recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Endla teatrihoone** on teatrihoone Pärnus aadressil Keskväljak 1. Hoones tegutseb Endla teater.

Teatrihoone arhitekt oli Ilmar Laasi, kes lähtus nõukogude aegsest tüüplahendusest. Hoone avati 1967. aastal ja läbis põhjaliku renoveerimise 2001. aastal. Teatrihoones on 565-kohaline suur saal ja *black box* nimega Küün, kuhu mahub kuni 150 vaatajat.

Ajalugu
-------

Endla teatri eelmine hoone hävis tulekahjus 1944. aastal. Kuigi selle hoone oleks saanud taastada, siis nõukogude võim otsustas taastamisest loobuda, kuna teatrimaja rõdult loeti 1918. aastal esimest korda ette Eesti iseseisvusmanifest.

1952. aastal jagati Eesti NSV kolmeks oblastiks, mille keskused olid Tallinnas, Tartus ja Pärnus. Seetõttu alustati Pärnusse suurejoonelise oblastikeskuse rajamisega. Linna keskväljaku dominandiks pidi kujunema suurejooneline oblastikomitee hoone. Kuna oblastid kaotati juba 10 kuud hiljem, siis jäi asukoht tühjaks.

Teatri rajamine keskväljaku äärde lahendas mitu probleemi – silmapaistvalt esindusliku asukohta sai rajada väärika funktsiooniga hoone ja kadus tühimik linnaruumis. Lisaks võimaldas hoone rajamine lammutada Endla teater-seltsimaja varemed.

1959. aastal valmis arhitekt Ilmar Laasil uue teatrihoone projekt, mis lähtus üleliidulisest teater-kultuurimaja tüüplahendusest. Hoone ehitus kulges väga vaevaliselt. Teatrihoone avati alles 3. novembril 1967.

Võrreldes Pärnu keskväljaku mastaabiga jäi teatrihoone suhteliselt kahvatuks. Samuti kannatas vastvalminud maja ehituspraagi ja vajumise käes ning seda tuli kohe remontima hakata.

1995. aastal rajati teatrihoone Vee tänava poolsesse külge juurdeehitus Hansapanga tarbeks. 2001. aastal toimunud teatrihoone renoveerimise käigus ehitati analoogne juurdeehitus ka Akadeemia tänava poole. Juurdeehitus mahutab kahekorruselise kohviku ja uue väikese saali, mis sai avaliku nimekonkursi käigus nimeks Küün.

Viited
------

1. ↑  "Pärnu Teater Endla". *piletilevi.ee*. Originaali arhiivikoopia seisuga 9.01.2021. Vaadatud 12.01.2021.
2. 1 2  Karin Hallas-Murula (9. november 2006). "Juugendstiilis Endla teatri hoone – Pärnu kadunud rahvussümbol". *Pärnu Postimees*. Vaadatud 10.01.2021.
3. 1 2 3 4 5  Leele Välja (2008). *Jalutaja teejuht. Pärnu*. Tallinn: Solnessi Arhitektuurikirjastus. Lk 52-54.
4. ↑  "1967 - 1988 Uues majas uude aega". *endla.ee*. Vaadatud 12.01.2021.
5. ↑  "2001 - 2015 Küüni sünnist suure saali renoveerimisplaanideni". *endla.ee*. Vaadatud 12.01.2021.
**Nikolai Pirogov** (vene keeles Николай Иванович Пирогов); 25. november 1810 Moskva – 5. detsember 1881 Višnja (hiljem Pirogovo; praegu Vinnõtsja, Ukraina) oli vene kirurg, anatoom ja pedagoog.

Akadeemiline karjäär
--------------------

Pirogov lõpetas 1828. aastal Moskva ülikooli, õppis aastatel 1828–1832 Tartu ülikooli Professorite Instituudis, kaitses 1832. aastal doktoriväitekirja, oli aastatel 1836–1841 professor Tartus ja 1841–1857 Peterburis. 1847. aastal võeti ta Peterburi Teaduste Akadeemia liikmeks.

Meditsiinitöö
-------------

Teda peetakse välikirurgia ja topograafilise anatoomia rajajaks. Ta oli üks esimesi arste Euroopas, kes kasutas narkoosiks eetrit, võttis kasutusele jäiga kipsmähise ja arendas jala amputeerimisel luuplastikat.

1855. aastal, Krimmi sõja ajal, oli Pirogov ümberpiiratud Sevastopoli peaarst. Seal hakkaski ta kasutama kipsmähiseid, mis vähendas vajadust amputeerimise järele. Samuti juhtis Pirogov meditsiiniõdede koolitust ja tööd – meditsiiniõed võeti tööle umbes kuu aega pärast seda, kui vastaspoolel alustas oma analoogilist tööd Florence Nightingale.

Pirogov juurutas Krimmi sõja ajal uue haavatute eest hoolitsemise strateegia. Haavatud vaadati põhjalikult läbi juba esimeses sidumispunktis. Kergemate haavadega haavatud evakueeriti tagalasse, kus neid hakati ravima statsionaarsetes sõjaväehaiglates, aga raskemate haavadega haavatuid opereeriti kohapeal, välitingimustes. Seetõttu loetakse Pirogovi ka lahinguväljakirurgia rajajaks.

1859. aastal avaldas ta anatoomiaatlase, mille pildid olid tehtud inimese külmutatud lõikude järgi.

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

Nikolai Pirogovi mälestuseks on talle Tartus tema järgi nimetatud Pirogovi platsile püstitatud monument, samuti on Gildi tänav Tartus vahepeal kandnud tema nime. 

Suure osa oma elust Ukrainas veetnud Pirogovi palsameeritud keha säilitatakse Vinnõtsjas spetsiaalselt tema mälestustele pühendatud kirikus. Sealsamas lähedal tema kunagises mõisas tegutseb tänapäeval tema majamuuseum.

1947. aastal valmis stuudios Lenfilm mängufilm "Pirogov"

Kirjandus
---------

* Mogilevski, Boris. "Nikolai Ivanovitš Pirogov 1810–1881: [elu ja tegevus]". Tallinn, 1954
* Toomsalu, Maie. "Nikolai Pirogov" // "Tartu Ülikooli Vana Anatoomikumi professorid". Tartu, 2002, lk. 149–154
* Афанасьев, В. А. "Из дерптской жизни Н. И. Пирогова" // "Труды и протоколы заседаний Медицинского общества имени Н. И. Пирогова при имп. Юрьевском университете". г. 3, 1910/1911. Юрьев, 1912
* Igor Samohvalov jt. Sõjakirurg Nikolai Pirogov. Eesti Arst, 2011.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Nikolai Pirogov** |

* Teoseid
* Eduard Hau litograafia Nikolai Pirogovist
* Nikolai Pirogovi rindportree ovaalis
* Väljavõte andmebaasist: Nimekad teadlased Tartu Ülikoolis





1. ↑  Історія створення музею
**Nikolai Aleksandrovitš Paulsen** (vene keeles Николай Александрович Паульсен) (31. oktoober 1891 Moskva – 25. oktoober 1941 Sverdlovski oblast, Sevurallag), eesti ehitusinsener ja arhitekt; Venemaa keisririigi ja Valgearmee ohvitser.

Lõpetanud (1909) Jekaterinoslavi reaalgümnaasiumi ja Peterburi Mihhaili suurtükiväekooli (1912). 1912. aastal alamporutšik 2. kaardiväe suurtükiväe brigaadis. Jätkas õpinguid suurtükiväeakadeemias ja vabakuulajana Peterburi Kunstiakadeemias. Võttis osa Esimesest maailmasõjast 1914–1917. 1917. aastal ülendati kapteniks. Osales Venemaa kodusõjas (koloneli auaste 1920), emigreerus 1920 Jugoslaaviasse, lõpetas 1923 Novi Sadis arhitektuuri- ja ehituskursused. 

