recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vassili Vassiljevitš Snegov** (sünninimi **Vassili Trjapkin**; vene keeles Василий Васильевич Снегов; 1902 – 1990) oli Nõukogude Liidu sporditegelane. 

Vassili Trjapkini pseudonüüm oli Snegov. Ajapikku sai sellest ametlik perekonnanimi. 1932. aastal avaldas ta brošüüri "Элементы военизации в коллективах физкультуры" ('Sõjaväestamise elemendid kehakultuurikollektiivides').

1939. aastal määrati Snegov detsembris 1938 arreteeritud NSV Liidu Kehakultuuri ja Spordi Üleliidulise Komitee esimehe Aleksandr Zelikovi (aprillis 1939 süüdi mõistetud mahalaskmise läbi) asemele. Selles ametis juhtis ta riigi spordielu kuni 1945. aastani.

Snegov suri 1990. aastal ja maeti Moskvas Kuntsevo kalmistul.

Välislingid
-----------

* Снегов (Тряпкин), Василий Васильевич. sport-strana.ru
* Снегов, Василий Васильевич - Элементы военизации в коллективах физкультуры. rsl.ru
**Raoul Saue** (kuni 1935 **Raoul Sauer**; 26. aprill (vkj) / 9. mai 1906 Tartu – 8. mai 1943 Petšorlag, Komi ANSV) oli eesti jääpallur, jäähokimängija, treener ning spordiajakirjanik, -kohtunik ja -tegelane.

Hariduskäik
-----------

Ta lõpetas 1924. aastal Tallinna Poeglaste Reaalgümnaasiumi ning õppis aastatel 1924–1933 ja 1938–1940 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Ta oli korporatsiooni Fraternitas Estica liige.

Töö- ja elukäik
---------------

Alates 1928. aastast töötas ta Tallinna linnavalitsuses, oli 1940. aastal maksunõude osakonna juhataja. Oli Eesti Spordilehe kaastööline. 

Ta oli II Riigivolikogu valimistel demokraatlike ja rahvuslike jõudude kandidaat 5. valimisringkonnas (NSV Liidu poolt organiseeritud Eesti Töötava Rahva Liidu vastaskandidaat). Pärast 20. juulil 1940 peetud Eesti-Läti jalgpallimaavõistlust ta arreteeriti. Suri vangilaagris.

Tegevus sportlase ja sporditegelasena
-------------------------------------

Jääpalli hakkas ta mängima Reaalkooli liuväljal. 1922. aastast treenis Tallinna Lawn Tennise ja Hockey Klubis soomlasest treeneri Karl Malteni juhendamisel. Tuli klubi meeskonnas 1927. aastal Eesti meistriks, oli aastatel 1933–1934 Tallinna Kalevi meeskonnas Eesti jääpallimeister.

Jäähokis tuli aastatel 1934 ja 1937 mängiva treenerina Eesti meistriks. 

Kuulus kaheksa korda Eesti jääpalli- ja kaks korda jäähokikoondisse. 

Oli Kalevi vee- ja talispordiosakonna esimees ja Eesti esimese jäähokiväljaku rajajaid.[*viide?*]

Ta oli Eesti esimene rahvusvahelise kategooria jäähokikohtunik, tegutses kohtunikuna ka 1931. aasta Euroopa meistrivõistlustel. 

Oli 1936. aasta Garmisch-Partenkircheni taliolümpiamängudel Eesti delegatsiooni esindaja. Aastatel 1933–1940 oli ta ESK laekur ja Talvespordiliidu sekretär ning 1939–1940 Võimlejate Liidu esimees.

Tunnustus
---------

* 2018 Eesti jäähoki kuulsuste hall

Viited
------

1. ↑  1940. aasta Riigivolikogu valimistele esialgselt esitatud kandidaadid ("Kandidaadid väljaspool Töötava Rahva Liitu". Lääne Elu, 10. juuli 1940. Lk 1.)
2. ↑  Eesti jäähoki kuulsuste hall

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944
* Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
**Johann Lebrecht Eggink** (ka Johann **Leberecht**, vene keeles Иван Егорович Эггинк; 20. november jul. / 1. detsembergreg 1784. Pievika mõis, Pāvilosta, Kuramaa – 7. märtsjul. / 19. märtsgreg 1867. Jelgava) oli baltisaksa ajaloomaalija ning portretist.

Johann Lebrecht Eggink oli Läti majapidajanna Lovisa Brīviņa ja mõisnik Friedrich Diedrich Freiherr Knigge (1748–1803) vallaspoeg. Ta kasutas varjunimena oma isa nime tagurpidi. Maalimisega tutvus Eggink aastatel 1811–1812 Tartu Ülikoolis filosoofiat õppides. 1813–1814 õppis külalisüliõpilasena Peterburi Kunstide Akadeemias. Sel ajal sai temast vabamüürlaste looži liige. Seejärel reisis ta Dresdenisse, Berliini, Bonni, Münchenisse ja Itaaliasse, kus tegeles peamiselt ajaloomaaliga.

1818 asus elama Peterburi, kus töötas 1830–1831 suurvürst Mihhail Pavlovitši ülesandel sõdurite mundrite kujundamisega. 1833. aastal sai vabakunstniku, 1834. aastal akadeemiku nimetuse I. A. Krõlovi portree eest.

Johann Leberecht Egginki "Ivan Krõlovi portree"
1837–1858 oli Jelgava gümnaasiumi joonistusõpetaja.

Viited
------

1. 1 2
2. ↑  Voldemar Vaga (1978). *Kunst Tallinnas XIX sajandil*. Tallinn: Kunst. Lk 108.
Vigala valla vapp
**Vigala valla vapp** on Rapla maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Vigala valla vapp.

Vapp kinnitati 7. juunil 1993.

Vapi autor on Tõnu Kukk.

Vapi kirjeldus
--------------

Hõbedasel kilbil on must tagajalgadele tõusnud punaste manustega koer, kes suundub paremale. Kilbi vasakust servast eenduvad kaks musta rombikujulist uksehinge. Kilbi punane tüvi moodustab vapi kõrgusest ühe kolmandiku. Selle keskel on hõbedane sõõr.

Põhjendus
---------

Vigalas sündinud Matthias Johann Eisen on kohaliku rahva suust üles kirjutanud muistendid, milles kajastuvad Vigala valla inimeste uskumused ja õnneigatsus. Nende hulgas on ka legend mille järgi on kujundatud valla vapp. Legendi järgi kulgeb Vigala kiriku juurest maa-alune tee Vigala mõisa. Teel aga peab vahti suur, must koer, kelle valvata on raudukse taga olev varandus. Varanduse asukoht on jäänud tänini saladuseks. Vapi hõbedane tüvi ja sõõr sümboliseerivad maa-alust varandust, mustad uksehinged raudset varakambrit. Vapi punase tüve värv on valitud Vigala pulmavaipade koloriidi järgi.

Vapi kasutamise kord
--------------------

Valla vappi võib kasutada:

1. Vallavolikogu ja vallavalitsuse pitsatitel ning dokumendiplankidel.
2. Vallaametnike visiitkaartidel.
3. Valla piiritähistel.
4. Vallavanema ametirahal.
5. Külavanema ametirahal.

Peale antud juhtude võib valla vappi kasutada ainult vallavalitsuse korralduse alusel.

Vaata ka
--------

* Vigala valla lipp

Välislingid
-----------

* Vigala valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
**Mikitamäe külanõukogu** oli külanõukogu Eesti NSV-s. Külanõukogu halduskeskus asus algselt Koksina külas, hiljem Mikitamäel.

