recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Maailma arstid tuumasõja vastu** (inglise keeles *International Physicians for the Prevention of Nuclear War* (IPPNW)) on 60 meditsiiniorganisatsiooni rahvusvaheline ühendus. IPPNW korraldab uuringuid, koolitusi ja teavitust, et tuumasõda ära hoida ning hävitataks kõik tuumarelvad. 1980. aastate keskel oli IPPNW liikmeskonnas 145 tuhat liiget ja 1990. aastate alguses 200 tuhat liiget, kes asusid rohkem kui 60 riigis. Organisatsiooni peakorter asub Ameerika Ühendriikides Cambridge'is.

IPPNW asutasid 1980. aasta detsembris kardioloog Bernard Lown, kes töötas instituudis Harvard School of Public Health ja Jevgeni Šazov, kes töötas NSV Liidu Kardioloogia Instituudis. Toetudes uurimustele, avaldasid nad "meditsiinilise hoiatuse inimkonnale" meditsiinilistest ja keskkonnaohtudest, mis kaasnevad tuumasõjaga.

IPPNW sai 1984. aastal UNESCO rahuhariduse auhinna ja 1985. aastal Nobeli rahuauhinna.

Välislingid
-----------

* IPPNW koduleht

Nobel
Nobeli rahuauhinna laureaat

1901 Dunant, Passy • 1902 Ducommun, Gobat • 1903 Cremer • 1904 IDI • 1905 Suttner • 1906 Roosevelt • 1907 Moneta, Renault • 1908 Arnoldson, Bajer • 1909 Beernaert, d'Estournelles de Constant • 1910 IPB • 
1911 Asser, Fried • 1912 Root • 1913 La Fontaine • 1917 Punane Rist • 1919 Wilson • 1920 Bourgeois • 1921 Branting, Lange • 1922 Nansen • 1925 Chamberlain, Dawes • 1926 Briand, Stresemann • 1927 Buisson, Quidde • 1929 Kellogg • 1930 Söderblom • 1931 Addams, Butler • 1933 Angell • 1934 Henderson • 1935 Ossietzky • 1936 Lamas • 1937 Cecil • 1938 Nanseni Pagulasbüroo • 1944 Punane Rist • 1945 Hull • 1946 Balch, Mott • 1947 FSC ja AFSC (kveekerid) • 1949 Boyd Orr • 1950 Bunche • 1951 Jouhaux • 1952 Schweitzer • 1953 Marshall • 1954 UNHCR • 1957 Pearson • 1958 Pire • 1959 Noel-Baker • 1960 Lutuli • 1961 Hammarskjöld • 1962 Pauling • 1963 Rahvusvaheline Punase Risti Komitee ja Punase Risti Seltside Liiga • 1964 King • 1965 UNICEF • 1968 Cassin • 1969 ILO • 1970 Borlaug • 1971 Brandt • 1973 Kissinger, Lê (keeldus auhinnast) • 1974 MacBride, Satō • 1975 Sahharov • 1976 B. Williams, Corrigan • 1977 AI • 1978 as-Sādāt, Begin • 1979 Ema Teresa • 1980 Esquivel • 1981 UNHCR • 1982 Myrdal, García Robles • 1983 Wałęsa • 1984 Tutu • 1985 IPPNW • 1986 Wiesel • 1987 Arias • 1988 ÜRO Rahuvalvejõud • 1989 XIV dalai-laama • 1990 Gorbatšov • 1991 Suu Kyi • 1992 Menchú • 1993 Mandela, de Klerk • 1994 ‘Arafāt, Peres, Rabin • 1995 Pugwashi konverentsid, Rotblat • 1996 Belo, Ramos Horta • 1997 ICBL, J. Williams • 1998 Hume, Trimble • 1999 MSF • 2000 Kim • 2001 ÜRO, Annan • 2002 Carter • 2003 ‘Ebādī • 2004 Maathai • 2005 IAEA, al-Barāda‘ī • 2006 Grameen Bank, Yunus • 2007 Gore, IPCC • 2008 Ahtisaari • 2009 Obama • 2010 Liu • 2011 Sirleaf, Gbowee, Karmān • 2012 Euroopa Liit • 2013 Keemiarelvade Keelustamise Organisatsioon • 2014 Satyarthi, Yūsafzay • 2015  Tuneesia rahvusliku dialoogi nelik • 2016  Juan Manuel Santos  • 2017  ICAN  • 2018  Murad, Mukwege • 2019  Ahmed • 2020 Maailma Toiduprogramm • 2021 Ressa, Muratov • 2022 Alies Bialiacki, Memorial, 
Kodanikuvabaduste Keskus
**Konsensus** ehk ühismeel on grupi inimeste arvamuse ühisosa või ühine arvamus. Konsensuse leidmise protsessiks on väitlus, arvamuste vahetus, mille kaudu võidakse jõuda arvamuste kokkulangemisele vaadeldavas küsimuses. Konsensuse liigiks on ka kompromiss, mida võib pidada osaliseks konsensuseks.

Konsensuslik otsustamine on grupiviisilise otsustamise meetod, mis taotleb kõigi osalejate nõusolekut ning vastuväidete lahendamist. Konsensuslik otsus erineb ühehäälsest otsustamisest ja solidaarsusest. 

Konsensusliku otsustamise protsessis püütakse saavutada nii grupi kui kõigi selle liikmete huvide parimal viisil rahuldamist, mitte võistlevate seisukohtade seast eduka välja valimist. Grupi liikmetelt eeldatakse võimalikult võrdsel määral panustamist otsuse kujundamise protsessi, kõigil on võimalus ettepanekuid teha, arvamust avaldada ja vetoõigust kasutada. Kaasata püütakse võimalikult laia asjasse puutuvate isikute ringi. 

Konsensuslik otsustamine on alternatiiviks otsuste langetamisele häälteenamusega või ülalt alla suunatud otsustamisega. Vahevormina praktiseeritakse kaasamist, kus otsustajad konsulteerivad huvirühmadega, kellel on arvamuse avaldamise õigus, kuid mitte otsustamises osalemise õigus. Konsensuslikku protsessi kasutatakse ka häälteenamusega vastu võetavate otsuste ettevalmistamisel. 

Konsensusliku otsustamise käigus võidakse taotleda kõigi grupi liikmete nõusolekut või seada reeglid, mitme mittenõustuja korral loetakse üksmeel saavutatuks. 

Konsensusliku otsustamise plussiks peetakse parema kvaliteediga otsuseid, kuna arvesse võetakse paljude isikute huvisid, samuti kaasnevaid paremaid grupisuhteid. Miinuseks peetakse otsustamise ajakulukust. Samuti eeldab konsensusliku otsustamise eetika osalejatelt, et nad seaksid üldjuhul grupi huvid isiklikest huvidest ettepoole ning kasutaksid vetoõigust vastutustundlikult.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Konsensus** |

* demokraatia
* koostöö
* meeskonnatöö
* organisatsiooniteooria
* sotsiokraatia
**Aleksei Salnikov** (vene keeles *Алексей Борисович Сальников*; sündinud 7. augustil 1978 Tartus) on Tartus sündinud vene kirjanik.

1984. aastast elas ta algul Sverdlovski oblastis Gornouralskis, seejärel Nižni Tagilis ja 2005. aastast Jekaterinburgis. Ta on lõpetanud kaks kursust põllumajanduse akadeemias ning õppinud ühe semestri Uurali Riiklikus Ülikoolis.

Salnikov debüteeris kirjanduses luuletustega. Teda on avaldatud ajakirjades Literaturnaja Gazeta, Uralskaja Nov, Vozduh, Ural ja almanahhis "Vavilon" ning antoloogias "Kaasaegne uurali poeesia".

