recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tallinna Saksa Reaalkool** oli Tallinnas aastatel 1919–1939 tegutsenud õppeasutus, mis oli Tallinna Peetri Reaalkooli õigusjärglane kõrvuti eestikeelse Tallinna Reaalkooliga.

Kool tegutses kuni 1929. aastani Tallinna Reaalkooli hoones allüürnikuna, seejärel aadressil Luise tänav 1 Erich Jacoby projekteeritud uues koolihoones, mis oli Saksa Reaalkooli käsutuses kuni 1939. aastani.

Kooli direktor oli aastatel 1919–1932 Arthur Spreckelsen ja seejärel kuni 1939. aastani Jakob Hansen. siis Tallinna V Gümnaasiumi direktor Tiit Reinaste. Hoone lammutati 2020. aastal. 

Luise tänav 1/3 hoone, vasakul

Nimemuutused
------------

* 1919–1923 **Tallinna Linna Saksa Poeglaste Keskkool** (*Revaler Städtische Deutsche Mittelschule für Knaben*)
* 1923–1937 **Tallinna Linna Saksa Poeglaste Gümnaasium** (kuni 1929. aastani eksisteerinud humanitaarklassi tõttu saksa keeles *Revaler Städtisches Deutsches Real- und Neuhumanistisches Gümnasium*). Alates 1929. aastast kasutati ka mitteametlikku nime **Tallinna Saksa Ülemreaalkool** (*Revaler Deutsche Oberrealschule*, RDOR)
* 1937–1939 **Tallinna V Gümnaasium** ja Tallinna V Progümnaasium

1934–1937 tegutses koolis ka uut tüüpi viieklassiline **Tallinna Linna Saksa Keskkool**
Kooli tegevus lõppes 1939. aastal, peale suure osa baltisakslaste lahkumist *umsiedlung*'i käigus. 1944. aasta märtsipommitamises koolihoone suuresti hävines, püsti jäid vaid kiviseinad. 1947.–1948. aastal hoone rekonstrueeriti ja ehitati kolmekorruseliseks, 1951. aastal ehitati koolimajale tänavajoonega risti kvartali sisse võimla (arhitekt Asti Valamaa).

Viited
------

1. ↑  Karmo, lk 777.
2. ↑  Karmo, lk 856.
3. 1 2  Karmo, lk 799.
4. ↑  1103. Vabariigi Presidendi käskkiri nr. 261. Riigi Teataja, nr. 108, 23 august 1940
5. ↑  Karmo, lk 796.
6. ↑  Karmo, lk 796–799.

Kirjandus
---------

* Märt Karmo. Must-kuldne mütse me peas… II: Tallinna Reaalkool 1920–1940, Saksa Reaalkool 1919–1939. Tallinn 2011.
* Revaler Deutsche Oberrealschule. Dokumentation: Paul Nassauer und Werner Winter, Redaktion: Gunnar Erik Verg. Hannover-Döhren 1981.
Maaliõpilaste tööd avatud uste päevade näitusel
**Tallinna Rahvaülikool** (Tallinn School of Lifelong Learning, Таллиннский Народный Университет) on Tallinnas tegutsev Tallinna Kultuuriameti hallatav täiskasvanute koolitusasutus.

Kool asutati 1959. Aastatel 1959–1996 kandis kool nime *Tallinna Kultuuriülikool* ja 1996–2003 *Tallinna Kultuurirahvaülikool*. Seejärel hakkas kandma praegust nime **Tallinna Rahvaülikool**.

2016. aastal oli koolis 12 valdkonda: kultuur, kunst, keeled, käsitöö, arvuti ja majandus, muusika, loodus, kokandus, fotograafia, liikumine, teater, tervis, milles ühtekokku on üle 100 õppekava. 2015. aastal osales 237 kursusel 3566 õppijat. 

Õppetöö toimub Tallinna Kesklinnas aadressidel Estonia pst 5a ja Vene 6. 

Mai alguses toimuvad ühe nädala jooksul traditsioonilised avatud uste päevad, kus pannakse välja kunstiõpilaste joonistused, maalid, kalligraafiatööd ja käsitööd. Mitmendat aastat toimub samal ajal muusikaõpilaste kontsert. Avatud uste päevadeks avalikustatakse ka sügispoolaastal algavate kursuste loetelu.

### Koostööpartnerid

1. Eesti Rahvakunsti ja Käsitöö Liit
2. MTÜ Rahvarõivas
3. Eesti Harrastusteatrite Liit
4. Eesti Folkloorinõukogu

Viited
------

1. ↑  Tallinna rahvaülikooli põhimäärus
2. 1 2 3 4  Tallinna entsüklopeedia. II köide Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk 125
3. ↑  Tallinna Kesklinn

Välislingid
-----------

* Kooli koduleht
Kimppiilarid Winchesteri katedraalis. All ristlõiked – vasakul romaani, paremal gooti kimppiilar. Allikas: Cathedral antiquities, John Britton, 1814
**Turp** on pika peenikese samba taoline seinast või sambast eenduv püsttugi võlvkaare toetamiseks, veerand-, pool- või kolmveerandringikujulise ristlõikega. Turp võib esineda nii iseseisva eendtoena seina, palendi vm küljes kui ka kimppiilari või kantonpiilari osana romaani ja gooti arhitektuuris. Ühe piilari küljes võib olla turpasid eri jämedustes – paksemad ehk *vanad turbad* toetavad vööndkaari, peenemad ehk *noored turbad* roideid ja kilpkaari.

Turbad esinevad ka portaali palestiku kujunduses. Hilisgooti arhitektuuris võib turbal olla peale ümara ka pirnjas (pirnvööditaoline) või polügonaalne ristlõige.

Eesti arhitektuuris on turpa kasutatud peamiselt portaalide kujunduses. Piilaritel on turpasid kasutatud üksikutel juhtudel, näiteks neljakandiliste piilarite nurgaturbad Tallinna Niguliste kiriku kooriruumis ja Tartu toomkiriku kaheksakandilistel piilaritel.

Pildid
------

* Kantonpiilar nelja turbaga. Püha Nikolause kirik, Saint-Leu-d'Esserent, PrantsusmaaKantonpiilar nelja turbaga. Püha Nikolause kirik, Saint-Leu-d'Esserent, Prantsusmaa
* Paljude turpadega kimppiilar nelitise nurgas. Püha Benignuse katedraal, Dijon, PrantsusmaaPaljude turpadega kimppiilar nelitise nurgas. Püha Benignuse katedraal, Dijon, Prantsusmaa
* Ümarturbad kaheksakandilise piilari nurkades Tartu toomkirikus (13.–15. sajand)Ümarturbad kaheksakandilise piilari nurkades Tartu toomkirikus (13.–15. sajand)
* Ümarturbad Türi kiriku portaali kujunduses (13. sajand)Ümarturbad Türi kiriku portaali kujunduses (13. sajand)
* Erineva profiiliga turbad Tallinna Suur-Karja 1 maja portaali kujunduses (15. sajand)Erineva profiiliga turbad Tallinna Suur-Karja 1 maja portaali kujunduses (15. sajand)

Vaata ka
--------

* Poolsammas
* Pilaster
* Liseen

Viited
------

1. ↑  Eesti arhitektuur: Oskussõnastik, lk. 29. 1993.
**Turkana järv** (varem ka *Rudolfi järv*) on järv Keenia ja Etioopia piiril. Valdav osa järvest jääb Keeniasse, kuid piiri täpne asend on vaidlusalune. See on maailma suurim alaline kõrbejärv ning maailma suurim aluseline järv. Mahult on see maailmas suuruselt neljas soolajärv Kaspia mere, Õsõk-Köli ja Vani järve järel (ning kahaneva Araali mere ees), kõigi järvede seas on see suuruselt 24. kohal. Turkana vesi on joodav, kuid ebameeldiva maitsega. Järves on rikkalik elustik. Kliima Turkana ümbruses on väga kuum ja kuiv.

