recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kaspars Dubra (2010)
**Kaspars Dubra** (sündinud 20. detsembrilil 1990 Riias) on Läti jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Ukraina kõrgliiga klubis FK Oleksandrija ja Läti jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Läti klubis Skonto FC. Läti kõrgliigas on ta mänginud veel JFK Olimpsi (2008–2009), FK Ventspilsi (2012–2014) ja FK RFSi ridades. Ta on tulnud Läti meistriks 2010. aastal Skontoga ning 2013. ja 2014. aastal Ventspilsiga.

Lisaks on ta mänginud Poola esiliiga klubis Bytom Polonia (2012), Valgevene kõrgliiga klubis Borissovi BATE (2015–2017), Kasahstani kõrgliiga klubis Pavlodari Irtõš (2017–2018) ja alates 2019. aastast Oleksandrijas. Aastatel 2015 ja 2016 tuli ta Borissovi BATE-ga Valgevene meistriks.

Dubra tegi Läti rahvuskoondises debüüdi 17. novembril 2010 sõprusmängus Hiina vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 29. märtsil 2016 sõprusmängus Gibraltari vastu.

Saavutused
----------

Riia Skonto
* Virsliga: 2010
* Balti liiga: 2010–11

Ventspils
* Virsliga 2013, 2014
* Läti karikas: 2012–13

Borissovi BATE
* Valgevene liiga: 2015, 2016
* Valgevene karikas: 2014–15
* Valgevene superkarikas: 2015, 2016

FK Panevėžys
* A lyga: 2023
Eero Vasar pidamas akadeemilist loengut "Pontes inter aetates et homines" (Sillad aegade ja inimeste vahel) Rahvusülikooli 92. aastapäeva aktusel 1. detsembril 2011
Eero Vasar 2021. aasta Arvamusfestivalil
**Eero Vasar** (sündinud 17. septembril 1954 Tartus) on Eesti arstiteadlane, Eesti Teaduste Akadeemia liige (alates 2010).

Elulugu
-------

Ta omandas keskhariduse aastatel 1962–1973 Tartu 5. Keskkoolis. Õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis arstiteadust aastatel 1973–1979. Seejärel astus aspirantuuri füsioloogia erialal. Kaitses 1983. aastal Tartu Ülikooli juures meditsiinikandidaadi kraadi ("Apomorfiini ja klonidiini agressiivsuse neuromediatoorsete mehhanismide farmakoloogiline analüüs") ning 1992 samas meditsiinidoktori kraadi („Koletsüstokiniini retseptorite osa käitumise regulatsioonis ja haloperidooli ja diasepaami toimes"). 

Alates 1991. aastast on Tartu Ülikooli füsioloogia instituudi (alates 2013 biomeditsiini instituut, alates 2016 bio- ja siirdemeditsiini instituut) juhataja. Alates 1992. aastast on ta Tartu Ülikooli korraline füsioloogia professor. Aastatel 2003–2008 arstiteaduskonna teadusprodekaan.

Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks valiti 2010. aastal arstiteaduse alal. Ta kuulub akadeemia bioloogia, geoloogia ja keemia osakonda, on alates 2011 Eesti Teaduste Akadeemia arstiteaduse ja tervishoiu strateegia alalise komisjoni esimees.

Teadustöö
---------

Uurimistöö põhisuunad on ärevusseisundite neurobioloogilised mehhanismid ning transgeense tehnoloogia rakendamine vaimu- ja neurodegeneratiivsete haiguste molekulaarsete mehhanismide

selgitamiseks.

Tema sulest on ilmunud üle 300 teaduspublikatsiooni, on kolme patentse leiutise autor. Olnud 33 edukalt kaitstud doktoritöö juhendajaks.

Tunnustus
---------

* 2001 Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk
* 2004 Eesti Vabariigi teaduspreemia meditsiini alal
* 2014 Tartu Ülikooli suur medal
* 2016 Karl Schlossmanni medal
* 2019 Tartu Ülikooli medal
* 2021 Eesti Vaberiigi teaduspreemia arstiteaduse alal
* 2022 Tartu linna aukodanik ja Tartu Suurtähe kavaler

Isiklikku
---------

Eero Vasara isa oli füsioloogiaprofessor Elmar Vasar, ema psühhiaater Helju Vasar, vennad psühhiaatriaprofessor Veiko Vasar ja veresoontekirurg Olavi Vasar. Tema emapoolne vanaisa oli veterinaariaprofessor Rudolf Säre.

Viited
------



1. ↑  Eesti Teaduste Akadeemia aastaraamat XVII (44) 2011. Tallinn, 2012, lk 27
2. 1 2  Margus Maidla. Akadeemik Eero Vasar: aju on peen mehhanism. - Teaduste Akadeemia - Eesti kollektiivne aju. Tallinn, 2014, lk 595-601
3. ↑  "Tartu Ülikooli suur medal". Vaadatud 3.12.2022.
4. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 6.12.2022.
5. ↑  Aune Rumm (20.1.2022). "Volikogu nimetas Tartu aukodanikud". *Tartu linna koduleht*. Vaadatud 20.1.2022.

Kirjandus
---------

Margus Maidla. Akadeemik Eero Vasar: aju on peen mehhanism. - Teaduste Akadeemia - Eesti kollektiivne aju. Tallinn, 2014, lk 595–601

Välislingid
-----------

Eero Vasar Eesti Teaduste Akadeemia kodulehel

Eero Vasar Eesti Teadusinfosüsteemis

Elulookirjeldus (CV)

Riho Laurisaar: "Professor Eero Vasar paneb hiiredki laulma" Eesti Päevaleht, 28. märts 2009

 (Eero Vasara loeng ajust)
Ott Järvela 2022. aasta Arvamusfestivalil
**Ott Järvela** (sündinud 15. jaanuaril 1983) on eesti spordiajakirjanik.

Töökäik
-------

1998. aastal töötas Järvela Postimehe suvereporterina. Hiljem on Järvela teinud kaastööd Spordilehega, Sporditähega ja Sõnumilehega. 2003. aastal liitus Järvela Sportnetiga.[*viide?*] 2005. aastast teeb ta kaastööd Eesti Raadioga.[*viide?*]

2007. aastal asus Järvela kommenteerima jalgpallimatše TV6-s, TV14-s, Kalev Spordis ja Viasat Sport Balticus ning asus põhikohaga tööle Õhtulehte. 2013. aastal sai ta Õhtulehe sporditoimetuse juhatajaks. 2019. aastast töötab Järvela Soccernet.ee-s ja kommenteerib jalgpalli ka Viaplays.[*viide?*]

2015. aastal valiti Ott Järvela Eesti Spordiajakirjanike Seltsi juhatusse.

Suurturniirid
-------------

Ott Järvela on kohapeal kommenteerinud jalgpalli suurturniire (2016 EURO, 2018. aasta maailmameistrivõistlused ja 2022. aasta maailmameistrivõistlused) ja olümpiamänge (2012 London, 2014 Sotši ning 2018 Pyeongchang).[*viide?*]

Teosed
------

* 2022 – "Järvela Jalkasahver". ISBN 9789916141878

Viited
------

1. ↑  Ott Järvela Inforegister (vaadatud 4. jaanuaril 2023)
2. ↑  Eesti Spordiajakirjanike selts (80351819) e-Äriregister (vaadatud 4. jaanuaril 2023)
Türisalu pank on Türisalu kihistu stratotüübiks
**Türisalu kihistu** (inglise keeles *Türisalu Formation*) on Ordoviitsiumi ajastu kihistu. Kihistu on nimetatud Türisalu panga järgi, mis on ka kihistu stratotüübiks. Seda hakkas esimesena määratlema Karl Müürisepp aastal 1958. Ajaliselt kuulub see suuremalt jaolt Pakerordi lademesse, moodustades selle ülemise osa, ent Tabasalu kihistik kuulub Varangu lademesse. Kihistu on kõige paksem Loode-Eestis, kus Elbikul on selle paksuseks 6,1 meetrit, ent Põlvas on kihistu vaid 5 sentimeetrit paks.

