recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**The Carpenters** oli ameerika popduett, kuhu kuulusid vend-õde Richard Carpenter ja Karen Carpenter.

Carpenterid sündisid Connecticuti osariigis ning kolisid 1963. aastal Californiasse. Richard õppis lapsena klaverit, Karen trumme. Esimest korda esinesid nad duetina 1965. aastal. The Carpentersi nime all sõlmisid nad 1969. aastal lepingu plaadifirmaga A&M Records. Läbimurde tegi nad järgmisel aastal, kui ilmusid nende hittsinglid "(They Long to Be) Close to You" (Billboardi esikohasingel) ja "We've Only Just Begun". 1970. aastatel oli Carpentersil USA singlite edetabeli Billboard Hot 100 esineljakümnes kokku üheksateist esineljakümne singlit, millest jõudsid lisaks singlile "(They Long to Be) Close to You" esikohale "Top of the World" (1973) ja "Please Mr. Postman" (1974). Edetabelis Adult Contemporary oli neil 1970. ja 1980. aastatel kokku viisteist esikohasinglit (enam on selles edetabelis esikohasingleid olnud vaid Elton Johnil).

1970. aastatel osales Carpenters pidevalt kontserttuuridel, mis pani nad suure koormuse alla. 1979. aastal võttis Richard ühe vaba aasta pärast seda, kui tal oli tekkinud sõltuvus metakvaloonist, samal ajal kannatas Karen anoreksia tõttu. Duett sai lõpu 1983. aastal, kui Karen suri 32-aastaselt südamepuudulikkusse, mis oli tingitud anoreksiast tulenenud tüsistusest. Carpenteri surma järel tõusis teadlikkus söömishäiretest.

Carpenters andis oma tegevusaja jooksul välja kümme stuudioalbumit. Pärast Karen Carpenteri surma anti postuumselt välja veel neli stuudioalbumit. Carpentersi albumeid on maailmas müüdud üle 90 miljoni, millega on Carpenters üks läbi aegade edukamaid artiste.

Stuudioalbumid
--------------


|  |  |
| --- | --- |
| 
* "Offering/Ticket to Ride" (1969)
* "Close to You" (1970)
* "Carpenters" (1971)
* "A Song for You" (1972)
* "Now & Then" (1973)
* "Horizon" (1975)
* "A Kind of Hush" (1976)

 | 
* "Passage" (1977)
* "Christmas Portrait" (1978)
* "Made in America" (1981)
* "Voice of the Heart" (1983)
* "An Old-Fashioned Christmas" (1984)
* "Lovelines" (1989)
* "As Time Goes By" (2004)

 |

Kirjandus
---------

* Coleman, Ray (1994). *The Carpenters: The Untold Story*. Harpercollins. ISBN 978-0-06-018345-5.
* Levitin, Daniel (1995). "Arranging Master Class: Richard Carpenter". *Electronic Musician*. Vaadatud 7.10.2017.
* Lott, Eric (2008). "Perfect is Dead: Karen Carpenter, Theodor Adorno, and the Radio; or, If Hooks Could Kill". **50** (2). Criticism – via Project MUSE. `{{cite journal}}`: viitemall journal nõuab parameetrit `|journal=` (juhend)
* Schmidt, Randy (2010). *Little Girl Blue: The Life Of Karen Carpenter*. Chicago Review Press. ISBN 978-1-556-52976-4.
* Schmidt, Randy, toim (2012) [2002]. *Yesterday Once More: The Carpenters Reader*. Chicago Review Press. Lk-d 47–49. ISBN 978-1-613-74417-8.
* Stanton, Scott (2003). *The Tombstone Tourist: Musicians*. Simon and Schuster. ISBN 978-0-743-46330-0.
* Talevski, Nick (2006). *Rock Obituaries – Knocking On Heaven's Door*. Omnibus Press. ISBN 978-1-8460-9091-2.
* Tobler, John (1998). *The Complete Guide to the Music of the Carpenters*. Omnibus Press. ISBN 978-0-711-96312-2.

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
Püha Olga teenetemärk (esimene klass)**Püha Olga teenetemärk** (vene keeles *Знак отличия Святой Равноапостольной княгини Ольги*) oli Venemaa keisririigi teenetemärk aastatel 1913–1917. See asutati 6. märtsil (vkj 21. veebruaril) 1913 Venemaa keisri Nikolai II käsul Romanovite dünastia 300. aastapäeva puhul. Seda määrati eriautasuks ainult naistele, "arvestades naiste teeneid avaliku ja ühiskondliku teenistuse eri areenidel, samuti töid ja tegusid nende naabrite heaks".

Seda anti välja ainult üks kord enne kui Vene revolutsioon monarhia kukutas.

Ajalugu
-------

Autasu loodi Romanovite dünastia kolmesajandaks aastapäevaks 1913. aastal; hiljem nimetati see püha Olga auks, kes kuulutas Kiievi-Vene elanikele esmakordselt kristlust. See kiideti ametlikult heaks alles 11. juulil 1915.

Autasule kavatseti kirjutada Romanovite dünastia aastapäeva kuupäev ja aastad "21. veebruar, 1613–1913". Sellel oli kolm klassi: 

* Esimene klass – kuldse ja helesinise emailiga Bütsantsi rist, mida kanti valge lehvi külge riputatuna vasakul õlal.
* Teine klass – hõbedase ja helesinise emailiga Bütsantsi rist, mida kanti valge lehvi külge riputatuna vasakul õlal.
* Kolmas klass – väiksem, lihtne hõbedane Bütsantsi rist, mida kanti valge lehvi külge riputatuna vasakul õlal.

Vera Panajeva
Kavandi kohaselt pidi seda välja antama kaks korda aastas: 23. aprillil (keisrinna Aleksandra Fjodorovna sünnipäeval) ja 14. novembril (leskkeisrinna Maria Fjodorovna sünnipäeval).

Autasu kehtestamise regulatsioonid ja bürokraatlikud viivitused viisid selleni, et seda anti välja ainult üks kord (teine klass), I maailmasõja ajal. Kavaleriks oli Vera Nikolajevna Panajeva, kolonel Arkadi Aleksandrovitš Panajevi (1822–1889) lesk, kes oli sõjas kaotanud kolm poega. Ta sai eluaegset pensioni (3000 rubla). Ta suri 1923. aastal.

Nimi
----

Kuigi märgi nime on tõlgitud kui "Püha Olga orden" (*Орден Святой Ольги*), ei antud sellele seda nime, selle asemel kandis see ametlikku nime "Püha Vürstinna Olga teenetemärk" (*Знак отличия Святой Равноапостольной Княгини Ольги*).

Seotud autasud
--------------

Praegu annab Moskva patriarhaat naiste teenetemärgina Püha Olga, apostlitega võrdse ordenit. Selle ordeni esimest klassi antakse ainult naistele, kes on riigipead. Esimese naisena pälvis autasu selles klassis Läti president Vaira Vīķe-Freiberga.

Ukraina asutas 1997. aastal Vürstinna Olha ordeni.

Kreeka kuningriik andis samuti välja Püha Olga ja Püha Sofia ordenit (neljas klassis).

Vaata ka
--------

* Püha Katariina orden
* Olga orden (Württemberg)

Viited
------

1. ↑  Dumin, Stanislaw. "Order of St. Olga". Vaadatud 4. augustil 2013.
2. 1 2 3 4  Лозовский Е.В. Награды Романовского юбилея (Награды, учреждённые к 300-летию Дома Романовых в 1913 г.) (vene). medalirus.ru. Vaadatud 5. veebruaril 2015.
3. ↑  Alamy
**Matvere** on eesti perekonnanimi.

