recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Antarktiline kliima on iseloomulik antarktilisele kliimavöötmele
Õhutemperatuur Antarktises talvel ja suvel
**Antarktiline kliima** on Alissovi kliimaklassifikatsiooni järgi kliimatüüp, mis on iseloomulik antarktilisele kliimavöötmele. Aasta läbi valitsevad siin antarktilised õhumassid, mis põhjustavad madalaid õhutemperatuure. Seda põhjustab ka päikesekiirte väike langemisnurk, kuni poole aastani kestav polaaröö ning valge jää ja lumega kaetud pinna tõttu suur albeedo ehk peegelduva kiirguse osakaal. Samuti on Antarktise keskmine üldkõrgus üle 3000 m, mis tähendab, et õhutemperatuurid on keskmiselt 18 kraadi võrra madalamad kui meretasemel. Antarktist ümbritsev Läänetuulte hoovus takistab soojema veega veemasside liikumist rannaaladele.

Antarktilise kliimaga piirkondades on väga madalad õhutemperatuurid nii talvel (keskmine õhutemperatuur mandri keskosas −60...−70 °C (mererannikul on õhutemperatuur kõrgem – umbes −30...−35 °C), absoluutne miinimum −89,2 °C oli registreeritud Vostoki polaarjaamas 21. juulil 1983) kui ka suvel (jaanuari keskmine õhutemperatuur mandri keskosas on umbes −25...−45 °C, mere rannikul umbes −5...+2 °C). Absoluutne maksimum Antarktises (+14,6 °C) on registreeritud Hope Bay rannikul ja Vanda polaarjaamas 5. jaanuaril 1974.

Aasta keskmine sademete hulk on umbes 166 mm, aga see kõigub kliimavöötme ulatuses suurtes piirides (suurim on üle 600 mm Antarktika poolsaarel, madalaim 50 mm aastas Antarktise keskosas). Sademed on peaaegu alati lume kujul.

Tüüpilised kliimadiagrammid
---------------------------

* Bellingshauseni polaarjaama kliimadiagrammBellingshauseni polaarjaama kliimadiagramm
* Novolazarevskaja polaarjaama kliimadiagrammNovolazarevskaja polaarjaama kliimadiagramm
* Davise' polaarjaama  kliimadiagrammDavise' polaarjaama kliimadiagramm
* Amundsen-Scotti polaarjaama kliimadiagrammAmundsen-Scotti polaarjaama kliimadiagramm

Köppeni kliimaklassifikatsiooni järgi vastab antarktilisele kliimatüübile E polaarkliima kõige soojema kuu keskmise temperatuuriga alla +10 °C, kus eristatakse kaht kliimatüüpi: ET – tundrakliima kõige soojema kuu keskmise temperatuuriga 0 °C ja +10 °C vahel ja EF – külmakõrbe kliima, kui ühegi kuu keskmine temperatuur ei ületa 0 °C.
Kirill Petrov 2010. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel
**Kirill Andrejevitš Petrov** (vene keeles Кири́лл Андре́евич Петро́в; sündinud 13. aprillil 1990 Kaasanis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib KHL-i klubis Kaasani AK Bars ääreründajana.

Kaasani AK Barsi meeskonnas debüteeris ta Venemaa kõrgliigas hooajal 2006–07.

2008. aastal valiti ta NHL-i *draft* '​is New York Islandersi poolt 73. valikuna.

Petrov jätkas AK Barsis mängimist kuni hooaja 2014–15 lõpuni. 

2015. aasta juulis sõlmis Petrov Islandersiga üheaastase lepingu. Ta asus mängima American Hockey League'is Islandersi noorteklubis Bridgeport Sound Tigers, kuid juba pärast 13 liigamängu naasis Petrov Venemaale, liitudes Moskva CSKA-ga.

Hooajal 2018–19 mängis Petrov Omski Avangardis. 2019. aasta mais naasis ta AK Barsi.

2007. aastal tuli Petrov Venemaa kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks. 2008. aasta kuni 18-aastaste maailmameistrivõistlustel võitis ta koondisega hõbemedali. Petrov lõi turniiril viis väravat ja andis kaks väravasöötu ning valiti turniiri parimaks ründajaks. 2009. aastal võitis ta Venemaa kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali. Venemaa jäähokikoondises osales Petrov 2013. aasta maailmameistrivõistlustel, kus ta lõi ühe värava ja andis neli väravasöötu.

Välislingid
-----------

* Kirill Petrov KHL.ru lehel
* Kirill Petrov hockeydb.com lehel
Antanas Baranauskas 1899. aastal
**Antanas Baranauskas** (poola keeles *Antoni Baranowski*, ladina keeles *Antonius Baranovski*; 17. jaanuar 1835 Anykščiai – 26. november 1902 Sejny) oli leedu luuletaja, matemaatik ja poola-leedu katoliku piiskop.

Elulugu
-------

Baranauskase mälestusmärk Seda linnas
Ta sündis leedu aadlipäritolu tagasihoidlikus talupojaperes. Varases nooruses saatsid vanemad ta kohalikku kihelkonnakooli. Nagu ta päevikus kirjeldab, õppis ta aastatel 1841–1843 poola keelt ja 1848–1851 vene keelt. Tema esimesi katseid leedu keeles luulet ja riime kirjutada leidub tema päevikutes. Hiljem õppis ta Rumšiškėsis iga kahe aasta tagant korraldatavas vallakirjutajate koolis. Seal hakkas ta kirjutama oma esimesi poolakeelseid luuletusi.

1853. aastal lõpetas ta kooli, pärast seda töötas kirjutaja või kantseleiametnikuna mitmes Leedu väikelinnas. Sel perioodil alustas ta suhteid žemaitlaste luuletaja Karolina Proniewska (Karolina Praniauskaitė) ja tema perekonnaga. Neid kahte ühendas kirg Adam Mickiewiczi luule vastu. Praniauskaitė soovitas Baranauskasel proovida rohkem leedu keeles kirjutada. 1856. aastal üritas Karolina perekond paari lahutada, toetades Baranauskase õppima asumist Varniai katoliku seminaris. Seal õppides hakkas ta keskenduma leedu kirjakeele arendamisele ning kirjutas kommentaari leedu ja žemaidi keelele "Apie lietuvių ir žemaičių kalbą". See oli esimene teaduslik katse neid dialekte eristada.

Seminaris olles hakkas ta kirjutama luuletusi leedu keeles ja sellest ajast kirjutas sisuliselt selles keeles. Üks tema varasemaid Mickiewiczi mõju all kirjutatud teoseid oli "Anykščių šilelis". Seda peetakse leedu kirjanduse klassikaliseks teoseks. Kirjanduskriitikud peavad seda sümboolseks viiteks Leedu ajaloole ja keelele. Kui mõned kriitikud väidavad, et Baranauskas kirjutas luuletuse vihasena, vastuseks tema lektori Alexander Gabszewiczi väitele, et leedu keel pole luuletuste kirjutamiseks piisavalt ilus, siis teised vaidlevad sellele kui väärtõlgendusele vastu. Luuletus avaldati esmakordselt 1861. aastal ja taas 1862. aastal Laurynas Ivinskise kalendrites.

Aastatel 1858–1862 õppis ta Peterburi Roomakatoliku Vaimulikus Akadeemias, kus omandas magistrikraadi teoloogias. Aastatel 1863–1864 õppis ta Müncheni, Rooma, Innsbrucki ja Louvaini katoliku ülikoolides.