Kihistul on kaks kihistikku: Tabasalu kihistik ja Toolse kihistik. Kihistu kivimid on üldiselt väga ühtsed, koosnedes kildast, ent Varangu lademe ja Pakerordi lademe piire märgib uue kivististetüübi ilmumine, samuti on Tabasalu kihistikus õhukesi kvartsliiva kihte ja see sisaldab alumiste kihtidega võrreldes rohkem püriiti. Tabasalu kihistik jääb Varangu lademesse, üleminekupiirkond asub valdavalt Toolse kihistikus. Kihistu kivimitest suurem osa kuulub Pakerordi lademesse, uuemad Varangu lademesse kuuluvad kivimid esinevad vaid Tallinna ja Rapla vahelisest joonest ida pool. Tapast ida pool jäävad kihistu kivimid juba kõik Varangu lademesse.

Viited
------

1. 1 2   (vaadatud 10.02.2017)
2. ↑
3. ↑  Varangu Stage H. Heinsalu & V. Viira: Raukas, A. Teedumäe, A. (eds). 1997. Geology and Mineral Resources of Estonia. Estonian Academy Publishers, Tallinn. 436 ´lk. ISBN 9985-50-185-3.
4. ↑  Pakerort Stage H. Heinsalu & V. Viira: Raukas, A. Teedumäe, A. (eds). 1997. Geology and Mineral Resources of Estonia. Estonian Academy Publishers, Tallinn. 436 ´lk. ISBN 9985-50-185-3.

Välislingid
-----------

* Kihistust Eesti Stratigraafia Komisjoni andmebaasis
Iga rida neist kuuest reast on erinev permutatsioon kolmest erinevast pallist.
**Permutatsioon** on kombinatoorikas lõpliku hulga elementidest moodustatud jada, milles iga element esineb täpselt üks kord.

*Hulk* erineb *jadast*, kuna erinevalt viimasest pole hulgas elementide järjestus oluline. Näiteks {1,2,3} ja {1,3,2} tähistavad samu hulki, kuid erinevaid permutatsioone.

Üldistused
----------

Permutatsiooni mõistet kasutatakse järgnevates kontekstides.

### Kombinatoorikas

Kui on antud mingi *n* elemendist koosnev hulk ning me valime sellest hulgast *r* elementi (kus 0 ≤ *r* ≤ *n*), siis on neid elemente võimalik järjestada

{\displaystyle P(n,r)={\frac {n!}{(n-r)!}}.}
erineval moel. Sümbol ! tähistab faktoriaali. Erijuhul, kui *r* = *n*

{\displaystyle P(n)=n!\ .}
Seega *n* elemendilisi permutatsioone *n* elemendisest hulgast on täpselt *n!*.

### Rühmateoorias

Rühmateoorias käsitletakse suvaliste (isegi lõpmatute) hulkade permutatsioone. Hulga S permutatsiooniks on bijektsioon hulgast S hulka S, mis annabki võimaluse permutatsioonide koostamiseks ja see omakorda võimaldab defineerida permutatsioonide rühma. Kui hulk S on lõplik, sisaldades n elementi, siis hulgal S on n! permutatsiooni.

Permutatsioonide omadused ja erilised permutatsioonid
-----------------------------------------------------

Inversiooni moodustavad elemendid *i* ja *j* parajasti siis, kui *i* on eespool *j*-st kuid *i* > *j*.

Permutatsiooni paarsus on seotud inversioonide arvuga permutatsioonis. Kui permutatsioonis leidub paaris või paaritu arv ineverisoone, siis nimetatakse permutatsiooni vastavalt paarispermutatsiooniks või paarituks permutatsiooniks.

Transpositsioon on kahe elemendi ümbervahetamine, kusjuures kõik ülejäänud elemendid jäävad samaks. Transpositsioonide jaoks kehtib:

* Iga permutatsioon on esitatav transpositsioonide järjestikuse rakendamise teel.
* Transpositsioon muudab permutatsiooni paarsust.
* Viimast arvesse võttes võib permutatsiooni paarsuse defineerida ka järjestikku rakendavate transpositsioonide arvu kaudu, mis on antud transpositsiooni moodustamiseks tarvis.

Substitutsioonide rühm
----------------------

Bijektiivseid teisendusi hulgal nimetatakse substitutsioonideks. Saab näidata, et hulga substitutsioonid moodustavad rühma. Kui tegu on *n* elemendist koosneva lõpliku hulgaga, siis nimetatakse selle substitutsioonidest moodustunud rühma substitutsioonide rühmaks ja tähistatakse *Sn*. Substitutsioone on võimalik väljendada permutatsioonide abil.

Cayley-Hamiltoni teoreem ütleb, et iga lõplik rühm *G* on isomorfne mõne substitutsioonide rühma *Sn* alamrühmaga.

Vaata ka
--------

* Püsipunktita permutatsioon
* Kombinatsioon

Viited
------

1. ↑  M Kilp, Algebra I (1998)

Välislingid
-----------

* Kombinatsioonide ja permutatsioonide kalkulaator
**Jonas Höckflycht** (1668-1702) oli Rootsi sõjaväelane ja mereväekapten, kes osales Põhjasõjas.

Elulugu
-------

Jonas Höckflycht sündis 1668. aastal Paul Höckflychti ja Garin Gyllenpatroni perre Skindstorpis Östergötlandis. 

1685. aastal oli ta Rootsi admiraliteedis vabatahtlik ning neli aastat hiljem konstaabel. 1690. aastal oli ta merikadett. 

1700. aasta 2. märtsiks oli ta saanud nooremleitnandiks, kuid saavutas kapteni auastme sama aasta 23. oktoobril. 

1702. aastaks oli ta enda juhatuse alla saanud jahi nimega "Vivat, "millega ta osales reididel Vene positsioonide vastu Peipsi järve ääres. Ühel sellisel reidil puhuti ta laev Oudovasse, kus ta läks oma meestega rannale ning tungis ühte mõisa. Seal mõisas pakkusid naisterahvad tema sõduritele süüa, kuni lõpuks saabus üks venelaste ratsasalk, mis nad sealt minema kihutas. Rootslased taandusid oma laevadele ning alustasid Vene kahurite ja lotjadega tulevahetust. 

8. novembril 1702 saadeti Höckflycht oma laevaga luureretkele, kuid piirati Vene laevade poolt ümber. 

Jonas Höckflycht oli sunnitud end oma laevaga õhku laskma.

Isiklik elu
-----------

Jonas Höckflycht abiellus Charlotta Susanna Hård af Segerstadiga. Neil oli kaks last: Brita Catharina ja Margaretha Charlotta Höckflycht.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  "Hökeflycht no. 208". Vaadatud 18.03.2023.
2. 1 2  "Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar". Vaadatud 18.03.2023.
3. ↑  Kelch, Christian. *Liivimaa kroonika järg*. Lk 168.
4. 1 2 3  "Tartu sõjalaewastik Põhja sõja ajal". Vaadatud 18.03.2023.
**Sõmerpalu raudteejaam** (saksa keeles *Sommerpalen*) on raudteejaam Võrumaal Võru vallas Mustassaares, umbes 2,5 km kaugusel Sõmerpalust.
Läbi Sõmerpalu kulgeb Valga–Petseri raudteelõik, mis valmis 1889. aastal osana Riia–Pihkva–Peterburi raudteest. 