Statistika Eestis
-----------------

2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Matvere 33 inimesel: 17 mehel ja 16 naisel. Perekonnanimede levikult oli Matvere meeste puhul 7480. kohal ja naiste puhul 8633. kohal. Perekonnanime Matvere kandja oli keskmiselt 48 aasta vanune.

Nimede eestistamisel võeti perekonnanimi Matvere 1937. ja 1938. aastal kasutusele kuuel korral isikute poolt, kes kandsid varem nimesid Matson (3) ja Mattson (3).

Nime kandjaid
-------------

* Ain Matvere, eesti sulgpallur (1967–2018)
* Aive Matvere, eesti haridustegelane (1914–1991)
* Marko Matvere, eesti näitleja ja laulja (1968–)
* Oskar Matvere, eesti agronoom ja haridustegelane (1903–1945)

Viited
------

1. ↑  Matvere Surname. Vaadatud 25. jaanuar 2024.
2. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika Vaadatud 25. jaanuar 2024.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Matvere.

Välislingid
-----------

* Matvere statistikaameti andmebaasis
Orgmetsa pritsikuuri lõunavaade
Nublu Orgmetsa pritsikuuris.  
Foto: 24.04.2009
**Orgmetsa pritsikuur** oli pritsikuur Järvamaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Orgmetsa külas Järva vallas Järva maakonnas.

1921. aastal asutati Aravete-Albu vabatahtlik tuletõrjeühing, kes ehitas 1928. aastal Orgmetsa külla pritsikuuri. Seal hoiti käsipritse koos veovahenditega, veetünne, pootshaake jms. Voolikuid sai kuivatada tornis, kus asus ka häirekell. Tuletõrjujad pidid pritsikuuri juurest vajadusel jõudma kuni 10 km kaugusele.

Taolisi keskmise suurusega pritsikuure ehitasid maatuletõrjeühingud 1920.–1930. aastatel Eesti suurematesse küladesse. Orgmetsa pritsikuur võeti koost lahti ja toodi Eesti Vabaõhumuuseumisse 1991. aastal, ehitati uuesti üles ning avati pidulikult külastajatele 22. mail 1997.

Viited
------

1. ↑  "Orgmetsa pritsikuur Eesti Vabaõhumuuseumi kodulehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. veebruar 2015. Vaadatud 7. märtsil 2015.

Kirjandus
---------

* Pritsikuur. // Maaehitised Eesti Vabaõhumuuseumis. Kataloog. Tekst: Juta Saron, joonised Jüri Irik. Huma. Tallinn 1997. Lk 43

Välislingid
-----------

* Orgmetsa pritsikuur Eesti Vabaõhumuuseumi kodulehel
Olümpiatule teekond
**2004. aasta suveolümpiamängude olümpiatuli** oli 2004. aasta suveolümpiamängude olümpiatuli.

Tulesüütamise tseremoonia
-------------------------

Ateena olümpiamängude tuli süüdati 25. märtsil 2004, 1896. aasta suveolümpiamängude avapäeva aastapäeval. Tseremoonia toimus ilma viperusteta. Ülempreestrinna Thalia Prokopiou andis peegli abil päikesekiirtest süüdatud tõrviku üle esimesele kandjale, Kreeka odaviskemeistrile Kostas Gatzioudisele. 

Tseremooniast võtsid osa mängude peakorraldaja Gianna Angelopoulos ja Kreeka peaminister Kóstas Karamanlís.

Tule teekond Kreekas
--------------------

Kreekas kandsid olümpiatuld teiste seas Monaco prints Albert, teivashüppe olümpiavõitja Sergei Bubka ning Hispaania veepallimängija Manuel Estiarte, kes osales kuutel olümpiamängudel.

Olümpiatule jõudmisel Ateenasse 1. aprillil rakendati enneolematuid julgeolekumeetmeid, muu hulgas 1500 politseinikku. Marmorstaadioni ümbrus oli liikluseks suletud. Staadionil süüdati olümpiatule tõrvikust altar. Tugev tuulepuhang kustutas tõrvikus tule, nii et see tuli uuesti süüdata.

Tule teekond maailmas
---------------------

Kreekast jõudis tuli välja 4. juunil ning rändas 35 päevaga läbi 27 riigi, jõudes esimest korda ka Aafrikasse, Indiasse ja Lõuna-Ameerikasse. Selle teekonna alguses oli esimene tulekandja Austraalia jooksja Cathy Freeman, kes süütas 2000. aasta suveolümpiamängude tule. Muu hulgas läbis tõrvik kõik eelmised suveolümpiamängude linnad ning muid rahvusvaheliselt tähtsaid linnu: Sydney, Melbourne'i, Tōkyō, Seouli, Pekingi, New Delhi, Kairo, Kaplinna, Rio de Janeiro, México, Los Angelese, Saint Louise, Atlanta, New Yorgi, Montréali, Antwerpeni, Brüsseli, Amsterdami, Genfi, Lausannei, Pariisi, Londoni, Barcelona, Rooma, Müncheni, Berliini, Stockholmi, Helsingi, Moskva, Kiievi, İstanbuli, Sofia ja Nikosia. ROK-i nõudel lisati 2012. aasta suveolümpiamängude olümpialinnakandidaadid Havanna, Leipzig ja Madrid. 

Riigist riiki transporditi tuld spetsiaalse Zeusi-nimelise lennuki (Boeing 747) pardal.

26. juunil oli olümpiatuli Wimbledonis, kus peeti parajasti Wimbledoni turniiri, ja alustas kesktenniseväljakult 48 km pikkust teekonda Londonis. Tulekandjate seas oli ka viiekordne olümpiavõitja, sõudja Steve Redgrave. Tuli jõudis Towerisse, Saint Pauli katedraali ja London Eye juurde ning Trafalgar Square'ile. Õhtul olid kesklinnas pidustused. Olümpiatuli oli Londonis esimest korda pärast 1948. aasta suveolümpiamänge.

Olümpiatule ümbermaailmareis lõppes 8. juulil Küprosel, kust see viidi tagasi Kreekasse.

Tule jõudmine Ateenasse
-----------------------

8. augustil kandis olümpiatuld teiste seas Kreeka jalgpallikoondise sakslasest peatreener Otto Rehhagel. 11. augustil jõudis olümpiatuli Ateena lähistele ning 12. augustil viis 1996. aasta suveolümpiamängudel Atlantas kõrgushüppes hõbemedali võitnud Niki Bakoyiannis selle akropoli. Viimasel teeloleku päeval, 13. augustil, kandsid seda teiste seas modell Naomi Campbell (300 meetrit), kergejõustiklane Carl Lewis ja Jean-Michel Cousteau.

Tule süütas mängude avatseremoonial purjetaja Nikólaos Kaklamanákis.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib aastatel 1992–2017 eksisteerinud vallast, varasemate valdade kohta vaata artikleid Kõo vald (Pilistvere kihelkond) ja Kõo vald (1939)* |

---

**Kõo vald** oli vald Viljandi maakonna põhjaosas. 21. oktoobril 2017 moodustati Võhma linna ning Suure-Jaani, Kõo ja Kõpu valla liitumisel Põhja-Sakala vald.

Valda läbis Navesti jõgi. Asustus on koondunud Põltsamaa–Võhma maantee äärde.

Valla aladel tegutsevad Pilistvere Rahvamaja, Koksvere maanaiste selts, Kõo külaselts, Eakate klubi Ajaratas ja Kõo jahiselts. Valla ainuke kool oli Kirivere Kool. Raamatukogud asuvad Pilistveres ja Kõos. Pilistveres asub hooldekodu.