1871. aastast töötas ta Kaunase vaimulikus seminaris ja hakkas õpetama leedu keelt. Ta kirjutas leedukeelse grammatikaõpiku "Mokslas lietuviškosios kalbos". Pärast seda, kui Baranauskas läks Sejnysse, saavutas ta märkimisväärse maine, kuna suutis jutlustada nii poola kui ka leedu keeles. Aastaks 1880, pärast seda, kui ta mõistis, et leedu keeles trükkimise keeldu ei tühistata, hoolimata tsaarivõimude mitteametlikest lubadustest seda teha, vähenes tema soov leedu keelt propageerida vähehaaval. Ta ei lakanud uskumast, et leedu keelt tuleks arendada ja selle kasutamist laiendada ning töötas kuni oma surmani piibli leedu keelde tõlkimise kallal ning tal õnnestus 10–12 tundi päevas töötades tõlkida kolm viiendikku Vanast Testamendist.
**Kiril Petkov Petkov** (bulgaaria keeles Кирил Петков Петков; sündinud 17. aprillil 1980 Plovdivis) on Bulgaaria poliitik, ökonomist ja ettevõtja.

Kiril Petkov asus 1994. aastal koos oma vanematega elama Kanadasse. Briti Columbia Ülikoolis õppis ta esialgu keemiat ja bioloogiat, kuid kolmandal kursusel vahetas eriala ja lõpetas ülikooli bakalaureusekraadiga rahanduse alal. Magistrikraadi ärijuhtimise alal omandas ta *Harvard Business School'is*. Aastatel 2001–2005 töötas ta Kanada firmas McCain Foods ettevõtte arendusjuhina.

Kiril Petkov pöördus Bulgaariasse tagasi 2007. aastal. Ta asutas probiootikume tootva firma ProViotik.

Ta oli 12. maist 2021 kuni 16. septembrini 2021 Bulgaaria majandusminister.

13. detsembrist 2021 kuni 2. augustuni 2022 oli Petkov Bulgaaria peaminister.

Viited
------

1. ↑  Prime Minister-Designate Kiril Petkov - BIO Bulgarian News Agency, 11. detsember 2021
2. ↑  A Harvard graduate is the new Prime Minister of Bulgaria news.tvs-24.com
3. ↑  RFI: Kiril Petkov - "Mr. Proper" of Bulgaria Novinite, 21. detsember 2021
4. ↑  Петков, Кирил : Премьер Болгарии Энциклопедия - ТАСС
5. ↑  Kiril Petkov Comments on Coalition Policy of Continue the Change Bulgarian News Agency, 3. oktoober 2021
6. ↑   Countries Br-Bu. Bulgaria

Bulgaaria peaministrid

**Bulgaaria kuningriik:** Burmov | Drumev | D. Cankov | Karavelov | Ehrnrooth | *koht täitmata* | Sobolev | D. Cankov | Karavelov | Drumev | Karavelov | Radoslavov | Stoilov | Stambolov | Stoilov | Grekov | Ivančov | Petrov | Karavelov | Danev | Petrov | Petkov | Stančov\* | Gudev | Malinov | Gešov | Danev | Radoslavov | Malinov | Teodorov | Stambolijski | A. Cankov | Ljapčev | Malinov | Mušanov | Georgiev | Zlatev | Tošev | Kjoseivanov | Filov | Gabrovski\* | Božilov | Bagrjanov | Muraviev | Georgiev

**Bulgaaria Rahvavabariik:** G. Dimitrov | Kolarov | Červenkov | Jugov | Živkov | Todorov | Filipov | Atanasov | Lukanov

**Bulgaaria Vabariik:** Popov | F. Dimitrov | Berov | Indzhova | Videnov | Sofiyanski | Kostov | Sakskoburggotski | Stanišev | Borisov | Rajkov | Orešarski | Bliznaški | Borisov | Gerdžikov | Borisov | Petkov | Donev | Denkov
Balilla liige 1924 enne organisatsiooni ametlikku loomist
**Opera Nazionale Balilla**, lühendatult **ONB** või lihtsalt **Balilla** oli Itaalia Fašistliku Partei paramilitaarse kallakuga noorteorganisatsioon 1926–1937.

Ajalugu
-------

ONB moodustati 3. aprillil 1926 skaudiliikumise eeskujul noorte füüsilise ja moraalse kasvatamise eesmärgil. Sarnasel moel noortetegevust organiseeriti tegelikult juba pärast 1922. aastat, kui Benito Mussolini tuli Itaalias võimule. Organisatsiooni eeskujuks oli Genova poiss Giovan Battista Perasso, kes võitles 18. sajandil Habsburgide vägede vastu ja patriotism tugines Itaalia võitudele 1. maailmasõjas. 

1927 likvideeriti Itaalias ühtlasi teised noorteorganisatsioonid, sealhulgas skautlus ja pioneeriliikumine. Teatud määral tohtis tööd jätkata vaid katoliku kiriku noorteorganisatsioon. Peagi sai ONB eeskujuks ka Saksamaal Hitlerjugendi loomisel. Organisatsioon liikmed kasutasid harjutustel sageli spetsiaalseid relvi või relvamakette *Figli della Lupa*. Neist püüti kasvatada partei uusi liikmeid ja sõjamehi.

1937 pärast tagasilööke sõjakäikudel otsustati noorteorganisatsioon reorganiseerida ja nimetati ümber Gioventù Italiana del Littorioks (Itaalia Littorio Noored).

Ülesehitus
----------

Organisatsiooni liikmeskond jagunes põhiosas:

* Balilla (poisid) ja Piccole Italiane (tüdrukud) – 8–14 a
* Avanguardisti (poisid) ja Giovani Italiane (tüdrukud) – 14–18 a
* Marionetto - merendussuund.

Lisaks oli vahepeal nooremate liikmete nimetuseks Noored Hundid.
|  |
| --- |
| Kirill Kaprizov (2015) |
|  |
| Kuld | 2018 | jäähoki |
|  |
| Pronks | 2019 | jäähoki |

**Kirill Olegovitš Kaprizov** (vene keeles Кирилл Олегович Капризов; sündinud 26. aprillil 1997 Novokuznetskis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Minnesota Wild ründajana vasakäärel.

Kaprizov alustas profikarjääri hooajal 2014–15 Novokuznetski Metallurgi ridades.

2015. aastal valis Minnesota Wild ta NHL-i *draft* '​is 135. valikuna.

Hooajal 2016–17 mängis ta Ufa Salavat Julajevis ja alates hooajast 2017–18 Moskva CSKA-s. 2018–19 ja 2019–20 põhihooajal on ta KHL-is olnud liiga suurim väravakütt (vastavalt 30 ja 33 väravat). 2019. aastal võitis ta Moskva CSKA-ga Gagarini karika. Ta valiti aastatel 2016–2020 viiel korralKHL-i tähtede mängule.

2020. aasta juulis sõlmis ta Wildiga kaheaastase lepingu. NHL-is debüteeris Kaprizov 15. jaanuaril 2021 mängus Los Angeles Kingsi vastu ning lõi selles mängus lisaajal Wildi võiduvärava. Kaprizov sai sellega NHL-i ajaloos kolmandaks mängijaks, kes on oma debüütmängus lisaajal värava löönud. Esimese kübaratriki tegi ta NHL-is 12. märtsil 2021 mängus Arizona Coyotes. Hooajal 2020–21 lõi ta NHL-is 27 väravat ja andis 24 väravasöötu. Kaprizov sai sellega läbi aegade resultatiivsemaks ja enim väravaid löönud uustulnukaks. Lisaks pälvis ta sel hooajal liiga parimale uustulnukale antava Calder Memorial Trophy, seejuures sai ta üleüldse esimeseks Wildi mängijaks, kes selle auhinna võitnud on.

2018. aasta taliolümpiamängudel tuli ta Venemaa olümpiakoondisega olümpiavõitjaks. Kaprizov lõi turniiril viis väravat, millega jagas kahe teise mängija kõrval turniiril esikohta. Finaalis Saksamaa vastu lõi ta lisaajal Venemaa võiduvärava. Ta kogus turniiril üheksa punkti, millega oli paremuselt teine Venemaa mängija. 2019. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Kaprizov Venemaa jäähokikoondisega pronksmedali.