Ülevenemaalise tähelepanu sai ta romaaniga "Петровы в гриппе и вокруг него", mis ilmus 2016. aastal ajakirjas Volga ja 2017. aastal raamatuna. 
Eesti keeles ilmus romaan 2019. aastal sarjas "Punane raamat" Erle Nõmme tõlkes. Aastal 2015 ilmus ajakirjas "Волга" järjejutuna romaan "Отдел". Eesti keeles ilmus romaan 2020. aastal sarjas "Punane raamat" Erle Nõmme tõlkes. Aastal 2021 ilmus Erle Nõmme tõlkes sarjas "Punane raamat" "Petrovid gripi küüsis" (ilmus aastal originaalis aastal 2016 ajakirjas "Волга" ja raamatuna aastal 2017 Moskvas).
Ferdinand Kettler
**Ferdinand Kettler** (1655 – 4. mai 1737) oli Kuramaa hertsog aastatel 1730–1737, viimane Kettlerite dünastia esindaja.

Ferdinand oli Kuramaa tuntuima hertsogi Jakob Kettleri noorem poeg. Pärast oma vanema venna Friedrich Kasimiri surma 1698. aastal sai temast hertsogiriigi regent, kuid pärast 1711. aastat haaras seal Venemaa toetusel võimu tema vennapoja naine Anna Ivanovna. Ferdinand elas Danzigis eksiilis ega suutnud oma võimu Kuramaa üle pikka aega taastada.

Alles 1730. aastal, kui Annast sai Venemaa keisrinna, õnnestus Ferdinand Kuramaa hertsogiks kinnitada. Kuid ta oli juba vana ja lastetu ning aadelkond oli tema maaletuleku vastu. Nõnda jäi Ferdinand jätkuvalt Danzigisse. Mitmed Euroopa valitsejad püüdsid järgnevalt enda poegadest tema järglast teha. Venemaa vastuseis nurjas siiski selle, sest Anna soovis Kuramaa enda mõjusfääri jätta. Seetõttu läkski nii, et pärast Ferdinandi surma 1737. aastal sai Kuramaa hertsogiks Ernst Johann Biron, keisrinna soosik. Kettlerite dünastia suri aga välja.
**Maailmakord** on riikidevaheline poliitiline süsteem. Eristatakse ühepooluselist, kahepooluselist (vt külm sõda) ja mitmepooluselist (nn multipolaarsus, multilateraalsus) maailmakorda (vt ka polaarsus rahvusvahelistes suhetes).

Ajaloos on maailmakord kehtestatud sõjalise jõuga või riikidevaheliste lepingutega (nt enesemääramine; inimõiguste ülddeklaratsioon 1948). Ükski maailmakord pole jäik ega muutumatu. Alati kui rahvusvahelise süsteemi moodustavad üksused muudavad suhestusi, järgneb segaduste ajajärk. Praegune maailmakord põhineb/toimib Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni, Bretton Woodsi asutuste koostöölepingutel ja teistel hargmaistel asutustel.

Henry Kissinger kirjeldab Euroopas kujundatud maailmakorra alust: "Vestfaali rahu oli hulk rahulepinguid, millega moodustati iseseisvate riikide süsteem, kus hoiduti sekkumast teiste riikide siseasjadesse ja valitses jõudude tasakaal. Selline maailmakord püsis Prantsuse revolutsioonini." H. Kissinger loetleb maailmakorra süsteeme: "Vestfaali rahu (jõudude tasakaal püsis 150 aastat), Viini kongressi süsteem (100 aastat), Napoleon, Bismarck, külm sõda (40 aastat), 21. sajand."

Francis Fukuyama teoses "Poliitiline kord, poliitiline allakäik" kordab varasemat väidet (nn ajaloo lõpp), et demokraatia on ainsaks valitsemise vormiks, mis sobib kokku sotsiaal-majanduslikult uudse ühiskonnaga. Poliitilise korra tagavad tugev riik ehk tugevad asutused, nende selge vastutus ning õigusriigi põhimõtete selge ja tugev rakendumine. Samas ta lõppjäreldus on, et inimkond ei ole oma arengus veel nii kaugele jõudnud, et suuta luua asutusi, mis Lääne tüüpi demokraatia toimimise parimal võimalikul moel tagaksid. Lääne tüüpi demokraatia eeldab ühtset arusaama väärtustest, mis piirab parteilist mõtlemist. Hoopis teistsuguse, tsivilisatsioonide kokkupõrke mudeli esitas Samuel Huntington.

Maailmakorra teoreetikute teoseid eesti keeles
----------------------------------------------

* Samuel Huntington. "Tsivilisatsioonide kokkupõrge ja maailmakorra ümberkujundamine". Tartu: Fontes, 1999.
* Henry Kissinger. "Maailmakord. Mõtisklusi rahvaste iseloomust ja ajaloo kulust". Inglise keelest tõlkinud Elle Vaht. Kirjastus Varrak, 2017 (2014), lk 391.
* Francis Fukuyama. "Poliitiline kord, poliitiline allakäik", september 2014; "Riikluse ehitamine: valitsemine ja maailmakord 21. sajandil", Tallinn: Tänapäev, 2006.

Viited
------

1. ↑  Leho Lamus. *Maailmakorra alus on inimsust kaitsev riik*. Postimees, AK, 24.03.2018:14
Ferdinand Porsche
**Ferdinand Porsche** (3. september 1875 Maffersdorf, Austria-Ungari – 30. jaanuar 1951 Stuttgart) oli sudeedisaksa päritolu insener, autokonstruktor ja ettevõtja, Porsche asutaja.

Autokonstruktorina on Porsche eelkõige tuntud hübriidauto Lohner-Porsche (1899; esitleti 1900. aasta Pariisi maailmanäitusel), *roadster*'i Mercedes-Benz SSK (1928), võidusõiduauto Auto Union (1933) ja populaarse ökonoomklassi sõiduauto Volkswagen Käfer (prototüüp KdF-Wagen, 1938; VW Käferi saritootmine algas 1946) loojana. 

Ferdinand Porsche omas Austria-Ungari (kuni 1918), Tšehhoslovakkia (1918–1934) ja alates 1934. aastast Saksamaa kodakondsust. 

Aastatel 1893–1923 töötas Porsche Viini ettevõtetes, sealhulgas 1899–1904 Lohneris ja 1904–1923 Austro-Daimleris (1917. aastast direktori ametis).

Saksamaal
---------

Tunnustus
---------

Franz Josephi ohvitseriklassi orden
* 1917 – Austria-Ungari Franz Josephi ohvitseriklassi orden
* 1917 – Technische Hochschule Wieni audoktor (*Dr. Ing. h.c.*)
* 1936 – Wilhelm Exneri medal
* 1937 – Kunsti ja Teaduse Saksa Rahvuslik Auhind
* 1939 – Grashof-Denkmünze
* 1940 – Technische Hochschule Stuttgardi auprofessor
* 1942 – I klassi Sõjateenete Rist

Isiklikku
---------

Tema poeg Ferry Porsche ja pojapoeg Ferdinand Alexander Porsche olid samuti autokonstruktorid.

Välislingid
-----------

 Ferdinand Porsche – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Kuressaare linnapeast; arhitekti kohta vaata artiklit Conrad von Sengbusch (1849−1929).* |

---

**Konrad von Sengbusch** (4. (ukj 16. aprill) 1831 Pühalepa kirikumõis – 29. jaanuar (ukj 11. veebruar) 1913 Kingli mõis) oli Saaremaa rüütelkonnategelane ja Karja mõisnik, Kuressaare linnapea aastatel 1898–1906.

