recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Antanas Merkys** (20. jaanuar 1887 Bajorai – 5. märts 1955 Vladimiri oblast) oli Leedu poliitik.

Antanas Merkys lõpetas gümnaasiumi eksternina Riias. Õppis Tartu Ülikoolis õigusteadust, lõpetas 1916. aastal Kiievi Ülikooli õigusteaduskonna. Esimese maailmasõja ajal mobiliseeriti Vene armeesse.

1919. aastal astus ta vabatahtlikult Leedu armeesse. Ta oli Leedu kaitseminister 12. märtsist 1919 kuni 21. augustini 1919 ja 17. detsembrist 1926 kuni 9. augustini 1927. 

1927–1932 oli Antanas Merkys Klaipėda piirkonna kuberner. 1933–1939 oli ta Kaunase linnapea. Ta oli 1936–1940 Leedu Seimi liige. Pärast Vilniuse piirkonna üleandmist Leedule oli ta seal valitsuse täievoliline esindaja.

21. novembrist 1939 kuni 17. juunini 1940 oli Antanas Merkys Leedu peaminister. 14. juunil 1940 esitas Nõukogude Liit Leedule ultimaatumi, mille peale soovitas Leedu president Antanas Smetona relvastatud vastupanu. Merkys soovitas ultimaatumiga nõustuda ja pakkus, et ta võib peaministri kohalt tagasi astuda, kuid ajutiselt jäi ametisse. 15. juunil, öeldes "Ma ei taha teha Leedut kommunistlikuks riigiks oma kätega", määras Smetona Merkyse Leedu presidendi kohusetäitjaks ja lahkus riigist. Nõukogude võimuesindajate nõudmisel andis Merkys välja korralduse Smetona vahistada, mis aga ebaõnnestus, kuna Smetonal õnnestus põgeneda Saksamaale. Päev hiljem teatas Merkys Leedu raadios, et ta kõrvaldas Smetona ametist ja võttis võimu üle. Kuna aga Smetona ametlikult kunagi tagasi ei astunud, ei pea Leedu valitsus Merkyst legitiimseks presidendiks.

17. juunil 1940 laskis Merkys Nõukogude võimuesindajate edasistel nõudmisel arreteerida Leedu siseministri Kazys Skučase ja julgeolekuameti direktor Augustinas Povilaitise ning nimetas Leedu peaministriks Justas Paleckise. Samal päeval astus ta ka tagasi ning Paleckisest sai ka Leedu president. Kui 1990. aastal kuulutas Leedu välja iseseisvuse, toodi põhjenduseks, et kuna Merkys ei võtnud võimu üle legitiimselt, oli ka Paleckise ametisse nimetamine ja kõik Leedu annekteerimiseni Nõukogude Liidu poolt viinud toimingud õigustühised, ning rahvusvahelise seaduse järgi oli Leedu endiselt iseseisev riik.

17. juulil 1940 üritas Merkys põgeneda Rootsi, kuid NKVD vahistas ta Riias ja ta deporteeriti koos perega Saratovisse, 1941. aastal ta vangistati. 1954. aastal lasti ta vangistusest vabadusse, kuid tal ei lubatud Leedusse tagasi pöörduda.

Viited
------

1. ↑  Merkys Antanas Žymūs Kauno žmonės: atminimo įamžinimas
2. ↑  "Presidents of the Republic of Lithuania". *Leedu presidendikantselei*. Originaali arhiivikoopia seisuga 3. oktoober 2014. Vaadatud 12. märtsil 2020.
Otsa raudteepeatus (1996)
Endine Otsa raudteepeatus (2014), paremal perrooni jäänused
**Otsa raudteepeatus** oli raudteepeatus Võrumaal Otsa külas. Tänapäevase haldusjaotuse kohaselt jääb selle asukoht Võru valda.

Läbi Otsa kulgeb Valga–Petseri raudteelõik, mis valmis 1889. aastal osana Riia–Pihkva raudteest. Peatus jäi enne 2017. aasta haldusreformi Lasva valda ja avamise ajal Pindi valda. 
Reisirongid sõitsid läbi Otsa liinil Valga-Veski kuni 2001. aastani. Praegu kasutatakse raudteed ainult kaubaveoks. Raudteepeatuses asus üks madal perroon ja ootepaviljon.

Otsa raudteepeatusele eelnes Valga poolt tulles Husari raudteepeatus ja järgnes Lepassaare raudteejaam.

Välislingid
-----------

* Mis on saanud endistest raudteejaamadest ja -peatustest, Vagulast Otsani; Wõrumaa Teataja, nr. 84, 30 juuli 2009 (DIGAR)
* Infot peatuse kohta; fotod (*vene keeles*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Husari |  **Otsa** | Lepassaare  |
**Sonda–Aseri raudteelõik** oli 12,8 km pikkune laiarööpmeline tööstusraudtee Sonda raudteejaamast Aserisse.

Raudtee rajati 1900. aastate algul seoses oluliselt kasvanud tööstuse arenguga, millest märkimisväärseim oli Aseri Tsemendivabriku ehitamine aastail 1899–1905. 

Raudtee algusaastatel olid Sonda ja Aseri vahel käigus ka reisirongid.

Aseri jaam 20. sajandi esimesel poolel
Raudteeharu põhiroll oli tsemenditehase toodangu väljavedu suurele raudteele (Tallinna–Narva raudtee), et kaup edasi viia.

Kaubaveod raudteel seiskusid 1997. aastal seoses raudtee remondiga. Kasutult seisnud metsavaheline raudtee langes aga kiiresti metallivaraste rüüste objektiks. Aastaks 2000 oli Sonda–Aseri vahelisel lõigul üles kistud ligikaudu 2 km raudteerööpaid.

2000. aastate alguses demonteeriti vana raudtee lõplikult. Seoses Aseri sadama arendusega kavatseti rajada vanale tammile uus tee, kuid sellest loobuti.

Viited
------

1. ↑  "Ajalugu – Aseri Vald". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 30. juulil 2014.
2. ↑  "Metallivaras lõikas raudtee juppideks", Õhtuleht 7. märts 2000
3. ↑  "Varastatud liiprikoorem leiti vanast autobaasist", Põhjaranniku arhiiv 8. august 2002

Välislingid
-----------

* "Pihela ja Ljadovi Aseri sadam ootab ameeriklasi", Äripäev 04.06.2001
**"Luus"** on Peeter Sauteri 1997. aastal ilmunud arenguromaan. 

Enne romaanina ilmumist oli "Luusi" lõike avaldatud ajakirjas Vikerkaar ja eelnevas romaanis "Indigo" (1990). 

Romaani keskmes on O. V. nime kandev mees, kelle minavormis teksti kaudu antakse edasi tema päevade sisu. Ta küll deklareerib, et soovib lihtsalt olla, kuid teisalt muutub see lihtne minnalaskmismeeleolu talle aeg-ajalt ka koormavaks. Ta otsustab minna Inglismaale kerges lootuses, et sealne elu erineb Eesti omast, kuid tõdeb varjupaigas elades ja teiste elu hammasrataste vahele jäänutega suheldes, et see ei ole nii, ning Eestisse naasnuna on muutunud hoopis ta ise. Peategelase sisemonoloogi ja otsekõne vaheldumise tulemusena tekib pilt ka tema põlvkonna arusaamadest ja probleemidest.

Välislingid
-----------

* Janika Kronberg, Rutt Hinrikus "Loafing". Estonian Literature Centre (inglise keeles)
* Tiit Palu "Sauter on tühja eksistentsi monomaan". Õhtuleht, 5. veebruar 1998
* Udo Uibo "Kuidas värk on?". Eesti Ekspress, Areen, nr 3, 1998
Suzanne Collins
**Suzanne Collins** (sündinud 10. augustil 1962) on Ameerika Ühendriikide kirjanik.
Suzanne Collins alustas karjääri laste-telesaadete stsenaristina.

2008. aastal ilmus Suzanne Collinsi raamat "Näljamängud", samanimelise triloogia esimene osa. Teine raamat, "Lahvatab leek", ilmus 2009. aasta septembris; kolmas, "Pilapasknäär", 24. augustil 2010.

