endise Jurģi mõisa (*Georgenhof*) keskuse juurde. Nõukogude perioodil asus seal üks kolhoosi *Dzirkstele* osakonnakeskustest. Aastail 2009–2021 kuulus küla Jaunpilsi piirkonda.

Külas on postkontor ja sinna jääb ka Jurģi bussipeatus.

Aastal 2014 oli külas 145 elanikku, aastal 2020 aga 72.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. 1. sējums. Rīga : A/S Preses nams. 2001. 404. lk. ISBN 9984-00-412-0.
3. ↑  IS Mantojums

| * v
* r
Jaunpilsi valla asulad |
| --- |
| 
Brandavas **·**  **Jaunpils** **·**  Jaunsēži **·**  Josti **·**  Jurģi **·**  Leveste **·**  Saule **·**  Strutele **·**  Struteles muiža **·**  Veclauki |
Näide meditsiinigeograafiast: arsti John Snow koostatud kaart 1854. aasta Londoni koolerapuhangu juhtumitest, mis viis avastuseni, et puhangu allikas on kaev Broad Streetil
**Meditsiinigeograafia** on geograafia haru, mis uurib rahvastiku tervist ja tervishoidu mõjustavaid looduslikke ja sotsiaalmajanduslikke tingimusi.

Meditsiinigeograafia hulka kuulub nosogeograafia, mis uurib haiguste levimist. 

Traditsiooniliselt on meditsiinigeograafias kaks peamist uurimissuunda: esiteks haigestumuse ja suremuse geograafiline jaotus ja tegurid ning teiseks tervishoiupoliitika, -teenuste kättesaadavus ja kasutamine.

Meditsiinigeograafia iseseisvus 18. sajandi lõpus, areng hoogustus 20. sajandi keskel. 

Nõukogude Liidus tegutses aastast 1963 NSV Liidu Geograafiaseltsi meditsiinigeograafiaosakond (1955–1963 meditsiinigeograafiakomisjon) ja aastast 1988 Rahvusvahelise Geograafialiidu tervisegeograafia- ja arengu komisjon (1949–1976 meditsiinigeograafia-komisjon, 1976–1988 tervisegeograafiatöörühm).
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Jūrmala osast; Daugavpilsi osa kohta vaata artiklit Dzintari (Daugavpils), Skaņkalne valla küla kohta vaata artiklit Dzintari (Skaņkalne vald), Salaspilsi valla küla kohta vaata artiklit Dzintars (Salaspilsi vald)* |

---

Dzintari asendikaart
Dzintari jaamahoone
**Dzintari** (kuni 1922 **Edinburga**) on Läti linna Jūrmala osa. Dzintari asub Majorist idas ja Buldurist läänes. 2008. aastal elas Dzintaris 2050 elanikku.

Dzintari hakkas kujunema Bulduri mõisa maadele 1871. aastal. Esialgu sai asula nimeks Edinburga selle järgi, et 23. jaanuaril 1874 abiellus Venemaa keisri Aleksander II ainus tütar Maria Romanova Edinburghi hertsogi Alfrediga. Seejärel sai asula Venemaa aristokraatia seas populaarseks.

1877 rajati Dzintarisse raudteepeatus (praegune jaamahoone pärineb aastast 1980). 1879. aastal rajati kuursaal, kuid mõni aasta hiljem põles see maha. Juba 1878 rajati kuursaali asukoha juurde vabaõhulava, kus orkestrid esineda said. 1897 rajati teater, kus suvel esinesid Riia, aga ka Varssavi ja Peterburi orkestrid ja varieteetrupid. 1936. aastal valmis kontserdihoone.

1919 sooritas Läti armee sõjas Pavel Bermondt-Avalovi vastu Dzintarisse dessandi. Iseseisvumise järel hakati Dzintarisse ehitama eramuid, sageli rahvusromantilises vaimus, ja see jäi eriti prestiižseks paigaks. Nõukogude võimu ajal rajati Dzintarisse sanatooriume ja puhkekodusid. Aastast 1959 on Dzintari Jūrmala koosseisus.

Dzintaris on peatunud Maksim Gorki ja Valeri Brjussov. Vaatamisväärsused on Morbergide suvemaja (1883), teater (1897) ja kuursaali juurde ehitatud merepaviljon (1909).
**Doping** on spordis reeglitevastane vahend, mida kasutatakse võistlustel paremate tulemuste saamiseks. Dopingu kasutamine on vastuolus ausa mängu põhimõttega, kuna seab võistleja konkurentidega võrreldes eelisolukorda. 

