recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib peptiidist ja eelhormoonist; geeni kohta vaata artiklit Proopiomelanokortiin (geen)* |

---

**Proopiomelanokortiin** (lühend **POMC**) on paljude selgroogsete loomade ajuripatsi eessagara moodustatav peptiid ja prohormoon.

POMC-d komplekteeritakse ka hüpotalamuse neuronites, platsentas ja soolestikus.

Proopiomelanokortiini füsioloogilised ülesanded pole seni päris selged, uurimused on tuvastanud, et POMC osaleb neurotransmissioonis, õppimises, nii sünnieelselt kui ka sünnijärgselt sisenõristussüsteemi töös, POMC-d seostatakse ka vaimsete häirete ja kasvajate moodustumisega.

Proopiomelanokortiin on mitmete bioloogiliselt aktiivsete ainete allikaks, molekulist tekivad ensümaatiliselt (hüdrolüüsi teel) näiteks gammamelanotsüüte stimuleeriv hormoon, kortikotropiin (AKTH), alfamelanotsüüte stimuleeriv hormoon, kortikotropiinitaoline hüpofüüsi kesksagara peptiid (CLIP), beeta- ja gammalipotroopne hormoon, beetaendorfiinid jt.

Proopiomelanokortiingeeni ekspresseeritakse ajuripatsis. Vastavate retseptorite sünteesitav ja eritatav proopiomelanokortiin on eelkursoriks beetalipotropiinile, millest moodustatakse ka beetaendorfiin. Proopiomelanokortiini eritatakse verre stressi vastusena.

Roomajatel
----------

### Madudel

Madudel reguleerib proopiomelanokortiin muu hulgas ka mao naha värvust, nii näiteks raskendab harilike rästikute tuvastamist mustade (melanistlike) rästikute olemasolu, kuna nende siksaktriip pole nähtav. Rästikud ei sünni mustadena, nende värvus muutub uurijate arvates ajuripatsi eritatava proopiomelanokortiini mõjul, andes emastel teada suguküpsuse saabumisest.

Proopiomelanokortiingeen inimestel
----------------------------------

Proopiomelanokortiingeen koosneb 241 aminohappest ja asub inimestel kromosoomis 2p23.3.

Viited
------

1. ↑  "Meditsiinisõnastik" 615:2004.
2. ↑  Arun Paul Amar, Martin H. Weiss, Pituitary anatomy and physiology, Neurosurg Clin N Am 13 (2003) 11–23, lk 17, veebiversioon (vaadatud 27.04.2014) (*inglise keeles*)

Välislingid
-----------

* SissekanneOMIM-is
* Sissekanne UniProtis

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Proopiomelanocortin seisuga 27.04.2014.*
Vincenzo Raggio portree Sebastiano Serliost
Võrdlev joonis viiest orderist ja nende mõõtude suhetest
Illustreeritud paarislehekülg kaheksandast raamatust
**Sebastiano Serlio** (6. september 1475 Bologna, Itaalia – 1554 Fontainebleau, Prantsusmaa) oli Itaalia manerismi arhitekt, maalikunstnik ja kunstiteoreetik. Mõjukaim tema teostest on arhitektuuri ja perspektiivi küsimusi käsitlev traktaat "Tutte l’opere d’architettura, et prospetiva" (1537–1575).

Eluloolist
----------

Serlio õppis maalikunstnikuks ja siirdus 1514. aastal Rooma, kus ta õppis manerismi ühe rajaja Baldassarre Peruzzi käe all arhitektuuri. Umbes 1527. aasta paiku asus ta Veneetsiasse ja jäi sinna 1540. aastani, mil Prantsusmaa kuningas François I kutsus ta nõustama Fontainebleau lossi ehitusele.

Teosed
------

Serliole on omistatud vaid mõned säilinud ehitised: Ancy-le-Franci loss (alustatud 1546) ja mõned portaalid Fontainebleau lossis ja Chaalis' kloostris. 

### Serlio projekteeritud ehitisi

* Château d'Ancy-le-Franc
* Ancy-le-Franci lossi siseõu
* Hôtel de Ferrare'i portaal Fontainebleaus
* Château de Fontainebleau ovaalõu ja Portique de Serlio
* Portique de Serlio otsevaates
* Valge Hobuse õue poolne trepistik (Le Grand Escalier à Fer de Cheval) ja fassaad
* Chaalis' kloostri roosiaja värav

Kuid olgugi et Serlio ehitas vähe, sai üle Euroopa kuulsaks tema arhitektuuriteoreetiline teos "Tutte l'opere d'architettura, et prospetiva" ('Kogutud teosed arhitektuurist ja perspektiivist'). 17. sajandi algul tõlgiti see paljudesse Euroopa keeltesse.

Traktaat oli esimene arhitektuurikäsiraamat, mis rohkem kui teooriale ja esteetikale keskendus arhitektuuri praktilisele kasutamisele ning esimene, mis kirjeldas põhjalikult viit klassikalist orderit. Serlio teos oli ka esimene arhitektuurikäsiraamat, mis oli varustatud rohkete illustratsioonidega, lisaks Baldassarre Peruzzi ja Donato Bramante joonistele ka Serlio enda omadega. Traktaadi mõjukus tuleneski rohketest praktilistest näpunäidetest Vana-Kreeka ja Vana-Rooma arhitektuuristiilide osas ja paljudest eeskujudest kommentaaridega varustatud illustratsioonidel, mida ohtralt kopeeriti. Raamatu viimases osas "Estraordinario libro" oli 50 pilti rikkaliku dekooriga kujundatud portaalidest või väravatest, mis on tugevalt mõjutanud Põhja-Euroopa manerismi ja baroki arhitektuuri.

### Serlio illustratsioonidelt kopeeritud portaalikujundusi

* Hôtel d'Assézat' fassaad Toulouse'is, 1555-1557
* Hôtel d'Assézat' portaal, 1560
* Hôtel Molinier' portaal Toulouse'is, 1556
* Värav Toulouse'is, 1575
* Maison du Crible'i värav Lyonis, 17. sajand

Viited
------

1. ↑  Sebastiano Serlio. - britannica.com

Kirjandus
---------

* S. Nurme. Klassikaline arhitektuurikäsitlus ja aiakunst. - Nele Nutt (Toim.). Acta Architecturae Naturalis / Maastikuarhitektuurseid uurimusi (11 - 38). Tallinna Tehnikaülikool, 2011

Välislingid
-----------

* Extraordinario libro di architettvra, 1560. Library of Congress
* Regole generali di architetvra sopra le cinqve maniere de gliedifici... 1537. Bayerische Staatsbibliothek
* Il terzo libro, nel qval si figvrano... 1540. Library of Congress
**Ülo Lepp** (29. detsember 1917 – 28. aprill 2003) oli eesti arst ja arstiteadlane.

1936. aastal lõpetas ta Hugo Treffneri Gümnaasiumi. 1937. aastal astus Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, samast aastast Eesti Üliõpilaste Seltsi liige. Lõpetas Tartu Ülikooli 1944. aastal.

1953. aastal kaitses ta Tartu Riiklikus Ülikoolis väitekirja "Suurte arterite pingsusseisundi võrdlev hinnang hüpertooniatõbiseil, eriti pulsilaine levimiskiiruse määramise alusel" ning sai meditsiiniteaduste kandidaadi kraadi.

Aastatel 1960–1991 töötas ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna sisehaiguste kateedri dotsendina ja kardioloogiakliiniku arstina.

Ta harrastas suusatamist, tennist, ratsutamist ja matkamist. Matkates on ta käinud Elbruse tipus.

Tunnustus
---------

* 1997 Eesti Punase Risti I klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema isa oli arstiteadlane Feliks Lepp.

