recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jaakson** on eesti perekonnanimi.

Nimede eestistamisel määrati Jaaksoni-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Aasmaa, Heinaste, Hiielaan, Hirvoja, Jaadla, Jaago, Jaagu, Jaagula, Jaagupalu, Jaagus, Jaagusoo, Jaaguste, Jaaksaar, Jaaksalu, Jaakse, Jaakso, Jaaksoo, Jaamets, Jaamri, Jaansalu, Jalandi, Joa, Joala, Järvela, Järviste, Jõe, Jõesaar, Jõeste, Kallasmaa, Kalle, Kase, Kungla, Lainelo, Leppnurm, Loide, Loit, Maiste, Merila, Merit, Merivald, Murre, Nõlvak, Ojaluht, Olevi, Pedak, Põldmaa, Põldoja, Reigo, Salujärv, Selja, Sudemäe, Vallap, Vallimäe ja Õiepuu.

2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Jaakson Eestis 172 mehel ja 198 naisel.

* Aleksander Jaakson, Eesti sõjaväelane (1892–1942)
* Ella Jaakson, Mati Undi romaani "Hüvasti, kollane kass" tegelase Ida Viiksoni prototüüp (sündis 1895)
* Erich Jaakson, eesti keemik (1891–1950)
* Ernst Jaakson, Eesti diplomaat (1905–1998)
* Hermann Jaakson, eesti matemaatik (1891–1964)
* Jaan Jaakson, Eesti sõjaväelane (1903 1944)
* Jüri Jaakson, eesti poliitik ja majandustegelane (1870–1942)
* Madis Jaakson, eesti tulundustegelane (1875–1949)
* Oskar Jaakson, Eesti sõjaväelane (1907–1942)

Viited
------

1. ↑
**Antwerpeni markkrahvkond** (või **Antwerpeni mark**) koosnes alates 11. sajandist Antwerpeni ja Breda linnu ümbritsevast alast.

Päritolu
--------

Saksa-Rooma riigi keisri Otto II ajal loodi piki Lääne-Frangi riigi piiri (see piir kattus Schelde jõega) mitu marki. Esialgu oli mark piiratud piiriga Schelde jõel, aastal 994 lisas Utrechti Ansfried margile Texuandri.

Ajalugu
-------

11. sajandil oli Antwerpeni mark üks Alam-Lotringi hertsogi vasalle. Keiser Heinrich IV andis aastal 1076 margi Bouilloni Godefroyle. Pärast tema surma Akko piiramisel esimeses ristisõjas nimetati markkrahviks Limburgi Hendrik I.

Aastal 1106 ühendati Alam-Lotringi hertsogkond ja Antwerpeni markkrahvkond. Pärast seda, kui keiser Heinrich VI aastal 1190 Schwäbisch Halli riigipäeval hertsogkonna kaotas, jäid alles vaid selle tiitlid ja need anti Brabanti hertsogile.

Koosseis
--------

Markkrahvkond koosnes (pärast Breda kaotamist) Antwerpeni, Herentalsi ja Lieri linnadest ning Arkeli, Rijeni, Geeli, Zandhoveni, Turnhouti ja Hoogstrateni kvartalitest.

Antwerpeni markkrahvid
----------------------

* 974–1002 Godefroid I
* 1005–1044 Gothelon I Suur
* 1044–1046 Gothelon II Laisk
* 1046–1065 Frederik
* 1065–1069 Gottfried III Habemik
* 1069–1070 Baudouin VI
* 1070–1076 Gottfried IV Küürakas
* 1076–1100 Bouilloni Godefroy
* 1101–1106 Hendrik I
* 1106–1139 Godfried I
* 1139–1142 Godfried II
* 1142–1190 Godfried III
**Signe** on skandinaavia päritolu naisenimi. See on levinud ka Eestis. Nimi on pärit muinasskandinaavia nimest Sighne, mis on moodustatud sõnadest *sigr* ('võitja') ja *nýr* ('uus').

Nime levik
----------

### Eestis

1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Signe 1469 naisel. Signe on Eestis populaarsuselt 130. naisenimi.

Kõige populaarsem on eesnimi Signe vanuserühmas 45–49, kus neid on 10 000 elaniku kohta 32,15 ning Võru maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 19,23. Signe on keskmiselt 44 aasta vanune (mediaanvanus on 44). 

### Norras

Norras oli 2012. aastal 5939 naist, kelle eesnimi oli Signe. 2017. aastal oli neid 5740, neist 3009 oli Signe ainuke eesnimi. Signe oli populaarsuselt 112. naisenimi.

### Rootsis

Rootsis hakkas nimi levima 19. sajandi lõpus ja muutus 20. sajandi alguses üheks tavalisemaks naisenimeks. 31. detsembril 2007 elas Rootsis 16 980 isikut, kelle üks eesnimi oli Signe, neist 7853 oli Signe esimene või ainuke eesnimi. 2017. aasta seisuga elas Rootsis 19 634 naist eesnimega Signe, neist 8002 oli see esimene või ainuke eesnimi. Signe oli Rootsis populaarsuselt 104. naisenimi.

### Soomes

Soomes hakkas nimi levima 19. sajandi lõpus ja muutus eriti populaarseks 20. sajandi alguses. 1900–1919 sai eesnime Signe 3498 tüdrukut, 1920–1939 1378 ja 1940–1959 vaid 159 tüdrukut.

### Taanis

Taanis elas 1. jaanuaril 2018 kokku 13 889 naist, kelle eesnimi oli Signe (2015 – 13 661 ja 2017 – 13 793). Taanis on levinud ka nime variant Sine, mis oli 2018. aastal 1954 naise eesnimi. 

### Lätis

Lätis elas 2018. aasta 31. märtsi seisuga 1626 Signe-nimelist isikut.

Nime kandjaid
-------------

* Signe Falkenberg (sündinud 1962), eesti sporditegelane
* Signe Kivi (sündinud 1957), eesti kunstnik ja poliitik
* Signe Lahtein (1977–2018), eesti ajakirjanik
* Signe Lomp (sündinud 1969), eesti lavastuskunstnik
* Signe Paisjärv (1940–2016), eesti lauatenniosist
* Signe Pinna (1909–2008), eesti näitleja ja lavastaja
* Signe Ratso (sündinud 1960), eesti ametnik
* Signe Rosenberg (sündinud 1979), eesti majandusteadlane
* Signe Taremaa (sündinud 1955), eesti köite- ja nahakunstnik
* Signe Viggor (sündinud 1975), eesti keemik ja mikrobioloog

Viited
------

1. ↑  Nime Signe statistika, Statistikaamet
2. ↑  Navnestatistikk, Statistisk sentralbyrå
3. ↑  SÖK PÅ NAMN – HUR MÅNGA HETER ...?, Statistiska centralbyrån
4. ↑  Topplistan antal namnbärare i Sverige – kvinnor
5. ↑  Nimipalvelu
6. ↑  "Personvārda apraksts". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. aprill 2019. Vaadatud 6. aprillil 2019.
**Kuldala** tee on tänav Rae vallas Peetri alevikus.

Tänav saab alguse Tallinnast Tartu maanteelt ja lõpeb Peetri alevikus ristumisel Niinesaare teega. Tänav on ligikaudu 770 meetrit pikk, sellest umbes 100 meetrit jääb Tallinna linna haldusalasse ja umbes 670 meetrit Peetrisse.

Tänava Tallinna-osa ja Peetri-osa eraldavad betoonist tõkestuspostid, läbipääs on vaid jalakäijatele ja kergliiklusele. Selle põhjuseks on tänava Tallinna-osa kitsus, mis ei võimalda transiitliiklust. Tänav on varustatud tänavalaternatega.

