recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kermo Kohu
EURO L purustid on professionaalsed masinad haljasalade hooldamiseks nii kommunaal- kui ka põllumajandusaladel. EURO L purustit saab kasutada kõigi saagijääkide purustamiseks, samuti viljapuu- ja viinamarjaistanduste lõikamisjääkide purustamiseks, kuni 5 cm paksuste okste purustamiseks. Tööorganite (vasarate) jaotus on topeltspiraalis, mis säästab energiatarbimist kuni 15% ja vähem koormust purusti elutähtsatele osadele. Purusti on mehaanilise külgnihkega. Lisavarustusena saab paigaldada ka hüdrosilindri purusti külgsuunaliseks liikumiseks traktorist. EURO L purustil on standardvarustuses juba standardhaakeseade (traktori ees või taga).

Tehnilised andmed
-----------------

Tehniline spetsifikatsioon
Mudel L 230 euro.
Omadused;
Töölaius (cm) 227.
Seadme kaal (kg) 651.
Traktori nõutav võimsus (hj) 55–75.
Kardaani kiirus (min) 540.
Seadme laius (cm) 247.
Haamrite või nugade arv (tk) 28/56.

### Standardvarustus

Topeltspiraalrootor 45° tööterade jaotusega.
Pööratav käigukast vasakule või paremale pöörlemiseks, vaba ratta siduriga (mis tahes kardaanvõlli pöörlemissuuna jaoks).
Kombineeritud hoovastik, tagumine või eesmine kinnitus.
Mehaaniline tasaarvestus.
Metallist klapid.
Reguleeritava kõrgusega tagumine rull suletud topeltlaagrisüsteemiga.
Haamrid.
Lihtne rihma pingutus.

### Lisavarustus

Hüdrauliline nihe.
Y-terad.
Vastuterad (vahetatavad).
Rehade kogumine.
Rohimistööriist 90.
Kardaanvõll.
INO Vibration Control Opti (veebivibratsiooni järelevalve).
INO Vibratsiooni juhtimine.

Viited
------

1.. (Vaadatud 09.05.2022)

2.. (Vaadatud 09.05.2022)

3.. (Vaadatud 09.05.2022)
"Mandariinide" tegija Zaza Urušadze 6. jaanuaril 2014 välisministeeriumi kultuuripreemia kätteandmisel
**Zaza Urušadze** (gruusia keeles ზაზა ურუშაძე; 30. jaanuar 1966 (osade lehekülgede järgi ka 30. oktoober 1965 ja 30. oktoober 1966) Thbilisi – 7. detsember 2019 Thbilisi) oli gruusia filmilavastaja.

Ta õppis Šotha Rusthaveli nimelises Gruusia Riiklikus Teatri- ja Filmiülikoolis ning töötas seejärel lavastajana Gruusia Rahvuslikus Filmiteatris aastatel 2002–2004.

2013. aasta oktoobris esilinastus tema lavastamisel valminud Eesti-Gruusia mängufilm "Mandariinid".

Tema isa oli jalgpallur Ramaz Urušadze.

Urušadze suri pärast basseinis ujumist südameinfarkti.

Filmograafia
------------

* "Siin koidab" ("Ak tendeba"), 1998
* "Kolm maja" ("Sam Sakhli") 2008
* "Valvur" ("Bolo gaseirneba"), 2012
* "Mandariinid", 2013
* "Pihtimus", 2017

Tunnustus
---------

* 2013 – Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti aastapreemia – mängufilmi "Mandariinid" eest (koos Ivo Felti ja Rein Kotoviga)

Välislingid
-----------

* Teet Korsten, "Mandariinikokteili jahil", Põhjarannik, 26. november 2013
* "Edith Sepp: lojaalsus ja austus on kaks võtmesõna, mis Zaza Urušadzele mõeldes pähe tulevad" ERR kultuur, 8. detsember 2019
**Zaļā vārna** (läti keeles 'siniraag', sõna-sõnalt 'roheline vares') oli Läti kunsti- ja kirjandusrühmitus, mis tegutses Riias aastail 1925–1939.

Tegevus
-------

Tegemist oli ühega esimestest kunstnikerühmitustest iseseisvas Läti Vabariigis. See koondas noori ja vähetuntud loomeinimesi, kes tundsid huvi 20. sajandil tekkinud uuenduslike suundade vastu kunstis ja kirjanduses. Zaļā vārna ajakirjas, mida andis välja kirjandussektsioon (1929. Nr.1 – 6; 1931. Nr. 1), avaldati lisaks kirjanduslikule omaloomingule kunsti- ning teatrikriitikat. Noored kunstnikud said organisatsiooni kaudu võimaluse hakata esinema näitustel.

Zaļā vārna püüdis siduda ja lähendada erinevaid kultuurivaldkondi ja selles oli mitu sektsiooni. Neis ei tegutsenud mitte üksnes maalikunstnikud ja graafikud, vaid kirjanikud, muusikud ja näitlejad. Rühmituse kõneisik ja juht oli kirjanik Kārlis Štrauhs. Rühmitus oli uhke oma korraldatud atraktiivsetele kunstinäitustele ning korraldas muid tähelepanu äratavaid üritusi, näiteks temaatilisi balle ja muud. Üle kogu Riia levisid uudised Zāļa vārna boheemlikest kirjandusõhtutest, karnevalidest, loteriidest, väljamüükidest ning üksteisele ülistavas vormis kirjutatud luuletustest. Kirjandusõhtuid külastas alati palju kunstnikke.

Liikmed
-------

##### Kujutava kunsti sektsioon

Kunsti sektsiooni kuulus ligi 60 liiget. Juhatasid maalikunstnik Jānis Plase ja tema järel Kārlis Baltgailis. Teisi liikmeid:

* Pēteris Upītis
* Francisks Varslavāns
* Voldemārs Valdmanis
* Arturs Lapiņš
* Aleksandrs Štrāls
* Valdis Kalnroze
* Fridrihs Milts
* Ansis Cīrulis
* Alberts Filka
* Romans Suta
* Aleksandrs Junkers
* Oļģerts Ābelīte
* Kārlis Bušs

ja teised.

##### Kirjandussektsioon

Kirjanike sektsiooni juhatas Fridrihs Gulbis. Teisi liikmeid:

* Žanis Unams
* Kārlis Egle
* Aleksandrs Čaks
* Jānis Kadilis
* Anna Sakse
* Kārlis Eliass
* Ēriks Ādamsons
* Kārlis Eduards Rabācs
* Austra Skujiņa

ja teised.

Viited
------

1. 1 2  Livia Viitol: Läti lugu Sirp, 16.01.2014
2. 1 2  Zaļā Vārna makslasvesture.lv
3. ↑  KULTŪRA LATVIJĀ 20. GS. 20. - 40. GADOS (veebiarhiivis)

Välislingid
-----------

* Zaļā vārna lätikeelne tutvustus, illustratsioon ajakirja 1931. aasta numbri kaanest
**Zaza Phatšulia** (sünninimi **Zaur Phatšulia**; sündinud 10. veebruaril 1984 Thbilisis) on Gruusia endine elukutseline korvpallur, kes mängis korvpalliliigas NBA kokku 16 hooaega. Golden State Warriorsiga 2017. ja 2018. aastal NBA meistriks tulnud Phatšulia töötab 2019. aastast samas klubis konsultandina.

Karjäär Euroopas
----------------

Enne NBA-sse siirdumist mängis Phatšulia aastatel 1999–2003 Türgi klubis Ülkerspor.

