recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Niger |
|  |
| Veerand-finaal | 1964 | II kerge-keskkaal |
| 3. ring | 1968 | I kerge-keskkaal |
| Pronks | 1972 | I kerge-keskkaal |

**Issaka Daboré** (1940 – 25. detsember 2021) oli Nigeri poksija.

Daboré sai I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1972. aasta Müncheni olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Angel Angelovile (Bulgaaria) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1964. aasta Tōkyō olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Pertti Purhosele (Soome) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1968. aasta México olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Daboré oli esimene ning on seni ainus Nigeri poksija ja üldse sportlane, kes on olümpiamängudel võitnud medali.[*viide?*]

Viited
------

1. ↑  20. suveolümpiamängude poksivõistlus. München 1972. Tulemused inglise keeles
2. ↑  18. suveolümpiamängude poksivõistlus. Tōkyō 1964. Tulemused inglise keeles
3. ↑  19. suveolümpiamängude poksivõistlus. México 1968. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Issaka Daboré veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Isostaasia** on litosfääri ja astenosfääri vaheline gravitatsiooniline tasakaal.

Litosfääri all paiknev astenosfäär on mõne protsendi ulatuses ülessulanud ning seetõttu võimeline aeglaselt voolama. Tema kohal olev litosfäär on aga valdavalt tahke ning väiksema tiheduse tõttu ujub astenosfääril. Sõltuvalt litosfääri paksusest või tihedusest on ta astenosfääri poolt erinevale kõrgusele surutud. Näiteks mäestikud on paksenenud litosfäär, mis ulatub sügavamale astenosfääri kui külgnevad tasase pinnamoega madalikud. Olukord on analoogiline näiteks jäämägedega – mida kõrgem jäämägi, seda sügavamale vee alla peab ta ulatuma.

Isostaasia nähtus tekitab **isostaatilisi liikumisi**, mis on litosfääri vertikaalsed liikumised, mis tulenevad **isostaatilise tasakaaluseisundi** poole püüdlemisest. Tasakaaluseisundit võivad rikkuda mitmesugused tegurid. Näiteks settimise või mandrijäätumise tõttu hakkab litosfäär lisandunud massi tõttu sügavamale vajuma. Erosioon aga vastupidi vähendab litosfäärisamba massi ning tema all olev astenosfäär taastab aeglaselt oma kuju vähenenud massiga litosfääri kõrgemale surudes. Seetõttu võivad maapinnal paljanduda näiteks moondekivimid, mis tekkisid 20 kilomeetri sügavusel maakoores.

Isostaasia mõistmiseks on võetud kasutusele **isostaatilise kompensatsioonisügavuse** mõiste. See on tasapind vahevöös, mille kohal oleva kivimsamba mass on igal pool ühesugune. Kui selle kohal oleva litosfääri massi vähendada, näiteks läbi mäestiku erosioonilise madaldumise, siis peab vahevöö vähenenud massiga mäestiku all kõrgemale tõusma, et kompensatsioonitaseme kohal olevate kivimite mass jääks konstantseks. Mäestik ei jää selle tõttu siiski samale absoluutsele kõrgusele, sest litosfäär on vahevööst väiksema tihedusega, mistõttu asendab ühte ruumalaühikut litosfääri ruumalaliselt väiksem kogus astenosfääri. See võimaldabki mäestike kulutamist tasandikeks.

**Isostaatiline korrektsioon** on isostaatilise tasakaaluseisundi taastamine ning see võib võtta palju aega. Näiteks liustik taandus Eesti alalt üle 10 000 aasta tagasi, kuid maapind tõuseb isostaatilise korrektsiooni tõttu siiani.

Kahe erinevate omadustega (tihedus, paksus) maakooretüübi (ookeaniline, mandriline) tõttu on ka Maa reljeef valdavalt kahel hüpsomeetrilisel tasemel – ookeaniline maakoor umbes 5 kilomeetrit allpool merepinda ning mandriline keskmiselt ligi kilomeeter pealpool.

Vaata ka
--------

* Glatsioisostaasia
**Puistevill** (inglise *blown wool*) on villatehase tootmisliinil toodetud eriline vill.

Puistevilla koostise tüübid:

* klaasvill
* tselluvill
* kivivill

### Paigaldus

Enne puistevilla paigaldust peavad olema tehtud vajalikud eeltööd, sest pärast puistevilla paigaldamist ei tohi paigaldatud villa peal liikuda.

Käiguteed erinevateks otstarveteks nagu tehnoseadmete, katuseluukide, korstende juurde peavad olema paigas. Käigutee kõrgus peab olema planeeritavast puistevilla kõrgusest kõrgemal vähemalt 50 mm.

Kohad, kuhu puistevill ei pääse, peavad olema isoleeritud enne puistevilla paigaldamist.

Laeluukide ümber peab olema ehitatud piisava kõrgusega raam, mis ulatub puistevilla tasemest vähemalt 50 mm kõrgemale.

Kõik eritööd nagu ventilatsioon, elektri, vee- ja küttetööd peavad olema valmis ja vajadusel isoleeritud.

Puistevilla paigaldamiseks peab olema piisav valgustus.

Ehitusmaterjali jäägid ja ehituspraht peavad olema koristatud.

Villakihi all olevasse konstruktsiooni peab olema paigaldatud aurutõkkekiht.

Korstende ümber peab olema paigaldatud vähemalt 100 mm paksune tulekindel isolatsioon.

Katuse räästastesse peab paigaldama tuulesuunajad.

Vaata ka
--------

* Majade soojustamine
* Mineraalvill

Viited
------

1. ↑  Rein Kala (01.04.2018). "Puistevilla paigaldus". *Evari.ee*.

Välislingid
-----------

* (arhiiviversioon)
Andosoolid
**Andosoolid** on vulkaanilistele piirkondadele iseloomulikud huumuserikkad mustjapruunid mullad. Muldade nimetus tuleneb jaapani keelest, kus *an* tähendab tumedat ja *do* mulda. Nende tekkimist soodustavad sulfaatide poolest rikkad purskekivimid (basalt, andesiit, rüoliit).

Andosoolidele on iseloomulik suur vulkaanilise klaasi sisaldus, samuti ka suur amorfsete ainete sisaldus. Andosoolid sisaldavad tüüpiliselt allofaani, imogoliiti ja ferrihüdriiti.

Andosoolide levik
-----------------

Andosoolide levikukaart
Enamasti esinevad andosoolid vulkaaniliselt aktiivsetes piirkondades, harva ka väljaspool aktiivse vulkanismi tsoone. Niisketes ja poolniisketes piirkondades ning happelistes tingimustes võivad andosoolid tekkida väljaspool vulkaanilisi piirkondi, kui pinnas sisaldab suurel hulgal silikaate ja ümbruskonnas leidub lössi ning savimineraale (sel moel on tekkinud andosoolid Rio Grande do Sulis). Nad katavad ligikaudu 1% jäävabast maismaa osast, põhiliselt on need levinud Vaikse ookeani tulerõngas, ent ka Ida-Aafrika riftivööndis, Itaalias, Islandil ja Havail, kohati ka Saksamaal ja Prantsusmaal.

Andosoolide kasutamine
----------------------

Kuna andosoolid on enamasti hilise tekkega mullad, on need tavaliselt väga viljakad (erandiks on mõningad troopilised piirkonnad, kus pinnases leiduv fosfor on mingil põhjusel seotud). Taolistes piirkondades lisatakse mullale fosforväetisi või lupja. Fossiilseid andosoole on siiski leitud ka Kambriumieelsetest kihistutest.