Elulugu
-------

Ta sündis Pühalepa pastori Alexander von Sengbuschi (1796–1883) ja Juliane von Nolckeni (1802−1875) pojana. Astus Peterburi Pedagoogilisse Instituuti, mille lõpetas koduõpetaja kutsega. 1862. aastal asus Liivimaale, kus valiti 1865. aastal Pärnu III kihelkonnakohtu kohtunikuks. 1867. aastal asus elama Saaremaale, kus omandas 1873. aastal Karja mõisa. 30. detsembril 1878 immatrikuleeriti ta Saaremaa rüütelkonna matriklisse. Aastatel 1881–1898 oli ta Saaremaa sillakohtunik. 24. jaanuaril 1898 valiti ta Kuressaare volikogu liikmeks ja 28. aprillil 1898 linnapeaks, kellena oli ametis kuni 12. jaanuarini 1906. Ta oli rahukohtunik ja aastatel 1906–1909 taas Kuressaare linnavolikogu liige.

Vaata ka
--------

* Sengbusch
* Kuressaare linnapeade loend

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. veebruar 2014. Vaadatud 21. veebruaril 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Väljavõte Saaremaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Ernst von Nolcken** | **Kuressaare linnapea**1899–1906 | Järgnev**Gerhard Rudolf Ernst von Nolcken** |
**Ferdinand Ludwig Hörschelmann** (28. november 1773 Tallinn – 5. detsember 1852 Järva-Madise) oli Eesti vaimulik.

Õppis aastatel 1780–1790 Tallinna gümnaasiumis. Immatrikuleeriti 4. oktoobril 1790, oli seal kohal aastani 1793. Töötas seejärel paar aastat koduõpetajana. Sai 17. novembril 1795 Tallinna gümnaasiumi professoriks, aastast 1805 oli ülemõpetaja. Ordineeriti 27. jaanuaril 1807 õpetajaks.

Oli aastatel 1807–1852 Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja. Aastal 1826 sai ta apellatsioonikohtu assessoriks. Pastoriameti 40. aastapäevaks 1847 ilmus kirjutis Inlandis. 45. ametiaastal, 16. märtsil 1852 sai ta Eestimaa pastorkonna vanemaks (*senior ministerii*'ks).

Kasvatus- ja usuteaduse professorina ilmus talt 18. sajandi lõpul ja 19. sajandi lõpul vaimuliku ja pedagoogilise sisuga trükiseid. Oli aastatel 1846 ja 1847 Lindforsi eestikeelse kalendri toimetaja. Gresseli kalendris trükiti aastal 1854 postuumselt tema eestikeelsed "Kennad juttud".

Isiklikku
---------

Tema isa Ernst August Wilhelm Hörschelmann oli Tallinna gümnaasiumi professor ja aastatel 1786–1807 "Revalische Wöchentliche Nachrichten"i väljaandja. Tema vend Friedrich August Hörschelmann oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja, vend Constantin Immanuel Hörschelmann oli Haapsalu Püha Johannese koguduse õpetaja, vend Paul Eduard Hörschelmann oli Pühalepa Laurentsiuse koguduse õpetaja ja Tallinna Toomkoguduse ülemõpetaja. Õemees Dietrich Martin Luther oli notar, kaupmees, suurgildi oldermann ja "Revalische Wöchentliche Nachrichten"i väljaandja. Õepoeg Theodor Dietrich Witgenstein Luther oli Tallinna Püha Vaimu- ja Tallinna Jaani koguduse õpetaja, õepoeg Robert Johann Dietrich Luther oli Jüri koguduse õpetaja. Tema poeg Otto August Leopold Hörschelmann oli Martna Püha Martini koguduse õpetaja, teine poeg Aleksander Ferdinand Leopold Hörschelmann oli Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007

Välislingid
-----------

* ID puudub saidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Koeru valla külast; riigi kohta vaata artiklit Norra.* |

---

**Norra** on küla Järva maakonnas Järva vallas. Külas asus Norra mõis.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Koeru valda.

Norra külas, Pandivere kõrgustiku lõunaserval avaneb arvukalt allikaid. Neist on suurim Norra allikas. See on seni teadaolevalt Eesti veerohkeim allikas, mis annab vett 2 100 000 liitrit tunnis. Allikad annavad alguse Oostriku jõele, mis on Põltsamaa jõe lähtejõgesid.

Orduaja lõpul kuulus mõis ordurüütel Gerdt von Bravele. 1626. aastal omandas mõisa Heinrich Knorring, kelle nime järgi sai paikkond nime ja kelle järeltulijad olid Norras 1908. aastani.

1792 ehitati Norra mõisahoone, mis koos kõrvalhoonete, pargi ja allikate, kanalite ja lüüside süsteemiga kuulus esinduslikemate Eesti mõisaansamblite hulka.

Jõeküla tee ja mõisa vahel on Norra allikajärv.

Norrast 3,5 km lõunas on 6 m lai ja 5 m sügav Sopa allikas. Norrast 4,5 km lõunas asub Võlingi allikas, kus maa alt voolab sekundis välja 220 l vett. Tõusuallikaile mõnisada meetrit allavoolu on antud allikateuurija Gustav Vilbaste nimi. Allikaist suurim on 10 m lai. Norrast 1,4 km läänes on veel üks tähelepandav allikas – Kiltre ehk Värviallikas, mis sisaldab suurel hulgal pliid, tsinki, vaske jm. värvilisi metalle olles sellega unikaalne kogu Baltikumis. 1980. aastal loodi 4180 ha suurune Norra allikate ja Endla soo kaitseala.

Vaata ka
--------

* Sopa allika õpperada

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Eesti 2011. aasta rahvaloendus, vaadatud 14.07.2014.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

| * v
* r
Järva valla asulad |
| --- |
| Alev | 
Järva-Jaani |  |
| Alevikud | 

* Aravete
* Ambla
* Käravete
* Koeru
* Peetri

 |
| Külad | 

* Abaja
* Ageri
* Ahula
* Albu
* Ammuta
* Aruküla
* Ataste
* Eistvere
* Ervita
* Esna
* Hermani
* Huuksi
* Imavere
* Jalalõpe
* Jalametsa
* Jalgsema
* Jõeküla
* Jõgisoo
* Järavere
* Järva-Madise
* Kaalepi
* Kagavere
* Kahala
* Kalitsa
* Kapu
* Kareda
* Karinu
* Keri
* Koidu-Ellavere
* Koigi
* Kuksema
* Kuusna
* Köisi
* Käsukonna
* Küti
* Laaneotsa
* Laimetsa
* Lehtmetsa
* Liusvere
* Lähevere
* Kiigevere
* Kukevere
* Kurisoo
* Merja
* Metsla
* Metstaguse
* Mõnuvere
* Mägede
* Mägise
* Märjandi
* Müüsleri
* Neitla
* Norra
* Orgmetsa
* Peedu
* Prandi
* Preedi
* Puhmu
* Puiatu
* Pullevere
* Päinurme
* Pällastvere
* Pätsavere
* Raka
* Ramma
* Rava
* Reinevere
* Roosna
* Rutikvere
* Rõhu
* Salutaguse
* Santovi
* Seidla
* Seliküla
* Silmsi
* Soosalu
* Sugalepa
* Sõrandu
* Sääsküla
* Taadikvere
* Tammeküla
* Tammiku
* Tamsi
* Tudre
* Udeva
* Vaali
* Vahuküla
* Valila
* Vao
* Vetepere
* Visusti
* Vuti
* Vodja
* Väike-Kareda
* Väinjärve
* Võrevere
* Õle
* Ämbra
* Öötla
* Ülejõe

 |
Ligikaudu 60 sentimeetri pikkune India elevandi võhamõõk Metropolitani muuseumis New Yorgis
**Võhamõõk** on sõjaelevandi võha otsa kinnitamiseks tehtud mõõk. Tavaliselt on võhamõõku kasutatud kahekaupa, nii et võhamõõk on elevandi kummagi võha küljes. 

