recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Silindrilised koordinaadid mille nullpunkt on tähistatud {\displaystyle O}, polaarteld on tähistatud {\displaystyle A}ja pikitelg {\displaystyle L}. Punkt asub nullpunktist radiaalsel kaugusel {\displaystyle \rho =4}, nurga all {\displaystyle \varphi =130^{\circ }}ja kõrgusel {\displaystyle z=4}.
**Silindrilised koordinaadid** on kolmemõõtmelises ruumis kasutatav kõverjooneline koordinaadisüsteem, milles punktide asukoht määratakse kaugusega nullteljest, nurgaga valitud nullsuunast ja kaugusega nullteljega ristiolevast nulltasandist. Viimane kaugus võib olla positiivne või negatiivne näitamaks kummal pool nulltasandit punkt asub.

Teisendused ristkoordinaatidega
-------------------------------

Ristkoordinaadid on silindrilistest koordinaatidest leitavad teisendusega:

> {\displaystyle {\begin{aligned}x&=\rho \cos \varphi \\y&=\rho \sin \varphi \\z&=z\end{aligned}}}
> 
> 

ja polaarkoordinaadid ristkoordinaatidest

> {\displaystyle {\begin{aligned}\rho &={\sqrt {x^{2}+y^{2}}}\\\varphi &={\begin{cases}0&{\mbox{kui }}x=0{\mbox{ ja }}y=0\\\arcsin \left({\frac {y}{\rho }}\right)&{\mbox{kui }}x\geq 0\\\arctan \left({\frac {y}{x}}\right)&{\mbox{kui }}x>0\\-\arcsin \left({\frac {y}{\rho }}\right)+\pi &{\mbox{kui }}x<0\end{cases}}\end{aligned}}}
> 
>

Vaata ka
--------

* Koordinaatisüsteem
* Sfäärilised koordinaadid
* Polaarkoordinaadid
**Angelica Therese Bengtsson** (sündinud 8. juulil 1993 Väckelsångis) on Rootsi kergejõustiklane, teivashüppaja.

Ta on olnud edukas nii noorte kui ka juunioride vanuseklassides, võitnud noorte tiitlivõistlustelt ühe kuldmedali ja juunioride tiitlivõistlustelt kolm kuldmedalit. 2010. aastal püstitas ta noorte maailmarekordi 4.47 ning 2011. aastal juunioride maailmarekordi tulemusega 4.63.

2012. aastal valiti ta Euroopa kergejõustiku tõusvaks täheks.

Ta on võitnud pronksmedali 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Amsterdamis ning 2015. ja 2017. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel.

2015. aasta meistrivõistlustel Pekingis jäi ta rahvusrekordiga 4.70 jagama neljandat kohta, kuid ei pääsenud 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros 4.45-ga finaali.

2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis saavutas ta 4.55-ga kümnenda koha.

Ta on tulnud teivashüppes neljal korral Rootsi meistriks ja viiel korral sisemeistriks.

Tema isiklik rekord välitingimustes on **4.76**, mis on püstitatud 6. juunil 2019 Rooma. Sisetingimustes on tema isiklik rekord samuti **4.81**, mis on püstitatud 24. veebruaril 2019 Clermont-Ferrandis. Tema nimel on Rootsi rekord nii sise- kui ka välitingimustes.

Viited
------

1. 1 2 3  Angelica Bengtsson. european-athletics.org. Vaadatud 7.8.2017
2. ↑  Angelica Bengtsson. iaaf.org. Vaadatud 7.6.2019

Välislingid
-----------

 Angelica Bengtsson – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Ametlik koduleht
* Angelica Bengtsson Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel Muuda Vikiandmetes
**Kuchl** on turulinn *(Marktgemeinde)* Austria Salzburgi liidumaa Halleini ringkonnas.

Kihelkonnakirik
Kuchl asub Salzachi jõe laias orus, mis on Salzburgi Tennengau piirkonna osa. Jõest läänes kerkib Berchtesgadeni Alpide Hoher Gölli massiiv, moodustades piiri Saksamaaga. Linnaosad on Georgenberg, Jadorf, Kellau, Kuchl ja Weißenbach.

Maaliline maastik ja kirikutorn olid muusikalifilmi *Helisev muusika* algustiitrites.

Ajalugu
-------

Mansio *Cucullist* Noricumi provintsis mainiti juba Tabula Peutingerianas, Rooma teede kaardil 4. sajandist. Eugippiuse 511. aasta *Vita Sancti Severini* biograafia järgi tegutses siin misjonärina Püha Severinus Noricumist (suri 482).

997. aastal rajas Salzburgi peapiiskop Hartwig Kuchli kihelkonna. Asula sai turuõiguse 1380. aastal. Pärast Saksamaa mediatisatsiooni ja Napoleoni sõdu läks ala 1816. aastal lõpuks Austria keisririigile. Tänapäevane omavalitsus loodi 1850. aastal.

1943. aastast on Kuchlis metsamajanduse tehnikakolledž *(Holztechnikum)*.

Sõpruslinn
----------

* San Giovanni al Natisone, Itaalia

Transport
---------

Salzachi org on oluline liiklusmarsruut: Kuchl on jaam Salzburg-Tirooli raudteeliinil (*Giselabahn*), mis on Austria lääneraudtee jätk ja kulgeb Salzburgist Wörglisse, möödudes Deutsches Eckist. Paralleelne Tauern Autobahn (A10) viib Salzburgist Villachisse, juurdepääsuga *Kuchli* liiklussõlmes.

Tuntud inimesi
--------------

* Gerhard Struber, jalgpallijuht

Viited
------

1. ↑  Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Halleini ringkonna vallad

* Abtenau
* Adnet
* Annaberg-Lungötz
* Bad Vigaun
* Golling an der Salzach
* Hallein
* Krispl
* Kuchl
* Oberalm
* Puch bei Hallein
* Rußbach am Paß Gschütt
* Sankt Koloman
* Scheffau am Tennengebirge
Leon Russell (2009)
**Leon Russell** (sünninimi **Claude Russell Bridges**; 2. aprill 1942 Lawton, Oklahoma – 13. november 2016 Nashville, Tennessee) oli Grammy auhinnaga pälvinud USA laulja, laulukirjutaja, kitarrist ja klahvpillimängija.

Russell oli hinnatud stuudiomuusik, kes töötas teiste seas koos Jerry Lee Lewise, Phil Spectori, The Rolling Stonesi, Bob Dylani, Frank Sinatra, Ike & Tina Turneri, Glen Campbelli ja paljude teistega. Ta kuulus stuudiomuusikute rühma The Wrecking Crew. Klahvpillimängijana andis ta karjääri algusaastatel oma panuse The Beach Boysi albumitele.

Russelli esimene edukas laul sündis 1969. aastal, kui Joe Cocker salvestas laulu "Delta Lady" oma albumi "Joe Cocker!" jaoks. Hästi võeti vastu ka tema kirjutatud laul "Superstar", mida on teiste seas esitanud Rita Coolidge ja The Carpenters. Russelli tuntuim hitt on aga "A Song for You" (1971), mida on salvestanud paljud artistid.

Russell tegutses ka sooloartistina ja tema esimene sooloalbum ilmus 1970. aastal. Tema esimesel, omanimelisel sooloalbumil tegid teiste seas kaasa Eric Clapton, Ringo Starr ja George Harrison. Ta avaldas kokku 33 albumit ja salvestas vähemalt 430 laulu. Soolokarjääri ajal esitas paljusid erinevaid stiile, muu hulgas kantrit, rokki, folki, rütmi ja bluusi, bluusi ning gospeli, kuid samal ajal jätkas ta tööd ka stuudiomuusikuna.