Kuldala teel (täpsemini, Kuldala tee, Aruheina tee ja Raudkivi teega piiratud kvartalis) asub nn Kuldala maja, mis on suurim kortermajade kompleks Peetri alevikus. Kuldala maja sisekvartalis asub looduslikust kaasikust arendatud ca 5 ha suurune rohkete valgustatud jalutus-jooksuradade, kuivenduskraavide, laudteede ja -sildade ning mänguplatsidega Kuldala park, mis on peetrilaste seas populaarne sportimis- ja puhkeala.

Kuldala tee nimi tuleneb ajaloolisest *Kuldala* talust, mis paikneb tänava Tallinna-poolses otsas linna piiril.

Pilte
-----

* Kuldala tee 2005.a.
* Kuldala tee 2006.a.
* Kuldala tee 2006.a.
* Kuldala tee 2006.a.
* *Kuldala maja* Kuldala teel
* Kuldala tee 2012.a
* Kuldala tee 2012.a
Andrejs Priedkalns
**Andrejs Priedkalns** (28. november 1873 Tirza vald, Valga kreis – 1. aprill 1923 Riia) oli Läti arst ja poliitik. Aastal 1907 valiti ta Vene keisririigi III Riigiduuma liikmeks (Liivimaa kubermangust).

Ta sündis aastal 1873 Tirza vallas Valga kreisis sulase perekonnas. Pärast õpinguid Vecpiebalga kihelkonnakoolis sooritas ta Cēsises rahvakooli õpetaja eksami ja töötas õpetajana Krape koolis (asub praeguse haldusjaotuse järele Ogre piirkonnas Krape vallas) ning seejärel Riias. Aastal 1898 astus ta Moskva Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas aastal 1903. Seejärel töötas ta Madlienas arstina. Ta võttis osa 1905. aasta revolutsioonist.

Aastal 1907 valiti ta Vene keisririigi III Riigiduuma liikmeks (Liivimaa kubermangust). Duumas olles kuulus sotsiaaldemokraatide fraktsiooni.

Pärast Esimese maailmasõja algust sai tast aastal 1915 Petrogradis Läti pagulasarst. Aastal 1916 ta arreteeriti ning ta viibis Krestõ vanglas. Pärast Veebruarirevolutsiooni vabastati ta Ajutise Valitsuse poolt kui poliitvang ning ta määrati 3. aprillil 1917 Liivimaa kubermangu komissariks.

Lätis oli ta Valka kooli sanitaarosakonna juhataja. Pärast ametikoha kaotamist jätkas ta arstipraktikat Valkas ja oli õppejõud Valkas organiseeritud Rahvaülikoolis. Pärast Läti Sotsialistliku Nõukogude Vabariigi asutamist jaanuaris 1919 asutas ta Lätis esimese tasuta ambulatoorse kliiniku ja oli Valka maakonna rahvatervise osakonna juhataja. Aastal 1919 määras Läti Vabariigi Ajutine Valitsus ta Riia Linna Lastehaigla peaarstiks.

Andrejs Priedkalns suri 1. aprillil 1923 Riias.
Kaart
Jaama tänava algus
Jaama tänav umbes 1911. aastal
**Jaama tänav** (*Jamasche Straße*) on tänav Tartus ja selle pikkus on umbes 3340 meetrit.

Jaama tänav algab Narva maanteelt, jätkudes sellest teisel pool Staadioni tänavana. Tänav kulgeb linna piirini, kus temast saab Tartu–Räpina–Värska maantee (nn. Räpina maantee).

Tänav ristub algusest lõpu poole minnes Mäe tänavaga (paremalt), Roosi tänavaga (risti), Kivi tänavaga (paremalt), Raatuse tänavaga (risti), Pärna tänavaga (risti), Puiestee tänavaga (vasakult), Paju tänavaga (paremalt), Jaamamõisa tänavaga (vasakult), Papli tänavaga (paremalt), Sõpruse puiesteega (paremalt), Põhja puiesteega (vasakult), Ida tänavaga (vasakult), Kadaka tänavaga (risti), Rõõmu teega (vasakult), Kaunase puiesteega (paremalt), Annemõisa tänavaga (paremalt) ja Nõlvaku tänavaga (paremalt).

Jaama tänava ääres asub Laulupeomuuseum (Jaama 14).

Jaama tänava ääres linna piiril asub Rahumäe kalmistu.

Hooned
------

* Elamu välisuks Tartus Jaama 27, 19.saj. I p. (koopia)Elamu välisuks Tartus Jaama 27, 19.saj. I p. (koopia)
* Puitelamu, Jaama 31Puitelamu, Jaama 31

Viited
------

1. 1 2  Ekspresskataloog 2005, lk. 54-55. Tartu kaart mõõtkavas 1:22 000

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jaama tänav (Tartu)** |
Kuldar K Raudnask
**Kuldar K. Raudnask** (kodanikunimi **Kuldar Raudnask**; 4. november 1965 – 31. jaanuar 1985 Keila-Joa) oli eesti luuletaja. 

Ta lõpetas 1984. aastal Tallinna 42. Keskkooli ja asus seejärel Tartu Ülikoolis õppima ajakirjandust. 

1984. aasta novembris võeti ta Nõukogude armeesse sundaega teenima. Hukkus sõjaväeteenistuses viibides ebaselgetel asjaoludel. Ametliku versiooni järgi oli tegemist enesetapuga, kuid seda on peetud kaheldavaks.

Heli Speek: "Ta võis taluda piinamist, peksmist, labasusi, lootes, et see on ajutine ja küll nad väsivad. Arvas, et kui vabaneb, küll siis kirjutab ja räägib, mismoodi kuulsusrikas armee seestpoolt välja näeb." ("Egeuse meri", lk. 74.)

Luulekogud
----------

"Egeuse meri" Tallinn : Tammerraamat, 2005

Isiklikku
---------

Tema ema on ajakirjanik ja poliitik Valve Raudnask, tema isa oli ajakirjanik Kuldar Raudnask (1936–1985).

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. detsember 2013. Vaadatud 27. detsembril 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**Fleetwood Mac** on inglise-ameerika bluusi- ja rokkansambel, mis alustas tegevust 1967. aastal Londonis.

Ajalugu
-------

Tegevust alustati bluusiansamblina, kuhu kuulusid hinnatud kitarristid Peter Green (kes oli ansambli juht ja laulukirjutaja), ja Jeremy Spencer, trummar Mick Fleetwood ja basskitarrist John McVie. Kahe viimase nimedest kombineeriti ka ansambli nimi. 1968 liitus kitarrist Danny Kirwan. Kirwan lahkus ansamblist kevadel 1970 ja tema asemele tuli Christine Perfect, hilisem Christine McVie. Greeni tervis halvenes LSD tarvitamise tõttu ja ta lahkus ansamblist 1970. aasta mai lõpus. Pärast Greeni ja Spenceri lahkumist ansamblist, jätkati kitarrist Bob Welchi ja klahvpillimängija Christine McViega. Pärast Welchi lahkumist liitusid ameeriklastest kitarrist Lindsey Buckingham ja laulja-laulukirjutaja Stevie Nicks, kes tõid ansambli muusikasse popmuusika mõju.

Varasest perioodist on tuntumad Greeni lood "Albatross" ja "Black Magic Woman" ning kaverversioon Little Willie Johni loost "Need Your Love So Bad".

Läbimurre õnnestus ansamblil aga 1975. aastal eponüümse albumiga "Fleetwood Mac" ning lugudega "Over My Head", "Say You Love Me" ja "Rhiannon". Album tõusis USA albumimüügiedetabeli tippu ja seda müüdi üle 5 miljoni eksemplari.

1977. aastal ilmunud järgmist albumit "Rumours" saatis veel suurem menu. See sai Grammy auhinna kui 1977. aasta parim album. Tuntumad hitid olid "Go Your Own Way", "Dreams", "Don't Stop" ja "You Make Loving Fun". 2003. aasta seisuga oli seda ainuüksi USAs müüdud üle 19 miljoni ja see oli teemantplaadiks tõusnud. Kogu maailmas ulatub müügiarv üle 40 miljoni ja on kõigi aegade albumimüügiedetabelis esikümnes.