Mikitamäe külanõukogu moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlusega Mäe valla koosseisus. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlusega Mäe vald likvideeriti ja Mikitamäe külanõukogu territoorium arvati Räpina rajooni koosseisu. Räpina rajooni kuulus Mikitamäe külanõukogu aastatel 1950–1961. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 14. aprilli 1961 seadlusega Räpina rajoon likvideeriti ning Mikitamäe külanõukogu liideti Põlva rajooniga.

Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. märtsi 1966 seadlusega liideti Mikitamäe külanõukoguga 7,5 km² suurune osa (190 elanikuga) Alaküla külanõukogu maadest, millel asus Räpina sovhoosi maakasutus.

1959. aasta seisuga oli külanõukogus Võõpsu alevik, Kahkva, Lepiku ja Rainova asundus ning Audjassaare, Beresje, Igrise, Järvepää, Karisilla, Kito, Kotelnika, Käre, Laossina, Lüübnitsa, Mikitamäe, Mäessa, Niitsiku, Pedajaaluste, Plotina, Pluitsa, Puugnitsa, Rõsna-Metsa, Rõsna-Palo, Rõsna-Saare, Rõsna-Vanaküla, Räsolaane, Sadora, Selise, Sikamäe, Soelaane, Tegova, Toomasmäe, Tsolgo, Töganitsa, Usinitsa, Varesmäe ja Varsaoja küla.

Pärast väikekülade liitmisi 1977. aastal kuulusid Mikitamäe külanõukokku Audjassaare, Beresje, Igrise, Järvepää, Kahkva, Karisilla, Laossina, Lüübnitsa, Mikitamäe, Niitsiku, Puugnitsa, Rõsna, Rääsolaane, Selise, Toomasmäe, Usinitsa, Varesmäe ja Võõpsu küla.

Mikitamäe külanõukogu territooriumi pindala 1978. aasta seisuga oli 111 km². Külanõukogu territooriumil tegutses Võhandu sovhoos.

Eesti Vabariigi Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 4. juunist 1992 kinnitati Mikitamäe valla omavalitsuslik staatus, millega seoses Mikitamäe külanõukogu likvideeriti.

Rahvastik
---------

Külanõukogu elanike arv

* 1959: 2870
* 1970: 2264
* 1979: 1795
* 1989: 1394

Viited
------

1. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Võru maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta". Eesti NSV Teataja, 1945, 33, 520
2. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s". Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
3. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Lihula ja Räpina rajooni likvideerimise kohta". Eesti NSV Ülemnõukogu ja Valitsuse Teataja, 1961, 15, 52
4. ↑  Eesti NSV territooriumi administratiivne jaotus ja maa-asulad. Tallinn: Valgus, 1978
5. ↑  Nõukogude Eesti. Tallinn: Valgus, 1978. 2. trükk, lk 367–368
6. ↑  Eesti Vabariigi Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Põlva maakonna Mikitamäe, Veriora ja Värska valla ning Valga maakonna Palupera valla omavalitsusliku staatuse kinnitamise kohta". RT 1992, 24, 340
7. ↑  Kalev Katus, Allan Puur, Asta Põldma. Rahvastiku ühtlusarvutatud sündmus- ja loendusstatistika. Põlvamaa 1965–1990. Tallinn: Eesti Kõrgkoolidevaheline Demouuringute Keskus, 2002
Johann Ludwig Schwerin von Krosigk (1932)
**Johann Ludwig Graf Schwerin von Krosigk** (22. august 1887 Rathmannsdorf – 4. märts 1977 Essen) oli Saksa jurist ja valitsusametnik, kes nimetati Adolf Hitleri poliitilises testamendis Saksa Riigi viimaseks rahandusministriks ja kes täitis pärast Joseph Goebbelsi surma riigikantsleri ülesandeid.

Ta oli õppinud õigusteadust ja politoloogiat Halle ja Lausanne'i ülikoolis. Esimese maailmasõja ajal teenis Saksa armees, jõudes välja esimese leitnandi auastmeni. Autasustati Raudristiga. 7. veebruaril 1918 abiellus paruness Ehrengard von Plettenbergiga (1895–1979), kellega tal oli üheksa last: neli poega ja viis tütart. Ta oli Saksamaa rahandusminister 1. juunist 1932 kuni 23. maini 1945. Lisaks oli ta Saksamaa välisminister 1945. aasta 2. maist kuni 23. maini. Vahistati 23. mail 1945 Flensburgis koos teiste Saksamaa valitsuse liikmetega. 1949. aasta aprillis mõisteti ta kohtuprotsessil kümneks aastaks vangi, kuna tema juhitud Rahandusministeerium oli tegelenud tagakiusatud ja koonduslaagritesse saadetud juutide vara omistamisega. 31. jaanuaril 1951 vabanes Krosigk amnestiaga vanglast ja elas seejärel Essenis, kus tegutses publitsistina.

Johann Ludwig Schwerin von Krosigk oli üks esimesi kujundliku väljendi "raudne eesriie" kasutajaid raadiokõnes 2. mail 1945.

Viited
------

1. 1 2  Johann Ludwig Graf Schwerin von Krosigk 1887–1977 Lebendiges Museum Online
2. ↑  Germany. Ministries 1871–1945 rulers.org
3. ↑  Der Politiker Johann Ludwig Graf Schwerin von Krosigk/ Rhodes Travels

Nazi Germany Coat of Arms
Adolf Hitleri valitsus – 30. jaanuarist 1933 kuni 30. aprillini 1945

  

Adolf Hitler (Kantsler & Führer, NSDAP) |
Franz von Papen (parteitu) |
Konstantin von Neurath (parteitu → NSDAP) |
Joachim von Ribbentrop (NSDAP) |
Wilhelm Frick (NSDAP) |
Heinrich Himmler (NSDAP) |
Johann Ludwig Schwerin von Krosigk (parteitu) |
Alfred Hugenberg (DNVP) |
Kurt Schmitt (NSDAP) |
Hjalmar Schacht (parteitu) |
Hermann Göring (NSDAP) |
Walther Funk (NSDAP) |
Franz Seldte (DVP → NSDAP) |
Franz Gürtner (DNVP) |
Franz Schlegelberger (NSDAP) |
Otto Georg Thierack (NSDAP) |
Werner von Blomberg (parteitu) |
Wilhelm Keitel (parteitu) |
Freiherr von Eltz-Rübenach (parteitu) |
Julius Heinrich Dorpmüller (NSDAP) |
Wilhelm Ohnesorge (NSDAP) |
Richard Walther Darré (NSDAP) |
Herbert Backe (NSDAP) |
Joseph Goebbels (NSDAP) |
Bernhard Rust (NSDAP) |
Fritz Todt (NSDAP) |
Albert Speer (NSDAP) |
Alfred Rosenberg (NSDAP) |
Hanns Kerrl (NSDAP) |
Hermann Muhs (NSDAP) |
Otto Meißner (parteitu) |
Hans Lammers (NSDAP) |
Martin Bormann (NSDAP) |
Karl Hermann Frank (NSDAP)
Rudolf Heß\* (NSDAP) |
Ernst Röhm\*\* (NSDAP)

  
 \* Lendas mais 1941 Inglismaale ning vangistati seal. 
  
 \*\* Hukati 1934. 
  
 NSDAP - Natsionaalsotsialistlik Saksa Töölispartei
Vigala valla lipp.
**Vigala valla lipp** on Rapla maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Vigala valla lipp.

Riigisekretär kinnitas lipu 16. aprillil 2002.

Lipu autor on Tõnu Kukk.

Lipu kirjeldus
--------------

Vigala valla lipp on ristkülikukujuline kangas, mis on jagatud kaheks horisontaalseks laiuks, millest ülemine on valge ja alumine punane. Laiud moodustavad vastavalt 5/7 ja 2/7 lipu laiusest. Valge laiu keskel on must tagajalgadele tõusnud punaste manustega koer.

