recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Paikuse valla lipp
**Paikuse valla lipp** on endise Eesti haldusüksuse Paikuse valla lipp.

Lipp kinnitati 27. märtsil 1995.

Lipu autor on Vello Paluoja.

Lipu kirjeldus
--------------

Paikuse valla lipp on ristkülikukujuline. Kangas on vertikaalselt jaotatud kaheks võrdseks väljaks, lehvipoolne väli on kollane ja vardapoolne roheline, keskel asetseb juurtega puu, mis kollasel väljal kujutab mändi (roheline) ja rohelisel väljal kuuske (kollane). Lipu roheline toon on rahvusvahelise Pantone värvitabeli järgi 553 ja kollane 114. Kande- ja seinalipuvarras on kollane. 

Lipu värvused tähistavad Pärnumaad ja tunnused Paikuse valda kuna inimtegevus toimus siin juba mesoliitikumis ja valla territoorium on kaetud enamuses kuuse ja männimetsaga. 

Lipu normaalsuurus on 100×120 cm.

Lipu kasutamise kord
--------------------

Valla lipp heisatakse: 

1. Hoonel, kus töötab volikogu või vallavalitsus.
2. Hoonel või kohas, kus toimub volikogu või vallavalitsuse ametlik tseremoonia.
3. Hoone peasissekäigu juurde või mujale selleks sobivasse kohta kas lipuvardaga vastavasse hoidjasse või lipumasti.

Valla lipu võib heisata: 

1. Valla, kogukondlikul, perekondlikul või asutuse tähtpäeval.
2. Volikogu või vallavalitsuse esindusruumides.

Kandelippu võib kasutada eelnimetatud juhtudel, kusjuures sobivas kohas ja viisil. 
Maapinnalt tõusva lipumasti kõrgus on ligikaudu kuus korda suurem lipu laiusest, seinalipuvarda pikkus on ligikaudu 2,5 korda suurem lipu laiusest. 
Heisatud vallalipul jääb lipukanga alumine serv maapinnast vähemalt kolme meetri kõrgusele.

Vaata ka
--------

* Paikuse valla vapp
* Pärnu maakond

Välislingid
-----------

* Paikuse valla sümboolika valla kodulehel
* Paikuse valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Sviacki mõisa peahoone
**Sviacki mõis** ehk **Svjatski mõis** (valgevene keeles *Двор Свяцк*) on endine mõis Valgevenes Hrodna oblastis Hrodna rajoonis Sapockini külanõukogus Sviacki asulas.

Sviacki mõis sai alguse sai alguse XVI sajandi alguses Hrodna maakonnale kuulunud mõisana. XVI sajandi keskel asus seal kaks samanimelist mõisa, üks neist kuulus Wołłowiczitele. XVIII sajandi teisel poolel ostsid Wołłowiczid teise mõisa ära ja ühendasid need valdused, ühtlasi rajasid nad sinna uhke mõisakompleksi. 

Projekti autor oli itaalia arhitekt Giuseppe de Sacco. Peahoone on hea näide varajase klassitsismi ja hilise baroki vahelisest üleminekust. Mõisakompleksi juurde kuulusid veel kaks tiibhoonet, 12 hektarit suur park, rahula, kuhu hiljem ehitati kabel. Tiibhoonetest oli ühes maneež, teist kasutati eluruumidena.

XIX sajandi teisel poolel läks Sviack üle Gurskite valdusse, ühtlasi ehitati kompleks kaasaegsemaks. Aastast 1921 jagunes mõis taas kaheks osaks, üks neist kuulus Humińscytele. Peahoone ostis Poola riik, rajades sinna narkomaanide rehabilitatsioonikeskuse. Aastal 1938 ehitati hoone sanatooriumiks ümber. Sanatoorium tegutses hoones XXI sajandini.

Park pärineb XVIII sajandist, ka seda muudeti XIX sajandi alguses. Pargi keskmeks on peahoone ja selle esine parter. Park asub kahel künkal, seda liigendavad veekogud.
**Saksi-Hildburghauseni hertsogiriik** (saksa *Herzogtum Sachsen-Hildburghausen*) oli hertsogiriik Saksamaal 1680–1826, üks ernestiinide hertsogkondadest. Riiki valitses Wettini dünastia ernestiinide haru.

1675. aastal suri Saksi-Gotha-Altenburgi hertsog Ernst I ja tema seitse poega asusid koos hertsogkonda valitsema. 1680. aastal jagasid vennad oma valdused; vanuselt kuues poeg Ernst sai omale Hildburghauseni, Eisfeldi ja Heldburgi linna ning Veilsdorfi ja Schalkau ametkonnad. Temast sai esimene Saksi-Hildburghauseni hertsog.

1684. aastal viidi hertsogkonna pealinn Heldburgist Hildburghausenisse.

1826. aastal suri Saksi-Gotha-Altenburgi hertsog Friedrich IV ning Saksi-Hildburghauseni hertsog Friedrich päris tema Altenburgi valdused. Tema enda valdused aga liideti Saksi-Meiningeniga.

Saksi-Hildburghauseni hertsogid
-------------------------------

* 1680–1715 Ernst (1675–1715)
* 1715–1724 Ernst Friedrich I
* 1724–1745 Ernst Friedrich II
* 1745–1780 Ernst Friedrich III
* 1780–1826 Friedrich

Vaata ka
--------

* Saksi-Hildburghauseni hertsog


Ernestiinide hertsogkonnad peale Erfurdi jagamist (1572)

Saksi-Weimar (1572–1806)**·** Saksi-Coburg-Eisenach (1572–1596)**·** Saksi-Coburg (1596–1633, 1681–1699)**·** Saksi-Eisenach (1596–1638, 1640–1644, 1672–1806)**·** Saksi-Altenburg (1603–1672, 1826–1918)**·** Saksi-Gotha (1640–1680)**·** Saksi-Gotha-Altenburg (1681–1826)**·** Saksi-Marksuhl (1662–1672)**·** Saksi-Jena (1672–1690)**·** Saksi-Eisenberg (1680–1707)**·** Saksi-Hildburghausen (1680–1826)**·**  
 Saksi-Römhild (1680–1710)**·** Saksi-Saalfeld (1680–1735)**·** Saksi-Meiningen (1681–1918)**·** Saksi-Coburg-Saalfeld (1735–1826)**·** Saksi-Weimar-Eisenach (1806–1918)**·** Saksi-Coburg ja Gotha (1826–1918)


| * v
* r
 Saksa Liidu liikmed (1815–1866) |
| --- |
| Keisririik | 
Austria |
| Kuningriigid | 
Preisimaa • Baieri • Hannover • Saksimaa • Württemberg |
| Kuurvürstiriik | 
Hessen |
| Suurhertsogiriigid | 
Baden • Hessen • Luksemburg • Mecklenburg-Strelitz • Mecklenburg-Schwerin •
Oldenburg • Saksi-Weimar-Eisenach |
| Hertsogiriigid | 
Anhalt (alates 1863), Anhalt-Bernburg (kuni 1863), Anhalt-Dessau (kuni 1863), Anhalt-Köthen (kuni 1847) • Braunschweig • Holstein • Limburg • Nassau • Saksi-Altenburg (alates 1826) • Saksi-Coburg-Gotha (alates 1826) • Saksi-Coburg-Saalfeld (kuni 1826) • Saksi-Gotha-Altenburg (kuni 1826) • Saksi-Hildburghausen (kuni 1826) • Saksi-Lauenburg • Saksi-Meiningen |
| Vürstiriigid | 
Hessen-Homburg • Hohenzollern-Hechingen (kuni 1850) • Hohenzollern-Sigmaringen (kuni 1850) • Liechtenstein
 • Lippe • Reussi vanem liin • Reussi noorem liin • Schaumburg-Lippe • Schwarzburg-Rudolstadt • Schwarzburg-Sonderhausen • Waldeck-Pyrmont |
| Vabalinnad | 
Bremen • Frankfurt • Hamburg • Lübeck |
Tüüpiline kolonnkromatograafia seade
**Täidiskolonn** (nimetatakse ka pakitud kolonn) on keemialaboris või -tööstuses teatud protsesside läbiviimiseks kasutatav inertsest materjalist toru (kolonn, silinder), milles on tahke sobivate omadustega täidis. Täidis peab parandama kahe faasi (gaas-vedelik, vedelik-vedelik jt) omavahelist kontakti ja täidise pinnal toimuvad keemilised või füüsikalis-keemilised protsessid.

