recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Koit Alekand** (29. august 1929 Tartu – 19. oktoober 2018) oli eesti maaparandusteadlane, maastikuplaneerija ja Eesti Maaülikooli professor.

Sündis 29. augustil 1929 Tartus, oli Eesti maaparandusteadlane ja õppejõud.

1996. aastast oli Eesti Maaülikooli emeriitprofessor. Alekand on uurinud kuivendussüsteemide töökindlust ja maaparandusobjektide maastikuökoloogilist kujundamist.

Ta oli Eesti taasiseseisvumisjärgsel perioodil Eesti maastikuarhitektuuriõppele aluse panija. Alekandi teeneks on maastikuarhitektuuri eriala avamine toonases Eesti Põllumajandusülikoolis, kui üliõpilaste vastuvõtmine maastikuarhitektuuri erialale algas 1995. aastal.

Ta oli Tartu Ökoinsenerikeskuse asutajaid ja esimees aastatel 1992–1998.

Ta suri 19. oktoobril 2018 ja maeti 1. novembril 2018 Tartu Uspenski kalmistule Raadil.

Haridus ja töökäik
------------------

Alekand lõpetas 1949. aastal Tartu 6. Keskkooli ja 1954. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna hüdrotehnikainseneri kutsega.
Ta kaitses 1966. aastal Valgevene Maaparanduse ja Veemajanduse Teaduslikus Uurimisinstituudis tehnikakandidaadi kraadi. Väitekiri käsitles savitorudrenaaži ummistumist mineraalpinnases.

1954. aastal asus Alekand tööle Eesti Põllumajanduse Akadeemiasse. Aastatel 1971–1978 ja 1981–1985 töötas ta maaparanduse kateedri juhatajana. 1989. aastal anti talle professori kutse. 1994. aastal sai ta veemajanduse instituudi maaparanduse õppetooli professoriks. Alekand läks emerituuri 1996. aasta septembris.

Tunnustus
---------

* 1985 – Eesti NSV teeneline insener
* 2006 – Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2012 – valiti Eesti Maastikuarhitektide Liidu auliikmeks teenete eest Eesti maastikuarhitektuuri edendamisel

Raamatuid
---------

* 1995: Koit Alekand. "Maastikuplaneerimine". Tartu: Eesti Põllumajandusülikool. 94 lk. ISBN 998-5904109
* 2002: Koit Alekand ja Toomas Timmusk. "Vooluveekogude maastikuökoloogiline käitlus". Tartu : Eesti Põllumajandusülikooli Kirjastus. 69 lk. ISBN 998-5816536

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  "Eesti teaduse biograafiline leksikon. 1. köide". Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000. Lk 50
2. 1 2  Emeriitprofessorid. emu.ee
3. 1 2  Uudised ja artiklid. maastikuarhitekt.ee

Välislingid
-----------

* Foto. maastikuarhitekt.ee
* Koit Alekand 80. library.emu.ee
**Endel Kitse** (12. juuni 1928 – 10. märts 2007) oli eesti mullateadlane ja ökoloog, aastast 1975 bioloogiadoktor.

Lõpetanud Viljandi 2. Keskkooli, alustas ta 1947. aastal õpinguid Tartu Riiklikus Ülikoolis põllumajanduse erialal. Eesti Põllumajanduse Akadeemia asutamise järel läks ta üle sellesse õppeasutusse, lõpetades sealse agronoomiateaduskonna esimese lennu aastal 1952.

Endel Kitse esimeseks töökohaks oli Jõgeva Sordiaretusjaam, kuhu ta asus tööle juba üliõpilasena. Hiljem oli tema elu ja tegevus seotud peamiselt Eesti Põllumajanduse Akadeemiaga, kus ta töötas mullateaduse ja agrokeemia kateedris.

Aastal 1957 kaitses Endel Kitse kandidaaditöö mullaanalüüside metoodilistes küsimustes. 1975 promoveeriti ta doktoriks uurimistöö eest mullafüüsika alal. Töötas professorina 1977–1993.

Teda peetakse mullafüüsika uurimissuuna rajajaks Eestis, kelle poolt läbi viidud uuringute tulemusi kasutatakse mullateaduses tänaseni, eelkõige muldade füüsikaliste ja hüdrofüüsikaliste omaduste määramisel. Samuti pärines temalt metoodika kahekihilisel lähtekivimil kujunenud muldade kobestamiseks. Lisaks tegeles doktor Kitse põlevkivikarjääride põllumajandusliku taaskasutuse võimaluste uurimisega.

Ta suri pärast pikka haigust märtsis 2007.
**Gans** oli 16. sajandil alguse saanud Saaremaa aadlisuguvõsa. 

Gansi suguvõsa liikmed olid Kantsi (Ganzenhof, Muhu saarel) mõisnikud. Kantsi oli Ganside käes 1534-1654, siis sai selle Muhu koguduse pastor Lazarus Otgersi kaasavaraks. Hiljem oli Kantsi riigimõis, redutseeriti 1691.

1534 andis Johann Westphalen ühe maatüki Muhu saarel oma väimehele Peter Gansile, kellele see läänistati ordumeistri poolt, koos ühe saarega Väikeses väinas ja „Meckenen"iga.

Suguvõsa põlvnemine
-------------------

Genealoogiliselt on teada järgmiste isikute põlvnemine:

I Jürgen Gans sai 1610 Taani valitsuselt 7 adramaad Muhu saarel, mis pärast Kantsi mõisaks nimetati (Ganzenhof), oli elus veel 1622
II poeg Jürgen, surnud enne 1670, Kantsi mõisnik 1645, tema pärijad müüsid Kantsi superintendent Johann Stegmannile, abikaasa Dorothea Knorring
III.1 tütar Barbara, abikaasa Valentin Reichardt, Nenu (Nenno) mõisnik 1645, surnud enne 1690; 1566 läks Nenu küla Valentin Reichardtile, kelle pärijate käes oli kuni 1730 (Pöide kihelkond, nagu Reina/Saltack?)
III. 2 tütar, abikaasa Lazarus Otgers, Muhu koguduse õpetaja
Lindi mõisnik Audru kihelkonnas Roloff Gans (1569) võib ka siia kuuluda. Abikaasa von Linten (Vana-Pärnu foogti Hans Lynnteni tütar), poeg Benedictus Gans, Lindi mõisnik, tütar Helena, abielus Gossen von Linteniga, Seli mõisnikuga, oma ema vennaga)

Kasutatud allikad
-----------------

*
**Sinituvi** (*Alectroenas*) on tuvilaste (*Columbidae*) sugukonda kuuluv lindude perekond. Sinituvi perekonna liigid asustavad peamiselt India ookeani lääneosa saari.

Kirjeldus
---------

Teiste tuvilaste hulgas on sinituvid võrdlemisi suurekasvulised ja jässakad, neil on suhteliselt pikad tiivad ja pikk saba. Neil on äratuntavad turritavad pea- ja kaelasuled. Sääre-kannaluu (*tibiotarsus*) on suhteliselt pikk ja jookse on lühike.

Uurimisloost
------------

Perekonna kirjeldas esimesena briti zooloog George Robert Gray 1840. aastal, võttes perekonna tüüpliigiks Mauritiuse sinituvi (*Alectroenas nitidissimus*). Perekonna nimi on tuletatud vanakreekakeelsetest sõnadest *alektruōn* 'kukk' (kodulind) ja *oenas* 'tuvi'.

