recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Äänekoski** on linnaks (*kaupunki*) nimetatav kohaliku omavalitsuse üksus Soomes Lääne-Soome läänis Kesk-Soome maakonnas. Asub Keitele järve kaldal. Äänekoski naabervallad on Kannunkoski, Konnevesi, Laukaa, Saarijärvi linn, Uurainen, Vesanto ja Viitasaari linn.

Äänekoski vald loodi 1911. aastal. 1932. aastal jagati see Äänekoski aleviks ja vallaks ning Suolahti aleviks. 1969. aastal liideti Äänekoski vald aleviga. 1973. aastal sai Äänekoski linnaõigused. 1993. aastal liideti linnaga Konginkangase vald. 2007. aastal liitusid Äänekoski ja Suolahti linn ning Sumiaineni vald, moodustades Äänekoski linna. Linna vapiks sai endine Suolahti vapp.

Viited
------

1. ↑  Kaupunkien ja kuntien lukumäärät ja väestötiedot, vaadatud 15.02.2019.

Välislingid
-----------

* Äänekoski koduleht

| * v
* r
Kesk-Soome maakonna vallad |
| --- |
| 
Hankasalmi vald **·**  Joutsa vald **·**  Jyväskylä linn **·**  Jämsä linn **·**  Kannonkoski vald **·**  Karstula vald **·**  Keuruu linn **·**  Kinnula vald **·**  Kivijärvi vald **·**  Konnevesi vald **·**  Kyyjärvi vald **·**  Laukaa vald **·**  Luhanka vald **·**  Multia vald **·**  Muurame vald **·**  Petäjävesi vald **·**  Pihtipudase vald **·**  Saarijärvi linn **·**  Toivakka vald **·**  Uuraineni vald **·**  Viitasaari linn **·**  Äänekoski linn | Kesk-Soome vapp |
**Ärmä jõgi** (ka *Ärma jõgi*) on jõgi Sakala kõrgustiku idaservas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas, Tänassilma jõe suurim lisajõgi.

Jõe pikkus on 42,1 km (koos lisaharudega 47,5 km), valgla suurus 197 km², langus 69,5 m ja lang 1,66 m/km. Jõgi saab alguse 110 m kõrgusel Pahuvere külas ja suubub Vana-Võidu, Uusna ja Taari küla piiril 40,5 m kõrgusel paremalt poolt Tänassilma jõkke 26,5 km kaugusel suudmest. Ärmä jõgi on Tänassilma jõe tähtsaim lisajõgi, selle valgla moodustab 44% Tänassilma jõe valglast (448,7 km²). Ärmä jõgi kuulub Ida-Eesti vesikonda ja Võrtsjärve alamvesikonda. Jõele on paisutatud kaks järve, Hansuveske järv ja Annuse paisjärv.

Umbes 1 km enne suuet on üle jõe ehitatud Tartu – Viljandi – Kilingi-Nõmme maantee Nuia sild.

Lisajõed
--------

*Sulgudes suubumine vasakult või paremalt – lisajõe suudme kaugus peajõe suudmest.*

* Änilase oja (vasakult – 27,3 km)
* Virastuoja (vasakult – 23 km)
* Tossu oja (paremalt – 20 km)
* Lõo oja (vasakult – 18 km)
* Mustapali oja (vasakult – 16,3 km)
* Pali oja (vasakult – 6,5 km)
* Verilaske oja (vasakult – 2,6 km)

Viited
------

1. 1 2 3 4  Ärmä jõgi. Keskkonnaregister, vaadatud 30.03.2022.
2. 1 2  Ärmä jõgi Eesti looduse infosüsteemis

Välislingid
-----------

* Ärmä jõgi Eesti looduse infosüsteemis
* Ärmä jõgi keskkonnaportaalis
**Aloja kirik** on luteri kirik Lätis Aloja linnas. See on Aloja kihelkonnakirik. Hoone asub aadressil Baznīcas ielā 2. Kirik on riikliku kaitse all olev arhitektuurimälestis.

Ehkki sealset kihelkonda on mainitud juba aastal 1555, rajati esimene puidust kirik sinna alles aastal 1695. Sellel oli maakividest vundament ja tellistest sõrestik. See kirik ei kuulunud aga mitte kihelkonnale, vaid kohalikele mõisnikele. Kirikuga oli probleeme: aastal 1706 ei kannatanud kellatorni kandetalad kella raskust välja, aastal 1768 põles kirik aga maha. Selle asemele hakati rajama kivist kirikut, mis valmis aastal 1786.

Viited
------

1. ↑  LELB
2. ↑
3. ↑

Välislingid
-----------

 Aloja kirik – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Kiriku koduleht (*läti keeles*)

Aloja kirik.
Aloja kihelkond

**Kirik**: Aloja kirik  

**Pastoraat**: Aloja kirikumõis  

**Peamõisad**: Aloja mõis | Dripati mõis | Limšeni mõis | Puikule mõis | Rozēni mõis | Stakenberģi mõis | Ungurpilsi mõis | Urga mõis | Vīķi mõis  

**Kõrvalmõisad**: Ahre mõis | Kārlītise mõis  

**Karjamõisad**: Brinemoise mõis | Dilga mõis | Dudele mõis | Elisabethhofi mõis | Ermuiža mõis | Graudiņi mõis | Großhofi mõis | Kabbuli mõis | Kalna Rigali mõis | Karolinenhofi mõis | Ķīlise mõis | Krumini mõis | Mankaini mõis | Ņurka mõis | Paurise mõis | Puršēni mõis | Radsini mõis | Skarbuļi mõis | Staicele mõis | Strunķise mõis | Teterise mõis | Valdrava mõis | Vēverīte mõis | Vītiņši mõis
**Conrad Klemmer** (29. juuni 1882 Juuru kihelkond, Eesti – 23. juuli 1956 Paramus, New Jersey, USA) oli eesti vaimulik USA-s.

Conrad Klemmer siirdus 1906. aastal San Franciscosse, et end tehnilistel aladel täiendada. Tallinnas oli ta asutanud mehaanikatöökoja, mille välisseinal oli tolleaegse kombe järgi saksakeelne silt "Mechanische Werkstatt Conrad Clemmer". Ent kuna ta oli sügavalt usklik mees ja kohapeal puudus pastor, siis hakkas ta sealsetele eestlastele piiblitunde pidama. Tema tee ristus California Concordia kolledži usuteaduse professori Jonesiga, kes oli märganud noormehe sügavat huvi ja head piibli tundmist ning soovitas tal usuteadust õppima asuda. Algul õppis ta Concordia kolledžis, kuid 1911. aastal lõpetas ta Teoloogilise Seminari Springfieldi kolledži (Illinois). Ordineeriti luteri usu õpetajaks 27. septembril 1911.

Kuna Missouri Sinod otsis New Yorgi kogudusele uut õpetajat (Hans Rebane oli surnud 15. detsembril 1911), siis tehti Conrad Klemmerile ettepanek tutvuda olukorraga New Yorgis. Ta otsustas asuda New Yorki ja 1913. aastal valiti ta New Yorgi koguduse õpetajaks. Ta pidas oma kohuseks teenida ka kaugemal asuvaid eestlasi. Aga lisaks New Yorgi Eesti Evangeeliumi Luteri Usu kogudusele teenis ta veel Bostoni, New Jersey ja Patersoni kogudust. 1947. aastal läks ta emerituuri. Tema ametijärglaseks sai Rudolf Kiviranna. Conrad Klemmer suri 1956. aastal ja on maetud Georg Washington Memorial Parki kalmistule Paramuses. Matuseteenistus peeti kolmapäeval, 25. juulil 1956 Sioni luterlikus kirikus Maywoodis New Jersey osariigis.