Fraktsioneeriva destillatsiooni korral ainete auru ja vedelfaasi parema kontakti tagamiseks kasutatakse destillatsioonikolonne, mis on ühtlaselt täidetud näiteks klaaskuulikestega, klaastoru tükikestega, Raschigi rõngastega jm.

Kromatograafias kasutatakse liikumatu faasiga (adsorbendiga või kõrgeltkeeva vedelikuga immutatud tahke kandjaga või ioniidiga või geeliga jm) täidetud kolonni – preparatiivset või analüütilist täidiskolonni. Ainete segu kantakse eluendiga läbi kolonni ja komponentide spetsiifilise interaktsiooni tõttu täidise pinnaga liiguvad komponendid edasi erinevate kiirustega ja väljuvad kolonnist eri aegadel. Need on madalrõhu kolonnkromatograafias, kõrgsurve vedelikukromatograafias ja gaasikromatograafias kasutatavad täidiskolonnid.

Nii destillatsioonikolonnide kui ka kromatograafiliste kolonnide efektiivsust segu komponentide lahutamisel hinnatakse nn teoreetiliste taldrikute arvuga.

Täidiskolonnid on ka absorptsiooni- ja adsorptsioonikolonnid (ainete puhastamiseks, kuivatamiseks), tahket katalüsaatorit sisaldavad reaktsioonikolonnid jm.

Vaata ka
--------

* Kromatograafia
* Lahutusmeetodid
* Elueerimine
* Destillatsioon
Saksi-Gotha hertsogkond
Saksi-Coburgi hertsogkond
**Saksi-Coburgi ja Gotha dünastia** (saksa *Haus Sachsen-Coburg und Gotha*, inglise *House of Saxe-Coburg and Gotha*) on dünastia Euroopas, mis valitses Saksi-Coburgi ja Gotha hertsogkonda 1826–1918, Belgiat alates 1830. aastast, Portugali 1853–1910, Bulgaariat 1887–1946 ning Suurbritanniat ja selle dominioone alates 1901. aastast.

Saksi-Coburgi ja Gotha hertsogid
--------------------------------

 *Pikemalt artiklis Saksi-Coburg ja Gotha*
* 1826–1844 Ernst I
* 1844–1893 Ernst II
* 1893–1900 Alfred
* 1900–1918 Carl Eduard

Belgia kuningad
---------------

 *Pikemalt artiklites Belglaste kuningas ja Belgia#Ajalugu*
* 1831–1865 Léopold I
* 1865–1909 Léopold II
* 1909–1934 Albert I
* 1934–1951 Léopold III
* 1951–1993 Baudouin I
* 1993–2013 Albert II
* 2013–... Philippe I

Suurbritannia kuningad ja kuningannad
-------------------------------------

 *Pikemalt artiklites Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriik ja Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik*
* 1901–1910 Edward VII
* 1910–1936 George V
* 1936 Edward VIII
* 1936–1952 George VI
* 1952–2022 Elizabeth II
* 2022... Charles III

Esimese maailmasõja ajal loobus Briti kuningapere Saksa tiitlitest ja dünastia nimi muudeti inglispärasemaks. 17. juulil 1917 teatas George V, et kõik Victoria meesliinis järeltulijad hakkavad kandma Windsori nime, mis valiti nii Windsori lossi kui ka linna järgi.

Alates kuninganna Elizabeth II abielust prints Philipiga kannavad nende järeltulijad ametlikult nime Windsor-Mountbatten.

Portugali kuningad
------------------

 *Pikemalt artiklites Portugali kuningriik ja Portugali kuningas*
* 1853–1861 Pedro V
* 1861–1889 Luis
* 1889–1908 Carlos I
* 1908–1910 Manuel II

Portugali valitsejateks said Saksi-Coburgi ja Gotha dünastia liikmed, kui Ernst I nõbu abiellus Bragança dünastiast Portugali kuninganna Maria II-ga. Tavaliselt loetakse ka nelja viimast Portugali kuningat Bragançadeks või Bragança-Wettiniteks (Saksi-Coburgi ja Gotha dünastia on Wettini dünastia üks haru).

Bulgaaria tsaarid
-----------------

 *Pikemalt artiklites Bulgaaria kuningriik ja Bulgaaria tsaar*
* 1887–1918 Ferdinand I (kuni 1908. aastani vürst)
* 1918–1943 Boris III
* 1943–1946 Simeon II (hilisem Bulgaaria peaminister Simeon Sakskoburggotski nime all 2001–2005)

Viited
------

1. ↑  "Suri Suurbritannia kuninganna Elizabeth II". *err.ee*. 8. september 2022. Vaadatud 9. september 2022.
**Kaupo Palo** (sündinud 15. septembril 1964 Elvas) on eesti füüsik.

Elulugu
-------

Kaupo Palo on arstide poeg.

Lõpetas 1982 Tallinna 7. Keskkooli, 1987 Tartu ülikooli füüsika osakonna, oli 1991–92 Helsingi Ülikooli ja 1993–94 Uppsala Ülikooli doktorant, Ph.D. (teoreetiline füüsika, 1994, Uppsala Ülikool), väitekiri "Symplectic structure of supersymmetry and localization theorems". Oli 1987–1991 FI teoreetilise füüsika labori nooremteadur, 1994–96 CERN-is (Genf) järeldoktorant, 1996–97 FI teadur, 1997–2007 Evotec BioSystem AG (Harku, Harju maakond) teadur, 2008- PerkinElmer, Inc. teadur. Ühtlasi luges 1989–90 EHI-s loengukursust "Teaduslike kategooriate teke, tähendus ja evolutsioon".

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: matemaatiline füüsika, kvantväljateooria, kvantintegreeruvad süsteemid, topoloogiline väljateooria, lokaliseerimistehnika ja supersümmeetria, fluorestsentsspektroskoopia, aeg relativistlikus ja kvantmehaanikas, tehislikud närvivõrgud. Leidnud teatava sümplektilise struktuuri supersümmeetrilistes teooriates, mida saab kasutada partitsioonfunktsioonide täpsel arvutamisel lokaliseerimistehnika abil. EFS-i liige. Üle 20 teadustrükise ja üle 10 patendi.

Teoseid
-------

* Time as a dynamical function (kaasautor M. Kõiv). // Transactions of the Inst. Phys. of Estonian Ac. Sci. 62 (1987)
* Supersymplectic geometry of supersymmetric quantum field theories (kaasautorid A. Morozov, A. Niemi). // Nucl. Phys. B377 (1992)
* On quantum integrability and the Lefschetz Number (kaasautor A. Niemi). // Mod. Phys. Lett A8 (1993)
* Two-dimensional fluorescence intensity distribution analysis: theory and applications. // Biophys. J. 78 (2000)
* Fluorescence intensity and lifetime distribution analysis: a new highly sensitive fluorescence fluctuation method (kaasautor P. Kask). // Biophys. J. 82 (2002)
* Flat field correction for high‐throughput imaging of fluorescent samples (kaasautorid P. Kask, C. Hinnah, T. Pommerancke) // J. of Microscopy 263/3 (2016)

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* EUPT
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

* Kaupo Palo Ööülikool

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Monaco-Ville** (kohalik prantsuskeelne nimi ka *Le Rocher* 'kalju') on Monaco vanalinn ja üks linnajagudest.

