recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Malakoloogia** ehk **malakozooloogia** on selgrootute zooloogia allharu, mis uurib limuseid ehk molluskeid. Malakoloogia eriteadlased on malakoloogid. 

Limused on kirjeldatud liikide arvu poolest suuruselt teine loomade hõimkond (*Mollusca*) maailmas. 

Üks tähtsamaid malakoloogia allharusid on konhülioloogia ehk karbiteadus, mis keskendub limuste kodade uurimisele. 

Malakoloogia tegeleb eeskätt limuste taksonoomia, ökoloogia ja evolutsiooniga. Rakenduslik malakoloogia tegeleb muu hulgas limustega seotud meditsiiniliste ja põllumajanduslike aspektidega, näiteks kasutatakse limuseid skistosomiaasi raviks. 

Esimene limusteteemaline monograafia ilmus 1794. aastal. Aastal 1868 loodi Saksa Malakoloogide Ühing.

Eestis on limustealane teadustegevus seotud peamiselt Eesti Malakoloogia Ühinguga.

Vaata ka
--------

* Eesti limused
* teutoloogia

| * v
* r
Zooloogia harusid |
| --- |
| 
Antropozooloogia - Arahnoloogia - Entomoloogia - Etoloogia - Helmintoloogia - Herpetoloogia - Ihtüoloogia - Konhioloogia - Malakoloogia - Mammaloloogia - Nematoloogia - Neuroetoloogia - Ornitoloogia - Paleozooloogia - Planktoloogia - Primatoloogia |
| 
Zooloogia mõisteid |
**Richard Viiard** (9. jaanuar 1897 Peri, Võrumaa – 16. jaanuar 1951 Patarei vangla, Tallinn) oli eesti omavalitsustegelane.

Õppis 1906–1907 Lootvina külakoolis, 1907–1908 Põlva kihelkonnakoolis, seejärel Sipel Vana-Kuuste 2-klassilises ministeeriumikoolis, mille lõpetas 1914. aastal.

Oli Puiga talu peremees, 1924. aastast tegutses põllumehena. Aastatel 1925–1929 oli ta Timo valla volikogu liige.

Aastatel 1932–1939 oli ta Peri vallavanem. Peale 1939. aasta vallareformi määras siseminister ta valdade ühendamisel moodustatud Põlva valla vallavanema abiks.

1936 mais valiti ta Põlva põllumeeste konvendi liikmeks. Samuti oli ta Peri valla seltskondliku komitee esimees.

Pärast sõda töötas Viiard kolhoosi Oktoobri Võit arveametnikuna. Ta arreteeriti 1950. aasta aprillis, septembris 1950 mõisteti tribunali otsusega talle Kriminaalkoodeksi § 58-1a alusel karistuseks 25+5.

Suri 1951 jaanuaris Patarei vanglas.

Ta on maetud Põlva kalmistule.

Viited
------

1. ↑  Geni. Richard Viiard
2. ↑  "Eesti Genealoogia Selts. Võrumaa talundid: Põlva vald". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. märts 2016. Vaadatud 9. jaanuaril 2016.
3. ↑  Tähtpäevi jaanuaris. Koit, 30. detsember 2006
4. ↑  Vallawalitsuste koosseis Lõuna-Eestis. Postimees, 4. märts 1939
5. ↑  Ringi ümber kodumaa. Võrumaalt. Postimees, 13. veebruar 1936
6. ↑  Kalmistute register HAUDI
**Kosenkranius** on perekonnanimi.

2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Kosenkranius 73 inimesel: 28 mehel ja 45 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kosenkranius meeste puhul 4227. ja naiste puhul 2643. kohal.

Kosenkranius oli kõige levinum perekonnanimi vanuserühmas 80–84, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,28.
Perekonnanimi Kosenkranius oli kõige sagedasem Pärnu maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 3,70 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupojale perenimi Kosenkranius Pärnumaal Saarde kihelkonnas Kilingi mõisavallas.

1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati Eestis perekonnanimi Kosenkranius välja 33 juhul; uuteks võetud nimedeks olid Kose kümnel korral, Kosk ja Lillemets kahel korral, lisaks Aasa, Kaldoja, Kalmus, Kase, Kull, Rea, Heisaar, Kalve jne. Oma uueks nimeks Kosenkraniust ei valinud keegi.

Nime kandjaid
-------------

* Albert Kosenkranius, eesti metsavend (1901–1957)
* Ivar Kosenkranius, eesti stsenarist (1937–2019)
* Lilian Kosenkranius, eesti ajakirjanik (1930–2022)
* Romek Kosenkranius, eesti ettevõtja, riigiametnik ja omavalitsusjuht (1969–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 09.05.2022)
2. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine: (algne nimekuju): Kosenkranius.
3. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Kosenkranius.
4. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine:(uus nimekuju): Kosenkranius.

Välislingid
-----------

* Kosenkranius statistikaameti andmebaasis
Kaart
Talvine Kehra linn vaadatuna Kose–Jägala maanteelt
Maantee Kose piiril
**Kose–Jägala maantee** (registrinumbriga 12) on üks Eesti tugimaanteedest. See saab alguse Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee kolmekümne kaheksandal kilomeetril Kuivajõe külas. Tee pikkus on 36,1 km. Tee lõpeb Jägala–Käravete maantee seitsmendal kilomeetril Partsaare ja Jägala küla piiril.

Sillad Kose–Jägala maanteel
---------------------------

Sildade nimistu pärineb Maa-ameti andmebaasist

| Silla nimi | Kaugus maantee algusest, km | Ületatav takistus |
| --- | --- | --- |
| Kose sild | 2,9 | Pirita jõgi |

Asulad Kose–Jägala maanteel
---------------------------

Kuivajõe küla, Krei küla, Kose alevik, Võlle küla, Ahisilla küla, Viskla küla, Nõmbra küla, Rooküla küla, Uuearu küla, Pikva küla, Kaunissaare küla, Lehtmetsa küla, Kehra linn, Salumetsa küla, Paasiku küla, Kehra küla, Kuusemäe küla, Anija küla, Aavere küla, Partsaare küla, Jägala küla.

Vaata ka
--------

* Kose tee (Kose)
* Kose sanatooriumi tee
* Kose–Ravila–Nõmbra tee

Viited
------

1. ↑  Maa-amet
**Rumcajs** on tšehhi lastekirjaniku Václav Čtvrteki väljamõeldud tegelane, kingsepp-röövel. 

Rumcajsi näidati Tšehhoslovakkia lasteekraani-programmil Vecernicek aastatel 1967-1984, kokku 52 jagu. 1970. aastal kirjutas Ctvrtek Rumcajsist ka raamatu.

Legendi kohaselt oli Rumcajs Jicini linna kingsepp, kes pidi tegema kord jalavarjud linnapea Humpalile, kes oli uhke oma suurte jalgade üle. Kuid kui Rumcajs ütles, et oli kord Hradecis näinud veelgi suuremat jalga, sai Humpal vihaseks ning pagendas ta Raholeci metsa. Nõnda sai Rumcajsist Robin Hoodi taoline röövel. Rumcajs elas metsas koopas, tal oli habe metsmesilaste sülemiga ja tammetõrudega laetud püstol. Tema vaenlasteks on linnapea, vürstiisand, vürstinna ja isegi ka Austria keiser.