2012. aastal valmis romaani "Näljamängud" põhjal tehtud film "Näljamängud". Peaosi selles mängivad Jennifer Lawrence, Josh Hutcherson ja Liam Hemsworth. 2013 tehti filmile järg "Lahvatab leek", mis põhineb raamatul "Lahvatab leek". 2014. aasta alguses teatati, et raamatust "Pilapasknäär" tehakse kaks filmi. Alates 2014 novembrist on saadaval "Näljamängud: Pilapasknäär - Osa 1". 2015. aasta novembris jõudis kinodesse sarja viimane film "Näljamängud: Pilapasknäär - Osa 2"

Viited
------

* The Official Suzanne Collins Website
* IMDB:
	+ Suzanne Collins Biography
	+ Näljamängud (2012)
	+ Näljamängud: Lahvatab leek (2013)
	+ Näljamängud: Pilapasknäär - 1.osa (2014)
	+ Näljamängud: Pilapasknäär - 2.osa (2015)
* Suzanne Collins, ester.ee
**Sonaat** on instrumentaalmuusika žanr. Sonaat on soolopillile (saatega või ilma) kirjutatud sonaaditsükkel.

Sonaadil on tavaliselt kolm osa:

1. osa on sonaadivormis ja kiires tempos
2. osa on aeglases tempos, tihti variatsioonivormis
3. osa on kiire, tavaliselt rondovormis

Sonaate nimetatakse soolopilli järgi:

* klaverisonaat
* viiulisonaat
* tšellosonaat
* flöödisonaat
* klarnetisonaat
* kitarrisonaat
* ...

Sonaadi ajalugu
---------------

16. sajandi lõpus (hilisrenessansi perioodil) tähistati Itaalias sõnaga *sonata* (itaalia keeles *sonare* 'kõlama') lihtsalt intrumentaalpala. Sellel ei olnud mingit kindlat vormi ja see sarnanes teise tolleaegse instrumentaalžanri, kantsooniga.

Barokiajastul nimetati sonaadiks teost ansamblile. Algul koosnes mitmest erineva karakteriga lõigust, hiljem mitmest iseseisvast osast. 17. sajandi lõpuks kujunes välja kaks sonaaditüüpi: kirikusonaat ja kammersonaat. Kirikusonaat oli neljaosaline (osade tempod aeglane-kiire-aeglane-kiire), kammersonaat koosnes sissejuhatusest ja kahest kuni neljast tantsulise iseloomuga osast. Kammersonaat sarnaneb tantsusüidiga. Klassikalised näited mõlemast sonaaditüübist lõi Arcangelo Corelli.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Sonaat** |
**Cimitero degli Inglesi** (itaalia keeles 'inglise kalmistu') ehk **Firenze inglise kalmistu** on evangeelne (mittekatoliiklik) kalmistu, mis asub Donatello väljakul (*Piazzale Donatello*) Firenzes Toscana maakonnas Itaalias.

Kalmistu rajati 1828. aastal Firenze šveitsi kogukonna poolt (projekti tegi arhitekt Carlo Reishammer). Koht saadi väljapoole keskaegset Firenze linnamüüri ja ühte linnaväravat (need on hiljem lammutatud). Praeguse kalmistu ja ümbritseva linnaruumi planeeringu tegi arhitekt Giuseppe Poggi 1870. aastal, millega kalmistu jäi vanalinna ümbritseva ringtee eri suundade vahele. Selline "surnute saar" on inspireerinud paljusid kunstnikke, teiste seas ka šveitsi maalikunstnik Arnold Böcklini oma kuulsa teose "Surnute saar" loomisel.

Kalmistu suleti 1878. aastal, sest tekkis ruumipuudus. Seal oli selleks ajaks maetud 1409 inimest 16 riigist, sh ka Venemaalt. Uus kalmistu rajati tollasest Firenzest väljapoole. Tänapäeval lubatakse inglise kalmistul üksikuid uusi urnimatuseid.

Kalmistule maetuid
------------------

* Elizabeth Barrett Browning (1806–1861), inglise luuletaja
* Walter Savage Landor (1775–1864), inglise kirjanik
* Hiram Powers (1805–1873), ameerika kujur
**Sonderstaffel Buschmann** oli Teise maailmasõja aegne eestlastest komplekteeritud Saksa lennuväeüksus, nimetatud ülema Gerhard Buschmanni järgi.

Ajalugu
-------

PTO-4А
Gerhard Buschmann oli 1941. aasta sügisel Saksamaa sõjaväeluure Abwehr teenistuses ning saabus Tallinna organiseerimaks siin kaugluureüksust Leningrad. Tallinnas sai Buschmann kontakti endiste aeroklubi kaaslastega, kes teavitasid teda neljast lahtivõetud ning peidetud PTO-4 lennukist. Buschmann pakkus 1942. aasta jaanuaris Saksa mereväe juhatusele eestlastega mehitatud endisi Eesti lennukeid luurelendude sooritamiseks.

Sonderstaffel Buschmanni alustas tegevust 12. veebruaril 1942. aastal. Selle mehed olid kirjas politseiüksustes ning nende palk maksti politsei eelarvest. Tehniline varustus, kütus ning määrdeained saadi Saksa lennuväe käest ning ülesanded pidi andma Saksa merevägi. Üksuse staap asus alul mereväe staabihoones Vabaduse väljakul, praeguses linnavalitsuse majas. Lennuväljaks sai Ülemiste lennuväli, kuhu hiljem ka staap üle toodi.

Heinkel He 60
Üksuse esimesteks lenduriteks olid Gerhard Buschmann ise, William Laanekõrb, Harry Habel, Herman Kabe, Ants Repnau, Koit Kava ja Mart Napa. Üksuse ülesanneteks said luurelennud Soome lahe idaosas ning varustuslennud sakslaste poolt mehitatud Tütarsaartele. Kui kuuldus oma lennuüksusest levis, siis hakkas see lisanduvate vabatahtlike tõttu kiiresti kasvama.

Buschmann otsis PTO-4 lennukitele lisa sakslaste trofeede seast Lätis. Sealt saadi üks Miles Magister ning kaks endist Poola RWD õppelennukit. Samuti varem Läti lennuliinidele kuulunud De Havilland DH-89 Dragon Rapide reisilennuk. 1942. aasta suvel sai üksus omale esimesed päris sõjalennukid – Heinkel He 60 mereluurelennukid. Siis hakati kasutama ka Ülemiste lennusadamat. Uute lennukitega lisandus ka uus ülesanne – salk hakkas teostama Nõukogude allveelaevade luuret Soome lahel ja Läänemere idaosas.

RWD-8
Stampe et Vertongen SV.5
1942. aasta detsembris allutati üksus lühikeseks ajaks vormiliselt Himmleri käsutuses olnud 7. eriülesannetega lennugrupile, saades selle 6. salgaks (saksa keeles 6./Fliegergruppe z.b.V 7). Lennugrupp ise paiknes Berliinis ja täitis kulleri- ning sideülesandeid.

1. aprillil 1943 formeeriti salk ümber Saksa õhujõudude Luftwaffe koosseisu kuulunud 127. luurelennugrupiks (saksa keeles Aufklärungsfliegergruppe 127).

Lennukid
--------

* PTO-4 - neli lennukit, kandsid tähiseid SB+AA, SB+AB, SB+AC ja SB+AD
* Miles Magister - üks lennuk, oli tähistatud kui SB+AF
* De Havilland DH-89 Dragon Rapide - üks lennuk, oli tähistatud SB+AH
* RWD-8 - kaks lennukit, üks oli tähistatud SB+AJ
* Stampe et Vertongen SV.5 - neli lennukit, üks oli tähistatud SB+AK, ei leidnud kasutust
* Heinkel He 60 - vähemalt 18 lennukit, mainitud on ka arve 20 ja 28 lennukit.