Algselt oli tegemist pooljaamaga, mis jäi avamisel Urvaste kihelkonda Sõmerpalu mõisa maadele. Seoses tihenenud rongiliiklusega muudeti Sõmerpalu alates 20. sajandi algusest raudteejaamaks.

Reisirongid sõitsid läbi Sõmerpalu liinil Valga–Veski kuni 2001. aastani. Sõmerpalu raudteejaamale eelnes sellel liinil Valga poolt tulles Kurenurme ja järgnes Vagula raudteepeatus. 
Praegu kasutatakse raudteed ja jaama vähesel määral üksnes kaubaveoks.

Sõmerpalu raudteejaamas asub kaks rööpapaari (varem kolm) koos kahe pöörme ja nelja fooriga, kaks madalat perrooni, Nõukogude ajal rajatud elektritsentralisatsiooni post ning mitu ajaloolist jaama abiehitist.

Raudtee põhjaküljel asetseb 1889. aastal rajatud endine puitelamu, mis seoses jaama tekkega täitis hiljem vaksalihoone ülesannet. 
Hoone on säilinud ja praegu kasutusel elamuna.

Pilte
-----

* Endine Sõmerpalu jaama peahooneEndine Sõmerpalu jaama peahoone
* Sõmerpalu jaama endine peahooneSõmerpalu jaama endine peahoone
* Sõmerpalu raudteejaam vaatega Valga pooleSõmerpalu raudteejaam vaatega Valga poole
* Sõmerpalu raudteejaam.Sõmerpalu raudteejaam.
* Sõmerpalu raudteejaam vaatega Võru pooleSõmerpalu raudteejaam vaatega Võru poole

Viited
------

1. ↑  VALGA - PETSERI - IRBOSKA; Eesti Raudteeajaloo Selts
2. ↑  Sõmerpalu jaama tehnokorraldusakt; AS Eesti Raudtee
3. ↑  "Mis on saanud endistest raudteejaamadest ja -peatustest" – Wõrumaa Teataja, nr. 83, 28 juuli 2009; DIGAR

Välislingid
-----------

* Saua ja punase mütsiga; Töörahva Elu : EKP Võru Rajoonikomitee ja Võru Rajooni Rahvasaadikute Nõukogu häälekandja, nr. 91, 6 august 1988 (DIGAR)
* Nursipalu laiendamine võib reisirongid taas Võrru tuua; Lõuna-Eesti Postimees, 24.01.2023
* Katkeid 2005. aasta töödest | Millest jutustavad eakamad inimesed eha.ee
* Sõmerpalu raudteejaam; pskovrail.ru (*vene keeles*)
* Infot jaama kohta; fotod (*vene keeles*)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Kurenurme |  **Sõmerpalu** | Vagula  |
Vaade kirikule kagust
Kirikus asuv fresko kujutab Jumalaema rüü imet Konstantinoopolis 860. aastal: kui keiser Michael III ja patriarh Photius kastsid reliikvia merre, tõusis torm, mis uputas ja paiskas laiali russide laevad.
**Jumalaema Aulise Rüü Toomise kirik** (vene keeles Церковь Ризоположения Пресвятой Богородицы) on 15. sajandil ehitatud õigeusu kirik Moskva Kremlis, pühitsetud Jumalaema rüü toomise pühale. 

Kirik tegutseb pühakojana, kuid seal asub ka muuseum, kus on eksponeeritud 14.–19. sajandi kirikutest pärit puitskulptuure: nikerdatud ikoone, riste ja pühakukujusid.

Kirik asub Katedraali väljakul Kremli kolme peakiriku – Jumalaema Uinumise katedraali, Peaingli katedraali ja Jumalaema Rõõmukuulutamise katedraali naabruses. Sissepääs kirikusse on lõunaküljes. Hoone läänekülje sulgeb maja tsaarinnade eluruumide ning kodukabelite jaoks, lõunakülje Granovitaja Palata.

Ajaloost
--------

Kiriku ehitamist alustasid 1484. aastal Pihkvast tulnud meistrid, võib-olla samad, kes ehitasid lähedal asuva Jumalaema Rõõmukuulutamise katedraali. Ehitis püstitati samale kohale, kus asus varasem, Moskva metropoliidi Joona ehitatud kirik.

Pühakoda pühitseti 5. sajandil toodud Jumalaema reliikvia toomisele Konstantinoopolisse. Pärimuse järgi aidanud see 9. sajandi algul päästa linna piirajate käest ja kirikus asub seda sündmust meenutav fresko.

Algselt oli kirik Moskva ja kogu Venemaa patriarhi erakabel. 17. sajandi keskpaigas sai sellest Moskva tsaaride kodukirik. Pühakoda sai rängalt kahjustada 1737. aasta tulekahjus.

Arhitektuur
-----------

Kirik on tellistest, mis 15. sajandil vahetas välja ehitusmaterjalina varem kirikuehituses kasutatud valge lubjakivi. Pihkva koolkonna ehitustraditsioonile viitab üksnes mõni üksik ehitusdetail, näiteks tambuuri ümbritseb sakkfriisidest ja begunetsist koosnev ornamendivöö. Kirik on ehitatud traditsioonilises vanavene stiilis selle 15. sajandi variandis, milles ilmneb tendents toonitada vormi ja proportsioone kõrguse suunas. Iseloomulik sellele suundumusele on kiriku püstitamine maast kõrgemale platvormile, kiilkaarekujulised teravdatud tipuga *zakomara* '​d ja ainsat poolümarat kuplit kandev kõrgendatud tambuur.

Sisustus
--------

Sisustuses on säilinud Nazar Istomin Savini 1627. aastal loodud neljakorruseline ikonostaas ja Ivan Borissovi, Sidor Pospejevi ja Semjon Abramovi 1644. aastal maalitud freskod.

Viited
------

1. ↑  Храм Ризоположения Московского Кремля. - Прогулки по Москве

Välislingid
-----------

* Church of the Deposition of the Virgin's Robe. - Moscow Kremlin Museums
* Тверской. Кремль. Церковь Ризоположения (Положения честной ризы Пресвятой Богородицы во Влахерне). - sobory.ru (fotod)
* Церковь Ризоположения в Кремле. - Шагаю по Москве. Клуб пешеходных экскурсий
Jonjo Shelvey (2012)
**Jonjo Shelvey** (sündinud 27. veebruaril 1992 Romfordis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Türgi kõrgliigaklubis Çaykur Rizespor.

Ta alustas klubikarjääri Charlton Athleticus. 26. aprillil 2008 tegi ta klubi meeskonnas debüüdi Inglismaa esiliiga mängus Barnsley vastu. Ta sai 16 aasta ja 59 päeva vanuselt klubi ajaloo noorimaks debütandiks.

2010. aasta mais liitus ta Inglismaa kõrgliiga klubiga Liverpool. 2011. aasta septembris suundus ta laenule Inglismaa esiliiga klubisse Blackpool. Ta lõi seal kümne mänguga kuus väravat, sh kübaratrikk 3. novembril 2011 mängus Leeds Unitedi vastu. 2011. aasta novembri lõpus naasis ta Liverpooli meeskonda. Esimese värava lõi ta Liverpoolis 6. jaanuaril 2012 karikamängus Aston Villa vastu ja esimese värava Inglismaa kõrgliigas sama aasta 8. mail Chelsea vastu.

Aastatel 2013–2016 mängis Shelvey Inglismaa kõrgliigas kaks ja pool hooaega Swansea City ridades. 2016. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Newcastle United. Arvatav üleminekusumma oli 12 miljonit naelsterlingit. Juba 2016. aasta veebruaris määrati ta klubi kapteniks.