Nimi Monaco-Ville ('Monaco-Linn') on eksitav, sest see ei ole omaette linn, vaid kõigest Monaco linnriigi osa. See on üks neljast traditsioonilisest Monaco kvartalist (teised kolm on La Condamine, Monte Carlo ja Fontvieille). Tänapäevase haldusjaotuse järgi on Monaco-Ville üks Monaco kümnest ringkonnast.

Seal elab umbes tuhat inimest (2008. aastal 985).

Kreeklased rajasid piirkonda oma koloonia 6. sajandil eKr. Vahemerre ulatuva kaljuse paiga nimi oli algselt *Monoikos* ('üksik hoone'). Nime Monaco sai see keskajal. 13. sajandil rajati kaljule kindlus ja hiljem kindlustatud linn, mille mõned müürilõigud on säilinud. Aja jooksul kujunes kindlus paleeks, mis on Monaco vürsti residents.

Vanalinn erineb ülejäänud Monacost, mis on tihedalt asustatud. Keskaegses linnasüdames on peamiselt vaiksed jalakäijate tänavad, lubatud on vaid kohalike sõidukite liiklemine ning öösel on keelatud müra tegevad mootorrattad.

Vürsti palee ees toimub iga päev kell 11.55 vaatemänguline vahtkonnavahetus.

* Vürsti paleeVürsti palee
* Vanalinna tänavVanalinna tänav
**Täielik kosmoloogiline printsiip** ehk **absoluutne kosmoloogiline printsiip** on kosmoloogias postulaat, mille kohaselt Universum on igal pool ja igal ajal ühesugune. 

Ta erineb Albert Einsteini 1917. aastal kasutusele võetud kosmoloogilisest printsiibist, mis ütleb, et kindlal ajahetkel on kõigil Universumi punktidel ühesugused omadused.

Ajalugu
-------

Täieliku kosmoloogilise printsiibi esitasid statsionaarese seisundi teooria autorid Fred Hoyle, Thomas Gold ja Hermann Bondi. See printsiip meenutab antiikaegset taeva muutumatuse, kuid 20. sajandil esitati see alternatiivina Suure Paugu teooriale, mis mõningatele kosmoloogidele eesotsas Albert Einsteiniga ei meeldinud. 

Sellest printsiibist ja statsionaarse seisundi teooriast loobuti, sest avastati kosmoloogiline mikrolaine-taustkiirus, mille olemasolu ning eriti absoluutselt musta keha kiirgusspekter on statsionaarse seisundi teooria raames seletamatu. Hiljem on vaadeldud mitmesuguseid galaktikate parvede evolutsiooniefekte ning mõõdetud taustkiirguse temperatuuri muutumist. Need vaatlused on otseselt näidanud, et täielik kosmoloogiline printsiip ei pea paika.

Täieliku kosmoloogilise printsiibi järelmid
-------------------------------------------

Kui Universum on kogu aeg ühesugune, peab selle energiatihedus olema konstantne. Selle pärast peab kas Universum olema staatiline (ilma paisumiseta) või siis küll paisuv, kuid mingi mehhanism peab tema energiatihedust konstantsena hoidma. Staatilise universumi mudeli esitas 1917. aastal Albert Einstein (Einsteini universum). Selle mudeli puhul kasutatakse harva väljendit "täielik kosmoloogiline printsiip". Einstein ise rääkis lihtsalt kosmoloogilisest printsiibist; see väljend ei viita tema mudeli statsionaarsusele ehk staatilisusele. Kui aga Universum on paisuv, siis paisumise kiirus (Hubble'i konstant) peab olema muutumatu. Säärast konfiguratsiooni nimetatakse de Sitteri universumiks, sest selle esitas 1920ndate alguses Willem de Sitter. De Sitteri versioonis on Universumi aineline sisu kosmoloogiline konstant, mida võib käsitada aine väga ebatüüpilise vormina, mille energiatihedus on konstantne olenemata ruumalast, mille ta enda alla võtab. See mudel ei vasta vaadeldavale Universumile, sest on teada, et viimane koosneb tavalisest ainest, mida Universumi paisumine hõrendab. Statsionaarse seisundi teooria eeldab, et ainsad eksisteerivad aine vormid on elementaarosakeste füüsika standardmudelis tuntud barüonaine, elektronid, neutriinod ja footonid, kuid neid luuakse pidevalt juurde, et tasakaalustada paisumisest tulenevat hõrenemist. Seda pidevat loomist tingib hüpoteetiline väli C.

Vaata ka
--------

* Stasionaarse seisundi teooria
* Väli C
* De Sitteri universum
| Medalikohad |
| --- |
| Lõuna-Aafrika Liidu esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Kolmas koht | 1952 | Kärbeskaal |

**William Michael Toweel** (6. aprill 1934 Benoni, praegu Gauteng – 25. detsember 2017) oli Lõuna-Aafrika poksija.

Toweel sai kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Nathan Brooksile (USA).

Elukutselisena
--------------

Toweel poksis maist 1953 kuni oktoobrini 1960 elukutselisena. Ta pidas kokku 54 kohtumist, millest võitis 46 (neist 23 nokaudiga), kaotas 6 (neist 4 nokaudiga) ja viigistas 2 kohtumist.

Ta oli Lõuna-Aafrika Liidu meister kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) 26. oktoobrist 1953 kuni 6. maini 1956, sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 22. maist 1954 kuni 31. augustini 1957, kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) 16. juunist kuni 11. augustini 1956 ning kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) 27. augustist kuni 19. septembrini 1957. 

Ta oli Briti Impeeriumi meister kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) 16. juunist kuni 11. augustini 1956 ning 9. juulist 1957 kuni 12. maini 1959.

Isiklikku
---------

Tema isa Michael Toweel, isa vend Paul Toweel ning vennad James, Victor, Fraser, Maurice, ja Allan olid samuti tuntud Lõuna-Aafrika poksijad. Nad olid pärit Liibanonist.

Viited
------

1. ↑  15. suveolümpiamängude poksivõistlus. Helsingi 1952. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* William Toweel veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* William (Willie) Toweel lehel *BoxRec*. Inglise keeles
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib teatud organismide ainevahetuse protsessist; lõimelõngadega kanga loomise kohta vaata Käärimine (kangas)* |

---

**Käärimine** ehk **fermentatsioon** ehk **fermenteerumine** (ka anaeroobne glükolüüs) on teatud tüüpi organismide (bakterite ja pärmseente) ainevahetusprotsess, mis toimub anaeroobses (hapnikuvabas) keskkonnas ühenditeni, mille edasine oksüdatsioon saab toimuda ainult hapniku osalusel. Käärimisprotsessil vabanevat energiat kasutavad vastavad organismid elutegevuseks. 

Sõltuvalt käärimisprotsessil tekkinud lõpp-produktidest räägitakse piimhappekäärimisest (saaduste seas piimhape), etanoolkäärimisest (saaduste seas etanool) jpt käärimistüüpidest. Piimhappekäärimisel toimub suhkru lõhustumine piimhappebakterite abil ja moodustub piimhape. Etanoolkäärimisel lõhustub suhkur pärmseente toimel ning moodustuvad etanool ja süsihappegaas.