Andosoolne pinnas talub väga intensiivset põlluharimist. Andosoolse pinnasega riisikasvatuspiirkonnad Jaava saarel on üks tihedamini asustatud alasid kogu maailmas. Mujal kasvatatakse andosoolsetel muldadel puuvilju, maisi, tee, kohvi ja tubakat. USA loodepiirkondades kasvavad andosoolsetel muldadel väga kõrge boniteediga metsad.

Viited
------

1. ↑  Pavel Vladimirovich Krasilʹnikov (2009). A Handbook of Soil Terminology, Correlation and Classification. Earthscan. lk. 376. ISBN 978-1-84977-435-2.
2. ↑
3. ↑  Andosols, Olafur Arnalds, Encyclopedia of Soil Science, lk. 39–26.
4. ↑  World reference base for soil resources 2014. International soil classification system for naming soils and creating legends for soil maps. IUSS Working Group WRB. Rome: FAO, 2014, lk, 137–138, seria: World Soil Resources Reports No. 106. ISBN 978925108369-7.
5. ↑  M. A. Głazowska: Gleby kuli ziemskiej. Warszawa: 1981, lk. 68–69. ISBN 8301021985.
6. ↑  Grunwald, Sabine. "Andisols". Soil & Water Sciences. University of Florida.
7. ↑  Renata Bednarek, Zbigniew Prusinkiewicz: Geografia gleb. Warszawa: Wydawnictwo Naukowe PWN, 1999, lk. 122–123. ISBN 8301122471.
Jean-Philippe Mateta 2020. aastal Mainzis mängimas
**Jean-Philippe Mateta** (sündinud 28. juunil 1997 Sevran's) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib ründajana Inglismaa Premier League'i klubis Crystal Palace.

2014. aastal liitus ta Prantsusmaa klubiga LB Châteauroux. Hooajal 2015–16 lõi ta Prantsusmaa tugevuselt kolmandas liigas 22 mänguga 11 väravat.

2016. aasta septembris sõlmis ta viieaastase lepingu Prantsusmaa kõrgliiga klubiga Lyoni Olympique. Lyoni põhimeeskonnas pääses ta väljakule vaid hooajal 2016–17 kolmes mängus. Suurem osa hooajast 2016–17 mängis ta Lyoni Olympique'i reservmeeskonnas Prantsusmaa tugevuselt neljandas liigas, lüües 16 mänguga kuus väravat. Hooajal 2017–18 mängis ta Lyonist laenul Prantsusmaa esiliiga klubis Le Havre. Sel hooajal lõi Mateta Prantsusmaa esiliigas 17 väravat, millega jagas Jordan Siebatcheu' ja Rachid Alioui kõrval parima väravaküti arvestuses teist kohta.

2018. aasta juunis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Saksamaa kõrgliiga klubiga Mainz. Debüüthooajal lõi ta Saksamaa kõrgliigas 14 väravat.

2021. aasta jaanuaris läks ta Mainzist laenule Crystal Palace'i. Esimese värava lõi ta Inglismaa kõrgliigas 22. veebruaril 2021 mängus Brighton & Hove Albioni vastu. 2022. aasta jaanuaris läks ta Crystal Palace'i püsivalt üle.

Aastatel 2017–2019 mängis Mateta Prantsusmaa noortekoondistes.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 5.4.2022)
2. ↑  "Jean-Philippe Mateta signs permanent deal". Crystal Palace F.C. 31.1.2022. Vaadatud 5.4.2022
**Orkney saared** on saarestik Suurbritannia saare põhjaranniku lähedal. 

Koosneb üle 70 saarest, millest 20 on asustatud. Suurim saar on Mainland. Kuuluvad Suurbritanniale ja moodustavad Šotimaa haldusüksuse.

Suurim asula ja ühtlasi saarte administratiivne keskus on Kirkwall.

Orkney saartel asuvad neoliitilised asulakohad on ühed vanimad ja kuuluvad UNESCO maailmapärandi nimistusse. Saared on olnud asustatud juba vähemalt 8500 aastat.

Viited
------

1. ↑
2. ↑

Välislingid
-----------

 Orkney saared – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* 

Šotimaa omavalitsused

Aberdeen **·**  Aberdeenshire **·**  Angus **·**  Argyll and Bute **·**  Clackmannanshire **·**  Dumfries and Galloway **·**  Dundee **·**  East Ayrshire **·**  East Dunbartonshire **·**  East Lothian **·**  East Renfrewshire **·**  Edinburgh **·**  Falkirk **·**  Fife **·**  Glasgow **·**  Highland **·**  Inverclyde **·**  Midlothian **·**  Moray **·**  Na h-Eileanan Siar (Välis-Hebriidid) **·**  North Ayrshire **·**  North Lanarkshire **·**  Orkney saared **·**  Perth and Kinross **·**  Renfrewshire **·**  Scottish Borders **·**  Shetlandi saared **·**  South Ayrshire **·**  South Lanarkshire **·**  Stirling **·**  West Dunbartonshire **·**  West Lothian
See artikkel räägib munakogumist.  Teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Kurn (täpsustus).

---

Merikajaka kurn
**Kurn** ehk **munakurn** on korraga hautav munade komplekt.

Mõistet kasutatakse lisaks lindudele ka roomajate kohta. Sealjuures osa roomajaid haub mune korralikult, näiteks püüton, aga osa ei tee seda kunagi, näiteks kilpkonnad. Selgrootute kohta sõna "kurn" ei kasutata, isegi kui nad oma munade eest hästi hoolitsevad, näiteks kaheksajalad ja ämblikud.

Harilikult asub kurn pesas. Kõik pesas olevad munad ei pruugi olla ühe emase munetud: mitmel liigil, näiteks emul ja jaanalinnul, muneb mitu emast ühte pessa. Sellistes pesades on tavalisest suurem tõenäosus, et osast munadest ei kooru järglasi, samuti langeb sellistes pesades tõenäolisemalt osa mune pesaröövlite saagiks.

Kas kurna hulka arvatakse ka munetud, kuid kaduma läinud või katkised munad, selles osas teadlaste seisukohad lahknevad.

Kurna suurus
------------

Kurna suurus oleneb suuresti liigist, vahel isegi ühe perekonna piires. Kurna suurust mõjutavad paljud teisedki asjaolud, näiteks elupaik, vanemate tervis ja toitumine, röövloomade ja saakloomade arvukus ning aastaaeg. Kui mõnel paaril on aasta jooksul kaks kurna, on teine neist harilikult väiksem, aga kui esimene pesitsemine ebaõnnestus ja kõik pojad selles hukkusid, ei pruugi teine kurn esimesest väiksem olla. Röövlindudel sõltub kurna suurus kõige rohkem saakloomade arvukusest ja võib saakloomade massilise sigimise aastatel olla mitu korda suurem pikaajalisest keskmisest. Pika elueaga liikidel on kurna keskmine suurus väiksem kui lühikese elueaga liikidel, kuna jõuavad elu jooksul rohkem pesitseda.

Eelpoolmainitud tunnused ei ole munevatele loomaliikidele ainuomased, vaid kui kurna asemel rääkida pesakonnast või veelgi üldisemalt järglastest, siis nad kehtivad nendegi liikide kohta, kes ei mune.

Vaata ka
--------

* Haue
**Rahvahääletused põhiseaduse muutmiseks** toimusid aastail 1932–1933 1920. aasta Eesti vabariigi põhiseaduse muutmise eesmärgil.

Eellugu
-------

1923. aastal peetud rahvahääletusel usuõpetuse üle (Rahvahääletus avalike algkoolide seaduse muutmiseks) ilmnes, et rahva kui formaalselt riigivõimu kõrgem teostaja (§ 27) ei jaga Riigikogu seisukohta ja I Riigikogu pidi seetõttu laiali minema. Seetõttu järgneva üheksa aasta jooksul enam rahvahääletusi ei korraldatud. 1926. aastal üritasid sotsialistid tühistada võõrandatud mõisate eest tasu määramist rahvahääletuse korras ja 1932. aastal üritasid vapsid maaomavalitsuste kaotamist rahvahääletuse korras. Mõlemal juhul oli tõenäoline, et rahvas ei jaga Riigikogu seisukohta ja Riigikogu keeldus küsimuse rahvahääletamisele panemisest. Erakonnad ei usaldanud oma valijaskonda. Mõlemal juhul oli vaieldamatu, et Riigikogu talitusviis ei olnud kooskõlas Põhiseadusega, märgib Artur Mägi.

