recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ülle Ulla** (õieti **Ülle-Valve-Oktavie Ulla**; 10. november 1934 – 9. aprill (käibel on ka kuupäev 10. aprill) 2016) oli eesti näitleja, baleriin, laulja, varieteeartist ja tantsupedagoog.

Ülle Ulla oli teatrilaval juba üheksa-aastaselt ja tegi teatridebüüdi 1943. aasta 7. novembril Draamateatri lavastuses "Pöialpoiss". 1953. aastal lõpetas ta Eesti riikliku koreograafiakooli ning asus tööle balletiartistina Estonia teatris.

Ülle Ulla andis elu jooksul 1450 etendust Estonias, 500 draamateatrites ja 600 Leningradi Music Hallis ning esines 3000 õhtul Viru varietees. 

1990. aastatel oli ta treener ja tantsuõpetaja Eesti Muusikaakadeemias, Draamateatris ja Estonias. 

Oma karjääri jooksul sai Ulla esineda mitmel pool välismaal, sealhulgas Pariisis, Berliinis ja Varssavis, ning oli kolm kuud ansambli Laine koosseisus.

Haridus
-------

1946–1953 õppis Riiklikus Koreograafia koolis, keskeriharidus.

Töö
---

Ulla Töötas 1953. aastast Estonia teatris balletiartistina. Aastatel 1973–1980 töötas ta Viru Hotellis balletiartistina.

### Balletirolle

* "Esmeralda", Guduele
* "Bahtšissarai purskkaev", Zarema
* "Ebapeig", Beartice
* "Bolero", naine
* "Suur võlur – armastus", Candelas
* "Kivilill", mustlanna
* "Medeia", Medeia
* "Tiina"
* "Kullaketrajad"
* "Don Quijote"
* "Luikede järv"
* "Tänav"

### Rollid muudes muusikalavastustes

* Ooper "Raudne kodu", Sally
* "Kõrbelaul", Azuri
* "Savoy ball", Tangolita
* "Kabaree" Fräulein Schneider
* "Jumalik komöödia"

### Ringreisid välisriikides

Aastatel 1967–1969 töötas Leningradi Music Hallis:

* Pariis, Prantsusmaa (1969)
* Berliin, Ida-Saksamaa (1969)
* Varssavi, Poola (1969)
* Leningrad
* Moskva
* Rostov, Jaroslavi oblast
* Tšeljabinsk, Uuralite idanõlv
* Kislovodsk, Stavropoli krai
* Dnepropetrovsk, Ukraina

Oktetiga Laine: 

* Praha, Tšehhoslovakkia (1965)

Ühiskondlik tegevus
-------------------

Koostanud Tallinna Teatri- ja Muusikamuuseumi arhiivi jaoks dokumentaalse käsikirja "Ma armastasin "Estoniat"" (2013).

Tunnustus
---------

* 1965 – Eesti NSV teeneline kunstnik

Isiklikku
---------

Ülle Ulla oli kolm korda abielus. Tema esimene abikaasa oli tantsija Anatoli Hanson, teine abielu oli Ago-Endrik Kergega ja kolmas, ligi 20 aastat kestnud abielu Eri Klasiga.

### Juubelid ja nende tähistamine

Tema 70. sünnipäeva tähistati Estonia Talveaias.

Teosed
------

* "Tallinna Balletikool "Lennud"" (2003)
* Autobiograafia "Terpsichore tiiva all" (2003)
* "Ballett sajandivanuses "Estonias"" (2006)

Viited
------

1. ↑  In memoriam Ülle Ulla, Eesti Teatriliidu nekroloog
2. ↑  Tagasihoidlik primadonna Ülle Ulla, Eesti Päevaleht, 15. aprill 2016

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Ülle Ulla** |
Aleksandr Kotov (1967)
 Amsterdami maleolümpia (1954) kuueliikmelise võitjameeskonna autasustamine. Pildil: Kotov, Geller, Smõslov, Bronštein, Keres, Botvinnik ja FIDE ametnik (karikaga)
**Aleksandr Aleksandrovitš Kotov** (vene keeles Александр Александрович Котов; 12. august (vkj 30. juuli) 1913 Tula – 8. jaanuar 1981 Moskva) oli vene maletaja, maleliteraat ja malekohtunik, rahvusvaheline suurmeister (1950), rahvusvaheline arbiiter (1951). 

Kotov oli aastaid NSV Liidu Maleföderatsiooni aseesimees. Tegutses malekohtunikuna. Ta oli kahel maleolümpial võistluste peakohtunik (1972, 1974).
Maletajana mängis ta kahel MM-i pretendentide turniiril (1950, 1953). 1950. aastal võttis Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) kasutusele rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. Kotov oli üks neist, kes sai selle nimetuse kohe samal aastal.

Kotov pääses 1939. aastal mängima NSV Liidu meistrivõistluste finaalturniirile, kus sai Mihhail Botvinniku järel teise koha. Selle saavutuse eest anti talle NSV Liidu suurmeistri nimetus. Sõjaaegsetel meistrivõistlustel (mais-juunis 1944 Moskvas) jagas ta 11.–14. kohta. Pärast sõda tuli ta 1948. aastal NSV Liidu meistriks (koos David Bronšteiniga). 

Kotov mängis kahel korral Eestis: 1945. aastal tuli ta Tallinnas Eesti NSV lahtistel meistrivõistlustel ja 1947. aasta suvel Pärnu turniiril Paul Kerese järel teiseks. Detsembris 1947 sai ta Moskvas peetud Tšigorini mälestusturniiril viienda koha.

Kotov pääses kahel korral mängima MM-i tsoonidevahelisele turniirile ja mõlemal korral kvalifitseerus pretendentide turniirile. Pretendentide turniiril 1950. aastal Budapestis tuli ta kuuendaks ja 1953. aastal Zürichis jagas ta 8.–9. kohta.

Võistkondlik esinemine
----------------------

Kotov võitis Nõukogude Liidu meeskonna koosseisus kaks kuldmedalit maleolümpiatel (1952, 1954). Mõlemal korral osales ta meeskonna varumängijana.

Tunnustus
---------

* 1948 – NSV Liidu teeneline meistersportlane

Teoseid
-------

* 1953 – "Шахматное наследие А. А. Алехина. Ч. 1. Дебют. Комбинация. Атака на короля". Москва: Физкультура и спорт, 456 с
* 1958 – "Шахматное наследие А. А. Алехина. Ч. 2. Законы позиционной игры. Эндшпиль. Алехин и советские шахматисты". Москва: Физкультура и спорт, 606 с
* 1965 – "Белые и чёрные". Роман [об Александре Алехине]. Москва : Советская Россия, 407 с
* 1970 – "Тайны мышления шахматиста". Москва : Всероссийский шахматный клуб, 160 с
* 1973 – "Александр Алехин". Москва: Физкультура и спорт, 254 с. (ilmus sarjas Выдающиеся шахматисты мира)
* 1985 – "Как стать гроссмейстером". Москва: Физкультура и спорт, 240 с

### Tõlked eesti keelde

* 1979 – "Malelise mõtlemise saladused". Tõlkinud P. Sangla ja Tõnu Truus. Tallinn: Eesti Raamat, 200 lk.

Välislingid
-----------

* Aleksandr Kotov – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Brandon Bochenski (2007)
**Brandon Louis Bochenski** (sündinud 4. aprillil 1982 Blaine'is Minnesota osariigis USA-s) on endine Kasahstani-USA jäähokimängija (ründaja).

Ta alustas jäähoki mägimist keskkoolis, kuuludes Blaine'i keskkooli meeskonda. Hooajal 2000–01 mängis ta United States Hockey League'i klubis Lincoln Stars. Järgmised kolm hooaega mängis ta Põhja-Dakota Ülikooli meeskonnas.

