recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Dmitri Kugrõšev (2010)
**Dmitri Dmitrijevitš Kugrõšev** (vene keeles Дмитрий Дмитриевич Кугрышев; sündinud 18. jaanuaril 1990 Balakovos) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib ründajana KHL-i klubis Ufa Salavat Julajev.

2008. aastal valiti ta NHL-i *draft* '​is Washington Capitalsi poolt 58. valikuna. Aastatel 2008–2010 mängis ta Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Quebec Remparts. Hooajal 2008–09 oli ta liiga resultatiivseim uustulnukas (34+40) ja pälvis liiga hooaja parimale ründavale uustulnukale antava auhinna Michel Bergeron Trophy. Hooajal 2010–11 mängis ta Capitalsi noorteklubis Hershey Bears American Hockey League'is.

2011. aastal liitus KHL-i klubiga Moskva CSKA. Aastatel 2013–2015 mängis ta Novosibirski Sibiris ja naasis seejärel Moskva CSKA-sse. 2015. aastal valiti ta KHL-i tähtede mängule.

Hooajal 2017–18 mängis ta Omski Avangardi ridades. 2018. aasta mais sõlmis ta lepingu Julajeviga.

Aastatel 2008 ja 2009 võitis Kugrõšev Venemaa kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali.

Välislingid
-----------

* Dmitri Kugrõšev KHL.ru lehel
* Dmitri Kugrõšev hockeydb.com lehel
**Mayeri vabrik** (ka *Mayeri keemiavabrik*) oli aastatel 1887–1927 Tallinnas, Falkpargi 31 töötanud keemiavabrik.

Vabriku ajalugu ulatub aastasse 1883[*küsitav*], mil ettevõte asutati nime all (Woldemar Mayer) **Vladimir Mayeri Lesk & Poeg**. Vabrik tootis või- ja juustuvärve, juustulaapi ja kondenseeritud piima.

Aastal 1896 muudeti vabrik aktsiaseltsiks nimega **Tallinna Keemiatehas Richard Mayer**. Tehas tootis Venemaale piimhapet, oblikhapet, aniliinõli ja nitrinit. Toodangust suurem osa, eriti oksekivi ja tanniin müüdi Moskva ja Ivanovo-Voznessenski puuvillavabrikutele kangaste värvimise jaoks. 1913. aastal oli ettevõttes 312 töölist ja toodangut anti 2 mln rubla eest. Esimese maailmasõja ajal valmistas Tallinna keemiatehas püssirohtu ning lõhkeainete jaoks vajalikku lämmastik- ja väävelhapet. R. Mayeri Keemiatehases töötas 1914. aasta seisuga 297, 1. jaanuaril 1917 aga 248, 1917- aasta suvel ligi 400 töölist ja 1919. aastal 215 töölist.

Aastal 1920 ettevõtte tegevus soikus ja laenude katteks hakkas ettevõte oma vara müüma. Tehas likvideerus 1925. aastal, tehase võlg ulatus 60 mln margani, olulisemaks põhjuseks oli lisaks juhtimisvigadele ka Vene turu kadumine. Mayeri tehasehoonetes, Paldiski maantee 29 alustas tegevust kolm keemiavabrikut (sh H. Reile seebivabrik, Eesti Kunstsarve Vabrik O. Kerson & CO ja 1926. aastal asutatud H. Citroni ja J. Halbreichi Keemiatehas, mis hiljem kandis nime J.Halbreich & Poeg).

Vaata ka
--------

* Richard Mayer, Tallinna bürgermeister ja konsul Eduard Friedrich *Woldemar* Mayer (1829–1883) ja Tallinna bürgermeister Carl August Mayer
* Tootmiskoondis "Polümeer", Flora kvartal
* Mayeri Ärikvartal, Paldiski maantee 29

Viited
------

1. ↑  1928/1929 Handels-Adressbuch Lett- und Estlands, lk 127
2. 1 2 3 4  EE 12. köide, 2003: 330.
3. ↑  "AIS: arhiivimoodustaja päring". Arhiivi infosüsteem. Originaali arhiivikoopia seisuga 17.12.2021. Vaadatud 13.01.2020.
4. ↑  Mayer, Eduard Friedrich Woldemar (1829–1883), Deutschbaltisches biographisches Lexikon 1710-1960 (DBBL)
5. ↑  Mayer, Georg August Richard\* (1860–), Deutschbaltisches biographisches Lexikon 1710-1960 (DBBL)
6. ↑  Mayer, Eduard Friedrich Woldemar (1829–1883), Deutschbaltisches biographisches Lexikon 1710-1960 (DBBL)
Zach Boychuk (2022)
**Zachary Boychuk** (sündinud 4. oktoobril 1989 Calgarys) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana Saksamaa kõrgliiga klubis Eisbären Berlin.

Aastatel 2005–2009 mängis ta Western Hockey League'i (WHL) klubis Lethbridge Hurricanes.

2008. aastal valis Carolina Hurricanes ta NHL-i *draft* '​is 48. valikuna. 2008. aasta oktoobris sõlmis ta Hurricanesiga kolmeaastase lepingu. NHL-is debüteeris ta 17. oktoobril 2008 mängus Los Angeles Kingsi vastu. Ta osales sel hooajal NHL-is veel ühes mängus ja naasis seejärel WHL-i. NHL-is lõi Boychuk esimese värava 13. oktoobril 2010 mängus New Jersey Devilsi vastu. NHL-is sai ta hooajal 2009–10 kirja kolm väravat ja kuus väravasöötu, kuid see on jäänud ka tema kõige resultatiivsemaks hooajaks NHL-is. Hiljem pääses ta NHL-is Hurricanesi meeskonnas väljakule veel viiel hooajal, hooajal 2012–13 lisaks ka Pittsburgh Penguinsi ja Nashville Predatorsi meeskonnas.

Aastatel 2009–2016 sai ta enam mänguaega American Hockey League'is (AHL), kus ta mängis põhiliselt Charlotte Checkersi võistkonnas. Hooajal 2013–14 oli Boychuk AHL-i suurim väravakütt (36 väravat) ning ta pälvis Willie Marshall Award'i.

Hooajal 2016–17 mängis ta KHL-i klubis Novosibirski Sibiris ja seejärel ühe hooaja samasse liigasse kuuluvas Bratislava Slovanis. 2018. aastal valiti ta KHL-i tähtede mängule. Hooaja 2018–19 esimeses pooles mängis ta KHL-is Tšerepovetsi Severstali ridades. Hooaja 2018–19 teises pooles mängis ta Šveitsi kõrgliiga klubis SC Bern. Hooajal 2019–20 mängis ta Šveitsi kõrgliigas HC Fribourg-Gottéroni ridades ning tuli sel hooajal klubiga Šveitsi meistriks.

2020. aastal liitus ta Eisbären Berliniga, kellega tuli hooajal 2020–21 Saksamaa meistriks.

Aastatel 2008 ja 2009 tuli Boychuk Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Aastatel 2017 ja 2019 on ta Kanada võistkonnaga võitnud Spengleri karika.

Välislingid
-----------

* Zach Boychuk NHL.com lehel
* Zach Boychuk hockeydb.com lehel
**Venjamin Jefimovitš Porõvkin** (vene keeles *Вениамин Ефимович Порывкин*; 22. detsember 1924 – 19. juuli 2010) oli kõrgem Nõukogude partei- ja julgeolekutöötaja okupeeritud Eestis. Eesti NSV RJK esimehe asetäitja (1971–1989).

Elulugu
-------

1940–1942 külakaupluse juhataja, puidutööstuse tööline ja külanõukogu täitevkomitee sekretär Tomski oblastis. 1942–1949 Punaarmees, maavägede poliitüksuse major. ÜK(b)P (NLKP) liige aastast 1948. 

1950–1953 Eesti NSV Metsaministeeriumi inspektor ja osakonnajuhataja.

