recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Napoleon III Solferino lahingus. Jean-Louis-Ernest Meissonieri õlimaal lõuendil 1863. aastast.
Carlo Bossoli 1859. aasta litograafia Solferino lahingu lõpust
**Solferino lahing** (ka **Solferino ja San Martino lahing**) toimus 24. juunil 1859 Itaalia teises iseseisvussõjas. Lahingus osalesid ühelt poolt Austria armee keiser Franz Joseph I juhtimisel ning teiselt poolt liitlased, Prantsuse armee keiser Napoleon III ja Sardiinia armee kuningas Vittorio Emanuele II juhtimisel. See oli maailma ajaloos viimane suur lahing, kus sõjaväed olid monarhide isikliku juhtimise all. Lahing lõppes Prantsuse-Sardiinia alliansi võiduga.

See oli suurim lahing pärast Leipzigi lahingut 1813. aastal. Kokku osales lahingus ligi 300 000 sõdurit, neist 130 000 Austria ning kokku 140 000 Prantsuse ja Piemonte liitlasvägede koosseisus. Pärast Solferinot loobus Austria keiser armee isiklikust juhatamisest.

Magenta lahingus lüüa saanud ja itta taganenud austerlased muutsid 23. juunil saabunud Franz Joseph I käsul liikumissuunda ning asusid piki Chiese jõge vasturünnakule. Samal ajal saatis Napoleon III oma väed pealetungile, mistõttu vastased kohtusid ootamatult, ettekavatsemata kohas. Kokkupõrge toimus Solferino ja San Martino külade lähedal, lõuna pool Milano ja Verona vahel asetsevast Garda järvest. Piemontelased võitlesid austerlaste parema tiivaga San Martino lähistel, prantslased aga peajõududega Solferino kandis.

Lõpuks tuli Austria vägedel taganeda ning Prantsuse-Piemonte väed said taktikaliselt tähtsa, kuid kuluka võidu. Solferino lahing otsustas Itaalia teise iseseisvussõja saatuse, viies varem Prantsuse, Austria, Hispaania ja arvukate kohalike riikide vahel killustunud Itaalia ühinemiseni. 

Solferino lahing kestis üle 9 tunni. Austria poolel langes üle 3000 sõduri, 10 807 sai haavata ning 8638 langes vangi või jäi kadunuks. Liitlasvägedes hukkus 2492 sõdurit, 12 512 sai haavata ning kadunuks jäi või vangi langes 2922. Mõlemad pooled tulistasid või tapsid tääkidega haavatud ja surevaid sõdureid. 

Lahingu tunnistajaks sattunud Šveitsi ärimeest Jean-Henri Dunanti vapustasid lahinguväljale jäetud haavatud sõdurite kannatused. Ta korraldas kohaliku külarahva seas haavatutele abi ning algatas hiljem koju naasnult rahvusvahelised läbirääkimised, mis viisid Punase Risti rajamise ja Genfi konventsioonide vastuvõtmiseni.

Solferino lahingut kirjeldatakse ka eestikeelses laulus, mis on trükitud Jaroslav Hašeki romaani "Vahva sõduri Švejki juhtumised maailmasõja päevil" eestikeelses väljaandes ning mitmes üliõpilaslaulikus, ehkki Eestist pärit sõdureid selles konfliktis teadaolevalt kuigivõrd ei osalenud:

*Algas taplus Solferinos,*
*suits käis taevavõlvini.*
*Soolikaid seal songiti*
*ja verd seal voolas põlvini.*
*Soolikaid seal songiti*
*ja tõusid lihakuhilad.*
*Raiusid seal meie poisid*
*hirmsas vihatuhinas.*

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Solferino lahing** |
Indrek Sirp 2021. aasta Arvamusfestivalil
**Indrek Sirp** (sündinud 17. augustil 1977) on eesti ametnik ja julgeolekuekspert.

Haridus
-------

Sirp on lõpetanud 1995. aastal Kuressaare 2. Keskkooli ja 2001. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna ajaloo-osakonnas bakalaureuseõppes ning saanud Genfi Ülikoolist magistrikraadi[*millal?*] rahvusvahelise ajaloo erialal.

Töö ja ühiskondlik tegevus
--------------------------

Indrek Sirp on riigikantselei julgeoleku ja riigikaitse koordinatsioonidirektor. Ta on alates 2001. aastast olnud kaitseministeeriumis kahepoolsete suhete spetsialist, Balti koostöö büroo juhataja, rahvusvahelise koostöö osakonna juhataja, Eesti esindaja NATO Kooperatiivse küberkaitse koostöö oivakeskuse juhtkomitees, kaitsepoliitika nõunik ja kaitseministeeriumi esindaja Eesti Vabariigi Suursaatkonnas Ameerika Ühendriikides.

Isiklikku
---------

Tal on kaks last.

Viited
------

1. 1 2  "Speakers". *CEPA*. 24.9.2018. Vaadatud 6.9.2021.
2. 1 2  Kristiina Tiimus (4.7.2017). "Riigikantselei julgeoleku ja riigikaitse koordinatsioonidirektoriks saab Indrek Sirp". *Riigikantselei*. Vaadatud 6.9.2021.
3. ↑  "Saarlane Indrek Sirp luurekoordinaatoriks". *Saarte Hääl*. 5.7.2017. Originaali arhiivikoopia seisuga 6.09.2021. Vaadatud 6.9.2021.
4. ↑  "LÕPETANUTE TÄHESTIKULINE NIMEKIRI". *Tartu Ülikool*. Originaali arhiivikoopia seisuga 6.09.2021. Vaadatud 6.9.2021.
5. ↑  Karmen Laur (20.8.2021). "Euroopa Liidu asjade komisjon toetab Afganistanis ohtu sattunute vastuvõtmist, abi on palunud 31 inimest". *Delfi*. Vaadatud 6.9.2021.
Mait Raava, 2022. Foto: Andres Laanem
**Mait Raava** (sündinud 6. juunil 1962 Paides) on eesti psühholoog ja juhtimiskonsultant.

Elukäik
-------

Mait Raava on lõpetanud Tartu Ülikooli sotsiaalpsühholoogina (1992) ja Tallinna Ülikooli psühholoogia teadusmagistrina (1993) ja on läbinud psühholoogia doktoriõppe Tallinna Ülikoolis (2002-2006), uurides tippjuhtide innovatsiooni eeldusi. Ta on täiendanud end Oxfordi Ülikoolis, Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis, Western Kentucky Ülikoolis, Helsingi Ülikoolis, Microsoftis, Hay grupis, Jaapani haridusministeeriumis jm.

Ta on olnud psühholoogia lektor ja teadur Tallinna Ülikoolis (1989-1994) ja Tartu Ülikoolis (1993-1995), karjääri planeerimise lektor Tallinna Ülikoolis (2000-2006) ja strateegilise juhtimise teadur ja lektor EBS-is (2006-2008). 

Mait Raava on OÜ Pro Konsultatsioonide (1994) kaasasutaja ja juhtimiskonsultant. Ta on spetsialiseerunud innovatsiooni uurimisele ja selles juhtide nõustamisele.

Ta on nõustanud paljusid Eesti juhtivaid ettevõtteid ja riigiasutusi. Ta on nõustanud avaliku teenistuse tippjuhtide kompetentsimudeli väljatöötamist (2005) ja uuendamist (2017 ja 2023) ja kandidaatide eelduste mudeli väljatöötamist (2024) ning haridusasutuse juhi kompetentsimudeli väljatöötamist (2006; 2009) ja uuendamist (2016).

Ta on olnud Markit Holding AS-i nõukogu liige (veebruar 2014 - mai 2016) ja esimees (mai 2016 - märts 2023).

Kuulub teadusorganisatsioonidesse:

* Eesti Psühholoogide Liit (EPL)
* American Psychological Association (APA)
* Strategic Management Society (SMS)

Tegevus poliitikas
------------------

Mait Raava on Erakond Parempoolsed liige alates septembrist 2022.

Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 2 (Tallinna Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita linnaosad) 28 häält ning ei osutunud valituks.

Viited
------

1. ↑  "Pro Konsultatsioonid".
2. ↑  "Avaliku teenistuse tippjuhtide kompetentsimudel". 2023.
3. ↑  "Haridusasutuse juhi kompetentsimudel". 2016. Originaali arhiivikoopia seisuga 3. august 2020.

Välislingid
-----------

* Mait Raava Eesti Teadusportaali andmebaasis
* Mait Raava artiklid 1994–2015 andmebaasis ISE ja alates 2015 andmebaasis Digar
* Pro Konsultatsioonid
**Jaan Siirak** (14. august 1897 Sangaste kihelkond – 30. jaanuar 1959 Tallinn) oli eesti sisearhitekt ja mööblikujundaja.

Elulugu
-------

Jaan Siirak sündis Sangaste mõisa metsatöölise Jaani ja Juuli Siiraku pere kuuenda lapsena; ka õde Veera Sarapuust sai kunstnik.

Õppis aastatel 1904–1914 Valga alg- ja linnakoolis ning 1914–1918 Penza kunstikoolis maali- ja tarbekunsti.

1918. aastal naasis ta Eestisse ja andis algul Tartus joonistustunde. Sama aasta sügisel asus Tartu Reaalkooli joonistusõpetajaks, kus töötas 1924. aasta kevadeni, kui otsustas ennast täiendama minna Pariisi.

Siirak viibis Pariisis aastatel 1924–1931, õppis 1926–1929 École des Beaux-Artsis ja teenis selle kõrvalt leiba kujundustöödega. Selle perioodi loomingust on teada vähe, kuigi ta viljeles nii maali kui ka skulptuuri. Teada on, et Siiraku skulptuurid, üks kergelt konstruktivistlik naise pea ja konsul Damasius Treude pea, said 1925. aasta Prantsuse kunstiajakirjades kiitvaid arvustusi. Maalidest on teada ka Siirakule iseloomulikku esteetikat jälgiv maal Eiffeli tornist, kuid säilinud on vaid konstruktivistlike sugemetega maal "Verduni katedraal sõjapurustustes". 1925 organiseeris Pariisi Eesti seltsi, oli korduvalt selle juhatuses ja esimees. Esindas eestlasi Prantsusmaal 2. ülemaailmsel eestlaste kongressil.

1932. aastal naasis Siirak Tallinna ning pühendus peaaegu täielikult mööbli- ja sisekujunduskunstile. Ta on teinud kujundusi ka müügikioskitele, Tallinna kohvikutele Tallinn ja Moskva ning mitmele kauplusele (nt Araratile). 1936. aastal valmis tema käe alt magusavabriku Kawe esinduskaupluse sisustus Vabaduse väljakul Majaomanike panga majas. 1936–1940 töötas ta ärisisustuse käitises Frankonia sisearhitektuuri tööde ja mööbli kavandajana. 1937. aastal ostis ta koos äripartneritega Frankonialt metallitöökoja ja puutööstuse sisseseade ning nad üürisid vabrikuhoones Narva mnt 13/15 tootmispinna, pannes aluse ruumide sisustuse ja sisedekoratsiooni toodete valmistamise ettevõttele "Vikeri tehased" J. Siirak ja Ko, mis tootis mööblikomplekte ja kauplusesisustust 1940. aastani.

Nõukogude okupatsiooni ajal lõi Siirak kaasa Kunstnike Kooperatiivi organiseerimisel. Sealt kut­suti ta Kergetööstuse Rahvakomissariaati vaneminspektoriks, ülesandeks tööstustoodangu kujundusliku külje kontrollimine ja juhendamine. Saksa okupatsiooni ajal tegutses ta vabakutselise kunstnikuna. 1944. aastast oli ta Eesti Nõukogude Kunstnike Liidu sekretär-korraldaja. 1948. aastal asus ta Tarbekunsti Keskuse Dekoratiivkunsti Ateljee juhatajaks.

Isiklikku
---------

Oli aastatel 1922–1932 abielus Elma Siigiga. 1940. aastal abiellus kirjandusteadlase Erna Tillemanniga. Tema õepoeg on kunstnik Lembit Sarapuu.

Viited
------

1. 1 2  Välis-Eesti tegelased: eluloolisi andmeid. Välis-Eesti ühingu väljaanne. Tallinn, 1939. lk 103
2. ↑  "Äri ja näitus korraga. „Kawe" awas Tallinnas moodsaima kaupluse". *Postimees (1886-1944), nr. 336*. 12. detsember 1936. Vaadatud 21.03.2019.
3. ↑  Jaan Siiraku isikuarhiiv Eesti Kunstimuuseumi arhiivis EKMA.65
4. ↑  "Jaan Siirak". *Sirp ja Vasar, nr. 6*. 6. veebruar 1959. Vaadatud 21.03.2019.

Välislingid
-----------

* Jaan Siiraku looming EKM-i digikogus
**Hun Manet** (khmeeri keeles ហ៊ុន ម៉ាណែត; sündinud 20. oktoobril 1977 Phnom Penh) on Kambodža poliitik ja sõjaväelane (kindral), Hun Seni poeg.

Kambodža Kuninglike Relvajõudude teenistusse astus Hun Manet 1995. aastal. Ta lõpetas Ameerika Ühendriikide Sõjaväeakadeemia 1999. aastal. Magistrikraadi majanduse alal sai ta New Yorgi Ülikoolis 2002. aastal. Doktorikraadi majanduse alal omandas ta Bristoli Ülikoolis.

2013. aastal määrati ta Kambodža Kuningliku Armee ülemjuhataja asetäitjaks. 2018. aastal määrati ta Kambodža Kuningliku Armee staabiülema asetäitjaks ja ülema kohusetäitjaks ning hiljem Kambodža Kuninglike Relvajõudude ülemjuhataja asetäitjaks ja ülemaks.

2018. aastal valiti ta Kambodža Rahvapartei Alalise Komitee liikmeks.

22. augustist 2023 on Hun Manet Kambodža peaminister.

Viited
------

1. ↑  Explained : Who is Hun Manet, the new Cambodian PM appointed by the king Wion News, 7. august 2023. Vaadatud 5. novembril 2023
2. ↑  H.E GENERAL HUN MANET DEPUTY COMMANDER-IN-CHIEF OF THE ROYAL CAMBODIAN ARMED FORCES AND COMMANDER OF THE ROYAL CAMBODIAN ARMY hunmanet.kh Vaadatud 5. novembril 2023
3. ↑  Profile: Cambodian Prime Minister Hun Manet Xinhuanet, 14. september 2023
4. ↑  Cambodia ruler.org Vaadatud 5. novembril 2023
**Hilja Jõgi** (31. oktoober 1927 Paunküla – 4. märts 1999) oli eesti kunstiajaloolane.

Ta sündis abimetsaülema perekonnas. Ta lõpetas aastal 1941 Sonda algkooli ja aastal 1947 Tallinna Õpetajate Seminari. Ta õppis aastast 1951 Tartu Riiklikus Ülikoolis, mille lõpetas aastal 1960.

Ta oli õpetaja Kose 7-klassilises koolis, aastatel 1950–1952 oli ta sama kooli direktor. Aastatel 1952–1957 töötas ta õpetajana Pikavere 7-klassilises koolis.

Aastatel 1957–1961 töötas ta laborandina Tallinna Riiklikus Kunstimuuseumis. Aastatel 1961–1964 töötas ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis bibliograafina. Aastatel 1964–1990 töötas ta kirjastuses Valgus ENE toimetuses; ta oli Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafilise leksikoni algatajaid ja toimetajaid.

Ta oli aastast 1967 Eesti Kunstnike Liidu liige.

Isiklikku
---------

Tema õde on klaasikunstnik Eha-Pilvi Jõgi.