Järve maksimaalne pikkus on 290 km, maksimaalne laius 32 km, pindala 6405 km², keskmine sügavus 30,2 m, maksimaalne sügavus 109 m, ruumala 203,6 km³ ning kõrgus merepinnast 360,4 m.

Kivimid Turkana ümbruses on valdavalt vulkaanilised. Järves asuv Kesksaar on tegevvulkaan, millest eraldub auru. Järve ida- ja lõunakaldal leidub kaljuseid randu ja rahne, laugemal lääne- ja põhjakaldal on aga liivaluiteid.

Tuuled järvel võivad olla väga tugevad, kuna järv soojeneb ja jahtub aeglasemalt kui maa selle ümber. Sagedased on ägedad tormid. Järve voolab kolm jõge: Omo, Turkwel ja Kerio. Väljavool puudub. Turkana järve pindala ja ruumala kõiguvad, näiteks aastatel 1975–1993 langes järve pind 10 meetrit.

Kõrge temperatuuri, kuivuse ja raske ligipääsu tõttu on säilinud suur osa järve metsikust loodusest. Tasandikel leidub ohtralt niiluse krokodille, kivistel kallastel elutsevad skorpionid ja rästikud. Ehkki Turkana ja selle ümbruskond on olnud populaarsed kõikvõimalike ekspeditsioonide sihtkohana, on need turistidele endiselt ohtlikud.

Turkana järve rahvuspargid kuuluvad UNESCO maailmapärandi nimekirja. Järve idakaldal asub Sibiloi rahvuspark, järvel endal aga Kesksaare rahvuspark ja Lõunasaare rahvuspark.

Hominiidide jäänuste rohkuse tõttu peavad paljud antropoloogid Turkana järve piirkonda inimkonna hälliks.

Nimi
----

Varem kandis Turkana nime **Rudolfi järv** Austria kroonprintsi Rudolfi auks. Nime andsid 6. märtsil 1888 ungarlane krahv Sámuel Teleki de Szék ja tema alluv austerlane leitnant Ludwig Ritter Von Höhnel. Nad olid teadaolevalt esimesed eurooplased, kes järve ääres on käinud. Sinna jõudsid nad pärast pikka safarit Ida-Aafrikas. Kohalike hõimude seast elavad Turkana järve ümbruses turkanad, rendilled, gabbrad, daasanachid, Hamar Koke, Karo, Nyagatomi, Mursi, Surma ja El Molo rahvad.

J. W. Gregory kirjutas ajakirjas The Geographical Journal 1894. aastal, et järve nimetati varem **Basso Narok**, mis tähendab samburu keeles 'must järv'. Samburu hõimud domineerisid järve ümbruskonnas ekspeditsiooni ajal. Eurooplaste antud nime kasutati kogu koloniaalperioodi vältel, mil järv asus Briti Ida-Aafrikas. Pärast Keenia iseseisvuse väljakuulutamist nimetas president Jomo Kenyatta järve ümber piirkonna ühe arvukama rahva turkanade järgi.

Viited
------

1. ↑  Järve pinna ajaloolisi tasemeid kujutab World Lakes Database.
2. ↑  Kokkuvõte eurooplaste avastusest, Teleki kaart ja mõnede turkana rahva legendid Trieste ülikooli kodulehel.
3. ↑  "Contributions to the Physical Geography of British East Africa" *Geographical Journal*, **4** (1894), pp. 289–315.
Turkmeeni NSV vapp 1937–1992
**Turkmeeni NSV vapp** oli NSV Liidu haldusüksuse Turkmeeni NSV vapp.

Esialgu, pärast Turkmeeni NSV loomist 1924 oma vappi kasutusele ei võetud, otsustati kasutada NSV Liidu riigivappi.

Oma vapp võeti kasutusele 1926. Seda muudeti 2. aprillil 1937.

Vapil seisavad tehasehooned tõusva päikese taustal, sirp ja vasar, viisnurk, Turkmeeni rahvakultuuri sümbol vaip ning puuvillapõõsad. Päikesel on 30 kiirt, mis jagunevad 15 paari – NSV Liidus oli 15 liiduvabariiki.

Figuure ümbritseb viljapeadest ja puuvillapõõsastest pärg, millest on läbi põimitud punane lint deviisiga "Kõigi maade proletaarlased, ühinege!" vene ja türkmeeni keeles. See deviis kõlab türkmeeni keeles "Әxли юртлариң пролетарлары, бирлешиң!". Tänapäeval kirjutatakse seda lauset ladina tähtedega kujul "Ähli ýurtlaryň proletarlary, birleşiň!".

Vapp oli kasutuses 19. veebruarini 1992, mil see asendati Türkmenistani vapiga.

Vaata ka
--------

* Turkmeeni NSV lipp
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Võistkond |  | Šotimaa |
|  |
| 1. ring | 1963 | Kukk-kaal |
| Pronks | 1965 | Sulgkaal |

**Ken Buchanan** (28. juuni 1945 Edinburgh – 1. aprill 2023) oli Šotimaa ja Suurbritannia poksija.

Buchanan oli Suurbritannia meister sulgkaalus (kuni 57 kg) 1965. aastal. 

Ta osales kukk-kaalus (kuni 54 kg) 15. Euroopa meistrivõistlustel (Moskva, 1963), kuid kaotas 1. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Reiner Poserile (Ida-Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja). Ta sai sulgkaalus (kuni 57 kg) 16. Euroopa meistrivõistlustel (Ida-Berliin, 1965) pronksmedali, kaotades poolfinaalis oma kohtumise hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Stanislav Stepaškinile (NSV Liit).

Elukutselisena
--------------

Buchanan poksis septembrist 1965 kuni jaanuarini 1982 elukutselisena. Ta osales kokku 69 kohtumisel ning võitis neist 61 (neist 27 nokaudiga) ja kaotas 8 (neist 1 nokaudiga) kohtumist. Ta on olnud elukutseliste erinevate kaalukategooriate ja poksiorganisatsioonide Suurbritannia, Euroopa ja maailmameister.

Viited
------

1. ↑  15. Euroopa meistrivõistlused poksis. Moskva 1963. Tulemused inglise keeles
2. ↑  16. Euroopa meistrivõistlused poksis. Ida-Berliin 1965. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Ken Buchanan lehel *BoxRec*. Inglise keeles
**Ken Järveoja** (sündinud 9. detsembril 1982) on Eesti autorallisõitja (kaardilugeja).

Karjäär
-------

### Autoralli maailmameistrivõistlused

S. Pärn – K. Järveoja Saksamaa rallil 2013
Debüüdi autoralli MM-il tegi 2007. aastal Aigar Pärsi kaardilugejana, sõites Juunior WRC klassis. Sander Pärna kaardilugejana sõitis aastatel 2009–2012 neljal rallil ning 2013. aastal sõitsid nad JWRC klassis kaasa terve hooaja (6 rallit).

2018. aasta Korsika rallil luges Järveoja kaarti Ken Tornile, asendades tema tavapärast kaardilugejat Kuldar Sikku. 2018. aasta Soome rallil luges Järveoja kaarti Roland Poomile, kellega osaletakse ka 2019. aastal JWRC klassis.

