recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Laanemaa** on eesti perekonnanimi.

Statistika
----------

2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Laanemaa 195 inimesel: 106 mehel ja 89 naisel. Perekonnanimede levikult oli Laanemaa meeste puhul 763. kohal ja naiste puhul 1098. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Laanemaa vanuserühmas 15–19, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,96. Nimi oli kõige sagedasem Lääne maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 6,24 inimest.

Nimede eestistamisel võeti Laanemaa uueks perekonnanimeks 66 korral isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem Barst, Brigadir, Didvi, Hämmalov, Holm, Iismann, Laagriküll, Laanberg, Laanemann (loobus 3 isikut), Laarmann (2), Laason, Laatsarus, Labber, Laesson, Laga, Lagedov (2), Lahnmann, Lambakahar, Lamemann, Lamman, Lammas, Lammer, Landiisen, Landis, Landman (4), Landmann (9), Landsmann, Lanemann (3), Lanspärk, Laurbeg (2), Lausen, Laussen, Leesment, Leitsmann, Linter, Luke, Mihkelson (3), Paumann, Poosman, Rotmeister (2), Sullan, Treiperk ja Utter.

Nime kandjaid
-------------

* Kirsti Laanemaa, eesti sisearhitekt (1940–)
* Tõnis Laanemaa, eesti graafik (1937–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 24.01.2023)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Laanemaa.

Välislingid
-----------

* Laanemaa statistikaameti andmebaasis
**Jüri Sikkut** (sündinud 8. detsembril 1946) on eesti maadleja ja omavalitsustegelane.

1965. aastal lõpetas ta Kohtla-Järve 1. Keskkooli. Ta on lõpetanud Tartu Riikliku Ülikooli füüsika erialal.

1970.–1980. aastatel töötas ta Kadrina EPT-s insenerina, hiljem juhataja asetäitjana. Aastatel 1992–1993 oli ta Kadrina abivallavanem ja 1993–2009 Haljala vallavanem.

Ta on Karepa Seltsi juhatuse esimees.

1968. aastal tuli ta Kreeka-Rooma maadluses Eesti meistriks kaalukategoorias kuni 78 kg. Lisaks on ta Eesti meistrivõistlustel Kreeka-Rooma maadluses aastatel 1969–1977 võitnud neli hõbemedalit. 1976. aastal võitis ta Eesti meistrivõistlustel hõbeda ka vabamaadluses.

Tunnustus
---------

* 2014 Haljala valla aukodanik

Viited
------

1. ↑  Järve Gümnaasium. Vilistlased, 1965
2. ↑  Kodu ja maadluse vormitud vallajuht. Virumaa Teataja, 4.04.2006
3. ↑  Aarne Mäe. Paigale naelutatud vallavanemad. Virumaa Teataja, 16. jaanuar 2009
4. ↑  "Maiga Parksepp. Kes on Haljala valla värsked aukodanikud? Eesti Elu, 3. juuni 2014". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. märts 2016. Vaadatud 16. märtsil 2016.
5. ↑  Rahvakultuuri Keskus. Karepa Selts[*alaline kõdulink*]
6. ↑  ESBL sporditulemused. Jüri Sikkut[*alaline kõdulink*]

Välislingid
-----------

* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Haljala vallavanem Jüri Sikkut, 1999 (fotograaf Märt Bernadt)
**Uisud** on vastavate jalatsite külge kinnitatud jalased(terad) jääl liuglemise võimaldamiseks ehk uisutamiseks. Rulluiskudel on terade asemel rattad mööda kõva kattega pinda liikumiseks.

Tänapäev
--------

Tänapäeval on kasutusel iluuisud, hokiuisud, kiiruisud, lasteuisud (ka kahe teraga), matkauisud, rulluisud.

Praegused uisusaapad on kaalult kerged, hea soojapidavusega, valmistatud sünteetilistest materjalidest, kerge jalga panna ja jalast ära võtta, mõnedel saabastel on suurus lihtsasti reguleeritav. Nende kinnitus on peale paelte ka luku, takjapaela, reguleerimisnupuga, mille kinnitust on võimalik teha isegi kindad käes. Uisusaabaste sisu on anatoomilise kujuga, tald PVC-materjalist, vooder nailonist või sünteetilisest nahast, pealispind ka veekindlast PE materjalist. Uisuterad on enamasti sakkideta, roostevabast terasest, teradel on pealepandavad kaitsmed. Rulluiskudel on komposiitmaterjalist raamid, mida on võimalik vajadusel saabaste küljes vahetada.

Ajaloost
--------

Vanimad uisud olid tehtud suure looma (hobune, veis) toruluust (*liukondid*). Veel 20. sajandi alguses kasutasid luu-uiske Hiiumaa ja Eesti looderanniku lapsed, aga ka Pakri saarte rootslased. Uiskudel liueldi teravaotsalise kepiga jalgevahelt tõugates. Tavalised rahvapärased kodus valmistatud uisud (ka *tritsud*) tehti 19. sajandil puupakust, mille alla kinnitati enamasti vanast vikatiterast raud.

Viited
------

1. ↑  Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 225
2. ↑  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. lk 325

Välislingid
-----------

* Tritsud. Palamuse Oskar Lutsu Kihelkonnakoolimuuseum
* Uisud
**"Õpetaja Tammiku rehabiliteerimine. Kuidas saada heaks õpetajaks?"** on dokumentaalse taustaga Kinoteatri monolavastus, mis esietendus 2015. aasta septembris. 

Monolavastuse peaosatäitja oli Priit Kruus, Tallinna Ülikooli kirjandusõppejõud, kes oli töötanud aastaid ka eesti keele ja kirjanduse õpetajana. Kaasautorid ja lavastajad on Diana Leesalu, Henrik Kalmet, Paavo Piik ja Paul Piik. Lavastus on dokumentaalse taustaga ja selle loomiseks koguti lugusid põneva koolikogemusega inimestelt, õpetajatudengitelt ja tegevõpetajatelt. Märkimisväärne osa lavastusest oli inspireeritud Priit Kruusi isiklikest kogemustest.

„Õpetaja Tammiku rehabiliteerimine" oli lugu noorest õpetajast, kel on veel hästi meeles oma põhikooliaegsed õpetajad – vana kooli pedagoogid, raudse kaardikepi ja terava ütlemisega. Teda kannustas soov saada heaks õpetajaks, aga mitte muutuda nendesugusteks. Meil kõigil on olnud oma õpetaja Tammik, kes kõigi karmide õpetaja koondkujuna on meie edasist elu mõjutanud. „Õpetaja Tammiku rehabiliteerimine" on hariv võimalus vaadata, mismoodi paistavad asjad klassi eest. Teisalt on see elust võetud teater. 

Septembrist 2015 juunini 2016 mängiti "Õpetaja Tammiku rehabiliteerimist" 59 etendust, kokku jõuti umbes 8500 vaatajani 22 Eesti linnas ja väiksemas asulas.

Viited
------

1. ↑  Ruudu Raudsepp, Kinoteater esitleb: „Õpetaja Tammiku rehabiliteerimine. Kuidas saada heaks õpetajaks?" - Õpetajate Leht, 18. september 2015
**Kõrgem õiguskool** (vene keeles *Высшее училище правоведения*) oli aastatel 1805−1816 tegutsenud Venemaa keisririigi juriidilist haridust andnud õppeasutus.

Ajalugu
-------

Õppeasutuse eelkäijaks oli keiser Paul I ajal 1797. aastal senati juurde loodud junkrukool, kus anti haridust ametnikele. 1805. aastal see suleti ja keiser Aleksander I kiitis heaks justiitsministeeriumi ettepaneku rajada kolmeklassiline Kõrgem õiguskool. Uue õppeasutuse direktoriks nimetati tuntud jurist Gustav Adolf von Rosenkampff (1763−1832). Õppetöö algas 1806. aastal, kolm aastat hiljem lõpetas esimene lend. See jäi ka viimaseks, kuna samal aastal peatas Mihhail Speranski kooli tegevuse. Direktor Rosenkampff püüdis küll 1812. aastal õppetööd taaselustada, kuid alanud sõja tõttu ei saanud see teoks. Ametlikult suleti õppeasutus 1816. aastal. Selle õigusjärglane oli 1835. aastal asutatud Keiserlik õiguskool.

