recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Aadu Paat** (4. detsember 1933 Saaluse vald Võrumaa – 23. jaanuar 2013) oli eesti füüsik.

Elulugu
-------

Aadu Paat oli talupidaja poeg.

Lõpetas 1952 Võru 1. Keskkooli, 1957 Tartu Riikliku Ülikooli, oli 1964–67 sihtaspirantuuris NSVL TA Pooljuhtide Instituudis, tehnikakandidaat (1968, Moskva Terase ja Sulamite Instituut), väitekiri "Исследование концентрационных неоднородностей в твердых растворах Bi2 (Te, Se)3". Oli 1957–61 Rakvere 1. Töölisnoorte Keskkooli õpetaja, 1961–64 TPI füüsikakateedri assistent, 1967–80 vanemõpetaja ja dotsent, 1980–92 TTÜ elektronmikroskoopia ja röntgenanalüüsi labori vanemteadur-juhataja, 1992–96 materjaliuuringute keskuse juhataja ja 1996–2004 vanemteadur.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: pooljuhtide füüsika ja tehnoloogia, materjalide struktuuri ja omaduste uurimine füüsikaliste meetoditega, mikroskoopia kujutise analüüs, saasteainete ja Eesti põlevkivituha uurimine. Üle 80 teadustrükise, sh õpikud.

Teoseid
-------

* Концентрационная зависимость эффективных масс дырок в германии (kaasautor Ü.Uder). // TPI Toimetised 515 (1981)
* Füüsika ülesanded (kaaskoost E. Rusalep, J. Valdur). Tallinn, 1976, 2. trükk 1982
* Guide for the use of Baltic sprat otoliths in fisheries studies (kaasautor). // Fischerei-Forschung. Rostock, 1992
* Investigation of halogen sodalites by electron microscopy (kaasautor V. Mikli). // Proc. Est. Acad. Sci. Engng. 5 (1999) 1
* Kilestruktuuride rakenduslik optiline diagnostika. Tallinn, 1999
* About the mineral composition of Estonian oil shale ash. // Oil shale 19 (2002) 3
* Investigation of the mineral composition of Estonian oil shale ash using X-ray diffractometry (kaasautor). // Oil shale 19 (2002) 4

Viited
------

1. ↑
2. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 380, 420–422, 498
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Kuld** | 2017 | jäähoki |
| **Kuld** | 2018 | jäähoki |

**Dennis Alexander Everberg** (sündinud 31. detsembril 1991 Västeråsis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib Rootsi kõrgliiga klubis Rögle BK ründajana paremäärel.

Ta alustas Rögles ka klubikarjääri, debüteerides Rootsi kõrgliigas hooajal 2009–10.

2014. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu NHL-i klubiga Colorado Avalanche. NHL-is tegi ta debüüdi 9. oktoobril 2014 hooaja avamängus Minnesota Wildi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 2. novembril mängus Anaheim Ducksi vastu. Hooajal 2014–15 sai ta NHL-is kokku kirja kolm väravat ja üheksa väravasöötu. Suurem osa hooajast 2015–16 mängis ta American Hockey League'is (AHL) Avalanche'i noorteklubis San Antonio Rampage, lüües 25 väravat. NHL-is pääses Everberg sel hooajal väljakule 15 mängus, kuid ei teeninud nendes ühtegi resultatiivsuspunkti.

Hooajal 2016–17 mängis ta Rootsi kõrgliiga klubis Växjö Lakers. 2017. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu KHL-i klubiga Omski Avangard. 2017. aasta detsembris siirdus ta Nižnekamski Neftehimiki.

2018. aasta juulis sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Winnipeg Jets. Hooaja 2018–19 alguses sai ta mänguaega ainult AHL-is Jetsi noorteklubis Manitoba Moose, kuid ei suutnud seal silma paista ja naasis 2018. aasta novembris Euroopasse, liitudes Šveitsi kõrgliiga klubiga EV Zug, kellega võitis 2019. aastal Šveitsi karikavõistlused.

2019. aasta aprillis sõlmis ta viieaastase lepingu Röglega.

Aastatel 2017 ja 2018 tuli Everberg Rootsi jäähokikoondise koosseisus maailmameistriks. Ta kuulus Rootsi koondisse ka 2018. aasta taliolümpiamängudel.

Välislingid
-----------

* Dennis Everberg NHL.com lehel
* Dennis Everberg hockeydb.com lehel
Marija Fjodorovna (1885)
Maria Sophia Fredericka **Dagmar** (26. november 1847 – 13. oktoober 1928) oli Venemaa keisri Aleksander III abikaasa, õigeusku ristituna **Marija Fjodorovna**. 

Ta oli Taani kuninga Christian IX ja Hessen-Kasseli Louise teine tütar. Aastail 1881–1894 oli ta Venemaa keisrinna. Marija Fjodorovna oli viimase Venemaa keisri Nikolai II ema.

Noorpõlv
--------

Dagmari isa sai Taani kuningaks 1863. aastal. Printsess Dagmar kasvas üles suures sõbralikus peres, kus oli kuus last: Frederik (1843–1912), Alexandra (1844–1925), Vilhelm (1845–1913), Dagmar (1847–1928), Thyra (1853–1933), Valdemar (1858–1939). 

Dagmari vanem vend oli Taani troonipärija, õde Alexandra abiellus 1863. aastal tulevase Suurbritannia kuninga Edward VII-ga, Vilhelm valiti samal aastal Kreeka kuningaks.

1864. aasta sügisel saabus Taani kuningakotta Venemaa keisri Aleksander II poeg, troonipärija Nikolai, eesmärgiks kihluda Dagmariga. Kihlus kuulutatigi välja, kuid abiellumiseni ei jõutud – Nikolai haigestus ja suri aprillis 1865.

1866. aasta suvel oli Taanis külaskäigul järgmine Venemaa troonipärija, Aleksander. Kuigi noorte liit oli nende vanemate suunatud ja soositud, tärkas Dagmari ja Aleksandri vahel siiras kiindumus ja armastus.

Abielu
------

Aleksander III ja Marija Fjodorovna lastega (1888)
Dagmar sõitis Venemaale juba septembris 1866. Oktoobris toimus õigeusku ristimine ning 9. novembril abiellus Marija Fjodorovna Peterburis troonipärija Aleksander Aleksandrovitšiga.

Neil sündis kuus last:

* Nikolai (1868–1918)
* Aleksandr (1869–1870)
* Georgi (1871–1899)
* Ksenja (1875–1960)
* Mihhail (1878–1918)
* Olga (1882–1960)

Marija Fjodorovnast sai Venemaa keisrinna 12. märtsil (vkj 1. märtsil) 1881, kui mõrvati keiser Aleksander II ja troonile tuli tema poeg Aleksander III. Kroonimispidustused toimusid 1883. aastal Moskvas.

Keisri pere kolis Talvepaleest elama Gattšina paleesse (40 km kaugusel Peterburist), talvel viibiti Anitškovi palees (Peterburi kesklinnas).

1. novembril 1894 suri Aleksander III kõigest 49-aastaselt. 26. novembril abiellus uus keiser, poeg Nikolai, Hesseni printsessi Alixiga. Marija Fjodorovnast sai leskkeisrinna.

Tagasi Taani
------------

Pärast revolutsioonilisi sündmusi Venemaal lahkus Marija Fjodorovna koos tütarde Ksenja ja Olgaga 1919. aasta märtsi lõpus Venemaalt. Pääsetee oli neile organiseerinud Marija Fjodorovna õde, Inglise kuninga George V ema Alexandra. Krimmi rannikult sõideti Suurbritannia lahingulaeval Marlborough Inglismaa kaudu Taani. Kopenhaageni lähedal suveresidentsis elas Marija Fjodorovna oma elupäevade lõpuni, ta suri 13. oktoobril 1928. Aastal 2006 maeti tema põrm ümber perekonna hauda Peeter-Pauli katedraalis.