Lipu normaalsuurus on 105×165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 7:11.

Põhjendus
---------

Vigalas sündinud Matthias Johann Eisen on kohaliku rahva suust üles kirjutanud muistendid, milles kajastuvad Vigala valla inimeste uskumused ja õnneigatsus. Nende hulgas on ka legend mille järgi on kujundatud valla lipp ja vapp. Legendi järgi kulgeb Vigala kiriku juurest maa-alune tee Vigala mõisa. Teel aga peab vahti suur, must koer, kelle valvata on raudukse taga olev varandus. Varanduse asukoht on jäänud tänini saladuseks. Lipu punane värv on valitud Vigala pulmavaipade koloriidi järgi.

Vaata ka
--------

* Vigala valla vapp

Välislingid
-----------

* Vigala valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
**Riigiettevõte** on ettevõte, mille ainuomanik on riik.[*viide?*]

Riigiettevõtted Eestis
----------------------

Üleminekuperioodil (1990–1992), 5. juulil 1990 kinnitas EV Valitsus Eesti Vabariigi riigiettevõtte põhimääruse. Riigiettevõtteks oli ettevõtlusega tegelev majandusüksus, mille omanikuks on Eesti Vabariik. Riigiettevõtena tegutsesid, infrastruktuuriettevõtted: RE Eesti Energia, RE Balti Elektrijaam, RE Eesti Elektrijaam, RE Iru Elektrijaam, RE Põhja Elektrivõrgud, RE Lõuna Elektrivõrgud, RE Viru Elektrivõrgud, RE Saarte Elektrivõrgud, RE Tallinna Elektrivõrk, RE Eesti Energoremont, RE Energiamüük, RE Eesti Energia Õppekeskus, RE Eesti Energia Kommertskeskus, AS Eesti Põlevkivi, RE Eesti Telekom, RE Eesti Post, RE Eesti Lennujaamad, RE Tallinna Sadam, RE Eesti Raudtee, RE Eesti Metallieksport, RE Riigiarvutuskeskus.

2022. aasta jaanuari seisuga kuulus riigile osalus 28 äriühingus, sealhulgas oli riik ainuomanik 23 äriühingus ning enamusosalus kuulus riigile 4 äriühingus:

* Justiitsministeeriumi haldusalas: AS Eesti Vanglatööstus,
* Keskkonnaministeerium: OÜ Eesti Keskkonnauuringute Keskus, AS Ökosil,
* Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium: AS A.L.A.R.A. AS Eesti Liinirongid, AS Eesti Loots, AS Eesti Post, AS Eesti Raudtee, AS Operail, AS Metrosert, AS Saarte Liinid, AS Tallinna Lennujaam, AS Tallinna Sadam, AS Teede Tehnokeskus, AS Eesti Varude Keskus, Elering AS, Lennuliiklusteeninduse AS, OÜ Rail Baltic Estonia, AS Kredex Krediidikindlustus, AS Nordic Aviation Group, OÜ Transpordi Varahaldus
* Maaeluministeerium: AS Vireen, Eesti Põllumajandusloomade Jõudluskontrolli AS
* Rahandusministeerium: Eesti Energia AS, Riigi Kinnisvara AS, AS Eesti Loto, AS Levira,
* Sotsiaalministeerium: AS Hoolekandeteenused.

Vaata ka
--------

* Riigi osalusega äriühingud Eestis
* Riigiaktsiaselts

Viited
------

1. ↑  Infrastruktuurid erastamisele, www.aripaev.ee, 1. oktoober 1996
2. ↑  Riigi äriühingud, www.fin.ee (vaadatud 22.12.2022)
**Massu rändrahn** (ka **Massu rahn** ning **Surikovi kivi**) on Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Massu küla põllu asuv rändrahn. Rahnu geograafilised koordinaadid on 58° 38′ 46″ N, 23° 36′ 54″ E. 

Gneisist rahn võeti kaitse alla 1937. aastal. Rahnust umbes 400 m põhja poole jääb Massu mõisa park, umbes 1400 m lõuna-kagu poole Soomadise rändrahn, umbes 600 m lääne poole Hanila oja. Umbes 300 m kirdes kulgeb Kõmsi–Mõisaküla–Salevere tee, umbes 500 m loodes Hanila–Massu tee.

Rahnu mõõtmed on 5,5×3,8×2,3 m, ümbermõõt 16,8 m. Teistel andmetel on rahnu mõõtmed 6,1×4,4×2,2 m, ümbermõõt 16,6 m. 

Massu rändrahnule on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (0,77 ha). 

Massu rändrahnu keskkonnaregistri kood on KLO4001017.

Viited
------

1. ↑  Läänemaa Keskkonnateenistus, 2002
2. ↑  Herbert Viiding, 1986

Välislingid
-----------

* Massu rändrahn Keskkonnaregistris
* Looduskaitse Nõukogu otsus 23. novembrist 1937 Üksikute puude ja rändrahnude kaitse alla võtmise asjas Eesti looduse infosüsteemis
Paul Ahyi kujundatud Togo lipp
**Paul Ahyi** (15. jaanuar 1930 Abomey – 4. jaanuar 2010 Lomé) oli Togo kunstnik, kirjanik ja pedagoog.

Ta omandas kunstialase hariduse Lyonis ja Pariisis.

Paul Ahyi tegeles nii maalikunsti (pastellmaali), skulptuuri, keraamika, disaini kui ka metallikunstiga. Ta lõi palju massiivseid monumentaalskulptuure, mille puhul kasutas materjalina sageli puitu, kuid ka marmorit, metalli (eelkõige messingit), betooni ja keraamilisi materjale. Puitesemete kujundamisel viljeles ta palju põletustehnikat. Ta valmistas ka reljeefe ja mosaiike.

Ta valmistas ka ehteid ja tarbeesemeid.

Paul Ahyi kujundas 1960. aastal äsja iseseisvunud Togo riigilipu. Ta osales ka Togo iseseisvusmonumendi tegemisel. Tema valmistatud skulptuure leidub mitmel pool Aafrikas, New Yorgis, Pariisis, Kanadas, Lõuna-Koreas, Itaalias, Vatikanis ja Jaapanis jm. 

Paul Ahyi kirjutas ka luuletusi, mis ilmusid näiteks luulekogus "Togo, mon cœur saigne". Ta kirjutas teadus- ja aimeraamatuid ka kunstist ja Aafrika rahvapärandist. Ta õpetas paljudes Aafrika maades kunsti ja arhitektuuri.

2009. aastal nimetas UNESCO Paul Ahyi oma rahusaadikuks (*UNESCO Artist for Peace*).

Viited
------

1. ↑  Koduleht
2. ↑  Paul Ahyi of Togo joins roster of UNESCO Artists for Peace

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Iseseisvusmonumendi pilt
Veeteede Ameti ujuklaev Jakob Prei Hundipea sadamas
**Ujuklaev** on veealustel piklikel kandvatel ujukitel (ka ühel ujukil) püsiva kerega laev.

Kirjeldus
---------

Ujuklaeval on kere kuju tõttu võimalikult väike märguv pind. Selle laeva kere erineb tavalise laeva kerest ega ole ka katamaraan ehk kakskerelaev. Ujuklaeva (inglise keeles *Small Waterplane Area Hull*) põhikonstruktsioon on platvormikujuline ja seda kannavad veealused ujukid. Konstruktsiooni eeliseks on võimalikult väike veeliini pindala, mistõttu ei sõltu laev oluliselt lainetusest, eelised on ka ökonoomsus ja kiirusevõit.
Ujuklaevaga pea samasuguste meresõiduomadustega katamaraan on vähemalt 2,5 ja ühekereline laev vähemalt 4 korda pikem. Ujuklaeva ekspluatatsioon on tänu sellele ka tublisti odavam.