Direktor
--------

| Daatum | Nimi | Auaste |
| --- | --- | --- |
| 1805−1816 | Gustav Adolf von Rosenkampff (1763−1832) | riiginõunik (a-st 1811 tõeline riiginõunik) |

Vaata ka
--------

* Keiserlik õiguskool

Viited
------

1. ↑  Amburger, Erik. Geschichte der Behördenorganisation Russlands von Peter dem Grossen bis 1917. − Studien zur Geschichte Osteuropas. Bd X. Leiden: E. J. Brill, 1966, lk 484.

Kirjandus
---------

* Amburger, Erik. *Geschichte der Behördenorganisation Russlands von Peter dem Grossen bis 1917*. − Studien zur Geschichte Osteuropas. Bd X. Leiden: E. J. Brill, 1966. Lk 484 .
Programmi logo
**"Õpetaja kosmoses"** oli NASA programm, mille USA president Ronald Reagan kuulutas välja 1984. aastal. Programmi eesmärk oli inspireerida õpilasi, austada pedagooge ning suurendada huvi matemaatika, teaduse ja kosmose avastuste vastu. 

Programm lõpetati 1990. aastal, pärast seda, kui selle ainuke osaleja, pedagoog Christa McAuliffe sai neli aastat varem koos kuue astronaudiga Challengeri katastroofis surma.

McAuliffe'i tagavaraastronaut oli Barbara Morgan. 12 aastat pärast McAuliffe'i hukkumist, jaanuaris 1998, valiti Morgan missiooni STS-118 meeskonda, mida teenindas Endeavour (see süstik ehitati Challengeri asenduseks). Vaatamata algsetele uudistele, et Morgan kavatseb anda samad tunnid kosmoses, mis olid plaanis McAuliffe'il, kinnitas NASA hiljem, et Morgan kosmoses koolitunde ei anna.

Viited
------

1. ↑  "The Alabama teacher who almost rode the Challenger space shuttle 30 years ago". *AL.com*. Vaadatud 29. juuli 2018.
2. ↑  "S. Christa Corrigan McAuliffe". *NASA*. Vaadatud 29. juuli 2018.
3. ↑  "Barbara Morgan". *NASA*. Vaadatud 29. juuli 2018.
4. ↑  "The day a teacher blasted into space, years after a shuttle mission killed her friend". *Miami Herald*. Vaadatud 29. juuli 2018.
**Simuna pastoraat**. ka Katküll (saksa keeles *Pastorat St. Simonis*) oli pastoraat Virumaal Simuna kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas Simuna alevikus.

Pastoraadi peahoone ehitati 18.-19. sajandi vahetuse aegu. Peahoone on varaklassitsistlik, ühekorruseline ja puidust. Pastoraadi enamik kõrvalhooneid on hävinud. Pastoraadist lõunas asub allikatiik, kust algab Pedja jõgi.

Viited
------

1. ↑  Simuna krkms, www.eki.ee
2. ↑  Simuna krkms, www.eki.ee
3. 1 2 3 4  Simuna pastoraat veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 08.10.2015)

Välislingid
-----------

* Simuna pastoraat veebiportaalis eestigiid.ee
* Simuna pastoraat Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Simuna kirik
Simuna kihelkond

**Kirik**: Simuna  

**Mõisad**: Aru mõis | Avanduse mõis | Edivere mõis | Emumäe mõis | Härma mõis | Imukvere | Kellavere mõis | Koila mõis | Kuremaa mõis | Käru mõis | Laekvere mõis | Lasinurme mõis | Liinemõisa mõis | Luusika mõis | Lõusa mõis | Moora mõis | Muuga mõis | Mõisamaa mõis | Määri mõis | Orguse mõis | Paasvere mõis | Pallasvere mõis | Pudivere mõis | Rahkla mõis | Rohu mõis | Salla mõis | Simuna kirikumõis | Selli mõis | Sootaguse mõis | Tammiku mõis | Tillika mõis | Tuulivere mõis | Venevere mõis | Võivere mõis | Väiküla mõis | Vägeva mõis | Vända mõis
**Kõrgem Akadeemiatevaheline Atestatsioonikomisjon** (vene keeles *Высшая межакадемическая аттестационная комиссия*) oli ühiskondlik organisatsioon Venemaal, mis oli võtnud endale õiguse väljastada akadeemilisi kraade - doktorikraade ja teaduste kandidaadi kraade .

Ajalugu
-------

1996. aasta suvel registreeriti Venemaa justiitsministeeriumis ühiskondlik organisatsioon "Rahvusvaheline Akadeemiatevaheline Liit" (vene keeles *Международный межакадемический союз*) kui teadustöötajate ühiskondlik ühendus. Sama aasta 4. novembril registreeriti Moskva linnavalitsuses Rahvusvahelise Akadeemiatevahelise Liidu raames "Kõrgem Ekspert-Kvalifikatsiooni Komitee" (vene keeles *Высший экспертно-квалификационный комитет*), mis omakorda moodustas Kõrgema Akadeemiatevahelise Atestatsioonikomisjoni

Vaata ka
--------

* Kõrgem Atestatsioonikomisjon

Viited
------

1. ↑  Полномочия ВМAK[*alaline kõdulink*]
2. ↑  Продолжение "Истории одной диссертации"
3. ↑  Куплю докторскую - Не колбасу, а диссертацию
Üks ülikooli hooneid Moskvas Pokrovski bulvaril
Ülikooli rektor selle asutamist saadik Jaroslav Kuzminov
**Rahvuslik Uurimisülikool "Kõrgem Majanduskool"** (vene keeles Национальный исследовательский университет "Высшая школа экономики") on Venemaa suurimaid ülikoole. Asub Moskvas. Omab ülikoolilinnakuid ka Peterburis, Nižni Novgorodis ja Permis. 

Ülikool asutati 1992. aastal. 1996. aastal sai ülikool riikliku ülikooli staatuse (**Riiklik Ülikool "Kõrgem Majanduskool"**). 2009. aastal sai Kõrgem Majanduskool konkursi alusel rahvusliku uurimisülikooli staatuse. Ülikooli rahvusvaheline nimetus on *Higher School of Economics – National Research University*.

Ülikoolis tegutseb 128 teadusuurimisinstituuti ja -keskust, 36 teadus-õppelaboratooriumi ja 32 rahvusvahelist laboratooriumi välisteadlaste juhtimisel. Ülikooli juriidiline aadress on Moskva, Mjasnitskaja ulitsa 20.

2018. aasta aprilli seisuga õppis ülikoolis enam kui 35 tuhat üliõpilast. 1993. aastast kehtib ülikoolis Bologna õppesüsteem (4+2). Mitmes teaduskonnas toimub õppetöö inglise keeles.

Kõrgema Majanduskooli rektor on 1992. aastast ülikooli rajajaid Jaroslav Kuzminov. Ülikooli president on 1995. aastast professor Aleksandr Šohhin. Ülikooli teadusjuht on 1998. aastast professor Jevgeni Jassin. Nii Šohhin kui ka Jassin on olnud varem Venemaa majandusministrid. Ülikoolis on õppejõuna loenguid pidanud teiste seas Jegor Gaidar, Grigori Javlinski, Jevgenija Albats ja Aleksei Kudrin.

Kõrgema Majanduskooli vilistlane Maksim Oreškin määrati 2016. aastal Venemaa majandusministriks ja vilistlane Konstantin Noskov 2018. aastal Venemaa digitaalarengu, side ja massikommunikatsiooni ministriks.