Kirjandus
---------

* A. N. Bohanov, "Aleksander III. Impeeriumi venestaja", Kunst, 2014
**Välis-Eesti Muinsuskaitse Selts** (lühendina VMS) oli rahvusvaheline väliseestlaste organisatsioon, mis loodi 22. mail 1988 eesmärgiga toetada Eestis hiljuti loodud Eesti Muinsuskaitse Seltsi.

Asutamisel valiti seltsi esimeheks Neeme Järvi, tegevesimeheks Lembit Soots. Seltsi töö toimus paljudes väliseestlaste kogukondades (Toronto, Montreal, Vancouver, New York, Los Angeles, Stockholm, Göteborg, Adelaide, Leicester, Bradford, London jm), seltsi aktivistide hulka kuulusid Rein Taagepera, Matti Klaar, Enno Klaar, Rain-Robert Rebas, Hain Rebas, Rein Grabi ja teised. VMSi Asutavasse Kogusse kuulusid Neeme Järvi, Karl Aun, Eerik Haamer, Ivar Ivask, Enno Klaar, Raimond Kolk, Ilse Lehiste, Jaan Puhvel, Peeter Puide, Toivo Raun, Hain Rebas, Rain Rebas, Gustav Ränk, Mare Taagepera, Rein Taagepera, Roman Toi, Olev Träss ja Mardi Valgemäe.

Valdavalt tegeles VMS Eesti Muinsuskaitse Seltsi materiaalse ja moraalse toetamisega, saates Eestisse peamiselt varustust ning vähemal määral raha. 1990. aastaks alguseks oli VMS Taagepera kui seltsi sekretäri andmeil kogunud vähemalt 186 000 USA dollarit ja toimetanud EMSile toetust vähemalt 150 000 dollari ulatuses. Välis-Eestis tegutses ka teisi samasuunalisi ühendusi nagu Toronto Eesti Muinsuskaitse Seltsi Sõprade Ühing (asutatud 9. oktoobril 1988) ja EMSi Abistamise Büroo Helsingis. Taagepera kirjeldab mälestustes, kuidas pikka aega püsis osas väliseesti seltskonnast siiski vastuseis VMSile, keda kahtlustati Nõukogude-meelsuses: "Pagulasavalikkus pidas kõiki, keda Nõukogude Eestist välismaale liikuma lasti, Moskva käsilasteks ja nendega lävivaid pagulasi "roosadeks". Kui VMS tõi Läände Velliste ja Laari, kinnitas see VMSi aktivistide roosasust."

VMSi tegevus rauges pärast 1990. aastat. Seltsi viimasteks avalikeks sündmusteks jäid Rein Taagepera teatel viimane peakoosolek Torontos 18. aprillil 1990 ning VMSi üldkokkutulek 28. juunil 1990. aastal, mis korraldati Tallinnas koos EMSiga.

Viited
------

1. ↑  Rein Taagepera "Hea uudise toojat karistatakse: Välis-Eesti Muinsuskaitse Selts" Akadeemia 12/2012, lk 2245

Kirjandus
---------

* Rein Taagepera "Hea uudise toojat karistatakse: Välis-Eesti Muinsuskaitse Selts" Akadeemia 12/2012
* Trivimi Velliste "Päikesepaisteline revolutsioon" Sirp ja Vasar, 10.06.1988
Aleksander Veiler (1937)
**Aleksander Veiler** (16. märts 1887 Triigi vald, Harjumaa – 17. oktoober 1950 Toronto, Kanada) oli Eesti ajakirjanik, trükitööstur ja poliitik.

Lõpetas 1902 Tallinna linnakooli. Töötas metallitöölisena.

Kuukirja Töö toimetaja (1907), Tallinna Teataja asutaja ja toimetaja (1909–1914), Päevalehe toimetaja (1914–1917).

Autonoomse Eestimaa kubermangu Järva maakonna miilitsa esimees ja Eestimaa kubermangukomissari Järva maakonna maakonna komissar (1917). Saksa okupatsiooni ajal Järvamaal Päästekomitee usaldusmees, 1918 Järvamaa kaitsepataljoni (hilisema 7. jalaväerügemendi) organiseerija. Osales Vabadussõjas 1918–1919.

Vaba Maa asutaja ja peatoimetaja (1918–1919). Trükitööstuse o/ü "Vaba Maa" asutaja (1919) ning selle ja kirjastusühisuse "Vaba Maa" ärijuht 1919–1940. Nädalalehe Esmaspäev (1922) ja ajakirja Ronk (1923) asutaja. Kanadas Meie Elu asutaja ja toimetaja (1948–1950).

Kaubandus-Tööstuskoja nõukogu liige, Eesti Trükitöösturite Ühingu juhatuse liige (al 1922) ja esimees (1933–1940), Eesti Raamatukauplejate Ühingu juhatuse liige (al 1926) ja esimees (1938–1940). Kirjastusühingu Rahvaülikool esimees, kirjastusühingu Bibliofiil (Vesti Dnja väljaandja) omanik.

Tallinna Meestelaulu Seltsi abiesimees. Sihtasutuse Eesti Raamatufond nõukogu liige, Raamatuaasta ja raamatunädalate peakomiteede liige.

Ajutises Maanõukogus Paide esindaja. Asutava Kogu, Riigikogu I ja III koosseisu liige (Eesti Tööerakond). Rahvuskogu teise koja liige Kaubandus-Tööstuskoja esindajana. Harju Maavolikogu liige (1926–1929).

Põgenes septembris 1944. aastal Soome kaudu Rootsi ja 1948. aastal Kanadasse.

Tunnustus
---------

* Kotkaristi V klassi teenetemärk, 1929
* Eesti Punase Risti mälestusmärgi II järgu I aste, 1929

Isiklikku
---------

Isa Tanel Veiler oli aednik, hiljem kaupmees ja taluomanik. Ema Marie Jürgens. Õde Johanna Päts oli abielus Voldemar Pätsiga ja õde Marta Taska oli abielus Eduard Taskaga.

Abikaasa (1909) Stella Veiler (sünd Saksen) (1887–1983). Poeg Rein, tütred Lea (Silverton) ja Asta (Pakasaar; Martinson).

Kirjandus
---------

* A. Veiler 50-aastane. – Maa Hääl nr 30, 15.03.1937
* EBLT
* Eesti biograafiline andmebaas ISIK





1. ↑  *Eesti biograafilise leksikoni täiendusköide*. Tartu: Loodus. 1940. Lk 366–367.
**Denizlispor** on Türgi spordiklubi, mis tegutseb Denizlis. See on tuntud eeskätt oma jalgpallimeeskonna järgi. Denizlispori jalgpallimeeskond mängib Türgi kõrgliigas Süper Lig.

Denizlispori jalgpallimeeskond saavutas hooajal 2001–02 Türgi kõrgliigas viienda koha ja kvalifitseerus järgmise hooaja UEFA karikavõistlustele. Seal alistati järjest FC Lorient, Praha Sparta ja Lyoni Olympique. Neljandas ringis kaotati hilisemale UEFA karika võitjale Portugali klubile FC Porto.

2019. aastal jõudis Denizlispor pärast üheksat aastat tagasi Türgi kõrgliigasse.

Klubil on osakond ka võrkpallis, korvpallis, lauatennises ja võimlemises.

Viited
------

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht

| * v
* r
Süper Lig |
| --- |
| Klubid 2020–2021 | 
Alanyaspor **·**  Ankaragücü **·**  Antalyaspor **·**  Beşiktaş **·** Erzurumspor **·**  Çaykur Rizespor **·**  Denizlispor **·**  Fatih Karagümrük **·**  Fenerbahçe **·**  Galatasaray **·**  Gaziantep **·**  Gençlerbirliği **·**  Göztepe **·**  Hatayspor **·**  İstanbuli Başakşehir **·**  Kasımpaşa **·**  Kayserispor **·**  Konyaspor **·**  Sivasspor **·**  Trabzonspor **·**  Yeni Malatyaspor |
**Cloppenburg** on kreis Saksamaal Alam-Saksi liidumaal.