Katamaraani ja ujuklaeva võrdlus
### Liigitus

* **monoujuklaev** – *Small Waterplane Area Single Hull* (**SWASH**)
* **kaksujuklaev** – *Small Waterplane Area Twin Hull* (**SWATH**)
* **kolmujuklaev** – *Small Waterplane Area Tri-Hull* (**SWATH**)
* **mitmikujuklaev** –*Small Waterplane Area Multi-Hull* (**SWAMH**)
* **ristandujuklaev** – *Small Waterplane Area Hybrid-Hull* (**SWAHH**)

Ajalugu
-------

Ujuklaeva leiutajaks loetakse Frederick George Creedi (1871–1957). Kanadalane esitles oma mõttetööd 1938. aastal ja 1946. aastal anti leiutisele Briti patent. Esmajärjekorras ehitati seda tüüpi laevu 1960–70. aastatel, peamiselt okeanograafia uurimislaevadeks ja allveelaevade päästelaevadeks. Aluseks võeti katamaraanide ehitus, aga sellest arenes välja täiesti uus laevatüüp. 

Eestis on Veeteede Ametil ujuklaev Jakob Prei.

Viited
------

1. ↑  "SWATH Ships". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. mai 2016. Vaadatud 22. aprillil 2012.

Välislingid
-----------

* Jaan Lutt, Kolonel Jakob Prei (1873–1954), LK 13
* Foto: mõõdistuslaev Jakob Prei käigukatsetuste ajal
* 18. aprill 2012, Veeteede ameti tellimusel valmis 14 miljonit eurot maksnud mõõdistuslaev, postimees.ee
* Ujuklaeva logiraamat, Mõõdistuslaeva Jakob Prei tulemine
* DiFooII:JAKOB PREI.mpg, Swath-Boot "JAKOB PREI" auf der Weser von Lemwerder nach Tallinn, youtube.com
* Lõbusõiduujuklaeva Silver Cloud ehitamine 21. november 2006 kuni 2. juuli 2008

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ujuklaevad** |
**Paul Wilhelm Burman** (28. veebruar (vkj 16. veebruar) 1888 Kamjanets-Podilskõi, Ukraina – 3. juuni 1934 Tallinn) oli baltisaksa päritolu Eesti maalikunstnik ja graafik, Karl Burman vanema vend.

Burman oli esimene animalist Eesti kunstis.

Elukäik
-------

1892. aastal kolis pere Tallinna, kus Paul Burman õppis Peetri Reaalkoolis.

Hiljem õppis ta Ants Laikmaa ateljeekoolis ja 1907 vabakuulajana Peterburi Kunstide Akadeemias professor Roubaud' loomamaaliklassis. Täiendas ennast 1908–1909 Moskvas Stroganovi kunstikoolis graafika osakonnas ning 1911 Riia linna kunstikoolis Vilhelms Purvītise juures. Viibis 1912 lühemat aega Pariisis Académie Russe'is.

1912–1913 elas Pariisis eesti kunstnike koloonias, kus suhtles lähemalt Jaan Koorti, Nikolai Triigi ja Aleksander Tassaga.

Aastal 1914 viibis Krimmis ja Saksamaal, 1915. aastast vabakunstnik Tallinnas.

1918. aastast kuni surmani elas ta Seewaldis. Maetud Tallinna Rahumäe kalmistule, sektor Jaani vana M I.

Looming
-------

"Natüürmort (Lilled)". 1916. Õlimaal. Tartu Kunstimuuseum
Loomingu algperioodil maalis ja joonistas peamiselt looma- ja looduspilte, maastikuvaateid ning natüürmorte. On loonud ka mõned portreed, joonistusi, oforte, puulõikeid ning illustreerinud lasteraamatuid ("Koduloomad", "Metsloomad" 1912). Tema maalitud oli dekoratiivne pannoo "Kari" vend Karl Burman vanema projekteeritud "Kalevi" seltsimajja.

Kujutuslaadilt on tema linna-, lille- ja maastikupildid maalilised, koloriidilt heledad, vaheldusrikkad. Teda on peetud üheks Eesti esimeseks impressionistiks. Hilisem looming oli rahutum, teosed väljendusjõulised.

III Eesti kunsti näitusel 1910 oli väljas juba 46 tema teost. 1911 esines koos vennaga Riias. 1919. eesti kunsti esimesel ülevaatenäitusel oli välja pandud 15 tema maali ning Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühingu (EKKKÜ) esimesel näitusel koguni 35. Tema isikunäitused olid Tallinnas 1917. ja 1924. aastal. Lisaks näitustele Eestis esines ta ka näitustel Moskvas, Pariisis, Roomas jm.

Näited loomingust
-----------------

* 
* StockholmStockholm
* Stroomi ranna motiivStroomi ranna motiiv
* Tolli tänavTolli tänav
* Maastik hobustegaMaastik hobustega
* BulvaarBulvaar

Viited
------

1. 1 2
2. 1 2 3

Kirjandus
---------

* Aino Kartna, *Paul Burman 1888-1934*. Kunst, 1971.
* Kristi Burman, *Paul Burman : Living and Existential Space*, Umeå (doktoritöö Umeå Ülikoolis), 2002.
* Kristi Burman, *Paul Burman. Peidus pool = Hidden side : Tartu Art Museum, Kivisilla Gallery 17. aprill - 2. juuni 2002 : seminar "Contemporary readings of art from the beginning of the 20th century", Tartu Art Museum / Umeå University April 26, 2002*. Umeå, 2002.
* **Paul Burman**. Kirjastus Mart Lepp, 2008. ISBN 9789949156641

Välislingid
-----------

* Paul Burman – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* E-kunstimuuseum, Paul Burman
* Tartu Kunstimuuseum - Peidus pool - Paul Burman
* Burmani peidus ratsanikud. Eesti Ekspress / Areen
* Peidus pool - Paul Burman
**Paul August Ferdinand Glanström** (11. september / 22. september 1788 Järva-Jaani – 26. november / 8. detsember 1829 Ambla) oli Eesti vaimulik.

Glanström õppis Tallinna toomkoolis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1804–1807; 21. oktoobril 1808 Heidelbergi Ülikooli. Ordineeriti 1. veebruaril / 13. veebruaril 1814 õpetajaks.

Oli aastatel 1814–1829 Ambla Maarja koguduse õpetaja.

Ta asutas Amblas kihelkonnakooli, mis paiknes köstri elamus ja tegutses veel aastal 1837.

Isiklikku
---------

Tema isa Christian Jacob Glanström oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, vanaisa Jonas Glanström oli Reigi Jeesuse koguduse õpetaja, teine vanaisa Olaus Kellmann oli Muhu Katariina koguduse õpetaja ja Saaremaa superintendent. Tema onu Johann Friedrich Glanström oli Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja, teine onu David Gottlieb Glanström oli Paide ja Anna koguduse õpetaja, vend Theodor Friedrich Glanström oli Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja. Tema tädimees Karl Fromhold Glöckner oli Muhu Katariina koguduse õpetaja. 

Glanström oli kolm korda abielus. Tema teise naise isa Jakob Heinrich Schlepegrell oli Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja. Tema kolmanda naise Sophie Juliane Emilie isa Samuel Christian Kettler oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, abikaasa vanaisa Kaspar Anton Kettler oli Karuse ja Hanila Pauluse koguduse õpetaja, abikaasa teine vanaisa Anton Friedrich Bornwasser oli Rõuge Maarja koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
**Johann Lithander** (24. veebruar/7. märts 1742 Hämeenkyrö, Soome – 2. jaanuar/13. jaanuar 1789 Noarootsi) oli Eestimaa vaimulik.