Sinituvi perekonna liigid on omavahel lähedased ja neid leidub kõikjal India ookeani lääneosa saartel. Osa perekonna liike, saartel elanud endeemid, on tänapäevaks välja surnud. On oletatud, et sinituvid asustasid ookeani saari, lähtudes praeguseks kadunud levikeskusest, ning kujunesid ühelt saarelt teisele rännates eraldi perekonnaks juba enne Madagaskarile jõudmist. Sinituvi perekonna liikide geneetiliselt lähim sugulane on Uus-Kaledoonia saarel elav turdtuvi (*Drepanoptila holosericea*), kellest sinituvid eraldusid 8–9 miljonit aastat tagasi. Mõlema esivanemaks on oletatud Kagu-Aasia ja Okeaania rohetuvisid (*Ptilinopus*).

Liigid
------

* † mauritiuse sinituvi (*Alectroenas nitidissimus*), 19. sajandi keskel välja surnud
* madagaskari sinituvi (*Alectroenas madagascariensis*)
* komoori sinituvi (*Alectroenas sganzini*)
* seišelli sinituvi (*Alectroenas pulcherrimus*)
* † Providence'i sinituvi (*Alectroenas sp.*), teada kirjelduste järgi, suri välja 19. sajandi alguses

Teadmata ajal välja surnud liigid:

* † rodriguese sinituvi (*Alectroenas payandeei*)
* † réunioni sinituvi (*Alectroenas sp.*), kirjeldatud põgusalt 17. sajandi tekstis koos roostetuviga

Viited
------

1. ↑  S. Pereira, K. Johnson, D. Clayton, A. Baker. Mitochondrial and Nuclear DNA Sequences Support a Cretaceous Origin of Columbiformes and a Dispersal-Driven Radiation in the Paleogene. - Systematic Biology, Volume 56, Issue 4, August 2007, pp 656–672
2. ↑  B. Shapiro, D. Sibthorpe, A. Rambaut, J. Austin, G. Wragg, O. Bininda-Emonds, P. Lee, A. Cooper. Flight of the Dodo. - Science. 295 (5560): 1683
**Edgar Mattisen** (11. juuni 1921 Luunja vald, Tartumaa – 10. september 2002) oli Eesti NSV ühiskonnategelane (ELKNÜ ideoloogiasekretär) ja Eesti ajaloolane.

Ta lõpetas 1940. aastal Tartu Tööstuskeskkooli ja kolis juunipöörde ajal Tallinna.

Tegevus ELKNÜ-s ja NLKP-s
-------------------------

Juulis 1940 astus ta ELKNÜ liikmeks ja oli Raudteede Peatehaste komsomoliorganisatsiooni asutajaid, hiljem Eesti Raudtee Tallinna poliitosakonna instruktor komsomolitöö alal.

Osales Teises maailmasõjas Eesti Laskurkorpuse ridades ning demobiliseerus 1944. aastal pataljoni komsomolisekretärina, 1944. aastal astus ÜK(b)P liikmeks.

Pärast sõda töötas ta ELKNÜ Keskkomitees osakonnajuhatajana ja sekretärina propaganda ja agitatsiooni alal.

1949. aastal lõpetas ta kiitusega NLKP KK juures asuva Kõrgema Parteikooli ning töötas seejärel pedagoogi ja parteitöötajana. Töö kõrvalt lõpetas aspirantuuri Herzeni-nimelises Leningradi Pedagoogilises Instituudis ja 1956. aastal NLKP Keskkomitee Ühiskonnateaduste Akadeemias.

Ta töötas alates 1962. aastast nn punaste ainete õppejõuna, muuhulgas oli ta Eesti Põllumajandusakadeemia NLKP ajaloo ja filosoofia kateedri juhataja, Eesti NSV Kõrg- ja Keskerihariduse Komitee Õppe-Metoodilise Töö Valitsuse juhataja ning TPI NLKP ajaloo kateedri juhataja[*viide?*]. 1978. aastast töötas ta Tallinna Konservatooriumi ühiskonnateaduste kateedri juhatajana.

Teoseid
-------

* "Tartu rahu". Eesti Raamat. Tallinn 1988. ISBN 545000009X. 528 lk
	+ 2. trükk. Eesti Raamat. Tallinn 1989. ISBN 5450004540. 528 lk
* "Eesti-Vene piir". Ilo. Tallinn 1993. 200 lk

Tunnustus
---------

* 1970 – Nõukogude Eesti preemia
* Isamaasõja II järgu orden
* orden "Austuse märk"
* Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi aukiri
Vesinikkloriidi molekuli mudel
**Vesinikkloriid** (ehk **kloorvesinik**) on vesiniku ja kloori ühend keemilise valemiga HCl.

Vesinikkloriid on terava (lämmatava) lõhnaga värvitu gaas, mis õhuniiskusega annab soolhappe valge suitsutaolise auru näol. Vesinikkloriidi keemistemperatuur on –85,05 °C. Valemit HCl kasutatakse tihti tähistamaks nii gaasilist vesinikkloriidi kui ka soolhapet, mis tegelikult on vesinikkloriidi vesilahus. Vesinikkloriid ja soolhape omavad olulist tähtsust keemiatööstuses ja laborites. 

Kaheaatomilises molekulis aatomite H ja Cl vaheline kovalentne side on kloori aatomi suurema elektronegatiivsuse tõttu polariseeritud, nii et kloori aatomil on negatiivne osalaeng: Hδ+–Clδ-.

Vesinikkloriid lahustub hästi vees (ka teistes polaarsetes solventides), andes pöörduva reaktsiooni tulemusena hüdrooniumkatiooni H3O+ ja kloriidaniooni Cl-:

HCl + H2O → H3O+ + Cl-
20°C juures lahustub ühes liitris vees 720 g vesinikkloriidi. Seda vesilahust tuntakse soolhappena, mis omadustelt on tugev hape. Ka veevabas keskkonnas ilmutab HCl happe omadusi. Näiteks lahustub HCl mitmetes solventides (metanool jt), protoneerib molekule ja ioone ning käitub happelise katalüsaatorina veevabas reaktsioonis.

Saamine
-------

Laboratooriumis võib väiksemas mahus gaasilist HCl saada soolhappe dehüdrateerimisel veevaba kaltsiumkloriidiga või väävelhappega. Teine võimalus on naatriumkloriidi reaktsioon kontsentreeritud väävelhappega.

NaCl(tahke) + H2SO4(konts.) → NaHSO4 + HCl↑
Mitmete kloriidide hüdrolüüsil eraldub HCl, näiteks:

PCl5 + H2O → POCl3 + 2HCl↑
R-COCl + H-OH → R-COOH + HCl↑
H2O + O=SCl2 → SO2 + 2HCl↑
Keemiatööstuses saadakse vesinikkloriid sünteesil gaasilisest kloorist ja vesinikust:

H2 (gaas)+ Cl2(gaas) → 2HCl↑

Vaata ka
--------

* Vesinikkloriidhape
* Hüdrokloorimine
**Drahičyni rajoon** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Bresti oblastis Valgevenes. Rajoon piirneb lõunas Ukrainaga. Rajooni pindala on 1855 km². 2009. aasta seisuga elas seal 42 948 inimest.