1923 tuli Eestisse, töötas 1929. aastani Tartu Ülikooli arhitekti Paul Mielbergi abilisena, seejärel Eesti Kiviõli ühisuse peainsenerina, 1932. aastast ehitusosakonna juhatajana. 

Tor Helge Kjellin ja Nikolai Paulsen, Saaremaa, 1924
Koostas 1923–1926 mõõdistusjooniseid Helge Kjellini korraldatud keskaegsete kirikute (Saaremaa kirikud, Ambla, Koeru, Pilistvere, Türi, Rakvere ja Niguliste kirik, Tartu toomkirik jm) remonditöödel ja väliuuringuil.

Eesti Kiviõli (1936). Ernő Koch
Kiviõlis projekteeris ja ehitas ta tööliste ja ametnike elamuid, haigla ning Kiviküla ühepereelamukvartali. Rahvamaja, mille Paulsen projekteeris 1936, valmis tema kavandatud mahus 1989.

Endine kolonel Paulsen arreteeriti pärast Eesti okupeerimist Nõukogude Liidu poolt. Tema naine Natalia Nikolajevna Paulsen ja lapsed Natalia, Nikolai ja Anastassia küüditati 14. juunil 1941 Volkovo asulasse Narõmi krais Siberis.

Allikad
-------

* EKABL, kunst ja arhitektuur, lk 375.
* Волков С. В. Офицеры российской гвардии. Опыт мартиролога. М. 2002, 568 с.
* Высочайшие приказы (10.11.1914, 3.04.1915, 8.04.1915, 22.05.1915, 2.06.1915, 6.10.1915).
* Deportation in June 1941 & Deportation in 1940–1953, Tallinn, 2001.
Raivo Põldaru (2015)
**Raivo Põldaru** (sündinud 29. mail 1951 Põltsamaal) on eesti õpetaja, koolijuht ja poliitik.

Ta lõpetas aastal 1969 Põltsamaa Keskkooli ja aastal 1974 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikateaduskonna matemaatik-matemaatikaõpetaja kvalifikatsiooniga.

Ta töötas aastatel 1974–1975 Põltsamaa Keskkoolis matemaatikaõpetajana. Uuesti töötas ta pedagoogina aastatel 1999–2004 ja 2006–2010 Saduküla põhikooli direktorina ning aastatel 2010–2013 Saduküla Lasteaed-Algkooli direktorina. Ta oli aastatel 2004–2006 Puurmani Gümnaasiumi direktor. 

Aastatel 1975–1976 oli ta ELKNÜ Jõgeva Rajooni Komitee kooliosakonna juhataja ja aastatel 1976–1977 II sekretär. Aastatel 1977–1979 töötas ta EKP Jõgeva Rajoonikomitees. Aastatel 1981–1983 töötas ta teeninduskombinaadis "Jõgeva" direktori asetäitjana maateeninduse alal ning aastatel 1984–1999 Jõgeva Valvekeskuse direktorina. 

Ta on alates 31. maist 2000 Eestimaa Rahvaliidu, praeguse nimega Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liige. Ta on olnud erakonna juhatuse liige ja aseesimees. Ta oli aastatel 2005–2009 ja 2011–2013 Puurmani vallavolikogu liige. 
2015. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna ridades Riigikokku ning osutus valituks XIII Riigikogu liikmeks.

Isiklikku
---------

Ta on abielus ning on ühe poja ja ühe tütre isa. Tema huvialad on reisimine ja mälumäng.

Välislingid
-----------

* "Jõgeva Rajooni RSN Täitevkomitee siseasjade osakonna juures asuva ametkonnavälise valvejaoskonna Ülem Raivo Põldaru tööpostil". Foto: Ardi Kivimets, november 1985. Eesti Rahvusarhiivi Filmiarhiivi kogu
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on ettevõtjast; maalikunstnikust vaata artiklit Raivo Vare (kunstnik)* |

---

**Raivo Vare** (sündinud 11. mail 1958) on Eesti ettevõtja ja riigitegelane, transiidi- ja majandusekspert.

Raivo Vare (2017)
Raivo Vare on Eesti Arengufondi nõukogu esimees, Eesti Koostöö Kogu nõukogu aseesimees, Presidendi mõttekoja, Tartu Ülikooli kuratooriumi ja mitme ettevõtte nõukogu liige. Vare kuulub ka Trilateraalsesse komisjoni.

Lõpetanud Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna *magna cum laude* (1980), Estonian Business Schooli magistriõppe *cum laude* (2003). 

Oli riigiminister üleminekuvalitsuses aastatel 1990–1992 ning Eesti teede- ja sideminister aastatel 1996–1999. 

Raivo Vare on olnud Tallinna Panga direktor ning Pakterminali juhatuse esimees ja peadirektor. Ta on töötanud Eesti Raudtee arendusjuhina ning tegutsenud konsultandi ja lektorina.

Seisukohti
----------

2018. aasta kevadel väitis Raivo Vare seoses 400 kirjaga, et Rail Balticu vastased, "sealhulgas humanitaarid, ei jaga Excelist nagunii suurt midagi" ning vastandumine projektile on nende võimalus oma emotsionaalset frustratsiooni kaotatud ühiskondliku mõju pärast välja elada.

Tunnustus
---------

* 2002 – Riigivapi IV klassi teenetemärk
* 2006 – Riigivapi II klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Raivo Vare isa oli kindralmajor Vello Vare. Lapsepõlves oli Raivo Vare iluuisutamise olümpialootuste kooli kasvandik.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 23. märts 2012. Vaadatud 13. oktoobril 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Lennart Ruuda. Raivo Vare 400 kirjast: kultuuriinimesed igatsevad tagasi kaotatud mõju

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Raivo Vare** |

* Biograafia ESBL-is
Keha vertikaalne liikumine vedelikus. Kujutatud on kehale mõjuvad raskusjõud (allapoole) ja üleslükkejõud (ülespoole)
**Stokesi seadus** [stouksi] on loodusseadus, mis käsitleb vedelikus liikuvale kerale mõjuvat hõõrdetakistust.

Vastavalt Stokesi seadusele mõjub piiramatus viskoosses keskkonnas aeglaselt liikuvale jäigale kerale hõõrdetakistus {\displaystyle F=6\pi \mu rv}, kus {\displaystyle \mu } on keskkonna sisehõõrdetegur ehk dünaamiline viskoossus, {\displaystyle r} keha raadius ja {\displaystyle v} kiirus.

Stokesi seadus eeldab, et keha on jäik, sest kui ta ei ole jäik, siis ta deformeerub hõõrdejõu toimel, misjärel ta ei ole enam täpselt kerakujuline ja talle hakkab mõjuma teistsugune hõõrdetakistus.

Stokesi seadus eeldab, et keha liigub aeglaselt, mis võimaldab vedeliku laminaarset voolamist tema ümber. Kui keha liigub kiiresti, siis tekitab ta enda läheduses turbulentsi, millega kaasnevad keerisvoolud ei allu nii lihtsale matemaatilisele analüüsile.

Stokesi seaduse tuletas 1851 George Gabriel Stokes.

Seadust kasutatakse viskosimeetrias. Stokesi seadust kasutab viskosimeeter, millega mõõdetakse vedelike viskoossust. Viskosimeeter koosneb klaastorust, mis on täidetud uuritava vedelikuga. Sellesse lastakse kera, mille läbimõõt ja tihedus on teada. Kui kera tihedus on suurem vedeliku omast, siis hakkab ta selles vabalt langema. Üldjuhul saavutab kera kiiresti lõppkiiruse, mis mõõdetakse. Selleks on klaastorule tavaliselt tehtud ühesuguste vahedega rõhttriibud. Kui vedelik ei paista läbi, siis saab kera kiirust mõõta elektrooniliselt. Kui on teada kera läbimõõt, tihedus ja lõppkiirus ning uuritava vedeliku tihedus, saab selle põhjal arvutada vedeliku viskoossuse.