Elton John on nimetanud Russelli oma suurimaks mõjutaks pianisti, laulja ja laulukirjutajana. Russell ja John on teinud koostöös albumi "The Union" (2010), mille ajakiri Rolling Stone valis 2010. aasta parimate albumite seas kolmandale kohale.

2016. aasta juulis oli tal südameinfarkt, misjärel tehti talle südameoperatsioon. Ta suri aga mõni kuu hiljem, 13. novembril 74-aastaselt oma kodus Nashville'is.

Viited
------

1. ↑  "Suri Elton Johni suurim mõjutaja Leon Russell". Menu ERR. 14. november 2016.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Leon Russell** |

* Leon Russelli koduleht
**Dovrefjell** on mäeahelik Norra keskosas, mis moodustab looduslikku piiri Ida-Norra ja Trøndelagi vahel Trondheimi ümber. 

Dovrefjelli asustus on väga vana. Juba keskajast on teada mitu Trondheimi suunduvate palverändurite tarbeks ehitatud mägionni.
Piirkonna põhjaosast on teada leprosooriumi varemed. 

Fokstumyra ja Dovrefjelli ahelik
Läbi Dovrefjelli kulgeb põhja–lõunasuunaline maantee (E6) ja Dovrebaneni raudtee. Maantee on kasutatav aastaringselt ning suletakse ajutiselt vaid väga keeruliste ilmaolude tõttu. 

Dovrefjelli mäeahelik on mitut liiki haruldaste taimede ja loomade elupaik. 1911. aastal, mil võeti kaitse alla esimesed haruldased taimeliigid, loodi seal rahvuspark. Kui aastal 1921 rajati Oslo ja Trondheimi vahele raudtee, võeti kaitse alla üks soo. 1974 suurenes rahvuspark veelgi ning oma praegused piirid sai ta 2002. aastal. Lisaks Rondane piirkonnale elab Dovrefjellis üks Norra ja Euroopa viimaseid Beringia päritolu põhjapõdrakarju. Dovrefjellis elab ka muskusveiste kari, mis viidi Ida-Gröönimaalt sinna 1932. aastal. 

Peaaegu kogu Dovrefjelli territoorium on kaitse all. Dovrefjelli alal on kaks rahvusparki:

Muskusveis Dovrefjellis
* Dovrefjell-Sunndalsfjella rahvuspark – loodud aastal 2002, hõlmab endist Dovrefjelli rahvusparki.
* Dovre rahvuspark – loodud aastal 2003, ühendab Dovrefjell-Sunndalsfjella rahvuspargi territooriume Rondane rahvuspargiga.

Piirkonna kõrgeim mägi on 2286 m kõrgune Snøhetta. Mäeahelik pakub suurepäraseid suusatamis- ja matkamisvõimalusi.

*Pilgrimsleden* – palverändurite tee Nidarosdomenisse
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| FIFA konföderatsioonide karikaturniir |
| **Kuld** | 2017 |  |
| Suveolümpiamängud |
| **Hõbe** | 2016 | jalgpall |
| Euroopa U-17 meistrivõistlused |
| **Hõbe** | 2012 |  |

**Leon Christoph Goretzka** (sündinud 6. veebruaril 1995 Bochumis) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Müncheni Bayern ja Saksamaa jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjäär kodulinna klubis VfL Bochum, millega liitus 2001. aastal. 2012. aastal debüteeris ta klubi põhimeeskonnas Saksamaa esiliigas.

2013. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Saksamaa kõrgliiga klubiga Schalke 04. 2018. aasta juulis liitus ta Müncheni Bayerniga, kellega sõlmis nelja-aastase lepingu. Hooaegadel 2018–19 ja 2019–20 on ta Müncheni Bayerniga tulnud Saksamaa meistriks.

Saksamaa jalgpallikoondises tegi Goretzka debüüdi 13. mail 2014 sõprusmängus Poola vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiri alagrupimängus Austraalia vastu. Ta kuulus Saksamaa koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.

2016. aasta suveolümpiamängudel võitis Goretzka Saksamaa meeskonnaga hõbemedali.

Saavutused
----------

Bayern Munich
* Bundesliga: 2018–19, 2019–20
* DFB-Pokal: 2018–19, 2019–20
* DFL-Supercup: 2018

Viited
------

1. ↑  "FC Bayern sign Germany international Leon Goretzka". fcbayern.com. Vaadatud 5.7.2020

Välislingid
-----------

 Leon Goretzka – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Saksamaa koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Neuer (c)
* 2 Plattenhardt
* 3 Hector
* 4 Ginter
* 5 Hummels
* 6 Khedira
* 7 Draxler
* 8 Kroos
* 9 Werner
* 10 Özil
* 11 Reus
* 12 Trapp
* 13 Müller
* 14 Goretzka
* 15 Süle
* 16 Rüdiger
* 17 Boateng
* 18 Kimmich
* 19 Rudy
* 20 Brandt
* 21 Gündoğan
* 22 Ter Stegen
* 23 Gómez
* Treener: Löw

 | Saksamaa |

| * v
* r
Saksamaa koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Neuer (c)
* 2 Rüdiger
* 3 Raum
* 4 Ginter
* 5 Kehrer
* 6 Kimmich
* 7 Havertz
* 8 Goretzka
* 9 Füllkrug
* 10 Gnabry
* 11 Götze
* 12 Trapp
* 13 Müller
* 14 Musiala
* 15 Süle
* 16 Klostermann
* 17 Brandt
* 18 Hofmann
* 19 Sané
* 20 Günter
* 21 Gündoğan
* 22 Ter Stegen
* 23 Schlotterbeck
* 24 Adeyemi
* 25 Bella-Kotchap
* 26 Moukoko
* Treener: Flick

 | Saksamaa |
Lapi sõdur Rájá-Jovnna koos põhjapõdraga (*Rangifer tarandus*) relvalao kõrval Jätkusõja viimase 1944. aasta maikuus. Sõdur kannab püstolkuulipildujat Suomi KP/-31; fotografeeris Oswald Hedenström
**Kaassõdivus**[*viide?*] on sõja läbiviimine ühise vaenuliku vaenlase vastu, ilma ametliku sõjalise alliansi lepinguta. Kaassõja ühendatud jõud võivad üksteist oluliselt toetada ja vahetada luureandmeid, seda isegi piiratud operatiivkoostöö puhul. Eesmärgid sõjas, milles kaassõdijad osalevad, võivad oluliselt erineda. Ühisvastutusega võitlus võib tähendada suhtepoolte, kultuuride, uskude, ideoloogiate või muu seesuguse kaugust vahekordades teineteisega. Allianss kui ametlik liitkond tähistab vastukaaluks samas jällegi vastavat üksteise lähedust.

Näited
------

### Soome Vabariigi ja Kolmanda Riigi suhted Jätkusõjas

Näiteks Teise maailmasõja ajal oli Soome Vabariik *de jure* Natsi-Saksamaa kaassõdija Jätkusõjas, olles *de facto* viimase liitlane. Siiski tekkis Nõukogude Liidu survel nende vahel relvakonflikt Wehrmachti tagandamisel, mis päädis Lapi sõjaga. Esimene kuulutas teisele ametliku sõja 4. märtsil 1945, mil Kolmanda Riigi tingimusteta kapitulatsioon oli juba ette aimatav.