Karjäär NBA-s
-------------

Phatšulia värvati 2003. aasta NBA *draft* '​i 42. valikuna Orlando Magicusse, kus ta tõi debüüthooajal keskmiselt 3,3 punkti ja 2,9 lauapalli mängus. Seejärel ühe aasta Milwaukee Bucksis mänginud Phatšulia siirdus 2005. aastal seitsmeks hooajaks Atlanta Hawksi. Hooajal 2005/06 kogus Phatšulia Hawksi põhikeskmängijana keskmiselt 11,7 punkti ja 7,9 lauapalli mängus.

2013. aasta suvel Milwaukee Bucksiga taasliitunud Phatšulia vahetati 2015. aasta suvel Dallas Mavericksi, kus ta tõi keskmiselt 8,6 punkti ja karjääri parimad 9,4 lauapalli mängus.

2016. aasta suvel sõlmis Phatšulia lepingu Golden State Warriorsiga, kellega tuli 2017. ja 2018. aastal ka NBA meistriks.

Karjääri viimase hooaja Detroit Pistonsis mänginud Phatšulia lõpetas mängijakarjääri 2019. aasta augustis, misjärel asus ametisse Golden State Warriorsi juhtkonna konsultandina.

Saavutused
----------

* Kahekordne NBA meister (2017, 2018)
* Türgi meister (2001)
* Türgi karika võitja (2003)

Rahvuskoondis
-------------

Phatšulia esindas Gruusia korvpallikoondist aastatel 2003–2017 Euroopa meistrivõistluste valikmängudes ning 2011. 2015. ja 2017. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Välislingid
-----------

* Zaza Phatšulia – NBA.com
* Zaza Phatšulia – Basketball-Reference.com
**Koidula** oli kolhoos Harju rajoonis Padise külanõukogus. Kolhoosi keskasula oli Padise. Kolhoosi pindala oli 9100 ha.

Majandi esimees oli pikalt ehk aastatel 1951-1981 Herbert Vaikmaa (1920-1994). Seejärel oli veebruarist 1981 esimees Lembit Lepik, kes juhtis hiljem (1990-1997) Padise põllumajandusühistut. 

Julius Põldmäe käsikirjalisest raamatust "Kolhoos Koidula" (köidetud 1984. aastal) saab teada: Harju rajooni läänepoolseim kolhoos „Koidula" koosneb kümnest väikekolhoosist. Need olid: Koidula, Laane, Jõud, Töö, Õigus, Pärna, Ämari, Side, Ranna, Võit. Nendest neli esimest ühinesid aastail 1950-1951 eri kuudel kolhoosiks „Koidula".

Kolhoosid „Õigus" ja „Pärna" ühinesid 1950. aastal „Pärna „ kolhoosiks ning viimased neli 1951. aastal kolhoosiks „Võit". „Koidula" ja „Pärna" ühinesid omakorda veel 1967. aastal kolhoosiks „Koidula" ning 1968. aastal liitus neile kolhoos „Võit". Edasi jäädi tegutsema nime all „Koidula".

Majandi keskus asus Padise külas. Seal valmis aastal 1978 arhitekt Siiri Kasemetsa projekti järgi keskuse- ja kultuurihoone. Rajatis sobitub hästi maastiku ning ümbritseva mõisasüdamega. 

Aasta hiljem kohandati samas kõrval asuv kastell kauplus-sööklaks. Hiljem töötas keskusehoones (aastatel 1991-2017) Padise vallavalitsus, raamatukogu ning muidki asutusi. Tänaseni toimetavad hoones kohalik rahvamaja ning Lääne-Harju valla teeninduspunkt.

Viited
------

1. ↑  Nõukogude Eesti. 1978. Tallinn, Valgus. 2. täiendatud trükk. Lk 357
**Bistrița-Năsăudi maakond** on Rumeenia 1. järgu haldusüksus Transilvaanias.

Rahvastik
---------

Elanikest on 90% rumeenlased, 6% ungarlased, 2% mustlased ja 2% muude rahvuste esindajad. Varem elas seal ka sakslaste kogukond, mis on migratsiooni tõttu vähenenud.

Maakonnas on 60 omavalitsust, millest 4 on linnad.

Linnad
------

* Beclean
* Bistrița
* Năsăud
* Sângeorz-Băi

Välislingid
-----------

* Bistrița-Năsăudi maakonna koduleht


Rumeenia maakonnad ja keskalluvusega linn

Alba **·**  Arad **·**  Argeș **·**  Bacău **·**  Bihor **·**  Bistrița-Năsăud **·**  Botoșani **·**  Brașov **·**  Brăila **·**  Bukarest **·**  Buzău **·**  Caraș-Severin **·**  Călărași **·**  Cluj **·**  Constanța **·**  Covasna **·**  Dâmbovița **·**  Dolj **·**  Galați **·**  Giurgiu **·**  Gorj **·**  Harghita **·**  Hunedoara **·**  Ialomița **·**  Iași **·**  Ilfov **·**  Maramureș **·**  Mehedinți **·**  Mureș **·**  Neamț **·**  Olt **·**  Prahova **·**  Satu Mare **·**  Sălaj **·**  Sibiu **·**  Suceava **·**  Teleorman **·**  Timiș **·**  Tulcea **·**  Vaslui **·**  Vâlcea **·**  Vrancea
**Analüütilise spektromeetria tippkeskus** (lühendatult **AST**) oli aastail 2001–2007 Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi (KBFI) allüksus.

Tippkeskuse juhataja oli akadeemik professor Endel Lippmaa.

AST moodustati KBFI keemilise füüsika laboratooriumi (KFL) kuue uurimisgrupi ja ühe bioloogiasuunalise uurimisgrupi
baasil haridusministri 13. detsembri 2001 käskkirjaga nr 855 ja see on kantud Eesti teaduse kümne tippkeskuse nimekirja.

Aastateks 2002–2006 kinnitatud strateegiline uurimis- ja arendustöö tegevusplaan tugines füüsika uusimatele arengusuundadele, kuid kuna osa rakendusi kuulus materjaliteaduse, keskkonnakaitse ning proteoomika ja funktsionaalse genoomika valdkonda, oli keskuse temaatika interdistsiplinaarne.

Kuna KBFI on iseseisev avalik-õiguslik uurimisasutus, on tippkeskuse kogu tegevus on olnud fundamentaalteadusliku
iseloomuga.

Uurimistöö, nagu ka kogu KBFI teadustegevuse nõustajaks ja suunajaks on olnud rahvusvaheline juhtkomitee, mida juhatab Nobeli auhinna laureaat professor Kurt Wüthrich.

Vaata ka
--------

* Eesti teaduse tippkeskused

Välislingid
-----------

*
**Euroopa meistrivõistlused kirimales** (inglise keeles *European Correspondence Chess Championship*) on Euroopa meistrivõistlused kirimales. Nende võitjast saab **Euroopa meister kirimales**.

Aastatel 1963–2019 on korraldatud kokku 71 kirimale EM-i. Esimesed ametlikud Euroopa kirimale meistrivõistlused peeti aastatel 1963–1965. Euroopa meistriks tuli toona Saksa DV esindaja Werner Stern, kes sai hiljem ka seitsmendaks kirimale Euroopa meistriks (turniir peeti 1970–1974). Stern sai suurmeistri nimetuse ICCF-ilt alles 2009. aastal. 

Leedulastest on Euroopa meistriks tulnud Vladas Gefenas (turniir peeti 1982–1988), Gediminas Rastenis (1983–1989), Ričardas Žitkus (1987–1993), Valentinas Normantas (1987–1994) ja Alius Mikėnas (1994–1998); lätlastest Jānis Vitomskis (1984–1990).