Rajoon moodustati aastal 1940. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Antopali, Bieździeži, Braševičy, Chomski, Drahičyni, Imianini, Niamierža, Papina, Radastava, Zakozieli, Vosaŭcy ja Vulka külanõukogu.

Halduskeskus on Drahičyni linn, teised tähtsamad asulad on Antopal ja Chomsk.

* AntopalAntopal
* ZakozielZakoziel
* OgdemerOgdemer

Rajooni suurimad jõed on Prõpjatsi lisajõed Jasselda ja Niasłucha. Rajoon asub Polesje madalikul, seda läbib Dnepri-Bugi kanal. Rajooni piiridesse jääb mitu järve, teiste seas ka Piasčanaje ja Motalskaje, rajooni põhjapiiril asub Sporava järv. Suurim kõrgus on 178 meetrit üle merepinna, selleni ulatub maapind mitmes kohas rajooni põhjapoolses osas.

2009. aasta seisuga olid elanikest 95,12% valgevenelased, 2,13% venelased, 2,07% ukrainlased ja 0,68% oli teistest rahvustest. 82,6% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 15,99% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 55,06% elanikke, vene keelt aga 43,22%.

Välislingid
-----------

 Drahičyni rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
* Rajooni kaart

| * v
* r
Bresti oblasti haldusjaotus |
| --- |
| Rajoonid | 
Baranavičy rajoon • Biaroza rajoon • Bresti rajoon • Drahičyni rajoon • Hancavičy rajoon • Ivacevičy rajoon • Ivanava rajoon • Kamienieci rajoon • Kobryni rajoon • Lachavičy rajoon • Łuninieci rajoon • Małaryta rajoon • Pinski rajoon • Pružany rajoon • Stolini rajoon • Žabinka rajoon |
| Oblastilise alluvusega linnad | 
Baranavičy • Brest (selle koosseisus: Maskoŭski rajoon • Leninski rajoon) • Pinsk |
Vaade Osminole
**Osmino** (vene keeles *Осьмино*) on alevik Venemaal Leningradi oblastis Luga rajoonis, Osmino külaasunduse halduskeskus. Alevit läbib Saba jõgi. Asulat on esmamainitud kirjalikes allikates 1498. aastal.  1961. aastani oli Osmino rajoonikeskuseks. Alevikus asub haigla, kultuurimaja ja keskkool. Suurim ettevõte on aktsiaselts Partisan (ОАО "Партизан"). 2006. aastal elas alevikus 1644 elanikku.

Etümoloogia
-----------

Osmino nime päritolu kohta on erinevaid tõlgendusi. Kord murdunud seal Peeter I tõlla telg ('telg' on vene keeles *ось*). Telg vahetati välja ja Vene tsaar andis kohale nime "telje" venekeelse vaste järgi. Teise tõlgenduse kohaselt on Osmino nimi seotud mõistega *восьмино*, mis on vana vene pindalaühik (u 1/4 aakrit). Ent Osmino nimi võis pärineda ka sõnast *осма*, mis tähendab vene keeles elamut.

Ajalugu
-------

XVIII sajandi alguses oli Saba jõe kallastel paiknev Osmino üheks strateegilise tähtsusega punktiks Venemaa ja Rootsi piiril. 1700. aastal, mil Peeter I ründas esimest korda Narvat, läbis Osminot "Šeremetjevi tee" – tee, mida mööda liikusid feldmarssal B. P. Šeremetjevi väed, teiste hulgas ka tsaar ise.

1941. aasta juulist 1944. aasta veebruarini oli Osmino okupeeritud Saksa vägede poolt.

Samal ajal Leningradi oblastiga moodustati 1. augustil 1927 Osmino rajoon. Rajoon likvideeriti 1961. aasta augustis ja selle territoorium jagati Luga ja Volossovo rajooni vahel.

Hariduselu
----------

1861. aastast tegutseb külas kool. Täna kannab see nime Osmino Üldhariduslik Keskkool. Koolis õpib 180 õpilast ja töötab 21 õpetajat.

Vaatamisväärsused
-----------------

* 1709. aastal Peeter I korraldusel rajatud puidust Püha Jüri kirik (*Церковь Георгия Победоносца*)
* 1996. aastal avatud Osmino keskkooli muuseum
* Suure isamaasõja (1941–1945) monument kultuurimaja juures

Galerii
-------

* Vaade Osmino alevikuleVaade Osmino alevikule

Viited
------

1. 1 2  Из истории Осьмино (Osmino ajaloost). Vene keeles. Vaadatud 26.04.2012
2. 1 2  Церковь вмч. Георгия Победоносца.Vene keeles. Vaadatud 26.04.2012
3. ↑  Leningradi oblasti kultuurientsüklopeedia[*alaline kõdulink*].Vene keeles.Vaadatud 26.04.2012
4. ↑  Osmino Üldharidusliku Keskkooli ametlik kodulehtVene keeles.Vaadatud 26.04.2012
5. ↑  Koolimuuseumi koduleht.Vene keeles. Vaadatud 26.04.2012

Välislingid
-----------

* Leningradi oblastist leiti tegutsev invaliidide koonduslaager. Õhtuleht, 31. juuli 2007
* Гдовский уезд. Церкви второго благочиннического округа. Погост Осьминский
* Осьмино. Обновление Царяграда.
* Администрация Осьминского сельского поселения
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kosmosejaama moodulist; jalgpalluri kohta vaata artiklit Leonardo (jalgpallur)* |

---

Leonardo pärast jaama külge kinnitamist
26. ekspeditsiooni komandör Scott Kelly ja STS-133 komandör Steven Lindsey Leonardo sisemuses
**Leonardo** (ka **Permanent Multipurpose Module (PMM)**) on Rahvusvahelise kosmosejaama moodul.

Mooduli viis orbiidile kosmosesüstik Discovery oma viimase missiooni STS-133 raames. Leonardo kinnitati jaama külge 1. märtsil 2011. Moodulit kasutatakse peamiselt varustuse, varuosade ja jäätmete hoiustamiseks, mida varem hoiti jaama erinevates osades. Leonardo oli algselt Multi-Purpose Logistics Module, kuid see ehitati hiljem ümber kosmosejaama mooduliks.

Moodul on nimetatud Leonardo da Vinci järgi.

Viited
------

1. ↑  "Last Ever Shuttle to Haul Raffaello Logistics Module to the International Space Station". *SpaceRef*. Vaadatud 12. august 2019.[*alaline kõdulink*]
2. ↑  "Permanent Multipurpose Module". *NASA*. Vaadatud 12. august 2019.
3. ↑  "Multi-Purpose Logistics Modules". *NASA*. Vaadatud 12. august 2019.
**Padsviłle** (Poolapäraselt *Podświle*, *taraškievica* nimekuju *Падсьвільле* (**Padśville**), transkribeerituna **Padsville**) on alev Valgevenes Viciebski oblastis Hłybokaje rajoonis, Padsviłle külanõukogu halduskeskus. Asub Aloizbergi järve ja Belaje järve kallastel. Läbi asula viib raudteeliin Połack-Maładziečna.

Padsviłles asuvad keskkool ja laste muusikakool. Asulas on postkontor, kaks raamatukogu, kultuurimaja ja polikliinik. Asulas on Hłybokaje jõusöödavabriku filiaal ja tselluloosivabrik, Valgevene metsandusinstituudi katsebaas. 