Viited
------

Kirjandus
---------

Hilja Läti. "Jõgi, Hilja". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 138

Välislingid
-----------

* Haud Kose kalmistul
Dooria kapiteel, friis ja karniis
Vasakul dooria orderile iseloomulik kanneleering, paremal joonia ja Korintose orderite kanneleering samba ristlõikel
**Dooria order** on Vana-Kreeka orderitest tekkelt varaseim ja vanim klassikaline kivitemplite ehitusstiil. Kujunes välja templiehituses 7. sajandil eKr. On oletatud, et see kujunes välja puitkonstruktsioonidest.

Kirjeldus
---------

Dooria order on üldilmelt raskepärane, jõuline ja lihtne. Sambad on suhteliselt madalad ja jässakad, mistõttu ehitis mõjub massiivsena ja kindlana.

### Sammas

Sammas toetub ehitise sokli ülemisele astmele ehk stülobaadile ja sellel puudub baas. Samba tüves on kergelt ülalpool aheneva kujuga, selle allosas esineb kerge paisutus (entaas). Tüvest katavad 16–20 kergelt nõgusat kannelüüri, mis ühinedes moodustavad vertikaalseid servjooni.

### Kapiteel

Dooria kapiteeli moodustavad ainult kaks kividetaili, millest üks on ümara profiiliga ülespoole laieneva padjandi kujuline ehhiin ja teine ruudukujuline sirgete täisnurksete servadega abakus. Ehhiin toetub ahenevale võrudevööle (*anuli*), mille all asetsevat sambakaela (*hypotrachelion*) tähistavad kolm süvendjoont (*scamillus*).

### Talastik

Talastiku arhitraav on igasuguste kaunistusteta.

Friis koosneb kahesugustest vaheldumisi paigutatud plaatidest, millest ühed, triglüüfid, on vertikaalvaokestega kolmeks jaotatud, ja teisi, metoope, katab reljeef.

Dooria karniisi alumisel küljel on iga triglüüfi ja metoobi kohal tilgataoliste kaunistustega *mutulus* ehk tilkplaat.

Kasutamine
----------

Parthenoni kapiteelid, arhitraav ja friis
Dooria orderis esimesed ehitised püstitati 7. sajandil eKr ja see jäi ainsaks templiehituses kasutatavaks orderiks 5. sajandi alguseni eKr, kuigi kuulsaimad ehitised jäävad hilisemasse klassikalisse perioodi - näiteks Iktinose ja Kallikratese kavandatud Parthenon Ateenas, milles arvatakse dooria order kõige täielikumalt rakendatud olevat. 575. aastast eKr pärinevas Thermoni Apolloni templis on varaseimad säilinud metoobireljeefid, samuti nende fragmendid Argose Hera templis. Väga varased dooria kapiteelid on votiivsammastel Aigina saarel ja Athena Pronaia templis Delfis.

### Vana-Kreeka arhitektuur

* Zeusi ja Hera tempel Olümpias
* Ateena Parthenon
* Apolloni tempel Bassais
* Hephaistose tempel Ateenas
* Hera tempel Paestumis
* Ateena varakamber Delfis.

### Hilisemad ehitusperioodid

Brandenburgi värav Berliinis
Dooria sambaid on kasutatud ka paljude hilisemate ehitiste juures.

* Braidwoodi kohtuhoone Uus-Lõuna-Walesis Austraalias;
* Brandenburgi värav Berliinis;
* Lincolni memoriaal Washingtonis.

Vaata ka
--------

* Joonia order
* Korintose order
* Toscana order
* Protodooria sammas

Viited
------

1. ↑  Meyers Konversationslexikon (1885–1890)
2. ↑
3. ↑

Välislingid
-----------

* Greek architectural orders. Khan Academy
* Greek Doric Order of Architecture: Definition & Example Buildings & Columns. - study.com

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Dooria order** |
**Gostyńi maakond** (poola *powiat gostyński*) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Suur-Poola vojevoodkonna edelas. Maakonna keskus asub Gostyńi linnas.

Gostyńi maakond moodustati 1879. aastal. Maakond likvideeriti 1975. aastal, kuid see taastati 1999. aastal.

Haldusjaotus
------------

Maakonnas on viis linna: Borek Wielkopolski, Gostyń, Krobia, Pogorzela ja Poniec.

Gostyńi maakonnas on seitse valda:

* Borek Wielkopolski vald
* Gostyńi vald
* Krobia vald
* Pępowo vald
* Piaski vald
* Pogorzela vald
* Ponieci vald

Viited
------

1. ↑  Gostyń Encyklopedia PWN. Vaadatud 24. septembril 2023

Suur-Poola vojevoodkonna vapp
Suur-Poola vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Kalisz | Konin | Leszno | Poznań  
**maakonnad:** Chodzież | Czarnków | Gniezno | Gostyń | Grodzisk Wielkopolski | Jarocin | Kalisz | Kępno | Koło | Konin | Kościan | Krotoszyn | Leszno | Międzychód | Nowy Tomyśl | Oborniki | Ostrów Wielkopolski | Ostrzeszów | Piła | Pleszew | Poznań | Rawicz | Słupca | Szamotuły | Śrem | Środa Wielkopolska | Złotów | Turek | Wągrowiec | Wolsztyn | Września
Akula koos Rjurikuga 1913. aastal
**Akula** oli Peterburis Balti laevatehases ehitatud Vene allveelaev.[*lisa lehekülg*]

Üldkirjeldus
------------

Akula pikkus oli 56,08 m, veeväljasurve 370/475 t. Veepealseks sõiduks kasutas laev kolme 300 hj diiselmootorit, mille korral oli laeva maksimaalne kiirus 16 sõlme (29,6 km/h). Vee all sõitmiseks oli kasutusel 224 kW elektrimootor.[*lisa lehekülg*]

Laev oli varustatud kaheksa 457 torpeedoaparaadiga. Hiljem lisandus 45 mm kahur ja seade nelja miini kinnitamiseks ülatekile.[*lisa lehekülg*]

Akula meeskonda kuulus 33 liiget, sh komandörina 32-aastane 2. järgu kapten Nikolai Kudim.[*lisa lehekülg*]

Mereretked
----------

Esimeses maailmasõjas osales Akula 16 retkel. 17. retkele suundus ta 27. novembril 1915 Tallinnast, et panna miinid Liepāja-Klaipėda laevateele. Meeskond kuulus ka kaks eestlast. Päev hiljem algas tugeva edelatuulega tuisk ja Ristna tuletorni vaatluspost kandis tormi varjus olevast allveelaevast ette. Sellega teated piirdusidki. Arvati, et allveelaev läks miinide raskuse mõjul tormis ümber.[*lisa lehekülg*]

Vrakk
-----

Akula vrakk asub umbes 12 miili kaugusel Kõpu poolsaarest põhjasuunas 26–29 m sügavusel. Selle leidis 17. oktoobril 2012 Eesti Veeteede Ameti mõõdistuslaev. 2014. aastal kanti see registrisse kui Nimetu-209.[*lisa lehekülg*] Hiljem saadi harrastussukeldujatelt teada, et laeval on kolm sõukruvi, mis viitasid otseselt Akulale.

Allveelaeva vöör on purustatud. Arvatavasti sõitis ta miinile, mis pani plahvatama laeval olnud torpeedo[*lisa lehekülg*] või purustas ise vööriosa.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Õun, Mati (2015). Laevahukud Läänemerel 20. sajandi sõdades. Grenader, lk 36–37.
2. ↑  30392 Allveelaeva Akula vrakk. Kultuurimälestiste register, 2014.
3. ↑  Video: Vaata, milline näeb välja Hiiumaa lähedalt leitud allveelaeva Akula vrakk. Maaleht, 26.06.2014.
4. ↑  Ereöt, Pekka (2017). Eesti kaldaid uhtuval Läänemerel on hukkunud rohkelt allveelaevu. Eesti Ekspress.
**Õhkvahe** on väliseinal voodri taga asuv vahe, mille eesmärk on seina tuulutamine. Tuulutamise eesmärk on liikuva õhu abil seinast välja viia üleliigne niiskus ja hoida seda kuivana. Õhu liikumine vahes toimub enamasti alt üles. Avaused, mille kaudu õhk vahesse siseneb, paiknevad seina alumises servas. Vahes õhk soojeneb, seob endasse niiskust ning tõuseb üles, väljudes konstruktsioonist seina ülemises servas asuvate avauste kaudu.