Ajalugu
-------

Kõo vald kuulus Pilistvere kihelkonda. 1897. aastal liideti Kõo vallaga Loopre, Pilistvere ja Arussaare vald. 1934. aastal elas vallas 3523 inimest. Valda kuulus ka Võhma alevik. 1950 loodi valla territooriumil Mõisaküla, Venevere ja Soomevere külanõukogu, mis 1950–1958 kuulusid Suure-Jaani rajooni. Mõisaküla külanõukogu nimetati 1960 Kõo külanõukoguks. 1959–1962 kuulus see Põltsamaa rajooni ja 1963–1987 Viljandi rajooni. Valla staatus ennistati 7. mail 1992.

Haldusjaotus
------------

Kõo vallas oli 15 küla: Arjassaare, Arussaare, Kangrussaare, Kirivere, Koksvere, Kõo, Loopre, Maalasti, Paaksima, Paenasti, Pilistvere, Saviaugu, Soomevere, Unakvere ja Venevere.

Vaatamisväärsused
-----------------

* Pilistvere Andrease kirik
* Arussaare Issanda Taevaminemise kirik
* Kõo mõisa hooned

Vallavanemad
------------

Aastatel 1992–1992 oli Kõo vallavanem Ain Vahtra, 1992. aastast on vallavanem Tarmo Riisk.

Viited
------

1. ↑  Maakatastri statistika, vaadatud 12.10.2018.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. detsember 2017. Vaadatud 21. novembril 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
5. ↑  Järva maakonna Roosna-Alliku valla, Viljandi maakonna Kõo ja Viiratsi valla ning Võru maakonna Lasva valla omavalitsusliku staatuse kinnitamise kohta (vastu võetud 07.05.1992)
6. ↑  Viljandimaa Omavalitsuste Liit: Maakonna omavalitsused ja juhid alates 1992.a..pdf
**Sibratsgfäll** on vald Austria Vorarlbergi liidumaal Bregenzi ringkonnas.

Geograafia
----------

Sibratsgfäll asub Bodeni järvest lõunas 929 m kõrgusel. 46,0% territooriumist on metsa all, 34,2% on mägine (Alpid). Vald asub vahetult Saksamaa piiri ääres.

Sibratsgfäll on Saksamaa-Austria ühisprojekti *Naturpark Nagelfluhkette* liige.

Ajalugu
-------

Habsburgid valitsesid Vorarlbergi külasid vaheldumisi Tiroolist ja Kaugemast Austriast (Freiburg). Aastatel 1805–1814 kuulus paik Baierile, siis taas Austriale. Sibratsgfäll on kuulunud Austria Vorarlbergi liidumaa koosseisu alates selle asutamisest 1861. aastal.

Küla oli aastatel 1945–1955 Prantsuse okupatsioonitsooni Austrias osa.

Kultuur
-------

Sibratsgfälli kihelkonnakirik (hl. Michael)
**Sibratsgfälli kihelkonnakirik** asub kalmistust põhjas. See on pühitsetud peaingel Miikaelile. Kabelit on esmamainitud 1732. aastal. 1805. aastal ehitati uus kirik ja 1845. aastal seda laiendati.

Viited
------

1. ↑  Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Bregenzi ringkonna vallad

* Alberschwende
* Andelsbuch
* Au
* Bezau
* Bildstein
* Bizau
* Bregenz
* Buch
* Damüls
* Doren
* Egg
* Eichenberg
* Fußach
* Gaißau
* Hard
* Hittisau
* Höchst
* Hohenweiler
* Hörbranz
* Kennelbach
* Krumbach
* Langen bei Bregenz
* Langenegg
* Lauterach
* Lingenau
* Lochau
* Mellau
* Mittelberg
* Möggers
* Reuthe
* Riefensberg
* Schnepfau
* Schoppernau
* Schröcken
* Schwarzach
* Schwarzenberg
* Sibratsgfäll
* Sulzberg
* Warth
* Wolfurt
Kölni Püha Pantaleoni kirikus on gooti kiviletner ja metallist koorivõre mõlemad
Magdeburgi toomkiriku letner sulgeb vaate altariruumi peaaegu täielikult, selle keskel on trepiga lugemispult ja Püha Risti altar
Kunagine ilmikute altariga koorivõre altariaia sees Münsteri toomkirikus (hävinud)
**Koorivõre** ehk **koorivahevõre** (ladina keeles *cancelli*) on kiriku koori pikihoonest eraldav ažuurne või avadega konstruktsioon. Koorivõre ei sulge vaadet altariruumi erinevalt letnerist. Idakirikus kujunes varakristlikust barjääritaolisest ja hiljem sammastega *templon*'ist ikonostaas.

Ajaloost
--------

Koorivahevõre taolisi ehitisi altariruumi ees esines juba eelromaani ehitistes, näiteks Astuuria kuningriigis püstitatud kirikutes. Bütsantsi kirikutes oli selliseks eraldajaks paneelide, kolonnettide ja arhitraaviga *templon*.

Koori eraldab alates 12. sajandist kogudusele määratud hooneosast eriti kloostri- ja stiftikirikutes kõrge vahesein (*Chorschranke*, *choir screen* või *rood screen*). Kui selle küljes asus lugemispult ja selle ees ilmikute altar, oli tegemist letneriga.

Alates 15. sajandist ilmub barjääritaolise vahevõre asemele üha sagedamini kõrge kunstipäraselt sepistatud ja kaunistatud metallist võresein ehk doksaal. Kõige kaunimad näited neist võreseintest pärinevad 17. sajandist, näiteks Püha Martini ja Oswaldi kiriku koorivõre Weingartenis Württembergis.

Pildid
------

* Rooma San Clemente madal vahesein on näide varakristlikust barjääritaolisest eraldajastRooma San Clemente madal vahesein on näide varakristlikust barjääritaolisest eraldajast
* Bütsantsipärane templon Santa Maria in Valle Porclaneta romaani kirikusBütsantsipärane *templon* Santa Maria in Valle Porclaneta romaani kirikus
* 14. sajandi gooti koorivõre Edingthorpe'i kõigi pühakute kirikus Norfolkis14. sajandi gooti koorivõre Edingthorpe'i kõigi pühakute kirikus Norfolkis
* Barokne puust nikerdatud koorivõre Matarengi kirikus RootsisBarokne puust nikerdatud koorivõre Matarengi kirikus Rootsis
* Barokne puuvarbadest koorivõre keskaegse Husaby kiriku kitsas võidukaaresBarokne puuvarbadest koorivõre keskaegse Husaby kiriku kitsas võidukaares

* Barokne metallist koorivõre Doberlug-Kirchhaini kloostrikirikusBarokne metallist koorivõre Doberlug-Kirchhaini kloostrikirikus
* Barokne koorivõre kirikus WeingartenisBarokne koorivõre kirikus Weingartenis
* 18. sajandi rokokoostiilis koorivõre Augsburgi Püha Risti katoliku kirikus18. sajandi rokokoostiilis koorivõre Augsburgi Püha Risti katoliku kirikus

Vaata ka
--------

* Letner
* *Templon*
* Ikonostaas
* Altariaed

Viited
------

1. ↑  Kunstileksikon. Eesti Klassikirjastus, 2001
2. ↑
3. ↑  "Chorgitter. – Das grosse Kunstlexikon von P.W. Hartmann". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. september 2020. Vaadatud 2. septembril 2020.
**Jatvingid** oli balti hõim, kes asustas Grodno, Lomža ja Suvalki vahelist ala. Jatvingid rääkisid jatvingi keelt. Nende arv ulatus hinnanguliselt 50 000 inimeseni. 