Vaata ka
--------

* Venemaa Majanduskool

Viited
------

1. ↑  НИУ ВШЭ – это…. hse.ru

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Õnne Pillak** (sündinud 23. veebruaril 1983 Tallinnas) on Eesti poliitik, aastast 2001 Reformierakonna liige. Ta oli 27. jaanuarist 2021 Riigikogu XIV koosseisu ja on alates aprillist 2023 XV koosseisu liige. 

Ta lõpetas aastal 2002 Tallinna Nõmme Gümnaasiumi. Ta õppis aastatel 2002–2006 õppis ta Estonian Business Schoolis avaliku halduse erialal, aastatel 2007–2013 õppis ta Tallinna Tehnikaülikooli Kuressaare Kolledžis väikeettevõtluse erialal, aastast 2014 õpib ta Estonian Business School'is ettevõtluse ja ärijuhtimise erialal. 

Ta oli aastatel 2004–2005 Nõmme Linnaosa Valitsuse konsultant, aastal 2005 oli ta veel Tallinna Linnavalitsuses abilinnapea nõunik. Aastatel 2006–2011 oli ta Riigikogu Reformierakonna fraktsiooni nõunik ja nõunik-sekretariaadijuhataja. Aastatel 2011–2015 oli ta kultuuriministri nõunik. Aastatel 2018–2021 oli ta Riigikogu aseesimehe abi ja nõunik. 

Ta on aastast 2009 Tallinna Linnavolikogu liige. 27. jaanuarist 2021 on ta Riigikogu (XIV koosseisu) liige. 

Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 3 (Tallinna Mustamäe ja Nõmme linnaosad) 542 häält ning ei osutunud valituks. Ta pääses Riigikokku rahandusminister Mart Võrklaeva asendusliikmena.

Ta on alates 18. aprillist 2023 Riigikogu sotsiaalkomisjoni esimees.

Pillak toetab elatisabi suurendamist ja lasterikka pere toetuste vähendamist.

Isiklikku
---------

Ta on poja ja tütre (kaksikute) ema. Tema hobideks on lugemine, filmikunst ja tervisesport.

Viited
------

1. ↑  Selgusid ministrite asendusliikmed riigikogus, ERR, 10. aprill 2023
2. ↑  Sotsiaalkomisjoni esimeheks valiti Õnne Pillak, Riigikogu
3. ↑

| * v
* r
Riigikogu praegune koosseis |
| --- |
| RE fraktsioon (37) | 

* Akkermann
* Alender
* Haugas
* Joller
* Kadastik
* Kallas
* Keldo
* Kersna
* Kiili
* Kivi
* Kivimägi
* Klaassen
* Kross
* Kruuse
* Kuusemäe
* Laaneots
* Lahe
* Lauri
* Ligi
* Merilind
* Mihkelson
* Pere
* Pillak
* Raidma
* Randpere
* Ruusmann
* Rõivas
* Seeme
* Siemann
* Suslov
* Sutrop
* Sutt
* Sõerd
* Šmigun-Vähi
* Tiidus
* Toomast
* Vaga

 |
| EKRE fraktsioon (17) | 

* Aller
* Epler
* Frosch
* Grünthal
* H.-M. Helme
* Mart Helme
* Martin Helme
* Kingo
* Kokk
* Kunnas
* Laneman
* Pohlak
* A. Poolamets
* E. Poolamets
* Põlluaas
* Valge
* Vooglaid

 |
| KE fraktsioon (16) | 

* Aab
* Belobrovtsev
* Eesmaa
* Hanimägi
* Jevgrafov
* Jufereva-Skuratovski
* Karilaid
* Karuse
* Kiik
* Korobeinik
* Kovalenko-Kõlvart
* Laats
* Mölder
* Ratas
* Sarapuu
* Tšaplõgin

 |
| Eesti 200 fraktsioon (14) | 

* Hussar
* Izmailova
* Lutsar
* Pakosta
* Raid
* Reinaas
* Stoicescu
* K. Tali
* P. Tali
* Tamm
* Taro
* Tein
* Terras
* Uibo

 |
| SDE fraktsioon (9) | 

* Allas
* Kaljulaid
* Kütt
* Lomp
* Maran
* Odinets
* Ossinovski
* Pikhof
* Rand

 |
| Isamaa fraktsioon (8) | 

* Kokk
* Lukas
* Maastik
* Metsoja
* Reinsalu
* Seeder
* Sibul
* Solman

 |
| 
XV Riigikogu |
**Giedra Radvilavičiūtė-Sùbačienė** (sündinud 5. märtsil 1960 Panevėžysis) on leedu kirjanik.

Elukäik
-------

Ta lõpetas 1983. aastal Vilniuse Riikliku Ülikooli leedu keele ja kirjanduse erialal.

Aastatel 1983–1986 töötas ta külakooliõpetajana ja 1986. aastast toimetajana ajakirjas Šeima. 

Aastatel 1994–1997 elas ta koos abikaasa (keeleteadlase Giedrius Subačiuse) ja tütrega USA-s Chicagos; abikaasa on õppejõud Illinoisi ülikoolis Chicagos.

1997. aastal naasis ta Leetu, elab Vilniuse vanalinnas.

Looming
-------

Ta debüteeris jutustustega 1986. aastal. Laiema tuntuse saavutas ta oma esseedega. 2002. aastal ilmus tema esseesid esseekogumikus "Siužetą siūlau nušauti" ('Soovitan süžee kustutada'), aastal 2004 ilmus esseepõimik "Suplanuotos akimirkos" ('Planeeritud hetked'), aastal 2010 ilmus kogumik "Šiąnakt aš miegosiu prie sienos" ("Täna öösel magan mina seina pool"), aastal 2018 avaldas ta raamatu "Tekstų persekiojimasː Esė apie rašytojus ir žmones" ('Tekstide jälitamine. Esseed kirjanikest ja inimestest').

"Täna öösel magan mina seina pool" ilmus eesti keeles 2019. aastal Loomingu Raamatukogus Tiiu Sandraki tõlkes. Tema loomingut on tõlgitud inglise, saksa, vene, prantsuse, poola, ungari, rootsi, norra, taani, hollandi, horvaadi, bulgaaria ja eesti keelde.
**Jüri Rünkla** 12. detsember 1937, Tallinn – 8. september 2022, Tallinn) oli eesti tehnikateadlane.

Elulugu
-------

Lõpetas 1961 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) keemiku-tehnoloogina ja 1974 Moskva Patendiinstituudi patentoloogina. 1965–68 TPI aspirant; tehnikakandidaat (1970, TPI), väitekiri "Исследование дистилляции с водяным паром при пониженном давлении". 1961–64 tsemenditehase "Punane Kunda" tehnoloog ja tsehhijuhataja asetäitja, 1966–72 TPI-s keemiatööstuse protsesside ja aparaatide kateedri assistent ja vanemõpetaja, 1972–74 Silikaatbetooni Instituudis laborijuhataja, 1974–81 ENSV Riikliku Plaanikomitee Majanduse ja Planeerimise Teadusliku Uurimise Instituudi ja 1981–86 TTK "Algoritm" sektorijuhataja, 1986–97 Eesti Majandusjuhtide Instituudis dotsent majanduse, tehnoökonoomika, majandusarvestuse kateedris. 1997–2006 EMT turundusanalüüsi osakonna vanemanalüütik.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: automatiseeritud juhtimissüsteemid, ettevõtte kuluarvestus ja majandusanalüüs. Üle 80 teadustrükise, sh 4 monograafiat.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Automatiseeritud juhtimissüsteem. Tallinn, 1979
* Ettevõtte finantsseisund, konkurents ja strateegia. Tallinn, 1996
* Ettevõtte kulud, varud ja juhtimisotsused, Tallinn, 1997
* Ärianalüüs. Tallinn, 2003.