Viited
------

1. ↑  Kirill Kaprizov. eliteprospects.com. Vaadatud 29.2.2020
2. ↑  "Kaprizov, Wild rally past Kings in OT in opener". NHL.com. 15.1.2021. Vaadatud 15.1.2021

Välislingid
-----------

* Kirill Kaprizov NHL.com lehel
* Kirill Kaprizov KHL.ru lehel
* Kirill Kaprizov hockeydb.com lehel

| * v
* r
Minnesota Wild |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Marc-André Fleury **·** Filip Gustavsson |
| 
**Kaitsjad**: Calen Addison **·** Jonas Brodin **·** Matt Dumba **·** Alex Goligoski **·** John Klingberg **·** Jon Merrill **·** Jacob Middleton **·** Jared Spurgeon |
| 
**Ründajad**: Matthew Boldy **·** Connor Dewar **·** Brandon Duhaime **·** Joel Eriksson Ek **·** Marcus Foligno **·** Frédérick Gaudreau **·** Ryan Hartman **·** Marcus Johansson **·** Kirill Kaprizov **·** Gustav Nyquist **·** Ryan Reaves **·** Mason Shaw **·** Sam Steel **·** Oskar Sundqvist **·** Mats Zuccarello |
|  |
| --- |
| **Artiklit tuleb tõlkida ja kohandada!** |

**Sotsiotehnilised süsteemid** (Sociotechnical systems (STS)) on teaduslik lähenemine organisatsiooni arengus. Tööprotsessi projekteerimine mille peamine eesmärk on inim-, tehnilisi ja tehnoloogilisi töö tegurite koostoime. Termin "sotsiotehniline süsteem" kõige on infrastruktuurse ühiskonna elemente ja inimkäitumise koostoime uurimine. Ühiskond, sotsiaalsed institutsioonid ja nende alamstruktuurid võivad pidada ka nagu keerulised sotsiotehnilised süsteemid.
Sotsiotehnilisi süsteeme mõiste baseerutakse inimese ja masina/tehnika koostoimet ideel võrreldes tehnoloogilise determinismi teooriatega, mis väidavad, tehnoloogial on inimeste elule (inimeste tööülesannete täitmise käigus) tugev ning otsene ühepoolne mõju. Tehnilise ja sotsiaalsete tingimuste projekteerimine peaksid olema sellised, et tehnoloogiline tõhusus ja humanitaarsed aspektid ei ole omavahel vastuolus.

Struktuur
---------

Sotsiotehniline süsteem on moodustatud järgmistest allsüsteemidest:

* **Tehniline allsüsteem** hõlmab seadmete, tööriistade ja tehnoloogia muundab sisendid väljunditeks, mis parandab organisatsiooni majanduslikku efektiivsust.
* **Sotsiaalse allsüsteemi** kuuluvad organisatsiooni liikmed ehk töötajad (teadmised, oskused, suhtumine, ellusuhtumine, mõtlemise ja olemise vahekord, suhtumine töösse), juhtimisstruktuur ja premeerimissüsteem.
* Kui analüüsida organisatsioon laiemas kontekstis, siis arvessevõetavad teguriteks on ka keskkonna suhted organisatsiooni allsüsteemiga. Viimane sisaldab sotsiaalsete ehk ühiskondlike väärtusi, sotsiaalsete ja riiklike institutsioonide, kellega koos töötab organisatsioon ja teised organisatsioonid, kes on organisatsiooni konkurendid või nende vahel on mingid muud suhted.

Et saavutada kõrge organisatsiooni talitluse efektiivsust on võimalik kui optimeerida tema allsüsteemid ja nende koostoime ehk ühtlustada nende tööd.

Ajalugu
-------

Aastal 1960 kaks konsultandid Eric Trist ja Fred Emery, kes töötasid Tavistocki inimsuhte instituudis (The Tavistock Institute of Human Relations) pakkusid uut terminit „sotsitehniline analüüs ehk sotsiotehniline süsteem". Esialgu sisaldas tehnilise alamsüsteemi tehniline osa tööriistu/vahendeid, meetodeid, projekti vahendeid, mis võimaldavad transformeerida sisend andmed ja saada väljund andmed, et saavutada majanduslikku organisatsiooni eesmärke. 
Sotsiaalne alamsüsteem sisaldas iga astme töötajad, mis koostöötavad süsteemiga, lisaks sellele teadmisi, oskusi, vajadusi ja elusuhtumist ja motiveerimise programme. Hiljem tarnijad ja kliendid koos ametliku ja mitteametliku protsessidega, mis toimuvad organisatsioonis oli lisatud sotsiaalse allsüsteemis ka.

Sotsiotehnilise analüüsi tüübid
-------------------------------

• PEST-analüüs

• PESTLE-analüüs

• ETHICS-analüüs

Allikad
-------

* Socio - Technical Theory
* The Tavistock Institute of Human Relations
**Orissaare mõis** (saksa keeles *Orrisaar*) oli rüütlimõis Pöide kihelkonnas Saaremaal.Tänapäeval Saare maakond, Saaremaa vald, Orissaare alevik. 

Mõis rajati 16. sajandil.

Ajalugu
-------

Ordumeister Hermann von Brüggenei läänistas 1536. a. Jürgen Junge´le Orissaare (*Oreval*) külast 2 adramaad, millest kujuneski Orissaare mõis. 1652. a. müüs J. Junge Orissaare mõisa Claus Treyden´ile. 1693. a. panditi mõis 1000 riigitaalri eest Reinhold Buncken´ile. Hiljem taas Treydenite omandusse ning 1786. aastal Klaus von Treydeni tütre Magdalena Gertruda abielu kaudu Reinhold Mathias Stackelbergile Tumala mõisast, mis oli Orissaare kõrval asuv mõis. 1790. a. läks Orissaare Karl Georg von Stackelbergile ning jäi nimetatud perekonna kätte Tumala karjamõisana kuni Maaseaduse põhjal teostatud võõrandamiseni. Orissaare, Tumala ja Maasi mõisa maadest moodustati Orissaare vald. 

Mõisa peahoone ei ole säilinud.

Omanikud
--------

K. G. v. Stackelberg oli abielus Anna Wilhelmine von Bistramiga Riisipere mõisast ja neil oli viist last. 1805. a. päris Saaremaa valdused vanim poeg Hans Heinrich von Stackelberg kes oli abielus Charlotte Wilhelmine Natalie von Buxhoevedeniga. Mõisa viimane, võõrandamiseelne omanik oli Otto Reinhold Matthias von Stackelberg.

Tähelepanekud
-------------

Sama nimega - *Orrisaar -* on nimetatud ka Järvamaal asuvat Esna mõisa.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 25.01.2016)
2. ↑  Orissaare mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 25.01.2016)
3. 1 2  Eesti Kirjanduse Selts, Koduurimise toimkond (1934). *Saaremaa: maateaduslik, majanduslik ja ajalooline kirjeldus*. Lk 708.
4. 1 2 3  Särg, Alo (2007). *Saaremaa mõisad ja mõisnikud*. Argo. Lk 95.
5. ↑  "X-GIS 2.0 [k2CjzcOC]". *xgis.maaamet.ee*. Vaadatud 26. aprillil 2023.
6. ↑  Särg, Alo (2007). *Saaremaa mõisad ja mõisnikud*. Argo. Lk 145.
7. ↑  "Esna mõis", *Vikipeedia*, 11. september 2022, vaadatud 25. aprillil 2023

Kirjandus
---------

* *Saaremaa. Maateaduslik, majanduslik ja ajalooline kirjeldus*. Toim. A. Luha. Tartu: Eesti Kirjanduse Seltsi kirjastus, 1933. Lk 708 .