Ta õppis Turus ülikoolis käiva vanema venna Danieli juures, seejärel aastatel 1756–1761 Porvoo gümnaasiumis. Aastast 1763 õppis ta Turu ülikoolis, sai seal 24. juulil 1766 magistriks. Töötas seejärel Eestis Stackelbergide juures koduõpetajana. Ordineeriti 15. oktoobril/26. oktoobril 1768 õpetajaks.

Lithander oli aastatel 1768–1775 Reigi Jeesuse koguduse õpetaja. Aastatel (kutsuti veebruaris 1775, ametisse asus 8. märtsil/19. märtsil 1775) 1775–1789 oli ta Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetaja.

Ta uuendas aastal 1786 Noarootsi pastoraadis asunud köstrikooli. Noarootsis propageeris ta talupoegade hulgas torupilli asemel viiulimängu. Tema esimesel abikaasal oli eriline muusika-anne ja nende poegadest kasvasid kuulsad Turu muusikud.

Lithander tõlkis eesti keelde Kajsa Wargi kokaraamatu "Hjelpreda I hushållningen för unga fruentimber", mis ilmus aastal 1781 pealkirja all "Köki ja Kokka Ramat". See oli esimene mahukas sellealane eestikeelne trükis (760 lk.; sisaldas 986 saksa- ja eestikeelset toiduretsepti). Ta tegi koostööd Hupeli väljaannetele; aastal 1779 ilmunud eestikeelses jutluseraamatus on trükitud üks tema jutlus.

Isiklikku
---------

Lithander oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa Christina oli Vormsi Püha Olavi koguduse õpetaja Andreas Hollmingu tütar ja kelle lastest said Turu muusikud. Tema teine abikaasa Catharina Elisabeth oli Haapsalu Püha Johannese koguduse Jonas Laurentii Carlblomi tütar.

Viited
------

1. ↑  Helsingi Ülikool. "Johan Lithander". *Ülikooli matrikkel 1640–1852* (soome keeles). Vaadatud 17.2.2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
2. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885 Tallinn 2007

Välislingid
-----------

* Johann Lithander Eesti vanema kirjanduse digitaalses tekstikogus EEVA
**Paul Osvald Tammpere** (9. veebruar / 21. veebruar 1895 Samliku küla, Uue-Vändra vald, Pärnumaa – 11. mai 1942 Sevurallag, Vene NFSV; kuni 27.05.1935 **Paul Osvald Tiss**) oli eesti õpetaja ja sõjaväelane.

Aastatel 1918–1920 osales ta Vabadussõjas. Aastatel 1928–1940 oli Kaitseliidu Sakala maleva Pilistvere malevkonna Kõo kompanii pealik ja malevkonna juhatuse liige.

Oli Türi Algkooli õpetaja, Viljandimaa Kõo valla Kirivere kooli juhataja, septembrist 1940 Venevere Algkooli juhataja.

1939. aastal ostis Loopre mõisast moodustatud 56,17 ha suuruse Loopre talu.

Oli Isamaaliidu Kõo osakonna ja Vabaduse Risti Vendade Ühenduse Viljandi osakonna liige.

Arreteeriti 14. juunil 1941 ja saadeti Venemaale Sverdlovski oblasti vangilaagrisse, kus ta mõisteti 1942. aasta märtsis surma. Lasti maha 11. mail 1942 Sevurallagis. Matmispaik on teadmata.

Auastmed:

* alamleitnant (veebruar 1920)
* leitnant (mai 1920)
* kapten (veebruar 1934)

Tunnustus
---------

* Eesti Vabaduse Rist (1936)
* Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk (1939)

Viited
------

1. 1 2  Sakala kalender 2010. Põltsamaa, 2009, lk 21
2. 1 2 3  "Monika Kinguste. Loopre mõis ja küla läbi aegade. Kõo vallaleht, november 2012" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 5. oktoober 2014. Vaadatud 16. aprillil 2015.

Kirjandus
---------

* Paul Tammpere. *Paul-Osvald Tammpere (Tiss)*. Kirikikas: almanahh. Kirivere: Kirivere Põhikool, 2007, lk 31–34
**Paul Albert Anka** (sündinud 30. juulil 1941 Ottawas) on Kanada-Ameerika laulja, laulukirjutaja ja näitleja.

Anka saavutas 1950. aastate teisel poolel *teen idol* '​i tuntuse selliste hittlauludega nagu "Diana", "You Are My Destiny", "Lonely Boy" ja "Put Your Head on My Shoulder". 1957. aastal jõudis "Diana" Suurbritannia singlite edetabelis esikohale ja oli samal aastal Suurbritannias enimmüüdud singel. 1959. aastal jõudis "Lonely Boy" esikohale USA singlite edetabelis Billboard Hot 100.

Tal oli mitmeid hitte ka 1960.–1980. aastatel. USA-s oli tema teiseks esikohahitiks 1974. aastal koos Odia Coatesiga salvestatud duett "(You're) Having My Baby".

Anka kirjutas oma laulud ise. Lisaks kirjutas ta muuhulgas populaarse jutusaate "The Tonight Show Starring Johnny Carson" tunnuslaulu, Tom Jonesi ühe suurima hiti "She's a Lady" (1971), ingliskeelsed sõnad laulule "My Way", mida on esitanud loendamatul arvul teised artistid, teiste seas Frank Sinatra, ning oli Michael Jacksoni laulude "This Is It" ja "Love Never Felt So Good" kaasautor.

Ta on teinud külalisesinemisi mitmetes filmides ja telesarjades.

1975. aastal pälvis ta Juno auhinna kategoorias "Aasta helilooja". 1980. aastal võeti ta Kanada Muusika Kuulsuste Halli liikmeks. 2004. aastal sai ta Order of Canada ohvitseriks.

Välislingid
-----------

* Paul Anka – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Ametlik koduleht
Göttingeni Teaduste Akadeemia hoone sissekäik
**Göttingeni Teaduste Akadeemia** (saksa keeles **Akademie der Wissenschaften zu Göttingen**; kuni 1942 **Gesellschaft der Wissenschaften zu Göttingen**) on Saksamaa teadusorganisatsioon, vanim katkestusteta tegutsenud kaheksast Saksamaa teaduste akadeemiast, mis kuuluvad Saksamaa Teaduste Akadeemiate Liitu. Göttingeni Teaduste Akadeemia asutas 1751. aastal Suurbritannia ja Iirimaa kuningas ning Hannoveri kuurvürst George II.

Akadeemia liikmeteks valitakse humanitaar- ja loodusteaduste professoreid, kes on oma valdkonnas eriliselt silma paistnud.

Akadeemia esimene president oli universaalõpetlane Albrecht von Haller. 

Akadeemia moto on "Fecundat et ornat" (ladina keeles "viljastab ja kaunistab").

Akadeemia liikmete hulka on kuulunud 14 Nobeli auhinna laureaati.

Eestist kuulub Göttingeni Teaduste Akadeemiasse korrespondentliikmena Aleksandr Dulitšenko.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Göttingeni Teaduste Akadeemia** |

* Göttingeni Teaduste Akadeemia koduleht
Sõrdarja jõgikond
**Sõrdarja** (tadžiki *Сирдарё* või *дарёи Сир*, pärsia سيردريا *Sirdaryâ*, usbeki *Sirdaryo*, kasahhi *Сырдария*; antiikmaailmas tuntud kui *Iaxartes*, kreeka keeles *Ἰαξάρτης*, mis on tuletis jõe vanapärsia nimest *Yakhsha Arta*) on jõgi Kesk-Aasias. 

Algab Narõni ja Karadarja ühinemisel Fergana orus. 