Kirjandus
---------

* Hendrik Arro, "Eesti lendurid lahingute tules", (Tallinn 1995)
**Salafism** (araabia keeles ‏السلفية‎ *as-salafiyya,* salafi < eelkäija, esivanemad) on islami uususund. See on äärmusideoloogia, uusfundamentalistlik (ultrakonservatiivne) suund sunni islamis. Salafistid on väljaspool Saudi Araabiat asuvad vahabistid. (Vahhabiitliku islami levitamise võimukeskus on Saudi Araabia, millel on islamiorganisatsioonide kaudu mõju ka Eesti moslemikogukonnas.) 19. sajandi poliitilise ideoloogiana on salafism islamismi eelkäija.

Sunniitide konservatiivne vool salafism seab eesmärgiks tagasipöördumise algislami juurde. Nad on eriti mõjuvõimsad Saudi Araabias, Kataris ja Araabia Ühendemiraatides ning selles võib eristada kolme suunda: 

1. fundamentalistid (vägivallatu, madkhalistid)
2. aktivistid (poliitiline, põhivoolu salafism)
3. džihadistid (võitlev, qutbistid); terroriorganisatsioonid: Al-Nusra, Islamiriik (IS)

Salafismi pooldajaid nimetatakse salafideks. Osama bin Ladeni eeskujuks olid Alžeerias võitlevad salafid.

Eelkäijad, austatud (arab. *as-Salaf aṣ-Ṣāliḥ*) on moslemite kolm esimest põlvkonda. Nad tundsid Muhammadi või neid, kes temaga kokku puutusid, järgijaid (arab. *Tabi’un*). Kolmas põlvkond oli järgijate järgijad (arab. *Atba’ at-tabi’in*). Viimane kolmanda põlve salafi oli Ahmad bin Hanbal (suri 855 m.a.j). Ta rajas õiguskooli, mis oli tähtis islami levimisel. Hiljem hakati salafideks nimetama õpetlasi, nt Ibn Taimiyya (1263–1328) ja Muhammad ibn Abd al-Wahhab (1703–1792). Viimane rajas vahhabismi.

19. sajandil püüdsid salafistid uuendada kogukonda ja tehnoloogiat. 20. sajandi teisel poolel muutusid nad uusfundamentalistideks. 21. sajandi alguseks olid neist kujunenud islami terrorirismi eestvedajad. 11. septembri terrorirünnakute korraldajad olid kõik salafid.

Ideoloogiliselt pakub salafism identiteediotsingutes selgepiirilist vastandumist Lääne mõjudele, mida Süüria kontekstis võib kergesti siduda vastupanuga sekulaarsele Assadi režiimile, aga Iraagis vastupanuga nende mõistes väärusuliste šiiitide juhitavale valitsusele.

Salafistide hinnangul on tänapäevase islami järgimisega kaasnenud islami "vale" tõlgendamine. Sellest lähtuvalt on salafismi kohaselt vaja järgida algupärast "puhast" islamit viisil, kuidas seda tõlgendasid prohvet Muhamed ja tema lähedasemad õpilased. Salafistide käsituses peaks moslemite elu olema korraldatud nagu 7.–9. sajandil. "Puhta" islami alusteks on kõrgeima otsustaja, ainujumala Allahi pidev rõhutamine, vastuseis usu-uuendustele, nn mittetõeliste moslemite usust taganejateks kuulutamine ja uskmatute vastase püha sõja ehk džihaadi propageerimine. Salafismi kohaselt on islam ülimuslik kõigi teiste religioonide ja nende järgijate ees, kes peavad kas islamiriigile poliitiliselt alluma või kuuluma hävitamisele. Salafistidest lähtuv oht riigile ja tema elanikkonnale tuleneb nende poliitilisest eesmärgist kehtestada islamiseadustel ehk šariaadil põhinev ühiskondlik kord, mis läheb põhimõttelisse vastuollu läänelikel arusaamadel põhineva ühiskonnakorraldusega.

Vaata ka
--------

* Salafismi mõju Süürias: Jabhat al-Nusra, ISIS ja teised

Viited
------

1. ↑  kapo-aastaraamat-2012-ee.pdf
**Suvepalee** (lihtsustatud hiina: 颐和园; traditsiooniline hiina: 頤和園; pinyin: *Yíhéyuán*) või **Suveloss** on loss Pekingis Hiinas. 

Tervet müriaadi sildu, pagoode, aedu, järvi ja ojasid sisaldavat, 294 hektaril laiuvat keiserlikku residentsi hakati rajama Jini dünastia ajajärgul (1115–1234) ja seda nimetati Selgete Vete aiaks. See on Hiina keiserlikest aedadest suurim. Kaua salajas hoitud rajatis avati laiemale avalikkusele aastal 1924. Seda loetakse hiina aiakunsti üheks tippsaavutuseks. See on üks Pekingi suurimaid turismiatraktsioone. 1998. aastast kuulub suveloss UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Ajalugu
-------

18. sajandi lõpus hakkas palee võtma oma praegust kuju, kuid Teises oopiumisõjas (1860) Briti ja Prantsuse sõdurid hävitasid selle. Keisri ema Cixi ehitas Hiina mereväelt võetud raha eest residentsi üles ja nimetas ümber Suvepaleeks, bokserite ülestõusu ajal (1900) rüüstasid selle taas võõrväed. 

Tänapäeval, täielikult restaureerituna, pakub see Pekingi kesklinnas imelist pelgupaika, kus võib imetleda poekesi, kohvikuid, paate, maagilisi vaateid ja idüllilist mägist maastikku. Enamikku paviljone ühendab omavahel 700 m pikkune ja maalidega kaunistatud katusega jalutustee.

Vana Suvepalee
--------------

Lähedal asub suuresti varemeiks muutunud vana keisripalee, mis oli oma järglasest väga erinev. See polnud kujundatud Hiina klassikalises stiilis, vaid baroki põhimõtete järgi jesuiitlike arhitektide poolt Giuseppe Castiglione juhtimisel. Palee rajati 18. sajandil keiser Qianlongi valitsemisajal, kelle eesmärgiks oli üle trumbata tolleaegsed Prantsuse ja Itaalia lossikompleksid.
Saksa mereväe miinilõhkaja ehk *Sperrbrecher* (1943)
**Miinilõhkaja** (**miinitõkkeläbistaja**) on veeteedele ja muule olulisele akvatooriumile veesatud meremiinide hävitamiseks kasutatav sõjalaev, mis hävitab miine oma laevakere mõjul lõhates.

Kirjeldus
---------

Miinilõhjakajatega on mõeldud rajamaks olulisi läbipääse miinitõketesse, kui mingil põhjusel puudub võimalus miinide otsimiseks ja hävitamiseks sobivate tavapäraste miinitraalerite või miinijahtijate kasutamiseks. 

Miinilõhkaja võib hävitada miine neile füüsiliselt otsa või peale (üle) sõites, aga samuti tekitades enda ümber spetsiaalselt tugevat elektromagnetvälja või müra. Teised laevad järgnevad talle. Ülesande täitmiseks kasutatakse tsiviillaevadest ümber ehitatud laevu, mis on oluliselt suurendatud ujuvusvõimega või ka spetsiaalselt ehitatud sõjalaevu. Spetsiaalselt miinitõketesse sõitmiseks valmistatud laevad võivad olla kaugjuhitavad.

Ajalugu
-------

Sagedamini kasutati miinilõhkajaid ehk miinitõkkeläbistajaid (saksa keeles: *Sperrbrecher*, vene keeles: *ми́нный прорыва́тель*) II maailmasõja ajal. Need olid üldiselt vastavalt kohandatud üsna suured vanad kaubalaevad, mis pidasid vastu mitmele miiniplahvatusele. On teada, et II maailmasõja ajal murdus näiteks üks Saksamaa miinilõhkaja (*Sperrbrecher)* järjekordses miiniplahvatuses pooleks, kuid mõlemad pooled jäid ujuma. Suurem ahtriosa sõitis tagasi sadamasse isegi omal käigul, kuna vööriosa tuli sadamasse pukseerida.

Arvatavasti viimased spetsiaalselt ehitatud vastavad sõjalaevad olid 2 projekt 1256 laeva, mis lõpetasid teenistuse Nõukogude Liidu Balti laevastikus (Tallinnas) 1990-ndate alguseks.