1953–1955 Eestimaa Kommunistliku Partei (EKP) Keskkomitee (KK) parteiorganite osakonna instruktor, 1955–1959 parteiorganite osakonna parteiinformatsiooni sektori juhataja. 1959–1961 NLKP Keskkomitee juures asuva Kõrgema Parteikooli kuulaja. Lõpetas 1958 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna ja 1961 NLKP Keskkomitee juures asuva Kõrgema Parteikooli.

1961–1963 EKP Tartu linnakomitee 2. sekretär.

21.01.1963–10.06.1971 EKP KK administratiivorganite osakonna juhataja. 1967–1990 Eesti NSV Ülemnõukogu saadik.

23.06.1971–19.04.1977 Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures asuva Riikliku Julgeoleku Komitee esimehe asetäitja, 19.04.1977–25.01.1989 1. asetäitja. KGB kindralmajor 27. oktoobrist 1977.

16. novembril 1988 hääletas Eesti NSV Ülemõukogu saadikuna Eesti NSV suveräänsusdeklaratsiooni poolt.

Pärast KGB-st erruminekut suunati NLKP KK administratiivorganite osakonna poolt Moskvasse. Hiljem elas Moskva lähedal Balašihhas.

Ta maeti Moskvasse Trojekurovo kalmistule, kuhu on maetud paljud juhtivad KGB töötajad.

Viited
------

1. ↑  ПОБЕДИТЕЛИ.
2. ↑
3. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu saadiku isiklik toimik. Porõvkin, V.J. RA ERA.R-3.12.976
4. ↑
5. ↑
**Evi Remm** (aastani 1936 **Tenson**, aastani 1953 **Taimre**; eesnimena ka **Eevi**; sündinud 13. oktoober 1930 Tartu – 19. september 2018) oli eesti entomoloog.

Elulugu
-------

Evi Remm on teenistujate tütar.

Lõpetas 1949 Tartu 2. Keskkooli ja 1954 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogina. Oli Tartu 1. Keskkooli õpetaja, 1958 Tartu Riikliku Ülikooli zooloogia kateedri laborant, 1962–1967 TRÜ eksperimentaalbioloogia baasis nooremteadur, 1962 Zooloogia ja Botaanika Instituudi zooloogia sektori vanemlaborant, 1967–1989 entomoloogia ja fütonematoloogia sektori laborant.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: salukärblaste (*Lauxaniidae*, *Diptera*), fauna Eestis. Olulise panuse eest Eesti jõgede põhjaloomastiku määramisel on arvatud teose "Eesti jõed" (toimetaja Arvi Järvekülg, Tartu, 2001) kaasautoriks. Eesti, Läti ja Leedu putukate uurimise tulemusena 17 teaduspublikatsiooni, sh 2 määrajat.

Ta on uurinud ka ühepäevikuid ja kiile.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli Hans Remm, tema pojad on Maido ja Kalle Remm.

Teoseid
-------

* Eesti kiilivastsete määraja. // Abiks loodusvaatlejale 47 (1963)
* Akvargeeni toimest *Drosophila melanogaster*'isse (kaasautor Ü. Pavel). Tartu, 1964, Eesti ühepäevikuliste (*Ephemeroptera*) määraja. // Abiks loodusvaatlejale 60 (1970).

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* ZBI, 70.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Kozienice maakond** (poola *powiat kozienicki*) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Masoovia vojevoodkonna lõunaosas. Kozienice maakonna lääne- ja kirdepiiriks on Wisła jõgi. Maakonna keskus asub Kozienice linnas.

Kozienice maakond moodustati 1867. aastal. 1975. aastal maakond likvideeriti, kuid taastati 1975. aastal haldusreformi käigus.

Haldusjaotus
------------

Maakonna ainus linn on Kozienice.

Kozienice maakonnas on seitse valda:

* Garbatka-Letnisko vald
* Głowaczówi vald
* Gniewoszówi vald
* Grabów nad Pilicą vald
* Kozienice vald
* Magnuszewi vald
* Sieciechówi vald

Viited
------

1. ↑  Rys historyczny Powiat kozienicki. Vaadatud 19. septembril 2023

Masoovia vojevoodkonna vapp
Masoovia vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Ostrołęka |
Płock |
Radom |
Siedlce |
Varssavi (Warszawa)   

**maakonnad:** Białobrzegi |
Ciechanów |
Garwolin |
Gostynin |
Grodzisk Mazowiecki |
Grójec |
Kozienice |
Legionowo |
Lipsko |
Łosice |
Lääne-Varssavi maakond |
Maków |
Mińsk |
Mława |
Nowy Dwór Mazowiecki |
Ostrołęka |
Ostrów Mazowiecka |
Otwock |
Piaseczno |
Płock |
Płońsk |
Przasnysz |
Przysucha |
Pruszków |
Pułtusk |
Radom |
Siedlce |
Sierpc |
Sochaczew |
Sokołów |
Szydłowiec |
Żuromin |
Zwoleń |
Żyrardów |
Węgrów |
Wołomin |
Wyszków
**Tiit Meren** (sündinud 21. juunil 1955 Tallinnas) on Eesti arst ja ühiskonnategelane.

Haridus
-------

Ta on lõpetanud 1979. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. Aastatel 1982-1986 õppis ta samas südamekirurgia aspirantuuris ja doktorantuuris dr Toomas Sullingu juhendamisel. 1986. aastal kaitses ta doktoritöö „Aortokoronaarne sunteerimine südamelihase ägeda infarkti staadiumis" ning 1987. aastal sai meditsiiniteaduste kandidaadi kraadi.

Töö ja muu erialane tegevus
---------------------------

Tiit Meren on kõrgema kategooria kardiovaskulaarkirurg. Ta on üks Taastava Kirurgia Kliiniku rajajaid ja kliiniku juhatuse liige. 

Aastatel 1980-1982 töötas ta Tallinna Kiirabihaiglas. Külaliskirurgina on ta töötanud Šveitsis Zürichi Ülikooli südame- ja veresoontekirurgia kliiniku südamekirurgia meeskonnas aastatel 1988-1989 ja 1993-1994.

Alates 1994. aastast töötab Tiit Meren Taastava Kirurgia Kliinikus, lisaks võtab ambulatoorse kirurgia patsiente vastu ka Sillamäel ja Narvas (Almeda kliinikus) ning Ida-Viru Keskhaiglas.

2008. aastal töötas ta esimese tänapäevase Eesti sõjakirurgina Afganistanis Camp Bastioni kõrgeima etapi haiglas. Ta on auastmelt major. 

Meren on Eesti Reservohvitseride Kogu arstide sektsiooni esimees, Briti sõjakirurgia seltsi ja Soome torakaalkirurgia seltsi liige ning NATO rahvusvahelise meditsiiniohvitseride organisatsiooni Eestit esindav delegaat. 2011. aastal pälvis ta Eesti Punase Risti III klassi teenetemärgi Eesti sõjakirurgia tänapäevasele NATO tasemele viimise eest.

Poliitiline tegevus
-------------------

Meren oli aastatel 2000–2009 Reformierakonna liige ning kandideeris 2002. aasta kohalike omavalitsuste valimistel Harjumaal Harku vallas.

2014. aastal astus Meren erakonda Isamaa ja Res Publica Liit, kuid kandideeris juba 2013. aastal selle erakonna nimekirjas kohalike omavalitsuste valimistel Tallinnas. 
Ta kandideeris Kristiine linnaosas ja teda toetas 498 valijat (3,1% häältest).

Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 199 häält ning ei osutunud valituks.