2023. aasta talvel sõlmis ta kahe ja poole aasta pikkuse lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Nottingham Forest. 2023. aasta septembris läks ta sealt üheks hooajaks laenule Türgi kõrgliigaklubisse Çaykur Rizespor..

Debüüdi Inglismaa jalgpallikoondises tegi Shelvey 12. oktoobril 2012 MM-i valikmängus San Marino vastu. Aastatel 2012–2015 sai ta Inglismaa koondises kirja kuus mängu.

Saavutused
----------

Liverpool
* FA Cup: Teine koht 2011–12

Newcastle United
* EFL Championship: 2016–17

Viited
------

1. ↑  "Jonjo Shelvey: Newcastle sign Swansea midfielder for £12m". BBC Sport. 12.1.2015. Vaadatud 5.7.2020
2. ↑  "FOREST COMPLETE SIGNING OF JONJO SHELVEY". ottinghamforest.co.uk. 1.2.2023. Vaadatud 29.4.2023
3. ↑  "Jonjo Shelvey departs on loan". Nottingham Forest F.C. 14. september 2023.

Välislingid
-----------

 Jonjo Shelvey – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Profiil Nottingham Foresti kodulehel
Pigmentvärvide klassifitseerimise skeem segamise järgi põhi- ja muudeks värvusteks
Sekundaarvärvused subtraktiivses värvisünteesis pigmentvärvide puhul (RYB-mudelis)
Sekundaarvärvused subtraktiivses värvisünteesis neljavärvitrüki põhivärvuste puhul (CMY-mudelis)
Sekundaarvärvused aditiivses värvisünteesis (RGB-mudelis)
**Sekundaarvärvused** on teise astme värvused, mis saadakse kahe põhivärvuse segamisel teatud värviruumis. Sekundaarvärvusteks loetakse subtraktiivses värvisünteesis oranži, rohelist ja violetti, aditiivses värvisünteesis kollast, magentapunast/fuksiaroosat ja tsüaansinist.

Värviõpetuses
-------------

### Üldist

Värviring, mida kasutatakse kaasaegses värviõpetuses, seob nii aditiivse kui ka subtraktiivse värvisünteesi põhivärvid samasse mudelisse, kuid terminid lähtuvad sagedamini subtraktiivsest meetodist, mis on lähedasem inimese värvide segamise kogemusele. Kujundusprogrammides toimub värvuste segunemine subtraktiivsel meetodil ka digitaalses, see tähendab aditiivse värvisünteesi režiimis töötades.

Võrreldes pigmendibaasiliste primaarvärvustega on sekundaarvärvused alati kromaatilisuselt nõrgemad. Ükskõik millise toonide segamisega ei õnnestu saavutada puhta ultramariinsinise või kaadmiumpunase värviküllasust.

### Sekundaarvärvused põhivärvuste segamisel vabalt valitud pigmentvärvide korral (RYB)

* sinise ja kollase segamisel saadakse roheline
* sinise ja punase segamisel saadakse violett
* kollase ja punase segamisel saadakse oranž

### Sekundaarvärvused neljavärvitrüki põhivärvuste segamisel (CMY)

* tsüaansinise ja kollase segamisel saadakse roheline
* tsüaansinise ja magentapunase segamisel saadakse violettsinine
* kollase ja magentapunase segamisel saadakse punane

### Sekundaarvärvused aditiivses värvisünteesis (RGB)

* punase ja rohelise valguse segamisel saadakse kollane
* rohelise ja sinise valguse segamisel saadakse helesinine/tsüaansinine/veesinine (*Cyan*, *Aqua*)
* sinise ja punase valguse segamisel saadakse fuksiaroosa/magentapunane (*Fuchsia*)

Aditiivse värvisünteesi magentapunane ja tsüaansinine erinevad toonilt tugevasti samanimelistest neljavärvitrüki protsessvärvidest ja nende nimetamine ühe ja sama värvinimetusega on tinglik.

Vaata ka
--------

* Värviteooria
* Värviring
* Värvisüsteem
* Värvide segamine
* Värvuste loendid
* Primaarvärvus
* Tertsiaalvärvus
* Akromaatiline värvus

Viited
------

1. ↑  M. Tammert. Värviteooria. Tallinn, 2017
2. ↑  M. Tammert. Värviteooria. Tallinn, 2017
**Meeli Pandis** (sündinud 8. mail 1961 Kiviõlis) on eesti pedagoogikateadlane.

Elulugu
-------

Meeli Pandis on autojuhi tütar.

Lõpetas 1979 Kiviõli 1. Keskkooli, 1985 TÜ defektoloogia ja 1994 psühholoogia osakonna, 2000 magistrantuuri, aastast 2002 TLÜ doktorantuuris, pedagoogikamagister (2002, Tallinna Pedagoogikaülikool), väitekiri "Lugemisoskus ja sellega seotud tegurid 1.–3. klassis". Oli 1986–96 Tallinna keskkoolides logopeed, 1997– TPÜ eri- ja sotsiaalpedagoogika õppetooli lektor, 2004–05 kasvatusteaduste täienduskeskuse teadusprodekaan. Õpetanud peamiselt eripedagoogikat, nõustamist, uurimistöö aluseid.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: lugemispsühholoogia, lugemisoskus ja -puuded, düsleksia, koolivalmidus, algõpetus, eesti keel võõrkeelena. Osalenud Eesti Teadusfondi (ETF) grantidega teostatud uuringutes "Funktsionaalne lugemisoskus 9- ja 14-aastastel Eesti koolilastel" (1993–95), eripedagoogika abi korralduse ning kättesaadavuse hindamine (1999–2000), juhtinud Eesti Lugemisühingu projekti "Raamat lapselt lapsele" (2000–02) jt. MTÜ Eesti Lugemisühing liige (aastast 1995), sekretär (1995–98), juhatuse esimees (1998–), Rahvusvahelise Lugemisühingu liige (1996–) ja selle Euroopa Arenduskomitee Eesti esindaja (1997–) ning ühingu ajakirjade Thinking Classroom toimetuskolleegiumi liige (2001–) ja Reading Research Quarterly korrespondent (2002–). 23 teadustrükist.

Teoseid
-------

* Lapsest saab koolilaps (kaasautor). Tallinn, 1998
* 3. klassi õpilaste funktsionaalne lugemisoskus. // Algõpetuse aktuaalseid probleeme. X. Tallinn, 2001
* Koolivalmidus või kooli valmidus. // Kooruke ja Iva (2001) 1
* Lapse uurimine. Vaatlus. // Haridus (2003) 6
* Emakeele tasemetöö tulemuste seos õpilaste sotsio-kultuurilise taustaga. // Üleriigilised tasemetööd 2003. Tallinn, 2004
* Funktsionaalne kirjaoskus (kaasautor E.-M. Vernik-Tuubel). // Üldoskused – õpilase areng ja selle soodustamine koolis. Tartu, 2005
* Lugemisoskuse areng ja seda mõjutavad faktorid. // Eesti keele ja kirjanduse õpetamisest koolis. Tallinn, 2005

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti Teaduse Biograafiline Leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Virkus, R. Tallinna Pedagoogikaülikool läbi aegade. Tallinn, 1998, 113
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

* Meeli Pandis Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Hans Möldermann** (31. august/12. september 1876 Tolli küla, Märjamaa vald – 28. märts 1914 Märjamaa) oli eesti kunstnik, raamatute illustreerija ja karikaturist.