29. septembril 1926 esitas Põllumeestekogude rühm Riigikogule esimese korrapärase põhiseaduse muutmise kava.

Rahvahääletused
---------------

* Esimesel rahvahääletusel põhiseaduse muutmiseks (13. 14. ja 15. augustil 1932) lükati tagasi V Riigikogu ettepanek.
* Teisel rahvahääletusel põhiseaduse muutmiseks (10. 11. ja 12. juunil 1933) lükati tagasi V Riigikogu ettepanek.
* Kolmandal rahvahääletusel põhiseaduse muutmiseks (14. 15. ja 16. oktoobril 1933) võeti vastu 1934. aasta Eesti Vabariigi põhiseadus.

Laskmata end häirida rahvahääletuste tulemustest, jäi V Riigikogu ka pärast rahvahääletusi edasi ametisse. Kuna 1934. aastal lükati uue põhiseaduse järgse VI Riigikogu valimised edasi, jäi V Riigikogu ka selle põhiseaduse kehtivusajal ametisse kuni 1937. aasta lõpuni, kuni 1. jaanuaril 1938 jõustus Rahvuskogu poolt vastuvõetud kolmas põhiseadus.

Viited
------

1. ↑  Artur Mägi. Kuidas valitseti Eestis. Tõrvik, Stockholm, 1951, lk. 79–81.
2. ↑  Artur Mägi. Kuidas valitseti Eestis. Tõrvik, Stockholm, 1951, lk. 81.

Kirjandus
---------

* A. Tooms. Rahvahääletused Põhiseaduse muutmiseks. Eesti Statistika 1933, nr. 145 (12), lk. 605 - 617.
**Inimvajaduste hierarhia** ehk **Maslow' vajaduste hierarhia** ehk **Maslow' püramiid** on inimesele omaste vajaduste kategoriseerimise ja väärtustamise süsteem.

Üks tuntumaid sotsiaalsete ja bioloogiliste vajaduste liigitusi pärineb Abraham Maslow'lt. Selle kohaselt on inimvajaduste hierarhia järgmine:

1. füsioloogilised vajadused – vee-, toidu-, une- ja seksuaalvajadus;
2. turvalisusvajadus – vajadus kaitstuse järgi;
3. armastus- ja kuuluvusvajadus – vajadus kuuluda mingisse enda jaoks olulisse rühma ja tunda, et temast hoolitakse;
4. tunnustusvajadus – vajadus teiste poolt väljendatava tunnustuse järele;
5. eneseteostusvajadus – vajadus "jätta jälg" kasutades ära enda täielikku potentsiaali, milleks inimesel jätkub võimeid, oskusi ja teadmisi. Näiteks alustatakse ettevõtlusega.

Maslow' inimvajaduste hierarhia
Hierarhia neli madalamat astet on füsioloogilised vajadused. Neid nimetab Maslow ka **puudulikkusvajadusteks** (*deficiency-needs*, *D-needs*). Viies, eneseteostusvajadus, ning püramiidist väljapoole jääv kuues, enesetranstsendentsivajadus, on kõrgemad ehk **olemusvajadused** (*Being-needs*, *B-needs*).

Hierarhia kõrgemate astmeteni jõudmiseks peavad kõik alamad vajadused olema rahuldatud.

Maslow' püramiid arvestab nn keskmise inimesega ega kehti nende inimeste puhul, kes kõrgemate vajaduste saavutamiseks jätavad mõne astme vahele.

Eneseteostus
------------

Et Maslow keskendus oma töödes, erinevalt eelnenud psühhoteraapiast, tervele inimesele, on ta kirjutanud kõrgematest vajadustest pikemalt. Artiklis "Self-Actualizing and Beyond" (kogumikteoses "The Farther Reaches of Human Nature") kirjeldab ta eneseteostusele viivat käitumist järgmiste tunnuste kaudu:

1. täie tähelepanuga kogemine;
2. kasvule suunatud valikute tegemine (vastandina regressioonile suunatud valikutele);
3. hinnangute langetamine endast lähtuvalt (vastandina õpitud hinnangute kordamisele);
4. kahtluse korral aus olemine, mis omakorda eeldab vastutuse võtmist;
5. julgus teistest erineda, olla mittekonformistlik või ebapopulaarne;
6. osalemine esmajärgulisusele suunatud protsessis;
7. kaasnevad tippkogemused;
8. patoloogilistest kaitsemehhanismidest loobumine.

Vaata ka
--------

* Abraham Maslow
* Inimlikud vajadused
* Õpitud vajaduste teooria
* Eneseteostus
* Enesetähtsustamise sajand

Välislingid
-----------

 Inimvajaduste hierarhia – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Käsitööleht** oli Tartu Eesti Põllumeeste Seltsi välja antud ja 1906–1926 aastatel ilmunud ajakiri, mis oli esimene ja kõige vanem naiste häälekandja Eestis.

Tartu Eesti Põllumeeste Selts hakkas näituste, kursuste ja trükisõna kaudu taaselustama kodukäsitööd. Algselt anti Käsitöölehte välja kord kuus Põllutöölehe kaasandena. Mõne numbri järel oli selge, et vajadus sellise ajakirja järele on olemas. Väljaandjate julge algatus oli eesti naiste keskel leidnud ülisooja vastuvõtu ning ajakiri suutis igakülgselt täita talle rajatud lootused. 1907. aastal korraldas selts esimese eesti käsitöökursuse.

Käsitöölehe siht oli arendada ja levitada kodukäsitööd, tõsta ja kasvatada ilutunnet ja maitset. Käsitöölehe toimetajad olid Linda Paldrokk, siis Ebba Vimberg-Saral ja 1910. aastast alates Marie Reiman. 1911. aastast sai Käsitöölehe väljaandjaks Tartu Naisselts ja toimetajana jätkas Marie Reiman. Seda aastat loetakse aastaks, mil hakkab ilmuma Eestis esimene naiste häälekandja, nagu seda mõistetakse tänapäeval. Käsitöölehe kõrval hakkas ilmuma kirjanduslik kaasanne Naisterahva Töö ja Elu nime all.

Esimesel aastal ilmub kirjanduslik osa rohkem kaasandena Käsitöölehele. See tähendab, et Käsitööleht seisis esikohal ja alles teisel kohal Naiste Töö ja Elu. Selle artiklite sisu keerles peamiselt naiskasvatuse, tervishoiu, naisõiguse ja käsitöö ümber. Käsitöölehe eesmärgiks oli kodukäsitöö arendamine eestlaste „oma stiili" arendamine.

Juba teisel aastal, mil Tartu Naisselts hakkas Käsitöölehte välja andma (1912. aastal) on häälekandja osade nimetustes ümberpaigutus. Teisel kohal seisab nüüd Käsitööleht ja esikohal Naiste Töö ja Elu. Ajakirja tegevtoimetajaks sai Marie Tamman-Reisik.