Kreisi pindala on 1418 km². 31. detsembril 2015 elas seal 164 734 inimest.

Cloppenburg külgneb (põhjast ja päripäeva) järgmiste kreisidega: Ammerland, Oldenburg, Vechta, Osnabrück, Emsland ja Leer.

Põllumajandusvabrik Hemmelte juures
Biogaasi tootmine Sevelteni juures
Nagu ka naaber Vechta kreis, on see hästi tuntud põllumajandusvabrikute poolest, eriti kalkunite ja sigade. Need kaks kreisi on tuntud ka kui *Schweinegürtel* ("seavööde"). Pinnas on enamasti väheviljakas. Loomasööda massiline sissevedu teeb põllumajandusvabriku võimalikuks. Vedela sõnniku abil kasvatatakse teravilja, mida kasutatakse ka biogaasi kasvavaks tootmiseks.

Koos Vechta naaberkreisiga on kreis tugevalt katoliiklik peamiselt luterlikus piirkonnas, olles nii üks Saksamaa kõige konservatiivsemaid piirkondi. Liidupäeva valimistel moodustab kreis koos Vechta kreisiga Cloppenburg-Vechta valimisringkonna, mis on traditsiooniliselt CDU tugevaimaks valimisringkonnaks.

Ajalugu
-------

Piirkond oli keskajal Tecklenburgi krahvkonna osa. Siis oli see pikka aega (1400–1803) Münsteri piiskopkonna omand. 1803. aastal annekteeris selle Oldenburg ja see jäi Oldenburgi osaks 1945. aastani. Kreis loodi 1933. aastal.

Geograafia
----------

Thülsfelde veehoidla
Kreis hõlmab läänepoolse osa ajaloolisest piirkonnast Oldenburger Münsterland, mille nimi tähendab Oldenburgi maid, mis varem kuulusid Münsterile. See on tasane maapiirkond, mis oli algselt soine ning täis väikseid jõgesid ja ojasid.

Thülsfelde veehoidla on tehisjärv, mis ehitati aastatel 1924 kuni 1927, et vältida piirkonnas üleujutusi. Täna on see suur turismisihtkoht mitme telkimisplatsi ja noortehosteliga.

Linnad ja vallad
----------------

| Linnad | Vallad |
| --- | --- |
| 1. Cloppenburg
2. Friesoythe
3. Löningen
 | 1. Barßel
2. Bösel
3. Cappeln
4. Emstek
5. Essen
6. Garrel
7. Lastrup
8. Lindern
9. Molbergen
10. Saterland
 |

Linnad ja vallad Cloppenburgi kreisis

Viited
------

1. ↑  GeoNames

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Cloppenburgi kreis** |

* Ametlik veebileht

| * v
* r
Alam-Saksi haldusjaotus |
| --- |
| Piirkond | 
Hannoveri piirkond |  |
| Kreisid | 
Ammerland **·**  Aurich **·**  Grafschaft Bentheim **·**  Celle **·**  Cloppenburg **·**  Cuxhaven **·**  Diepholz **·**  Emsland **·**  Friisimaa **·**  Gifhorn **·**  Goslar **·**  Göttingen **·**  Hameln-Pyrmont **·**  Harburg **·**  Heidekreis **·**  Helmstedt **·**  Hildesheim **·**  Holzminden **·**  Leer **·**  Lüchow-Dannenberg **·**  Lüneburg **·**  Nienburg **·**  Northeim **·**  Oldenburg **·**  Osnabrück **·**  Osterholz **·**  Peine **·**  Rotenburg **·**  Schaumburg **·**  Stade **·**  Uelzen **·**  Vechta **·**  Verden **·**  Wesermarsch **·**  Wittmund **·**  Wolfenbüttel |
| Kreisivabad linnad | 
Braunschweig **·**  Delmenhorst **·**  Emden **·**  Oldenburg **·**  Osnabrück **·**  Salzgitter **·**  Wilhelmshaven **·**  Wolfsburg |
**Kinešma** on linn Venemaal Ivanovo oblastis Volga jõe ääres kohas, kus Volgasse suubuvad Kinešjomka ja Kazohha jõgi.

Linna nimi tuleb merja keelest (väljasurnud soome-ugri keelest) ja tähendab tumedat sügavat vett.

Majandus
--------

18. sajandil muutus Kinešma linatootmise keskuseks, ent lina tootmine lõppes 19. sajandi keskpaigaks täielikult. Tänapäeval on tähtsaimad tööstusharud tekstiili-, puidu- ja keemiatööstus.

Ajalugu
-------

Kinešma linna rajamise aeg pole teada. Linna mainitakse 1429 tatarlaste poolt mahapõletatud asulana. Säilinud on tollast asulat ümbritsenud muldvalli ja kaitsekraavi jäänused. Asula taastati, sest jõesuudmed sobisid sadamapaikadeks. Linna ümbruskonna loodust peeti tollal ilusaks.

16. sajandi alguses mainitakse Kinešma küla, mille elanikud tegelesid peamiselt kalapüügiga. Kinešmast püütud tuurasid viidi Vene tsaarile. Aastal 1608 vallutasid küla kaks korda Poola väed ning selle mälestuseks on lahingu toimumise kohta ja langenute matmise paika püstitatud kellatorn. Aastal 1760 oli Kinešmas 1744 ehitatud katedraal, 4 kirikut ja ei ühtki kivimaja. Aastal 1777 sai Kinešma linnaõigused.

Aastast 1708 kuulus Kinešma Arhangelski kubermangu, aastast 1719 Jaroslavli kubermangu ja aastast 1777 Kostroma kubermangu.

19. sajandil sai Kinešma tuntuks laatade poolest, mida korraldati kaks korda aastas algusega 16. juunil ja 14. septembril. Neid peeti 1920. aastateni. Kõik kolm pikka kivist letti on turuplatsil säilinud tänini.

Vaatamisväärsused
-----------------

Linnas on näitekirjaniku Aleksandr Ostrovski, helilooja Aleksandr Borodini ja astronoomi Fjodor Bredihhini muuseum. Silmapaistev ehitis on 1838–1845 ehitatud uusklassitsistlik Püha Kolmainu katedraal.

Viited
------

1. ↑  Riikliku statistika föderaalteenistus
Dennis Farina, 2001
**Dennis Farina** (29. veebruar 1944 Chicago – 22. juuli 2013 Scottsdale, Arizona) oli Ameerika Ühendriikide filminäitleja.

Ta sai Eesti televaatajale tuntuks seriaalis "Seaduse nimel", kus ta mängis Joe Fontanat. Tema tuntuimad filmirollid olid gangster Jimmy Serrano roll komöödias "Midnight Run" ("Öine põgenemine", 1988) ja Ray "Bones" Barboni roll filmis "Get Shorty" ("Tooge jupats", 1995).

Ta sündis Sitsiilia päritolu Iolanda (koduperenaine) ja Joseph Farina (arst) perekonnas. Tal oli kolm venda ja kolm õde.

1967–1985 töötas ta Chicago politseis.