Naismaletajad kirimale EM-il
----------------------------

Naistest on pääsenud mängima kirimale EM-i finaalturniirile mõni üksik. Neist edukaim oli Läti maletaja Olita Rause, kes võitis 45. EM-il (1991–1995) hõbemedali. Eesti maletaja Svetlana Zainetdinova tuli 65. EM-il (2008–2009) seitsmendaks.

Eesti maletajad kirimale EM-i finaalturniiridel
-----------------------------------------------

* 16. EM (lõppes 1982) – Endel Kuuskmaa, 2. koht
* 28. EM (1984–1990) – Aarne Hermlin, 6. koht
* 36. EM (1987–1993) – Aksel Rei, 9. koht
* 65. EM (2008–2009) – Svetlana Zainetdinova, 7. koht
* 66. EM (2008–2009) – Ervin Liebert, 6. koht
* 68. EM (2013–2016) – Tõnu Talpak, 14. koht
* 71. EM (2017–2019) –Tõnu Talpak, 7. koht

Vaata ka
--------

* Kirimale maailmameistrivõistlused

Välislingid
-----------

* Euroopa meistrid 1963–2001. iccf-europa.com
* Euroopa MV-sed alates 2005. aastast. iccf-europa.com
**Freoonid** (keemiafirma DuPont kaubamärgist *Freon*) ehk **klorofluorosüsinikud** on keemilised ühendid, milles üks või kõik orgaanilise ühendi (tavaliselt alkaani) vesiniku aatomid on asendunud kloori või fluori aatomitega. Üks levinumaid freoone on diklorodifluorometaan (CCl2F2).

Freoonid on keemiliselt väga püsivad gaasilised ühendid, ei lahustu vees, ei ole mürgised ega põle, on kergesti veeldatavad ja tavaelus inertsed (sh kõrgete temperatuuride suhtes). Samas võivad nad keskkonda sattudes jõuda kõrgematesse atmosfääri kihtidesse, kus nad päikesekiirguse toimel lagunevad ja reageerivad stratosfääris paikneva osoonikihti moodustavate ühenditega.

Varem kasutati freoone laialdaselt külmutusseadmetes (nt külmkappides) ja pihustites, kuna inertsuse tõttu on nad inimestele ohutud. Nende kasutamist hakati piirama, kui tehti kindlaks seos osoonikihi lagunemise ja freoonide vahel. Tänapäeval reguleerib freoonide töönduslikku tootmist 1987. aastal sõlmitud Montréali protokoll, tehnikas asendatakse need sageli fluorosüsivesinikega, mis ei sisalda kloori ja seetõttu ei kahjusta ka osoonikihti.

Välislingid
-----------

* "Külmutusainete hulk atmosfääris on mõistatuslikult kasvanud" ERR Novaator, 5. aprill 2023
**Èowyn** on J. R. R. Tolkieni kolmikteose "Sõrmuste Isand" tegelasi.

Taust
-----

Éowyni isa Eomund oli Ratsuri Margi juht ja ema Theodwyn oli Rohani kuningas Théodeni õde. Éowyni vanem vend Eomer sündis aastal 2991. Nende isa Eomund tapeti 3002. aastal orkide poolt. Nende ema aga haigestus ja suri varsti pärast seda. Orvuks jäädes oli Èomer umbes 11-aastane ja Èowyn 7-aastane.

Pärast vanemate surma viis nende onu kuningas Thèoden lapsed enda juurde elama ja kasvatas nad üles koos oma poja Théodrediga. Onu oli neile päris isa ja Théodred lihase venna eest.

Èowyn kasvas kauniks naiseks. Tal olid pikad blondid juuksed ja hallid silmad. Ta õppis hobusega ratsutama ja mõõka käsitlema. Ta armastas palavalt oma rahvast ning oli tugev ja kartmatu. Samuti oli temas Lossarnachi vanaema Morwnilt päritud uhkus ja graatsia.

3014. aastal jääb kuningas Thèoden haigeks. Ta vananeb enneaegu ja tema otsustusvõime on häiritud. Tema nõunik Grima on aga tema ja Rohani rahva teadmata Sarumani käsilane. Grima kasutab ära kuninga nõrkust ning mürgitab ta meeli, et kiirendada veelgi kuninga allakäiku ning nõrgestada Rohani riiki. Grima ihaldab palavalt Èowyni ning võis olla, et Saruman on Grimale Èowyni lubanud kui tema teenete tasu.

Haige Thèodeni eest hoolitsemise kohus laskub Èowyni õlule. Viis aastat näeb Èowyn, kuidas tema armastatud jääb üha viletsamaks, abitumaks. Èowyni mure oma onu pärast seguneb pettumusega, sest tema jääb haiget onu põetama samal ajal kui Èomer ja Thèodred kaitsevad Rohani piire vaenlase eest. Grima teravad sõnad tekitavad veelgi enam Èowynis meeleheidet ja masendust, justkui oleks tema ja Rohani kuninglik koda kaotanud oma au. Èowyni käitumine muutub aina külmemaks ja eemalolevamaks. Ta on justkui kaunis lill, mida puudutanud pakane.

25. veebruaril 3019 Thèorded tapetakse. Hiljem selgub, et see oli Sarumani soov, et kõrvaldada kuninga ainus poeg ja pärija.

2. mail, kui Èowyn ootab Thèodeni, saabuvad Kuldsesse Halli Gandalf, Aragorn, Legolas ja Gimli. Gandalf vabastab Thèodeni Sarumani mõju alt ja Thèoden tõuseb ja läheb välja ning hingab taas vaba õhku. Èowyn aitab oma onul kõndida, kuid Thèoden ütleb, et enam pole midagi karta, ja Èowyn usaldab oma onu Gandalfi hoolde.

Siis märkab Èowyn esimest korda Aragorni. Aragorn paistab talle kuninglik – täis elujõudu ja väge, kõike mida ta on ihaldanud, ja Èowyn armub temasse.
|  |
| --- |
| Kaater Kristel Tallinnas 2013Kaater Kristel Tallinnas 2013 |
| Teenistuskäik |
| **Nõukogude Liit** |
| **Teenistuses alates** | 
1950 |
| Laeva üldandmed |
| **Klass ja tüüp** | 
371 |
| **Veeväljasurve** | 
8,9...9,8 t |
| **Pikkus** | 
12,6 m |
| **Laius** | 
3,23 m |
| **Vabaparda kõrgus** | 
1 m |
| **Süvis** | 
1 m |
| **Kere** | 
Teras |
| **Peamasinad** | 
1 diiselmootor 3D6 110 kW |
| **Käiturid** | 
1 sõukruvi |
| **Kiirus** | 
13–14 sõlme |
| **Sõidukaugus** | 
140 meremiili |
| **Sõidupiirkond** | 
siseveekogud, sadamad, rannikumeri |
| **Kandevõime** | 
1 t |
| **Reisijakohti** | 
10 |
| **Autonoomsus** | 
1 päev |
| **Meeskond** | 
2-3 |
| **Hüüdnimi** | 
Admiraliteedi kaater, Admirali kaater |

Ülaltvaates
**371 Admiraliteet-klassi kaater** *(vene k: Служебно-разъездной катер пр. № 371 "Адмиралтеец")* on Nõukogude Liidu mereväele valmistatud teenistuskaater, mis oli mõeldud laevastiku juhtivkoosseisu transpordiks laevade ja kalda vahel ning esindusfunktsioonideks. Samuti kasutati kaatreid piirivalveks ja suurte sõjalaevade pardal.