1980. ja 1990. aastatel ansambli ilmus ansamblil vähem albumeid. Suur edu saatis 1987. aasta albumit "Tango in the Night".

1998. aastal lahkus ansamblist Christine McVie.

Stuudioalbumid
--------------

* Peter Green's Fleetwood Mac (Blue Horizon, 1968)
* Mr. Wonderful (Epic, 1968)
* English Rose (Epic, 1969 – ainult USAs)
* The Pious Bird Of Good Omen (Blue Horizon 1969 – ainult Suurbritannias)
* Then Play On (Reprise, 1969)
* Fleetwood Mac In Chicago/Blues Jam In Chicago vols 1 & 2 (Blue Horizon, 1969)
* Kiln House (Reprise, 1970)
* Future Games (Reprise, 1971)
* Bare Trees (Reprise, 1972)
* Penguin (Reprise, 1973)
* Mystery to Me (Reprise, 1973)
* Heroes Are Hard to Find (Reprise, 1974)
* Fleetwood Mac (Reprise, 1975)
* Rumours (Warner, 1977)
* Tusk (Warner, 1979)
* Mirage (Warner, 1982)
* Tango in the Night (Warner, 1987)
* Behind the Mask (Warner, 1990)
* Time (Warner, 1995)
* Say You Will (Warner, 2003)

Kogumikud
---------

* Greatest Hits (Warner, 1988)
* 25 Years – The Chain [Box set] (Warner, 1992)
* The Very Best of Fleetwood Mac (Warner, 2002)

Välislingid
-----------

* 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Fleetwood Mac** |
Andrej Tošev
**Andrej Tošev** (16. aprill 1867 – 10. jaanuar 1944) oli Bulgaaria peaminister 1935.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Petǎr Zlatev** | **Bulgaaria peaminister**1935 | Järgnev**Georgi Kjoseivanov** |

Bulgaaria peaministrid

**Bulgaaria kuningriik:** Burmov | Drumev | D. Cankov | Karavelov | Ehrnrooth | *koht täitmata* | Sobolev | D. Cankov | Karavelov | Drumev | Karavelov | Radoslavov | Stoilov | Stambolov | Stoilov | Grekov | Ivančov | Petrov | Karavelov | Danev | Petrov | Petkov | Stančov\* | Gudev | Malinov | Gešov | Danev | Radoslavov | Malinov | Teodorov | Stambolijski | A. Cankov | Ljapčev | Malinov | Mušanov | Georgiev | Zlatev | Tošev | Kjoseivanov | Filov | Gabrovski\* | Božilov | Bagrjanov | Muraviev | Georgiev

**Bulgaaria Rahvavabariik:** G. Dimitrov | Kolarov | Červenkov | Jugov | Živkov | Todorov | Filipov | Atanasov | Lukanov

**Bulgaaria Vabariik:** Popov | F. Dimitrov | Berov | Indzhova | Videnov | Sofiyanski | Kostov | Sakskoburggotski | Stanišev | Borisov | Rajkov | Orešarski | Bliznaški | Borisov | Gerdžikov | Borisov | Petkov | Donev | Denkov
Jean-Marc Gaillard 2010. aasta Tour de Skil
**Jean-Marc Gaillard** (sündinud 7.oktoobril 1980 Annemasse'is Haute-Savoie's) on Prantsusmaa murdmaasuusataja.

Gaillard sai 2006. aasta olümpiamängudel Torinos 50 km vabasõidus üheteistkümnenda koha. 2007. aasta maailmameistrivõistlustel Sapporos oli ta 50 km klassikasõidus seitsmes. 2009. aasta MM-il Liberecis sai Gaillard 15 km klassikasõidus 14. koha ja paarissprindis koos Cyril Mirandaga viienda koha.

2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis võitis ta teatesõidus pronksmedali. 2015. aasta maailmameistrivõistlustel Falunis võitis ta teatesõidus samuti pronksmedali ja oli suusavahetusega sõidus üheksas.

Pronksmedali tuli teatesõidus ka 2018. aasta taliolümpiamängudel Pyongchangis.

Maailma karikasarjas võistles Gaillard esimest korda 8. detsembril 2001 Cogne 10 km klassikasõidus ja sai 103 osavõtja seas 80. koha. Esimese punktikoha ja ühtlasi ka esimese võidu MK-etapil sai ta 16. veebruaril 2008 Liberecis 11,4 km vabasõidus. Järgmisel hooajal (2008-2009) tuli ta teiseks nii Vancouveri etapil 30 km jälitussõidus kui ka Rõbinski etapil 15 km ühisstardiga vabasõidus. Maailma karikasarja üldkarika arvestuses oli ta seitsmes.

Saavutused
----------

### Olümpiamängudel

* 2014 Venemaa Sotšis
	+ pronksmedal 4×10 km teatesõidus
* 2018 Lõuna-Korea Pyongchangis
	+ pronksmedal 4×10 km teatesõidus

### Maailmameistrivõistlustel

* 2015 Rootsi Falunis
	+ Pronks pronksmedal teatesõidus

### Maailma karikasarjas

Jean-Marc Gaillard on seni (seisuga 18. veebruar 2018) osalenud 249 maailma karikasarja etapil ja jõudnud poodiumile kuuel korral, neist ühel korral kõige kõrgemale astmele.

#### Maailma karikasarja etapivõidud

| Jrk. nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2008 | 16. veebruar | Liberec |  Tšehhi | 11,4 km vabasõit |

Välislingid
-----------

* Jean-Marc Gaillardi koduleht
* Jean-Marc Gaillard FIS-i kodulehel
Andres Ader Tartus Veerikul oma koduaias (2011)

|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kunstnikust; korvpalluri kohta vaata artiklit Andres Ader (korvpallur)* |

---

**Andres Ader** (pseudonüüm **Alice** või **Zassa**; 27. märts 1953 – 12. oktoober 2020) oli eesti keraamik ja karikaturist.

Ta lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna füüsika (spetsiaalsusega elektroonika) erialal 1976. aastal. Ülikooli ajal oli ta Eesti Üliõpilaste Ehitusmaleva staažikaim liige: käis EÜE-s neliteist korda (1972–1987). EÜE-s oli ta hüüdnimi Zassa, kuid karikatuuridele kirjutas alguses alla Alice (tema karikatuuride peategelase noore naise nimi). Tema esimene karikatuur ilmus ajalehes Edasi 4. märtsil 1972. 

1970.–1980. aastatel avaldas Ader ajalehtedes ja ajakirjades üle 300 karikatuuri ja koomiksi. Ta on maalinud ka akvarelle ja korraldanud 1995. aastal galeriis Illegaard akvarellinäituse. Tartu kunstimuuseum on ostnud temalt mitu joonistust aastatest 1972–1974. 1990. aastail töötas Ader Tartu 17. Kutsekeskkoolis õpetajana ja hiljem ettevõttes Tartu Keraamika keraamikuna, kus tegi oma põhitöö kõrval ka palju omaloomingut, mis oli suurelt jaolt edasiminek tema karikatuuride tegelaskujudest jmt. Hiljem läks tööle Tarmekosse, kus tegeles puiduga.

Raamatud
--------

* Siim Holvandus. Ainult liikmetele. Viikon 2007, 223 lk. Kaanekujundus Peep Ainsoo, fotod Siim Holvandus, illustratsioonid Andres Ader ja Peep Ainsoo. ISBN 9789949152155

Näitused
--------

* 1972 – Karikaturistide Viljar Ansko, Andres Aderi, Raul Kilgase ja Heiki Raudla ühisnäitus Tartu Riikliku Ülikooli klubis (Noorte Andekate Karikaturistide Sõpruskond NAKS). Kümne aasta jooksul korraldati 8 ühisnäitust.
* 2011 – Tartu Ülikooli raamatukogu kohvikus Gaudeamus näitus «Alice jt.»
* 2015 – Eesti Rahva Muuseumis näitus "Nõukogude lillelapsed"

Tunnustus
---------

* 1977 – Ajakirja Noorus miniplakativõistlus, esikolmikus plakatiga "Ütle välja, mida mõtled".