Vaata ka
--------

* Mehitamata pealveesõiduk
* Mehitamata allveesõiduk

Välislingid
-----------

* Russianships.info - Projekt 1256
* Базовые тральщики — волновые охранители пр. 1256
Karikas
Pateen
Karikas ja pateen muuseumi ekspositsioonis
**Gourdoni aardeleid** (prantsuse keeles *Trésor de Gourdon*) on kuldesemeid sisaldav aardeleid, mis leiti 1845. aastal Gourdoni lähedal Saône-et-Loire'is. Esemed on dateeritud ajavahemikku 5. sajandist 6. sajandi algusesse, maetud pärast 524. aastat.

Leid
----

Aardes oli sangadega kuldkarikas (kujult nagu *kantharos*) ja ristkülikukujuline pateen, mõlemad panustatud oterdise tehnikas granaatide ja türkiisidega; lisaks neile 104 Bütsantsi keisrite Leo I (457–474) ja Justinianus I (518–527) kuldmünti.

Aaret säilitatakse Pariisis Cabinet des Médailles muuseumis, mis on Prantsusmaa Rahvusraamatukogu allasutus.

### Karikas

Karikas on 7,5 cm kõrge. Jalg on tüvikoonuse kujuline, kaks sanga on tugevalt stiliseeritud lindude kujulised, äratuntavad on kõverad nokad ja granaatidest silmad. Kupa allosa on godroneeringut meenutavalt vaoline, ülaosa kaunistavad oterdises südamete ja palmettide kujutised. Karika kuju on roomapärane, kuid kaunistus äratuntavalt rahvasterännuaegse polükroomse stiili joontega, näiteks leiab sarnaseid linnumotiive nii läänegootide, langobardide kui ka Merovingide-aegsest metallehistööst.

### Pateen

Kandiline pateen on 19,5 cm pikk, 12,5 cm lai ja 1,6 cm sügav. Serva kaunistab lai granaatidest oterdiskaunistus, põhja nurkades türkiisist südajad motiivid, keskel on samas tehnikas granaatpanustest ladina rist, mis laseb pateeni tuvastada kristliku liturgilise nõuna.

Ajaloost
--------

6. sajandil oli Gourdon kloostri asukoht ja esemed võivad olla pärit sealt. Vanim münt aardes on 524. aastast. Aare võidi peita sõjakäigu eest. Aarde leidis 13-aastane karjatüdruk Louise Forest ühe ristikujutisega Rooma tellise alt, see müüdi Pariisis oksjonil 20. juulil 1846. Riik omandas karika ja pateeni.

Viited
------

1. ↑  J. Lafaurie. Sur le trésor de Gourdon (Saône-et-Loire) (pl. VI). - Bulletin de la Société nationale des Antiquaires de France Année 1959 1958 pp. 61-76

Välislingid
-----------

* J. Lafaurie. Sur le trésor de Gourdon (Saône-et-Loire) (pl. VI). - Bulletin de la Société nationale des Antiquaires de France Année 1959 1958 pp. 61-76
* M. Rossignol. Trésor de Gourdon. - Bulletin monumental, Volume 13. 1817. Door Société Française d'Archéologie
**Hans August Leyst** (30. juuni/12. juuli 1860 Tallinn – 17. jaanuar 1937 Tartu) oli eesti vaimulik.

Ta sündis Tallinnas tisleri perekonnas. Ta õppis elementaar- ja kreiskoolis ning aastatel 1877–1883 Tallinna Kubermangugümnaasiumis. Aastatel 1883–1888 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas ja sai 1887. aastal hõbeauraha. Prooviaastal oli ta Tartu Peetri koguduses Wilhelm Gottfried Eisenschmidti juures. Ordineeriti 2. oktoobril 1888 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1888–1890 Tartu Peetri koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1890–1891 teenis ta luterlikku kogudust Gnadenfluris Novouzenski kreisis (praegu Pervomaiskoje asula Fjodorovka rajoonis Saratovi oblastis). Aastatel 1892–1893 oli ta Viljandi Jaani koguduses vikaarõpetaja, olles samaaegselt Viljandi Maagümnaasiumis usuõpetaja. Aastal 1893 oli ta maist augustini luterlik vikaarvaimulik Saraatovis ja augustist oktoobrini vikaarvaimulik Moskva Peeter-Pauli koguduses. Aastatel 1893–1921 oli ta luterlik vaimulik Simbirskis; peale selle oli ta veel usuõpetaja kadetikorpuses, Klassikalises ja Maria gümnaasiumis; teenis vaimulikult eestlasi ja sakslasi Simbirski, Ufa ja Vjatka kubermangus. 

Aastal 1921 ta vahistati Moskvas, kuid aastaks 1922 oli ta Tartus. Aastatel 1922–1926 oli ta Tartu Jaani koguduse abiõpetaja. Aastal 1926 jäi ta emerituuri.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
2. ↑  Schüler-Verzeichnis des Revalschen Gouvernements-Gymnasiums 1805-1890. bearbeitet von Heinrich Hradetzky. Reval, 1931 Kluge&Ström
3. ↑  Erik Amburger "Die Pastoren der evangelischen Kirchen Rußlands" vom Ende des 16. Jahrhunderts bis 1937 Ein biographisches Lexikon Institut Nordostdeutsches Kulturwerk Martin Luther Verlag 1998
August Maramaa
**August Maramaa** (kuni 1922 **August Marfeldt**; 6. aprill 1881 Aakre vald, Tartumaa – 26. detsember 1941 Vjatlagi vangilaager, Kirovi oblast) oli Eesti poliitik, õpetaja ning Viljandi linnapea aastatel 1919–1921 ja 1927–1939.

Ta lõpetas 1902. aastal Tartu Õpetajate Seminari, seejärel töötas Viljandimaal ja Viljandis õpetaja ja koolijuhina. Ta on avaldanud matemaatikaõpikuid.

August Maramaa oli alates 1. septembrist 1937 Riigi Viljasalve nõukogu liige (Linnade Liidu esindaja).

Isiklikku
---------

Maramaa abiellus 1909. aastal Anna Roossoniga (Anna Maramaa, küüditati juuni 1941). Peres sündis viis last.

Tema väimees Harri Haamer oli Püha Jakobi koguduse, Tartu Pauluse koguduse, Tarvastu Peetri kogudus ja Kõpu Peetri koguduste õpetaja, tütrepoeg Eenok Haamer on Mustvee ja Lohusuu koguduse õpetaja, tütretütar Maarja Haamer-Renter on eesti laulja. Tema vend oli keemik Jaan Maramaa.

Tunnustus
---------

* 1938 Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

2007. aastal avati Viljandi raekoja kõrval August Maramaa skulptuur. Viljandis asub ka August Maramaa puiestee.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Ragnar Kond: "Viljandis avati endise linnapea August Maramaa skulptuur" ERR, 4. august 2007

Välislingid
-----------

* Heiki Raudla: "August Maramaa grandioossed plaanid" Sakala, 1. aprill 2006
* Heiki Raudla ja August Maramaa
* August Maramaa Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Illustratsioon 20. sajandi algusest
**Palgiheitmine** (*caber toss*) on šoti traditsiooniline rahvussport, mille käigus visatakse võidu palki (*caber*). Tavaliselt võisteldakse Šotimaa Mägismaa Mängudel (Scottish Highland Games).

Võistlus
--------

Palgiheide Lonachi mängudel 2008. aastal
Võistluseks kasutatav 5–6 meetri pikkune palk on tavaliselt otstest tahutud lehisest ja kaalub 40–70 kilogrammi. Palk aetakse esmalt ühele otsale püsti, seejärel upitatakse endale püstiselt sülle, nii et palgi jämedam ots jääb üles, ning heidetakse (vajadusel joostes) eemale, nii et palk teeb enne maandumist üle otsa tiiru. Sealjuures pole oluline heite kaugus, vaid täpsus – et palk langeks heitja suhtes võimalikult sirgjooneliselt maha n-ö kella 12 suunas. Punkte antakse selle alusel, kui palju sellest eesmärgist hälbiti.