Osaline filmograafia
--------------------

| aasta | pealkiri | eestikeelne pealkiri |
| --- | --- | --- |
| 1988 | "Midnight Run" | "Öine põgenemine" |
| 1993 | "Striking Distance" | "Löögiulatus" |
| 1994 | "Little Big League" | "Väike boss" |
| 1995 | "Get Shorty" | "Tooge jupats" |
| 1997 | "Bella Mafia" | "Bella mafia" |
| 1998 | "Out of Sight" | "Üle mõistuse" |
| 1998 | "Saving Private Ryan" | "Reamees Ryani päästmine" |
| 2000 | "Snatch" | "Teemandirööv" |
| 2002 | "Big Trouble" | "Suur sekeldus" |
| 2008 | "What Happens in Vegas" | "Abielu Vegase moodi" |
Cloppenburgi loss
**Cloppenburg** on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal, Cloppenburgi kreisi keskus.

Cloppenburg on osa Oldenburger Münsterlandist. See asub 38 km Oldenburgist lõunaedelas Weser-Emsi ringkonnas Bremeni ja Hollandi piiri vahel. Cloppenburg ei ole kaugel suurest kiirteest A1, mis ühendab Ruhri piirkonda Bremeni ja Hamburgiga. Teine suur maantee on liidumaantee B213, mis on lühim tee Hollandist A1-ni ja seega Bremeni ja Hamburgini. Linna pindala on 70,62 km². 31. detsembril 2015 elas seal 33 798 inimest.

Linn on suuresti põllumajandusliku Lõuna-Oldenburgi piirkonna keskus. See on kreisi halduskeskus ja seal on palju koole.

Kuid linnas on ka veidi tööstust: näiteks Lumberg (ühendussüsteemid) ja Derby Cycle (jalgrattad).

Linnal olid 1970. aastatest 1990. aastateni tugevad kultuurisidemed St. Munchinsi vallaga Limerickis, Iirimaal. Selle aja jooksul palju rühmi teismelisi/noori täiskasvanuid kummastki piirkonnast külastas ja võeti vastu teise piirkonna perekondade poolt. See oli väga edukas vahetusprogramm, mis soodustas mõnda eluaegset sõprust.

Turism
------

Cloppenburgi muuseum
Üks Cloppenburgi peamisi turismisihtkohti on *Museumsdorf Cloppenburg*, piirkonna vanade ehitiste kogu, mis demonteeriti ja muuseumis uuesti kokku pandi.

Inimesed
--------

* Ignatz Feigel (1855–1922), Cloppenburgi linnapea ja parlamendi liige
* Fanny Moran-Olden (1855–1905), ooperilaulja (sopran)
* Georg Wessling (1889–1974), Cloppenburgi linnapea ja parlamendi liige
* Werner Baumbach (1916–1953), pommitajapiloot Teises maailmasõjas
* Jupp Derwall (1927–2007), jalgpallur, Saksa jalgpallitreener, aastatel 1978-1984 Saksa jalgpalli rahvuskoondise juht
* Manfred Zapatka (1942–), näitleja, lõpetas 1962. aastal Clemens-August-Gymnasiumi Cloppenburgis
* Lena Gercke (1988–), modell
* Bernd Gerdes (1989–), jalgpallur

Cloppenburg

Vaata ka
--------

* Straße der Megalithkultur

Viited
------

1. ↑  Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Register of German municipalities (4th quarter 2022), vaadatud 12.02.2023.

Välislingid
-----------

* Linna veebileht


Cloppenburgi kreisi vallad

* Barßel
* Bösel
* Cappeln
* Cloppenburg
* Emstek
* Essen
* Friesoythe
* Garrel
* Lastrup
* Lindern
* Löningen
* Molbergen
* Saterland
Deniss Urubko (2010)
**Deniss Viktorovitš Urubko** (vene keeles Денис Викторович Урубко; sündinud 29. juulil 1973 Nevinnomõsskis Stavropoli krais Vene NFSV-s) on vene päritolu alpinist ja treener, suurmeister alpinismis. 

Ta on tippalpinist, kes 8. mägironijana maailmas on tõusnud kõigi 14 kaheksatuhandelise tippu lisahapnikku kasutamata. Tal kulus selleks 9 aastat (2000–2009).

Urubko sai 1999. aastal Lumeleopardi aunimetuse. Tal kulus kõigi nõutud viie seitsmetuhandelise tipputõusuks kokku 42 päeva samal hooajal. See tippmark jäi püsima kuni 2016. aastani.

Ta elas aastatel 1993–2013 Kasahstanis. 2013. aastal asus elama Rjazani, sai Venemaa kodakondsuse. Hiljem asus elama Itaaliasse Bergamo lähedale. 2015. aastal sai Poola kodakondsuse. Aastatel 2005–2010 oli Kasahstani Vabariigi Mägi- ja Kaljuronimise Föderatsiooni president. Avaldanud mitu alpinismiteemalist raamatut.

Tunnustus
---------

* 1999 – aunimetus "Lumeleopard"
* 2010 – Kuldne Alpikirka

Viited
------

1. ↑  Snow Leopards. russianclimb.com
Clonminesi keskaegsed katoliiklikud varemed ja nende esine koole
**Clonmines** on alev, mis paikneb Bannow Bay piirkonna loodeosa kaldal Wexfordi krahvkonnas Leinsteri provintsis Iirimaal. 

Seal asuvad suurepärased keskaegsete mahajäetud linnuste näited. Alevist 3,4 kilomeetrit kirdesse jääb üle silla Wellingtonbridge'i küla, mis asub teisel pool Corocki jõekoolet.

Ajalugu
-------

Vaatamisväärsused
-----------------

Clonminesi vaatamisväärsused kuuluvad enamasti eravaldusse.

### Varemed

Alevis asuvad kahe vallitorni, ühe kindlustatud 17. sajandi hoone, ühe Nikolausile pühitsetud kiriku ja ühe augustiinlaste kloostri varemed.

### 1916. aasta mälestusaed

2016. aastal rajasid Erasmus+ programmi "Euroopa vabatahtlik teenistus" raames kümme noort Leedust, Eestist, Austriast, Rumeeniast ja Hispaaniast kohalike abiga Iiri riigi revolutsioonilise alguse tähistamiseks Clonminesi sajanda aasta mälestusaia. Heategevusühing Eolas Soiléir on noortevahetusi korraldanud ka enne pärast seda.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. oktoober 2018. Vaadatud 6. oktoobril 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Liana Ruokytė Jonsson (2016)
**Liana Ruokytė Jonson** (rootsi keeles Liana Ruokytė-Jonsson; sündinud 10. mail 1966 Klaipėdas) on Leedu poliitik, kultuuridiplomaat, tõlkija ja lavastaja. Ta oli aastatel 2016–2018 Leedu Vabariigi kultuuriminister.

Ta lõpetas aastal 1993 lavastajana Leedu muusikaakadeemia. Aastal 1994 sooritas ta Stockholmi ülikoolis rootsi keele riigieksami ning 1995–1997 õppis ta näitlemist ja teatrilavastamist Berliinis, Roomas ja Stockholmis Jurij Alschitzi juures. Aastal 2010 sooritas ta Kopenhaagenis taani keele eksami.

Aastatel 1992-1999 töötas ta Leedu saatkonnas Rootsis ja oli aastatel 1999-2008 Leedu kultuuriatašee Taani Kuningriigi, Islandi Vabariigi ja Norra Kuningriigi juures, Leedu Vabariigi suursaatkonnas Kopenhaagenis. Aastatel 2012–2016 oli ta Leedu filmikeskuse juhataja.

13. detsembrist 2016 kuni 7. detsembrini 2018 oli ta Saulius Skvernelise valitsuses Leedu kultuuriminister.

Isiklikku
---------

Tema vend Remigijus Ruokis on laulja, laulukirjutaja, lavastaja ja teleprodutsent.
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Aafrika rahvaste karikavõistlused |
| **Kuld** | 2017 | jalgpall |

**Clinton Mua N'Jie** (sündinud 15. augustil 1993 Bueas) on Kameruni jalgpallur, kes mängib ründaja või äärepoolkaitsjana Venemaa kõrgliiga klubis Moskva Dinamo ja Kameruni jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Lyoni Olympique'is, millega liitus 2010. aastal. Prantsusmaa kõrgliigas tegi ta klubi meeskonnas debüüdi 2012. aastal. 2015. aasta augustis liitus ta Inglismaa kõrgliiga klubiga Tottenham Hotspur. 2016. aasta augustis suundus ta laenule Marseille Olympique'i, kellega sõlmis ta järgmise aasta juulis püsiva lepingu.