Jatvingid jagunesid neljaks hõimuks. Czarna Hańcza jõe ümbruskonnas elasid nn pärisjatvingid, neist edelas elasid polleksaanid (nende järgi on nime saanud tõenäoliselt nii Podlasie kui ka Polesje), ida pool dainavalased ja põhjas Šešupė ülemjooksul sūduvalased.

Kroonikates mainitakse jatvinge esimest korda aastal 983. 1009. aastal üritas Bruno Querfurtist jatvinge ristida, ent ebaõnnestunult.

X sajandil alustasid jatvingite maade alistamist nii nende naabruses elavate idaslaavi ja lääneslaavi hõimude valitsejad, hiljem ka germaanlastest ristisõdijad. 1248. aastal kaotasid jatvingid ühe oma tähtsama kindluse Drohiczyni. Tähtsaks jatvingite pealikuks kujunes Skomand, kes juhtis sõjaväge nii Pinski kui ka Chełmno vastu, ent alistus hiljem ristisõdijatele. Aastail 1277–1283 juhatas ta ristisõdijate retki jatvingite maale, mille tagajärjel osad neist alistusid ja küüditati Sambijasse, teised suundusid aga sõjapealik Skurda juhatusel elama Leedu suurvürstiriiki. Aastail 1283–1422 oli endine jatvingite asuala sisuliselt inimtühi. Jatvingid kadusid 14. sajandi alguseks.

Viited
------

1. 1 2  *Eesti Entsüklopeedia.* 4. köide: *Jaapan–Käolina.* Tartu: Loodus, 1934, lk 55.
2. ↑
3. ↑
**Stinatz** (horvaadi: *Stinjaki*, ungari: *Pásztorháza*) on vald (*Marktgemeinde*) Austrias Burgenlandi liidumaal Güssingi ringkonnas. Viimase rahvaloenduse järgi on 62% elanikkonnast Burgenlandi horvaadid.

Stinatzi peatänav

Ajalugu
-------

Osmanite sõdade tõttu 15. sajandil rändasid paljud horvaadi pered sellesse piirkonda ja asutasid oma linna. Stinatzit on dokumendis esmamainitud 1577. aastal. Sarnaselt kogu Burgenlandi piirkonnale kuulus Stinatz 1921. aastani Ungarile. Ungari seadusandluse ja poliitika muutumise tõttu 1889. aastal sai linn, algse nimega Stinjaki, ungari nime Stinacs. Linn kuulub 1921. aastast Burgenlandi liidumaasse.

Stinatzi horvaatidest elanikud kõnelevad lõunatšakaavi murret.

Haridusasutused
---------------

Laste arvukuse tõttu on linnas oma eelkool ja algkool. Kuigi sündide arv on viimastel aastatel langenud, on koolil lapsi piisavalt, sest linnas on palju immigrante.

Ühendused ja üritused
---------------------

Linnas on palju klubisid, nagu jalgpalliklubi, muusikaselts, tenniseklubi, Stinjacko Kolo ja Naturfreunde. Kõigil neil klubidel on oma üritused.

Rahvaviisid
-----------

Linna iseloomustab selle horvaadi päritolu, eriti värviline kohalik kostüüm (Stinatzer Tracht) ja tohutud pulmad, kus lauldakse ja tantsitakse palju.

Inimesi
-------

* Marijana Grandits, poliitik
* Ferdinand Grandits, poliitik
* Ernst A. Grandits, 3 Sat telesaatejuht
* Thomas Resetarits, skulptor
* Lukas Resetarits, kabareekunstnik
* Willi Resetarits, muusik, alias Kurt Ostbahn
* Terezija Stoisits, poliitik
* Thomas Stipsits, kabareekunstnik

Viited
------

1. ↑  Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Güssingi ringkonna vallad

* Bildein
* Bocksdorf
* Burgauberg-Neudauberg
* Eberau
* Gerersdorf-Sulz
* Großmürbisch
* Güssing
* Güttenbach
* Hackerberg
* Heiligenbrunn
* Heugraben
* Inzenhof
* Kleinmürbisch
* Kukmirn
* Moschendorf
* Neuberg im Burgenland
* Neustift bei Güssing
* Olbendorf
* Ollersdorf im Burgenland
* Rauchwart
* Rohr im Burgenland
* Sankt Michael im Burgenland
* Stegersbach
* Stinatz
* Strem
* Tobaj
* Tschanigraben
* Wörterberg
Tartlane põllega (Johannes Pääsuke, 1914)
**Põll** on vööle seotud rõivas, mis katab keha esikülge.

Kandmine
--------

Ajalooliselt on põllesid kandnud peamiselt naised, põllesi kasutati toidu valmistamiseks, kui ka hiljem olid põlles ka moes. nii tööd tehes või peol olles. Läänemeresoome naiste riietusse kuulus põll hiljemalt alates 12. sajandist. Põlle sai pruut pulmade ajal põlletamisel ning ta ei tohtinud sellest enam loobuda. Alates 19. sajandi teisest poolest kandsid põlle pidulikel juhtudel ka täiskasvanud tüdrukud. Samal ajal levis põll ka setude hulgas, kelle rõivastuses seda, nagu venelastelgi, varem polnud.

Valmistamine
------------

Materjali ja kaunistuste poolest olid eesti põlled väga variatsioonirikkad. Põll tehti harilikult ühest riidelaiast, mis kroogiti värvli külge või tõmmati krookesse ülaääre paelaga. Linane või takune argipõll oli kaunistuseta. Pidulik põll õmmeldi valgest linasest või värvilisest villasest riidest. Põll kaunistati pilu, pitsi või tikandi ja narmastega. Lõuna-Eestis kaunistati põlli punaste koetriipudega.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Põll** |

* külvipõll
* põlletamine
* põlle lappimine
* klaarpõll
* kiutpõll
* pruudipõll
* puusapõll

Viited
------

1. 1 2 3   Eesti rahvakultuuri leksikon. Toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2007. lk 229
2. 1 2   Etnograafia sõnaraamat. Arvi Ränk. Tallinn. 1995. lk 155
**Neeme** on eesti mehenimi.

Neeme on kirjandusliku algupäraga muistsena pakutud eesnimi. 1902. aastal ilmunud M. Morrissoni[*viide?*] jutustuse "Eesti-rahwa vabaduse võitluse üle"[*viide?*] peategelane on Neeme. Tõenäoliselt on nimi kas kavatsuslik või kogemata tekkinud teisend Henriku Liivimaa kroonikas mainitud vanema Meeme nimest.

2023. aasta 1. jaanuari seisuga on Eestis eesnimi Neeme 346 mehel. Neeme on esinemissageduselt 352. mehenimi. Kõige populaarsem on eesnimi Neeme vanuserühmas 45–49, kus neid on 10 000 elaniku kohta 5,60. Kõige populaarsem on eesnimi Neeme Saare maakonnas, kus seda esineb maakonna 10 000 elaniku kohta 7,52.

Nime kandjaid
-------------

* Neeme Armolik, eesti põllumajandusteadlane
* Neeme Brus, eesti ajakirjanik
* Neeme Järvi, eesti dirigent
* Neeme Katt, eesti keemiaõpetaja
* Neeme Korv, eesti ajakirjanik
* Neeme Kuningas, eesti lavastaja ja laulja
* Neeme Laanepõld, eesti muusik ja laulusõnade autor
* Neeme Loorits, eesti orienteeruja ja rogainija
* Neeme Lüdimois, eesti kunstnik
* Neeme Raud, eesti ajakirjanik
* Neeme Roose, eesti füüsik ja majandusteadlane
* Neeme Russi, eesti põllumajandusteadlane
* Neeme Ruus, Eesti poliitik
* Neeme Suur, Eesti poliitik ja kaitseliitlane
* Neeme Väli, Eesti sõjaväelane

Viited
------

1. ↑  Edgar Rajandi. Raamat nimedest. Tallinn, 1966. Lk. 134-135.
2. ↑
**Julia Sommer** (sündinud 22. detsembril 1987) on Eesti poliitik.