Tunnustus
---------

* 2011 Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Tiit Mereni elulugu Taastava Kirurgia Kliiniku kodulehel. Vaadatud 13.04.2024.
3. ↑  Dr. Tiit Meren (Taastava Kirurgia Kliinik)
4. ↑  Tiit Mereni elulugu Taastava Kirurgia Kliiniku kodulehel. Vaadatud 13.04.2024.
5. ↑  Tiit Mereni elulugu Taastava Kirurgia Kliiniku kodulehel. Vaadatud 13.04.2024.
6. ↑  Tiit Mereni elulugu Taastava Kirurgia Kliiniku kodulehel. Vaadatud 13.04.2024.
7. ↑  Tiit Meren e-Äriregistris Vaadatud 13.04.2024.
8. ↑  Kirurg Tiit Meren kandideerib IRLi nimekirjas Tallinna linnavolikokku

Välislingid
-----------

* Tiit Meren raadiosaates "Kukul külas"
* Tiit Meren telesaates "Tähelaev"
* Tiit Mereni elulugu Taastava Kirurgia Kliiniku kodulehel
Ola Solbakken 2021. aastal Bodø/Glimti mängijana
**Ola Selvaag Solbakken** (sündinud 7. septembril 1998 Melhusis) on Norra jalgpallur, kes mängib Jaapani kõrgliigaklubis Urawa Red Diamonds ja Norra jalgpallikoondises.

Ta alustas jalgpalli mängimist kohalikus klubis Melhus IL. Aastatel 2013–2017 kuulus ta Rosenborgi noorteakadeemiasse. Norra kõrgliigas debüteeris ta 2018. aastal Ranheimi meeskonnas.

2020. aasta jaanuaris liitus ta Norra kõrgliigaklubiga Bodø/Glimt. Aastatel 2020 ja 2021 tuli ta klubiga Norra meistriks.

2023. aasta jaanuaris liitus ta AS Romaga, kellega oli eelmise aasta lõpus sõlminud lepingu, mis kehtib kuni 2027. aasta juunini. Itaalia kõrgliigas lõi ta esimese värava 19. veebruaril 2023 mängus Verona Hellase vastu. 2023. aasta septembris läks ta Romast laenule Kreeka kõrgliigaklubisse Olympiakós. 2024. aasta jaanuaris siirdus ta laenule Urawa Red Diamondsi.

Norra jalgpallikoondises debüteeris Solbakken 13. novembril 2021 MM-i valikmängus Läti vastu.

Saavutused
----------

Bodø/Glimt
* Eliteserien: 2020, 2021

Viited
------

1. ↑  "SOLBAKKEN AGREES TO JOIN ROMA IN JANUARY". *A.S. Roma*. 23. november 2022. Vaadatud 23. novembril 2022.
2. ↑   (vaadatud 25.4.2023)
**Ülo Tölp** (6. veebruar 1931 Pärnu – 27. juuni 2022) oli Eesti sõudja ja sõudetreener.

Lõpetas 1949 Pärnu 1. keskkooli ja 1954 hüdrotehnikainsenerina TPI. 

Hakkas sportima 1947 Pärnus poksitreener Hugo Soasepa juhendamisel, mängis ka jalgpalli.

Sõudmine
--------

Sõudetreeninguid alustas 1950 Tallinnas. 

### Saavutused

* Tulnud 4 korral Eesti meistriks:
	+ 1956 roolijaga kahepaadil
	+ 1957 ja 1960–61 kaheksapaadil.

### Treenerina

1951 osales Erich Seileri korraldatud treenerite ettevalmistamise kursustel ja hakkas juhendama TPI-s õppivaid sõudesportlasi. 

* Oli kõrgkoolide (TRÜ, EPA, TPI) vahelise kaheksapaatide võistluse algatajaid (1956) ja korraldajaid.
* Aastast 1976 töötas sõudetreenerina Tartu spordikoolides ja TÜ Akadeemilises Spordiklubis.
	+ Õpilasi: Jevgeni Dobrus, Henn Elmet, Vassil Laak, Enno Lamp, Mihkel Mardna, Kalli Meriste, Toivo Ormisson, Jaan-Imant Pedaste, Rein Põldme.

Olnud 1954–75 ja 1986–89 Sõudespordiföd-i presiidiumi ning 1990–97 Sõudeliidu juhatuse liige. 

* Avaldanud sõudesporditeemalisi kirjutisi.

T: Akadeemilise sõudmise tehnika (1990), Eesti sõudespordi ajalugu (2001, autoreid). 
B: Eesti sõudespordi ajalugu. [Koostanud H-H. Artma] Tln, 2001, lk 351–354.

Viited
------

1. ↑
Vasa orden
**Kuninglik Vasa orden** (rootsi keeles *Kungliga Vasaorden*) on 1772. aastal asutatud Rootsi orden, mida anti tsiviilteenistuse eest. Pärast 1975. aastat seda ei antud, ent alates 1. veebruarist 2023 antakse taas Rootsi kodanikele.

Ajalugu
-------

Ordeni asutas oma kroonimispäeval 29. mail 1772 kuningas Gustav III. See on saanud nime Vasa dünastia järgi ja oli Rootsi ordenitest noorim. Selle eesmärk oli autasustada Rootsi kodanikke, kes olid tegevad põllumajanduses, mäetööstuses, kaubanduses ja mujal, kuid seda anti ka välismaalastele. Alguses oli ordenil kolm klassi (komandör koos suurristiga, komandör ja rüütel). Kuningas Gustav IV Adolf jagas oma statuudiga 26. novembril 1798 komandöriklassi kaheks. 17. aprillil 1890 jagati kaheks ka rüütliklass. Esimest korda anti ordenit 17. juulil 1772, mil selle sai 43 isikut (neist 14 olid Kuningliku Teaduste Akadeemia liikmed).

Klassid
-------

* Komandöri suurrist
* I klassi komandöririst
* Komandöririst
* I klassi rüütlirist
* Rüütlirist

Kavalere
--------

### Eestist pärit kavalerid

* Voldemar Kask
* Käbi Laretei (1972)
* Anton Starkopf
* Arnold Soom (1936)

### Tuntud kavalerid

* Krahv Sergei Witte (1897)

Viited
------

1. ↑  Gritzner, Maximilian. Handbuch der Ritter- und Verdienstorden aller Kulturstaaten der Welt innerhalb des XIX. Jahrhunderts. Auf Grund amtlicher und anderer zuverlässiger Quellen zusammengestellt. Leipzig: Verlagsbuchhandlung von J. J. Weber, 1893, lk 479-480.

Kirjandus
---------

* Gritzner, Maximilian. *Handbuch der Ritter- und Verdienstorden aller Kulturstaaten der Welt innerhalb des XIX. Jahrhunderts*. Auf Grund amtlicher und anderer zuverlässiger Quellen zusammengestellt. Leipzig: Verlagsbuchhandlung von J. J. Weber, 1893. Lk 479-482.

Välislingid
-----------

* Swedish Royal Court: Orders and medals. The Order of Vasa
Ronald Araújo 2021. aastal FC Barcelona särgis
**Ronald Federico Araújo da Silva** (sündinud 7. märtsil 1999 Riveras) on Uruguay jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis FC Barcelona ja Uruguay jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Uruguay klubis Rentistas, debüteerides 2016. aastal Uruguay esiliigas.

2017. aasta juulis liitus ta Uruguay kõrgliiga klubiga Boston River.

2018. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu FC Barcelonaga. Aastatel 2018–2020 mängis ta põhiliselt Barcelona reservmeeskonnas Hispaania tugevuselt kolmandas liigas. Hispaania kõrgliigas debüteeris ta 6. oktoobril 2019 mängus Sevilla vastu. Esimese värava lõi ta Hispaania kõrgliigas 19. detsembril 2020 mängus Valencia vastu.

Uruguay jalgpallikoondises debüteeris Araújo 13. oktoobril 2020 MM-i valikmängus Ecuadori vastu. Ta kuulus Uruguay koondisse 2021. aasta Copa Américal.