Esimest korda mainitakse aastal 1793. Aastaks 1913 oli Padsviłles 9 talu ja seal lähedal asus Aloizbergi karjamõis kolme taluga. Toona rajati Padsviłlesse raudteejaam, mis pani aluse asula kasvule. 1921. aastast kuulus Poola riiki, siis rajati sinna piirivalvurite garnison. 1939. aastal liideti Valgevene NSV-ga. Aastal 1958 sai Padsviłlest alev.

Asulas on 1920 aastal Nõukogude-Poola sõjas langenud Poola sõdurite hauad.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Padsviłle  (*valgevene keeles*)
**Babtai** on alev (endine linn) Leedus Kaunase rajoonis, Babtai valla halduskeskus. Alev asub Nevėžise jõe kallastel.
Alevis on gümnaasium, algkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on sealne aastal 1853 valminud kirik ja koduloomuuseum.

Ajalugu
-------

Küla on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1386 ja taas aastal 1394 (*Babtindorf*). Toona oli tegemist kindlustatud külaga, millel oli võimas väravakompleks. XV sajandil sai Babtaist Leedu suurvürstide valdus, selle staatuse säilitas asula XVIII sajandini. XVI sajandil sai Babtaist alev, XVII sajandil linn. Aastal 1672 ehitati asulasse esimene kirik, mille juures aastal 1774 hakkas tegutsema kihelkonnakool Samal aastal avati Babtais postijaam. Aastal 1732 sai Babtai õiguse pidada kolm korda aastas laata. Aastal 1792 kaotas asula linnaõigused.

Alevi elanikud osalesid jaanuariülestõusus. Tsaariajal kasutati vene keeles alevi kohta nimekuju Бобты. Pärast raudteede rajamist hakkas asula tähtsus kahanema. Aastal 1919 rajas Jurgis Urlikys lähedalasuvas Piepaliai külas Babtai Nõukogude Vabariigi, kus hakati koguma makse ning moodustati Venemaalt tulnud ja vasakpoolse ilmavaate omandanud sõduritest oma sõjavägi. Juozas Mikockuse juhtimisel suruti sealne liikumine maha, aga veel samal aastal tuli tal uuesti Babtaisse suunduda, et suruda maha sealsed Poolaga liitumist toetavate Vandžiogala ülestõusnute pooldajad.

Nõukogude ajal küüditati 34 Babtai elanikku. Saksa okupatsiooniväed hukkasid Babtai lähedal metsas 85 sealset juuti, lisaks hukati ka Vandžiogala juudid. Pärast sõda sai Babtaist kohaliku kolhoosi keskasula. Aastal 1960 rajati sinna aianduse katsejaam, aga aastast 1987 sai selle Leedu Puu- ja Köögiviljakasvatuse Instituudi eksperimentaalmajandi keskasula.

* BabtaiBabtai
* GümnaasiumGümnaasium
* Babtai kirikBabtai kirik
* Instituudi hooneInstituudi hoone

Tuntud elanikke
---------------

* Ričardas Mikutavičius – leedu vaimulik ja luuletaja
* Vladas Nagevičius – leedu sõjaväelane ja arheoloog
* Kazys Puida – leedu näitekirjanik

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Бобты. Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона, Т. 4 (7) : Битбург — Босха. С.-Петербургъ, 1891. 137 lk.
3. ↑  Simas Sužiedėlis, ed. (1970–1978). "Babtai". Encyclopedia Lituanica. I. Boston, Massachusetts: Juozas Kapočius. lk. 233. LCC 74-114275.
4. ↑  Kazys Misius, Vidmantas Daugirdas. Babtai. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 415 lk.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Babtai** |

* Alev Poola geograafilises sõnastikus
* Alev portaalis vietoves.Lt
Bugi jõe kallas Mõkolajivi oblastis Buzk Gardi ravuspargis
**Mõkolajivi oblast** on 1. järgu haldusüksus Ukraina lõunaosas. Oblasti halduskeskus on Mõkolajivi linn.

Mõkolajivi oblast piirneb lõunas Musta merega, läänes Odessa oblastiga, põhjas Kirovohradi oblastiga ning idas Hersoni ja Dnipropetrovski oblastiga. Lõuna-Bug voolab läbi oblasti Musta merre.

Haldus
------

### Rajoonid

2020. aastal toimunud haldusreformi tulemusena on Mõkolajivi oblastis neli rajooni. Enne seda oli rajoone 19.

* Baštanka rajoon
* Mõkolajivi rajoon
* Pervomaiski rajoon
* Voznessenski rajoon

Mõkolajivi oblasti haldusjaotus
### Linnad

Mõkolajivi oblastis on üheksa linna:

* Baštanka
* Južnoukrajinsk
* Mõkolajiv
* Nova Odessa
* Novõi Buh
* Otšakiv
* Pervomaisk
* Snihurivka
* Voznessensk

Viited
------

1. ↑  Number of Present Population of Ukraine, as of January 1, 2022

Ukraina 1. järgu haldusüksused

Dnipropetrovski oblast **·**  Donetski oblast **·**  Harkivi oblast **·**  Hersoni oblast **·**  Hmelnõtskõi oblast **·**  Ivano-Frankivski oblast **·**  Kiiev **·**  Kiievi oblast **·**  Kirovohradi oblast **·**  Krimm **·**  Luhanski oblast **·**  Lvivi oblast **·**  Mõkolajivi oblast **·**  Odessa oblast **·**  Poltava oblast **·**  Rivne oblast **·**  Sevastopol **·**  Sumõ oblast **·**  Zaporižžja oblast **·**  Žõtomõri oblast **·**  Taga-Karpaatia **·**  Ternopili oblast **·**  Tšerkassõ oblast **·**  Tšernihivi oblast **·**  Tšernivtsi oblast **·**  Vinnõtsja oblast **·**  Volõõnia oblast
Mārciena mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wendenschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904). Mõisa valdused on kaardil tähistatud numbriga 12
**Mārciena mõis** (saksa keeles *Martzen*, läti keeles *Mārcienas muiža*, ka *Mārcienas pils*) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Bērzaune kihelkonnas. Tänapäeval asub mõis Lätis Madona piirkonnas Mārciena vallas; mõisakompleksid paiknevad Mārcienas ja Lejas Patmalniekis.

Ajalugu
-------

Mārciena mõis rajati 16. sajandil. Mõis kuulus Fermoritele, Fromholditele, Transehedele ning siis 1885. aastast kuni võõrandamiseni Maydellidele.

Mõisaansambel
-------------

Mārciena mõisa häärber 2000. aastal
Peahoone oli rajatud 1830. aastal, ent Maydellid asusid mõisa radikaalselt uuendama. Peahoone sai historitsistlik, kasutati rokokoo ajastu elemente. Peahooneid oli kaks, esimene Mārcienas ja teine 1,5 kilomeetrit eemal Lejas Patmalniekis, viimane rajati 1906. aastal. Mārciena peahoone juures olid piimatööstus ja sepikoda. Lejas Patmalnieki peahoone juures asusid tallid, aedniku maja, aidad. Lejas Patmalniekis asub praegu kuurort.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)
* Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)

Bērzaune kirik
Bērzaune kihelkond

**Kirik**: Bērzaune kirik  

**Mõisad**: Bērzaune kirikumõis | Bērzaune mõis | Grostona mõis | Lautere mõis | Mārciena mõis | Zelgauska mõis
**Maaelu Edendamise Sihtasutus** (lühend **MES**) on praegusel kujul 2001. aastal moodustatud sihtasutus, mis edendab maaelu. Sihtasutus annab laene ja tegeleb maaelu maine kujundamise ja võlakohustuste tagamisega.