2001. aastal valiti ta NHL-i *draft* '​is Ottawa Senatorsi poolt 223. valikuna. Pärast hooaega 2003–04 sõlmis ta Senatorsiga profilepingu. Esimese profihooaja veetis ta American Hockey League'i klubis Binghamton Senators. NHL-is debüteeris ta Senatorsi meeskonnas 2005. aasta oktoobris. Hiljem mängis ta veel viies NHL-i klubis, milleks olid Chicago Blackhawks (2005–2007), Boston Bruins (2007–2008), Anaheim Ducks (2008), Nashville Predators (2008) ja Tampa Bay Lightning (2008–2010). Vahepeal mängis ta lisaks American Hockey League'i klubis Norfolk Admirals.

2010. aasta mais sõlmis ta lepingu KHL-i klubiga Astana Barõs. Hooajal 2011–12 oli ta 27 väravaga liiga tavahooaja suurim väravakütt. Kokku kogus ta 58 punkti (27 väravat, 31 väravasöötu), millega oli ta liigas neljandal kohal. Hooajal 2013–14 lõi ta tavahooajal 28 väravat, millega oli liigas teisel kohal.

2007. aastal sai USA jäähokikoondise koosseisus maailmameistrivõistlustel viienda koha. Pärast Kasahstani kodakondsuse saamist esindas ta Kasahstani jäähokikoondist, sealhulgas 2016. aasta maailmameistrivõistlustel.

Ta lõpetas sportlaskarjääri pärast hooaega 2018–19.

Pärast sportlaskarjääri lõppu astus Bochenski poliitikasse. 2020. aasta juunis valiti ta Põhja-Dakota linna Grand Forksi linnapeaks.

Viited
------

1. ↑  "UPDATED: After Grand Forks mayoral win, Bochenski spends day sorting messages. 'It feels great,' he says". Grand Forks Herald. 10.6.2020. Vaadatud 16.10.2020

Välislingid
-----------

* Brandon Bochenski hockeydb.com lehel
**Mihhail Petrovitš Lazarev** (vene Михаил Петрович Лазарев}}; 14. november (vkj 3. november) 1788 Vladimir – 23. aprill (vkj 11. aprill) 1851 Viin) oli Venemaa keiserliku mereväe admiral.

Lazarev tegi esimese ümbermaailmareisi 1813–1816, aluse "Suvorov" pardal. Ekspeditsioon sai alguse Kroonlinnast ja jõudis Alaskasse. Lazarev avastas selle ekspeditsiooni käigus Suvorovi atolli.

Fabian Gottlieb von Bellingshauseni ümbermaailmareisil 1819–1821 oli ta aluse "Mirnõi" komandör ning võttis osa Antarktika ja mitmete saarte avastamisest. 28. jaanuaril 1820 avastas ekspeditsioon Antarktise mandri, lähenedes rannikule umbes 32 km kaugusele koordinaatidel 69°21′28″S 2°14′50″W.

1822–1825 tegi Lazarev oma kolmanda ümbermaailmareisi, seekord frigati "Kreiser" komandörina.

Tema vennad olid viitseadmiral Andrei Lazarev (1787–1849) kontradmiral Aleksei Lazarev (1793–1852(?)).

Viited
------

1. ↑  Drewry, D. J. ed. (1983). Antarctica: Glaciological and Geophysical Folio. Scott Polar Research Institute, University of Cambridge. ISBN 0-901021-04-0.

Välislingid
-----------

 Mihhail Lazarev – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Antarktika avastamine 200. Lazarevi kujutisega Eesti – Vene ühisväljaanne
**Aleksandr Karavajev** (sündinud 24. septembril 1959 Rostovis Doni ääres Vene NFSV-s) on vene päritolu Eesti korvpallur.

Haridus
-------

Karavajev on lõpetanud 1976. aastal Kiievi 2. keskkooli ja õppinud aastatel 1977–1982 Leningradis F. Engelsi nimelises Kaubandusinstituudis.

Mängijakarjäär
--------------

Aleksandr Karavajev (pikkus 213 cm) mängis Nõukogude Liidu juunioride koondises (1976–1977), Leningradi Spartakis (1977–1982) ja Riia VEF-is (1983–1987). Ta võitis Spartaki meeskonnas mängides 1978. aastal Nõukogude Liidu karika ning Nõukogude Liidu meistrivõistlustel 1978. aastal hõbe- ja 1981. aastal pronksmedali. Riia VEF meeskonna koosseisus on tulnud kolmel korral Läti meistriks. NSV Liidu meistersportlaseks sai ta 1978. aastal.

Aastatel 1987–1995 mängis Karavajev Kalevi esindusmeeskonnas, aastatel 1987–1991 Eesti NSV korvpallikoondises ja 1991–1995 Eesti korvpallikoondises. Ta tuli 1991. aastal Kalevi meeskonna koosseisus Nõukogude Liidu meistriks ja oli 1994. aastal Idaliiga võitjaid. Karavajev osales 1993. aastal Eesti koondise ridades Euroopa meistrivõistluste finaalturniiril, kus meeskond sai 6. koha.

Eesti meistrivõistlustel on Karavajev võitnud Kalevi meeskonnas 1992. ja 1993. aastal kuldmedali ning 1988. aastal hõbemedali. 1992. aastal võitis ta Kalevi meeskonnas Eesti karika.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa on võrkpallur ja treener Anu Karavajeva.

Vaata ka
--------

* Korvpalliklubi Kalev
* Eesti korvpallikoondis
* Kuldne Kalev
* "Kalev" (film)

Viited
------

1. ↑  ESBL, Aleksandr Karavajev.
2. ↑  Aleksandr Karavajev. basket.ee. Vaadatud 7.02.2023.
3. ↑  Aleksandr Karavajev, tulemused. ESBL. Vaadatud 7.02.2023.

Välislingid
-----------

* Aleksandr Karavajev nakatas poja korvpallipisikuga. Eesti Päevaleht, 2. september 2000.
* JÄTKAME KALEVI MEESTE TUTVUSTAMIST, SEEKORD ON LUUBI ALL ALEKSANDER KARAVAJEV sport.tv3.ee.
* Tallinna Kalev – Leningradi Spartak (NSV Liidu meistrivõistluste finaal, 06.05.1991), YouTube.
**Ülle Pärl** (aastani 1984 **Ülle Kreegipuu**, sündinud 5. novembril 1962 Paides) on eesti majandusteadlane.

Elulugu
-------

Ülle Pärl on õpetajate tütar.

Lõpetas 1981 Nõo Keskkooli, 1987 EPMÜ põllumajanduse ökonomist-organisaatori erialal, magistrikraad majandusteaduses (2004, TÜ), väitekiri "Arvestusinformatsiooni kasutamine ettevõtte juhtimisprotsessis" (Tartu, 2004). Täiendas end finants- ja ärialal 2002 Eestis, Soomes ja Rootsis, 1998–1991 TÜ-s sotsiaalpsühholoogias, kõrgkooliõppes ja õpetamises, 2000–2001 TÜ-s ja 2001 Turu Ülikoolis, aastast 2004 TÜ doktorant. 