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Uimastava juustumarja droog** on uimastava juustumarja kuivatatud juurtest ja lehtedest valmistatud droog.

Uimastava juustumarja juured on kantud India farmakopöasse.

Toimed ja näidustused
---------------------

Suurbritannias ja Aasias kasutatakse uimastava juustumarja juuri adaptogeense ja üldtoniseeriva vahendina, lehti aga palaviku alandajana. 

India meditsiinis kasutatakse teda adaptogeenina, leevendamaks vaimset ja füüsilist stressi, ka une soodustamiseks ja uriinierituse ergutamiseks. 

On hakatud kasutama ka uimastava juustumarja vilju, nende toime on oksele ajav. 

On tähele pandud, et taime tarvitamine suurendab naiste ja meeste sugutungi.

Tarvitamine parandab ajutegevust ning mälu, seetõttu peaks sobima vanuritele ja Alzhemeri tõve leevendamiseks. 

Taimel on kilpnäärmelele hüpotüreoosi korral stimuleeriv toime.

Vastunäidustused
----------------

Uimastava juustumarja juurte ja lehtede tarvitamine on vastunäidustatud raseduse (võib esile kutsuda raseduse katkemise), AIDS-i, polüskleroosi, autoimmuunhaiguste ja vähktõve korral.

Viited
------

1. ↑  Ain Raal, "Maailma ravimtaimede entsüklopeedia", lk 967-968, Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2010
**Jüri Saks** VR II/3 (23. oktoober (vkj)/ 4. november 1891 Saksari talu, Kaavere küla, Võisiku vald, Kolga-Jaani kihelkond, Viljandimaa – 23. märts 1978 Kasemäe talu, Võisiku küla, Põltsamaa külanõukogu, Jõgeva rajoon) oli Eesti sõjaväelane ja põllumees.

Osales Esimeses maailmasõjas ning Vabadussõjas Sakala partisanide polgu koosseisus telefonistina (reamees).

Asus sõjaväest vabanemise järel isakoju Saksari tallu. Sai 1921. aastal Võisiku mõisast 19,45-hektarise autasumaa, mille nimetas Kasemäe taluks. Ehitas hooned ning ostis koha 1931. aastal päriseks. Võisiku valla see osa, kus asus ka Kasemäe talu, liideti 1927. aastal Vana-Põltsamaa vallaga. Talust sai iseseisvusaastail eeskujulik majapidamine.

Osales ühiskondlikus elus. Oli Põltsamaa Piimaühistu ja Võisiku Masinaühistu juhatuse liige ning Kaitseliidu Sakalamaa Maleva Põltsamaa malevkonna ja VRVÜ Viljandi osakonna liige.

Pidas Kasemäe talu kuni 1949. aasta kevadeni, kui sunniti astuma kolhoosi. Talumaa võeti ära, talu laudast tehti kolhoosi laut, kus abikaasa töötas karjatalitajana. Ta ise oli Kungla kolhoosi ning hiljem liitumisel tekkinud Lenini-nimelise kolhoosi põllutööline kuni pensionile jäämiseni 1965. aastal. Pensionärina oli Võisikul ja ümbruskonnas postiljon.

Suri kodutalus vähki.

Tunnustus
---------

* 1. september 1920 – Vabaduse Risti II liigi 3. järk, lisaks tasuta maa normaaltalu suuruses, 10 000 marka ning Eesti Vabadussõja mälestusmärk

Viited
------

1. ↑  Eesti Vabariigi teenetemärkide kavalerid
2. ↑  Jaak Pihlak. "Kolga-Jaani kihelkond ja Vabaduse Risti vennad". Viljandi Muuseumi aastaraamat 2002. Viljandi 2003. Lk 182

Kirjandus
---------

* Jaak Pihlak. "Kolga-Jaani kihelkond ja Vabaduse Risti vennad". Viljandi Muuseumi aastaraamat 2002. Viljandi 2003. Lk 181–182
* Jaak Pihlak. "Põltsamaa kihelkond ja Vabaduse Risti vennad". Viljandi Muuseumi aastaraamat 2006. Viljandi 2007. Lk 188–189

Välislingid
-----------

* Haud Põltsamaa uuel kalmistul
**Silvia Vissak** (sünninimi **Lesnikova**; 31. august 1929 – 11. detsember 2017) oli eesti ajakirjanik.

Haridus- ja töökäik
-------------------

Ta lõpetas 1956. aastal Tartu Riiklikus Ülikoolis loogika-psühholoogia osakonna, seejärel 1957. aastal kaugõppes eriprogrammi järgi ajakirjanduskursuse.

Ülikoolis õppimise ajal oli ta ühtlasi paar-kolm aastat Vanemuise ooperi abikoori laulja ja balletirühma tantsija. 

Ta asus tööle ajaleht Edasi toimetuses, kust siirdus pensionile aastal 1990.

Looming
-------

Ta kirjutas hariduselu ja kõrgkoolide teemal probleemartikleid, tema osalusel ja juhtimisel tekkis 1960. aastate teisel poolel diskussioon eesti rahva iibe üle.

Ta on ka Tartu Ülikooli teemalise raamatu "Pilk üliõpilasellu" (1965) autor ning ta on tõlkinud vene keelest Valentin Katajevi "Muru mulla peal" (1972), Juri Sbitnevi "Põdrajaht" (1981) ja Arkadi Vaineri "Allaaetud kassid ja koerad" (1987).

Viited
------

1. ↑  Raimu Hanson. "Suri ajakirjanik Silvia Vissak". Postimees, 13. detsember 2017
2. ↑  Ivi Drikkit. "Silvia Vissak: olime julged ja tiivustunud". Tartu Postimees, 13. november 2009

Välislingid
-----------

* Raimu Hanson. "Suri ajakirjanik Silvia Vissak". Postimees, 13. detsember 2017
**Tiit Kuusmik** (sündinud 3. märtsil 1950 Kiviõlis) on Eesti poliitik.

Haridus
-------

Tiit Kuusmik on lõpetanud Kiviõli 1. Keskkooli 1968 ning Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehalise kasvatuse õpetaja erialal 1972, lisaks ENSV Riikliku Filharmoonia estraadistuudio kursuse laulmise erialal 1971.

Töökäik
-------

Kuusmik on töötanud Kiviõli 1. Keskkoolis õpetajana täiskoormusega 1972–1976 ja 1989–1993, osalise koormusega 1980-1986 ning Püssi Puitlaastplaatide Kombinaadis peadirektori asetäitjana ja parteiorganisaatorina 1986–1989, lisaks restoranis "Kevad" muusikuna 1973-1978.

Poliitiline tegevus
-------------------

Tiit Kuusmik on olnud Kohtla-Järve komsomolikomitee sekretär 1976–1979, Kohtla-Järve parteikomitee instruktor 1979–1980 ning Kiviõli Linna RSN Täitevkomitee aseesimees ja esimees 1980–1986.

Ta oli Kiviõli linnapea 1993–2005, X Riigikogu liige 2005–2007 ja XI Riigikogu liige 2007–2011. 

Aastail 2001–2011 oli ta Eesti Keskerakonna liige. Alates 2014. aastast on ta Reformierakonna liige.

12. jaanuaril 2012 valiti ta Toila vallavanemaks.

Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 7 (Ida-Virumaa) 184 häält ning ei osutunud valituks.

Autasud
-------

* Ida-Virumaa teenetemärk, 2005
* Politsei teenistusmärk, 2005
Simen Agdestein (2009)
**Simen Agdestein** (sündinud 15. mail 1967 Askeris) on norra maletaja ja endine jalgpallur, rahvusvaheline suurmeister (1985).

