recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Baltmuiža mõisa peahoone
**Baltmuiža mõis** (läti keeles *Baltmuiža* või *Baltā muiža*, saksa keeles *Weißensee*, ka *Baltensee* või *Weissensee*) on endine rüütlimõis Lätis Ilūkste piirkonnas Prode vallas Baltmuižas. 

Baltmuiža mõis kuulus aastail 1900–1910 Budbergide suguvõsale, seejärel kaks aastat Peterburis elanud Alex. Gregor von Timrothile ja siis kuni võõrandamiseni aastal 1920 taas Budbergidele.

Mõis ise on vanem, selle klassitsistlik peahoone püstitati juba 1803. aastal. 19. sajandi lõpus lisati kahekorruseline historitsistlik tiibehitis, samal perioddil püstitati ka hoone puidust veranda. 

Peahoonest järve poole jäid kõrvalhooned: ait, tallid, tootmishoone ja tänapäeval elumajana kasutusel olnud ehitis. Mõisa juures oli ka park, mis laskus terrassidena alla järve poole. Tänapäevani säilinud pargis on põhilisteks puuliikideks pärnad ja vahtrad. Järve äärde rajasid Budbergid kiviterrassiga iluaia, kus kasvasid ilupõõsad. Ilupõõsad kasvasid ka häärberi juures, seal ehtisid parki veel dekoratiivvaasid. Ühel terrassil asus ka hekilabürint, mis kujutas endast paruni initsiaale.

Pärast võõrandamist asus mõisa peahoones kool, seejärel aiand. Tänapäeval on hoone eravalduses ja seda restaureeritakse.

Mõisakompleksi juures asub kalmistu, kuhu on maetud 1812. aasta isamaasõjas langenud Prantsuse sõjaväelased.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)
Gražiškiai
**Gražiškiai** on alev Leedus Vilkaviškise rajoonis, Gražiškiai valla halduskeskus. Alev asub Širvinta jõe kaldal.

Alevis on keskkool, kultuurimaja ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1881 valminud katoliku kirik; ka etendatakse seal kahel päeval aastas valge hobuse tantsu.

Ajalugu
-------

Asula tekkis XVI sajandi teisel poolel. Küla on esimest korda mainitud aastal 1598. Esimesed teadaolevad omanikud olid Gintatutased, kellele kuulus ka küla juures olev mõis. Jonas Naruševičiuse initsiatiivil ehitati sinna aastal 1600 esimene kirik. Aastal 1623 mainitakse kiriku juures tegutsenud kihelkonnakooli. Hiljem põles kirik maha, aastal 1745 ehitati selle asemele uus. Järgmisel aastal sai Gražiškiai omale turuplatsi, ka hakati seal neli korda aastas pidama laata. Aastal 1781 avati taas kihelkonnakool.

Aastail 1877–1881 ehitati alevisse praegune kirikuhoone. Nõukogude võimu ajal oli Gražiškiai kohaliku kolhoosi keskasula.

Pilte
-----

* PostkontorPostkontor
* Kivi alevi vapigaKivi alevi vapiga
* Gražiškiai kirikGražiškiai kirik

Viited
------

1. ↑
2. ↑   J. Lukoševičius, A. Petrulis, A. Žilinskas. Gražiškiai. 2002.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Gražiškiai** |

* Alev portaalis vietoves.Lt
* Alevi koduleht
**Erik Vaher** (11. aprill 1921 Veeriku, Valjala vald – 18. jaanuar 1992 Kaunispäe, Sõrve) oli eesti graafik, raamatuillustraator ja karikaturist.

Sündis Saaremaal töölisperekonnas.

Pärast Tallinna algkooli lõpetamist töötas Erik Vaher aastatel 1937–1941 graveerijana Roman Tavasti ettevõttes ja õppis töö kõrvalt Riigi Kunsttööstuskooli õhtuses osakonnas. Graveerijana jätkas aastatel 1942–1944 tööd raadiotehases Telefunken. Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis õppis ta 1944–1950 maalikunsti.

Aastatel 1950–1955 töötas ta Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis tarbekunsti õppejõuna.

Illustreeris Eesti Riiklikus Kirjastuses raamatuid, peamiselt noorsookirjandust. Tema illustratsioone ja karikatuure avaldati ajakirjades Noorus, Pikker jm.

Aastatel 1962–1981 töötas Eesti Telefilmi multifilmiosakonna kunstnikuna, 1965–1981 peamiselt kirjade ja tiitrite kujundajana.

1981. aastast oli vabakunstnik.

1963. aastast Kunstnike Liidu liige.

Erik Vaher on maetud Jämaja kalmistule.

### Illustreeritud raamatuid

* Walter Scott "Ivanhoe" (1956)
* Jacob Grimm ja Wilhelm Grimm "Muinasjutte" (1960)
* Alan Massepaini "Karude koobas" (1967)
* Jules Verne "Kakskümmend tuhat ljööd vee all" (1982)

Viited
------

1. ↑  Geni.ee - Erik Vaher
2. ↑  Pikker Nr 4, 1957
3. ↑  Sirp, nr. 5, 31. jaanuar 1992

Välislingid
-----------

* Eesti Filmi Andmebaas – Erik Vaher
* Erik Vaheri kujundatud raamatud
**Bigauņciems** on küla (*vidējciems*) Lätis Tukumsi piirkonna Lapmežciemsi vallas. Bigauņciems asub Jūrmala idapiiril, merepinnast 5 meetri kõrgusel Liivi lahe ja Vecslocene jõe vahel. Küla jääb valla keskusest Lapmežciemsist 2, endisest piirkonnakeskusest Smārdest 21 ning Riiast 46 kilomeetri kaugusele.

Külas kasvavad looduskaitsealused Bigauņciemsi mänd ehk Mõõdumänd ja Lejasveteri mänd, looduskaitsealune pärn ümbermõõduga 4,2 m ning nimetud männid ümbermõõtudega 2,55 m ja 3,31 m. Küla jääb Ķemeri rahvusparki.

Küla tekkis XVIII sajandi lõpus. Sellele panid aluse kolm Eestist tulnud venda, kes aga abiellusid kohalike tüdrukutega. Teadmata ajal sai eestlaste küla ehk Igauņciems ette B-tähe. XIX sajandil kujunes see puhkealaks, kuhu rajati palju suvekodusid. 1824. aastal hakkasid küla ja Riia vahet sõitma postitõllad.Aastail 2006–2009 kuulus küla Lapmežciemsi piirkonda, aastail 2009–2021 aga Engure piirkonda.

Külas asuvad Telšu pilsetiņa, Bigauņciemsi ja Kāpase bussipeatus.

Bigauņciemsi vallakoolis töötas aastail 1897–1898 õpetajana Läti luuletaja Vilis Plūdons.

2006. aastal oli külas 434 elanikku, 2020. aastal 458.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze, vaadatud 23.05 2020
2. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
3. ↑  Lapmežciema pagasts. Vispārīga informācija.
4. ↑  IS Mantojums

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Bigauņciems** |

| * v
* r
Lapmežciemsi valla asulad |
| --- |
| 
Antiņciems **·**  Bigauņciems **·**  Čaukciems **·**  **Lapmežciems** **·**  Ragaciems |
**Vööt-aaloe** (*Aloe variegata*) on üks toataimena kasvatatavaid aaloeliike.

Klassifikatsioon
----------------

Cronquisti süsteemis (1981) on vööt-aaloe liigitatud aaloeliste (*Aloeaceae*) sugukonda. 

APG II süsteemis (2003) on vööt-aaloe liigitatud tooneliilialiste (*Asphodelaceae*) ja APG III süsteemis heinpuuliste (*Xanthorrhoeaceae*) sugukonda.