Ajalugu
-------

Kaatreid toodeti massiliselt alates 1950. aastatest kuni Nõukogude Liidu lõpuaegadeni. Peamiselt valmistati neid Jaroslavlis (üle 200) ja Rõbinskis. Paljud on siiani kasutuses. Hiljem on valmistatud kaatrist ka turismiversioon 371bis, parandatud ja piirivalvekaatrina kasutatud versioon 371U ja ka töölaeva versioon. 

Eestis on teadaolevalt tänaseks sõidukõlblik üks selline kaater *Kristel*. Vergi sadama juures on nähtud 2011. aastal kaldale tõstetuna ühte pisut ümber ehitatud kaatrit nimega *Pille*. Kunagi oli selline kaater muuhulgas Eesti Politseil.

Kirjeldus
---------

Kaater on jagatud alates vöörist järgmisteks sektsioonideks: 

* vöörpiik,
* masinaruum,
* sild,
* salong-kajut reisijaile,
* välitekk,
* ahterpiik.

Kajutite sisu on reeglina vooderdatud punase puiduga. Reisijate kajuti juures on sageli ka väike WC. Korpus on rauast, mis teeb kaatri tugevaks, kuid pisut raskeks. Keskosast pisut eespool asuv tankimootorist peamasin 3D6 on mürarikas ja kulukas, kuigi väidetavalt üsna töökindel, tarbides kuni 30 l/h. Kütusevaru on 300 ltr. Merekõlbulikkus on maksimaalselt 5 palli.

Mereväes koosnes meeskond reeglina mitšmanist-komandörist ja 1-2 madrusest, kes aitasid sildumisel ja teenindasid salongis kõrgemaid ohvitsere.

Lingid
------

* 
*
**Kapellen** on hollandikeelne vald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Antwerpeni provintsis.

Keskus

Viited
------

1. ↑  Bevolking per gemeente op 1 januari 2020

Välislingid
-----------

 Kapellen – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (hollandi keeles)

Antwerpeni provintsi vallad

Aartselaar **·** Antwerpen **·** Arendonk **·** Baarle-Hertog **·** Balen **·** Beerse **·** Berlaar **·** Boechout **·** Bonheiden **·** Boom **·** Bornem **·** Borsbeek **·** Brasschaat **·** Brecht **·** Dessel **·** Duffel **·** Edegem **·** Essen **·** Geel **·** Grobbendonk **·** Heist-op-den-Berg **·** Hemiksem **·** Herentals **·** Herenthout **·** Herselt **·** Hoogstraten **·** Hove **·** Hulshout **·** Kalmthout **·** Kapellen **·** Kasterlee **·** Kontich **·** Laakdal **·** Lier **·** Lille **·** Lint **·** Malle **·** Mechelen **·** Meerhout **·** Merksplas **·** Mol **·** Mortsel **·** Niel **·** Nijlen **·** Olen **·** Oud-Turnhout **·** Putte **·** Puurs-Sint-Amands **·** Ranst **·** Ravels **·** Retie **·** Rijkevorsel **·** Rumst **·** Schelle **·** Schilde **·** Schoten **·** Sint-Amands **·** Sint-Katelijne-Waver **·** Stabroek **·** Turnhout **·** Vorselaar **·** Vosselaar **·** Westerlo **·** Wijnegem **·** Willebroek **·** Wommelgem **·** Wuustwezel **·** Zandhoven **·** Zoersel **·** Zwijndrecht
Ilkka Hanski (2009)
**Ilkka Aulis Hanski** (14. veebruar 1953 – 10. mai 2016) oli soome ökoloog.

Ilkka Hanski oli Helsingi Ülikooli metapopulatsioonide uurimisrühma juht.

Teadus
------

Ilkka Hanski tegi väljapaistvaid uurimusi biodiversiteedi ja eriti metapopulatsiooni bioloogia aladel. Paljud tema metapopulatsioonide bioloogia uurimused olid aluseks elurikkuse ja maastike kaitse korraldamisele. Hanski ühendas ökoloogilised, molekulaarsed, matemaatilised ja teoreetilised lähenemised ühe uurimisküsimuse ümber.

Teosed eesti keeles
-------------------

* Hanski, Ilkka 2018. *Sõnumeid saartelt: Elurikkuse ilmatuur*. (Roheline Raamat Tõlkinud Lauri Laanisto.) Tallinn: Varrak

Valitud akadeemiatesse
----------------------

* Academia Europaea (1998)
* Rootsi Kuninglik Teaduste Akadeemia (2000)
* Soome Teaduste Akadeemia (2001)
* Leopoldina (2002)
* Londoni Kuninglik Selts (2005)
* Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia (2006)
* Soome Teadusselts (2006)
* USA Rahvuslik Teaduste Akadeemia (2010)

Autasud
-------

* Balzani auhind (2000)
* Crafoordi auhind bioteadustes (2011)

Viited
------

1. ↑  Prof. ILKKA HANSKI[*alaline kõdulink*] Tartu ülikooli kodulehel

Välislingid
-----------

* Professor Ilkka Hanski sai kõrgelt hinnatud väike-Nobeli
**Lemme kihistik** (inglise *Lemme Member*) on siluri ajastu Raikküla lademe Saarde kihistu kihistik. Seda hakkasid esimesena eristama Dimitri Kaljo ja Peeter Vingisaar aastal 1969.

Kihistiku all lamab Ikla kihistik, sellel lasub aga Staicele kihistik. Nurmekunna kihistus vastavad sellele Mõhküla kihtide alumine osa ja Imavere kihid.

Kihtide stratotüüp on Ikla puursüdamik, kus kihistik esineb 365.70..397.50 meetril. Kihistik on nime saanud Lemme oja järgi.

Kihistiku moodustavad lubjakivi, mergel ja argilliit. Valdavad rohekashall mergel ja suure savisisaldusega muguljas lubjakivi. Kihistiku ülemine osa sisaldab rohkem argilliiti.

Viited
------

1. ↑  Lemme kihistik Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 14.09.2020)
2. ↑  Correlation of lower–middle Llandovery sections in central and southern Estonia and sedimentation cycles of lime muds, Heldur Nestor, Rein Einasto, Peep Männik, and Viiu Nestor, 2002.
3. ↑  "Stratigraafia terminoloogia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. jaanuar 2021. Vaadatud 14. septembril 2020.
4. ↑  Correlation of lower–middle Llandovery sections in central and southern Estonia and sedimentation cycles of lime muds, Heldur Nestor, Rein Einasto, Peep Männik, and Viiu Nestor, 2002.

Välislingid
-----------

* Lemme kihistik Eesti geokogude infosüsteemis
**Dzirciems** on küla (*skrajciems* ehk hajaküla) Lätis Tukumsi piirkonnas Zentene vallas. Küla asub valla lõunaosas ja jääb valla keskusest Zentenest 3,5, piirkonna keskusest Tukumsist 22 ning Riiast 87 kilomeetri kaugusele.

Küla on kujunenud endise Dzirciemsi mõisa (*Selgerben, Sergerbergen*) mõisa keskuse juurde. Seal asub Dzirciemsi kirik. Külas asub Dzirciemsi bussipeatus.. Dzirciemsi kiriku kantsel ja Ernests Birznieks-Upītise suguvõsa maja on muinsusmälestistena riikliku kaitse all. Turķi keskaegne kalmistu on kohaliku kaitse all olev muinsusmälestis..