Oli 1987–1988 Eesti NSV TA Loomakasvatuseatuse ja Veterinaaria Instituudi nooremteadur, 1988–1990 Kambja sovhoosi peaökonomist, 1991–1996 AS Sirma finantsjuht ja juhatuse esimees, 1996 AS Tapila finantsjuht, 1997–1998 TÜ Üliõpilasküla finantsdirektor, 1998–2003 TÜ, Audentese Ülikooli ja Mainori Kõrgkooli lepinguline lektor, 2002–2003 AS Elektriteenused juhtimisarvestuse peaspetsialist, 2003– Mainori Kõrgkooli lektor ja majandusarvestuse ning finantsjuhtimise moodulijuht, aastast 2006 ärijuhtimise instituudi finantsjuhtimise osakonna juhataja, ühtlasi aastast 2006 TÜ majandusalase doktorikooli erakorraline teadur (osalise koormusega). 2006–2007 ka Tampere Ülikooli erakorraline teadur. Õpetanud juhtimisarvestust, *controlling'*ut , finantsanalüüsi, majandusarvestuse aluseid, finantsarvestust, arvestuse infosüsteeme jm.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: üleminekumajandus; ettevõtlus; juhtimisarvestus; juhtimise ja arvestuse infosüsteemid; juhtimine. Eesti Majandusteadlaste Seltsi (2004–), European Accounting Associationi (EEA) ja European Institute for Advanced Studies in Managementi (EIASM) (2005–) liige.

Teoseid
-------

20 teadustrükist.

* Eesti uue tulumaksuseaduse mõju füüsilisest isikust ettevõtja ettevõtte raamatupidamisele ja finantstulemuste hindamisele. // Topical financial problems in transition economies. Tartu 2001
* The use of accounting information in the management process of Estonian companies. // Accounting and Audit System Integration into European Union Area. New Challenges and Opportunities. Vilnius 2005
* Performance measurement indicators in transitional economy – an empirical analysis in Estonian companies. // Performance Measurement and Management: Public and Private. London 2006
* Choise of measures for performance measurement models on the example of successful Estonian companies. // Entrepreneurship in Estonia: Policies, Practices, Education and Researche. Tartu 2006

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Välislingid
-----------

* Ülle Pärl Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* 
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Masai naised ja lapsed
Maasaide rahvuslipp
**Maasaid** ehk **masaid** on Edela-Keenias ja Kirde-Tansaanias Kilimanjaro mäest loodes elav rahvas. Nende koguarv on umbes 900 000, mis jaguneb umbes võrdselt kummagi riigi vahel.

Maasaide nime tuleb hääldada [maasai]. See on liitsõna, kus "ma" tähendab maad nagu eesti keeles ja "sai" tähendab rahvast. Niisiis kutsuvad nad endid maarahvaks.

Nad räägivad maasai keelt, mis on kõige lõunapoolsem niiluse-sahara keeltest.

Vastavalt oma suulisele pärimusele pärinevad nad Niiluse orust Turkana järvest põhjast. Nad hakkasid liikuma lõuna suunas 15. sajandil ning jõudsid oma praegusse elupaika 17. ja 18. sajandi vahetusel. Selles piirkonnas varem elanud hõimud sunniti asuma mujale. 19. sajandi keskpaigas saavutasid nad oma maksimaalse asuala, kontrollides Ida-Aafrika riftivööndit Marsabiti mäest põhjas Dodomani lõunas. Maasaid olid teistest piirkonnas olevatest hõimudest sõjaliselt üle, kasutades lisaks odadele ja kilpidele sõjanuiasid, mida suutsid üsna täpselt visata kuni 70 sammu (saja meetri) kaugusele.

Iga umbes 15 aasta järel pühitsetakse meesteks need poisid, kes on pärast eelmist pühitsemist jõudnud puberteedini. Vastav protseduur kestab 4–8 kuud. Pärast seda, kui uus põlvkond on sõdalasteks pühitsetud, peavad nad alluma eelmisele põlvkonnale, kes teeb nende eest poliitilised otsused, kuni ükskord pühitsetakse järgmine põlvkond.

Maasaid on karjakasvatajad, kes elatuvad peamiselt veistest ja viimastel aastakümnetel ka turismist.

Maasaid on mitmenaisepidajad ja mitmemehepidajad. Kohati esineb käitumist, et kõik ühe põlvkonna naised on abielus kõigi oma põlvkonna meestega. Kui üks mees tuleb teisele külla, siis komme nõuab, et peremees pakub külalisele oma voodit ja naine tohib ise otsustada, kas ta veedab öö külalise või oma mehega. Kui sellisest abieluvälisest suhtest sünnib laps, peab naise mees seda kasvatama oma lapsena ja lapsel on täielik pärimisõigus.

Vaata ka
--------

* Leonhard Blumer
Dalfazalm, 1693 m, Rofani mäestik (Brandenbergi Alpid), Austria
**Brandenbergi Alpid** (saksa: *Brandenberger Alpen*) on Põhja-Lubjakivialpide alamrühm, mis jookseb kogu pikkuses Ida-Alpide ees. Need asuvad täielikult Austrias, Achensee (Tiroolis), Inntali ja Baieri Eel-Alpide vahel. Mäestik on 38 km pikk.

Need on saksa keeles laialdaselt tuntud kui *Rofangebirge*, kuigi tegelik *Rofan* (ka *Sonnwendgebirge*) on ainult Brandenberger Ache ja Achensee vahelise piirkonna lääneosa. See koosneb kesksest mäerühmast ja kolmest eraldiseisvast mäest. Guffert (2195 m), mis paikneb väljaspool keskset rühma, moodustab eraldi mäerühma. See paikneb Kramsachist põhjas, Tegernsee Blauberge ja Kesk-Rofani vahel. Unnütze Achensee põhjapoolse otsa juures Achenkirchist idas ja Ebner Joch (1957 m) Achensee lõunapoolse otsa juures Maurachist idas on samuti väljaspool keskset mäestikku.

Naabermäestikud
---------------

Brandenbergi Alpid piirnevad järgmiste Alpide alamrühmadega:

* Baieri Eel-Alpid (põhjas)
* Kaiseri mäed (idas)
* Kitzbüheli Alpid (lõunas)
* Tuxi Alpid (edelas)
* Karwendel (läänes)

Keskne rühm
-----------

Dalfazer Wände Rofani mäestikus
Rofani pearühm vaadatuna edelast (Ebner Joch). Vasakult paremale: Dalfazer Wände; Streichkopf, Hochiss, Spieljoch, Seekarlspitze, Haidachstellwand, Rofanspitze, Sagzahn, Vorderes Sonnwendjoch
### Rofani peaaheliku (*Rofan-Hauptkamm*) tipud läänest itta

* *Klobenjochspitze* (2041 m)
* *Kotalmjoch* (2122 m)
* *Stuhljöchl* (2157 m)
* *Stuhlböcklkopf* (2169 m)
* Streichkopf (2243 m)
* Hochiss (2299 m), Rofani kõrgeim tipp
* Spieljoch (2236 m)
* Seekarlspitze (2261 m)
* Roßkopf (Nordgipfel 2257 m)
* Rofanspitze (2259 m)

### Dalfazer Wände tipud põhjast lõunasse

* *Dalfázer Joch* (2233 m)
* *Dalfázer Köpfln* (2208 m)
* *Dalfázer Wand* (2210 m)
* *Dalfázer Roßkopf* (2143 m)
* Rotspitze (2067 m)

### Harjatipud Rofanspitzest lõunasse

* Sagzahn (2228 m)
* *Schokoladetafel* (2165 m)
* Vorderes Sonnwendjoch (2224 m)
* Haidachstellwand (2192 m)

### Brandenbergi Alpide tipud kirdest edelasse

* *Pendling* (1563 m), Kufsteinist edelas
* *Köglhörndl* (1645 m)
* *Hundsalmjoch* (1637 m)
* *Kienberg* (1786 m), Brandenbergist kirdes

### Veekogud

Zireiner See Rofanspitze idakülje ees
* Zireiner See

Välislingid
-----------

* Fotod ja reisikirjeldused
Mihhail Lavrovski (2023)
**Mihhail Leonidovitš Lavrovski** (vene keeles Михаил Леонидович Лавровский; sündinud 29. oktoobril 1941 Thbilisis Gruusia NSV-s) on vene ballettmeister, koreograaf, balletipedagoog ja endine balletitantsija. Ta on ballettmeistrist rahvakunstniku Leonid Lavrovski poeg.