Levila
------

Looduslikult kasvavad vööt-aaloed Lõuna-Aafrikas ja Namiibias.

Saadused
--------

Välispidiselt kasutatakse vööt-aaloed nahaga seotud sümptomite leevendamiseks ja seespidiselt laksatiivina.

Seltsilistaimed
---------------

Vööt-aaloe seltsilistaimede hulka kuuluvad: ohteline aaloe, *A. bowiea*, lühilehine aaloe, madal aaloe, *A. longistyla*, *A. claviflora*, *A. falcata*, *A. dinteri* ja *A. sladeniana*. Seltsilistaimedeks võivad sobida ka *Lampranthus multiradiatus*, kuld-läikõis, *Pelargonium echinatum*, *P. xerophytum*, *P. spinosum*, *P. sericifolia*, *P. crithmifolium*, *Stoeberia arborescens*, kääbusgasaania, *Hermannia saccifera*, *Lampranthus reptans* ja kolmkant-läikõis.

Ajaloolist
----------

16. oktoobril 1685 jäädvustas Aafrika-ekspeditsioonil Namaqualandis vööt-aaloed esimesena Simon Van Der Stel.

Viited
------

1. ↑  Aloe variegata, veebiversioon (vaadatud 19.07.2014) (*inglise keeles*)

Välislingid
-----------

* Sissekanne GRIN-is

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Aloe variegata seisuga 19.07.2014.*
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib troopilisest tsüklonist; tugeva tuule kohta vaata Orkaan (tuul); Eesti Kaitseväe õppuse kohta vaata Orkaan (õppus)* |

---

Orkaan Catarina Lõuna-Atlandi kohal nähtuna Rahvusvahelisest orbitaaljaamast (ISS) 26. märtsil 2004
Orkaanide teekonnad aastail 1985–2005
**Orkaan** ehk **taifuun** ehk **troopiline tsüklon** on ekvatoriaalsetel aladel tekkinud võimas ulatuslik tsüklon (madalrõhkkond), millega kaasnevad tugevad orkaanituuled.

Troopiliste tsüklonite keskmes on registreeritud Maa atmosfääris kõige madalamad õhurõhud merepinna tasemel.

Troopilised tsüklonid saavad oma energia ookeanide kohal tekkiva võimsa konvektiivliikumise õhuniiskuse kondensatsiooni tulemusel eralduvast soojusest. Ebapüsiva tasakaaluga õhumassi tõusvates õhuvooludes hakkab üles tõusvas õhus märgadiabaatilise jahenemise protsessi käigus eralduma soojust, sest osa niiskusest õhus kondenseerub ning eraldub vihmana. Kondenseerunud auru tõttu tekib pilvisus, millega on peaaegu kogu tsükloni ala kaetud. Orkaani iseloomulikku pöörlevat spiraali meenutav pilvestruktuur on kosmosest ja kõrgel lendavatelt lennukitelt selgesti nähtavad.

Tsüklonis tervikuna valitsevad tõusvad õhuvoolud. Seevastu täpselt orkaani keskpunktis on kitsas langeva kuiva õhu vooluala. Kui orkaan on piisavalt tugev, siis eristub see ala selgelt ülejäänud orkaanist ja seda nimetatakse orkaani silmaks. Orkaani ülejäänud osa on täiesti pilves, aga silmas on taevas selge. Orkaani ülejäänud osas puhuvad ülitugevad tuuled, aga silmas valitseb tuulevaikus, ehkki merelained on silmas endiselt väga kõrged.

Silma vähim täheldatud läbimõõt on 3 km, suurim 370 km. Silm on harilikult ringikujuline, aga suuremad silmad mõnikord loperdavad ja vajuvad piklikuks (staadioniefekt). Silma ümbritsevas seinas puhuvad kõige tugevamad tuuled ja kõige suuremat kahju tekitab orkaan siis, kui silma ümbritsev sein objektidest üle läheb.

Orkaan tugevneb siis, kui ta satub sooja mere kohale. Maismaa kohale jõudes hajub ta kiiresti. Ehkki Kesk-Ameerika maakitsus pole kuigi lai, on teada vaid üksikud juhtumid, kus orkaan on jõudnud Atlandi ookeanilt Vaiksele ookeanile: enamik maakitsusele jõudnud orkaanidest laguneb ja kaob enne. Külma mere kohal ta nõrgeneb samuti.

Eestisse pole teadaolevalt veel ükski orkaan jõudnud, sest soojad, orkaanidele sobivad mered asuvad Eestist liiga kaugel.

Vaata ka
--------

* orkaan Katrina 2005
* orkaan Dora 2007
* orkaan Ike 2008
* orkaan Irene 2011
* orkaan Sandy 2012
* taifuun Haiyan 2013
* orkaan Harvey 2017
* orkaan Irma 2017
* orkaan Talim 2017
* orkaan Dorian 2019
* taifuun Vongfong 2020 (samanimelised ka 2002, 2008, 2014)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Orkaanid** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Orkaan** |
**Biahoml** (transkribeerituna **Bjagoml**, poola keeles *Biehomla*, ka *Bieholin*, leedu keeles *Biahomlis*, ka *Begomlis*, taraškievica nimekuju *Бягомель* (Biahomiel), vana nimekuju *Бе́гамля* (Behamla)) on alev Valgevenes Viciebski oblastis Dokšycy rajoonis, Biahomli külanõukogu halduskeskus.

Esimest korda on asulat mainitud 1582. aastal. 1792. aastast kuulus Poola teise jagamise tagajärjel Vene keisririigi ja 1921. aastast Poola riigi koosseisu. 1932. aastal sai Biahomlist alev. 1939. aastal liideti Valgevene NSV-ga. 

Teise maailmasõja ajal oli tähtis partisanide tugipunkt. Alevi lähistel asus lennuväli, mille kaudu peeti sidet rindega. Asula ümber tegutses 9 partisanide brigaadi, Biahomlist korraldati ka partisanide tegevust Leedus.

1974. aastal valmis Biahomlis viinavabrik. Valmistatakse ehitusmaterjale, töödeldakse puitu. Asulas on kultuurimaja, koduloomuuseum (üks selle eksponaate on partisanidega sidet pidanud lennuk Il-14). Alevis on tavaline kool, laste muusikakool ja orbude internaatkool. Vaatamisväärsused on viinavabrikukompleks ja 1886. aastast pärit katoliku kiriku varemed.

Kuulusused
----------

* Vladimir Nikolajevitš Dronov – Vene admiral
* Jurass Svirka – valgevene luuletaja
* Ales Staver – valgevene luuletaja
* Stepan Stapanovitš Mankovitš – partisan
* Pimen Jemeljanovitš Pantšenko – Tallinnas surnud valgevene luuletaja

* Biahomli katoliku kirikBiahomli katoliku kirik
* Biahomli viinavabrik, nüüd muuseumBiahomli viinavabrik, nüüd muuseum
* Biahomli partisanide lennuväliBiahomli partisanide lennuväli
* Biahomli tänavavaadeBiahomli tänavavaade

Välislingid
-----------

* Biahoml (*valgevene keeles*)
* Alev fotoentsüklopeedias
Eesti eesistumise aegne eriesindaja Matti Maasikas (vasakult esimene) Saksamaa ja Baltimaade välisministrite kohtumisel 2016. aastal
**Matti Maasikas** (sündinud 12. juunil 1967 Tallinnas) on Eesti diplomaat, Euroopa Liidu suursaadik Ukrainas. 

Matti Maasikas lõpetas 1985. aastal Tallinna 4. Keskkooli ja 1993. aastal Tartu Ülikooli ajaloolasena.

Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta Eesti Rahva Muuseumi tegevdirektori kohusetäitjana, seejärel Kaitseministeeriumi konsultandina. Aastatel 1994–1996 oli ta Isamaa välissekretär, seejärel 1999. aastani Riigikogu kantselei välissuhete osakonna juhataja ning aastatel 1999–2001 peaminister Mart Laari büroo juhataja.

Alates 2001. aastast töötas ta Välisministeeriumis. Aastatel 2001–2005 oli Matti Maasikas Eesti suursaadik Soomes, aastatel 2005–2008 Välisministeeriumi kantsler.

Aastatel 2009–2010 töötas ta Euroopa Komisjoni laienemisvoliniku Olli Rehni kabinetis, alates augustist 2010 Euroopa Komisjoni presidendi José Manuel Durão Barroso nõunike meeskonnas.

Alates 29. augustist 2011 oli Matti Maasikas Eesti alaline esindaja Euroopa Liidu juures.

Eesti Euroopa Nõukogu eesistumise ajaks 2017. aastal määras valitsus ta Eesti eriesindajaks Euroopa Liidu juures. Tema ülesanne oli esindada Eestit Euroopa Parlamendi plenaaristungitel, kaitstes seal Euroopa Liidu Nõukogu ühiseid seisukohti.

Alates 2018. aastast oli Maasikas Välisministeeriumi asekantsler. Sügisel 2019 sai Matti Maasikas Euroopa Liidu suursaadikuks Ukrainas. Tema ametiaeg lõppes 15. septembril 2023.

Alates 1992. aastast kuni 2020. aastani oli ta Isamaa Erakonna (varem Isamaaliit) liige.

Tunnustus
---------

* 2016 Valgetähe III klassi teenetemärk
* 2016 Aasta eurooplane

Isiklikku
---------

Matti Maasika isa oli ajakirjanik Uno Maasikas.

Viited
------

1. 1 2  Riigikogu Toimetised
2. 1 2 3  Kolm Eesti suursaadikut alustasid tööd rahvusvaheliste organisatsioonide juures
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. jaanuar 2018. Vaadatud 23. detsembril 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑  INTERVJUU | Matti Maasikas: ärkan igal hommikul üles ja ütlen endale, et ma ei ole pommide ja kuulide all, mul on asjad hästi, Eesti Ekspress, 13. september 2023
5. ↑  "Isamaast astus välja mitu tuntud diplomaati" ERR, 30. detsember 2020
6. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 19329
7. ↑  "Aasta eurooplane on diplomaat Matti Maasikas" Postimees, 7. mai 2016

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Matti Maasikas** |
**Henri IV** [an´rii neljas] (13. detsember 1553 – 14. mai 1610) oli Navarra kuningas 1562–1610 (**Henri III** nime all) ning Prantsusmaa kuningas 1589–1610. Henri oli esimene kuningas Bourbonide dünastiast Prantsuse troonil. 

Ta oli Antoine de Bourboni ja Navarra kuninganna Jeanne III (Jeanne d'Albret) poeg.

Ta oli aastast 1569 hugenottide juht. 

Abiellunud 18. augustil 1572 kuningas Charles IX õe Marguerite de Valois'ga, püüdis ta lepitada hugenotte ja katoliiklasi, kuid ajendas tahtmatult pärtliöö sündmused.

Henri IV
Ta päris 1589 pärast Henri III surma Prantsuse trooni, sest oli meesliinis tolle lähim sugulane, nimelt Louis IX järeltulija meesliinis. Tegelikult valitsema sai ta hakata alles pärast katoliku usku astumist ja Pariisi asumist (1594). 

Henri IV valitses absolutistlikult. Ta lõpetas 1598 Nantes'i ediktiga ususõjad ja alustas 1604 Kanada asumaastamist. 

Henri IV korrastas koos rahandusministri Maximillien de Béthune Sullyga Prantsusmaa rahanduse, õhutas manufaktuuride asutamist, ajas protektsionistlikku majanduspoliitikat ning laskis ehitada teid ja kanaleid.

Henri IV tappis, 1610. aastal fanaatiline katoliiklane François Ravaillac, kellele ei meeldinud, et Henri alustas sõda katoliikliku Hispaaniaga. Ravaillac pidas seda usutaganemiseks.

Isiklikku ja järglased
----------------------

Henri esimesest abielust lapsi ei sündinud. Henri laskis oma abielu 1599 tühistada ja abiellus 17. detsembril 1600 Marie de' Mediciga. 

Teisest abielust, Marie de' Mediciga sündis 6 last, 3 poega ja 3 tütart. Keskmine poeg suri 4-aastaselt, teised lapsed said täiskasvanuks.

* Henri vanim (ebaseaduslik) poeg César (sündis 1594; emaks Gabrielle d'Estrées) oli Beauforti ja Vendôme'i hertsog.
* Henri vanim seaduslik poeg Louis sündis 27. septembril 1601, abiellus 1615 Austria Annaga ja päris Louis XIII nime all Prantsusmaa trooni.

Kõik Henri seaduslikud tütred said kuningannadeks. 

* Vanim tütar Elisabeth (Prantsusmaa Isabel) sündis 22. novembril 1602 ja abiellus 1615 Hispaania kuninga Felipe IV-ga.
* Keskmine tütar Christine Marie sündis 12. veebruaril 1606 ja abiellus 1619 Savoia kuninga Vittorio Amedeo I-ga.
* Noorim tütar Henrietta Maria sündis 25. aprillil 1608 ja abiellus 1625 Inglismaa kuninga Charles I-ga.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev:**Jeanne III** | **Navarra kuningas**1572–1610 | Järgnev:**Louis XIII** |
| Eelnev:**Henri III** | **Prantsusmaa kuningas**1589–1610 |
Veclaicene-Murati piiripunkt 2023. aastal
**Murati piiripunkt** oli piiripunkt Riia-Pihkva maanteel Võru maakonnas Eesti-Läti piiril. 

Murati-Veclaicene Eesti-Läti piiripunkt lõpetas oma tegevuse 2002. aastal.

Esimene piirikordon Muratis asus Peeter Plukki ehitatud ja talle kuuluvas hoones (hilisemal ajal asusid seal pood ja kool), mis anti Eesti piirivalvele rendile. Väikeses toas esimesel korrusel oli piirikordoni kantselei. Maja ülejäänud ruumides elasid piirikordoni ülemad laste ja naistega. Esimene piirikordon lõpetas oma tegevuse pärast II maailmasõda 1945. aastal. 

Eesti iseseisvuse taastamise järel valvasid piirivalvurid piiri soojakutes. Murati piiripunkt oli üks vana talukoht. 1991. aasta 21. mail ja 23. mai rünnati piiripunkti Riia OMONi poolt. Hiljem koliti piiripunkt endise Murati-Veclaicene piiripunkti hoonesse. 

Eesti-Läti piiril asusid veel ka Valga-1 piiripunkt, Valga-2 piiripunkt, Valga-3 piiripunkt ja Vana-Ikla, Vastse-Roosa, Mõisaküla, Lilli ja Holdre piiripunktid.