Ernests Birznieks-Upītise majamuuseum

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  IS Mantojums
3. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
4. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts

| * v
* r
Zentene valla asulad |
| --- |
| 
Bazāni **·**  Dumpiete **·**  Dzirciems **·**  Jaunpļavas **·**  Rindzele **·**  **Zentene** |
**Dzierżoniówi maakond** (poola *powiat dzierżoniowski*) on maakond Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonna edelaosas. Maakonna halduskeskus on Dzierżoniówi linn.

Maakond jaguneb kuueks vallaks (*gmina*).

Linnad
------

| Linn | Pindala (km²) | Elanikke (2015) |
| --- | --- | --- |
| Bielawa | 36,21 | 30 492 |
| Dzierżoniów | 20,07 | 33 851 |
| Pieszyce | 17,72 | 7254 |
| Piława Górna | 20,93 | 6602 |
| Niemcza | 19,81 | 3039 |

* Bielawa kirikBielawa kirik
* Dzierżoniówi raekoda ja kesklinnDzierżoniówi raekoda ja kesklinn
* Pieszyce linnamüürPieszyce linnamüür
* Piława GórnaPiława Górna
* Niemcza raekoda ja kesklinnNiemcza raekoda ja kesklinn

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Koduleht

Alam-Sileesia vojevoodkonna vapp
Alam-Sileesia vojevoodkond

**Maakonnaõigustega linnad:** Jelenia Góra |
Legnica |
Wałbrzych |
Wrocław  

**Maakonnad:** Bolesławiec |
Dzierżoniów |
Głogów |
Góra |
Jawor |
Jelenia Góra |
Kamienna Góra |
Kłodzko |
Legnica |
Lubań |
Lubin |
Lwówek Śląski |
Milicz |
Oława |
Oleśnica |
Polkowice |
Środa Śląska |
Strzelin |
Świdnica |
Ząbkowice Śląskie |
Zgorzelec |
Złotoryja |
Trzebnica |
Wałbrzych |
Wołów |
Wrocław
**"Doonori meelespea"** on Mati Undi 1990. aastal ilmunud romaan.

Romaan on pastišš Bram Stokeri 1897. aasta romaanist "Dracula" — see on teadlik ja austust avaldav jäljend "Dracula" süžeest ja tegelastest, mis kaldub aga algteosest kõrvale, kuna 19. sajandi Euroopa asemel leiab see aset 1980ndate Eestis. Samuti erineb romaan ülesehituselt; kus "Dracula" annab kogu toimunu edasi päevikusissekannete ja tegelastevahelise kirjavahetuse kujul, on Undi romaan ennekõike jutustav. Leidub otseseid viiteid Stokeri romaanis toimunule ning seda ka sarnases järjekorras, kuid palju elemente on uude ümbrusesse sobitumaks ümber kujundatud, sealhulgas ka tegelaste nimed, iseloomud ja motiivid.

Sisu
----

Peategelane on kirjanik Joonatan, kes saab salapärase kutse ilmuda niipea kui võimalik kohtumisele Leningradis ristleja Aurora juures. Päevi piinleb ta otsustamatuse all, kas minna või mitte, otsustades aga lõpuks siiski kohtumisele ilmuda. Kohtumispaigas saab ta tuttavaks kummalise Michelsoniga, kes osutub hiljem vampiiriks. Michelsoni eesmärk on taasühineda oma ümbermaetud kadunud kaasa Lydia Koidulaga ning oma teekonnal Leningradist Eestisse teda otsides jätab ta endast maha rea jälgi nii mõrvade kui teadmata kadunute näol. Saades aimu Michelsoni tegevustest võtavad Joonatan, tema pruut Minni ja teised nende tuttavad kavaks Michelson peatada. Samaaegselt on üles tõusnud Koidula reinkarnatsioon, kes sihitult Eestis ringi rändab ja samuti uusi vampiire loob.

Pärast Koidulaga taasühinemist tõmbab Michelson tagasi, saades veel hullunud Renneri palatis viimast korda kokku Joonatani ja teistega ning lubab seal neile, et kavatseb elada edaspidi rahulikumat elu ja enam mitte tappa. Michelson kaob, loo jooksul vampiiristunud Lussi ning Joosepi saatused jäävad teadmatuks ja Renner on tapetud.

Tähtsamad tegelased ja nende vasted "Draculas"
----------------------------------------------

* Greifer — Van Helsing
* Joonatan Hark — Jonathan Harker
* Joosep — mitmed tegelased üheskoos (osati nii Van Helsingu kui ka krahvi rollides)
* Lussi — Lucy
* Lydia Koidula reinkarnatsioon
* Michelson — krahv Dracula
* Minni, Joonatani pruut — Mina
* Renner — Renfield

Retseptsioon
------------

„Doonori meelespea" kohta avaldatud kriitika ühtib Undi loomingule üldiselt omaks saanud kriitikaga. Kohati raskesti jälgitav süžee ning laialivalguv narratiiv tekitavad lugejais segadust, kuid kummaliselt lummavad metafoorid ning autorile omapärane mänglev stiil ei jää kahe silma vahele.

Viited
------



1. ↑  "Diary of a Blood Donor - Mati Unt". *www.complete-review.com*. Vaadatud 11. jaanuaril 2023.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib loodusobjektist; maailmapärandi objekti kohta vaata artiklit Doonau delta (maailmapärandi objekt)* |

---

Doonau delta kaart
**Doonau delta** (rumeenia keeles *Delta Dunării*, ukraina keeles *Дельта Дунаю*) on Musta merre suubuva Doonau mitmeharuline jõesuu.

Kirjeldus
---------

Musta merre suubuv Doonau jõgi moodustab Euroopa teiseks suurima delta. Pindala kohta on umbes 5800 km2. Sellest suurem osa asub Rumeenias (Tulcea maakonnas) ja väike osa Ukrainas (Odessa oblastis).

Suurt osa deltast hõlmavad looduskaitsealad. Nende pindala on 4178 km2, mis on umbes 70% delta pindalast.

See on Euroopa suurim märgala, mille üldiselt hästisäilinud järvedes ja soodes elab üle 300 linnuliigi ja 45 mageveekalaliiki.

Ajalugu
-------

Osa Doonau deltast võeti 1979. aastal Rumeenias biosfääri kaitsealana looduskaitse alla. 1992. aastal laiendati biosfääri kaitseala ning 1998. aastal liideti sellega ka Ukraina poolel olev vastav kaitseala, nii et tekkis rahvusvaheline kaitseala.

Rumeenia osas moodustati 1991. aastal UNESCO maailmapärandi objekt "Doonau delta". Maailmapärandi objekti kogupindala on 3124 km2, mis on umbes 50% deltaga seotud kaitsealade pindalast.

Vaata ka
--------

* Doonau delta (maailmapärandi objekt)

Viited
------

1. ↑  Rumeenia turismiinfokeskus. Saksa keeles. Vaadatud 23. aprillil 2023
2. ↑  Doonau delta, maailmapärandi objekt nr 588. UNESCO maailmapärandi koduleht. Inglise keeles. Vaadatud 23. aprillil 2023

Välislingid
-----------

 Doonau delta – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Doodžide palee
**Doodžide palee** (*Palazzo Ducale*) on gooti stiilis palee Veneetsias, ajalooline doodžide residents, kust valitseti Veneetsia vabariigi üle. Palees käisid koos vabariigi nõukogud ja peeti kohtuistungeid. Doodžide palee asub Püha Markuse väljaku (*piazza di San Marco*) ääres.