Ajalugu
-------

Võistlus tekkis oletatavasti sellest, kui puuraidurid pidid palke üle oja heitma või ajutisi sildu ehitama. Võistlust seostatakse küll peamiselt Šotimaaga, kuid sarnane võistlus oli populaarne ka 16. sajandi Inglismaal. Enim palke kolme minuti jooksul on loopinud kanadalane Danny Frame, kes heitis 2018. aasta 20. juulil Kanadas Heart of the Valley festivalil 16 palki.

Pilte
-----

* 
* 
* 
* 
*

Vaata ka
--------

* odaheide
* vasaraheide
* kettaheide

Viited
------

1. ↑  "Viskisõbrad käisid looduses kive-palke loopimas". *Arhiiv*. 2. august 2004. Vaadatud 25. jaanuaril 2023.
2. ↑  Raigla, Malle-Liisa (28. jaanuar 2018). "Galerii: Haapsalu jäi jääkeeglis Suurbritanniale alla". *Lääne Elu*. Vaadatud 25. jaanuaril 2023.
3. ↑  ""Odaheide" jõumeestele". *Postimees*. 27.08.1934. Vaadatud 25.01.2023.
4. ↑  Michelson, H (1940). "Märkmeid, memuaare ja arvamusi reisult Shotimaale". *Eesti Skaut*. Vaadatud 25.01.2023.
5. 1 2  English, Nick (8. november 2016). "Caber Tossing: Why Hurling Trees Is the Most Delicate Strength Sport". *BarBend*. Vaadatud 25. jaanuaril 2023.
6. ↑  "1911 Encyclopædia Britannica/Caber Tossing". *Wikisource, the free online library*. 22. november 2006. Vaadatud 25. jaanuaril 2023.
7. ↑  Powell, Lawrence (15. detsember 2021). "Danny Frame sets caber toss world record with 16 flips at Middleton festival". *SaltWire*. Vaadatud 25. jaanuaril 2023.
Gottlieb Eduard Lenz 1827. aastal, autor Alexander Julius Klünder
**Gottlieb Eduard Lenz** (14. juuli 1788 Tartu – 14. detsember 1829 Peterburi) oli baltisaksa päritolu Eesti vaimulik ja usuteadlane.

Õppis Tartu linnakoolis ja aastatel 1803–1806 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Töötas pärast ülikooli lõpetamist koduõpetajana Nõo kirikumõisas. Ordineeriti õpetajaks 30. jaanuaril 1810.

Oli aastatel 1810–1823 Tartu Jaani koguduse ülemõpetaja ja Tartu linna konsistooriumi assessor. Töötas Tartu Ülikoolis praktilise usuteaduse professorina 1823–1829.

Gottlieb Eduard Lenz on maetud Tartu Raadi kalmistule platsile RAD:P12:221.

Isiklikku
---------

Tema isa Friedrich David Lenz oli Tarvastu- ja Tartu Jaani koguduse õpetaja ning Tartu Ülikooli esimene akadeemiline eesti ja soome keele lektor. Vanaisa Christian David Lenz oli Dzērbene ja Drusti (Cēsise kreisis) koguduse õpetaja, hiljem Cesvaine koguduse õpetaja, veel hiljem Tartu Jaani koguduse ülemõpetaja ja lõpuks Liivimaa kindralsuperintendent. Vanavanaisa Michael Ewald Neoknapp oli Vastseliina Katariina koguduse õpetaja. Onu Jakob Michael Reinhold Lenz oli baltisaksa päritolu saksa kirjanik, tormi ja tungi liikumise juhtfiguure.

Viited
------

1. ↑   TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918
2. ↑  Arnold Hasselblatt: *"Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat"*, Dorpat: C. Mattiesen, 1889, lk. 5-6
3. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
4. ↑  Tartu kalmistute kaardirakendus
**Cimdenieki** on küla (*vidējciems*) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Grobiņa vallas.

Küla asub valla lääneosas, merepinnast 4 meetri kõrgusel Ālande jõe kaldal, jäädes Liepāja idapiirile. Cimdenieki jääb valla keskusest Dubeņist 7 ja piirkonna keskusest Grobiņast 6 kilomeetri kaugusele.

Külast lõunas asub Liepāja lennujaam, Cimdeniekisse jääb Pagriezens uz Lidostu bussipeatus.

Küla tekkis 1940. aastatel, mil sinna asus Punaarmee lennuväeosa. Algul elasid seal peamiselt sõjaväega seotud isikud. Punaarmee lahkudes kujunes Cimdenieki põhiliselt aianduskruntide piirkonnaks, kus suurem osa elanikke töötab Liepājas. 2021. aastani kuulus küla Grobiņa piirkonda.

2015. aastal oli külas 288, 2020. aastal 255 elanikku.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  IS Mantojums

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Cimdenieki** |

| * v
* r
Grobiņa valla asulad |
| --- |
| 
Ālande **·**  Āres **·**  Cimdenieki **·**  **Dubeņi** **·**  Grobiņa **·**  Gūžas **·**  Iļģi **·**  Jaundubeņi **·**  Keramika **·**  Otrie Dubeņi **·**  Pirmie Dubeņi **·**  Robežnieki **·**  Rolava **·**  Tilti **·**  Trešie Dubeņi **·**  Vītiņi |
**Cinamon** on 2005. aastal asutatud kinosid opereeriv rahvusvaheline ettevõtete grupp.

Cinamoni esimene kino avati 2005. aastal Leedus Kaunases. Praegu asuvad võrgustiku kinod ka Lätis Riias ning Eestis Tallinnas. Kinoketil on oma püsikliendiprogramm Cinamon KEY.

2018. aastal avatakse Cinamoni esimene kobarkino Soome pealinnas Helsingis.

2014. aastast kuulub Cinamoni kett vene kapitalil põhinevale investeerimisfirmale DLT Capital.

Cinamon Eestis
--------------

Eestis haldab Cinamoni kinosid ettevõte **Cinamon Holding OÜ**.

Esimene Cinamoni kino Eestis avati 2008. aastal Tartus Tasku Keskuses. Sügisel 2017 läbis kino põhjaliku renoveerimiskuuri. Kino suleti 1. septembril 2020. Cinamoni Tartu kinos oli kokku viis saali.

2009. aastal Tallinnas avatud Solarise keskuses tööd alustanud seitsme saaliga kobarkino kuulus algselt samuti Cinamoni kinode võrku. Hiljem lahkus see Cinamoni ketist ja tegutses aastaid Solaris Kino nime all. Praegu kuulub see kinokeskus Apollo Kino võrku.

Cinamoni keti osa on ka suviti Tallinnas Telliskivi Loomelinnakus tegutsev Telliskivi vabaõhukino.

2017. aastal alustas kett aktiivset laienemist. Detsembris 2017 ühendati ketiga samadele omanikele kuulunud, kuid varem iseseisvalt tegutsenud kino Kosmos IMAX Tallinnas. Oktoobris 2018 Tallinnas avatud kaubanduskeskuses T1 Mall of Tallinn asub samuti Cinamoni kobarkino.

Viited
------

1. ↑  Estonian Cinamon theatre chain expands into Finland Estonian World Review, 18.07.2017
2. ↑  Venelased ostsid Tartu kino Äripäev, 5.06.2014
3. ↑  Titaanide heitlus: Forum Cinemas vs Cinamon Eesti Ekspress, 9.10.2009.
4. ↑  Cinamon Telliskivi Facebookis
5. ↑  Kino Kosmos liitub Cinamoniga! Legendaarse filmimaja nimevahetust tähistati uue "Star Warsi" linastusega Delfi, 13.12.2017
6. ↑  T1 megakeskuses avab uksed Cinamoni kobarkino Delfi, 20.07.2017
Hannover, Oldenburg, Braunschweig (1905)
Hannover, Schleswig-Holstein ja väikesed Põhja-Saksa riigid (1890)
**Hannoveri provints** (saksa *Provinz Hannover*) oli Preisimaa kuningriigi ja Preisimaa vaba riigi provints aastatel 1868–1946.