Vaata ka
--------

* Itaalia Kaasasõdiv armee – heitles Antanti poolel I maailmasõjas
* Itaalia Kaasasõdiv õhujõud – heitles Antanti poolel I maailmasõjas
* Itaalia Kaasasõdiv merevägi – heitles Antanti poolel I maailmasõjas
* Bulgaaria Esimene armee – heitles Nõukogude Liiduga koos Viini lahingus II maailmasõjas
* Rumeenia Esimene jalaväediviis ("Dacica") – heitles Nõukogude Liidu ja Rumeenia Neljanda territoriaalse armee korpusega koos Praha lahingus II maailmasõjas
**Aldo Tamm** (sündinud 23. septembril 1953 Viljandis) on Eesti talupidaja ja poliitik.

Ta lõpetas aastal 1969 Lelle 8-klassilise kooli ja aastal 1973 Olustvere sovhoostehnikumi. Hiljem on ta õppinud Eesti Põllumajanduse Akadeemias põllumajanduse ökonoomikat ja organiseerimist.

Ta töötas aastatel 1973–1979 Paide rajooni kolhoosis "Uus Tee" ja Kehtna näidissovhoosis agronoomina. Aastatel 1979–1982 töötas ta spetsialistina Eesti NSV Põllumajandusministeeriumis; aastatel 1982–1989 Vabariikliku Õppekombinaadi direktorina. Aastatel 1989–1991 oli ta Eestimaa Talupidajate Keskliidu esimees ja Vaivara valla Uus-Auveres talupidaja.

Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige. 20. augustil 1991 hääletas ta Eesti iseseisvuse taastamise poolt. Ta oli 12. novembrist 1992 8. novembrini 1994 asendusliikmena VII Riigikogus. Seejärel oli ta 8. novembrist 1994 17. aprillini 1995 Andres Tarandi valitsuses põllumajandusminister.

Ta oli Eesti Maa-Keskerakonna liige aastatel 1990–1995. 20. septembrist 2000 kuulub ta IRL-i.

Tunnustus
---------

* 2002 Riigivapi V klassi teenetemärk
* 2006 Riigivapi III klassi teenetemärk

Kirjandus
---------

* "Leninlik Lipp" 15. märts 1990 lk.2.
**Tarvastu vald** oli vald Viljandimaal aastail 1939–1950. Vallamaja asus Mustla linnas, mis aga valla koosseisu ei kuulunud.

Vald kuulus Riigivolikogu 64. valimisringkonda, kust valiti Mihkel Hansen, ning Tarvastu põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.

1939. aastal oli vallas 2935 elanikku.

Esimene vallavanem oli Juhan Rennit, kes valiti 15. aprillil 1939 Viljandi maavolikogu liikmeks. 29. detsembril 1939 valiti vallavanemaks ühel häälel senine vallavanem Johan Rennit (koosolekul ei osalenud 12-liikmelise vallavolikogu 5-liikmeline opositsioon), tema palk 50 krooni jäeti endiseks. 2. veebruaril 1940 nimetas siseminister August Jürima vallavanemaks Johan Reichmanni.

Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
--------------------------------------------------------------------------------------

> „16. Tarvastu vald – maa-alaga, mis moodustub senise Tarvastu valla maa-alast, välja arvatud osa Saba asunduse maa-alast ning Saba ja Pokahärma talude maa-alad."
> 
> 
>

Viited
------

1. ↑  Maa-ameti kaardirakendused
Angela Hewitt 2017. aastal
**Angela Hewitt** (sündinud 26. juulil 1958 Ottawas, Ontario provintsis Kanadas) on Kanada pianist, keda tuntakse kõige laiemalt tema Bachi-tõlgenduste järgi.

Tema isa oli Inglismaalt Yorkshire'ist pärit Godfrey Hewitt, Ottawa Christ Churchi katedraali koormeister. Klaveriõpinguid alustas ta Walter Prystawski juures. 1964–1973 õppis Hewitt Torontos Kuninglikus Konservatooriumis Earle Mossi ja Myrtle Guerrero käe all. Seejärel siirdus ta Ottawa Ülikooli, kus temast sai Prantsuse pianisti Jean-Paul Sevilla õpilane. 1978–1985 elas Hewitt Pariisis, misjärel kolis Londonisse.

Angela Hewittit tuntakse enim tema Bachi-salvestiste tsükli järgi, millega ta alustas 1994 ning lõpetas 2005. Hewitti plaadistused katavad kõik J. S. Bachi tuntumad klahvpilliteosed. Tema salvestis Bachi "Fuugakunstist" avaldati 17. oktoobril 2014. Hewitti diskograafia hõlmab ka selliste heliloojate teoseid nagu Couperin, Rameau, Messiaen, Chabrier, Ravel, Schumann, Beethoven, Chopin, Debussy ja Fauré. Ta on avaldanud kaks plaati Mozarti kontserte koostöös Orchestra da Camera di Mantovaga, ning kolmanda koos Ottawa National Arts Centre Orchestraga Hannu Lintu juhatusel. Koos DSO Berlini ja Lintuga on ta salvestanud ka Schumanni klaverikontserdi.

1975. aastal võitis Angela Hewitt Chopini-nimelise noorte pianistide konkursi Buffalos New Yorgi osariigis USAs ja Bachi-konkursi Washingtonis. 1985. aastal pälvis ta esikoha Toronto rahvusvahelisel Bachi klaverikonkursil. 1986. aastal nimetas Kanada Muusikanõukogu Hewitti aasta muusikuks. 2003. aastal võitis ta esimesena BBC Radio 3 kuulajate auhinna. 

2000. aastal arvati Hewitt Kanada Ordu (Order of Canada), 2006. aastal Briti Impeeriumi Ordu (Order of the British Empire) liikmeks.

Välislingid
-----------

* Angela Hewitti koduleht
**Vastupanuliikumine** on riigi või muu suurema piirkonna elanike organiseeritud (ja sageli ka relvastatud) vastupanu mõne teise riigi poolt selle maa-ala üle kehtestatud (sõjalisele) kontrollile. Laiemas mõttes haarab vastupanuliikumine organiseeritud tegevust legaalse valitsuse või okupatsioonivõimu vastu. Vastupanuliikumine on sageli (ja vahel põhimõtteliselt) vägivallatu.

Vastupanuliikumised II maailmasõja perioodil
--------------------------------------------

Teise maailmasõja võitjariikide allikais kasutatakse koondterminit **vastupanuliikumine** (inglise keeles *resistance movement*) sageli vaid kitsamas tähenduses, tähistamaks Saksa, Itaalia, Jaapani (harvem ka Nõukogude) okupantide ja nende käsilaste vastaseid liikumisi, mis tegutsesid ajavahemikul 1939–1945. See, kitsamas tähenduses vastupanuliikumine, jätkas sõjaeelset fašismi (natsionaalsotsialismi, falangismi, raudkaartlaste, tuliristlaste, reksistide, noolristlaste, ustašite, aga ka stalinismi) vastast võitlust. Rahvuslikest erijoontest hoolimata oli vastupanuliikumine rahvusvaheline, see väljendus ühises eesmärgis vabaneda okupantidest. Võitlusvormideks olid okupantide ja nende ideoloogia vastane propaganda (sealhulgas illegaalse kirjanduse väljaandmine ja levitamine), streik, sabotaaž, diversioon, okupantide ja nende käsilaste hävitamine, luureandmete kogumine liitlasvägede jaoks ja partisanisõda (osalesid ka koonduslaagreist põgenenud). Vastupanuliikumise kõrgeim faas oli üldrahvalik relvastatud ülestõus. 