Esialgne, 9. sajandil ehitatud palee meenutas pigem kindlust kui lossi. Sel oli neli esiletungivat torni ja kõrge kaitsemüür.

Praeguse ilme sai palee aastatel 1309–1424. Tõenäoliselt Filippo Calendario projekteeritud ehitis järgis suures osas esialgse palee eeskuju. Vajaduse ümberehituse järele põhjustasid korduvad põlengud. Palee põles täielikult maha 976 ja 1106; 1483, 1574 ja 1577 hävis tulekahjus osa ruumidest. Püha Markuse sadamabasseini poolne lõunafassaad valmis 14. sajandi alguses ja Püha Markuse väljaku poole avanev fassaad sajand hiljem. Palee tiibfassaade peetakse gooti kunsti tippnäideteks maailmas. Neile omast Veneetsia gooti stiili iseloomustavad idamaised mõjutused.

Väravad
-------

Sadamabasseini poole avaneb Teravilja värav (*Porta del Frumento*). Siin asub tänapäeval sissepääs muuseumi.

Paberivärav
Palee paraadvärava, väljaku poole avaneva Paberivärava (*Porta della Carta*) on 1438–1443 hilisgooti stiilis projekteerinud Giovanni ja Bartolomeo Buon. Värav on nimetatud tõenäoliselt selle järgi, et värava kõrval asus Riigiarhiiv. Värav on rikkalikult kaunistatud kivinikerdustega, mis omal ajal olid osaliselt kaetud lehtkullaga. Ukse kohal paikneb tiivuline Püha Markuse lõvi, kelle ees põlvitab doodž Francesco Foscari: selle kujutise on Luigi Ferrari 1885. aastal taastanud esialgse, Napoleoni käsul lõhutud reljeefi eeskujul.

Saalid
------

Palee suurim ja tuntuim ruum on Suure Nõukogu saal (*Sala del Maggior Consiglio*), kus käis koos legistratuur. Tohutu saali ülaserva ääristavad doodžide portreed. Otsaseina katab Tintoretto "Paradiis", mida peetakse [*viide?*] maailma suurimaks lõuendil teostatud maaliks.

Palee tagaosas ühendab Ohete sild (*ponte dei Sospiri*) lossi vanglaga. Sild on saanud nime selle järgi, et üle selle viidi kurjategijaid hukkamisele.

Vaata ka
--------

* Genova doodžide palee
**Johannes Eglon** (29. mai/10. juuni 1836 Vastse-Nõo mõisavald, Nõo kihelkond, Tartumaa – 24. jaanuar/6. veebruar 1908 Vändra kihelkond, Pärnumaa) oli eesti haridustegelane, kurtide ja kurttummade õpetaja.

Haridus
-------

Ta lõpetas 1859. aastal Cimze seminari Valgas ning täiendas end 1870. aastatel Saksamaal ja Šveitsis.

Erialane tegevus
----------------

Ta oli aastatel 1859–1866 Kanepis ja seejärel 1866–1899 Vändras kooliõpetaja.

Aastatel 1866–1899 oli ta Vändra kurttummade kooli (esimene Eesti aladel) õpetaja ja 1894. aastani ka selle juhataja. Ta arendas Eestis esimesena kurtide õpetamise metoodikat, käsitles kurttummuse põhjusi ja ravi ning kurdi lapse kodust kasvatust.

### Teoseid

* "Kurttumm, tema olu ja elu". K. Mattiesen. Tartu 1880

Rahvavalgustuslik tegevus
-------------------------

Ta oli Eesti Kirjameeste Seltsi ja Eesti Aleksandrikooli asutajaliige. Oli ka Pärnu ja Vändra kihelkonna kohalike seltside algatajaid ja juhte, muu hulgas asutas Vändra esimese laulu- ja mängukoori.

Välislingid
-----------

* Johannes Eglon Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
* Johannes Eglon Eesti Kurtide Liidu kodulehel
* "Vändra Kurttummade Kooli õpetaja Johannes Eglon oma viimase klassiga". 1899. TLÜ Eesti Pedagoogika Arhiivmuuseum F53448-1
**Johannes Heil** (15. september 1895 Jäärja vald – 24. juuli 1991 Tallinn) oli eesti elektrotehnikateadlane, tehnikakandidaat ja Eesti Teaduste Akadeemia liige (1954).

Elukäik
-------

Ta lõpetas 1924. aastal Leningradis sõjaväe elektrotehnikaakadeemia. 

Töötas aastatel 1925–1944 Moskvas, olles 1938–1944 NSV Liidu Elektritööstuse Ministeeriumi kesklaboratooriumi juhataja. Aastatel 1944–1951 töötas ta tehases Volta algul peainsenerina, hiljem direktorina. Ta kaitses 1952. aastal tehnikakandidaadi väitekirja. 

1951. aastal valiti Johannes Heil Eesti NSV Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks tehnika alal, 1954. aastal akadeemikuks. Aastatel 1951–1954 oli ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia Füüsika-, Matemaatika- ja Tehnikateaduste Osakonna akadeemik-sekretär, 1954–1968 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Presiidiumi teaduslik peasekretär.

NLKP ridadesse kuulus ta 1919. aastast.

Teadustöö
---------

Tema uurimused käsitlevad elektrienergiavarustust ja elektrimootoreid.

Isiklikku
---------

Tema onupoeg oli kirjandusteadlane, kirjandus- ja teatrikriitik, kultuuriloolane ja tõlkija Oskar Kuningas.

Tunnustus
---------

* 1948 Nõukogude Eesti preemia
* 1951 NSV Liidu riiklik preemia
* 1965 Eesti NSV teeneline teadlane
* 1985 Eesti Teaduste Akadeemia medal

Viited
------

1. ↑  *Eesti entsüklopeedia.* 14. köide: *Eesti elulood.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 83.
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Copa América |
| **Pronks** | 2021 |  |

**Gustavo Leonardo Cuéllar Gallegos** (sündinud 14. oktoobril 1992 Barranquillas) on Colombia jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Saudi Araabia kõrgliigaklubis Al Shabab ja Colombia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Colombia klubis Deportivo Cali, mille meeskonnas debüteeris ta Colombia kõrgliigas 2009. aastal. Aastatel 2014–2016 mängis ta laenul Colombia klubis Junior.

2016. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Brasiilia kõrgliigaklubiga Flamengo. 2018. aastal valiti Cuéllar fännide poolt Brasiilia kõrgliiga hooaja parimaks mängijaks (*Craque da Galera*).

2019. aasta augustis liitus ta Saudi Araabia kõrgliigaklubiga Al Hilal. Al-Hilaliga tuli ta kolm korda Saudi Araabia meistriks. Aastatel 2019 ja 2021 võideti lisaks AFC Meistrite Liiga. 2023. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu samasse liigasse kuuluva Al-Shababiga.

Colombia jalgpallikoondises debüteeris Cuéllar 8. septembril 2015 mängus Peruu vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 23. juunil 2019 Copa América viimases alagrupimängus Paraguay vastu. 2021. aasta Copa Américal saavutas ta Colombia koondisega kolmanda koha.

Saavutused
----------

Deportivo Cali
* Copa Colombia: 2010

Junior
* Copa Colombia: 2015

Flamengo
* Campeonato Carioca: 2017, 2019

Al-Hilal
* Saudi Professional League: 2019–20, 2020–21, 2021–22
* King Cup: 2019–20
* AFC Meistrite Liiga: 2019, 2021
* Saudi Super Cup: 2021

Viited
------

1. ↑  "Craque da Galera: Cuéllar, do Flamengo, vence disputa com Dudu e Maxi López". ge.globo.com. 3.12.2018. Vaadatud 20.1.2023
Gustave Zédé
**Gustave Zédé** (15. veebruar 1825 Pariis – 26. aprill 1891 Pariis) oli prantsuse laevaehitusinsener ja allveelaevanduse pioneere. 