Viited
------

1. ↑  "Käsitööleht". *ESTER*.
2. ↑  Tartu Eesti Põllumeeste Selts 1870–1940. Tartu Näitus 24.-27. augustini 1940. Tartu Eesti Põllumeeste Selts, 1940.  Lk. 60, 61
3. 1 2  Tartu Naisselts 1907–1937. Koostajad Holberg, S. Paldrock, S. Reiman, M. Saral, E. Sööt, K. E. Tartu, Postimees. 1937. Lk. 18
4. ↑  "Naiste Töö ja Elu". *Naesterahwa Töö ja Elu ja Käsitööleht*. 4. mai 1927. Vaadatud 23.11.2018.
5. ↑  Tartu Naisselts 1907–1937. Koostajad Holberg, S. Paldrock, S. Reiman, M. Saral, E. Sööt, K. E. Tartu, Postimees. 1937. Lk. 6, 17, 18
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Tartu linnaosast; endise küla kohta vaata Jaamamõisa (küla)* |

---

MapJaamamõisa linnaosa asend Tartus
**Jaamamõisa** on Tartu linnaosa Tartu kirdeosas. Linnaosa piirideks on: linna piir – Jaama tänav – Puiestee tänav – Pärna tänava pikendus.

Jaamamõisa pindala on 150 ha ja 1. jaanuaril 2012 oli elanike arv 3202.

2013. aasta 31. detsembri seisuga elas Jaamamõisas 3261 inimest, neist 1828 naist ja 1433 meest. Jaamamõisa elanikest 320 olid vanuses 0–6 aastat, 415 vanuses 7–18 aastat, 1974 vanuses 19–64 aastat ja 552 vähemalt 65-aastased. Linnaosa asustustihedus oli 2174 in/km2. Jaamamõisas elas 1,50% tartlastest.

Rahvasuus kutsutakse seda linnaosa Hiinalinnaks.

Haljasalad ja veekogud
----------------------

Jaamamõisas asub

* Rahumäe kalmistu

Veekogudest on alles

* Jaamamõisa oja

Tänavad
-------

* Ida
* Jaama
* Jaamamõisa
* Käbi
* Ladva
* Lehe
* Lääne
* Oksa
* Puiestee
* Põhja puiestee
* Rõõmu tee
* Tüve

Viited
------

1. ↑  "Statistiline ülevaade. Tartu 2013" Tartu: Tartu linnavalitsus, 2014, lk 6, ptk "Asend"
2. 1 2  "Statistiline ülevaade. Tartu 2013" Tartu: Tartu linnavalitsus, 2014, lk 29, ptk "Rahvastik"
3. ↑  "Statistiline ülevaade. Tartu 2013" Tartu: Tartu linnavalitsus, 2014, lk 28, ptk "Rahvastik"

Tartu vapp
Tartu linnaosad

Annelinn | Ihaste | Jaamamõisa | Kesklinn | Karlova | Kvissentali | Maarjamõisa | Raadi-Kruusamäe | Ropka | Ropka tööstusrajoon | Ränilinn | Supilinn | Tammelinn | Tähtvere | Vaksali | Variku | Veeriku | Ülejõe
**Kunstiühing "Ars"** oli aastatel 1920–1924 Tallinnas tegutsenud kunstiühing.

Kui mitte arvestada juba 1918. aasta jaanuaris asutatud kunstiühingut Pallas, oli 1920. aastal moodustatud Ars esimene kunstnike organisatsioon iseseisvunud Eestis. Ühing korraldas kuni 1924. aastani viis näitust. Ühingusse kuulusid peamiselt Venemaalt opteerunud kunstnikud ning baltisaksa kunstnikud. 

8.–28. novembril 1920 toimus kunstiühingu "Ars" näitus Toompeal Eestimaa Provintsiaalmuuseumi ruumides. Näituse žüriisse kuulusid kunstnikud Peet Aren, Ants Laikmaa, Anatoli Kaigorodov, Paul Sepp ja Klara Zeidler, arhitekt Boris Krümmer ning kunstiajaloolane Leo Kügelgen.

Kokku oli väljas üle 50 maali, mis olid üles seatud kolme saali. Venelastest olid esindatud Aleksander Kulkoff, Anatoli Kaigorodov, Aleksander Grinev, Antonov, Mihhail Rundaltsev, Boris Krümmer jt. Eestlastest kunstnikest olid näitusel kolm Jaan Koorti tööd ning Karl ja Paul Burmani, August Roosilehe, Paul Liivaku, Natalie Mei ja Lydia Wademan-Jans. Baltisakslasi esindasid Constance Wetter-Rosenthal, Klara Zeidler, Jacques Rosenbaum. Tähelepanu äratasid Olga Oboljaninova-Krümmeri elevandiluust miniatuurid.

Viited
------

1. ↑  Mai Levin, Vene kunstnikud Eestis, Sirp, 16.12.2005
2. ↑  Kunstinäitus tulemas, Päevaleht, 20. oktoober 1920
3. ↑  "Ars'i kunstinäituse avamine". Kaja, 9. november 1920
Pärnu maakonna valdade piirid enne ja pärast 1939. aasta vallareformi
**Penuja vald** (saksa keeles *Gemeinde Penniküll*) oli vald Halliste kihelkonnas Pärnumaal Eesti-Läti piiri ääres. Vallamaja asus Penuja külas.

1. aprillil 1939 arvati vald Abja valla koosseisu.

Vallas on sündinud Leili Kuldkepp.

Kooliharidus
------------

Niitsaadul asutati vallakool 1838. aastal. Selles koolis tegutses 1857–1871 koolmeistrina August Kitzbergi vend Jaan. Aastal 1853 alustas Penujal tööd õigeusu abikool, 1861. aastal õigeusu kihelkonnakool. Esimene koolimaja ehitati kiriku kõrvale 1875. aastal. Majas tegutses kool kaheastmelisena – valla- ehk abikooli aste ja kihelkonnakooli aste. 1919. aastal liideti Penuja kihelkonnakooliga ka Niitsaadu vallakool. 1920. aastal nimetati Penuja kihelkonnakool algkooliks ja selle ülalpidajaks sai Penuja vald. Kuni 1928. aastani oli algkoolis neli klassi, 1928. aastal lisandus 5. klass ja alates septembrist 1929 töötas kool 6-klassilisena.

1939. aasta vallareformiga moodustati Penuja, Abja, Pornuse, Vana-Kariste ja Uue-Kariste vallast Abja vald.

Viited
------

1. ↑  Maa-ameti kaardirakendused
2. ↑  Penuja küla blogi: Vanast koolimajast, praegusest külamajast. Sõnas ja pildis, 20. jaanuar 2012
Jaama tänav Lihulas
**Jaama tänav** on tänav Lihula linna kesk- ja idaosas ning kulgeb loodest kagusse.

Tänav on 960 meetrit pikk ja keskosas kuni 25 meetrit lai, tänav jätkub lõuna pool Raudtee tänavat 55 m pikkuse lõiguga. Jaama tänav saab alguse Tallinna maantee ristmikult, kagu poole kulgedes ristub Pioneeri, Pärna, Vahtra, Uus, Metsa ja Saue tänavaga ning lõpeb Raudtee tänava ristmikul.

Tänaval algus jääb ligikaudu 40 meetri ulatuses Lihula vanima asustuse muinsuskaitsealasse (nr 27014), mis hõlmab ala piki Tallinna maanteed. Jaama tänava pärandkultuuri objektideks on Lihula metskonna kontori asukoht (Jaama tn 45) ja Lihula raudteejaama asukoht tänava lõpus (Jaama tänav L2). Jaama tänava ja Tallinna maantee ristmikul (Tallinna 29) paiknes vanasti Lihula pritsikuur, mis on tänapäeval ümber ehitatud ärihooneks. Aadressil Jaama tn 9 on Lihula Gümnaasiumi hoone koos staadioniga. Tänaval asuvad peamiselt ühepereelamud ja põhjaosas korterelamud. Tänavavalgustus on paigaldatud, kõnnitee on rajatud tänava põhjapoolses lõigus.