Rumcajsi lugude tegevusaega ei ole teada, kuid on arvatud, et see toimub umbes 19. sajandi keskel, sest raamatus mainitakse "kral (kuningas) Fricek"it, kelleks on Preisi kuningas Friedrich Wilhelm IV (valitses 1840-1861), lisaks on mainitud keisrinna Betkat, kelleks on ilmselt Austria keisrinna Elisabeth. Lisaks on mainitud äsjast raudtee jõudmist Jicinisse.
**Klaus von Streithorst** (ka *Claes*, *Claus*; surnud 1579) oli Liivimaa ordu liige ja viimane Grobina foogt.

Klausi vanemad olid Hermann von Streithorst ja Gertrud von Bornhausen. Tema vend Heinrich oli samuti Liivimaa ordu liige. Ta sündis Streithorstis Hunteburgi lähedal. Tema suguvõsa kuulus Osnabrücki kandi väikeaadli hulka ega omanud kuigi suurt tähtsust.

Aastatel 1539–1550 oli Streithorst Tallinna linnusekomtuuriks (*Hauskomtur*). 1551. aastal sai temast aga Grobina foogt, Kuramaal. 1560. aastal pidi ta ametist lahkuma, sest foogtkond panditi Preisimaa hertsogiriigile. 

Pärast Liivimaa orduriigi lagunemist abiellus ta 1562. aastal Anna von Oldenbockumiga (Altenbockumiga), sai Kuramaal mitmeid läänivaldusi ja elas Kuramaal. 1571. aastal naasis ta Vestfaali, kus kaheksa aastat hiljem ka suri.

Kirjandus
---------

* *Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 848 (lk 632–633).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Rutger Lüdinghausen-Wulff** | **Grobina foogt**1551–1560 | Järgnev**puudus**

 |
**Jaden Conwright** (sündinud 29. mail 1999 Los Angeleses) on USA võidusõitja.

Karjäär
-------

Jadeni võidusõitjakarjäär algas 2009. aastal Sonomas (CA). Juba aasta hiljem võitis Jaden oma esimese piirkondliku meistritiitli, mis on esimene edukas võiduseerias, mille tulemusena sai ta 2014. aastal World Speed ​​Motorsports Rising Star Awardi ja VMB juhi arendusstipendiumi.

Samal aastal võitis Jaden kõigest 14-aastaselt oma esimese üheistmelise meistritiitli – Formula Car Challenge West Regioni.

Järgmine samm oli Pro Formula Mazda, kus Jaden saavutas meistrivõistlustel 3. koha.

2016. aastal kolis Jaden Itaaliasse, et sõita Vincenzo Sospiri Racingu meeskonnas Itaalia Vormel 4 meistrivõistlustel. Jaden võttis mõõtu 40 maailma motospordi parima juuniorsõitja vastu ja avaldas muljet oma võimest kiiresti kohaneda uhiuue auto ja võidusõidukeskkonnaga, saavutades 12 Top 10 ja 5 Top 5 finišit algajate meistrivõistlustel.

2017. aastal liitus Jaden Briti jõukojaga Carlin Racing ja selle F3 sõitjate arendusprogrammiga, et valmistuda 2018. aasta tiitlirünnakuks FIA Vormel 3 Aasia meistrivõistlustel avavõistlusel Absolute Racinguga, kus ta saavutas üldarvestuses 3. koha ja tagas 10 superlitsentsi punkti.

2019. aastal naaseb Jaden Itaaliasse sportautodebüüdiks Dinamic Motorsportiga, võisteldes Porsche Carrera Cup Italia (PCCI) meistrivõistlustel.

Välislingid
-----------

* Jaden Conwrighti koduleht (inglise keeles)
* Jaden Conwright saidil DriverDB.com (inglise keeles)
**Kosk** on perekonnanimi.

2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kosk 245 inimesel: 127 mehel ja 118 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kosk meeste puhul 583. ja naiste puhul 730. kohal.

Kosk oli kõige levinum perekonnanimi vanuserühmas 60–64, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,39.
Perekonnanimi Kosk oli kõige sagedasem Põlva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 4,50 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Tori kihelkonna Tori, Helme kihelkonna Hummuli, Ambla kihelkonna Käravete, Pärnu-Elisabethi kihelkonna Sauga ja Vigala kihelkonna Vana-Vigala mõisavaldades talupoegadele perenimeks Kosk.

1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus Eestis keegi perekonnanimest Kosk ei loobunud.
Uueks nimeks võeti Kosk 37 juhul kui loobuti nimedest Kõrvemann kolmel korral, Krönström, Koska, Keskpaik, Koch ja Kosenkranius kahel korral, samuti nimedest Forsmann, Kassmann, Kempmann, Prodmann, Koshkin, Strööm, Valdgraf jne.

Nime kandjaid
-------------

* Ado Kosk, eesti sportlane (1954–)
* Aino Kosk-Schmidt, eesti tarbekunstnik (1915–1966)
* Kadri Kosk, eesti maalikunstnik ja pedagoog (1980–)
* Mihkel Kosk, eesti purjetaja, jääpurjetaja ja sporditegelane (1984–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 10.05.2022)
2. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine (algne nimekuju): Kosk.
3. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Kosk.
4. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine:(uus nimekuju): Kosk.

Välislingid
-----------

* Kosk statistikaameti andmebaasis
**Ando** Ivar **Süvari** (ka **Anto Ivar Süvari**, **Ando Iwar Suvari** ja *Ando Suvari*, kuni 1936. aastani Sirmann; 17. august 1920 Pärnu – 2. märts 2012 Virginia Beach) oli eesti päritolu USA psühhiaater.

Süvari lõpetas 1938. aastal Pärnu poeglaste gümnaasiumi ja õppis Tartu Ülikoolis õigusteadust. 

Teise maailmasõja ajal oli ta SD ametnik Viljandis. 1944. aastal põgenes ta Saksamaale, kus elas üle Dresdeni pommitamise ning õppis meditsiini. 

Ameerika Ühendriikides elades jätkas ta õpinguid psühhiaatria alal ja omandas meditsiinidoktori kraadi.

1954. aastal kolis Süvari USA Rhode Islandi osariiki Newporti, kus töötas osariigi meditsiinikeskuse (Rhode Island Medical Center) vaimse tervise osakonna psühhiaatrina ja pidas ka erapraksist kuni pensionile jäämiseni 1985. aastal. 2004. aastal tunnustas Rhode Islandi osariik Süvari pikaajalist riigiteenistust ja andis sealsele pikaajalise hooldusravi keskusele (Long Term Care Center) tema nime.

Süvari oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa oli Laine Nuuma ning nende lapsed on Agu, Madia ja Mari-Ann. Abielust kreeka päritolu meditsiiniõe Candice Thompsoniga sündis filminäitlejaks saanud tütar Mena Suvari ning nende pojad on Ando, Sulev ja Jüri.

Viited
------

1. 1 2  Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944
2. 1 2  Suvari, Ando Ivar M.D.
3. 1 2  80aastane isa: "Mena on mu viimane hitt!"
4. ↑  Rajita Mishra. Who Is Ando Ivar Süvari? Mena Suvari Father-Meet His Wife Candice Chambers And Family 22.03.2023.

Välislingid
-----------

* 80aastane isa: "Mena on mu viimane hitt!"
**"Jaaniöö värvi limusiin"** on 1981. aastal valminud Riia Filmistuudio mängufilm.

1995. aastal valisid Läti filmivaatajad rahvahääletusel filmi "Jaaniöö värvi limusiin" kõigi aegade parimaks Läti filmiks.

