recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kloostrikirik ja 7. sajandi ehitise varemed esiplaanil
Vaade edelast oktoobris 2018
Idasein hatškariga
**Hogevanki klooster** (armeenia keeles Հոգեվանք; mis on translitereeritav Hogevank või Hokevank) on 13. sajandist pärineva kirikuga kloostrikompleks Sarnaghbjuri (Սառնաղբյուր) asula lähedal Širaki maakonnas Armeenias. Kloostrist on säilinud kirik ja mõnede ehitiste varemed. Kohta võidakse nimetada ka Karmir vank (Կարմիր վանք) või Dzoragjughi vank (Ձորագյուղի վանք).

Hogevanki Karapeti kirik taaspühitseti pärast renoveerimist 2013. aastal ja on kasutusel Armeenia Apostliku Kiriku pühakojana.

Kirik
-----

1205. aastal valminud Püha Karapeti kirik (Սբ. Կարապետ) on peamine säilinud ehitis. Põhjasissekäigu ülanurgas asuva raidkirja järgi oli kirik algselt Püha Stepanose kirik (Սբ. Ստեփանոս).

Kirikul on kaks ust, lääneseinas ja põhjaseinas. Kiriku idaküljes on poolringikujulise põhiplaaniga altariruum, millest kahel pool asuvad täisnurkse kujuga võlvitud käärkambrid sissekäiguga lääneotsas. Ruumi keskosa kattev kuppel on poolsfäärikujuline ja toetub ümmargusele tambuurile. 1939. aasta maavärinas kuppel varises, ent taastati 1980. aastal. Algselt oli terve kirik ehitatud punasest poleeritud tufist, kuid hilisematel taastamistöödel on kasutatud ka pruuni ja musta tuffi.

Kirikus on mälestusplaate 4.–5. sajandist ja arvukalt 13. sajandist pärinevate hatškarite fragmente.

Kirikust põhja poole jäävad varasemate, 5. ja 7. sajandisse dateeritud pühakodade varemed.

Pildid
------

* Vaade põhjaküljestVaade põhjaküljest
* Vaade kirikule edelastVaade kirikule edelast
* KeskkuppelKeskkuppel
* Kuplit toetavad piilaridKuplit toetavad piilarid
* Altariruum ja käärkambrite uksedAltariruum ja käärkambrite uksed
* Raidkirjadega mälestuskividRaidkirjadega mälestuskivid
* Raidkivide fragmendidRaidkivide fragmendid
* Hatškari tükidHatškari tükid
* 5. sajandi kabeli varemed5. sajandi kabeli varemed

Viited
------

1. ↑  Ecclesiastical life 25.11. 2013. - Shoghakat TV
**Väino-Rahuleid Järv** (sündinud 4. novembril 1930 Alal Valgamaal) on eesti ajaloolane.

Ta lõpetas 1949. aastal Valga 1. Keskkooli ja 1955. aastal Tartu Riikliku Ülikooli. Aastatel 1961–1965 oli ajaloo instituudis aspirant. 1971. aastal kaitses ajaloo alal kandidaadikraadi väitekirjaga kodu-uurimise ajaloost Eestis.

Järv töötas aastatel 1950–54 Valga rajoonilehe Uus Elu toimetajana. Aastatel 1955–1965 oli ta mitmes koolis ajalooõpetaja ja aastatel 1955–1961 ka Tapa Keskkooli ja Aravete 8-klassilise Kooli direktor. Aastatel 1965–1979 oli ta ajaloo instituudi teadur ja vanemteadur, 1980–1990 Eesti Teaduste Akadeemia Presiidiumi teadlaskaadri ettevalmistamise osakonna juhataja, 1990–91 Filosoofia, Sotsioloogia ja Õiguse Instituudi vanemteadur. Aastatel 1992–1999 oli Järv AS-i Lasuur juhatuse esimees.

Ta on uurinud eesti kultuuri, põllumajanduse ning kodu-uurimise ajalugu.

Teosed
------

* Inimene ja kodu (Eesti Raamat, 1977)

Viited
------

1. 1 2  Valgamaa ISIK (vaadatud 17. mail 2014)
Matti Heikkinen
**Matti Topias Heikkinen** (sündinud 19. detsembril 1983 Kajaanis) on endine Soome murdmaasuusataja. Ta kuulus klubisse Vantaan Hiihtoseura ja tema treener oli Toni Roponen. 

Heikkinen alustas suusatreeninguid 9-aastaselt ja kuni 13-aastaseni mängis ka pesapalli. Juunioride MM-võistlustel jäi tema parimaks tulemuseks seitsmes koht 10 km klassikasõidus 2003. aastal Sollefteås.

2009. aastal võitis ta Libereci maailmameistrivõistlustel 15 km klassikasõidus pronksmedali. Samadel võistlustel sai ta pronksmedali ka Soome teatevõistkonna koosseisus, kus ta sõitis avavahetust. 2011. aasta MM-il Oslos tuli ta 15 km klassikasõidus maailmameistriks.

2017. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta 50 km vabatehnikasõidus pronksmedali.

Heikkinen jõudis maailma karikasarjas esimest korda esikümnesse märtsis 2008. aastal Lahti etapil, kus ta oli üheksas 15 km klassikasõidus. Sama aasta detsembris sai ta La Clusaz's jälle üheksanda koha 30 km vabasõidus ja oli kuues Davosis 15 km klassikasõidus. Esimese poodiumikoha sai ta 2009. aasta novembris Beitostølenis MK-sarja avaetapil, kus oli kolmas 15 km vabasõidus. Poodiumi kõrgeimale astmele jõudis ta Davosi MK-etapil sama aasta 12. detsembril, kui võitis 15 km vabasõidu.

Heikkinen on Soome meistrivõistlustel saanud 2009. aastal Jämijärvel hõbemedali 15 km klassikasõidus ning pronksmedali paarissprindis 2008. aastal Kuusamos ja 2009. aastal Kontiolahtis.

Sportlaskarjääri lõpetamisest teatas ta 2019. aasta märtsis.

Saavutused
----------

### Maailmameistrivõistlustel

* 2009 Tšehhi Liberecis
	+ Pronks pronksmedal 15 km klassikasõidus
	+ Pronks pronksmedal 4x10 km teatesõidus
* 2011 Norra Oslos
	+ Kuld **maailmameister** 15 km klassikasõidus
* 2017 Soome Lahtis
	+ Pronks pronksmedal 50 km vabatehnikasõidus

### Maailma karikasarjas

* Tavadistantside karikas
	+ 3. koht: 2017

Matti Heikkinen osales 203 maailma karikasarja etapil ja jõudis poodiumile 15 korral, millest neli korda kõige kõrgemale astmele.

#### Maailma karikasarja etapivõidud

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2009 | 12. detsember | Davos |  Šveits | 10 km vabatehnikas |
| **2.** | 2011 | 3. jaanuar | Oberhof |  Saksamaa | 20 km jälitussõit |
| **3.** | 2016 | 11. märts | Canmore |  Kanada | 15 km vabatehnikas |
| **4.** | 2016 | 4. detsember | Lillehammer |  Norra | 15 km klassikatehnikas jälitussõit |

Viited
------

1. ↑  Jauhojärvi hallitsi SM-taistoa Jämillä YLE.fi Urheilu 10.1.2009
2. ↑  Jylhä ja Jauhojärvi odotetun vahvoja mestareita YLE.fi Urheilu 27.3.2009

Välislingid
-----------

* Matti Heikkinen FIS-i kodulehel (inglise)
* Matti Heikkinen Soome Suusaliidu kodulehel
* Matti Heikkineni koduleht
"Luikede järv" 2008. aastal Rootsi kuninglikus ooperiteatris
**"Luikede järv"** (vene keeles "Лебединое озеро" *Lebedinoje ozero*) on Pjotr Tšaikovski ballett neljas vaatuses. See on Tšaikovski esimene ballett, millele ta muusika lõi. See on üks kõigi aegade tuntumaid ja hinnatumaid ballette. Kõige sagedamini kasutatakse selle balleti lavastamiseks Marius Petipa ja Lev Ivanovi loodud koreograafiat 1895. aastast.