Austria-Preisi sõja ajal püüdis Hannoveri kuningriik koos mõne teise Saksa Liidu liikmesriigiga säilitada neutraliteeti. Pärast Hannoveri poolthääletamist liidu vägede mobiliseerimiseks Preisimaa vastu 14. juunil 1866 nägi Preisimaa seda kui põhjust sõda kuulutada; Hannoveri kuningriik oli peagi löödud ja Preisimaa poolt annekteeritud. Troonilt tõugatud Hannoveri dünastia vara kasutas Otto von Bismarck jätkuva Ludwig II vastase sõja rahastamiseks. 

Aastal 1946 taasasutas briti sõjaline administratsioon *Hannoveri riigi*, mis kattus endise Hannoveri kuningriigi territooriumiga; kuid Saksa juhtkonna õhutusel ühendati see aasta jooksul koos Oldenburgi, Braunschweigi ja Schaumburg-Lippe riikidega uueks Alam-Saksi liidumaaks, mille pealinnaks sai Hannover.

Hannoveri piirkonnad
--------------------

Kuus Hannoveri piirkonda Hannoveri provints jagati kuueks piirkonnaks, mida algul kutsuti *Landdrostei*, ja mis 1. aprillil 1885 reorganiseeriti Preisi standardi järgi valitsuspiirkonnaks (*Regierungsbezirk*).

  1) Aurich
  
  2) Osnabrück
  
  3) Stade
  
  4) Lüneburg
  
  5) Hildesheim
  
  6) Hannover
Vabahärra **Gotthard Wilhelm Marcks von Würtemberg** (14. mai 1688 Riia, Liivimaa kubermang – 1778 Gotthardsbergi mõis, Lerbo, Södermanland) oli Rootsi sõjaväelane (feldmarssal). 

19. märtsil 1720 sai ta koos Pärnus sündinud venna Carl Gustav Marcksiga (1693–1775) Rootsi aadlikuks (nr. 1726) ja uueks perenimeks Marcks von Würtemberg. 16. oktoobril 1759 sai ta Rootsi vabahärratiitli (nr. 263).

1763. aastast oli ta Rootsi feldmarssal.

Perekond
--------

Tema vanemad olid Bremenist pärit Liivimaa maakohtunik Johan Marcks (u 1640–1710 Pärnus katku) ja Anna Margaretha von Rehausen (1659–1741), kes oli major Gotthard Rehauseni ja Hedvig von Bildsteini tütar. 

Ta abiellus 16. novembril 1710 Lesnaja lahingus hukkunud Koila mõisniku, ooberstleitnant Georg Gustav von Wrangelli (Georg Gustaf Wrangel, 1665–1708) lese Anna Elisabeth Hauenschildtiga (1678–1743), kes oli Rootsi aadliku, Vao mõisniku Pohjanmaa rügemendi ülema, kindralmajor Detloff Hauenschildti (suri 1703 Tallinnas) ja Väätsa (Kiltsi?) mõisast pärit Sophia Helena von Nierothi tütar, Eestimaa maanõuniku Magnus von Nierothi (surnud 1670) ja vabapreili Anna Elisabeth Taube (1633–1680) tütretütar.

Septembris 1744 abiellus ta vabapreili Elisabeth Gyllenstiernaga (u 1712–1798), kes oli vabahärra Axel Eriksson Gyllenstierna ja Elisabeth Charlieri tütar.

Viited
------

1. ↑   Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ...2. 1755, lk.1331-1333
2. ↑  roskildehistorie.dk: Marcks von Würtemberg
3. ↑  Marcks von Würtemberg, Nordisk familjebok 1912, veerg 1010 (rootsi keeles)
4. ↑  Wrangellid: *Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 2 Estland, Bd. 1* , Görlitz, 1930, lk.559
5. ↑  Nierothid, Hauenschildtid: *Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 2 Estland, Bd. 3* , Görlitz, 1930, lk.32-33
**Keskmiselt 60-aastane kliimatsükkel** on üks paljudest kliimat kujundavatest kliimarütmidest ja -teguritest. Erinevalt teistest on sel viimasel 160 aastal täiesti vaieldamatult täheldatud selge kuju ja mõju.[*viide?*]

Tsükli ilmingud
---------------

Alates 1850. aastast on toimunud regulaarsed ilmavaatlused. Nende andmete põhjal on tuvastatud ja tuvastatav alates sellest ajast siiani (2011) selgelt väljenduva umbes 60-aastase rütmi olemasolu. Ajavahemiku 1933–2008 kohta on seda tuvastanud ka Arktikas tehtud vaatlused. 

Tsüklil on selge 30-aastane jahedam osa ja 30-aastane soojem osa. Viimane jahedam osa oli aastatel 1940–1970 ja viimane soojem osa aastatel 1970–2000. Tsükkel jaguneb ka 20-aastasteks alltsükliteks. 

Seda umbes 60-aastast rütmi on paljud uurijad täheldanud paljudes erinevates valdkondades. Ajas kõige kaugemale tagasi ulatuvalt on seda tuvastatud Hiinas 619–1943 ülestähendatud meteoorisadude kohta käivates andmetes. Alates aastast 1000 on tuvastatud 10Be, 14C ja Wolfi arvu 60–64-aastast tsüklit. Rütm on kooskõlas ka viimasel aastatuhandel tuvastatud Maunderi, Spöreri, Wolfi ja Oorti miinimumidega. Teiste ajas tagasiulavate tööde kaugemad ajalised piirid on: 1650, 1700 ja 1800. 60-aastase tsüklika märke on leitud ka Maa nurkkiiruses (angular velocity) ja geomagnetilises väljas. Need tulemused sisendavad, et selle rütmi põhjused võivad olla astronoomilise päritoluga. Seetõttu on mitmed tööd seda seostanud Maa, Jupiteri ja Saturni ümber Päikese tiirlemises ilmneva 60- (59,6-) aastase ühisrütmi mõjuga Päikese kujule, seeläbi ka selle aktiivsusele ning Päikesetuule suunale ja vormile. (Analoogselt Kuu mõjule Maale, mis avaldub merede tõusudes ja mõõnades.)

60-aastaseid paralleele kultuuriloost
-------------------------------------

Pole kindlaid tõendeid ega märke, et erinevates kultuurides kasutatavad 60-aastased ajaarvamistsüklid oleksid otseselt seotud selle kliimatsükliga. Nende kasutuse põhjuseks võib olla pigem arvu 60 suur ühiskordsete tegurite hulk. 60-aastane ajaarvamistsükkel on kasutusel alates 14s eKr Hiinas. Seda kasutatakse ka Tiibetis ja Tamilis. Sama pikka India astroloogia peamist tsüklit nimetatakse samvatsaraks. Kas Sumeris kasutusel olnud kuuekümnendsüsteemi kasutati ka 60-aastase tsükli jaoks, pole teada.

Viited
------

1. ↑  Artiklis ära toodud ja teiste tööde kohta käivad lähemad üksikasjad, andmed ja viited on saadaval ühesainsas töös, mis käsitleb osalt ka teisi rütme: Nicola Scafetta. Empirical evidence for a celestial origin of the climate oscillations and its implications. – *Journal of Atmospheric and Solar-Terrestrial Physics* (kokku üle 80 viidatava allika). Veebiversioon (pdf).
2. ↑  V. Smolyanitsky, I. Frolov, Z. Gudkovich, V. Karklin. Arctic climate variability: 60-year cycles and their consequences

Välislingid
-----------

* The Sixty-Year Climate Cycle
David Perron Vegas Golden Knightsi meeskonnas
**David Perron** (sündinud 28. mail 1988 Sherbrooke'is Québeci provintsis) on kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Detroit Red Wings ründajana vasakäärel.

Enne NHL-i karjääri algust mängis ta Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Lewiston Maineiacs.

2007. aastal valis St. Louis Blues ta NHL-i *draft* '​is 26. valikuna. Samal aastal liitus ta Bluesi meeskonnaga ja mängis seal kuus hooaega. Bluesis mängis ta veel ka hooajal 2016/17 ning aastatel 2018–2022. 2019. aastal võitis ta Bluesgia Stanley karika. 2020. aastal valiti ta NHL-i tähtede mängule.