Käärimise kasutamist toiduvalmistamise protsessis nimetatakse **kääritamiseks**. Protsessi käigus rakumahl oksüdeerub ja käärib, mis kutsub esile värvi muutumise ja iseloomuliku aroomi tekke.

Keemias on käärimine lihtsate ühendite (etanool, süsinikdioksiid, äädikhape ehk etaanhape) tekkimine sahhariididest jt ühenditest mikroorganismide toimel.

Vaata ka
--------

* Anaeroobne glükolüüs
* Mädanemine
* Hingamine
* Malolaktiline kääritamine
Hans Frohwein 26. veebruaril 1936
**Hans Frohwein** (8. aprill 1887 – 5. august 1956) oli Saksa diplomaat.

Ta oli aastail 1936 (esitas volitused 9. märtsil 1936) – 1940 Saksa Riigi viimane saadik Eestis.

"Saksa saadik Tallinnas oli tüübiline Saksa välisameti Geheimrat, kelle seljataga oli pikk diplomaatiline teenistus vähe silmapaistvatel kohtadel. Ta keha ülemine pool oli alati kergelt ette nihutatud, mis oli kõikumata viisakuse tõttu jäänud justkui kummardusvalmis asendisse. Ta prillide tagant kõneseltsilisele suunatud pilk oli veidi kuiv, kuid siiski heatahtlik. Ta oleks sobinud kindlasti paremini Wilhelmi keisririiki kui Hitleri poolt ülesehitatavasse kolmandasse riiki.

"Frohwein oli pärit Reinimaalt ja ta pakkus oma külalistele eriti häid reinveini sorte. Ta armastas klassilist muusikat, mida üsna sageli tema juures sai kuulda, ja ta eelistas kolme suurt "B'd": Bachi, Beethovenit ja Brahmsi.". (Oskar Mamers. Häda võidetuile. Kirjastus EMP, Stockholm, 1958, lk 67.)

Oma ametiaja jooksul kujunes Frohweinil teatud määral protežeeriv ja heatahtlik suhtumine Eesti riikija selle juhtkonda ning eestlastesse üldse. Ta nimetas eestlasi töökaks ja tasakaalukaks põhjamaiseks rahvaks, kes pole vastuvõtlik kommunistlikule nakkusele. Siiski tegi Eesti valitsus tema arvates liiga vähe ajakirjanduse ohjeldamiseks, ka polnud ta rahul siseminister Kaarel Eenpalu poliitikaga vähemusrahvuste suhtes.

29. aprillil 1940 kirjutas ta oma telegrammis Saksa välisministeeriumile:

"Seoses kõnesoleva asjaoluga [läbirääkimised Nõukogude Liidu baaside laiendamise asjus] avaldas president mulle oma vaateid Eesti tulevastest suhetest Venemaaga ja Saksamaaga. Ta põhjendas pikemalt, miks Eesti rahvas pole kunagi Vene-Aasia kultuuriregiooni kuulunud ning selle sisemiselt tagasi lükkab; palju enam tunneb ta end olevat seotud Õhtumaa kultuuri ja mõttelaadiga, kusjuures Saksa kultuur kindlalt esiplaanil seisab. Saatuseküsimus on, kas rahu, millega käimasolev sõda ometi kunagi peab lõppema, sellele faktile vastava poliitilise lahenduse leiab. Ta hellitab lootust, et sõdivate riikide riigimehed leiavad võimaluse rahu sõlmimiseks enne, kui Euroopa rahvad on sõjast niivõrd kurnatud, et vene-asiaatlik edasitung Läände alata võiks." (Liivi Uuet ja Erich Kaup. Sotsialistliku revolutsiooni käsiraamat. Tammerraamat, 2011, lk. 243.)

Viited
------

1. ↑  Ludwig Biewer, Die Gesandtschaft des Deutschen Reiches in Tallinn/Reval und die deutsch-estnischen Beziehungen 1918 bis 1940
2. ↑  Heino Arumäe. President Konstantin Päts Saksa saadiku hinnanguis 1939–1940. Akadeemia, 200, nr. 12, lk. 2540.

Kirjandus
---------

* Heino Arumäe. President Konstantin Päts Saksa saadiku hinnanguis 1939–1940. Akadeemia, 2000, nr. 12, lk. 2538–2559.

Välislingid
-----------

* Saksa saadik H. Frohwein'i kõne volikirja üleandmisel 3. III 1936.
Hans H. Luik 2016. aastal
**Hans H. Luik** (kodanikunimi **Hans Luik**; sündinud 20. märtsil 1961) on eesti ajakirjanik ja meediaärimees. H-täht tema nimes tähistab isa eesnimetähte[*viide?*].

Ta lõpetas 1984. aastal Tartu Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna žurnalistikaosakonna[*viide?*].

1989. aastal asutas ta ajalehe Eesti Ekspress ning oli aastatel 1989–1990 selle peatoimetaja.

Ta on Tallinna börsil noteeritud Ekspress Grupi asutaja ja suuromanik.

Tunnustus
---------

* 1994 – aasta ärijuht
* 2006 – Valgetähe III klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema isa oli tõlkija, näitekirjanik ja kriitik Hans Luik.

Tema esimene abikaasa oli Anne Luik. Neil on kaks last, täisealised poeg Hans ja tütar Epp.

Ta oli abielus Selle Luigega (neiupõlvenimi Mõtsar), kellega tal on poeg Oskar ja tütar Serel.

Ta elab koos Kristiina Tänavsuuga, kellega tal on poeg Ludvig.

Viited
------

1. ↑  Usutlus Hans H. Luigega: "Olen selline kõik-või-mitte-midagi-mees". Täispikk intervjuu. Eesti Ekspress / Delfi, 26.09.2009.
2. ↑  "Hans H. Luik esitles kallimat". Kroonika, 25. august 2009

Kirjandus
---------

* Peeter Raidla. "Hans H. Luik – päikesepoisist miljonäriks". Äripäeva Kirjastus. 2002

Välislingid
-----------

* "Hans H. Luik ostab ligi miljardi krooniga Delfi". Äripäev 2. august 2007
* Online-intervjuu: vastab Hans H. Luik. Delfi, 3. august 2007
* VIDEO: Milline suurfirma rajati lepinguga, mille Hans H. Luik kinkis Ajaloomuuseumile?, reklaamifirma AGE asutamisdokumendid. 21. juuli 2016
**Monasterace** on vald (*comune*) Itaalias Calabria maakonnas città metropolitana di Reggio Calabrias. Halduskeskus asub Monasteraces.

138 meetri kõrgusel merepinnast asuva Monasterace asustustihedus on keskmiselt 223,6 inimest ruutkilomeetri kohta.

Haldus
------

Monasterace piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Guardavalle (CZ), Stilo.

Monasterace halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Campomarzio, Costa di mare, Lesa, Rimini.

Loodus
------

Joonia mere Squillace lahe kaldal asuva Monasterace lõunapiiriks on Stilato jõgi, keskel voolab Assi jõgi.

* Monasterace kastellMonasterace kastell
* Antiik-Kreeka aegse maja vareAntiik-Kreeka aegse maja vare
* Kauloni varedKauloni vared

Viited
------

1. ↑  DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana (Vaadatud 23. detsember 2013)
2. ↑  Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019.
3. ↑  Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018, vaadatud 16.03.2019.