Algupärane "Luikede järv" esietendus 22. veebruaril 1877 Moskva Suures Teatris. Koreograaf oli Julius Reisinger, kuid ballett ei osutunud menukaks ja pälvis kriitikat.

Pärast Tšaikovski surma parandas algset versiooni itaalia helilooja Riccardo Drigo ning Petipa ja Ivanov lõid uue koreograafia. "Luikede järve" uus, parandatud versioon esietendus 15. jaanuaril 1895 Peterburi Maria Teatris.

"Luikede järve" kultuurilised kõrvaltähendused
----------------------------------------------

Balletti esitati tihti siis, kui Nõukogude Liidus oli mõni kriis, näiteks riigijuht oli surnud, mistõttu see on omandanud Vene televisioonis osaliselt vastava kõrvaltähenduse. Nii näidati balletti Kesktelevisioonis ka 1991. aasta augustiputši ajal.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Luikede järv** |

* Stseene Eesti Rahvusooperi "Luikede järve" lavastusest – video YouTube'is

Viited
------

1. ↑  Külli Mariste (30.9.2021). "HEINZ VALK: Osa eestlastest rahvasaadikuid olid jonnakalt iseseisvumise vastu". *Pealinn*. Vaadatud 3.3.2022.
2. ↑  Allar Viivik (10.11.2007). "25 aastat tagasi suri NLKP peasekretär, seltsimees Leonid Iljitš Brežnev isiklikult!". *Õhtuleht*. Vaadatud 3.3.2022.
3. ↑  NATALYA PREBLAGINA (31.1.2015). "From tsarist Russia to Soviet coup: Swan Lake turns 120 at the Mariinsky". *Russia Beyond*. Originaali arhiivikoopia seisuga 3.03.2022. Vaadatud 3.3.2022.
4. ↑  Hilary Hanson (3.3.2022). "Russian TV Station Proclaims 'No To War,' Plays 'Swan Lake' Before Going Dark". *Huffington Post*. Vaadatud 3.3.2022.
**Juhan Lindström** (sündinud **Juhan (Johannes) Vanari**; 17. märts (4. märts vkj) 1903 Tartu – 1966 Port Arthur Kanada) oli eesti sõjaväelane

Ta teenis Eesti kaitseväes üleajateenija-allohvitserina. Juunis 1941 mobiliseeriti ta Punaarmeesse. Detsembris 1942 läks ta laskurkorpuse mehena Alekseikovo küla all sakslaste poolele üle. Edaspidi sõdis ta Punaarmee vastu 20. eesti diviisi koosseisus suurtükiväelasena. Mais 1945 sattus ta nn Tšehhi põrgus vangi kohalike tšehhide kätte, kuid pääses vangilaagrist sulaseks ühe taluperemehe juurde. 1947. aastal õnnestus tal rootslast teeseldes jõuda USA okupatsioonitsooni Lääne-Saksamaal. Sealt rändas ta edasi Kanadasse, kus elas surmani.

Ta läks vabasurma 1966. aastal, mainides oma lahkumiskirjas elutüdimust. Tema surnukeha leiti 29. juulil 1966 Port Arthuri lähedalt metsast ning maeti 30. juulil.

Tunnustus
---------

* 1938 Kotkaristi teenetemärgi raudrist

Isiklikku
---------

Ta oli abielus kahel korral, kuid lahutas abikaasast mõlemal korral. Ta on Mihkel ja Marie Vanari poeg.

Tapa linna perekonnaseisuametniku otsusel 9. maist 1935 anti Johannes Vanarile uueks eesnimeks Juhan.

Viited
------

1. 1 2  Saaga; Personaalraamat (Voore, Kulina, Küti, Roela); EAA.3114.1.48; 1884-1905
2. ↑  Ajaleht Vaba Eestlane (Toronto: 1952–2001) nr 58, 6. august 1966, lk 4
3. ↑  SL Õhtuleht: Põrgus ja maa peal
4. 1 2 3  Ajaleht Vaba Eestlane (Toronto : 1952-2001) nr 58, 6. august 1966 lk 5
5. ↑  Hanno Ojalo. Sileesiast Tšehhi põrgusse. Tallinn 2016
6. ↑  Vabariigi President: teenetemärkide kavalerid
7. ↑  Saaga; Sündinute ja ristitute nimekiri; EAA.3114.1.55; 1902-1910 – Sünd #123

Kirjandus
---------

* Tšehhi põrgus : mälestusi sõjateelt ja vangipõlvest / Juhan Lindström ; illustreerinud Ellen Koit, Toronto : Orto, 1960, 375 lk;
	+ ilmunud ka kordustrükis 1997, ISBN 9985856090

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Juhan Lindström** |
**Richard Johannes Aks** VR I/3 (20. november 1894 Tartu – 18. aprill 1942 Vjatlag, Kirovi vangla, Kirovi oblast; hukati) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant). 

Sündis Tartu linnas Krüüdnerist pärit nahaparkali Mart Aksi pojana. Õppis Tartu linnakoolis aastail 1909–1913.

Teenis Venemaa tsaariarmees aastail 1916–1917, lõpetas Pihkva lipnikekooli. Viimane Venemaa auaste alamleitnant (podporutšik)

Eesti ohvitserina teenis aastail 1918–1940. Osales Vabadussõjas, sai raskelt haavata (VR I/3 kavaler). Läbis ohvitserikursused aastail 1922–1923 ning õppis Kõrgemas Sõjakoolis aastail 1936–1938.

Teenis 3. jalaväepolgus ja 3. üksik jalaväepataljonis aastail 1920–1932, sh kompaniiülemana. 

Teenis Kaitseliidu Tartu maleva pealikuna (1938–1939).

Sai kolonelleitnandi auastme 24. veebruaril 1939. 

Hukati.

Viited
------

1. ↑  Jaak Pihlau. Auraamat Eesti Vabariigi kaadriohvitseridele. Tallinn: Umara 2007, lk 46.
2. ↑  Jaak Pihlau. Auraamat Eesti Vabariigi kaadriohvitseridele. Tallinn: Umara 2007, lk 46.
3. ↑  Jaak Pihlau. Auraamat Eesti Vabariigi kaadriohvitseridele. Tallinn: Umara 2007, lk 46.

Välislingid
-----------

* Ohvitseride andmekogu

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Voldemar Karing** | **Kaitseliidu Tartu maleva pealik**1934–1936 | Järgnev**Hugo Kulbok** |
| Eelnev**Hugo Kulbok** | **Kaitseliidu Tartu maleva pealik**1938–1939 | Järgnev**Karl Soo** |
**Bytówi maakond** (kašuubi keeles *bëtowsczi pòwiat*, poola keeles *powiat bytowski*) on maakond Pomorze vojevoodkonnas Põhja-Poolas. See tekkis 1. jaanuaril 1999 Poola 1998. aastal vastu võetud kohalike omavalitsuste reformi tulemusena. Selle halduskeskus ja suurim linn on Bytów, mis asub 79 kilomeetrit piirkonna pealinnast Gdańskist lääne pool. Ainus teine linn maakonnas on Miastko, mis asub 37 km Bytówist lääne pool.

Maakonna pindala on 2192,81 ruutkilomeetrit. 2019. aasta seisuga on selle koguelanikkond 79 260, millest Bytówi elanikkond on 16 918, Miastko elanikkond 10 439 ja maaelanikkond 51 903. 

Bytówi maakond piirneb põhjas Słupski maakonnaga, kirdes Lęborki maakonnaga, idas Kartuzy maakonna ja Kościerzyna maakonnaga, lõunas Chojnice maakonna ja Człuchówi maakonnaga ning läänes Szczecineki maakonna ja Koszalini maakonnaga.