Agdestein tuli 15-aastaselt 1982. aastal Norra malemeistriks. 1983. aastal andis FIDE talle rahvusvahelise meistri nimetuse. Aastavahetusel 1983/1984 Groningenis võitis ta hõbemedali Euroopa juunioride meistrivõistlustel. Suurmeistriks sai ta 18-aastaselt 1985. aastal. 1987. aastal Gausdalis juunioride maailmameistrivõistlustel võitis Agdestein hõbemedali.

Agdestein on seitsmekordne Norra (1982, 1986, 1988, 1989, 2000, 2002, 2005) ja kolmekordne Põhjamaade (1985, 1989, 1992) meister. 1996. aastal jagas ta esikohta Reykjavík Openil.

Parima tulemuse MM-i valikvõistlustel sai ta 1985. aastal Taxcos peetud 16 osavõtjaga tsoonidevaheliselt turniiril, kus ta jäi jagama 6.–7. kohta (pretendentide turniirile kvalifitseerus neli paremat). 1990. aastal tsoonidevahelisel turniiril Manilas (64 osavõtjat) jäi jagama 29.–39. kohta, juulis 1993 Bielis FIDE MM-i tsoonidevahelisel turniiril (74 osavõtjat) jäi jagama 42.–54. kohta ja detsembris 1993 Groningenis PCA maailmameistrivõistluste valikturniiril (54 osavõtjat) jäi 52. kohale.

Agdestein on mänginud Norra võistkonna koosseisus üheksal maleolümpial (1982, 1984, 1988, 1990, 1996, 2004–2008, 2014). 

Jalgpallurina mängis ta Norra koondise koosseisus kaheksa matši. 

Agdestein on tegutsenud ka maletreenerina. Ta on olnud Magnus Carlseni treener.

Välislingid
-----------

* Simen Agdestein – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Simen Agdestein FIDE andmebaasis
Uhtna raamatukogu
**Uhtna raamatukogu** on raamatukogu Lääne-Viru maakonnas Rakvere vallas Uhtna asulas. Raamatukogu direktor on Inge Pikkoja.

Novembris 2016 avati raamatukogus Eesti esimene topoteek. See sisaldab ajaloolisi dokumente ja fotosid Uhtnast ja selle lähiümbrusest.

Ajalugu
-------

Tänase Uhtna raamatukogu alguseks peetakse 1.detsembrit 1947.a. Raamatukogu asus Sämi algkooli juhataja kabinetis (8 m²) ja kandis nimetust Sõmeru valla Sämi raamatukogu. Raamatud saadi kohalikelt elanikelt annetustena ja teistelt raamatukogudelt. 1950.a. koliti Sämi külas eramajja, kus raamatukogu käsutusse jäi 1 tuba. 
Ajalehes Punane Täht 6.09.1960 a. kirjutas Ellen Rätsep, et „Sõmeru valla täitevkomitee eraldas 1947.a Uhtna raamatukogust Sämis olnud filiaali jaoks 500 köidet." Samas pole säilinud ühtegi kirjalikku allikat, et Uhtnas oleks raamatukogu olnud. On suulised mälestused, et „mõisahoones vist midagi oli, segastel aegadel kui oli mõisas Uhtna vallavalitsus, siis midagi laenutati. .." Kui teada, et mõis kuulus kuni II maailmasõja puhkemiseni sukavabrikant Oskar Kilgasele, pärast sõda oli hoones ENSV Sõmeru sideagentuur ja lühikest aega Uhtna vallamaja ja Sõmeru valla täitevkomitee, siis võib arvata, et seal juures tegutses ka raamatukogu. 
1951.aastal koliti raamatukogu Uhtna mõisahoonesse, kuhu oli tekkinud piirkonna keskus. 
Uhtna mõisahoonesse jäi raamatukogu kuni kolhooside lagunemiseni ja varade tagastamiseni 1994.a. Uhtna mõis tagastati Oskar Kilgase pärijatele ning raamatukogu kolis lasteaiahoonesse, kus laste arvu vähenemise tõttu oli üks rühmaboks tühjaks jäänud.

Viited
------

Välislingid
-----------

* Raamatukogust Rakvere valla kodulehel
* Topoteek Uhtna: meie ajalugu, meie arhiiv

1. 1 2   (vaadatud 19.12.2017)
**Sin-le-Noble'i kanton** on kanton Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus. See moodustati 2014. aasta kantonireformiga, mis jõustus 2015. aasta märtsis. Kantoni keskus on Sin-le-Noble.

See koosneb järgmistest valdadest:

1. Bruille-lez-Marchiennes
2. Erre
3. Fenain
4. Hornaing
5. Lallaing
6. Marchiennes
7. Pecquencourt
8. Rieulay
9. Sin-le-Noble
10. Somain
11. Tilloy-lez-Marchiennes
12. Vred
13. Wandignies-Hamage
14. Warlaing
15. Waziers

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2020

Nordi departemangu kantonid

Aniche **·** Annœullin **·** Anzin **·** Armentières **·** Aulnoye-Aymeries **·** Aulnoy-lez-Valenciennes **·** Avesnes-sur-Helpe **·** Bailleul **·** Cambrai **·** Le Cateau-Cambrésis **·** Caudry **·** Coudekerque-Branche **·** Croix **·** Denain **·** Douai **·** Dunkerque-1 **·** Dunkerque-2 **·** Faches-Thumesnil **·** Fourmies **·** Grande-Synthe **·** Hazebrouck **·** Lambersart **·** Lille-1 **·** Lille-2 **·** Lille-3 **·** Lille-4 **·** Lille-5 **·** Lille-6 **·** Marly **·** Maubeuge **·** Orchies **·** Roubaix-1 **·** Roubaix-2 **·** Saint-Amand-les-Eaux **·** Sin-le-Noble **·** Templeuve **·** Tourcoing-1 **·** Tourcoing-2 **·** Valenciennes **·** Villeneuve-d'Ascq **·** Wormhout
Simeon Sakskoburggotski (2017)
**Simeon II** (kodanikunimi **Simeon Sakskoburggotski**; sündinud 16. juunil 1937) on endine Bulgaaria tsaar (oli troonil 28. augustist 1943 kuni 15. septembrini 1946) ja Bulgaaria poliitik. Ta oli 24. juulist 2001 kuni 16. augustini 2005 Bulgaaria peaminister.

Ta abiellus Margarita Gomez-Acebo y Cejuelaga ja neil sündis viis last:

* Kardam (1962–2015)
* Kiril (sündinud 1964)
* Kubrat (sündinud 1965)
* Konstantin-Asen (sündinud 1967)
* Kalina (sündinud 1972)

Tunnustus
---------

* Stara planina orden (2007)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Boris III** | **Bulgaaria tsaar**1943–1946 | Järgnev**monarhia kaotati** |
| Eelnev**Ivan Kostov** | **Bulgaaria peaminister**2001–2005 | Järgnev**Sergej Stanišev** |

Bulgaaria peaministrid

**Bulgaaria kuningriik:** Burmov | Drumev | D. Cankov | Karavelov | Ehrnrooth | *koht täitmata* | Sobolev | D. Cankov | Karavelov | Drumev | Karavelov | Radoslavov | Stoilov | Stambolov | Stoilov | Grekov | Ivančov | Petrov | Karavelov | Danev | Petrov | Petkov | Stančov\* | Gudev | Malinov | Gešov | Danev | Radoslavov | Malinov | Teodorov | Stambolijski | A. Cankov | Ljapčev | Malinov | Mušanov | Georgiev | Zlatev | Tošev | Kjoseivanov | Filov | Gabrovski\* | Božilov | Bagrjanov | Muraviev | Georgiev

**Bulgaaria Rahvavabariik:** G. Dimitrov | Kolarov | Červenkov | Jugov | Živkov | Todorov | Filipov | Atanasov | Lukanov

**Bulgaaria Vabariik:** Popov | F. Dimitrov | Berov | Indzhova | Videnov | Sofiyanski | Kostov | Sakskoburggotski | Stanišev | Borisov | Rajkov | Orešarski | Bliznaški | Borisov | Gerdžikov | Borisov | Petkov | Donev | Denkov
**Sim racing** (lühendatud ingliskeelsest väljendist *simulated racing*) on ingliskeelne ühisnimetus seda tüüpi arvutitarkvarale, kus üritatakse täpselt simuleerida autode võidusõitu, kasutades selliseid päris-maailma tegureid nagu kütusekulu, purunemist, rehvikulu, pidamist ja rehviseadeid. *Sim racingus* edukas olemiseks peab sõitja mõistma kõiki auto juhtimise võtteid ja omadusi, mis teevad päris-elu võidusõidu nii keeruliseks nagu näiteks tundega pidurdamine, auto stabiilsena hoidmine ning kurvi õigesti sisenemine ja sealt väljumine ilma kiirust kaotamata. Just need detailid eristavad *sim racingut* arkaadidest, kus reaalsuse asemel aetakse taga võimalikult suurt kiirusetunnet.