Sõjaelevante kasutati aastasadu paljudes maades eelkõige India ja Lähis-Ida vahel, tihti tehti sõjaelevantidele ka turviseid. Rauast või terasest võhamõõku on arvatavasti kasutatud üsna varasest ajajärgust alates. Rohkem kui tuhande aasta tagant on teateid terasest terariistadega varustatud elevantidest, kes edukalt lahingutes teenisid: sõjaelevant võis vastase õhku heita ja võhamõõgaga pooleks raiuda. Vahel kaeti võhamõõkade terad mürgiga. Vene kaupmees Afanassi Nikitin on kirjeldanud võhamõõkade kasutamist 15. sajandi Indias. Pärsia päritolu "Shāhnāmé" illustratsioon pealkirjaga "Pashani lahing algab", mis kuulus šahh Tahmaspile 1530. aastatel Tabrizis, kujutab võhamõõkadega elevanti lahingus. 

On võimalik, et kokku on olemas olnud tuhandeid võhamõõku, kuid praegu on teada vaid neli paari olemasolevaid võhamõõku ja lisaks neile veel üks üksik võhamõõk.

Viited
------

1. ↑  John M. Kistler. *Animals in the Military: From Hannibal's Elephants to the Dolphins of the U.S. Navy*, Santa Barbara: ABC-CLIO (2011), p. 89, ISBN 978-1-59884-346-0.
2. ↑  Konstantin Nossov. *War Elephants*, Osprey Publishing (2008), p. 16, ISBN 978-1-84603-268-4.
3. ↑  Metropolitan Museum of Art
**Leevi Häng** (2. november 1932 – 14. jaanuar 2012) oli Saaremaa kultuuri- ja ühiskonnategelane ning sõrulaste huvide eest võitleja.

Elukäik ja haridus
------------------

Sündis Torgu vallas, haritlaste paljulapselises peres. 1944. aastal küüditasid Saksa väed kõigi ülejäänud sõrulaste hulgas ka Hängide pere Saksamaale. Naasta õnnestus neil 1945. aastal. Leevi õppis Kuressaare tööstuskoolis tisleriks, lõpetas Torgu maanoorte õhtukooli ja Kingissepa töölisnoorte õhtukeskkooli, Tallinna muusikakooli koorijuhi ja muusikaõpetaja erialal ning Tallinna Pedagoogilise Instituudi kultuurharidustöö erialal.

Töö
---

Oli Kingissepa pioneeride maja muusikaringi juht, Sõmera sanatooriumi muusikaline kasvataja, Sõmera keskkooli, Kärla 8-klassilise kooli, Kingissepa laste muusikakooli ja Kingissepa I keskkooli muusikaõpetaja. Organiseeris paljusid laste- ja segakoore ning instrumentaal- ja vokaalansambleid. Tema õpilased olid edukad isetegevuskonkurssidel ja -ülevaatustel. Juhendas Eesti taidluskollektiivide paremikku kuulunud Sõmera meeskvartetti, meesansamblit "Tehumardi" ning Saaremaa Ühendatud Meeskoori. Töötades Kingissepa rajooni täitevkomitee kultuuriosakonna juhatajana tegi palju Saaremaa kultuurielu heaks.

Vabatahtlik ja ühiskondlik tegevus
----------------------------------

Oli ühingu Teadus liige, vabariikliku kooriühingu presiidiumi liige, Kingissepa rajooni kultuuri rahvaülikooli esimees ja laulupeokomisjoni aseesimees. Sõrve Taastamise ja Arendamise Seltsi esimehena ning Saare maavalitsuse Sõrve konsultandina tegi pingelist tööd Torgu valla taastamiseks Eesti Vabariigi taasvabanemisel. Sellega seoses sai ka Torgu Kuningriigi asutajaks.

Tema juhitud Sõrve Taaselustamise ja Arendamise Selts korraldas sõrulaste kokkutulekuid, võitles sõjaeelse Torgu valla taastamise eest, taotles Saksa riigilt hüvitist Sõrvele ja sõrulastele küüditamisega tekitatud kahjude korvamiseks ning tegeles muul moel sõrulaste huvide esindamise ja kaitsmisega.
**Heiti Hääl** (sündinud 10. mail 1963) on eesti ettevõtja.

Ta on lõpetanud Tallinna 7. Keskkooli ja Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna.[*viide?*]

1980. aastate lõpul asus Hääle ettevõte tootma autode Tiki-Treileri kaubamärgiga järelhaagiseid.

1993. aastal asutas ta kütusefirma Alexela Oil ning on selle juhatuse liige. Alexela gruppi kuuluvad muu hulgas ka AS Balti Gaas, AS Reola Gaas ja Kiviõli Keemiatööstus. 

2018. aastal omandas Alexela AS-i 220 Energia, millega kaasnes märgatav turuosa suurenemine Eesti elektri- ja maagaasiturul.

2019. aastal ostis Alexela 50% Õhtuleht Kirjastuse aktsiatest. Alexela on Eesti Korvpalliliidu suurtoetaja.

2019. aastast on ta Tallinna Tehnikaülikooli nõukogu liige.

Isiklikku
---------

Tema vend on Marti Hääl.

Tunnustus
---------

* 2015 – aasta kultuurisõber
* 2017 – Eesti Olümpiakomitee teenetemärk
* 2018 – aasta kultuurisõber
* 2019 – Valgetähe III klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  "Aasta kultuurisõbra tiitli saajad". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. jaanuar 2021. Vaadatud 9. septembril 2019.
2. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 19795

Välislingid
-----------

* "INTERVJUU | Heiti Hääl: eestlased maksid mullu elektri ja gaasi eest 1,2 miljardit eurot rohkem" Eesti Ekspress, 15. veebruar 2023
**Budelli** on Itaaliale kuuluv saar Vahemeres Maddalena saarestikus, Sardiinia saare kirderanniku lähistel. Budelli asub Sardiinia maakonna Olbia-Tempio provintsis La Maddalena vallas, Gallura ajaloolis-geograafilises piirkonnas. Saare pindala on 1,64 km², rannajoone pikkus 9,21 km ning suurim pikkus 1,5 km ja laius 2 km.

Saarel elab alaliselt üks inimene, kes on ühtlasi saarevaht.

Budelli paikneb Razzoli ja Santa Maria saartest mõnesaja meetri kaugusel lõunas.

Budellit peetakse üheks Vahemere kauneimaks saareks. Tuntud on saare kaguosas paiknev "Roosa rand" (*La spiaggia Rosa*), kus 1964. aastal toimus osa Michelangelo Antonioni filmi "*Il deserto rosso*" ("Punane kõrb") võtetest.

Budelli saart hõlmab 1994. aastal moodustatud Maddalena saarestiku rahvuspark.

Viited
------

1. ↑  LA GEOGRAFIA DELL'ARCIPELAGO saidil lamaddalena.it (*itaalia keeles*)
2. ↑  La Spiaggia Rosa. La Maddalena e le altre isole dell'arcipelago: Parco nazionale dell'arcipelago di La Maddalena, vaadatud 8.10.2014.

Välislingid
-----------

 Budelli – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Informazioni di sintesi sulla spiaggia rosa - Parco nazionale arcipelago La Maddalena
* L'Isola di Budelli - Parco nazionale arcipelago La Maddalena
**Jaan Lepajõe** (kuni 1937 **Jürisson**; 3. märts 1928 Taevere vald, Suure-Jaani kihelkond, Viljandimaa – 9. aprill 1999) oli eesti põllumajandusteadlane.

Ta lõpetas 1947. aastal Viljandi 2. Keskkooli ja 1952. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomiateaduskonna.