Õhkvahe vajalikkus
------------------

Tänapäeva ehitusviisides kasutavad materjalid on õhukindlad ja seetõttu on konstruktsioonides vähe õhu liikumist. Veekahjustuste korral võib seinte ja vahepõrandate siseõhk jõuda 100 protsendini suhtelise õhuniiskuse (RH) lähedale. Hallitus vajab kasvamiseks sobivat temperatuuri, piisavalt aega ja vähemalt 75% suhtelist õhuniiskust. Õhkvahe meetod on tõhus ja soodne viis kogu konstruktsiooni läbiva ventilatsioonivoo loomiseks. Meetod loob ja avab konvektiivse õhuvoolu konstruktsiooni sees. Meetodi eesmärk on eemaldada konstruktsioonilt niiskust ja seeläbi kaitsta seda niiskusega seotud kahjustuste, näiteks hallituse eest. Veekahjustused ja hallitus tekitavad allergilisi reaktsioone.

Viited
------

1. ↑  Ventileeritavate seinte soojustuslahendused[*alaline kõdulink*].
2. ↑  Tord af Klintberg, Gudni Johannesson, Folke Bjork. Air gaps in building constructionavoiding dampness and mould.
**Koło maakond** (poola *powiat kolski*) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Suur-Poola vojevoodkonna idaosas. Maakonna keskus asub Koło linnas.

Koło maakond moodustati 31. detsembril 1866. Maakond likvideeriti 1975. aastal, kuid see taastati 1999. aastal haldusreformi käigus.

Haldusjaotus
------------

Maakonnas on neli linna: Dąbie, Kłodawa, Koło ja Przedecz.

Koło maakonnas on kümme valda:

* Babiaki vald
* Chodówi vald
* Dąbie vald
* Grzegorzewi vald
* Kłodawa vald
* Koło vald
* Kościeleci vald
* Olszówka vald
* Osiek Mały vald
* Przedeczi vald

Viited
------

1. ↑  Historia Starostwo kolskie. Vaadatud 23. septembril 2023

Suur-Poola vojevoodkonna vapp
Suur-Poola vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Kalisz | Konin | Leszno | Poznań  
**maakonnad:** Chodzież | Czarnków | Gniezno | Gostyń | Grodzisk Wielkopolski | Jarocin | Kalisz | Kępno | Koło | Konin | Kościan | Krotoszyn | Leszno | Międzychód | Nowy Tomyśl | Oborniki | Ostrów Wielkopolski | Ostrzeszów | Piła | Pleszew | Poznań | Rawicz | Słupca | Szamotuły | Śrem | Środa Wielkopolska | Złotów | Turek | Wągrowiec | Wolsztyn | Września
**Gabriella Paruzzi** (sündinud 21. juunil 1969 Udines) on Itaalia endine murdmaasuusataja. Olümpiavõitja (2002).

Paruzzi suusatas maailmatasemel aastatel 1991–2006, osales paljudel tippvõistlustel ning sai mitu hõbe- ja pronksmedalit Itaalia teatevõistkonnas. Ainsa individuaalse medali, olümpiakulla, sai Paruzzi 2002. aasta olümpiamängudel Salt Lake Citys 30 km klassikalises stiilis. Algselt kuulutati võitjaks Larissa Lazutina, kuid paar tundi pärast autasustamistseremooniat tegi ROK-i peadirektor François Carrard teatavaks Lazutina positiivse dopinguproovi ja võitjaks kuulutati Paruzzi.

Paruzzi võitis 2004. aastal maailma karikasarja üldkarika.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 1992 Prantsusmaa Albertville'is
	+ pronksmedal 4×5 km teatesõidus
* 1994 Norra Lillehammeris
	+ pronksmedal 4×5 km teatesõidus
* 1998 Jaapan Nagano
	+ pronksmedal 4×5 km teatesõidus
* 2002 Ameerika Ühendriigid Salt Lake Citys
	+ **olümpiavõitja** 30 km klassikalisesstiilis
* 2006 Itaalia Torinos
	+ pronksmedal 4×5 km teatesõidus

### Maailmameistrivõistlustel

* 1991 Itaalia Val di Fiemmes
	+ Hõbe hõbemedal 4×5 km teatesõidus
* 1993 Rootsi Falunis
	+ Hõbe hõbemedal 4×5 km teatesõidus
* 1999 Austria Ramsaus
	+ Hõbe hõbemedal 4×5 km teatesõidus
* 2001 Soome Lahtis
	+ Pronks pronksmedal 4×5 km teatesõidus
* 2005 Saksamaa Oberstdorfis
	+ Pronks pronksmedal 4×5 km teatesõidus

### Maailma karikasarjas

#### Maailma karikas

* Üldkarikas
	+ **1. koht**: **2004**
	+ 3. koht: 2003
* Tavakarikas
	+ 2. koht: 2004
* Sprindikarikas
	+ 2. koht: 2004

#### Maailma karikasarja etapivõidud

Gabriella Paruzzi osales 202 maailma karikasarja etapil ja jõudis poodiumile 18 korda, millest 4 korral kõige kõrgemale astmele.

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2003 | 16. märts | Lahti |  Soome | 10 km vabalt |
| **2.** | 2003 | 25. oktoober | Düsseldorf |  Saksamaa | 0,8 km sprint vabalt |
| **3.** | 2004 | 17. jaanuar | Nové Město |  Tšehhi | 10 km klassikat |
| **4.** | 2004 | 25. jaanuar | Val di Fiemme |  Itaalia | 70 km ühisstardist klassikat |

Välislingid
-----------

* Gabriella Paruzzi koduleht
* Gabriella Paruzzi FIS-i kodulehel (inglise)
Nicolas Flamel 19. sajandi joonistusel
Nicolas Flameli hauaplaat Cluny muuseumis
**Nicolas Flamel** ([nikɔla flamɛl]; arvatavasti 1330 Pontoise – 22. märts 1418 Pariis) oli prantsuse kirjutaja ja käsikirjade müüja.

Pärimuse järgi oli Flamel alkeemik, kes avastas tarkade kivi ja elueliksiiri. Legendid Flameli tegevusest alkeemikuna, avastustest ja mitmesaja-aastasest elueast ilmuvad esmakordselt 17. sajandil ja levivad sestpeale ilukirjanduses ja alkeemia- alastes tekstides. Tema eluajast pole teada ühtki allikat, mis mainiks tema seotust farmaatsia, meditsiini või alkeemiaga.

Eluloolist
----------

Flamel elas Pariisis ja tema elulugu on üks paremini dokumenteerituid nende hulgast, keda peetakse alkeemiaga seotuks. Tal oli kaks kirjutajatöökoda ja 1368. aastal abiellus ta Perenelle'iga, kelle kaasavaraks oli tolle kahe eelmise abikaasa varandus. Jõukas abielupaar oli tuntud oma omandi ja rahaliste annetuste poolest, dokumenteeritud on skulptuuride tellimine kirikule ja heategevus.

Mõlemad elasid vanaks. Nicolas suri 80ndates eluaastates ja kujundas 1410. aastal oma tulevase hauakivi. Kivile on raiutud Kristuse, Peetruse ja Pauluse figuurid, tekstuurkirjas tekst ning surnukeha kujutis kivi allosas. Tänapäeval asub kivi Pariisis Cluny muuseumis.