Elatist pidi ta teenima muu töö ja tegevusega. Ta asutas New Jerseys mehaanikatöökoja ja teenis lisatulu ehitusettevõtjana. Conrad Klemmer hakkas välja andma ajalehte Ameerika Ris­tirahva Leht, kuid selle väljaandmine katkes peagi tellijate vähesuse tõttu. Talle ja ta kogudustele oli väga meeliülendavaks sündmuseks teade Eesti Vabariigi väljakuulutamisest 24. veebruaril 1918. Conrad Klemmer sai eestlaste delegatsiooni esimeheks, kes astus ühendusse USA tolleaegse presidendi Warren Hardinguga Eesti Vabariigile USA valitsuse tunnustuse hankimisel. Ta käis Eesti Vabariigi ja eestlaste eest kostmiseks kolmel korral Ameerika Ühendriikide presidendi jutul.

Isiklikku
---------

Conrad Klemmeri abikaasa Frieda oli päritolult šveitslanna.

Viited
------

1. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
2. ↑  Õpetaja Conrad Klemmer suri. Vaba Eesti Sõna 26. juuli 1956

Välislingid
-----------

* New Yorgi Eesti Ev. Luteri Usu kogudus 110-aastane Estonian World Review
Sõjalaeva meeskonna kajut
Kalalaeva kapteni kajut
Tallinki reisilaeva A-klassi kajut
**Kajut** on laeval või muul veesõidukil asuv eluruum (tuba).

Majutustraditsioonid
--------------------

### Kauba- ja reisilaeval

Rahvusvahelise liikluse kauba- ja reisilaevade laevaperel on tavaliselt üksikkajutid, harvemini kahekohalised kajutid. Kapteni ja vanemmehaaniku kajuteis on tavaliselt tööruum ja magamisruum eraldi. Enamiku Läänemere riikide laevakompaniide kollektiivlepingud ei võimalda laevapereliikmeid paigutada mitmekesi kajutisse ega sisekajuteisse. 
Kajutis on tavaliselt koi või koid ja kapp iga meremehe asjade ja varustuse jaoks. Enamasti ka kirjutuslaud ja riiul.

### Sõjalaeval

Üldiselt on igale sõjalaeva (või muu jõustruktuuri laeva) meeskonnaliikmele tagatud koikoht, kuid allveelaeval võib ruumi kokkuhoiu eesmärgil olla koide arv väiksem meeskonnaliikmete arvust – osa meeskonda on ühtlasi pidevalt vahiteenistuses.

Suuremal laeval on komandöril reeglina eraldatud kajut koos töölauaga. Samuti on võimalusel eraldi kajutid komandöri abile ja peamehaanikule. Madalamatel ametikohtadel meeskonnaliikmed majutatakse sageli kahe-, nelja- kuni mitmekaupa suurtesse ühiskajutitesse. Sõjalaeva juhtiva vanemallohvitseri-pootsmani (suuremal laeval peapootsman või peasektsiooni pootsman) kajut võib olla samuti eraldatud.

Väiksematel ja piiratud autonoomsusega kaatritel on tavaliselt vaid ühiskajut(id), kuid võimalusel eraldatakse komandörile siiski oma nurk väikese lauaga.

### Reisijakajutid

Reisilaeva reisijakajutid jagatakse vastavalt mugavusastmele ja sellest tulenevale hinnale klassidesse. Madalaima klassi kajutid on tavaliselt 4-kohalised ja osa ka ilma illuminaatorita sisekajutid. Kõrgeimate klasside kajuteis on sageli elu- ja magamisruum eraldi. Reisilaeva reisijakajutites on tänapäeval tavaliselt ka duširuum, WC ja teler.

Muid laevaruume
---------------

Laevapere söögiruume nimetatakse messiks. Seal võidakse korraldada ka laevapere muid kogunemisi. 

Sõja- või kalalaeva meeskonna ühiskajutit, kus on ka vaba aja veetmise võimalusi, või madalamatele ametikohtadele mõeldud söögi-, puhke- ja olmeruumi võidakse nimetada kubrikuks.

Laevakööki nimetatakse kambüüsiks.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kajut** |
Stseen näidendist. Mängitud Moskva Väikeses Teatris (juuni, 2008)
"**Kajakas**" on Anton Tšehhovi näidend neljas vaatuses. Tšehhov kirjutas selle aastatel 1895–1896 ja esimest korda avaldati see ajakirja Russkaja Mõsl (vene «Русская мысль») 1896. aasta 12. numbris. Näidend kanti esimest korda ette 17. oktoobril 1896 Peterburi Aleksandra Teatris.

Näidendit "Kajakas" hakkas Tšehhov kirjutama 1894. aastal Melihhovos, mõisa aias puude varjus asuvas väikeses majakeses, mille ta oli lasknud endale ehitada, et saada vähegi rahu lõputust külalistevoolust. "Kajaka" esialgne variant valmis novembris 1895, kuid see ei meeldinud Tšehhovile endalegi ning kirjutades Suvorinile ütles ta: "Olen pigem rahulolematu kui rahul, ja lugedes oma äsja sündinud näidendit, veendun veel kord, et ma pole mingi dramaturg."

1896. aastal tegi Tšehhov siiski näidendi kallal veel tööd ja 20. augustil 1896 andis Peterburi tsensor loa näidendi lavaletoomiseks. See esietendus 17. oktoobril 1896 Peterburi Aleksandra teatris. "Kajaka" esietendust tabas fiasko ning ajalehekriitikud ja kirjanikud (sh Lev Tolstoi) hindasid näidendi väga halvaks. Vaatamata sellele osutus teine etendus, mis toimus 21. oktoobril, väga menukaks. Lavastuse peaosatäitja Vera Komissarževskaja kirjutas Tšehhovile: "Tulen teatrist. Meie võitsime. Edu on täielik, üksmeelne. Küll mulle meeldiks teid praegu siin näha, veel rohkem meeldiks, et te kuuleksite, kuidas publik karjub: "Autor! Autor!""

Viited
------

1. ↑  Henri Troyat. Tšehhov. 2004, lk 177
2. ↑  Henri Troyat. Tšehhov. 2004, lk 180
3. ↑  Henri Troyat. Tšehhov. 2004, lk 188
**1960. aasta Lõuna-Vietnami riigipöördekatse** oli president Ngo Dinh Diemi kukutamiseks korraldatud riigipöördekatse, mis korraldasid 11. novembril 1960 Lõuna-Vietnami armee õhudessantdiviisi kolonelleitnant Vương Văn Đông ja kolonel Nguyễn Chánh Thi.

Mässulised tõid ettekäändeks vastuseisu Diemi autokraatlikule valitsusele ning tema venna Ngô Đình Nhu ja vennanaise Madame Nhu liigsele mõjuvõimule. Lisaks olid nad vastu sõjaväe politiseerumisele, mille käigus edutati režiimile ustavaid ning Ngo pereerakonna Personalistliku Töörevolutsioonilise Partei liikmeid hoolimata nende pädevusest. Kolonelleitnant Dongi toetas ka tema naise vend Nguyen Trieu Hong, kes oli väiksema opositsioonierakonna juhtiv tegelane. Lisaks õnnestus Dongil veenda kolonel Thid.