Viited
------

1. ↑  Kaks Järveoja, Tänak ja Torn aitavad Korsika rallil murda viimaste WRC-hooaegade rekordit Postimees, 16. märts 2018
2. ↑  Roland Poom osaleb uuel hooajal autoralli MM-sarjas Postimees, 15. detsember 2018

Välislingid
-----------

* Profiil ewrc-results.com
* Selles suguvõsas on autosport au sees - kaardilugeja Ken Järveoja lugu Eesti Autospordi Liit, 2013
* Ken Järveoja: On mõnus, kui kogu aeg kiirus on peal ja kõik tuleb hästi välja rally.ee, 25. mai 2017
**Ukraina Presidendi Administratsioon** (ukraina keeles Адміністрація Президента України) oli Ukraina presidendile alluv võimuorgan aastatel 2010–2019.

Ajalugu
-------

20. juunil 2019 teatas president Volodõmõr Zelenskõi meeskond, et presidendi administratsioon plaanib kolida Bankova tänaval asuvast presidendi administratsiooni hoonest Ukraina Majja ning presidendi administratsiooni ametliku nime muutmist. Samuti teatas ta, et Bankova tänaval asuv administratsiooni hoone plaanitakse pärast kolimist üle anda Ukraina Rahvuslikule Kunstimuuseumile. 20. juunil andis president Zelenskõi välja ukaasi, millega moodustas Ukraina Presidendi Administratsiooni asemele vähendatud koosseisu ja uue struktuuriga Ukraina Presidendi Kantselei (*Офіс Президента України*).

### Ülemad

| Nimi | Ametiaeg |
| --- | --- |
| Sergi Ljovotškin | 2010-2014 |
| Andri Kljujev | 2014 |
| Boriss Ložkin | 2014-2016 |
| Igor Rainin | 2016-2019 |

Viited
------

1. ↑  АП решила переехать в Украинский дом и сменить название на Офис президента - Lb.ua, 20.06.2019 (vaadatud 20.06.2019)
2. ↑  УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №417/2019: Питання забезпечення діяльності Президента України.
Man Ray (1934)
Man Ray
**Man Ray** (sünninimi **Emmanuel Radnitzky**; 27. august 1890 Philadelphia – 18. november 1976 Pariis) oli ameerika kunstnik, kes veetis suurema osa elust Pariisis.

Man Ray oli modernist, kes andis panuse dadaismi ja sürrealismi arengusse. Ta praktiseeris maali, skulptuuri, kollaaži, assamblaaži ja fotograafiat. Ta oli tuntud moe- ja portreefotograafina. 

Ta valmistas ka fotogramme, mida ta kutsus ise rajograafideks.

Kogu elu jooksul andis ta avalikkusele oma eraelust ja päritolust väga vähe teada, näiteks ei tunnistanud ta isegi seda, et on kunagi kandnud muud nime peale Man Ray.

Man Ray sündis Philadelphias Venemaa juudi immigrantide peres vanima lapsena. Tal oli ka vend ja kaks õde. 1897 kolis pere New Yorki. 1912 muutis kogu perekond oma nime Rayks vastusena tollal levinud antisemitismile ja selle nime mõtles välja tema vend. Ühtlasi muutis Emmanuel oma nime ja selleks sai Man.

Man Ray isa töötas rõivavabrikus ja lisaks töötas ta koduski rätsepana. Ema õmbles perekonnale riided ise, kasutades selleks tehases järele jäänud riidest lappe. Kuigi Man Ray soovis end oma perekonna taustast lahti siduda, jättis lapsepõlv siiski tema loomingusse märgatava jälje. Räisepamannekeenid, liistud, õmblusmasinad, nõelad, tikud, niidid ning teised riietuse ja õmblemisega seotud esemed on näha tema loomingus peaaegu igal ajaperioodil ja igas stiilis. Kunstiajaloolased on juhtinud ka tähelepanu tema kollaažide ja maalimistehnikate sarnasusele lapitekkidega.

Pärast keskkooli lõppu pühendus ta maalimisele. 1912 astus ta liberaalanarhistlikku Ferreri kooli. 1915 oli tal esimene isikunäitus. Varased tööd on mõjutatud kubismist. 1918 hakkas ta tegelema fotograafiaga. 1921 läks ta elama Pariisi, kus teda ootasid sõbrad Marcel Duchamp ja Francis Picabia. Duchamp tutvustas teda teiste seas André Bretoni, Louis Aragoni ja Paul Éluardiga. Montparnasse'is tutvus ta veel Henri Matisse'i, Diego Rivera, Piet Mondriani, Salvador Dalí, Max Ernsti, Yves Tanguy, Joan Miró ja paljude teiste kunstnikega. 1922 otsustas ta pühenduda fotograafiale. 1925 võttis ta osa esimesest sürrealistide näitusest Pariisis. 

Man Ray lõi ka hulga avangardistlikke lühifilme, mis on tuntud kui Cinéma Puri näited: "Le Retour à la Raison" (2 min, 1923), "Emak-Bakia" (16 min, 1926), "L'Étoile de Mer" (15 min, 1928) ja "Les Mystères du Château du Dé" (20 min, 1929). 

Kui puhkes Teine maailmasõda, polnud juutidel Prantsusmaal enam ohutu elada. 1940–1951 elas ta Los Angeleses ja abiellus seal 1946 Rumeenia päritolu juudi tantsija Juliet Browneriga. Samal päeval abiellusid Max Ernst ja Dorothea Tanning ning nad korraldasid ühise pulmapeo. 1963 avaldas ta autobiograafia "Self-Portrait" ("Autoportree").

Ta on maetud Pariisi Montparnasse'i kalmistule. Tema hauakivil on epitaaf "Osavõtmatu, kuid mitte ükskõikne". Kui Browner 1991 suri, maeti ta samasse hauda ja tema epitaaf on "Jälle koos".

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Man Ray** |

* Man Ray fotosid
* Man Ray lühifilme
Jalgrattakuller Londonis
Nuudlite jalgrattakuller 1935. aastal Tokyos
**Jalgrattakuller** on kuller, kes töötab enamasti kullerfirmas ning toimetab saadetisi adressaadile jalgrattal. Jalgrattakullerid tegutsevad sageli suurtes linnades ja äripiirkondades, sest liiklus- ja parkimisprobleemid mõjutavad rattureid vähem kui autokullereid (ratturid ei pea parkimiskohta otsima ega liiklusummikus ootama).

Nõudlus
-------

Jalgrattakuller saab vedada mitmesuguseid füüsilisi saadetisi (nt rõivad, allkirjastatud dokumendid, kunstiteosed) kuni esemeteni, mille saaks küll saata meiliga, aga mis saadetakse kulleriga, et jätta tähtsa saadetise mulje. Vahetevahel vajatakse kullereid ka seetõttu, et hoolimata kiirest internetist leiavad firmad, et mugavam on suure mahuga dokumente saata kulleriga selle asemel, et nendega e-postkaste ummistada. Tundlikku infot ja näiteks tähtsaid finantspabereid ja dokumente saadetakse sageli jalgrattakulleritega, sest arvuteid ja andmesidet ei usaldata piisavalt.

Siiski on nõudlus jalgrattakullerite järele hakanud tasapisi vähenema, sest faksi kasutamine ning interneti ja arvutite kiire areng on vähendanud vajadust kiirkullerite järele, kes toimetaks saadetise samal päeval kohale. Näiteks USA jalgrattakulleritele oli raskeks löögiks otsus, et kohtutoimikud muudetakse digitaalseks. Arvatakse, et ainuüksi New Yorgis vähenes jalgrattakullerite arv eelmisel kümnendil tuhande inimese võrra.
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Hõbe** | 2013 | jäähoki |

**Andres Ambühl** (sündinud 14. septembril 1983 Davosis) on Šveitsi jäähokimängija, kes mängib Šveitsi kõrgliiga klubis HC Davos ründajana paremäärel.