Aastatel 1963–1987 oli Lavrovski Moskva Suure Teatri balletiartist. 1978. aastal lõpetas ta GITIS-e ballettmeistriteaduskonna. 

Aastatel 1983–1985 oli Lavrovski Thbilisis Zakharia Phaliašvili Thbilisi Ooperi- ja Balletiteatri kunstiline juht. 1990. aastatel töötas ta peamiselt välismaal (Novi Sadis, Roomas, Tōkyōs, Berliinis ja Houstonis).

Aastatel 2005–2008 juhtis Lavrovski Moskvas Stanislavski ja Nemirovitš-Dantšenko Moskva Muusikateatri balletitruppi. Alates 2010. aastast on ta Moskva Koreograafia Akadeemia kunstiline juht.

Tunnustus
---------

* 1976 – NSV Liidu rahvakunstnik

Välislingid
-----------

 Mihhail Lavrovski – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Brandon Yip (2010)
**Brandon Michael Harry Yip** (sündinud 25. aprillil 1985 Vancouveris) on Kanada ja Hiina jäähokimängija, kes mängib KHL-i klubis Kunluni Red Star ründajana paremäärel.

2004. aastal valis Colorado Avalanche'i ta NHL-i *draft* '​is 239. valikuna. Aastatel 2005–2009 mängis ta neli hooaega Bostoni Ülikooli meeskonnas. NHL-is debüteeris ta Avalanche'i meeskonnas hooajal 2009–10. NHL-is on Yip mänginud veel Nashville Predatorsi ja Phoenix Coyotesi ridades.

2015. aasta veebruaris siirdus ta Saksamaale, liitudes sealse kõrgliiga klubiga Adler Mannheim, kus mängis kokku kahel hooajal. Hooajal 2014–15 tuli ta klubiga Saksamaa meistriks. Hooajal 2016–17 mängis ta Saksamaa kõrgliigas Düsseldorfer EG meeskonnas.

2017. aasta juunis sõlmis ta lepingu Kunluni Red Stariga. Aastatel 2018–2020 oli ta klubi meeskonna kapten. 2020. aastal valiti ta KHL-i tähtede mängule.

2021. aasta jaanuaris liitus ta Soome kõrgliiga klubiga Jukurit. 2021. aasta juulis naasis ta Red Stari.

Viited
------

1. ↑  "Jukurit hankki 174 NHL-ottelua pelanneen Brandon Yipin – "Odotamme tehoja". yle.fi. 9.1.2021. Vaadatud 29.1.2021

Välislingid
-----------

* Brandon Yip KHL.ru lehel
* Brandon Yip NHL.com lehel
* Brandon Yip hockeydb.com lehel
Mihhail Kotiku haud Tartus Raadi kalmistul
**Mihhail Kotik** (23. jaanuar 1923 Berditšiv, Ukraina – 20. detsember 1994) oli psühholoog, kes töötas Tartu Ülikoolis loogika ja psühholoogia kateedris õppejõu ning hiljem kateedri juhatajana. Tema peamiseks uurimissuunaks oli tehno- ja ohutuspsühholoogia.

### Elukäik

1940. aastal astus Kotik Moskva Lennundusinstituuti, kust kahe aasta pärast läks vabatahtlikuna sõtta, teenides lennuväes mehaanikuna. 1948. aastal lõpetas ta lennuväe inseneride akadeemia, mille järel hakkas tööle lennuväeinsenerina sõjaväe lennuväljal. 1970. aastal läks erru alampolkovniku aukraadis. Psühholoogiaga hakkas ta tegelema olude sunnil: Nõukogude Liidus toimus lennukatastroof, mida uurinud komisjon süüdistas õnnetuses Mihhail Kotiku juhitud inseneriteenistust. Kotikul õnnestus aga tõestada, et tegu ei olnud tehnilise, vaid konkreetse indiviidi poolt tehtud veaga. Sellest alates sai inimlike vigade analüüs Mihhail Kotiku üheks olulisemaks uurimisteemaks, millele on pühendatud mitmed venekeelsed monograafiad.

1965. aastal kaitses ta tehnikateaduste kandidaadi kraadi ning 1975. aastal Moskva Ülikoolis psühholoogiadoktori väitekirja, aga kraad jäi kinnitamata. 1987. aastal kaitses Leningradis uue, ohutuse psühholoogia teemalise tööga edukalt psühholoogiadoktori kraadi.

Ta sattus Tartusse Tartu Ülikooli loogika ja psühholoogia kateedri tollase juhataja Andres Pärli kutsel ning hakkas lugema tehnopsühholoogia kursust. Alates 1966.aastast on Mihhail Kotik seotud Tartu Ülikoolis psühholoogia õpetamisega, millest ligi 10 aastat oli ta loogika ja psühholoogia kateedri juhatajaks ja ainsaks professoriks. Pärast emeriitprofessori kohale siirdumist jätkas ta kuni surmani psühholoogia loengute lugemist.

### Olulisimad tööd

Mihhail Kotik avaldas 1978. aastal tehnopsühholoogia õpiku, mis oli üsna unikaalne nähtus vene keeleruumis. Tema kõige olulisemaks tööks peetakse 1981. aastal ilmunud teost "Ohutuse psühholoogia". See on ka tema kõige tsiteeritum töö, mida 2012. aasta seisuga *Web of Science*’i andmetel on kümmekond korda tsiteeritud. 1971. aastal tuli Kotiku sulest teos "Inseneripsühholoogia lühikursus", kuhu ta koondas Tartu Ülikoolis peetud inseneripsühholoogia kursuse loengud. 1985. aastal avaldas raamatu "Juhtimise vead", 1990. aastal aga "Inimlaps autoroolis. Psühholoogiaprofessori tähelepanekuid", kus käsitles liiklusohutuse psühholoogilisi aspekte.

### Isiklikku

Pärast Eesti iseseisvumist sai ta teenete eest Eesti kodakondsuse ja suri 1994. aastal leukeemiast nõrgestatuna kopsupõletikku.

Mihhail Kotiku eluteed lennuväe inseneri ja teadlasena kajastati 2015. aasta jaanuarist märtsini Tartu Ülikooli raamatukogus näitusel "Professor Mihhail Kotik ja ohutuspsühholoogia".

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  In memoriam. Mihhail Kotik. (1994). Postimees, 23. detsember.
2. 1 2 3 4  Allik, J. (2012). Kui Arno isaga koolimajja jõudis, olid tunnid juba alanud. Kuidas käis psühholoogia õppimine Tartu Riiklikus Ülikoolis. Eesti Psühholoogide Liidu laualeht nr 50. [www]  (21.04.15)
**Ellina Anissimova** (sündinud 7. juunil 1992 Narvas) on Eesti kergejõustiklane, vasaraheitja. Tema isiklik rekord on 31. mail 2017 Tallinnas heidetud 60,71.

Tema treenerid on tema isa Sergei Anissimov ja 2008. aasta Pekingi olümpiamängude hõbemedali võitja valgevenelane Vadim Devjatovski.

2008. aastal võitis Ellina Anissimova Eesti juunioride meistrivõistlustel hõbemedali isikliku rekordiga 49,01.

11. mail 2009 püstitas Anissimova Tallinnas kaks Eesti A-vanuseklassi (U18) rekordit vasaraheites: 3 kg vasaraga 59,34 m ja 4 kg vasaraga 51,48 m.