Viited
------

1. 1 2 3  In memoriam – Ülo Lepp. Eesti Arst, mai 2003
2. ↑  E-kataloog ESTER. Lepp, Ülo. Suurte arterite pingsusseisundi võrdlev hinnang hüpertooniatõbiseil, eriti pulsilaine levimiskiiruse määramise alusel: väitekiri meditsiiniliste teaduste kandidaadi kraadi taotlemiseks. Tartu Riiklik Ülikool, arstiteaduskond, teaduskonna sisehaiguste kateeder, 1953
3. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 1339
**Ülo Kollo** (23. september 1937 Tumala küla – 18. aprill 2019) oli Eesti kaugsõidukapten ja merendustegelane.

Ta lõpetas 1956. aastal Orissaare Keskkooli ja 1960. aastal Tallinna Merekooli. 1978. aastal lõpetas ta eksternina Leningradi Admiral S. O. Makarovi nimelise Kõrgema Merekooli insener-laevajuhi erialal.

1959. aastast töötas ta Eesti Merelaevanduses madrusena, hiljem tüürimehe, vanemtüürimehe ja kaptenina. 1980. aastast oli ta reisilaeva Georg Ots kapten. 

Aastatel 1985–1990 oli ta Eesti NSV XI Ülemnõukogu saadik, väliskomisjoni liige.

Aastail 1993–1997 oli ta Tallinki peadirektor, 1997–2016 AS-i Tallink Grupp peakapten ja hiljem aktsiaseltsi nõukogu nõunik.

Tunnustus
---------

* 1977 Eesti NSV teeneline transporditöötaja

Viited
------

1. 1 2 3  Ülo Kollo Merevikis (vaadatud 15.01.2016)
2. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseis. Biograafiline lühiteatmik. Tallinn: Eesti Raamat 1985

Välislingid
-----------

* Ülo Kollo Merevikis
* Aigi Viira. "Kapten Ülo Kollo: "Küllap saadi Georg Otsast kõvasti manti heade naelte või nõelte näol. Selle laeva kere oli ju tugev"". Õhtuleht, 13. september 2018
* Suri kauaaegne laevakapten Ülo Kollo Postimees
**Ülo Puusepp** (22. november 1924 Võrumaa, Lasva vald, Loosi küla – 23. mai 2004) oli eesti loomaarst.

Elukäik
-------

Ta õppis Loosi algkoolis, mida juhtis tema isa. 1944. aastal lõpetas Võrumaa Rahvahariduse Seltsi ühisgümnaasiumi. 1945. aastal astus Tartu Riikliku Ülikooli loomaarstiteaduskonda, kus omandas loomaarsti hariduse 1951. aastaks.

Töökäik
-------

Töötas loomaarstina Otepääl Pühajärve Zoovetjaoskonnas. 1952. aastast oli Tartu oblasti põllumajandusvalitsuse veterinaarosakonna juhataja-peaveterinaararst, 1953. aastast Tartu rajooni peaveterinaararst.

1989. aastal valiti ta taasasutatud Eesti Loomaarstide Ühingu esimesse juhatusse.

Tunnustus
---------

* 1964 Eesti NSV teeneline loomaarst
* 1991 Eesti Loomaarstide Ühingu auliige

Viited
------

1. ↑  Endel Aaver (2004). "In memoriam Ülo Puusepp". Jaagup Alaots (toim). *Eesti Loomaarstlik Ringvaade* (PDF). Kd 2. Tartu. Lk 40.[*alaline kõdulink*]
2. ↑  H. Klaassen (1991). "Ülo Puusepp Eesti Loomaarstide Ühingu auliikmeks". Jüri Parre (toim). *Eesti Loomaarstlik Ringvaade* (PDF). Kd 1–2. Tartu. Lk 99. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 15. august 2018. Vaadatud 15. augustil 2018.
**Ülo Peda** (sündinud 2. oktoobril 1942 Tartus) on eesti loomaarstiteadlane.

Elulugu
-------

Ülo Peda on töölise poeg.

Lõpetas 1961 Tartu 7. Keskkooli, 1969 EPA veterinaariateaduskonna, veterinaariamagister (1997, EPMÜ), väitekiri "Maksa valgusünteesi ja ekskretoorse funktsiooni hindamine maksakahjustuste varajaseks diagnoosimiseks suuretoodangulistel lehmadel". Täiendas end 1991 Juhtimise Kõrgema Kooli kursustel konsulentteenistuse alal. Oli 1969 Tartu Lihakombinaadi veterinaararst, 1969–78 Jõgeva Näidissovhoosi peaveterinaararst, 1978–79 EPA sise- ja nakkushaiguste kateedri vanemteadur, 1979–81 Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudi (ELVI) ainevahetuse uurimise labori vanemveterinaararst, 1981–88 vanemteadur, 1988–90 teadur, 1990–99 labori juhataja, 1999– Taimetoodangu Inspektsiooni Tartu büroo peainspektor.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: lüpsilehmade ainevahetus, maksakahjustuste diagnoosimine ja profülaktika. Üle 10 teadustrükise.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. ↑

Teoseid
-------

* О поражении печени у коров (kaasautor). // Теоретические и практические вопросы ветеринарии. I. Tartu, 1979
* Ainevahetuslikust seisundist ja meetoditest selle hindamisel põllumajandusloomadel. // Veterinaaria ‘93. I. Tartu, 1993.

Kirjandus
---------

* Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituudi teaduskoosseisu biobibliograafia 1947–1990. Tallinn, 1992, 62
* Eesti Põllumajanduse Akadeemia töötajad ja vilistlased 1981–1990. Trt, 1991, II, 206
* Eesti Põllumajandusülikool: audoktorid, töötajad ja vilistlased 1991–1995. Trt, 1996, 76
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Reid Boucher 2016. aasta New Jersey Devilsis mängimas
**Reid Boucher** (sündinud 8. septembril 1993 Grand Ledge'is Michiganis) on USA jäähokimängija, kes mängib KHL-i klubis Jaroslavli Lokomotiv ründajana vasakäärel.

2011. aastal valis New Jersey Devils ta NHL-i *draft* '​is 99. valikuna.

Aastatel 2011–2013 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis Sarnia Sting. Enne NHL-is jõudmist mängis Boucher American Hockey League'i (AHL) klubis Albany Devils. NHL-is debüteeris ta 2013. aasta detsembris. Esimese värava lõi ta liigas 18. detsembril 2013 mängus Ottawa Senatorsi vastu.

2016. aasta detsembris liitus Boucher Nashville Predatorsiga, kuid juba järgmise aasta jaanuaris asus ta mängima Vancouver Canucks. NHL-is sai ta aina vähem mänguaega ja aastatel 2018–2020 mängis ta peamiselt AHL-i klubis Utica Comets. Hooajal 2019–20 oli Boucher AHL-is resultatiivsuselt teine mängija (34+33). Aastatel 2018–2020 valiti ta kolmel aastal järjest AHL-i tähtede mängule.

2020. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu KHL-i klubiga Omski Avangard. 2020–21 põhiturniiril oli Boucher Avangardi resultatiivseim mängija (24+24). Samal hooajal võitis ta klubiga Gagarini karika. 2021. aasta juunis liitus ta Jaroslavli Lokomotiviga.

2011. aastal tuli Boucher USA kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks.

2022. aasta jaanuaris esitati Boucherile 2011. aastal süüdistus alaealise seksuaalse ründamise eest.