Saavutused
----------

Barcelona
* Supercopa de España: 2022-23

* Primera División: 2022-23
* Copa del Rey: 2020–21

Viited
------

1. ↑  "Acuerdo con el Boston River para el traspaso de Ronald Araujo". FC Barcelona. 29.8.2018. Vaadatud 8.4.2022

| * v
* r
FC Barcelona mängijad  –  La Liga |
| --- |
| 

* 1 Ter Stegen
* 2 Bellerín
* 3 Piqué
* 4 Araújo
* 5 Busquets
* 7 Dembélé
* 8 Pedri
* 9 Lewandowski
* 10 Fati
* 11 Torres
* 14 Memphis
* 15 Christensen
* 17 Alonso
* 18 Alba
* 19 Kessié
* 20 Roberto
* 21 F. de Jong
* 22 Raphinha
* 23 Koundé
* 24 García
* 26 Peña
* 30 Gavi
* Treener: Xavi

 |
**Anti Kuus** (sündinud 1956) on ökonomist, ettevõtja, fotograaf, laulukirjutaja ja muusikaprodutsent.

Elukäik
-------

On lõpetanud Rakvere I Keskkooli, Tallinna Polütehnilise Instituudi, Eesti Kõrgema Kommertskooli ja Yorki Ülikooli (Kanadas). Tal on magistrikraad rahvusvahelises ärijuhtimises.[*viide?*]

Anti Kuus on töötanud lauljana rokkbändis Leid (tuntud ka nimega Omad Poisid), ökonomistina, finantsdirektorina ja ettevõtete juhina (juhatuse ja nõukogu esimehena).

Aastatel 1989–1992 oli A. Kuus Kuressaare linnavolikogu liige. Aastatel 1987–1991 töötas ta Saaremaa Arenduskeskuses Arco ning tegeles ettevõtluse ja välismajandussuhete käivitamisega Saaremaal.[*viide?*]

1992. aastal korraldas ta Saaremaal rahvusvahelise fotofestivali, mille kunstiline juht oli Peeter Linnap ja millest tegi dokumentaalfilmi Peeter Tooming[*viide?*].

1991. aastal hakkas ta tõsisemalt tegelema fotograafiaga ja temalt on ilmunud 7 menukat fotoalbumit. Läbivateks joonteks tema fotograafias on meri ja taevas eri variatsioonides. Tema näitusi on eksponeeritud peale Eesti veel Tšehhis ja Austrias.[*viide?*]

1991–2000 asutas ta ettevõtted AKTA ja Aktaprint, olnud ettevõtete Saaremaa Arenduskeskus ARCO, Laser Muusik ja Baltic Tours kaasasutaja. Asutas ja juhtis fotoajakirja Positiiv. 

2000–2013 oli Aktaprindi juht ja aktsionär. Sel ajal spondeeris muusikafestivale Jazzkaar, Sõru Jazz, Juu Jääb ja IDeeJazz. 

2016–2018 tegutses ta mentorina EAS-i ärimentorprogrammis. 

Praegu kirjutab laule ja produtseerib muusikat. Aprillis 2019 ilmus tema kauamängiv heliplaat "Saaremaa Blues". Plaadil teevad kaasa Mathieu Spaeter (kitarr), Raul Vaigla (bass), Andrus Lillepea (trummid), Madis Kukk (Hammond-orel), Henri Kuus (akustiline kitarr), Marilin Kongo (taustalaul), Kersti Leppik (taustalaul), Sander Sokk (taustalaul), Tenno Toomistu (taustalaul), Madli Ainsalu (taustalaul) ja Liisu Siimer (taustalaul). 

Muusikalised lemmikud ja mõjutajad: Led Zeppelin, The Band, King Crimson, Deep Purple, Pink Floyd, Bob Dylan, Tom Waits, Joni Mitchell, Locomotiv GT, Eric Clapton, John Wetton, Avishai Cohen, Karl Jenkins, Rein Rannap, Urmas Alender, Arvo Pärt... 

Muusikaga tegelevad ka Anti Kuusi lapsed: Horret Kuus on helirežissöör (B6 Studios), Henri Kuus ja Hanna-Leana Kuus esinevad ansamblina Nunnu & Rockstar.

Fotoalbumid
-----------

* "Saaremaa" (AKTA 1997, kordustrükk 2002)
* "Eestimaa" (AKTA 2004)
* "Väike päike" (Pilgrim 2004)
* "Saaremaa & Kuressaare" (AKTA 2006)
* "Mere ja taeva laulud" (AKTA 2006)
* "Eestimaa II" (AKTA 2006)
* "Öö mõte on kuus" (AKTA 2008, koos Sulev Olliga)

Muusikaalbumid
--------------

* "Saaremaa Blues" (2019)

Välislingid
-----------

* www.koki.ee
* Madli-Liis Parts. Anti Kuus on rutiinist prii. Äripäev, 23. november 2006
**Karel Tammjärv** (sündinud 25. mail 1989 Tartus) on endine eesti murdmaasuusataja.

2010. aasta kuni 23-aastaste maailmameistrivõistlustel Hinterzartenis Saksamaal sai ta 15 km klassikastiilis sõidus viienda koha.

Ta on osalenud kolmedel olümpiamängudel ja neljadel maailmameistrivõistlustel.

2011. aasta maailma karikasarja Otepää etapil sai Karel klassikasprindis 22. koha ja teenis oma karjääri esimesed MK-punktid.

2019. aasta veredopinguskandaal
-------------------------------

 *Pikemalt artiklis 2019. aasta veredopinguskandaal*
2019. aasta 27. veebruaril korraldas Austria kriminaalpolitsei suusaalade MM-i võistluslinnas Seefeldis dopinguga seotud läbiotsimise, mille käigus peeti kinni Karel Tammjärv. Kokku vahistati Seefeldis viis sportlast, sealhulgas teine eestlane Andreas Veerpalu, kasahh Aleksei Poltaranin ning kaks austerlast – Dominik Baldauf ja Max Hauke. Samal päeval vahistati Saksamaal Erfurdis veel kaks inimest, kellest üks oli spordiarst Mark Schmidt. Viimast on juba varem kahtlustatud veredopingu vahendamises. Tammjärv ja Veerpalu vabanesid vahi alt 28. veebruaril, olles tunnistanud seotust dopinguga. Tammjärv tunnistas 1. märtsil, et ta on veredopingut tarvitanud alates 2016. aasta suvest ja et spordiarst Mark Schmidti kontakti andis talle endine Eesti suusakoondise peatreener Mati Alaver. Tammjärvele määrati 4-aasta pikkune võistluskeeld, mis lõppes 2023. aasta veebruari lõpus.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 2010 Kanada Vancouveris
	+ 46. koht suusavahetusega sõidus
	+ 67. koht 15 km vabatehnikas
* 2014 Venemaa Sotšis
	+ 49. koht 50 km vabatehnikas
	+ 51. koht 15 km klassikas
	+ 10. koht teatesõidus
* 2018 Lõuna-Korea Pyeongchangis ***(dopingu abiga)***
	+ 22. koht 15 km vabatehnikas
	+ 32. koht suusavahetusega sõidus
	+ 52. koht klassikatehnikasprindis
	+ 12. koht 4×10 km teatesõidus
	+ 17. koht sprinditeates (koos Marko Kilbiga)

### Maailmameistrivõistlustel

* 2011 Norra Oslos
	+ 26. koht 15 km klassikas
	+ 38. koht suusavahetusega sõidus
	+ 49. koht 50 km vabatehnikas
	+ 10. koht teatesõidus
* 2013 Itaalia Val di Fiemmes
	+ 39. koht 50 km klassikas
	+ 58. koht suusavahetusega sõidus
	+ 15. koht teatesõidus
* 2015 Rootsi Falunis
	+ 43. koht suusavahetusega sõidus
* 2017 Soome Lahtis ***(dopingu abiga)***
	+ 36. koht suusavahetusega sõidus
	+ 58. koht vabatehnikasprindis

Viited
------

1. ↑  "Austria politsei pidas dopingukahtlustuse tõttu kinni kaks Eesti sportlast". *sport.err.ee*.
2. ↑  "Tammjärv ja Veerpalu said vabaks". *sport.err.ee*.
3. ↑  "Tammjärv: veredoping sai alguse aastal 2016 jutuajamisest Mati Alaveriga". *sport.err.ee*.
4. ↑  Soome meedia: Karel Tammjärv ajab põhjanaabritega äri Delfi, 2. märts 2023

Välislingid
-----------

* Tutvustus FIS-i lehel
* Tutvustus Postimehes, veebiarhiiv
* Biograafia ESBL-is
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib lauljast; jumaluse kohta vaata artiklit Sia (jumal)* |

---

**Sia Kate Isobelle Furler** (sündinud 18. detsembril 1975), esinejanimega **Sia**, on Austraalia *downtempo*-, pop- ja džässlaulja ning helilooja.