Maaelu maine kujundamiseks annab Maaelu Edendamise Sihtasutus välja järgmisi aunimetusi:

* parim lihaveisekarjakasvataja
* parim piimakarjakasvataja
* parim maamajanduseriala õpetaja
* parim maamajanduseriala õpilane
* parim taimekasvataja

Ajalugu
-------

MESi ajalugu ulatub 1993. aastasse, kui moodustati sihtasutus Põllumajanduse ja Maaelu Krediteerimise Fond. 1997. aastal loodi Maaelu Laenude Tagamise Sihtasutus. 2001. aastal need kaks asutust ühinesid ja moodustati **Maaelu Edendamise Sihtasutus**.

### Põllumajanduse ja Maaelu Krediteerimise Fond

Loodi 1993. aastal. Fondi eesmärk oli maaettevõtjatele soodustingimustel laenude andmine.

### Maaelu Laenude Tagamise Sihtasutus

Loodi 1997. aastal. Sihtasutuse ülesanne oli laenude garanteerimine.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6   (vaadatud 07.10.2017)

Välislingid
-----------

* MESi koduleht (vaadatud 07.10.2017)
**Segovia provints** on provints Hispaanias Castilla-Leóni autonoomse piirkonna kesk-lõunaosas. Provints piirneb Burgose, Soria, Guadalajara, Madridi, Ávila ja Valladolidi provintsiga.

Kliima
------

Segovia provintsi aasta keskmine temperatuur on +11,8 °C, jaanuaris +4,1 °C, augustis +21,3 °C.

Aastas sajab keskmiselt 461 mm, sealhulgas jaanuaris 44 mm ja augustis 16 mm sademeid. Aastas paistab päike keskmiselt 2464 tundi, sealhulgas jaanuaris 118 ja augustis 327 tundi.

Viited
------

1. 1 2 3  Guía Oficial de Campings. TURESPAÑA. Secretaría de Estado de Comercio y Turismo, Ministerio de Economía. Madrid 2003
2. ↑  Población por provincias, edad (grupos quinquenales), Españoles/Extranjeros, Sexo y Año. vaadatud 31.08.2021.

Välislingid
-----------

 Segovia provints – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

Hispaania 2. järgu haldusüksused

A Coruña **·**  Albacete **·**  Alicante **·**  Almería **·**  Araba **·**  Astuuria **·**  Ávila **·**  Badajoz **·**  Baleaarid **·**  Barcelona **·**  Biskaia **·**  Burgos **·**  Cáceres **·**  Cádiz **·**  Castellón **·**  Ceuta **·**  Ciudad Real **·**  Córdoba **·**  Cuenca **·**  Gipuzkoa **·**  Girona **·**  Granada **·**  Guadalajara **·**  Huelva **·**  Huesca **·**  Jaén **·**  Las Palmas **·**  León **·**  Lleida **·**  Lugo **·**  Madrid **·**  Málaga **·**  Melilla **·**  Murcia **·**  Navarra **·**  Ourense **·**  Palencia **·**  Pontevedra **·**  Salamanca **·**  Santa Cruz de Tenerife **·**  Santander **·**  Segovia **·**  Sevilla **·**  Soria **·**  Zamora **·**  Zaragoza **·**  Tarragona **·**  Teruel **·**  Toledo **·**  Valencia **·**  Valladolid


Castilla-Leóni lipp
Castilla-Leóni autonoomse piirkonna provintsid

Ávila provints | Burgose provints | Leóni provints | Palencia provints | Salamanca provints | Segovia provints | Soria provints | Zamora provints | Valladolidi provints
**Eneseteadlikkus** on enesekontrollivõime ja võime tunnustada ennast üksikindiviidina, kes seisab eraldi keskkonnast ning teistest üksikindiviididest.

Teatud tundevarjundiga **enesekohane hoiak** ehk enesehinnang on omane igale suhtlevale inimesele. Enesele hinnangu andmine tähendab sisuliselt enese võrdlemist teiste inimestega.

Minakäsitlust ehk minakontseptsiooni võib mõista kui tervikut, mis sisaldab inimese tundeid, hoiakuid, hinnanguid ning kirjeldavaid tunnuseid
enda kohta. Väliselt väljendub inimese minakäsitlus käitumises ja iseloomujoontes ning seesmiselt selles, mida ta enda ja maailma suhtes tunneb.

Eneseteadlikkus kui emotsionaalne andekus
-----------------------------------------

**Eneseteadlik**  on inimene, kes on välja arendanud omaenda väärtuste tajumisvõime. 

Eneseteadlikkus kujuneb mitte üksnes pildist, mis meil iseenda kohta on, vaid ka sellest, millist pilti teised kellestki omavad.

Vaata ka
--------

* Peeglikatse

Viited
------

1. ↑

Kirjandus
---------

* Diana Reiss, Lori Marino, Mirror self-recognition in the bottlenose dolphin: A case of cognitive convergence, PNAS, 98 (10) 5937-5942; , 2001.
* Frans de Waal, Joshua M. Plotnik ja Diana Reiss, Self-recognition in an Asian elephant, PNAS, 103 (45) 17053-17057, 2006.
* David DeGrazia. "Self-Awareness in Animals." In Robert Lurz (toim.), The Philosophy of Animal Minds (Cambridge University Press): 201-217. 2009.
* Sue Johnson, "Armastuse tähendus. Uus revolutsiooniline teadus armastusest.", 2014.
* Chris Musselwhite, tõlk Siim Tanel Tõnisson, Eneseteadlikkus ja edukas juht

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Eneseteadvus** |
USA maakonnad
Maakonna silt maanteel Lääne-Virginia osariigis
**Maakond** (inglise keeles *county*, Louisianas ka *parish*, Alaskas *borough*) on Ameerika Ühendriikide 2. järgu haldusüksus. See on poliitiline ja geograafiline alamüksus 1. järgu haldusüksuse ehk osariigi piires. Maakondadel võib olla teatud kohalikku valitsusvõimu, kuid nad ei ole suveräänsed. Mõnedes Uus-Inglismaa osariikides eksisteerivad maakonnad ainult statistilise üksusena - Rhode Island likvideeris maavalitsused juba 1846. aastal ja Connecticut 1960. aastal, Massachusettsis eksisteerivad veel 6 maakonda 14st (kõik osariigi kaguosas Bostonist lõunas), ülejäänud likvideeriti vahemikus 1997-2000.

Maakonnaga võrdväärsed administratiivsed üksused on veel 41 omavalitsusega linna, millest 38 asub Virginia osariigis.

2013. aasta seisuga on Ameerika Ühendriikides 3007 maakonda (*county*) ja 137 maakonnaga võrdväärset haldusüksust (sh Louisiana ja Alaska üksused ja omavalitsusega linnad).

Väikseim maakondade arv on Delaware'i osariigis (3), suurim Texase osariigis (254). Elanike arvult on suurim Los Angelese maakond (üle 10 miljoni inimese), väikseim on Lovingi maakond Texase osariigis (82 inimest). Pindalalt on suurim San Bernardino maakond California osariigis (52 070 km2), kuid kui arvestada ka maakonnaga võrdväärseid üksusi, siis on suurim Yukoni-Koyukuki rahvaloenduspiirkond Alaska osariigis (382 810 km2), väikseim on Kalawao maakond Hawaii osariigis (137 km2), mis on ka elanike vähesuselt USA-s teisel kohal.