Viited
------

1. ↑  Lihula linna kaart
2. ↑  Geoportaal(vaadatud 09.02.2021)

Välislingid
-----------

* Vaade Jaama ja Pärna tänava ristmikult loode suunas
**"Kunstniku sitt"** (itaalia *Merda d'artista*) on itaalia kunstniku Piero Manzoni teoste seeria. 

Teosed kujutavad konservikarpe, millel on itaalia, inglise, prantsuse ja saksa keeles kiri "Kunstniku sitt" ja mis väidetavalt sisaldavad 30 grammi mais 1961 toodetud ja pakendatud kunstniku väljaheidet. Kokku tehti 90 nummerdatud karpi ja neid oli kavas müüa 30 grammi kulla hetke turuhinnaga.

Teoste loomise ajal tegeles Manzoni kunsti tegemise ja tööstusliku tootmise suhte uurimisega. Samal perioodil tegi ta seeria õhupalle, millele oli kirjutatud "Kunstniku hingeõhk".

Tänapäeval on karpide väärtus kunstniku pakutud hinnast tunduvalt kõrgem. 23. mail 2007 müüdi karp nr 18 Sotheby oksjonil 124 000 euro eest ja oktoobris 2008 müüdi üks karp 97 250 Inglise naela eest.

Üks Manzoni kunagistest kaastöölistest, Agostino Bonalumi, on tunnistanud, et tegelikult on purgid täidetud kipsiga.

Eesti kunstis viitab sarnastele teemadele Jaan Toomiku 1992. aastal valminud installatsioon "15. mai – 1. juuni 1992".

Välislingid
-----------

* Foto teostest
* Foto Manzonist karpidega
Pervis Estupiñán 2015. aastal LDU Quito särgis
**Pervis Josué Estupiñán Tenorio** (sündinud 21. jaanuaril 1998 Esmeraldases) on Ecuadori jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Brighton & Hove Albion ja Ecuadori jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Ecuadori klubis LDU Quito, debüteerides Ecuadori kõrgliigas 2015. aastal. Ta murdis kohe esimesel hooajal klubi põhikoosseisu.

2016. aasta juulis sõlmis ta lepingu Inglismaa klubiga Watford. Watfordi põhimeeskonnas ei mänginud ta üheski ametlikus mängus kordagi ning oli aastatel 2016–2020 laenul Hispaania klubides: 2016–2017 Granadas (mängis põhiliselt Granada reservmeeskonnas), 2017–2018 Almerías, 2018–2019 Mallorcas ja 2019–2020 Osasunas.

2020. aasta septembris sõlmis ta seitsmeaastase lepingu Hispaania kõrgliigaklubiga Villarreal.

2022. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu Brighton & Hove Albioniga.

Ecuadori jalgpallikoondises debüteeris Estupiñán 13. oktoobril 2019 sõprusmängus Argentina vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 17. novembril 2020 MM-i valikmängus Colombia vastu. Ta kuulus Ecuadori koondisse 2021. aasta Copa Américal, kus valiti turniiri sümboolsesse koosseisu.

Saavutused
----------

Villarreal
* UEFA Euroopa Liiga: 2020–21

Viited
------

1. ↑  Hanson, Charlie (16. august 2022). "Pervis Estupinan joins from Villarreal". *www.brightonandhovealbion.com*. Vaadatud 16. augustil 2022.
**Kulani mõis** oli mõis Läänemaal Noarootsi kihelkonnas. Enne Kulani nime kandva mõisa rajamist asus Kulani külas kihelkonna vanim mõis *Nuckhoff*.

Kulani mõis rajati küll 17. sajandil, kuid erinevad allikad sisaldavad selle kohta erinevaid andmeid. Kui ühtedel andmetel on aastal 1627 mainitud *Kullanäs* küla koos mõisaga, siis teistel andmetel pärinevad esimesed teated Kulani mõisast kas 1625. või 1670. aastast. Kui 1679. aastal rajati Paslepa mõis, liideti Kulani selle külge (teistel andmetel liideti mõis aga 1662. aastal Saare mõisaga). Hiljem oli mõis vähemalt 18. sajandi lõpus mõnda aega ka Saare mõisa karjamõis.

1976. aastal toimus Kulani mõisa inventariseerimine ning selle järgi oli mõisaansambel (hooned, haljastus jm) tudmatuseni muutunud ja alles olid vaid üksikud puud. Mõisast säilinut kasutas V. I. Lenini nimeline kolhoos.

Vaata ka
--------

* Kulani peakraav
* Kulani

Viited
------

1. 1 2  I. Allikmaa. "Noarootsi". Tallinn, 1982. Lk 50-1.
2. ↑  *Baltisches historisches Ortslexikon. Teil I. Estland (Einschliesslich Nordlivland).* Begonnen von Hans Feldmann, herausgegeben von Heinz von zur Mühlen, bearbeitet von Gertrud Westermann. Böhlau Verlag Köln - Wien, 1985, lk 246.
3. ↑  Kulani mõis. Eesti ala mõisate register, vaadatud 14.05.2014.
4. 1 2  Kulani mõis. Inventariseerimine. Vaadatud 15.05.2014.

Noarootsi kirik
Noarootsi kihelkond

**Kirik**: Noarootsi Püha Katariina kirik  

**Mõisad**: 
Noarootsi kirikumõis |
Aulepa mõis |
Kulani mõis |
Nõmmküla mõis |
Paslepa mõis |
Pürksi mõis |
Riguldi mõis |
Saare mõis |
Sutlepa mõis |
Tahu mõis |
Vööla mõis
Maksim Mamin (2017)
**Maksim Vladimirovitš Mamin** (vene keeles Максим Владимирович Maмин; sündinud 13. jaanuaril 1995 Moskvas) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib ründajana NHL-i klubis Florida Panthers.

Moskva CSKA-s tegi ta KHL-is debüüdi hooajal 2014–15. Debüüthooajal lõi ta viis väravat ja kogus 10 punkti ning valiti liiga hooaja parimaks uustulnukaks.

2016. aastal valis Florida Panthers ta NHL-i *draft* '​is 175. valikuna. Panthersiga sõlmis ta 2017. aasta juunis kaheaastase lepingu. Hooaja 2017–18 esimeses pooles mängis ta American Hockey League'i klubis Springfield Thunderbirds. NHL-is tegi ta Panthersi meeskonnas debüüdi 7. jaanuaril 2018 mängus Columbus Blue Jacketsi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is 22. veebruaril 2018 mängus Washington Capitalsi vastu.

Hooaega 2018–19 alustas Mamin seitsme punktita mänguga ning 2018. aasta novembris naasis ta Moskva CSKA-sse. Kuigi 2018–19 põhihooajal kogus ta vaid kolm punkti, lõi ta Gagarini karika finaalseeria otsustavas neljandas mängus lisaajal Omski Avangardi vastu värava, kindlustades Moskva CSKA-le esimese Gagarini karika võidu. 2019. aasta aprillis sõlmis ta Moskva CSKA-ga kaheaastase lepingu.

2021. aasta juulis naasis Mamin Florida Panthersi, sõlmides klubiga üheaastase lepingu.

2015. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel võitis Mamin Venemaa kuni 20-aastaste koondisega hõbemedali. Ta kuulus Venemaa jäähokikoondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.