Flamel maeti Saint-Jacques-de-la-Boucherie kiriku kesklöövi lõppu (kirik on tänaseks suuremalt osalt hävinud, alles on Saint-Jacquesi torn. Tema testament oli helde, kuid tema varandus polnud selline muinasjutuline rikkus, millest kõnelevad hilisemad legendid.

Flameli maja
------------

Üks majadest, kus Flamel kunagi elas, on säilinud. See asub aadressil Montmorency tänav 51 ja on kogu Pariisi vanim kivimaja. Maja valmis 1407. aastal ning selle seinale on kirjutatud: "Meie, künnimehed ja naised, kes me elame vööruses selles majas, mis on ehitatud 1407, oleme kohustatud iga päev lausuma meieisapalve ja "Ave Maria" palve, tänades Jumalat tema hiilguse eest, mis andestab vaestele ja surnud patustele"[*viide?*]. Tänapäeval on selle maja esimesel korrusel restoran.

Pariisis on Louvre'i lähedal Nicolas Flameli tänav. See ristub Perenelle'i tänavaga, mis on saanud nime tema naise järgi.

Kirjandusliku tegelasena
------------------------

Nicolas Flameli on mainitud paljudes raamatutes:

* Dan Browni raamatus "Da Vinci kood";
* J. K. Rowlingu raamatus "Harry Potter ja tarkade kivi";
* Michael Scotti romaanisarjas "Surematu Nicolas Flameli saladused";
* Victor Hugo romaanis "Jumalaema kirik Pariisis", kus Flameli töö tarkade kivi alal innustas Claude Frollo teadustööd;
* Umberto Eco 1988. aasta romaanis "Foucault' pendel".

Viited
------

1. ↑  Nicolas Flamel: alchemy and the legend of the philosopher’s stone. - Science Museum. Google Arts & Culture
2. ↑  J. Schwarcz. Cobbling Together the Legend of Nicolas Flamel. - McGill University Office for Science and Society. 13 Aug 2021
3. ↑  J. Schwarcz. Cobbling Together the Legend of Nicolas Flamel. - McGill University Office for Science and Society. 13 Aug 2021

Välislingid
-----------

* J. Schwarcz. Cobbling Together the Legend of Nicolas Flamel. - McGill University Office for Science and Society. 13 Aug 2021
**Konini maakond** (poola *powiat koniński*) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Suur-Poola vojevoodkonna keskosas. Maakonna keskus asub Konini linnas, mis maakonda ei kuulu.

Konini maakond moodustati 14. sajandil. Maakond likvideeriti 1975. aastal, kuid taasloodi 1999. aastal haldusreformi käigus.

Haldusjaotus
------------

Maakonnas on viis linna: Golina, Kleczew, Rychwał, Sompolno ja Ślesin.

Konini maakonnas on 14 valda:

* Golina vald
* Grodzieci vald
* Kazimierz Biskupi vald
* Kleczewi vald
* Kramski vald
* Krzymówi vald
* Rychwałi vald
* Rzgówi vald
* Skulski vald
* Ślesini vald
* Sompolno vald
* Stare Miasto vald
* Wierzbineki vald
* Wilczyni vald

Viited
------

1. ↑  Konin Encyklopedia PWN. Vaadatud 25. septembril 2023

Suur-Poola vojevoodkonna vapp
Suur-Poola vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Kalisz | Konin | Leszno | Poznań  
**maakonnad:** Chodzież | Czarnków | Gniezno | Gostyń | Grodzisk Wielkopolski | Jarocin | Kalisz | Kępno | Koło | Konin | Kościan | Krotoszyn | Leszno | Międzychód | Nowy Tomyśl | Oborniki | Ostrów Wielkopolski | Ostrzeszów | Piła | Pleszew | Poznań | Rawicz | Słupca | Szamotuły | Śrem | Środa Wielkopolska | Złotów | Turek | Wągrowiec | Wolsztyn | Września
**Paide linn** on haldusüksus Järva maakonnas.

Paide linn kasvas asula piirest väljapoole haldusreformi tulemusena pärast 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimisi senise Paide linna, Paide valla ja Roosna-Alliku valla ühinemisel. Ühinemise tulemusena on see pindalalt teine linn Eestis Pärnu järel.

Asustus
-------

Paide omavalitsusüksuse territooriumil asub üks linn (Paide), üks alevik (Roosna-Alliku) ja 40 küla:

Allikjärve, Anna, Eivere, Esna, Kaaruka, Kihme, Kirila, Kirisaare, Kodasema, Koordi, Korba, Kriilevälja, Mustla, Mustla-Nõmme, Mäeküla, Mäo, Mündi, Nurme, Nurmsi, Oeti, Ojaküla, Otiku, Pikaküla, Prääma, Puiatu, Purdi, Sargvere, Seinapalu, Sillaotsa, Suurpalu, Sõmeru, Tarbja, Tännapere, Valasti, Valgma, Vedruka, Veskiaru, Viisu, Viraksaare, Võõbu

Sõpruslinnad
------------

Paidel on üheksa sõpruslinna:

* Ameerika Ühendriigid Westminster, Ameerika Ühendriigid
* Rootsi Håbo, Rootsi
* Soome Hamina, Soome
* Taani Fredensborg, Taani
* Leedu Mažeikiai, Leedu
* Läti Saldus, Läti
* Saksamaa Annaberg-Buchholz, Saksamaa
* Tšehhi Havířov, Tšehhi
* Ukraina Perejaslav, Ukraina

Linnapead
---------

 *Pikemalt artiklis Paide linnapea*
Alates 27. maist 2022 on Paide linnapea Eimar Veldre.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 11.03.2018.
2. ↑  Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 3.08.2023.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator
4. ↑  Paide linna, Paide valla ja Roosna-Alliku valla osas haldusterritoriaalse korralduse ja Vabariigi Valitsuse 3. aprilli 1995. a määruse nr 159 "Eesti territooriumi haldusüksuste nimistu kinnitamine" muutmine (vastu võetud 12.01.2017 nr 12) *www.riigiteataja.ee*
5. ↑  "Paide sõpruslinnad Paide kodulehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. veebruar 2017. Vaadatud 1. septembril 2019.

Välislingid
-----------

* Paide koduleht

Järvamaa vappJärvamaa vapp
Järva maakonna omavalitsused

Järva vald  **·**  Paide linn  **·**  Türi vald
**Ostrzeszówi maakond** (poola *powiat ostrzeszowski*) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Suur-Poola vojevoodkonna lõunaosas. Maakonna keskus asub Ostrzeszówi linnas.

Ostrzeszówi maakond moodustati 1818. aastal, kuid see likvideeriti 1932. aastal. 1954. aastal maakond taastati, kuid see kaotati 1975. aastal. Ostrzeszówi maakond taasloodi 1999. aastal.

Haldusjaotus
------------

Maakonnas on kolm linna: Grabów nad Prosną, Mikstat ja Ostrzeszów.

Ostrzeszówi maakonnas on seitse valda:

* Czajkówi vald
* Doruchówi vald
* Grabów nad Prosną vald
* Kobyla Góra vald
* Kraszewice vald
* Mikstati vald
* Ostrzeszówi vald

Viited
------

1. ↑  Powiat ostrzeszowski - Informacje Powiat ostrzeszowski. Vaadatud 23. septembril 2023

Suur-Poola vojevoodkonna vapp
Suur-Poola vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Kalisz | Konin | Leszno | Poznań  
**maakonnad:** Chodzież | Czarnków | Gniezno | Gostyń | Grodzisk Wielkopolski | Jarocin | Kalisz | Kępno | Koło | Konin | Kościan | Krotoszyn | Leszno | Międzychód | Nowy Tomyśl | Oborniki | Ostrów Wielkopolski | Ostrzeszów | Piła | Pleszew | Poznań | Rawicz | Słupca | Szamotuły | Śrem | Środa Wielkopolska | Złotów | Turek | Wągrowiec | Wolsztyn | Września
*Mitte segi ajada Eesti Kultuurkapitali sihtkapitalide aastapreemiatega*

---

**Eesti Kultuurkapitali aastapreemia** on Eesti Kultuurkapitali välja antav aastapreemia, mis määratakse aasta jooksul enim silma paistnud kultuuri- ja sporditegelastele. Igal aastal antakse välja kaheksa Eesti Kultuurkapitali aastapreemiat.