Esimesed relvastatud vastupanuüksused tekkisid Saksamaa ja Nõukogude Liidu poolt okupeeritud Poolas (1939), Saksamaa poolt okupeeritud Jugoslaavias (1941) ning Nõukogude Liidu poolt okupeeritud Leedus, Lätis ja Eestis (1941). Pärast Saksamaa sissetungi Nõukogude Liidu aladele puhkes laialdane partisaniliikumine okupeeritud Ukraina, Valgevene ja Venemaa aladel. Ulatuslikem oli Saksa okupatsiooni vastane vastupanuliikumine Prantsusmaal (Résistance), Itaalias, Jugoslaavias ja Kreekas. Enamikus riikides tegutsesid vasak- ja parempoolsed jõud koostöös. Paljudes riikides kasvas vastupanuliikumine üldrahvalikuks liikumiseks, loodi juhtivad organisatsioonid ja relvajõud. Eriti tugevad relvajõud olid Prantsusmaa (Forces Françaises de l'Intérieur), Itaalia, Jugoslaavia, Kreeka (EAM, ELAS) ja Poola (Krajowa Rada Narodowa) vastupanuliikumisel. 

Aasias osutati edukat relvastatud vastupanu Jaapani okupatsiooni vastu Vietnamis, Malaisias ja Filipiinidel. Vastupanuliikumine soodustas fašismivastase koalitsiooni võitu II maailmasõjas. 

Pärast Saksa okupatsiooni asendumist Nõukogude omaga aastail 1944–1945 jätkus aastaid väldanud relvastatud vastupanuliikumine Nõukogude okupantide vastu Eestis (metsavennad), Lätis, Leedus ja Ukrainas (näiteks UPA). 

### Kommunismi vastu võitlejaid

* Jüri Kukk
* Mart Niklus
* Lagle Parek
* Enn Tarto

### Antifašistlikke vastupanuvõitlejaid

* Mordechaj Anielewicz
* Tito
* Albert Camus
* Jean Moulin
* Christian Pineau
* Jean-Paul Sartre
* Hannie Schaft
* Nancy Wake

Vaata ka
--------

* kodanikuallumatus
* vastupanutegevus Eesti NSV-s
* Prantsuse vastupanuliikumine
**Horebeke** on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis.

Asulad
------

Horebeke koosneb kahest, üksteisest umbes kilomeetri kaugusel asuvast asulast:

| # | Nimi |
| --- | --- |
| I | Sint-Kornelis-Horebeke |
| II | Sint-Maria-Horebeke |
|

* 
* 
* 
* 
* Sint-KorneliskerSint-Kornelisker
* MagistraadihooneMagistraadihoone

Viited
------

1. ↑  Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

 Horebeke – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (hollandi keeles)

Ida-Flandria provintsi vallad

Aalst | Aalter | Assenede | Berlare | Beveren | Brakel | Buggenhout | De Pinte | Deinze | Denderleeuw | Dendermonde | Destelbergen | Eeklo | Erpe-Mere | Evergem | Gavere | Gent | Geraardsbergen | Haaltert | Hamme | Herzele | Horebeke | Kaprijke | Kluisbergen | Knesselare | Kruibeke | Kruishoutem | Laarne | Lebbeke | Lede | Lierde | Lochristi | Lokeren | Lovendegem | Maarkedal | Maldegem | Melle | Merelbeke | Moerbeke | Nazareth | Nevele | Ninove | Oosterzele | Oudenaarde | Ronse | Sint-Gillis-Waas | Sint-Laureins | Sint-Lievens-Houtem | Sint-Martens-Latem | Sint-Niklaas | Stekene | Temse | Waarschoot | Waasmunster | Wachtebeke | Wetteren | Wichelen | Wortegem-Petegem | Zele | Zelzate | Zingem | Zomergem | Zottegem | Zulte | Zwalm
Leogangi mäed (Austria)Leogangi mäed
Asukoht Austrias
Passaueri hütt ja Birnhorn hilissügisel
Melkerloch Hochgrubist
Vaade Fahnenköpfli Passaueri hütist
**Leogangi mäed** (saksa: *Leoganger Steinberge*, "Leogangi kaljumäed") on mäestik Austria Salzburgi liidumaal ja moodustab osa Põhja-Lubjakivialpidest Ida-Alpides. Mäed asuvad Loferi oru, Saalfeldeni ja Leogangi vahel ning moodustavad koos Loferi mägedega loodes kaks mäemassiivi, mida eraldab *Römersatteli* kuru (1202 m), kuid mis Ida-Alpide liigitamisel määratletakse ühte alamrühma (Loferi ja Leogangi mäed). Leogangi mäed on eraldatud Kitzbüheli Alpidest lõunas ja Steinernes Meerist idas sügavalt sisselõigatud orgudega. Kaljumägedele on tüüpilised kõrgplatood, millel on järsud küljed ja teravalt lainetavad kõrged tsirkusorud.

Tüüpiliste karstimägedena läbivad Leogangi mägesid ka arvukad koopad. Neist kuulsaim on Lamprechtsofen, üle 50 km pikk, paikneb vahetult Loferi ja Saalfeldeni vahelise liidumaantee kõrval. Silmapaistev kaljumoodustis on *Melkerloch* Birnhorni mäe kaguküljel.

Birnhorn (2634 m) on mäestiku kõrgeim tipp. Hochfilzeni polügoon, mida kasutab Austria armee, asub Leogangi mägedest läänes.

Naabermäestikud
---------------

* Loferi mäed loodes
* Berchtesgadeni Alpid idas
* Salzburgi Kiltkivialpid kagus
* Kitzbüheli Alpid lõunas
* Kaiseri mäed läänes

Tipud
-----

* Birnhorn (2634 m)
* Kuchelhorn (2500 m)
* Passauerkopf (2465 m)
* Grießener Hochbrett (2467 m)
* Signalkopf (2462 m)
* Großes Rothorn (2442 m)
* Dürrkarhorn (2280 m)
* Hochzint (2243 m)
* Mitterhorn (2206 m)
* Fahnenköpfl (2142 m)
* Brandhorn (2099 m)
**Urumi keel** on turgi keel, mida räägitakse Ukrainas Aasovi mere põhjakaldal, kuhu Vene valitsus 1778. aastal Krimmis elanud turgikeelsed kreeklased ümber asustas. Vähesel määral räägitakse seda ka Venemaal ja Kreekas. Urumi keel sarnaneb krimmitatari keelega.

Kõnelejate arvu kohta on erinevaid andmeid. Urumi keel on tõsiselt ohustatud.

Urumi keeles on väga vähe kirjandust. Ilmunud on sõnaraamat. Varem on kasutatud kreeka kirja ja ladina kirja. Tänapäeval kirjutatakse seda kirillitsas, kuid kasutusel on mitu varianti. 2008. aastal Kiievis ilmunud õpikus on kasutatud järgmist tähestikku:

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| А а | Б б | В в | Г г | Ґ ґ | Д д | Дʹ дʹ | Дж дж |
| Е е | З з | И и | Й й | К к | Л л | М м | Н н |
| О о | Ӧ ӧ | П п | Р р | С с | Т т | Тʹ тʹ | У у |
| Ӱ ӱ | Ф ф | Х х | Ч ч | Ш ш | Ы ы | Э э |

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. aprill 2019. Vaadatud 12. aprillil 2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku kategooria: **Urumi keel** |
Telkkämäki looduskaitseala, Kaavi vald, Soome (2013).

|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib aleteost; õlleliigi kohta vaata artiklit Ale (õlu); valla kohta vaata artiklit Ale vald* |

---

**Ale** (ka **aletegemine**, **aletamine**, **aletegu**, **alepõllundus**, saarte murdes ja mulgi murdes **saat**, põhja- ja lõunaeesti murretes ka **sõõrd**) on põllumaa saamine metsa maharaiumise, metsamaa põletamise ning selle tuhaga maa väetamise teel.