Viited
------

1. ↑  "Ex-NHL player from Michigan gets deal in sex assault case — and survivor is 'disgusted'". Detroit Free Press. 14.1.2022. Vaadatud 16.1.2022

Välislingid
-----------

* Reid Boucher KHL.ru lehel
* Reid Boucher NHL.com lehel
* Reid Boucher hockeydb.com lehel
Lebedevi-nimelise Füüsikainstituudi peahoone Moskvas
**Venemaa Teaduste Akadeemia Lebedevi-nimeline Füüsikainstituut** (vene keeles Физический институт имени П. 
Н. Лебедева РАН) on suurimaid teadusuurimiskeskusi Venemaal.

Aastatel 1921–1934 tegutses Leningradis NSV Liidu Teaduste Akadeemia Füüsika-Matemaatika Instituut. Selle baasil rajati 1934. aastal Moskvasse kaks instituuti – üks neist oli **NSV Liidu Teaduste Akadeemia Füüsikainstuut**, mis sama aasta detsembrist nimetati füüsik Pjotr Lebedevi (1866–1912) auks **NSV Liidu Teaduste Akadeemia Lebedevi-nimeliseks Füüsikainstituudiks** (kuni 1991).

Praegusel ajal kuulub instituudi koosseisu kuus osakonda, mis oma mõjukuselt ei jää alla vastava uurimissuuna Venemaa TA teadusuurimisinstituutidele. 

Töötajaid on umbes 1600. Instituuti juhib 2015. aastast Venemaa TA korrespondentliige Nikolai Kolatševski. 

Instituudi töötajatest on Nobeli füüsikaauhinna pälvinud 7 füüsikut.

Osakonnad
---------

* Astrokosmiline keskus (juht akadeemik Nikolai Kardašov)
* Bassovi-nimeline kvantraadiofüüsika osakond
* Optikaosakond
* Igor Tamme nimeline teoreetilise füüsika osakond
* Tahkisefüüsika osakond
* Tuumafüüsika ja astrofüüsika osakond

Välislingid
-----------

* Instituudi koduleht
Esimene tindiplekk traditsioonilisest kümnest; enim pakutakse, et pildil on liblikas või nahkhiir
**Rorschachi test** on 1921. aastal Hermann Rorschachi loodud psühholoogiliatest, mille eesmärk on hinnata inimese psühholoogilist seisundit, isikuomadusi ja emotsionaalset toimimist. Test seisneb patsiendile erinevate kaartide näitamises, millel on eri värvi ja kujuga tindiplekid.

Rorschach ei kavatsenud kasutada seda meetodit tavalise isiksusetesti tegemisel, vaid üritas sellega diagnoosida skisofreeniat.

Rorschachi hindamissüsteemi edasi arendanud Bruno Klopfer.
Tänapäeval kasutatakse John E. Exneri loodud Exneri hindamissüsteemi (Exner Scoring System)‏.

Test
----

Testitavale näidatakse järjest kümmet tindiplekki. Ta võib plekke erinevat pidi keerata ning seejärel peab ütlema, mida ning kus ta midagi näeb või mida konkreetne plekk talle kõige enam meenutab.

Tegelikult ei kujuta konkreetselt ükski tindiplekk midagi ning Rorschach tegi plekid spetsiaalselt sellised, et neile oleks võimalikult raske ühest tähendust anda.

Psühholoog kirjutab üles kõik, mida testitav testi ajal teeb, ja seejärel tõlgendab saadud andmeid.

Osa psühholooge arvab, et vastus "*See on...*" on halb. Vastus, mis algab "*See tundub/näib...*", on parem.

Oodatakse lihtsaid ja selgeid vastuseid. Fantaasiarikkaid ja üliseksuaalseid ning liiga kiireid või aeglasi vastuseid peetakse ebasobilikeks.

Vaata ka
--------

* pareidoolia

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **Rorschachi test** |
Liis Klaar 1999. aastal
**Liis Klaar** (neiuna **Liis Kõll**; sündinud 25. jaanuaril 1938 Tallinnas) on eesti poliitik ja sotsioloog.

Klaar sündis Tallinnas, kuid aastal 1944 põgenes tema perekond Saksamaale, kus elas pärast sõda Augsburgi põgenikelaagris. 1950. aastal liikus pere edasi Rootsi. 1964. aastal lõpetas Klaar sotsioloogina Stockholmi ülikooli.

Ta on elanud Rootsis (töötas Stockholmi teedevalitsuses), aastatel 1973–1980 Zürichis (kuna abikaasa Matti Klaar sai tööd Šveitsi kindlustusfirmas) Šveitsis, seejärel 2 aastat Jönköpingis (töötas Jönköpingi linnavalitsuses), siis aasta Baselis ja 1984–1992 Vancouveris kindlustusmaakleri abi.

Aastal 1992 naasis Liis Klaar Eestisse, kus oli algul SA Transfer juht Baltikumis, seejärel Tallinna Lastehaigla Toetusfondi tegevdirektor.

1999–2003 oli ta IX Riigikogu liige (kandideeris Mõõdukate nimekirjas, 2. valimisringkonnas, sai 1844 häälega ringkonnamandaadi). Ta osales Riigikogus väliskomisjoni ja keskkonnakomisjoni töös, oli Riigikogu NATO toetusrühma esimees. Klaar kandideeris ka 2003. aastal X Riigikogusse (Mõõdukate nimekirjas, 2. valimisringkonnas), ta sai 412 häält ning ei osutunud valituks; samuti 2007. aastal XI Riigikogusse (Isamaa ja Res Publica Liidu nimekirjas, 2. valimisringkonnas), ta sai 99 häält ning ei osutunud valituks. Ta on kandideerinud ka aastatel 1996, 1999 ja 2002 Tallinna linnavolikogusse, kuid pole osutunud valituks. Aastast 2018 kuulub ta Reformierakonda. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 234 häält ning ei osutunud valituks.

Liis Klaar kuulub Eesti Ettevõtlike Naiste Assotsiatsiooni, Tallinna Vanalinna Lions-klubisse (2008–2009 Eesti piirkonna kubernerja Viipekeele Tõlkide Ühingusse; ta on kuulunud ka Lastehaigla toetusfondi ja rahvusooperi Estonia nõukokku. Samuti on ta korporatsiooni Filiae Patriae liige.

Isiklikku
---------

Liis Klaari abikaasa Matti Klaar (1939–2015) oli kindlustusametnik, poeg Toivo Klaar (sündinud 24. aprillil 1968) töötab diplomaadina. Tema isa Georg Jakob Konstantin Kõll (1897–1980) oli pangaametnik.

Tunnustus
---------

* 1998 Aasta naine

Viited
------

1. ↑  [ 25 aastat
LIONS - liikumist Eestis]

Välislingid
-----------

*
**Liinilaev** on purjelaevade ajastu sõjalaev, mille peakaliibri suurtükid paiknesid laeva külgedel mitmel tekil luukide taga. 

 HMS Victory Portsmouthi sadamas, 2007
Maksimaalse tõhususe andis seetõttu taktika, kus laevad sõitsid üksteise järel liinis ja andsid järjestikku sihtmärgi (näiteks kindlus või sadam) pihta kogupauke. Laevastikevaheliste lahingute puhul purjetasid laevade liinid samuti üksteisest mööda ja andsid kogupauke, aga tulenevalt tollaste laevade suurtükkide aeglasest laadimisest ja vähesest efektiivsusest läksid lahingud lõpuosas tihti käsitsivõitluse teel laevade vallutamiseni. 

Terminit kasutati hiljem raudlaevade ajastul ka lahingulaeva tähenduses. Puulaevade ajastul olid liinilaevad peamised suuremad sõjalaevad - säilinud on näiteks admiral Nelsoni lipulaev HMS Victory ja Rootsis eksponeeritakse esimesel reisil ehitusvigade tõttu (ebastabiilne) uppunud liinilaeva Vasa. 