Aastapreemiaid antakse välja alates 1995. aastast.

Sihtkapitalid esitavad Eesti Kultuurkapitali aastapreemiale oma kandidaadid ning Eesti Kultuurkapitali nõukogu valib välja ühe laureaadi igas valdkonnas:

* Arhitektuuri aastapreemia
* Audiovisuaalse kunsti aastapreemia
* Helikunsti aastapreemia
* Kehakultuuri ja spordi aastapreemia
* Kirjanduse aastapreemia
* Kujutava ja rakenduskunsti aastapreemia
* Näitekunsti aastapreemia
* Rahvakultuuri aastapreemia

Preemiasumma suurused kinnitab Eesti Kultuurkapitali nõukogu igal aastal eraldi. Koos rahalise preemiaga antakse laureaadile preemia tunnusmärk. Alates 2013. aastast on selleks messingust kera ("Jonnakas", mille autorid on Risto Tali ja Rait Siska). Kera on valmistatud trugimise meetodil, kaetud poleeriga ning raskuseks tinavalu. Kerale on söövitatud Eesti Kultuurkapitali logo elemendid ning graveeritud valdkonna või sihtkapitali nimetus, laureaadi nimi ja aastaarv. Eesti Kultuurkapitali aastapreemiate ja sihtkapitalide elutööpreemiate laureaadid saavad kuldse poleeriga 200 mm diameetriga kera.

Vaata ka
--------

### Eesti Kultuurkapitali sihtkapitalide aastapreemiad

* Arhitektuuri sihtkapitali aastapreemia
* Audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemia
* Helikunsti sihtkapitali aastapreemia
* Kehakultuuri ja spordi sihtkapitali aastapreemia
* Kirjanduse sihtkapitali aastapreemia
* Kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemia
* Näitekunsti sihtkapitali aastapreemia
* Rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia

### Eesti Kultuurkapitali sihtkapitalide elutööpreemiad

* Arhitektuuri sihtkapitali elutööpreemia
* Audiovisuaalse kunsti sihtkapitali elutööpreemia
* Helikunsti sihtkapitali elutööpreemia
* Kehakultuuri ja spordi sihtkapitali elutööpreemia
* Kirjanduse sihtkapitali elutööpreemia
* Kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali elutööpreemia
* Näitekunsti sihtkapitali elutööpreemia
* Rahvakultuuri sihtkapitali elutööpreemia

Viited
------

1. 1 2 3 4  Aastapreemiad. Eesti Kultuurkapitali veebisait.
**Słupca maakond** (poola *powiat słupecki*) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas. Maakonna keskus asub Słupca linnas.

Słupca maakond moodustati 1867. aastal, kuid see likvideeriti 1932. aastal. 1. jaanuaril 1956 Słupca maakond taastati. 1975. aastal Słupca maakond kaotati, kuid see taasloodi 1999. aastal.

Haldusjaotus
------------

Maakonnas on kaks linna: Słupca ja Zagórów.

Słupca maakonnas on seitse valda:

* Lądeki vald
* Orchowo vald
* Ostrowite vald
* Powidzi vald
* Słupca vald
* Strzałkowo vald
* Zagórówi vald

Viited
------

1. ↑  Historia powiatu Powiat słupecki. Vaadatud 23. septembril 2023

Suur-Poola vojevoodkonna vapp
Suur-Poola vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Kalisz | Konin | Leszno | Poznań  
**maakonnad:** Chodzież | Czarnków | Gniezno | Gostyń | Grodzisk Wielkopolski | Jarocin | Kalisz | Kępno | Koło | Konin | Kościan | Krotoszyn | Leszno | Międzychód | Nowy Tomyśl | Oborniki | Ostrów Wielkopolski | Ostrzeszów | Piła | Pleszew | Poznań | Rawicz | Słupca | Szamotuły | Śrem | Środa Wielkopolska | Złotów | Turek | Wągrowiec | Wolsztyn | Września
**Wągrowieci maakond** (poola *powiat wągrowiecki*) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas. Maakonna keskus asub Wągrowieci linnas.

Wągrowieci maakond moodustati 18. sajandi lõpul. Maakond likvideeriti 1975. aastal, kuid see taastati 1999. aastal.

Haldusjaotus
------------

Maakonnas on kolm linna: Gołańcz, Skoki ja Wągrowiec.

Wągrowieci maakonnas on kuus valda:

* Damasławeki vald
* Gołańczi vald
* Mieścisko vald
* Skoki vald
* Wągrowieci vald
* Wapno vald

Viited
------

1. ↑  Wągrowiec Encyklopedia PWN. Vaadatud 24. septembril 2023

Suur-Poola vojevoodkonna vapp
Suur-Poola vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Kalisz | Konin | Leszno | Poznań  
**maakonnad:** Chodzież | Czarnków | Gniezno | Gostyń | Grodzisk Wielkopolski | Jarocin | Kalisz | Kępno | Koło | Konin | Kościan | Krotoszyn | Leszno | Międzychód | Nowy Tomyśl | Oborniki | Ostrów Wielkopolski | Ostrzeszów | Piła | Pleszew | Poznań | Rawicz | Słupca | Szamotuły | Śrem | Środa Wielkopolska | Złotów | Turek | Wągrowiec | Wolsztyn | Września
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on teatavast ümbrisest; rahvarõiva kohta vaata ümbrik (riideese)* |

---

USA-s 1906. aastal postitatud ümbrik postmargi ja aadressiga
Sama ümbriku tagakülg, millel on ka vastuvõtva postkontori mark
**Ümbrik** on tavaliselt paberist või papist valmistatud ümbris, mis kaitseb posti teel saadetavat kirja.

Üldjuhul kantakse ümbrikule saatja ja adressaadi nimi ja aadress. Samuti kinnitatakse ümbrikule mark või lüüakse tempel märgiks, et postikulude eest on tasutud, kui vastav tähis ei ole juba ümbrikule trükitud. Postitamisel ja vastuvõtmisel lüüakse postkontoris ümbrikule tempel, millel on teele saatmise ja kohaletoimetamise kuupäev.

Ümbrikutele trükitakse vahel pilte ja ka reklaami.

Savitahvel töölepinguga ja selle ümbrik. Girsu, umbes 2037 eKr
Vanimad säilinud ümbrikud pärinevad Mesopotaamiast, 4. aastatuhandest eKr, ja on valmistatud savist, nende sees hoiti ja saadeti savitahvlikesi. Üks taoline saviümbrik koos kirjaga on eksponeeritud Tartu Ülikooli Kunstimuuseumis.

Filatelistid koguvad tembeldatud ja margistatud ümbrikke.

### Rahvusvahelised standardsuurused

Rahvusvaheline standard **ISO 269** defineerib mitu standardset ümbrikusuurust, mis on mõeldud kasutamiseks ISO 216 paberi suurustega:

| Formaat | Suurus (KxL mm) | Suurus (toll) | Sobiv sisu |
| --- | --- | --- | --- |
| DL | 110 × 220 | 4.33 × 8.66 | 1/3 A4 |
| C7 | 81 × 114 | 3.2 × 4.5 | 1/3 A5 |
| C7/C6 | 81 × 162 | 3.19 × 6.4 | 1/3 A5 |
| C6 | 114 × 162 | 4.5 × 6.4 | A6 (või A4 kaks korda kokku voldituna) |
| C6/C5 | 114 × 229 | 4.5 × 9 | 1/3 A4 |
| C5 | 162 × 229 | 6.4 × 9 | A5 (või A4 kokku voldituna) |
| C4 | 229 × 324 | 9.0 × 12.8 | A4 |
| C3 | 324 × 458 | 12.8 × 18 | A3 |
| B6 | 125 × 176 | 4.9 × 6.9 | C6 |
| B5 | 176 × 250 | 6.9 × 9.8 | C5 |
| B4 | 250 × 353 | 9.8 × 13.9 | C4 |
| E4 | 280 × 400 | 11 × 15.75 | B4 |

Saksa standard DIN 678 defineerib sarnased ümbrikusuurused.