2017. aasta oktoobris avati Murati / Veslicenese endises piiripunktis SuperAlko kauplus. 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Murati piiripunkt**
 |

Vaata ka
--------

* Eesti piiripunktide loetelu

Viited
------

1. ↑  "Riigipiiri seadus". *Riigi Teataja*. 25.06.2002. Vaadatud 18.02.2018.
2. ↑  Jõgevamaa mehed kaitsesid riigipiiri kumminuiadega, www.vooremaa.ee, 3.11.2020
3. ↑  Aadu Jõgiaas, 25 aastat tagasi valvati Eesti piiri kumminuiadega, www.delfi.ee, 14.06.2016
4. ↑  Eesti-Läti piiripunktid ühised, Õhtuleht, 2. mai 2006
5. ↑  "SuperAlko on suurim alkoholi jae- ja hulgimüügile spetsialiseerunud kauplusekett". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. mai 2021. Vaadatud 24. mail 2021.
6. ↑  Kurioosum: endises piiripunktis avati alkoholipood, www.err.ee, 20.10.2017

Välislingid
-----------

* Aadu Jõgiaas, 25 aastat tagasi valvati Eesti piiri kumminuiadega, www.delfi.ee, 14.06.2016
* Jõgevamaa mehed kaitsesid riigipiiri kumminuiadega, www.vooremaa.ee, 3.11.2020
**Brīdaga** (vanasti ka **Brīdags**) on küla (*skrajciems* ehk hajaküla) Lätis Limbaži piirkonnas Viļķene vallas. Küla asub valla kirdeosas Vitrupe jõe kaldal.

Aastal 1879 avas vennastekogudus Ķirbiži lähistel palvemaja. Selle juurde rajati ka ühe hektari suurune kalmistu. Tänapäeval on palvemaja hoone kasutusel kalmistu kabelina, kalmistul asub ka Aderkaside suguvõsa rahula.

Brīdagas kasvavad nimetu pärn, Brīdaga kalmistu männid, Ķirbiži vana kooli elupuu ümbermõõduga 2,94 meetrit ja Upītese paju ümbermõõduga 4,5 meetrit on looduskaitse all. Küla läbib Vitrupe oru kaitsealal.

Aastal 2006 oli külas 36 elanikku.

Külavahetee

Viited
------

1. ↑   Viļķenes pagasts. Baznīcas Viļķenē
2. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
3. ↑  Vietvārdu datubāze

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Brīdaga** |

| * v
* r
Viļķene valla asulad |
| --- |
| 
Āboltiņi **·**  Āstere **·**  Blome **·**  Brīdaga **·**  Ķirbiži **·**  Lapsiņas **·**  Rūkas **·**  Rūstuži **·**  Šķirstiņi **·**  Vaigaži **·**  **Viļķene** **·**  Vitrupe **·**  Voldes |
**Joniškis** on alev Leedus Molėtai rajoonis, Joniškise valla halduskeskus. Alev asub Arinase järve ääres. 

Joniškises on keskkool ja postkontor. Vaatamisväärsuseks on sealne XVIII sajandil ehitatud katoliku kirik.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 239 (1866)
* 41 (1885)
* 233 (1923)
* 189 (1959)
* 253 (1970)
* 250 (1977)
 | * 317 (1979)
* 294 (1984)
* 336 (1989)
* 325 (2001)
* 332 (2005)
* 258 (2011)
 |

Ajalugu
-------

Joniškist on esmamainitud XVII sajandi keskel. XVIII sajandi alguses läks asula jesuiitide valdusse, kes rajasid sinna ka kiriku. Kiriku juures hakkas tegutsema ka kihelkonnakool.

Tsaariajal oli alevi venekeelne nimekuju *Янишки*.

Aastal 1941 hukkasid Saksa okupatsiooniväed üle 100 Joniškises elanud juudi. Nõukogude perioodil oli asula kohaliku sovhoosi keskasulaks.

* JoniškisJoniškis
* Veetorn ja laudadVeetorn ja laudad
* ArinasArinas
* Joniškise kirikJoniškise kirik

Viited
------

1. ↑  2011 m. surašymas
2. ↑  Янишки. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 5 (Таарджалъ — Яя). СПб, 1885, 961 lk.
3. ↑  www.yahadmap.org

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Joniškis (Molėtai)** |

* Alev portaalis vietoves.Lt
**Valgepea-kangurlind** (*Dinemellia dinemelli*) on Ida-Aafrikas elav kangurlindlaste (*Ploceidae*) sugukonda kuuluv värvuline.

Alamliigid
----------

Teada on kaks alamliiki:

* *D. d. dinemelli* (E. Rüppell, 1845) – areaali põhjaosa Sudaan, Etioopia, Somaalia, Uganda, Põhja-Keenia.
* *D. d. boehmi* (A. Reichenow, 1885) – areaali lõunaosa Keenia ja Tansaania

Kirjeldus
---------

Linnu kehapikkus on 170–190 mm ja kaal 57–85 g. Linnu pea ja alakülg on valged, laudjas ja sabaalused suled erk-oranžpunased. Nokk on must ja koonilise kujuga. Reied on tumepruunid, pruunidel tiibadel kitsad valged vöödid, näha eriti laiali sirutatud tiibadel. Emaslind ja isaslind näevad ühtmoodi välja. Alamliigil *D. d. dinemell*i on saba pruun, alamliigil *D. d. boehmi* must.

Liik elab Etioopias, Keenias, Somaalias, Sudaanis, Tansaanias ja Ugandas. Elupaigana eelistab savanni ja võsasid, eriti kuivi akaatsiavõsastikke.

Viited
------

1. ↑  White-headed Buffalo-weaver Dinemellia dinemelli - IUCN Red List
**Helve Kotli** (sündinud Labi, Ohak; 27. juuni 1934 – 1. aprill 2023) oli Eesti sünoptik ja hüdroloog.

Sündis Pärnus ja õppis Tartu Ülikoolis geograafiat, kus tema diplomitöö (1958) käsitles Pärnu lahe hüdroloogilisest seisundist. Esimene töökoht oli Narva-Jõesuu ilmajaamas.

Seejärel tuli Tallinnasse. Ennustas pikalt ilma Eesti Meteoroloogia ja Hüdroloogia Instituudis (EMHI, hilisem Keskkonnaagentuur). On esinenud ilmaprognoosidega erinevates väljaannetes ning televisioonis. Sh ka raadios. 

Helve lõpetas 1958. a. TRÜ geograafiaosakonna okeanograafina. Enamus tema tööelust oli aga seotud ilmaennustamisega. Vanadest ajalehtedest võib leida tema kohta erinevaid tiitleid: Tallinna ilmajaama insener-sünoptik (1967), vanemsünoptik (1976), sünoptik-okeanoloog (1978), Tallinna Ilmajaama ülem (1983), Eesti Hüdro-Meteoroloogiakeskuse peasünoptik (1984), vabariikliku hüdrometeoroloogiliste prognooside osakonna juhataja (1988), Meteoroloogiakeskuse direktor (1994), Eesti Meteoroloogia- ja Hüdroloogiainstituudi meteoroloogiakeskuse direktor (1999). Aastatel 2002-2010 oli Helve Kotli Eesti Geograafia Seltsi teadussekretär. 1980ndail võttis ta sünoptikuna osa purjelaev "Krusenstern" Atlandi-reisist ja purjeregatist.[*viide?*]

Helve Kotli oli ilmateadustajana tervele põlvkonnale tuntud telenägu ja raadiohääl. Enamusele praegu Keskkonnaagentuuris töötavatele sünoptikutele oli ta hea kolleeg ja õpetaja. Helve Kotli sulest on ilmunud kümneid populaarteaduslikke artikleid ja üks ilmaraamat: "Vaata ilma".[*viide?*]

Ühtlasi oli ta juba ülikoolipäevil aktiivne rahvatantsus ja koorilaulus ning 2019a osales VENÜ Naiskoor "Vanaemad" laulupeol "Minu arm". Ta harrastas koorilaulu kõrge eani, ühtekokku ligikaudu 80 aastat. Esimest korda esines koolis, olles vaid 10a ja sellest hetkest jätkas laulmisega terve oma elu.[*viide?*]

21. sajandi algul alustati EMHIs automatiseerimisega ning 2001. aasta koondamistelaines jäi tööta ka Helve Kotli. Ta jätkas loengute pidamist mereakadeemias ning asus järgnevaks kaheksaks aastaks tööle Eesti Geograafia Seltsi teadussekretärina.