Riigipöördekatse tuli Ngo perekonnale üllatusena, kuid oli kaootiliselt korraldatud. Mässulised jätsid pealinna Saigoni suunduvad teed lojalistide lisavägede saabumiseks blokeerimata ja jäid pärast algse edu saavutamist toppama. Diệm jäi Iseseisvuspaleesse lõksu, kuid tal õnnestus läbirääkimistega riigipööret tagasi hoida, president lubas reforme ning sõjaväelaste kaasamist riigi juhtimisse. Samal ajal liitusid riigipöördega ka opositsioonipoliitikud, kes kasutasid presidendi halba olukorda ära. Tegelikult olid Diemi läbirääkimised ja lubadused bluff selleks, et võita oma lisavägedele aega. Riigipööre kukkus lõplikult läbi, kui mässulised said pealinna jõudnud Lõuna-Vietnami armee 5. ja 7. diviisilt lüüa. Lahingus hukkus üle 400 inimese, kellest paljud olid juhuslikud tsiviilisikud. Hukkus ka hulk Diemi-vastaseid meeleavaldajaid, keda Thi julgustas Iseseisvuspaleele tormi jooksma ning kelle režiimi jõud maha lasid.

Dongil ja Thil õnnestus põgeneda Kambodžasse, Diem kritiseeris Ameerika Ühendriike vähese toetuse eest. Lisaks kuulutas Diem välja laiaulatusliku "puhastuse", vangistati arvukalt dissidente ja eksministreid. Presidenti kriisi ajal toetanud edutati, teisi alandati. Aastal 1963 toimus riigipöördekatse korraldajate kohtuistung, kus *in absentia* mõisteti surma seitse sõjaväelast ja kaks tsiviilisikut ning 14 sõjaväelast ja 34 tsiviilisikut pandi vangi. Diem süüdistas ameeriklasi ka Luure Keskagentuuri väidetavas abis riigipöörajatele. Pärast seda, kui Diem aastal 1953 toimunud riigipöörde käigus tapeti, vabastas uus hunta 1960. aasta poliitvangid.
**Kraas** on perekonnanimi.

Statistika
----------

2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kraas 39 inimesel: 18 mehel ja 21 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kraas meeste puhul 6928. kohal ja naiste puhul 6388. kohal.

Perekonnanime Kraas kandja on keskmiselt 39 aasta vanune (mediaanvanus on 41).

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Harjumaal Jõelähtme kihelkonna Maardu ja Hageri kihelkonna Haiba mõisavallas ning Läänemaal Karuse kihelkonna Karuse, Hanila kihelkonna Massu ja Hanila mõisavaldades talupoegadele nimeks Kraas ja Krahs.

Nime kandjaid
-------------

* Alma Kraas, eesti pikaealine (1900–2006)
* Andreas Kraas, eesti orienteeruja (1978–)
* Andres Kraas, eesti ajaloolane ja ajakirjanik (1956–)
* Hugo Kraas, Saksa sõjaväelane (1911–1980)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 24.09.2022)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine (normaliseeritud nimekuju): Kraas.

Välislingid
-----------

* Kraas statistikaameti andmebaasis
Joonis 1. Kraanivesi
**Kraanivesi** on kraanist tulev vesi, mida pumbatakse ja juhitakse hoonetesse läbi torustiku. Kraanivett kasutatakse kodumajapidamistes näiteks söögi valmistamisel, joomiseks, koristamiseks ja pesemiseks.

Kraanivett peetakse üldiselt, eriti arenenud riikides, joomiskõlblikuks, kuid selle kvaliteet võib piirkonniti erineda. Tänapäeval on kraanivesi arenenud riikides elementaarne, kuid mitte kõikides majapidamistes pole seda siiani. Arengumaades on olukord oluliselt halvem.

Kraanivee tarbimist mõõdetakse veemõõturiga ja selle eest tuleb omanikul tasuda.

Ajalugu
-------

Kraanivee laialdasem kasutus algas tööstusrevolutsiooniga 17. ja 18. sajandil. Suure tarbimise ja ülerahvastatud linnade tõttu hakkasid levima haigused, kuna vett ei puhastatud. Reovett hakati puhastama 19. sajandil Saksamaal. Reovee majandamine vähendas haiguste levikut.

Järvevee puhastamine kraaniveeks
--------------------------------

Selleks, et kraanivesi oleks nõuetele vastav, peab järvevesi läbima 15-tunnise puhastusprotsessi. Mehaaniline puhastamine on kõige esialgsem etapp. Järvevesi läheb mikrofiltritesse, kus eemaldatakse veest vetikad, praht ja muu vees hõljuv. Pärast seda toimub keemiline puhastus, kus vesi suunatakse kontaktbasseini. Seal lisatakse veele osooni-õhu segu. See on vajalik vee kvaliteedi parandamiseks, kus hävivad mikroorganismid ja bakterid. Edasi lisatakse veele koagulant ja flokulanti helveste tugevdamiseks ja segatakse. Järgmiseks sammuks viiakse vesi selitisse, kus sade settib alla ja ülaosast kogutud vett saab omakorda puhastada kahekordsetel antratsiidi või aktiivsöe ja liiva kiirfiltritel. Peale sellist protsessi on vesi normidele vastav, kuid enne kasutamisse laskmist lisatakse kloori, et vältida mikroobset reostumist linna veetorustikes.

Pudelivee ja kraanivee poolt ja vastu
-------------------------------------

Kraanivee joomine on üldjuhul vähemalt sama turvaline kui pudelivee joomine. Üle poole pudeliveest tuleb kraanidest. Kraanivee kvaliteeti kontrollitakse palju sagedamini kui pudelivee kvaliteeti. Pudelis seisev vesi võib osutuda kahjulikuks inimese tervisele pudelis sisalduvate mikroplasti ja muude kemikaalide tõttu. Pudelivee suureks puuduseks on ühekordsete plastjäätmete teke, mis mõjub keskkonnale halvasti. Probleemi lahendamiseks tuleks kasutada taaskasutatavaid pudeleid.

Viited
------

1. ↑  SAWPA (14.10.2016). "History of drinking water". Vaadatud 28.11.2020.
2. ↑  Tiia Pedusaar, Arvo Järvet (2005). "Pealinna veevarustus: minevik ja tänapäev". *Eesti loodus*. Vaadatud 28.11.2020.
3. ↑  "Tap water vs. Bottled water". Vaadatud 28.11.2020.
San Marco kloostri kiriku fassaad ja kellatorn Firenzes
**San Marco klooster** (*Convento di San Marco*), püha Markuse klooster, on ajalooline kloostrikompleks püha Markuse väljakul (*Piazza di San Marco*) Firenzes Toscana maakonnas Itaalias.

San Marco klooster oli maalikunstnik Fra Angelico ja jutlustaja Fra Girolamo Savonarola koduklooster.

Klooster selle juurde kuulunud kiriku ja muude hoonetega konfiskeeriti riigi poolt 1866. aastal ning on praegusel ajal jagatud mitme asutuse vahel. Üht osa vanast kloostrikompleksist valdab muuseum (*Museo Nazionale di San Marco*). Kirik ja osa kloostrist on endiselt koduks dominikaani munkade kogukonnale, kes elavad püha Dominicuse (*san Domenico*) klausuuris. San Marco kloostri kirik (*Basilica di San Marco*) on Firenze peapiiskopkonna kirik.

Muuseum eksponeerib peamiselt kloostrile kuulunud kunstiteoseid, eelkõige Fra Angelico freskosid, kuigi aja jooksul on kogusid ka täiendatud, eriti Fra Angelico töödega Uffizi galeriist, Galleria dell'Accademiast ja mujalt.