2000. aastal jõudis tema laul "Taken for Granted" Suurbritannia singlite edetabelis esikümnesse. Tema 2008. aasta album "Some People Have Real Problems" jõudis edetabelis Billboard 200 26. kohale. 

2009. aasta ARIA muusikaauhindade jagamisel võitis ta kategoorias "Best Music DVD" ('parim muusika-DVD'). 2010. aasta ARIA muusikaauhindade jagamisel sai ta kuus nominatsiooni ning võitis auhinna kategooriates "Best Independent Release" ('parim enda väljaantud album') ja "Best Pop Release" ('parim popalbum') "We Are Born" eest ning "Best Video" ('parim video') "Clap Your Hands" eest.

Heliloojana on Furler koostööd teinud paljude artistidega, sh Christina Aguilera, Eminemi, David Guetta, Flo Rida, Afrojacki, Jennifer Lopeze, Shakira, Lea Michele'i, Rihanna, Beyoncé, Kylie Minogue'i, Leona Lewise, Hilltop Hoodsi, Katy Perry, Kesha, Rita Ora, Britney Spearsi, Jessie J, Oh Landi, Angel Haze'i, Celine Dioni ja Maroon 5-ga.

Koos David Guettaga loodud ja esitatud laul "Titanium" jõudis USA singlite edetabelis Billboard Hot 100 seitsmendale kohale. Guettaga koos esines Sia ka laulus "She Wolf (Falling to Pieces)". Koos räppar Flo Rida-ga esitas Furler laulu "Wild Ones". Kõik kolm laulu saavutasid rahvusvahelist edu.

2014. aastal osutus edukaks tema singel "Chandelier", mis saavutas USA singlite edetabelis kaheksanda koha ning mida peetakse Sia seni kõige kõrgemalt hinnatud soololauluks.

2016. aastal jõudis Sia laul "Cheap Thrills" Billboard Hot 100 edetabelis esikohale. "Cheap Thrills" on pärit tema albumilt "This Is Acting".

17. novembril 2017 tuli Sial välja jõulualbum "Everyday Is Christmas". Albumil on 10 originaallugu, mis on kirjutatud ja produtseeritud koos Greg Kurstiniga.

Stuudioalbumid
--------------

* "OnlySee" (1997)
* "Healing Is Difficult" (2001)
* "Colour the Small One" (2004)
* "Some People Have Real Problems" (2008)
* "We Are Born" (2010)
* "1000 Forms of Fear" (2014)
* "This Is Acting" (2016)
* "Everyday Is Christmas" (2017)
* "Music" (2021)
* "Reasonable Woman" (2024)

Turneed
-------

* Live from Sydney Tour (2009)
* We Meaning You Tour (2010)
* Nostalgic for the Present Tour (2016-2017)

Vaata ka
--------

* "Dusk Till Dawn"

Viited
------

1. ↑  "Full List of ARIA Award winners". Smh.com.au. Originaali arhiivikoopia seisuga 6.07.2012. Vaadatud 25.10.2014.
**Talvi Märja** (kuni 1956. aastani **Talvi Väli**; sündinud 8. septembril 1935 Tallinnas) on eesti tennisist, treener, sporditegelane, psühholoog, andragoog, poliitik.

Haridus
-------

Ta lõpetas 1954. aastal Tallinna 10. Keskkooli ja 1960. aastal Tartu Riikliku Ülikooli spordipedagoogika ja 1973. aastal psühholoogia erialal. 1983. aastal kaitses ta psühholoogiakandidaadi kraadi.

Sportlaskarjäär
---------------

Sportima hakkas ta koolipäevil Nõmmel, tennisetreeninguid alustas 1947 Dünamos Evald Kree juhendamisel. Aastatel 1951–1957 võistles ta 43 korda Eesti NSV koondises.

### Tulemused

* 1952 NSV Liidu noorte meister paarismängus
* 1953 NSV Liidu noorte meister paarismängus
* 1953 NSV Liidu noorte meister üksikmängus
* 1954 NSV Liidu võistkondlikel meistrivõistlustel Dünamo koondises kuld
* 1955 NSV Liidu võistkondlikel meistrivõistlustel Eesti koondises pronks
* 1956 NSV Liidu võistkondlikel meistrivõistlustel Eesti koondises pronks
* 1956 Nõukogude Liidu rahvaste spartakiaadi pronks paarismängus

1956. ja 1957. aastal kuulus ta Nõukogude Liidu edetabeli esikümnesse. Aastatel 1951–1959 võitis ta üksikmängus 2 kulda, 2 hõbedat ja 2 pronksi ning paarismängudes 3 kulda, 8 hõbedat ja 1 pronksi.

Muu tegevus
-----------

Aastatel 1954–1974 oli ta Dünamo tennisetreener, tema parim õpilane oli Mare Kalberg. Ta on tegutsenud ka tennisekohtunikuna ja kuulunud aastatel 1962–1978 Tenniseföderatsiooni presiidiumi.

1970. aastate teisel poolel alustas ta täiskasvanute koolitamisega. Juhtimis- ja organisatsioonipsühholoogiale spetsialiseerununa töötas 10 aastat kergetööstuse süsteemis (ENSV Kergetööstuse Ministeeriumi Juhtimissüsteemide Projekteerimise ja Konstrueerimise Büroos, Mainoris).

Aastatel 1986–1998 oli ta Tallinna Pedagoogikaülikooli andragoogika ja juhtimistöö õppetooli juhataja, aastast 1989 dotsent, aastast 1993 andragoogika professor, aastast 1998 emeriitprofessor. Ta on osalenud täiskasvanuhariduse valdkonna teadus- ja arendustegevuses ning täiskasvanuhariduse poliitika kujundamises. Osaleb Eesti Täiskasvanute Koolitajate Assotsiatsiooni Andras tegevuses alates selle asutamisest 1991. aastal (kuni aastani 2003 oli juhatuse esimees).

Ta on avaldanud spordipsühholoogiaartikleid, andragoogikaalaseid artikleid ja raamatuid.

Aastatel 1995–1999 oli Märja Riigikogu liige, alates 19. novembrist 1996 juhtis Riigikogu kultuurikomisjoni.

Tunnustus
---------

* 1956 NSV Liidu meistersportlane
* 2003 Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2020 haridustöötaja elutööpreemia
* 2021 Tallinna Ülikooli teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli võrkpallur Olaf-Karl Märja.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Märja, Talvi Eesti Spordi Biograafiline Leksikon (vaadatud 5. jaanuaril 2015)
2. 1 2 3  Talvi Märja Andras (vaadatud 5. jaanuaril 2015)
3. ↑  "VIII Riigikogu alatised komisjonid". *Riigikogu*. 20. mai 2015. Vaadatud 20. novembril 2023.
**Viktor Turp** (28. veebruar 1905 Aidu vald, Viljandimaa – 19. oktoober 1989 Tallinn) oli eesti maalikunstnik ja karikaturist.

Elukäik
-------

Turp õppis Viru-Jaagupi kihelkonnakoolis ja 1919. aastast Rakvere Õpetajate Seminaris, kus tema joonistusõpetaja oli Eduard Ole. Ta lõpetas Rakvere Õpetajate Seminari 1924. aastal ning töötas õpetajana Nõmme, Vääna ja Kernu algkoolis, samal ajal jätkas õpinguid vabakuulajana 1924–1925 Riigi Kunsttööstuskoolis kujur Jaan Koorti juures. Jaan Koort soovitas tal maalida ja Turp läks edasi õppima Tartusse Kõrgemasse Kunstikooli Pallas joonistusõpetajate kursustele, kust sai 1929. aastal kutsetunnistuse ja astus kaitseväkke. 