Liinilaevu toetasid teadete edastamisel, luurel ja varustamisel väiksemad, kergema relvastusega ja kiiremad alused, näiteks ühe kahuritekiga fregatid.[*viide?*]
Mihhail Gromov (2007)
**Mihhail Gromov** (prantsuse keeles *Mikhaïl Gromov*; vene keeles Михаил Леонидович Громов *Mihhail Leonidovitš Gromov‎‎*; sündinud 23. detsembril 1943 Boksitogorskis Leningradi oblastis) on vene päritolu Prantsusmaa matemaatik, Abeli auhinna laureaat.

Ta on 2015. aastast Põhja-Prantsusmaal asuva süvauuringute instituudi Institut des hautes études scientifiques emeriitprofessor. Ta on andnud olulise panuse paljudes matemaatika valdkonnas, sealhulgas osatuletistega diferentsiaalvõrrandite (arendas h-printsiipi), meetrilise geomeetria, sümplektilise geomeetria (rajajaid), Riemanni geomeetria ja geomeetrilise rühmateooria (töötas välja hüperboolsete rühmade teooria) alal.

2009. aastal pälvis ta Abeli auhinna põhjapaneva panuse eest geomeetria valdkonnas.

Haridus- ja töökäik
-------------------

Ta lõpetas 1965. aastal Leningradi Riikliku Ülikooli. 1969. aastal kaitses ta sealsamas füüsika-matemaatikakandidaadi ja 1974. aastal füüsika-matemaatikadoktori kraadi.

Ta töötas 1967. aastast Leningradi Riiklikus Ülikoolis assistendi ja dotsendina, hiljem Leningradi Hüdrometeoroloogiainstituudis teadurina. 1974. aastal lahkus ta Iisraeli viisaga Nõukogude Liidust. Ta töötas kuni 1981. aastani USA-s New Yorgi Osariigi Ülikoolis Stony Brookis professorina. 1981. aastal asus ta elama Prantsusmaale, kus töötas aastatel 1981–1982 Pierre ja Marie Curie nimelises Pariisi 6. Ülikoolis professorina.

Aastatel 1982–2015 töötas ta Pariisi külje all asuvas süvauuringute instituudis Institut des hautes études scientifiques (IHÉS) alalise professorina. Emiriteerus 2015. aastal. Ühtlasi oli ta professori ametikohal USA-s 1991–1996 Marylandi Ülikoolis ja 1996. aastast on ta New Yorgi Ülikooli professor.

Ta on Kaasani ülikooli poolt väljaantava Lobatševski medali rahvusvahelise žürii liige.

Tunnustus
---------

* 1993 – Wolfi auhind
* 1997 – Lobatševski medal
* 1999 – Balzani auhind
* 2002 – Kyōto auhind
* 2005 – János Bolyai auhind
* 2009 – Abeli auhind

#### Valitud teadusühingute liikmeks

* 1989 – Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia
* 1989 – USA Rahvuslik Teaduste Akadeemia
* 1989 – Prantsuse Teaduste Akadeemia
* 1993 – Euroopa Akadeemia
* 2010 – Ungari Teaduste Akadeemia
* 2011 – Londoni Kuninglik Selts
* 2011 – Venemaa Teaduste Akadeemia

Ta on valitud ka Norra Teaduste Akadeemia välisliikmeks.

Isiklikku
---------

1992. aastal sai ta Prantsuse kodakondsuse.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Михаил Леонидович Громов. urfodu.ru
2. ↑  Михаил Леонидович Громов. abelprize.no

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Mihhail Gromov** |

* Россиянин Михаил Громов получил премию Абеля – эквивалент Нобелевской премии в математике. 27.03.2009. polit.ru
**GO Reisiajakiri** on eestikeelne matka- ja reisiajakiri.

Go Reisiajakiri on suunatud matkajale ja reisi planeerijale (eeskätt individuaalturistidele) ning teiste reisikogemustest huvitatutele. Ajakirjas on ilmunud reisikirjeldusi, sihtkohtade ülevaateid ja nõuandeid matkajatele. Sihtkohtadest on esindatud kõik maailma piirkonnad, aga ka Eesti huvitavad matkamarsruudid. 

Ajakirja esimene number ilmus 2005. aasta sügisel. 2006. ja 2007. aastal ilmub neli numbrit aastas. Alates 2008. aastast on ajakirja ilmunud 6 numbrit aastas. Ajakirja 14 esimest numbrit ilmusid **GO Discoveri** nime all, alates 15. numbrist (2008 detsember) on ajakirja nimi GO Reisiajakiri.

Ajakirja enam kui 4 kuu vanused numbrid on loetavad veebis ajakirja kodulehel või veebikeskkonnas Fingler.

Ajakirja annab välja OÜ Matkajakiri.

Viited
------

1. ↑  "Go Reisiajakiri nr 1 – Sügis 2005". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. veebruar 2015. Vaadatud 18. veebruar 2015.

Välislingid
-----------

* GO Reisiajakirja veebileht
* Go Reisiajakiri 1/2014
Mario Pašalić (2017)
**Mario Pašalić** (sündinud 9. veebruaril 1995 Mainzis) on Saksamaal sündinud Horvaatia jalgpallur, kes mängib keskpoolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Atalanta ja Horvaatia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Horvaatia klubis Spliti Hajduk, mille noortekaadeemiaga liitus ta 2006. aastal. 2013. aasta suvel sõlmis ta klubiga profilepingu. Hooajal 2013–14 lõi Pašalić Horvaatia kõrgliigas 11 väravat.

2014. aasta juulis sõlmis ta lepingu Inglismaa klubiga Chelsea. Klubi põhimeeskonnas ei mänginud ta kordagi, mängides laenul teistes klubides. Hooajal 2014–2015 oli ta laenul Hispaania kõrgliiga klubis Elche, 2015–2016 Prantsusmaa kõrgliiga klubis Monaco, 2016–2017 Itaalia kõrgliiga klubis AC Milan ja 2017–18 Venemaa kõrgliiga klubis Moskva Spartak.

2018. aasta juulis läks ta Chelseast laenule Atalantasse, kellega sõlmis 2020. aasta juunis püsiva lepingu.

Horvaatia jalgpallikoondises tegi Pašalić debüüdi 4. septembril 2014 sõprusmängus Küprose vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 7. oktoobril 2020 sõprusmängus Šveitsi vastu.

Saavutused
----------

Milan
* Supercoppa Italiana: 2016

Atalanta
* Coppa Italia: Teine koht 2018–19

| * v
* r
Horvaatia koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Livaković
* 2 Stanišić
* 3 Barišić
* 4 Perišić
* 5 Erlić
* 6 Lovren
* 7 Majer
* 8 Kovačić
* 9 Kramarić
* 10 Modrić (c)
* 11 Brozović
* 12 Grbić
* 13 Vlašić
* 14 Livaja
* 15 Pašalić
* 16 Petković
* 17 Budimir
* 18 Oršić
* 19 Sosa
* 20 Gvardiol
* 21 Vida
* 22 Juranović
* 23 Ivušić
* 24 Šutalo
* 25 Sučić
* 26 Jakić
* Treener: Dalić

 | Horvaatia |
Maailma vanima ja jätkuvalt asustatud linna Jeeriko (asutatud enne aasta 8000 eKr) esimese kaitsetorni alus. 
**Tsivilisatsioon** (ladinakeelsest sõnadest *civis* – kodanik, *civitas* – linn) tähistab hästi korraldatud ja kõrge kultuuritasemega linnaühiskonda. Linlik elukorraldus põhineb inimeste eneseteostuse vabadusel, spetsialiseerumisel ja iseorganiseeruval turumajandusel. Kõige varasemad linnadel põhinevad tsivilisatsioonid olid induse (esimene linn Mehrghart tekkis enne 7000 eKr) ja sumeri (Eridu rajati 5400 eKr) tsivilisatsioonid. 