Kloostri raamatukogu, mille ehitas arhitekt ja skulptor Michelozzo Lorenzo de' Medici valitsemise ajal, on kuulus oma 15. sajandi käsikirjade kogu poolest.

Kloostris leidub suurel hulgal Itaalia varajase renessansi kunstnike Fra Angelico, Benozzo Gozzoli, Domenico Ghirlandaio, Fra Bartolomeo, Giovanni Antonio Sogliani, Alessio Baldovinetti jt teoseid, sealhulgas Fra Angelico "Maarja kuulutamine", "Ristilöömine", "Viimne kohus" ja San Marco altarimaal "Madonna pühakutega".

Kloostris on säilinud Firenze renessanssarhitektuuri ainulaadne teos püha Antoninuse (*sant'Antonino*) klausuuri arkaad.

Välislingid
-----------

* Firenze muuseumid - San Marco klooster (Inglise keeles)
* San Marco kloostri plaan
* Muuseumi veebisait (Itaalia ja inglise keeles)
Usulután, El Tigre, Chinameca ja San Miguel satelliidifotol
**San Miguel** (ka **Chaparrastique**) on kihtvulkaan El Salvadoris San Migueli departemangus.

Vulkaan asub riigi idaosas, umbes 15 km San Migueli linnast edelas. Vulkaani geograafilised koordinaadid on 13° 25′ 54″ N, 88° 16′ 17″ W.

San Migueli kõrgus on 2130 meetrit. Ta on El Salvadori kõrguselt kolmas vulkaan.

San Miguelist lääne pool asub mitu vulkaani, mis pole ajaloolisel ajal teadaolevalt pursanud. Nende seas on Usulután, El Tigre ja Chinameca.

Vulkaan on suhteliselt järsunõlvaline ja moodustab veidi ebasümmeetrilise koonuse. Selle tipus on umbes 800-meetrise läbimõõduga kraater.

San Miguel on üks El Salvadori kuuest aktiivsemast vulkaanist. Viimase umbes 300 aasta jooksul on talletatud andmed vähemalt 26 purske kohta, tähelepanuväärseim neist leidis aset 1762. aastal.

29. detsembril 2013 hakkas San Migueli vulkaan pärast 37-aastast pausi taas purskama.

Viited
------

1. 1 2 3  El Volcán de San Miguel
2. ↑  San Miguel volcano (El Salvador): new eruption

Välislingid
-----------

* El Volcán de San Miguel
* San Miguel Volcano, El Salvador
* 2013. aasta purske pildid
Suurtükiväe peamarssali õlak 1943
Suurtükiväe peamarssali õlak 1955−1991
**Suurtükiväe peamarssal** (vene keeles *Главный маршал артиллерии*) oli Nõukogude Liidu ja Venemaa Föderatsiooni relvajõududes aastatel 1943–1993 kehtinud väeliigi peamarssali auaste. Aastast 1984 oli see lennuväe peamarssali kõrval ainus väeliigi auaste, kuigi seda kuni auastme kaotamiseni rohkem kellelegi ei antud. See oli kõrgem väeliigi marssali auastmest.

### Suurtükiväe peamarssalid

| Nr | Aasta | Kuupäev | Pilt | Nimi | Märkused |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1944 | 21. veebruar |  | Nikolai Nikolajevitš Voronov (1899–1968) |  |
| 2 | 1959 | 8. mai |  | Mitrofan Ivanovitš Nedelin (1902−1960) |  |
| 3 | 1961 | 6. mai |  | Sergei Sergejevitš Varentsov (1901−1971) | Degradeeriti suurtükiväe kindralmajoriks 13.03.1963 |
| 4 | 1983 | 25. mai |  | Vladimir Fjodorovitš Tolubko (1914–1989) | Ülendati armeekindralist peamarssaliks |

Vaata ka
--------

* Marssal
* Suurtükiväemarssal

Välislingid
-----------

* Маршалы и Адмиралы Флота Советского Союза marshals.narod.ru (arhiveeritud)
***Strambotto*** (mitmuses *strambotti*) on ühesalmiline kaheksast või kuuest 11-silbilisest värsireast koosnev luuletus, mis kuulub vanimate Itaalia luulevormide hulka.

Vorm
----

Kaheksarealise *strambotto* värsiskeemiks oli tavaliselt üks neist:

* tavaline *ottava rima* (*strambotto toscano*)
* Toscana vorm *rispetto* riimiskeemiga **ababccdd** (nimetatud ka *strambotto romagnuolo*)
* nn sitsiilia oktaav riimiskeemiga **abababab** (Sitsiilia *strambotto*, *arie siciliana*)

Kuuerealise *strambotto* riimiskeem võis olla **ababab**, **ababcc** või **aabbcc**.

Näited
------

Serafino dell'Aquila kaheksarealine *strambotto* astroloogia ja armastuse teemal on oktaavis:

Segni celesti, voi fusti cagione
del mio ardente amore però piangete;
gemini, career, segno del lione,
virgini, libra, tauro & ariete;
capricorno, sagittario & scorpione,
pisces, aquario, per me vi dolete;
voi che fusti cagion del mio languire
datemi aiuto avanti al mio morire.
Anonüümne tekst Montecassino kloostris asuvast 15. sajandi Napoli õukonna jaoks loodud laulukogumikust on Sitsiilia *strambotto*:

"O tempo bono, e chi me t'a levato,
que non te tengo più como solea?
O tempo chiaro, ecomo si' turbato,
che fai fortuna da chi bonanza avea?
O dolçe tempo, e como m'ai lassato
intrare sença vista e sença via?
Felice tempo, tu te nde si' andato
mo luce ad altro la lenterna mia."

Ajaloost
--------

*Strambotto*'d olid eriti populaarsed renessansiaja Toscanas ja Sitsiilias, kuid nende algne päritolupiirkond on jäänud ebamääraseks. Teemad käsitlesid enamasti armastust, kuid *strambotto* võis olla ka satiirilise sisuga. Nimetus tuleb oksitaani keelest, kus *estrabot* tähendab armuvärsse.

*Strambotto* vormis tekste kasutati sageli *frottola* või madrigali tekstidena 15. ja 16. sajandi muusikas. Ka 17. sajandil luuakse selles vormis tekstiga muusikat, ent eelistatakse Sitsiilia strambotto't, ja seda on peetud *siciliana* kaudseks eelkäijaks.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. juuli 2019. Vaadatud 20. märtsil 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑
3. ↑  "Le rime di Serafino de'Ciminelli dall'Aquila a cura Mario Menghini. Bologna, Romagnoli-dall' Acqua 1894" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 20. märts 2020. Vaadatud 20. märtsil 2020.
4. ↑
5. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. juuli 2019. Vaadatud 20. märtsil 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Pronks** | 2015 | jäähoki |

**Connor Charles Hellebuyck** (sündinud 19. mail 1993 Commerce'is Michiganis) on USA jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Winnipeg Jets.

2012. aastal valiti ta NHL-i *draft* '​is Jetsi poolt 122. valikuna.

Aastatel 2012–2014 mängis ta Loweli Massachusettsi Ülikooli jäähokimeeskonnas. Hooajal 2013–14 pälvis ta esimesena ülikooliliiga parimale väravavahile antava auhinna Mike Richter Award.

Hooajal 2014–15 mängis ta American Hockey League'i klubis St. John's IceCaps. NHL-is debüteeris Hellebuyck Jetsi meeskonnas 2015. aasta novembris. Hooajal 2017–18 sai ta NHL-i põhihooajal kirja 44 võitu. Sellega sai temast NHL-is ühel põhihooajal enim võite saanud ameeriklasest väravavaht, ületades hooajast 1992–93 Pittsburgh Penguinsi mängijale Tom Barrassole kuulunud rekordi. Hellebuyck valiti hooajal 2017–18 *NHL Second All-Star Team* '​i.