Töötas aastatel 1952–1955 Otepää masina-traktorijaamas agronoomina. Oli aastatel 1957–1993 Eesti Põllumajanduse Akadeemia/ Eesti Põllumajandusülikooli õppejõud (1977–1993 professor, 1974–1978 agronoomiateaduskonna prodekaan, 1991–1993 maaviljeluse ja taimesaaduste tehnoloogia instituudi juhataja), aastast 1993 emeriitprofessor. 

Tema peamine uurimisvaldkond oli teraviljakasvatus Eestis, eriti odra saagikuse suurendamine ja töödeldavuse parandamine ning maaviljeluse ajalugu, loodussõbralik maaviljelus ja keskkonnakaitse.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli põllumajandusteadlane Leida Lepajõe, nende tütar oli tõlkija ja usuteadlane Marju Lepajõe.

Viited
------

1. ↑  Marju Lepajõe ja Toomas Haugi vestlus inimese vertikaalist ERR, 26. oktoober 2017. Looming, 10/2017

Välislingid
-----------

* Haud Suure-Jaani kalmistul
"**Budism ja Põhjala**" on Tallinnas toimuv iga-aastane rahvusvaheline konverents Läänemere maade budismi teemal.

Konverentsi eesmärk on uurida budismi ajalugu Eestis ja Põhjamaades, käsitledes budismi kui kultuurinähtust nii ajalises kui ka kultuurilises kontekstis. Konverents paigutab ühise laua taha teadlased ja budistid ning annab osalejatele ülevaate Läänemere maade kultuuride budistlikust ühisosast.

Kuna Eestis ei ole kohalikku budismi ajalugu veel põhjalikult uuritud, arendab MTÜ Eesti Njingma teadlaste ja budistide rahvusvahelist koostööd Eesti ja Põhjamaade kultuuriajaloo budistliku aspekti uurimiseks.

Esimene konverents "Budism ja Põhjala" toimus aastal 2007. Osalejaid on olnud Eestist, Lätist, Leedust, Soomest, Rootsist, Peterburist, Burjaatiast, Mongooliast, Indiast, Taiwanilt jm. 2008. aasta konverentsi fookuses oli Eestis kasvanud budist parun Roman Ungern von Sternberg.

Projekti idee autor on Vello Väärtnõu, teostajaks MTÜ Eesti Njingma. Vastutav kontaktisik on Eesti Njingma sekretär Marju Broder. Konverents "Budism ja Põhjala" toimub tavaliselt Tallinna Ülikooli ruumides.
**Gunnar Kriik** (15. aprill 1952 – 5. veebruar 2001) oli eesti muusik, helilooja ja laulusõnade autor.

Ta õppis lastemuusikakoolis viiulit ja klaverit. Aastatel 1968–1970 õppis Tallinna Muusikakoolis kontrabassi. 

Ta töötas S. Kirovi nimelise näidiskalurikolhoosi kultuuritöötajana.

1968. aastast mängis ansamblites Baltika ja Rae. 1975. aastast mängis ansamblis Apelsin. 

1986. aastal asutas ta ansambli Vanaviisi, esinedes seal laulja ja basskitarristina kuni 2000. aastani.

Looming
-------

Ta kirjutas mitu Apelsini laulu, sealhulgas "Raamid", "Peeglid", "Leierkast" ja "Edison".

Laulva revolutsiooni ajal 1988. aastal kirjutas ta mitu isamaalist laulu, sealhulgas "Oma maa", "Viskangi labida õlale" ja "Vana paat".

### Helikandjad

* Helikassett "Greatest hits '75-'90" (1991)
* Helikassett "Gunnar Kriik Vol.2" (1994)
* CD "Ühe mehe laulud: valik laule aastatest 1976–1996" (1997)

Tunnustus
---------

Ta võitis heliloojana preemiaid Arne Oidi nimelisel lauluvõistlusel.

Isiklikku
---------

Ta on maetud Tallinna Rahumäe kalmistule.

Viited
------

1. 1 2  Suri helilooja Gunnar Kriik. Eesti Päevaleht, 5. veebruar 2001
2. 1 2 3  Anne Erm. Polkast rokini 2. Tallinn: Perioodika, 1989, lk 40
3. ↑  "Eesti rahvusbibliograafia. Kriik, Gunnar. Greatest hits '75-'90". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 25. veebruaril 2016.
4. ↑  Discogs. Gunnar Kriik Vol. 2
5. ↑  "Eesti rahvusbibliograafia. Kriik, Gunnar. Ühe mehe laulud: valik laule aastatest 1976–1996". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 25. veebruaril 2016.
6. ↑  Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Heitunute arv Eestis 15–74-aastaste vanuserühmas 1997–2013. aastal. Statistikaameti andmed
**Heitunu** ehk **heitunud isik** on tööealine mittetöötav isik, kes põhimõtteliselt sooviks töötada, kuid kes ei otsi aktiivselt tööd, sest on kaotanud lootuse seda leida.

Tööotsingust loobumise põhjuseks võib olla sobiva töö puudumine lähipiirkonnas, vanus (enda pidamine töö leidmiseks liiga vanaks) või muud.

Heitunud isiku täpsemad definitsioonid OECD riikides siiski mõnevõrra varieeruvad. Näiteks Jaapanis loetakse isik heitunuks kui ta ei otsi aktiivselt tööd, sest usub, et sobivat tööd pole erinevatel põhjustel saada, kuid kes soovib töötada, on valmis tööle asuma ja on varem vähemalt ühe aasta tööd otsinud.

Tööturustatistikas liigitatakse heitunud isikud majanduslikult mitteaktiivse rahvastiku hulka ja seega jäävad tööjõust välja.

Statistikaameti andmetel oli Eestis 2013. aastal 15–74-aastaste vanuserühmas 6100 heitunud isikut.

Viited
------

1. ↑  20th CEIES seminar "Labour statistics — towards enlargement" Budapest, 14 and 15 November 2002. European Communities, 2003, p.181
2. ↑  "Statistikaamet. Statistika andmebaas. Sotsiaalelu. Tööturg. Mõisted". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. jaanuar 2015. Vaadatud 5. jaanuaril 2015.
3. ↑  Eesti tööjõu-uuring. Metoodika. Tallinn: Statistikaamet, 2012
4. ↑  OECD. Glossary of statistical terms. Discouraged workers
5. ↑  OECD StatExtracts. Discouraged workers

Välislingid
-----------

* Maiu Laas. Kes on töötu ja kes on heitunu?
**Gunnar Mölder** (25. september 1931 Tartu – 14. veebruar 1994 Buenos Aires) oli eesti vaimulik Argentinas.

Põgenes koos ema ja vanaemaga septembris 1944 läbi Poola Saksamaale, kust omakorda siirdus aastal 1949 Argentinasse. 

Alghariduse omandas ta Tallinn-Nõmmel, keskkoolis käis ta osalt Oberrealschules Landshutis Baieris, hiljem täies ulatuses eksternina Buenos Aireses. Alustas õpinguid Buenos Airese riikliku ülikooli inseneriteaduskonnas, kuid rahapuudsel jäid need katki. Ta töötas trükitöö, maamõõtmise ja ajakirjanduse alal, olles palju aastaid ajalehe La Prensa korrektor. Ta valdas eeskujulikult eesti, saksa, hispaania ja inglise keelt.