2019. aasta juulis sõlmis N'Jie nelja-aastase lepingu Moskva Dinamoga.

Debüüdi Kameruni jalgpallikoondises tegi N'Jie 6. septembril 2014 mängus Kongo DV vastu ja lõi selles mängus ka koondisekarjääri esimese värava. 2017. aastal tuli ta Kameruni koondisega Aafrika meistriks. Ta on kuulunud Kameruni koondisse veel ka 2015. ja 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Viited
------

1. ↑  "Клинтон Н`Жи – в «Динамо»!". fcdynamo.ru. 25.7.2019. Vaadatud 11.8.2020
**Mõniste vald** oli vald Võru maakonnas aastail 1939–1950.

Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad
Vald moodustati senise Mõniste valla maa-alast, välja arvatud Ritsiku kõrtsi ning Ala-Partsi, Mäepartsi, Parmuvere (Parmupalu), Luhtu, Tundo, Pihkura, Sae ja Suure-Tamme talude piirkond; senise Saru valla maa-alast, välja arvatud Punsa asunduse, Kautsi ja Palu metsavahikohtade ning Haava, Rebase ja Palu talude piirkonnad; senise Vana-Antsla valla Alaküla piirkonnast ning Antsla metsandiku osa maa-alast.

Vald oli Eesti lõunapoolseim, vastu Läti piiri. Eesti valdadest piirnes Mõniste vald Taheva, Karula (mõlemad Valgamaal), Antsla, Lepistu ja Varstu vallaga.

Vald kuulus Riigivolikogu 79. valimisringkonda, kust valiti Kaarel Eenpalu.

1941. aastal võttis hävituspataljon põgenedes meiereist kaasa mõned kastid võid, ülejäänu kallati kastidest välja, valati üle petrooliga ja meier Laos trampis kummisaabastega seal sees. Hiljem korjati rikutud või kokku ja viidi Võru vanglasse, kus sellega toideti vangistatud kommuniste.

Valla täitevkomitee esimees Dimitri Laats (29. september 1915 – juuli 1941) oli EK(b)P liikmekandidaat, hävituspataljonlane, hukati.

Võru maavalitsus määras vallavalitsuse ametisse 12. juulil 1941.

13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Mõniste külanõukogu (Mõniste, Ihte, Karisöödi ja Kekküla) ja Saru külanõukogu (Saru, Koemetsa, Aru ja Savi küla). 26. septembril 1950 arvati valla maa-ala Antsla rajooni koosseisu.

Viited
------

1. ↑  Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsus nr. 88. Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938
Liam Lawson (2022)
**Liam Lawson** (sündinud 11. veebruaril 2002 Hastingsis) on Uus-Meremaalt pärit võidusõitja. Red Bull Junior Teami liige võitis ta 2019. aastal Toyota Racing Seriesi.

Elukäik
-------

Liam Lawson sündis Hastingsis ja kasvas üles Pukekohes. Ta hakkas kardisporti harrastama seitsmeaastaselt, enne kui läks 2015. aastal üle üheistmelistele. 2016. aastal siirdus ta Uus-Meremaa Vormeli Esimese Meistrivõistlustele ja saavutas võidu, mis võimaldas tal nimetada aasta parimaks uustulnukaks. Järgmisel hooajal purustas ta NZ F1600 meistrivõistluste sarja, võites meistrivõistluste viieteistkümnest osavõistlusest neliteist, saades vahetult enne oma viieteistkümnendat sünnipäeva kõigi aegade noorimaks Vormel Fordi meistriks.

2017. aastal siirdus ta kogenud Ken Smithi koolitatud ja nõustatuna Austraalia Vormel 4 Meistrivõistlustel sarja, saavutades esimesel aastal teise koha. Euroopasse saabus ta koos Van Amersfoort Racinguga 2018. aastal, Vormel 4 Meistrivõistlustel konkurentsitihedamal Saksamaa Vormel 4 Meistrivõistlustel. Kolme võiduga oli ta taas teine, edestades juba kolmandal hooajal Lirim Zendelit. seda distsipliini.

2019. aasta alguses, jaanuaris ja veebruaris toimunud M2 Competitionis võistlusel, võitis ta Uus-Meremaal Vormel 3 autodega meistritiitli Toyota Racing Series pärast pikka duelli kaasmaalase Marcus Armstrongiga, võites ka Uus-Meremaa Grand Prix. Red Bull Junior Team värbas ta kohe. Aasta jooksul teeb ta topeltprogrammi, osaledes MP Motorspordiga FIA Vormel 3 Meistrivõistlustel ja Motoparkiga Euroformula Openil. Euroformula asemeister, tema hooaeg FIA rahvusvahelises F3-s on keerulisem, kus ta tõuseb vaid kahele poodiumile, saavutades üldarvestuses üheteistkümnenda koha.

2020. aasta alguses naasis ta oma kodumaale Toyota Racing Seriesi võistlusele. Hooaeg taandub võitlusele tiitli nimel Igor Fraga vastu. Hooaja viimasel võistlusel pidi Uus-Meremaa kaitsev sõitja lõpuks kummardama, saavutades Uus-Meremaa Grand Prix kolmanda koha ja teise koha, Fragast kuue punktiga maha. Samal ajal kinnitab ta Hitech Grand Prix’lt koos Max Fewtrelli ja Dennis Haugeriga FIA Vormel 3 2020. aasta hooajaks.

Välislingid
-----------

* Ametlik veebisait (inglise keeles)
* Liam Lawsoni leht sisse Driver Database (inglise keeles)
**Romulus Tiitus** (pseudonüüm **K. Toslem**; 5. jaanuar 1906 Rakvere – 15. juuli 1982 Tallinn) oli eesti vestekirjanik ja karikaturist.

Elukäik
-------

Romulus Tiitus sündis Rakveres püssimeistri perekonnas. Aastatel 1918–1924 õppis Tiitus Rakvere poeglaste gümnaasiumis. Kunsti õppis ta 1925. aastal Riigi Kunsttööstuskoolis ja 1926–1927 Pallases. Aastatel 1926–1927 oli Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna üliõpilane.

Töötas aastatel 1924–1926 Rakveres käsitöölisena ja ajalehe Virulane raamatupidajana. Aastail 1927–1940 oli ta Tartus ajalehe Postimees karikaturist ja följetonist ning pilkelehe Sädemed toimetaja. 1930. aastatel illustreeris Kirjastus Ühisuse Loodus ja Noor-Eesti Kirjastuse noorsooraamatuid. 1940. aastast elas Tallinnas ning joonistas karikatuure ajalehtedele Sirp ja Vasar ning Rahva Hääl.

Saksa okupatsioonivõimud arreteerisid Tiituse ning 1941. aastast oli ta kinnipeetav Patarei vanglas. Seal tegid ta koos teiste arreteeritud kunstnikega (nt Arkadio Laigo ja Nikolai Kummitsaga) kaastööd Patarei vangla väljaannetele. Vanglast vabanes 1944. aastal. Pärast teist maailmasõda naasis Tallinna, kus töötas kuni 1945. aastani ajalehes Õhtuleht ning 1945–1947 ajakirjas Pikker.

1945. aastast Kunstnike Liidu liige. 1947. aastast oli vabakutseline kunstnik.