*Aleks* võidakse nimetada ka sel teel saadud põllumaad või põldu (alepõld). *Aleks* võidakse nimetada ka aletegemiseks maharaiutavat või maharaiutud metsa. Aletegemine on ka üks maaharimis- ehk viljelusviis (**aleviljelus**).

Ajaloost
--------

Aletegemine on maailma metsaaladel laialdselt tuntud. Põhja-Euroopa metsavööndis oli aleviljelus vanimaks maaharimise viisiks. 

I aastatuhande keskpaiku pKr. hakkas alet ja selle kõrval kasutatud söödiviljelust eesti aladel välja tõrjuma põlispõldudega kesaviljelus. Eestis kadus aletegu kõige varem Saaremaal. Ka Põhja-Eestis loobuti ebasobivate pinnaseolude tõttu aletamisest varakult, sest sealne õhuke mullakiht võis ale käigus isegi hävida. Aletegu oli oluline muudel Eesti aladel veel 16.- ja 17. sajandil ning säilis kõige kauem, kohati kuni 19. sajandi lõpuni, tüsedamate muldadega Lõuna-Eestis.

Ale tegemine
------------

Alet haris kogu küla ühiselt. Talvel (okaspuud) ja kevadel (lehtpuud) langetatud 10–20 aasta vanune noor mets kuivas sügiseni või järgmise kevadeni. Seejärel veeti suuremad puud ära, oksad ja peenem võsa laotati laiali või koguti kokku.
Kui põletusmaterjali oli piisavalt, kaeti kogu ale pind ühtlaselt langetatud puiduga ning süüdati pealttuule servast ja põletati täielikult. Kui materjali oli vähe, seati puit vaaludesse ning süüdati vaaludest äärmine. See veeretati konks- või harkotstega teivastega (lõunaeesti murdes *topits*) aeglaselt järgmise vaaluni. Või põletati oksad ja võsa koos ning aeti ühtlaselt tuhk laiali.

Külv
----

Terad külvati otse tuha sisse, alles seejärel künti ja äestati. Peamised taimed, mida alemaal kasvatati olid oder ja rukis, samuti naeris. Esimesel aastal andis alemaa harilikult saaki rohkesti, kuid seejärel viljakus vähenes tunduvalt. Alemaale külvati 3–4 aasta jooksul, seejärel jäeti kurnatud maa 10–20 aastaks sööti. Seda kasutati karjamaana kuni järgmise aleteoni. Mõnel juhul hakati maad sõnnikuga täiendavalt väetama.

Vaata ka
--------

* Alepõld
* Alepõletamine
* Kütis
* Võsamaa

Viited
------

1. ↑   Väike murdesõnastik Vaadatud 26.07.2020 .
2. ↑   Väike murdesõnastik Vaadatud 26.07.2020.
3. 1 2  "Eesti keele seletavas sõnaraamatus"
4. ↑  "Põllumajanduse areng" Vaadatud 26.07.2020.
5. 1 2  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 20
6. ↑  "Kui suur on olnud Eesti metsasus?" *Maaleht* 26. oktoober 2017.
7. ↑   Eesti etnograafia sõnaraamat. Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. Lk 11

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Ale** |

* Alepõllundus. Eesti Loodus nr 4, 2007
Virtsu tuletorn (2008)
**Virtsu tuletorn** on tuletorn Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Virtsu alevikus.

Tuletorni geograafilised koordinaadid on 58° 34′ 2″ N, 23° 30′ 6″ E.

Alt valge ja ülevalt punase neljatahulise betoontorni kõrgus jalamist on 18 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 19 meetrit.

Tuletorn ehitati 1951. aastal.

Virtsu ümbruse meremärgid aitavad korraldada veeliiklust Suures väinas kahel peamisel veeteel.

Ajalugu
-------

Esimene tuletorn oli punane 25 meetri kõrgune metalltuletorn, mis püstitati 1866. aastal. Tegemist oli Gordoni tüüpi tuletorniga, mis monteeriti kokku tehases valmistatud osadest. Torni lasid õhku Vene väed 1917. aastal.

Pärast ajutist puitsõrestiktuletorni valmis 1924. aastal 19 meetri kõrgune raudbetoontuletorn. Ka see õhiti.

Praegune torn pärineb aastast 1951, see on neljas tuletorn Virtsus.

Vaata ka
--------

* Virtsu alumine tulepaak
* Virtsu ülemine tulepaak

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Virtsu tuletorn** |

* Virtsu tuletorn navigatsioonimärkide andmekogus
* Fotokogu: Virtsu tuletorn muinas.ee
* Virtsu ümbruse meremärkidest
* "Virtsulased astusid tuletorni kaitseks välja" Lääne Elu, 11. november 2015
* 27. oktoober 2016. Virtsu majakas jõudis postmargile, err.ee
* Eesti Post. Tuletorn - Virtsu tuletorn / 639-27.10.16
Kaitsealune Tõnsu kadakas
**Angerja** on küla Rapla maakonnas Kohila vallas.

Angerja küla paikneb Kohila–Tuhala tee ääres Juuru teeristi juures; Tallinnast u 30 km, Raplast ligi 25 km kaugusel. Külast voolab läbi Angerja oja, mille käärus on säilinud Angerja vasall-linnuse varemed. Angerja-Pahkla alade asustus pärineb ilmselt juba muinasajast, 10.–12. sajandist. Seda tõestavad arvukad kultusekivid ja muud muistised ümbruskonnas, samuti mitu aardeleidu viimastel aastakümnetel.

Küla ja oja pole nime saanud siiski selle järgi, nagu oleks ojast püütud angerjaid, vaid Angerja mõisa ühe esimese omaniku von Angeri järgi. Küla (Anger) on esimest korda mainitud 1241. aastal Taani hindamisraamatus. Muistse vabadusvõitluse ajaks 13. sajandi alguses oli seal juba elanikkond varaliselt kihistunud ning esimeseks Taani kuninga vasalliks sai kohalik eesti soost ülik Haenrich fan Angern. 

Angerja küla staatus ja piirid taastati 1999. aastal.

Külaelanike algatusel moodustati 2001. aasta kevadel Angerja ja Pahkla küla ühine eestseisus ning valiti külavanem.

2002. aasta septembris taasasutati Angerja-Pahkla Haridusselts.

Vaata ka
--------

* Angerja mõis
* Alesti järv
* Angerja Issanda Taevaminemise kirik (Kohilas)
* Angerja Issanda Taevaminemise kogudus

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
2. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Kohila valla vapp
Kohila valla asulad

**Alev:** Kohila  
 **Alevikud:** Aespa | Hageri | Prillimäe  

**Külad:** Aandu | Adila | Angerja | Hageri | Kadaka | Lohu | Loone | Lümandu | Masti | Mälivere | Pahkla | Pihali | Pukamäe | Põikma | Rabivere | Rootsi | Salutaguse | Sutlema | Urge | Vana-Aespa | Vilivere
*Leole suunab siia; vallalehe kohta vaata artiklist Leole (ajaleht)*

---

Leole linnuse rekonstruktsioon Viljandi Muuseumis
**Leole linnus** on Henriku Liivimaa kroonikas mainitud linnus Sakala põhjaosas. Kroonikas nimetatakse seda "Lembitu linnus, mida kutsutakse Leole" (ladina keeles *castrum Lembitu, quod Leole vocatur*) ja "linnus Pala ääres" (*castrum ad Palam*). Suure tõenäosusega, ehkki mitte täiesti kindlalt, asus ta Lõhavere linnamäel, mis paikneb Navesti (Pala) jõe lähedal ja mille arheoloogiline leiumaterjal viitab sõjategevusele kroonikas kirjeldatud perioodil.