Viited
------

1. ↑  "Хоккейный клуб ЦСКА продлил контракт с Максимом Маминым". cska-hockey.ru. 30.4.2019. Vaadatud 19.5.2019
2. ↑  "Panthers agree to terms with Maxim Mamin". nhl.com. 28.7.2021. Vaadatud 16.4.2022

Välislingid
-----------

* Maksim Mamin NHL.com lehel
* Maksim Mamin hockeydb.com lehel

| * v
* r
Florida Panthers |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Sergei Bobrovski **·** Spencer Knight **·** Alex Lyon |
| 
**Kaitsjad**: Michael Benning **·** Aaron Ekblad **·** Casey Fitzgerald **·** Gustav Forsling **·** Radko Gudas **·** Matt Kiersted **·** Josh Mahura **·** Brandon Montour **·** Marc Staal |
| 
**Ründajad**: Aleksandr Barkov **·** Sam Bennett **·** Nick Cousins **·** Anthony Duclair **·** Patric Hörnqvist **·** Ryan Lomberg **·** Anton Lundell **·** Eetu Luostarinen **·** Sam Reinhart **·** Givani Smith **·** Eric Staal **·** Matthew Tkachuk **·** Carter Verhaeghe **·** Colin White |
Jean-Louis Trintignant 2007. aastal
**Jean-Louis Trintignant** (11. detsember 1930 Piolenc – 17. juuni 2022) oli prantsuse filminäitleja.

Jean-Louis Trintignant on tuntust kogunud filmidega "Mees ja naine", "Kolm värvi: punane", "Minu öö Maudi juures" ja "Z".

Tunnustus
---------

Berliini filmifestivali auhind (1968)

* Berliini Hõbekaru filmi "L'homme qui ment" eest

Cannes'i filmifestivali auhind (1969)

* Parima meesnäitleja auhind rolli eest filmis "Z"

David di Donatello auhind (1972)

Euroopa filmiauhind (2012)

* Parima meesnäitleja auhind rolli eest Michael Haneke filmis "Armastus"

Neljal korral on ta olnud Prantsuse Kunstide Akadeemia auhinna Césari nominentide hulgas (1987, 1995, 1996 ja 1999).

Isiklikku
---------

Trintignant oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa oli näitleja Stéphane Audran. 

Aastail 1960–1976 oli ta abielus filmilavastaja Nadine Trintignantiga. Sellest abielust sündis kolm last: Marie Trintignant (1962–2003), Vincent Trintignant (sündinud 1973) ja Pauline, kes suri 11-kuuselt.

Tema onu Maurice Trintignant oli tuntud autovõidusõitja.

Välislingid
-----------

* Jean-Louis Trintignant andmekogus IMDb (inglise)
Jean-Gaspard Deburau Pierrot'na (1832)
**Jean-Gaspard Deburau** (sünninimi **Jan Kašpar Dvořák**; 31. juuli 1796 Kolín – 16. juuni 1846 Pariis) oli Böömimaalt pärit Prantsusmaa näitleja ja miim.

Deburau vanemad oli rändtsirkuseartist Philippe-Germain Deburau ja tšehhi teenijanna Kateřina Gráffová. 1810. aastatel sattus Deburau rändtsirkusega Pariisi. Seal esinedes Théâtre des Funambules'is *commedia dell'arte*'i etendustes tõusis ta varsti lavatäheks. Populaarseks sai tema mängitud Pierrot' lavakuju. *Funambules'* teatris mängis ta oma elu lõpuni. Pärast Deburau surma esines miimina tema poeg Charles Deburau.

1945. aastal linastus filmiklassika varamusse kuuluv Marcel Carné film "Les Enfants du paradis" ("Ülemise rõdu lapsed"), milles Jean-Gaspard Deburau'd lavanimega **Baptiste** kehastas Jean-Louis Barrault. 1946. aastal lõi Carné koos Marcel Marceau'ga pantomiim-balleti "Baptiste".

Välislingid
-----------

 Jean-Gaspard Deburau – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Issa Diop (2018)
**Issa Laye Lucas Jean Diop** (sündinud 9. jaanuaril 1997 Toulouse'is) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Premier League'i klubis Fulham.

Diop alustas klubikarjääri kodulinna klubis Toulouse FC, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2006. aastal. Prantsusmaa kõrgliigas tegi ta klubi põhimeeskonnas debüüdi 2015. aasta novembris ning lõi juba oma teises mängus klubikarjääri esimese värava.

2018. aasta juunis liitus ta Inglismaa kõrgliigaklubiga West Ham United, kellega sõlmis viieaastase lepingu. Arvatav üleminekusumma oli 22 miljonit naelsterlingit, millega oli Diop West Ham Unitedi läbi aegade kallim ost. Tema Premier League'i debüüt ei alanud hästi, kui ta lõi 25. augustil toimunud mängus Arsenali vastu omavärava, kuid juba kolm päeva hiljem liigakarikamängus AFC Wimbledoni vastu oma esimese värava West Ham Unitedi kasuks. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta West Ham Unitedi kasuks 22. veebruaril 2019 mängus Fulhami vastu.

2022. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu Fulhamiga.

Aastatel 2013–2018 mängis Diop Prantsusmaa noortekoondistes. 2016. aastal tuli ta Prantsusmaa kuni 19-aastaste koondisega Euroopa meistriks.

Viited
------

1. ↑  "West Ham sign sought-after French defender Issa Diop". West Ham United F.C. 19.6.2018. Vaadatud 23.2.2019
2. ↑  "Issa Diop: West Ham sign Toulouse defender for club record £22m". BBC Sport. 19.6.2018. Vaadatud 23.2.2019
3. ↑  "Issa Diop joins Fulham". West Ham United. 10. august 2022. Vaadatud 10. augustil 2022.
4. ↑  "Diop signs for Fulham". Fulham. 10. august 2022. Vaadatud 10. augustil 2022.`{{cite web}}`: CS1 hooldus: url-status (link)
**Rahvakannel** on kannelde ja keelpillide hulka kuuluv muusikainstrument, mida kasutatakse nii soolo-, ansambli- kui ka orkestriteoste esitamiseks.

Poolkromaatiline rahvakannel

Rahvakandle ehitus
------------------

Rahvakandle põhiosadeks on kõlakast ja sellele tõmmatud metalltraadist keeled. Pillikeeled liigituvad viisikeelteks ja akordikeeldeks (akordideks). Keelte arv ja akordide arv on eri rahvakanneldel erinev.

Rahvakandleliigid
-----------------

Tavaline rahvakannel on 3 akordi- ja 24 viisikeelega. 

Poolkromaatiline rahvakannel on 5 akordi- ja 25 viisikeelega. 

Kandlemängija Sander Karu mängib poolkromaatilisel rahvakandlel

Mängimine
---------

Rahvakandle mängimisel asub kandlemängija kandle suhtes akordikeelte või viisikeelte pool. Ühe käega mängitakse viisikeeli ja teise käega akorde. 
Heli tekitamiseks tõmmatakse pillikeeled helisema sõrme(de) ja/või plektroniga.

Pillimeistrid
-------------

Rahvakandleid on valmistanud paljud kandlemeistrid.
Tööstuslikult on 3 ja 5 duuriga (akordiga) poolkromaatilisi rahvakandleid tootnud Tallinna Klaverivabrik 1970.–1990. aastatel.

Vaata ka
--------

* Kevade valss (Imeliku valss, Imeliku kandlelugu)

Välislingid
-----------

* Mis pill on rahvakannel?
* 21 soovitust kandlemängu õppimiseks
"Puder". William Hemsley, 1893

**Puder** on pehme toit, mis on tavaliselt valmistatud jahu, kruupe, tangu või helbeid vees, piimas või mõlema segus keetes. Puder võib olla ka muudest toiduainetest pehmeks ühtlaseks massiks keedetud ja tambitud toit, näiteks kartulipuder.

Koostis
-------

Helbepuder piimaga
Kõige tavalisemad ja populaarsemad pudrud on kaera- ja mannapuder. Putru valmistatakse ka teistest teraviljadest ja isegi kaunviljadest, näiteks läätsedest.

Valmistamine
------------

Ajalooliselt valmistati putru suures katlas tulistel sütel. Tänapäeval valmistatakse putru potiga pliidil või mikrolaineahjus. Kauplustes müüakse selliseidki putrusid, millele on vaja üksnes lisada kuuma piima või vett ja võib-olla natuke oodata. 