Ülemjooksul voolab Fergana orus läände ja edelasse. Seejärel murrab Hudžandi väravates läbi Farhadi mägede, moodustades Begovati kärestikud, ja pöördub järsult põhja. Edasi voolab ta kaarega loodesse ja läände, vasakul kaldal on Näljastepp. Tšardara linna kohal pöördub Sõrdarja taas põhja, ning edaspidi jälle kaares loodesse ja läände, kusjuures vasakul kaldal on Kõzõlkum. 

Suurem osa Sõrdarja veest kulub põldude niisutamiseks, seetõttu kuivab jõgi juba enne Araali järveni jõudmist. Sõrdarja suubus varem kirdest Araali järve (täpsemalt Väikesesse Araali), olles moodustanud delta, mis tänapäevaks on kuivanud. 

Sõrdarja ja Amudarja vete ülemäärase kasutamise tagajärjel on suuruselt neljas järv maailmas tänapäevaks kahanenud peaaegu olematuks.

2020. aastal purunes jõele ehitatud Sardoba veehoidla tamm.

Viited
------

1. ↑  Usbekistan ja Kasahstan evakueerisid tammipurunemise tõttu kümneid tuhandeid, err.ee
**Voroneži rinne** (vene keeles *Воронежский фронт*) oli Teises maailmasõjas Idarindel võidelnud Nõukogude Liidu väeüksus.

Ajalugu
-------

Moodustati 1942. aasta 7. juulil Voroneži rajoonis võidelnud Brjanski rinde vägedest. Algselt kuulusid rinde koosseisu 40. 60. ja 6. armee, hiljem võitlesid rinde alluvuses veel 13. 21. 27. 38. 47. 52. 64. ja 69. armee, 4. 5. 6. ja 7. kaardiväe armee, 1. ja 3. tankiarmee ning 3. ja 5. kaardiväe tankiarmee. 
Rinne osales Voroneži lahingutes ning alates 1942. aasta detsembrist operatsioonis Malõi Saturn, mille käigus löödi puruks Ungari 2. armee. 1943. aasta jaanuarist märtsini osales rinne operatsioonis Zvezda ning sellele järgnenud Kolmandas Harkovi lahingus. Kurski lahingu ajal kaitses rinne Kurski kaare lõunakülge. 1943. aasta septembrist oktoobrini osalesid rinde väed Dnepri lahingus ning ületasid Dnepri jõe Kiievist põhjas ja lõunas. 1943. aasta 20. oktoobril nimetati rinne ümber 1. Ukraina rindeks.

Ülemjuhatajad
-------------

* Kindralleitnant Filipp Golikov (7.07.1942 – 14.07.1942)
* Kindralleitnant Nikolai Vatutin (14.07.1942 – 22.10.1942)
* Kindralleitnant Filipp Golikov (22.10.1942 – 28.03.1943)
* Kindralleitnant Nikolai Vatutin (28.03.1943 – 20.10.1943)
**Götiit** on rauda sisaldav hüdroksiidne mineraal.

Keemiline valem: Fe3+O(OH)

Götiit on värvuselt kollakas- või punakaspruun kuni tumepruun. Esineb enamasti muldjate või neerjate agregaatidena, harva väljakujunenud tahkudega prismaliste kristallidena. Kuulub rombilisse süngooniasse. Punktigrupp: 2/m2/m2/m. Kristallidel vertikaalne viirutus. Kõvadus: 5...5,5; erikaal: 4,37; kriipsu värvus: kollakaspruun; teemandiläige. Võib moodustada pseudomorfoose teiste mineraalide, näiteks püriidi järgi, mille murenemissaadus ta ongi.

Götiit koosneb kolmevalentsest rauast (62,85%), hapnikust (36,01%) ja vesinikust (1,13%). Väljendades keemilist koostist oksiidsel kujul, leiame, et götiit on hüdraatunud hematiit – Fe2O3 (89,86%), H2O (10,14%). Võib sisaldada mangaani (kuni 5%).

Götiit on väga tavaline mineraal, ehkki teda peeti kunagi haruldaseks. Moodustub näiteks raua roostetamisel. Looduses moodustub götiit rauda sisaldavate mineraalide oksüdeerumisel. Götiidi neerjad vormid tekivad tema väljasettimisel rauda sisaldavatest kolloidlahustest, moodustades niiviisi rauarikkaid soo- ja allikasetteid. Götiit moodustabki põhilise osa rauamaagist, mida nimetatakse soorauaks.

Götiiti kasutatakse peamiselt rauamaagina.

Götiit võib sarnaneda hematiidiga, kuid on sellest kindlalt eristatav kriipsu värvuse järgi. Limoniit võib samuti götiidiga sarnaneda, kuid on enamasti kollakama värvusega.

Götiidile on antud nimi saksa kirjaniku Johann Wolfgang von Goethe auks, kes oli huvitatud ka mineraloogiast.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Götiit** |
Guiro
**Güiro** on Kuuba päritoluga rütmiinstrument. 

Güirot kasutasid juba Antillide indiaanlased oma rahvamuusikas. Sõna "güiro" tulebki Antillide põlisrahvaste tainode keelest. Tänapäeval on güiro Ladina-Ameerika muusikas üldiselt ja laialt levinud.

Güiro on kuivatatud õõnes pudelkõrvits, mis on ühest otsast avatud ja mille ühel küljel on palju paralleelseid sälke, mida pulgakesega kraabitakse. Selle pulga nimi on pua.

Tavaliselt ei ole sälgud sümmeetrilise kujuga. See võimaldab mängides tekitada nii pikki kui ka lühikesi helisid. Sagedamini on güiro valmistatud nii, et puad ülespoole tõmmates tekivad pikad helid ja allapoole tõmmates lühikesed.

Güirot mängitakse nii, et seda hoitakse vasakus käes, kusjuures pöialt hoitakse heliava taga, et pilli paigal hoida. Paremas käes hoitakse puad. Tavaliselt saadab güiromängija end lauluga ja kui bänd kasutab güirot, siis on see tavaliselt solisti käes. Selles suhtes sarnaneb güiro marakaga, mida samuti hoiab tavaliselt solist.

Güiro teisend on muusika rütmis raputatav pudelkõrvits, mis on kaetud võrguga, millele on kinnitatud klaaspärlid või kuivad puuviljaseemned. Vabrikutoodangus kasutatakse ka muid materjale.

Güiro saatel tantsitakse sageli salsat või tšatšat.
**Voronež** [vor'oonež] on linn Venemaal, Voroneži oblasti keskus.
Asub Voroneži jõe alamjooksul, Oka-Doni madaliku lääneserval.

Asutatud 1589. aastal.

Peeter Esimese mälestussammas Voronežis

Rahvastik
---------

Voronež (2013)
**Rahvaarv rahvaloenduste andmetel** (tuh. in.)

| Aasta | Rahvaarv |
| --- | --- |
| 1959 | 448 |
| 1970 | 660 |
| 1979 | 783 |
| 1989 | 882 |
| 2002 | 849 |
| 2010 | 890,7 |

Loodus
------

### Kliima

Voronežis on mandriline paraskliima parajalt külma talve ja palava suvega. Veebruari keskmine õhutemperatuur on –6,5 °C ja juuli keskmine õhutemperatuur on 20,5 °C. Aasta keskmine õhutemperatuur on 6,9 °C. Aasta sademetehulk on 587 mm.