HC Davosi meeskonnas debüteeris Ambühl Šveitsi kõrgliigas hooajal 2000–01. Klubi põhikoosseisus mängis ta alates järgmisest hooajast. Aastatel 2002, 2005, 2007 ja 2009 tuli ta Davosiga Šveitsi meistriks.

Hooajal 2009–10 mängis ta American Hockey League'i klubis Hartford Wolf Pack.

Aastatel 2010–2013 mängis ta Šveitsi kõrgliigas ZSC Lionsi ridades. 2012. aastal tuli ta Lionsiga Šveitsi meistriks. Alates hooajast 2013–14 on ta mänginud taas Davosis. 2015. aastal tuli Ambühl Davosiga viiendat korda oma karjääri jooksul Šveitsi meistriks. Hooajal 2014–15 valiti Ambühl lisaks Šveitsi kõrgliiga hooaja väärtuslikumaks mängijaks.

Šveitsi jäähokikoondise koosseisus osales Ambühl esmakordselt maailmameistrivõistlustel 2004. aastal. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Šveitsi koondisega hõbemedali. Ta on kuulunud Šveitsi koondisse ka neljadel taliolümpiamängudel.

Välislingid
-----------

* Andres Ambühl hockeydb.com lehel
**Unlambda** on minimalistlik funktsionaalne programmeerimiskeel, mille leiutas David Madore. See põhineb kahel sisseehitatud funktsioonil (*s* ja *k*) ja omistamisoperaatoril (kirjutatakse *`* ehk graavis). Vaid nendest funktsioonidest ja operaatorist piisab, et Unlambda oleks Turingi mõttes täielik. Tegelikult lisanduvad mainitutele ka mõned sisend-väljundfunktsioonid, et oleks võimalik kasutajaga suhelda, mõned lühendatud funktsioonid (nn otseteed) ja täiendavad väärtustamisfunktsioonid. Unlambdas puuduvad muutujad.

Põhiprintsiibid
---------------

Esoteerilise programmeerimiskeelena on Unlambda mõeldud pigem puhta funktsionaalse programmeerimise näitena kui praktiliselt kasuliku keelena. Peamine eripära on tavaliste operaatorite ja andmetüüpide puudumine. Ainsad andmed programmides on üheparameetrised funktsioonid. Sellele vaatamata saab andmeid simuleerida sobivate funktsioonidega. Mitmeparameetrilisi funktsioone saab esitada karritades.

Programmi "Hello world" realisatsioon Unlambdas näeb välja järgmine:

```
`r```````````.H.e.l.l.o. .w.o.r.l.di
```

Vaata ka
--------

* Funktsionaalne programmeerimine

Välislingid
-----------

* Unlambda homepage
* Felix-Hernandez Campos (1. aprill 2002), *Lecture 28: More on functional programming*, Põhja-Carolina Ülikool COMP144
* Friday Pathological Programming: Unlambda, or Programming Without Variables
**Anne-Liis Lusmägi** (sündinud 16. veebruaril 1981) on eesti ajakirjanik.

Haridus
-------

Lusmägi sai keskhariduse Noarootsi Gümnaasiumis (1999) ja lõpetas Tallinna Pedagoogikaülikooli raadiorežii erialal (2003, kursust juhendas Härmo Saarm). 2019. aastal lõpetas ta Tallinna Majanduskooli sotsiaalmeedia erialal.

Töö
---

Juba TPÜ õpingute ajal 2002. aastal läks Lusmägi tööle Eesti Raadiosse, kus tegi saateid Vikerraadios ja Klassikaraadios. Hiljem töötas raadios Elmar ja seejärel raadios 3. Praegu töötab raadios Star FM. 

2006. aastal, töötades põhikohaga Postimehes, juhtis ta koos Andri Maimetsaga TV3 suvesaadet "Suveõhtu Pärnus". 2007. aastal juhtis Lusmägi koos Toomas Luhatsiga lühikest aega Eesti Televisiooni hommikuprogrammi "Terevisioon". 

Pärast lapsepuhkust asus ta tööle telekanalis TV3. 2012. aasta suvel oli ta koos Pille Mineviga sarisaate "Mina elan siin" juht. Lusmägi on olnud ka TV3 "Seitsmeste uudiste" ilmateadustaja ning 2020. aastast TV3 uudistesaate "TV3 Duubel" naissaatejuht.

Viited
------

1. ↑  "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk. 431
Murilo 2019. aastal Moskva Lokomotivi särgis
**Murilo Cerqueira Paim** (sündinud 27. märtsil 1997 São Gonçalo dos Camposes) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib keskkaitsja või kaitsva poolkaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Palmeiras.

Ta alustas klubikarjääri Cruzeiros, millega liitus 2012. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Brasiilia kõrgliigas 2017. aastal.

2019. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Venemaa kõrgliigaklubiga Moskva Lokomotiv. 2019. aastal võitis ta Lokomotiga Venemaa superkarika ja 2021. aastal Venemaa karikavõistlused. Venemaa karikafinaalis alistati 2021. aastal Samara Krõlja Sovetov tulemusega 3:1 ja Murilo lõi selles mängus Lokomotivi kolmanda värava.

2022. aasta jaanuaris sõlmis ta viieks hooajaks lepingu Palmeirasega.

Saavutused
----------

Cruzeiro
* Copa do Brasil: 2017, 2018
* Campeonato Mineiro: 2018, 2019

Moskva Lokomotiv
* Venemaa karikas: 2020–21
* Venemaa superkarikas: 2019

Palmeiras
* Recopa Sudamericana: 2022
* Campeonato Paulista: 2022

Viited
------

1. ↑  "Palmeiras contrata zagueiro Murilo, campeão pelo Lokomotiv". Palmeiras. 12.1.2022. Vaadatud 1.7.2022
**Liinemõisa** (saksa keeles *Helenenhof*) oli Pudivere mõisa kõrvalmõis Simuna kihelkonnas Virumaal Pudivere küla lähedal.

Peahoone kohal on asundustalu elamu. Asundustalu elamus oli 1976 aastal kasutatud vana peahoone siseust. Kõrvalhoonetest oli säilinud ainult peahoonest 300 m kaugusel asunud laut.

Liinemõisa mõisa laut
---------------------

Liinemõisa mõisa laut oli pikk krohvimata viilkatusega maa- ja paekivihoone. Hoone otsal oli kivitulpadega küün, mille puitosa oli hiljem asendatud kivimüüriga. Esifassaadis oli 5 kõrget kaarava.

Park ja hoov
------------

Park asus peahoone taga, liikidest domineeris pärn ja kask, kuid oli ka kuuske, lehist ja tamme. Hoone ees oli avar hoov.

Ajalugu
-------

Nõukogude ajal kasutas hoonet Triigi sovhoos Väike-Maarja külanõukogus.