Süžee
-----

Vanatädi Mirta elab Vidzemes Cēsise lähedal ühes külas. Tema mees on surnud, üks ta poegadest on jäänud sõjas teadmata kadunuks, teine hukkunud. Ühel päeval ei ole külapoe müüjal Mirtale vahetusraha tagasi anda ja selle asemel annab müüja talle loteriipileti. Kuid selle piletiga võidab Mirta auto "Žiguli" (VAZ-2101). Senini ei ole Mirta sugulased temast suuremat hoolinud. Nüüd saabuvad aga nad kohale, lootes et Mirta pärandab auto kellelegi neist. Tekib palju koomilisi olukordi. Lõpuks saab Mirta aru, et mitte keegi neist ei vääri autot ja ta pärandab "Žiguli" oma vanapoisiks jäänud noorpõlve kavalerile.

Osatäitjad
----------

* Lilita Bērziņa – tädi Mirta
* Uldis Dumpis – Ēriks
* Olga Dreģe – Dagnija
* Gundars Āboliņš – Uģis
* Romualds Ancāns – Jāzeps
* Ēvalds Valters – Pigalu Prīdis
* Baiba Indriksone – Olita
* Boļeslavs Ružs – Viktors
* Diāna Zande – Lāsma
* Līga Liepiņa – Veronika
* Tālivaldis Āboliņš – naaber

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. aprill 2010. Vaadatud 27. aprillil 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Kose raamatukogu tegutseb Kose Kultuurikeskuse ruumides aadressil Hariduse 2
**Kose raamatukogu** on raamatukogu Kose alevikus Harju maakonnas. Raamatukogu tegutseb alates 1908. aastast.

Kose raamatukogu on Kose valla keskne raamatukogu, millel on haruraamatukogud Ardus, Habajas, Kose-Uuemõisas, Orus ja Ravilas (tegutses kuni 01.12.2016).

Raamatukogu on kandnud nimesid Kose rajooni raamatukogu (1950–1959) ja Harju rajooni II raamatukogu (1960–1966).

Ajalugu
-------

Kose raamatukogu paiknes selle hoone (Ravila maantee 12) teisel korrusel aastatel 1996–2013
21. märtsil 1908 anti välja ametlik tegevusluba Kose raamatukogu asutamiseks. Raamatukogu juhatajaks kinnitati vallakirjutaja Tõnis Hommik ja avamine toimus sama aasta 6. juulil. Avamise ajaks oli raamatukogu jõudnud annetajate kaudu hankida 301 raamatut.

1941 hävis sõjas Kose Haridusseltsi maja koos selles alates 1922. aastast asunud raamatukoguga. Ravila Valla Täitevkomitee korraldusega taastati raamatukogu 1949. aastal. Uueks asukohaks sai Kose pastoraadi väike saal.

1959 kolis raamatukogu Jõe tänav 1 majja. 1979 valmis uus külanõukogu hoone (praegune vallamaja) ja Kose raamatukogu sai endised Kose külanõukogu ruumid. 1984. aasta novembris sai raamatukogu ruumid Vahtra 20-3 paiknevasse kolmetoalisse korterisse.

1993. aastal muutus Kose raamatukogu Kose valla eelarveliseks asutuseks. 1. juulil 1996 alustati tegevust ruumides, mis paiknevad aadressil Ravila maantee 12. 1998. aastal oli raamatukogul esimest korda üle 1000 lugeja aastas.

2002. aastal alustati koostöös Kose Kunstikooliga (siis Kose Kunstikeskus) raamatukogu lugemistoas kunstinäituste pidamist. 2003 liituti raamatukoguprogrammi URRAM.

2013 koliti endise Kose Teeninduskooli ruumidesse aadressil Hariduse 2. Värskelt avatud Kose Kultuurikeskuse ruumides alustati tööd 10. septembril. Sama aasta 1. juulil muudeti raamatukogu Kose valla keskseks raamatukoguks ning Kose-Uuemõisa, Oru ja Ravila raamatukogust said Kose raamatukogu haruraamatukogud.

1. märtsil 2014 liitusid Kose raamatukoguga Ardu ja Habaja raamatukogu.

Raamatukogu juhatajad
---------------------

* 1908–1916 Tõnis Hommik
* 1949–1950 Ellen Kukk
* 1950–1954 Leida Võrro
* 1955–1960 Helmi Piilbaum
* 1960–1962 Vilma Pill
* 1962–1968 Aita Tammeleht
* 1969–1973 Helvi Klaan
* 1973–2013 Heljo Järvelaid
* 2013 Sirje Bärg (direktor)

Statistika
----------

Kose raamatukogu, 2015
* 1916 – kogus oli 785 raamatut.
* 1959 – 561 lugejat, kes tegid aastas kokku 12 517 laenutust. Kogus oli 11 315 raamatut.
* 2004 – raamatukogus oli 26 975 raamatut.
* 2005 – 30 316 laenutust 15 885 külastuse jooksul; lugejaid oli 1199.
* 2007 – 29 584 laenutust 13 936 raamatukogukülastuse jooksul; lugejaid oli 1063. Raamatukogus toimus 68 üritust, millest 38 olid mõeldud lastele.
* 2012 – 40 024 laenutust ja 16 896 raamatukogukülastust; lugejaid oli 1168.

Varia
-----

Kose raamatukogus on lugejatele tasuta kasutamiseks neli arvutit.

Vaata ka
--------

* Eesti raamatukogude loend
* Kose

Välislingid
-----------

* Kose valla raamatukogude koduleht
* Heljo Järvelaid: "100 aastat Kose raamatukogu" Kose Teataja, aprill 2008, lk 7–8
* Kose raamatukogu Facebookis
* Kose raamatukogu Instagramis
Vojtech Tuka (1941)
Vojtech Tuka 1941. aasta oktoobris Berliinis kohtumas Adolf Hitleriga. Keskel tagaplaanil Otto Meissner
**Vojtech Lazár Tuka** (4. juuli 1880 Štiavnické Bane – 20. august 1946 Bratislava) oli Slovakkia poliitik ja jurist.

Vojtech Tuka oli pärit õpetaja Anton Tuka perekonnast. Ta õppis õigusteadust Budapesti, Berliini ja Pariisi ülikoolides. 1903. aastal sai ta rahvusvahelise õiguse õppejõuks Budapestis. 1907–1914 oli ta õppejõud Pécsis. 1914–1919 oli Tuka õigusfilosoofia ja rahvusvahelise õiguse professor Bratislavas.

Pärast Tšehhoslovakkia moodustamist 1918. aasta lõpus astus ta Slovaki Rahvaparteisse. Tuka oli ka aastatel 1925–1929 Tšehhoslovakkia parlamendi liige. 1923. aastal asutas ta sõjaväestatud organisatsiooni Rodobrana (keelustati 1931).

1. jaanuaril 1929 avaldas Vojtech Tuka artikli "Vacuum iuris" ("Juriidiline vaakum"), milles ta väitis, et 30. oktoobril 1918 vastu võetud Martini deklaratsioonil oli salajane lisa. Vastavalt sellele lisale olevat Slovakkia ühinenud Tšehhoslovakkiaga 10 aastaks. 30. oktoobril 1928 olevat salajane lisa oma kehtivuse kaotanud ning Tšehhoslovakkia keskvalitsusel ei ole enam õigust Slovakkiat valitseda. Tšehhoslovakkia võimud süüdistasid Tukat seepeale spionaažis ja riigireetmises ning mõistsid ta 15 aastaks vangi. Vanglast vabanes ta amnestiaga 1937. aastal.