Elulugu
-------

Hans Möldermann oli kunstnikuna iseõppinu. Ta sündis kooliõpetaja peres. Pärast kooli lõpetamist sooritas ta eksamid rahvakooliõpetaja kutse saamiseks ning töötas aastatel 1897–1898 Valgas kooliõpetaja abina. 1899. aastal oli ta kooliõpetaja Ridalas, Mäe vallas. Kuna kool suleti ajutiselt, jäi ta jälle ilma tööta. 1903. aastal sai ta töökoha Tallinnas, O. Thomsoni foto- ja tsinkograafiatöökojas. Sel ajal hakkas ta saama ka esimesi tellimusi raamatute illustratsioonidele, neid tuli pidevalt juurde. Alates 1903. aastast hakkas ta avaldama karikatuure Tallinna naljalehtedes. 1905. aasta revolutsiooni ajal tegi Möldermann joonistusi mõisa rüüstamisest Märjamaal ning sellele järgnenud Vladimir Bezobrazovi karistussalga tegevusest Märjamaal. Joonistused ilmusid Juhan Lilienbachi satiiriväljaandes Tapper 1918. aasta veebruaris pärast kunstniku surma. Möldermanni joonistusi ja karikatuure avaldati väljaannetes Meie Mats, Tapper, Tiiu Tasane, Rahva Leht, Rahva Lõbu-Leht, Vali Tali ja mujalgi. Pseudonüümina kasutas ta oma nimetähti H. M.

Hans Möldermann haigestus kopsutuberkuloosi ja suri Märjamaal Kõrvetaguse talus. Ta on maetud Märjamaa kiriku juurde.

Viited
------

1. ↑  "Eesti Rahvusbibliograafia - Möldermann, Hans, 1876-1914, illustreerija". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. veebruar 2017. Vaadatud 7. veebruaril 2017.
2. 1 2 3  Eesti demokraatlik kunstnik Hans Möldermann Sirp ja Vasar, 5. veebruar 1954.

Kirjandus
---------

* Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn 1996

Välislingid
-----------

* Eesti biograafiline andmebaas ISIK - Hans Möldermann
* Eesti Rahvusbibliograafia - Möldermann, Hans, 1876-1914, illustreerija
**Terje Raudsepp** (sündinud 18. septembril 1959 Tallinnas) on eesti päritolu Ameerika Ühendriikide bioloog (tsütoloog-molekulaargeneetik).

Elulugu
-------

Terje Raudsepp on sõjaväelase ja filoloogi tütar ning Maaris Raudsepa õde.

Lõpetas 1977 Tallinna 21. Keskkooli ja 1982 TRÜ bioloogiaosakonna; Ph.D. (1999, Rootsi Põllumajandusülikool Uppsalas), väitekiri "Comparative Genome Analysis in the Horse". Oli 1982–94 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Eksperimentaalbioloogia Instituudis insener ja vanemteadur, 1994–95 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudis teadur, 1995–99 Rootsi Instituudi stipendiaat ja doktorant Rootsi Põllumajandusülikooli loomageneetika osakonnas, 1999–2001 NorFA (Nordic Academy for Advanced Study) stipendiaat ja uurijaprofessor Taani Kuningliku Põllumajandusülikooli loomageneetika osakonnas. Aastast 2001 töötanud USA-s Texase A&M ülikoolis College Stationis teadurina, aastast 2005 professor ja uurimisgrupi juhataja.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: erinevate looma- ja linnuliikide kromosoomid, karüotüübid; kromosoomide arvu ja struktuuri muutused ning nendega kaasnevad haigused ja arenguhäired; koduloomade, eelkõige hobuse, veise, sea ja kana geenide kaardistamine kromosoomidel; erinevate imetajaliikide geenikaartide ja kromosoomide võrdlemine, imetajate kromosoomide molekulaarrevolutsioon – nn imetajate ürgkromosoomide otsing, hobuse genoomikaardi koostamine. Üle 60 teaduspublikatsiooni.

Teoseid
-------

* Zoo-FISH delineates conserved chromosomal segments in horse and man (kaasautor). // Chromosome Res. 4 (1996) 3
* Low frequency of microsatellites in the avian genome (kaasautor). // Genome Res. (1997) 5
* Comparison of ECA3 with donkey and human chromosomes using cross species painting and heterologous FISH mapping. (kaasautor). // Mamm Genome 10 (1999) 3
* Cytogenetics of donkey chromosomes: nomenclature proposal based on GTG-banded chromosomes and depiction of NORs and telomeric sites (kaasautorid T. Christensen, B. P. Clowdhary). // Chromosome Res. 8 (2000) 8
* Cytogenetics and physical chromosome maps (kaasautor). // The Genetics of the Horse. CAB International, Wallingford, Oxon, 2000
* Mapping genomes at the chromosomal level (kaasautor). // Mammalian Genomics. CAB International, Wallingford, Oxfordshire, 2005
* Dynamics of Mammalian Chromosome Evolution Inferred from Multispecies Comparative Maps (kaasautor). // Science 309 (2005) 5734.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide.

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

  

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Arnold Sirkel** (11. jaanuar 1912 Õisu – 9. jaanuar 1996 Göteborg) oli Eesti karikaturist ja teatritegelane.

Õppis Viljandi Maakonnagümnaasiumis. Aastatel 1927–1929 õppis trükikunsti Sakala trükikojas ja tegutses seal trükkalina. 1930. aastal tuli Tallinna tööle Roman Tavasti väärtmetallasjade ja märkide tehasesse lihvijana. 1944. aastal mobiliseeriti ta (arvatavasti Eesti 1. piirikaitse tagavararügemendi koosseisu). Selle aasta ajalehtedes (Sakala, Eesti Sõna, Järva Teataja jt) on teateid tema osalusest selle rügemendi meelelahutustrupi etendustes näitlejana sketšides.

1944. aasta sügisel põgenes ta Nõukogude okupatsiooni eest Rootsi. Töötas Boråsis ja hiljem Göteborgis SAAB-i autofirmas. Tegutses näitlejana ja lavastajana Boråsi Eesti Seltsis ning oli 1950. aastatest Göteborgi Eesti Seltsi näiteringi juhataja. Boråsis lavastas ta Enn Vaiguri näidendi "Kraavihallid" (1947), Göteborgis Hugo Raudsepa "Mikumärdi" (1957), Marcel Pagnoli "Kauged rannad" (1958), August Mälgu "Õitsev meri" (1960), Oskar Lutsu "Tagahoovis" (oma dramatiseeringus, 1962), Arvo Mägi "Tuhat krooni" (1963), "Eedeni aias" (1965) ja "Kuulujutud" (1971); taas Enn Vaiguri "Kraavihallid" (1972), Hugo Raudsepa "Vedelvorst" (1977) jt. Mängis ise sageli peaosi ja korraldas lisaks sõnalis-muusikalisi õhtuid.

Alates 1944. aastast avaldati tema karikatuure Rootsi ja pagulas-Eesti ajakirjanduses. Ta allkirjastas neid algul nimega A. Sirkel, hiljem kasutas pseudonüümi SIR, vahel ka Pelle. Ta oli Rootsis ilmunud Eesti Päevalehe ja Dagens Nyheteri üks põhikarikaturiste. Tegi koostööd kirjaniku, ajakirjaniku ja kultuuripoliitiku Arvo Mägiga, kes Juhan Timmukuru nime all 1975. aastast alates kirjutas Eesti Päevalehele vestesarja "Vastukarva", varustades sarja pidevalt karikatuuride, šaržide ja muude illustratsioonidega, tegi pealkirju, vinjette jm. 
Tema karikatuure avaldasid ka Välis-Eesti, Oma Maa, Pisuhänd jm väljaanded nii tema elu ajal kui ka pärast surma.