Välislingid
-----------

 Monasterace – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (*itaalia keeles*)
**Magnetiline konstant** ehk **vaakumi magnetiline läbitavus** (ingl *vacuum magnetic permeability*) on füüsikakonstant, mis seob mõõtühikute süsteemi elektrilised ja magnetilised ühikud selle süsteemi mehaaniliste ühikutega. SI-süsteemi ühikutes avaldub elektriline konstant {\displaystyle \mu \_{0}} järgmiselt: 

{\displaystyle \mu \_{\text{0}}=1,256\,637\,062\,12(19)\times 10^{-6}{\frac {\mathrm {N} }{\mathrm {A} ^{2}}}\;\approx \;4\,\pi \cdot 10^{-7}{\frac {\mathrm {N} }{\mathrm {A} ^{2}}},}
kus {\displaystyle {\rm {N}}} on jõuühik njuuton ja {\displaystyle {\rm {A}}} on elektrivoolu tugevuse ühik amper.

Maxwelli võrranditest tuleneb lihtne seos magnetilise konstandi, elektrilise konstandi {\displaystyle \varepsilon \_{0}} ja valguse kiiruse c vahel:

{\displaystyle \mu \_{0}\varepsilon \_{0}c^{2}=1\;} ehk {\displaystyle \;\mu \_{0}={\frac {1}{\varepsilon \_{0}\,c^{2}}},}
kus {\displaystyle c=299\,792\,458\;{\frac {\mathrm {m} }{\mathrm {s} }}.}

Magnetilist konstanti saab väljendada mitmesuguste SI ühikute kaudu:

{\displaystyle \mu \_{0}={\frac {\mathrm {N} }{\mathrm {A} ^{2}}}={\frac {\mathrm {H} }{\mathrm {m} }}={\frac {\mathrm {V\,s} }{\mathrm {A\,m} }}={\frac {\mathrm {T\,m} }{\mathrm {A} }}={\frac {\mathrm {T^{2}\,m^{3}} }{\mathrm {J} }}={\frac {\mathrm {kg\,m} }{\mathrm {C^{2}} }}={\frac {\mathrm {kg\,m} }{\mathrm {A^{2}\,s^{2}} }},}
kus H on henri, m – meeter, V – volt, s – sekund, A – amper, T – tesla , J – džaul, N – njuuton, kg – kilogramm, C – kulon.

Vaata ka
--------

* Magnetiline läbitavus

Viited
------

1. ↑   CODATA value: vacuum magnetic permeability
**Hans Hindpere** (kuni 1937 **Hindbeer**; 18. märts 1928 Jõhvi – 27. september 2012) oli eesti helilooja.

Ta omandas keskhariduse Jõhvi Eesti Keskkoolis. Pärast seda astus ta Tallinna Muusikakooli, mille lõpetas 1958. aastal muusikateooria alal. Tallinna Riikliku Konservatooriumi lõpetas ta 1963. aastal kompositsiooni erialal Anatoli Garšneki klassis. 

1944. aastal oli kuus kuud Saksa sõjaväes.

Aastatel 1948–1949 oli ta Rakvere teatri muusikaala juhataja, 1962–1965 Eesti Televisioonis muusikasaadete toimetaja ja pärast seda kahe aasta jooksul Jaan Kreuksi nimelise Noorsoo Kultuuripalee kunstiline juht. 1968–1998 oli ta Tallinna Pedagoogilises Instituudis puhkpilli orkestreerimise, ansamblilaulu arranžeerimise jm õppejõud.

Hindpere tegutses kontsertmeistrina Eesti NSV Riiklikus Filharmoonias ja Estonia teatris, mängis ansamblites Elektron ja Varioola, Jossif Šagali kvintetis, Emil Laansoo ansamblis jm. Ta juhendas mitmeid vokaalansambleid (Meloodia, Karikakar, Vanad sõbrad) ja esines koos nendega Poolas, Saksamaal, Jugoslaavias ning mujal. Klaveril saatis Hindpere paljusid soliste: Artur Rinne, Endel Pärn, Vladimir Sapožnin, Kalmer Tennosaar, Uno Loop, Voldemar Kuslap, Väino Puura, Heli Lääts, Helgi Sallo, Heidy Tamme, Leida Sibul jt.

Elu lõpuaastail oli Hans Hindpere vabakutseline helilooja ja kirjutas peamiselt rahvalik-humoristlikke laule ja lastelaule.

Tunnustus
---------

* 2006 – Valgetähe IV klassi teenetemärk

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

Iisaku Muuseumis on väljapanek Hans Hindpere loomingule ja tegevusele pühendatud stendidest, helikassettidest ja nootidest.

Jõhvi kontserdimajas on Hans Hindpere saal.

Viited
------

1. ↑  Jõhvi kontserdimajas esitletakse Hans Hindpere tiibklaverit. ERR

Välislingid
-----------

* Hans Hindpere saates "Kukul külas". 23. märts 2008
* Jüri Paet. "Elu täis muusikat". Elukiri 10/2009
* Vastab Hans Hindpere. Teater. Muusika. Kino
* Haud Iisaku kalmistul
Halil Dervişoğlu 2021. aastal Brentfordi särgis
**Halil İbrahim Dervişoğlu** (sündinud 8. detsembril 1999 Rotterdamis) on Türgi jalgpallur, kes mängib Türgi kõrgliiga klubis Galatasaray ja Türgi jalgpallikoondises.

Ta liitus 2009. aastal Rotterdami Sparta noorteakadeemiaga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta hooajal 2018–19 Hollandi esiliigas, lüües sel hooajal liigas kümme väravat. Hooaja 2019–20 esimeses pooles lõi ta 17 liigamänguga Hollandi kõrgliigas viis väravat.

2020. aasta jaanuaris liitus ta Inglismaa esiliiga klubiga Brentford. Klubi põhikoosseisu tal esimesel hooajal murda ei õnnestunud, pääsedes väljakule kokku seitsmes mängus. Esimese värava lõi ta Brentfordi meeskonnas 9. jaanuaril 2021 Inglismaa karikamängus Middlesbrough' vastu. Hooaja 2020–21 esimeses pooles oli ta Brentfordist laenul Hollandi kõrgliiga klubis FC Twente ja hooaja teises pooles Galatasarays. 2021. aasta septembris suundus ta taas laenule Galatasaraysse.

Türgi jalgpallikoondises debüteeris Dervişoğlu 27. mail 2021 sõprusmängus Aserbaidžaani vastu ja lõi selles mängus ka värava. Samal aastal kuulus ta Euroopa meistrivõistlustel osalenud Türgi koondisse.

| * v
* r
Türgi koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Günok
* 2 Çelik
* 3 Demiral
* 4 Söyüncü
* 5 Yokuşlu
* 6 Tufan
* 7 Ünder
* 8 Toköz
* 9 Karaman
* 10 Çalhanoğlu
* 11 Yazıcı
* 12 Bayındır
* 13 Meraş
* 14 Antalyalı
* 15 Kabak
* 16 Ünal
* 17 B. Yılmaz (c)
* 18 R. Yılmaz
* 19 Kökçü
* 20 Ömür
* 21 Kahveci
* 22 Ayhan
* 23 Çakır
* 24 Aktürkoğlu
* 25 Müldür
* 26 Dervişoğlu
* Treener: Güneş

 | Türgi |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib aastatel 1991–2017 eksisteerinud vallast, 1939. aastal moodustatud valla kohta vaata artiklit Halinga vald (1939), veel varasema valla kohta Halinga vald (Pärnu-Jaagupi kihelkond).* |

---

**Halinga vald** oli vald Eesti edelaosas Pärnu maakonna põhjaosas.

Vald liitus 2017. aastal Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus naabervaldadega Põhja-Pärnumaa vallaks.

Halinga valla naabervaldadeks olid põhjas Vigala ja Märjamaa vald, idas Vändra, lõunas Are, Sauga ja Audru ning läänes Koonga vald.

Halinga valla viimane vallavanem oli Ülle Vapper ja volikogu esimees Tarvi Tasane.