Seda on defineeritud ka kui ühiskonda, "kus on arenenud põlluharimine ja käsitöö, välja kujunenud ühiskonnakihid, tekkinud linnad ja riik, tuntakse kirja ning luuakse kõrgetasemelisi kirjandus- ja kunstiteoseid".

Varajased tsivilisatsioonid
---------------------------

Varajastel tsivilisatsioonidel oli eripärade kõrval ka ühiseid jooni:

* tekkisid pärast seda, kui oli üle mindud küttimiselt ja koriluselt viljelusmajandusele
* inimesed spetsialiseerusid ning tekkisid käsitööliste asundused
* süvenes kaubavahetus ja tekkis turumajandus
* õiguslike konfliktide lahendamisest johtuvalt tekkis kohtunike (amet)
* kirja pandud kohtupretsedentidest arenes välja seadus ja avalik õiguskord
* tekkis teadmiste üleskirjutamise ja järgmisele põlvkonnale edastamise tava.

Esimesed tsivilisatsioonid tekkisid suuremate jõgede ja oluliste kaubateede äärde. Peaaegu üheaegselt u 4000 eKr tekkis Eufrati ja Tigrise alamjooksul Mesopotaamia (tänapäeva Iraak) ja Niiluse kallastel Egiptuse tsivilisatsioon. Pärast seda tekkis tsivilisatsioon Indias Induse jõe ääres (u 3300 eKr), Vahemeres paikneval Kreeta saarel (u 2000 eKr) ja Hiinas Huang He jõe orus (u 1700 eKr).

Tsivilisatsioon ja kultuur
--------------------------

Kultuuri ja tsivilisatsiooni suhestusest kirjutab ajaloofilosoof Oswald Spengler.
Tsivilisatsiooni kujunemine tähistab temal loovalt kultuurilt üleminekut tarbijalikule elulaadile. Ta eristab kultuuri tsivilisatsioonist viimase laialdasema tehnikakasutuse poolest.

Samuel Huntington eristab kaheksat tsivilisatsiooni: hiina ehk sinoiline, jaapani, hindu, muhameedlik, vene õigeusu, Lääne, Ladina-Ameerika ja Aafrika. Ta näeb tsivilisatsioonis üldist kultuuripiirkonda, mille moodustab sarnane kultuurikeskkond.

Arnold J. Toynbee märkis oma 12-köitelise teose "Uurimuse ajaloost" (*A Study of History)* kokkuvõttes, et tema uuritud 21 tsivilisatsiooni kokkuvarisemise põhjuseks oli rikkuse äärmuslik kontsentreerumine väikese grupi kätte ja suutmatus reageerida keskkonna muutustele, s.t reformida ühiskondlik-majanduslikke suhteid.

Viited
------

1. ↑  Inimene, ühiskond, kultuur. 1, Vana-Idamaad, Vana-Kreeka ja Vana-Rooma : XI klassi ajalooõpik. Tallinn, 1998, lk 11.
2. ↑  Vanaaeg : ajalooõpik 6. klassile. I osa. [Tallinn], c2010, lk 49.
3. ↑  Inimene, ühiskond, kultuur. 1, Vana-Idamaad, Vana-Kreeka ja Vana-Rooma : XI klassi ajalooõpik. Tallinn, 1998, lk 11-12.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Tsivilisatsioon** |
**Tsivilisatsioonide kokkupõrge** on Samuel P. Huntingtoni (1927–2008) loodud kontseptsioon, mille kohaselt on külma sõja järgses maailmas põhiliseks konfliktide allikaks erinevate rahvaste erinev kultuuriline ja religioosne identiteet.

Huntington oli konservatiivsete vaadetega Ameerika Ühendriikide politoloog. Tsivilisatsioonide kokkupõrke teooria põhiseisukohad sõnastas Huntington 1992. aastal American Enterprise Institute-is. peetud loengus ning avaldas oma ideed esmakordselt aastal 1993 väljaandes Foreign Affairs. Aastal 1996 avaldas Huntington teooria raamatuna, mis kandis pealkirja "Tsivilisatsioonide kokkupõrge ja maailmakorra ümberkujunemine" ("The Clash of Civilizations and the Remaking of World Order").

Mõiste ise on algselt pärit Bernard Lewise 1990. aastal ilmunud artiklist "The Roots of Muslim Rage".

Huntingtoni järgi jaguneb maailm kaheksaks üksuseks: lääne, jaapani, islami, slaavi-ortodoksi, india, ladina-ameerika, aafrika ja konfutsiaanlikuks kultuuriks. Praeguse aja suurimaks kultuuridevaheliseks konfliktiks pidas Huntington lääne ja islami vastasseisu.

Kultuuride jagunemine Huntingtoni järgi

Viited
------

1. ↑  A Criticism of Huntington's "Clash of Civilizations"
2. ↑  American Enterprise Institute AEI
3. ↑  The Clash of Civilizations? Foreign Affairs, 1993
4. ↑  "The Roots of Muslim Rage"

Välislingid
-----------

* Samuel P. Huntington, *"The Clash of Civilizations?"* Foreign Affairs, 10. detsember 2014
* *A Criticism of Huntington's "Clash of Civilizations"* academia.edu, 10. detsember 2014
* Bernard Lewis, *"The Roots of Muslim Rage"* The Atlantic, 10. detsember 2014
* American Enterprise Institute AEI, 10. detsember 2014
Padaoru maastikukaitseala kaart.
**Padaorg** ehk **Pada jõeorg** on org Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas. 

Järskude veergudega orus voolab Pada jõgi. Oru sügavus on kuni 20 m.

Org võeti esmalt kaitse alla 1959. aastal ja siis oli kaitstavat pinda 37,0 ha. Detsembris 1978 moodustati 52,2 ha suurune Padaoru kaitseala ja 2005 loodi eelneva baasil 177,7 ha kattev Padaoru maastikukaitseala.

Alale jääb ka **Pada park**. Pargis kasvab Padaoru mänd.

Jõeoru idakaldal asuvad Pada linnamäed. Samas paikneb ka rauaajast pärinev Pada asulakoht. 

Padaoru järgi on nimetatud Sillaoru kihistu Pada kihistik.

Vaata ka
--------

* Monika (lumetorm)
* Pada (Viru-Nigula)

Viited
------

1. ↑  Padaorg (Pada jõeorg) Eesti looduse infosüsteemis
2. ↑  Padaoru maastikukaitseala Eesti Entsüklopeedia
3. ↑  Padaorg (KLO1000133) Eesti looduse infosüsteemis
4. ↑  Padaoru maastikukaitseala Eesti looduse infosüsteemis
5. ↑  Pada park Eesti looduse infosüsteemis
6. ↑  Padaorg Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 24.08.2019)
Jõuluhani

|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib linnulihapraest. Eesti rahvakultuuri mõiste kohta vaata Jõuluhani (rahvakultuur).* |

---

**Jõuluhani** on paljude Euroopa maade rahvusköökides erilisel viisil valmistatud ja ahjus küpsetatud linnulihapraad, mida süüakse enamasti jõulude ajal. 

Jõuluhane valmistatakse valdavalt koduhanest (*Anser anser domesticus*).

Ettevalmistustööd
-----------------

Valmistamiseks tuleb valida meelepärases suuruses hani, mida nüüdisajal saab ka paljudest toidupoodidest sügavkülmutatuna. Kasvandusest pärit hane küpsetamisel tuleb arvestada sellega, et suure osa linnu kogukaalust moodustab hanerasv, mis võib väljasulamisel kaalu vähendada.