Viited
------

1. ↑  Tartu Kunstimuuseum: Ostud 2010–2012
2. ↑  Noorus (1990) nr 8, lk 23–25
3. ↑  "Sirp ja Vasar" nr. 3, 21. jaanuar 1977, lk 14

Välislingid
-----------

* Eesti Päevaleht (12. juuli 2013), EÜE 50: Kõige kuulsam malevavaim Zassa
* Postimees (7. veebruar 2011) – Seksikas Alice ehib popiklassiku uusi töid
* ERR Arhiiv – KESKÖÖPROGRAMM. Kuuludes EÜE-sse.
Hunnebergi mägi on aastast 2002 Flo lademe alampiiri üleilmseks stratotüübiks.
**Flo lade** on ordoviitsiumi ladestu alamordoviitsiumi ladestiku globaalne ja kohati ka regionaalne kronostratigraafiline üksus (lade). Seda hakkas esimesena eristama Rahvusvaheline Stratigraafiakomisjon aastal 2004. Lade on nime saanud Flo valla järgi Rootsis. Lademe alumist piiri määratleb *Tetragraptus approximatus* '​e esmakordne ilmumine Hunnebergi mäel Diabasbrotteti kivimurrus (tegemist on regionaalses geokronoloogias üleminekuga Varangu lademe kivimitelt Hunnebergi lademe kivimitele), lademe ülempiiri märgib konodont *Baltoniodus triangularis* '​e esmakordne ilmumine Huanghuachangi piirpaljandis Yichangi linna lähistel Hubeis.

Flo lade lasub Tremadoci lademel ja see lamab Dapingi lademe all. Lademe vanus on 478,6...471,8 miljonit aastat. Eestis vastavad sellele Hunnebergi lade ja Billingeni lade.

Suurbritannia regionaalses stratigraafias vastavad Flo lademele Moriduni lade ja osalt ka Whitlandi lade, Põhja-Ameerikas Tule lade ja Black Hillsi lade. Austraalias vastavad sellele Lancefieldi lademe ülemine osa, Chewtoni lade ja Bendigo lade, Siberis Ugori lade, Vahemere ja Põhja-Gondwana piirkonnas Arenigi lademe alumine osa. Hiina regionaalne stratigraafiline skeem kasutab nimetust Flo lade.

Viited
------

1. ↑  Bergström, Stig M.; Anita Löfgren, Jörg Maletz, 2004, "The GSSP of the Second (Upper) Stage of the Lower Ordovician Series: Diabasbrottet at Hunneberg, Province of Västergötland, Southwestern Sweden". Episodes 27 (4): 265–272.
2. ↑  GSSP Table - Paleozoic Era
3. ↑  "Ordoviitsiumi stratigraafia Rahvusvahelise stratigraafiakomisjoni Ordoviitsiumi alamkomisjoni lehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. august 2020. Vaadatud 13. detsember 2018.

Ordoviitsiumi globaalsed lademed

Tremadoci  **·** 
Flo **·** 
Dapingi **·** 
Darriwili **·** 
Sandby **·** 
Katy **·** 
Hirnanti  

vanemad lademed  nooremad lademed
Andrej Staś (2011)
**Andrej Lieanidavič Staś** (valgevene keeles Андрэй Леанідавіч Стась; sündinud 18. oktoobril 1988 Minskis) on Valgevene jäähokimängija, kes mängib keskründajana KHL-i klubis Tšeljabinski Traktor.

Hooajal 2006–07 debüteeris ta Valgevene kõrgliigas Minski Junosti meeskonnas.

Alates hooajast 2008–09 on ta mänginud KHL-is. Esimesed kuus hooaega mängis ta Minski Dinamos. Hooajal 2014–15 mängis ta Moskva CSKA ridades. Seejärel liitus ta Nižnekamski Neftehimikiga. Hooaja 2016–17 teises pooles mängis ta taas Minski Dinamos. Aastatel 2017–2021 mängis ta Omski Avangardis. 2021. aastal võitis ta Avangardiga Gagarini karika. 2021. aasta mais sõlmis ta kolmeaastase lepingu Traktoriga.

2016. aastal valiti ta Valgevene aasta jäähokimängijaks.

Valgevene jäähokikoondise koosseisus on Staś alates 2009. aastast osalenud üheksatel maailmameistrivõistlustel ning 2010. aasta taliolümpiamängudel.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 5.5.2021)

Välislingid
-----------

* Andrej Staś KHL.ru lehel
* Andrej Staś hockeydb.com lehel
Andrei Širinski-Šihmatov (1915)
Vürst **Andrei Aleksandrovitš Širinski-Šihmatov** (vene кн. Андрей Александрович Ширинский-Шихматов; 10. jaanuar 1868 – 2. veebruar 1927) oli Venemaa riigitegelane. 

Ta oli kolleegiumiassessor, Eestimaa kubermangu asekuberner 18. maist 1908 kuni 22. märtsini 1910, Simbirski kubermangu asekuberner 22. märtsist 1910 kuni 4. märtsini 1913 ja Saraatovi tsiviilkuberner 4. märtsist 1913 kuni 1915. aastani

Talle kuulus Tveri kubermangus Võšni Volotšoki lähedal Msta jõgikonna Imoložje (:ru:Имоложье) järve ääres asunud Ostrovi mõis.

Teosed
------

* "По медвежьим следам", Охота на медведей. Справочник.", 1900, ISBN 5891300095, ISBN 9856388848
* "Князь Андрей Ширинский-Шихматов. В свободную минуту...", 1904
* "Медведь и медвежья охота", Москва: Книгосоюз, 1927, Digitaalselt

Perekond
--------

Tema vanemad olid Moskva Looduseuurijate Seltsi president, senaator ja vürst Aleksandr Širinski-Šihmatov (1822–1884) ja Jekaterina Pavlovna Bereznikova (1832–1911).

Andrei Širinski-Šihmatov abiellus Ljudmilla von Meckiga (1872–1946), kes oli Riiast pärit insener Karl von Mecki (1821–1876, ru) ja Nadežda Filaretovna Fropovskaja (1831–1894; ru) tütar. Abikaasa ema Nadežda von Meck oli pärast leseks jäämist helilooja Pjotr Tšaikovski suur austaja, ning abikaasa vend Nikolai von Meck abiellus 1884 Tšaikovski sugulase Annaga.

Viited
------

1. ↑  Усадьба Островки[*alaline kõdulink*]
2. ↑  "Ширинский-Шихматов Александр Прохорович". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. september 2009. Vaadatud 14. juulil 2009.
3. ↑  "Князь Андрей Ширинский-Шихматов (10.01.1868-02.02.1927)". Originaali arhiivikoopia seisuga 7.06.2009. Vaadatud 14.07.2009.
4. ↑  "tchaikovsky-research.net: Karl von Meck". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. november 2008. Vaadatud 14. juulil 2009.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Alexei Giers** | **Eestimaa asekuberner**1908–1910 | Järgnev**Aleksandr Jevreinov** |
| Eelnev**Pjotr Šilovski** | **Simbirski asekuberner**1910–1913 | Järgnev**Aleksandr Arapov** |
| Eelnev**Pjotr Stremouhov** | **Saraatovi tsiviilkuberner**1913–1915 | Järgnev**Sergei Tverskoi** |
Jean-Eugène Robert-Houdin
**Jean-Eugène Robert-Houdin** (sünninimi **Jean-Eugène Robert**; 7. detsember 1805 Blois, Loir-et-Cheri departemang – 13. juuni 1871 Saint-Gervais-la-Forêt, Loir-et-Cheri departemang) oli prantsuse mustkunstnik ja literaat.