Pärast sõjaväeteenistust 1931. aastal töötas Viktor Turp õpetajana Seli-Hagudi, Alu algkoolis, Paldiski ühisgümnaasiumis ja Rahumäe algkoolis 1937–1944. 1937. aastal sai temast Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühingu liige. 1944–1946 töötas Tallinna 10. Keskkoolis. Aastatel 1946–1960 töötas ta Eesti NSV Kaubandusministeeriumi reklaamibüroo dekooriateljee kunstnikuna.

Viktor Turp on maetud Aegviidu Vanale kalmistule.

Looming
-------

Alates 1931. aastast olid Kunsti Sihtkapitali näitustel tema tööd üleval. Osalenud oma töödega Eesti Kujutavate Kunstide Keskühingu näitustest ning eesti kunsti esindusnäitusest 1937. aastal Kaunases ja Riias. 1938 käis ta Soomes, Saksamaal, Hollandis, Belgias ja Prantsusmaal täiendusreisil. Turp viljeles olustiku- ("Rehetoas", 1963, EKM), portree- ("Abikaasa portree" 1938, erakogu) ja maastikumaali. 

Tellimustööna tegi ta Türi Keskkoolile "Kalevipoja"-teemalise kolmikmaali (1937) ja Kehra Keskkoolile pannoo "Kalevi tulek" (1938; mõlemad temperatehnikas). 

Turp sai 1939. aastal talurahvaaineliste teoste kavandite võistlusel I auhinna ("Mahtra meeste kogunemise" eest). Viktor Turp on teinud ka eksliibriseid ja joonistanud karikatuure.

1975. aastal toimus Tallinna Kunstihoones Viktor Turpi isikunäitus „50 aastat sule, pintsli ja meisliga", kus olid välja pandud nii tema maalid, karikatuurid, skulptuurid, graafikajoonised kui ka linoollõiked.

Viited
------

1. ↑  www.kalmistu.ee[*alaline kõdulink*].

Kirjandus
---------

* EKABL

Välislingid
-----------

* Viktor Turpi looming EKM Digikogus
* Sõnumitooja, 1. aprill 2015 – 110 aastat Anijaga seotud kunstniku Viktor Turpi sünnist
Pärnu Keskuse Aida 10 hoone augustis 2020
**Pärnu Keskus** on Astri Gruppi kuuluv kaubanduskeskus Pärnus aadressil Aida 7 ja Lai 5. Pärnu 

Keskus koosneb kahest hoonest, mis on omavahel ühendatud üle Aida tänava kulgevate galeriidega.

Pärnu Keskuse Aida 7 hoone avati 2009. aastal. Hoone projekteerisid arhitektid Vilen Künnapu ja Ain Padrik. 2014. aastal keskus laienes, kui avati Lai 5 hoone. Hoone esimesel korrusel avati supermarket Delice Toidupood ja kolmandal korrusel kaasaegne kobarkino Apollo Kino Pärnu. Laiendusega suurenes keskuse äripind 4200 ruutmeetri võrra 11 000 ruutmeerile.

Tänapäeval tegutseb Pärnu Keskuses 40 kauplust ja teenuseosutajat. Keskuses on 12 000 ruutmeetrit kaubanduspinda ja ostukeskust külastab aastas üle 2,5 miljoni inimese.

* Pärnu Keskuse katusekellPärnu Keskuse katusekell

Viited
------

1. 1 2  "Keskusest". Vaadatud 22.12.2020.
2. ↑  Raido Keskküla (18. märts 2009). "Pärnu Keskus avab homme uksed". *Pärnu Postimees*. Vaadatud 22.12.2020.
3. ↑  Anu Villmann (7. mai 2014). "Pärnu Keskus jõudis uue maja avamiseni". *Pärnu Postimees*. Vaadatud 22.12.2020.

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Otto Tallinn** (6. september 1914 Toovere, Kuremaa vald – 16. mai 1995 Tartu) oli eesti vaimulik.

Ta õppis Salomoni eraalgkoolis, Tartu Linna III Algkoolis ja aastatel 1928–1933 Tartu Poeglaste Reaalgümnaasiumis. Tartu ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1934–1940. Prooviaastal oli ta Tartu Peetri koguduses (Jaak Tauli juures). Õpetajaks ordineeriti ta 9. jaanuaril 1944.

Ta oli 1944. aastal Tartu praostkonna vikaarõpetaja, aastatel 1944–1945 oli ta Jüri koguduse asetäitja õpetaja. Aastatel 1945–1951 oli ta sama koguduse õpetaja, hooldades aastatel 1945–1946 Jõelähtme kogudust ja 1947–1948 Kose kogudust. Aastatel 1951–1953 oli ta Simuna Siimona ja Juuda koguduse õpetaja kohusetäitja. Aastatel 1953–1980 oli ta Jõhvi Mihkli koguduse õpetaja, hooldades aastatel 1955–1963 ja 1966–1968 Pühajõe kogudust. Aastail 1980–1995 oli ta Tartu Maarja koguduse õpetaja, hooldades samal ajal ka Vara Brigitta kogudust.

Koostöös orelimeistrite Kriisadega sai aastal 1957 korda Jõhvi kiriku orel. Kuna õpingute vaheajal töötas ta abijõuna Tartu Linna Statistikabüroos ja hiljem ka Eesti Kindlustusvalitsuse Tartumaa Inspektuuris raamatupidajana, kasutas tema teadmisi ka EELK Konsistoorium. Nimelt oli ta aastatel 1949–1990 EELK Revisjonikomisjoni liige.

Otto Tallinn jäi 1995. aasta alguses emerituuri. Mõni kuu hiljem, 18. mail 1995 ta suri ning ta on maetud Tartu Pauluse kalmistule.

Isiklikku
---------

Otto Tallinna poeg Jüri Tallinn (1948–2018) oli režissöör ja stsenarist; pojapoeg Jaan Tallinn on eesti programmeerija ja ettevõtja.

Viited
------

1. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988

Välislingid
-----------

* 
*
**Kaija Vahtra** (neiupõlvenimi **Kaija Udras**; sündinud 4. detsembril 1986 Võrus) on Eesti endine murdmaasuusataja.

2009. aasta maailmameistrivõistlustel Liberecis osales Vahtra esimest korda täiskasvanute tippvõistlusel. Ta võistles kahel individuaalsel ja kahel võistkondlikul alal. Individuaalselt sai ta parima koha 1,3 km sprindi vabasõidus, kui lõpetas 22. kohaga. Kvalifikatsioonisõidu lõpetas Udras 16. kohal. 10 km klassikasõidus sai ta 54. koha. Paarissprindis oli ta koos Kaili Sirgega 12. kohal. 