Haldusjaotus
------------

Maakond on jagatud kümneks vallaks. Need on loetletud järgmises tabelis rahvastiku kahanevas järjekorras.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| **Gmina** | **Type** | **Area(km2)** | **Population(2019)** | **Seat** |
| Gmina Bytów | urban-rural | 197.4 | 25,457 | Bytów |
| Gmina Miastko | urban-rural | 466.8 | 19,558 | Miastko |
| Gmina Czarna Dąbrówka | rural | 298.3 | 5,923 | Czarna Dąbrówka |
| Gmina Lipnica | rural | 309.6 | 5,227 | Lipnica |
| Gmina Tuchomie | rural | 106.5 | 4,266 | Tuchomie |
| Gmina Kołczygłowy | rural | 173.3 | 4,255 | Kołczygłowy |
| Gmina Parchowo | rural | 130.9 | 3,778 | Parchowo |
| Gmina Studzienice | rural | 176.0 | 3,742 | Studzienice |
| Gmina Trzebielino | rural | 225.5 | 3,715 | Trzebielino |
| Gmina Borzytuchom | rural | 108.6 | 3,339 | Borzytuchom |
|

Viited
------

1. ↑  GUS. "Population. Size and structure and vital statistics in Poland by territorial division in 2019. As of 30th June". *stat.gov.pl* (inglise). Vaadatud 14. septembril 2020.
**Herman(n) Maim** VR II/3 (8. aprill (vkj) / 20. aprill 1894 Tartu – 21. oktoober 1922 Tartu) oli Eesti sõjaväelane (alamkapten). 

Sai üldhariduse Tartu Aleksandri gümnaasiumis ja läks 1913. aastal õppima Peterburi Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonda.

Läks vabatahtlikult 1915. aastal esimesse maailmasõtta ja astus suurtükiväekooli. Ülendati selle lõpetamisel lipnikuks ning läbis Põhjarinde lendurvaatlejate koolituse. Saadeti Riia rindele, kus võttis patareiohvitserina osa võitlustest sakslaste vastu. Ülendati alamleitnandiks ja autasustati üles näidatud vahvuse eest Püha Georgi risti IV järguga kaunistustega ohvitseride jaoks (palmidega).

Oli üks esimestest, kes 1917. aastal tuli üle Eesti rahvusväeosadesse. Määrati 12. jaanuaril 1918 1. Eesti suurtükiväebrigaadi patarei nr 1 ülemaks ning ülendati sama aasta 25. märtsil leitnandiks. Lahkus Saksa esimese okupatsiooni algul demobilisatsiooni tõttu sõjaväeteenistusest.

Eesti vabadussõja puhkedes alustas 20. detsembril 1918 Tallinnas 1. suurtükiväepolgu patarei nr 4 formeerimist, jäädes sõja lõpuni selle ülemaks. 8. jaanuaril 1919 sõitis patarei Tartu suunal tegutsenud 2. jalaväepolgu käsutusse, võttes osa paljudest lahingutest Võru, Vastseliina, Petseri, Irboska ja Pihkva ümbruses.

Viidi koos patareiga nr 4 18. veebruaril 1919 2. suurtükiväepolgu koosseisu. Sai Zalesje kiriku tornist oma patarei tuld juhtides vastase suurtükimürsu läbi jalast ja käest haavata, kuid jäi rivisse. Ülendati 4. septembril 1919 alamkapteniks, tagasiulatuvalt 2. juunist 1919.

Vabadussõjas üles näidatud erilise vahvuse eest pälvis ta Vabadusristi II liigi 3. järgu, lisaks Vabariigi Valitsuse poolt 40 000 marka rahalist autasu, tasuta maa normaaltalu suuruses, prii kool kuni kõrgema kooli lõpetamiseni ja Eesti Vabadussõja mälestusmärk.

Lahkus pärast Vabadussõja lõppu 1920. aastal kaitseväest reservi, et jätkata poolelijäänud õpinguid. Ta õppis aastatel 1920–1922 Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas keemiat. Suri 21. oktoobril 1922 Tartus.

Auastmed
--------

* 1918 leitnant
* 1919 alamkapten

Tunnustus
---------

* Vabadusrist II/3 (17. august 1920)
* Eesti Vabadussõja mälestusmärk
* Püha Georgi risti IV järk

Viited
------

1. ↑  Vabadussõjast osavõtnud ja teenetemärke omanud isikute kartoteek
2. 1 2 3 4  Vabaduse Risti kavalerid. Sõdur. 1926, nr 42, lk 913
3. ↑  Georg Leets. 1. Eesti suurtükiväebrigaadist I diviisi suurtükiväeni. Sõdur. 1933, nr 1/2, lk 24
4. ↑  Georg Leets. 1. Eesti suurtükiväebrigaadist I diviisi suurtükiväeni. Sõdur. 1933, nr 1/2, lk 26
5. ↑  Georg Leets. 1. Eesti suurtükiväebrigaadist I diviisi suurtükiväeni. Sõdur. 1933, nr 1/2, lk 30
6. ↑  Georg Leets. 1. Eesti suurtükiväebrigaadist I diviisi suurtükiväeni. Sõdur. 1933, nr 1/2, lk 32

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Eesti ohvitserid 1918-1940
Vanamõisa vabaõhukeskuse laululava
Vanamõisa vabaõhukeskus asub Harjumaal, Saue vallas, Vanamõisa külas, Vabaõhukeskuse tee 20. Vabaõhukeskus on ümarpalk stiilis. 

Vanamõisa vabaõhukeskusest on kujunenud oluliseks vaba-aja rajatiseks kogu Saue vallas. Seal peetakse nii lasteaedade kui koolide lõpupidusid ja piknikke, käiakse peredega puhkamas ja mängimas või lihtsalt jalutamas.

Üritused
--------

Vabaõhukeskus pakub omalt poolt grillkoda, spordiplatsi, laste mänguväljakuid, laululava, külakiike ja võimaluse sündmust korraldada iga ilmaga 350 ruutmeetrilises palksaalis. Vabaõhukeskuses toimuvad väga erinevad üritused: pulmad, spordivõistlused, firmapeod, laadad, sünnipäevad, kultuuriüritused, kontserdid, teatrietendused, suvepäevad, kokkutulekud. Ürituste mitmekesisusele aitab kaasa terviklik kompleks, kus on mõeldud kõigile ja kõigele.

Vabaõhukeskus pakub ka parklaid nii ratastele kui ka autodele, suuremate ürituste jaoks isegi 1 hektari suurust muruplatsi autode parkimiseks. 

### Vanamõisa käsitöölaat

Vanamõisa käsitöölaat algas väikese külalaadana, kuid nüüd on sellest saanud Eesti suurim käsitöölaat, kus astub üles pea 500 kaupmeest ja väiketootjat ja ligi 15 000 külastajat. Käsitöölaata on korraldanud juba aastast 2002 MTÜ Vanamõisa küla koos paljude vabatahtlikega. Laadal müüdavatele esemetele on kohustuslik vaid üks komponent - ehe eestimaine päritolu. Käsitöölaat  on koguperesündmus, mille päevaprogrammis leidub põnevaid tegevusi igaühele.

Ajalugu
-------

Kuni aastani 2001 kuulus asukoht kohalikule külamehele Raivo Viidule, kes müüs paiga ühe krooni eest külale kasutada. Vabaõhukeskust on arendatud sellest ajast saati. Tõsisemalt hakati arendama alles aastal 2006, kui mõned aktiivsemad külaelanikud koos MTÜ-ga lõkkeplatsist huvi tundma hakkasid. Parandust finantseeris nii Euroopa Liit kui ka Saue vald. sellest ajast peale omandas asukoha Saue vald, kes omakorda rendib seda MTÜ Vanamõisa Külale. Nii kujuneski Vanamõisa küla lõkkeplatsist Vanamõisa vabaõhukeskus.

Karavanipark
------------

Karavanipark ja kämpingud asuvad Vanamõisa vabaõhukeskuse kõrval. Kohti jagub 80-le auto- ja haagissuvilale. Karavanpark pakub omaltpoolt: dušše ja WC-d, kööki ja väligrilli, pesumasinat ja -kuivatit, võimalust tühjendada suvila tualetti, joogivett auto veepaakide täitmiseks. Karavanipargi kohvikus on müügil esmatarbevahendid, suveniirid, auto- ja haagissuvila varustus ning karastusjoogid. Võid kohvikus kasutada ka tasuta Wi-Fi-võrku.