Välislingid
-----------

* Orissaare mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
* Praust, Valdo. Saaremaa mõisad. Tänapäev, 2006
* 

Pöide kirik
Pöide kihelkond

**Kirik**: Pöide  

**Mõisad**: Audla mõis | Kahtla mõis | Keskvere mõis | Koigi mõis | Kõiguste mõis | Kübassaare mõis | Laimjala mõis | Maasi mõis | Muraja mõis | Orissaare mõis | Oti mõis | Reina mõis | Saare mõis | Tumala mõis | Uuemõisa mõis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib linnast; dessantlaeva kohta vaata artiklit Saratov (dessantlaev)* |

---

Vaade Saratovi sillale
**Saratov** (vene keeles Саратов; varasem eestikeelne nimekuju *Saraatov*) on linn Venemaal, Saratovi oblasti keskus. Asub Volga jõe paremal kaldal.

Saratov on suur transpordisõlm ja üks Venemaa suurimaid masinaehituse keskusi, seal on ka lennukitehased (Jak-40 ja Jak-42 tootmine).

Saratovit ühendab Engelsiga sild üle Volga jõe. Kolmest küljest on linn ümbritsetud kuni 300 m kõrguste mägedega. 

Saratovi sõpruslinnad on Bratislava (Slovakkia), Dallas (Ameerika Ühendriigid), Dobrič (Bulgaaria), Taiyuan (Hiina).

Nimi
----

Nimi on tulnud põhjaturgi sõnadest *sarı* ('valge, kollane') ja *tau* ('mägi').

Ajalugu
-------

Saratov asutati 1590. aastal. Esialgu paiknes linn Volga vasakul kaldal, veidi põhja pool tänapäeva Engelsist. 1674. aastal viidi üle tänasesse asupaika.
1780. aastal sai Saratov kubermangulinnaks. 1870. aastal valminud Tambovi-Saratovi raudtee ühendas linna Moskvaga. 1909. aastal asutas Nikolai II Saratovisse ülikooli (nüüdne N. G. Tšernõševski nimeline Saratovi riiklik ülikool).

Linn on sajandeid olnud üks Venemaa tähtsamaid sadamaid – algul kala- ja soolakaubanduse, hiljem teraviljakaubanduse keskus.

Aastatel 1909–1917 tegutses linnas Keiserlik Nikolai Ülikool. Õppeasutus taastati 1923. aastal ning nimetati Nikolai Tšernõševski auks Tšernõševski-nimeliseks Saratovi Riiklikuks Ülikooliks.

Nõukogude ajal oli Saratov kuni 1991. aastani välismaalastele suletud kui lennukitööstuse keskus, mis mängis tähtsat osa ka Nõukogude kosmoseprogrammis.

Volgasakslased
--------------

Tänu Jekaterina II manifestile 22. juulist 1763 oli Saratov pikka aega volgasakslaste tõmbekeskus. 1941. aastani oli Saratovist üle jõe asuv Pokrovsk (nüüdne Engels) Volgasakslaste ANSV pealinn. 20. sajandi alguses loendati volgasakslasi üle 800 000. Teise maailmasõja ajal küüditati paljud neist Siberisse ja Kasahstani, mõned on hiljem naasnud. Alates 1980. aastatest on enamik Saratovi volgasakslasi emigreerunud Saksamaale.

Elanike arv
-----------

* 858 000 (2005)
* 841 400 (2007)
* 836 100 (2008)
* 831 000 (2009)
* 837 800 (2010. aasta rahvaloendus)

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Vasmeri sõnaraamat, kd III, Moskva 1996, lk 560.

Välislingid
-----------

* Saratovi koduleht
* Saraatovist võib saada Putingrad
* Tourism in Saratov Туроператоры Саратов (rus)
**Harilik kibuvitsapahklane** (*Diplolepis rosae*) on kiletiivaliste seltsi kuuluv putukaliik.

Putukas on levinud ka Eestis.

Kibuvitsapahklane muneb oma munad kibuvitsa (*Rosa*) taimekudedesse, enamasti lehe kesksoonele, harvem pungale, õiele või noorele viljale. Vastse koorudes hakkavad taimekoed vohama, tekitades areneva vastse ümber paha. 

Pehmete punaste narmaste all on kõva, tavaliselt mitme kambriga südamik, kus elavad pahklase valged vastsed. Seal nad söövad ja kasvavad ning jäävad sinna ka talveks nukkuma. Pahk ise muutub sügisel tumepruuniks või isegi mustaks ja selle karvkate pulstub. Kevadel väljuvad pahast 3–4 mm pikad mustad tiivulised valmikud ning kõik algab otsast peale.

Viited
------

1. ↑  Michael Chinery, 2005. Euroopa putukad. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 226
2. ↑  "Punased tutid kibuvitsal". *Eesti Loodus nr 11*. 2006.
3. ↑  Elberg, Kaupo (1999). "Punased karvatupsud kibuvitsapõõsas". *Eesti Loodus nr 2/3*.

Välislingid
-----------

* Harilik kibuvitsapahklane andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
**Oyten** on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Verdeni kreisis. Valla pindala on 63,44 km². 31. detsembril 2017 elas seal 15 649 inimest. Vald asub umbes 20 km Verdenist loodes ja 15 km Bremenist idas.

Oyten kuulus 1180. aastal loodud vürstlikku Bremeni peapiiskopkonda. 1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esmalt personaalunioonis Rootsi – mille katkestas Taani okupatsioon (1712–1715) – ja 1715. aastast Hannoveri krooniga. 1807. aastal annekteeris hertsogkonna üürike Vestfaali kuningriik, 1810. aastal annekteeris selle Prantsusmaa. 1813. aastal anti hertsogkond tagasi Hannoveri kuurvürstkonnale, mis – pärast ülendamist Hannoveri kuningriigiks 1814. aastal – liidendas hertsogkonna reaaluniooni ja hertsogkonna territooriumist, sealhulgas Oytenist, sai 1823. aastal loodud Stade regiooni osa.

Viited
------

1. ↑  Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Register of German municipalities (4th quarter 2022), vaadatud 12.02.2023.

Välislingid
-----------

* www.oyten.de


Verdeni kreisi vallad

* Achim
* Blender
* Dörverden
* Emtinghausen
* Kirchlinteln
* Langwedel
* Ottersberg
* Oyten
* Riede
* Thedinghausen
* Verden
Theodor Gebre Selassie
**Theodor Gebre Selassie** (sündinud 24. detsembril 1986 Třebíčis) on Tšehhi jalgpallur (kaitsja).

Alates 2012. aastast mängib ta Saksamaa Bundesliga klubis Bremeni Werder. Enne seda mängis ta Tšehhi klubides. 2008. aastal tuli ta Tšehhi meistriks Praha Slaviaga ja 2012. aastal Libereci Slovaniga.

Esimese mängu Tšehhi jalgpallikoondises pidas ta 4. juunil 2011 sõpruskohtumises Peruu vastu. Koondises mängis ta kuni 2019. aastani.

Isiklikku
---------

Theodor Gebre Selassie on 181 cm pikk. Tema isa on etiooplane ja ema tšehh.

Saavutused
----------

Praha Slavia
* Tšehhi kõrgliiga: 2007–08

Libereci Slovan
* Tšehhi kõrgliiga: 2011–12

Välislingid
-----------

 Theodor Gebre Selassie – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Tšehhi koondis  –  UEFA Euro 2012 |
| --- |
| 

* 1 Čech
* 2 Gebre Selassie
* 3 Kadlec
* 4 Suchý
* 5 Hubník
* 6 Sivok
* 7 Necid
* 8 Limberský
* 9 Rezek
* 10 Rosický (c)
* 11 Petržela
* 12 Rajtoral
* 13 Plašil
* 14 Pilař
* 15 Baroš
* 16 Laštůvka
* 17 Hübschman
* 18 Kolář
* 19 Jiráček
* 20 Pekhart
* 21 Lafata
* 22 Darida
* 23 Drobný
* Treener: Bílek

 | Tšehhi |

| * v
* r
Tšehhi koondis  –  UEFA Euro 2016 |
| --- |
| 

* 1 Čech
* 2 Kadeřábek
* 3 Kadlec
* 4 Gebre Selassie
* 5 Hubník
* 6 Sivok
* 7 Necid
* 8 Limberský
* 9 Dočkal
* 10 Rosický (c)
* 11 Pudil
* 12 Škoda
* 13 Plašil
* 14 Kolář
* 15 Pavelka
* 16 Vaclík
* 17 Suchý
* 18 Šural
* 19 Krejčí
* 20 Skalák
* 21 Lafata
* 22 Darida
* 23 Koubek
* Treener: Vrba

 | Tšehhi |
Pirttijärvi-Länsman ja Solju Riddu Riđđu festivalil 2018

  

**Ulla Pirttijärvi-Länsman** (sünninimi **Ulla Pirttijärvi**, sündinud 13. novembril 1971 Inaris) on saami laulja ja joiguja. Ta joiub ja laulab enamasti põhjasaami keeles. 