Vaata ka
--------

* Voroneži ülikool
* Novovoronež
* Gagarini ja Žukovski nimeline sõjaväeline lennuakadeemia (Военно-воздушная академия имени профессора Н. Е. Жуковского и Ю. А. Гагарина)

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Rahvaloenduste andmed
3. ↑  Voroneži ilm ja kliima

Välislingid
-----------

* 
*
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib liidust samanimelises raamatus; raamatu enda kohta vaata artiklit Sõrmuse Vennaskond.* |

---

**Sõrmuse Vennaskond** on J. R. R. Tolkieni Sõrmuste Isanda triloogia esimeses osas loodud liit musta võluri Sauroni vastu. 

Sõrmuse Vennaskonna loob Elrond ning sinna kuulub 9 liiget, kõik liikmed esindavad Keskmaa vabasid rahvaid. 9 on ka sõrmustevaime Nazguleid. Vennaskond loodi aitamaks ja kaitsmaks sõrmusekandjat, Frodo Paunastet, kelle eesmärk on hävitada Võimusõrmus.

Vennaskond asub teele 25. detsembril 3018 K.A (Kolmandal Ajastul) pärast Vennaskonna loomist Elrondi Kojas peetud nõupidamisel.

**Vennaskonda kuuluvad:**

*Päkapikud*

* Gimli

*Haldjad*

* Legolas

*Kääbikud*

* Frodo Paunaste
* Ilomac Kangepukk (Ilo)
* Peregrin Tukk (Punapõsk)
* Tobajuss Mängla (Juss)

*Inimesed*

* Aragorn
* Boromir

*Võlurid*

* Gandalf

Esmalt juhtis Vennaskonda Gandalf, kuni ta kukkus Moria kaevanduste sügavikku. Sealt edasi juhtis Vennaskonda Aragorn, kuni Uruk-haide rünnaku tõttu hukkub Boromir ning Vennaskond laguneb. Selleks ajaks on nad jõudnud kõigest poolele teele Mordori. Frodo ja Juss eralduvad Vennaskonnast ja jätkavad teekonda Mordori kahekesi. Ilo ja Punapõsk on Uruk-haide käes vangis ning Gimli, Legolas ja Aragorn järgnevad neile, et nad vabastada. Vabastanud Ilo ja Punapõse, tõttavad nad koos appi vabadele rahvastele, et koos moodustada armee Sauroni vägede vastu.
Õnnis Vassili 16.-18. sajandi ikoonil
**Kristuse pärast meeletu Vassili Moskvast** (vene keeles *Василий Блаженный*, 'Vassili Õnnis'; sündinud detsembris 1468 Jelohhovos Moskva lähedal, surnud 1552 või 1557) on Venemaa pühak, kelle mälestuspäev on 2. augustil.

Vassili kuulub askeetide hulka, keda nimetati Kristuse pärast meeletuiks ja kelletaolisi oli eriti rohkelt just varauusaegsel Venemaal. Ikoonid tema kujutisega on väga levinud, eriti just Moskvas ja selle ümbruses. Teda kujutatakse sageli riieteta, käed palveks välja sirutatud, seismas ja pöördumas Kristuse poole.

Eluloolist
----------

Vassili sündis pärisorjade perekonnas 1468. aastal Jelohhovo Jumalaema Vladimiri pühakuju kiriku kandis. Algul oli ta kingsepa õpioiss ja läks 16-aastasena Moskvasse. Ta hakkas seal, tahtes abistada neid, kes elasid vaesuses, harrastama ekstsentrilist elustiili, varastades poodidest ja jagades vajalikku neile, kes kannatasid puudust, tahtes sellega häbistada jõukate kitsidust. Ta käis ringi alasti ja suurte ahelatega koormatuna. Ta sõitles Ivan Julma tolle hoolimatuse pärast kiriku suhtes. Liigub palju pärimust Vassili prohvetiandest.

Tema matustel teenis Moskva metropoliit Makari koos paljude vaimulikega. Vassili maeti tema palvel pärast surma endise Kolmainsuse kiriku kalmistule Jumalaema kaitsmise kiriku juures vallikraavi ääres. Ametlikult kanoniseeriti Vassili 1588. aastal. Kirikut on hiljem pühaku auks hakatud nimetama Vassili Blažennõi kirikuks.

Viited
------

1. ↑  Blessed Basil of Moscow the Fool-For-Christ. - Orthodox Church in America
**Lapsendamine** ehk **adopteerimine** on protsess, mille käigus isik võtab endale vanemlikud õigused ja kohustused teise isiku (tavaliselt lapse) üle. Üldiselt kantakse selle käigus bioloogilistelt vanematelt või eestkostjalt uu(t)ele vanema(te)le jäädavalt ja pöördumatult kõik juriidilised õigused ja kohustused lapsendatava suhtes.

Eesti
-----

Lapsendamine on õiguslik toiming, mis loob lapsendaja ja lapsendatu vahel vanema ja lapse vahelised õigused ja kohustused. Lapsendamine on tähtajatu ega saa olla seotud tingimustega. Lapsendamist reguleerib perekonnaseadus. 

Lapsendamisega tekivad lapsendaja ja lapsendatu vahel samad õigused ning kohustused, mis bioloogilise lapse sünnil. Lapsendada võib ainult lapse huve silmas pidades ja siis, kui on alust arvata, et lapsendaja ja lapse vahel tekib vanema ja lapse suhe. Vähemalt 10-aastast last saab lapsendada vaid lapse enda nõusolekul. Kui lapsendatakse nooremat kui 10-aastast last, siis selgitatakse välja ka tema arvamus.

Lapsendamise ja hooldusvanemaks olemise vahe. Lapsendada saab ainult neid lapsi, kelle bioloogilistelt vanematelt on vanemlikud õigused (hooldusõigus) täielikult ära võetud. Hooldusperre lähevad lapsed tihti siis, kui kohus on vanemate hooldusõigust ajutiselt piiranud või selle peatanud. Hooldusperes oleva lapse seaduslik eestkostja on elukohajärgne kohalik omavalitsus (konkreetsemalt lastekaitsetöötaja), kellega tuleb perel kooskõlastada kõik lapse elus toimuvad suuremad otsused (kooli valik, välismaale reisimine, haiglaravi jne). Kui bioloogilised vanemad likvideerivad probleemid, mille tõttu neilt laste hooldusõigus ära võeti, siis läheb laps hooldusperest koju tagasi. Hoolduspere peab olema valmis selleks, et laps võib nende juures elada ajutiselt või jääda alatiseks. Lapsendamine seevastu on lõplik ja pöördumatu. Lapsendamise hetkest on lapsel juriidiliselt kõik sidemed bioloogilise perega lõpetatud. 

Lapsendada saab orbu; last, kelle vanem on andnud nõusoleku lapsendamiseks; last, kelle vanematelt on vanema õigused ära võetud; last, kelle vanemad on tunnistatud teadmata kadunuks.

Lapsendajale esitatavad nõuded: lapsendaja peab olema vähemalt 25-aastane isik, kelle teovõimet ei ole piiratud; abielus olevad isikud lapsendavad ühiselt, erandina võib lapsendada üksi, kui teise abikaasa teovõime on piiratud; lapsendajaks võib olla ka üksikisik.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. jaanuar 2018. Vaadatud 5. jaanuaril 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. jaanuar 2018. Vaadatud 5. jaanuaril 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. jaanuar 2018. Vaadatud 5. jaanuaril 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
5. ↑
6. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. jaanuar 2018. Vaadatud 5. jaanuaril 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Vassili Livanov (2017)
**Vassili Livanov** (vene keeles Василий Борисович Ливанов, sündinud 19. juulil 1935 Moskvas) on vene näitleja.

Tema isa Boriss Livanov oli samuti tuntud näitleja, NSV Liidu rahvakunstnik (1948). Vassili kasvas üles perekonnas, kus sageli käisid külas Moskva kõige tuntumad näitlejad, režissöör Aleksandr Dovženko, kunstnik Pjotr Kontšalovski ja luuletaja Boriss Pasternak. 