Välislingid
-----------

* Eesti Päevaleht (Stockholm) 11.01.1962 Arnold Sirkel 50 aastane.
* Eesti Päevaleht (Stockholm) 29.02.1996 Arnold Sirkel in memoriam.
* Sakala Kalender 2016. Arnold Sirkel – teatritegelane ja viljakas karikaturist.
**Georg Friedrich Pöschmann** (11. jaanuar 1768 Naumburg, Saksamaa – 17. märts 1812 Tartu) oli Eesti ajaloolane.

Georg Friedrich Pöschman oli kaupmehe poeg. Ta õppis Leipzigi Ülikoolis ja töötas Tartu Ülikoolis ajaloo, statistika ja geograafia professorina 1800–1812.

Elulugu
-------

Georg Friedrich Pöschmann oli sakslane.

Lõpetas 1787 Naumburgi linnakooli, 1789 Leipzigi Ülikooli *mag. phil.* kraadiga. Töötas 1790–98 erinevatel ametikohtadel Saksamaal, tõlkis teaduskirjandust ning avaldas luulekogumiku. 1798–99 viibis Riias ja Moskvas. 1800–12 oli TÜ üldajaloo professor, 1803 ja 1809–10 ka filosoofiateaduskonna dekaan. TÜ taasavamisel 1802 esines ladinakeelse tervituskõnega. TÜ ainukese ajalooprofessorina luges nii üldajaloo kui ka Vene ajaloo üldkursusi ning erikursustena sissejuhatust ajalooteadusse ja riigiteadusse, samuti ajaloolise etnograafia kursust, õpetas ka ladina, saksa ja inglise keelt. Üliõpilaste eeskujuliku kasvatamise eest kinkis keiser Aleksander I talle briljantidega kaunistatud tubakakarbi. Õppetöö kõrval pidas arvukalt muid ameteid: oli TÜ raamatukogu esimese direktori J. K. S. Morgensterni abi-bibliotekaar, kellena etendas olulist osa raamatukogu komplekteerimisel praeguseni ajaloolist väärtust omava stat-alase kirj-ga, kuulus 1803 TÜ koolikomisjoni esimesse koosseisu, oli TÜ Üldise Õpetajate (Pedagoogika) Instituudi direktor ning professor. Paljude ametite tõttu jäi teaduslik produktsioon tagasihoidlikuks, tähtsaim töö (1802) käsitleb Õhtumaa kultuuri mõju Venemaale.

Teoseid
-------

* Gedichte. Lepizig, 1797
* Oratio qua Academiae Dorpatensi XI die Cal. Maj. Auspicanda fausta quaevis adprecatur. Dorpat, 1802
* Ueber der Einfluss der abendländischen Kultur auf Russland. Dorpat, 1802
* Einleitung in die allgemeine Menschengeschichte als Leitfaden zu akademische Vorlesungen, I. Riga, 1802
* Einige historische Bemerkungen in Beziehung auf das Schulwesen in den Ostsee-Provinzen. Dorpat, 1804
* Einige Gedanken zur Vergleichnung der älteren und neuerer Erziehung. Dorpat, 1808
* Einige historische Bemerkungen über den Zustand des weiblichen Geschlechts im Älteren Russland. // Ein Brief an Caecilie. Livonia, 1812.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide.
2. ↑   TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918

Kirjandus
---------

* Левицкий II, 371–374
* Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, II, 5, 36, 41, 54, 55, 63, 71, 72, 75, 157, 158, 162, 163, 166, 167, 378.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Kaart
**Rakvere–Luige maantee** (registrinumbriga 21) on üks Eesti tugimaanteedest. See saab alguse Rakvere linnas. Tee pikkuseks on 69,6 km, kaasa arvatud 3,4 km pikkune lõik Rakvere linnas (Rakvere linna tänavatena Tallinna tänav, Lai tänav, Ferdinand Gustav Adoffi tänav, Kastani puiestee, Karja tänav, Tartu tänav). Tee lõpeb Jõgeva–Mustvee maantee 34. kilomeetril Võtikvere külas.

Sillad Rakvere–Luige maanteel
-----------------------------

Sildade nimistu pärineb Maa-ameti andmebaasist

| Silla nimi | Kaugus maantee algusest, km | Ületatav takistus |
| --- | --- | --- |
| Piira sild | 3,5 | Kuivoja oja |
| Viru sild | 43,3 | Avijõgi |
| Veski sild | 44,9 | Avijõgi |
| Jätu sild | 45,7 | Jätu oja |
| Triigi sild | 48,8 | Avijõgi |
| Pärniku sild | 52,4 | Avijõgi |

Asulad Rakvere–Luige maanteel
-----------------------------

Rakvere linn, Mäetaguse küla, Piira küla, Karkuse küla, Vana-Vinni küla, Vinni alevik, Pajusti alevik, Kakumäe küla, Kehala küla, Viru-Jaagupi alevik, Voore küla, Küti küla, Kulina küla, Ristiküla küla, Roela alevik, Saara küla, Rajaküla küla, Muuga küla, Alekvere küla, Paasvere küla, Arukse küla, Venevere küla, Kaasiksaare küla, Kõveriku küla, Avinurme alevik, Lepiksaare küla, Alekere küla, Adraku küla, Ulvi küla, Võtikvere küla.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet
**IATE** ehk **Euroopa interaktiivne terminibaas** (inglise keeles *Inter-Active Terminology for Europe*) on Euroopa Liidu institutsioonide ja ametite ühine terminibaas. 

Terminibaasi täiendamises, uuendamises ja haldamises osalevad Euroopa Komisjoni, Euroopa Parlamendi, Euroopa Liidu Nõukogu, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee / Regioonide Komitee (neil kahel on ühine tõlkekeskus), Euroopa Kontrollikoja, Euroopa Liidu Asutuste Tõlkekeskuse, Euroopa Keskpanga, Euroopa Investeerimispanga ja Euroopa Liidu Kohtu (vaatlejana) terminoloogid. 

IATE loodi 1999. aastal eesmärgiga mõistete kasutamise ühtlustamiseks ja tööde kattumise vältimiseks ühendada eri institutsioonide terminibaasid üheks. 

IATE eelkäijad olid: 

* Eurodicautom (Euroopa Komisjon),
* Euterpe (Euroopa Parlament),
* TIS (Euroopa Nõukogu),
* Euroterms (Euroopa Liidu Asutuste Tõlkekeskus),
* CDCTERM (Euroopa Kontrollikoda).

IATE sisaldab eelkõige Euroopa Liidu spetsiifilist sõnavara ja eurožargooni, kuid ka teiste valdkondade erialatermineid. 

IATE terminibaas hakkas tööle 2004. aastal ning alates 2007. aastast on see osaliselt kättesaadav ka avalikkusele.

Välislingid
-----------

* IATE terminibaas
* IATE projekti eestikeelne tutvustus
**Penaltiseeria** on 11 meetri karistuslöökide ehk penaltite löömise seeria, mille abil tehakse kindlaks võitja jalgpallimatšis, mis ei saa lõppeda viigiga. See toimub kui pärast normaalaega ja lisaaega (kui seda kasutatakse) on seis viigiline. Penaltiseerias löövad mõlemad võistkonnad palli karistusmärgist kordamööda samasse väravasse, väravat kaitseb ainult vastasmeeskonna väravavaht. Mõlemal võistkonnal on viis karistuslööki, mille peavad tegema erinevad jalgpallurid. Võitjaks kuulutatakse meeskond, kes lööb penaltiseerias rohkem väravaid. Karistuslöögid lõpetatakse kohe, kui ühel meeskonnal on ületamatu edumaa. Kui viie karistuslöögi järel on tulemus võrdne, jätkub penaltite löömine "äkksurma" meetodil (igas lisavoorus lööb mõlemast võistkonnast ainult üks mängija kuni võitja selgumiseni).