Robert-Houdin oli mustkunsti ajaloos üks eredamaid kujusid. Ta oli silmapaistav artist, uute trikkide leiutaja ja suur organisaator.

Robert-Houdin sündis kellassepa perekonnas ning õppis ka ise kellassepaks. 1930. aastal abiellus Pariisi kellassepa tütre Josèphe Cecile Houdiniga ja asus äia juurde tööle. Töö võimaldas tal tegeleda lemmikaladega – mehaaniliste mänguasjade ja automaatide (*automaton'*ide) konstrueerimisega ja mustkunstiga. Sõbralt krahv Charles de l'Escalopier'lt saadud 15 000 frangi toel avas ta 1845. aastal Pariisis Rue de Valois'l 200 pealtvaatajat mahutava illusiooniteatri (Robert-Houdini teater), millest sai Pariisi kõrgkihi meelismeelelahutuskoht.

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

1998. aastal avati Blois's tema muuseum – Robert-Houdini illusioonimaja (*Maison de la Magie Robert-Houdin*).

Teosed
------

* Confidences d'un prestidigitateur, une vie d'artiste, 2 vol. 1858
* Les Tricheries des Grecs dévoilées ; l'art de gagner à tous les jeux, 1861
* Le Prieuré, organisations mystérieuses pour le confort et l'agrément d'une demeure (1867)
* Note sur de nouveaux instruments propres à l'observation des divers organes de l'œil ainsi qu'à la manifestation des images entoptiques (1867)
* Confidences et révélations, 1868
* Comment on devient sorcier : les secrets de la prestidigitation et de la magie, 1871
* Magie et physique amusante, 1877

Film
----

1896. aastal lõi Georges Méliès lühitummfilmi "Escamotage d'une dame au théâtre Robert-Houdin" ('daami haihtumine Robert-Houdini teatris').

Viited
------

1. ↑  Aleksandr Vadimov, Mark Trivas. "Muistsetest maagidest tänapäeva illusionistideni". Eesti Raamat: Tallinn, 1971. Lk 90.

Välislingid
-----------

 Jean-Eugène Robert-Houdin – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Jean-François Dandrieu** (umbes 1682 Pariis – 17. jaanuar 1738 Pariis) oli prantsuse organist, klavessinist ja helilooja.

Elu
---

Jean-François Dandrieu sündis näitlejate ja muusikute peres. Juba viieaastaselt esines Dandrieu klavessiinil Prantsusmaa kuningale Louis XIV-le (1638–1715). Pärast oma esimest esinemist kuninga ees algas Jean-François Dandrieu edukas muusikukarjäär. 

1705. aastal sai Jean-François Dandrieu organistiks Pariisi Saint-Marry kirikus, hiljem oli ta Sainte-Madeleine en la Citè kiriku organist. Alates 1721. aastast töötas Jean-François organistina Pariisis Kuninglikus Kapellis (*Chapel Royale*). Seal ta oli üks neljast organistist. 

Jean-François Dandrieu suri 17. jaanuaril 1738 Pariisis. Kogu tema elu ja töö möödus Pariisis.

Looming
-------

"Les Caractèries de la Guerre" (1718). Tiitelleht
Jean-François Dandrieu kirjutas teoseid klavessiinile ja orelile. Tema oreliteoste kogumik ilmus postuumselt ehk pärast tema surma 1739. aastal.

* "Livre de Sonates en Trio" (1705) – trio-sonaadid.
* "Livres de Sonates à Violon seul" (1710 ja 1720) – sonaadid sooloviiulile.
* "Trois livre de clavesin "de jeunesse"" (1705) – kolm väikest klavessiinikogumikku.
* "Trois livre de clavesin" (1724, 1728, 1734) – tema kõige tuntumad klavessiinikogumikud.
* "Les Caractèries de la Guerre" (1718) – kontsert.
* "Principies de l'accompagnement" (1718) – akadeemiline pedagoogiline teos.
* "Premier livre de pieces d`orgue" (1739) – esimene oreliteoste kogumik, mis ilmus postuumselt ja on pühendatud Jean-François onule Pierre Dandrieu'le, kes oli preester ja samuti organist.
* "Noëls, O Filii, Chansons de saint Jacques, Stabat Mater et Carillons pour orgue et le clavessin" (1759) – teine kogumik orelile ja klavessiinile; ilmus samuti postuumselt.

Välislingid
-----------

* / Jean François Dandrieu MIDI-failid
* / Werner Music Archive

Selle artikli kirjutamisel on kasutatud inglise keelse vikipeedia materjali en:Jean-François Dandrieu
Babel enne 1937. aastat

 Babel 1908 õpilasvormis
NKVD tehtud foto (Lubjanka, mai 1939)
**Issaak Emmanuilovitš Babel** (Исаак Эммануилович Бабель; sünninimi **Issaak Manjevitš Bobel** (Исаак Маньевич Бобель); 12. juuli (30. juuni) 1894 Odessa – 27. jaanuar 1940 Moskva) oli juudi päritolu vene kirjanik.

Tema tuntumad teosed on lühijutukogud "Ratsaarmee" (Конармия; 1926), kus ta kujutab tõetruult Sergei Budjonnõi 1. Ratsaarmees reporterina teenides nähtut, ja "Odessa lood" (Odessa jutustused; Одесские рассказы; 1931).

15. mail 1939 ta arreteeriti. 26. jaanuaril 1940 mõisteti Babel surma, süüdistatuna nõukogudevastases vandenõulises terroritegevuses ja spionaažis.

Märkused
--------

1. ↑  Kirjanduses esinevad valed sünnikuupäevad 1. juuli ja 13. juuli.
2. ↑  NKVD versiooni järgi suri ta 17. märtsil 1941.

Eesti keeles
------------

* *Odessa lood* (novellivalimik), Tallinn: Perioodika 1966, tõlkinud Olev Jõgi.
* *Maria*: näidend 8 pildis, Tallinn: Perioodika 1972, tõlkinud Olev Jõgi.
* *Ratsaarmee; Odessa lood; Novellid; Maria*, Tallinn: Eesti Raamat 1977, tõlkinud Olev Jõgi.
* *Odessa lood ja teisi novelle*, Tallinn: Varrak 2012, tõlkinud Olev Jõgi.

Välislingid
-----------

* Babeli proosa ja materjalid tema kohta (*vene keeles*)
**Andrejs Krustiņš** (2. juuli 1884 Vesetnieki Dünaburgi maakond – 16. oktoober 1941 Kommunarka) oli Vene (alampolkovnik), Läti (kindral) ja Nõukogude Liidu sõjaväelane (kindralmajor).

Ta sündis Vesetniekis Dünaburgi maakonnas (praeguse haldusjaotuse järgi Aiviekste vallas Pļaviņase piirkonnas). Ta õppis Ungurmuiža vallakoolis ja Jēkabpilsi linnakoolis. Aastatel 1905–1908 õppis ta Tšugujivis Tšugujivi sõjakoolis.

Pärast sõjakooli lõpetamist teenis ta aastatel 1908–1916 178. Cēsise jalaväepolgus (mis dislotseerus aastani 1910 Liepājas ja seejärel Penzas). Aastast 1916 teenis ta 6. Tukumsi läti kütipataljonis, mis pea reorganiseeriti 6. Tukumsi läti kütipolguks ja mille komandöriks ta 13. aprillil 1917 sai; selle väeosa koosseisus võttis ta osa Esimesest maailmasõjast. Ta võttis osa Jelgava operatsioonist ja Riia lahe kaitsest. Novembris 1917 pidi ta konflikti tõttu bolševikega polgust lahkuma.