Viited
------

1. ↑  Liinemõisa mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 16.05.2020)
2. ↑  Liinemõisa mõisa laut, Lääne-Viru maakond, Väike-Maarja vald, Pudivere küla, Veljo Ranniku fotokogu
3. ↑  Liinemõisa mõis Lääne-Viru maakond Väike-Maarja vald Pudivere küla, Eesti NSV mõisate esialgne ülevaade. Rakvere rajoon (kolmes köites). Köide II- nr-d. 51-100. Veljo Ranniku. Tallinn 1978. A-229, Muinsuskaitseameti digitaalarhiiv, ERA.T-76.1.10434

Välislingid
-----------

* Liinemõisa mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris


Simuna kirik
Simuna kihelkond

**Kirik**: Simuna  

**Mõisad**: Aru mõis | Avanduse mõis | Edivere mõis | Emumäe mõis | Härma mõis | Imukvere | Kellavere mõis | Koila mõis | Kuremaa mõis | Käru mõis | Laekvere mõis | Lasinurme mõis | Liinemõisa mõis | Luusika mõis | Lõusa mõis | Moora mõis | Muuga mõis | Mõisamaa mõis | Määri mõis | Orguse mõis | Paasvere mõis | Pallasvere mõis | Pudivere mõis | Rahkla mõis | Rohu mõis | Salla mõis | Simuna kirikumõis | Selli mõis | Sootaguse mõis | Tammiku mõis | Tillika mõis | Tuulivere mõis | Venevere mõis | Võivere mõis | Väiküla mõis | Vägeva mõis | Vända mõis
Solaris Urbino 12 buss Varssavi tänaval
**Solaris Bus & Coach** on busside, trollide ja trammide (bussi- ja trollimark Solaris) tootja Poznańi lähedal Bolechowos Poolas. Solaris on Poola noorim bussitootja, kes alustas tegevust 2001. aastal bussimüügiettevõtte Neoplan Polska baasil.

Tallinna tänavatel sõidab alates 2002. aastast 18 Solarise ja Ganz Transelektro Traction Electrics Ltd. koostöös valminud Solaris Trollino 12T trollibussi ja 2003. aastast viis Solaris Trollino 18T liigendtrolli. 

2007. aastal sai Tallinna Trammi- ja Trollibussikoondis veel seitse Solaris 12 tüüpi trollibussi. Trollid on juba uuem põlvkond (variant AC). Tehtud on mõningad kosmeetilised muudatused. 2008. aastal ostis Tallinna trammi- ja trollibussikoondis juurde seitse 18-meetrist Solaris Trollino 18 lõõtsaga täismadalapõhjalist trolli (ka need nüüd juba variandis AC). 2009. aastal lisandus veel seitse 18-meetrist Solaris Trollino lõõtstrolli ja 2010. aastal saabus Tallinna seitse 12-meetrist Solaris Trollino trollibussi.

2019. aastal sõlmisid Tallinna Linnatranspordi AS (TLT) ja Solaris Tallinna seni suurima bussihanke lepingu. Lepingusse kuulub 350 gaasitoitel sõitva autobussi tarnimine Tallinna linnaliinidele, sada bussi saabus Tallinna 2020. aasta sügissuvel. Kuna Tallinna Linnatransport tahab 2035. aastaks täielikult üle minna elektritranspordile, siis lähiajal on Tallinna oodata ka elektribusse. Üks tootja, kes kindlasti hankes osaleda soovib, on Solaris.

Solaris Urbino 18 Hybrid II aastast 2008 Bremenis
Solaris Urbino 18 Metrostyle
Ka firmal GO Bus on Solarise busse. 

2011. aastal alustati koostöös Autosani ja Modertransiga trammi Solaris Tramino tootmist.

Firma valmistab ka Solaris Tramino tüüpi tramme.

Vaata ka
--------

* Jelcz
* Autosan
* Solbus

Viited
------

1. ↑  "Tallinnas alustavad veebruaris sõitu pikad lõõtstrollid"[*alaline kõdulink*], Tartu Postimees, 18. jaanuar 2008

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Solaris Bus & Coach** |

* Solarise koduleht (*poola, inglise, saksa* ja *vene keeles*)
* Tallinna Ganz-Solaris T12 trollidest
* Tallinna Ganz-Solaris T18 trollidest
Lehekülg raamatust
**"Astronomia nova"** ("Uus astronoomia") on Johannes Kepleri esimene raamat Kepleri seaduste kohta. Raamat ilmus 1609. aastal.

Selle uurimuse koostamisel kasutas Kepler pärast Tycho Brahe surma (1601) järele jäänud vaatlusmaterjali Marsi orbiidi kohta. Käsikiri valmis 1605 ning ta andis selle üle oma tööandjale Rudolf II-le. Rahanappuse ja autoriõiguslike probleemide tõttu Tycho Brahe pärijatega ilmus raamat alles neli aastat hiljem.

Kepleri seadused
----------------

Selles raamatus on (mõnevõrra teistsugusel kujul) kaks esimest seadust:

1. planeedid liiguvad mööda ellipsikujulisi orbiite, mille ühes fookuses on Päike;
2. planeedid ei liigu sellel orbiidil konstantse kiirusega, vaid kiirus muutub nõnda, et Päikese ja planeedi keskpunkte ühendav sirglõik katab võrdsete ajavahemike jooksul ellipsi osad, mille pindalad on võrdsed.

Kümmekond aastat hiljem lisas Kepler raamatus "Harmonices Mundi" kolmanda seaduse, mille kohaselt planeedi ja Päikese vahelise kauguse kuup on võrdelises seoses planeedi aasta kestusega.
Muriel Barbery (2009)
**Muriel Barbery** (sündinud 28. mail 1969 Casablancas) on prantsuse kirjanik ja filosoofiaõppejõud.

Barbery õppis Lycée Lakanalis, astus 1990. aastal École Normale Supérieure de Fontenay-Saint-Cloud'sse ning lõpetas selle filosoofia alal 1993. Seejärel õpetas ta filosoofiat Bourgogne'i ülikoolis, ühes lütseumis ja Saint-Lô õpetajakoolituse instituudis (Institut Universitaire de Formation des Maîtres). 2008. aastal loobus ta õpetamisest ning kolis koos abikaasaga elama Jaapanisse Kyōtosse.

Barbery romaan "Siili elegants" ("L'Élégance du hérisson") oli Prantsusmaa raamatumüügi edetabeli tipus 30 nädalat järjest. See on olnud menuk mitmel teiselgi maal ning on pälvinud arvukalt auhindu. Raamatu tegelased on jõuka Pariisi korterelamu asukad, eelkõige varjatud intellektuaalsete huvidega majahoidja Renée Michel ning ühe majas elava perekonna üliintelligentne enesetappu kavandav tütar Paloma.

"Siili elegantsist" valmis 2009. aastal ka film ("Le hérisson", režissöör Mona Achache).

Teosed
------

* "Une Gourmandise" (2000)
* "L'Élégance du hérisson" (2006; eesti keeles "Siili elegants", tõlkinud Indrek Koff, Tallinn: Varrak 2012)
* "Haldjate elu", tõlkinud Pille Kruus, Tallinn: Varrak, 2016

Viited
------

1. ↑  Intervjuu Muriel Barberyga saidil bookhugger.co.uk
2. ↑  Marianne nr. 528, 2.–8. juuni, lk. 76.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Muriel Barbery** |

* Muriel Barbery ja Stéphane Barbery koduleht
* Muriel Barbery fännileht
**Lia Looveer** (neiupõlvenimi Saarepera; 5. oktoober 1920, Narva – 8. november 2006) oli eestluse edendaja Austraalias. 

Lia Saarepera isa oli Aleksander Saarepera, ema Hilda (1894–1966). Lia Saarepera õppis Tartu Ülikoolis 1938–1943 õigusteadust. 

1944. aastal emigreerus algul Saksamaale, augustis 1944 abiellus Leonid Looveerega (sünd. Looberg, 31.01.1917–7.02.1960). 

1949. aastal asus ümber Sydneysse. Lia Looveer oli Sydney Ühinenud Balti Komitee (*Joint Baltic Committee of Sydney*) asutaja ning aastatel 1952–2002 sekretär. Ta organiseeris Baltikumi tutvustavaid üritusi. 1953 ühines Austraalia Liberaalse Partei Uus-Lõuna Walesi osakonnaga. Osales föderaalsel tasandil partei rahvusküsimuste komitee tegevuses (*Liberal Party's Advisory Committee on Ethnic Affairs*).