Penaltiseerias edukalt väravasse löödud pallid ei loe üksikute jalgpallurite ega meeskonna väravateks, nende üle peetakse eraldi arvestust. Ehkki penaltiseerias löödud penalti sarnaneb mängu ajal löödud penaltiga, on siiski mõningaid erinevusi. Kõige olulisem on see, et peale palli löömist ei tohi lööja ega ükski teine mängija peale kaitsva väravavahi palli enam uuesti mängida.

Vaata ka
--------

* Penalti
**Aleksander Pint** (20. aprill (vkj 3. mai) 1910 Rosentali küla, Tobolski kubermang – 13. oktoober 1984 Moskva) oli Eesti pedagoogikateadlane.

Elulugu
-------

Aleksander Pint oli 19. sajandil teisel poolel Räpina mailt Siberisse siirdunud talupidaja poeg.

1930. aastail vanemad represseeriti. Lõpetas 1929 Leningradi Eesti-Soome Pedagoogika Tehnikumi, 1932 kaugõppes Irkutski pedagoogika Instituudi, 1935 aspirantuuri, pedagoogikakandidaat (1935, samas), väitekiri käsitles kommunistlikku kasvatust klassivälises töös. Oli 1949–51 Vene NFSV Teaduste Akadeemia aspirant, pedagoogikadoktor (1951, samas), väitekiri "Основные этапы истории педагогического образования в Эстонии в XIX–XX веках". NSVL Pedagoogika Akadeemia korrespondentliige (1965). Oli 1929–30 Irkutskis kooliõpetaja, 1931–34 Irkutski Pedagoogika Instituudi pedagoogika osakonna juhataja, 1934–37 Irkutski Ülikooli lektor ja dekaan, 1937 Stalinabadi Pedagoogika Instituudi õppeosakonna juhataja, 1938–45 Sverdlovski Ülikooli pedagoogika kateedri juhataja, 1945–51 TÜ pedagoogika ja metoodika kateedri juhataja, ühtlasi 1945–48 kaugõppeprorektor ja 1948 ka õppeprorektor, 1951–53 TPedI pedagoogika ja psühholoogia kateedri juhataja, 1953–80 Moskva Riikliku Kultuuriinstituudi pedagoogika kateedri juhataja, 1980–84 TÜ pedagoogika- ja metoodika kateedri konsultant-professor. TÜ pedagoogikaaspirantuuri taastajaid, mis võimaldas kaitsta siin kandidaadiväitekirju. Õpetas pedagoogika üldkursust, täiskasvanute pedagoogikat, kultuuriharidustöö teooriat, uuris Eesti kooli ajalugu.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: pedagoogika ajalugu, perekonnakasvatus ja andragoogika. VNFSV teeneline kultuuritegelane (1971). Üle 100 teadustrükise.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Õpetaja autoriteet. Tallinn, 1948
* Rahvahariduse edusammud Nõukogude Eestis. Tallinn, 1953
* Это вам, родители. T. 1. M, 1964
* 3. trükk 1971 (ilmus ka läti, ukraina, saksa, tšehhi, gruusia ja tadžiki k-s)
* 2. M, 1976
* Высокое призвание. Очерки культурно-просветительной педагогики. 1–2. М, 1969-1971.

Kirjandus
---------

* Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 25–26
* Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), II, 131
* EE 14, 374
* Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, III, 182, 219, 246, 339
* Пед энциклопедия. 3. M, 1966, 390.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Sanna Kartau** (sündinud 25. novembril 1993 Tallinnas) on eesti luuletaja, ajakirjanik ja väitlusspetsialist.

Haridus
-------

Ta on sündinud Tallinnas Õismäel. Õppinud Tallinna Konstantin Pätsi Vabaõhukoolis ning lõpetanud 2012. aastal Rocca al Mare kooli ja 2016. aastal Tallinna Ülikooli sotsioloogia bakalaureusekraadiga.

Töö ja ühistegevus
------------------

Ta on osalenud Eesti Väitlusseltsis ja väitluses keskkoolide eesti meistrivõistlustel ja rahvusvahelistel võistlustel ning õpetanud 2012–2019 Rocca al Mare kooli väitlusringis. Samuti osalenud MTÜ Tegusad Eesti Noored korraldatud üritustel ja Euroopa Noorteparlamendi sessioonidel.

Käis 2015. aastal Kliimabussi meeskonnas Pariisi kliimakonverentsi kajastamas.

Aastatel 2010–2012 oli ta Rocca al Mare koolilehe Casus Bell peatoimetaja.[*viide?*]

Korraldanud koostöös UNESCO Eesti Rahvusliku Komisjoniga ÜRO simulatsioone gümnaasiuminoortele.

2021. aastast on ta Müürilehe kultuuritoimetaja.

Looming
-------

* "Ma hääletan selle sõja poolt oma kehaga" (Tuum 2022), luulekogu
* "The Sundays book" (The Berlin Writers, 2021), avaldatud Berliinis, autor ja toimetaja

Ta on olnud luuleõhtute üritustesarja "Domicilium" kaaskorraldaja, õhtujuht ja esineja (2017–2021) ning avaldanud oma loomingut samanimelises väljaandes Berliinis.

Värske Rõhu, Sirbi jt kultuuriväljaannete kaasautor.

Esinemised luulega festivalil „Hullunud Tartu" (2022), kirjandusfestivalil HeadRead (2022), Betti Alveri preemia auhinnaõhtul (2022), luuleürituste sarjas "Umbluuõhtu" koos kitarrist Temoondeemoniga ja mujal.

Kirjandusauhinnad ja stipendiumid
---------------------------------

* Väikese Hipi stipendium 2021
* Värske Rõhu aastapreemia luule kategoorias 2022
* Betti Alveri kirjandusauhind 2022

Isiklikku
---------

Elas 2016–2021 Berliinis.[*viide?*]

Osales 2019. aastal tõsielusarjas "Üle parda" (Alpimaja 2019).

Viited
------

1. ↑  "Kliimabuss stardib täna Pariisi poole".
2. ↑  "Sanna Kartau Müürilehes ilmunud artiklid". *Müürileht*.
3. ↑  "Sanna Kartau kaastööd ajakirjale Värske Rõhk".
4. ↑  "Sanna Kartau kaastööd kultuuriajakirjale Sirp".
5. ↑  "Festival "Hullunud Tartu" kroonika, ilmunud ajakirjas Looming".
6. ↑  "Väikese Hipi Fondi esimene laureaat on Sanna Kartau".
7. ↑  "Selgusid Värske Rõhu aastapreemiate laureaadid".
8. ↑  "Betti Alveri kirjanduspreemia pälvis Sanna Kartau".
9. ↑  "Tõsieluseriaal "Üle parda" ERRi arhiivis".

Välislingid
-----------

* Domiciliumi ürituste videod Berlin Untelevised YouTube'i lehel,Facebookis, Instagramis ja Soundcloudis
* Sanna Kartau blogi
* Sanna Kartau raamat "Ma hääletan selle sõja poolt oma kehaga"
* Intervjuu Sanna Kartauga (Värske Rõhk, 2022)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on 16. sajandil asutatud Rõuge kihelkonna mõisast; 19. sajandil asutati Rõuge kihelkonnas Vana-Saaluse mõis* |

---

**Saaluse mõis**, ka **Uue-Saaluse mõis** (saksa keeles *Salishof*) oli rüütlimõis Rõuge kihelkonnas Võrumaal. Nüüdisajal jääb mõis Võru maakonda Rõuge valda.

Mõis asutati 1540, kui sealse maa-ala andis Tartus piiskop Johannes VI Bey laenuks Reinhold Salisele. Viimase järgi sai mõis ka nime. Algselt asus Saaluse mõis Vana-Saalusel, ent 17. sajandi II poolel viidi mõis üle Uue-Saalusesse (siitpeale mõnikord nimetatud ka **Uue-Saaluse mõisaks** (saksa keeles *Neu-Salishof*[*viide?*])). 