Kroonika kohaselt rünnati linnust 1215. aasta Leole lahingu käigus ja osa linnusest süüdati põlema.

Linnuse järgi võttis endale nime 1920. aastal asutatud korporatsioon Leola.

Viited
------

1. ↑  Henriku Liivimaa kroonika = Heinrici chronicon Livoniae. Ladina keelest tõlkinud Richard Kleis, toimetanud ja kommenteerinud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat 1982. Peatükk XV, kommentaar 28, lk 125
2. ↑  Sulev Vahtre. Muinasaja loojang Eestis : vabadusvõitlus 1208–1227. Tallinn : Olion, 1990. Lk 87
3. ↑  Henriku Liivimaa kroonika, XVIII 7, lk 153–155
**Angelina Semjonova** (27. veebruar 1960 Kuressaare – 30. mai 2011) oli eesti näitleja.

Semjonova sündis aastal 1960 Kuressaares tšuvaši päritolu meremehe ja saarlannast ettekandja peres. Aastal 1978 lõpetas ta Tallinna 16. Keskkooli. 1984 lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (XI lennu).

Angelina Semjonova töötas näitlejana Draamateatris 1990. aastate keskpaigani, rollilepingutega 2001. aastani. Lisaks on ta mänginud ka Rakvere Teatris, Kuressaare Linnateatris, Pärnu Endlas, Vanalinnastuudios ning filmides.

Semjonova mängis olulisi rolle Mikk Mikiveri lavastustes "Pilvede värvid", "Seoses üleminekuga teisele tööle", "Õli", "Maskeraad" ja "Kolm õde". Laia ampluaaga näitlejana tundis ta end hästi eri žanrites. Koduteatris kutsuti teda Sjomaks.

Samuti oli Semjonova võimekas laulja, kes võitis populaarsust Eesti Draamateatris mängitud muusikali "Mary Poppins" nimiosas. Pärast Draamateatrist lahkumist esitas ta vene romansse ja laule Édith Piafi repertuaarist.

Angelina Semjonova suri 30. mail 2011 ja ta maeti 2. juulil 2011 Metsakalmistule.

Rollid filmides
---------------

* "Vana mees tahab koju" (1991) – Kadi
* "Teenijanna" (1990) – Juuli
* "Doktor Stockmann" (1989) – Petra Stockmann
* "Saja aasta pärast mais" (1986) – Salmonia Telman
* "Küljetuul" (1983) – Katja

Semjonova mängis ka Eesti 1990. aastate seriaalis "V.E.R.I.". Tema viimane roll oli noortesarjas "Ühikarotid".

Viited
------

1. ↑  "Carmen Mikiver: Angelina otsekohesus ehmatas paljusid" *Õhtuleht* 1. juuni 2011
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. märts 2016. Vaadatud 29. aprillil 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  Jaanus Kulli "Põlemine ja põletamine olid Angelina Semjonova elu pärisosa" Õhtuleht, 1. juuni 2011
4. ↑  EE 14. köide lk. 469
5. 1 2  "Angelina Semjonova 27. II 1960 – 30. V 2011" EPL, 1. juuni 2011
6. ↑  "Päring andmebaasis kalmistud.ee". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. veebruar 2015. Vaadatud 10. veebruaril 2015.
7. ↑  Angelina Semjonova IMDB-s

Välislingid
-----------

* "Angelina Semjonova 27. II 1960 – 30. V 2011" EPL, 1. juuni 2011
* "Carmen Mikiver: Angelina otsekohesus ehmatas paljusid" Õhtuleht, 1. juuni 2011
* "Raimo Pass: Angelinale mõjus alkohol eriti laastavalt" Õhtuleht, 1. juuni 2011
* "Teinud ka filmirolle" Õhtuleht, 1. juuni 2011
* Jaanus Kulli "Põlemine ja põletamine olid Angelina Semjonova elu pärisosa" Õhtuleht, 1. juuni 2011
**Kergejõustiku mitmevõistlus** on kergejõustikuvõistlus, kus võistlejad sooritavad järjest mitu kergejõustiku ala, nende tulemused arvestatakse ümber punktidesse ning eri alade punktid liidetakse.

Mitmevõistlused ja nende alad (järjekord ei vasta alade tegelikule järjekorrale):

| Võistlus | Jooksualad | Hüpped | Heited-tõuked |
| --- | --- | --- | --- |
| Meeste kümnevõistlus | 100 meetri jooks | 400 meetri jooks | 1500 meetri jooks | 110 meetri tõkkejooks | kaugushüpe | kõrgushüpe | teivashüpe | kuulitõuge | kettaheide | odavise |
| Naiste seitsmevõistlus |  | 200 meetri jooks | 800 meetri jooks | 100 meetri tõkkejooks | kaugushüpe | kõrgushüpe |  | kuulitõuge |  | odavise |
| Meeste seitsmevõistlus | 60 meetri jooks |  | 1000 meetri jooks | 60 meetri tõkkejooks | kaugushüpe | kõrgushüpe | teivashüpe | kuulitõuge |  |  |
| Naiste viievõistlus |  |  | 800 meetri jooks | 60 meetri tõkkejooks | kaugushüpe | kõrgushüpe |  | kuulitõuge |  |  |

Nii kümne- kui ka seitsmevõistlus toimub tavaliselt kahel päeval. Kümnevõistlust võidakse pidada ka ühe päeva või ühe tunni jooksul.

Sisestaadionid seavad mõnele alale piiranguid ning mõnda ala pole üldse võimalik sooritada, seepärast peetakse sisetingimustes meeste seitsmevõistlust ja naiste viievõistlust. 

Kaugushüppes ja heidetes-tõugetes on igal võistlejal kolm katset. Pärast teist valelähet jooksudistantsil mitmevõistleja diskvalifitseeritakse.

Peakohtunik peab võimaluse korral tagama sportlasele alade vahel pool tundi puhkust. Esimese päeva viimase ala ja teise päeva esimese ala vahet peab olema 10 tundi. Võistlusjärjekord loositakse enne iga ala algust. Jooksudeks (100 m ja 400 m jooks) ning tõkkejooksuks paigutab võistlejad tehniline delegaat. Seejuures võib igas jooksus olla viis või enam, aga mitte vähem kui kolm võistlejat.

Mitmevõistluse viimasel alal (jooks) paigutatakse selleks ajaks suuremad punktisummad kogunud võistlejad samasse jooksu. Ülejäänud võistlejad võidakse jooksudesse loosida.

Kui kahel või enamal sportlasel on pärast mitmevõistluse lõppu võrdne arv punkte, siis saab kõrgema koha see, kes enamal arvul üksikaladel on saanud samale kohale konkureerivate võistlejate hulgas suurima punktisumma.

Vaata ka
--------

* Euroopa karikavõistlused mitmevõistluses
Leon Bailey (2018)
**Leon Patrick Bailey** (sündinud 9. augustil 1997 Kingstonis) on Jamaica jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Inglismaa kõrgliiga klubis Aston Villa ja Jamaica jalgpallikoondises.