Inari valla Áŋŋeli külast pärit Ulla Pirttijärvi laulis 1980. aastatel ansamblis Áŋŋel Nieiddat (soome keeles Angelin tytöt) koos Ursula Länsmani ja Tuuni Länsmaniga. Iseseisva artistina alustas ta pärast ansambli esimese albumi ilmumist aastal 1992. Praegu tegutseb Ulla Pirttijärvi-Länsman 2009. aastal asutatud ansamblis Ulda.

Ulla Pirttijärvi on avaldanud neli sooloalbumit ja osalenud Soome ansambli Rinneradio ning saami artistide Frode Fjellheimi ja Wimme Saari plaatide lindistamisel. Peale selle on ta osalenud aastal 1987 ansambli Áŋŋel Nieiddat eelkäija Angel-Nuorat ja saami laulja Mari Boine saamikeelsete jõululaulude kassetil "Juovllaide". 2000. aastate algul oli Ulla Pirttijärvi toimi Lapi läänikunstnik. Ulla Pirttijärvi-Länsman elab perega Ohcejohka külas.

Diskograafia
------------

### Sooloalbumid

* *Hoŋkoŋ dohkká* (1996)
* *Ruošša eanan* (1998)
* *Máttaráhku askái* (2002)
* *Áibbašeabmi* (2008)

### Angel-Nuorat

* *Juovllaide* (1987)

### Áŋŋel Nieiddat

* *Dolla* (1992)

### Ulla Pirttijärvi & Ulda

* *Ulda* (2012)

Viited
------

1. ↑  Band Ulda. (Kasutatud 12.9.2014.)
2. ↑  JUOVLLAIDE Andmebaas Fono. (Kasutatud 12.9.2014.)
3. ↑  Saamen kielen ja kulttuurin opetus täytti 35-vuotta. Kaleva, 19.5.2005 (Kasutatud 12.9.2014.)
4. ↑  Muusikko Ulla Pirttijärvi: Kuulun yhteen Lapin luonnon kanssa. Voi Hyvin, 14.12.2011. (Kasutatud 12.9.2014.)

Välislingid
-----------

* Ulda koduleht
**Theodor Kima** (9. aprill 1899 Tartu – 17. veebruar 1980 Berliin) oli eesti arst.

Ta lõpetas aastal 1916 Tartu Aleksandri Gümnaasiumi ja asus samal aastal õppima Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, kuid stuudium katkes aastal 1917. Vabadussõjast võttis ta osa aastatel 1918–1920 Balti pataljoni koosseisus. Õpingud arstiteaduskonnas jätkusid aastal 1920 ja aastal 1924 lõpetas ta ülikooli arstiastme väärilisena *cum laude*. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Fraternitas Academica.

Aastal 1925 oli ta Ahjal jaoskonnaarst. Aastatel 1926–1930 töötas ta Vana-Tänassilmas jaoskonnaarstina. Aastal 1930 asus ta Viljandisse, kus töötas laste- ja sisehaigustele spetsialiseerunud eraarstina. Ta oli aastast 1926 Viljandi Eesti Arstide Seltsi liige.

Aastal 1941 lahkus ta abikaasaga Saksamaale. Aastatel 1941–1942 töötas Neuenburgi kreisihaiglas Poola aladel, 1942–1945 Brombergis (praegu Bydgoszcz Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas Poolas). Aastatel 1948–1952 oli ta Mecklenburgi Tervishoiuministeeriumis osakonnajuhataja, 1952–1965 Saksa Demokraatliku Vabariigi Tervishoiuministeeriumi epideemiate vastu võitlemise osakonna juhataja ning aastast 1965 samas nõunik-epidemioloog. 

Dr. Theodor Kima suri aastal 1980 Berliinis.

Isiklikku
---------

Tema isa oli vaimulik Gustav Kima. Tema abikaasa Beate Käthe isa William Oskar Hertel ja vend Ernst Wilhelm Hertel olid arstid.

Kirjandus
---------

* Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk. 405.
Vikerkaar Polaar-Uuralis
**Polaar-Uural** (vene keeles Полярный Урал) on mäestik Venemaal, Uurali mäestiku põhjapoolseim osa. Polaar-Uuraali põhjapiiriks on Konstantinov Kameni mägi ja lõunapiiriks Hulga jõgi. Pindala on umbes 25 000 km².

Sobi jõgi
Polaar-Uural on Petšora ja Obi jõgikonna veelahe. Et läänenõlvadel sajab rohkem, on jõgede võrk seal tihedam. Suuremad jõed, mis saavad alguse läänenõlvadelt, on Kara, Ussa, Jelets. Idanõlvadelt algavad Štšutšja, Lohgotjegan, Sob ja Sõnja.

Polaar-Uurali piirkonnas on palju järvi. Suuremad neist on Suur Hadata-Jugan-Lor ja Väike Hadata-Jugan-Lor ning Suur ja Väike Štšutšje järv. Suur Štšutšje järv on tekkinud tektoonilises nõos, mille tõttu on see erakordselt sügav (136 m).

Polaar-Uurali kõrgemad mäed on Konstantinov Kamen (483 m), Ngetenape (1338 m), Harnaurdõ-Keu (1246 m), Hanmei (1333 m), Paier (1499 m).

Vaata ka
--------

* Lähispolaar-Uural
* Põhja-Uural
* Kesk-Uural
* Lõuna-Uural

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Polaar-Uural** |
‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) ›
**Poldri tänav** on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Sadama asumis.

Poldri tänav sai nime 13. augustil 2008. Poldri tänav on saanud nime lähedal asuva Tuukri tänava varasema nime (Hollandi tänav) mõjul (polder – allpool naaberveekogu pinda asuv üleujutuse eest tammistatud ala).

Ajalugu
-------

Sadama asumi ja Poldri tänava piirkonna areng on seotud 19. sajandi viimane veerandiga, kui pärast Tallinna kindluse likvideerimist anti 1873. aastal linnale kogu Tallinna sadama sisesadam. Piirkonda asuti ehitama tööstusettevõtteid ja laohooneid. 

Lootsi tänava kanti jäid suurte kaubafirmade (Koch, Girard de Soucanton, Thomas Clayhills and Son, Meyer ja Co jt tänapäeva Poldri tänaval) laod. Poldri 3, Tuukri tänav 1A ja Tuukri 1 kuulusid ettevõttele Meyer ja Co. Kochi Aitade kõrval on Poldri tänava sadamalaod teine terviklikumalt säilinud laokompleks Tallinna sadama piirkonnas, mis on vaid murdosa I maailmasõja eelsetest arvukatest ladudest ja töökodadest.