Doping võib olla keemiline aine (sagedamini anaboolne steroid vms), mis on vastavate spordiorganisatsioonide reeglites keelatud ainete nimekirja kantud ning mille kontsentratsioon sportlase organismis ei tohi ületada teatud piiri. Dopingainete nimekirja võivad kuuluda ka tegelikku dopingut maskeerivad ained. 

Veredoping on sportlase vere hemoglobiinisisalduse suurendamine vereülekande teel, kui seda ei tehta ravieesmärgil.

Geenidoping on geenmanipulatsioon, mille tõttu on sportlasel paremini arenenud lihased või muud elundid. Geenidoping võib olla ka kaasasündinud genoommutatsioon.

Ajalugu
-------

Sõna "doping" ilmus esimest korda tõenäoliselt 1889. aastal ühes inglise sõnastikus. Terminiga nimetati oopiumi ja teiste uimastite segu, mida kasutati hobuste ergutamiseks. Paljud arvavad, et sõna on inglise päritolu; tegelikult see päris nii pole.

Sõna "doping" tuleneb sõnast "dop", mis kuulub ühte Kagu-Aafrika dialekti. Nii nimetasid selle suguharu liikmed uimastavat jooki, mida tarvitati stimulaatorina kombetalituste ja tantsude ajal.

Tunduvalt hiljem hakati nii nimetama iga stimulaatorit, mida kasutati hobuste ja koerte ergutamiseks. 

Tänapäeva spordis kasutatakse dopingut laialdaselt ja see pole juhuslik. Sageli pole see tingitud mitte sportlase soovist iga hinna eest võita, vaid võidu majanduslikust hädavajalikkusest, millest sõltub riigi maine ja/või sportlase olevik ja tulevik.

Vaata ka
--------

* erütropoetiin
* Maailma Dopinguvastane Agentuur

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Doping** |

* Ametlik dopingainete ja -meetodite nimekiri 2005. a.
* Märt Roosna, Deivil Tserp. Doping viib enneaegselt hauda?, Õhtuleht, 18. detsember 2008
* Olev Remsu, Doping mürgitab. Ehk ka puhastab? Kogumikus Aja Kirju, Petroneprint, 2016
Everson 2019. aastal Santose väravavahina
**Everson Felipe Marques Pires** (tuntud ka lihtsalt kui **Everson**; sündinud 22. juulil 1990 Pindamonhangabas) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib väravavahina Brasiilia kõrgliigaklubis Atlético Mineiro.

2003. aastal liitus ta São Paulo noorteakadeemiaga, kuid klubi põhimeeskonda ta välja ei jõudnud.

Aastatel 2010–2013 kuulus Everson Brasiilia esiliigaklubisse Guaratinguetá, kus ta oli Jailsoni ja Saulo järel varuväravavahiks.

2014. aasta jaanuaris liitus ta River Atlético Clubega, kellega tuli samal aasta Piaui osariigi meistriks. Sama aasta juunis siirdus ta Brasiilia tugevuselt neljanda liiga klubisse Confiança, kellega kindlustas samal hooajal pääsu Brasiilia tugevuselt kolmandasse liigasse. 2015. aastal tuli ta Confiançaga Sergipe osariigi meistriks. 24. aprillil 2015 lõi ta osariigi meistrivõistlustel mängus Estanciano vastu penaltist värava.

2015. aasta augustis sõlmis ta lepingu Brasiilia esiliigaklubiga Ceará. Ta sai kiiresti Ceará esiväravavahiks. 2017. aastal kindlustas klubiga pääsu Brasiilia kõrgliigasse. 6. septembril 2018 lõi ta Brasiilia kõrgliigas karistuslöögist värava Corinthianse vastu. Aastatel 2017 ja 2018 tuli Everson Cearága Ceará osariigi meistriks.

2019. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja-aastase lepingu Santosega. 2019. aasta hooajal sai ta Santose esiväravavahiks, kui võttis selle koha üle Vanderleilt. 2020. aasta juulis esitas ta klubi vastu kohtuhagi, väites, et klubi on talle palga maksmata jätnud, kuid tema kaebus jäeti rahuldamata.

2020. aasta septembris sõlmis ta lepingu Atlético Mineiroga. 2021. aastal tuli ta Atlético Mineiroga Brasiilia meistriks.