Tema abikaasa on Aalar Kotli (sünd 21.02.1934)[*viide?*]

Viited
------

1. ↑  Villu Astok MERETEADLANE JA RAADIOHÄÄL 21. III 1935 – 19. V 2016 Eesti Geograafia Seltsi aastaraamat = Yearbook of the Estonian Geographical Society, nr 42, aprill 2017. Lk 244
2. 1 2  "Täna jäetakse hüvasti pikalt ilma teinud Helve Kotliga" Maaleht, 13. aprill 2023
3. ↑  "Tipptehnoloogia jätab ilmaennustajad tööta" Postimees, 29. november 2001

* Helve Kotli. Vaata ilma. Maalehe Raamat 1997, 72 lk.
Edelaraudtee diiselrongid DR1 Tallinnas Balti jaamas
**Diiselrong** on mitmevaguniline rong, mis sõidab vagunis või vagunites paikneva ühe või mitme diiselmootori jõul. Diiselrong ei vaja eraldi vedurit. Diiselrong on võimeline sõitma kokkuliidetuna teiste samasuguste rongidega, olles seejuures juhitav ühest kabiinist. Diiselrongide eelised diiselvedurite veetavate rongide ees on näiteks parem kiirendus ja väiksem kütusekulu.

Diiselmootor võib paikneda juhtvagunis, vagunis või mootori vagunis.

Tüübid
------

### Mehaanilise ülekandega

Sarnaselt autoga kantakse diiselmootori pöörlemisenergia kardaanidega käigukasti kaudu veoratastele. Seda tüüpi oli ka Eestis sõitnud Ungari diiselrongi D1 eelkäija D. 

### Hüdraulilise ülekandega

Diiselmootor käitab hüdropumpa, mis saadud energia kannab hüdroõli pumpamise teel veoratastega ühendatud veoseadmele. Seda tüüpi olid ka Edelaraudtee opereeritavatel liinidel sõitnud rongid D1 ja DR1.

### Diiselgeneraatoriga elektrirong

AS Elroni Stadler FLIRT tüüpi reisirongi avatud mootorisektsioon
Tegemist on sisuliselt elektrirongiga, mille vagunites paiknevad veoelektrimootorid saavad energiat diiselmootoriga käitatavalt elektrigeneraatorilt.

Seda tüüpi on Elroni opereeritavatel liinidel sõitvad diiselrongid Stadler FLIRT.

Diiselrongid Eestis
-------------------

Diiselrongid hakkasid auruvedurite kõrvale ilmuma 1949. aastal. Esimene Eestis reisijaid teenindanud diiselrong oli Ungari päritolu DP, mis sõitis liinil Vilnius-Riia-Tallinn (1949–1963). 1965. aastal hakkasid Eestis reisijaid teenindama samuti Ungaris toodetud diiselrongid D1, mis sõitsid kuni 2001. aastani. DR1 tüüpi Läti päritolu diiselrongid ilmusid Eestisse 1984. aastal ja teenindasid reisijaid 2013. aasta lõpuni. Käiku jäi üks DR1A tüüpi rong, mis sõidab liinil Tallinn–Peterburi. 2014. aastal võttis Eesti-sisese reisijateveo üle riigiettevõte Elron, mis kasutab Eesti-sisestel liinidel 2-, 3- ja 4-vagunilisi diiselronge Stadler FLIRT. Diiselmootoriga elektrigeneraator asub neil rongidel eraldi mootorivagunis, mis on siiski reisijale läbitav.

Edelaraudteel olid kuni 31. detsembrini 2013 käigus Riia Vagunitehases toodetud diiselrongid DR1 Pärast seda lõpetas firma reisijateveo.

Vaata ka
--------

* Elektrirong
* Raudteetransport
* Magnethõljukrong

Välislingid
-----------

* YouTube'i video: Diiselrongi youtube'i kanal
**Maximiliano** (hispaania Fernando Maximiliano José María de Habsburgo-Lorena; saksa Ferdinand Maximilian Joseph von Habsburg; 6. juuli 1832 Schönbrunni loss, Viin – 19. juuni 1867 Cerro de las Campanas, Santiago de Querétaro, Mehhiko) oli Mehhiko keiser aastatel 1864–1867.

Ferdinand Maximilian Josephi noorus
-----------------------------------

Hilisem Mehhiko keiser Maximiliano sündis Ferdinand Maximilian Joseph von Habsburgina Austrias keisri Franz Josephi ja ertshertsogi Karl Ludwigi vennana. Ta oli 1850. aastatel Austria mereväe juht ja moderniseerija ning 1857–1859 Austria Itaalia-valduste asevalitseja. Teda peeti suhteliselt liberaalseks.

Ferdinand Maximilian Joseph von Habsburg lasi ta end aga meelitada Prantsuse keisri Napoleon III Mehhiko-avantüüri, mistõttu pidi loobuma troonipärimisõigusest Austrias. Tema vanem vend ja enamus ülejäänud perekonnast olid selle vastu, kuid Franz Josephi varjust iga hinna eest välja paista üritav andekas Maximilian sellest ei hoolinud. Maximilian läks koos Prantsuse vägedega Mehhikosse, kus ta keisriks kuulutati.

Maximiliano Mehhiko keisrina
----------------------------

Paari aasta pärast kukkus Napoleoni üritus seal läbi ning Maximilian jäi saatuse hooleks. Veebruaris 1867 said ta viimased väed Mehhiko vägedelt lüüa; ta võeti kinni ja paigutati Santiago de Querétaros vanglasse. Pärast ebaõnnestunud põgenemiskatset 11. mail mõisteti ta surma ja hukati. Hulk euroopa kultuuri- ja poliitikategelasi, sealhulgas Victor Hugo ja Giuseppe Garibaldi, palusid Mehhiko uue valitsuse juhilt Benito Juárezelt Maximilianile armu, kuid Juárez käskis Maximiliani hukata selle märgiks, et mehhiklased suhtuvad interventidesse halvasti. Temaga koos hukati ka kindralid Miguel Miramón ja Tomás Mejía Camacho.

Ta surnukeha viidi hiljem Austriasse ja ta on maetud Viini kaputsiinide kiriku keiserlikku krüpti. Ta hukkamispaika on püstitatud mälestuskabel.

* Édouard Manet' maal "Mehhiko keisri Maximiliani hukkamine"Édouard Manet' maal "Mehhiko keisri Maximiliani hukkamine"
* Keiser Maximiliano enne 1868. aastatKeiser Maximiliano enne 1868. aastat
* Kirst Viini keiserlikus krüptisKirst Viini keiserlikus krüptis

Isiklikku
---------

Maximilian abiellus Belgia printsessi Marie Charlotte Amélie Augustine Victoire Clémentine Léopoldine Saxi-Coburg-Gothaga, keda hüüti Carlotaks. Neil ei olnud lihaseid lapsi, kuid nad lapsendasid Mehhiko eelmise keisri Agustín I pojapojad Agustín de Iturbide y Greeni ja Salvador de Iturbide y de Marzáni. 1866. aastal varises Carlota psüühiliselt kokku ja seda on nimetatud ka vaimuhaiguseks. Samal aastal sõitis ta Euroopasse poliitilist ja sõjalist toetust otsima; neid ta ei saanud, ent jäi ellu. Ka tema lapsed jäid ellu.