Vahepealsetel aastatel mängis ta Edmonton Oilersi (2013–14), Pittsburgh Penguinsi (2014–16), Anaheim Ducksi (2016) ja Vegas Golden Knightsi (2017–18) ridadesse. Tema karjääri resultatiivseim hooaeg on olnud Knightsiga mängides 2017–18, kui ta kogus põhihooajal 66 punkti (16 väravat ja 50 resultatiivset söötu). Samal hooajal jõudis ta Knightsiga Stanley karika finaali, kus kaotati viie mängu kokkuvõttes Washington Capitalsile. Kõige enam väravaid on Perron visanud hooajal 2013–2014 – 28 väravat Oilersi meeskonnas.

2022. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Detroit Red Wingsiga.

Viited
------

1. ↑  Roth, Thomas (13. juuli 2022). "Red Wings sign David Perron to two-year contract". *NHL.com*. Vaadatud 13. juulil 2022.

Välislingid
-----------

 David Perron – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Detroit Red Wingsi mängijad
* David Perron veebilehel hockeydb.com

| * v
* r
Detroit Red Wings |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Magnus Hellberg **·** Ville Husso |
| 
**Kaitsjad**: Ben Chiarot **·** Robert Hägg **·** Gustav Lindström **·** Olli Määttä **·** Jordan Oesterle **·** Mark Pysyk **·** Moritz Seider **·** Jake Walman |
| 
**Ründajad**: Jonatan Berggren **·** Alex Chiasson **·** Andrew Copp **·** Austin Czarnik **·** Adam Erne **·** Robby Fabbri **·** Dominik Kubalík **·** Dylan Larkin **·** David Perron **·** Michael Rasmussen **·** Lucas Raymond **·** Pius Suter **·** Joe Veleno **·** Filip Zadina |
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Copa América |
| **Kuld** | 2019 |  |

**David Neres Campos** (sündinud 3. märtsil 1997 São Paulos) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana Portugali kõrgliigaklubis Lissaboni Benfica ja Brasiilia jalgpallikoondises.

Neres alustas karjääri kodulinna klubis São Paulo. Debüüdi Brasiilia kõrgliigas tegi ta 17. oktoobril 2016. Esimese värava lõi ta juba viis päeva hiljem mängus Ponte Preta vastu. Kokku lõi ta sel hooajal Brasiilia kõrgliigas kolm väravat. 

2017. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Hollandi kõrgliiga klubiga Amsterdami Ajax. Esimese värava Hollandi kõrgliigas lõi ta sama aasta 2. aprillil mängus Feyenoordi vastu. Hooajal 2017–18 lõi ta Hollandi kõrgliigas 32 mänguga kokku 14 väravat. Ta oli sellega sel hooajal liigas klubi suurim väravakütt. Hooaegadel 2018–19 ja 2020–21 tuli ta Ajaxiga Hollandi meistriks.

2022. aasta jaanuaris liitus ta Donetski Šahtariga. Sama aasta veebruaris alanud Venemaa sissetungi tõttu Ukrainasse ei saanud ta Donetski Šahtaris kordagi mängida.

2022. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Lissaboni Benficaga.

Debüüdi Brasiilia jalgpallikoondises tegi Neres 26. märtsil 2019 sõprusmängus Tšehhi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 9. juunil 2019 sõprusmängus Hondurase vastu. Brasiilia koondisega võitis ta 2019. aasta Copa América.

Saavutused
----------

Ajax
* Eredivisie (2): 2018–19, 2020–21
* KNVB beker (2): 2018–19, 2020–21

Viited
------

1. ↑  "Promessa faz primeiro gol, São Paulo bate a Ponte Preta e mantém embalo". Globo Esporte. 22.10.2016. Vaadatud 2.12.22018
2. ↑  "Neres é do Benfica!" (portugali). S.L. Benfica. 20. juuni 2022. Vaadatud 20. juunil 2022.

Välislingid
-----------

 David Neres – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**.mp** on Põhja-Mariaanide Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1996. aastast.

Riikide tippdomeenid

**Aktiivsed:**
.ac  .ad  .ae  .af  .ag  .ai  .al  .am  .ao  .aq  .ar  .as  .at  .au  .aw  .az  .ax  .ba  .bb  .bd  .be  .bf  .bg  .bh  .bi  .bj  .bm  .bn  .bo  .br  .bs  .bt  .bv  .bw  .by  .bz  .ca  .cc  .cd  .cf  .cg  .ch  .ci  .ck  .cl  .cm  .cn  .co  .cr  .cu  .cv  .cw  .cx  .cy  .cz  .de  .dj  .dk  .dm  .do  .dz  .ec  .ee  .eg  .er  .es  .et  .eu  .fi  .fj  .fk  .fm  .fo  .fr  .ga  .gd  .ge  .gf  .gg  .gh  .gi  .gl  .gm  .gn  .gp  .gq  .gr  .gs  .gt  .gu  .gw  .gy  .hk  .hm  .hn  .hr  .ht  .hu  .id  .ie  .il  .im  .in  .io  .iq  .ir  .is  .it  .je  .jm  .jo  .jp  .ke  .kg  .kh  .ki  .km  .kn  .kp  .kr  .kw  .ky  .kz  .la  .lb  .lc  .li  .lk  .lr  .ls  .lt  .lu  .lv  .ly  .ma  .mc  .md  .me  .mg  .mh  .mk  .ml  .mm  .mn  .mo  .mp  .mq  .mr  .ms  .mt  .mu  .mv  .mw  .mx  .my  .mz  .na  .nc  .ne  .nf  .ng  .ni  .nl  .no  .np  .nr  .nu  .nz  .om  .pa  .pe  .pf  .pg  .ph  .pk  .pl  .pm  .pn  .pr  .ps  .pt  .pw  .py  .qa  .re  .ro  .rs  .ru  .rw  .sa  .sb  .sc  .sd  .se  .sg  .sh  .si  .sk  .sl  .sm  .sn  .so  .sr  .ss  .st  .su  .sv  .sx  .sy  .sz  .tc  .td  .tf  .tg  .th  .tj  .tk  .tl  .tm  .tn  .to  .tr  .tt  .tv  .tw  .tz  .ua  .ug  .uk  .us  .uy  .uz  .va  .vc  .ve  .vg  .vi  .vn  .vu  .wf  .ws  .ye  .yt  .za  .zm  .zw

**Määratud/kasutamata:**  .bv  .gb  .sj       **Reserveeritud/määramata:** .bl  .bq  .eh  .mf     **Kustutatud/kasutamine lõpetatud:** .an  .bu  .cs  .dd  .zr  .tp  .um  .yu       **IDN domeenid:**  .бг  .мкд  .рф  ‏.срб  ‏.укр
**.mt** on Malta Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1992. aastast.

Traditsiooniliselt saab registreerida saite järgmiste aladomeenide alla:

* **edu.mt**: haridusasutused
* **gov.mt**: valitsusasutused
* **com.mt**: äriettevõtted
* **net.mt**: Interneti teenusepakkujad
* **org.mt**: mittetulundusühingud

Alates 1. detsembrist 2017 on võimalik registreerida ka otse tippdomeeni alla.