2021. aasta augustis kutsuti Everson MM-i valikmängudes Brasiilia jalgpallikoondisse, kuid koondisedebüüti pole ta seni teinud.

Saavutused
----------

River
* Campeonato Piauiense: 2014

Confiança
* Campeonato Sergipano: 2015

Ceará
* Campeonato Cearense: 2017, 2018

Atlético Mineiro
* Campeonato Brasileiro Série A: 2021
* Copa do Brasil: 2021
* Campeonato Mineiro: 2021, 2022
* Supercopa do Brasil: 2022

Viited
------

1. ↑  "É DO PEIXE! GOLEIRO EVERSON ASSINA CONTRATO DE QUATRO ANOS COM O SANTOS FC". santosfc.com.br. 24.1.2019. Vaadatud 30.6.2022
2. ↑  "Justiça nega liminar a Everson para ser liberado do Santos". UOL Esporte. 21.7.2020. Vaadatud 30.6.2022
3. ↑  "Everson é anunciado pelo Atlético-MG e assina até 2022; goleiro se torna 17º reforço do clube em 2020". Globo Esporte. 10.9.2020. Vaadatud 30.6.2022
**Evi Rannap** (aastani 1958 **Evi Kask**, 27. detsember 1932 Peningi vald, Harjumaa – 25. oktoober 2018) oli eesti infoteadlane, kes pani aluse infoteaduse arengule Eestis. Ta oli kirjanik Jaan Rannapi abikaasa.

Elulugu
-------

Evi Rannap oli käsitöölise tütar.

Lõpetas 1952 Tallinna Õpetajate Instituudi, 1956 Tallinna Pedagoogilise Instituudi matemaatikaõpetaja kutsega, 1964–1968 oli Tartu Riikliku Ülikooli kaugõppeaspirant. Tehnikateaduste kandidaadi kraadi sai ta 1973 Moskvas Nõukogude Liidu Teaduste Akadeemia juures väitekirjaga "Leiutisi kirjeldava infokeele süsteemkäsitluses".

Rannap oli 1960–1973 Eesti Teadus- ja Tehnikainformatsiooni Instituudi osakonnajuhataja ja teadusdirektor, 1973–1984 TPedI raamatukogunduse ja bibliograafia kateedri juhataja (aastast 1978 dotsent), 1984–1992 samas dotsent ja aastast 1993–1997 TPÜ infoteaduse õppetooli professor, 1997 emeriitprofessor.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: dokumentaalsed otsisüsteemid ja infokeeled, raamatukogunduse osa infosüsteemis, teadus- ja erialaraamatukogude osa infovajaduse rahuldamisel, Eesti trükis infolevi süsteemis, teadusinfo levi ja tarbimise probleemid. Õppetöös luges ta infoteaduse aluseid, infoanalüüsi, infotegevust ja teenindust, infokeeli.

Evi Rannapi juhendamisel valmis üle 60 diplomi- ja bakalaureusetöö ning kaitsti ligi kümme teadusmagistrikraadi. Ta avaldas vähemalt 66 teadustrükist.

Evi Rannapi tegevus eriala arendamist mõjutavates ühiskondlikes kogudes oli märkimisväärne: aastatel 1984–1988 oli ta Eesti NSV Kultuuriministeeriumi Riikliku Raamatukogukomisjoni liige, seejärel 1988. aastal taasasutatud Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu juhatuse esimene esimees, Eesti Rahvusraamatukogu nõukogu ja Eesti Informaatikanõukogu liige, aastatel 1993–1995 kultuuri- ja haridusministeeriumi raamatukoguhoidjate koolitusnõukogu esimees ning 1991–1995 Rahvusvahelise Raamatukoguühingute ja -institutsioonide Liidu (IFLA) hariduse ja täiendusõppe sektsiooni alalise komitee liige. Evi Rannap juhtis aastaid ka ERÜ koolituse toimkonda, 1996. aastal valiti ta ERÜ auliikmeks.