8. juulil 2009 sai ta kergejõustiku noorte (U18) maailmameistrivõistlustel Itaalias Brixenis 17. koha tulemusega 51,36 m.

2. augustil 2009 Tallinnas Kadrioru staadionil sai ta Eesti meistrivõistlustel 2. koha tulemusega 53,68 m.

13. aprillil 2010 osales Anissimova Valgevenes vasaraheitevõistlusel, kus saavutas esikoha uue isikliku rekordiga 57,84 m.

22. juulil 2010 esindas ta Eestit 13. juunioride maailmameistrivõistlustel Kanadas Monctonis ja sai 20. koha tulemusega 51,88 m.

6. juulil 2011 Rakveres Eesti juunioride meistrivõistlustel saavutas ta esikoha tulemusega 58,63 m.

29. juulil 2011 Tallinnas 94. Eesti meistrivõistlustel sai Ellina Anissimova esikoha tulemusega 57,36 m ja tuli Eesti meistriks.

16. septembril 2011 Tallinnas püstitas ta TTÜ staadionil Audentese lahtistel vasaraheitevõistlustel uue Eesti rekordi juunioride vanuseklassis – 60,23 m (eelmine rekord 58,77 m kuulus Maris Rõngelepale).

Viited
------

1. ↑
2. 1 2  Молотом по всей спортивной Европе, DzD.ee, 20.08.2011
3. 1 2  Kergejõustik: Ellina Anissimova uuendas Eesti noorterekordeid, Ida-Virumaa spordiliit
4. ↑  Kergejõustik: Ellina Anissimova noorte MMil 17. Ida-Virumaa spordiliit
5. ↑  "Eesti meistrivõistluse tulemused" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 24. septembril 2011.
6. ↑  Elina Anissimova heitis Valgevenes vasarat 57.84[*alaline kõdulink*], ERR Sport, 13.04.2010
7. ↑  Ellina Anissimova sai juunioride MM-il 20. koha[*alaline kõdulink*], ERR Sport, 22.07.2010
8. ↑  Eesti juunioride meistrivõistluse tulemused
9. ↑  Eesti meistrivõistluse tulemused
10. ↑  Sündis uus Eesti rekord juunioride vasaraheites, Õhtuleht, 16.09.2011

Välislingid
-----------

* Ellina Anissimova Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel Muuda Vikiandmetes
* Ellina Anissimova tulemused
* Ellina Anissimova pildid
* 19-летняя Эллина Анисимова метает молот и считает, что парней это не отпугивает, 05.09.2011
Ülle Toode
**Ülle Toode** (sündinud 11. mail 1969) on Eesti ajakirjanik ja ühiskonnateaduste doktor. 

2020. aastal kaitses ta Soomes, Jyväskylä ülikoolis doktoritöö teemal "Poliitiline liider ja avalikkuse kaasatus muutuvas meediakeskkonnas". 

Ülle Toodel on aastast 1996 soome-ugri keelte ja keeleteaduse magistrikraad Tartu Ülikoolist ning 2000. aastal sai ta Euroopa Liidu ajakirjanduse magistrikraadi Cardiffi ülikoolis Suurbritannias. 

Aastatel 1995–1996 õppis ta teleajakirjandust ja dokumentalistikat Taani ajakirjanduskoolis (Danish School of Media and Journalism) ja Århusi ülikoolis Taanis. 

1995–1997 töötas Toode Eesti Televisioonis uudistesaate "Aktuaalne kaamera" ajakirjanikuna ning aastatel 2000–2004 Raadio Vaba Euroopa Eesti toimetuse korrespondendina Itaalias. 

Aastast 2000 on Ülle Toode pidanud poliitilise kommunikatsiooni, Euroopa Liidu meediasüsteemi, kommunikatsiooniteooria ja poliitilise turunduse loenguid Tallinna Tehnikaülikoolis, Tallinna Ülikoolis ning Tallinna Ülikooli Balti Filmi- ja Meediakoolis (BFM). 

Aastast 2012 on Toode Itaalia Eesti Seltsi esimees. Alates 2015. aastast juhib ta Roomas La Sapienza ülikoolis Balti uuringute keskust (Centro Studi sul Baltico). 

Ülle Toode on Eesti Ajakirjanike Liidu ja Itaalia Välisajakirjanike Liidu (Associazione Stampa Estera in Italia)  liige.

Viited
------

1. ↑  Postimees 11. mai 2019, lk. 27 (sünnipäevad)
2. ↑  Toode, Ülle (2020). *Political leadership and public engagement in a changing media environment: A collection of explorative studies*. Jyväskylä: JYU.
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. oktoober 2020. Vaadatud 21. oktoobril 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑
Brandon Saad (2014)
**Brandon Saad**  (sündinud 27. oktoobril 1992 Pittsburghis Pennsylvania osariigis) on Ameerika Ühendriikide jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis St. Louis Blues ründajana vasakäärel.

Aastatel 2010–2012 mängis Saad Ontario Hockey League'i (OHL) klubis Saginaw Spirit. Hooajal 2011–2012 pälvis ta OHL-i hooaja kõige spordimehelikumale mängijale antava William Hanley Trophy.

2011. aastal valis Chicago Blackhawks ta NHL-i *draft* '​is 43. valikuna. NHL-is tegi ta debüüdi 7. oktoobril 2011 mängus Dallas Starsi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is 5. veebruaril 2013 mängus San Jose Sharksi vastu. Hooajal 2012–13 valiti ta uustulnukate hooaja sümboolsesse koosseisu (NHL All-Rookie Team). Aastatel 2013 ja 2015 võitis ta Blackhawksiga Stanley karika.

2015. aasta juunis liitus Saad Columbus Blue Jacketsiga, kuid naasis pärast kahte hooaega Blackhawksi. 2020. aasta oktoobris siirdus ta Colorado Avalanche'i, kus mängis ühe hooaja. 2021. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Blueiga.

2016. aastal valiti Saad NHL-i tähtede mängule.

Välislingid
-----------

 Brandon Saad – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Brandon Saad NHL.com lehel
* Profiil hockeydb.com lehel
Sinikilt Türgist.
**Sinikilt** on kildaline moondekivim, mis koosneb peamiselt glaukofaanist ning tekkis kõrge rõhu, kuid suhteliselt madala temperatuuri tingimustes basaltse lähtekivimi moondumisel.

Sinikildale annab sinaka tooni amfiboolide hulka kuuluv mineraal glaukofaan. Sinikilt tekib enamasti subduktsioonivööndeis aluselise ookeanilise maakoore moondumisel. Subduktsioonivööndeiga peab sinikilda teke olema seotud seetõttu, et seal on piisavalt madal geotermiline gradient, mis tähendab seda, et sügavuse ehk rõhu suurenemisega kaasneb keskmisest mõõdukam temperatuuri tõus. Seda sinikilda tekkeks vaja ongi, sest glaukofaan on stabiilne ligilähedaselt temperatuuril 200...500 °C. Glaukofaani tekkeks vajalik rõhk saavutatakse aga umbes 15 km sügavusel. Sel sügavusel on temperatuur glaukofaani jaoks enamasti liiga kõrge. 

Sinikildad on maapinnal suhteliselt haruldased kivimid. Vanemaid kui ühe miljardi aasta vanuseid sinikiltu ei ole teada. See on nii ilmselt seetõttu, et Maa keskmine geotermiline gradient oli varem kõrgem. Seetõttu ei olnud sinikiltade tekkeks sobilikke tingimusi isegi subduktsioonivööndeis. Selline seletus kehtib küll vaid vanemate kui kahe miljardi aasta vanuste sinikiltade kohta, mil geotermiline gradient erines tänapäevastest väärtustest piisaval määral. Sinikiltade vanusega 1...2 miljardit aastat puudumine on aga seotud kas nende erosiooni või retrograadse moondega kivimite lasumussügavuse vähenedes.