Kirjandus
---------

* Võitlus Mehhiko pärast : keiser Maximilian tema erasekretäri mälestustes. Koostanud ja toimetanud Konrad Ratz. Saksa keelest tõlkinud Vladimir Beekman. Tallinn, Olion, 2001

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Maximiliano (Mehhiko keiser)** |

* The Royal Ark

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Augustín I** | **Mehhiko keiser**1864–1867 | Järgnev**puudus** |
**Ruhnu saare vangimaja** oli palkhoone Ruhnu külas, kus kurjategijaid kinni peeti. See oli kahe väikse ruumi ja aknaavaga, madala laega. Rootsi keeles oli sellele nimeks pandud *Skithuset* (eesti keeles "sitamaja").

Ajalugu
-------

Esimesed teated pärinevad 18. sajandi algusest, Ruhnu pastor Jonas Drothenius märkis kirikuraamatusse: "Ühel koguduse koosolekul kallas kellalööja peremehe üle vängete, ebakristlike ja ebainimlike süüdistustega, siis olin ma sunnitud laskma kellalööja pooleks ööks vangimajja panna". 

1804. aastal ehitati küla keskele kahekambriline vangimaja, kuhu külavanem võis iga inimese 24 tunniks kinni panna. Alates 1894. aastast kasutati seda sealaudana.

1922. aasta 28. augustil ilmunud nädalalehe Esmaspäev kohaselt oli vangimajal vähem karistus- ja kinnipidamisotstarve ning rohkem rakendati seda ähvarduse ja hoiatusena, kuna kuritegevust saarel suurt polnud. Samuti polnud hoonest raske lahkuda, kuna selle seinas oli auk, kust sai välja pugeda.

1930. aastal hoone lammutati kuritegevuse puudumise tõttu.

Vaata ka
--------

* Eesti vanglad
* karistus
* kartserikaristus

Viited
------

1. 1 2  "Ruhnu vangimaja". *Eesti Entsüklopeedia*. Vaadatud 28. novembril 2022.
2. ↑  Erilaid, Tõnis (20. oktoober 2022). "Kuidas daamide pesust ja Ruhnu vangimajast juttu tehti". *Naine*. Vaadatud 28. novembril 2022.
3. 1 2  "Esmaspäev: piltidega nädalleht 28 august 1922". *DIGAR Eesti artiklid*. 28. august 1922. Vaadatud 28. novembril 2022.
4. ↑  "...1919". *Ruhnu Vald*. Vaadatud 28. novembril 2022.
5. ↑  "Järva Teataja 16 august 2014". *DIGAR Eesti artiklid*. 16. august 2014. Vaadatud 28. novembril 2022.
**Bīriņi** on küla (*vidējciems*) Lätis Limbaži piirkonnas Vidriži vallas. 

Asulas on endise Bīriņi mõisa (*Koltzen*) süda. Külas on raamatukogu. Külas asuvad bussipeatused Bīriņi ja Bīriņu pils. seal asub uusgooti stiilis Pistohlkorside suguvõsale kuulunud loss maalilise pargiga. Praegu asub mõisas hotell. Bīriņi mõisa hoonetekompleks (park, häärber ja kolme toa laed) on muinsusmälestisena riikliku kaitse all. Regionaalse kaitse all on kabelis asuv Mellinite hauatähis.

Looduskaitse all on tammed ümbermõõtudega 4,16 meetrit, 4,25 meetrit ja 4,05 meetrit, vaher ümbermõõduga 3,52 meetrit, pärn ümbermõõduga 4,09 ning kõrgusega 18 meetrit, pärn ümbermõõduga 3,52 meetrit, Dore tamm, Kapeņi pärn, Bīriņi must mänd, Bīriņi hobukastan, Bīriņi kooli tamm, Bīriņi allee tammed, Bīriņi allee pärn, Bīriņi pargi paju, Bīriņi pargi remmelgas, Bīriņi pargi tamm, Bīriņi pargi pärnad ja Armastuse tamm.

Aastal 2015 oli külas 146 elanikku, aastal 2022 oli elanikke aga 150.

* AsulaAsula
* Bīriņi mõis tänapäevalBīriņi mõis tänapäeval

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
4. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
5. ↑  Vietvārdu datubāze

| * v
* r
Vidriži valla asulad |
| --- |
| 
Bīriņi **·**  **Gravas** **·**  Grūbas **·**  Igate **·**  Vidriži |
**Edela-Somaalia** on Somaalia edelaosas paiknev piirkond, mis 1. aprillil 2002 end iseseisvaks kuulutas, kuid 2009. aastast on Somaalia autonoomne piirkond. Edela-Somaalia on asustatud peamiselt *rahanweini* ja *digili* hõimuga. See piirneb loodes Etioopiaga, kirdes Puntlandiga, kagus India ookeani ja keskvalitsuse kontrollitava alaga ning edelas Jubalandi ja Keeniaga.

Edela-Somaalia presidendiks kuulutas end Xassan Maxamed Nuur Shaati-Gaduud. Kuid alates 3. oktoobrist 2002 hoidis Edela-Somaalimaa keskust Baydhabot enda kontrolli all šeik Aaden Madoobe. Alates 2005 oli Madoobe ja Shatigadud ministrid Somaalia peaministri Cali Maxamed Geeddi valitsuses, millel oli vähe võimu väljaspool pealinna. 


Aafrika maad

**Iseseisvad riigid:** Alžeeria | Angola | Benin | Botswana | Burkina Faso | Burundi | Djibouti | Egiptus | Ekvatoriaal-Guinea | Elevandiluurannik | Eritrea | Etioopia | Gabon | Gambia | Ghana | Guinea | Guinea-Bissau | Kamerun | Keenia | Kesk-Aafrika Vabariik | Komoorid | Kongo Vabariik | Kongo Demokraatlik Vabariik | Lesotho | Libeeria | Liibüa | Lõuna-Aafrika Vabariik | Lõuna-Sudaan | Madagaskar | Malawi | Mali | Maroko | Mauritaania | Mauritius | Mosambiik | Namiibia | Niger | Nigeeria | Roheneemesaared | Rwanda | Sambia | São Tomé ja Príncipe | Senegal | Seišellid | Sierra Leone | Somaalia | Sudaan | Svaasimaa | Zimbabwe | Tansaania | Togo | Tšaad | Tuneesia | Uganda  

 **Sõltuvad alad:** Briti India ookeani ala | Ceuta | Chafarinase saared | Kanaari saared | Madeira | Mayotte | Melilla | Peñón de Alhucemas | Peñón de Vélez de la Gomera | Réunion | Saint Helena  

 **Tunnustamata riigid ja okupeeritud alad:** Edela-Somaalia | Jubaland | Lääne-Sahara | Puntland | Somaalimaa

 **Aafrika maad** | Aasia maad | Austraalia ja Okeaania maad | Ameerika maad | Euroopa maad
**Scaled Composites Model 281 Proteus** on tandemtiivaga kõrgel kõrgusel lendamiseks mõeldud pikamaalennuk. Lennuki on konstrueerinud Bert Rutan. Ta tahtis uurida võimalust kasutada õhusõidukeid kõrgmäestiku telekommunikatsiooni jaamadena. Proteus on mitmeotstarbeline transpordilennuk, mis suudab vedada mitmesuguseid veoseid välisel püloonil. See võib olla 19 800 m kõrgusel rohkem kui 18 tundi. Lennuk kuulub Northrop Grumman Corporationile.

Ajalugu
-------

Proteuse esimene lend toimus 26. juulil 1998. aastal. Lennutestid jätkusid 1999. aasta lõpuni. Juunis näidati Proteust esimest korda rahvusvaheliselt, debüüt toimus Pariisi lennunäitusel. Lennuk lendas vahemaandumiseta Bangorist Maine'ist Pariisi. 

2000. aasta oktoobris saavutati kõrgeim tulemus milleks oli 19 277 m.