Tunnustus
---------

* 1987 – Eesti NSV teeneline kultuuritegelane
* 2001 – Valgetähe medaliklassi teenetemärk

Teoseid
-------

* Проблемы создания ИПС патентной информации. Tallinn, 1971
* Подготовка синтезированной информации в научно/информационной деятельности. Vilnius, 1988
* Infopoliitikast Eestis. // ERÜ aastaraamat: 1992. Tallinn, (1993)
* Infoteaduse arengust Eestis. // Infolevi ja -tarbimine. Tallinn, 1998.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  "Eesti teaduse biograafiline leksikon", 3. köide

Kirjandus
---------

* Vesmes, I. Meie kateeder. // Raamatukogu (1983), 21–23, I
* Riet, E. Evi Rannap – 60. // Raamatukogu 4 (1992), 24.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**BALTSO** (inglise keeles **Baltic Transmission System Operators**) oli organisatsioon, mis asutati 30. märtsil 2006 eesmärgiga edendada ülekandesüsteemide süsteemihaldurite vahelist koostööd ja koordineerida energiasüsteemide paralleelset toimimist Baltimaades – Eestis, Lätis ja Leedus. Teisteks ülesanneteks on veel ülekandesüsteemide võrgukoodeksi ja kõrgepinge (330 kV) elektrivõrkude disain, arendamine ja koordineerimine.

Liikmed
-------

BALTSO liikmed olid AS Latvenergo Augstsprieguma tīkls Lätist, Põhivõrk Eestist ja Lietuvos energija Leedust.

Kolm Baltimaad olid okupatsiooni ajal IPS/UPS-i liikmed, samasse organisatsiooni kuulusid ka teised Nõukogude Liidu riigid.

Eesmärgid
---------

BALTSO eesmärgid loomise ajal olid

* Eesti, Läti ja Leedu elektrienergia süsteemide usaldusväärseks tööks ja ühendamiseks vajalike tingimuste loomine, väljatöötamine ja rakendamine;
* Balti ülekandesüsteemide arendamise valdkonna vahendite hooldus;
* Eesti, Läti ja Leedu elektrienergia turgude kooskõlastatud ja ohutuks toimimiseks vajalike tingimuste loomine, väljatöötamine ja rakendamine;
* ühelt poolt organisatsiooni ja selle liikmete ning teiselt poolt BALTSO-sse mittekuuluvate riikide energiaettevõtete vahelise koostöö edendamine ja rakendamine;
* Balti energiasüsteemi ja elektriturgudega seotud avalike suhete korraldamine;
* suhete loomine, hoidmine ja arendamine teiste oluliste organisatsioonide ja asutustega Baltimaades, Euroopas ja mujal maailmas.

Organisatsiooni tegevuse lõpp
-----------------------------

BALTSO liikmete viimane kokkusaamine toimus Vilniuses 2009. aasta 1. juunil. „Ehkki iga lõpp on millegi uue algus, ei muutu Baltimaade eesmärgid," märkis ENTSO-E juhatuse liige Lietuvos Energija AB tegevjuht Darius Masionis ürituse avakõnes. „BALTSO asutati selleks, et edendada Leedu, Läti ja Eesti kõrgepingeoperaatorite koostööd ja saavutada ühiseid eesmärke. Meie liitumine ENTSO-E-ga ainult tugevdab meid kogu Baltikumi energiajulgeoleku tagamisel ja tagab elektrivarustuse usaldusväärsuse," ütles Darius, lisades veel: „Oluline on ka see, et see organisatsioon toimib platvormina ühtsete üleeuroopaliste kõrgepingevõrkude reeglite loomisel, pikaajaliste võrgu arengukavade ja tulevaste Euroopa kõrgepingevõrkude operaatorite ühise tööstrateegia koostamisel".

1. juulil 2009 BALTSO likvideeriti ning kõik operatiivülesanded anti üle ENTSO-E-le.

Viited
------

1. ↑  "Asutati Balti energiasüsteemi süsteemihaldurite organisatsioon". *Delfi*. 31.03.2006. Vaadatud 01.11.2019.
2. ↑  "ENTSO-E koostöö partnerid (BALTSO eesmärgid ja tutvustus)". *ENTSO-E*. Vaadatud 01.11.2019.
3. ↑  Renata Gaudinskaitė (01.06.2009). "BALTSO lõppkoosolek toimus Vilniuses". *Ignitis Gamyba*. Vaadatud 01.11.2019.
Dr. Babasaheb Ambedkar
**Bhimrao Ramji Ambedkar** (14. aprill 1891 – 6. detsember 1956), tuntud ka kui **Dr. Babasaheb Ambedkar**, oli India õigusteadlane, majandusteadlane, poliitik ja ühiskondlik reformaator, kes inspireeris budistlikku daliiti kampaaniat ja võitles puutumatute (dalitite) vastu suunatud sotsiaalse diskrimineerimise vastu. Ta toetas ka naiste õigusi ja töölisliikumist. Ta oli iseseisva India esimene õigus- ja justiitsminister ning India põhiseaduse arhitekt.