Aastatel 2011–2013 mängis ta Austria klubi FC Lieferingi noorteakadeemias ja seejärel 2013–2015 Slovakkia klubi AS Trenčíni noorteakadeemias. Profidebüüdi tegi ta 2015. aasta augustis Belgia kõrgliiga klubis Genk. Oma debüüthooajal lõi ta Belgia kõrgliigas 37 mänguga kuus väravat. UEFA Euroopa Liiga hooajal 2016–17 lõi ta seitse väravat.

2017. aasta jaanuaris siirdus ta 20 miljoni euro eest Saksamaa kõrgliiga klubisse Leverkuseni Bayer. Esimese värava lõi ta klubi meeskonnas sama aasta 11. augustil karikamängus Karlsruheri vastu. Bundesligas lõi ta esimese värava sama aasta 29. septembril mängus FC Schalke 04 vastu.

2021. aasta augustis sõlmis ta lepingu Aston Villaga.

Jamaica jalgpallikoondises debüteeris Bailey 2019. aasta CONCACAF Gold Cup'il. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 6. septembril 2019 mängus Antigua ja Barbuda vastu.
Hans Brunhart (1991)
**Hans Brunhart** (sündinud 28. märtsil 1945 Balzersis) on Liechtensteini poliitik ja pankur, Isamaalise Liidu liige. 26. aprillist 1978 kuni 26. maini 1993 oli ta Liechtensteini valitsusjuht ja välisminister. 

Detsembris 1992 korraldas tema valitsus rahvahääletuse Liechtensteini liitumiseks Euroopa Majanduspiirkonnaga. Liitumine kiideti referendumil ülekaalukalt heaks.

7. veebruaril 1993 toimunud parlamendivalimistel kaotas Isamaaline Liit ühe kohaga Progressiivsele Kodanikeparteile ja kolm kuud hiljem astus 15 aastat riiki valitsenud Hans Brunharti valitsus ametist tagasi.

Aastast 1994 on ta Vaduzis tegutseva panga Verwaltungs- und Privat-Bank AG juhatuse liige ja aastast 1996 ühtlasi juhatuse esimees. Aastal 2000 süüdistasid Saksamaa julgeolekuorganid Brunharti ja tema panka narkomaffia rahapesule kaasa aitamises, kuid süüdistuste uurimisega tegelenud sõltumatu ekspert Austriast lükkas sakslaste väited ümber.

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Walter Kieber** | **Liechtensteini valitsusjuht**1978–1993 | Järgnev**Markus Büchel** |

Liechtensteini valitsusjuhid

 Ospelt | Feger\* | Gubelmann\* | Schädler | Prints Alfred Roman\* | Hoop | Frick | Batliner | Hilbe | Kieber | Brunhart | Büchel | Frick | Hasler | Tschütscher | Hasler | Risch 

  
\* valitsusjuhi kohusetäitja
| Medalikohad |
| --- |
| Saksamaa esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Teine koht | 1932 | Sulgkaal |

**Josef Schleinkofer** (19. märts 1910 München – 1984) oli Saksamaa poksija.

Schleinkofer oli sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) kokku kahekordne Saksamaa meister aastatel 1931-1932.

Schleinkofer sai sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 1932. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Carmelo Robledole (Argentina).

Elukutselisena
--------------

Gwynne poksis novembrist 1934 kuni veebruarini 1937 elukutselisena. Ta osales kokku 14 kohtumisel, millest võitis 9 ja kaotas 3 (neist 1 nokaudiga) kohtumist ning 2 kohtumist jäi viiki.

Viited
------

1. ↑  Saksamaa meistrivõistlused poksis 1920–1948. Tulemused inglise keeles
2. ↑  10. suveolümpiamängude poksivõistlus. Los Angeles 1932. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Josef Schleinkofer veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Josef Schleinkofer lehel *BoxRec*. Inglise keeles
Leon Johansoni tüüpprojekti järgi ehitatud Tootsi jaamahoone
**Leon Johanson** (1. november 1897 Rakvere – 2. märts 1984 Tallinn) oli eesti arhitekt.

1900. aastal asus perekond elama Peterburi, kus Leon õppis Larini gümnaasiumis (1908–1917) ja Tsiviilinseneride Instituudis (1917–1920). 1920–1921 jätkas ta õpinguid Tallinna Tehnikumis ning seejärel (1921–1924) Karlsruhe Tehnikaülikoolis, mille lõpetamisel omandas arhitektikutse.

Johanson töötas Eesti Raudtee Valitsuses ja Tallinna linnavalitsuse ehitusosakonnas planeerimisarhitektina, 1945. aastast Arhitektuuri Valitsuses.

Ta maeti 7. märtsil 1984 Tallinna Rahumäe kalmistule.

Töid
----

Leon Johansoni projektide järgi ehitati jaamahooneid, raudteetöötajate elamuid ja muid raudteehooneid järgmistele raudteelõikudele:

* 1926–1928 Lelle–Pärnu ja Vändra-Viluvere;
	+ esimese tüüpprojekti järgi ehitati suured puidust jaamahooned järgmistesse jaamadesse: Eidapere, Sindi, Tori, Viluvere ja Vändra, neist Tori ja Viluvere jaamahooned on tänapäevaks hävinenud;
	+ teise tüüpprojekti järgi ehitati jaamahooned järgmistesse pooljaamadesse: Luuri, Koogiste, Kõnnu, Tammiste ja Tootsi.
* 1928–1931 Rapla–Virtsu;
* 1929–1931 Tartu–Petseri;

Johansoni tööd esindavad 20. sajandi esimese poole traditsionalismi.

* Korterelamu Nõmme-Kase 6; veel elamuid ja eramuid Nõmmel. Ilmselt on tema projekteeritud ka siiani säilinud Turba raudteejaam.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon". Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn 1996.

Kirjandus
---------

* Leo Gens, Mart Kalm. Johanson, Leon. - EKABL. Tallinn 1996. Lk 133
Hans Dahlgren (2016)
**Hans Eric Albert Dahlgren** (sündinud 16. märtsil 1948 Uppsalas) on Rootsi poliitik ja diplomaat, ta on Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei liige. Ta on 21. jaanuarist 2019 Rootsi Euroopa Liidu asjade minister.

Ta lõpetas aastal 1971 Stockholmi Majandusülikooli.

Tema esimene töökoht valitsusaparaadis oli Rootsi välisministeeriumis ametnikuna aastatel 1975–1976 (välisminister Sven Anderssoni ajal). Pärast 1976. aasta Rootsi parlamendivalimisi sai tast opositsiooniliidri Olof Palme pressisekretär, samasse ametisse jäi ta ka siis, kui Olof Palmest aastal 1982 peaminister sai. Aastatel 1983–1991 oli Dahlgren peaministri välisnõunik, kõigepealt Olof Palme ja 1986. aastast Palme järeltulija Ingvar Carlssoni, kui talle anti ka suursaadiku tiitel. 

Ta oli aastatel 1997–2000 Rootsi suursaadik ÜRO-s, lisaks oli ta ka aastatel 1997–1998 Rootsi esindaja ÜRO Julgeolekunõukogus.

Aastatel 2000–2006 oli ta Rootsi välisministeeriumi riigisekretär (eesti mõistes kantsler)

21. jaanuarist 2019 on ta Rootsi Euroopa Liidu asjade minister.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib keeleteadlasest; ajakirjaniku kohta vaata artiklit Alo Raun (ajakirjanik).* |

---

**Alo Raun** (aastani 1935 **Aleksei Reismann**; 8. mai 1905 Tartu – 14. juuni 2004 Bloomington, Indiana, USA) oli eesti keeleteadlane.