Sinikilt on andnud nime moondefaatsiesele, kuid kõik sinikildafaatsiese moondekivimid ei ole sinikildad. Olenevalt lähtekivimi keemilisest koostisest tekivad sinikildafaatsieses peale glaukofaani ka serpentiin, tsoisiit, talk, epidoot, kloriit jne.

Termini "sinikilt" (inglise *blueschist*) pakkus välja USA geoloog Edgar Bailey aastal 1962.

Vaata ka
--------

* Rohekilt
* Sinikildafaatsies
**Lekepealne madalsoo**, ka **Leke soo** kõnekeeles **Lekepealne**, **Laheva Leke**, on soo Lääne maakonnas Haapsalu linna piiril vastu Lääne-Nigula valda, Laheva ja Kadaka külas. 

Soo on noor madalsoo keskmiselt 1 meeter üle merepinna. Soo loodeservas endise Vastalõugu sauna juures oli veel 20. sajandi algupoolel väike jäänukjärv, sügiseti esimese jääga käidi seal haugi raiumas (tänapäeval keelatud kalapüügiviis). Soo edelaosa on mõõduka kuivenduse mõjuga ja võsastub, ida ja põhjaosa on valdavalt heas seisus luhttarnasoo. Piki soo idaserva on arvukalt suuremaid ja väiksemaid allikaid, kujunemas on allikasoo laigud. Soos kasvab mitmeid looduskaitse all olevad taimeliike, pesitseb sookurg

Soo lääneserva läbib eesvooluks olev Võnnu oja. Soo keskosa läbib vana magistraalkraavina Möldre oja, mis poolitab soo võsastuvaks ja heas seisus osaks. Soosse suubub põhja poolt kraavidest ajutine karstioja Alba karstijärvest. 

Lekepealse idaservas asub arheoloogiamälestisena kaitse all olev ohvriallikas (Laheva Silmaallikas), registri nr 10122.

Ala on kasutusel olnud heinamaana ja servaaladel karjamaana. Ala läbib kunagiste valla piiride lähedal paar kiviaeda.

Viited
------

1. ↑  , Maa-amet, Ajaloolised kaardid, Skemaatiline kaart, 1935
2. ↑  , T. Ploompuu 2013. Taebla karstijärved. Eesti Loodus, nr 6-7, lk 36–39.
3. ↑  , Maa-amet, Kultuurimälestised
**Dave Lepard** (sündinud **David Roberto Hellman**; 28. mai 1980 – 20. jaanuar 2006 Uppsala, Rootsi) oli Rootsi *glam metal*'i bändi Crashdïet laulja ja kitarrist.

Elukäik
-------

1990. aastate keskel oli ta laulja vana kooli *death metal*'i bändis Warpath. 2000. aastal lõi ta bändi Crashdïet, ent 2002. aastal bänd läks lahku ja jätkas uue koosseisuga. Nende muusika oli 1980. aastate *glam metal*'i bändide stiilis, nagu Mötley Crüe ja Twisted Sister, ning bänd sai kiiresti kuulsaks, eriti Rootsis.

Crashdïet ilmutas debüütalbumi "Rest in Sleaze", millest sai Rootsis suur hitt[*viide?*], ning singlina ilmusid laulud "Riot in Everyone", "Breakin' the Chainz", "Knokk 'Em Down" ja "It's A Miracle".

Surm
----

26. jaanuaril 2006 tegi 25-aastane Dave Lepard enesetapu. See juhtus ta enda korteris depressioonihoo käigus. Tema kolm bändikaaslast korraldasi veebruaris tema austuseks mälestuskontserdi. Nad otsustasid endiselt kokku jääda ja 2007. aasta oktoobris teatasid nad pärast läbirääkimisi Lepardi perekonnaga, et jätkavad endiselt Crashdïet' nime all. Uueks lauljaks sai H. Olliver Twisted.
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Hõbe** | 2019 |  |

**Brandon Montour** (sündinud 11. aprillil 1994 Ohswekenis, Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Florida Panthers.

Aastatel 2013–2014 mängis ta United States Hockey League'i klubis Waterloo Black Hawks. Hooajal 2014–15 mängis ta lühikest aega Amhersti Massachusettsi Ülikooli jäähokimeeskonnas.

2014. aastal valis Anaheim Ducks ta NHL-i *draft* '​is 55. valikuna. Hooaja 2014–15 lõpus mängis Montour American Hockey League'is Ducksi tütarklubis Norfolk Admirals. Hooajal 2015–16 mängis ta Ducksi tütarklubis San Diego Gulls. Hooajal 2015–16 andis Montour AHL-is uustulnukatest ja kaitsemängijatest enim väravasööte (45). Samal hooajal valiti ta liiga sümboolsesse koosseisu. Aastatel 2016 ja 2017 osales ta AHL-i tähtede mängul.

NHL-is debüteeris Montour Ducksi meeskonnas 29. detsembril 2016 mängus Calgary Flamesi vastu. Esimese värava lõi ta liigas oma kuuendas mängus 6. veebruaril 2017 Tampa Bay Lightningi vastu.

2019. aasta veebruaris kaubeldi Montour Buffalo Sabresi. 2021. aasta aprillis müüdi tema mängijaõigused Florida Panthersile.

2019. aasta jäähoki maailmameistrivõistlustel võitis Montour Kanada jäähokikoondise koosseisus hõbemedali.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 22.2.2022)
2. ↑  "Sabres trade defenseman Brandon Montour to Panthers for draft pick". buffalonews.com. 10.4.2021. Vaadatud 22.2.2022

Välislingid
-----------

* Brandon Montour NHL.com lehel
* Brandon Montour hockeydb.com lehel

| * v
* r
Florida Panthers |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Sergei Bobrovski **·** Spencer Knight **·** Alex Lyon |
| 
**Kaitsjad**: Michael Benning **·** Aaron Ekblad **·** Casey Fitzgerald **·** Gustav Forsling **·** Radko Gudas **·** Matt Kiersted **·** Josh Mahura **·** Brandon Montour **·** Marc Staal |
| 
**Ründajad**: Aleksandr Barkov **·** Sam Bennett **·** Nick Cousins **·** Anthony Duclair **·** Patric Hörnqvist **·** Ryan Lomberg **·** Anton Lundell **·** Eetu Luostarinen **·** Sam Reinhart **·** Givani Smith **·** Eric Staal **·** Matthew Tkachuk **·** Carter Verhaeghe **·** Colin White |
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Taliolümpiamängud |
| **Pronks** | 2018 | jäähoki |

**Brandon Scott Kozun** (sündinud 8. märtsil 1990 Los Angeleses Californias) on Ameerika Ühendriikides sündinud Kanada jäähokimängija, kes mängib Šveitsi kõrgliiga klubis Ambrì-Piotta ründajana paremäärel.

Ta alustas klubikarjääri Alberta Junior Hockey League'i klubis Calgary Royals. Sealt suundus ta Western Hockey League'i (WHL) klubisse Calgary Hitmen. Hooajal 2009–10 oli ta WHL-i resultatiivseim mängija, pälvides sellega Bob Clarke Trophy. Samal hooajal tuli ta Hitmeniga WHL-i meistriks.

2009. aastal valis Los Angeles Kings ta NHL-i *draft* '​is 179. valikuna. Hooajal 2010–11 liitus ta Kingsi noorteklubiga Manchester Monarchs, kuid Kingsi meeskonnas tal NHL-is debüüti teha ei õnnestunud.