Looming
-------

1925. aastal avaldati tema esimene karikatuur. 1927. aastal tegi illustratsioone, šarže ja karikatuure ajakirjale Tapper. Tema karikatuure hinnati nende löövuse, elulise tüübistiku ja ühiskonnakriitilisuse tõttu. Neid ilmus väljaannetes Noorte Hääl, Kultuur ja Elu, Looming, lisaks mõnes välismaises (Tšehhoslovakkia, Ungari jt) väljaandes. 

Tiitus on illustreerinud üle 50 raamatu. On ka ise lasteraamatuid kirjutanud ning pannud kirja oma mõtteid loomingust ja elust.Ta on illustreerinud peamiselt humoorikaid teoseid.

### Lasteraamatud

* "Toslem lastele" (1938; koomiksid)
* "Mees ja käpard" (1946)
* "Kuidas Klukk sangariks sai" (1964)
* "Üleannetu Maki" (1965)

### Karikatuuri- ja följetonikogumikud

* "Portreed sõnas ja pildis" (1935)
* "Toslemi kirjad" (1935)
* "Nokk kinni, saba lahti" (1960)
* "Palun ilma odekolonnita" (1965)
* "Tagasi looduse juurde" (1971)
* "Lõbus Wilde" (koos Elem Treieriga) (1976)

### Monograafia

* "Gori" (1960)

### Mälestusteraamat

* "Oma modellide keskkonnas" (1981)

Tunnustus
---------

* 1965 Eesti NSV teeneline kunstnik

Isiklikku
---------

Tema vennatütar on balletitantsija Piia Tiitus.

Viited
------

1. ↑  Bruno Pao (21.01.2011). "Rahvuse vaimu ja eluterve suhtumise levitaja". *Sirp*. Vaadatud 01.10.2018.
2. ↑  Romulus Tiitus – naljamees Vana-Roomast. Eesti Ekspress 12. jaanuar 2006.

Välislingid
-----------

* Romulus Tiitus Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
* Rahvusarhiiv – Foto Romulus Tiitusest (1965)
**Otto Fernando Pérez Molina** (sündinud 1. detsembril 1950) on Guatemala erusõjaväelane ja poliitik, kes oli 14. jaanuarist 2012 kuni 3. septembrini 2015 Guatemala president. 

Enne poliitikukärjääri oli Otto Pérez Molina sõjaväelane. Ta oli muu hulgas sõjaväeluure juht ja president Ramiro de León Carpio personaliülem. Ta läks erru jaanuaris 2000. 

Aastal 2001 asutas ta Patriootliku Partei. Aastatel 2004–2008 oli ta parlamendi liige ja 2006–2007 kaitseminister. 2007. aasta presidendivalimistel jõudis ta teise vooru ja sai umbes 47 protsenti häältest, kuid kaotas presidendiks valitud Álvaro Colomile. 2011. aasta presidendivalimistel valiti ta 53,74 protsendiga häältest presidendiks. 

Teda on süüdistatud seotuses genotsiidi, piinamiste ja mõrvadega 1980. ja 1990. aastatel.

2015. aastal sattus ta korruptsiooniskandaali. Augustis 2015 nõudis riigiprokuratuur presidendilt puutumatuse võtmist ja tema umbusaldamist, et esitada talle ametlik korruptsioonikahtlustus. 1. septembril 2015 võttiski Guatemala parlament Pérez Molinalt puutumatuse ja järgmisel päeval teatas president oma tagasiastumisest. Presidendi kohuseid asus 3. septembril täitma asepresident Alejandro Maldonado Aguirre.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. november 2011. Vaadatud 28. veebruaril 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Álvaro Colom Caballeros** | **Guatemala president**2012–2015 | Järgnev**Alejandro Maldonado Aguirre(kohusetäitja)** |
**Nikolai Viru** (4. juuli 1904 Põltsamaa kihelkond, Viljandimaa – 14. oktoober 1970 Tallinn) oli eesti laskesportlane ja -treener ning Eesti (leitnant), Nõukogude Liidu (vanemleitnant) ja Saksamaa (ülemleitnant) sõjaväelane.

Ta lõpetas 1924. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi.

Sportlasena
-----------

Kooliajal tegeles kergejõustiku ja jalgpalliga, sõjakoolis hakkas tegelema laskmisega. 

Ta kuulus aastatel 1931–1939 Eesti koondisse, osales maailmameistrivõistlustel aastatel 1931, 1937 ja 1939 ning 1933–1936 ja 1939 (püstolilaskurite) Eesti–Soome maavõistlusel. 

Sai 1937 maailmameistrivõistlustel vabapüstoliharjutuses individuaalse 4. koha ja tuli individuaalseks Eesti meistriks. Püstitas 4 individuaalset Eesti rekordit ja osales 2 meeskondliku rekordi püstitamisel. 

Kuulus aastatel 1948–1949 Eesti NSV koondisse. Tuli 1948. aastal vabapüstolist laskmises individuaalseks Eesti NSV meistriks.

Treenerina
----------

Pärast vabanemist 1956. aastal töötas ta Tallinnas lasketreenerina. Õpilasi: Peep Sõber.

Teenistuskäik
-------------

Ta õppis aastatel 1924–1927 Tondi sõjakoolis ning ülendati 24. augustil 1927 nooremleitnandiks.

Teenis aastatel 1927–1940 Narvas 1. jalaväerügemendis rühma- ja kompaniiülemana. Ülendati 19. veebruaril 1932 leitnandiks. 

Teise maailmasõja ajal pärast Eesti annekteerimist Nõukogude Liidu poolt teenis Punaarmee 22. territoriaalses laskurkorpuses 182. laskurdiviisi 232. laskurpolgus Elvas rooduülemana. Auastmelt oli ta vanemleitnant. Jäi pärast 10. juulit 1941 Porhovi lahingus teadmata kadunuks, tegelikult läks ta Saksa poolele üle.

Oli 1941 Saksa sõjavangis Königsbergis. 1944 oli ta 3. Eesti piirikaitserügemendi 3. pataljoni 10. kompanii ülem. Auastmelt oli ta ülemleitnant. 

Oli aastatel 1948–1950 AAVÜ (ALMAVÜ eellane) lasketiiru ülem ja konstruktor. Arreteeriti 6. veebruaril 1950, oli aastatel 1950–1956 vangis Norillagis.

Tunnustus
---------

* 1934 suurmeister täiskaliibrilisest püssist laskmises
* 1937 suurmeister vabapüstolist laskmises
* 1938 hõbetaskukell riigihoidjalt

Viited
------

1. ↑  Nikolai Viru sporditulemused

Kirjandus
---------

* Jaak Valdre, Ago Kallandi. "Eesti laskesport Argentiina karika valguses". 2006. Lk 641–646

Välislingid
-----------

* Nikolai Viru Eesti ohvitseride andmekogus
* Biograafia ESBL-is
* Nikolai Viru sporditulemused
**Otto Org** (14. aprill  1900 Tapa – 17. mai 1945 Tallinn) oli eesti insener, Teedeministeeriumi õhusõiduosakonna direktor ning Eesti lennukite PON-1, PON-2 ja PTO-4 üks konstruktoreid.

Elulugu
-------

Otto Org oli raudteelase poeg.

Ta lõpetas 1918 Tallinna Linna Saksa Poeglaste Gümnaasiumi ning osales Vabadussõjas kooliõpilaste pataljoni koosseisus. 1921–22 õppis ta Tartu Ülikoolis matemaatikat, alates 1921 Danzigi Tehnikaülikoolis[*viide?*] ja Berliin-Charlottenburgi Tehnikaülikoolis, mille lõpetas 1927 masina- ja lennukiehitusinseneri kutsega. Ta oli korporatsiooni Rotalia vilistlane[*viide?*].

1927–29 oli Org Eesti Tehnika Järelevalve Seltsi insener, 1929–34 Lennubaasi töökodade juhataja ja Lennubaasi ülema abi, 1934–38 Teedeministeeriumi lennuasjanduse inspektor ja 1938-40 õhusõiduosakonna direktor. 30. mail 1934 määrati ta Vabariigi Valitsuse esindajaks lennuasjanduse komiteesse.