Üldiselt on *sim racingu* mängud nagu "Live for Speed", "Richard Burns Rally" ja "rFactor" vähem populaarsed kui arkaadmängud nagu "Need for Speed". Põhiliselt seetõttu, et *sim racing* nõuab suuremat pühendumust ja harjutamisaega. On ka erandeid, näiteks "Gran Turismo" on *sim racing* mänguna saavutanud ülemaailmse kuulsuse. Lisaks on *sim racing* ka märksa kallim, sest arvutile tuleb lisaks osta roolikomplekt.

Võrgumängu arenguga saavutatud läbimurre - võimalus mängida teiste inimestega tehisintellekti asemel on paljudele lähim kogemus pärisautoga pärisrajal sõitmisele. Isegi sõitjad, kes võistlevad tõelistel võidusõitudel, kasutavad simulaatoreid oma lõbuks harjutamisel. Jätkuv füüsikamootori ja riistvara areng paneb aluse ühe uutele ja parematele *sim racingu* mängudele, mis sarnanevad ühe enam reaalsusega.

Ajalugu
-------

### Algusaastad

Esimene sim racing suunitlusega rallimäng oli ilmselt *REVS*(1986). REVS oli Vormel 3 simulatsioon Geoff Crammondilt, mis jooksis 8-bitisel Commodore 64-l jaBBC-l. REVS oli palju fänne inglismaal, kuid mitte nii palju Ameerika Ühendriikides. Sim racingu plahvatuslik levik algas 1990. aastal mänguga *Indianapolis 500: The Simulation* 16-bitisel riistvaral. *Indy 500*-s said virtuaalvõidusõitjad sõita täispikalt 500 miili (805 km), kus isegi 450 miili selja taga võis mootoripurunemine sõitja raja äärde jätta. See simulaator oli edukas müües üle 200 000 eksemplari.

Järgmine oluline verstapost oli *Formula One Grand Prix* (tuntud ka kui *World Circuit*). See viis žanri märgatavalt edasi. Võimalikuks sai ka mitmikmäng, sõideti kordamööda või kahekesi, kui arvutid spetsiaalse kaabliga ühendati. Ilmusid ka esimesed virtuaalvõidusõiduliigad, kus sõitjad oma üksikmängus sõidetud aegu veebilehele üles laadisid ja teistega võrdlesid.

Viited
------

1. ↑  Bob Bates (2004). *Game Design* (2 ed.). Course Technology PTR. Lk 59. ISBN 978-1592004935.
2. 1 2  "More about the (online) racing simulator". lfs.net. Vaadatud 4.02.2008.
3. ↑  "Video Game Review". racerchicks.com. Vaadatud 7.04.2008.
4. ↑  "The History of Papyrus Racing - Page 2". Gamespot. Vaadatud 7.04.2008. `{{cite web}}`: kursiiv/rasvane kiri pole lubatud: `|publisher=` (juhend)
**Silvia Rannamaa** (kuni 1940 **Sylvia Hypponen**; siis S. Kulgevee 3. märts 1918 Tallinn – 19. aprill 2007 Tallinn) oli eesti kirjanik, kes sai tuntuks noortejutustustega "Kadri" (1959) ja "Kasuema" (1963).

Elulugu
-------

Ta sündis Tallinnas soomlase ja eestlanna tütrena. Keskhariduse omandas ta Tallinna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumis. Aastatel 1943–1944 õppis ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas.

Silvia Rannamaa esimene abikaasa oli Nikolai Kulgevee ja teine abikaasa oli Harald Suislepp.

Looming
-------

Tema silmapaistvaimad teosed on noorsoojutustused "Kadri" (1959) ja "Kasuema" (1963). Neid on tõlgitud vene, läti, leedu, slovaki, tšehhi, armeenia ja gruusia keelde. Jutustuse "Kasuema" ainetel valmis 1985. aastal mängufilm "Naerata ometi".

Hiljem on Silvia Rannamaa avaldanud lüürilise muinasjutukogu "Nösperi Nönni Natuke" (1977) ning lühijuttude kogumikud "Kui lapsed mõtlema hakkavad" (1971) ja "Väikese käpa jälg" (1985). Lisaks on ta kirjutanud ka näidendeid, novelle ja luuletusi; tuntuim luulekogu on 2005. aastal ilmunud "Sinule, ema!".

Tagasivaate oma elule ja ühiskonnale, kus ta elas, tegi Silvia Rannamaa kahes mälestusteraamatus: 1990. aastal ilmunud teoses "Maast madalast" ja 1998. aastal ilmunud raamatus "Ja vaimuvara ka".

Tunnustus
---------

* 2006 – Valgetähe IV klassi teenetemärk

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Silvia Rannamaa** |

* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
* Haudi
Gibraltari rahvusvaheline lennujaam ja selle ümbrus
**Gibraltari rahvusvaheline lennujaam** või **North Fronti lennujaam** (IATA: **GIB**, ICAO: **LXGB**) on rahvusvaheline tsiviil-militaarlennuväli, mis teenindab Suurbritannia meretagust ala, Gibraltarit.

Lennujaama lennurada omab Suurbritannia kaitseministeerium ning seda kasutavad tsiviillennufirmad, Suurbritannia kuninglik õhuvägi ja Gibraltari kuninglik õhuvägi. Lennujaama lendab kolm lennufirmat: British Airways, easyJet ja Royal Air Maroc Express.

Lennujaama lennurada ületab Winston Churchilli avenüü, mis on peamine tee, mis ühendab Gibraltarit ja Hispaaniat.

2017. aastal läbis lennujaama 571 184 reisijat ja 302 tonni kargot 4888 lennu pealt.

Lennufirmad ja sihtkohad
------------------------

| Lennufirmad | Sihtkohad |
| --- | --- |
| British Airways | London (Heathrow)**Hooajaline:** London (Gatwick) |
| easyJet | Bristol, London (Gatwick), London (Luton), Manchester |
| Royal Air Maroc Express | Casablanca, Tangier |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kalast; geoloogia mõiste kohta vaata artiklit Basaldikiht* |

---

**Sima** ehk **masu** ehk **kirsslõhe** (*Oncorhynchus masou*) on lõhelaste sugukonda idalõhe perekonda kuuluv röövkala.

Elupaik
-------

Sima on levinud Vaikse ookeani lääneosas Ida-Aasia ranniku lähedal.

Peamiselt elutseb ta parasvöötmes laiuskraadidel 65–58°N kuni 200 meetri sügavuses vees.

Välimus
-------

Sarnaneb värvuselt kisutšiga, kuid musti täppe on rohkem ja need on suuremad. Pulmarüüs sima on musta selja ja tumepunaste triipudega.

Täiskasvanuna kaalub sima 2–2,5 kg (teadaolevalt suurim 10 kg) ja on keskmiselt 50 cm (teadaolevalt suurim 79 cm) pikk.