2018. aasta juulis pikendas ta Jetsiga lepingut kuue aasta võrra. Hooajal 2019–20 pälvis liiga hooajal parimale väravavahile antava Vezina Trophy. 2019–20 oli ta enim nullimänge kirja saanud väravavaht (6). Hooajal 2019–20 valiti ta lisaks liiga hooaja sümboolsesse koosseisu (*NHL First All-Star Team*).

Aastatel 2018 ja 2020 on ta valitud NHL-i tähtede mängule.

2015. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Hellebuyck USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali. Ta oli turniiri edukaim väravavavaht (lasi endale lüüa keskmiselt 1,37 väravat mängus, tõrjeprotsent 94,79%).ning ta valiti turniiri sümboolsesse koosseisu.

Välislingid
-----------

* Connor Hellebuyck NHL.com lehel
* Connor Hellebuyck hockeydb.com lehel

| * v
* r
Winnipeg Jets |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Connor Hellebuyck **·** David Rittich |
| 
**Kaitsjad**: Kyle Capobianco **·** Dylan DeMelo **·** Brenden Dillon **·** Josh Morrissey **·** Neal Pionk **·** Dylan Samberg **·** Nate Schmidt **·** Logan Stanley |
| 
**Ründajad**: Mason Appleton **·** Morgan Barron **·** Kyle Connor **·** Pierre-Luc Dubois **·** Nikolaj Ehlers **·** Sam Gagner **·** David Gustafsson **·** Axel Jonsson Fjällby **·** Karson Kuhlman **·** Adam Lowry **·** Saku Mäenalanen **·** Vladislav Namestnikov **·** Nino Niederreiter **·** Cole Perfetti **·** Mark Scheifele **·** Kevin Stenlund **·** Blake Wheeler |
Strahinja Pavlović (2022)
**Strahinja Pavlović** (serbia kirillitsas Страхиња Павловић; sündinud 24. mail 2001 Šabacis) on Serbia jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Austria kõrgliigaklubis Salzburgi Red Bull ja Serbia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Serbia klubis FK Partizan. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Serbia kõrgliigas hooajal 2018/19.

2020. aasta talvel liitus ta Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Monaco, kuid jäi hooaja lõpuni laenule Partizani. Monaco meeskonnas Pavlović järgmistel hooaegadel põhimängijaks ei saanud, saades kirja 12 mängu. Hooaja 2020/21 teises pooles oli ta laenul Belgia kõrgliigaklubis Cercle Brugge ja hooaja 2021/22 teises pooles Šveitsi kõrgliigaklubis FC Basel.

2022. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Salzburgi Red Bulliga.

Serbia jalgpallikoondises tegi Pavlović debüüdi 3. septembril 2020 UEFA Rahvuste Liiga mängus Venemaa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 7. juunil 2021 sõprusmängus Jamaica vastu. Ta kuulub Serbia koondisse 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Partizan
* Serbia karikas: 2018–19

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 19.11.2022)

| * v
* r
Serbia koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Dmitrović
* 2 Pavlović
* 3 Eraković
* 4 Milenković
* 5 Veljković
* 6 Maksimović
* 7 Radonjić
* 8 Gudelj
* 9 A. Mitrović
* 10 Tadić (c)
* 11 Jović
* 12 Rajković
* 13 S. Mitrović
* 14 Živković
* 15 Babić
* 16 Lukić
* 17 Kostić
* 18 Vlahović
* 19 Račić
* 20 S. Milinković-Savić
* 21 Đuričić
* 22 Lazović
* 23 V. Milinković-Savić
* 24 Ilić
* 25 Mladenović
* 26 Grujić
* Treener: Stojković

 | Serbia |
**Victoria järv** (ganda keeles *Nalubaale*, ruanda keeles *Nyanza*) on järv Aafrika idaosas Ida-Aafrika riftivööndis. See on suuruselt teine mageveeline järv maailmas. Järv asub merepinnast 1134 meetri kõrgusel, kaldajoone pikkus on 3440 km. 

Järvele nimetas 1858. aastal nii Niiluse lähte otsija John Hanning Speke kuninganna Victoria auks.

Victoria järves on palju saari. Välja voolab Victoria Niilus, mis on Niiluse jõe üks algharu. Victoria valgla pindala on 184 000 km².

Järve veetaset reguleeritakse 1954. aastal ehitatud tammiga. Nii vee reguleerimine kui ka introdutseeritud võõrliigid on järve ökosüsteemile väga halvasti mõjunud. Paljud kunagi Victoria järves elanud endeemsed liigid on välja surnud. Võõrliikidest on kõige suuremaid probleeme tekitanud harilik vesihüatsint, mida peetakse üheks maailma kõige raskemini tõrjutavaks veeumbrohuks. Ka sissetoodud niiluse ahven on põhjustanud sadade kalaliikide väljasuremise.

2002. aastal valmis Ugandas Victoria Niilusel asuv hüdroelektrijaam, mille tagajärjel langes vee tase järves viimase 80 aasta madalaimale tasemele. 

Järve kallas on väga tihedalt asustatud. Suuremad järve ääres asuvad linnad on Mwanza, Musoma ja Bukoba Tansaanias, Kampala ja Entebbe Ugandas ning Kisumu Keenias. 

* Rahvastiku tiheduse kasv Victoria järve ümberRahvastiku tiheduse kasv Victoria järve ümber
* Kohalikud keeled Victoria järve ümberKohalikud keeled Victoria järve ümber
* Vaade järvele Kampala lähedalVaade järvele Kampala lähedal

Viited
------

1. ↑  Artikkel ajakirjas New Scientist

Välislingid
-----------

* Athuman Mtulya. Tanzanian plane crash-lands into Lake Victoria. BBC News, 6. november 2022
**Veronica Merrell** ja **Vanessa Merrell** (sündinud 6. augustil 1996 Kansas Citys Missouris), tuntud kui **Merrell Twins**, on identsed kaksikud ja Ameerika Ühendriikide juutuuberid, näitlejad, lauljad ja laulukirjutajad.

Veronica ja Vanessa on identsed kaksikud. Nad kasvasid üles Kansas Citys ja pärast seda kolisid 16 aasta vanuselt Los Angelesse Californias, et oma näitlejakarjääri edendada. Nad õpivad Los Angelese lähedal kolledžis. Veronica spetsialiseerub stsenaristikale ja Vanessa filmitootmisele. 
Neil mõlemal on hüüdnimed, Veronicat hüütakse Roniks ja Vanessat Nessaks.

YouTube'i kanal Merrell Twins hakkas videoid tootma aastal 2009. Nende videod monteerib ja produtseerib nende isa Paul Merrell. 

Nad on mõlemad olnud Awesomeness TV YouTube'i kanalil ja osalenud telesarjas "Jane The Virgin". Nad osalesid ka 2016. aasta filmis "The Standoff". 

Nad on võitnud Shorty Awardsi konkursil auhinna "The YouNower of the Year". Aastal 2016 võitsid nad Streamy Awardsi "Best Live" auhinna ja olid nomineeritud Teen Choice Awardile Choice Female Web Stari kategoorias. 

2018. aasta märtsis täitus kanalil 3 miljonit tellijat ning kanalil on üle 500 miljoni vaatamise.

2019.aasta jaanuaris täitus kaksikute youtube-i kanalil 4 miljonit tellijat.
**1,2-etaandiool** ehk **etüleenglükool** (keemiline valem HOCH2–CH2OH) on dioolide hulka kuuluv keemiline aine, mida kasutatakse laialdaselt antifriisina. 