Andrej Hlinka surma järel 1938. aasta augustis sai Vojtech Tuka Slovaki Rahvapartei peasekretäriks. Kui Slovakkia iseseisvus 1939. aasta märtsis, siis sai Tukast Slovakkia asepeaminister.

26. oktoobril 1939 määras president Jozef Tiso Tuka Slovaki Vabariigi peaministriks ja välisministriks. Tuka ajas peaministrina radikaalset ja saksameelset poliitikat ning oli vastuolus kleriakaal-konservatiivse presidendi Jozef Tisoga. Tuka mängis olulist rolli Slovakkia juutide deporteerimisel Saksa koonduslaagritesse.

1943. aastal halves Tuka tervis tõsiselt ning 1944. aasta alguses hakkas ta mõtlema ametist tagasiastumisele. 5. septembril 1944 astus ta peaministri ja välisministri ametist tagasi.

Sõja lõpul põgenes ratastoolis Tuka koos hooldajate, isikliku arsti ja naise Božena Tukovága Austriasse. Ta langes liitlasvägede kätte vangi ning anti välja Tšehhoslovakkia võimudele. 14. augustil 1946 mõisteti ta surma ning hukati 20. augustil 1946 poomise teel.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. mai 2014. Vaadatud 3. mail 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
Üks sissepääs Eesti NSV valitsusele ehitatud Kose varjendisse (2009)
**Kose varjendid** on varjendid Harju maakonnas Kose vallas Kose alevikus.

Kosel paikneb mitmeid varjendeid, kuid neist olulisim ja suurim on endise Kose Teeninduskooli maa-alal paiknev ning Eesti NSV kõrgema juhtkonna majutamiseks mõeldud umbes 2500 m² suurune varjend.

Selles on kokku 144 ruumi. Nende seas ka umbes 120 ühiselamutoa tüüpi kambrit. Kõige luksuslikum oli Ministrite Nõukogu ja hiljem Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimehele mõeldud tuba, mis oli ka ainuke, kus põrand oli kaetud tammeparketiga.

Varjend ehitati 1982–1983 (sisseseadega läks kauem) ning kuni 1991. aastani oli see väga heas korras. 1993. aastal leiti, et selle ülalpidamine on ebaotstarbekas ja Eesti kaitsevägi viis sisustuse minema. Pärast seda jäi mahajäetud varjend vandaalide meelevalda ja seal pandi toime metallivargusi.

1993. aastal pidas Mart Laari valitsus Kose varjendis ka istungi. See on teadaolevalt ainus valitsuse Kosel peetud istung.

2009. aastal asutati MTÜ Valitsuse Varjend, mis plaanib selle kordategemist ning nii muuseumina eksponeerimist kui ka kasutuselevõttu kultuuri- ja tegevuskompleksina.

Viited
------

1. 1 2 3  MTÜ Valitsuse Varjend koduleht
2. ↑  Greete Lehepuu (1.9.2021). "Varjendipealinn Kose peidab enda all tuhandeid ruutmeetreid salaurkaid". *Eesti Ekspress*. Vaadatud 3.9.2021.

Välislingid
-----------

* Ain Tähiste: Kose varjend – Eesti NSV juhtorganite linnaväline maa-alune juhtimispunkt Muinsuskaitseline eksperthinnang, november 2017
**Arda Kullerkupp** (16. september 1928 – 12. detsember 2013) oli eesti arhitekt.

Ta lõpetas aastal 1954 Tallinna Polütehnilise Instituudi arhitektuurieriala.

Pärast instituudi lõpetamist töötas ta aastatel 1954–1960 rajooniarhitektina Tallinna linna arhitektuuriosakonnas. Lisaks töötas ta aastatel 1959–1961 Eesti Riiklikus Vabaõhumuuseumis vanema teadusliku kaastöötajana, võttes osa ekspeditsioonidest muuseumisse sobivate eesti talurahvaehitiste selgitamiseks. Aastatel 1961–1987 töötas ta Eesti Tööstusprojektis ehitusosakonna generaalplaneerimise grupis vanemarhitekti ja grupijuhina, seejärel juhtiva arhitektina. Aastatel 1989–1991 töötas ta arhitektina Harju rajooni Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee kapitaalehituse ja aianduskooperatiivide osakonnas.

Tema viljakaim periood jäi Tööstusprojekti aega, kus ta käe all valmis hulganisti tööstushoonete projekte. Tähtsamad neist on tehas Metallist Peterburi teel Tallinnas (1965), tehase Viisnurk administratiivkorpus Pärnus (1969), tehas Estoplast Türi tänaval Tallinnas (1970), Tartu elamuehituskombinaat Betooni tänaval (1976), tehase Volta elamu Tallinnas Muti tänaval (1977), Tallinna Laevaremonditehase spordi- ja kultuurikompleks (1978), Kohtla-Järve mööblitehas (1978), Tallinna Raudbetoonitehase suurpaneelide tsehh Punasel tänaval (1979), tehas Pioneer ja "Polümeeri" tapeeditsehh Suur-Sõjamäel Tallinnas (1981). Lisaks projekteeris ta väiksemaid tööstusobjekte, abihooneid, rekonstruktsioone, väikeobjekte, eramuid ja suvilaid. Ta oli aastast 1960 Eesti Arhitektide Liidu liige.

Arda Kullerkupp suri 12. detsembril 2013 ja ta saadeti viimsele teekonnale 17. detsembril Tallinna krematooriumist.

Välislingid
-----------

* Lahkunud on arhitekt Arda Kullerkupp
* In memoriam: Arda Kullerkupp
Guilherme Samaia (2020)
**Guilherme Samaia** (täisnimega **Guilherme de Abreu Sampaio Samaia**; sündinud 2. oktoobril 1996 São Paulos) on Brasiilia võidusõitja, 2017. aasta Brasiilia Vormel 3 meistritiitli võitja. 2022. aasta veebruaris, 26-aastaselt, teatas ta oma võidusõidust loobumisest, jättes siiski võimaluse naasta tulevikus.

Karjäär
-------

### Väiksemad valemid

Professionaalselt hakkab ta sõitma 2012. aastal, kardidel. 2013. aastal tegi ta Brasiilias vormeljuuniorite sarjas kaks sõitu.

2015. aastal sõitis ta Cesario meeskonnaga Vormel 3 Brasiilias koos Pedro Piqueti, Matheus Iorio ja Pedro Cardosoga, võites kuus sõitu ja võitnud tiitli. Alati koos Cesarioga liikus Samaia Brasiilia Vormel 3 meistritiitlisse koos Matheus Iorio, Lukas Moraesi ja Denis Diraniga, saavutades teise koha, võites tiitli järgmisel aastal koos Murilo Coletta, Christian Hahni, Nicolas Filteriga (pärast Arthur Leisti ja Pedro Saderit), Rafael Grandi (Raphael Abbate järgi), Sérgio Henrique ja Marcel Coletta. Ka 2017. aastal osales ta Briti Vormel 3 võistlusel Double R Racing meeskonnaga, saavutades üldarvestuses kolmeteistkümnenda koha koos Krishnaraaj Mahadiki, Pavan Ravishankari, Harry Hayeki (Linus Lundqvisti järel) ja Jamie Chadwickiga.