Vaata ka
--------

* Vanamõisa (Saue)

Kasutatud allikad
-----------------

1. 1 2 3 4  Vanamõisa vabaõhukeskus. "Meist". Vaadatud 04.04.2020.
2. ↑  Saue vald. "Vanamõisa küla". Originaali arhiivikoopia seisuga 13.05.2020. Vaadatud 02.04.2020.
3. ↑  Lastega.ee. "Vanamõisa vabaõhukeskus". Vaadatud 03.04.2020.
4. ↑  "Vanamõisa käsitöölaat". Vaadatud 03.04.2020.
5. ↑  Eesti Rahvakunsti ja Käsitöö Liit. "Vanamõisa Käsitöölaat". Vaadatud 03.04.2020.
6. ↑  Vanamõisa vabaõhukeskus. "Karavanipark". Vaadatud 04.04.2020.
**Henn Unt** (aastani 1937 **Hermann Hunt**; 29. märts 1903 Helme vald – 22. november 1986 Tallinn) oli eesti vaimulik.

Ta lõpetas aastal 1923 Tõrva gümnaasiumi. Aastatel 1923–1931 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ordineeriti 1. mail 1932 õpetajaks.

Ta oli aastal 1932 Järva praostkonna vikaarõpetaja; aastatel 1932–1946 oli ta Kullamaa Püha Johannese koguduse õpetaja, lisaks hooldas ta aastatel 1932–1935 ja 1939–1946 Piirsalu kogudust ning aastatel 1944–1946 Martna Püha Martini kogudust. Aastatel 1946–1949 oli ta Viljandi Jaani koguduse õpetaja, aastatel 1948–1949 oli ta Viljandi praostkonna praost ning Kõpu ja Paistu Maarja koguduse hooldajaõpetaja.

Aastal 1949 ta arreteeriti, aastal 1956 oli ta Eestis tagasi. Aastatel 1956–1986 oli ta Kadrina ja Ilumäe koguduse õpetaja; lisaks oli ta aastatel 1979–1986 Järva praostkonna praost.

Viited
------

1. ↑  Konrad Veem. Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon. EVR Stockholm 1988
2. ↑  Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. II, lk. 295
**Isabelle** on Eesti laevakompanii Tallink endine parvlaev. Ta kuulus kuni 2013. aasta aprillini Viking Line'ile ja seejärel 2024. aastani Tallinkile. Laev ehitati 1989. aastal Horvaatias Splitis ja kandis varem nime *Isabella*.

Ajalugu
-------

### Viking Line

Isabella ehitati Ahvenamaa laevakompanii SF Line Ab tellimusel 1989. aastal, ristiema oli Berit Eklund. Laevaomaniku nimeks sai 1995. aastal Viking Line Ab.

Isabella oli algselt plaanitud asendama Rosellat Naantali–Maarianhamina–Kapellskäri liinil, aga kuna Kapellskäri sadam ei olnud uuendusteks valmis, hakkas Isabella suvehooajal sõitma liinil Naantali–Maarianhamina–Stockholm.

Alates 13. augustist 1990 tegi Isabella ööpäevaseid minikruise Helsingist Tallinna lahele, sest riigipiiri ületamine võimaldas *tax-free*-kaubandust laeval. Oktoobris 1992 tuli Isabella proovisildumiseks Vanasadamasse, ent ilmnes, et sadamas ei olnud piisavalt laia kairampi. Liiniliikluseni see katsetus veel ei viinud.

Aastail 1994–1997 sõitis liinil Helsingi–Maarianhamina–Stockholm ning alates 1997. aastast sõitis liinil Turu–Maarianhamina / Långnäs–Stockholm kuni Viking Grace'i valmimiseni jaanuaris 2013.

Suveks 2013 plaanis Viking Line tuua Isabella lisaks Viking XPRS-ile liinile Tallinn–Helsingi, kuid müüs selle aprillis 2013 Tallinkile.

### Tallink

Tallink nimetas laeva ümber Isabelleks ja registreeris selle Läti lipu alla. Tallink asendas Isabellega mais 2013 Riia–Stockholmi liinil Silja Festivali.
3. mail 2013 õhtul Tallinki laev *Isabelle* lahkus Tallinnast ja saabus Riiga umbes kell 11 UTC 4. mail 2013, et alustada liiniliiklust 6. mail.

6. mail 2013 alustas Isabelle liiklust liinil Riia–Stockholm. 12. septembril 2016 teatas Tallink, et Baltic Queen naaseb 12. detsembril Tallinna-Stockholmi liinile ning Romantika hakkab koos Isabellega taas sõitma Riia-Stockholmi liinil.

2024. aasta jaanuaris müüdi Isabelle Kanadas asuvale ujuvhotellindusega tegeleva ettevõtte Bridgemans Floatel Limited Partnershipile.

* Isabella Viking Line'i korstnamärgi ja pardakirjagaIsabella Viking Line'i korstnamärgi ja pardakirjaga
* Isabelle Tallinki korstnamärgi ja pardakirjaga mais 2013Isabelle Tallinki korstnamärgi ja pardakirjaga mais 2013

Viited
------

1. ↑   Pär-Henrik Sjöström. The Road across the Sea. Göteborg, 2010.
2. ↑   Pardakõnelusi "Isabellal". Eesti Meremees, 7. september 1990
3. ↑   Konkurendid ei maga. Meremees, 10. november 1992
4. ↑  Romet Kreek (31. jaanuar 2024). "Tallink Grupp müüb Isabelle Küprose ettevõttele". *Postimees*.
5. ↑  "Kruiisilaeva Isabelle müük". *view.news.eu.nasdaq.com*. Vaadatud 3. aprillil 2024.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Isabelle (laev)** |

* M/S Isabella Fakta om Fartyg (*rootsi keeles*)
* Isabelle Tallinki kodulehel
* LORI HINNANT, CARA ANNA, VASILISA STEPANENKO,SARAH EL DEEB. The mouth of a bear': Ukrainian refugees sent to Russia. AP News, 20. juuli 2022
* Sotsiaalkindlustusamet pikendab majutuslepingut Tallinkiga. ERR, 21. juuli 2022
* "Sõjapõgenikke majutav reisilaev on peaaegu täis" ERR, 29. juuli 2022
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Eesti sõjaväelasest. Paavstide kohta vaata Johannes Paulus I ja Johannes Paulus II.* |

---

**Johann Paul** (3. jaanuar (vkj)/ 15. jaanuar 1891 Leebiku vald, Helme kihelkond, Viljandimaa; praegu Tõrva vald, Valga maakond – 10. august 1961 Montréal, Québeci provints, Kanada) oli Eesti sõjaväelane (kolonel) ja piirivalvur.

Elulugu
-------

Teenis Vabadussõja ajal 2. jalaväepolgus. Läks 1923. aastal üle piirivalvesse.

Ta lõpetas 1927. aastal Tallinna RÜS Erakolledži. Ta õppis aastatel 1928–1930 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. 

Aastal 1939 sai ta koloneli auastme. Aastatel 1934–1939 oli ta Siseministeeriumi Piirivalve Valitsuse üldosakonna ja 1939–1940 Piirivalve Talituse ülem.

Paul oli aastatel 1940–1941 Läti piiri valvava Eesti NSV Siseasjade Rahvakomissariaadi Piirivalvetalituse ülem (polkovniku auastmes) kuni selle likvideerimiseni Saksa võimude poolt suvel 1941.

Eesti Omavalitsus taastas piirivalve 21. jaanuaril 1942, mil selle sisedirektor Oskar Angelus kinnitas Pauli Piiriomakaitse juhiks (Piiriomakaitse likvideeriti 1942. aasta augustis).

Paul oli aastatel 1942–1944 Omakaitse lahingukooli ülem, 1944. aastal evakueerus ta Saksamaale, sealt läks 1950. aastal Kanadasse.