Gunnar Mölder leeritati Buenos Airese saksa evangeelses luterlikus kirikus. Ta oli EELK Buenos Airese Reformatsiooni koguduse asutajaliige ja kauaaegne nõukogu liige. Kui kogudus jäi pärast õpetaja Ingo Tiit Jaagu Rootsi minekut ilma hingekarjaseta, astus ta 1987. aastal Torontos asuvasse EELK Usuteaduslikku Instituuti, tegutsedes lektorina (sisuliselt praktikandina) õpetajate Lazlo von Hefti ja Tõnis Nõmmiku juhendamisel Buenos Airese Reformatsiooni koguduses. Usuteadusliku Instituudi lõpetas ta juunis 1991. Gunnar Mölder ordineeriti 7. juulil 1991 Hamiltonis peapiiskop Udo Petersoo poolt õpetajaks (peapiiskop Petersood assisteerisid piiskop Raul Denuncio Argentina Ühendatud Luteriusu Kirikust ning õpetajad Calvin Diegel, Earl Haase, Tõnis Nõmmik ja Andres Taul).

Juunis 1991 valiti ta EELK Buenos Airese Reformatsiooni koguduse õpetajaks. 1993. aastal valiti ta EELK Los Angelese koguduse õpetajaks. Pärast aastast ootamist saabus viisa, kuid Mölder suri enne asumist uuele ametikohale, mille tähtaeg oli 1. märtsil 1994.

Mölder osales peaaegu kõigis Argentinas tegutsenud eesti organisatsioonides. Eesti konsulaadi taastamine Buenos Aireses oli talle väga südamelähedane. Ta lõi kaasa skautluses nii Eestis ja Saksamaal kui ka Argentinas, kus ta kutsus ellu Buenos Airese Kalevi skaudilipkonna ja oli selle juht.

Viited
------

1. ↑  Eesti Kirik 2/ 1994
**Carson Beckett** on väljamõeldud Šoti tegelaskuju Kanada–USA ulmetelesarjas "Tähevärav Atlantis". Teda kehastab Šotimaal sündinud Kanada näitleja Paul McGillion, kes sarja "Tähevärav SG-1" esimesel hooajal mängis doktor Ernest Littlefieldi. Loodud tegelaskuju Šoti kodakondsus otsustati alles pärast McGillioni prooviesinemist. 

Doktor Becketti tegelaskuju teekond algab sissejuhatavas osas "Rising". Ta on väljamõeldud Iidsete Tehnoloogia Aktiveerimise geeni avastaja ja kandja, mis võimaldab inimestel suhelda spetsialiseeritud Iidsete tehnoloogiaga nagu Atlantise baasiga. Tema meditsiiniline asjatundlikkus ja tema ajalugu Iidsete geeniga teenib talle koha Atlantise ekspeditsioonil, kus ta saab ekspeditsiooni peaarstiks. Beckett sureb plahvatuses, mis toimub kolmanda hooaja osas "Sunday", aga ta naaseb neljandal ja viiendal hooajal kloonina.

Tegelaskuju esinemine sai positiivse vastuvõtu osaliseks. Vaatamata sellele, et ta oli algul korduv tegelaskuju, ilmus ta peaaegu igas esimese hooaja osas enne, kui produtsendid ta teiseks ja kolmandaks hooajaks üheks peategelasteks edutasid. Fännide reaktsioon tegelaskuju surmale kolmandal hooajal oli nii tugev, et "Tähevärav Atlantise" produtsendid võtsid tegelaskuju uuesti kasutusele neljanda ja viienda hooaja taasesineva tegelasena.

Välislingid
-----------

* Paul McGillioni koduleht
* Paul McGillion filmiteemalises andmebaasis IMDb
* Paul McGillioni intervjuu veebilehel www.sci-fi-online.com
* Paul McGillioni intervjuu GateWorldi intervjuu
* Paul McGillion "Tähevärav" vikis
**Vesiroosilised** (*Nymphaeaceae*) on sugukond vee- ja sootaimi vesiroosilaadsete seltsist. 

Vesiroosilised asustavad parasvöötme ja troopika mageveekogusid. Sugukonda arvatakse 8 perekonda umbes 70 liigiga.

Iseloomustus
------------

Vesiroosilistel on mitmeid kohastumusi eluks vesikeskkonnas. Vesiroosilised on tugevasti kinnitunud veepõhja ja nende pikarootsulised suured nahkjad ujulehed laiuvad veepinnal. 
Vartes, lehtedes ja seemnetes on rikkalikult õhukambrikesi, mis aitavad pinnal püsida.

Õied on suured, üksikult varre otsas. Õiekate koosneb 4–6 tupplehest ja paljudest spiraalselt asetsevatest kroonlehtedest. Tolmukad, mida on arvukalt, asetsevad spiraalselt.

Perekonnad
----------

* Alamperekond *Cabomboideae*
	+ *Cabomba*
	+ *Brasenia*

* Nymphaeoidae
	+ *Barclaya*
	+ *Euryale*
	+ *Nuphar* – vesikupp
	+ *Nymphaea* – vesiroos
	+ *Ondinea*
	+ *Victoria* – viktooria

Eestis leidub 4 liiki vesiroosilisi 2 perekonnast: 

* valge vesiroos
* väike vesiroos
* kollane vesikupp
* väike vesikupp

Viited
------

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Nymphaeaceae seisuga 17.09.2008*.
**Gunnar Aagaard Andersen** (14. juuli 1919 Ordrup – 29. juuni 1982 Munkerup Dronningmølle lähedal) oli taani maalikunstnik, skulptor, disainer ja arhitekt.

Ta õppis Stockholmi kunstiakadeemias Kungliga Konsthögskolan ja Kopenhaagenis Kuninglikus Taani Kunstiakadeemias.

1940ndatel mõjutas teda õppejõud Aksel Jørgensen, ta maalis naturalistlikke ja puäntillistlikke töid. Aastatel 1946–1951 viibis ta Pariisis ja õppis muu hulgas skulptor Ossip Zadkine'i juures. Galerii Denise René kaudu sai tuttavaks Victor Vasarely, Jean Dewasne'i ja Alberto Magnelliga ning viljeles geomeetrilist abstraktsionismi. 

Aastast 1948 oli ta rühma Linien II liige ja viljeles konkreetset maalikunsti. Ta tegeles graafilise disainiga, kujundades Linien II näitusekatalooge ja kutseid ning ajakirja Mobilia. Pariisis osales ta näitusel Réalités Nouvelles ning sai 1951 rühmituse Groupe Espace liikmeks ja osales 1954 selle näitusel Biot's. 1950ndate alguses andis tekstiilivabrikant võimaluse realiseeerida Herningis oma arhitektuuri- ja kujundusideid. Aastatel 1953–1957 keskendus ta disainile ja arhitektuurile. Ta kujundas Unika Vævile vaipu ja kangaid. 

Aastal 1948 esitas ta tulevase Fluxuse vaimus kontserdi viiele viiulile ja süntesaatorile. Ta töötas välja maalitehnika, mis laskis materjalil oma seadusi järgida, ning nimetas selle dirigeeritud tašismiks. 1950ndate lõpus võeti ta vastu Kopenhaageni Arthur Köpcke galerii ringkonda. Aagaard Andersenile oli iseloomulik vormiga eksperimenteerimine ja lihtsate ideede kasutamine.

Tema disainitud tool "Polyetherstolen" (1964) kuulub Taani kultuurikaanonisse.

Ta oli 1972–1982 Kuningliku Taani Kunstiakadeemia professor.

Munkeruphus
Ta elas 1958. aastast Munkeruphusis. Tema abikaasa oli skulptor Grete Tatjana Borgbjerg. Maastikuarhitekt Jeppe Aagaard Andersen on nende poeg.

Tunnustus
---------

* 1977 Eckersbergi medal
* 1980 Thorvaldseni medal

Välislingid
-----------

* kulturarv.dk
* Taani biograafiline leksikon
* Den Store Danske
* Polyetherstolen, MoMa.
* Jens Tang Kistensen. Genanvendelig brugskunst, kunstkritikk.no
* Retrospektiivnäitus 2013
* Information and pictures about the designer Gunnar Aagaard Andersen Mall:En icon
**Vesitähthein** (*Myosoton aquaticum*) on nelgiliste sugukonda vesitähtheina perekonda kuuluv rohttaim, oma perekonna ainus liik.