2014. aasta jaanuaris liitus ta Toronto Maple Leafsiga, mängides esmalt Leafsi noorteklubis Toronto Marlies. NHL-is tegi ta Leafsi meeskonnas debüüdi 8. oktoobril 2014 mängus Montreal Canadiensi vastu. 2014–15 on jäänud tema ainsaks hooajaks NHL-is.

2015. aastal siirdus Kozun KHL-i, liitudes üheks hooajaks Jokeritega. Pärast seda mängis ta mängis ta kolm hooaega Jaroslavli Lokomotivis. 2019. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu Magnitogorski Metallurg. 2020. aasta augustis liitus ta Minski Dinamoga. Aastatel 2016, 2017 ja 2018 osales ta KHL-i tähtede mängul.

Pärast kuute hooaega KHL-is siirdus Kozun 2021. aasta juulis Šveitsi, sõlmides üheaastase lepingu Ambrì-Piottaga.

2018. aasta taliolümpiamängudel võitis ta Kanada jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.

Välislingid
-----------

* Brandon Kozun KHL.ru lehel
* Brandon Kozun NHl.com lehel
* Brandon Kozun hockeydb.com lehel
Sinine emajuur
**Sinine emajuur** (*Gentiana pneumonanthe*) on emajuureliste sugukonda emajuure perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.

Levila
------

Sinine emajuur on levinud parasvöötmes nii Aasias, Põhja-Euroopas kui ka Põhja-Ameerikas. Mõned liigid on levinud ka Austraaliasse ning Loode-Aafrikasse. Eestis on sinist emajuurt leitud peamiselt mandri idaosades.

Kirjeldus
---------

Sinine emajuur on karvadeta. Risoom on lühike, jäme ning narmasjuurtega. Varsi on tal enamasti üks, harva mitu. Varred on alusel munajate soomustega, osaliselt puitunud, tavaliselt harunemata ja püstised. Varte kõrgus ulatub 15–45 (60) sentimeetrini. Taimel juurmine lehekodarik puudub, alumised lehed on soomusjad ning väiksemad kui varrelehed. Varrelehed on 3–7 sentimeetrit pikad ja 3–6 millimeetrit laiad. Nad on lineaalsed või lineaalsüstjad, ühe rooga ning enamasti tömbi tipuga (vahel ka teritunud tipuga). Alusel on nad ahenenud ja lühikesteks tuppedeks kokku kasvanud ning on rohkem või vähem tagasikäändunud servaga .

Õied paiknevad sinisel emajuurel üksikult ülemiste lehtede kaenlas või ühe- või kahekaupa varre tipul. Õiekroon on viietipmeline, tumesinine, alusel valkjas, lehterjas-kellukjas. Kroon on 30–45 millimeetrit pikk, seespool viie rohelise joonega. Hõlmad on munajad, kolmnurkja teritunud tipuga ning krooniputkest palju lühemad. Seemned on käävjad, pisut tiivulised, võrkja pinnaga ning ligikaudu 1,5 millimeetrit pikad. Ühes kupras võib seemneid olla 300 kuni 700. Õitseb juulist septembrini, vahel oktoobrini .

Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).

Viited
------

1. 1 2 3 4
2. 1 2 3

Välislingid
-----------

Sinine emajuur andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

* Riin Laasik, Sinise emajuure (Gentiana pneumonanthe L.) geneetiline varieeruvus Eestis, Tartu 2010
**FreeBSD** on tasuta UNIXi-laadne operatsioonisüsteem, mis põlvneb AT&T UNIX-ist läbi BSD. See ei ole UNIX-i kloon, kuid on kavandatud ja töötab UNIXiga sarnaselt. FreeBSD-d peetakse robustseks ja töökindlaks, seetõttu kasutatakse seda töökindlust nõudvates kohtades serveritena.

FreeBSD on täielik operatsioonisüsteem. Tuum, draiverid ja kasutajaliidesed, näiteks kesta hoitakse samas lähtekoodi muudatusi jälgivas puus. Linuxi distributsioonide puhul arendatakse tuuma, kasutajaliideseid ja rakendusi eraldi ning pakendatakse siis eri viisidel. 

Tavakasutajale on suunatud FreeBSD-l põhinev TrueOS, varasema nimega PC-BSD.
Suurem osa tarkvarast, mis töötab Linuxiga, töötab ka FreeBSDga.

Viited
------

1. ↑  The FreeBSD Copyright
2. ↑  "FreeBSD Copyright and Legal Information". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. aprill 2010. Vaadatud 12. mail 2010.
3. ↑  Nearly 2 Million Active Sites running FreeBSD, Netcraft
4. ↑  Marshall Kirk McKusick: An Overview of Security in the FreeBSD Kernel
5. ↑  FreeBSD Kernel Internals, Dr. Marshall Kirk McKusick

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **FreeBSD** |

* Ametlik koduleht
* FreeBSD käsiraamat, veebiarhiiv
* FreeBSD software / ports online
* August 15, 2012, FreeBSD and Mobile Broadband, TechNotation
"Sinimandria" autori Hugo Raudsepa mälestussammas Elvas
"**Sinimandria**" on eesti kirjaniku Hugo Raudsepa värssnäidend (alapealkirjaga "Komöödia 15 pildis"), mis ilmus esmakordselt 1927. aastal. Näidendi teine trükk avaldati sarjas Loomingu Raamatukogu 1983. aastal (nr 26) kirjandusteadlase Harald Peebu järelsõnaga.

Iroonilises võtmes näidend kirjeldab surnud romantilise poeedi Andreas Kuslapuu sattumist maailma, mis on loodud tema enda poeemi eeskujul, pettumust ja kohanemist sellega. Algselt ennast kui fantaasiamaailma loojat selle valitsejaks pidanud peategelane avastab, et kohalikud asukad usuvad tema enda visandatud mütoloogiat, mitte maailma fiktiivsust ja sündi autori sulest. Ootuste realiseerumata jäädes satub luuletaja oma maailmaga konflikti ning leiab endale selles paiga alles siis, kui loobub pretensioonidest maailma looja kohale ja tunnustusele.

Esietenduse arvustuses Postimehes nimetati näidendit "paroodiaks luuletaja üle", mis on "satiir nii ülesehituselt kui ideelt". Tekstis on mõningaid paralleele eesti keeles kümmekond aastat varem ilmunud George Bernard Shaw' näidendiga "Inimene ja üliinimene", mille tegevusest oluline osa toimub samuti hauataguses elus.

Näidend esietendus Vanemuise teatris 1927. aastal. Lavastas Eduard Türk, muusika lõi suures osas Juhan Simm, kostüümid kujundas Peet Aren. Lavakujunduse tegi Aleksander Tuurand.

Nimekasutus Eesti kultuuris
---------------------------

"Sinimandria" järgi sai nime 1990. aastal Tartus senise Tartu kultuurihoone baasil tööd alustanud kultuurikeskus, mis lõpetas tegevuse juba enne 1990. aastate lõppu. 1991-1992 tegutses Tartus samanimeline harrastusteater.

Sarnast nime kannab ka ansambli Ultima Thule laul "Sinimandria (Albert Le Coq'ile mõeldes)" (muusika Raul Vaigla, sõnad Villu Kangur).

Enne Teist maailmasõda tegutses Tartus restoran või öölokaal Sinimandria.

Välislingid
-----------

* Jaan-Ivo Lukas Hugo Raudsepa näidend "Sinimandria" Goodnews, 17. august 2013
* ""Sinimandria" esietendus" Postimees nr 266, 1. oktoober 1927
* Aleksander Tuurandi lavakujunduse kavandi reprofoto. "Sinimandria" (Hugo Raudsepp) (1927). Europeana
Endine Sinimandria hoone, vaade Kompanii tänavalt, august 2015
**Sinimandria** (algselt **Tartu Rahvakultuurikeskus Sinimandria**) oli aastatel 1990–1993 Tartus tegutsenud kultuurikeskus. 