Viited
------

1. ↑  Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 288.
2. ↑  Leele Välja, OÜ Arhitektuuriväljad. Tallinna kesklinna väärtuslikud hooned. Tallinn 2020, lk 20.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Poldri tänav** |

| * v
* r
Sadama asumi tänavad |
| --- |
| Tänavad | 
Admiraliteedi väljak · Aedvilja tänav · Ahtri tänav · Filmi tänav · Halsi tänav · Hobujaama tänav · Jõe tänav · Kai tänav · Karu tänav · Kuunari tänav · Laeva tänav · Laeva väljak · Logi tänav · Lootsi tänav · Lüüsi tänav · Madalmaa tänav · Mere puiestee · Nafta tänav · Narva maantee · Paadi tänav · Parda tänav · Petrooleumi tänav · Poldri tänav · Poordi tänav · Reidi tee · Roseni tänav · Rotermanni tänav · Rumbi tänav · Sadama tänav · Tuukri põik · Tuukri tänav · Uus-Sadama tänav · Viru väljak · Vööri tänav |
**Tõnu Põder** (sündinud 13. märtsil 1956 Magadanis Venemaal) on eesti õigusteadlane ja pedagoog.

Elulugu
-------

Tõnu Põder on ohvitseri poeg.

Lõpetas 1974 Elva Keskkooli, 1988 TÜ õigusteaduskonna. Oli 1989–92 TÜ riigi- ja haldusõiguse kateedri vanemõpetaja, 1993–94 riigi- ja avaliku õiguse instituudi riigi- ja haldusõiguse õppetooli lektor, 1994–2004 lektor ja õppeülesande täitja, ühtlasi 1990–92 Eesti Diplomaatide Kooli ja 1994–95 Riigikaitse Akadeemia õppejõud, 1992–93 ka kaitseministri abi ja nõunik ning 1999 AS Tarbus nõukogu liige ja 2001–04 esimees. Õpetanud rahvusvahelist õigust, sõjaõigust ja riigikaitseõigust, rahvusvahelisi organisatsioone, rahvusvahelisi lepinguid; koostanud õppevahendeid ja tegelenud erialaterminoloogia juurutamisega eesti keeles.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: rahvusvaheline õigus, rahvusvaheline sõjaõigus, riigikaitseõigus, palgasõdurid rahvusvahelises õiguses; õigusajalugu ja kultuurilugu. Mitme seaduseelnõu (sh karistusseadustik) kaasautor, teinud kaastööd ENE-le ja EE-le. Olnud EV Ülemnõukogu riigi- ja rahvusvahelise õiguse ekspertkomisjoni liige (1992). Eesti Akadeemilise Õigusteadlaste Seltsi taasasutajaliige (1988), Eesti Laskesuusatamise Föderatsiooni president (2002–05). Umbes 40 teadustrükist, aimeartikleid.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Akadeemik Jüri Uluots. // Teaduslugu ja nüüdisaeg. Tallinn, 1988
* Nikolai Maim – esimene eesti rahvusest riigiõiguse professor Tartu Ülikoolis. // TÜ ajaloo küsimusi XXII. Tartu, 1989
* Rahvusvahelise õiguse õpetamine Tartu Ülikoolis 1919–1930. // Nõukogude Õigus (1989) 5
* Eesti Vabariigi Ülemnõukogu esimehe j.a. riigi- ja rahvusvahelise õiguse ekspertkomisjoni arvamus Põhiseaduse Assamblee poolt 13. aprillil 1992. aastal Eesti Vabariigi Ülemnõukogule esitatud Eesti Vabariigi Põhiseaduse eelnõu kohta (kaasautor). // Eesti Jurist (1992), 3 / 4
* Palgasõdurid rahvusvahelises õiguses ja Eestis. // Akadeemia. (1995) 5.

Kirjandus
---------

* Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 137
* ;
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Briti Antarktika-uurija Ernest Shackletoni skulptuur Londonis Royal Geographical Society peakorteri ees, mis kujutab polaaruurija riietust vastavuses polaaralade karmidele ilmatingimustele 1910. aastatel
**Polaaruurimine** on Maa polaaralade – Arktika piirkonna ja Antarktise – uurimisprotsess.

Algne eesmärk oli jõuda vastavalt põhjapoolusele ja lõunapoolusele. Ajalooliselt saavutasid selle uurimisreisijad ja retklejad, kes tegid neis piirkondades jalgsi või kelguga sageli raskeid ülipingutavaid retki, mida tuntakse polaarekspeditsioonidena. Tänapäeval tehakse polaaralade uuringuid paljudel juhtudel tehnoloogia, eriti satelliidipiltide abil. Rajatud on ka mitmeid polaarjaamu.

Kuulsaid polaaruurijaid
-----------------------

* Roald Amundsen
* Richard Evelyn Byrd
* Fridtjof Nansen
* Robert Falcon Scott
* Ernest Shackleton
* Otto Sverdrup

### Eesti tuntumaid polaaruurijaid

* Enn Kaup
* Enn Kreem
* Ivar Murdmaa
* August Loopmann
* Timo Palo
* Vello Park
* Rein Vaikmäe

Pilte
-----

* Triivjääl laager keset Põhja-Jäämerd nähtuna Hiina jäälõhkujalt Xuelong (Lumedraakon)Triivjääl laager keset Põhja-Jäämerd nähtuna Hiina jäälõhkujalt Xuelong (Lumedraakon)
* Polaaruurija võtmas lumeproove lumekaevest AntarktikasPolaaruurija võtmas lumeproove lumekaevest Antarktikas
* Teadlane kaevamas lumekristallide pildistamise koobast Soome Aboa jaamas Kuninganna Maudi maal AntarktikasTeadlane kaevamas lumekristallide pildistamise koobast Soome Aboa jaamas Kuninganna Maudi maal Antarktikas
* Teadusalane rahvusvaheline koostöö CHINARE Arktika ekspeditsioonilTeadusalane rahvusvaheline koostöö CHINARE Arktika ekspeditsioonil
* Teadlane tööhoos Põhja-Jäämere jääl kõikvõimalike kaablite ja instrumentide keskelTeadlane tööhoos Põhja-Jäämere jääl kõikvõimalike kaablite ja instrumentide keskel
* MOSAiC ekspeditsioon septembris 2019MOSAiC ekspeditsioon septembris 2019
* Jääkarud elektrikaablite kallal. MOSAiC ekspeditsioonJääkarud elektrikaablite kallal. MOSAiC ekspeditsioon

Vaata ka
--------

* Polaarjaam
**Klavdija Plotnikova** (vene keeles Клавдия Захаровна Плотникова, ka Клавдия Захаровна Плотникова-Анджигатова; umbes 1895 – 20. september 1989) oli viimane kamassi keelt emakeelena kõneleja.

Tema isa oli venelane Zahhar Perov ja ema kamass Afanassija (ema neiupõlvenimi ei ole teada). Ta elas Abalakovo külas Sajanski rajoonis Krasnojarski krais. 

Ta tutvus 1914. aastal soome keeleteadlase Kai Donneriga. Järgmine kord kohtus ta keeleteadlaste ekspeditsiooniga (Aleksandr Matvejevi juhtimisel) aastal 1963. Ta ei olnud 20 aastat kamassi keelt kõnelnud, seetõttu oli tal algul raske. Aasta hiljem külastas Abalakovo küla (ja Klavdija Plotnikovat) ekspeditsioon Ago Künnapi juhtimisel. Samuti viibis ta aastal 1970 Tallinnas Rahvusvahelisel soome-ugri kongressil. Palve peale laulda rahvalaule palus ta luba laulda vaimulikke laule kamassi keeles (mida ta ise oli tõlkinud).

Ta esineb Lennart Meri 1970. aastal ilmunud dokumentaalfilmis "Veelinnurahvas".

Klavdija Plotnikova suri 20. septembril 1989. Tema surmapäeval, 20. septembril tähistatakse väljasurnud keelte päeva.

Klavdija Plotnikova autogramm (1970)

Viited
------

1. ↑  Lennart Meri (1970). "Veelinnurahvas". *YouTube*. 00:18 – 01:23. Vaadatud 26. november 2017.
2. ↑  Daniel Abondolo (2015) "The Uralic Languages". Routledge. ISBN 9781136135002. lk 580.