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

Aastal 2002 avati Eesti piirivalve juubeli puhul Johann Pauli kodutalus Kolmsilma talus tema auks mälestuskivi.

Tunnustus
---------

* 1921 priikooli õigus kuni kõrgkooli lõpetamiseni
* Kaitseliidu Kotkaristi III klassi teenetemärk
* Eesti Punase Risti II järgu I astme teenetemärk
* Kaitseliidu Valgeristi III klass
* Eesti Vabadussõja mälestusmärk
* Läti Vabariigi Kolme Tähe Ordeni III klass
* Läti *Par Latviju* medal
* Poola Taassünni orden

Viited
------

1. ↑  Põdrala valla leht

Kirjandus
---------

* Kolonel J. Paul piirivalve ülemaks. Uus Eesti nr 346, 19. detsember 1939. Lk 2
* Vello Jaska. Jõustruktuuride esindajad meenutasid Johann Pauli. Valgamaalane, 24. jaanuar 2006

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Eesti ohvitserid 1918-1940
Vaade Tänassilma raamatukogule
**Tänassilma raamatukogu** asub Tänassilma külas Viljandi vallas Kalmetu Kooli hoones. 1. septembril 2020 sai Tänassilma raamatukogust Kolga-Jaani Rahvaraamatukogu haruraamatukogu.

Ajalugu
-------

1924. aastal korraldas Vana-Tänassilma Haridusselts suvepeo, mille puhastulu läks Tänassilma raamatukogu loomiseks (raamatute muretsemiseks). Algul asus raamatukogu Vana-Tänassilma vallamajas. Raamatukogu arvati ka rahvaraamatukogude võrku. 1931. aastal tõi tollane emakeele õpetaja ja Haridusseltsi esimees Vladimir Alumäe raamatud Kalmetu 6.-klassilisse koolimajja. Viljandi Maavalitsuse poolt määrati ta raamatukogu juhatajaks, kellena Alumäe töötas 1945. aasta alguseni. Raamatukogu täienes peamiselt Kultuurkapitali annetatud raamatute arvel. 1945. aasta veebruarist kuni 1949. aasta jaanuarini oli juhatajaks Olga Alumäe-Vladimir Alumäe tütar. 1949–1950 oli juhatajaks Agnes Ojari ning 1950–1961 oli juhatajaks Elmar Iidna. Alates 1. septembrist 1961 kuni 14. septembrini 1976 hoidis raamatukogu õigel kursil Malle Ristov. Raamatukogu koliti kiriku vastas üle maantee asuvasse miilitsamajja. 15. septembril 1976 võttis tööjärje üle Aita Härm. Sel ajal allus raamatukogu Viljandi Linna Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee Kultuuriosakonnale. Raamatukogus oli tollal 6000 raamatut ja ajakirja. Need paiknesid kahes toas. 1977. aastal nimetati külaraamatukogud ümber Viljandi Keskraamatukogu harukogudeks ja juhatajaist vormiti vanemraamatukoguhoidjad. 1995. aastal kolis raamatukogu oma raamatud Kalmetu kooli endistesse internaadi ruumidesse. Sellele järgnes ühtlasi kooli ja külaraamatukogu ühendamine. 2009/2010. õppeaastal oli raamatukogu lastekirjanduse tuba ühtlasi 6. klassi klassiruumiks, sest Kalmetu Põhikooli maja oli remondis ja osaliselt vana koolihoone lammutati. 10. detsembril 2010 leidis raamatukogu uue kodu Kalmetu Põhikooli hoone vasakus tiivas. Lapsed ja õpetajad on raamatukogus igapäevased külastajad. Raamatukogu oleks nagu suure ringiga koju tagasi jõudnud.
**Jaan Raeda** (aastani 1938 **Jaan Jürgenson**; 2. detsember 1876 Kuivajõe vald, Harjumaa – 23. mai 1955 Sommerlingi külanõukogu, Harju rajoon) oli eesti aednik, sordiaretaja ja aiandusnõuandja.

Jaan Raeda selektsiooniaed Rae külas Harjumaal

Elulugu
-------

Jaan Raeda oli talupidaja poeg.

Iseõppija. Lõpetas 1897 Tallinna linnakooli. Oli 1897–1899 Harjumaal Uuemõisa vallakooli ja Triigi algkooli õpetaja. 1910–1924 Uuemõisa ministeeriumikooli juhataja, 1924–1948 Rae vallas talupidaja ja 1948–1955 Teaduste Akadeemia Taimekasvatuse Instituudi teadur. 

Rajas 1899. aastal Triigis puukooli (1000 istikut) ning hiljem Rae vallas oma talus puukooli ja viljapuuaia. Aretas kohalikest sortidest ristamise ja valiku teel uusi sorte: õunasordid 'Sõstraroosa' (koos isa J. Jürgensoniga), 'Raeda suviõun', 'Rusikaõun', 'Rae ime', jahukastekindel karusmarjasort 'Rae 1' jmt. 

Raeda selektsiooniaed (1,2 ha) on looduskaitse all.

Teoseid
-------

Avaldanud puuviljanduse, mesinduse ja ravimtaimede kasvatamise kohta 11 teadustrükist.

* Kalkulatsiooni õpetus. Võru 1929
* Kose Haridusselts. 1907–1932 (kaasautor). Kose 1932

Tunnustus
---------

* 1949 Nõukogude Eesti preemia

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* EE 14, 399
* Eesti aianduse biograafiline leksikon. Tallinn 1998. Lk 109
* Sotsialistlik Põllumajandus 6/ 1955. Lk 39

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Vasta mõisa peahoone
**Vasta mõis** (saksa keeles *Waschel, Waschul*) oli rüütlimõis Viru-Nigula kihelkonnas Virumaal. Tänapäeval jääb kunagine mõisasüda Viru-Nigula valla territooriumile Lääne-Viru maakonnas.

Esimesed kirjalikud andmed Vasta mõisa kohta pärinevad aastast 1398. kui mõisa omandas Taani kuninga Harju-Viru vasall, Maydell.

Vasta mõisa peahoones tegutseb kool alates aastast 1940, nüüdisajal Vasta Kool.

Viited
------

1. ↑  Vasta mõis (vaadatud 15.09.2012)
2. 1 2  Vasta kool (vaadatud 15.09.2012)
3. ↑  Stackelberg, Otto Magnus von, Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft, Bd.: 1, Görlitz, 1931, Maydell seite 131

Pildid
------

* Tuuleveski varemedTuuleveski varemed
* KoertemajaKoertemaja
* ParkPark
* KarjakastellKarjakastell
* Vasta mõis, Theodor Albert Sprengeli pliiatsijoonistus (1894)Vasta mõis, Theodor Albert Sprengeli pliiatsijoonistus (1894)

Viru-Nigula kirik
Viru-Nigula kihelkond

**Kirik**: Viru-Nigula  

**Mõisad**: Aarla mõis | Andja mõis | Aseri mõis | Haansalu mõis | Hurtja mõis | Kabala mõis | Kalvi mõis | Koogu mõis | Kunda mõis | Lontova mõis | Maasika mõis | Malla mõis | Nugeri mõis | Ojaküla mõis | Oru mõis | Pada mõis | Pärna mõis | Päsula mõis | Rannamõisa mõis | Raudna mõis | Rihula mõis | Salumä mõis | Samma mõis | Satsu mõis | Sonda mõis | Tüükri mõis | Ulvi mõis | Unukse mõis | Uue-Varudi mõis | Vana-Varudi mõis | Varudi mõis | Vasta mõis | Viru-Nigula kirikumõis
Mai Treial 2022. aasta Arvamusfestivalil
**Mai Treial** (sündinud 22. mail 1952 Paluperas) on Eesti poliitik, mitme Riigikogu koosseisu liige. Ta on Jõgeva linnavolikogu esimees.

Haridus
-------

Mai Treial on lõpetanud Tallinna Kergetööstuse Tehnikumi 1970 ning Tartu Riikliku Ülikooli juristina 1987.