Ta lõpetas Tartu Ülikooli 1931. aastal. Oli Õpetatud Eesti Seltsi teaduslik sekretär aastatel 1937–1939. 

Läks Saksamaale 1944 ning oli Balti Ülikooli õppejõud 1946–1949 ja eesti rektor 1948–1949. 1949. aastast elas USAs. Aastatel 1952–1975 oli Indiana Ülikooli professor.

Teosed
------

Raun, Alo 1982. *Eesti keele etümoloogiline teatmik*. Rooma; Toronto: Maarjamaa (2. trükk 2000).

Tunnustus
---------

* 2001 Valgetähe II klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema poeg on Indiana Ülikoolis Bloomingtonis ajalooprofessorina töötav Toivo Raun.

Viited
------

1. ↑  EE 14: 415.
2. ↑  "ISIK: Alo Raun". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. detsember 2015. Vaadatud 11. oktoobril 2011.

Kirjandus
---------

* Paul Alvre. Alo Raun - sein Leben und Schaffen. *Linguistica Uralica* 3: 197–201. 1990.

Välislingid
-----------

* Alo Raun. Eesti keele etümoloogiline teatmik
* Alo Raun Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Leon Panetta
**Leon Edward Panetta** (sündinud 28. juunil 1938 Californias Montereys) on Ameerika Ühendriikide demokraadist poliitik.

13. veebruarist 2009 kuni 30. juunini 2011 oli ta Luure Keskagentuuri peadirektor ja 1. juulist 2011 kuni 27. veebruarini 2013 Ameerika Ühendriikide kaitseminister.

Leon Panetta on itaalia immigrantide Carmelo Franki ja Carmelina Maria poeg. Vanemad olid pärit Kalaabriast ja neile kuulus Montereys restoran.

Leon käis poisina katoliiklikes koolides. Ta lõpetas Santa Clara Ülikooli politoloogia alal 1960 *cum laude* ja 1963 õigusteaduse alal.

Poliitilist tegevust alustas ta 1966. Kuni 1971. aastani töötas ta mitme vabariiklasest poliitiku nõunikuna. 1971. aastal astus ta Demokraatlikku Parteisse nagu tema tööandja John Lindsaygi, kes oli New Yorgi linnapea. Erakonda vahetas ta sellepärast, et pidas ennast tsentristiks ja talle hakkas tunduma, et Vabariiklik Partei kaldub liigselt äärmusse.

Aastatel 1971–76 töötas ta Montereys oma õigusbüroos.

Aastatel 1977–1993 kuulus Leon Panetta Esindajatekotta. Esimesel korral, 1976 kandideeris ta ametis oleva kongresmeni Burt Talcotti vastu ja tõrjus ta Kongressist välja, kogudes 53% häältest. Kokku valiti ta Kongressi 9 korda. Ülejäänud 8 valimisel kogus ta kõige vähem 61,4% ja kõige rohkem 85,4% häältest. 1979–83 kuulus ta Esindajatekoja eelarvekomisjoni, olles alates 1989 selle esimees.

Enne oma 9. ametiaja lõppu lahkus ta Kongressist, kui president Bill Clinton määras ta USA Haldus- ja Eelarveameti juhiks. Selle ameti juhina arendas ta eelarvet suunas, mis võimaldas lõpuks 1998 vastu võtta tasakaalus riigieelarve.

Alates 17. juunist 1994 kuni 20. jaanuarini 1997 töötas ta Bill Clintoni administratsioonis Valge Maja personalijuhina. 

5. jaanuaril 2009 nimetas president Barack Obama Panetta LKA direktoriks, senat andis talle oma heakskiidu 12. veebruaril ning ta astus ametisse 13. veebruaril. Tema ametiajal korraldas LKA Pakistanis operatsiooni, millega tapeti Osama bin Laden.

Pärast kaitseminister Robert Gatesi ametist loobumist kinnitas senat 21. juunil 2011 Panetta uueks kaitseministriks.

Ta on mittetulundusliku Panetta Instituudi asutaja. Ta on töötanud ka Santa Clara ülikoolis avaliku õiguse professorina.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Leon Panetta** |
Angeliño (2020)
**José Ángel Esmorís Tasende** (enam tuntud lihtsalt kui **Angeliño**; sündinud 4. jaanuaril 1997 Coristancos) on Hispaania jalgpallur, kes mängib vasakkaitsja või vasakpoolkaitsjana Türgi kõrgliiga klubis Istanbuli Galatasaray (laenul Saksamaa kõrgliiga klubist RB Leipzig).

Aastatel 2007–2013 kuulus ta Deportivo La Coruña noorteakadeemiasse. 2013. aastal liitus ta Manchester Cityga. 2015. aasta hooajal mängis ta Manchester Cityst laenul Major League Socceri klubis New York City FC. Manchester City põhimeeskonnas debüteeris Angeliño 30. jaanuaril 2016 karikamängus Aston Villa vastu. Samal aastal pääses ta Manchester City põhimeeskonnas veel väljakule 24. augustil UEFA Meistrite Liiga *play-off*-ringimängus Bukaresti Steaua vastu ja 21. septembril liigakarikamängus Swansea City vastu.

Hooaja 2016–17 teises pooles mängis ta Manchester Cityst laenul Hispaania esiliiga klubis Mallorca. Hooajal 2017–18 mängis ta laenul Hollandi kõrgliiga klubis NAC Breda.

2018. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu PSV Eindhoveniga, kuid siirdus järgmise aasta tagasi Manchester Citysse. Pärast seda, kui ta oli hooaja 2019–2020 esimeses pooles Manchester City meeskonnas Inglismaa kõrgliigas väljakule saanud vaid kuues mängus, suundus ta laenule Leipzigi. 13. augustil 2020 andis ta UEFA Meistrite Liiga veerandfinaalimängus Madridi Atlético vastu väravasöödu Leipzigi võiduväravale. Sellega jõudis Leipzig esimest korda Meistrite Liiga poolfinaali. Hooaja 2020–21 alagrupimängus lõi Angeliño kaks väravat İstanbuli Başakşehiri vastu.

Saavutused
----------

Manchester City
* FA Community Shield: 2019

Välislingid
-----------

 Angeliño – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Leo Yllö oma noorima poja Mattiga 1960. aastal Soomes
**Leo (Leonid) Yllö** (24. detsember 1914 (vkj)/ 6. jaanuar 1915 Hakaja – 9. oktoober 1978 Kiljava, Nurmijärvi) oli eesti-soome agronoom.

Ta lõpetas 1938 Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna agronoomia osakonna. Samal aastal sai ta Mathias Wühneri kapitali I auhinna. 1939. aastal kaitses agronoomiamagistri väitekirja.

Yllö oli ÜS Liivika vilistlane ja Eesti Agronoomide Seltsi Rootsis liige.

Märkimisväärne oli ka tema tegevus ingerisoomlaste evakueerimisel Soome 1943. aastal. 1944. aastast elas ta koos perega Soomes, kus töötas Helsingi Ülikooli juures.

Isiklikku
---------

Tema vend oli arst Adolf Yllö.

Viited
------

1. ↑  Surmakuulutus[*alaline kõdulink*]. Helsingin Sanomat, 4. november 1978. Lk 4
2. ↑  Leonid Yllö. Die Steigerung der Feldfruchtbarkeit durch die Dränung. Tartu Ülikool
3. ↑  Matti Yllö: *Docktor Mattis öden och äventyr under åren 1944–70*

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Eesti ohvitserid 1918-1940
* Kaarel Vahtras. Professor Leo Yllö In memoriam. Teataja, 28. oktoober 1978, nr 20, lk 9