21. detsembril 1998 kanti Proteus ajakirja Time "1998. aasta 100 parima disaini" nimekirja.

Proteus on praegu mitme koostöös NASAga püstitatud FAI maailma kõrgusrekordi omanik.

  

Scaled Composites Proteus projekteeriti ja ehitati 1998. aastal. See loodi kahemootorilise suure autonoomiaga lennukina, mis on võimeline lendama suurel kõrgusel ja pikka aega. See loodi keskkonnaseire ja teadusuuringute õhusõidukina ning töötati välja koostöös NASAga.

Scaled Composites Proteus on uuenduslik mitmeotstarbeline lennuk, mille on välja töötanud Ameerika ettevõte Scaled Composites. See loodi erinevate missioonide, sealhulgas geoloogiliste uuringute, atmosfääri- ja meteoroloogiliste uuringute läbiviimiseks, samuti uute tehnoloogiate ja süsteemide katsetamiseks.

Lennuki Disain
--------------

Proteusel on ebatavaline tandem-tiiva ja kahe noolega konfiguratsioon koos kahe tagumise turboventilaatormootoriga, mis annavad jõudu. Lennukil on modulaarne konstruktsioon, mis võimaldab kanda koormaid erinevates kohtades. Tagatiivale või esiosale saab lisada või eemaldada eemaldatavaid otsaosasid, et kohandada Proteuse aerodünaamikat erinevatele välistele koormustele või maksimaalsele kõrgusele. Peamine telik on paigutatud teistest telikutest kaugele, mis võimaldab vedada suuri väljastpoolt paigaldatud kasulikke koormaid kere alla.

Lennuk on ette nähtud reisimiseks 50 000 kuni 63 000 (jala) kõrgusel kuni 18 tundi.

Lennukil on kerge tiib, mis on mõeldud pikkadeks lendudeks suurtel kõrgustel. See võimaldab suurel kiirusel pikki vahemaid läbida ja kütust säästlikult kasutada. Lennuki sees on ruumikad kajutid meeskonnale ja teadustehnikale ning tehnilised kambrid erinevate instrumentide ja süsteemide hoidmiseks ja hooldamiseks.

Viited
------

1. ↑  "The Best of 1998 Design - TIME". *web.archive.org*. 20. oktoober 2012. Originaali arhiivikoopia seisuga 20. oktoober 2012. Vaadatud 2. mail 2023.
2. ↑  "Proteus". *Scaled Composites* (Ameerika inglise). Vaadatud 2. mail 2023.
3. 1 2 3  Gibbs, Yvonne (10. august 2015). "NASA Dryden Fact Sheet - Proteus". *NASA* (inglise). Vaadatud 2. mail 2023.
Somaali poolsaar Shuttle'ilt pildistatuna
Somaalia
**Somaali poolsaar** ehk **Aafrika Sarv** on kolmnurkse kiilu kujuline poolsaar Aafrika mandri idaosas Adeni lahe ja India ookeani vahel. 

Poolsaart piiritletakse erinevalt. Kitsamas mõttes hõlmab see umbes 750 000 km2. Poolsaare rannikualad kuuluvad Somaaliale, keskosa (Ogaden) Etioopiale. Poolsaare ligikaudne läänepiir on Berbera ja Garacadi vaheline joon. 

**Aafrika Sarvest** kõneldes võidakse silmas pidada ka suuremat ala, mis hõlmab Etioopia, Eritrea, Djibouti ja Somaalia (sealhulgas faktiliselt iseseisvad Puntland ja Somaalimaa). Mõnikord arvatakse hulka isegi Sudaan ja Keenia (vahel osaliselt). 

Sarve tipus on 275 m kõrgune kalju Caseyri neem, mida mõnikord nimetatakse Aafrika mandri kõige idapoolsemaks punktiks. Sellest kaljust lõuna pool on Aafrika mandri idapoolseim punkt Xaafuuni neem (51°23' E). Tipu lähedal on Sokotra saared.

Poolsaar asetseb Aafrika laamal. 

Somaali poolsaarel on mitmekesine reljeef, kuid domineerivad põhjaosa kurdpangasmäed (kuni 2408 m), mis lähevad üle India ookeani suunas astanguliselt madalamaks muutuvateks platoodeks. Poolsaarele ulatub Somaali kõrgustiku (900–2100 meetrit merepinnast) idaosa. Ainult poolsaare lõunaserval esineb madalikke. 

Poolsaart katavad savannid, kuivalembesed metsad ja kõrbetaimkate. Rannikul on poolkõrb. Madalikud on kuivad, hoolimata lähedusest ekvaatorile, sest troopilised mussoonid, mis toovad hooajalist vihma Sahelile ja Sudaanile, puhuvad läänest ja on Somaali poolsaarele jõudes juba tühjaks sadanud. Paljudes Somaalia piirkondades on vihm ainus veeallikas. Seevastu Etioopia lääne-ja keskosas ning Eritrea lõunaosas on mussoonvihmad rängad ja sademete hulk seal võib ületada 2000 mm aastas. Idarannikul esineb tugev süvaveekerge ja tuuled puhuvad piki rannikut, mistõttu mõnes sealses paigas on aastas sadanud ka kõigest 51 mm. Poolsaare lõunaosas domineerib Somaali kõrb.

Punase mere rannik on üks kõige kuumemaid maailmas: selle keskmine õhutemperatuur on juulis 41 °C ja jaanuaris 32 °C. Mägedes on temperatuurid madalamad.

Viited
------

1. ↑  Michael Hodd, "*East Africa Handbook*", 7. trükk, Passport Books 2002, lk 21
2. ↑  Encyclopædia Britannica, inc, Jacob E. Safra, "*The New Encyclopædia Britannica*", Encyclopædia Britannica 2002, lk 61

Välislingid
-----------

* Somaali poolsaare satelliidipilt 5600x7200 px
**Scott Jay Horowitz** (sündinud 24. märtsil 1957) on endine Ameerika Ühendriikide õhuväelane ja NASA astronaut.

Horowitz valiti NASA astronaudiks 1992. aastal ning 1996. aastal osales ta piloodina missioonil STS-75. 1997. aastal osales ta missioonil STS-82 ja 2000. aastal missioonil STS-101. 2001. aastal juhtis ta missiooni STS-105, külastades selle raames Rahvusvahelist kosmosejaama. Horowitz lahkus NASAst 2004. aastal. Ta naasis NASAsse järgmisel aastal, asudes tööle abidirektorina, vastutades NASA mehitatud Kuu-missioonide eest. Horowitz lahkus NASAst 2007. aastal.

Horowitz on Mars Society liige ning ta on seisukohal, et NASA peaks saatma Marsile mehitatud missioone ning looma sinna permanentsed baasid ja kolooniad.

Viited
------

1. ↑  "Scott J. "Doc" Horowitz, PH.D. (Colonel, USAF, Ret.)" (PDF). *NASA*. Vaadatud 24. november 2019.
2. ↑  "As of Oct. 1, 2007, Scott Horowitz resigned his position as Associate Administrator for the Exploration Systems". *NASA*. Vaadatud 24. november 2019.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib piirkonnast; filmi kohta vaata artiklit Indohiina (film 1992)* |

---

Indohiina aastal 1886
**Indohiina poolsaar** ehk **Indohiina** (varem **Indo-Hiina** ehk **Indo-Hiina poolsaar**) on poolsaar Euraasia kaguosas. Poolsaare nimi näitab, et piirkonna rahvaste kultuuri on tugevalt mõjutanud nii India kui ka Hiina. 

Indohiina poolsaart ümbritsevad läänest Bengali laht, Andamani meri ja Malaka väin, lõunast ja idast Lõuna-Hiina meri koos Tai lahe ja Tonkingi lahega. 