Zédé sai erialase tehnilise hariduse École polytechnique'ist ja töötas laevaehitusinsenerina laevastikus, sealhulgas Henri Dupuy de Lôme'i alluvuses. Hiljem ta lahkus laevastikust ja pühendas end allveelaevade loomisele. Tema konstrueeritud olid elektrijõuseadmega allveelaevad Gymonte (1888) ja Sirene (1893).

Gymonte
-------

Allveelaev Gymonte (1888)
Gymonte oli esimene allveelaev Prantsuse mereväes. Selle loomise idee ja esialgsed tehnilised arvestused kuulusid Henri Dupuy de Lôme'ile, kes aga suri 1885. aastal. 

Allveelaev oli 17 m pikkune, mida juhtis viieliikmeline meeskond. Elektrijõuseadmeks oli Arthur Krebsi loodud 60-hobujõuline elektrimootor, mille toiteallikaks olid Commelini ja Desmazuresi akud. Allveelaeva kiirus ulatus veepinnal kaheksa ja vee all nelja sõlmeni.

Tunnustus
---------

* 1863 –  Auleegioni ohvitseriklassi orden

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Gustave Zédé** |
Guus Til 2019. aastal Moskva Spartakis mängimas
**Guus Berend Til** (sündinud 22. detsembril 1997 Samfyas, Sambias) on Hollandi jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Hollandi kõrgliigaklubis PSV Eindhoven ja Hollandi jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Alkmaari AZ-s, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2010. aastal. Hollandi kõrgliigas debüteeris 18. septembril 2016 mängus PEC Zwolle vastu ja lõi kohe selles mängus värava. Hooajal 2017–18 lõi ta Hollandi kõrgliigas üheksa ja hooajal 2018–19 kaksteist väravat.

2019. aasta augustis siirdus ta Venemaa kõrgliiga klubisse Moskva Spartak, kellega sõlmis kolmeaastase lepingu. Hooajal 2020–2021 oli ta laenul Saksamaa kõrgliiga klubis SC Freiburg. 2021. aasta juunis läks ta laenule Hollandi kõrgliigaklubisse Feyenoordi. 2021. aasta septembris lõi ta kolme liigamänguga neli väravat ja valiti Hollandi kõrgliiga kuu parimaks mängijaks. Hooajal 2021/22 lõi ta Hollandi kõrgliigas kokku 15 väravat.

2022. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu PSV Eindhoveniga.

Hollandi jalgpallikoondises debüteeris Til 26. märtsil 2018 sõprusmängus Portugali vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 7. septembril 2021 MM-i valikmängus Türgi vastu.

Saavutused
----------

PSV
* Johan Cruijff Schaal: 2022

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 8.4.2022)
**Gustave Le Bon** (7. mai 1841 Nogent-le-Rotrou, Eure-et-Loir – 13. detsember 1931) oli prantsuse filosoof, sotsioloog ja sotsiaalpsühholoog.

Le Bon rakendas selle aja moekontseptsiooni − hüpnoosi − masside psühholoogia seletamiseks. Hüpnoos oli sel ajal kultuuri osa, millest kasvas välja Freudi psühhoanalüüs ning samuti suhtumine massi. Gustave Le Bon uuris inimeste käitumist hulga liikmeina. Le Bon tuvastas, et kui koos on anonüümsust tagav hulk inimesi, kaob nende võime tsiviliseeritult mõelda. Rahvahulk on vastuvõtlik, impulsiivne ja infantiilne. Hulk ei ole kunagi arutlev ega kahtlev, hulga tunded on alati liialdatud. Seega massis olles kaotab inimene oma individuaalsuse ja omandab tüki "kollektiivsest hingest", mis on intellektuaalselt madalam inimese enda vaimsest tasemest. Massi tähelepanu hajub, ta muutub vähem kriitiliseks. Sugereeritavus suureneb, tekib õpitud abitus. Ühtesulamine kollektiivi vaimuga on võrreldav hüpnootilise regressiooniga, mis viib inimese tagasi hingeseisundisse, mis oli omane eelajaloolisele seisundile. Tänu sellele vaimsele taandarengule saavutab juht masside üle samasuguse võimu nagu hüpnotisöör omab absoluutset kontrolli hüpnotiseeritava üle.

Ta on avaldanud töid massi psühholoogiast ja karja käitumisest. Tema tööd masside psühholoogiast muutusid tähtsaks 20. sajandi esimesel poolel, kui meedia uurijad nagu Hadley Cantril ja Herbert Blumer kasutasid tema teooriat, et kirjeldada allasurutud gruppide reaktsioone meediale. Samamoodi on väidetavalt tema töid uurinud ja kasutanud sellised propagandistid nagu Adolf Hitler ja Benito Mussolini. Le Bon’i massipsühholoogial oli omal ajal erakordne menu ja paljudele tundusid tema heietused teadusliku tõena.

Elu
---

Le Bon sündis 1841. aastal Nogent-le-Rotrous Prantsusmaal. Ta õppis arstiks. Aastatel 1860–1880 rändas ta noore mehena ringi Euroopas, Aasias ja Põhja-Ameerikas. Oma reiside ajal tegi ta märkmeid ja kirjutas raamatuid arheoloogiast ja antropoloogiast. Kogutud mõtete põhjal formuleerusid tema teooriad, mida hiljem saatis suur edu.

Tema esimene tõsiseltvõetav raamat ilmus 1894. aastal pealkirjaga "Inimeste psühholoogia" ("Les Lois psychologiques de l'évolution des peuples"). 1895. aastal ilmus aga tema kõige müüdavam teos "Hulkade psühholoogia" ("Psychologie des Foules"), mis 41 aastat hiljem ilmus ka eestikeelses tõlkes (1936). Väidetavalt ilmus raamat reaktsioonina suurele Prantsuse revolutsioonile.

1902. aastal hakkas ta enda juures pidama iganädalasi lõunasööke, kuhu oli kutsutud tähtsad inimesed erinevatest eluvaldkondadest ja kus arutati päevakajalistel teemadel. Tema tolle aja mõjuvõim avaldub ka tema külaliste nimekirjas: söömas käisid näiteks Henri ja Raymond Poincaré, Paul Valéry ja Henri Bergson.

Ta suri 1931. aastal Pariisi lähedal (Marnes-la-Coquette’is).

Kirjandus
---------

* Bon, G. L. 1936. Hulkade psühholoogia. (K. Martinson, Trans.) Tartu: Noor-Eesti. Kordustrükk sarjas Loomingu Raamatukogu 11-13/1991.
* Ellenberger, H. F. 1970. The discovery of the unconscious. London: Allen Lane.
Lavastaja sümboliks on iseloomulik lavastajatool
**Lavastaja** ehk **režissöör** on loominguline töötaja, kes on teatrilavastuse, filmi, tele- või raadiosaate vms kollektiivse loomingulise etendusteose valmistamise või "lavale seadmise" kunstiline või üldjuht.