Aprillis-augustis 1918 vallutati Läti Saksa vägede poolt. Ta astus Läti Sotsialistliku Nõukogude Vabariigi 3. Läti kütibrigaadi, kus sai staabiülemaks. Pärast kaotusi mais 1919 ta arreteeriti ja ta viidi Velikije Lukis tribunali alla, kuid tal õnnestus põgeneda. 14. septembril 1919 ületas ta rindejoone ja ta astus Läti armeesse. Oktoobris 1919 võttis ta üle 8. Daugavpilsi polgu juhtimise. Ta võttis osa lahingutest Bermondt-Avalovi vägedega. 21. novembril 1919 ülendati ta polkovnikuks. 1920. aasta alguses sõdis polk tema juhtimisel edukalt Viļaka, Kuprava ja Katleši suundades.

1. aprillil 1922 määrati ta 3. Latgale diviisi asejuhatajaks, jaanuaris 1925 aga 1. Kurzeme diviisi juhatajaks. 22. juunil 1925 ülendati ta kindraliks. 25. oktoobril 1933 määrati ta 3. Latgale diviisi juhatajaks.

Pärast Balti riikide okupeerimist formeeriti ümber 24. Läti Territoriaalseks Laskurkorpuseks. Krustiņš määrati teenima 183. laskurdiviisi, kuid 9. juunil 1941 ta arreteeriti.
**Jean-Olivier Zirignon** (sündinud 27. aprillil 1971 Abidjanis) on endine Elevandiluuranniku sprinter.. 

1993. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel saavutas ta 4×100 meetri teatejooksus koos oma tiimikaaslastega Ouattara Lagazane, Frank Waota ja Ibrahim Meitéga seitsmenda koha. Aafrika meistrivõistlustel võitis ta 4×100 meetri teatejooksus Elevandiluuranniku võistkonnaga kolm medalit, sealhulgas 1998. aastal kuldmedali.

1993. aasta Aafrika kergejõustiku meistrivõistlustel võitis ta 100 meetri jooksus hõbemedali. Tema 1997. aastal joostud isiklik rekord 100 meetri jooksus (10,07) oli pikka Elevandiluuranniku rahvusrekord. Tema tulemuse ületas 2012. aasta suveolümpiamängudel Ben Youssef Meïté, kes jooksis eeljooksus 10,06.

Isiklikud rekordid
------------------

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| 60 m | **6,64** | 30. jaanuar 1997 | Saksamaa Dortmund |
| 100 m | **10,07** | 3. september 1997 | Madagaskar Antananarivo |

Viited
------

1. ↑  Tutvustus IAAFi lehel
Jean-Marie Cavada
**Jean-Marie Cavada** (sündinud 24. veebruaril 1940 Épinalis Vosges'i departemangus Prantsusmaal) on Prantsuse poliitik, Euroopa Parlamendi liige (20. juulist 2004) Île-de-France'i ringkonnast, endine ajakirjanik. 3. detsembrist 2011 on ta Euroopa Liikumise Prantsuse haru president.

Cavada kuulus endisse Prantsuse Demokraatia Liitu, mis oli osa ALDEst. Edela-Prantsusmaa saadikuna Euroopa Parlamendis asus ta juhtima europarlamendi inimõiguste, justiits- ja siseasjade komiteed; ta on ka asendusliige majandus- ja rahanduskomitees ning kuulus ELi-Rumeenia ühisesse parlamendikomiteesse 2004–2009.

Pärast Prantsuse Demokraatliku Liikumise (MoDem) sündi, mis asendas Prantsuse Demokraatia Liidu, asutas ta omaenda partei Kodanikuliit Demokraatia Eest Euroopas. 2009. aasta Euroopa Parlamendi valimistel oli ta presidentaalse enamusega Uue Tsentri (UMP/NC/LGM) nimekirjas kolmas liige. Ta kuulub ALDE fraktsiooni.

2015. aastal tegi Cavada ettepaneku piirata Euroopa Liidu riikides panoraamivabadust, esitades sellekohase paranduse Euroopa Piraadipartei esindaja Julia Reda raportisse, mis varem toetas panoraamivabaduse laiendamist. Parandust kommenteeris ta oma blogis, kirjutades: "Võitlus, mida tänaseks juhib Pr. Reda, teeseldes vaba ligipääsu kaitsmist avalikus omandis olevatele teostele nende kasutajate huvides, toimub tegelikult eelkõige selle nimel, et lubada Ameerika monopolidel nagu Facebook või ka Wikimedia, pääseda loojatele autoriõiguse eest tasu maksmisest."

Karjäär
-------

* Ülikooliõpingud (1962)
* Ajakirjanik
* Telefirmade infodirektor (France 2, France 3, TF1) (1974–1982)
* Infoprogrammide produtsent (1987–1999)
* Tegevjuht, FR5 (hariduslik telekanal) (1994–1997)
* Tegevjuht, Radio France overseas (RFO) (1997–1998)
* Tegevjuht, Radio France'i kontsern (1998–2004)
* Administraator, riiklik administratsioonikolledž (1993–1995)
* Riikliku Eetikakomitee liige (1993–1995)
* Administraator, ARTE France'i järelevalvenõukogu (1998–2004)
* Administraator, French Press Agency (1998–2001)
* Administraator, Châtelet Rahvusteater (1998–2004)
* Rahvuslik Teeneteorden
* Auleegioni orden
* Louvaini katoliikliku ülikooli audoktor

Viited
------

1. ↑  "Communiqué de presse : Jean-Marie CAVADA élu Président du ME-F, 3 décembre 2011". *mouvement-europeen.eu*.
2. ↑  "Jean-Marie Cavada". *europa.eu*.
3. ↑  FoP under threat Julia Reda, vaadatud 23.06.2015
4. ↑  Ma position sur le droit de panorama 26. juuni 2015

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jean-Marie Cavada** |

* Elulugu (prantsuse keeles)
* Finantshuvide deklaratsioon (prantsuse keeles, PDF)
**Rahvahääletus põhiseaduse muutmiseks** toimus 10. 11. ja 12. juunil 1933. Hääletamisele oli pandud V Riigikogu ettepanek. Hääletamine ei olnud kohustuslik ja osalus oli 66,4 protsenti. Muutmise poolt hääletas 161 338 ja vastu 331 000 inimest. Tallinnas hääletas vastu 74,6 protsenti ja tühje ümbrikke oli 261 ja juurdekirjutuste pärast tühistati 343 sedelit. Sellesse hääletusse suhtus rahvas kui valitsusele vastuseisu näitamisse. Valitsusjuht Jaan Tõnisson oli hääletuste teada saamisest äärmiselt löödud ja soovis välja kuulutada uued Riigikogu valimised, aga kuna sügisel pidi tulema uus rahvahääletus vapside esitatud põhiseaduse muutmise üle ja juhul kui rahvas on selle poolt, tulevad uued valimised, siis ei tundunud riigikogu valimiste välja kuulutamine rahaliselt mõistlik. (Kaja. 15, 16. juuni 1933)

Erapooletu Komitee põhiseaduse muutmise ettevalmistamiseks andis rahvahääletuse puhul välja artiklikogumiku Pööre.

Tundmatu hääletaja Tallinnast oli kirjutanud hääletussedelile: *1. Kogu Toompea bande ning ka vähemad riigivargad võlla tõmmata! 2. Kõik poliitilised erakonnad ning riigikogu tsirkus likvideerida! 3. Ausaid ning asjatundjaid isikuid etteotsa seada, kes oma tegude ja tagajärgede eest vastutaksid.* Sedel tunnistati rikutuks.

Pärast rahvahääletuse tulemuste teatavakssaamist ütles Konstantin Päts: *Minu arvates on äsja möödunud rahvahääletus näidanud, et riigikogu autoriteet on rahva juures läbi*.