16. novembril 2018 valiti Julia Sommer Eestimaa Ühendatud Vasakpartei ajutiseks juhiks ja detsembri algul toimunud erakonna kongressil erakonna esimeheks.

2019. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Eestimaa Ühendatud Vasakpartei esinumbrina valimisringkonnas nr 4. Ta kogus 83 häält ja ei osutunud valituks.

2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel kandideeris Julia Sommer Eestimaa Ühendatud Vasakpartei ainsa kandidaadina. Ta kogus 221 häält ja ei osutunud valituks.

17. jaanuaril 2020 viidi Sommer Harju maakohtu otsusega Vasakpartei liikmeskonnast välja.

Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Eestimaa Ühendatud Vasakpartei nimekirjas Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 1477 häält ning ei osutunud valituks.

Viited
------

1. ↑  Päring inforegister.ee andmebaasis
2. ↑  Indrek Tart:Intriig väikeparteis: Eestimaa Ühendatud Vasakpartei esitas riigikogusse kandideerimiseks kaks konkureerivat nimekirja Delfi, 18. jaanuar 2019
3. ↑  Detailne hääletamistulemus. Valimisringkond nr 4 Riigikogu valimised 2019
4. ↑  Eesti Vabariik kokku Euroopa Parlament 2019
5. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. veebruar 2020. Vaadatud 26. veebruaril 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Tõnis Kalbus
**Tõnis Kalbus** (4. detsember 1880  Tori vald – 20. märts 1942 Sosva vangilaager, Sverdlovski oblast) oli eesti advokaat ja Tööerakonna poliitik.

Ta õppis Selja koolis ja Tori kihelkonnakoolis, mille lõpetas aastal 1896. Aastatel 1899–1901 töötas ta Taali vallakirjutajana. Seejärel töötas ta Viljandi-Pärnu rahukogu kirjatoimetajanaja Pärnu II jaoskonna talurahvaasjade komissari kirjatoimetajana. Aastatel 1905–1909 töötas ta Pärnu kitsarööpmelise raudtee ehitusosakonnas asjaajajana. Aastal 1909 sooritas ta küpsuseksami Pärnu poeglaste gümnaasiumi juures. Seejärel õppis ta Moskva Ülikooli õigusteaduskonnas, mille lõpetas aastal 1913.

Aastatel 1913–1919 tegutses ta Rakveres advokaadina. 1914. aasta valiti ta Rakvere Linnavolikogu liikmeks ja Rakvere Linnavolikogu esimeheks, selles ametis oli ta aastani 1919. 

Ta oli aastal 1917 Virumaa miilitsaülem ja hiljem ka Virumaa komissar. Aastal 1918 määrati ta Eesti Ajutise Valitsuse poolt Rakvere-Paide Rahukogu esimeheks. Aastatel 1918–1919 oli ta Rakvere Kinnistusjaoskonna ülem ja Tallinna eriti tähtsate asjade kohtu-uurija.

Aastast 1919 tegutses ta vandeadvokaadina. Ta oli Asutava Kogu ja I, II, III, IV ja V Riigikogu koosseisude saadik. Lisaks oli ta aastatel 1921–1922 Tallinna Linnavolikogu liige ja aastatel 1927–1929 Harjumaa nõukogu esimees. 

Aastatel 1925–1929 oli ta kolmes valitsuses (Jaan Teemanti esimeses valitsuses ja Jaan Tõnissoni kolmandas valitsuses) kohtuministriks ning August Rei valitsuses sise- ja kohtuministriks.

1. veebruaril 1940 määrati ta majandusministri usaldusmeheks AS-is "Tallinna köievabrik John Carr'i pärijad".

Kalbus küüditati Siberisse, kus ta Sverdlovski oblastis, Sosva laagris 20. märtsil 1942 hukkus.

Viited
------

1. ↑  Eesti riigi-, avaliku- ja kultuurielu tegelased 1918–1938. I. Tallinn, 1939
2. ↑  10 suurettevõtet võeti järelevalve alla. Rahvaleht, 28. veebruar 1940, nr. 28, lk. 1.
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. september 2012. Vaadatud 30. oktoobril 2011.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

| * v
* r
Eesti siseministrid |
| --- |
| Kuni 1940. aastani | 
Konstantin Päts • August Peet • Aleksander Oinas • Aleksander Hellat • Kaarel Eenpalu • Lui Olesk • Kaarel Eenpalu • Theodor Rõuk • Kaarel Eenpalu • Heinrich Laretei • Jaan Hünerson • Tõnis Kalbus • Ado Anderkopp • Jaan Hünerson • Johan Reinhold • Jaan Hünerson • Ado Anderkopp • Vladimir Rooberg • Ernst Ein • Johan Müller • Kaarel Eenpalu • Richard Veermaa • August Jürima |
| Eksiilis | 
Otto Tief • Johannes Sikkar • Aksel Mark |
| Alates 1990. aastast | 
Olev Laanjärv • Robert Närska • Lagle Parek • Mart Laar • Heiki Arike • Kaido Kama • Edgar Savisaar • Tiit Vähi • Märt Rask • Riivo Sinijärv • Robert Lepikson • Olari Taal • Jüri Mõis • Tarmo Loodus • Ain Seppik • Toomas Varek • Margus Leivo • Kalle Laanet • Jüri Pihl • Marko Pomerants • Ken-Marti Vaher • Hanno Pevkur • Andres Anvelt • Katri Raik • Mart Helme • Alar Laneman • Kristian Jaani • Lauri Läänemets |
Antonio Possevino. Fregment Jan Matejko maalilt "Stefan Batory Pihkva all" (:pl)
**Antonio Possevino** (ladina keeles *Antonius Possevinus*; 1533 või 1534 – 26. veebruar 1611 Ferrara) oli itaalia vaimulik ja paavsti legaat Põhja-Euroopas.

Possevino astus 1559. aastal jesuiitide ordusse ja oli seejärel üks mõjukamaid kirikutegelasi. Tal olid väga head suhted paavst Gregorius XIII-ga, kes määras ta 1578. aastal Põhja-Euroopa legaadiks. Seega pidi Possevino juhtima sealset vastureformatsiooni. Oma suurima liitlasena nägi Possevino Rzeczpospolitat, eriti pärast seda, kui kuningas Stefan Bathory oli Moskva tsaaririiki Liivimaa sõja Vene-Poola sõjas võitnud.

1582. aastal aitas Possevino sõlmida Jam-Zapolski vaherahulepingut, millega Rzeczpospolita sai võimu kogu Liivimaa üle (Vana-Liivimaa põhjaosa ehk Eestimaa oli langenud juba rootslaste kätte).

Seejärel püüdis ta katoliiklust levitada nii põhja kui ka ida poole, toetades sel eesmärgil intensiivselt Liivimaale jesuiitide seminaride loomist. Tema, Poola jesuiitide provintsiaali Giovanni Paolo Campana ja nuntsius Alberto Bolognetti toel rajatigi Liivimaale Riia ja Tartu jesuiitide seminarid. Possevino toetas eriti Tartu seminari tööd, mida ta pidas täielikult enda looduks ja mida ta ka külastas.