Vastavalt valdkonnale nimetatakse lavastajat eri nimetusega: teatrilavastaja/näitejuht, filmirežissöör, telerežissöör, kuuldemängulavastaja, muusikalavastaja, koreograaf jne. Filmirežissööri nimetatakse teatri eeskujul ka filmi lavastajaks, kes stsenaariumi põhjal kujundab näitlejate ja võttemeeskonna töö. Televisioonis töötab telerežissöör, raadios raadiorežissöör. Televisioonis ja raadios kujundavad saadete sisu (stsenaariumi) suures osas tele- ja raadiotoimetajad.

Filmi või saate elementide või etappide jaoks võivad olla valdkonna juhid, näiteks helirežissöör, montaažirežissöör.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Lavastaja** |

* filmilavastaja
* Filmilavastajate loend
* teatrilavastajate loend (loetleb ka koreograafe, muusikalavastajaid ja kuuldemängude lavastajaid)
**Zinaida Saar** (aastani 1940 **Zinaida Semenow**, **Semjonova**, 21. mai 1915 Irboska vald, Petserimaa – 8. märts 2005 Tartu) oli Eesti pediaater ja infektsionist.

Elulugu
-------

Zinaida Saar oli venelane ja kaupmehe tütar.

Lõpetas 1934 Petseri Gümnaasiumi, 1946 TRÜ arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1953, TRÜ), väitekiri "К вопросу эпидемиологии туберкулеза у детей раннего возраста в городе Таллине (1948–1949 году)". Oli 1941 Tallinna Meditsiinikooli direktor, 1942–1944 Kanaši linna (Tšuvaši ANSV) vanemsanitaarinspektor ja rajoonidevahelise sanitaar-epidemioloogiajaama juhataja ning Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee tervishoiuosakonna juhataja, 1944–1947 ENSV Tervishoiu Rahvakomissariaadi Epideemiatõrje Valitsuse ülem, laste ravi-profülaktiliste asutuste valitsuse juhataja, Tallinna Lastehaigla ordinaator, Tallinna Meditsiinikooli õpetaja, 1947–1952 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi nooremteadur ja Vabariikliku Tallinna Haigla ordinaator, 1952–1954 Tartu Linna Nakkushaigla peaarst, 1954–62 TÜ lastehaiguste kateedri juhataja, 1962–65 nakkushaiguste ja dermatoloogia-veneroloogia kateedri juhataja, 1965–1991 dotsent.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: lastehaigused, nakkushaigused ja epidemioloogia; meditsiini ajalugu. Üle 30 teadustrükise, aimeartikleid.

Teoseid
-------

* О причинах распространения ревматизма среди детей и мерах его предупреждения. // TÜ Toim 112 (1961)
* Основные задачи в области организации борьбы с эпидемическим гепатитом (болезнью Боткина). // TÜ Toim 134 (1963)
* Первые организации по борьбе с туберкулезом в Эстонии. // TÜ Toim 178 (1965)
* Особенности клинического течения дизeнтерии Зонне у детей (kaasautor J. Aasav). // TÜ Toim (1975).

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, III, 183
* Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 123
* II, 157
* Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituut, 36
* Nõukogude Eesti Tervishoid (1965) 4, 311
* Nõukogude Eesti Tervishoid (1975) 4, 349
* Eesti Arst (1990) 4, 291
* Merila-Lattik, H. Eesti arstid 1947–1997. Tallinn, 1997, 980.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

* Album Academicum Universitatis Tartuensis

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Zinalrothorn** on mägi Penniini Alpides Šveitsis. Selle nimi tuleb Zinali külalt, mis asub põhjaküljel, ja saksakeelsest sõnast *Rothorn*, mis tähendab *punane tipp*. Kui sellele 1864. aastal esmakordselt roniti, oli mägi kohalikult tuntud kui *Moming*.

Geograafia
----------

Zinalrothorn Momingi liustiku kohal Schalihorni (vasakul) ja Besso (paremal) vahel
Zinalrothorn on üks kõrgeid mäetippe, mis eraldab Mattertali (idas) ja Val d'Anniviersit (läänes). Weisshorni mäetipp (4505 m) asub 5 km põhja pool ja Dent Blanche 7 km lääne pool. Mäe läänepoolsel jalamil asub suur Zinali liustik ja põhjapoolsel küljel Momingi liustik. L'Epaule (õlg) on väike mäetipp põhjaseljaku alusel.

Lähimad külad on Täsch ja Zermatt, samas Zinal kirdes asub kaugemal (9 km).

Ronimisajalugu
--------------

Esimese mäkketõusu tegid 22. augustil 1864 põhjaseljaku kaudu Leslie Stephen ja Florence Crauford Grove koos teejuhtide Jakob Andereggi ja Melchior Andereggiga. Nad lahkusid Zinalist varahommikul ja tõusid Zinali liustikule. Nad jõudsid keskhommikul õlale seljakult, mis ühendab Blanc de Momingiga põhjaseljaku alusel. Seljaku ületamine tipuni võttis 2 tundi.

Veidi vähem keerulist tavamarsruuti, kaguseljakut, ronisid 5. septembril 1872 esmakordselt Clinton Thomas Denti (teejuht Alexander Burgener) ja George Augustus Passinghami (teejuhid Ferdinand Imseng ja Franz Andermatten) ühendseltskonnad.

Esimese talvise ja suuskadel mäkketõusu tegid 7. veebruaril 1914 Marcel Kurz ja T. Theytaz.

1880. aastatel jättis *Ladies' Alpine Club* esimene president Elizabeth Hawkins-Whitshed oma eemaldatava seeliku eksikombel Zinalrothornile. Tagasihoidlikkuse säilitamiseks tegi ta otsuse ronida mäele teist korda, et see sealt kätte saada, mitte pükstega Zermatti naasta.
Mangaļsala asendikaart
Mangaļsala suvilad
**Mangaļsala** on asum Lätis, Riia linna Põhjarajooni osa pindalaga 8,036 km². Asub Liivi lahe kaldal Daugava paremal kaldal jõe uue ja endise sängi vahel. 1490 elanikku (2010). 

Mangaļsala asus vanasti Daugava vasakul kaldal, kuid aastal 1567 murdis Daugava endale läbi rannaluidete uue tee merre. Kuni aastani 1681 kasutati Riiga sõitmiseks jõe vana sängi, kuid tasahilju see ummistus ja aastast 1861 ei asu Mangaļsala enam saarel.

Mangaļsala (saksa keeles *Magnusholm*) oli vana kaluriküla, mis ühendati Riiaga aastal 1960. Lisaks vanadele kaluriküla hoonetele on Mangaļsala asumisse tekkinud ka aianduskooperatiive. Suurem osa endisest saarest ja praegusest poolsaarest on aga metsaga kaetud. Aastal 1999 liideti asumi asustamata osad Piejura maastikukaitsealaga.

Aastal 1765 ehitati asumi territooriumile Daugava kaldale fort. Esimeses maailmasõjas tehti see kasutamiskõlbmatuks. Teine tähtsam ehitis asumi aladel on Daugava suudmesse ehitatud muul. Ehitist peeti nii tähtsaks, et esimese kivi pani paika Aleksander II isiklikult.

Välislingid
-----------

* Mangaļsala koduleht (*läti keeles*)

| * v
* r
Põhjarajooni asumid |
| --- |
| 
Centrs **·**  Čiekurkalns **·**  Jaunciems **·**  Kundziņsala **·**  Mangaļsala **·**  Mežaparks **·**  Mīlgrāvis **·**  Pētersala-Andrejsala **·**  Sarkandaugava **·**  Skanste **·**  Suži **·**  Trīsciems **·**  Vecāķi **·**  Vecdaugava **·**  Vecmīlgrāvis |