Töökäik
-------

Mai Treial on töötanud Jõgeva Kommunaalettevõtete Kombinaadis meistrina ja insenerina 1970–1981, Kohaliku Tööstuse ja Kommunaalelukondlike Ettevõtete Tööliste Ametiühingu Jõgeva Rajoonikomitee esimehena 1981–1987, Jõgeva Rajooni Täitevkomitee sekretärina ja Jõgeva Maavalitsuses maasekretärina 1987–1994 ning Saare Vallavalitsuses juristina 1994–1995.

Poliitiline tegevus
-------------------

Mai Treial oli Eesti Pensionäride ja Perede Erakonna liige ja viimane esimees ning hiljem Eestimaa Rahvaliidu liige.

Treial oli Jõgeva Linnavolikogu liige 1993–2005, VII Riigikogu, IX Riigikogu, X Riigikogu ja XI Riigikogu liige. Ta oli Rahvaliidu Riigikogu fraktsiooni aseesimees. Ta oli Eesti Pensionäride ja Perede Erakonna liige 1994–2000 ning selle esimees 1995. aastast kuni erakonna liitumiseni Eestimaa Rahvaliiduga. Ta kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel ja sai 1109 häält, kuid ei osutunud valituks.

Mai Treial esitas 25. aprillil 2012 avalduse Eesti Konservatiivsest Rahvaerakonnast (moodustus Rahvaliidu ümberformeerimisel 2015. aastal) lahkumiseks koos 130 teise erakonna Jõgeva piirkonna liikmega. Lahkujate hulgas oli Eestimaa Rahvaliidu endine aseesimees Riina Kull.

Ühiskondlik tegevus
-------------------

Mai Treial on Eesti Juristide Liidu liige, MTÜ Eesti Pere liige ja Jõgeva Linna Tarbijaühingu liige.

Viited
------

1. ↑  131 EKRE Jõgeva piirkonna liiget astub parteist välja[*alaline kõdulink*]. 25. aprill 2012.

Tunnustus
---------

* Valgetähe IV klassi teenetemärk, 2002
* Itaalia Vabariigi Teeneteordeni komandöririst, 2005
* Jõgevamaa Kuldrist, 2009
Ching Shihd kujutav illustratsioon 1836. aastal ilmunud mereröövliraamatust "Pirates: An Illustrated History of Privateers, Buccaneers & Pirates from the Sixteenth Century to the Present"
**Ching Shih** (1775–1844) oli naispiraat, Hiina piraatide juht, kes tegutses aastatel 1801–1810. 

Neiupõlvenimega Shi Yang (石陽) sunniti 13-aastaselt prostitutsiooniga tegelema, millega seoses kohtus mereröövliga Zheng Yi, kellega abiellus 1801. aastal 26-aastaselt ning sai seetõttu hiljem tuntuks nime Zheng Yi Sao (Zheng Yi naine) all, kuna pärast mehe surma tormis 1807. aastal võttis ta üle piraatide juhtimise. Teda aitas lapsendatud poeg Cheung Po, kellega ta asus hiljem paarisuhtesse ning abiellus. Ching Shih juhitud Guangdongi mereröövlite laevastik koosnes 1805. aastal 400 džonkist ja 40 000 – 60 000 piraadist (võrdluseks – kuulsa Musthabeme käsutuses oli 300 laeva ja paar tuhat piraati).

Ta pidas lahinguid mitmete tolleaegsete suurjõududega, nende seas Ida-India kompanii, Portugali impeerium ja Qingi dünastia – viimasega sõlmis ta 1810. aastal kapituleerumislepingu, mille kohaselt pääses karistusest ning osa laevastikust jäi endiselt tema ja Zhang Bao kontrolli alla. Piraatlusega lõpetamise järel elas ta võrdlemisi muretut elu kuni oma surmani 68-aastaselt. Ching Shih'd on peetud ajaloo edukaimaks naispiraadiks ja ka üldse üheks edukamaks piraadiks.

Ching Shihi lipp
Kaubalaeva ründavad Hiina mereröövlid 19. sajandil
Hiina mereröövlite Chingi sugupuu Hsiao Wan-om avaldamata käsikirja kohaselt 1976. aastal

Vaata ka
--------

* Qingi dünastia
* piraadid
* Anne Bonny
* Mary Read

Viited
------

1. ↑  "Ching Shih: A Prostitute Who Became History's Deadliest Pirate".
2. ↑  Molly McIsaac. "Ching Shih: The Former Prostitute Turned Ruthless Pirate Who Put Blackbeard To Shame". *HistoryDaily*. Vaadatud 15.11.2021.
3. ↑  Inna-Katrin Hein (14.4.2009). "Kümme kuulsaimat piraati minevikust". *Postimees*. Vaadatud 15.11.2021.
Majanurk, kus asus Levist Väljas, sissepääs asub tänavapinnast madalamal
**Levist Väljas** (Levi'st Väljas, Levikas, Joodikumajakas) oli Tallinnas 1996. aastal avatud keldribaar. Baari iseloomustas boheemlaslik õhkkond, populaarsus tulenes nädalavahetusel varahommikuni lahtiolekust. Baar asus vanalinnas, aadressil Olevimägi 12 – Olevimäe, Sulevimäe ja Vene tänava ristmikul. Baari külastas 2009. aastal reedeti-laupäeviti ligikaudu seitsesada inimest. 2008. aastal avati baaril lisaks maa-alusele ruumile ka maapealne korrus, remondis osalesid baari püsikliendid. Alates 2001. aastast oli lokaali omanik Madis Kaasik (OÜ Pime Juhus).

Keldribaaris korraldati lisaks muusikapeoõhtutele ka kultuuriüritusi, plaadi ja raamatuesitlusi.

Lokaali ruumides asus varem saun, aseri baar, NSVL-i ajal aga VEKSA ühingu peoruumid.

Olevimägi 12, pildistatud Sulevimäe poolt

Vaata ka
--------

* Valli baar
* Zavood
* Ümarlaua baar

Viited
------

1. 1 2  "Alasti mees seikles vanalinna kõrtsis". *www.ohtuleht.ee*. Vaadatud 4. jaanuaril 2024.
2. 1 2 3 4  "Linnalaste lemmikurgas Levikas". *Eesti Ekspress*. Vaadatud 4. jaanuaril 2024.
3. 1 2  "DJ-ankeet: Pire Sova | Müürileht". Vaadatud 4. jaanuaril 2024.
4. ↑  Lauri |, Reply (22. detsember 2005). "Levist Väljas kolib Paksu Margareeta kõrvale?". *Discordia: Pronto* (Ameerika inglise). Vaadatud 4. jaanuaril 2024.
5. ↑  "PIME JUHUS OÜ (10704512) E-Krediidiinfo". *www.e-krediidiinfo.ee*. Vaadatud 4. jaanuaril 2024.
6. ↑  "Sirp 3 jaanuar 2003 — DIGAR Eesti artiklid". *dea.digar.ee*. Vaadatud 4. jaanuaril 2024.
Erik Guay
**Erik Guay** (sündinud 5. augustil 1981 Montréalis) on Kanada mäesuusataja, kahekordne maailmameister (2011 ja 2017).

Guay osales esimest korda maailma karikasarjas 10. detsembril 2000 Val-d'Isère'is suurslaalomis. Tookord ta tulemust kirja ei saanud, sest sõitis rajalt välja. Esimest korda jõudis ta poodiumile 2003. aasta novembris Lake Louise'is, kus sai kiirlaskumises teise koha. 2007. aasta veebruaris Garmisch-Partenkirchenis võitis Guay esimest korda MK-sarja etapi kiirlaskumises. Kahel korral on ta võitnud maailma karikasarja etapi ülisuurslaalomis, 2010. aastal Kvitfjellis ja Garmisch-Partenkirchenis. Samal hooajal võitis ta ka ülisuurslaalomi karika.