Tunnustus
---------

* 1998 Valgetähe V klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Looveertel sündisid tütar Hille-Reet ja poeg Juho Looveer (sündinud 1952), PhD.
Lia ema Hilda teine abikaasa oli Alfred Mäeloog.

Allikad
-------

* Passing of Lia Looveer BEM JP – Michael Darby's
* The Australian Women's Registry. Looveer, Lia
* The Australian Women's Registry. The Joint Baltic Committee
**Lia Nappa** (24. juuni 1928 Tallinn – 2. märts 2004 Tallinn) oli eesti keemik, tennisist ja tennisekohtunik.

Elulugu
-------

Lia Nappa oli metsapraakeri tütar.

1945. aastal lõpetas Nappa Tallinna 8. Keskkooli, 1951 TPI keemia-mäe-teaduskonna ja 1959 Keemia Instituudi aspirantuuri. 1964. aastal kaitses ta Keemia Instituudis kandidaadikraadi keemias väitekirjaga "Diktüoneema kiltkivi kerogeeni lämmastiku keemiline loomus"

Nappa oli 1959–1965 Keemia Instituudi nooremteadur ja 1965–1989 vanemteadur.

Teadustöö
---------

Lia Nappa uuris eri leiukohtadest (Bulgaaria, Venemaa, Valgevene, Usbekistan jt) pärit põlevkivi orgaanilise aine keemilist loomust ja geneesi. Ta avaldas üle 70 teadustrükise.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 24

Teoseid
-------

* Investigation of the structure of Estonia oil shale by conversion in aqueous suspension (kaasautor). // Fuel 59 (1980)
* Liquid fuel from oil shales by hydrogenation and aqueous conversion (kaasautor). // Proceedings of International Conference on Oil Shale and Shale Oil, May 16–19, 1988. Chemical Industry Press. Beijng, China.

Kirjandus
---------

* Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Vasakpartei** (*Vänsterpartiet*, lühend **V**) on Rootsi sotsialistlik partei. Enne 1990. aastat kandis ta nime **Vasakpartei – Kommunistid** (*Vänsterpartiet kommunisterna*, lühend **vpk**).

Erakond asutati 1917 Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei lõhenemisel kommunistideks ja sotsiaaldemokraatideks. Vasakpartei deklareerib ennast 1996. aastast sotsialistlikuks, feministlikuks parteiks. (1996. aastal lisati sõna feministlik.) Parteil on 12 500 liiget.

Partei programm
---------------

Partei ei poolda ettevõtete erastamist ja pooldab Rootsi tuumaelektrijaamade sulgemist. Vasakpartei on radikaalsemate vaadetega kui sotsiaaldemokraadid ja pooldavad egalitaristlikku ja feministliku poliitikat. Samuti ei poolda Vasakpartei Rootsi kuulumist Euroopa Liitu.

Partei rahvusvahelised kontaktid
--------------------------------

Partei kuulub Uude Euroopa Vasakfoorumisse ja Põhjala Vasak-Rohelisse Allianssi. Vasakpartei on mõlema mainitud organisatsiooni asutajaliige. Euroopa Parlamendis kuulub partei Euroopa Ühendatud Vasakpoolsete ja Põhjala Vasak-Roheliste konföderatiivsesse gruppi.

Partei poliitiline seis
-----------------------

Vasakpartei, Rootsi Rohelise Partei ja sotsiaaldemokraatide vahelise 1998. aasta kokkuleppe järgi toetas Vasakpartei RSDTP vähemusvalitsust ja on viimasega võimul ka paljudes Rootsi valdades ja läänides. 2006. aasta valimistel jäädi Rootsi parlamendis koos sotside ja rohelistega opositsiooni.

Partei valijaskond
------------------

Partei valjaskond koosneb peamiselt noortest, avaliku sektori töötajatest, ajakirjanikest ja endistest sotsiaaldemokraatidest.

Valimistel
----------

2006. aasta Riksdagi valimistel saadi 22 kohta 349-st (5,8%) ja 2004. aasta Euroopa Parlamendi valimistel 2 kohta 19-st. (12,4%). Mõlemad häälteprotsendid on arvestamata 4% valimiskünnist, mis kehtis mõlematel valimistel.

Partei esimehed
---------------

* 1921–1924 Zeth Höglund
* 1921–1923 Karl Kilbom
* 1924–1929 Nils Flyg
* 1929–1951 Sven Linderot
* 1951–1964 Hilding Hagberg
* 1964–1975 Carl-Henrik Hermansson
* 1975–1993 Lars Werner
* 1993–2003 Gudrun Schyman
* 2003–2004 Ulla Hoffmann
* 2004–2012 Lars Ohly
* 2012–2020 Jonas Sjöstedt
* 2020– Nooshi Dadgostar

Välislingid
-----------

* Koduleht (rootsi keeles)
* Rootsi Parlament: Vasakpartei (rootsi keeles)
**Miyazaki prefektuur** on Jaapani prefektuur Kyūshū saarel Vaikse ookeani kaldal.

Haldusjaotus
------------

Miyazaki prefektuur on jaotatud 30 omavalitsusüksuseks, neist 9 linna (市, *shi*).

### Linnad

* Ebino
* Hyūga
* Kobayashi
* Kushima
* Miyakonojō
* Miyazaki
* Nichinan
* Nobeoka
* Saito

Sümbolid
--------

Miyazaki prefektuuri tunnuslind on faasan (*Phasianus soemmerringii ijimae*), tunnuspuu on kanaari dalipalm (*Phoenix canariensis*) ja tunnuslill jaapani kriinum (*Crinum asiaticum var. japonicum*).

Viited
------

1. ↑  宮崎県：宮崎県の推計人口と世帯数（令和3年3月1日現在）, vaadatud 25.03.2021.

Välislingid
-----------

* Miyazaki prefektuuri koduleht

Jaapani prefektuurid

Aichi **·**  Akita **·**  Aomori **·**  Chiba **·**  Ehime **·**  Fukui **·**  Fukuoka **·**  Fukushima **·**  Gifu **·**  Gumma **·**  Hiroshima **·**  Hokkaidō **·**  Hyōgo **·**  Ibaraki **·**  Ishikawa **·**  Iwate **·**  Kanagawa **·**  Kagawa **·**  Kagoshima **·**  Kōchi **·**  Kumamoto **·**  Kyōto **·**  Mie **·**  Miyagi **·**  Miyazaki **·**  Nagano **·**  Nagasaki **·**  Nara **·**  Niigata **·**  Ōita **·**  Okayama **·**  Okinawa **·**  Ōsaka **·**  Saga **·**  Saitama **·**  Shiga **·**  Shimane **·**  Shizuoka **·**  Tochigi **·**  Tokushima **·**  Tōkyō **·**  Tottori **·**  Toyama **·**  Wakayama **·**  Yamagata **·**  Yamaguchi **·**  Yamanashi
**Tartu Ülikooli filosoofia osakond** on Tartu Ülikooli filosoofia ja semiootika instituudi allüksus, kus õpetatakse filosoofia eriala (bakalaureuse-, magistri- ja doktoriõppes) ning pakutakse filosoofialoenguid teiste erialade üliõpilastele kõrvaleriala, vaba- või valikainetena.

Filosoofia osakond avati 1992. aastal filosoofiateaduskonna koosseisus. Enne seda oli Tartu Ülikoolis **filosoofia kateeder**. 

Alates 2007. aasta juunist on filosoofia osakond ühendatud semiootika osakonnaga ning eetikakeskusega struktuuriüksuseks, mis kannab nime Tartu Ülikooli filosoofia ja semiootika instituut.