Viited
------

1. ↑  Bhimrao Ambedkar
2. ↑  Ambedkar Jayanti 2019: Facts on Babasaheb to share with kids | Parenting News,The Indian Express
3. ↑  How India’s Most Downtrodden Embraced the Power of Statues
4. ↑  Bhimrao Ramji Ambedkar | Biography, Books, & Facts | Britannica
5. ↑  All You Need To Know About BR Ambedkar On His 129th Birth Anniversary
6. ↑  Buswell, Robert Jr; Lopez, Donald S. Jr. toim-d (2013). *Princeton Dictionary of Buddhism*. Princeton, NJ: Princeton University Press. Lk 34. ISBN 9780691157863.
Axel Munthe. Foto 1930. aastate algusest
**Axel Martin Fredrik Munthe** (31. oktoober 1857 Oskarshamn – 11. veebruar 1949 Stockholm) oli rootsi arst ja kirjanik, keda rohkem tuntakse tema autobiograafilise teose "San Michele raamat" järgi.

Munthe abiellus oma esimese abikaasa Ultima Hornbergiga 24. novembril 1880. Hornberg oli rootslane, kellega Munthe tutvus kunstiõpingute ajal Pariisis. Abielu lahutati vähem kui kümne aasta pärast. Aastal 1892 abiellus Ultima uuesti rootsi töösturi Gustaf Richteriga. Aastal 1893 sündis sellest abielust poeg. Aastal 1895 Ultima suri.

Aastal 1907 abiellus Munthe inglase Hilda Pennington-Melloriga. Neil oli kaks poega, Peter ja Malcolm Munthe. Hilda oli aristokraat, kelle perel olid Inglismaal märkimisväärsed valdused. Abielu kestis Axeli surmani 1949; Hilda ise elas 1967. aastani.

Munthe ravis Napolis katku ja oli rahva seas väga populaarne. Psühhiaatriliste haiguste ravimisel vältis Munthe arstimite väljakirjutamist patsiendile nii palju kui võimalik, kasutades selle asemel raviks hüpnoosi, muusikat ja muid alternatiivseid vahendeid. Lootusetutes olukordades – näiteks marutõve korral, kui patsienti ootas ees ainult pideva valu ja hulluse aeg, mis vältimatult surmaga lõppes – pooldas ta eutanaasia kasutamist. Ta oli ka kaudselt seotud Louis Pasteuri uuringutega marutõvevastase vaktsiini väljatöötamisel.

Tema raamat "San Michele raamat" (1929) on tõlgitud vähemalt 45 keelde. See on üks 20. sajandi menukamaid kirjandusteoseid. Selle eri keeltes ilmunud tõlkeid saab näha Axel Munthe majamuuseumis.

Munthe kirjutas raamatuid varemgi, "San Michele raamat" on tema viimane teos. Tema esimesed raamatud ei saanud eriti tuntuks ja tänapäeval pole neid kuigivõrd välja antud.

Eestikeelsena on "San Michele raamat" välja antud 1938 ja 1940 Tallinnas, 1952 Torontos ning taas Tallinnas 1992 (kirjastus Monokkel) ja 2006 (kirjastus Penikoorem). Raamatu on eesti keelde tõlkinud Heino Meister.

Capri saarel oli Munthe ja ta kaasa headeks sõpradeks Jakob von Uexkülli pere.

Viited
------

1. ↑  Uexküll, Gudrun 1964. *Jakob von Uexküll: Seine Welt und seine Umwelt*. Hamburg: Wegner.
**Aleksander Koskel**, kuni 1936. aastani **Aleksander Koch** (11. märts 1909 Tartumaa, Aru vald – 24. detsember 1988 Falköping, Rootsi) oli eest arst ja rahvuslane. Aleksander Koskel oli tuntud lõuna-eesti pedagoogi ja EÜS auvilistlase Aleksander Raudseppa õepoeg. 

Lõpetas 1929. aastal Tartu Õpetajate Seminari ning töötas Palal 1929–1934 õpetajana.
1934–1940 õppis Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas. 1936. aastast Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.
Ülikooli ajal sai Aleksander Koskel kahe üliõpilastöö eest 1938. ja 1939. aastal auhinna. Mõlemad tööd käsitlesid tuberkuloosi.