Enne jõuluhane valmistamist tuleb sügavkülmutatud linnulihal külmikus 2–3 päeva üles sulada lasta. Seejärel tuleb nähtavad rasvapadjad eemaldada ja lind hoolikalt puhastada, kuivatada ning maitsestada.

### Hani praad ehk pardi praad (1912)

*Hani puhastatakse pealt ja seest ning pestakse puhtaks. Siis õerutakse liha pealt ja seest soolaga, täidetakse seest poolenise pehmeks keedetud hapukapsastega, ehk poolite kapsaste, poolite hapude õuntega. Pandakse siis hani rinna poolega panni peale ja lükatakse palavasse ahju. Kui hanist liiga palju rasva välja sulab, kallatakse seda vähemale ja kui pann pruuniks on läinud, lisatakse üks kortel keeva vett juurde ja praetakse hani sagedasti üle valades mõlemilt poolt pruuniks ja pehmeks. Tahetakse, et praadil rabe koor saab, siis peab lõpu poole ainult rasvaga üle valama. Kaste jääb niisama, ainult üleliigset rasva peab pealt ära võtma.*

Lisakoostisained
----------------

Lisakoostisainete ja nende kombinatsioonide kasutamine oleneb jõuluhane retseptidest ning traditsioonidest. Kui teiste liharoogade puhul hõõrutakse maitseainesegu lihale väljastpoolt, siis jõuluhane valmistamisel tuleb see koos täidisega hane kehaõõnde panna.

Täidisena kasutatakse enamasti sidrunit, apelsini, õunu, ploome, aprikoose ja mitmesuguseid juurvilju (seller, sibul). Maitseainetena kasutatakse tavaliselt soola ja purustatud või jahvatatud pipart.

Metshane valmistamisel tuleb sageli kasutada ka alkohoolseid lisaaineid, sest metshane liha on keerulisem pehmeks küpsetada. Lihapehmendajana on soovitatud kasutada kas veini, viina, brändit või viskit.

Serveerimine
------------

Serveerida soovi järgi koos maitsestatud ahjukartulite, ahjuõunte, hautatud hapukapsa või muu sellisega.

Muud
----

Sarnasel viisil saab valmistada ka kodupardipraadi.

Mõnikord süüakse gurmeeroana ära ka jõuluhane kõhuõõnes paiknev paradiisiõun.

Vaata ka
--------

* Hani (kulinaaria)
* Jõulukalkun
* Jõulupart

Viited
------

1. ↑  Proua A. Hoffmann, "Keetmise õpetus", K. Sööt'i trükikoja trükk ja kirjastus, Tartu 1912, lk 127–128.

Välislingid
-----------

* Christmas goose
* Justine Sterling, The Story Behind the Christmas Goose
* Toidutare.ee, Jõuluhani II
* Gordon Ramsay, Gordon's Christmas roast goose
* Mark Slawson, Roasted Christmas Goose
* Harri Ilves, "Ahjuroad", lk 60, 100 rooga, ISBN 978 9949 427 23 9
* Tanel Veenre, Hane seitse palet
Royal Shakespeare Theatre Stratford-upon-Avon'is
**Stratford-upon-Avon** ("Straford Avoni ääres"; lühidalt **Stratford**) on linn ja omavalitsusüksus Inglismaal Warwickshire'is, maailmakuulsa kirjaniku William Shakespeare'i sünnikoht. See asub Avoni jõe ääres, Birminghamist 35 km kagus ja Warwickist 13 km edelas. 

Stratford-upon-Avon on ümbruskonna suurima rahvaarvuga linn. Linnas on neli valimisringkonda: Alveston, Avenue and New Town, Mount Pleasant and Guild ja Hathaway. Hinnanguliselt elas neis 2007. aastal kokku 25 505 inimest.

Shakespeare'i sünnipaigana on Stratford populaarne turismisihtkoht, mida külastab aastas umbes 4,9 miljonit turisti kogu maailmast. Stratfordi Kuninglikus Shakespeare'i Teatris tegutseb Royal Shakespeare Company, üks Suurbritannia tähtsamaid teatreid.

Viited
------

1. ↑  "Stratford-on-Avon District Council: Living in the District". Stratford.gov.uk. Originaali arhiivikoopia seisuga 6. juuni 2012. Vaadatud 29. aprillil 2015.
2. ↑  "2009 Ward Population Estimates for England and Wales, mid-2007". Office for National Statistics, neighbourhood statistics. Originaali arhiivikoopia seisuga 29. juuni 2011. Vaadatud 29. aprillil 2015.
3. ↑  "Stratford District Council Report - Controlling the location, scale and mix of development" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 4. november 2013. Vaadatud 29. aprillil 2015.

Välislingid
-----------

* Stratford-upon-Avoni linnavolikogu koduleht
**Arved Plaks** (sündinud 9. juunil 1933 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane.

Elulugu
-------

Arved Plaks on aedniku-lilleäri omaniku poeg.

Põgenes 1944 vanematega Saksamaale, siirdus sealt 1949 USA-sse. Õppis Geislingeni Eesti Gümnaasiumis, lõpetas 1951 Danburys (Connecticut) keskkooli, 1956 Connecticuti Ülikooli mehaanikainseneri erialal, MBA (1981, Pacific Lutheran University), väitekiri käsitles suurte (2,5 MW) tuulegeneraatorite käitamist. Oli 1957–78 Kaman Aerospace Corporation'i insener-aerodünaamik, vanem ja juhtivinsener helikopterite ja lennukite aerodünaamika alal, 1978–95 Boeing Corporation'i juhtivinsener tuulegeneraatorite arendamise valdkonnas, raketibaaside arendamisel ja International Space Station'i projekti efektiivsuse osakonna juhtivinsener.

Teadustöö
---------

Juhtinud edukalt uute helikopterite, suurte tuulegeneraatorite ja kosmosejaama mudelite loomist nende kontseptsioonide hindamiseks ja optimeerimiseks, parima lahenduse leidmiseks töövõime, turvalisuse ja maksumuse seisukohalt. Juhtis helikopteri HH-43B ettevalmistamist 5 maailmarekordi püstitamisel. Society of Beta Gamma Sigma liige, Ameerika Astronautika ja Aeronautika Instituudi (AIAA) auliige (1997). International Space Station Program'i aukiri (1995). Uurimistöö tulemused on avaldatud peamiselt ametkondlikes aruannetes ja trükistes. 

Arved Plaksi poeg. Jeffrey Plaks (26. detsember 1956, Hartford, Connecticut, USA), *Ph.D.* (Venemaa ajalugu, 1998), aastast 1998 University of Central Oklahoma *assistent. professor*, osales 1987 (koos M.-A. Rikkeniga) Molotovi-Ribbentropi pakti paljastava brošüüri koostamises ja levitamises USA Kongressis.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Navy combat rescue aircraft for the 1980's (kaasautor). // Kaman Aircraft Report R-761 (1968)
* Development of a method for the analysis of improved helicopter design criterion. // USAAMROL Technical Report 74-30 (1973)
* Improved cost effectivness of helicopters through a two-point design criterion. // Am. Helicopter Society Preprint 811. Washington, 1974
* Design study of wind turbines 50 kW to 3000 kW for electrical utility applications. (NASA CR-134937.) // Kaman Aerospace Corp. (1976)
* Wind turbine system for high wind regions of California. // Boeing Eng. and Constr. Doc. D277-10224-1 (1980)
* Life cycle cost report, WPO1 space station Freedom program. // Boeing Doc. D684-10536 (1993)
* Mission effectivness model for the international space station Alpha. // Boeing Doc. D684-10000-1 (1993)
* Performance, cost and risk evaluation in support of space station development. // International Society of Parametric Analysts Proc. San Diego, 1995.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Tommy Burnes (umbes 1912)
**Tommy Burns** (õieti **Noah Brusso**; 17. juuni 1881 – 10. mai 1955) oli Kanada profipoksija, raskekaalu maailmameister aastatel 1906–1908.