Teaduslikult kirjeldas vesitähtheina esimesena Carl von Linné (Linnaeus), kes andis talle ka liiginime *aquaticum*, mis tähendab 'vesi-'. Kuid omaette perekonda eraldas ta esimesena saksa botaanik Konrad Mönch 1794. Mönch pani sellele taimele ka perekonnanime *Myosoton*. Selle moodustas ta vanakreeka sõnadest μυός 'hiir' ja ωτός 'kõrv'. See nimi viitab taime lehtedele. Linné kasutas perekonnanime *Cerastium*, määrates ta sellega kadakkaera perekonda. Tänapäeval on vesitähtheina ladinakeelne paralleelnimetus *Stellaria aquatica*, mis tuleb ladinakeelsest sõnast *stella* 'täht'.

Looduslikult kasvab vesitähthein Kesk-, Põhja- ja Ida-Euroopas, Siberis ja Kaug-Idas. Ta on sisse viidud ka Põhja-Ameerikasse. Teaduslikult kirjeldati ta Hollandist kogutud eksemplaride järgi.

Vesitähtheina kasvukohaks on niisked põõsastikud, metsasääred, teede ja kraavide servad. Eestis on taim mandriosas tavaline, saartel esineb harva. Vesitähthein on meil veidi sagedam kui temaga väga sarnane salu-tähthein.

Kirjeldus
---------

Vesitähthein on mitmeaastane taim, millel on lihtne või harunenud tõusev vars.

Juurelähedased lehed on rootsuga, aga varrelehed on tavaliselt istuvad, rootsuta. Lehed on munajad või laiellipsoidsed, otsast teravad.

Õied võivad kasvada niihästi lehekaenaldes kui võsude tipus. Nad moodustavad koheva kilpja õisiku. Kandelehed näevad välja lehesarnased ja kasvavad paarikaupa vastakuti. Õietupp jaguneb 5 munajaks tuppleheks, mis on rohelised, aga vahel servast valged. Kroonlehti on 5, nad on valged ja aluseni kahejagused. Tolmukaid on kümmekond, aga mõnikord ei ole nad väljaarenenud. Emakakaelad on niitjad ja neid on 5. Taim õitseb juulis-augustis.

Vili on munajas, peaaegu kerajas kupar. Küps vili avaneb 5-6 poolmeks. Seemned on väikesed, tumepruunid või mustad ja neid on palju.

Vesitähtheina diploidne kromosoomiarv on 28.

Välislingid
-----------

* Vesitähthein andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Vesitähthein** |
**"Limba noastră"** ("Meie keel") on Moldova riigihümn. 

Viisi autor on Alexandru Cristea ja sõnad on kirjutanud Alexei Mateevici. Moldova iseseisvus aastal 1991 ning kasutas riigihümnina Rumeenia hümni kuni aastani 1994, mil võttis kasutusele praeguse hümni. Alguses oli see 12-salmiline luuletus, kuid tänapäevane hümn kasutab ainult luuletuse 1. 2. 5. 9. ja 12. salmi.

Rumeeniakeelsed sõnad
---------------------

*Limba noastră-i o comoară*
*În adîncuri înfundată*
*Un șirag de piatră rară*   

*Pe moșie revărsată.*

*Limba noastră-i foc, ce arde*
*Într-un neam, ce fără veste*
*S-a trezit din somn de moarte,*   

*Ca viteazul din poveste.*

*Limba noastră-i frunză verde,*
*Zbuciumul din codrii veșnici,*
*Nistrul lin, ce-n valuri pierde*   

*Ai luceferilor sfeșnici.*

*Limba noastra-i limbă sfântă,*
*Limba vechilor cazanii,*
*Care-o plâng și care-o cântă*   

*Pe la vatra lor țăranii.*

*Răsări-va o comoară*
*În adâncuri înfundată,*   

*Un șirag de piatră rară*   

*Pe moșie revărsată.*

12-salmilise luuletuse sõnad
----------------------------

***Limba noastră-i o comoară***
***În adîncuri înfundată***   

***Un șirag de piatră rară***   

***Pe moșie revărsată.***

***Limba noastră-i foc ce arde***
***Într-un neam, ce fără veste***   

***S-a trezit din somn de moarte***   

***Ca viteazul din poveste.***

*Limba noastră-i numai cîntec,*
*Doina dorurilor noastre,*   

*Roi de fulgere, ce spintec*   

*Nouri negri, zări albastre.*

*Limba noastră-i graiul pîinii,*
*Cînd de vînt se mișcă vara;*   

*In rostirea ei bătrînii*   

*Cu sudori sfințit-au țara.*

***Limba noastră-i frunză verde,***
***Zbuciumul din codrii veșnici,***   

***Nistrul lin, ce-n valuri pierde***   

***Ai luceferilor sfeșnici.***

*Nu veți plînge-atunci amarnic,*
*Că vi-i limba prea săracă,*   

*Și-ți vedea, cît îi de darnic*   

*Graiul țării noastre dragă.*

*Limba noastră-i vechi izvoade.*
*Povestiri din alte vremuri;*   

*Și citindu-le 'nșirate,* –   

*Te-nfiori adînc și tremuri.*

*Limba noastră îi aleasă*
*Să ridice slava-n ceruri,*   

*Să ne spuie-n hram și-acasă*   

*Veșnicele adevăruri.*

***Limba noastra-i limbă sfîntă,***
***Limba vechilor cazanii,***   

***Care-o plîng și care-o cîntă***   

***Pe la vatra lor țăranii.***

*Înviați-vă dar graiul,*
*Ruginit de multă vreme,*   

*Stergeți slinul, mucegaiul*   

*Al uitării 'n care geme.*

*Strîngeți piatra lucitoare*
*Ce din soare se aprinde –*   

*Și-ți avea în revărsare*   

*Un potop nou de cuvinte.*

***Răsări-va o comoară***
***În adîncuri înfundată,***   

***Un șirag de piatră rară***   

***Pe moșie revărsată.***

Viited
------

1. ↑  "http://www.nationalanthems.info". `{{netiviide}}`: välislink kohas ``|Pealkiri=`` (juhend)
2. ↑  Simbolurile Statului, Imnul de Stat al Republicii Moldova, moldovaportal.sites.mfa.gov.md
**Casapesenna** on asula ja vald (*comune*) Itaalias Campania maakonnas Caserta provintsis. Casapesenna asub Napolist umbes 20 km loodes ja Casertast umbes 20 km edelas.

8 meetri kõrgusel merepinnast asuva Casapesenna asustustihedus oli 2010. aasta lõpul 2291 inimest ruutkilomeetri kohta. 

Casapesenna piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Giugliano in Campania (NA), San Cipriano d'Aversa, Villa Literno, San Marcellino, Trentola-Ducenta, Villa di Briano.

Poliitika
---------

Maffia sisseimbumise tõttu Casapesenna võimuorganisse saatis Monti valitsus organiseeritud kuritegevuse vastase seaduse alusel kohaliku võimuorgani 2012. aastal laiali ning määras asemele valitsuse eriesindaja (*commissario straordinario*).

Viited
------

1. ↑  Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019.
2. ↑  Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018, vaadatud 16.03.2019.
3. ↑  Mafia, governo Monti ha sciolto 25 comuni: "Con Cancellieri niente mediazioni"

Välislingid
-----------

 Casapesenna – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (itaalia keeles)
Aserbaidžaani rahvapille
Rahvuspill balaban
**Aserbaidžaani muusika** on Aserbaidžaani ja aserite muusika.