### Euroformula Open Meistrivõistlustel

2017. aastal osaleb Guilherme ka Euroformula Open Meistrivõistlustel, kus Carlini meeskond koos Devlin DeFrancesco ja Ameya Vaidyanathaniga osaleb vaid 8 viimasel võistlusel, saavutades 17. koha. 2018. aastal siirdus ta RP Motorspordi meeskonda koos Alex Karkosiku (pärast Leonard Hoogenboomi, Kaylen Fredericki ja David Schumacherit), Michaël Benyahia (pärast Leonardo Lorandi, Christian Hahni ja Kaylen Fredericki), Felipe Drugovichi, Logan Sargeanti (pärast Alessandro Bracalente) ja Aldo Festante (Leonard Hoogenboomi ja Lirim Zendeli järgi). Ta on üldarvestuses kuuendal kohal, samal ajal kui meeskonnakaaslane Felipe Drugovich võidab meistritiitli, kaks Brasiilia sõitjat juhivad RP Motorspordi meeskonda võistkondliku tiitli võitmiseks. 2019. aastal siirdus ta Teo Martín Motorsport meeskonda koos Lukas Dunneri ja Aldo Festantega, kellega sõidab koos vaid kaheksa esimest võistlust, saavutades edetabelis kuueteistkümnenda koha.

### Vormel 2

2020. aastal, pärast 2019. aasta Yas Marina ringrajal toimunud testisessiooni, pääseb ta koos Jack Aitkeniga (pärast Ralph Boschungi) koos Campose meeskonnaga FIA Vormel 2 Meistrivõistlustel. Guilherme saavutas hooaja jooksul Monza ringrajal oma parima tulemuse, neljateistkümnenda koha ja saavutab edetabelis 24. koha.

Järgmise aasta 22. veebruaril kuulutab Charouzi Sauber Junior Team meeskond välja Samaia 2021. aasta hooaja sõitjaks koos David Beckmanniga (Enzo Fittipaldi ja Richard Verschoori järgi). Kategooria teine ​​hooaeg lõppeb samuti 0 punkti ja edetabelis 24. kohaga. Samaia omab Vormel 2 enim sõite sooritanud sõitjate negatiivset rekordit, punkte kogumata.

Välislingid
-----------

* Guilherme Samaia, aadressil driverdb.com, DriverDB AB. (inglise keeles)
**Voldemar Puss** (1886 Järve küla, Kohtla vald, Virumaa – 21. november 1932) oli eesti päritolu nõukogude sõjaväelane ja 1. detsembri riigipöördekatsest osavõtnu.

Voldemar Puss oli Eesti Vabadussõjas Nõukogude Venemaa Punaarmee poolel Eesti iseseisvuse vastu sõdinud Eesti kütivägede 1. Eesti Kütidiviisi koosseisus 6. Eesti kommunistliku kütipolgu ja 1. Tallinna Eesti kommunistliku kütipolgu polgukomandör. V. Puss astus VK(b)P liikmeks 1918. aastal.

Pärast Eesti Vabadussõda osales Punaarmee koosseisus Vene kodusõjas, oli 7. Ukraina polgu ja 7. kütipolgu komandör ja osales lahingutes Lõuna-Venemaal Aleksandr Koltšaki, Peter von Wrangelli ja Nestor Mahno vägede vastu.

1924. aastal suunati ta illegaalsele tööle Eestisse, kus osales 1. detsembri riigipöördekatse ettevalmistamisel ning oli ühe rünnakrühma (II pataljoni) komandör. (*Vaata 1. detsembri riigipöördekatse*), kuni 1925. aastani juhtis ta põrandaalust parteitööd Eestis, hiljem teenis sõjaväelasena Punaarmee sõjaväeluures NSV Liidus Leningradis.

Välislingid
-----------

* Foto Puss (varjunimi *Haamer*), Voldemar
Liidumaalipp (Landesflagge)
Liidumaalipp (Landesdienstflagge) merel
**Alam-Saksimaa lipp** on Saksamaa liidumaa Alam-Saksimaa lipp.

Alam-Saksi lipp koosneb Saksamaa Liitvabariigi *Schwarz-Rot-Gold* lipust, millel Alam-Saksimaa vapp on veidi masti poole nihutatud. See lipp on tsiviil- ja liidumaalipp. Liidumaalipuna kasutatakse kahe sabaga versiooni vahekorras 3:5.

Ajalugu
-------

Alam-Saksimaa lipp võeti kasutusele 1. mail 1951 ja sai ametlikuks 13. oktoobril 1952. Teise maailmasõja järel oli Alam-Saksi liidumaa jaoks, mis koosnes varem eraldiseisvatest üksustest Hannoverist, Braunschweigist, Oldenburgist ja Schaumburg-Lippest vaja neutraalset lippu. 

* HannoverHannover
* BraunschweigBraunschweig
* OldenburgOldenburg
* Schaumburg-LippeSchaumburg-Lippe

Kuni praeguse Alam-Saksimaa lipu ametliku lansseerimiseni kasutati ametlikel üritustel nende vastavate piirkondade endisi riigilippe. Paralleelselt töötati välja kujundus, mis kasutas Welfide Hannoveri horisontaalsete kolla-valgete triipudega lippu, mille keskel oli vapp. Kuid liidumaa mitte-Hannoveri osad lükkasid selle kavandi tagasi. Tänapäeval näeb Hannoveri, Braunschweigi, Oldenburgi ja Schaumburg-Lippe kunagisi riigilippe ainult ajaloo- või rahvaüritustel, näiteks festivalidel.

* Hannoveri kuningriik (1837–1866)Hannoveri kuningriik (1837–1866)
* Hannoveri provints (1868–1946)Hannoveri provints (1868–1946)
* Land Hannover (1946)Land Hannover (1946)

Vaata ka
--------

* Saksamaa liidumaade lipud
**Voldemar Sõjamägi** (30. september 1903 Hummuli vald, Helme kihelkond, Viljandimaa – 29. juuli 1984 Lidingö) oli Nõmme linnapea Saksa okupatsiooni ajal.

Ta õppis aastail 1931–1940 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, lõpetas 1949. aastal Tehnikainstituudi Stockholmis. Akadeemiliselt oli ta Korporatsioon Fraternitas Estica ja Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.

Voldemar Sõjamägi osales Vabadussõjas, oli Tallinna Balti jaama kassapidaja, 1936–1940 Välisministeeriumi raamatupidaja ja majandusjuhataja abi, 1940–1941 Artellide Peavalitsuse revisjonijaskonna ametnik, 1941–1944 Tallinna linnavalitsuse tööstusinspektor, Nõmme linnavalitsuse nõunik ja oktoobrist 1941 Nõmme linnapea. 

1944. aastal põgenes ta Rootsi, oli seal aastatel 1949–1963 ehitusfirma konstruktor ja revident Lidingöl, aastatel 1963–1972 iseseisev ehitusettevõtja. 

Ta valiti 1966. 1968. ja 1970. aastal Eesti Komitee Asemike Kogusse.

Muu
---

Ta oli tuntud kunstikollektsionäär.

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944*
**Vohnja külanõukogu** oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1966.

Vohnja külanõukogu moodustati 1945 septembris Virumaal Vohnja vallas. Külanõukogu keskus asus Vohnja külas.

Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Vohnja külanõukogu 1950 septembris Tapa rajooni koosseisu.

Seoses Tapa rajooni likvideerimisega liideti Vohnja külanõukogu 1. aprillist 1962 Paide rajooniga, kuid 21. detsembril 1962 viidi Vohnja külanõukogu üle Rakvere rajooni koosseisu. 1963 detsembris muudeti Harju ja Rakvere rajooni piiri ning osa Vohnja külanõukogust liideti Harju rajooni Anija külanõukoguga.