Eluring
-------

Sarnaselt teiste lõhelastega on sima eluring jagatud mere- ja mageveeperioodideks. Sima elab jões 1–3 aastat, pärast seda rändab ta avamerre ja elab seal 2–3,5 aastat. Avameres toitub sima vähilaadsetest, harvem ka noortest kaladest. 3–7-aastaselt rändavad suguküpsed isendid kudemiseks tagasi jõkke. Ränne tagasi jõgedesse algab simadel varem kui teistel lõhelistel. Pärast kudemist enamik simasid sureb.

Majanduslik tähtsus
-------------------

Sima nagu teisedki lõhelased on suure majandusliku tähtsusega liik. Vähenõudlikkuse, kvaliteetse liha ja suure produktiivsuse tõttu on see kala vesiviljeluses populaarne.

Viited
------

1. 1 2  "Oncorhynchus masou". *Fishbase*. Vaadatud 2. jaanuaril 2018.
2. ↑  "Masu ehk sima (Oncorhynchus masou)". *Kalapeedia*. Vaadatud 2. jaanuaril 2018.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib regionaalkeelest; vana kirjakeele kohta vaata artiklit Lõunaeesti kirjakeel* |

---

Lõunaeesti keeleala. Tartu keel on võru ja mulgi keele vahel, märgitud roosaka tooniga
Lõunaeesti keelekujude sugulust näitav keelepuu (Petri Kallio järgi)
**Tartu keel** (*tartu kiil* või *tarto kiil*) on lõunaeesti keelte hulka kuuluv Eesti põline piirkondlik keel ehk regionaalkeel. Traditsioonilise käsitluse järgi on tegemist lõunaeesti keele või eesti keele lõunaeesti murderühma **Tartu murdega**. 

Tartu keelel on Eesti 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 4109 kõnelejat põhiliselt Lõuna-Tartumaal (Sangaste, Otepää, Kambja, Võnnu, Rõngu, Rannu, Puhja, Nõo ja Tartu-Maarja kihelkond). See põline tartu keele ala on tänapäeval jaotunud Tartu, Valga ja Põlva maakonna vahel. 

Peamiselt tuntakse tartu keelt siiski ajaloolise tartu ehk lõunaeesti kirjakeele kontekstis. Peamiselt tartu keelel põhinev lõunaeesti kirjakeel oli 17.–19. sajandi Tartu- ja Võrumaa kiriku-, kooli- ja kohtukeel. Lõunaeesti kirjakeele üks vanemaid ja tähtsamaid kirjalikke mälestusmärke on 1686. aastal ilmunud Wastne Testament.

Nüüdisaja kirjanduses on tartu keelt kasutanud peamiselt Mats Traat. Jakob Hurda "Eesti mõtteloo" sarjas avaldatud kirjutiste kogu "Looja ees" (2006) sisaldab tema Rõngu murdes peetud tartukeelseid jutlusi. 

Tänapäeval on tartu keel väikesearvulise ja kiiresti vananeva kõnelejaskonnaga. Uuema tartukeelse kirjasõna, meedia ja kooliõpetuse puudumise tõttu on ta hääbumas. Tartu keele kaitseks ja arendamiseks pole tekkinud sellist aktiivset ühiskondlikku liikumist nagu võru, setu ja mulgi keelel.

Vaata ka
--------

* lõunaeesti keel
* lõunaeesti kirjakeel
* mulgi keel
* võru keel
* setu keel
* eesti keel

| * v
* r
Uurali keeled ja murded |
| --- |
| ugri keeled | 
handi keel  • mansi keel  • ungari keel |
| permi keeled | 
komi keel (permikomi keel, jazva murre)  • udmurdi keel (bessermani murre) |
| mari keeled | 
niidumari keel  • mäemari keel (loodemari murre) |
| mordva keeled | 
ersa keel  • mokša keel |
| saami keeled | 
Akkala saami keel †  • Inari saami keel  • Kemi saami keel †  • Kildini saami keel  • koltasaami keel  • turjasaami keel  • Lule saami keel  • lõunasaami keel  • Pite saami keel  • põhjasaami keel  • Ume saami keel |
| läänemeresoome keeled | 
eesti keel (mulgi keel, setu keel, tartu keel, võru keel)  • isuri keel  • karjala keel (livviko ehk Aunuse karjala keel, lüüdi keel)  • liivi keel  • soome keel (kveeni keel, meä keel)  • vadja keel (kreevini keel)  • vepsa keel |
| samojeedi keeled | 
neenetsi keel (tundraneenetsi keel  • metsaneenetsi keel)  • eenetsi keel  • nganassaani keel  • sölkupi keel  • kamassi keel †  • matori keel † (koibali keel †)  • juratsi keel † |
| kindla klassifikatsioonita keeled | 
meštšera keel †  • muromi keel †  • merja keel †  • tšuudi keel †  • |
**Tiiru kivi** ehk **Painuva Suurkivi** on hiidrahn, mis asub Harju maakonnas Viinistu külas maismaa ja mere piiril roostikus. Kivi on migmatiidist ja erksavärviline. 

Hiidrahnu pikkus on 9,2 m, laius 7,2 m, kõrgus 5,3 m ja ümbermõõt 26,0 m. Rahnu maapealse osa mahuks on hinnatud 200 m³.

Rahnu kirdepoolne, väljaulatuv osa on karedapinnaline, auklik ja urbne. Seal esineb väikesi koopaid, milles pesitseb tiire - sellest on tulnud rahnu nimi. Rahnu merepoolne külg on 0,30 m sügavuses vees.

Ühe muistendi järgi tahtnud Kalevipoeg Tiirukiviga Juminda neemelt tabada Pärispea neemel Odakivil puhkavat Vanapaganat. Teise järgi olevat Kalevipoeg selle rahnu Soomest visanud.

Rahn on alates 1937. aastast üksikobjektina looduskaitse all.

Vaata ka
--------

* Eesti hiidrahnude loend

Viited
------

1. ↑  Pirrus, Enn (2009). *Eestimaa suured kivid*. Tallinn: Teaduste Akadeemia Kirjastus.
2. 1 2 3  "Tiirukivi Viinistus". *EELIS Infoleht*. Vaadatud 27.12.2022.
3. ↑  "Tiiru kivi". *Keskkonnaportaal*. Vaadatud 28.12.2022.

Välislingid
-----------

* Tiiru kivi ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis
* Tiirukivi keskkonnaportaalis
**Sabiniaanid** oli 1. sajandil tekkinud koolkond, mille rajas Rooma jurist Masurius Sabinus. Kaasaegsete silmis oli olulisem tema õpilane Cassius, kelle järgi kutsuti koolkonda ka kassiniaanideks. 

Sabiniaanid olid üks kahest valitsevast õiguskoolkonnast; nendele vastandusid prokuliaanid, kellele andis nime jurist Proculus.

Sabiniaanide koolkonna alustalaks oli Sabinuse eelklassikalise õigusteaduse *ius civile*. Traditsiooniliselt peetakse sabiniaane pigem konservatiivseteks, sest sabiniaanid tõid eelklassikalisele õigusteadusele tuginedes oma kaasaegsesse õigusteadusse tagasi mõtlemise printsiipides ja põhjendasid oma arvamusi ka loomuõigusele toetudes. Üheks oluliseks näiteks sellest on hea usu põhimõtte tagasitoomine juriidilisse argumentatsiooni. Sabiniaanidel oli printsiibiline mõtteviis. Sabiniaanide hulka kuulusid tuntud juristidest lisaks Sabinusele ka Cassius, Priscus Iavolenus ning Salvius Iulianus. Salvius I (u 100–170) oli ka üks sabiniaanide koolkonna peadest. Ka Gaius kuulus pigem sabiniaanide hulka.