Välislingid
-----------

* Domeeni registreerimine

Riikide tippdomeenid

**Aktiivsed:**
.ac  .ad  .ae  .af  .ag  .ai  .al  .am  .ao  .aq  .ar  .as  .at  .au  .aw  .az  .ax  .ba  .bb  .bd  .be  .bf  .bg  .bh  .bi  .bj  .bm  .bn  .bo  .br  .bs  .bt  .bv  .bw  .by  .bz  .ca  .cc  .cd  .cf  .cg  .ch  .ci  .ck  .cl  .cm  .cn  .co  .cr  .cu  .cv  .cw  .cx  .cy  .cz  .de  .dj  .dk  .dm  .do  .dz  .ec  .ee  .eg  .er  .es  .et  .eu  .fi  .fj  .fk  .fm  .fo  .fr  .ga  .gd  .ge  .gf  .gg  .gh  .gi  .gl  .gm  .gn  .gp  .gq  .gr  .gs  .gt  .gu  .gw  .gy  .hk  .hm  .hn  .hr  .ht  .hu  .id  .ie  .il  .im  .in  .io  .iq  .ir  .is  .it  .je  .jm  .jo  .jp  .ke  .kg  .kh  .ki  .km  .kn  .kp  .kr  .kw  .ky  .kz  .la  .lb  .lc  .li  .lk  .lr  .ls  .lt  .lu  .lv  .ly  .ma  .mc  .md  .me  .mg  .mh  .mk  .ml  .mm  .mn  .mo  .mp  .mq  .mr  .ms  .mt  .mu  .mv  .mw  .mx  .my  .mz  .na  .nc  .ne  .nf  .ng  .ni  .nl  .no  .np  .nr  .nu  .nz  .om  .pa  .pe  .pf  .pg  .ph  .pk  .pl  .pm  .pn  .pr  .ps  .pt  .pw  .py  .qa  .re  .ro  .rs  .ru  .rw  .sa  .sb  .sc  .sd  .se  .sg  .sh  .si  .sk  .sl  .sm  .sn  .so  .sr  .ss  .st  .su  .sv  .sx  .sy  .sz  .tc  .td  .tf  .tg  .th  .tj  .tk  .tl  .tm  .tn  .to  .tr  .tt  .tv  .tw  .tz  .ua  .ug  .uk  .us  .uy  .uz  .va  .vc  .ve  .vg  .vi  .vn  .vu  .wf  .ws  .ye  .yt  .za  .zm  .zw

**Määratud/kasutamata:**  .bv  .gb  .sj       **Reserveeritud/määramata:** .bl  .bq  .eh  .mf     **Kustutatud/kasutamine lõpetatud:** .an  .bu  .cs  .dd  .zr  .tp  .um  .yu       **IDN domeenid:**  .бг  .мкд  .рф  ‏.срб  ‏.укр
**David Henry George Lascelles, Harewoodi krahv** (sündinud 21. oktoobril 1950 Paddingtonis Londonis) on 8. Harewoodi krahv ning filmi- ja televisiooniprodutsent.

Ta on Briti troonipärimisjärjekorras 2019. aasta seisuga 60. kohal.

Kuni oma isa surmani 11. juulil 2011 kandis ta tiitlit "vikont Lascelles".

Perekond ja noorus
------------------

Ta on George Lascellesi ja tema esimese abikaasa Marion Steini vanim poeg ning kuningas George V tütrepojapoeg.

David Lascelles ristiti All Saintsi kirikus Harewoodis. Tema ristivanemad olid Elizabeth II (sel ajal Edinburghi hertsoginna), kuninganna Mary, Margaret Hamilton-Russell (Boyne'i vikontess), Benjamin Britten ja Gerald Lascelles.

Abielu ja lapsed
----------------

12. veebruaril 1979 abiellus Lascelles Margaret Rosalind Messengeriga (s. 1948). Neil oli neli last:

* Emily Lascelles (s. 1975)
* Benjamin Lascelles (s. 1978)
* Alexander Lascelles (s. 1980)
* Edward Lascelles (s. 1982)

Kuna Emily ja Benjamin Lascelles on sündinud enne oma vanemate abiellumist, ei kuulu nad troonipärimisjärjekorda ega oma õigusi Harewoodi krahvkonnale. Paar lahutas abielu 1989. aastal. 

1990. aastal abiellus David Diana Jane Howse'iga. Neil pole lapsi.
David Miliband (2007)
**David Wright Miliband** (sündinud 15. juulil 1965 Londonis) on juudi päritolu Suurbritannia poliitik, Leiboristliku Partei liige.

Ta on olnud Suurbritannia parlamendi alamkoja liige alates 2001. aastast. 2006–2007 oli ta keskkonna- ja maaeluminister. 28. juunist 2007 kuni 11. maini 2010 oli ta Gordon Browni valitsuse välisminister, sellest alates varivalitsuse välisminister. Välisministriks saades oli ta 41-aastane ja viimase 30 aasta noorim Suurbritannia välisminister .

Tema isa Ralph Miliband oli marksistlik sotsioloog, tema noorem vend Ed Miliband on poliitik ja oli Davidi ministriks oleku ajal valitsuse energiaminister.

David Miliband abiellus USA-st pärit kontsertpianisti Louise Shackeltoniga, kes töötab Londoni Sümfooniaorkestris. Nad adopteerisid USA-st kaks vastsündinud poega: esimese 2004. aasta detsembris ja teise 2007. aasta oktoobris.

Intervjuus USA telekanalile CNN teatas Miliband 2009. aastal, et kasvas üles ilmalikus peres ja on ateist, kuid austab sügavalt religioosseid inimesi.

David Miliband on õppinud filosoofiat, riigi- ja majandusteadust; ta on lõpetanud Oxfordi Ülikooli ja Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi.

Miliband oli Iraagi sõja suhtes tõrksalt meelestatud .

12. mail 2010 teatas Miliband, et kavatseb kandideerida Leiboristliku Partei esimeheks. Sama plaan oli tema vennal Edil. 25. septembril 2010 Manchesteris toimunud Leiboristliku Partei esimehe valimistel kaotas David Miliband vennale.

Viited
------

1. 1 2  "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk. 275
2. ↑  Tegi vanemale vennale ära: leiboristide uueks juhiks sai Ed Miliband Delfi, 25. september 2010
**.lt** on Leedu Interneti tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1992. aastast.

Domeeni registrit peab Kaunase Tehnoloogiaülikool.

Välislingid
-----------

* Domeeni registreerimine

Riikide tippdomeenid

**Aktiivsed:**
.ac  .ad  .ae  .af  .ag  .ai  .al  .am  .ao  .aq  .ar  .as  .at  .au  .aw  .az  .ax  .ba  .bb  .bd  .be  .bf  .bg  .bh  .bi  .bj  .bm  .bn  .bo  .br  .bs  .bt  .bv  .bw  .by  .bz  .ca  .cc  .cd  .cf  .cg  .ch  .ci  .ck  .cl  .cm  .cn  .co  .cr  .cu  .cv  .cw  .cx  .cy  .cz  .de  .dj  .dk  .dm  .do  .dz  .ec  .ee  .eg  .er  .es  .et  .eu  .fi  .fj  .fk  .fm  .fo  .fr  .ga  .gd  .ge  .gf  .gg  .gh  .gi  .gl  .gm  .gn  .gp  .gq  .gr  .gs  .gt  .gu  .gw  .gy  .hk  .hm  .hn  .hr  .ht  .hu  .id  .ie  .il  .im  .in  .io  .iq  .ir  .is  .it  .je  .jm  .jo  .jp  .ke  .kg  .kh  .ki  .km  .kn  .kp  .kr  .kw  .ky  .kz  .la  .lb  .lc  .li  .lk  .lr  .ls  .lt  .lu  .lv  .ly  .ma  .mc  .md  .me  .mg  .mh  .mk  .ml  .mm  .mn  .mo  .mp  .mq  .mr  .ms  .mt  .mu  .mv  .mw  .mx  .my  .mz  .na  .nc  .ne  .nf  .ng  .ni  .nl  .no  .np  .nr  .nu  .nz  .om  .pa  .pe  .pf  .pg  .ph  .pk  .pl  .pm  .pn  .pr  .ps  .pt  .pw  .py  .qa  .re  .ro  .rs  .ru  .rw  .sa  .sb  .sc  .sd  .se  .sg  .sh  .si  .sk  .sl  .sm  .sn  .so  .sr  .ss  .st  .su  .sv  .sx  .sy  .sz  .tc  .td  .tf  .tg  .th  .tj  .tk  .tl  .tm  .tn  .to  .tr  .tt  .tv  .tw  .tz  .ua  .ug  .uk  .us  .uy  .uz  .va  .vc  .ve  .vg  .vi  .vn  .vu  .wf  .ws  .ye  .yt  .za  .zm  .zw

**Määratud/kasutamata:**  .bv  .gb  .sj       **Reserveeritud/määramata:** .bl  .bq  .eh  .mf     **Kustutatud/kasutamine lõpetatud:** .an  .bu  .cs  .dd  .zr  .tp  .um  .yu       **IDN domeenid:**  .бг  .мкд  .рф  ‏.срб  ‏.укр