1966 novembris Vohnja külanõukogu likvideeriti, osa selle territooriumist liideti Viitna külanõukoguga ja teine osa Kadrina külanõukoguga.

Viited
------

1. ↑  Vohnja külanõukogu Eesti nõukogude entsüklopeedia faksiimileversioonis (vaadatud 30.11.2017)
2. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlus "Maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s". Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
Guillaume Hoarau 2014. aastal BSC Young Boysi särgis
**Guillaume Hoarau** (sündinud 5. märtsil 1984 Saint-Louisis) on Réunionil sündinud Prantsusmaa endine jalgpallur, kes mängis ründajana Prantsusmaa, Hiina ja Šveitsi klubides ning Prantsusmaa jalgpallikoondises.

Ta mängis klubikarjääri esimeses pooles Prantsusmaa klubides Le Havre, Gueugnon, Paris Saint-Germain (Prantsusmaa meister 2012–13) ja Bordeaux' Girondins ning Hiina kõrgliiga klubis Dalian Yifang. Klubi karjääri teises pooles mängis ta Šveitsi klubides Young Boys ja Sion. Hooaegadel 2017–18, 2018–19 ja 2019–20 tuli ta Young Boysiga Šveitsi meistriks. Hooajal 2018–19 lõi ta Šveitsi kõrgliigas 24 väravat, millega oli liiga suurim väravakütt.

Aastatel 2010–2011 pidas Hoarau Prantsusmaa jalgpallikoondises viis mängu.

Saavutused
----------

Le Havre
* Ligue 2: 2007–08

PSG
* Ligue 1: 2012–13
* Coupe de France: 2009–10

Young Boys
* Šveitsi Super League: 2017–18, 2018–19
* Šveitsi karikas: 2019–20

Välislingid
-----------

 Guillaume Hoarau – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Harilik kuutõverohi** (*Polygonatum odoratum*) on liilialiste sugukonda kuutõverohu perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.

Rahvapärased nimetused: **luuvalurohi**, **peetrid**, **petrid**, **jooksja rohi**.

Kirjeldus
---------

Taim kasvab 15–50, harva kuni 100 cm kõrgeks.

Taime varre küljes on 7–12 vaheldumisi paiknevat lehte. Lehed on 5–12, harva kuni 20 cm pikad ja 3–6, harva kuni 8 cm laiad ning paralleelsete leheroodudega. Abilehed puuduvad.

Õied puhkevad mais-juunis. Nad ripuvad kaldu kasvava varre küljest allapoole. Õieraod on 0,5–1, harva kuni 2 cm pikad. Õied on radiaalsümmeetrilised. Õiekattelehti on 6. Nad moodustavad 11–20, harva kuni 25 mm pikkuse õie, mille sees on 6 tolmukat ja üks 3–4 mm pikkune emakas.

Taime marjad on sinakasmustad ja 7–10 mm läbimõõduga. Marjas on 7–9 seemet.

Levila
------

Taim kasvab Euroopas, Aasias ja Põhja-Aafrikas. Eestis on ta tavaline.

Kasutamine
----------

Harilikku kuutõverohtu kasvatatakse ilutaimena niisketes varjulistes kohtades.

Paljundamine
------------

Kõige kergemini paljuneb taim võsunditega.

Kõik taime osad on mürgised.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Harilik kuutõverohi** |

* Harilik kuutõverohi andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

* Liigikirjeldus
**Anu Helena Vehviläinen** (sündinud 9. septembril 1963 Leppävirta vallas) on Soome poliitik (Keskerakond), transpordiminister (2007–2011), regionaal- ja kommunikatsiooniminister (2015–2019)

Ta on lõpetanud 1982. aastal Savonlinnas kunstigümnaasiumi ja 1984. aastal Jyväskyläs ametikooli kultuurisekretärina. 1994. aastal sai ta Joensuu Ülikoolis filosoofiamagistriks.

Ta oli 29. maist 2015 kuni 6. juunini 2019 Soome regionaal- ja kommunikatsiooniminister (Juha Sipilä valitsuses). Varem on ta olnud transpordiminister (Matti Vanhaneni teises ja Mari Kiviniemi valitsuses).

9. juunist 2020 kuni 1. veebruarini 2022 oli ta Eduskunna esimees.

Isiklikku
---------

Ta abiellus 1998. aastal Timo Hiltuneniga; neil sündis 2000. aastal poeg. Vehviläinen jäi leseks novembris 2011.

Tunnustus
---------

* 2016 Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Anu Vehviläinen valittiin eduskunnan puhemieheksi Eduskunta, 9. juuni 2020
2. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 19426
**Metaanibakterid** ehk **metanogeenid** on mikroorganismid (täpsemalt arhed), kel elutegevuse käigus anaerobioosis tekib anaeroobilise lagunemise käigus kõrvalsaadusena metaan. Toitumistüübilt on nad kemohetero- või kemoautotroofid.

Metaanibakterid oksüdeerivad gaasilise divesiniku, kasutades süsiniku allikana süsihappegaasi CO2. 

Metaanibakterid elavad näiteks hapnikuvabas mageveekogu põhjamudas, märgaladel, roiskvees, riisipõldudel, lehmade ja termiitide seedeelundkonnas, biogaasi generaatorites ja jäätmetes, kus nad võivad õhku paisata suures koguses metaani. Märgaladel on soogaasid metaanibakterite elutegevuse tulemus. Loomade, sealhulgas inimeste seedeelundkonnas tekivad nende elutegevuse tulemusena soolegaasid, mis väljuvad kehast röhitsuse või kõhutuulena. Meresetetes leidub metaanibaktereid sulfaatide leiukohtades pealmiste kihtide all, sest kõrgemal on konkurentsieelis merevee sulfaatide abil hingavatel bakteritel. Mõned metaanibakterid on ekstremofiilid, elades näiteks kuumaveeallikates, sealhulgas ookeani põhjas. Neid leidub ka maakoore kivimites kilomeetrite sügavusel maapinnast. Mitme kilomeetri sügavuselt Gröönimaa jääst võetud igijääproovist leiti elusaid metaanibaktereid.

Metaanibaktereid on kirjeldatud üle 50 liigi, mis on nende tegelikust arvust arvatavasti murdosa. Osa neist on kokid, osa vardakujulised (batsillid). Metaanibakterid ei moodusta monofüleetilist rühma.

Metaanibakterites ei ole peptidoglükaani, polümeeri, mida leidub bakterite rakuseinas, kuid mitte arhedes. Mõne metaanibakteri rakusein koosneb pseudopeptidoglütsaanist, mõnel mitte, kuid neil on vähemalt üks proteiinidest koosnev parakristalliline kiht, kus proteiinid haakuvad omavahel nagu pusle tükid.

Metaanibakterid saavad oma ainevahetuse substraadina kasutada põhiliselt ainult etanaati või vesinikku koos süsinikdioksiidiga. Seetõttu on nad sõltuvad paljudest hüdrolüüsivatest ja kääritavatest bakteritest, kes lagundavad keerukaid orgaanilisi ühendeid, eriti tselluloosi, etanaadiks ja vesinikuks.

Vaata ka
--------

* Metaani oksüdeerivad bakterid
* Biometaan
Kadri ja Anu Tali 2000. aastal
**Anu Tali** (sündinud 18. juunil 1972 Tallinnas) on eesti dirigent.