1954 lõpetas Livanov NSV Liidu Kunstiakadeemia juures oleva Moskva Kunstikeskkooli, 1958 Štšukini-nimelise teatriinstituudi ja 1966 Goskino juures režissööride kursused. 

1966–1973 töötas ta Sojuzmultfilmis režissöörina. Multifilmidega jäi ta aga seotuks palju kauemaks, kuni 1991. aastani. Ta on osalenud mitmesajas multifilmis, peamiselt näitlejana, kuid ka režissööri ja stsenaristina. Tema häälega räägivad multifilmides Karlsson ja Krokodill Gena, sarjas "38 papagoid" Boamadu ja filmis "Kolmanda planeedi saladus" Gromozeka. Eestis on näidatud tema osalusel valminud multifilmidest veel näiteks "Ahv Sarugashima saarelt", "Aivalus ja Barmalei", "Kiisuke Auh", "Kingitus kõige nõrgemale", "Kuidas Maša padjaga tülli läks", "Maša pole enam laisk", "Maša ja võlumoos", "Tagasitulek", "Saabastega koer", "Kaliif-toonekurg", "Jõumeeste puder" ja "Kuru". Stsenaariumi on ta kirjutanud vähemalt 10 multifilmile, mis valmisid aastail 1968–2000 ning nende seas on "Kõige, kõige, kõige, kõige" (1968, ühtlasi režissöör), "Breemeni linna moosekandid" (1969), "Sinilind" (Maurice Maeterlincki järgi, 1970, ühtlasi režissöör), "Breemeni moosekantide jälgedes" (1973, ühtlasi režissöör), "Maša ja võlumoos" (1979) ning "Uued Breemeni moosekandid" (2000). 

Mängufilmides mängis Livanov alates 1959. aastast. Juba esimese filmi, kus tal oli suurem roll, võtetel külmetas ta oma hääle ära, sest võtted toimusid 40-kraadise külmaga ja näitlejad pidid tormist üle karjuma. Nii sai ta endale iseloomuliku käheda hääle. 

Livanovi kõige tuntum roll on Sherlock Holmes, mida mängis 5 filmis. Need filmid on tuntud ka väljaspool endise NSV Liidu maa-ala ja peamiselt selle rolliga ongi ta välismaal kuulsaks saanud. Uus-Meremaal on isegi münt välja antud, kus teda on kujutatud Sherlock Holmesi rollis. 

Livanov nimetati 1988 Vene NFSV rahvakunstnikuks. 1. detsembril 2005 pälvis ta ordeni "Teenete eest Isamaa ees" IV järgu. Sherlock Holmesi kehastamise eest anti talle 15. juunil 2006 Briti Impeeriumi teenetemärgi kavaleri rist MBE. 

1990. aastatel osales Livanov (sageli koos doktor Watsoni osatäitja Vitali Solominiga) mitme ettevõtte telereklaamis, reklaamides näiteks autosid, küpsiseid ja teed. Nende reklaamide stsenaariumi kirjutas tavaliselt Livanov ise. 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Vassili Livanov** |
**Vorselaar** on hollandikeelne vald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Antwerpeni provintsis.

Borrekensi loss

Viited
------

1. ↑  Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

 Vorselaar – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (hollandi keeles)

Antwerpeni provintsi vallad

Aartselaar **·** Antwerpen **·** Arendonk **·** Baarle-Hertog **·** Balen **·** Beerse **·** Berlaar **·** Boechout **·** Bonheiden **·** Boom **·** Bornem **·** Borsbeek **·** Brasschaat **·** Brecht **·** Dessel **·** Duffel **·** Edegem **·** Essen **·** Geel **·** Grobbendonk **·** Heist-op-den-Berg **·** Hemiksem **·** Herentals **·** Herenthout **·** Herselt **·** Hoogstraten **·** Hove **·** Hulshout **·** Kalmthout **·** Kapellen **·** Kasterlee **·** Kontich **·** Laakdal **·** Lier **·** Lille **·** Lint **·** Malle **·** Mechelen **·** Meerhout **·** Merksplas **·** Mol **·** Mortsel **·** Niel **·** Nijlen **·** Olen **·** Oud-Turnhout **·** Putte **·** Puurs-Sint-Amands **·** Ranst **·** Ravels **·** Retie **·** Rijkevorsel **·** Rumst **·** Schelle **·** Schilde **·** Schoten **·** Sint-Amands **·** Sint-Katelijne-Waver **·** Stabroek **·** Turnhout **·** Vorselaar **·** Vosselaar **·** Westerlo **·** Wijnegem **·** Willebroek **·** Wommelgem **·** Wuustwezel **·** Zandhoven **·** Zoersel **·** Zwijndrecht
**Aleksis Ostrat** (ka **Aleksei**; 3. mai (vkj)/16. mai 1915 Tartu – 8. november 1980 Bradford, Inglismaa) oli eesti metsateadlane ja dendroloog.

Elulugu
-------

Aleksis Ostrat oli talupidaja poeg.

Lõpetas 1934 Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumi, 1939 Tartu Ülikooli metsaosakonna. Akadeemiliselt oli ta Üliõpilasselts Liivika liige. 

Oli 1938–1940 Tartu Ülikooli Loodusvarade Instituudi vanemassistent, 1940–1944 Tartu Ülikooli õppe- ja katsemetskonna vanemassistent. Uuris mitmesuguste võõrpuuliikide kasvatamise võimalusi Eestis. Akadeemilise Metsaseltsi auhinnatööde kahekordne laureaat. 

Mobiliseerituna 1944 Saksa sõjaväkke sattus Saksamaale, oli 1944–1946 Mecklenburgis Lopkowitzi mõisa metsaülem, 1946–1947 Lübecki Eesti Metsatehnikumi õpetaja, ühtlasi Balti Ülikooli (Hamburg/Pinneberg) külalisõppejõud. 

Läks 1947 Inglismaale, töötas seal 1947–1949 läbikäigulaagri vanemana ja 1949–1976 tekstiilitööstuses, aastast 1976 pensionil. Oli Bradfordi Eesti Kodu juhatuse liige.

Teadustöö
---------

Uurimusi dendroloogiast, metsakasvatusest ning Inglismaa ja Iirimaa metsapoliitikast.

Teoseid
-------

Umbes 20 teadustrükist.

* Halli pähklipuu (*Juglans cinerea* L.) kultuur Jõgeva metskonnas. // Eesti Mets, 12 (1940)
* Kuriili lehise (*L. Gmelini var japonica* Pilger) kultuurid TÜ õppe- ja katsemetskonnas. // Eesti Mets, 5 (1944)
* Sitkakuusk (*Picea Sitchensis* (Bong.) Carr.) Suur-Britannia metsamajanduses. // Eesti Metsamees Eksiilis. Stockholm, 32 (1960)
* Andmeid Sardiinia korgitoodangust. // Eesti Metsamees Eksiilis. Stockholm, 33 (1960)
* Omavoliline raiumine ja selle kohta kehtivate normide ajalooline areng Eestis. // Akadeemilise Metsaseltsi Toim XII. Töid Eesti metsanduse ajaloost III. Tartu 2000

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944*, köide III. Tartu 1994. Lk 229
* Dpl. metsateadlane A. Ostrat 50. aastane. // Eesti Metsamees Eksiilis. Stockholm, 44 (1965), 30
* Margus, M. 80 aastat Aleksis Ostrati sünnist. // Eesti Mets 7 (1995), 25
* Toivo Meikar. "Aleksis Ostratist ja tema diplomitööst". // Akadeemilise Metsaseltsi Toim XII. Töid Eesti metsanduse ajaloost III. Tartu 2000, 7–10

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*