Filosoofia osakonna juhatajad
-----------------------------

* Eero Loone (1992–1994)
* Ülo Matjus (1994–1996)
* Rein Vihalemm (1996–1998)
* Eero Loone (1998–2000)
* Ülo Matjus (2000–2004, sh 2002–2003 sügissemestril Rein Vihalemm)
* Margit Sutrop (2004–2012)
* Daniel Cohnitz (2013–2015)
* Bruno Mölder (alates 2016)

Filosoofia kateedri juhatajad
-----------------------------

Kateeder kandis nime dialektilise ja ajaloolise materialismi kateeder.

* Dimitri Šardin (1950–1951)
* Grigori Sapožnikov (1951–1953)
* Oskar Jüris (1954, 1955)
* Mihhail Makarov (1954, 1955–1956)
* Grigori Sapožnikov (1956–1957)
* Otto Štein (1957–1960)
* Mihhail Makarov (1960–1971, sh 1965–1966 Lembit Valt)
* Jaan Rebane (1971–1986)
* Eero Loone (1986–1992)

Välislingid
-----------

* TÜ filosoofia ja semiootika instituudi koduleht

1. ↑  Sootak, Varje (8. november 1991). "Filosoofiateaduskond alustab taas 1. jaanuaril 1992". *Universitatis Tartuensis* (32): 1, 4.
**Soostumine** on looduslikult toimuv mullatekkeprotsess, mille käigus toimub liigniiske keskkonna tingimustes orgaanilist ainet sisaldavate horisontide (huumushorisondi ja maapinna) turvastumine ja mineraalsete horisontide gleistumine.

Soostumist võivad põhjustada nii pinna- või üla- kui ka põhja- või üleujutusvesi.

Tegurid, mis mõjutavad soostumise laadi ja tulemust
---------------------------------------------------

* Liigse vee kogunemise kestus.
* Vee keemiline koostis.
* Mulla lähtekivim.
* Maapinna ja aluskihtide reljeef.
* Taimkatte ja orgaaniliste jäänuste muundumine.

Muldade genees soostumisel
--------------------------

* Natuke suureneb orgaanilise aine sisaldus mullas.
* Ilmuvad gleistumise tunnused ja kujunevad gleistunud mullad.
* Gleistunud mullad arenevad glei- või leet-gleimuldadeks.
* Toimub muldade turvastumine, tekivad vastavalt turvastunud glei- ja turvastunud leet-gleimullad.
* Tekivad soomullad.

Soostumine Eestis
-----------------

Eestis on soostumine saanud kesta viimasest jääajast saadik, s.o. üle 10 000 aasta. Selle ajaga on soostunud umbes 70% Eesti territooriumist. Et Eestis sademete hulk ületab auramist, siis küllaldase vee äravoolu puudusega piirkondades on levinud sood ja soostikud. Esimesed sood on Eestis tekkinud 9000–10 000 aastat tagasi, nende arv ja pindala kasvas aastatuhandete jooksul ning see protsess toimub tänapäevalgi.

Soostumise tagajärjed
---------------------

* Liigniiske hapnikuvaene keskkond vähendab mullaviljakust.
* Soostumine aeglustab puistu kasvu, väheneb puistu tootlikkus.
* Taimede lagunemisel 5–15% nende ainest kuhjub turbana.
* Tekkivad soomullad, milles on orgaanilist ainet üle 50%.

Vaata ka
--------

* Rabastumine

Viited
------

1. ↑  Märksõnu mullateadusest ja ökoloogiast
2. 1 2 3  Uno Valk. Metsakasvataja peab soostunud metsa kuivendama Eesti Loodus, 2006, nr 3.
Vitali Tšurkin (2012)
**Vitali Tšurkin** (vene keeles *Виталий Иванович Чуркин*; sündinud 21. veebruar 1952 Moskva – 20. veebruar 2017 New York) oli Venemaa diplomaat.

Haridus ja töö
--------------

1969. aastal sai ta esimesel katsel sisse Moskva Riiklikku Rahvusvaheliste Suhete Instituuti, kus ta suunati mongoli keele osakonda. Lõpetas ülikooli 1974. aastal. Mongoli keelt enda sõnul pärast ülikooli praktiliselt ei kasutanud. Sellest ajast peale oli Tšurkin diplomaatilisel tööl.
Algul töötas ta NSV Liidu Välisministeeriumis tõlgina, seejärel välisministeeriumi USA osakonna kolmanda, teise ja esimese sekretärina.

Aastatel 1987–1989 oli Tšurkin NLKP Keskkomitee rahvusvahelise osakonna referent, 1989–1990 NSV Liidu välisministri pressisekretär ja 1990–1992 välisministeeriumi infoosakonna ülem.

* 1992–1994 oli ta Venemaa Föderatsiooni välisministri asetäitja.
* 1994–1998 suursaadik Belgias.
* 1998–2003 suursaadik Kanadas.
* 2003–2006 välisministeeriumi eriesindaja.
* 2006. aastast kuni surmani oli Tšurkin Venemaa Föderatsiooni alaline esindaja Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni ja ÜRO Julgeolekunõukogu juures, erakorraline ja täievoliline suursaadik.

Autasud
-------

* Orden Teenete eest Isamaa ees 4. järk (2012)
* Austuse orden (2009)

Varia
-----

13-aastaselt mängis ta režissöör Mark Donskoi filmis „Ema süda" (1965), mis jutustas Lenini elust..

Viited
------

1. ↑  Schram, Jamle; Eustachewich, Lia (20. veebruar 2017). "Russian ambassador to UN dies after passing out" (inglise). New York Post. Vaadatud 20.02.2017.
2. ↑
3. ↑  Виталий Чуркин — фильмография — юные советские актёры // Кино-Театр.ру
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Belgia |
|  |
| 2. ring | 1948 | Pool-raskekaal |
|  |
| Pronks | 1947 | Pool-raskekaal |

**Vital L'Hoste** (sündinud 6. juunil 1925 Biez's Grez-Doiceau' vallas Vallooni Brabandi provintsis Valloonia piirkonnas Belgias – surmaaeg ja -koht on teadmata) on Belgia endine poksija, rahvuselt valloon.

L'Hoste osales poolraskekaalus (kuni 80 kg) 1948. aasta Londoni olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise Harry Siljanderile (Soome) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

L'Hoste sai poolraskekaalus (kuni 80 kg) 7. Euroopa meistrivõistlustel (Dublin, 1947) pronksmedali.

L'Hoste poksis jaanuarist 1950 kuni maini 1952 elukutselisena. Ta osales kokku 3 kohtumisel, kaotas neist 2 (mõlemad nokaudiga) kohtumist ja viigistas 1 kohtumise.

Viited
------

1. ↑  14. suveolümpiamängude poksivõistlus. London 1948. Tulemused inglise keeles
2. ↑  7. Euroopa meistrivõistlused poksis. Dublin 1947. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Vital L'Hoste saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Vital L'Hoste saidil BoxRec
**Subutai**, ka **Sübedei** (klassikalises mongoolia keeles: Sübügätäi või Sübü'ätäi, uuemas mongoolia keeles: Сүбээдэй, *Sübedei* 1175–1248) oli mongoli väejuht ja üks peamisi Tšingis-khaani, Ugedei-khaani ja Batu-khaani strateege. 

Tema ettevalmistused sõjakäikudeks olid põhjalikud, alustades spioonide saatmisest vaenlase maale kuni soodsa lahingupaiga valikuni vahetult enne kokkupõrget.

Subutai hindas alistatud rahvaste insenere ja nende saavutusi sõjatehnikas. Ta kasutas insenere ja nende loodud vahendeid (piiramismasinad, katapuldid) oma sõjakäikudel. Tänu ülevõetud oskustele ja ratsaväe kiirele manööverdamisvõimele alistasid mongolid Hiinast Euroopasse ulatuva territooriumi. Subutai oli osaline Hiina, Horezmi, polovetside, alaanide, Gruusia ja mitme Vene vürstiriigi alistamisel ning tema juhtimisel võideti Euroopas Poola, Ungari ja Saksa ordu.