Artur Sirk teatas: *See rusikahoop näkku, mida rahvas andis erakondadele möödunud rahvahääletamisega, peaks olema erakondi niivõrd kainestanud, et nad rahva tahtmisega ja kannatustega enam mängida ei julge. Kui erakondade järgmistest sammudest aga selgub, et see rusikahoop nõnda võimas on olnud, et ta erakonnamehed päris uimaseks on teinud – siis tuleb need rühmitused ja inimesed võimalikult kiiresti lülitada välja rahva saatuse juhtimisest, riigi rahuliku arengu nimel, rahvuse parema tuleviku nimel.*

Rootsi ajalehe Nya Dagligt Allehanda teatel valitses Eestis revolutsiooni meeleolu ja seisukord olevat äärmiselt kriitiline, iga päev olevat oodata riigipööret.

Viited
------

1. ↑  Põhiseaduse muutmine lükati tagasi. Vaba Maa, 14. juuni 1933, nr. 136, lk. 1.
2. ↑  Miks põhiseaduse parandamine nurjus? Vaba Maa, 14. juuni 1933, nr. 136, lk. 3.
3. ↑  Artur Sirk. Austagem rahva otsust. Võitlus, 15. juuni 1933, nr. 42, lk. 2.
4. ↑  "Kindral Laidoner diktaatoriks". Vaba Maa, 29. juuni 1933, nr. 149, lk. 1.
**Harilik lambaseenik** (*Albatrellus ovinus*) on *Albatrellaceae* sugukonda lambaseeniku perekonda kuuluv seeneliik.

Kirjeldus
---------

Seenekübar ebakorrapärase kujuga, nahkpruun ja sile, kuid rebeneb viljakeha laiusesse kasvades keskkohas soomuseliseks. Soomuste hulk sõltub kasvuaja ilmast. Mida kuivem kübara pind kasvu ajal on, seda soomuselisemaks see muutub. Värvus varieerub valgest kahvatupruunini, alaküljel olevad poorid on valged, mõnikord veidi sinaka tooniga või kollakate laikudega. Erinevalt puravikest pole torukestekiht kergelt eraldatav.

Jalg on sõrmejämedune, valge, sageli pruunide või lillakashallide laikudega. Seeneliha murdepind valge, kõva, lõhenev, lõikepind värvub aeglaselt kollakaks, siis rohekas ja kuivades halliks.

Kasvukoht
---------

Eestis kohati tavaline liivasel pinnasel, peamiselt nõmme- ja palumetsades augistist oktoobrini. Maitsev söögiseen.

Kirjandus
---------

* Tuomo Niemelä, *Torikseened Soomes ja Eestis*, Tartu: Eesti Loodusfoto, 2008.

Välislingid
-----------

* Harilik lambaseenik andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
**Isotoopgeoloogia** on geoloogia haru, mis põhineb radioaktiivsete ning stabiilsete isotoopide kasutamisest saadaval andmestikul.

Rakendusi
---------

Radioaktiivseid isotoope kasutatakse põhiliselt dateerimisel. Ilmselt tuntuim on radioaktiivse süsiniku meetod, millega dateeritakse viimase 50 000 aasta jooksul toimunud sündmusi. Et geoloogiline aeg hõlmab palju pikemat ajavahemikku, kasutatakse ka teisi isotoope, mille poolestusaeg on palju pikem. 

Samuti kasutatakse isotoope näiteks hüdrogeoloogias, paleoklimatoloogias ja mujal. Hüdrogeoloogias näiteks uuritakse, kas põhjavesi sisaldab triitiumi. Kui sisaldab, siis on selge, et vastav põhjaveehorisont sisaldab vett, mis sadas atmosfäärist vihmana 20. sajandi teises pooles, sest triitium sattus atmosfääri läbi atmosfääris läbi viidud tuumakatsetuste. 

Paleoklimatoloogias näiteks saab kasutada stabiilsete isotoopide fraktsioneerumist. Näiteks 18O ja 16O on hapniku stabiilsed isotoobid, mis sisalduvad vees. Et 18O on raskem, on tema kontsentratsioon atmosfääris olevas veeaurus madalam kui merevees, sest kergem isotoop aurustub mereveest kergemini. Seetõttu on ka liustikud rikastunud just kerge hapniku suhtes. Sellest järeldub, et jääaegadel, kui kliima oli külmem ning liustikud laiemalt levinud, pidi ookeanivesi olema raskemate hapnikuaatomite suhtes kontsentreeritum kui jäävaheajal. Jääb vaid uurida näiteks merepõhja ladestunud foraminifeeride kodade isotoopset koostist ja teha sellest järeldusi paleokliima kohta.
**Rahvahääletus põhiseaduse muutmiseks** oli rahvahääletus mis toimus 13. kuni 15. augustini 1932. 

Hääletusele oli pandud Riigikogu eelnõu, millega Eesti oleks muudetud presidentaalseks vabariigiks. Hääletamine oli 5-kroonise trahvi ähvardusel kohustuslik ja hääletamas käis 91 protsenti.

Tulemused
---------

Parandamise poolt oli 333 947 ja vastu 345 215 inimest. Põhiseaduse muutmise vastu olid Tallinn, Harjumaa, Viljandimaa, Pärnumaa ja Valgamaa ning poolt Virumaa, Järvamaa, Läänemaa, Saaremaa, Petserimaa ja Võrumaa. Peamised vastuhääled tulid suurematest linnadest ja ajakirjandus järeldas, et Eesti linnade inimesed on vasakpoolsemad kui maaelanikud. Vastuhääletajad (sotsialistid) nägid valitsuse võimu suurendamises rahva õiguste kärpimist. Keskerakonna juht Jaan Tõnisson selgitas, et osad tema erakonna liikmed leidsid, et põhiseaduse muutmisel võib põllumeeste erakonnast keegi presidendiks saada ja see ei sobi neile. (Kaja. 18.08.1932, lk. 2)

Rahvahääletuse ajal Tallinnas viibinud Inglise turistid väitsid, et hääletuse ajal oli mitmel pool kahjutulesid ja punakaartlased sõitsid linnas ringi, punased lipud autodel. Oma elu olevat nad suutnud päästa Helsingisse põgenemisega.

| Valik | Hääli | % |
| --- | --- | --- |
| Poolt | 333 979 | 49,2 |
| Vastu | 345 212 | 50,8 |
| Kehtetud/rikutud sedelid | 13 111 | – |
| **Kokku** | **692 302** | **100** |
| Valimisaktiivsus | 765 002 | 90,5 |
| Allikas: Nohlen & Stöver |

Viited
------

1. ↑  "Eestis revolutsioon lahti!" Rahvaleht, 18. august 1932, nr. 97, lk. 1.
Orlando Gibbons
**Orlando Gibbons** (ristiti 25. detsember 1583 Oxfordis – 5. juuni 1625 Canterbury) oli inglise organist, virginalist ja helilooja.

Orlando oli pärit musikaalsest perest. Tal oli kolm venda. Vanim vend Edward Gibbons (1568–1650) oli koormeister. Teine vend Ellis Gibbons (1573–1603) oli samuti andekas helilooja, aga suri noorelt.

Alates 1588 elas ta Cambridge'is. 1596–1598 laulis ta Cambridge'i kuningliku kolledži kooris, mida juhatas tema vend Edward, ja õppis talt orelit mängima. 1598 astus ta ülikooli ja pälvis 1606 bakalaureusekraadi muusika alal. James I määras ta umbes 1605 Kuningliku Kabeli organistiks ja sellel kohal töötas ta kuni surmani, saades 1623 vanemorganistiks. Alates 1622 oli ta Oxfordi ülikooli muusikadirektor, 1619. aastast õukonna, täpsemalt prints Charlesi, hilisema Charles I kammervirginalist, 1623. aastast Westminster Abbey organist.