Viited
------

1. ↑  Damien van Holten. "ISO Envelope sizes" (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 9.02.2012. Vaadatud 30.01.2013.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Ümbrik** |

| * v
* r
ISO standardid |
| --- |
| 1–9999 | 
3 • 216 • 261 • 262 • 269 • 639(-1, -2, -3) • 1538 • 1989 • 2108 • 3166(-1, -2:EE, -2:US) • 3297 • 4217 • 7089 • 7098 • 7498 • 8601 • 8879 • 9000 • 9001 • 9075 • 9293 • 9594 • 9945 |
| 10000–19999 | 
10206 • 13211 • 13616 • 14396 • 14496(-10) • 15445 • 16262 • 18004 • 19501 • 19505 • 19510 |
| 20000+ | 
26300 • 26324 • ISO 27000 • 32000 |
**Września maakond** (poola *powiat wrzesiński*) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Suur-Poola vojevoodkonna keskosas. Maakonna keskus asub Września linnas.

Września maakond moodustati 1818. aastal. Maakond likvideeriti 1975. aastal, kuid see taastati 1999. aastal.

Haldusjaotus
------------

Maakonnas on neli linna: Miłosław, Nekla, Pyzdry ja Września.

Września maakonnas on viis valda:

* Kołaczkowo vald
* Miłosławi vald
* Nekla vald
* Pyzdry vald
* Września vald

Viited
------

1. ↑  Historia powiatu 1818-2011 Powiat wrzesiński. Vaadatud 24. septembril 2023

Suur-Poola vojevoodkonna vapp
Suur-Poola vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Kalisz | Konin | Leszno | Poznań  
**maakonnad:** Chodzież | Czarnków | Gniezno | Gostyń | Grodzisk Wielkopolski | Jarocin | Kalisz | Kępno | Koło | Konin | Kościan | Krotoszyn | Leszno | Międzychód | Nowy Tomyśl | Oborniki | Ostrów Wielkopolski | Ostrzeszów | Piła | Pleszew | Poznań | Rawicz | Słupca | Szamotuły | Śrem | Środa Wielkopolska | Złotów | Turek | Wągrowiec | Wolsztyn | Września
Logo
**Lätikeelne Vikipeedia** (läti keeles *Latviešu Vikipēdija*) on Vikipeedia lätikeelne versioon. See loodi 6. juunil 2003, esileht valmis sama aasta 6. oktoobril. 

2010. aasta 2. oktoobril oli lätikeelne Vikipeedia artiklite arvult Vikipeediate seas 63. kohal. Samuti 14. augustil 2012, mil lätikeelses Vikipeedias oli 43 094 artiklit. 
Kokku oli Vikipeedia selles keeleversioonis siis 171 600 lehekülge ning ajaloo jooksul oli tehtud 1 809 875 muudatust, administraatoreid oli 18 ja kasutajaid 33 597. Aktiivseid kasutajaid oli 242 ja pilte 12 804. 100 000 artikli piir ületati 24. jaanuaril 2020.

See Vikipeedia versioon on Lätis inglise- ja venekeelse Vikipeedia järel külastatavuselt kolmas.

Praegu on seal 126 387 artiklit, millega see on artiklite arvult 68. keeleversioon, ja 511 186 lehekülge. Seal on 121 588 registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on 324) ja 14 administraatorit.

Seitse Läti vikipedisti kaamera ees ja üks kaamera taga (Riias, 2023)
Lätikeelse Vikipeedia esilehekülg 9. mail 2014.

Artiklite arvu statistika
-------------------------

Bänner, mida kasutati 100 000 artikli täitumise järel
* 500 artiklit – 15. detsember 2004
* 1000 artiklit – 28. veebruar 2005
* 2500 artiklit – 15. oktoober 2005
* 5000 artiklit – 7. september 2006
* 10 000 artiklit – 19. juuli 2007
* 15 000 artiklit – 28. mai 2008
* 20 000 artiklit – 13. veebruar 2009
* 30 000 artiklit – 19. september 2010
* 40 000 artiklit – 18. veebruar 2012
* 50 000 artiklit – 17. august 2013
* 60 000 artiklit – 4. aprill 2015
* 70 000 artiklit – 20. juuni 2016
* 75 000 artiklit – 15. jaanuar 2017
* 80 000 artiklit – 17. november 2017
* 85 000 artiklit – 6. juuni 2018
* 90 000 artiklit – 28. detsember 2018
* 100 000 artiklit – 24. jaanuar 2020
* 110 000 artiklit – 15. detsember 2021

Vaata ka
--------

* Läti Vikipeedia maraton

Viited
------

1. ↑  Lätikeelse Vikipeedia kronoloogia
2. ↑  Wikimedia Traffic Analysis Report - Wikipedia Page Views Per Country - Trends
3. ↑  All Wikipedias ordered by number of articles

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Lätikeelne Vikipeedia** |
***Paramysis intermedia*** on müsiidiliste seltsi kuuluv mereline üheaastane vähilaadne, kelle algne päritoluala on Musta ja Kaspia mere piirkond, ent kes on võõrliigina asunud mujale maailma paikadesse, sealhulgas Läänemerre.

Kirjeldus
---------

*Paramysis intermedia* on umbes 6–13 mm pikkuse lülilise kehaga, saleda kehakujuga, karapaksiga, mis katab keha eesmisi lülisid, ja varrekesel eenduvate pirnjate silmadega. Tundlad on pikad ja saledad. Tundla jalamil asuv soomus on väikese ogaga ja soomuse välisserv on harjasteta. Sabalehvik on tömp, sama pikk kui viimane tagakeha lüli ja sellel on 13 oga.

Levik
-----

Liik on levinud Mustas ja Aasovi meres, samuti Põhja-Atlandi ookeani rannikuil ja Läänemeres nii Liivi kui ka Soome lahes.

Eluviis
-------

Liik eelistab magedamat vett, asustades suurte jõgede lehtersuudmeid. Ta võib asustada nii kivise kui ka pehme põhjaga alasid lainetusele mõõdukalt avatud merepiirkondades. Liik eelistab eutroofset veekeskkonda, kuid esineb ka mesotroofses vees. On keskmise reostustundlikkusega.

Loom liigub ujudes ja mööda substraati roomates. Põhjalähedases vees toituvad nad igasugusest orgaanilisest (nii loomsest kui ka taimsest) pudemest taimedel, vees ja veekogude põhjal ning ka zooplanktonist.

Liik Läänemeres
---------------

*Paramysis intermedia* leiti Läänemeres Eestimaa Looduse Fondi läbi viidud loodusväärtuste uuringu käigus Liivi lahest Ruhnu lähedalt Gretagrundi madala piirkonnast 2008. aasta kevadel. Gretagrundi merealalt leiti vaid üks tulnukliigi isend, kuid Narva-Jõesuu supelranna madalast veest on neid püütud kümnete kaupa.

1974.–1977. aastal püüti liiki introdutseerida Aasovi mere Taganrogi lahest Peipsi järve. Hiljem pole teda aga Peipsist leitud.