2006. aasta olümpiamängudel Torinos oli ta lähedal medalivõidule, kui sai ülisuurslaalomis vaatamata vigastusele neljanda koha. Medalist lahutas teda 0,10 sekundit. 2010. aasta OM-il Vancouveris oli ta nii kiirlaskumises kui ka ülisuurslaalomis viies. Ülisuurslaalomis jäi teda medalist lahutama 0,03 sekundit.

2003. aasta maailmameistrivõistlustel Sankt Moritzis oli Guay kuues nii kiirlaskumises kui ka ülisuurslaalomis. 2007. aasta MM-il Åres sai ta kiirlaskumises neljanda koha ja jäi pronksivõitjast maha 0,02 sekundit. Ülisuurslaalomis oli ta kuues ja kaotas kolmandale kohale 0,03 sekundit. 

2011. aasta maailmameistrivõistlustel Garmisch-Partenkirchenis tuli ta kiirlaskumises maailmameistriks.

Teist korda tuli ta maailmameistriks kuus aastat hiljem, 2017. aastal Sankt Moritzis, kuid seekord ülisuurslaalomis.

Saavutused
----------

### Maailmameistrivõistlustel

* 2011 Saksamaa Garmisch-Partenkirchenis
	+ Kuld **maailmameister** kiirlaskumises
* 2017 Šveits Sankt Moritzis
	+ Kuld **maailmameister** ülisuurslaalomis
	+ Hõbe hõbemedal kiirlaskumises

### Maailma karikasarjas

#### Maailma karikas

* Ülisuurslaalomi karikas
	+ **1. koht: 2010**
* Kiirlaskumise karikas
	+ 3. koht: 2007, 2014

#### Maailma karikasarja etapivõidud

Erik Guay on osalenud (seisuga 8. veebruar 2017) 224 maailma karikasarja etapil ja jõudnud poodiumile 24 korral, millest 5 korda kõige kõrgemale astmele.

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2007 | 24. veebruar | Garmisch-Partenkirchen |  Saksamaa | kiirlaskumine |
| **2.** | 2010 | 7. märts | Kvitfjell |  Norra | ülisuurslaalom |
| **3.** | 2010 | 11. märts | Garmisch-Partenkirchen |  Saksamaa | ülisuurslaalom |
| **4.** | 2013 | 21. detsember | Val Gardena |  Itaalia | kiirlaskumine |
| **5.** | 2014 | 1. märts | Kvitfjell |  Norra | kiirlaskumine |

Välislingid
-----------

* Erik Guay koduleht
* Erik Guay FIS-i kodulehel (inglise)
* Erik Guay Kanada mäesuusatamise kodulehel
* Erik Guay Alpine Ski Database kodulehel
* Erik Guay veebisaidil Olympedia (inglise) Muuda Vikiandmetes
|  |  |
| --- | --- |
|  | **See artikkel on esitatud kustutamiseks.**
Põhjus: **pole tähelepanuväärne. Puudub en:WP:SIGCOV** 
Lisateavet võid leida arutelu- või ajalooleheküljelt. Vaata ka: Vikipeedia:Artiklite kustutamise kord. Kustutamisettepaneku saad vaidlustada arutelulehel. |

**Age Imala** (sündinud 19. septembril 1977) on eesti koorijuht.

Elab Harjumaal Arukülas alates aastast 1986.

1995. aastal lõpetas Aruküla Huvialakeskuse Pääsulind muusikaosakonna klaveri erialal, juhendajaks õpetaja Terje Saarum. Samal aastal alustas laulmist Aruküla Noortekooris, mille dirigent on ta aastast 1999.

Töökäik
-------

Alates 1998. aastast on ta töötanud Aruküla Huvialakeskuse Pääsulind muusikaosakonnas üldklaveri õpetaja, muusikaajaloo õpetaja, solfedžoõpetajana Raasiku filiaalis (2013-2015)

Aastatel 1999-2007 töötas muusikaõpetajana Aruküla Põhikoolis.

Alates 2014. aastast töötab Aruküla Põhikoolis algklasside õpetajana.

Ühiskondlik tegevus
-------------------

Alates aastast 2000 on ta MTÜ Aruküla Kultuuriselts liige, aastast 2005 kuulub seltsi juhatusse.

Aastast 2004 kuulub ta Aruküla nukustuudiosse Äpunäpp.

On Aruküla näiteringi Diletant liige, mänginud lavastuses "Jaanituli".

2018. aastal valiti Age Imala aktsiooni "Sajandi 100 arukülalast" raames toimunud rahvaküsitluse tulemusel saja meeldejäävama arukülalase hulka.

### Plaadid

* 2007 Aruküla Noortekoor "Meie"

* 2012 Aruküla Noortekoor "See just ongi vahva"

### Laulu- ja tantsupeod

1993 osales koolinoorte tantsupeol Aruküla Põhikooli tütarlaste rühmaga (juhendaja Meeta Heinla).

1997 osales Aruküla Lastekoori abiõpetajana koolinoorte laulupeol

Alates 2004. aastast on ta osalenud kõikidel üldlaulupidudel Aruküla Noortekoori dirigendina.

2019. aasta juubelilaulupeo raames toimunud rahvamuusikapeol esines Age Imala torupillimängijana.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Reeder, Henri. Toomingas, Garina. Erbe, Mai (2018). *Sajandi 100 arukülalast 1918-2018*. Aruküla: MTÜ Aruküla Kultuuriselts.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
2. ↑  Koppelmaa, Külli (5. september 2018). "Aruküla Kultuuriseltsi EV100 kingitus – kogumik „Sajandi 100 arukülalast"". *Sõnumitooja*. Vaadatud 25.04.2020.
3. 1 2  "Aruküla noortekoor andis välja teise CD-plaadi". *Sõnumitooja*. 12.06.2012. Vaadatud 10.11.2020.
4. ↑  Tamm, Ülle (10. juuli 2019). "Age Imala Arukülast mängis torupilli". *Sõnumitooja*. Vaadatud 10.11.2020.
Organisatsiooni logo
**Avaaz** on 2007. aasta jaanuaris määratletud ülemaailmne kodanikuühendus, mille huviorbiidis on kliimamuutused, inimõigused, võitlus korruptsiooni vastu, vaesus ja üleilmsed konfliktid.

Organisatsiooni deklareeritud missioon on "sulgeda lünk selle maailma vahel, mis meil on, selle maailmaga, mida soovib enamik maailma rahvaist". Valitsusvälise organisatsiooni töökeelteks on 15 keelt, ning 3. detsembri 2018 seisuga väidab organisatsioon end olevat ühendajaks enam kui 49 miljonile liikmele kogu maailmast. Organisatsiooni töökeskus asub New Yorgis.

Etümoloogia ja lätted
---------------------

Nimi Avaaz (pärsia: آواز, devanaagari आवाज़) on tuletatud pärsiakeelsest sõnast, mille tähendus on 'hääl' (ka 'heli' või 'laul'), mis on laensõnana olemas ka hindi, urdu, punjabi, marathi ja türgi keeltes. Mitmes riigis, sh Iraanis ja Hiinas, on organisatsiooni tegevus keelatud.

Avaazi asutajaliikmete hulgas on Ricken Patel, Tom Pravda, endine kongressiliige Virginia osariigist Tom Perriello, MoveOni tegevjuht Eli Pariser, Austraalia edumeelne ettevõtja David Madden, Jeremy Heimans (Purpose'i kaasasutajad) ja Andrea Woodhouse. Juhatus: Ricken Patel (juhataja), Tom Pravda (sekretär), Eli Pariser (juhatuse eesistuja) ja Ben Brandzel (laekur).

Märkused
--------

1. 1 2  "About Us | Avaaz mission statement" (inglise). Vaadatud 3.12.2018.
2. ↑  Ingliskeelne esilehekülg

Välislingid
-----------

* Organisatsiooni koduleht
* TechWeekEurope. *Human Rights Body Avaaz Under ‘Massive Cyber Attack’* vaadatud 2012-05-03
**Johannes Noormägi** (sündinud 14. märtsil 1935 Narvas) on endine võrkpallitreener.