Ta suri noorelt sisemise verejooksu kätte. Rahvas kahtlustas, et ta suri katku, mis Inglismaal parajasti ringles, kuid kaks arsti, kes tema surma tunnistasid ja surnukeha lahkasid, kinnitasid, et nii see siiski polnud. Pisut rohkem kui aasta hiljem suri ka Gibbonsi naine Elisabeth, misjärel vanim vend Edward pidi nende lapsed üles kasvatama. Lastest vanim, Christopher Gibbons (1615–1676) sai samuti heliloojaks ja organistiks.

Orlando Gibbonsi loomingus on renessansi polüfoonia segunenud baroki ühehäälsuse elementidega. Kirikumuusikas järgis ta John Taverneri, Thomas Tallise ja William Byrdi stiili. Ta vokaalmuusikast tehti lautoseadeid.

Cambridge'i kuningliku kolledži kabelis korraldatakse tänapäevani igal aastal Orlando Gibbonsi mälestusjumalateenistus.

Looming
-------

* Palju palu orelile ja *viola da gamba*'le on tänaseni käsikirjas
* palad virginaalile kogus "Panthenia" (1611)
* viiehäälsete madrigalide kogu vioolaga (1612)
* 2 hümni kogus "Tears or lamentations" (1614)
* 9 kolmehäälset fantaasiat (1610 või 1625)
**Harry Johann Nuudi** (15. juuni 1894 Sindi – 3. mai 1965 Christiansted, USA Neitsisaared) oli eesti vaimulik.

Ta õppis aastatel 1901–1905 Sindi algkoolis ja 1905–1913 Pärnu Poeglaste Gümnaasiumis. Usuteadust õppis ta Tartu Ülikoolis aastatel 1913–1917 ja 1923–1926. Töötas aastatel 1918–1919 koduõpetajana, 1919–1923 Pärnu Ühisgümnaasiumis ladina keele õpetajana ja 1926–1930 samas koolis usuõpetajana. Ordineeriti 13. aprillil 1930 õpetajaks.

Nuudi oli aastatel 1930–1935 Pärnu-Jakobi koguduse õpetaja, 1935–1939 Pärnu Eliisabeti koguduse 1. pihtkonna õpetaja, 1939–1944 Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja. Oli aastatel 1935–1940 konsistooriumi assessor. 

Ta oli ka Sisemisjoni Seltsi hoolekandeasutuse Nain (tegeles nõdramõistuslike laste õpetamisega) kuraator. Lisaks oli ta Eesti Pimedate Seltsi esimees, Eesti Kurttummade Seltsi auesimees, Tiisikuse Vastu Võitlemise Seltsi juhatuse liige, Vangide Hooldamise Seltsi esimees

1944. aastal põgenes Saksamaale. Oli 1944. aastast eestlaste vaimulik Pommeris, Kappelnis (Schleswig-Holsteini liidumaal) ja Oldenburgis. Pärast sõda oli Briti okupatsioonitsooni eestlaste usuelu korraldaja, samuti oli Oldenburgi Eesti Gümnaasiumis ladina keele ja usuõpetuse õpetaja. Ühtlasi oli ta aastatel 1948–1950 praosti kohusetäitja. 

1950. aastast elas Ameerika Ühendriikides. Oli aastatel 1951–1956 ametis Scherrestadis(?), 1949–1955 toimetas Chicagos ajakirja Usu Sõna (väljaandja: National Lutheran Council). Aastatel 1956–1965 oli ta Christiastedi (Saint Croix' saarel, USA Neitsisaared) Ameerika koguduse õpetaja ja USA Neitsisaarte misjoniõpetaja.

Viited
------

1. ↑  Eesti Üliõpilaste Selts Paguluses (New York, USA), aprill 1964, nr. 35, lk. 41–42.
2. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988

Välislingid
-----------

* Väliseesti isikulooline andmebaas
**Kunstnikuraamat** on raamatu või sellega sarnases vormis objekt, mille lõppkuju üle otsustab kunstnik ise ning mis on mõeldud olema iseseisev kunstiteos.

London Art Fairi kodulehelt leiab suhteliselt vabade piiridega kunstnikuraamatu selgituse: "Kunstnikuraamat on kunstiteos, mille puhul on keskne raamatu idee. See võib hõlmata joonistamist, maalimist, graafikat, skulptuuri, fotograafiat, graafilist disaini või elektroonilist kunsti. Mõni sisaldab sõnu, mõni mitte. Teemaks võib olla nii tõsine kirjandus ja kõrgkunst kui ka personaalne kirg ja kogemus. See ei ole raamat kunstist, vaid originaalteos, mis võib sisaldada isiklikke kommentaare kunsti ja kunstipäraste ideede kohta või olla täidetud luule, ilu, lõbu ja üleannetusega." Elodie Lévéque jaoks on tegemist kunstnikuraamatuga siis, kui nii sisu kui ka väline dekoor on ühe kunstniku loodud. 

Tallinna Ülikooli Akadeemilise Raamatukogu säilitus- ja digiteerimiskeskuse juhataja Rene Haljasmäe arvates on kunstnikuraamat kunstniku poolt 100% käsitööna valminud raamat: "Kunstnik on ise loonud raamatuidee, teinud küljenduse, valinud materjalid ja teinud köitetöö. Võib olla väikesetiraažiline. Tavaliselt on kunstnikuraamatu köide lihtne." Kunstnikuraamatu kõrval toob Haljasmäe eraldi välja **kunstnike raamatu** – erinevate meistrite (näiteks graafiku ja köitja) koostöös valminud raamat, mis on tavaliselt ainueksemplar; **raamatobjekti** – kontseptuaalse või skulpturaalse raamatu, mis sisaldab erinevaid tehnikaid ja ei pruugi sarnaneda välimuselt klassikalise köidetud raamatuga, see võib olla installatsioon, kus köitel pole erilist rolli; **köiteobjekti** – mis tähistab raamatobjekti, kus domineerib köide; **autoriköite** – köitemeistri tehtud tuntava disainiga ja käekirjaga köite.

Viited
------

1. ↑  Helen Arov "Kunstnik ja kunstnikuraamat" (19.02.18.)
2. 1 2  Stella Soomlais (2008). *„Kunstnikuraamatu roll tänapäeva kunstis", diplomitöö, juhendajad Rutt ja Rein Maantoa*. Tartu: Tartu Kõrgem Kunstikool. Lk 6–7.
**Kunstiteoste tellimise seadus** (**KTTS**, ka **protsendiseadus**) on aastast 2011 kehtiv seadus, mille eesmärk on rohkema kunsti toomine avalikku ruumi ja avaliku ruumi esteetiliselt rikkamaks muutmine. Seaduse järgi on avaliku otstarbega hoone ehitamise lahutamatu osa sobiva kunstiteose või -teoste tellimine. Tellitava kunstiteose hind ilma käibemaksuta peab olema vähemalt 1% ehitusmaksumusest, kuid mitte üle 110 000 euro. Konkursile esitatud teoste kavandeid hindab vähemalt viieliikmeline žürii, mille liikmetest 2/3 nimetavad Eesti Kunstnike Liit ja Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühing.

2021. aasta seisuga oli erinevatesse asutustesse tellitud peaaegu 100 kunstiteost. Vähemalt üks teos on tellitud igasse Eesti maakonda ja lisaks on tellitud töid Eesti Vabariigi suursaatkondadesse ja riigi alalisse esindusse Euroopa Liidu juures.

Viited
------

1. ↑  Kunstiteoste tellimise seadus | Kultuuriministeerium. Vaadatud 05.11.2021.
2. ↑  Kunstihanked | Eesti Kunstnike Liit. Vaadatud 08.11.2011.
3. ↑  Kunstiteoste tellimise seadus – Riigi Teataja. Vaadatud 08.11.2011.
4. ↑  Kunstiteoste tellimise seadusega tellitud kunstiteosed | Kultuuriministeerium. Vaadatud 08.11.2011.