Vaata ka
--------

* Organiseerimata maakond
Make müür 2023. aastal
**Make müür** (ka *Möldre müür*) on kuni 12 meetri kõrgusele ulatuv liivakivipaljand Piusa jõe kaldal, kalda kõrgus on kuni 17 meetrit. 

Make müür on Piusa jõe ürgoru maastikukaitseala üks kaitstavatest loodusobjektidest. Paljand asub Vastseliina vallas Möldri külas asuvast Make veskist 300 meetrit allavoolu. Make veski on nime saanud Hendrik Make järgi, kes 1883. aastal rajas selle vesiveski ja saekaatri. 1900. aastast töötas veski teisel korrusel ka villatööstus. Make müür on üks kõrgemaid ja kaunimaid paljandeid kaitseala lõunapoolses osas .

Make müür on ülemdevoni liivakivi, Gauja lademe paljand. Gauja lademe paksus on kuni 183 meetrit ja see koosneb kvartsliivast, kirjudest savidest ja peeneteralistest kobedatest purdkivimitest, milles leidub ka kala- ja taimejäänuseid. Gauja lademe liivad settisid 50–70 miljoni aasta jooksul Devoni ajastul (algas 410 miljonit aastat tagasi) toonasesse madalmerre. Kuna devoni liivakivi on suhteliselt mureda struktuuriga, alluvad liivakivi paljandid kergesti erosioonile.

Vaata ka
--------

* Piusa liivakivipaljandid
* Härma Mäemine müür
* Devoni liivakivi
* Piusa jõe ürgoru maastikukaitseala

Viited
------

1. 1 2   Albert Ivask, Eugen Hillep "Piusa kaitsealal", Eesti Raamat, Tallinn 1973
Paberžė mõisa peahoone
**Paberžė mõis** (leedu *Paberžės dvaras*) on endine mõis Leedus Kėdainiai rajoonis Gudžiūnai valla Paberžė külas.

Ajalugu
-------

Paberžė küla kuulus XVI sajandil Schillingite suguvõsale. 1793. aastal rajasid nad mõisa peahoone. Kuna mõisa omanik osales jaanuariülestõusus, siis pagendati ta Siberisse ja mõisa uuteks omanikeks said Tihhejevid. Nood rentisid mõisa Becheri nimelisele sakslasele välja. Hiljem lasid nad asulasse rajada kooli. Enne Esimest maailmasõda hakkasid Tihhejevid mõisa maad oma endistele pärisorjadele müüma ja sõja puhkedes oli kogu mõisa valdus taludeks müüdud.

Mõisakompleks
-------------

Mõisakompleksist on säilinud puidust peahoone. Suurem osa säilinud hooneid asub peahoonest veidi maad eemal: seal asuvad muuseumihoone, hospidal, kirik, kellatorn, pastoraat ja kaks mõisaaegset risti. Harukordse nähtusena on säilinud ka mõisa puukuur.

Üks mõisa hoonetest on muudetud jaanuariülestõusu muuseumiks, praegu on muuseum ka mõisa peahoones. Ka mõisa pargis on Genrikas Galvanauskase loodud puuskulptuurid, millega mälestatakse ülestõusnuid. Mõis muudeti muuseumiks 1993. aastal, sellega seoses mõis ka restaureeriti.

Paberžė kirik
-------------

Paberžė kirik
Kiriku kohale rajasid Schillingid esimese kabeli 1787. aastal. 1858. aastal põles see maha, praegune hoone valmis 1859. aastal.

Hoone on klassitsistliku portikuse ja barokkstiilis torniga. Apsiid on kolmnurkne. Hoonest eendub käärkamber. Kiriku juures on XIX sajandil valminud puidust kellatorn. Kiriku juures on pastoraat; nii seal kui ka kirikus on kuulsa leedu ristimeistri Vincas Svirskise loodud ristid.

1856. aastal sai seal vaimulikuks Antanas Mackevičius, kes osales jaanuariülestõusus, juhtides 250-mehelist väesalka. Ülestõusu käigus ta tapeti.

1970. aastal sai seal vaimulikuks Stanislovas Dobrovolskis (isa Stanislovas). Ta korrastas kiriku ja pani mitme hoone külge vaatamiseks välja vanad metallist ristid. 

* KellatornKellatorn
* PastoraatPastoraat

Viited
------

1. ↑  Paberžė // Paberžės krašto smulkioji tautosaka. Kėdainių rajono savivaldybės Švietimo skyrius, 1997
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. mai 2016. Vaadatud 24. mail 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  Grzegorz Rąkowski: Ilustrowany przewodnik po zabytkach kultury na Litwie. Warszawa: Burchard Edition, 1999-10-16, lk. 200-201. ISBN 83-87654-07-8.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; skeem (*leedu keeles*)
* Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; fotod (*leedu keeles*)
* Muuseumi koduleht (*leedu keeles*)
* Video Paberžė mõisast
* Fotoreportaaž Paberžė mõisast (*leedu keeles*)
**Markariani kett** on suhteliselt kompaktne ja arvukas galaktikate rühm Neitsi galaktikaparves Linnuteest umbes 50 miljoni valgusaasta kaugusel. Maalt nähtuna asuvad keti moodustavad galaktikad ühtlases kaarjas reas ning see on populaarne vaatlus- ja pildistamisobjekt hobiastronoomidele.

Esimesed galaktikad avastas tänapäeval tuntud ketist Prantsuse astronoom Charles Messier 1781. aastal ning need kannavad temanimelises kataloogis tähiseid M84 ja M86. Ülejäänud heledamad liikmed avastas saksa päritolu Briti astronoom William Herschel ning nüüdseks tuntakse neid laiemalt John Emil Dreyeri poolt 1888. aastal kokku pandud uue üldkataloogi (NGC – New General Catalogue) tähistega. Ketti kuuluvad M84 (NGC 4374), M86 (NGC 4406), NGC 4477, NGC 4473, NGC 4461, NGC 4458, NGC 4438 ja NGC 4435. Kett on nime saanud armeenlasest astrofüüsiku Benjamin Markariani järgi, kes avastas 1960. aastate alguses, et enamikul sealsetest galaktikatest on umbes sama liikumiskiirus ja -suund, andes mõista, et tegemist on gravitatsiooniliselt seotud galaktikarühmaga.

Keti heledamaid liikmeid on näha läbi suhteliselt väikese teleskoobi. Selle keskme lähistel asub kaks interakteeruvat galaktikat, NGC 4438 ja NGC 4435, mida nimetatakse ka Markariani Silmadeks. Kaks heledamat elliptilist galaktikat M84 ja M86 moodustavad koos NGC 4388 tähist kandva spiraalgalaktikaga mustri, mida nimetatakse vahel ka Suureks Galaktiliseks Näoks.

Viited
------

1. 1 2  "Markarian's Chain". *NASA Science*. Vaadatud 31. detsembril 2022.
2. ↑  "Pictures of Markarian's Chain". *Sky at Night*. Vaadatud 31. detsembril 2022.
3. ↑  "Yanking Markarian's Chain". *Sky & Telescope*. Vaadatud 31. detsembril 2022.
Asend**Helsingi valimisringkond** (soome keeles *Helsingin vaalipiiri*, rootsi keeles *Helsingfors valkrets*) on üks Soome Vabariigi kolmeteistkümnest valimisringkonnast Soome parlamendivalimistel. 