Vahtra osales esimest korda maailma karikasarjas 8. jaanuaril 2005 Otepää etapil 10 km klassikasõidus ja sai viimase ehk 45. koha. Ta on osalenud 34 MK-etapil ja jõudnud 30 parema hulka ehk punktikohale kuuel korral. Esimese punktikoha sai Udras 3. märtsil 2009 Lahtis, kui oli 1,2 km sprindi vabasõidus 26. kohal.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

2010 Kanada Vancouveris

* 31. koht klassikasprindis

### Maailmameistrivõistlustel

2011 Norra Oslos 

* 65. koht vabatehnikasprindis

### Eesti meistrivõistlustel

* 2007 Otepääl
	+ Hõbe hõbemedal sprindi vabasõidus

* 2008 Jõulumäel
	+ Hõbe hõbemedal 10 km klassikasõidus

* 2009 Otepääl
	+ Kuld **Eesti meister** suusavahetusega sõidus (5+5 km)
	+ Kuld **Eesti meister** 3×5 km teatesõidus
	+ Pronks pronksmedal 10 km ühisstardiga klassikasõidus

* 2010 Otepääl
	+ Kuld **Eesti meister** sprindi vabasõidus

### Maailma karikasarjas

#### Maailma karikasarja etappide punktikohad

| Jrk-nr | Koht | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 26. | 2009 | 7. märts | Lahti |  Soome | 1,2 km sprint vaba |
| 2. | 29. | 2009 | 7. märts | Kuusamo |  Soome | 1,2 km sprint kl. |
| 3. | 19. | 2009 | 19. detsember | Rogla |  Sloveenia | 1 km sprint kl. |
| 4. | 30. | 2010 | 16. jaanuar | Otepää |  Eesti | 10 km klassikasõit |
| 5. | 25. | 2010 | 17. jaanuar | Otepää |  Eesti | 1,2 km sprint kl. |
| 6. | 20. | 2010 | 14. märts | Oslo |  Norra | 1 km sprint v. |

Viited
------

1. ↑  Lahti MK-etapp 3. märts 2009[*alaline kõdulink*]

Välislingid
-----------

* Kaija Udras Eesti Suusaliidu kodulehel
* Kaija Vahtra FIS-i kodulehel (inglise)
* Kaija Udras Facebooki lehel
* Biograafia ESBL-is
**Ene Järvis** (aastatel 1976–1984 **Ene Janson**; sündinud 26. oktoobril 1947 Kiidjärvel) on eesti näitleja.

Ta lõpetas 1966. aastal Põlva Keskkooli ja 1970. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (4. lend).

Ene Järvis töötas aastatel 1970–2009 näitlejana Tallinna Linnateatris.

Ta on mänginud ka Eesti Raadio meelelahutussaadetes ning ETV telelavastustes („Mõmmi ja aabits", 1976–1977 ja 1998–1999; „1991", 1992), filmides („Näkimadalad", 1989; „Perekonnapildid", 1989, mõlemad Tallinnfilm; „Kormoranid ehk Nahkpükse ei pesta", 2011, Kuukulgur Film; „Deemonid", 2012, Kopli Kinokompanii; „Kertu", 2013, Amrion) ja telesarjades („Õnne 13", 1994–1996; „Kälimehed", 2010–2012; „Süvahavva", 2012–2013).

Rollid teatris
--------------

Filmirollid
-----------

* "Kormoranid ehk Nahkpükse ei pesta" – Santana naine
* "Deemonid" – Reeda

Rollid telesarjades
-------------------

Ta mängis seriaali "Kelgukoerad" ühes osas 2007. aastal. Seriaalis "Kälimehed" mängis ta ämma ja seriaalis "Õnne 13" arsti (Lilian Põder).

"Kättemaksukontoris" on ta mänginud mitut rolli: Eva Koorti (2015), Imbi Haagmat (2011) ja Berta Vinki (2018).

Tunnustus
---------

* 2018 – Eesti Näitlejate Liidu auraha

Isiklikku
---------

Ta oli aastatel 1976–1984 abielus Vello Jansoniga.

Viited
------

1. ↑  Eesti teatri biograafiline leksikon Tallinn 2000

Välislingid
-----------

* Ene Järvis andmekogus IMDb (inglise)
* Dagmar Reinolt. Ene Järvis: ei tohi mõelda, et oled vana, ajakiri Naised, märts 2011
**Jan Hudec** (sündinud 19. augustil 1981 Šumperkis, endises Tšehhoslovakkias) on Kanada mäesuusataja.

Hudec sai 2007. aasta maailmameistrivõistlustel Åres hõbemedali kiirlaskumises Aksel Lund Svindali järel. Ülisuurslaalomis on ta olnud kahel korral seitsmes, seda nii Åres kui kaneli aastat varem 2003. aasta MM-il Sankt Moritzis. 

Maailma karikasarjas osales Hudec esimest korda 2. veebruaril 2002 Sankt Moritzis kiirlaskumises, kus ta sai 56 startinu seas 49. koha. Esimest korda jõudis ta poodiumile ja samas oli ka kohe esimene 24. novembril 2007 Lake Louises kiirlaskumises.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 2014 Venemaa Sotšis
	+ pronksmedal ülisuurslaalomis

### Maailmameistrivõistlustel

* 2007 Rootsi Åres
	+ Hõbe hõbemedal kiirlaskumises

### Maailma karikasarjas

#### Maailma karikasarja etapivõidud

Jan Hudec on osalenud (seisuga 18. märts 2012) 75 MK-etapil ja jõudnud  
poodiumile 4 korral, millest 2 korda kõige kõrgemale astmele.

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** |  2007 | 24. november | Lake Louise |  Kanada | kiirlaskumine |
| **2.** |  2012 | 4. veebruar | Chamonix |  Prantsusmaa | kiirlaskumine |

Välislingid
-----------

* Jan Hudeci koduleht
* Jan Hudec FIS-i kodulehel (inglise)
**Silver Pramann** (sündinud 28. veebruaril 1972 Tallinnas) on eesti pedagoog ja haridusjuht.

Silver Pramann on lõpetanud 1990. aastal Tallinna 10. Keskkooli ja 1995. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli. Tal on magistrikraad hariduse juhtimise alal ja ta on täiendanud end Humprey stipendiumi toel Washingtoni Ülikoolis.

Silver Pramann on Tallinna Noorsootöö Keskuse looja ja oli aastatel 2000-2007 selle direktor. Seejärel oli ta Integratsiooni Sihtasutuses kultuuri ja noorsootöö üksuse juht ning Kultuuriministeeriumis nõunik. Aastatel 2013-2015 oli ta Tallinna Ülikooli Pedagoogilise Seminari direktor ja seejärel alates 2015. aasta sügisest kuni õppetöö lõppemiseni Tallinna Ülikooli Rakvere Kolledži direktor.

Alates 2020. aasta sügisest on Silver Pramann Haridus- ja Noorteameti noortevaldkonna kvaliteedi ja arenguseire osakonna juhataja.

Viited
------

1. 1 2 3  TLÜ Pedagoogilise Seminari direktoriks sai Silver Pramann. Tallinna Ülikooli veebisait, 9. september 2013.
2. ↑  Rannajõe, Maria-Elisa. Tallinna Noorsootöö keskuse uueks juhiks saab Riina Vaap. Eesti Päevaleht, 27. veebruar 2007.
3. ↑  Kaljuvee, Kristel. Rakvere kolledž sai uue (ase)juhi. Virumaa Teataja, 22. august 2015.
Natalja Neprjajeva, 2019
**Natalja Mihhailovna Neprjajeva** (vene keeles Наталья Михайловна Непряева; sündinud 6. septembril 1995 Tveris) on Venemaa murdmaasuusataja.

2018. aasta taliolümpiamängudel võitis ta teatesõidus pronksmedali. Teatesprindis sai ta koos Julija Belorukovaga üheksanda koha. Parimaks individuaalkohaks jäi klassikasprindi neljas koht.

2019. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta suusavahetusega sõidus ja teatesõidus pronksmedali.

2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis võitis ta suusavahetusega sõidus hõbemedali.