Viited
------

1. ↑  Baker, E. T. Dudley, J. Li. and A. Bartos, 2024, Paramysis (Mesomysis) intermedia (Czerniavsky, 1882): U.S. Geological Survey, Nonindigenous Aquatic Species Database, Gainesville, FL, and NOAA Great Lakes Aquatic Nonindigenous Species Information System, Ann Arbor, MI, https://nas.er.usgs.gov/queries/greatlakes/FactSheet.aspx?Species\_ID=3628&Potential=Y&Type=2&HUCNumber=, Revision Date: 9/10/2021, Access Date: 3/13/2024
2. ↑  Paramysis (Mesomysis) intermedia (Czerniavsky, 1882). – WoRMS
3. 1 2  J. Kotta. Võõrliikide kaardistamine rahvateaduse abil. Lõpparuanne. Eesti Mereinstituut, Tartu Ülikool, 2021
4. 1 2  Uus vähiliik püüab Eesti vetesse vaikselt sisse imbuda. – Eesti Päevaleht, 17.02.2009
Kriechmayr 2018. aasta taliolümpiamängudel
**Vincent Kriechmayr** (sündinud 1. oktoobril 1991 Ülem-Austria liidumaal Linzis) on Austria mäesuusataja. Ta on spetsialiseerunud Super-G ja kiirlaskumisele. 2021. aasta MM-il Cortina d'Ampezzos tuli ta oma kahel lemmikalal kahekordseks maailmameistriks ning hooajal 2020-21 võitis Super-G-s väikese MK-võistluste kristallgloobuse.

Kriechmayr debüteeris maailma karikasarjas 2010. aasta detsembris 11-aastaselt. Esimene poodiumikoht tuli 2015. aasta märtsis super-G-s teise kohaga Norras Kvitfjellis. Ta saavutas oma esimese maailma karikasarja võidu super-G-s 2017. aasta detsembris Colorados Beaver Creekis. Tema neljas MK-võit tuli 2019. aastal Wengeni kiirlaskumises.

2021. aasta maailmameistrivõistlustel Cortina d'Ampezzos võitis Kriechmayr nii super-G kui ka kiirlaskumise, saades 1999. aasta Hermann Maieri ja 2005. aasta Bode Milleri järel kolmandaks meheks, kes on maailmameistrivõistlustel seda saavutanud. Ta võitis 2021. aastal super-G hooaja maailma karika, edestades teise koha saanud Marco Odermatti 83 punktiga. 2021. aasta oktoobris valiti Kriechmayr Austria 2021. aasta sportlaseks.

Maailma karikasarja etapivõidud
-------------------------------

Vincent Kriechmayr on (seisuga 15. detsember 2023) jõudnud poodiumile 33 korral millest on võitnud 17 maailma karikasarja etappi. 

| Jrk-nr | Kuupäev | Võistluspaik | Võistlusala |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | 1. detsember 2017 | Ameerika Ühendriigid Beaver Creek | Super-G |
| 2. | 14. märts 2018 | Rootsi Åre | Kiirlaskumine |
| 3. | 15. märts 2018 | Rootsi Åre | Super-G |
| 4. | 19. jaanuar 2019 | Šveits Wengen | Kiirlaskumine |
| 5. | 20. detsember 2019 | Itaalia Val Gardena | Super-G |
| 6. | 29. veebruar 2020 | Austria Hinterstoder | Super-G |
| 7. | 25. jaanuar 2021 | Austria Kitzbühel | Super-G |
| 8. | 6. veebruar 2021 | Saksamaa Garmisch-Partenkirchen | Super-G |
| 9. | 6. märts 2021 | Austria Saalbach-Hinterglemm | Kiirlaskumine |
| 10. | 15. jaanuar 2022 | Šveits Wengen | Kiirlaskumine |
| 11. | 16. märts 2022 | Prantsusmaa Courchevel | Kiirlaskumine |
| 12. | 17. märts 2022 | Prantsusmaa Courchevel | Super-G |
| 13. | 15. detsember 2022 | Itaalia Val Gardena | Kiirlaskumine |
| 14. | 28. detsember 2022 | Itaalia Bormio | Kiirlaskumine |
| 15. | 20. jaanuar 2023 | Austria Kitzbühel | Kiirlaskumine |
| 16. | 15. märts 2023 | Andorra Soldeu | Kiirlaskumine |
| 17. | 15. detsember 2023 | Itaalia Val Gardena | Super-G |

Välislingid
-----------

* Vincent Kriechmayr ROK-i veebilehel
* Vincent Kriechmayr FIS-i veebilehel
* Vincent Kriechmayr Olympedia veebilehel
* Vincent Kriechmayr Ski-DB veebilehel
Maastiku mudeli tegemine fotogramm-meetria abil Ukrainas uurimaks ühte endise kindluse asupaika
**Fotogramm-meetria** (*Photogrammetry)* on teadus ja tehnoloogia, mille eesmärk on saada mõõtmise, salvestamise ja tõlgendamise kaudu teavet füüsiliste objektide ja keskkonna kohta.  Fotogramm-meetria võimaldab satelliidifotode, aerofotode ja muude maapinnalt või selle lähedalt tehtud fotode abil määrata objektide asendit, mõõtmeid ning kuju.

Ajalugu
-------

Alates esimesest fotost 1839. aastal kuni tänapäevase droonipõhise fotogramm-meetriani on olulised verstapostid stereoskoop (1851), värvifoto (1855) ning esimene aerofoto kuumaõhupallilt (1895) ja lennukilt (1910). Satelliidifotod tegid revolutsiooni 1960. aastatel ja 1995. aastal ilmusid kaameraga varustatud droonid. Droonide kaubanduslik kasutamine kasvas järsult pärast Ameerika Ühendriikide Föderaalse Lennuameti (FAA) määruste kehtestamist 2015. aastal. Droonid on nüüd laialdaselt kasutusel kaardistamiseks ja 3D-modelleerimiseks ning oodata on nende jätkuvat kasvu.

Fotogramm-meetria liigid
------------------------

Fotogramm-meetriat jaotatakse kolmeks:

1) maapealne fotogramm-meetria;

2) õhu fotogramm-meetria;

3) kosmose fotogramm-meetria.

Kasutusalad
-----------

Tänapäeval kasutatakse fotogramm-meetriat erinevates valdkondades, näiteks tsiviilehituses- ja inseneerias, mullatöödes, kaevandamises ja jäätmekäitluses.  Lisaks kasutatakse fotogramm-meetriat avaliku turvalisuse tagamiseks, põllumajanduses, kinnisvaras, arheoloogias ja kriminalistikas.

Töövahendid fotogramm-meetrias
------------------------------

Põhivarustus 3D-mudelite loomiseks hõlmab arvutit ja tarkvara, digitaalkaamerat ning statiivi. Süstemaatiliselt ja piisava kattuvusega pildiseeriate tegemist hõlbustab pöörlemislaud. Hea valgustuse saavutamiseks kasutatakse lampe ja valgustustelke. 

Fotogramm-meetria tarkvarad on näiteks PIX4D, ESRI ORTHOMAPPING ja Autodesk ReCap.

Viited
------

1. ↑  Collier, Peter. "Photogrammetry and Aerial Photography". *Journal of Cultural Heritage*. Vaadatud 11. märts 2024.
2. 1 2  Maa-amet. "Fotogramm-meetria". Vaadatud 20. märts 2024.
3. ↑  Drones, Skylark. "A history of photogrammetry & the entry of drones, A quick look back". Vaadatud 20. märts 2024.
4. ↑  Brusco, Jennifer. "What is Photogrammetry and How Is It Used for Worksite Surveying?". Vaadatud 20. märts 2024.
5. ↑  Link, Jeff. "What Is Photogrammetry? How Drones Contribute to Photogrammetry". Vaadatud 20. märts 2024.
6. ↑  Swedish National Heritage Board. "Equipment and procedures for photogrammetry". Vaadatud 20. märts 2024.
7. ↑  GISGeography. "What is Photogrammetry?". Vaadatud 20. märts 2024.
8. TEA entsüklopeedia 1. köide, 2008.