Helsingi valimisringkond asutati 1952-l aastal. See on ka ainuke valimisringkond Soomes, mis koosneb ainult ühest linnast.

Helsingi valimisringkonnast valiti 2023. aasta parlamendivalimistel 23 parlamendiliiget 200–st. Enne seda valiti 22 liiget.

Praegused parlamendiliikmed
---------------------------

* Eva Biaudet (RKP)
* Fatim Diarra (Vihr.)
* Elisa Gebhard (SDP)
* Tuula Haatainen (SDP)
* Pekka Haavisto (Vihr.)
* Jussi Halla-aho (PS)
* Timo Harakka (SDP)
* Atte Harjanne (Vihr.)
* Eveliina Heinäluoma (SDP)
* Veronika Honkasalo (Vas.)
* Atte Kaleva (Kok.)
* Mai Kivelä (Vas.)
* Minja Koskela (Vas.)
* Terhi Koulumies (Kok.)
* Jarmo Lindberg (Kok.)
* Maria Ohisalo (Vihr.)
* Mari Rantanen (PS)
* Nasima Razmyar (SDP)
* Wille Rydman (PS)
* Aura Salla (Kok.)
* Sari Sarkomaa (Kok.)
* Elina Valtonen (Kok.)
* Ben Zyskowicz (Kok.)

Parlamendiliikmed 2019–2023
---------------------------

* ...

Parlamendiliikmed 2015–2019
---------------------------

### Roheline Liit

* Outi Alanko-Kahiluoto
* Pekka Haavisto
* Emma Kari
* Antero Vartia
* Ozan Yanar

### Vasakliit

* Paavo Arhinmäki
* Silvia Modig

### Soome Rootsi Rahvapartei

* Eva Biaudet

### Keskerakond

* Pekka Puska

### Sotsiaaldemokraatlik Partei

* Tuula Haatainen
* Eero Heinäluoma
* Nasima Razmyar
* Erkki Tuomioja

### Põlissoomlased

* Tom Packalén
* Mika Raatikainen
* Sampo Terho

### Rahvuslik Koonderakond

* Jaana Pelkonen
* Wille Rydman
* Pertti Salolainen
* Sari Sarkomaa
* Juhana Vartiainen
* Ben Zyskowicz

Parlamendiliikmed 2011–2015
---------------------------

### Rahvuslik Koonderakond

* Ben Zyskowicz
* Jan Vapaavuori
* Sari Sarkomaa
* Pertti Salolainen
* Jaana Pelkonen
* Lasse Männistö

### Sotsiaaldemokraatlik Partei

* Erkki Tuomioja
* Eero Heinäluoma
* Rakel Hiltunen
* Päivi Lipponen

### Roheline Liit

* Osmo Soininvaara
* Anni Sinnemäki
* Pekka Haavisto
* Outi Alanko-Kahiluoto

### Põlissoomlased

* Jussi Halla-aho
* Tom Packalén
* Juha Väätäinen

### Vasakliit

* Paavo Arhinmäki
* Silvia Modig

### Soome Rootsi Rahvapartei

* Astrid Thors

### Keskerakond

* Mari Kiviniemi

Soome
Soome valimisringkonnad

01 Helsingi valimisringkond **·** 
02 Uusimaa valimisringkond **·** 
03 Päris-Soome valimisringkond **·** 
04 Satakunta valimisringkond **·** 
05 Ahvenamaa maakonna valimisringkond **·** 
06 Häme valimisringkond **·** 
07 Pirkanmaa valimisringkond **·** 
08 Kaakkois-Suomen valimisringkond **·** 
09 Savo-Karjalan valimisringkond **·** 
10 Vaasa valimisringkond **·** 
11 Kesk-Soome valimisringkond **·** 
12 Oulu valimisringkond **·** 
13 Lapimaa valimisringkond
**Josvainiai** on alev (endine linn) Leedus Kėdainiai rajoonis, Josvainiai valla halduskeskus. Alev asub Šušvė jõe kaldal.

Josvainias on gümnaasium, kultuurimaja ja raamatukogu. Alevis on metsavarumispunkt. Vaatamisväärsusteks on aastal 1903 valminud katoliku kirik ja kabel alevi surnuajal.

Ajalugu
-------

XIV sajandil ehitati Josvainiaisse kindlus. Aastal 1486 sai asulast alev. Aastal 1569 rajati sinna leedu suurvürstidele kuuluv Josvainiai mõis. Mõisa juures oli ka kabel. Esimene kirik ehitati asulasse aastal 1604. Aastal 1699 sai Josvainiai Magdeburgi õigused.

Alevi omanikeks on olnud Kwileckid ja Miłaszewskid. Aastast 1628 kuulus Josvainiai Sapiehadele, seejärel olid omanikeks Massalskid. Aastal 1643 müüdi Josvainiai Judyckitele. Järgmised omanikud olid Szczyttid, seejärel aga Vitebski kastellaan Szymon Syruć.

XVIII sajandil hävitasid Rootsi väed sealse lossi. Aastal 1792 sai Josvainiaist linn, ühtlasi kinnitati ka asula vapp. Aastal 1812 toimus Josvainiai juures lahing Napoleoni ja vene vägede vahel. Aastaks 1831 oli Josvainiai taas aleviks muudetud, toona osalesid sealsed elanikud ülestõusus tsaarivõimude vastu. XIX sajandi lõpuks oli kolmas osa alevi elanikest juudid, lisaks kirikule tegutses Josvainiais ka sünagoog. Tsaariajal kasutati alevi kohta vene keeles nimekujusid Ясвойни  ja Ясвойне.

Aastal 1903 valmis vana kiriku asemele uus. Aastal 1941 hukkasid Saksa okupatsiooniväed 280 kohalikku elanikku, kellest enamik olid juudid. Nõukogude võimud küüditasid 28 Josvainiai elanikku. Pärast Teise maailmasõja lõppu tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Josvainiai kohaliku kolhoosi keskasulaks.

Pilte
-----

* JosvainiaiJosvainiai
* Josvainiai kirikJosvainiai kirik
* KultuurimajaKultuurimaja
* Josvainiai kabelJosvainiai kabel
* Emilija Statkovska mausoleumEmilija Statkovska mausoleum
* ŠušvėŠušvė

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Ясвойни. Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона, Kd. 41А (82) : Яйцепровод — Ѵ. С.-Петербургъ, 1904. 841 lk.
4. ↑  Ясвойне. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 5 (Таарджалъ — Яя). СПб, 1885, 994 lk.
5. ↑  Josvainiai. Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 732 lk.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Josvainiai** |

* Alev portaalis vietoves.Lt
**Lida rajoon** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Hrodna oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1500 km², elanike arv 135 096 inimest (2009). Halduskeskus on Lida.

  

Rajoon moodustati 1940. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Bielica, Bierdaŭka, Chodaraŭcy, Dakudava, Dzitva, Dubroŭnia, Dvoryšča, Hančary, Hołdava, Krupava, Mažejkava, Zabałaći, Tarnova, Traćciakoŭcy ja Vavierka külanõukogu.