Viited
------

1. ↑  Rooma õigusteaduse kujunemine ja õitseng. Juridica. H. Siimets-Gross. 2002.
**Zante** on küla (*vidējciems*) Lätis Tukumsi piirkonnas, Zante valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 132 meetri kõrgusel, piirkonna keskusest Kandavast 26 ja Riiast 99 kilomeetri kaugusel. Zantes asuvad lisaks vallamajale veel põhikool, kultuurimaja, postkontor ja raamatukogu.

Zante tekkis endisaegse Lielzante mõisa (*Groß-Santen*) keskuse juurde. Nõukogude ajal ehitati see välja kui kohaliku kolhoosi keskasula. Zantes asub Kura koti muuseum.

Küla järgi on nime saanud Zebre kihistu Zante kihistik.

Zantes asuvad Zante tuulik ja Dārziņi muinaskalmed ehk Rootsi kalmistu on muinsusmälestistena kohaliku kaitse all.

Aastal 2018 oli külas 254 elanikku, aastal 2021 oli elanikke 256.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
3. ↑  Stratigraafia info
4. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Zante** |

| * v
* r
Zante valla asulad |
| --- |
| 
Jaundziras **·**  Mazplāņi **·**  Mazzante **·**  Miezāji **·**  **Zante** |
**Zapiasočča** (transkribeerituna **Zapjasottša**) on küla Valgevenes Homieli oblastis Žytkavičy rajoonis Vierasnica külanõukogus. Asula asub Turaŭ linna lääneservas, Homieli linnast 266 ja rajooni keskusest Žytkavičyst 30 kilomeetri kaugusel Prõpjatsi kaldal merepinnast 129 meetri kõrgusel, see on riikliku põllumajandusettevõtte «Запясочча» keskasulaks.

Ajalugu
-------

Arheoloogilistel andmetel on küla kohal asustus olnud juba vanemal rauaajal, jätkudes järjepidevalt kuni keskajani. Aastal 1521 põletasid krimmitatarlased Turaŭ linna maha. Nõnda otsustas Konstanty Ostrogski küla ja linna vahelisele linnamäele uue kindluse rajada. Sel ajal tekkisid ka Zajacella ja Zapiasočča eeslinnad, mis moodustavad tänapäeva Zapiasočča küla. 

Iseseisvat asulat on esimest korda mainitud XVIII sajandil. Toona oli Zajacella-Zapiasočča küla, mis kuulus Minski vojevoodkonda ja Mazyri maakonda, asudes Turaŭ vallas. Seoses Poola jagamisega läks küla aastal 1763 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Mozõri maakonda. Aastal 1765 hakkas see kuuluma Ivan Sollogubile. Aastast 1897 on teada, et külas oli tuulik. 29. juunil 1908 laastas küla suur tulekahju, milles põles maha 47 majapidamist. Vastavalt aastal 1909 läbi viidud rahvaloendusele oli Zapiasočča külas 1071 elanikku ja 214 majapidamist, Zajacellas aga 14 majapidamist ja 316 elanikku.

Aastal 1924 Turaŭ vald likvideeriti ja küla hakkas kuuluma Turaŭ rajooni. Aastal 1931 sai külast samanimelise külanõukogu keskasula. Detsembris 1941 põletasid saksa okupatsiooniväed küla maha, tules hävis küla 300 majapidamisest 250. Hukati ka 72 külaelanikku, sõjas hukkus rindel veel 100 Zapiasočča elanikku. 16. juulil 1954 Zapiasočča külanõukogu likvideeriti.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. oktoober 2020. Vaadatud 20. augustil 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Küla Valgevene fotoentsüklopeedias
**Zaporižžja oblast** on 1. järgu haldusüksus Ukraina lõunaosas. Zaporižžja oblast loodi 10. jaanuaril 1939, mil ta eraldati Dnipropetrovski oblastist.

Zaporižžja oblast piirneb läänes Hersoni oblastiga, põhjas Dnipropetrovski oblastiga ja idas Donetski oblastiga ning lõunas Aasovi merega.

2022. aastal, Venemaa sissetungi ajal Ukrainasse okupeerisid Vene väed oblasti lõunaosa, sealhulgas Melitopoli, Berdjanski, Enerhodari ja Tokmaki.

Haldusjaotus
------------

Oblast on halduslikult jaotatud viieks rajooniks. Enne oli 2020. aastal toimunud haldusreformid oli oblasti 20 rajooni ning lisaks viis linna, mis allusid otse oblastivalitsusele.

### Linnad

Suuremad linnad on Zaporižžja, Melitopol, Berdjansk, Enerhodar ja Tokmak. Enerhodar rajati Euroopa suurima tuumaelektrijaama Zaporižžja tuumaelektrijaama teenindamiseks. Lisaks eespool nimetatutele on oblastis veel Huljaipole, Vassõlivka, Dniprorudne, Vilnjanski, Kamjanka-Dniprovska, Orihhivi, Polohõ, Prõmorski ja Molotšanski linn.

### Rajoonid

* Berdjanski rajoon
* Melitopoli rajoon
* Polohõ rajoon
* Zaporižžja rajoon
* Vassõlivka rajoon


Ukraina 1. järgu haldusüksused

Dnipropetrovski oblast **·**  Donetski oblast **·**  Harkivi oblast **·**  Hersoni oblast **·**  Hmelnõtskõi oblast **·**  Ivano-Frankivski oblast **·**  Kiiev **·**  Kiievi oblast **·**  Kirovohradi oblast **·**  Krimm **·**  Luhanski oblast **·**  Lvivi oblast **·**  Mõkolajivi oblast **·**  Odessa oblast **·**  Poltava oblast **·**  Rivne oblast **·**  Sevastopol **·**  Sumõ oblast **·**  Zaporižžja oblast **·**  Žõtomõri oblast **·**  Taga-Karpaatia **·**  Ternopili oblast **·**  Tšerkassõ oblast **·**  Tšernihivi oblast **·**  Tšernivtsi oblast **·**  Vinnõtsja oblast **·**  Volõõnia oblast
**Küberfüüsiline süsteem** ehk **küberfüüsikaline süsteem** (inglise keeles *cyber-physical system*, lühendatult *CPS*) on mehhanism, mis seob läbi infotöötluse füüsilist maailma virtuaalse maailmaga ning võib sisaldada tarkvarasüsteeme, sidetehnoloogiat, sensoreid, ajameid jmt, mis suhtlevad mh sardsüsteemide tehnoloogiat kasutades reaalse maailmaga. Küberfüüsikaliste süsteemide näideteks on targad elektrivõrgud, meditsiini kaugseiresüsteemid, isejuhtivad sõidukid, nutikodu lahendused jmt, aga ka tuumajaamades, reisilennukites ja sõjaväes kasutatavad süsteemid või nende komponendid. Kuna küberfüüsikaliste süsteemide puhul on sageli tegu turvakriitiliste süsteemidega, mis seovad füüsilist tegelikkust eri infosüsteemidega, siis eeldab see eraldi transdistsiplinaarset lähenemist. Küberfüüsikalisi süsteeme uurib küberfüüsika.

Eestis seisab valdkonna edendamise eest 2016. aastal asutatud Eesti Küberfüüsika Selts, Tallinna Tehnikaülikooli Tartu kolledžis on 2015. aastast alates avatud Telemaatika ja arukate süsteemide õppekava küberfüüsikalise süsteemitehnika peaerialaga.

Vaata ka
--------

* Asjade internet

Viited
------

1. ↑  "Küberfüüsikaline süsteemitehnika: Nõudlus küberfüüsikaliste süsteemide järele". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. veebruar 2018. Vaadatud 31. jaanuaril 2018.
2. ↑  "Küberfüüsikaline süsteemitehnika: Korduma kippuvad küsimused". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. veebruar 2018. Vaadatud 31. jaanuaril 2018.
3. ↑  "Küberfüüsikaline süsteemitehnika: Mis on KFST?". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. veebruar 2018. Vaadatud 31. jaanuaril 2018.
4. ↑  "TTÜ Telemaatika ja arukad süsteemid".