Kui Stokesi seadust uuritakse koolis, kasutatakse vedelikuna tavaliselt glütseriini või siirupit. Ühtlasi on võimalik vedelikku kindla temperatuurini kuumutada, et uurida vedeliku viskoossuse sõltuvust temperatuurist.
Vinschgau ringkond (roheline) Lõuna-Tiroolis; kollane-must viirutus tähistab oru geograafilist ulatust
**Vinschgau** (itaalia: *Val Venosta*, saksa: *Vinschgau*, romanši: *Vnuost*, ladiini: *Val Venuesta*, keskaegne: *Finsgowe*) või **Vinschgau org** on Adige või Etschi jõe oru ülemine osa Lõuna-Tirooli lääneosas Itaalias.

Etümoloogia
-----------

Saksa nimi *Vinschgau*, nagu ka itaalia *Val Venosta*, tuleb keldi (Reetia) venostide hõimudest, keda on mainitud iidsel Tropaeum Alpiumil. Frangi *gau* loodi Karl Suure ajal aastal 772; seda on esmamainitud 1077. aasta dokumendis, kui Saksamaa kuningas Heinrich IV andis Schlandersi mõisad *in pago Finsgowe* Brixeni piiskop Altwinile.

Geograafia
----------

Ülem-Vinschgau Malsi juures
Vinschgau org kulgeb lääne-idasuunalisena Merano basseinist Partschinsis Adige jõge pidi üles Rescheni kuruni loodes. Ötztali Alpid põhjas, Alpide peaaheliku osa, eraldavad selle Inni oru ülemisest otsast. Adige orgu piiravad veel Sesvenna grupp läänes ja Ortleri Alpid lõunas. See koosneb mitmest külgorust, nagu Suldental, Matscher Tal või Schnalstal.

Saarelise asukoha tõttu Kesk-Ida-Alpides (üsna soe kliima ja vähene vihm (400 mm aastas)) niisutatakse põlde, niite ja õunapuuaedu. Viinamarjakasvatus on samuti tavaline.

2001. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 96,51% oru rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 3,41% itaalia keelt ja 0,08% ladiini keelt.

Haldusjaotus
------------

Vinschgau ringkond (itaalia: *Comprensorio della Val Venosta*; saksa: *Bezirksgemeinschaft Vinschgau*) loodi aastal 1962. Ringkond katab suurema osa Vinschgau piirkonnast ja selle külgorud, selles on 13 valda:

Vinschgau ringkonna vallad
1. Kastelbell-Tschars (*Castelbello-Ciardes*)
2. Graun im Vinschgau (*Curon Venosta*)
3. Glurns (*Glorenza*)
4. Latsch (*Laces*)
5. Laas (*Lasa*)
6. Mals (*Malles Venosta*)
7. Martell (*Martello*)
8. Prad am Stilfserjoch (*Prato allo Stelvio*)
9. Schlanders (*Silandro*)
10. Schluderns (*Sluderno*)
11. Schnals (*Senales*)
12. Stilfs (*Stelvio*)
13. Taufers im Münstertal (*Tubre*)

Naturnsi (*Naturno*), Plausi ja Partschinsi (*Parcinesi*) vallad kuuluvad geograafiliselt Vinschgau piirkonna madalamasse otsa, kuigi poliitiliselt on nad seotud Burggrafenamti ringkonnaga.

Välislingid
-----------

* Vinschgau ringkond (saksa ja itaalia keeles)
Nõukogude terrori ohvrite mälestusmärk Vinnõtsjas Gorki pargis
Vinnõtsja asukoht Ukrainas
**Vinnõtsja massimõrv** või **Vinnõtsja tragöödia** (ukraina keeles *Вінницька трагедія*) oli Nõukogude julgeolekuorganite aastatel 1937–1938 Vinnõtsja linnas toime pandud genotsiidiakt, mille avastasid Teise maailmasõja ajal 1943. aastal Saksa okupatsioonivõimud.

Massihaudade avastamine
-----------------------

 Omaksed 1943. aastal Vinnõtsja massimõrva ohverid tuvastamas
1943. aastal, 2. okupatsiooniaastal avastasid saksa okupatsioonivõimud Vinnõtsja kesklinna pargis massihauad, kuhu oli maetud umbes 10 000 hukatud ukraina meest ja naist.

1943. aasta 25. mail viisid Saksa võimud läbi avastatud matmispaikade ekshumeerimise, kaasates sellesse Teises maailmasõjas neutraalsete riikide esindajaid (Rootsi jt) ning ka Saksa Riigi liitlas- ja okupeeritud riikide esindajaid: Soome, Kreeka jt.

Ekshumeerimise tulemused dokumenteeriti. Uuringute kohaselt olid haudadest avastatud hukatud tapetud väiksekaliibrilise käsirelvaga kukla piirkonda tehtud laskudega, hukatute hingetorust ja kopsudest avastatud mullaosakeste järgi järeldati, et osa hukatuid oli maetud veel elavatena. 

1943. aasta maikuust kuni juunini kaevati kolmest massihauast üles 9432 surnukeha, sh 169 naise surnukehad. Hukatutest 679 isikut suutsid omaksed nendega kaasas olnud isiklike esemete alusel tuvastada.

Vaata ka
--------

* Katõni massimõrv
* Kolpaševo järsak

Viited
------

1. ↑  ЕТАПИ «ВЕЛИКОГО ТЕРОРУ»: ВІННИЦЬКА ТРАГЕДІЯ - Zn.ua, 16 серпня, 2002
Vinüülkloriidi struktuurivalem
**Vinüülkloriid** ehk **kloroeteen**, keemilise valemiga CH2=CHCl, on küllastumata orgaaniline ühend, mis saadakse eteeni molekulist ühe vesiniku aatomi asendamisel kloori aatomiga.

Vinüülkloriid on värvuseta gaas, millel on nõrk kloroformilõhn. Kloroeteeni keemistemperatuur on -13,8 °C, sulamistemperatuur -153,8 °C ja tihedus temperatuuril -15 °C 973 kg/m³. Vinüülkloriidi plahvatusohtlik kontsentratsioon õhus on 4–22 mahuprotsenti..

Vinüülkloriid on toksiline, kantserogeenne ja kergesti süttiv aine.

Vinüülkloriid polümeriseerub ja kopolümeriseerub 1,1-dikloroeteeni ja etenüületanaadiga. Sellepärast on ta tähtis monomeer ehk lähteaine keemiatööstuses polüvinüülkloriidi ja teiste tööstuslikult tähtsate kopolümeeride tootmisel.

Vinüülkloriidi toodetakse väga suurtes kogustes põhiliselt kahel meetodil:

* atsetüleeni hüdrokloorimine

C2H2 + HCl → CH2=CHCl
* kaheastmelises protsessis: esiteks etüleeni ühinemine klooriga FeCl3 juuresolekul

CH2=CH2 + Cl2 → ClCH2CH2Cl
ja edasi saadud 1,2-dikloroetaani dehüdrokloorimine kõrgel temperatuuril ja rõhul

ClCH2CH2Cl → CH2=CHCl + HCl

Ajalugu
-------

Vinüülkloriidi valmistasid esimesena saksa keemik Justus Liebig ja tema õpilane Henri Victor Regnault 1835. Selleks töötlesid nad 1,2-dikloroetaani etanoolis kaaliumhüdroksiidi lahusega.

1912 patenteeris saksa keemik Frans, kes töötas Griesheim-Elektronis, vinüülkloriidi valmistamise meetodi etüünist ja vesinikkloriidhappest, kasutades katalüsaatorina elavhõbekloriidi. Kuigi seda meetodit kasutati laialdaselt 1930. ja 1940. aastatel, on see hiljem asendatud eteenil põhinevate säästvamate protsessidega. Kuid Hiinas on see endiselt peamine vinüülkloriidi tootmise meetod.