Johannes Noormägi töötas õpetaja ja võrkpallitreenerina aastatel 1953–1954 ja 1958–1961 Pärnu-Jaagupis, aastast 1961 Pärnu LNSK-s ja aastast 2001 Pärnu Võrkpalliklubis. Aastail 1963–1966 oli ta Eesti noortekoondise treener.

Tema käe all on teiste seas treeninud Avo Tasane, Rein Link, Vardo Tikas, Urmas Saar, Kardo Künnap, Argo Meresaar, Raimo Pajusalu, Sten ja Asko Esna.

Tunnustus
---------

* 1975 – Eesti NSV teeneline treener
* 1996 – Pärnu vapimärk
* 2001 – Eesti Punase Risti medaliklassi teenetemärk
* 2012 – Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi sihtkapitali elutööpreemia (läbi aegade staažikamaid ja edukamaid noorte võrkpallitreenereid ning tulevaste treenerite kasvataja)

Isiklikku
---------

Tema isa oli tõstja Voldemar Noormägi.

Viited
------

1. 1 2 3  "Johannes\_Noormägi biograafia". *ESBL*. Vaadatud 15.03.2017.
2. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 1536

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Belgia raskeveohobune** (flaami keeles *Belgisch trekpaard*, prantsuse keeles *Trait belge*) on Belgiast pärit hobusetõug. Neid kutsutakse Brabanti piirkonna järgi ka **Brabanti raskeveohobusteks**. 

Mustkimmel belgia raskeveohobune

Kasutamine
----------

Varem kasutati Belgia raskeveohobuseid talutöödel. Tänapäeval kasutavad neid peamiselt harrastajad rakendussõiduks ja ratsutamiseks, samuti koolisõidu kergema taseme või raskeveohobuste võistlustel.

Välimus
-------

Belgia raskeveohobune on kasvult suur ja tugev. Turjakõrgus on umbes 170 cm. On kolm põhivärvust: kõrb, must ja raudjas. Kõrvil hobusel on kogu keha pruun (võib olla nii tumedam kui ka heledam pruun) ning saba, lakk ja jalad allpool randme- ja kannaliigest on musta värvi. Must hobune on ühtlaselt musta värvi. Raudjas on ühtlaselt (hele)pruuni värvi ilma ühegi musta karvata. Kõik need kolm värvust võivad esineda ka kimlina: kõrbkimmel, mustkimmel (ehk sinine kimmel, kuna karval on sinakas läige) ja raudjaskimmel. Ka õunikhalli võib ette tulla, aga see on väga haruldane värvus. Valgete karvade varieeruv hulk annab kimlitele erinevad ilmed. Tavaks on nende hobuste sabasid kärpida, mis annab neile omanäolise ilme – suur hobune tugevate jalgade ja laudjaga, mida rõhutab saba puudumine.

Viited
------

1. ↑  "Het Belgisch Trekpaard. Geschiedenis" (hollandi). Vaadatud 19. jaanuar 2012.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Belgia raskeveohobune** |

* Video raskeveohobuste võistlusest
**Pallasmaa** on küla Saare maakonnas Muhu vallas Liivast 10 kilomeetrit põhja pool. Lääne pool asub Mõisaküla ning ida pool Nõmmküla.

Pallasmaa küla piirneb Väinamerega Tammiski nuki ja Lepanina vahel asuvast tammikust kuni Lepaninani, kokku umbes 0,9 km ulatuses. Lõunas läbib Pallasmaad mustkattega Viira–Nõmmküla tee, mille ääres asuvatest siltidest jääb küla piir mõnisada meetrit kagusse. Tee ääres on küla piire tähistavad sildid.

Loodus
------

Suur osa maast on kas üles haritud või kasutuses heina- või karjamaana. Palju leidub kadakaid ja tammesid. Rannikut külastavad kevaditi ja sügiseti tuttvartide parved.

Paigad
------

Talude ja muude paikade nimed on suures osas seotud puudega.

Külas on järgmised talud, talukohad ja suvilad: Ellumäe (majad hävinud), Jaani (Jaani-Madise), Jaani-Mihkli (või lihtsalt Mihkli), Kase (Kasevälja), Kännu, Ladva, Lepana (Lepanina juures), Matsi, Mäeotsa, Oksa, Saadu (hävinud), Tamme, Tüi (Tüü; sõnast "tüvi" või "tühi"), Õiska.

Tähtsamad talud on aegade jooksul olnud Jaani-Madise, Jaani-Mihkli, Matsi ja Tüi. Valdav osa teistest talukohtadest ja suvilatest on eelpool nimetatud talude elanike või nende järeltulijate asutatud.

Ladva, Kase ja Oksa asuvad merepinnast kõrgemal kui Tüi, see aga omakorda kõrgemal kui Kännu.

Mere ääres Lepaninast paarsada meetrit läänes asub 350 meetri pikkune muul, millele on plaanitud jahisadam ehitada. Sellest omakorda umbes sama palju Tammiski nuki pool asub ujumiskoht (Pallasmaa rand).

Inimesed
--------

Inimesi kutsutakse enamasti, nagu Muhus tavaks on, talu järgi, kusjuures talu on esimesel ning eesnimi või hüüdnimi teisel kohal.

Mõnel Pallasmaalt pärit muhulasel on perekonnanimi Pallas.

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019.
2. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Välislingid
-----------

* Artikkel tulevasest sadamast
* Foto Lepanina rannas asuvast "võrkmajast"
* Rafael Pallase mälestused
* Ülo Rehepapi kogutud Pallasmaa küla ajalugu

Muhu valla vapp
Muhu valla asulad

**Külad:** Aljava | Hellamaa | Igaküla | Kallaste | Kantsi | Kapi | Kesse | Koguva | Kuivastu | Külasema  | Laheküla | Lalli | Leeskopa | Lehtmetsa | Lepiku | Levalõpme | Liiva | Linnuse | Lõetsa | Mõega | Mõisaküla | Mäla | Nautse | Nurme | Nõmmküla | Oina | Paenase | Pallasmaa | Piiri | Põitse | Pädaste | Päelda | Pärase | Raegma | Rannaküla | Raugi | Rebaski | Ridasi | Rinsi | Rootsivere | Rässa | Simiste | Soonda | Suuremõisa | Tamse | Tupenurme | Tusti | Vahtraste | Vanamõisa | Viira | Võiküla | Võlla
**Kâmpôt** on linn Kambodža lõunaosas Teuk Chhou jõe põhjakaldal, Kâmpôti provintsi keskus. 

Kâmpôt on pealinna Phnom Penhi ja Sihanoukville'iga ühendatud riikliku maantee ja raudtee kaudu.

19. sajandini oli linn riigi peamine sadam, 1950. aastatest võttis selle rolli üle Sihanoukville, kuhu ehitati süvasadam. Transpordi sõlmpunkti aegadest on linna elama jäänud suur hiinlaste kogukond. Arhitektuuriliselt domineerivadki linnapildis hiinlaste ühekorruselised majad, khmeeri vaiadel majad ja Prantsuse koloniaalajast pärit hooned (nn Prantsuse kvartal).

Linna ümbruses kasvatatakse peamiselt riisi, banaani, kookospalmi ja harilikku durianipuud. Mägisemad alad on kaetud tiheda metsaga (sealhulgas on esindatud väärispuud: dalbergia ja tiikpuu). Samuti toodetakse seal soola. Kâmpôt on kuulus ka pipratootmise poolest.

Kâmpôt on populaarne sihtkoht nii kohalikele nädalavahetuse veetmiseks kui ka turistidele. Linna juurest saab alguse Bokori rahvuspark koos koloniaalajast pärit varemetega Bokori mäel, samuti on läheduses rannikulinn Kêb ja Teuk Chhou loomaaed.

Vietnami sõja ja Kambodža kodusõja ajal 26. veebruarist kuni 2. aprillini 1974 võitlesid Kâmpôti juures kontrolli pärast linnas Kambodža valitsuse väed ja punased khmeerid. Kâmpôti lahing lõppes valitsusvastaste võiduga. Mõlemad pooled kandsid lahingus raskeid kannatusi.