Teadustöö
---------

Otto Org osales kohaliku lennukitööstuse rajamisel ja Eestis loodud lennukite biplaan PON-1, monoplaan PON-2 ja õppelendudeks mõeldud PTO-4 arvutamises, konstrueerimises, katsetamises ja valmistamises. Ta oli üks Eesti Aeroklubi asutajaid (1937) ja juhatuse liige (1937–40), Eesti Lennuliinide AS-i "Ago" asutajaliige (1939) ja juhatuse liige (1939–40). Ta oli Eesti Inseneride Ühingu liige ja Insenerikoja revisjonikomisjoni liige. Org avaldas artikleid lennuasjandusest ja lennukitööstusest (lennukite ehitamisest).

Tunnustus
---------

Otto Org pälvis Poola Polonia Restituta ordeni ja Soome Valge Roosi komandöriristi.

Viited
------

1. ↑  *Album academicum universitatis Tartuensis, II köide, Tartu 1994, lk. 2662.*
2. 1 2 3 4 5 6  "Eesti teaduse biograafiline leksikon", 3. köide
3. ↑  "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" teatel surmaaeg ja -koht teadmata
4. 1 2

Teoseid
-------

* Lennukitööstuse arengu võimalusi Eestis. // Eesti Lendur: Tallinna Õhuasjanduse Ühingu album 2. Tallinn, 1933
* Eesti lennuasjanduse arendamise võimalusi. // Eesti Lendur: Tallinna Õhuasjanduse Ühingu album. Tallinn, 1934
* Lennuasjandusele. // Lendav Mulk. Viljandi, 1935
* Lennuasjandus Eestis. // Tallinna Õhuasjanduse Ühingu 3. eralennupäev 15. septembril 1935. a. eraaerodroomil, Ülemiste järve ääres. Tallinn, 1935
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Kirjandus
---------

* Album academicum universitatis Tartuensis, II köide, Tartu 1994, lk 178
* Eesti riigi-, avaliku- ja kultuurielu tegelased 1918–1938. Tallinn, 1939, lk 190
* Juursoo, R. Tallinn – Eesti õhuvärav. // Vana Tallinn V (IX). Tallinn, 1995, lk 171–172
* Gerdessen, F. Kitvel, T. Tilk, J. Aeg, mehed, lennukid: Eesti lennunduse arengulugu kuni 1940. aastani. Tallinn, 2001, lk 183–184, 241–243, 383
* Juursoo, R. Eesti lennuklubid aastail 1930–1940, nende roll riigikaitses. // Laidoneri Muuseumi aastaraamat 2001. Tallinn, 2002, lk 71, 72, 79–80; Laidoneri Muuseumi aastaraamat 2002. Tallinn, 2003, lk 104, 107, 109
* Eesti lennukroonika. Tallinn, 2003, lk 136, 143. V. Mägi

Välislingid
-----------

* Ohvitseride andmekogu

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Otto Paesalu** (11. detsember 1934 Järvakandi vald (Rapla kihelkond) - 12. jaanuar 2023 Järvaküla, Elva vald) oli eesti loomakasvatusteadlane.

Elulugu
-------

Talupidaja pojana lõpetas Otto Paesalu 1954 Türi Põllumajandustehnikumi, 1959 EPA zootehnikateaduskonna, 1966–69 EPA aspirant. 1970 Põllumajanduskandidaat (EPA), väitekiri "Kanade kunstliku seemenduse tulemusi mõjutavad tegurid". Oli 1969–72 EPA noorem- ja vanemteadur, 1973–77 Balti Tsonaalse Lindude Haiguste Teadusliku Uurimise Labori vanemteadur, 1977–86 ELVI sigimisbioloogia osakonna vanemteadur, 1986–91 Eesti Punase Karja Riikliku Tõulava vanemzootehnik, 1992–2023 talupidaja.

Teadustöö
---------

Uurinud linnukasvatust, kanade ja veiste kunstlikku seemendamist. Avaldanud 17 teadusartiklit.

Teoseid
-------

* Seemenduspullide söötmine.
* Pullide vanuse ja aastaaja mõju sperma tootmisele.
* Seemenduspullide optimaalne kasutusrežiim.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. ↑  ELVI teaduslike tööde kogumik 55 (1983)
3. 1 2  Teaduse saavutusi ja eesrindlikke kogemusi põllumajanduses 27 (1983)

Kirjandus
---------

* Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituudi teaduskoosseisu biobibliograafia 1947–1990. Tallinn, 1992, 43
* Agraarteadus (1994) 4, 479
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Among Us** on mitme mängijaga strateegia mäng, mille on loonud Ameerika firma Innersloth. Mäng avaldati IOSitele ja Androididele juunis 2018, Microsoft Windowsis novembris 2018, Nintendo Switchile detsembris 2020 ning PlayStation 4'le, PlayStation 5'le, Xbox One'le ja Xbox Series X/S'ile 2021 aasta detsembris. 

Mäng toimub kosmoseteemalistes maailmates, kus mängijatel on kaks rolli, ettemääratud arv on Teesklejad ja ülejäänud on Meeskonnakaaslased. Meeskonnakaaslased peavad teada saama, kes on Teesklejad ja nad maailmast välja viskama või kõik oma ülesanded üle maailma ära tegema. Väljaviskamiseks peab teada andma surnud kehast või tegema hädaabikohtumise (hädaabikohtumist ei saa teha kriiside ajal). Meeskonnakaaslased võidavad, kui kõik Teesklejad on välja visatud või kui kõik ülesanded on tehtud. Teesklejad võidavad, kui Meeskonnakaaslasi ja Teesklejaid on võrdselt või kui kriitiline sabotaaž on lahendamata. 

Kuigi mäng avaldati 2018. aastal sai Among Us populaarseks 2020. aastal, kui Twitchi streamerid ja juutuuberid seda mängima hakkasid.

Eestis on videomängu enda otseülekannetes mänginud mitmed mängurid nagu MupaxHD ning KSET-TV.
**Willard Hotel** (täisnimega **Willard InterContinental Washington**) on Ameerika Ühendriikide ajalooline luksushotell, mis asub pealinnas Washingtonis.

Ajalugu
-------

Aadressile 1401 Pennsylvania Avenue ehitati esimesed kuus hoonet 1816. aastal. Hooned rentis välja Joshua Tennison, kes avas seal omanimelise hotelli. Järgnevatel kümnenditel oli hoonetel teisigi rentnikke ja hotell vahetas korduvalt nime.

Aastaks 1847 olid hooned halvas seisus. Siis rentis need aga Henry Willard, kes ühendas hooned ja asutas endanimelise hotelli. 1864. aastal ostis Willard hooned endale, kuigi vaidlus ostuhinna üle jõudis isegi Ameerika Ühendriikide Ülemkohtusse.

Praeguse, 1901. aastal avatud *beaux-arts* stiilis hoone projekteeris arhitekt Henry Janeway Hardenbergh.

1922. aastal sai hoone tugevalt kannatada tulekahjus.

Willardi perekond müüs hotelli maha 1946. aastal ja see suleti 1968. Pärast mitut aastat tühjalt seismist omandas selle Pennsylvania Avenue Development Corporation. Hotell taastati ja selle haldamisse kaasati InterContinental Hotels Group. Taastatud hotell avati 20. augustil 1986.

Hoone läbis ulatusliku restaureerimise ka 1990. aastatel.

Välislingid
-----------

 Willard Hotel – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Nikolai Vatter** (17. märts 1900 Uue-Põltsamaa vald, Viljandimaa – jaanuar 1989 Põltsamaa) oli Eesti agronoom. 