Viited
------

1. ↑  Richard Gabriel, Genghis Khan's Greatest General Subotai the Valiant, University of Oklahoma Press, 2004, lk. 6
2. ↑  David Morgan, The Mongols (2nd ed.), Malden, Massachusetts, USA; Oxford, UK; Carlton, Victoria, Australia: Blackwell Publishing, 2007 lk.5
3. ↑  Henry H. Howorth, History of the Mongols from the 9th to the 19th Century: Part I: The Mongols Proper and the Kalmuks. New York, USA: Burt Frankin, 1965, lk.55-62
**Alligaator** (*Alligator*) on veega tihedalt seotud roomajate perekond krokodilliliste seltsist. Perekonnas on kaks liiki: ameerika alligaator ja hiina alligaator. 

Esimesed alligaatorid elasid 37 miljonit aastat tagasi.

Võrdlus krokodilliga
--------------------

Alligaatori lõug on lühem ja laiem kui krokodilli oma ning see annab alligaatori peale kolmnurkse kuju. Teine oluline erinevus on see, et kui tema lõuad on koos (suu on kinni), siis ei ulatu tema neljas hammas välja nagu krokodillil.

Ameerika alligaator
-------------------

Ameerika alligaator (mississippi alligaator) elab Ameerika Ühendriikide kaguosa soistel aladel. Nad võivad elada kuni 30 aastat. Keskmine ameerika alligaator võib kasvada kuni 4 meetri pikkuseks ja kaaluda kuni 360 kg.

Kõige suurem teadaolev alligaator leiti Louisianast. Ta oli 5,84 m pikk.

Hiina alligaator
----------------

Hiina alligaator elab Jangtse jõe orus Hiinas. Täiskasvanud isased on 1,5-2,1 m pikad ja kaaluvad 36-45 kg.

Praeguseks on see liik elupaikade hävitamise tõttu peaaegu välja surnud.

Viited
------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Alligaator** |

1. ↑  ...
2. ↑  ...
3. ↑  ...
4. ↑  ...
**Ameerika Ühendriikide iseseisvuspäev** (inglise keeles *Independence Day*, rahvakeeles *the Fourth of July*, *July Fourth* 'neljas juuli', *the Fourth* 'neljas') on USA riiklik püha, millega tähistatakse 4. juulil 1776 aset leidnud Ameerika Ühendriikide Iseseisvusdeklaratsiooni vastu võtmist. Deklaratsiooniga kuulutas Teine mandrikongress, et Kolmteist kolooniat ei ole enam Briti impeeriumi võimu all, vaid moodustavad uue iseseisva riigi, Ameerika Ühendriigid. Kongress hääletas iseseisvumise poolt kaks päeva enne deklaratsiooni, 2. juulil 1776.

Iseseisvumispäeva tähistatakse USAs üldiselt ilutulestiku, paraadide, grillpidude, karnevalide, laatade, piknike, kontsertide, pesapalli mängude, suguvõsa kokkutulekute ning poliitiliste kõnede ja tseremooniatega. Lisaks sellele toimub 4. juulil üle kogu riigi avalikke rahvaüritusi ja eraüritusi, millega tähistatakse ja peetakse meeles riigi ajalugu, valitsust ja traditsioone. Iseseisvuspäev on Ameerika Ühendriikide rahvuspüha.

Viited
------

1. ↑  "What is Independence Day in USA?". Tech Notes. 2. juuli 2015. Vaadatud 2. juuli 2015.
2. ↑  "National Days of Countries". *Uus-Meremaa välisasjade ja -kaubanduse ministeerium*. Uus-Meremaa. Originaali arhiivikoopia seisuga 25. august 2011. Vaadatud 28. juuni 2009.
3. ↑  Luure Keskagentuur. "National Holiday". *The World Factbook*. Originaali arhiivikoopia seisuga 13. mai 2009. Vaadatud 28. juuni 2009.
4. ↑  "National Holiday of Member States". ÜRO. Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuli 2012. Vaadatud 28. juuni 2009.
**Charles Gyude Bryant** (17. jaanuar 1949 – 16. aprill 2014) oli Libeeria poliitik. Oli Üleminekuvalitsuse peaminister ja Libeeria riigipea 14. oktoobrist 2003 – 16. jaanuarini 2006. Üleminekuvalitsuse ametisse astumine oli osa rahukokkuleppest, mis lõpetas Libeeria teise kodusõja "Ühendatud Libeerlased lepituse ja demokraatia eest" ülestõusnute ja president Charles Taylori vahel. Bryant oli varem ärimees ja valiti üleminekuvalitsuse eesotsa, kuna oli poliitiliselt neutraalne ning vastuvõetav kõigile osapooltele.

Jaanuaris 2007 küsitles politsei Bryanti kahtlustatuna korruptsioonis ja raha kõrvaldamises tema ametiajal. 27. veebruaril 2007 esitati talle süüdistus rohkem kui ühe miljoni USA dollari kõrvaldamises. 13. märtsil ta vahistati, kuid vabastati õige pea kautsjoni vastu. Kohus tema vastu algas 25. aprillil 2007. Bryant pole ennast süüdi tunnistanud. Septembris 2010 mõisteti ta kõigis süüdistuse punktides õigeks.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Moses Blah** | **Libeeria president**14. oktoober 2003 – 16. jaanuar 2006 | Järgnev**Ellen Johnson-Sirleaf** |
Traaklane (vasakul) võitlemas Murmilloga (paremal), mosaiigi asukoht Römerhalle, Bad Kreuznach, Saksamaa
Murmillo näidisrelvastuses Hamburgi gladiaatorite koolis 2009 aastal
**Murmillo** (ka *mirmillo*) oli Vana-Rooma raskerelvastuses gladiaator Rooma keisririigi ajajärgul. Selle gladiaatoritüübi eelkäijaks olid gallused, kes olid Galliast pärit sõjavangid. Galluste relvastus, varustus ja võitlustiil olid iseloomulikud Gallia sõdalastele. Kuna Gallia sai Rooma provintsiks, arenes see võitlejatüüp aja jooksul uueks gladiaatortüübiks murmilloks.

Relvastus
---------

Murmillo kandis kogu pead katvat iseloomuliku kõrge harjaga kiivrit ning suurt nelinurkset puidust kilpi ehk *scutum*'it. Ründerelvaks oli lühike mõõk *gladius*. Mõõka hoidva käe (enamasti parema) turviseks oli tepitud või rauast varrukas *manica*. Tal oli üks sääreturvis (enamasti vasakul jalal). Seda tüüpi gladiaatorid pidid olema atleetlikud relvastuse raskuse tõttu. Murmillol oli võitlejanimi ning kiiver võimaldas tal anonüümseks jääda.

Võitlus areenil
---------------

Murmillo pandi tavaliselt võitlema traaklasega. Väiksematel areenidel võidi vastaseks seada ka samuti raske relvastusega *provocator* või *hoplomachus*, aga ka kergrelvastusega *retiarius*. Võrku heitvale retiariusele oli murmillo soodne vastane, kuna tal oli kiivril kõrge hari, kuhu võrk võis takerduda.

Viited
------

1. ↑  Junkelmann 2000, pp. 52-53
2. ↑   "Rooma areenivõitleja käsiraamat", Tallinn, AS Äripäev, 2017 lk 84.

Kirjandus
---------

* Philip Matyszak. Rooma areenivõitleja käsiraamat. Tallinn, AS Äripäev, 2017