Vaata ka
--------

* Vinüülrühm
* Polüvinüülkloriid

Viited
------

1. 1 2  Tehnikaleksikon, lk. 211
**Vinni vald** oli vald Lääne-Virumaal.

23. oktoobril 1990 kinnitati selle omavalitsuslik staatus ning alates 1. novembrist 1990 astus Vinni vald omavalitsusliku haldusüksuse õigustesse.

Viimane vallavanem oli Rauno Võrno, volikogu esimees Meelis Maine.

2017. aastal toimunud haldusreformi käigus liitusid senise Vinni vallaga Laekvere ja Rägavere vald.

Asustus
-------

Vallas oli 5 alevikku ja 37 küla.

### Alevikud

Pajusti (elanike arv 1.1.2017 rahvastikuregistri seisuga 655), Roela (479), Tudu (300), Vinni (875), Viru-Jaagupi (371).

### Külad

Alavere (31), Allika (29), Anguse (25), Aravuse (11), Aruküla (84), Aruvälja (22), Inju (96), Kadila (92), Kakumäe (69), Kannastiku (26), Karkuse (29), Kaukvere (1), Kehala (45), Koeravere (58), Kulina (42), Küti (104), Lepiku (40), Lähtse (31), Mõdriku (94), Mäetaguse (48), Nurmetu (31), Obja (49), Palasi (21), Piira (290), Puka (28), Rasivere (19), Ristiküla (48), Rünga (23), Saara (35), Soonuka (9), Suigu (7), Tammiku (28), Vana-Vinni (96), Veadla (68), Vetiku (141), Voore (57), Võhu (49).
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Euroopa U-19 meistrivõistlused |
| **Kuld** | 2015 | jalgpall |

**Alfonso Pedraza Sag** (sündinud 9. aprillil 1996 San Sebastián de los Ballesteroses) on Hispaania jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsja või vasakkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Villarreal.

Ta liitus Villarreali noorteakadeemiaga 2011. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Hispaania kõrgliigas 2015. aasta aprillis. Hooaja 2016–2017 alguses suundus ta laenule Hispaania esiliiga klubisse CD Lugo. Sama hooaja teises pooles mängis ta laenul Inglismaa esiliiga klubis Leeds United. Hooajal 2017–2018 mängis ta laenul Hispaania kõrgliiga klubis Deportivo Alavés. Alavésis mängides lõi ta 21. jaanuaril 2018 mängus CD Leganése vastu oma esimese värava Hispaania kõrgliigas. Hooajal 2018–19 kuulus Pedraza Villarreali põhikoosseisu, kuid järgmisel hooajal mängis ta jällegi laenul, Hispaania kõrgliiga klubis Real Betis.

2015. aastal tuli Pedraza Hispaania kuni 19-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistriks.
**Siim Sepp** (sündinud 26. veebruaril 1982) on Tartu Ülikooli geoloogia doktorant.

Ta on loonud ingliskeelse geoloogiateemalise blogi "Sandatlas" ning jõudnud kivimite ja liivade kollektsionäärina Eestis sellel alal tippu.

Ta tegeleb loodus- ja teadusfotograafiaga. Eelkõige köidavad teda geoloogilised objektid, sealhulgas kivimid ja liivad.

Aastatel 2004–2010 oli vabatahtlik eestikeelse Vikipeedia kaastööline.

Haridustee
----------

2007. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna bakalaureuseõppe ja 2012. aastal magistriõppe loodusteaduse magistri kraadiga geoloogias (*cum laude*). Magistritöö "Origin of the Conglomerates from the Southern Coast of Osmussaar" ("Osmussaare lõunaranniku konglomeraatide päritolu") juhendajad olid Kalle Kirsimäe ja Juho Kirs.

Pärast magistritöö kaitsmist asus ta õppima Tartu Ülikooli doktoriõppes geoloogia erialal.

Tunnustus
---------

2012. aastal Eesti teadusfoto konkursil äramärgitud Siim Sepa foto kvartsi kristallidest
* 2012 – Üliõpilaste teadustööde riiklikul konkursil pälvis tema magistritöö tänukirja
* 2012 – Eesti teadusfoto konkursi žürii märkis ära tema foto kvartsikristallidest

Artiklid ajakirjas Eesti Loodus
-------------------------------

* Siim Sepp. "Maailma liivade hämmastav mitmekesisus". Eesti Loodus, 1/2012.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa on loomaökoloog Tuul Sepp.

Vaata ka
--------

* Kasutaja:Siim

Viited
------

1. ↑  "Sandatlas". sandatlas.org
2. ↑  Geoloog kogub liiva ja kive kogu maailmast. Tartu Postimees, 08.01.2013
3. ↑  Kasutaja:Siim
4. ↑  Üliõpilaste teadustööde riiklik konkursi 2012. a tulemused. etag.ee

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Siim Sepp** |

* Kuidas ehitada ajamasinat?. 4.06.2007. novaator.ee
* Värvikas liiv koguneb reisidelt ja internetist. 6.12.2012. reisikirjad.gotravel.ee
* Geoloog kogub liiva ja kive kogu maailmast 8.01.2013. tartu.postimees.ee
**Evelyn Kiive** (sündinud 8. märtsil 1977) on eesti psühholoog ja Tartu Ülikooli eripedagoogika professor.

Tema peamised uurimisteemad on erivajadusega inimeste õpetamine ja eripedagoogika.

Haridustee
----------

Kiive lõpetas 1999. aastal Tartu Ülikooli psühholoogia erialal, 2001. aastal sai sealsamas magistrikraadi *cum laude* ning 2005. aastal kaitses doktoriväitekirja teemal "Studies on peripheral markers of central serotonergic activity and behaviour" (juhendaja Jaanus Harro).

Töökäik
-------

Evelyn Kiive oli aastatel 1999–2001 Tartu Ülikooli psühholoogia osakonnas laborant ja 2001–2005 lektor. Aastatel 2005–2008 oli ta sotsiaalteaduskonna dekanaadi administratiivtöötaja ning käitumis- ja terviseteaduste doktorikooli projektijuht. 

Aastatel 2008–2013 oli Kiive psühholoogia instituudi psühhofüsioloogia teadur, 2012–2015 psühhofüsioloogia dotsent ning 2013–2016 käitumise neurobioloogia vanemteadur. Alates 2015. aastast on ta haridusteaduste instituudis eripedagoogika professor.

Teadusorganisatsiooniline tegevus
---------------------------------

Evelyn Kiive on 2002. aastast Eesti Psühholoogide Liidu ning 2011. aastast Society for Neuroscience liige.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Eesti Teadusinfosüsteem. Evelyn Kiive".

Välislingid
-----------

* Evelyn Kiive Google Scholaris
* Evelyn Kiive ResearchGate'is
**Põhjasaami keel** (varasemad nimetused *põhjalapi keel*, *norralapi keel*; põhjasaami keeles *davvisámegiella, sámegiella*) on uurali keelkonda kuuluv saami keel, mida kõneleb umbes 30 000 inimest Soomes, Rootsis ja Norras.

Grammatika
----------

### Arv ja asesõnad

Asesõnadel ja verbidel on põhjasaami keeles kolm arvu: ainsus, kaksus ja mitmus.

| arv | isik | eesti keeles | nominatiiv | eesti keeles | genitiiv |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ainsus | esimene | mina | mun | minu | mu |
| teine | sina | don | sinu | du |
| kolmas | tema | son | tema | su |
| kaksus | esimene | meie kaks | moai | meie kahe | munno |
| teine | teie kaks | doai | teie kahe | dudno |
| kolmas | nemad kaks | soai | nende kahe | sudno |
| mitmus | esimene | meie | mii | meie | min |
| teine | teie | dii | teie | din |
| kolmas | nemad | sii | nende | sin |

Kolmanda isiku asesõna ("tema", "nemad kaks", "nemad") käänamine:

|   | ainsus | kaksus | mitmus |
| --- | --- | --- | --- |
| nominatiiv | son | soai | sii |
| genitiiv-akusatiiv | su | sudno | sin |
| lokatiiv | sus | sudnos | sis |
| illatiiv | sutnje | sudnuide | sidjiide |
| komitatiiv | suinna | sudnuin | singuin |
| essiiv | sunin | sudnon | sinin |

Kirjakeel
---------

Saami kirjakeeltest kasutatakse põhjasaami kirjakeelt enim. Selle kehtiv kirjaviis kehtestati 1979. aastal. Varem oli Norras, Soomes ja Rootsis, kus keelt kasutati, käibel erinevad kirjaviisid. Põhjasaami praegune ortograafia järgib paljuski norra eeskuju. 

Põhjasaami tähestik:

**A Á B C Č D Đ E F G H I J K L M N Ŋ O P Q R S Š T Ŧ U V X Y Z Ž**

Meedia
------

Kirjastused Davvi Girji ja DAT avaldavad põhiliselt põhjasaamikeelseid raamatuid. Kárášjohkas anti välja kaks korda nädalas ilmuvat ajalehte Min Áigi ja Guovdageaidnus samuti kaks korda nädalas ilmuvat ajalehte Áššu, praeguseks on need ühinenud ajaleheks Ávvir. Soome, Rootsi ja Norra rahvusringhäälingu saami toimetuste koostööna on televisioonis igal õhtul 15-minutiline põhjasaamikeelne uudistesaade, samuti on Soomes, Rootsis ja Norras põhjasaamikeelne raadiokanal.

Meieisapalve põhjasaami keeles
------------------------------

Áhččámet, don guhte leat almmis.  

Basuhuvvos du namma.  

Bohtos du riika.  

Šaddos du dáhttu,  

mo almmis nu maiddái eatnama alde.  

Atte midjiide odne min beaivválaš láibbi.  

Ja atte midjiide min suttuid ándagassii,  

nugo miige ándagassii addit velggolaččaidasamet.  

Alege doalvvo min geahččalussii,  

muhto beastte min bahás eret.  

Dasgo du lea riika ja fápmu ja gudni agálašvuhtii.  

Ámen.

Vaata ka
--------

* Põhjasaamikeelne Vikipeedia

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Põhjasaamikeelne Vikipeedia** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku kategooria: **Põhjasaami** |

Saami lipp
Saami keeled

lõunasaami keel – Ume saami keel – Pite saami keel – Lule saami keel – põhjasaami keel – Inari saami keel – Kemi saami keel † – koltasaami keel – Akkala saami keel † – Kildini saami keel – turjasaami keel
Jaan Tamm aumärkidega (1920. aastad)
**Jaan Tamm** (tuntud ka hüüdnimedega **Jõumees Tamm** ja **Kauboi**; 24. veebruar (vkj 15. veebruar) 1904 – 7. august 1974) oli Eesti tõstja.

Elulugu
-------

Pärnu spordiseltsi Tervis diplom Jaan Tammele (1924. aasta november)
Jaan Tamm sündis Viljandi maakonnas Suislepa mõisas. 1913. aastal kolis ta koos vanematega, isa Jaani ja ema Annaga Viljandi linna. 1915. aastal läks Jaan kooli. Ta omandas lisaks kingsepa eriala.

Tema enda sõnade kohaselt olevat talle tõuke sportimiseks andnud omaaegsed Tarzani filmid ja tädipoeg Jaan Osi, kes enne sõda oli spordiseltsi Tulevik esitõstja (allikas: Sakala Pühapäev: Sakala kaasanne, 3. juuli 1937). Ta langes lahingus esimese maailmasõja ajal.[*viide?*]

17-aastaselt hakkas Jaan Tamm tõsisemalt raskejõustikuga tegelema. 1922. aastal saavutas ta juba märkimisväärseid tulemusi tõstespordis. Umbes 19-aastaselt asus ta vabatahtlikult sõjaväeteenistusse Pärnu kompaniis. Ta võttis osa ka sõjaväe tõste- ja maadlusvõistlustest. Pärast ajateenistust naasis ta Viljandisse ja asus treenima spordiseltsis Tulevik. Samuti oli ta Pärnu spordiseltsi Tervis liige, kus osales tõstevõistlustel sulg- ja kergkaalus. 2. novembril 1924 osales ta Pärnu spordiseltsi Tervis rahvusvahelistel tõste- ja maadlusvõistlustel, saavutades tõstmises kergkaalus 2. koha tulemusega 315 kg. Jaan Tammele on antud mitmeid aumärke. 16–17. veebruaril 1924 korraldatud Pärnumaa raskejõustiku esivõistlustel saavutas ta tõstmises sulgkaalus 1. koha, kogusummas 307,5 kg, mille eest anti talle hõbeaumärk rinnal kandmise õigusega.[*viide?*]

Ka pärast võistlemisest loobumist jätkas Jaan Tamm spordiga tegelemist. Hobi korras töötas ta rändtsirkuses jõumehena, käies läbi kõik Eesti linnad, kus Lurichi eeskujul näitas mitmesuguseid jõunumbreid. Ta on esinenud ka Ugalas loteriil-allegriil.[*viide?*]

1942. aastal abiellus ta Akiliinaga, neil sündis kaks last ja on kolm lapselast.[*viide?*]

Jaan Tamme loosung oli: "Treening, treening ja veel kord treening."[*viide?*]

Jaan Tamm suri 1974. aastal ja maeti Viljandi Pauluse koguduse kalmistule.[*viide?*]

Viited
------

1924. aasta 16.-17. veebruaril korraldatud Pärnumaa raskejõustiku esivõistluste tunnistus nr 121

Välislingid
-----------

 Jaan Tamm (tõstja) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Viljandi jõumehed. Sakala Pühapäev: Sakala kaasanne, 3. juuli 1937
* "J. Tamme jõumehejuubel - viljandlane, kes kordas maailmarekordit". Sakala nr 3, 7. jaanuar 1938
**Endla Tuutma** (5. detsember 1948 Liivi – 9. august 2020 Nõmme küla) oli eesti metalli- ja maalikunstnik ning raamatukujundaja.

Elukäik
-------

Ta sündis Läänemaal Liivi külas. 

Endla Tuutma lõpetas Tartu Kunstikooli dekoratsiooni osakonna ja Eesti Riikliku Kunstiinstituudi metalli erialal. Töötanud Tartu Arsis metallikunstnikuna ning aastatel 1989–1995 Saare maakonna peakunstnikuna.

1980ndate lõpust hakkas ta peakunstniku ameti kõrval merd maalima, kasutades peamiselt pastelltehnikat. Ta korraldas näitusi Haapsalus, Kuressaares, Tallinnas, Bornholmi saarel Taanis ja Soomes.  Tema mahedas koloriidis teosed erinevad traditsioonilisest pastelltehnikast: kortsutatud taustapaberil ja vaikelulistel detailidel on võrdne roll emotsionaalse terviku loomisel.

Ta kujundas ja illustreeris raamatuid ning koostas raamatu "35 aastat Saaremaa kunstiklubi".

Endla Tuutma hukkus 9. augustil 2020 kella 22 paiku Saaremaal Laadjala–Karja tee 26. kilomeetril juhtunud liiklusõnnetuses .

Isiklikku
---------

Tema poeg on kunstnik Taave Tuutma.

Viited
------

1. ↑  Meremaalid Meremuuseumis – Sirp, 06.06.1997
2. ↑  Kunstnik Endla Tuutma hukkus kodumaja ees auto all, Saarte Hääl, 11. august 2020
Evelyn Nesbit (1903)
**Florence Evelyn Nesbit** (abielus **Evelyn Nesbit Thaw**; 25. detsember 1884 Natrona, Pennsylvania – 17. jaanuar 1967 Santa Monica, California) oli Ameerika Ühendriikide modell, tantsija ja näitleja.

Evelyn Nesbit omandas skandaalse kuulsuse, kui tema mees miljonär Harry Thaw laskis 25. juunil 1906 maha Nesbiti endise armukese arhitekt Stanford White'i.

Aastatel 1907–1922 mängis ta kaheteistkümnes tummfilmis.

1955. aastal valmis Nesbiti eluloo põhjal mängufilm "Tüdruk punasel sametkiigel" ("The Girl in the Red Velvet Swing"). Evelyn Nesbiti rolli mängis filmis Joan Collins.

Evelyn Nesbit on üks tegelasi Edgar Lawrence Doctorow' romaanis "Ragtime" (1975, eesti keeles 1981).

Viited
------

1. ↑  Denise Shelton:A Model, an Architect, a Millionaire, and a Murder Evelyn Nesbit, Stanford White, Harry Thaw, and the "Trial of the Century" History of Yesterday, 7. mai 2020
2. ↑  The Girl in the Red Velvet Swing IMDb
3. ↑  E. L. Doctorow : the man behind Ragtime Utah Shakespeare Festival

Välislingid
-----------

* Evelyn Nesbit andmekogus IMDb (inglise)
Evengid, 1900
**Evengid** (vana nimetus *tunguusid*) on tunguusi-mandžu rahvas Venemaal Siberis ja Kaug-Idas, Hiinas ning Mongoolias. Evenkide asualad on väga laialdased, ulatudes Jenissei jõest kuni Ohhoota mere ja Põhja-Jäämereni.

Evenkide üldarv maailmas on ligi 80 000. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas Venemaal 37 843 evenki (neist Sahha Vabariigis 21 008, Krasnojarski krais 4372, Habarovski krais 4101, Amuuri oblastis 1481, Taga-Baikali krais 1387 ja Irkutski oblastis 1271) Hiinas elas 2010. aasta rahvaloenduse andmetel 39 534 evenki (enamik nendest Sise-Mongoolias). Mongoolias elas 1995. aastal 1000 evenki.

Antropoloogiliselt kuuluvad evengid mongoliidse rassi baikali ehk paleosiberi rühma.

Evengi keel kuulub tunguusi-mandžu keelte põhjarühma. Venemaal on enamik evenke läinud üle vene või jakuudi keelele. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel oskas Venemaal evengi keelt ainult 4802 inimest. Ka Hiinas on evengi keel ohustatud.

Evengid on lähtunud Baikalimaalt, kust nad alates II aastatuhandest on laiali rännanud. Varem olid nad tüüpilised rändeluviisiga põhjapõdrakasvatajad ja kütid. 20. sajandil on nad suuremalt jaolt üle läinud paiksele eluviisile. Juba 17. sajandil võtsid evengid formaalselt vastu õigeusu, kuid kuni 20. sajandi alguseni jäi valdavaks šamanism. Hiinas on evenkide hulgas levinud ka budism.

Eveenid on evenkide lähisugulased, kuid tegemist on eri rahvastega.

Vaata ka
--------

* Evengi autonoomne ringkond

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 6. september 2018. Vaadatud 14. juulil 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 14. juulil 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 27. jaanuar 2021. Vaadatud 14. juulil 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. juuni 2013. Vaadatud 14. juulil 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Evengid Vene Impeeriumi rahvaste punases raamatus (inglise keeles)
Hopeni meteoroloogiajaam
**Hopen** on Norrale kuuluv saar Svalbardis Teravmägede saarestiku kaguosas, umbes 185 km kaugusel Lääne-Teravmägede lõunatipust idas. Hopen on saarestiku kõige lõunapoolsem saar. Saare geograafilised koordinaadid on 76° 33′ N, 25° 7′ E. Lähim naabersaar on Edgeøya umbes 80 km kaugusel loodes.

Hopen on pikk ja kitsas, kirde-edela suunas väljavenitatud kujuga. Saare pindala on 47 km². Saare pikkus on umbes 35 km ja laius 0,5...2,5 km.

Hopeni saare moodustab umbes 300 meetri kõrgune platoo, mida läbivad kolm või neli mäekuru. Kurude kohal on saar kohati väga kitsas. Kõrgeim mägi on 370 meetri kõrgune Iversenfjellet saare lõunatipu Kapp Thori lähedal. Saare läänerannik moodustab järsu seina, idarannik on tasane. 

Hopeni rannikul ei ole ühtki soodsat sadamakohta. Ligipääsu saarele raskendab triivjää ja sage udu. Laevaga ligipääsu raskendab ka madal rannikumeri, mis ulatub kuni kilomeetri kaugusele rannast. 

Hopen on üks kolmest Svalbardi asustatud saarest Lääne-Teravmägede ja Karusaare kõrval. Saarel tegutseb meteoroloogiajaam ja raadiojaam, kus on neli töötajat. Meteoroloogiajaam asub saare kaguosas Husdalenis umbes 8 kilomeetri kaugusel lõunatipust. Selle ehitasid Teise maailmasõja ajal sakslased.

Novembrist juulini on saart ümbritsev meri jääs. Sel ajal külastavad saart jääkarud ja polaarrebased.

Saarel ei ole pinnavett.

Hopeni taimkate on väga napp, leitud on umbes 30 liiki. Peamiselt kasvavad saarel samblad ja samblikud.

Ajalugu
-------

Saarele andis 1613. aastal nime inglise vaalakütt Thomas Marmaduke, kes nimetas selle oma laeva Hopewelli järgi.

Suvel 1942 uppus Hopeni lähedal 24 Konvoi PQ-17 laeva, mis olid varustusega teel Nõukogude Liitu. 

Alates 2003. aastast on kogu saar, välja arvatud meteoroloogiajaama ala, looduskaitse all.
**Jaan Teetsov** (ka **Jaan Tõõtsow**, **Jaan Teetso**, **Jan Teetsov**; 20. veebruar 1884 Penuja vald, Pärnumaa – 8. veebruar 1942 Sverdlovski oblast) oli eesti põllumajandustegelane ja poliitik.

1920. aastate alguses korraldas ta Eesti Põllumajanduse Keskseltsi agronoomina piimaühistute loomist Saaremaal.

Ta oli Eesti Maarahva Liidu, hiljem Põllumeestekogude liige ja organiseerija Saaremaal.

Aastatel 1923–1932 oli ta II, III ja IV Riigikogu liige.

1935. aastast oli ta Saare maavalitsuse abiesimees (abimaavanem), 1939. aastast maanõuniku kohusetäitja, 1940. aastast põllumajanduse inspektor.

Hukkus nõukogude vangilaagris Sverdlovski oblastis.

Viited
------

1. ↑  Sõrve meiereidest. Nädalalõpp, 25. november 2016
2. ↑  "Meie parlament ja aeg". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. detsember 2012. Vaadatud 14. juulil 2017.
3. ↑  Saaremaa Maakonnanõukogu ja Maavalitsus aastail 1917–1940
4. ↑  "Saare maavalitsus 1917–2011". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. juuli 2017. Vaadatud 14. juulil 2017.
**Jaan Sitska** (16. veebruar 1867 Talli vald, Pärnumaa – 31. mai 1937 Tallinn) oli Eesti poliitik, ajaloolane ja majandustegelane. 

J. Sitska sündis talupidajate peres Pärnumaal; ta õppis Jäärja-Veelikse külakoolis, Halliste kihelkonnakoolis, Viljandi elementaarkoolis, Viljandi kreiskoolis ja Pärnu gümnaasiumis. Aastail 1889–1895 õppis J. Sitska Tartu ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas, mille lõpetas ajalookandidaadi kraadiga.

Töötas seejärel Venemaal riigikontrolli- ja aktsiisiametnikuna Peterburis ja Petrozavodskis ning saksa keele õpetajana Permis ja Tambovis.

1904. aastal kutsuti J. Sitska Tallinna Eesti Postimehe toimetajaks ja osanikuks ja ta osales 1905. aasta revolutsiooni käigus Tartus toimunud aulakoosolekul ning anti aulakoosoleku otsuste Eesti Postimehes avaldamise eest kohtu alla. Eesti Postimees suleti 1905. aasta lõpul ja selle toimetajal keelati Baltimaades elamine sõjaseaduse kehtimise ajaks. J. Sitska oli ka Tallinna Eesti Põllumeeste Seltsi esimees.

Emigratsioonis viibides mõisteti 1908. aastal Jaan Sitska küll õigeks, kuid sõjaseaduse kehtimise tõttu ei saanud ta veel Eestisse tagasi pöörduda. Äraolekul tegeles Sitska kirjatööga, kui sügisel 1909 naasis J. Sitska Eestisse, valiti ta Tallinna Eesti Laenu- ja Hoiuühisuse (hilisem Eesti Laenupank) juhatuse liikme ja ärijuhi kohale. Tallinna naasmise järel oli ta Tallinna Majaomanikkude Seltsi esimees, Tallinna maleringi esimees ja Eesti teatri osaühisuse «Estonia" ja „Estonia"-seltsi juhatuse liige, Tallinna Teise Vastastikuse Tulekinnituse Seltsi juhatuse esimees.

1917. aastal kandideeris Jaan Sitska, Eesti Radikaaldemokraatliku Erakonna ja Eesti Talurahva Liidu nimekirjas Ülevenemaalisse Asutavasse Kogusse.

Ta oli 23. jaanuarist 1920 Eesti Asutava Kogu asendusliige, kus ta asendas Juhan Ostrati, kes asutus tagasi 22. jaanuarist 1920.

Jaan Sitska oli aastatel 1909–1929 Eesti Laenupanga juhatuse liige, 1913–1924 kindlustusseltsi «EEKS» juhatuse esimees ja 1933–1937 Tulika tänav 7 asunud AS «Eesti Kunstsarve Tehased O. Kerson & Ko» direktor.

Viited
------

1. ↑  Jaan Sitska 50. sünnipäew. Tallinna Teataja (1910-1922), nr. 29, 4 veebruar 1917
2. ↑  "Juhatus ja liikmed". *Riigikogu*. Vaadatud 26. veebruaril 2021.
3. ↑  Robert Nerman, Mere lähedus tõi Mähele suvitajad ja lubas kohalikele tulusat maaäri, www.postimees.ee, 26. oktoober 2007
**Ontoloogiline diferents** (saksa keeles *die ontologische Differenz*) on eelkõige Martin Heideggeri filosoofia üks tunnusmõisteid, mis osutab otsustavale vahetegemisele oleva olemise (*das Sein des Seienden*, olevale kuuluv olemine) ja olemise enese vahel.

Heideggeri järgi on kogu filosoofia kui metafüüsika tegelenud küll olemisega, aga seda alati vaates olevale, seega oleva olemisega. Oleva olemine on piiritletud olevast kui olevast lähtuvalt vaatega selle põhjustele või alustele. Püüdes anda põhjusi olevale, leides neid põhjusi keelest, loogikast, jumalast, ego transtsendentsist, subjekti loovast aktist, tahtest või mõnest muust metafüüsilisest entiteedist lähtuvalt jääb küsimata: mis on olemine ise? Olemisest saab üldmõiste, seega kõige tühjem mõiste ning seega saab Nietzsche õigustatult veenda, et olemine on "kaduva reaalsuse viimane vine".

Heideggeri tõlgitsuses on õhtumaade mõtlemine kui metafüüsika kantud olemisunustusest (*Seinsvergessenheit*), filosoofia on tegelenud Platonist ja Aristotelesest kuni Husserli ja Nietzscheni oleva olemise järele küsimisega, kuid jätnud küsimata olemise enda mõtte järele.

Oma esimeses ja kuulsaimas teoses, mille pealkiri on "Olemine ja aeg", visandab Heidegger olemise mõtte järele küsimise struktuuri ning kogu tema järgnev mõtlemine tegeleb olemisküsimuse (*die Seinsfrage*) järjest intensiivsema küsimisega.
**Jaama kindlus** ehk **Jamburgi kindlus** (vene keeles *крепость Ям*) oli keskaegne kindlus Venemaal praeguse haldusjaotuse järgi Leningradi oblastis Kingissepa rajooni Kingissepa linna (ajaloolise nimega Jama ja Jamburg) alal.

Kaitseks sakslaste ja rootslaste vastu rajasid novgorodlased 1384. aastal Luuga jõe paremale kaldale kivikindluse. Algne kindlus oli trapetsikujuline, mille nurkades olid 28 m kõrgused tornid. Müür oli 4 m paksune ja 15 m kõrgune. Kogupindala oli 0,2 ha. Ehitusmaterjalina kasutati paekivi ja suuri raudkive. Kindlust ümbritses maa poolt vallikraav, jõe poolt kaldajärsak. Kindluse ümber tekkis possaad (käsitööliste ja kauplejate asula).

15. sajandi teisel poolel ehitati eelnevates sõdades kannatada saanud Jaama kindlus täielikult ümber. Kindluse pindala suurenes 2,5 hektarini. 16. sajandi alguseks oli kindluse ümber moodustunud märkimisväärse suurusega linn, mis kujunes kogu Luuga jõekaubanduse keskuseks.

Aastatel 1510–1520 täiendati kindluse kaitserajatisi: laiendati kindlusemüüre ja kaasajastati suurtükikaitset.

Liivi sõja käigus vallutasid 1581. aastal kindluse rootslased. Aastal 1590 vallutasid venelased Jaama kindluse tagasi, kuid 1612 langes see uuesti rootslaste kätte, kes hakkasid seda kutsuma Jamburgiks.

Pärast Jamburgi kindluse seisukorra inspekteerimist Erik Dahlbergi poolt 1681. aastal otsustati kindluse ehitisi mitte parandada, vaid need hävitada. Aastal 1682 õhiti kindlustused 40 tünni püssirohuga. Terveks jäi vaid sisekindlus. Õhitud kindlusmüüride asemele hakkasid rootslased rajama bastione, kuid töid ei suudetud lõpetada enne Põhjasõja algust, mille käigus (1703) vallutasid Peeter I väed Jamburgi tagasi.

Kindlus lagunes lõplikult 18. sajandi II poolel. Tänapäeval on kindlusest säilinud kõrged vallid ja müüri jäänused.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Ямгородская крепость *nwfortress.ifmo.ru*
**Eduard Tamm** (8. juuli 1914 Ufa kubermang (Baškortostan) – 21. september 2010 Rakvere) oli eesti sportlane ja spordipedagoog.

Tamme vanemad olid August ja Elisaveta Tamm. Kuni 1921. aastani elas perekond Venemaal, siis opteerus perekond Eestisse.

1934. aastal lõpetas Tamm Jäneda põllutöökooli ja 1939. aastal sõjakooli. Juba aasta varem oli temast saanud kaadriohvitser ratsaväerügemendis. Eesti sõjaväkke jäi ta kuni riigi okupeerimiseni ja oli kuni 1941. aastani ka Punaarmees. Aastal 1944 mobiliseeriti ta aga Saksa sõjaväkke, kus ta teenis piirikaitserügemendis. 

Pärast seda, kui Nõukogude Liit Eesti uuesti okupeeris, õnnestus Tammel 1946. aastal lõpetada Tartu Riiklik Ülikool spordipedagoogika erialal, kuid kaks aastat hiljem arreteeriti ta kodumaa reetmise süüdistusega ning talle määrati karistuseks 25 aastat vabadusekaotust koos viieaastase sundasumisega. Esialgu saadeti ta Magadani oblastisse Beregovoilagi, seejärel Irkutski oblastisse Taišetlagi, 1950. aastal aga tagasi Magadani oblastisse Kolõmasse. 1956. aastal Tamm vabastati ning ta naasis Eestisse.

Aastatel 1945–1948 töötas Tamm vanemõpetajana Tartu Ülikoolis, 1956–1979 aga Tallinna Polütehnikumis kehalise kasvatuse ala juhatajana, hiljem TPI-s õppemeistrina.

Spordiga hakkas Tamm tegelema juba nooruses, võisteldes kergejõustikus, ujumises, suusatamises ja ratsutamises. Alates 1970. aastatest osales ta suure eduga ka veteranide võistlustel. 1991. aastal võitis ta veteranide ülemaailmsetel sisemängudel kõrgushüppe ja 1999. aastal krooniti ta samal alal oma vanuseklassi maailmameistriks. 2000. aastal võitis ta veteranide EM-ilt aga kaks kulda. Tamm tegeles spordiga kuni 90. eluaastani. Suure osa oma medalitest on ta andnud Eesti Spordimuuseumile.

Tema vanem vend oli raskejõustiklane ja politseinik Villem Tamm. 

Ta oli spordiühingu Kalev auliige (1973)

Tunnustus
---------

* 1998 – Kotkaristi IV klassi teenetemärk

Viited
------

1. 1 2 3  Tamm, Eduard
2. ↑  "Arreteeritute nimed tähestikulises järjekorras – T". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. mai 2010. Vaadatud 29. aprillil 2010.
3. ↑

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is

| * v
* r
Eesti Spordiveteranide Liidu auliikmed |
| --- |
| 

* Ago Aava
* Enno Akkel
* Ilja Bakhoff
* August Englas
* Helvi Erikson
* Hilja Gurzinski
* Raimond Isok
* Heino Jeret
* Meinhard Järlik
* Anton Jürisson
* Leili Kaas
* Ants Kala
* Helga Kala
* Erna Kallus
* Roman Karu
* Hellard Kristelstein
* Nora Kutti
* Auri Laaspere
* Otto Lahi
* Karin Laine
* Leo Landberg
* Valdek Lõuk
* Heino Mahlapuu
* Helmut Multer
* Elmar Männik
* Elmar Mölder
* Villu Ojassalu
* Oliver Puri
* Viktor Puussepp
* Aino Pääro
* Vambola Remmel
* Richard Rooden
* Evald Roorand
* Kalev Salur
* Artur Tare
* Eduard Tamm
* Aleksander Transtok
* Heldur Tuulemäe
* Aleksei Uibo
* Oskar Uudeküll
* Väino Viherpuu

 |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib riigitegelasest; lasketreeneri kohta vaata artiklit Eduard Sauvere* |

---

**Eduard Schmidt** (24. juuni 1922 Rosma – 15. juuni 1972 Tallinn) oli Eesti NSV riigitegelane ja haridusjuht.

Ta lõpetas 1954. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna ja 1960. aastal aspirantuuri Moskva Riiklikus Ülikoolis, samal aastal sai ajalookandidaadi kraadi, 1971. aastal sai professoriks.

Teisest maailmasõjast võttis ta osa punapartisanina. Aastatel 1948–1949 töötas ta Tartu Täitevkomitee plaanikomitee esimehena, 1949–1950 oli ta Tartu Linna Töörahva Saadikute Täitevkomitee esimees (Tartu linnapea). Aastatel 1954–1956 oli ta Tallinna Polütehnilise Instituudi NLKP ajaloo kateedri õppejõud. Aastatel 1960–1970 oli ta Tallinna Polütehnilise Instituudi õppeprorektor, 1970–1972 Eesti NSV kõrg- ja keskerihariduse minister.

Ta oli 1946. aastast NLKP liige; aastatel 1971–1972 oli ta EKP Keskkomitee liikmekandidaat.

Eduard Schmidt suri 15. juunil 1972 Tallinnas ja maeti 20. juunil 1972 Metsakalmistule.

Tunnustus
---------

* Punatähe orden
* orden Austuse märk
* Tööpunalipu orden

Viited
------

1. ↑

Kirjandus
---------

* Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951\*2000 AS Kirjastus Ilo, 2003
* "Valitud ja valitsenud..." koostanud Jaan Toomla. Tallinn 1999.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Bronislav Võrse** | **Tartu linna töörahva saadikute nõukogutäitevkomitee esimees**1949–1950 | Järgnev**Ivan Rosental** |
**Reģi** on küla (*skrajciems* ehk hajaküla) Lätis Kuldīga piirkonna Alsunga vallas. Reģi asub valla idaosas ja jääb valla keskusest Alsungast 4 ning Riiast 168 kilomeetri kaugusele.

Küla on tekkinud Reģi mõisa juurde. Alsunga piirkonna omavalitsus on kultuuriväärtuslike objektidena ära märkinud mõisa pargi ja hoonetekompleksi. Mõisas asus varem pansionaat. 22. veebruaril 2007 süttis pansionaat põlema ja tules hukkus sealsest 90 asukast 23. Tegemist on ohvriterohkeima tulekahjuga Läti ajaloos. Tulekahju järel hooldekeskus suleti ja sealsed patsiendid viidi üle Gudeniekisse. Tänaseks on mõisa peahoone taastatud. Aastail 2009–2021 kuulus küla Alsunga piirkonda.

Külas asub Reģi bussipeatus.

Aastal 2005 oli külas 84 elanikku.

Viited
------

1. ↑  Alsungas novads Alsungas novada kultūras mantojumu skatīt
2. ↑  Ugunsgrēkā Alsungas sociālās aprūpes centrā 'Reģi' bojāgājuši 23 cilvēki (precizēts)
3. ↑
4. ↑  IS Mantojums
5. ↑  Vietvārdu datubāze

| * v
* r
Alsunga valla asulad |
| --- |
| 
Almāle **·**  **Alsunga** **·**  Balande **·**  Bērzkalni **·**  Būcmaņciems **·**  Dienvidstacija **·**  Reģi **·**  Ziedlejas |
**Rhea** on üks Saturni kaaslastest.

Ta on Saturni kaaslaste seas suuruselt teine. Päikesesüsteemi planeetide kaaslaste seas suuruselt üheksas. 

Rhea avastas 1672. aastal Giovanni Domenico Cassini.

Välislingid
-----------

* "Saturni kuul Rheal leidub raketikütust" ERR Novaator, 5. veebruar 2021

Saturni kaaslased

S/2009 S 1 • Pan • Daphnis • Atlas • Prometheus • Pandora • Epimetheus • Janus • Aegaeon •  Mimas • Methone • Anthe • Pallene • Enceladus • Tethys • Telesto • Kalypso • Dione • Helene • Polydeuces • Rhea • Titan • Hyperion • Iapetus • Kiviuq • Ijiraq • Phoebe • Paaliaq • Skathi • Albiorix • S/2007 S 2 • Bebhionn • Erriapus • Skoll • Siarnaq • Tarqeq • S/2004 S 13 • Greip • Hyrrokkin • Jarnsaxa • Tarvos • Mundilfari • S/2006 S 1 • S/2004 S 17 • Bergelmir • Narvi • Suttungr • Hati • S/2004 S 12 • Farbauti • Thrymr • Aegir • S/2007 S 3 • Bestla • S/2004 S 7 • S/2006 S 3 •  Fenrir • Surtur • Kari • Ymir • Loge • Fornjot