Putru võidakse maitsestada soola, suhkru või kaneeliga (näiteks mannapuder).

Söömine
-------

Kaerahelbepuder murakatega
Pudru maitse sõltub suuresti lisanditest, millega seda süüakse. Lisandite kasutamine sõltub pudruliigist, näiteks mannaputru süüakse sageli moosiga ja peaaegu mitte kunagi kastmega, seevastu kartuliputru süüakse sageli kastme ja peaaegu mitte kunagi moosiga. Levinuimad lisandid on piimatooted, ennekõike sobib putrudele või. Liha, kala ja herneid kasutatakse sagedamini vedelamates putrudes, muna ja seeni aga sõmeramates. Sibul sobib paljude putrudega. Hirsipudru sisse sobib segada kõrvitsapüreed ning odrapudrusse mooniseemneid. Magusat maitset annavad peale suhkru moos, mesi, rosinad, kuivatatud puuviljad, pähklid, šokolaad jne, nimetatud sobivad eelkõige "valgetele" putrudele – manna- ja riisipudrule aga ka näiteks helbeputrudele. 

Puder serveeritakse kuumalt kausis või taldrikul.

Pudruliigid
-----------

Indoneesia riisijahupuder
* Kaerapuder on traditsiooniline ja levinud Põhja-Euroopas ja ingliskeelsetes maades. Kaeraputru on leitud 5000 aasta vanuste Skandinaavia ja Kesk-Euroopa rabalaipade maost.
	+ kaeratangupuder
	+ kaerahelbepuder
* Maisipuder
	+ polenta
* Mannapuder
* Riisipuder
	+ risoto
	+ riisijahupuder
* Tatrapuder
* Hirsipuder
* Rukkipuder
* Tangupuder
* Mulgipuder
* Jahupuder

Puder kultuuris
---------------

Puder on Põhja-Euroopa ja Venemaa traditsiooniline roog. See on paljudes maailma kultuurides levinud hommikusöök.

Putru antakse sageli süüa haigetele inimestele, sest see on toitev ja seda on lihtne süüa.

Putru on odav ja lihtne valmistada. Sellepärast antakse seda sageli vanglas ja sõjaväes.

Eesti rahvusköögis on tuntud toit kartuli-tangupuder ehk mulgi puder.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Puder** |
**2012. aasta Soome presidendivalimistel** valiti Soome president aastateks 2012–2018. Valimiste esimene voor toimus 22. jaanuaril 2012. Kuna ükski kandidaat ei saanud üle 50 protsendi häältest, toimus 5. veebruaril 2012 kahe enim hääli saanud kandidaadi, Sauli Niinistö ja Pekka Haavisto osalusel teine voor. Valimised võitis Sauli Niinistö.

Oma teist ametiaega lõpetav president Tarja Halonen ei saanud seaduse järgi kolmandaks ametiajaks kandideerida.

Kandidaadid
-----------

Roheline Liit kinnitas 11. juunil 2011 oma kandidaadiks Pekka Haavisto.

Soome Sotsiaaldemokraatlik Partei kinnitas 8. oktoobril 2011 oma kandidaadiks endise peaministri Paavo Lipponeni.

Põlissoomlased valisid 15. oktoobril 2011 oma kandidaadiks Timo Soini.

Rahvuslik Koonderakond kinnitas 22. oktoobril oma kandidaadiks Sauli Niinistö ja Soome Rootsi Rahvapartei vähemuste voliniku Eva Biaudet. 

Keskerakonna parteikonverentsil 29. oktoobril nimetati erakonna kandidaadiks Paavo Väyrynen.

Soome Kristlikud Demokraadid teatasid esialgu, et ei kavatse oma kandidaati esitada, kuid hiljem esitasid kandidaadiks Euroopa Parlamendi liikme Sari Essayahi.

Vasakliit esitas kandidaadiks Paavo Arhinmäki.

### Esimene voor

Hääleõiguslikke kodanikke oli 4 402 622, kellest valimas käis 3 060 771 (69,7%). Eelvalimistel osales 1 415 004 ja valimispäeval 1 655 425 kodanikku. 

| Sauli Niinistö1 131 254 häält **36,96%** | Pekka Haavisto574 275 häält **18,76%** | Paavo Väyrynen536 555 häält **17,53%** | Timo Soini287 571 häält **9,40%** | Paavo Lipponen 205 111 häält **6,70%** | Paavo Arhinmäki167 663 häält **5,48%** | Eva Biaudet82 598 häält **2,70%** | Sari Essayah75 744 häält **2,47%** |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Rahvuslik Koonderakond | Roheline Liit | Keskerakond | Põlissoomlased | SDP | Vasakliit | Rootsi Rahvapartei | Kristlikud Demokraadid |
|  |  |  |  |  |  |  |  |

### Teine voor

| Sauli Niinistö 1 802 400 häält 62,6% | Pekka Haavisto 1 076 957 häält 37,4% |
| --- | --- |
| Rahvuslik Koonderakond | Roheline Liit |
|  |  |

Välislingid
-----------

* 
*
Issaak Dunajevski
**Issaak Dunajevski** (vene Исаак Осипович Дунаевский; 30. jaanuar (vkj. 18. jaanuar) 1900 Lohvõtsja – 25. juuli 1955 Moskva) oli juudi rahvusest Vene helilooja.

1910. aastal kolis Dunajevskite perekond Harkivisse, kus Issaak Dunajevski hakkas õppima nii gümnaasiumis kui ka muusikakoolis. Dunajevski lõpetas gümnaasiumi kuldmedaliga ja asus seejärel õppima Harkivi Ülikoolis õigusteadust. Muusikakooli lõpetas ta 1919. aastal. 1920. aastal katkestas Dunajevski õigusteaduse õpingud ja läks tööle Harkivi Vene Draamateatri orkestrisse, kus ta algul oli viiuldaja ja seejärel kontsertmeister. Hiljem sai ta orkestri juhatajaks ja teatri muusikaosakonna juhatajaks.

1924. aastal kolis Issak Dunajevski Moskvasse, kus oli Vaba teatri ja teatri Ermitaaž muusikaosakonna juhataja. 1926. aastal sai ta Satiiriteatri muusikajuhiks. 1929. aastal kolis Dunajevski Leningradi, kus töötas Music-Hallis. 1932. aastal hakkas ta kirjutama filmimuusikat.

1944. aastast elas Issaak Dunajevski Moskvas.

Dunajevski kirjutas 12 operetti ja arvukalt laule.

Viited
------

1. 1 2  Дунаевский Исаак Осипович chtoby-pomnili.com
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. august 2016. Vaadatud 14. augustil 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Vaade näituselt "Muutuv Tartu neljas vaates" Tartu Kunstimuuseumis
**Kunstinäitus** on kunstiteoste väljapanek, üldjuhul kujutava kunsti (maalide, joonistuste, skulptuuride), tarbekunsti, video- ja heliinstallatsioonide, interaktiivse kunsti vms väljapanek. 

Kunstinäitus võib olla ühe kunstniku või kunstnike rühma loomingu näitus; esimest nimetatakse isikunäituseks, teist rühmanäituseks. 

Kunstinäitus võib olla keskendatud mingile žanrile, teemale või kunstikogule. Vahel korraldatakse kunstinäitusi erilisel puhul, näiteks sünnipäeva või aastapäeva tähistamiseks.

Eksponeeritavad teosed võib näitusele valida kuraator või žürii.

Tavaliselt tõstetakse teosed kunstinäitustel esile ruumi ja valgustusega, andes nende kohta teavet siltidel, audiogiidide abil või näitusekataloogides. 