Halduskeskus on Lida. Teine suurem asula on Biarozaŭka, tähtsam asula on veel Pieršamajski alevik.

* LidaLida
* LidaLida
* BiarozaŭkaBiarozaŭka
* MažejkavaMažejkava

Rajooni suurimad jõed on Nemunas ja selle lisajõed Gauja, Žyžma ja Dzitva. Rajoonis voolab ka Narva jõgi. Rajoon asub Lida tasandikul ja Neemeni madalikul, kõrgused ulatuvad valdavalt 130–180 meetrit üle merepinna. Kõrgeim koht (207 meetrit) asub Lidast 8 kilomeetrit põhja pool.

2009. aasta seisuga olid elanikest 51,38% valgevenelased, 9,35% venelased, 35,28% poolakad, 1,68% ukrainlased ja 2,31% oli teistest rahvustest. 53,48% elanike emakeel oli valgevene keel, 41,75% elanike emakeel oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 30,81% elanikke, vene keelt aga 61,07%.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

 Lida rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Rajoon Hrodna oblasti täitevkomitee kodulehel (*vene keeles*)
* Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
* Rajooni kaart

| * v
* r
Hrodna oblasti haldusjaotus |
| --- |
| 
Rajoonid: Astravieci rajoon • Ašmiany rajoon • Bierastavica rajoon • Dziatłava rajoon • Hrodna rajoon • Iŭje rajoon • Kareličy rajoon • Lida rajoon • Masty rajoon • Navahrudaki rajoon • Słonimi rajoon • Smarhońi rajoon • Svisłači rajoon • Ščučyni rajoon • Zelva rajoon • Vaŭkavyski rajoon • Voranava rajoon |
| 
Oblastilise alluvusega linnad: Hrodna (selle koosseisus: Kastryčnicki rajoon • Leninski rajoon) |
**Lapės** on alev Leedus Kaunase rajoonis, Lapėse valla halduskeskus. Alev asub Nerise jõe kallastel.
Alevis on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on sealne aastal 1639 valminud renessansskirik ja mõisakompleks.

Alevis kasvatatakse juurvilja ja sigu, seal töödeldakse ka puitu ja valmistatakse plastbasseine. Alevi serval on karjäär, kust kaevandatakse savi. Varem asus seal ka Leedu televisiooni translatsioonimast.

Alevi nimi tähendab tõlkes rebaseid.

Ajalugu
-------

Sealset mõisa on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1567. Aastal 1591 sai selle omanikuks Severinas Bonaras. XVII sajandil olid mõisa omanikeks Valatkevičid, kes lasid sinna ehitada ka kiriku. Algul oli see kohaliku kihelkonna keskus, aga aastast 1731 sai sellest Karmėlava kihelkonda kuuluv kabel. Aastal, mil kirik valmis, sai mõisa omanikuks aga Jonas Alfonsas Liackis, kes rajas mõisa peahoone.

Sealse mõisa ja selle juures oleva küla omanikud vahetusid kiiresti – nende seas olid Chelkovskid, Tyszkiewiczid, Čackid, Ratautased ja Sakalauskased. Aastal 1893 sai Lapėse kirikust taas kihelkonnakirik. Aastal 1898 see renoveeriti.

Esimese maailmasõja järel sai sealse mõisa omanikuks Antanas Merkys. Aastal 1920 olid 55% sealsetest elanikest poolakad. Aastal 1926 oli külas 4604 elanikku, neist 4144 olid poolakad, 267 venelased ja 138 leedulased, lisaks elas seal veel 28 juuti ja 27 sakslast. 1930. aastatel rajati sinna põllumajandusühistu ja krediidiühistu. Teise maailmasõja järel tegutsesid alevi ümbruskonnas Leedu metsavennad. Nõukogude võimud küüditasid üheksa sealset elanikku. Nõukogude ajal oli Lapės kohaliku sovhoosi keskasula. Sealse mõisa peahoone põles aastal 1985 maha.

* LapėsLapės
* KalmistuKalmistu
* KirikKirik
* Mõisa peahoone asukohtMõisa peahoone asukoht

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 21. augustil 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  K. Buchowski, Polacy w niepodległym państwie litewskim, 1918–1940, Instytut Historii Uniwersytetu w Białymstoku, 1999, p. 22.
4. ↑  Statystyka narodowościowa Litwy Kowieńskiej na podstawie danych głosowania do Sejmów. Opracowana według urzędowych danych statystyki wyborczej przez Centralny Polski Komitet Wyborczy, Drukarnia "Prima" ; S-Ka "Omega", Kowno, 1926.
5. ↑  Kazys Misius. Lapės. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 523 lk.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Lapės** |

* Alev Poola geograafilises sõnastikus
* Alev portaalis vietoves.Lt
**Raudonė** (saksa keeles vanasti ka *Raudonn*) on alev Leedus Jurbarkase rajoonis, Raudonė valla halduskeskus. Raudonė asub Nemunase jõe põhjakaldal Panemunė regionaalpargi territooriumil.

Alevis on põhikool, kultuurimaja ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on Raudonė loss ja selle juures asuv park, lisaks veel aastal 1932 valminud katoliku kirik.

Raudonė tähendab leedu keeles *pruuni*. Kuigi asula väljapaistvaim ja vanim ehitis on pruunidest tellistest loss, tuleneb asula nimi siiski seal voolavast Raudonė ojast.

Esimese kindluse ehitasid ristisõdijad alevi territooriumile juba aastal 1300. Praegune loss püstitati XVI sajandil, selle juurde tekkis ka asula. Aastal 1636 ehitati sinna kabel, aastal 1932 rajati selle asemele kirik. Nõukogude ajal asus seal kohaliku kolhoosi keskus. Alev sai Raudonėst aastal 1972.

Pilte
-----

* Raudonė kirikRaudonė kirik
* Raudonė tammikRaudonė tammik
* RaudonėRaudonė

Välislingid
-----------

 Raudonė – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Alev portaalis vietoves.Lt
**Verona Arena** (itaalia keeles *Arena di Verona*) on Itaalias Veronas Piazza Bra väljakul asuv Rooma amfiteater, mis ehitati aastal 30 pKr. See on kasutusel tänaseni ja on rahvusvaheliselt tuntud seal korraldatavate suurejooneliste ooperilavastuste poolest.

See on üks paremini säilinud iidseid omataolisi ehitisi. Rooma ajal oli areeni mahutavus ligi 30 000 inimest. Kontsertide ja ooperietenduste lava vähendab vabade kohtade arvu maksimaalselt 22 000-ni.

Verona amfiteater 1. oli Rooma Colosseumi ja Napoli lähedal Santa Maria Capua Veteres asuva Capua amfiteatri järel suuruselt kolmas amfiteater maailmas (algsed mõõtmed 152 m x 123 m). Hoolimata 1183. aasta maavärinast, mis hävitas peaaegu kogu välisseina kaaristu (seisma jäi vaid neli välisvõlvi), jäi sisekaaristu oma 74 võlviga puutumatuks ja Arena on tänaseni märkimisväärselt hästi säilinud.

Suviti toimub seal Arena di Verona festival.

2023. aasta naiste võrkpalli Euroopa meistrivõistluste avamäng Itaalia ja Rumeenia vahel toimus Arena di Veronal. Seal on kavas pidada ka 2026. aasta taliolümpiamängude lõputseremoonia.