Vatter võttis osa Vabadussõjast. Ta lõpetas 1921. aastal Põltsamaa Gümnaasiumi ja 1926. aastal Tartu Ülikooli agronoomina. Ta oli Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.

Ta töötas aastatel 1924–1927 Viljandimaa maa-agronoomi ja taimekasvatuse instruktorina, aastatel 1927-1940 maavalitsuse liikme ja abiesimehena ning aastatel 1940–1941 peaagronoomina. Oli alates 1932. aastast talupidaja Pärsti vallas.

Ta küüditati koos perega 1941. aastal Tšaja rajooni Novosibirski oblastisse (praegu Tomski oblast). Tuli 1957. aastal (teistel andmetel 1960. aastal) Eestisse tagasi ja töötas aastatel 1960–1964 Põltsamaa rajoonis agronoomina.

Tunnustus
---------

* 1939 – Eesti Vabariigi Kotkaristi V klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  *Album Academicum Universitatis Tartuensis*. II köide. Tartu 1994. Lk 156
2. ↑  Nikolai Vatter Eesti Vabariigi teenetemärkide kavaleride loetelus

Kirjandus
---------

* "Nikolai Vatter 10 aastat rahva teenistuses. Täna möödub 10 aastat ajast, mil agr. N. Vatter asus Viljandimaa põllumajanduse juhtimisele". Sakala nr 107, 14. september 1934. Lk 6
* *Album Academicum Universitatis Tartuensis*. II köide. Tartu 1994. Lk 156

Isiklikku
---------

Tema vend oli kirikuõpetaja Albert Vatter.

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis* 1918–1944
* "Vatter, Nikolai – agronoom". Foto Eesti Rahvusarhiivi Ajalooarhiivi kogust
* Nikolai Vatter Eesti Vabariigi teenetemärkide kavaleride loetelus
* Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
* Haud Põltsamaa uuel kalmistul
Peressaare koolimaja varemed (2009)
Peressaare kooli aula
Peressaare koolimaja katuselt
**Peressaare kool** oli kuueklassiline kool Alutaguse vallas Peressaare külas (varem ka Peresaare), mis ehitati 1937.–1938. aastal ühte Eesti suurimasse uudisasundusse.

Koolimaja projekteeris arhitekt Erika Nõva, hoone oli oma aja kohta väga modernne omades nii keskkütet kui veevärki.

Koolis oli õpilasi 100–170. Kool lõpetas tegevuse 1964. aastal õpilaste vähesuse tõttu.

Ajalugu
-------

1929. aastal loodi Eestis asunduskomisjon (hilisem asundusamet), mille juhtimisel asuti riigi reservmaadele uudisasundusi rajama, millega loodeti leevendust tööpuudusele. Virumaa idaosas asusid suured riigi tagavaramaad ja tänu sellele läks sealt lahti asundustegevus eriti kiirelt. Peressaare asunduse rajamise otsus tehti 1933. aasta sügisel, asunduse üldpindalaks oli planeeritud 1700 hektarit. Talude keskmiseks suuruseks võeti kahe hobuse töönorm ehk 16-20 hektarit. Peressaarde oli plaanis rajada tervikliku taristuga asundus. Lähim kool asus Oonurmes, mis asus Peressaarest seitsme kilomeetri kaugusel ja selle tõttu kavandati asundusse ka oma kool, mis oli mõeldud 120 lapsele. Asunduse rajamine algas 1935. aastal. 

1937. aastal pandi nurgakivi Peressaare koolile, hoone valmimine hilines ja valmis sai see 1938. aasta novembris. Paar kuud viidi õppetööd läbi ka lähedalasuva puidutöökoja kontoriruumides.

1964. aastal suleti Peressaare kool õpilaste vähesuse tõttu. Hoone jäi peale seda tühjaks. 1990. aastatel kavatseti sinna rajada liikumispuudega laste pansionaati ja narkomaanide rehabiliteerimiskeskust, aga kohalike elanike vastuseisu tõttu jäid need plaanid teostamata.

Tänaseks on kunagisest hiilgusest vähe järel, hoone lagunemist kiirendas ka 2008. aastal aset leidnud tulekahju, mille tagajärjel jäi hoone katuseta.

Arhitektuur
-----------

Peressaare asunduse algkoolihoone projekteeris esimene eesti naisarhitekt Erika Nõva 1937. aastal. Tegemist oli originaalprojektiga, aga siiski leidub palju ühist teiste uudisasundustesse projekteeritud koolimajadega Pillapalus, Võidukülas ja Lepplaanes.

Hoone on oma stiililt funktsionalismi laenvõtetega traditsionalistlik. Kool on kahekorruseline, L-kujulise põhiplaaniga, uks asetub fassaadil asümmeetriliselt. Aknad on tumendatud akendevahega ühendatud lindiks, esineb ümarakent. Majal on kelpkatus, põhimaterjaliks kivi, fassaad on viimistletud valge krohviga.

Klassiruumid koos saaliga asusid pikemas hoonetiivas teisel korrusel.

Presidendi külaskäik
--------------------

1938. aasta augustis külastas Peressaaret vabariigi president Konstantin Päts, kelle auks on kooli ette istutatud ka tamm.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Mälk, Sandra (2012). "Maakoolimajad 1920–40" (PDF). Vaadatud 27.12.2021.
2. 1 2 3 4  Mägi, Riina (26. september 2015). "Peressaare: kunagine näidisasundus, tänane kummitusküla". *Vooremaa*. Vaadatud 27.12.2021.
3. 1 2 3  Tomingas, Ivi (2006). "Riiklik töösundus Eesti Vabariigis". *Tuna*. Vaadatud 27.12.2021.
4. 1 2  Ruuben Lambur (2016). *Alutaguse saaga*. Vali Press OÜ. Lk 16.
**Peretoetused** on sotsiaalse kaitse abinõu, mis tagab perekonnale rahalised toetused lapse sünni, lapsendamise, laste kasvatamise või teiste pereliikmete eest hoolitsemise korral.

Eesti
-----

Eestis on riiklike peretoetuste seaduse kohaselt peretoetuste eesmärgiks lastega peredele laste kasvatamisega seotud kulude osaline kompenseerimine. 

Eestis on 9 riiklikku peretoetust, neist 6 on igakuiselt makstavad toetused:

* lapsetoetus;
* lapsehooldustasu;
* üksikvanema lapse toetus;
* ajateenija või asendusteenistuja lapse toetus;
* eestkostel või perekonnas hooldamisel oleva lapse toetus;
* seitsme- ja enamalapselise pere vanema toetus.

ja 3 on ühekordsed toetused:

* sünnitoetus;
* lapsendamistoetus;
* elluastumistoetus.

Lisaks on väikese sissetulekuga peredel õigus vajaduspõhisele peretoetusele, mida makstakse peredele, kus on vähemalt üks lapsetoetust saav laps, kui perekonna keskmine netosissetulek jääb allapoole kindlaksmääratud sissetulekupiiri, milleks on eelmise aasta suhtelise vaesuse piir.

Riiklikke peretoetusi määrab ja maksab Sotsiaalkindlustusamet. Erandiks on vajaduspõhine peretoetus, mis on küll riiklik toetus, kuid seda maksavad kohalikud omavalitsused riigieelarvest eraldatud vahenditest. 

Mitu kohalikku omavalitsust maksab täiendavaid peretoetusi oma valla või linna elanikele.

Vaata ka
--------

* Sotsiaalne kaitse
* Sotsiaalkindlustusamet

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet (2012). Sotsiaalkaitse kogukulutuste (ESSPROS) käsiraamat
2. ↑  "Sotsiaalkindlustusamet. Peretoetused". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. november 2014. Vaadatud 20. novembril 2014.

Välislingid
-----------

* Sotsiaalministeerium. Perehüvitised
* Riiklike peretoetuste seadus (RT I, 16.04.2014, 22)