Vastased kippusid Burnsi tihti alahindama, sest oma karjääri jooksul ei kaalunud ta rohkem kui 79 kg. Vastaste võitmiseks oskas ta ka osavalt psühholoogiat kasutada.

Burns tuli raskekaalu maailmameistriks 23. veebruaril 1906 Los Angeleses. Tema vastaseks oli ameeriklane Marvin Hart. Pärast seda kaitses ta tiitlit 11 korda, kuni tuli kaotus Jack Johnsonile. Tommy Burns oli esimene üleüldine raskekaalu maailmameister. Ta teatas avalikult, et on nõus poksima tiitli peale ükskõik kellega, olenemata viimase rassikuuluvusest. Ükski varasem tšempion seda polnud teinud. Oma sõnu tõestas ta ka tegudega, kui nõustus poksima neeger Jack Johnsoniga. Matš toimus 26. detsembril 1908 Austraalias Sydneys. Kaheteistkümnendas raundis lõpetas politsei matši, milles algusest peale domineeris Johnson. Burns teenis selle matšiga 30 000 dollarit, Johnson ainult 5000. Pärast tiitli kaotamist muutus Burns USA-s ebapopulaarseks, sest tänu temale oli neeger raskekaalu maailmameister. Kuid mujal maailmas peeti teda oma põlvkonna parimaks poksijaks.

Välislingid
-----------

* Tommy Burns haudade andmebaasis
* Sissekanne saidil Cyber Boxing Zone
* Tommy Burns saidil BoxRec
Shetlandi saartel on palju tomboloid
**Tombolo** on maasäärekujuline rannakuhjevorm, mis ühendab mandrit selle lähedal oleva saarega, harvem kaht saart omavahel.

Tombolo on tavaliselt laugete nõlvadega. Ta koosneb veeristest, kruusast ja liivast.

Tüüpiline tombolo tekib lainete refraktsiooni tagajärjel. Kui laine läheneb saarele ja jõuab selle läheduses madalasse vette, siis tema liikumine aeglustub. Seejärel laine murdub või paindub: laine see osa, mis möödub saarest kaugemalt, jätkab liikumist sügavamas vees, ei aeglustu ja jõuab sama ajaga kaugemale. Laine paindub saarest mõlemalt poolt mööda ning kusagil teisel pool saart on koht, kus laine saarest kummaltki poolt möödunud osad kokku saavad. Kui tuuled ja hoovused on püsivad, siis kaldub ka laine iseendaga kokkusaamise koht olema umbkaudu püsiv. Kui laine kannab endaga tahkeid aineosakesi, siis kipuvad need selles kohas põhja settima, sest kummaltki poolt tulevad lained piltlikult öeldes kustutavad teineteist ära ja puudub jõud, mis aineosakesi üleval hoiaks. Mida rohkem ainet saare tagumisse külge settib, seda enam kaotavad lained seal jõudu ja seda enam kuhjavad nad sinna uut ainet. Kui osakesed on pikka aega saare taha settinud, siis lõpuks kerkib setetest moodustunud maariba veepinnast kõrgemale.

Tombolod näitavad kaldajoone muutlikkust. Suhteliselt väike maalapp, sel juhul saar, muudab oluliselt lainete liikumise ja setete ladestumise viisi.

On juhtunud, et saare ja mandri vahele moodustub kaks tombolot, mille vahele jääb väike laguun. Lõpuks täitub ka laguun tavaliselt settega.

Eestis oli Antsülusjärve ajal tombolo Toompea ja Tõnismäe vahel, aga keskajal see enamjaolt tasandati Tallinna kaitsekindlustuste ja vallikraavi rajamise käigus.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tombolo** |
Catherine Colonna (2019)
**Catherine Colonna** (sündinud 16. aprillil 1956 Toursis) on Prantsusmaa diplomaat ja poliitik. Ta on 20. maist 2022 Prantsusmaa välisminister Élisabeth Borne'i valitsuses.

Ta sündis aastal 1956 Toursis Korsika juurtega talupoja perekonnas. Ta lõpetas õigusteduse magistrina avaliku õiguse alal Toursis asuva François-Rabelais' ülikooli. Seejärel lõpetas ta Pariisi Poliitikauuringute Instituudi ja École nationale d'administrationi.

Aastal 1983 valis ta diplomaatilise karjääri ja määrati ametisse Prantsusmaa saatkonda Ameerika Ühendriikides, algul poliitikaosakonnas, seejärel pressi- ja teabeosakonnas.

Pärast Pariisi naasmist usaldati talle aastatel 1986–1988 välisministeeriumi õigusasjade direktoraadis Euroopa õigusega tegelemine. Aastal 1988 sai tast tehniline nõunik avalike tööde minister Maurice Faure’i kabinetis. Aastal 1989, vahetult enne Berliini müüri langemist, liitus ta Välisministeeriumi analüüsi- ja prognoosikeskusega, kus ta pandi vastutama Euroopa asjade eest. Hiljem sai temast 1990. aastal välisministeeriumi pressiesindaja kommunikatsiooni- ja teabeosakonnas, kus ta töötas viis aastat.

Aastal 1993 nimetasid välisminister Alain Juppé ja Dominique de Villepin ta pressiesindaja asetäitjaks. Kaks aastat hiljem, mais 1995, määras äsja ametisse nimetatud president Jacques Chirac ta oma Elysée pressiesindajaks. Järgmised üheksa aastat töötas ta Prantsuse Vabariigi presidendi ametliku esindajana, seejärel lahkus ta ametist, et töötada septembris 2004 riikliku kinematograafiakeskuse (CNC) peadirektorina.

Pärast Euroopa põhiseaduse referendumit naasis ta diplomaatia juurde, ta määrati 2. juunil 2005 peaminister Dominique de Villepini moodustatud uue valitsuse Euroopa asjade delegaadiks. Ta jäi ametisse kaheks aastaks, kuni 15. maini 2007. Alates sügisest 2007 kuni 2008. aasta suveni osales ta Alain Juppé juhitavas Prantsusmaa välis- ja Euroopa poliitika valge raamatu komisjonis.

26. märtsil 2008 määrati ta Prantsusmaa alaliseks esindajaks UNESCO juures.

20. maist 2022 on ta Prantsusmaa välisminister Élisabeth Borne'i valitsuses, olles teine naine selles ametis (Michèle Alliot-Marie oli aastatel 2010–2011 esimene naine selles ametis).

Tunnustus
---------

* 2001 Maarjamaa Risti III klassi teenetemärk
**Catherine Ann Cookson** (20. juuni 1906 – 11. juuni 1998) on üks tuntumaid 20. sajandi Inglise naiskirjanikke. Tema loomingu populaarseim osa on 19. sajandil Inglismaal aset leidvad perekonnasaagad.

Elukäik
-------

Cookson sündis Kirde-Inglismaa tööstuslinnas South Shieldsis vaese vallasema lapsena. 20. sajandi alguse Inglismaal oli selline päritolu ühiskonna silmis suureks puuduseks. Palju aastaid uskus Cookson, et ta on väikelapsena hüljatud ning pidas ema oma vanemaks õeks. Ta sai hädapärase hariduse ning asus noores eas teenijana tööle rikaste perekondade juures. Need varajased kogemused lõhest rikka kõrgklassi ning vaese töölisklassi vahel said tema romaanide inspiratsiooni allikaks.
Cookson kolis Lõuna-Inglismaale ning abiellus 34 aasta vanuses kohaliku kooliõpetajaga.