Rahvamuusikatraditsioon on ligi tuhat aastat vana. Meloodiad on rütmiliselt mitmekesised. Enamik laule jutustab lugusid tõsielu sündmustest või on saanud ainest aserite folkloorist, osa laule on sündinud trubaduuride omavahelistest lauluvõistlustest. Tänapäeval esitatakse rahvalaule vastavalt sisule pulmades, matustel ja festivalidel. Palju on ka tantsumuusikat, mis on piirkonniti väga erinev. Piirkondlikud sisuerinevused on märgatavad ka lauludes, näiteks Kaspia mere äärsed laulud on elavad ja kirjeldavad selle piirkonna kombeid.

Rahvusvaheliselt on aserbaidžaani muusikat tutvustanud heliloojad Üzeyir Hacıbəyov, Qara Qarayev, ooperi lauljad Muslim Magomajev, Bülbül, lauljad Polad Bülbüloğlu, Aysel Teymurzadə, Elnur Hüseynov ja paljud teised.

Rahvapille
----------

* baalama, keelpill
* balaban, puupuhkpill
* kementše, pudelikujuline kolme keelega keelpill
* davul, kahepoolne raamtrumm
* uud, pirnikujuline keelpill

Vaata ka
--------

* Ašuug
* Aserbaidžaani hümn
* Aserbaidžaani NSV hümn
* Aserbaidžaan Eurovisiooni lauluvõistlusel
Altvoolu-esiratas
Pealtvoolu-vesiratas
**Vesiratas** on veejõumasin langeva või voolava vee liikumise hüdroenergia muundamiseks pöörleva liikumise energiaks.

Vesiratas koosneb võllile kinnitatud rattast (läbimõõduga enamasti 4–8 meetrit), mille pöidade küljes on labad või kopad. Labadele või koppadesse juhitav vesi paneb ratta pöörlema. Pealtvoolu-vesiratta koppadesse juhitakse vesi ülalt, altvoolu-vesiratta labad asetseva voolavas vees. Vesiratas teeb minutis 1–10 pööret. Kasutegur on altvoolu korral kuni 1 protsent, pealtvooluratastel võib olla ka kümnetes protsentides.

Altvoolu-vesirattaid kasutati juba vanade Idamaade niisutussüsteemides. Vana-Kreekas ja -Roomas hakati vesiratastega käitama vesiveskeid. 17. sajandi võimsaim vesiratassüsteem ehitati aastal 1685 vee pumpamiseks Versailles' lossi. Maailma kaks suurimat vesiratast (kumbki 500 hj) paigaldati aga aastal 1858 Kreenholmi Manufaktuuri.

Vaata ka
--------

* Vesioinas
* Hüdroturbiin

Viited
------

1. ↑  ENE 10. köide, 1998
2. ↑  "Endel Risthein. Sissejuhatus energiatehnikasse" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 29. aprill 2016. Vaadatud 5. septembril 2019.
Aseri tütarlapsed
**Aserbaidžaanlased** ehk **aserbaidžaanid** ehk **aserid** (ka *aserbaidžaanid*; aserbaidžaani Azərbaycanlılar آذربایجانلیلار, Azərbaycan türkləri ترکهای آذربایجانی ) on aserbaidžaani keelt emakeelena kõnelev turgi rahvas.

Tänapäeval on aserbaidžaanlasi umbes 28–35 miljonit inimest.[*viide?*] Nad moodustavad enamusrahvuse Aserbaidžaanis, kus neid elab umbes 8,2 miljonit (2009), ja Iraani Aserbaidžaanis, kus neid elab hinnanguliselt 14,5–24 miljonit. Suuruselt kolmas asebaidžaanlaste kogukond elab tänapäeval Venemaal, hinnanguliselt 1,5–2,5 miljonit inimest (2010. aasta rahvaloenduse ametlikel andmetel 603 070). Türgis elab 800 000 aserit. Gruusias elas 2014. aasta rahvaloenduse andmetel 233 024 aserit.

Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 940 aserbaidžaanlast, neist 576 Tallinnas. 2021. aasta rahvaloenduse andmetel elas Eestis 1546 aserbaidžaani (971 meest ja 575 naist). Neist 1083 (70%) emakeel oli aserbaidžaani keel ja 453 olid Eesti kodanikud.

Enamik aserbaidžaanlasi on šiiidid.

Hoolimata kuuluvusest turgi keeli kõnelevate rahvaste hulka ei erine aserbaidžaanlased antropoloogiliselt kuigi oluliselt teistest Taga-Kaukaasia rahvastest.

Viited
------

1. ↑  "Bəşər tarixini Azəri türkləri yazmışlar". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. november 2014. Vaadatud 18. novembril 2014.
2. ↑  Stephan Thernstrom, Ann Orlov, Oscar Handlin. Harvard Encyclopedia of American ethnic groups. Harvard University Press, 1981, lk 171.
3. ↑  
Population of Azerbaijan 2015. Population by ethnic groups. The State Statistical Committee of Azerbaijan Republic.
4. ↑
5. ↑  Päring Statistikaameti andmebaasist
6. ↑
**Seisumassiks** nimetatakse elementaarosakese või mõne muu süsteemi vähimat võimalikku massi. 

Kuna vastavalt valemile {\displaystyle E=mc^{2}} on iga keha energia ja mass omavahel seotud, siis energiat omava (näiteks liikuva) keha mass on suurem kui täiendavat energiat mitteomava keha mass. Kuna liikumine on suhteline, siis liikumise puhul tuleb muidugi arvestada taustsüsteemiga, mille suhtes seda vaadeldakse. Vähimat võimalikku energiat omava keha mass ongi tema seisumass ehk invariantne mass. Kehalt, mis omab seisumassi, ei saa enam ilma keha lõhkumata (või muutmata) energiat ära võtta.

Elementaarosakese seisumass
---------------------------

Kui makromaailmas on erinevused keha tegeliku massi ja seisumassi vahel märkamatud, siis elementaarosakeste puhul on erinevused väga suured. Elementaarosakeste kiirendis kiirendatud osakeste mass võib olla mitmeid suurusjärke suurem kui tema seisumass.

Seisumassi alusel jagunevad elementaarosakesed seisumassiga ja seisumassita osakesteks. Osakesed, millel seisumass puudub, ei saa "paigal seista" ning liiguvad alati valguse kiirusega. Kõige tuntum seisumassita osake on footon. Seisumassiga osakesi ei saa jälle vastavalt erirelatiivsusteooriale valguse kiirusega liikuma sundida. Neid on võimalik kiirendada ainult valguse kiirusele lähedastele kiirustele.

Elementaarosakese seisumass võrdub ka energiaga, mida on vaja selle osakese "loomiseks" ja mis vabaneb, kui osake annihileerub

Elementaarosakeste seisumassi (ja ka tegelikku massi) mõõdetakse energiaühikutes elektronvoltides (eV), kuna nii on lihtsam leida osakese tegelikku massi (seisumass + osakese energia). Tavaliselt on osakeste massid suurusjärkudes megaelektronvolti (MeV) ja gigaelektronvolti (GeV).

Süsteemi seisumass
------------------

Seisumassi mõistet võib kasutada ka mitmest osakesest koosneva süsteemi jaoks. Sellisel juhul tuleb mõista süsteemi seisumassina mitte otsest süsteemi moodustavate osakeste seisumasside summat, vaid selle süsteemi enda vähimat võimalikku energiat. Nimelt kulub või eraldub süsteemi moodustamisel samuti energiat, mistõttu mitmest osakesest moodustunud süsteemil on omaenda isiklik seisumass. Näiteks rauast väiksemate aatomituumade seisumass on väiksem kui teda moodustavate nukleonide seisumasside summa ja seda seetõttu, et nukleonide ühinemisel aatomituumaks vabaneb energiat. Rauast suuremate aatomituumade seisumass on jälle nukleonide seisumasside summast suurem.