Ta on värvuseta ja lõhnatu magus siirupitaoline mürgine hügroskoopne vedelik.
Keemistemperatuur on 197,8 °C.

Kasutamine
----------

Etüleenglükooli kasutatakse jahutussegudes, antifriisides, polümeeride lähteainena, loodusliku gaasi torustikes ja paljudes tarbekaupades.

Orgaanilises sünteesis kasutatakse etüleenglükooli karbonüülrühmale kaitserühma saamiseks. Aldehüüdi või ketooni töötlemine etüleenglükooliga happelise katalüsaatori (näiteks p-tolueensulfoonhape või BF3•Et2O) juuresolekul moodustub vastav 1,3-dioksolaan (tsükliline atsetaal või ketaal), mis ei reageeri nukleofiilide ega alustega. 1,3-dioksolaani kaitsva rühma saab hiljem eemaldada happelisel hüdrolüüsil. Näiteks:

Mürgisus
--------

### Veterinaaria

Etüleenglükooli sissesöömine on sage ägeda neerupuudulikkuse põhjus koertel ja kassidel. Mürgistust esineb sagedamini kassidel. Letaalne doos kassile on 1,5 ml/kg.

Vaata ka
--------

* Alkoholid
**Nylon Beat** oli Soome popansambel, mis oli väga populaarne 1990. aastatel ja 2000. aastate alguses. Tegemist oli tüdrukuteduetiga, kuhu kuulusid Jonna Kosonen ja Erin Koivisto. Nende aktiivse karjääri jooksul, mis kestis aastatel 1995–2003, sai ansambel kaheksa kuld- ja seitsme plaatinaplaati ning Emma-auhinna kategoorias "Aasta bänd 1999".

Ansambel moodustati 1995. aastal telesaate "Kiitorata" tulemusel. Sel ajal olid tüdrukud vaid 16-aastased. Tegevust alustasid nad taustalaulmise ja tantsimisega. Hiljem saavutas nende muusika juba arvestatavama küpsusastme ja lõpuks esinesid nad elava muusika saatel, mille esitajaks mitmest profimuusikust koosnev bänd.

Suurema osa muusikast kirjutasid Risto Asikainen ja Ilkka Vainio, produktsiooni tegi põhiliselt Asikainen.

Nylon Beati lugusid on kaverdanud teisedki artistid, sealhulgas ka Eesti Best B4. Teistest ansamblitest oli tuntuim Korea popansambel S.E.S, mille meloodiliselt kõlav versioon laulust "Like a Fool" on identne Nylon Beati originaaliga.

Ehkki duett oli juba andnud oma väljakuulutatud viimase kontserdi 2003. aasta uusaastaööl, tulid nad uuesti kokku, et esineda soojendajatena kahe ansambli Toto kontserdi eel: esimene toimus 17. augustil 2007 Oulus, teine sama aasta 18. augustil Tamperes.

Diskograafia
------------

### Albumid

* *Nylon Beat* (1996)
* *Satasen laina* (1997)
* *Nylon Moon* (1998), nende esimene täiesti ingliskeelne album
* *Valehtelija* (1999)
* *Demo* (2000)
* *Extreme* (2001)
* *Last In Line* (2002), teine ingliskeelne album
* *12 apinaa* (2003)
* *Comeback* (2CD, kompilatsioon) (2004)
* *Hyvää uutta vuotta Live* (CD & DVD) (2004)
* *Maailman pisin luokkaretki* (kompilatsioon) (1. august 2007)

### Singlid

* *Oot kuin karkkia mulle* (1995)
* *Teflon love* (1996)
* *Rakastuin mä looseriin* (1996)
* *Lä-lä-lä* (1996)
* *Satasen laina* (1997)
* *Kuumalle hiekalle* (1997)
* *Jos* (1997)
* *Like a fool* (1998)
* *Umm ma ma* (1998)
* *Viimeinen* (1998)
* *Seksi vie ja taksi tuo / Liikaa* (1999)
* *Ainut jonka sain* (1999)
* *Musta joulu* (1999)
* *Viha ja rakkaus* (2000)
* *Syytön* (2000)
* *Syntinen* (2000)
* *Guilty* (2001)
* *Anna mulle* (2001)
* *Sanoja* (2002)
* *Moka* (2002)
* *Last in Line / Eternal Love* (2002)
* *12 Apinaa* (2003)
* *Petollinen päiväkirja* (promo) (2003)
* *Nukutaan* (2003)
* *Kevytlinja / Psykedeliaa* (2003)
* *Comeback* (2004)
* *Kuumalle Hiekalle - Remix* (2004)
* *Teflon Love (Live)* (2004)
* *Seksi vie 12 apinaa kuumalle hiekalle* (2007)

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Kõige aktiivsem fännileht
Riežupe liivakivikoopad asuvad Amata lademes
**Amata lade** on Kesk-Devoni ladestiku regionaalne lade. Amata lademe all lamab Gauja lade ja temal lasub Pļaviņase lade.

Ladet hakkas esimesena eristama P. Liepiņš aastal 1951. Üleilmses standardis vastab sellele Givet' lade, litostratigraafiliselt vastab sellele umbkaudu Amata kihistu. Lademe vanus on 370...373,5 miljonit aastat.

Lademe paksus Eestis on 12–21 m, Läti aladel aga 20–30 meetrit. 

Lademe avamusala kulgeb vööndina Mõnistest Petserini. Vööndi laius on 5–10 km.

Lade paljandub näiteks Piusa jõel. Piusa jõe ürgoru üks paljand Vana-Vastseliinas on võetud Amata lademe tüüpläbilõikeks, seal on lademe paksus Eesti aladele erandlikult 30 meetrit.. Lätis paljandub see Gauja vasakpoolsete lisajõgede Amata ja Rauna ürgorgudes, samuti ka Kuramaal Kuldīga ümbruskonnas ning Abava ürgorus Sabile ja Renda vahel. Amata ürgoru Ainava kallas on lademe stratotüübiks.

Lademe kivimkoosseisus on palju kilta, ent paljandites domineerib liivakivi. Lademe alumised kivimid on Devoni kivimitele ebatüüpilise kaldega, laskudes põhja pool sügavamale.

Viited
------

1. 1 2 3 4  EE 12. köide, 2003: 20.
2. ↑  Stratigraafia terminoloogia
3. ↑  Amata tüüpläbilõige Vahtseliinas Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 18.04.2013)
4. ↑  Latvijas ģeoloģiskā karte M 1:500 000 - Latvijas Universitāte
5. ↑  Amatas krastu skaistie ieži un ainavas. Guntis Eniņš
6. ↑   (vaadatud 17.02.2013)
7. ↑  Devonskoe terrigennoe osadkonakoplenie na glavnom devonskom pole V Kuršs; Riga : Zinatne, 1992.

Devoni lademed (Balti stratigraafia)

Tilžė **·** 
Ķemeri **·** 
Rēzekne **·** 
Pärnu **·** 
Narva **·** 
Aruküla **·** 
Burtnieki **·** 
Gauja **·** 
Amata **·** 
Pļaviņase **·** 
Dubniki **·** 
Daugava  

vanemad lademed  nooremad lademed
**Amatrice** on vald (*comune*) Itaalias Lazio maakonnas Rieti provintsis. Valla keskus on Amatrice.

Tronto jõe valgalal asuva Amatrice kõrgus merepinnast on keskmiselt 955 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt 15 inimest ruutkilomeetri kohta.