Maailma karikasarjas tegi ta debüüdi 1. märtsil 2014 Soomes Lahtis toimunud etapil vabatehnikasprindis. Esimest korda jõudis ta poodiumile sealsamas 4. märtsil 2018 10 km klassikatehnikas. Esimese etapivõidu sai ta 2018.–2019. aasta Tour de Ski teisel etapil 30. detsembril Dobbiacos 10 km vabatehnikas. Ta tuli Tour de Ski üldvõitjaks hooajal 2021–22 ning temast sai esimene vene naissuusataja, kes on Tour de Ski võitnud.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 2018 Lõuna-Korea Pyeongchangis
	+ pronksmedal 4×5 km teatesõidus
* 2022 Hiina Pekingis
	+ hõbemedal suusavahetusega sõidus

### Maailmameistrivõistlustel

* 2019 Austria Seefeldis
	+ Pronks pronksmedal suusavahetusega sõidus
	+ Pronks pronksmedal 4×5 km teatesõidus
* 2021 Saksamaa Oberstdorfis
	+ Hõbe hõbemedal 4×5 km teatesõidus

### Juunioride maailmameistrivõistlustel

* 2013 Tšehhi Liberecis
	+ Hõbe hõbemedal 4×3,3 km teatesõidus
* 2014 Itaalia Val di Fiemmes
	+ Kuld **maailmameister** 5 km klassikas
	+ Hõbe hõbemedal 4×3,3 km teatesõidus
* 2015 Kasahstan Almatõs
	+ Hõbe hõbemedal 4×3,3 km teatesõidus
	+ Pronks pronksmedal 5 km vabatehnikas
	+ Pronks pronksmedal klassikasprindis

### Kuni 23-aastaste maailmameistrivõistlustel

* 2018 Šveits Gomsis
	+ Hõbe hõbemedal 15 km suusavahetusega sõidus
	+ Pronks pronksmedal vabatehnikasprindis

### Maailma karikasarjas

Natalja Neprjajeva on osalenud individuaalselt (seisuga 6. veebruar 2022) 136 maailma karikasarja etapil, sealhulgas jõudnud esikolmikusse 24 korral ja võitnud kuus korda.

#### Maailma karikasarja etapivõidud

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2018 | 30. detsember | Dobbiaco |  Itaalia | 10 km vabatehnikas |
| **2.** | 2020 | 26. jaanuar | Oberstdorf |  Saksamaa | klassikasprint |
| **3.** | 2021 | 8. jaanuar | Val di Fiemme |  Itaalia | 10 km klassikas ühisstart |
| **4.** | 2022 | 1. jaanuar | Oberstdorf |  Saksamaa | klassikasprint |
| **5.** | 2022 | 3. jaanuar | Val di Fiemme |  Itaalia | 10 km klassikas ühisstart |
| **6.** | 2021–2022 | 28. detsember – 
4. jaanuar |  |  | Tour de Ski |

Välislingid
-----------

* Natalja Neprajeva FIS-i lehel
**Lilleoru** on kogukond ja jätkusuutliku eluviisi keskus Harju maakonnas Rae vallas Aruvalla külas.

Asutusele pani aluse *kriya*-jooga õpetaja Ingvar Villido koos oma õpilastega 1993. aastal. Tegevuste paremaks korraldamiseks asutati 2001. aastal samanimeline mittetulundusühing, millel on üle saja liikme.

Lilleoru on rahvusvahelise *kriya*-jooga ühenduse ja Euroopa ökokogukondade võrgustiku liige ning Eesti Ökokogukondade Ühenduse asutajaliige.

Lilleoru juurde kuulub Teadlikkuse Rakendamise Kool, Ishwarananda aašram, Elulille park. Lilleoru kõrval asub Taevasmaa ökoasum.

Keskus peab oma eesmärgiks aidata kaasa inimeste terviklikule arengule õppimisvõimaluste pakkumise ja arengut soodustavate tingimuste loomise kaudu. Praktikad on võetud erinevatest religioonidest ja esoteerilistest õpetustest. Alates 2002. aastast on Lilleorus Babaji aašram.

Lilleorus on kooskäimiste maja koos kõrvalhoonega, mahepõllumaa ja iluaed.

Lilleorus on käinud õpetamas sadu erinevaid lektoreid ja loengute pidajaid nii Eestist kui ka välismaalt. Lilleoru keskuse koolitusjuht on Ingvar Villido.

Skandaal
--------

2023. aasta juulis peatas Marshall Govindan üheks aastaks Villido tegevuse *kriya*-jooga õpetajana seoses Villido kauaaegsete õpilaste kaebekirjadega Villido kohta.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Organisatsioon www.lilleoru.ee (vaadatud 19.02.2017)
2. ↑  Vainküla, Kristi (13.09.2023). "Häbi ja alandus Lilleorus. Kauaaegsete õpilaste kaebekirjad peatasid kogukonna juhi Ingvar Villido tegevuse joogaõpetajana". *Eesti Ekspress*. Vaadatud 23. septembril 2023.

Välislingid
-----------

* Lilleoru keskuse veebileht
* Lilleoru keskuse Youtube'i kanal
* Anna Teele Orav. "Usundiloolane Ringo Ringvee: Lilleoru on fenomen. Mul tekkis küsimus, millega see kõik lõpeb?". Eesti Ekspress, 17.09.2023
Püha Nino risti kuju
**Püha Nino rist** (gruusia keeles ჯვარი ვაზისა, Džvari Vazisa) ehk **viinapuurist** on Gruusia Õigeusu Kiriku tähtsaim sümbol, mis apokrüüfilise pärimuse järgi pärineb 4. sajandist, Ibeeria kuningriigi (Kharthli) ristiusustamise ajast.

Kirjeldus
---------

Püha Nino risti kuju eristab teistest ladina ristidest selle horisontaalse põikpuu harude kerge allapoole kallutatus. Pärimuse järgi jutlustas püha Nino, Kapadookiast pärit naine ja püha Georgi sugulane, kellest pärast imelist nägemust sai misjonär, 4. sajandi Ibeerias (mis hõlmas Lõuna- ja Ida-Gruusiat ning Kirde-Türgit) kristlust just seda risti kasutades. Risti originaal on tähtis reliikvia, mis asub Tbilisi Sioni katedraalis.

Legendi järgi andis risti Ninole neitsi Maarja, legendi teises versioonis tegi Nino risti ise kahest oma juustega kokku seotud viinapuuoksast teel Mtshethasse. Siiski pole leitud enne varauusaega iseloomulike longus harudega Nino risti kujutisi.

Ajaloost
--------

Risti hoiti 541. aastani Mtshetha Svetitskhoveli katedraalis. Pärslaste sissetungi ajal viidi see Armeeniasse ja jäi sinna ajani, mil Davith IV vallutas Ani muslimitelt 1124. aastal tagasi ja tõi risti Mtshethasse. Kuningas Vahtang III (1303–1307) lasi risti paigutada ümbrisesse, millele olid taondatud stseenid püha Nino elust. 

1720. aastatel, kui Gruusia oli Safaviidide Pärsia ja Osmanite riigi rünnakute all, viidi rist peitu Ananuri kindlusse Gruusia mägedes. Sealt viis Gruusia piiskop Timotheus selle Venemaal eksiilis elavale Kharthli kuninglikule printsile Bakarile, kes resideeris algul Moskvas, hiljem Lõskovos. Kuningas Erekle II püüdis risti Bakari perekonnalt tagasi saada, ent tulemusteta. 1801. aastal näitas Bakari lapselaps Georgi Gruzinski risti Venemaa keiser Aleksander I-le. 1802. aastal Kharthli-Kahhethi kuningriigi Vene keisririigiga liitmise sündmusel andis keiser risti Gruusiale üle. Alates sellest paikneb rist Tbilisis Sioni katedraalis.

Pildid
------

* Püha Nino rist selle jaoks 14. sajandil tehtud ümbrises Tbilisi katedraalisPüha Nino rist selle jaoks 14. sajandil tehtud ümbrises Tbilisi katedraalis
* Püha apostlisarnane Nino ikoonilPüha apostlisarnane Nino ikoonil
* Püha Nino risti panustehnikas kujutis uksel Vardzia koobaskloostrisPüha Nino risti panustehnikas kujutis uksel Vardzia koobaskloostris
* Püha Nino rist Kaspi rajooni lipulPüha Nino rist Kaspi rajooni lipul

Viited
------

1. ↑  1700 Years of the Grapevine Cross: Christianity in Georgia. - Asfar. - asfar.org.uk
2. ↑  K. Webley. The Grapevine Cross. - Top 10 Religious Relics. - Time, Apr. 19, 2010
3. ↑  1700 Years of the Grapevine Cross: Christianity in Georgia. - Asfar. - asfar.org.uk