Asustus
-------

### Alev

Pärnu-Jaagupi

### Külad

Halinga vallas on 43 küla: Aasa, Altküla, Anelema, Arase, Eametsa, Eense, Eerma, Enge, Ertsma, Halinga, Helenurme, Kablima, Kaelase, Kangru, Kodesmaa, Kuninga, Langerma, Lehtmetsa, Lehu, Libatse, Loomse, Maima, Mõisaküla, Mäeküla, Naartse, Oese, Pallika, Pereküla, Pitsalu, Pööravere, Roodi, Rukkiküla, Salu, Sepaküla, Soosalu, Sõõrike, Tarva, Tõrdu, Tühjasma, Vahenurme, Vakalepa, Valistre, Vee.

Ajalugu
-------

10. oktoober 1991 moodustati Halinga külanõukogu asemel Halinga vald. 1996. aastal liideti Halinga vald Pärnu-Jaagupi alevvallaga ning moodustati praegune Halinga vald.

Vaata ka
--------

* Anelema kraav
* Virussaare rabasaar

Viited
------

1. ↑  Maakatastri statistika, vaadatud 17.10.2018.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator
4. ↑  Põhja-Pärnumaa vald
5. ↑  Siseministeerium: Kohalike omavalitsuste juhid 2014. a. jaanuari seisuga, vaadatud 17. oktoober 2014
6. ↑  Järva maakonna Kareda valla, Lääne-Viru maakonna Tamsalu valla, Põlva maakonna Põlva valla, Pärnu maakonna Halinga ja Saarde valla, Valga maakonna Sangaste valla, Viljandi maakonna Võhma alevi ning Võru maakonna Rõuge valla omavalitsusliku staatuse kinnitamise kohta
**Fernando Armindo Lugo Méndez** (sündinud 30. mail 1951 Itapúa osariigis San Pedro del Paranás) on Paraguay poliitik.

Ta oli Paraguay president 15. augustist 2008 kuni 22. juunini 2012. 

Ta on endine San Pedro piiskop.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Nicanor Duarte Frutos** | **Paraguay president**2008–2012 | Järgnev**Federico Franco** |
| Eelnev **Oscar Páez Garcete** | **San Pedro piiskop**1994–2005 | Järgnev**Adalberto Martínez Flores** |

Paraguay presidendid

C.A. López | F.S. López | Machain\* | Rivarola | Jovellanos\* | Gill | Uriarte | Bareiro | Caballero | Escobar | J.G. González | M. Morínigo\* | Egusquiza | Aceval | Carvallo\* | Escurra | Gaona\* | Báez\* | Ferreira | González Navero\* | Gondra | Jara\* | Rojas\* | Peña\* | González Navero\* | Schaerer | M. Franco | Montero\* | Gondra | Eus. Ayala\* | El. Ayala\* | Riart\* | El. Ayala | Guggiari | Eus. Ayala | R. Franco\* | Paiva | Estigarribia | H. Morínigo | Frutos\* | J.N. González | Rolón\* | Molas | Chávez | Romero\* | Stroessner | Rodríguez | Wasmosy | Cubas | González Macchi | Duarte | Lugo | Franco | Cartes | Mario Abdo Benítez
  
\* *kohusetäitja või ajutine*
**Talurahvakool** ehk **rahvakool** on 17. sajandi keskpaigast kuni 20. sajandi alguseni tegutsenud talurahvale mõeldud seisuslike haridusasutuste üldnimetus[*viide?*].

18. sajandil moodustasid Venemaa keisririigi Eesti alade Balti kubermangude talurahvakoolide süsteemi 1. astme vallakool ja 2. astme kihelkonnakool.

19. sajandil, pärast 1885. aasta keisri ukaasi, kui Liivi-, Eesti- ja Kuramaa rahvakoolid ja õpetajate seminarid allutati Rahvahariduse Ministeeriumile, jaotati talurahvakoolid jaotati õppeaja ja õpetajate arvu järgi ühe- ja kaheklassilisteks. Esimest koolitüüpi hakati ametlikult nimetama vallakooliks ja teist ministeeriumikooliks.

Ministeeriumikooli üheklassilises õppes käidi kolm ja kaheklassilises koolis, viis talve. Uue määruse alusel lubati emakeeles õpetada neis koolides ainult kahel esimesel õppeaastal, kuid hiljemgi jäid emakeelseteks eesti keele, usuõpetuse- ja kirikulaulutunnid.

Linna- ja maa-algkoolide ning eraõppeasutuste järelevalve ja juhtimisega tegelesid rahvakoolide inspektorid. Rahvakoolide inspektorite ülesandeks oli kooliõpetajate ametisobivuse kontrollimine ja koolide ning eraõppeasutuste järelevalve. Tartu õpperingkonna, rahvakoolide direktorile alluvate inspektorite ametikohad, algkoolide ja eraõppeasutuste järelevalveks ja juhtimiseks loodi 26. jaanuaril 1887. Nende hulka arvati ka senised õigeusu talurahvakoolide inspektorid. 1887. aastal oli Eestis kolm rahvakoolide inspektori rajooni (Tallinna, Kuressaare ja Tartu), kuid inspektorirajoonide arvu suurendati hiljem mitmel korral.

Vaata ka
--------

* Köstrikool
* Külakool
* Mõisakool
* Vallakool
* Kihelkonnakool

Viited
------

1. ↑  Rahvakoolide inspektor, Ajalooarhiivi fondiloend
**Haliit** on mineraal. 

Keemiliselt on puhas haliit naatriumkloriid (NaCl). Kivimina tuntakse teda kivisoolana. Tööstuslikult toodetud ja puhastatud haliiti nimetatakse lauasoolaks või lihtsalt soolaks.

Haliit on suhteliselt pehme (kõvadus 2,5); erikaal 2,16; lõhenevus täiuslik. Värvuselt on puhas haliit läbipaistev ja värvitu, kuid lisandite tõttu võib olla punakas, kollakas või sinakas.

Haliit esineb peamiselt settekivimites. Haliit kuulub evaporiitide hulka, sest ta moodustub auruvast veest välja kristalliseerudes. Merevees lahustunud sooladest moodustab haliit 77,6%. Haliit hakkab mereveest kristalliseeruma siis, kui vee kogus on aurumise tõttu vähenenud kümnendikuni esialgsest kogusest. Haliit moodustub peamiselt soolajärvedes ning madalates laguunides ning aeg-ajalt üleujutatavates merelahtedes, kus toimub kiire aurustumine (näiteks Garabogazi laht). Et haliit on enamlevinud silikaatseist kivimeist väiksema tihedusega, siis hakkavad sügavamale maakoorde mattuvad soolakihid peallasuvate raskemate kivimite mõjul moodustama aeglaselt kõrgemale liikuvaid tilgalaadseid soolakehi, mida nimetatakse soolakupliteks või sooladiapiirideks. Naftarikastes piirkondades on soolakuplitega seotud paljud naftaleiukohad, sest soola ja ümbritsevate kivimite vahele tekib struktuurne lõks, mis käitub naftapüünisena. Haliiti leidub ka ariidsete piirkondade muldades, kus aurumine ületab sademetehulga. 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Haliit** |
Henrik Haukeland (2022)
**Henrik Haukeland** (sündinud 6. detsembril 1994 Fredrikstadis) on Norra jäähokimängija, kes mängib väravavahina Saksamaa kõrgliigaklubis Düsseldorfer EG.

Norra kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2012–13 Stjerneni meeskonnas.