Tinglik poolsaare põhjapiir ulatub Gangese ja Brahmaputra deltast Hồng Hà deltani. Poolsaare pindala on umbes 2 miljonit km². 

Poolsaare pinnamood on mägine, mäeahelikud ulatuvad põhjast lõuna poole. Indohiina poolsaare lääneosas asuvad Arakani mäed, mille kõrgeim tipp on Viktoria mägi (3053 m). Poolsaare keskosas asub Šani mägismaa ja Thanoni ahelik, mis lõpeb Malaka poolsaarel. Indohiina idaosas asub Annami mäestik. Mägede vahel paiknevad madalikud – Irrawaddy ja Chao Phraya orud ning Mekongi–Tônlé Sabi tasandik ja Khorati mägismaa. 

Indohiina poolsaarel on lähisekvatoriaalne kliima. Tasandikel on õhutemperatuur +20...+30 °C, mägedes on temperatuur umbes 15 °C madalam. Mägede läänenõlvadel sajab 2500–5000 mm aastas, kõige rohkem sajab suvel. Poolsaare siseosas sajab vähem – kuni 100 mm aastas. Poolsaare idarannikul sajab rohkem talvel, aasta sademete hulk on umbes 2000 mm. 

Suurimad jõed on Mekong, Irrawaddy, Salween ja Chao Phraya, nende vett kasutatakse niisutamiseks. Suurim järv on Tônlé Sab.

Mägede tuulepealsed nõlvad on kaetud vihmametsadega. Rannikutel kasvavad mangroovid. Tasandikel paiknevad põllumaad, kasvatatakse peamiselt riisi. 

Poliitiliselt on Indohiina poolsaar jagatud Kambodža, Laose, Vietnam, Birma, Tai, Malaisia ja Bangladeshi vahel.

Vaata ka
--------

* Prantsuse Indohiina
Hans Rosling 2018.
**Hans Rosling** (27. juuli 1948 – 7. veebruar 2017) oli Rootsi akadeemik, statistikateadlane, meditsiiniteadlane ja teaduse populariseerija.

Hans Rosling oli Karolinska Instituudi rahvusvahelise meditsiini professor ja Gapminder Foundation asutaja.

Hans Rosling ja Gapminder tegid suure töö eelarvamuste ja teadmatuse vastu võitlemisel. Hans Rosling selgitas levinud valearvamuste paikapidamatust, statistikat ja arve huvitavalt ja humoorikalt. Gapminder küsib: *Why is there so much ignorance?* (Miks on maailmas nii palju teadmatust?) 

Hans Roslingi TED esinemine "The best stats you've ever seen"  tõestab statistiliste näitajate abil, millised levinud uskumused ei ole enam õiged. Hans Roslingi stiil on veenev ja ettekanne on väga populaarne. Seda on ka põhjalikumalt analüüsitud. 

Hans Rosling propageeris andmete vaba kasutamist – temale omase humoristliku stiili ja sõnakasutusega:

> „And I have pretty good news for you. I have good news that the present, new Head of U.N. Statistics, he doesn't say it's impossible. He only says, "We can't do it." - Ja mul on teile päris hea uudis. Selline hea uudis, et praegune, uus ÜRO statistikaosakonna direktor ei ütle enam, et see on võimatu. Ta ütleb ainult: "Me ei saa seda teha"."
> 
> 
>

Viited
------

1. ↑  Gapminder.org (vaadatud 13.02.2016)
2. ↑  Riin Aljas.Hüvasti, Hans Rosling – vaata uuesti vanameistri statistikaetendust. (vaadatud 13.02.2017)
3. ↑  Ronald Bailey. Hans Rosling, Founder of the Invaluable GapMinder, Has Died.
4. ↑  The Ignorance Test (Gapminder)(vaadatud 13.02.2017)
5. ↑   Hans Rosling: The best stats you've ever seen. TED 2006 (vaadatud 13.02.2017)
6. ↑  Andrew Dlugan. Six Simple Techniques for Presenting Data: Hans Rosling (TED, 2006)(vaadatud 13.02.2017)
7. ↑   Hans Rosling: The best stats you've ever seen. TED 2006 (vaadatud 13.02.2017)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Hans Rosling** |
Luxeuil' lektsionaar, u 700 (Paris, BnF, Ms Latin 9 427, Folio 144).
Merovingi dokumendikirjas tekst
**Merovingide kiri** on rooma minuskelkursiivist kujunenud ladina kirjastiil, mis oli kasutusel 7.–8. sajandil Karolingide eelsel Põhja-Prantsusmaal, eriti Burgundias Luxeuil' kloostris, samuti Corbie ja Chellesi kloostreis. Eriti Corbie kloostri skriptooriumides kujunenud tüüp mõjutas tugevalt untsiaali ja pooluntsiaali kuju.

Kirjeldus
---------

Merovingide dünastia järgi nimetuse saanud kirja iseloomustas dekoratiivsus ja väga tihe, sõlmeline ning kõrge kirjapilt. Kirjas esines palju ligatuure, ebaühtlase kõrgusega tähed olid sageli üksteisesse põimunud. Käsikirjade suured värvilised initsiaalid võisid olla kaunistatud fantastiliste kalade ja lindudega.

Nagu läänegooti kirjas, esines ka merovingide kirjas, eriti dokumendikirjas, tugevalt vertikaalsust rõhutav rütm. Eriti sageli olid tähed püstsuunas välja venitatud tekstide esimestes ridades. Seda kohati raskesti loetavat kirjavormi on 20. sajandil hakatud nimetama võrekirjaks.

Jaotus
------

Merovingi kiri jagatakse nelja alamtüüpi:

* Luxeuil' tüüp ehk tüüp a
* Laoni tüüp ehk tüüp az
* Corbie tüüp ehk tüüp b või ab
* merovingi dokumendikiri ehk merovingi kursiiv

Luxeuil' kirja iseloomustavad pikad ja kitsad suurtähed teksti algul iseloomulike kiilukujuliste lõppudega, suurtäht A v-kujulise rõhtkriipsuga ja püstise rombi kujuline O väiksema rombiga sees. Väiketäht a koosneb otsekui kahest c-st (nagu alemanni minuskelkirjas), b paun lahtine ja järgneva tähega ühendatud, d ülapikend sirge või vasakule kaldu, o tilkja kujuga, t suletud silmusega tähepostist vasakul.

Laoni kirjal on massiivsemad suurtähed teksti algul. Nagu läänegooti kirjas on seal kaks erinevat ti-ligatuuri, mis tähistavad kaht eri hääldust. d ja q on avatud paunadega, a moodustub kahest terava nurga kujulisest suletõmbest ja z on täherea kohale üles ja vasakule tagasi tõmmatud ehiskeeruga.

8. sajandil kasutatud Corbie tüüp sarnanes Luxeuil' tüübiga, aga ka untsiaali ja insulaarkirjaga. e-tähel oli karakteerne ülasilmus, n kirjutati suurtähe N moodi ja b avatud pauna ning horisontaalse suletõmbega täheposti küljes. Alates 8. sajandi keskpaigast ilmus a kuju, mis oli ülalt avatud nagu u, esimene suletõmme sirge, teine kaarekujuline, mis kokku meenutas täheühendit ic. Corbie kirjas on kirjutatud keskaegne teatmeteos "Liber glossarum".

Viited
------

1. ↑  Merovingian script. - britannica.com
2. ↑  Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001
3. ↑  V. Toots. Tänapäeva kiri. Tallinn, 1957, lk 22
4. ↑  11.1 Bookhands of the frankish regions. - Latin Paleography. From Antiquity to the Renaissance

Välislingid
-----------

Merovingian. - Latin Paleography