Elulugu
-------

Anu Tali õppis aastatel 1979–1987 Tallinna 3. Keskkoolis ja 1987–1991 Tallinna Muusikakeskkoolis. Aastatel 1991–1996 õppis ta Eesti Muusikaakadeemias ning täiendas end samal ajal Sibeliuse Akadeemia dirigeerimisprofessori Jorma Panula käe all. Aastatel 1998–2000 stažeeris ta Peterburi konservatooriumis professor Ilja Mussini ja Leonid Kortšmari juhendamisel.

Ta on Eesti-Soome Sümfooniaorkestri asutaja ja dirigent. See orkester, mis esineb 1997. aastast, on Anu Tali juhatusel esinenud kontserdisarjadega "Maailma muusikalised pealinnad", "Inimene", "Sümfoonia", "Musica Grande", "Kirg või Kannatus" ja "Á la Russe".

Anu Tali on töötanud Vanemuise teatri dirigendina. 

Ta on juhatanud ka teisi Eesti orkestreid ning Tōkyō Filharmoonikuid, Frankfurdi Raadio Sümfooniaorkestrit, Lahti Sümfoonikuid, Bratislava Soliste ning mitmeid teisi orkestreid Soomes, Rootsis, Lätis, Venemaal, Brüsselis ja Viinis. 

Augustis 2002 lindistas Anu Tali eesti muusikat Frankfurdi Raadio Sümfooniaorkestriga. Koos ESSO-ga nägi ilmavalgust debüütplaat "Luigelend" (Warner Music/Finlandia Records), mis tõi Anu Talile maineka auhinna "Echo Classic Award 2003" ja aasta parima noore muusiku nimetuse. 2005. aastal avaldati heliplaat "Action. Passion. Illusion" ning Anu Tali käis kontsertidega Jaapanis, Rootsis, Austrias, Prantsusmaal ja Ameerika Ühendriikides.

Isiklikku
---------

Anu Tali abiellus 2014. aastal Hendrik Aguriga. 29. aprillil 2015 sündis neil poeg. Juulis 2016 sai teatavaks, et nende kooselu on lõppenud.

Tema kaksikõde Kadri Tali on muusikamänedžer, olnud Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri direktor. Nende ema Anne Tali on Tallinna Ülikooli matemaatika emeriitprofessor.

Tunnustus
---------

* 2003 – Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (Eesti-Soome Sümfooniaorkestri CD-album "Luigelend" ja kontserttegevus)
* 2004 – Vabariigi Presidendi noore kultuuritegelase preemia
* 2010 – Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (Tõnu Kõrvitsa autorikontserdi ja tegevuse eest sümfoonilise muusika  tutvustajana)
* 2020 – stipendium "Ela ja sära"

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Palju õnne! Anu Tali ja Hendrik Agur said lapse, elu24.postimees.ee, 8. mai 2015.

Välislingid
-----------

* Raimu Hanson. Dirigent igatseb koju nagu laps Postimees, 13. veebruar 2009
Busta Rhymes (2022)
**Busta Rhymes** (kodanikunimi **Trevor Tahiem Smith juunior**; sündinud 20. mail 1972 New Yorgis Brooklynis) on Ameerika Ühendriikide räppar, muusikaprodutsent ja näitleja.

12-aastaselt kolis ta Long Islandile Uniondale'i ja lõpetas seal 1991 keskkooli. Seejärel lõpetas ta George Westinghouse'i tehnikumi, kus õppis koos räpparite Jay-Z, DMXi ja The Notorious B.I.G.-iga.

Busta Rhymes on moslem, kuid sellegipoolest salvestas ta 2008 laulu "Arab Money", mida araabia maades on peetud solvavaks. Hiljem Rhymes vabandas selle pärast. Kuuldused, nagu oleks see laul mõnes riigis keelatud, ei vasta nähtavasti tõele, kuid araabia maades seda siiski ei mängita.

Rhymes ei ole olnud abielus. Joanne Woodiga on tal kolm last: T'Ziah (1993), T'Khi (1999) ja Trillian (2001). Lisaks on tal 1998 sündinud tütar Mariah.

Auhinnanominatsioonid
---------------------

Busta Rhymes on 11 korda olnud nomineeritud Grammy auhinnale, kuid pole neist ühtegi võitnud. Tema nominatsioonid on järgmised:

* 1997 räpisoolo kategoorias lauluga "Woo-Hah! Got You All in Chech!"
* 1998 räpisoolo kategoorias lauluga "Put Your Hands Where My Eyes Could See"
* 1999 räpisoolo kategoorias lauluga "Dangerous"
* 2000 räpialbumi kategoorias albumiga "E.L.E. (Extinction Level Event): The Final World Front", räpisoolo kategoorias lauluga "Gimme Some More" ja grupiräpi kategoorias lauluga "What's It Gonna Be"
* 2001 lühimuuvi kategoorias lauluga "Fire"
* 2003 grupiräpi kategoorias lauluga "Pass the Courvoisier Pt. 2"
* 2007 räpisoolo kategoorias lauluga "Touch It"
* 2012 räppesituse ja räpplaulu kategoorias lauluga "Look At Me Now"

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Busta Rhymes** |
**Harilik kuslapuu** (*Lonicera xylosteum*) on kuslapuuliste sugukonda kuslapuu perekonda kuuluv heitlehine mitmeaastane põõsas. 

Rahvapärased nimetused: **kuusmapuu**, **kuusmann**, **kukepuu**, **takispuu**, **kohlap**.

Kirjeldus
---------

Kuslapuu lehed on hallikasrohelised ja need on nii alt- kui pealtpoolt lühikeste karvakestega kaetud. Puu õite värvus varieerub valgest kollakasvalgeni. 

Kuslapuu sügavpunased, punaseid sõstraid meenutavad marjad on eluohtlikult mürgised. Sõstardest erinevalt ei kasva marjad suurtes kobarates, vaid kahekaupa kokkukasvanult. Maitselt on marjad maitsetud või pigem ebameeldiva maitsega.

Viljad

Kasvukoht
---------

Kuslapuu eelistab kasvada kuuse enamusega metsades ja puisniitudel. Eestis pärismaine ja sageliesinev.

Ökoloogia
---------

Kuslapuu-sõrmiktiiva röövik toitub harilikul kuslapuul.

Rakenduskohad
-------------

Ehkki marjad on eluohtlikult mürgised, on neid kasutatud ka lahtistina. Kuslapuu puit on väga kõva, seetõttu on sellest valmistatud kangakudumissüstikuid, rehapulki, heegelnõelu ja jalutuskeppe. Linnahaljastusse sobib saastunud õhu ja kärpimise taluvuse tõttu.

Mürgistus
---------

Mürgistuse tunnused on oksendamine, verine väljaheide, näo punetus, rõhutunne peas, korrapäratu pulss, külm higi kehal.

Vaata ka
--------

* sinine kuslapuu
* Eesti pärismaised põõsad

Viited
------

1. 1 2  "MÜRGIMARJAD - kuslapuu". *Looduskalender.ee*. Looduskalender. 5. juuli 2019. Vaadatud 26. juulil 2023.
2. 1 2  "harilik kuslapuu". *liigikirjeldus*. Vaadatud 26. juulil 2023.
3. ↑  Eesti taimede määraja (toim. M. Leht). 2007. EMÜ, Eesti Loodusfoto, Tartu, lk 259

Kirjandus
---------

* Ingerpuu, Nele. 2016. Kuslapuu: tavaline, kuid vähe tuntud Eesti Loodus 12: 23-25

Välislingid
-----------

* Harilik kuslapuu andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
**Anu Rank-Soans** (sündinud 28. oktoobril 1941 Keilas) on eesti keraamik.