Vana-Saalusele asutati 19. sajandi II poolel uus Vana-Saaluse mõis (saksa keeles *Waldhof*).

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Saaluse mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 25.01.2016)
2. ↑  Saaluse mõis Eesti entsüklopeedia veebiversioonis (vaadatud 25.03.2016)

Välislingid
-----------

* Saaluse mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
* Saaluse mõis Eesti mõisaportaalis

Rõuge kirik
Rõuge kihelkond

**Kirik**: Rõuge Püha Neitsi Maarja kirik  

**Mõisad**: Rõuge kirikumõis | Haanja mõis | Juba mõis | Krabi mõis | Kõrgepalu mõis | Kõrgessaare mõis | Leevi mõis | Luutsniku mõis | Mäesaare mõis | Otsa mõis | Pindi mõis | Plaani mõis | Rogosi mõis | Rõuge kirikumõis | Sänna mõis | Tsooru mõis | Uue-Saaluse mõis | Vana-Kasaritsa mõis | Vana-Nursi mõis | Vana-Roosa mõis | Vana-Saaluse mõis | Vastse-Kasaritsa mõis | Vastse-Nursi mõis | Viitina mõis |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib filmist; romaani kohta vaata artiklit Roheline miil (romaan)* |

---

**"Roheline miil"** on 1999. aastal esilinastunud film, mille lavastaja oli Frank Darabont ja peaosades olid Tom Hanks, David Morse, Bonnie Hunt, Michael Clarke Duncan ja James Cromwell. Film põhineb Stephen Kingi samanimelisel romaanil.

Sisu
----

Cold Mountaini vangla surmamõistetute osakonnas hukatakse vangid elektritoolil. Teekond vangikongist hukkamiskambrisse on kaetud rohelise linoleumiga ning kannab nime "Roheline miil". Kui vanglasse satub topeltmõrva eest surma mõistetud John Coffey, ei usu keegi, isegi mitte valvurid, et ta oleks midagi sellist teha suutnud. Coffeyl on mingid ennenägematud võimed ning soov teha head ja teisi aidata. Ta sõbruneb valvur Paul Edgecombiga, kes üritab meest aidata, kui mõistab, et Coffey on ekslikult süüdi mõistetud.

Välislingid
-----------

* IMDb link puudub "Roheline miil" andmekogus IMDb (inglise)

| * v
* r
Frank Darabonti lavastatud filmid |
| --- |
| 
Shawshanki lunastus (1994) **·** Roheline miil (1999) **·** Majestic (2001) **·** Udu (2007) |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib liigist; perekonna kohta vaata artiklit Argaaniapuu (perekond)* |

---

**Argaaniapuu** (*Argania spinosa*) on sapotillipuuliste sugukonda kuuluv puu, argaaniapuu perekonna ainus liik.

Levila ja kasvutingimused
-------------------------

Argaaniapuud Marokos Antiatlase mägedes
Argaaniapuu viljad
Argaaniapuu kasvab endeemsena Maroko edelaosa poolkõrbes ja Alžeeria lääneosas Tindoufi ümbruses. Kunagi oli argaaniapuu levinud kogu Põhja-Aafrikas, kuid nüüd on puu umbes 2,5 miljoni hektarine levila arvatud UNESCO biosfäärikaitseala koosseisu.

Argaaniapuul on kuni 30 meetri sügavusele ulatuv juurestik ja muu hulgas tänu sellele on ta hästi kohanenud kuiva kliimaga, sealhulgas pikaajalise põuaga. Ta talub hästi kuumust ja on pinnase suhtes vähenõudlik. Puul on tähtis roll pinnase erosiooni takistamises ja kõrbestumise leviku piiramises.

Puu elab 150–200 aasta vanuseks.

Kitsed argaaniapuu otsas

Välimus
-------

Puu kasvab 8–10 meetri kõrguseks. Tüvi on sageli mitmeharuline ning väändunud ja sõlmiline. See muudab elu lihtsamaks kodukitsedel, kes armastavad puu otsas lehtede ja viljadega maiustamas käia.

Oksad on ogalised, lehed on ovaalsed, 2–4 cm pikkused. 

Puu õitseb aprillis. Õied on väiksed ja kollakasrohelised, viie kroonlehega. 

Vili on 2–4 cm pikkune ja 1,5–3 cm laiune. Vilja südamikus on väga kõva koorega pähkel, mis sisaldab 1–3 õlirikast mandlikujulist seemet. Pähklit ümbritseb lihakas viljasein ja paks koor. Roheline vili muutub valmides kollaseks ja lõpuks kuivab pealiskiht punakaspruuniks koorikuks. Juulis ja augustis kukub vili puu otsast alla. Kitsed suudavad seedida üksnes vilja mahlakat osa, kõvad pähklid väljuvad tervetena ja kohalikud korjavad need hiljem kokku, et neist õli valmistada.

Kasutamine
----------

Argaaniapuu seemned
Argaaniapuu seemnetest valmistatakse argaaniaõli, mis on väärtuslik tooraine nii toiduainete-, kosmeetika- kui ka farmaatsiatööstusele.

Puitu on kasutatud kütteks ja tarbeesemete valmistamises. Kütteks kasutatakse ka seemnekestasid.

Õlipressimise jääke kasutatakse loomasöödana.

Argaaniaõli tootmine on Maroko lõunaosa elanike oluline elatusallikas. Varem valmistati õli oma majapidamises ja müüdi eraviisiliselt. Nüüd aga on tootmine koondunud kooperatiividesse, kus töötavad naised. See on paljudes piirkondades naiste jaoks ainuke võimalus töötada väljaspool kodu ja raha teenida.

Viited
------

1. ↑  Biosphere Reserve Information
2. ↑  "The Argane Tree". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. september 2013. Vaadatud 1. jaanuaril 2014.
3. 1 2 3 4  "Argan: the tree of life". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. aprill 2009. Vaadatud 1. jaanuaril 2014.
4. ↑  Anatomy of the argan fruit
5. ↑  Ardent for Argan
6. ↑  Argan oil helps Moroccan women become breadwinners

Välislingid
-----------

 Argaaniapuu – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* The Argane Foundation
* Ardent for Argan
* Argan: the tree of life
Thomas Couture, "Roomlased dekadentsi ajal", 1847
**Dekadents** on (kultuuri) allakäik, langus, mandumine.

Kirjanduses kasutatakse dekadentsi nimetust 19. sajandi lõpu kultuuri- ja kirjandusvoolu kohta, mida iseloomustavad pessimistlik, isegi nihilistlik meeleolu, estetism ja sümbolism. Romantistide naiivne kiindumus loodusesse ja loomulikku heideti kõrvale ning selle asemel hakati idealiseerima kunstlikku ja tehtut. Algselt tarvitasid seda nimetust kriitikud, et halvustada kirjandusringkondades valitsevat uut meeleolu, kuid see võeti peagi uhkusega kirjanike endi poolt kasutusele. Osa kirjanikke said mõjutusi gooti romaanist ja Edgar Allan Poe loomingust.

Tuntumaid dekadente
-------------------

* Gabriele D'Annunzio
* Charles Baudelaire
* Aubrey Beardsley
* Valeri Brjussov
* Joris-Karl Huysmans
* Jules Laforgue
* Comte de Lautréamont
* Octave Mirbeau
* Guy de Maupassant
* Arthur Schnitzler
* Oscar Wilde

Viited
------

1. ↑   Eesti keele seletav sõnaraamat

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Dekadents** |