Ülevaade loomingust
-------------------

Abikaasa pealekäimisel ning rohkem vaba aega omades hakkas Cookson kirjutama elust Kirde-Inglismaal. 1950. aastal avaldati tema romaan "Kate Hannigan", noorest neiust, kellel tema omaga sarnane elukäik. Peatselt omandasid Cooksoni teosed tööstusliku Inglismaa sotsiaalajaloo kroonikate maine. 1968.aastal võitis tema romaan "Ümartorn" parima kohalikust elust pajatava teose auhinna. Kuigi Cooksoni raamatutes jutustatakse ühe kindla paiga lugusid, omandasid tema raamatud rahvausvahelise tuntuse. Tänaseks on neid tõlgitud paljudesse keeltesse ning need on tõusnud paljude raamatuedetabelite tippu.

Teoseid
-------

* 1950 "Kate Hannigan"
* 1964 "The Wingles Bird" ("Tiibadeta lind", e k 2011)
* 1968 "The Round Tower" ("Ümartorn")
* 1969 "The Glass Virgin" ("Klaasneitsi", e k 2011)
* 1973 "The Mallen Streak" ("Mallenite needus", e k 2008)
* 1974 "The Mallen Girl" ("Malleni tüdruk", e k 2009)
* 1974 "The Mallen Litter" ("Mallenite järeltulijad", e k 2009)
* 1980 "Tilly Trotter" (e k 1997)
* 1981 "Tilly Wed" ("Tilly Trotter abielus", e k 1998)
* 1982 "Tilly Alone" ("Tilly Trotter lesepõlves", e k 1999)
* 1983 "Hamilton" (e k 2010)
* 1984 "Goodbye Hamilton" ("Hüvasti, Hamilton", e k 2010)
* 1985 "Harold (e k 2011)
* 1997 "The lady on my left" ("Daam minu vasakul käel", e k 2000)

Kirjandus
---------

* "Maailmakirjanduse leksikon: 1000 kirjanikku, 10 000 teost", Tallinn: TEA Kirjastus, 2012, lk 141

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Catherine Cookson** |
See artikkel See artikkel räägib liigist.  Perekonna kohta vaata artiklit  Keerispea (perekond).  

---

**Harilik keerispea** (*Phacelia tanacetifolia*) on kareleheliste sugukonda arvatud taimeliik.

*Phacelia* on tuletatud vanakreeka keelest ja tähendab "kimpu", viidates kobaras paiknevatele õitele. Liigiepiteet *tanacetifolia* tähendab soolikarohu [*Tanacetum* spp.] lehtede sarnane'.

Harilik keerispea looduslik levila on Ameerika Ühendriikides California ja Arizona osariigis ning Mehhikos.

Taime kasvatatakse Eestis meetaimena. Harva võib taim ka metsistuda.

Morfoloogia
-----------

Tegemist on lillakate õitega üheaastase taimega, mida looduslikult ei esine. Õitsemine on rikkalik ja kaua kestev. Lehed on kaheli-sulglõhised, 1,5–15 cm pikad, karvased. Sulglehekesed kuni 3 cm pikad. Kellukjad, roosakad kuni helesinised õied lühikestel raagudel, tihedas tipmises keerdunud võnkõisikus. Õiekroon on kuni 8 mm pikk, tolmukatest 2 korda lühem. Õietolm on värvuselt tumelilla. Õitsemine algab 40–50 päeva pärast tärkamist. Kasvukõrgus jääb vahemikku 30–70 cm. Seemned idanevad ainult pimedas. Omab väga head põuakindlust.

Levila
------

Harlik keerispea on pärit Ameerika Ühendriikide edelaosast ja Mehhiko loodeosast. Ta on kõige rohkem levinud Lõuna-California kõrbetes ning eelistab kasvada kuni 1500 meetri kõrgustel aladel. Siiski on hariliku keerispead leitud ka kõrgematel aladel kui 1500 meetrit.

Kasutamine
----------

Põllumajanduses kasutatakse hariliku keerispead katte- või vahekultuurina ning meetaimena. Vahekultuurina kasvatatakse teda mullaviljakuse parandamise eesmärgil, lisaks pakub ta suurt konkurentsi umbrohtudele. Taim omab võimet muuta teistele taimedele mitteomastatav fosfor kättesaadavaks. Teda võib kasvatada ka ilutaimena. Harilikku keerispead kasutatakse ka viinamarjaistandustes, kuna omab nektaririkkaid õisikuid ja tänu sellele kutsub ligi putukaid, kes aitavad taimi tolmendada. Peamised tolmendajad on kimalased ja mesilased. Meeproduktiivsuse tase jääb 150kg/ha juurde. Keerispea mett hinnatakse võrdseks pärnameega. Kristalliseerudes on hele ja peene kristalliga.

Külv
----

Harilikule keerispeale sobivad eelkõige parasniisked viljakad mullad, ei talu raskeid savimuldasid. Külvisügavus jääb vahemikku 1–2,5 cm. Puhaskülvi norm 9–12 kg/ha, haljasmassi eesmärgil kasvatades 15 kg/ha. Soovituslik on külvijärgne rullimine.

Viited
------

1. 1 2  Eesti taimede määraja. Toimetaja Malle Leht. Tartu, EPMÜ ZBI, Eesti Loodusfoto, 1999. Lk 226
2. ↑  "Kellukjas-keerispea".
3. ↑  "Phacelia-tanacetifolia".
4. ↑  "Lacy-phacelia".

Välislingid
-----------

* Harilik keerispea andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
* 
* 
*
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib taimeliigist; perekonna kohta vaata artiklit Härjasilm (perekond), munatoidu kohta vaata artiklit Härjasilm (toit)* |

---

**Harilik härjasilm** (*Leucanthemum vulgare*) on korvõieliste sugukonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.

Levila ja kasvukoht
-------------------

Levinud laialdaselt Euroopas, kuid ka Lääne- ja Ida-Siberis, Kaug-Idas, Kesk-Aasias, tulnukana Jaapanis, Põhja-Ameerikas ning Uus-Meremaal. Kogu Eestis sage, kohati esineb massiliselt.

Kasvab kultuurrohumaadel ja viljapõldudel umbrohuna, kuid ka looduslikel puisniitudel, päris-, loo- ja lamminiitudel, sageli teeservades. Mullaviljakuse suhtes vähenõudlik. Eelistab valgusrikkaid parasniiskeid kasvukohti.

Kirjeldus
---------

Härjasilma keel- ja putkõis
Varre pikkus on 20–60 (kuni 100) cm. Taime juurmised ja alumised varrelehed on äraspidimunajad, ülemised pisut saledamad. Ülemistel varrelehtedel leheroots puudub, alumistel varrelehtedel kuni 1 cm pikkune. Härjasilma leheserv on saagjas või terve.

Taime õisiku moodustavad valged keel- ja kollased putkõied. Õisiku läbimõõt on 3–6 cm. Taim õitseb juunist augustini (harva ka septembrini).

Harilikku härjasilma aetakse sageli segi sarnaste karikakra ja kesalillega.

Sümboolika
----------

Harilik härjasilm on Läti rahvuslill.

Vaata ka
--------

* karikakar
* kesalill
* kummel

Viited
------

1. 1 2 3 4   Eesti taimede määraja (toim. M. Leht). 2007. EMÜ, Eesti Loodusfoto, Tartu, lk 267

Välislingid
-----------

* Harilik härjasilm andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes