Franz II
"Franz I Austria keisririigi insigniatega". Friedrich Amerlingi maal
**Franz II** (sündinud **Franz Joseph Karl**; Austria keisrina **Franz I**; 12. veebruar 1768 Firenze – 2. märts 1835 Viin) oli Habsburgide-Lotringite dünastiast viimane Saksa-Rooma keiser 1792–1806; kuulutas 1804 end esimeseks Austria keisriks **Franz I** nime all, kellena valitses surmani. 

Franzi vanemad olid keiser Leopold II (1747–1792) ja tema abikaasa, Hispaania printsess María Luisa (1747–1792).

Aastal 1804 sundis Napoleon I ta Saksa-Rooma keisri tiitlist loobuma.

Franz I suutis säilitada oma riigi suhtelise iseseisvuse isegi Napoleoni võimu kõrgperioodil, seda paljuski tänu teise keisritiitli võtmisele. Aastal 1809 püüdis ta teiste Saksa riikide solidaarsustundele rõhudes korraldada ühissõda Prantsusmaa vastu, kuid teised olulised Saksa riigid eelistasid toetada Napoleoni, olles moodustanud tema protektoraadi all Reini Liidu ning isegi Venemaa keisririik kuulutas Austriale sõja, olles parajasti vallutanud Rootsilt Soome). 

Wagrami lahingus said austerlased lüüa ja Franz pidi leppima juba teise alandava kaotusega (esimene oli Austerlitzi lahing 1805). Siiski suutis ta ka nüüd suhtelise iseseisvuse säilitada, peamiselt tänu osava poliitiku Metternichi abile, kelle ta samal aastal välisministriks määras. Metternich korraldas Franzi tütre Marie-Louise abielu Napoleoniga, et saavutada Prantsusmaa keisri soosing. 

Liit Napoleoniga oli siiski vaid olupoliitika sunnitud käik. Kui too Venemaal lüüa sai, oli Austria üks esimesi, kes talle sõja kuulutas, 1815. aastal taastati Viini kongressil Austria kui suurriigi staatus.

Pärast Viini kongressi jättis Franz riigiasjad enamasti Metternichi hooleks, ehkki valvas, et kantsler midagi talle vastumeelset ette ei võtaks. Nii blokeeris ta suure hulga reforme, takistades oluliselt riigi moderniseerimist. Teda on oma valitsusaja lõpus iseloomustatud kui melanhoolset, tegevusetut, kuid ka erakordselt ranget monarhi, kes püüdis kogu riigivalitsemisele staatilisust peale suruda, valmistades sellega mõneti ette 1848. aasta revolutsiooni, eriti seetõttu, et määras oma järglaseks vanima poja Ferdinandi, kes oli sisuliselt teovõimetu.

Perekond
--------

Franz abiellus 6. jaanuaril 1788 Württembergi printsessi Elisabethiga (21.04.1767 – 18.02.1790), kes oli Württembergi hertsogi Friedrich II Eugeni tütar.

Seejärel sõlmis ta abielu 19. septembril 1790 Napoli ja Sitsiilia printsessi Maria Teresaga (1772–1807), kes oli Napoli ja Sitsiilia kuninga Ferdinando IV tütar.

Kolmanda abielu sõlmis ta 6. jaanuaril 1808 Maria Ludovikaga (1787–1816), kes oli ertshertsog Ferdinandi tütar.

Neljanda abielu sõlmis keiser 10. novembril 1816 Baieri printsessi Charlotte Augustega (1792–1873), kes oli Baieri kuninga Maximilian I tütar.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Leopold II** | **Saksa-Rooma keiser**1792–1806 | Järgnev**Riik kaotati** |
| Eelnev**Leopold II** | **Austria ertshertsog**1792–1804 | Järgnev**muutis tiitli Austria keisriksvalitses ise Franz I nime all** |
| Eelnev**Riik loodi** | **Austria keiser**1804–1835 | Järgnev**Ferdinand I** |
| Eelnev**Leopold II** | **Milano hertsog**1792–1797 (I valitsemisaeg) | Järgnev**Tsisalpiini vabariik** |
| Eelnev**Tsisalpiini vabariik** | **Milano hertsog**1799–1800 (II valitsemisaeg) | Järgnev**Napoleon I** |