Amatrice piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Accumoli, Campotosto (AQ), Cittareale, Cortino (TE), Crognaleto (TE), Montereale (AQ), Rocca Santa Maria (TE), Valle Castellana (TE).

Haldusjaotus
------------

Amatrice halduspiirides on peale keskuse ka järgmised osavallad (*frazioni*): Aleggia, Bagnolo, Capricchia, Casale, Casale Bucci, Casale Nadalucci, Casalene, Casale Nibbi, Casali della Meta, Cascello, Castel Trione, Collalto, Collecreta, Collegentilesco, Collemagrone, Collemoresco, Collepagliuca, Colletroio, Colli, Conche, Configno, Cornelle di Sopra, Cornelle di Sotto, Cornillo Nuovo, Cornillo Vecchio, Cossara, Cossito, Crognale, Domo, Faizzone, Ferrazza, Filetta, Fiumatello, Francucciano, Forcelle, Moletano, Musicchio, Nommisci, Osteria della Meta, Pasciano, Patàrico, Petrana, Pinaco Arafranca, Poggio Castellano, Poggio Vitellino, Prato, Preta, Rio, Retrosi, Roccapassa, Rocchetta, Saletta, San Benedetto, San Capone, San Giorgio, San Lorenzo a Pinaco, San Martino, Santa Giusta, Sant'Angelo, San Tomasso, Saletta, Scai, Sommati, Torrita, Torritella, Varoni, Villa San Cipriano, Villa San Lorenzo a Flaviano, Voceto.

Loodus
------

Amatrice territooriumil asub Lazio kõrgeim punkt, Gorzano mägi (2458 m). Sama veelahkme joonel asuva Pizzo di Moscio, Cima Lepri ja Pizzo di Sevo tipud on samuti merepinnast kõrgemal kui 2400 m. Merepinnast 868 meetri kõrgusel asuv 1 km² pindalaga Scandarello paisjärv valmis 1924. aastal.

Amatrice asub kõrge seismilise aktiivsusega alal. Piirkond sai tugevaid kahjustusi 2016. aasta augustis Kesk-Itaaliat tabanud maavärinas.

Bibliograafia
-------------

* Vincenzo Lazari: *Zecche e monete degli Abruzzi: Amatrice*, Venezia, 1858.

Galerii
-------

* Monte Gorzano*Monte Gorzano*
* San Francesco kirikSan Francesco kirik
* Scandarello järvScandarello järv

Viited
------

1. ↑  "DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana". Vaadatud 26. augustil 2016.
2. ↑  Istati andmed - Elanike arv seisuga 31. märts 2016.
3. ↑  Scherer, Steve; Pileri, Gabriele (25. august 2016). "Italy quake toll hits 250 as rescuers search flattened towns" (inglise). Amatrice: Reuters. Vaadatud 25. augustil 2016.
4. ↑  Chrisafis, Angelique (24. august 2016). "Mayor of Amatrice: 'the town isn't here any more' after strong earthquake". *The Guardian*. Vaadatud 24. augustil 2016.
5. ↑  "Powerful Earthquake in Italy Kills at Least 241 and Shatters Towns" (inglise). The New York Times. 24. august 2016. Vaadatud 1. septembril 2016. As of Wednesday, the deaths appeared to be concentrated in four communities: at least 86 in the towns of Amatrice and Accumoli, in Lazio, and at least 32 in Marche, in the village of Arquata del Tronto and the hamlet of Pescara del Tronto.

Välislingid
-----------

 Amatrice – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Vaalimine** on ajalooline tekstiilitöötlemise tehnika, millega triigiti ja vormiti niisket kangast.

Vanem naine akna all laua peal tekstiili ümber vaalikaika rulli keeramas, laual on ka ka käepidemega vaalikurikasVaalikaika (kangaga) ja -kurika (käepidemega) tööks valmis seadmine 1962. aastal Norras
Vaalimisega eemaldati villasest või linasest riidest üleliigsed kiud, muudeti kangas tihedamaks ja tugevamaks ning suurendati rõiva mustushülgavust. Vaalimisel on kasutatud suuremate tekstiilide töötlemiseks puidust vaalikaigast ja -kurikat, väiksemate rõivadetailide jaoks ka vaaliklaasi.

Vaalimisel rulliti vaalikaigast ümber vaalikurika rulli keeratud tekstiili peal edasi-tagasi. Vaaliklaasi kasutati samuti edasi-tagasi triikivate liigutustega. Vaaliklaasi juures on viikingiajal kasutatud vaalaluust vaalilaudu, mis võimaldasid kangast paremini vormi pressida.

17. sajandil tulid kasutusele metallist pressrauad. 18. sajandil võeti kasutusele mehaanilised kalandrid, mille abil kalandrimisega saadi sama tulemus kui varem vaalimisega. Vaalikaikad ja -kurikaid jäid taludes siiski kasutusele vähemalt 20. sajandi I pooleni.

Viited
------

1. ↑  "vaalima". *Sõnaveeb*. 3. september 2022. Vaadatud 16. detsember 2022.
2. ↑  Andersson 1995, 33.
3. 1 2  Steppuhn 1999, 114–115.
4. ↑  Bartels 2009, 97.
5. ↑  Paulaharju, Samuli. "Hakalan emäntä kaulaa vaatteita, 1930". *Finna.fi*. Vaadatud 16. detsember 2022.

Kirjandus
---------

* Andersson, E. (1995). *Tools for Textile Production from Birka and Hedeby: Excavations in the Black Earth 1990–1995. Birka studies, 8*. Stockholm: Birka Project for Riksantikvarieämbetet.
* Bartels, M. H. (2009). **"**Early medieval glass linen smoothers from the emporium of Deventer. A comparative study of the context and use of glass linen smoothers in Deventer, the Low Countries and north-western Europe (AD 700–1200)". H. Clevis (Toim.). *Medieval Material Culture. Studies in Honour of Jan Thijssen,* 95–113.
* Steppuhn, P. (1999). **"**Der mittelalterliche Gniedelstein: Glättglas oder Glasbarren? Zu Primärfunktion und Kontinuität eines Glasobjektes vom Frühmittelalter bis zur Neuzeit." *Nachrichten aus Niedersachsens Urgeschichte,* 68, 113–139.

Välislingid
-----------

* Vaalimine Soomes 1930. aastal. Soome Muinsuskaitseameti foto
**Sainte-Marie saar** (malagassi keeles *Nosy Boraha*, *Nosy Sainte-Marie*, prantsuse keeles *île Sainte-Marie*) on Madagaskarile kuuluv saar India ookeanis Madagaskari saare põhjaosa idarannikul. Ligikaudsed geograafilised koordinaadid on 16°50′ S, 49°55′ E. 

See kuulub halduslikult Analanjirofo piirkonda, Sainte-Marie maakonda, Sainte-Marie valda. 

Saar on kirde-edela suunas pikliku kujuga. Selle pikkus on umbes 60 km ja laius 10 km.

Saare keskus on Ambodifotatra. Teised tähtsamad kohad on Betty-Plage ja Vohilava.

Ajalugu
-------

Portugali meresõitjad, kes saare 16. sajandil avastasid, panid talle avastamise päeva järgi neitsi Maarja nime. 

17. sajandil oli saar piraatide tugipunkt. Tähtsamad nendest olid Thomas Tew, David Williams ja Thomas White. Nad valmistasid sealt ette röövretki India ookeanile ja hoidsid põliselanikega häid suhteid. 

Kuulus seikleja La Bigorne abiellus kohaliku kuninga tütre Betiaga ning andis saare üle prantslastele, kes valitsesid seal 1750. aastast saadik. 