Kunstinäitusi korraldatakse peamiselt muuseumides, kunstisaalides ja galeriides, kuid ka kohtades, mille põhiülesanne ei ole kunsti eksponeerimine ega müük, näiteks kohvikutes. Oluline erinevus on ka selles, kas kunstiteosed on müügiks (nagu on tavaks eragaleriides) või mitte (nagu on üldjuhul muuseumides). 

Kunstinäitused võivad olla ühekordsed, osa näituste sarjast või korduda perioodiliselt. Kahe aasta tagant korraldatavaid näitusi nimetatakse biennaalideks, kolme aasta tagant toimuvaid triennaalideks.

Eesti esimeseks kunstinäituseks peetakse 1906. aastal Tartu Eesti Põllumeeste Seltsi eestvõttel Eesti Üliõpilaste Seltsi majas toimunud näitust, kus eksponeeriti 11 kunstniku teoseid.

Vaata ka
--------

* Näitus
* Kunstimuuseum

Viited
------

1. ↑  J. Hain: "Sada aastat esimesest eesti kunstinäitusest" Sirp, 11. august 2006
**"Peapööritus edusammudest"** ("*Головокружение от успехов*") on Jossif Stalini juhtkiri ajalehes Pravda, mis ilmus 2. märtsil 1930. aastal. Sellele järgnes 3. aprillil Stalini teine artikkel pealkirjaga **"Vastus seltsimeestele kolhoosnikutele"** ("*Ответ товарищам колхозникам*"). 

Stalini artiklid ilmusid ajal, mil Nõukogude Liidus oli käimas massiline kollektiviseerimine. Oma kirjutistes kutsus Stalin üles vältima liialdusi, sundi ja ähvardusi kollektiviseerimisel. Ta rõhutas igati, et talupojad peaksid kolhoose moodustama vabatahtlikult. 

Samaaegselt artiklite ilmumisega võttis ÜK(b)P Keskkomitee eesotsas Staliniga vastu rea otsuseid ("Võitlusest parteiliini moonutustega kolhoosiliikumises" (*"О борьбе с искривлениями партлинии в колхозном движении"*) jt), mille toimel kollektiviseerimine aeglustus ja sai isegi tagasikäigu. 1930. aasta jooksul vähenes kolhooside arv ligi poole võrra. Paljud talupojad astusid kolhoosidest välja. Kollektiviseerumine intensiivistus taas järgmistel aastatel ning aastaks 1936 oli 90 protsenti talupoegadest kolhoosides või sovhoosides.

Ilukirjandus
------------

Artiklil "Peapööritus edusammudest" on oluline roll paljudes kollektiviseerimist käsitletavates ilukirjanduslikes teostes: Mihhail Šolohhovi romaanis "Ülesküntud uudismaa" (I köide, 28. ja järgmised peatükid); Vladimir Tendrjakovi jutustuses "Agoonia" jpt.

Bibliograafia
-------------

* Peapööritus edusammudest; Vastus seltsimeestele kolhoosnikutele / Jossif Stalin; EK(b)P Partei Ajaloo Instituut. - Tallinn: Poliitiline Kirjandus, 1948. - 36 lk. -(Maa-aktivisti raamatukogu).

Välislingid
-----------

* Peapööritus edusammudest. Tekst vene keeles.
* Peapööritus edusammudest. Tekst inglise keeles.
* Vastus seltsimeestele kolhoosnikutele. Tekst vene keeles.
* Vastus seltsimeestele kolhoosnikutele. Tekst inglise keeles.
**Kunstivool** on ühine nimetaja kunstiteostele, mille loomisel on kunstnikud lähtunud kas sarnastest kunstilistest ideaalidest, kunstistiilist või tehnikast või mis on loodud samal ajalooperioodil. 

Kunstivoolu määratlemisel ei ole kindlaid reegleid. Mõne kunstivooluga seotud kunstnikud võivad järgida rangeid põhimõtteid, kuid teise kunstivoolu kuuluvatel kunstnikel võib olla vähe ühist. 

Kunstivoolu määratlemine on tihti toimunud ajaloolise konventsioonina kriitikute või kunstiajaloolaste poolt, et paremini mõista teatud kunstniku loomingut teatud kontekstis. Tihti on see kriitika olnud negatiivne ning ei kajasta kunstniku enda soovi.

Mõtlemine kunstivooludes on 19. sajandi lõpus alanud areng, kui üheaegselt viljeldud kunstistiilide hulk võrreldes muude ajalooperioodidega oluliselt kasvas.

Kunstivoolu nimetus võib vahel olla identne kunstistiili nimetusega.

Sarnaste huvide kunstnike või sarnase stiiliga kunstiteoste rühmitamine kunstivooluks on peamiselt Lääne kunsti tunnusjoon.

Kunstivoolude ajalugu
---------------------

Esimesed kunstivoolud tekkisid 19. sajandi lõpus ja eriti 20. sajandi alguses seoses modernistliku hoiaku esilekerkimisega mitmetes ühiskonna ja kultuuri sfäärides.

Kunstivoolud:

* romantism
* abstraktsionism
* dadaism
* ekspressionism
* estetism
* fovism
* futurism
* impressionism
* kontseptuaalkunst
* kubism
	+ orfism
	+ tubism
* realism
	+ naturalism
* regionalism
* sotsialistlik realism
* sümbolism
* sürrealism

Vaata ka
--------

* Kunstistiil
* Kunst
**Pealtvaataja efekt** ehk **kõrvaltvaataja efekt** on sotsiaalpsühholoogiline nähtus, kus inimese valmidus kriitilises olukorras kannatajale abi pakkuda on väiksem juhul, kui leidub teisi passiivseid pealtvaatajaid. Abi pakkumise tõenäosus on pöördvõrdelises seoses pealtvaatajate hulgaga.

Sellisel nähtusel on mitu põhjust, näiteks ebakindlus, nõrk sotsiaalne sidusus, vastutuse hajumine.

Nähtuse kohta leidub reaalses elus palju näiteid. Üks neist on 1964. aastal New Yorgis aset leidnud juhtum, kus Kitty Genovese tapeti mitme tema naabri silme all. Üks tänapäevasemaid näiteid pärineb aastast 2009, kui Saksamaal tapsid kaks 18-aastast noorukit rongijaamas Dominik Brunneri, kes oli läinud appi nende poolt rünnatud lastele. Juhtumil oli rohkemgi pealtnägijaid, kuid keegi ei sekkunud. Nii praktilises kui ka teoreetilises mõttes on pealtvaataja efekt mänginud meie abistava käitumise mõistmise juures olulist rolli.

Klassikaline pealtvaataja efekti uurimisparadigma
-------------------------------------------------

Tüüpiline pealtvaataja efekti uurimus näeb välja järgmine: osalejad töötavad väidetavalt olulise ülesande kallal (näiteks küsimustiku täitmine, uurimuse läbiviija ootamine) kas üksinda või koos veel mõne osalejaga (passiivsed pealtvaatajad). Äkitselt on nad lavastatud hädaolukorra tunnistajateks (näiteks eksperimenteerija saab vigastada, kedagi rünnatakse, midagi varastatakse). Osalejate reaktsioon registreeritakse, tavaliselt vastavalt nende sekkumise tõenäosusele ning ajale, mis neil sekkumiseks kulus. Seejärel võrreldakse mitme pealtvaatajaga olukorra tulemusi ühe pealtvaatajaga olukorra tulemustega. Sel moel on leitud pealtvaataja efekti mitmetes valdkondades.

Viited
------

1. 1 2  Fischer, P. Krueger, J. Greitemeyer, T. Vogrincic, C. Kastenmüller, A. Frey, D. Heene, M. Wicher, M. Kainbacher, M. (2011), „The Bystander-Effect: A Meta-Analytic Review on Bystander Intervention in Dangerous and Non-Dangerous Emergencie", Psychological Bulletin 2011, Vol. 137, No, 4, 517-537