Töötas 1940–1944 Tartu Ülikooli Tervishoiuinstituudis assistendina, 1940–1944 Tartu Tuberkuloosi Sanatooriumis arstina. Alates ülikooli viimastest kursustest osales Tervishoiu Muuseumi töös (loengud, rändnäitused, kaastöö artiklitele ajakirjanduses). 1940–1941 oli endise Tervishoiu Muuseumi, nõukogude ajal Tartu Sanitaarharidusmajaks ümber organiseeritud asutuse juhataja. 

Osales koos Karl Auna, Harald Tammuri, Rudolf Saago, Lembit Kriisa, Turvo Turviste ja teistega põrandaaluse EÜSi eestseisuse töös 1940–1941. 1941. aasta märtsist kujunes sellest rahvusliku vastupanuliikumise rühm, mida hiljem hakati kutsuma Tervishoiu Muuseumi Grupiks. Koskeli eestvõtmisel valmistati ja koguti eelseisvaks sõjategevuseks esmaabipakendeid.
1941. aasta juulis oli Aleksander Koskel Tartu ülestõusu juhi Olev Reintalu üks abisid. Peale arstiabi osutamise rindel võttis ta osa ka otsesest lahingutegevusest.

Pärast Suvesõda jäi Aleksander Koskel Omakaitse Tartumaa maleva juurde arstiks. Selles ametis oli ta Tervishoiu Muuseumi Grupi võtmeisikuks kutsealuste Eesti meeste päästmisel Saksa mobilisatsioonist.

Koskeli initsiatiivil avati Tartus 1944. aasta alguses ka Omakaitse Haigla vabatahtlikest töötajate ja kodanike annetustest koostatud sisustusega.

1943. aasta lõpust – 1944. aasta algusest oli Aleksander Koskel seotud ka Eesti Vabariigi Rahvuskomitee tegevusega. Ta arreteeriti SD poolt üheaegselt teiste eesti rahvuslastega 21. aprillil 1944. Vangist vabanes septembris 1944, põgenes perega Rootsi.

Rootsis toimetas ta 1952. aastal eestikeelse "Tervishoiu käsiraamatu", olles kirjastuse Tõrvik kaasomanik.

1955. aastal sai Koskel Rootsi arstilitsentsi ning töötas esialgu Oskarshamnis, edasi Falköpingis.

Vabal ajal pühendus ta paljudes kirjutistes ja esinemistes eesti rahvusluse ideede jätkamisele, osales EÜSi tegevuses ning noortelaagri Metsakodu  rajamises ja toetamises.

Viited
------

1. ↑  Metsakodu veebileht
2. raamat "Eesti Sõdur II Maailmasõjas", autor Mart Laar, lk. 102 (pilt)
**Axel Merckx** (sündinud 8. augustil 1972 Belgias Ukkelis/Uccle'is) on belgia jalgrattasportlane. 2004. aasta suveolümpiamängudel võitis ta meeste grupisõidus pronksmedali. 

Ta on maanteejalgrattur, kellele sobib mägine tee. 

1993. novembris aastal sai temast elukutseline jalgrattur Team Telekomi meeskonnas. 1995. aastal läks ta üle Motorola meeskonda, kus osales ka noor Lance Armstrong. Hilisemad meeskonnad:

* 1997–1998 Polti
* 1999–2000 Mapei
* 2001–2002 Domo-Farm Frites
* 2003–2004 Lotto-Domo

Ta on viiekordse Tour de France'i võitja Eddy Merckxi poeg ning tal on Belgias palju fänne. Kuigi ta tuli 2000. aastal Belgia maanteesõidumeistriks ning võitis samal aastal Giro d'Italia 8. etapi, puuduvad tal seni võidud, mida temalt oodatakse. Ta on mitu korda tõotanud teha asju, mida isa ei suutnud: sealhulgas võita Tour de France'i etapp Alpe d'Huezi mäel ja võita maailmakarikavõistluste etapp Paris–Tours. See ei ole tal õnnestunud. 

Ta sai 2004. aasta Tour de France'il parima belglasena 21. koha ning võitis 2004. aasta suveolümpiamängudel meeste grupisõidus pronksmedali.

Isiklikku
---------

Oma abikaasa Jodiga on ta abielus 27. oktoobrist 1997. Neil on kaks tütart Axana Taylor Merckx (sündinud 5. mail 2001) ja Athina Grace Merckx (sündinud 29. juunil 2005).

Välislingid
-----------

* Axel Merckxi ametlik koduleht (*inglise, prantsuse ja hollandi keeles*)