Anu Rank lõpetas 1961. aastal Tallinna 7. keskkooli. 1967. aastal lõpetas ta Eesti Riikliku Kunstiinstituudi keraamika erialal *cum laude*. 

Ta suunati tööle Tallinna Ehituskeraamika Tehase Siimusti tsehhi. Vahepeal töötas ka Pärnu Ehitusmaterjalide Tehases, kuid naasis Tallinna Ehituskeraamika Tehasesse, kus töötas pea terve elu tööstuses masstoodangut kujundades. 

Ta tõi masstootmisesse uudse vormi ja hea proportsiooniga tarbeesemeid, kujundades enamasti dekoorita, ebahariliku siluetiga nõusid ja omavahel komplekteeritavaid tootesarju. Mitmes sarjas rakendas ta moodulsüsteemi, mis lubas vorme omavahel kombineerida, muutes nad samaaegselt dekoratiivseks ja mitmeotstarbeliseks.

Paralleelselt funktsionaalsete tarbevormide kujundamisega on ta loonud ka keraamilisi skulptuure, popkunsti, prügikunsti, monumentaalkunsti ja installatsioone. Kunstnikuna on ta savisse suhtunud suure lugupidamisega ning katsetanud mitmesuguseid savi töötlemise tehnoloogiaid. Mitme oma teosega on ta avardanud moodsa keraamika olemust.[*viide?*]

Tunnustus
---------

* 1995 Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemia (personaalnäitus Adamson-Ericu muuseumis)
* 2018 Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemia (unikaalne looja Eesti kunstipildis, kelle aastakümnetepikkune tegevus disaineri ja kunstnikuna väljendub mahukas tööstuskeraamikapärandis ja mitmekülgses unikaalloomingus, mille tervikus avanevad nii nende maailmade erinevused kui ka kokkupuutepunktid)
* 2019 Kristjan Raua preemia (aastakümneid kestnud pühendunud tegevus kunstniku ja disainerina)

Isiklikku
---------

Anu Rank-Soans on abielus skulptor Jaak Soansiga.

Viited
------

1. ↑  Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn, Eesti Entsüklopeediakirjastus 1996.
2. ↑  Näituse "Klassikud. Anu Rank-Soans. 28.09.2018–31.03.2019" Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumi pressiteade.
2006
**Busójárás** ('Busóks käimine') on iga-aastane festival Ungaris Mohácsi linnas.

Seda peetakse pidutsemisperioodi lõpus enne tuhkapäeva, mis märgib paastu algust. Festival kestab kuus päeva ja toimub tavaliselt veebruaris. See algab neljapäeval ja kestab kuni teisipäevani.

Festivali tähtsaimad tegelased on *Busó*'d ehk inimesed, kes kannavad traditsioonilisi maske. Festivalil kuuleb rahvamuusikat, näeb maskeraade, rongkäike ja tantsu.

Festivali aluseks on legend, mille järgi Osmanite võimu ajal põgenesid linna inimesed armee eest lähedalasuvasse metsa ja sohu. Ühel ööl, kui nad lõkke ääres istusid ja juttu vestsid, ilmus eikusagilt vana mees, kes ütles "Ärge kartke, teil läheb varsti jälle hästi ja te saate koju tagasi minna. Seni valmistuge lahinguks, valmistage relvi ja hirmsaid maske ning oodake tormist ööd, kui tuleb maskis rüütel." Seda öelnud, kadus ta sama järsku, kui oli ilmunud. Põgenikud tegid nii, nagu ta oli öelnud, ja paar päeva hiljem tuligi maskis rüütel, kes käskis neil maskid ette panna ja minna linna tagasi, tehes nii palju lärmi kui võimalik. Türklased ehmatasid mürast, maskidest ja tormist nii ära, et arvasid deemonid neid kimbutamas olevat, ja lahkusid linnast enne päiksetõusu.

Teine, vanem ja vähem levinud lugu räägib, et peletati mitte türklasi, vaid talve.

2009. aastal kanti festival UNESCO immateriaalse pärandi nimekirja.

Välislingid
-----------

* Reisisari Reisile minuga: Ungari buzod ETV
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib liigist; perekonna kohta vaata artiklit Kitseenelas (perekond)* |

---

Kitseenelas
**Harilik kitseenelas** (*Aruncus dioicus*) on roosõieliste sugukonda kitseenela perekonda kuuluv rohttaim.

Harilik kitseenelas kasvab Euroopas, Aasias ja Põhja-Ameerikas. Ta eelistab niisket rammusat pinnast; kasvab hästi nii varjus kui ka päikese käes. Sageli kasvab mägedes.

Kitseenelas on mitmeaastane taim, mis kasvab välja lühikesest tugevast risoomist. Ta kasvab 1½–2 meetri kõrguseks. Tal on kõhn jäik püstine vars, mis vahel puitub alumises otsas. Sellel kasvavad vahelduvad sulgjad liitlehed. Lehed võivad olla kuni meetripikkused.

Taim õitseb juunis-juulis. Väikesed kreemjad õied moodustavad pika sulgja püramiidja õisiku. Õisik on 2–3 dm pikk ja tavaliselt kergelt kaardus. Üksikõis on 3 mm läbimõõdus ja lühikese õierao otsas. Kitseenelas on kahekojaline taim. Emasõied on puhasvalged, isasõied pigem kreemikad.

Taim on kiire kasvuga, õitseb rikkalikult, talub hästi külma ning võib aastakümneid samal kohal kasvada. Seetõttu on kitseenelas väga levinud ilutaim.

Välislingid
-----------

* Harilik kitse-enelas andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Harilik kitseenelas** |
Iko ja Nelli Marani hauaplats Rahumäe kalmistul
**Iko Maran** (kuni 1935 **Voldemar Madison**; 11. märts 1915 Pihkva – 12. november 1999) oli eesti lastekirjanik.

Ta lõpetas 1935. aastal Gustav Adolfi Gümnaasiumi ja 1940. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (õigusteaduskonnas). 

Töötas aastatel 1953–1959 Kingissepa-nimelise TRA Draamateatri ja 1965–1971 Eesti NSV Riikliku Noorsooteatri kirjandusala juhatajana.

Looming
-------

Ta on kirjutanud koos Bernhard Lüllega Lall Kahase varjunime all näidendeid, noorsoojutustusi ja jutukogusid. Lisaks kirjutanud lasteproosat, värssjutustuse. Tema teostele on omane tundlik loodustaju ja karakterite peen eritlus.

Teosed
------

### Noorsoojutustused

* "Sõbrad" (1949, Lall Kahas)
* "Vabaduskiri" (1961, Lall Kahas)
* "Kuidas kasvatada lastevanemaid : päkapikk Ninatarga pajatused" : [lastele] (1995)

### Jutukogud

* "Pisilugusid Jalukselt" (1956, Lall Kahas)
* "Tere jälle!" (1958, Lall Kahas)

### Proosateosed

* "Lauri ja Kaie kummaline matk" (1964)
* "Kirjud lood" (1970)
* "Londiste, õige nimega Vant" (1972)
* "Pikk päev" (1975)
* "Jass" (1975)
* "Piki ja Tohotiise" (1980)

### Värssjutustus

* "Läki metsa!" (1966)

### Näidend

* "Tuline jäätis" (1968)

Tunnustus
---------

* 1974 – Juhan Smuuli nimeline kirjanduse aastapreemia ("Londiste, õige nimega Vant")

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Iko Maran Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
* Haud Tallinna Rahumäe kalmistul