Possevino käis ka Moskvas, kus püüdis Ivan IV-t mõjutada katoliku usku üle tulema. See siiski ebaõnnestus. Tema reisist Moskvasse on säilinud reisikiri. Oma tegevust Liivimaal kirjeldab ta aga kirjas Mantova hertsoginnale.

1586. aastal, kui Stefan Bathory suri, algasid Rzeczpospolitas troonitülid ja Possevinot süüdistati Zygmunt III vastaskandidaadi Austria Maximiliani toetamises. Seetõttu rikuti tema suhted Rzeczpospolita riigivõimuga ning ta ei omanud Põhja-Euroopa asjades enam mingit mõjuvõimu.

Teoseid
-------

* *Commentarii di Moscovia, et della pace segvita fra lei, e'l regno di Polonia, colla restitutione della Livonia. Scritti in lingua latina da Antonio Possevino della compagnia di giesu. ... in Mantova, 1596. Per Francesco Osanna Stampatore Ducale MDXCVI. Con licenza di Superiori*. Mantova, 1596. (Link)
* *Kiri Mantova hertsoginnale : [katoliku usu levitamisest ja kindlustamisest] Liivimaal, Rootsis ja Transilvaanias*. Sissejuhatus ja kommentaarid: Vello Helk; tõlkinud Vello Salo. Tartu: Johannes Esto Ühing, 1994.
* *Livoniae commentarius Gregorio XIII. P.M.*. Toimetanud C. E. Napiersky. Riia, 1852.
* *Apparatus sacer ad scriptores Veteris et Novi Testamenti* (Venice, 1603-06)
* *Bibliotheca selecta* (Rooma, 1593)
* *Moscovia* (Vilnius, 1586)
* *Dell sacrificia della Messa* (Lyon, 1563)
* *Il soldato cristiano* (Rooma, 1569)
* *Notæ verbi Dei et Apostolicæ Ecclesiæ* (Poznań, 1586)
|  |
| --- |
|  |
|  |
| Kuld | 2006 | küngaslaskumine |
| Hõbe | 2010 | küngaslaskumine |
|  |
| Kuld | 2005 | paarisküngaslaskumine |
| Kuld | 2007 | paarisküngaslaskumine |
| Hõbe | 2007 | küngaslaskumine |
| Hõbe | 2009 | küngaslaskumine |

**Jennifer Heil** (sündinud 11. aprillil 1983 Alberta provintsis Spruce Grove'is) on Kanada vigursuusataja, olümpiavõitja.

Olümpiadebüüdi tegi Heil 2002 USA-s Salt Lake Citys. Ta lõpetas küngaslaskumise 4. kohaga, kaotades olümpiamedali sajandiku punktiga.

2003. aasta hooaeg jäi tal vigastuse tõttu vahele, kuid kolmel järgmisel aastal võitis ta küngaslaskumises maailma karika. 2005 tuli ta Soomes Kuusamos maailmameistriks paarisküngaslaskumises, mis ei kuulu olümpiamängude kavva.

2006. aasta taliolümpiamängudel Itaalias Torinos võitis Heil Kanada esimese olümpiakulla esimesel täispikal võistluspäeval.

2007 tuli ta Itaalias Madonna di Campiglios peetud maailmameistrivõistlustel küngaslaskumises oma kaasmaalase Kristi Richardsi järel teiseks ja paarisküngaslaskumises maailmameistriks. 2009 saavutas ta Jaapanis Inawashiros küngaslaskumises Aiko Uemura järel hõbemedali. Vahepealse, 2008. aasta hooaja jättis ta põlvevigastuse tõttu vahele.

Jennifer Heil valmistus 2010. aasta taliolümpiamängudeks ulatusliku eksperimentaalse treeninguprogrammi alusel. Ta töötas iga päev koos Kanada juhtivate spordipsühholoogide, jõutreeneri ja spordiarstiga. Lisaks elas ta koos oma isikliku treeneri Dominick Gauthier'ga. See programm, mille nimi oli B2ten, hõlmas 20 sportlast 13 spordialalt.

Enne kodumaal Vancouveris toimunud olümpiamänge oli Heil võitnud neli MK-etappi ja tõusnud tiitlikaitsjana peafavoriidiks. Kuna küngaslaskumine toimus olümpiamängude esimesel võistluspäeval, oli tal edu korral võimalik tulla esimeseks kanadalaseks, kes kodus peetud olümpiamängudel kulla võitnud (1976. aasta suveolümpiamängudel jäi Kanada kuldmedalita). Heili sõitu vaatas televisiooni vahendusel 8 miljonit kanadalast.

Kvalifikatsiooni lõpetas ta USA sportlase Hannah Kearney järel teisena (Richards oli 4. ja Uemura 5.) Finaalis sõideti kvalifikatsiooni tulemuste pööratud paremusjärjestuse põhjal, Heil eelviimasena. Ta tõusis liidriks, kuid Kearney sõitis välja veel parema tulemuse ja võttis võidu. Uemura tõusis 4. kohale, Richards katkestas.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 2006 Itaalia Torinos:
	+ **olümpiavõitja** küngaslaskumises
* 2010 Kanada Vancouveris
	+ hõbemedal küngaslaskumises

Isiklikku
---------

Jennifer Heil oli tippsportlasena 165 cm pikk ja kaalus 55 kg.

Ta õpib McGilli ülikooli haldusjuhtimisteaduskonnas ning loodab pärast õpingute lõpetamist asuda tööle juveelide kujundamise alal.

Ta tegutseb ka heategevuse alal. Pärast Vancouveri olümpiamänge annetas ta 25 000 dollarit rahvusvahelisele organisatsioonile Because I am a Girl, mis aitab tüdrukuid vaesusest välja ja suurendab tüdrukute õigusi.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jennifer Heil** |

* Jennifer Heili koduleht
Priit Teniste, Füsioterapeut ja endine korvpallitreener, portree töölaua taga.Priit Teniste, Füsioterapeut ja endine korvpallitreener
**Priit Teniste** (sündinud 5. septembril 1971 Tartus) on füsioterapeut ja endine Eesti korvpallitreener.

Lõpetanud 1989. aastal Tartu 8. keskkooli ja 1993. aastal füsioterapeudina Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. 

Aastatel 1978–1989 mänginud korvpalli Harri Russaku ning 1989–1993 Arne Laose ja Jüri Neissaare juhendamisel. 

Olnud 1993–1995 Tartu Gaasi korvpallimeeskonna füsioterapeut, 1995–1997 Tallinna Kalevi meeskonna ja Eesti meeste korvpallikoondise füsioterapeut, 1997–2005 Nybiti meeskonna treener-füsioterapeut (võitnud Eesti meistrivõistlustel 2 hõbe- ja 3 pronksmedalit) ning 2005–2006 Rapla meeskonna peatreener. 

Aastatel 2006–2008 oli Eesti sõudekoondise füsioterapeut, sh 2008. aastal Pekingi olümpiamängudel.  Olnud Fed Cupi meistrivõistlustel Eesti tennisenaiskonna füsioterapeut. 2023 aastal Briti vehklemiskoondise füsioterapeudina U-17/U20 Euroopa meistrivõistlustel Talinnas ning rahvusvahelistel Saarte Mängudel Guernsey saarel.

Aastast 2006 PT Trigeenika OÜ juhatuse liige.