2015. aastal liitus ta Rootsi esiliiga klubiga Leksands IF. Hooajal 2016–17 mängis ta klubiga Rootsi kõrgliigas. Hooajal 2017–18 mängis ta Rootsi esiliigas Timrå IK-i võistkonnas. Hooajal 2017–18 oli Haukeland Rootsi esiliigas parima tõrjeprotsendiga väravavaht (92,9%) ning lasi endale lüüa keskmiselt kõige vähem väravaid mängu kohta (1,72). Samal hooajal valiti ta ka Rootsi esiliiga hooaja parimaks väravavahiks.

Hooajal 2018–19 mängis Haukeland Soome kõrgliigas TPS-i ja hooajal 2019–20 KooKoo meeskonnas. 2020. aasta aprillis liitus ta Rootsi kõrgliigaklubiga Färjestad BK.

2022. aasta jaanuaris siirdus ta Saksamaa kõrgliigaklubisse EHC München. Hooajal 2022/23 oli Haukeland parima tõrjeprotsendiga väravavaht (94,5%) ning lasi endale lüüa keskmiselt kõige vähem väravaid mängu kohta (1,41). 2022. aasta juulis sõlmis ta lepingu Düsseldorferiga. Hooajal 2022/23 valiti Haukeland Saksamaa kõrgliiga hooaja parimaks väravavahiks.

Norra jäähokikoondise koosseisus osales Haukeland maailmameistrivõistlustel esmakordselt 2017. aastal. Ta kuulus Norra koondisse ka 2018. aasta taliolümpiamängudel.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 13.4.2022)

Välislingid
-----------

* Henrik Haukeland hockeydb.com lehel
**"Talvesõda"** (soome keeles "Talvisota") on Antti Tuuri romaani ainetel põhinev Soome 1989. aasta draama- ja sõjafilm, mis keskendub Talvesõjale. 

Lähemalt räägib see film Soome jalaväe 23. rügemendist, mis koosneb ainult Lõuna-Pohjanmaa meestest. 

Film esilinastus Soomes ja Rootsis üheaegselt 30. novembril 1989, sellega tähistati ühtlasi ka viiekümne aasta möödumist Talvesõja algusest. Sõda kestis 30. novembrist 1939 kuni 13. märtsini 1940. 

Filmis on kasutatud väga palju Teise maailmasõja aegset sõjatehnikat, näiteks kergetanke T-26, kiirpommitajaid Tupolev SB, Polikarpov I-16 ja 37 mm PstK/36 tankitõrjesuurtükki.

Film
----

### Osatäitjad

Lavastaja Pekka Parikka kandideeris Berliini filmifestivalil Kuldkarule kui parim filmilavastaja 1990. aastal. 

Sama aasta Soome filmiauhindade jagamisel võitis "Talvesõda" kuus Jussi auhinda järgmistes kategooriates: 

* Parim näitleja (Taneli Mäkelä)
* Parim Co-ordinator (Raimo Mikkola)
* Parim lavastus (Pekka Parikka)
* Parim muusika (Juha Tikka)
* Parim filmiheli (Paul Jyrälä ja meeskond)
* Parim kõrvalosatäitja (Vesa Vierikko).

Telesarjad
----------

Film on jaotatud ka viieosaliseks draamasarjaks, mille ühe seeria pikkus on umbkaudu 55 minutit. See draamasari on jooksnud Soome Televisioonis 1991. ja 1999. aastal. Kolmandat korda oli see eetris 2009. aasta sügisel.

### Osatäitjad

* Taneli Mäkelä – Martti Hakala
* Vesa Vierikko – Jussi Kantola
* Timo Torikka – Pentti Saari
* Heikki Paavilainen – Vilho Erkkilä
* Antti Raivio – Erkki Somppi
* Esko Kovero – Juho Pernaa
* Martti Suosalo – Arvi Huhtala
* Markku Huhtamo – Aatos Laitila
* Matti Onnismaa – Veikko Korpela
* Konsta Mäkelä – Paavo Hakala
* Tomi Salmela – Matti Ylinen
* Samuli Edelmann – Mauri Haapasalo
* Vesa Mäkelä – Yrjö Haavisto
* Aarno Sulkanen – pataljonikomandör Sihvo
* Kari Kihlström – Jorma Potila
* Esko Nikkari – Yrjö 'Ylli' Alanen

Välislingid
-----------

* IMDB
**Kormoranlased** ehk **karbaslased** (*Phalacrocoracidae*) on lindude sugukond pelikaniliste seltsist.

Süstemaatika
------------

Kormoranlasi on umbes 40 liiki. Peale nende tuntakse fossiilsetena umbes 30 liiki.

Levik
-----

Kormoranlased on levinud väga laialdaselt, kosmopoliitselt. Paras- ja külmvöödet asustavad linnud on rändsed, soojadel aladel elavad liigid ja populatsioonid on paiksed.

Välimus
-------

Kormoranlaste sugukonna lindudel on tüse käävjas keha ja pikk kael. Nokk on keskmise pikkusega, selgelt väljakujunenud konksuga nokatipul. Jalad on kaugele tahapoole nihkunud ja lühikesed, saba on pikk, tiivad lühikesed ja laiad, ümardunud tipuga. Sulestik on valdavalt must ja metalliläikeline, mõnedel liikidel on keha alapool valge. Kormoranlased sulgivad kaks korda aastas, neil on mittetäielik ehk pesitsuseelne, ja täielik sulgimine.
Kormoranlaste sulestik pole kuigi tihe ega vettpidav ning seetõttu peavad nad sukeldumisel märgunud sulestikku kaljunukil, kivi või puu otsas kuivatama, tiivad laiali sirutatud.
Kormoranlaste lend on sirgjooneline, jõuline ja natuke raskepärane, lennusiluett on ristikujuline. Nägemine on neil terav nii õhus kui vee all.
Nahaaluse õhupolstri puudumise ja õhuvaeste luude tõttu istub kormoranlaste keha ujudes sügavasti vees.

Elupaik ja pesitsemine
----------------------

Kormoranlased elavad mageveeliste siseveekogude kaldaaladel ja ka mererannikutel. Nad on enamasti seltsingulised pesitsejad, rajavad pesad kaljudele, puude otsa, roostikku või tasasele kaldaalale. Pojad kooruvad pimedate ja paljastena, 7–8 nädala vanuselt hakkavad nad lendama.

Toitumine
---------

Kormoranlaste põhitoiduks on kalad, mida nad hangivad sukeldudes.
Selges vees teevad nad juba lennul kalaparve asukoha kindlaks. Väljavalitud kala võib kormoran jälitada vee all kümneid meetreid, seejuures sõuavad ta laiade ujulestadaga jalad aerudena ja pikk jäik saba talitleb tüürina.
Peale kalade söövad nad ka limuseid, koorikloomi ja kahepaikseid.

Kaitse
------

Ohustatud on järgmised liigid. Birdlife

* *Phalacrocorax bougainvillii* (guaanokormoran)
* *P. campbelli* (campbelli pugalkormoran)
* *P. capensis* (kuldkurk-kormoran)
* *P. carunculatus* (maoori pugalkormoran)
* *P. chalconotus* (pronks-pugalkormoran)
* *P. colensoi* (aucklandi pugalkormoran)
* *P. coronatus* (meri-kääbuskormoran)
* *P. featherstoni* (chathami täpikkormoran)
* *P. gaimardi* (laikkael-kormoran)
* *P. harrisi* (galápagose kormoran)
* *P. neglectus* (tontkormoran)
* *P. nigrogularis* (araabia kormoran)
* *P. onslowi* (chathami pugalkormoran)
* *P. ranfurlyi* (bounty pugalkormoran)

Kasutatud allikad
-----------------

* Loomade elu 6. kd, lk 61
* Heidemaa, I. *Kormoranid*. Eesti loodus 3/1978, lk 156–161
Henrik Karlsson 2010. aastal Calgary Flamesis mängimas
**Henrik Bjorn Karlsson** (sündinud 27. novembril 1983 Stockholmis) on Rootsi-Kasahstani jäähokimängija, kes mängib väravavahina KHL-i klubis Nur-Sultani Barõs.