Alles 1960, kui Madagaskar sai iseseisvaks, vabanes saar Prantsuse võimu alt.

Turism
------

Saar on turistide kõige külastatavam koht Madagaskaril. Seal on palju hotelle.

Kohad
-----

* Ambodifotatra
* Ankoalabe
* Anjahamara
* Berona
* Betty-Plage
* Ikoa
* Ilampy
* Marosoraka
* Sahamanora
* Vohilava

Välislingid
-----------

* Sissekanne saidil madxperience.com
* Fotod: travel-images.com
* Foto ja jutt: troopiline tsüklon Ivan (1987)
* Fotod:
**Õhne jõgi** (ka *Suislepa* ja *Hoomuli jõgi*) on jõgi Sakala kõrgustiku kaguosas Viljandi maakonnas ja Valga maakonnas. Jõe alamjooks asub Võrtsjärve madalikul.

Õhne jõe pikkus on 103 km, valgla 573 km², laius alamjooksul 30 m, langus 62 m ja lang 0,58 m/km. Jõgi saab alguse Veisjärvest ja suubub Võrtsjärve. Suuremad lisajõed on Kärstna Orukõrtsi juurest algav Helme jõgi ja Koorküla Virtsjärvest algav Jõku jõgi.

Jõe järgi on saanud nime Õhne kihistu.

Kirjeldus
---------

Jõgi saab alguse 96 meetrit merepinnast kõrgemal asuvast Veisjärvest, millest voolab välja järve edelaküljele rajatud 3,3 km pikkuse Õhne kanali kaudu. Jõe endine säng on kinni kasvanud ja õõtsikuga kattunud. Kanal on kaevatud 1920. aastatel ja seda on hiljem süvendatud. Kanalile on ligikaudu 240 m allavoolu ehitatud Veisjärve veetaseme hoidmiseks puidust pais. Pärast kanalit voolab jõgi ligikaudu 5 km ulatuses Viljandi maakonna ja Valga maakonna piiril.

Jõgi voolab ligikaudu 3,5 km ulatuses ka läbi Läti vabariigi.

Looduskaitse
------------

Õhne jõgi voolab esimesed 4 km Rubina looduskaitsealal. Lõik Koorküla sillast Leebiku sillani kuulub looduskaitseseaduse § 51 lg 1 piirangualasse (Natura 2000).

Ajalugu
-------

Enne Teist maailmasõda oli Tõrva-Helme piirkonnas Õhne jõel üheksa vesiveskit.

* Õhne jõgi SuislepasÕhne jõgi Suislepas
* Õhne jõgi SuislepasÕhne jõgi Suislepas
*

Vaata ka
--------

* Veisjärv
* Võrtsjärv
* Jõku jõgi
* Helme jõgi

Viited
------

1. ↑  Õhne jõgi. Keskkonnaregister, vaadatud 19.03.2022.
2. ↑  "Stratigraafia terminoloogia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. jaanuar 2021. Vaadatud 13. septembril 2020.
3. 1 2 3 4  "Rubina looduskaitseala kaitsekorralduskava 2012-2021". Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 22.08.2016. Vaadatud 19.08.2016.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Õhne jõgi** |

* Õhne jõgi Eesti looduse infosüsteemis
* Õhne jõgi keskkonnaportaalis
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Juunioride maailmameistrivõistlused |
|  | 2011 |  |

**Roderick Jefferson Gonçalves Miranda** (tuntud lihtsalt ka kui **Roderick**; sündinud 30. märtsil 1991 Odivelases) on Portugali jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Austraalia kõrgliiga klubis Melbourne Victory.

Ta alustas klubikarjääri Portugali klubis Lissaboni Benfica, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2000. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2009. aasta detsembris UEFA Euroopa Liiga viimases alagrupimängus. Portugali kõrgliigas debüteeris ta 2010. aasta novembris. Hooajal 2011–12 oli ta laenul Šveitsi kõrgliiga klubis Servette. Hooaja 2012–13 esimeses pooles oli ta laenul Hispaania kõrgliiga klubis Deportivo La Coruña.

2013. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu Portugali kõrgliiga klubiga Rio Ave.

2017. aasta juunis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Inglismaa esiliiga klubiga Wolverhampton Wanderers. Klubi põhimeeskonnas mängis ta vaid hooajal 2017–18, mil Wolverhampton võitis Inglismaa esiliiga ja tõusis Premier League'i. Hooajal 2018–19 oli ta laenul Kreeka kõrgliiga klubis Olympiakós ja 2019–20 Portugali kõrgliiga klubis Famalicão. Hooaja 2020–21 teises pooles mängis ta Türgi kõrgliiga klubis Gaziantep.

2021. aasta oktoobris sõlmis ta kaheaastase lepingu Melbourne Victoryga.

Aastatel 2007–2011 mängis Roderick Portugali noortekoondistes. 2011. aastal võitis ta Portugali kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali.

Saavutused
----------

Benfica
* Taça da Liga: 2009–10, 2010–11
* UEFA Euroopa Liiga: Teine koht 2012–13

Rio Ave
* Taça de Portugal: Teine koht 2013–14
* Taça da Liga: Teine koht 2013–14
* Supertaça Cândido de Oliveira: Teine koht 2014

Wolverhampton Wanderers
* EFL Championship: 2017–18

Viited
------

1. ↑  "Melbourne Victory signs Portuguese defender Roderick Miranda". Melbourne Victory. 1.10.2021. Vaadatud 18.2.2022
**Georg Wilhelm Kiviste** (aastani 1923 **Georg Wilhelm Steinfeldt**; 20. jaanuar 1895 Moskva – 1941) oli eesti vaimulik.

Lõpetas aastal 1913 Narva Eesti Gümnaasiumi kuldaurahaga. Aastal 1922 lõpetas Tartu Ülikooli usuteaduskonna. Ordineeriti õpetajaks 11. jaanuaril 1925.

Oli 1925–1927 Kõpu Peetri koguduse õpetaja. Vabastati omal palvel õpetajaametist. Oli seejärel aasta või paar keelteõpetaja koolis, siis selgus aga lõplikult, et kumbki amet talle ei sobinud (kuna oli kartlik, tagasihoidlik ja endassetõmbunud ning suhtlemine inimestega oli talle piin). Seejärel töötas ta isa juures mitu aastat Narva Peetri koguduses kantseleiametnikuna, millega ta toime tuli, ja hiljem tõlk, mis talle suurepäraselt sobis. Ta valdas võrdselt hästi saksa ja vene keelt, ent tundis ka inglise ja prantsuse keelt. 

Jäi sõja ajal kadunuks.

Tunnustus
---------

* Kotkaristi V klassi teenetemärk 22.01.1931
* Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk 24.02.1938

Isiklikku
---------

Tema isa Georg Kiviste oli Teškovo, Harju-Jaani ja Narva Peetri koguduse õpetaja. Tema vend Einar Kiviste oli Narva Peetri koguduse, hiljem Sidney Jaani koguduse õpetaja ja Austraalia praostkonna praost.

Viited
------

1. ↑  Mälestusi Narva luterlikest kirikutest. EELK Narva Aleksandri kogudus. Narva 2009. lk. 81 (Milli Kiviste (Einar Kiviste lesk). Mälestusi Narvast, Narva Peetri kogudusest ja Kiviste perekonnast.)
2. ↑  Teenetemärkide andmekogu
3. ↑  Teenetemärkide andmekogu
4. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988

Välislingid
-----------

* Korp! Fraternitas Estica