Kirjandus
---------

* Árpád Arder Kus on Arpadi kuningas: elu eesmärgi otsingud. Tallinn Logos, 1992. Lk. 118–122.

Välislingid
-----------

* Vestluskaalaseks on viimne kamass, Eesti Raadio saade 1970. aastast
**Tõnu Martin Franzdorf** (> **Tõnu Martin Aruküla**; 28. august 1862 Venevere vald, Virumaa – 22. oktoober 1940 Luunja vald) oli eesti ajakirjanik ja trükikoja omanik.

Peale leeri elas Venemaal, aega teenis Poolas (1886–1888). Pärast Venevere vallakooli täiendas end veel iseõppijana. 1895 asus elama Narva. 1890 avas Uus-Petrovski avenüü 70, kus asus ka Franzdorfi raamatu ja kirjatarvete äri, 1905 enda trükikoja. Pärast mitmekordseid taotlusi sai ta loa asutada Narvas järgmised ajalehed Kaja 1906–1911 (toimetajaks), millel oli mitu lisalehte (Kaja lisaleht (1907–1909), Kaja kirjandusline lisa (1909–1911), Kaja nalja ja pilke-lisa Siil (1910), Ilmarine (1911) ja Uusleht (1912–1918). Avaldas nii algupäraseid kui tõlgitud jutte, romaane ja luuletusi. Lisaks eelnevatele tegi kaastööd ka väljaannetele Valgus, Linda, Eesti Postimees, Olevik, Sakala, Virmaline, Rahva Hääl, Narva Uudised, Virulane.

Viited
------

1. ↑  "FRANZDORF, TÕNU". *ISIK*. Originaali arhiivikoopia seisuga 9. juuni 2007. Vaadatud 18. jaanuaril 2022.
**Hanon Hosho** ( ハノン宝生, *Hōshō Hanon* ) on anime- ja mangasarja "Mermaid Melody" peategelane. Ta on Lõuna-Atlandi Ookeani Merineitsi Printsess ja Helesinise Pärli hoidja. Hanon on väga naiselik ja flirtija. Talle meeldib poodelda ja meiki kasutada. 

Tema hääleks on Helesinise Pärli Hääl. Tal on kaks laulu: "Ever Blue" ('Alati sinine') ja "Mizuiro no Senritsu" ('Helesinine merineitsi').

Erinevalt Luchiast tuli Hanon maale, et põgeneda veedeemonite eest. Nad hävitasid tema kuningriigi ja merineitsid seal jäid kadunuks. 

Hanon tutvus Luchiaga koolis, sarja esimeses osas, kus nad said parimateks sõpradeks. Ta armus ka oma muusikaõpetajasse Taro Mitsukisse, keda Hanon kutsub ka "Taro-chaniks". Esimese hooaja lõpus aga selgub, et ka Sara armastas kunagi Tarot. Hanon on väga kurb aga ta mõistab, et Mitsuki jääb alati Sarat armastama. 

Hiljem läheb Taro Saksamaale muusikat õppima. Enne seda kingib ta Hanonile laulu "Mizuiro no Senritsu", mis muudab Hanoni väga õnnelikuks. Kuid Hanon kaotab selle laulu kohe ja selle toob talle tagasi poiss Nagisa Shirai. Nagisa armub otsemaid Hanonisse ja ta ei suuda oma tundeid varjata. Anime lõpus saab Hanonist ja Nagisast paar.
**Klaverikvartett** on kammermuusika teos klaverile ja kolmele muule instrumendile. Pea eranditult on nendeks viiul, vioola ja tšello. Klaverikvartetiks nimetatakse ka ansamblit, mis koosneb neist pillidest. 

Klaverikvartette selle traditsioonilises koosseisus on kirjutanud näiteks Wolfgang Amadeus Mozart, Robert Schumann, Ludwig van Beethoven, Johannes Brahms, Robert Schumann, Felix Mendelssohn, Antonin Dvorak ja Gabriel Faure. Harvem, peamiselt 20. sajandi muusikas, on klaverikvarteti koosseisu varieeritud. Näiteks Anton Weberni klaverikvartett, *op*. 22 (1930) on kirjutatud klaverile, viiulile, klarnetile ja tenorsaksofonile ning Paul Hindermithi ja Oliver Messiani omad klaverile, viiulile, tšellole ja klarnetile. Varaseim näide klaverikvarteti koosseisu varieerimisest on Franz Berwaldi kvartett klaverile, metsasarvele, klarnetile ja fagotile (*op*. 1; 1819).

Teost, mis on kirjutatud neljale pianistile kahe klaveriga, ei nimetata klaverikvartetiks. Seda tüüpi kompositsiooni kutsutakse tavaliselt „teoseks kaheksale käele" või „teoseks kahele klaverile, kaheksale käele". Selline koosseis oli populaarne 19. sajandi lõpus, olles üks paremaid võimalusi reprodutseerimaks ja õppimaks sümfoonilisi teoseid. Nii on paljud muusikaajaloo tuntumatest teostest seatud kahele klaverile, kaheksale käele. Suurema osa klaverimuusikast kaheksale käele moodustavadki trankriptsioonid ja arranžeeringud.

Mittetäielik teoste loetelu
---------------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Ludwig van Beethoven
	+ Klaverikvartett nr 1, Es-duur, WoO 36 (1785)
	+ Klaverikvartett nr 2, D-duur, WoO 36 (1785)
	+ Klaverikvartett nr 3, C-duur, WoO 36 (1785)
* Johannes Brahms
	+ Klaverikvartett, g-moll, *op*. 25 (1859)
	+ Klaverikvartett, A-duur, *op*. 26 (1862)
	+ Klaverikvartett, c-moll, *op*. 60 (1875)
* Antonín Dvořák
	+ Klaverikvartett nr 1, D-duur, *op*. 23 (1875)
	+ Klaverikvartett nr 2, Es-duur, *op*. 87 (1889)
* Gabriel Fauré
	+ Klaverikvartett nr 1, c-moll, *op*. 15 (1876-79)
	+ Klaverikvartett nr 2, g-moll, *op*. 45 (1885-86)
* Gustav Mahler
	+ Klaverikvartett a-moll (ainult esimene osa on lõpetatud; 1875)
 | * Felix Mendelssohn Bartholdy
	+ Klaverikvartett nr 1, c-moll, *op*. 1 (1822)
	+ Klaverikvartett nr 2, f-moll, *op*. 2 (1823)
	+ Klaverikvartett nr 3, h-moll, *op*. 3 (1825)
* Olivier Messiaen
	+ Quatuor pour la fin du temps (1941)
* Wolfgang Amadeus Mozart
	+ Klaverikvartett nr 1, g-moll, KV 478 (1785)
	+ Klaverikvartett nr 2, Es-duur, KV 493 (1786)
* Camille Saint-Saëns
	+ Klaverikvartett B-duur, *op*. 41 (1875)
* Franz Schubert
	+ Adagio ja Rondo concertante, F-duur, D 487 (1816)
* Robert Schumann
	+ Klaverikvartett Es-duur, op. 47 (1842)
* Richard Strauss
	+ Klaverikvartett c-moll, *op*. 13 (1885)
* Carl Maria von Weber
	+ Klaverikvartett B-duur, J 76 (1809)
 |

Vaata ka
--------

* Kammermuusika
* Kvartett

Viited
------

1. ↑  Franz Bernwald, short biography and list of works

Välislingid
-----------

* Klaverikvartettide noodid allalaadimiseks Internet Music Score Library Projectis
Hannu Manninen
**Hannu Kalevi Manninen** (sündinud 17. aprillil 1978 Rovaniemi) on Soome üks edukamaid kahevõistlejaid.