Isiklikku
---------

Priit Teniste on abielus, poja ja tütre isa.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  "» EM kadetid (U17)". *vehklemisliit.ee*. Vaadatud 8. detsembril 2023.
6. ↑  Kivi, Alver (2. juuli 2023). "2023 Saarte mängud: Guernseyle sõidab 47 liikmeline delegatsioon". *Saaremaa Spordisõber* (inglise). Vaadatud 8. detsembril 2023.
7. ↑

Välislingid
-----------

* Priit Teniste koduleht
* "Keskpäev" Priit Teniste Raadio Kadi saates "Keskpäev", 4. oktoober 2016
* Peking 2008 XI päev. Priit Teniste olümpiaraadios, 18. august 2008
* Priit Teniste "Valu tekitab stressi, stress võimendab valu" Saarte Hääl, 5. september 2016
* Priit Teniste "VIGASTUSED ja nende ravi - kuhu minna, mida teha?" ajakiri Start, mai 2017
* Priit Teniste "Taastumine pärast hooaja lõppu" ajakiri Orienteeruja, 3. oktoober 2017
* Priit Teniste "Elama ei pea valu kannatades" EPL Laupäevaleht, 25. august 2018
* Priit Teniste "Hispaanlaste ravitehnoloogia leevendab koroonaviirusest põhjustatud kopsukahjustusi" Posimees.ee Tervis, 4 aprill 2020



INDEKSIGA
**Slade** on inglise *rock*-ansambel, mis alustas tegevust 1966. aastal Wolverhamptonis.

Ansambel saavutas tuntuse 1970. aastate alguses glämmroki perioodil. Aastatel 1971–1976 oli ansamblil Suurbritannias seitseteist esikahekümne hitti, millest kuus olid esikohahitid – "Coz I Luv You" (1971), "Take Me Bak 'Ome" (1972), "Mama Weer All Crazee Now" (1972), "Cum On Feel the Noize" (1973), "Skweeze Me, Pleeze Me" (1973) ja "Merry Xmas Everybody" (1973), mille kõigi autorid olid Noddy Holder ja Jim Lea. 1973. aasta märtsis jõudis "Cum On Feel the Noize" esimesena pärast The Beatlesi 1969. aasta singlit "Get Back" kohe avanädalal Briti singlite edetabelis UK Singles Chart esikohale. Singlite müügiedult oli Slade 1970. aastatel kõige edukam Briti ansambel.

Briti kooliõpetajate seas sai ansambel kurikuulsaks selle poolest, et ansambli laulud olid kirjutatud õigekirjavigadega (ühe piirkonna murde häälduse järgi), millega olevat ansambel õpilastele halba mõju avaldanud.

Ansambli edukaim ja kõige enammüüdud singel on jõululaul "Merry Xmas Everybody", mida on müüdud üle miljoni koopia. Tegemist on ühe populaarseima Briti jõululauluga. See on hilisematel aastal jõulude ajal jõudnud korduvalt taas Briti singlite edetabelisse. 2012. aastal saavutas "Merry Xmas Everybody" Briti telekanali ITV korraldatud parima jõululaulu valimisel kolmanda koha.

Pärast seda, kui ansambel üritas 1975. aastal ebaõnnestunult vallutada ka USA muusikaturgu, nende populaarsus vähenes. Ansambel sai Suurbritannias uuesti ootamatult populaarseks esinemisega 1980. aastal Readingi rokifestivalil, kus nad asendasid viimasel minutil Ozzy Osbourne'i. Slade'i hilisema perioodi edukamad singlid olid "My Oh My" (1982, Suurbritannias #2) ja "Run Runaway" (1984, #7). Ansambli põhikoosseis läks 1992. aastal laiali, kuid samal aastal moodustasid ansambli algkoosseisu liikmed Dave Hill ja Don Powell uute liikmetega ansambli uuesti. Hiljem on ansambli koosseis veel mitmeid kordi muutunud. Ainsana kuulub algkoosseisu liikmetest praeguseni ansamblisse Hill.

Slade'i esimene koosseis andis välja neliteist stuudioalbumit, millest viimaseks jäi "You Boyz Make Big Noize" (1987). Briti plaadimüügiedetabelis jõudis esikohale "Slayed?" (1972) ja "Old New Borrowed and Blue" (1974). 1992. aastal kokku tulnud teine koosseis andis välja vaid ühe stuudioalbumi, "Keep on Rockin'" (1994).

Osaline diskograafia
--------------------

* "Beginnings" (1969)
* "Play It Loud" (1970)
* "Slade Alive!" (kontsertalbum; 1972)
* "Slayed?" (1972)
* "Sladest" (kogumikalbum; 1973)
* "Old New Borrowed and Blue" (1974)
* "Slade in Flame" (1974)
* "Nobody's Fools" (1976)
* "Whatever Happened to Slade" (1977)
* "Slade Alive, Vol. 2" (kontsertalbum; 1978)
* "Return to Base" (1979)
* "We'll Bring the House Down" (1981)
* "Till Deaf Do Us Part" (1981)
* "Slade on Stage" (kontsertalbum; 1982)
* "The Amazing Kamikaze Syndrome" (1983; anti 1984. aastal uuesti välja nime all "Keep Your Hands Off My Power Supply")
* "Rogues Gallery" (1985)
* "Crackers - The Christmas Party Album" (1985)
* "You Boyz Make Big Noize" (1987)
* "Keep on Rockin'" (1994; anti 2002. aastal uuesti välja nime all "Cum on Let's Party").
Lahingutanki kohta vaata artiklit Ramses II (tank).  

---


|  |
| --- |
| **Ramses II hieroglüüfidega** |
| **sünninimi** |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | 
 |  |

 |
| *Ramesses (Meriamon)*Ra on ta sünnitanud (Amoni armastatu) |
| **valitsejanimi** |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

 |  |

 |
| *Usermaatra Setep-en-ra*Vägev on Ra Maat, Ra valitu |

Ramses II muumia
**Ramses II** (umbes 1300 eKr – 1224 või 1213 eKr) oli Egiptuse vaarao 19. dünastiast 13. sajandil eKr, tõenäoliselt aastatel 1290–1224 eKr või 1279–1213 eKr. Ta oli Seti I poeg. Troonile saades oli Ramses umbes 20-aastane ning ta valitses 66 aastat (suri ligi 90-aastaselt).[*viide?*]

Ramsest peetakse Egiptuse Uue Riigi üheks silmapaistvamaks valitsejaks, ta taastas Egiptuse kontrolli Palestiina üle ning sõdis Süürias hetiitidega. 1274 toimus sõja suurim Kadeši lahing, kus kumbki pool ei saavutanud otsustavat edu. 1269 või 1258 eKr sõlmisid Ramses ja hetiitide kuningas Hattušili III rahu- ja liidulepingu ning jagasid Lähis-Ida omavahel: Egiptusele jäi Palestiina, hetiidid said enamiku Süüriast.[*viide?*]

Ramsese ajal ehitati palju, muuhulgas rajati ka uus pealinn Per-Ramses. Ramses II kivikujud on ühed tänapäeva tuntumad Vana-Egiptuse arhitektuurimälestised Giza püramiidide ja sfinksi kõrval.

Ramsese surma järel nõrgenes Egiptuse poliitiline ja majanduslik võim taas, kuna riiki tungisid sisse nn. mererahvad. Peagi peatas selle tendentsi ta järeltulija Ramses III, kes nad Egiptusest eemale tõrjus.

Ramses II on peetud ka vaaraoks, kelle ajal toimus juutide väljaränne Egiptusest, kuid otseseid tõendeid selle kohta pole.

Viited
------

1. ↑  Cifola, Barbara (1988). "Ramses III and the Sea Peoples: A Structural Analysis of the Medinet Habu Inscriptions". *Orientalia*. **57** (3): 275–306. JSTOR 43077586.
2. ↑  Beegle, Dewey M. "Moses - Exodus, Ten Commandments, Israelites". *Encyclopedia Britannica* (inglise). Vaadatud 22. detsembril 2023.
3. ↑  Isbouts, Jean-Pierre (28. detsember 2018). "Who was the Egyptian pharaoh challenged Moses?". *National Geographic* (inglise). Vaadatud 22. detsembril 2023.