Ta alustas klubikarjääri Rootsi klubis Oskarshamn IK. Rootsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2009–10 Sodertalje SK-s. Järgmisel hooajal mängis ta Färjestads BK-s.

2010. aastal siirdus ta Põhja-Ameerikasse, liitudes NHL-i klubiga Calgary Flames. Kahe hooaja jooksul mängis ta Flamesis kokku 26 mängus. Hooaegadel 2011–12 ja 2012–13 mängis ta veel American Hockey League'i klubides Abbotsford Heat ja Rockford IceHogs.

2013. aasta juunis naasis ta Rootsi kõrgliigasse, liitudes Skellefteå AIK-ga. Hooaja 2013–14 teises pooles asus ta mängima KHL-i klubis Omski Avangard. Aastatel 2014–2016 mängis ta KHL-is Jokerite ridades. Alates hooajast 2016–17 on ta mänginud Barõsis.

2018. aastal sai ta Kasahstani kodakondsuse.

Välislingid
-----------

* Henrik Karlsson hockeydb.com lehel
**Talurahvaasjade komissar** oli Balti kubermangudes aastatel 1889–1917 tegutsenud keskastme riigiametnik. 

See ametikoht loodi pärast 1889. aasta kohtu- ja talurahvaasutuste reformi. Komissari ülesanne oli muu hulgas kontrollida vallaomavalitsuse tegevust ja maaga tehtud tehingute õiguspärasust. Ühtlasi pidid komissarid ellu viima ka Venemaa keisririigi venestus- ja tsentraliseerimispoliitikat.

Eesti alal oli iga maakonna kohta kuni kolm komissari.

Eestimaa kubermangu talurahvaasjade komissarile allusid jaoskonnad Eestimaa kubermangu kreisides: Tallinna kreisis - Tallinna ja Rapla jaoskond, Tallinnas; Haapsalu kreisis - Haapsalu jsk, Haapsalus, Lihula jsk Lihulas ja Hiiumaa jsk Kärdlas; Paide kreisis - Paide jsk Paides ja Rakvere kreisis - Rakvere jsk Rakveres, Jõhvi jsk Jõhvis.

Liivimaa kubermangu talurahvaasjade komissarile allusid sh jaoskonnad Liivimaa kubermangu Lõuna-Eesti kreisides: Tartu kreisis - I ja II jsk Tartus; Võru kreisis - I ja II jsk Võrus; Viljandi kreisis - I ja II jsk Viljandis; Pärnu kreisis - I ja II jsk Pärnus ja Saaremaa jsk Kuresaares

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  *Eesti entsüklopeedia.* 12. köide: *Eesti A–Ü.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 568.
2. ↑  Lindanisa Adress-kalender 1910 aasta peale, 1910
**Talvepalee** (vene *Зимний дворец*) on Peterburi kesklinnas asuv endine Venemaa keisrite palee. Palee on osa Paleeväljakut ümbritsevast hoonekompleksist. Tänapäeval on Talvepalee osa Ermitaaži kunstimuuseumi hoonekompleksist.

Talvepalee ja Admiraliteet Peterburis Neeva kaldal, 1914
Hoone on suurepärane näide vene barokkarhitektuurist. Talvepalee ehitati aastatel 1754–1762 itaalia arhitekti Bartolomeo Rastrelli projekti järgi.

Talvepalees on kokku 1886 ust, 1945 akent, 1500 tuba ja 117 treppi.

Ajalugu
-------

Aastatel 1732–1917 oli Talvepalee Venemaa keisri ametlik residents. Vene keisrid elasid Talvepalees talvekuudel, suvel aga 20 kilomeetri kaugusel Tsarskoje Selos (praegune Puškin).

Aastal 1917 kogunes Talvepalees Venemaa Ajutine Valitsus. Talvepalees istungit pidanud Venemaa Ajutine Valitsus aeti relvaähvardusel laiali VSD(b)TP-d pooldanud Balti laevastiku Kroonlinnas asunud madruste poolt oktoobrirevolutsiooni ajal 7. oktoobril 1917.

|  |  |
| --- | --- |
|  | 1 – Talvepalee |
| 2 – Kaardiväekorpuse staabihoone |
| 3 – Aleksandri ausammas |
| 4 – Peastaabi hoone |
| 5 – Peastaabi triumfikaar |
| 6 – Admiraliteet |

Vaata ka
--------

* Paleeväljak

Välislingid
-----------

 Talvepalee – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Kornilovi mäss** oli 1917. aastal Esimese maailmasõja aegse Vene sõjaväe ülemjuhataja Lavr Kornilovi sõjaväeline riigipöördekatse, millega ta püüdis kehtestada sõjaväelise diktatuuri, et taastada Veebruarirevolutsiooni järel kord Venemaal ja eelkõige selle pealinnas Peterburis. 

Oma poliitilistes suunitlustes ei esitanud ta soovi taastada monarhiat, vaid oli vastu Venemaa Ajutise Valitsuse ja Petrogradi Nõukogu poolt tekitatud anarhiale, kaksikvõimule ja Vene armee lagundamisele soldatikomiteede loomise ja ning kõrgemate väejuhtide kõrvaldamise teel. Korra ja sõjaväe võitlusvõimelisuse taastamiseks kavatses ta taastada surmanuhtluse ning militariseerida raudtee. 

Kornilovi ja tema toetajate programmilised teesid:

* valitsusvõimu kehtestamine, mis oleks sõltumatu kõigist vastutustundetutest organisatsioonidest kuni Asutava Kogu moodustamiseni;
* sõja jätkamine kuni peatse liitlastega ühise rahu sõlmimiseni;
* võitlusvõimelise sõjaväe taasloomine ilma poliitikata, komiteede ja komissaride vahelesegamiseta sõjategevusse, kindla distsipliini taastamine;
* raudteetranspordi normaalse töö taastamine;
* toitlustusolukorra parandamine kooperatiivide ja kaubandusaparaadi kaasamisega.

Kornilov oli algusest peale Veebruarirevolutsiooni Aleksandr Kerenski juhitud Venemaa Ajutise Valitsuse toetaja, kuid ta pettus selles üha enam, mõistes, et Venemaa on langemas alles areneva ning nõrga demokraatia tõttu kaosesse ning suurimat kasu lõikavad sellest sihikindlad ja hästiorganiseeritud Lenini juhitud bolševikud. Nii otsustas ta 1917. aasta septembris Vene poliitikasse sekkuda, nõudes Kerenskilt diktatuuri kehtestamist. Seetõttu kuulutas peaminister Kerenski Lavr Kornilovi valitsusvastaseks mässuliseks ning edastas talle rindele telegrammiga otsuse asendada ta 27. augustil 1917 armee ülemjuhataja kohal Aleksandr Lukomskiga. 

28. augustil 1917 vastas Kornilov avaldusega, et Kerenski telegramm on "suur provokatsioon" ning ta keeldub allumast kodumaa reetnud valitsusele. 

Kerenski kutsus appi kõik väeüksused, mis pealinnas olid, ka bolševike Punakaardi. Koondatud väed suutsidki Kornilovi väed peatada. Kindral ise ja tema mõttekaaslane, Edelarinde juhataja Anton Denikin vahistati. 19. novembril 1917. Uus ülemjuhataja Nikolai Duhhonin vabastas Kornilovi ja Denikini vahi alt.