Manninen on võitnud kahevõistluse maailma karikasarja üldkarika neli korda järjest aastatel 2004–2007. 2006. aastal lõppenud hooaja võidu kindlustas ta endale juba jaanuaris, kuigi kuus karikasarja etappi oli veel pidamata. Manninen on võitnud kokku 46 karikasarja etappi (seisuga 29. november 2009). Meeskonnavõistluses on ta olümpiavõitja 2002. aasta olümpiamängudel Salt Lake Citys ja maailmameister 1999. aasta maailmameistrivõistlustel Ramsaus ning 2007. aasta MM-il Sapporos. Sapporos võitis ta ka kuldmedali sprindivõistluses, mis oli tema esimene täiskasvanute suurvõistluste medal. Juunioride MM-kulla võitis ta 1995. aastal

Manninen on võistelnud rahvusvahelisel tasemel ka murdmaasuusatamises. Murdmaasuusatamise maailma karikasarjas on ta osalenud kolmel korral sprindivõistluse etapil. Parim koht on tal kaheksas, mille ta saavutas 2002. aasta detsembris Šveitsis Linzis. Salt Lake City olümpiamängudel osales ta ka sprindivõistlustel ja sai nendel mängudel soome meeste murdmaasuusatamises parima koha, olles kaheksas. Soome meistrivõistlustel murdmaasuusatamises tuli ta 2002. aastal sprindivõistlustel esimeseks ja sai 2005. aastal viienda koha 50 km vabastiiliga sõidus.

Kevadel 2008 teatas Hannu Manninen, et loobub tippspordist. Sügisel 2009 tuli ta aga edukalt võistlusrajale tagasi. Ta oli hooaja esimesel etapil teine ning võitis teise etapi.

Juunis 2011 teatas Manninen oma sportlaskarjääri lõpetamisest.

Isiklikku
---------

Hannu Mannisel ja tema abikaasal Helil sündis kevadel 2008 laps.

Tema õde Pirjo Muranen on murdmaasuusatamises kahekordne maailmameister.

Hannu Manninen õppis aastatel 2008–2011 Poris Soome lennundusakadeemias lenduriks ning on töötanud lennufirmades Flybe Finland ja Nordic Regional Airlines, novembrist 2016 töötab Finnairis lendurina. Aastatel 2011–2016 on ta kommenteerinud kahevõistlust MTV3 spordiülekannetes.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 1998 Naganos
	+ hõbemedal meeskonnavõistluses
* 2002 Salt Lake Citys
	+ **olümpiavõitja** meeskonnavõistluses
* 2006 Torinos
	+ pronksmedal meeskonnavõistluses

### Maailmameistrivõistlustel

* 1997 Trondheimis
	+ hõbemedal meeskonnavõistluses
* 1999 Ramsaus
	+ **maailmameister** meeskonnavõistluses
* 2001 Lahtis
	+ pronksmedal meeskonnavõistluses
* 2003 Val di Fiemmes
	+ pronksmedal meeskonnavõistluses
* 2007
	+ **maailmameister** sprindivõistluses
	+ **maailmameister** meeskonnavõistluses

### Maailma karikasarjas

#### Maailma karikas

* + **1. koht**: **2004, 2005, 2006, 2007**
	+ 2. koht: 1999

#### Maailma karikasarja etapivõidud

Hannu Manninen osales 191 maailma karikasarja etapil ja jõudis poodiumile 90 korral, sealhulgas võitis 48 etappi.

Välislingid
-----------

* Hannu Mannise profiil portaalis LinkedIn
* Hannu Manninen FIS-i kodulehel
**(65803) Didymos I Dimorphos** on asteroid Didymose kaaslane. 

Dimorphose diameeter on umbes 170 meetrit ning see tiirleb Didymose ümber ringjal orbiidil. Dimorphose pöörlemine on sünkroonis Didymose ümber tiirlemisega ning seetõttu on Dimorphos Didymose poole alati sama küljega. Dimorphos avastati 20. novembril 2003 Ondřejovi Observatooriumis ning avastuse kinnitas Arecibo observatoorium. Rahvusvaheline Astronoomiaunioon (IAU) nimetas kaaslase Dimorphoseks juunis 2020 ning see on üks väiksemaid taevakehasid, millele IAU on nime andnud.

Rammimine sondiga
-----------------

26. septembril 2022 rammis Dimorphost NASA kosmoseaparaat DART, mis lühendas Dimorphose orbitaalperioodi 32 ± 2 minuti võrra. Külmkapisuuruse sondi mõjul paiskus ilmaruumi ligi 1000 tonni asteroidilt pärit ainet. NASA hinnangul näitab katse, et vähemalt keskmise suurusega Maad ähvardavaid asteroide on võimalik piisavalt varajase reageerimisega kursilt kallutada. Dimorphos teeb pärast kokkupõrget tiiru ümber Didymose 11 tunni ja 23 minutiga, algsest 33 minuti võrra vähem, millest järeldati, et tegemist on pigem üksteisega lõdvalt seotud kivi- ja tolmuhunnikuga, sest kui tegu olnuks ühest tükist koosneva asteroidiga, oleks arvutuste kohaselt vähenenud tiirlemisperiood seitse minutit.

2026. aastal jõuab Dimorphose juurde ESA kosmoseaparaat Hera, mis asub uurima DARTiga toimunud kokkupõrke mõjusid.

Viited
------

1. ↑  "IAU approves name of target of first NASA and ESA planetary defence missions". *IAU*. Vaadatud 18. oktoobril 2022.
2. ↑  "Didymos & Dimorphos". *NASA SSE*. Vaadatud 18. oktoobril 2022.
3. ↑  "NASA Tried To Knock an Asteroid Off Course—And Succeeded Wildly Beyond Expectations". *Time*. Vaadatud 18. oktoobril 2022.
4. ↑  "NASA pommitus vähendas asteroidi massi sadade tonnide jagu". *ERR*. 2. märts 2023. Vaadatud 8. märtsil 2023.
Lindi raba valguses ja varjus
Lindi raba kihiline udu
Lindi raba roosa udu
**Lindi looduskaitseala** on viiest lahustükist koosnev ning Pärnumaal Tõstamaa ja Pärnu linna piiridesse jääv looduskaitseala, mille pindala on 10,95 km². Looduskaitseala suurima osa moodustab Lindi raba.

Lindi soo asub Pärnu madaliku edelaosas loode-kagusihilises nõos. Soo tekkis Litoriinamere laguunis ja tänapäevani piirab seda luitevall. Selle taha moodustuvad tiigid, mis enamasti kesksuveks ära kuivavad, kuid leidub ka palju mudaälveid ja laukaid. Suurema osa soost moodustab lageraba. Soo idaosas on kaks peaaegu kinni kasvanud järve.

Lindi kaitsealasse jäävad hariliku jugapuu kasvukohad, mis võeti kaitse alla 12. septembril 1958 Pärnu linna RSN TK otsusega nr. 376. 1981. aastal, kui hakati moodustama sookaitsealasid, võeti kaitse alla Lindi soo. Eesti NSV Ministrite Nõukogu võttis vastava määruse nr. 340 vastu 25. mail 1981. 1999. aastal liideti Lindi raba ja kõik selle ümbruses esinevad kaitsealuste liikide leiukohad üheks looduskaitsealaks.

Looduskaitsealal on täheldatud järgmisi haudelinde: merikotkas, must-toonekurg, sarvikpütt, sookurg, teder, rüüt, mudatilder, metstilder, punajalg-tilder, kägu, öösorr, põldlõoke, sookiur, metskiur, linavästrik, käblik, punarind, kadakatäks, laulurästas, vainurästas, väike-lehelind, salu-lehelind, must-kärbsenäpp, punaselg-õgija ja metsvint.

Kaitsealustest taimedest kasvavad Lindi looduskaitsealal väike käopõll, laialehine neiuvaip ja harilik jugapuu.

* 
*

Viited
------

1. 1 2  Eesti entsüklopeedia, 12. kd. lk. 295.
2. 1 2 3 . Keskkonnaregister. Lindi looduskaitseala. Vaadatud 14. novembril 2015.

Välislingid
-----------

* Lindi looduskaitseala Keskkonnaregistris