Välislingid
-----------

* Inna-Katrin Hein, Itaalia muuseumis leiti suure tõenäosusega kuninganna Nefertari jalad, postimees.ee, 1. detsember 2016
**Kouakou Hervé Koffi** (sündinud 16. oktoobril 1996 Bobo-Dioulassos) on Burkina Faso jalgpallur, kes mängib väravavahina Belgia kõrgliigaklubis Royal Charleroi ja Burkina Faso jalgpallikoondises.

Ta alustas jalgpallurikarjääri Burkina Faso klubides. Aastatel 2015–2017 mängis ta Elevandiluuranniku klubis ASEC Mimosas.

2017. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Lille. Prantsusmaa kõrgliigas tegi Koffi debüüdi 20. augustil 2017 mängus Caen' vastu. Pärast seda sai ta sel hooajal Lille'i meeskonnas Prantsusmaa kõrgliigas kirja veel kolm mängu. Hooajal 2019/20 oli ta laenul Portugali kõrgliigaklubis Belenenses ja hooajal 2020/21 Belgia kõrgliigaklubis Mouscron.

2021. aasta juulis sõlmis ta lepingu Charleroi'ga. Alates hooajast 2021/22 on ta olnud Charleroi esiväravavaht.

2015. aastal võitis Koffi Burkina Faso jalgpallivõistkonnaga Aafrika mängudel hõbemedali. Burkina Faso koondises on Koffi mänginud alates 2016. aastast. 2017. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel saavutas ta Burkina Faso koondisega kolmanda koha.

Viited
------

1. ↑  "Hervé Koffi s'engage pour 5 ans avec le LOSC". *www.losc.fr* (French).`{{cite web}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
2. ↑  "BIENVENUE, HERVÉ !" (prantsuse). Sporting Charleroi. 6. juuli 2021. Vaadatud 12. oktoobril 2021.
**Boeing** (*The Boeing Company*) on maailma suurim tsiviil- ja militaarlennukite ja -kopterite tootja nii lepingute mahu kui ka toodetud lennukite arvu poolest, USA suurim eksportija.

Boeingu lennukitehase hooned Washingtoni osariigis Everettis on mahult maailma suurimad

Ajalugu
-------

Boeingu asutas 15. juulil 1916 Seattle'is William Boeing **Pacific Aero Products Company** nime all. 1917. aastal sai ettevõtte uueks nimeks **Boeing Aeroplane Company**.

Mõlema maailmasõja ajal kujunes Boeing üheks maailma suurimaks sõjalennukite tootjaks. Külma sõja ajal arendatud pommitajad Boeing B-47 ja Boeing B-52 Stratofortress suutsid ettevõtte positsiooni maailmaturul hoida. USAAF-i tellimusel projekteeris Boeing nelja reaktiivmootoriga varustatud õhutankerlennuki, mille põhjal ehitati kohe Boeingu esimene reaktiivreisilennuk Boeing 707. 707 esmalend toimus 1957. aasta detsembris.

1997. aastal ühines Boeinguga McDonnell Douglas.

Alates 2001 on Boeingu peakorter Chicagos.

Tänapäev
--------

Boeingu aktsia on noteeritud New Yorgi börsil (sümbol NYSE:BA) ja kuulub Dow Jonesi tööstuskeskmise indeksi koosseisu.

Boeingu kulutused lobitööle olid 2006. aastal 9,12 miljonit USA dollarit ja 2007. aastal 4,14 miljonit dollarit.

Aprillis 2009 teatas ajakiri BusinessWeek, et Boeing on USA 25 protsentuaalselt kõige vähem makse maksva ettevõtte hulgas. Ettevõtte 2005.–2008. aasta finantsaruannete põhjal järeldas ajakiri, et Boeing maksis keskmiselt maksudeks 3,2%, mis on märksa vähem standardsest ettevõtte 35% maksumäärast.

Praegu toodab Boeing nii reisi- kui ka sõjalennukeid.

Viited
------

1. 1 2  BOEING CO 2013 Annual Report Form (10-K). United States Securities and Exchange Commission, 14. veebruar 2014.

Kirjandus
---------

* Greider, William. "*One World, Ready or Not: The Manic Logic of Global Capitalism*". London: Penguin Press, 1997. ISBN 0-7139-9211-5.

Välislingid
-----------

* Koduleht


Dow Jonesi tööstuskeskmise indeksisse kuuluvad ettevõtted

3M |
American Express |
AT&T |
Boeing |
Caterpillar |
Chevron Corporation |
Cisco Systems |
Coca-Cola |
DuPont |
ExxonMobil |
General Electric |
Goldman Sachs  |
Home Depot |
Intel |
IBM |
Johnson & Johnson |
JPMorgan Chase |
McDonald's |
Microsoft |
Nike |
Pfizer |
Procter & Gamble |
Travelers |
UnitedHealth Group |
United Technologies Corporation |
Verizon Communications |
Visa |
Walmart |
Walt Disney


| Boeingu reisilennukid |
| --- |
| Praegu tootmises | 

* 737
* 737 MAX
* 747
* 747-8
* 767
* 777
* 777X
* 787
* BBJ

 |  |
| Tootmine lõpetatud | 

* 707
* 717
* 727
* 307 Stratoliner
* 757

 |
**Kleinzell** on vald (*Gemeinde*) Austrias Alam-Austria liidumaal Lilienfeldi ringkonnas.

Kleinzell asub Halbachtalis Gutensteini Alpides u. 55 km Viinist edelas ja 25 km Sankt Pöltenist lõunas. Valla territoorium on mägine, kõrgeimate mägede hulka kuuluvad Reisalpe (1399m) ja Hochstaff (1305m).

Metsa osakaal vallas on väga kõrge – 84,7 %. 11,9 % on püsiasustuspiirkond.

Kleinzelli pääseb põhja poolt (Gölsental) ja lõuna poolt (Kalte Kuchl) mööda maanteed L133. Idas viib L132 Dürrholzer Kreuzi kaudu Ramsausse.

Vaatamisväärsusi
----------------

Kleinzelli väike kihelkonnakirik ehitati 14. sajandil. See on uhkelt mäe otsas. Maarja taevaminemise auks ehitatud kirikusse viib 56 trepiastet. Puitaltari valmistas Linzi skulptor Ludwig Linzinger 1897. aastal neogooti stiilis renoveerimise käigus. Reljeef näitab Pühima Neitsi Maarja kuulutamist ja ingel Gabrieli teadet, et ta rasestub ja saab Jeesuse emaks. Ristribidega lagi. Seintel ripuvad kunstiliselt nikerdatud puidust risti teekond. Ringkonna vanim kell heliseb igal laupäeval keskpäeval, meenutamaks, et kord kõlasid sireenid, mis hoiatasid külaelanikke eelseisvatest pommirünnakutest. Renoveeritud kammeroreli ehitas 1750. aastal Ignaz Gatto "Vanem".

Kihelkonnakirik

Avalikud rajatised
------------------

Kleinzellis on lasteaed ja algkool.

Algkool

Viited
------



Lilienfeldi ringkonna vallad

* Annaberg
* Eschenau
* Hainfeld
* Hohenberg
* Kaumberg
* Kleinzell
* Lilienfeld
* Mitterbach am Erlaufsee
* Ramsau
* Rohrbach an der Gölsen
* Sankt Aegyd am Neuwalde
* Sankt Veit an der Gölsen
* Traisen
* Türnitz