See asutati Tartu linnavalitsuse määrusega 6. septembrist 1990 senise Tartu kultuurihoone põhjal aadressil Raekoja plats 16 / Kompanii 2. Keskuses tegutsesid restoran/kohvik, kunstigalerii, rahvateater jms. 

Kultuurikeskus sai nime Hugo Raudsepa näidendi "Sinimandria" järgi; selle eeskujul omakorda sai nime Tartus tegutsenud keldribaar Salamandria.

Sinimandrias toimus rida olulisi kultuuriüritusi, näiteks avati seal 1992. aastal Kalev Mark Kostabi näitus. Samal aastal toimusid ka keraamik Maanus Mikkeli näitus "Kade keraamik", Maria-Kristiina Ulase maalinäitus, skulptor Mati Karmini näitus, Epp-Maria Kokamäe näitus, Lola Liivati näitus jt. 1993. aastal esinesid keskuses näitustega Imat Suumann, Aet Ollisaar ("Ootamised ja tulemised"), Anu Kalm ("Väikesed maastikud"). Andres Tali näitus oli galeriis 1991. aastal.

Keskuse teatrijuht oli Raivo Adlas, galerii galerist 1992–1993 Erika Pedak. Keskuse direktor oli Peeter Kollom.

Välislingid
-----------

* Foto: "Teatrifestival Dionüüsia Emajõe Ateenas. Sinimandria teatri etendus Kassitoomel". 07.05.1992, autor Michelson, L. FOTIS
Fredy Guarín (2014)
Fredy Guarín (2014)
**Fredy Alejandro Guarín Vásquez** (sündinud 30. juunil 1986 Puerto Boyacás) on Colombia jalgpallur, kes mängib Brasiilia kõrgliiga klubis Vasco da Gama. Ta on mitmekülgne mängija, kes võib mängida kesk-, kaitsva või parempoolkaitsjana.

Ta alustas klubikarjääri 2002. aastal Colombia klubis Atlético Huila. Ta on mänginud veel Colombia klubis Envigado, Argentina suurklubis Boca Juniors, Prantsusmaa kõrgliiga klubis Saint-Étienne, Portugali kõrgliiga klubis Porto, Itaalia kõrgliiga klubis Milano Inter ja Hiina kõrgliiga klubis Shanghai Shenhua. Kõige edukamad on olnud Portos veedetud aastad 2008–2012, mil ta tuli kolm korda Portugali meistriks ning võitis hooajal 2010–11 UEFA Euroopa Liiga. Vasco da Gamaga liitus ta 2019. aasta septembris.

Ta kuulus Colombia jalgpallikoondisse aastatel 2006–2015 kokku 57 korda ja lõi neli väravat. Ta kuulus Colombia koondisse 2005. aasta CONCACAF Gold Cupil, 2011. aasta Copa Américal ja 2014. aasta maailmameistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Porto
* Primeira Liga: 2008–09, 2010–11, 2011–12
* Taça de Portugal: 2008–09, 2009–10, 2010–11
* Supertaça Cândido de Oliveira: 2009, 2010, 2011
* UEFA Euroopa Liiga: 2010–11
* UEFA Superkarikas: Teine koht 2011
* Taça da Liga: Teine koht 2009–10

Shanghai Shenhua
* Chinese FA Cup: 2017

Välislingid
-----------

 Fredy Guarín – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Colombia koondis  –  2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Ospina
* 2 Zapata
* 3 Yepes (c)
* 4 Arias
* 5 Carbonero
* 6 Sánchez
* 7 Armero
* 8 Aguilar
* 9 Teo
* 10 James
* 11 Cuadrado
* 12 Vargas
* 13 Guarín
* 14 Ibarbo
* 15 Mejía
* 16 Balanta
* 17 Bacca
* 18 Zúñiga
* 19 Ramos
* 20 Quintero
* 21 Jackson M.
* 22 Mondragón
* 23 Valdés
* Treener: Pékerman

 | Colombia |
Sindi pais (veebruar 2016)
Sindi kalakärestik talvel 2020
**Sindi pais** oli pais Pärnu jõel Sindi juures. 

Pais valmis 1834. Aja jooksul on paisu mitu korda ümber ehitatud ja oma viimase kuju sai pais 1976. aastal.

2018. aastal alustati paisu lammutamist. Paisu asemele rajatud tehiskärestiku projekteerisid Eesti Veeprojekt ja Inseneribüroo Urmas Nugin OÜ. Kärestik valmis lõplikult 2020. aasta suvel.

2021. aastal, mil kärestikul oli juba hakatud kärestikusporti harrastama, korraldati Sindi kärestikukeskuse arhitektuurivõistlus, mille eesmärk oli leida lahendus atraktiivsele ja mitmekülgsele jõeruumile, mis vastaks ka rahvusvahelistele aerutamisvõistluste reeglistikule.

Vaata ka
--------

* Sindi sild

Viited
------

1. 1 2  Algasid Sindi paisu lammutustööd. ERR, 8. oktoober 2018.
2. ↑  Sindi paisu asemele valmib 2018. aastal tehiskärestik. Maa Elu, 15. mai 2016.
3. ↑  "Sindi kärestik sai valmis" ERR, 11. august 2020
4. ↑  Tori vald (6. mai 2021). "Algas Sindi kärestikukeskuse arhitektuurivõistlus".
**Kaili Närep** (sündinud 16. augustil 1970) on eesti näitleja ja juuksur.

Haridus
-------

Kaili Närep on lõpetanud 1985. aastal viiuli erialal Pärnu Lastemuusikakooli, 1988. aastal Pärnu 4. Keskkooli ja 1992. aastal Tallinna Konservatooriumi lavakunstikateedri (15. lennus, juhendaja Kalju Komissarov).

Hiljem on ta õppinud Pärnumaa Kutsehariduskeskuses ning saanud juuksuri (2006) ja hooldustöötaja kvalifikatsiooni (2013).

Töökäik
-------

Alates 1991. aastast töötas ta Ugala teatris.

Aastatel 2003–2009 töötas ta Endla teatris näitleja ja grimeerijana. Seejärel on ta olnud vabakutseline näitleja ning töötanud selle kõrvalt kaks aastat hooldajana Pärnu kodutute varjupaigas ja hiljem Pärnus juuksurina.

Tegevus näitlejana
------------------

Ta on mänginud telesarjades "Kälimehed", "Papad mammad", "Pilvede all", "Kättemaksukontor", "Doktor Silva" , "Homme põgeneme" (2022) ja "Krista lood". 

Kairi Närep on mänginud mängufilmides "Perekonnapildid" (1989), "Vanad ja kobedad saavad jalad alla" (2003), "Detsembrikuumus" (2008) ja "Vehkleja" (2015).

Viited
------

1. 1 2  Nakatava naeratusega näitleja, Eesti Päevaleht, 16.08.2000.
2. ↑  "Kaili Närep Endla teatri kodulehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. märts 2010. Vaadatud 16. augustil 2011.

Välislingid
-----------

* Näitleja Kaili Närep õppis sotsiaaltöötajaks, ERR uudised, 20. juuni 2013
* Kaili Närep oleks kaalukaotuse tõttu Beriti rollist ilma jäänud, Õhtuleht, 13. aprill 2012
* "Papad mammad" Kaili Närep: "Mul oli raske lapsepõlv. Eks ma olin murelaps.", Naisteleht, 21. september 2016
* "Olen ka mõelnud, kas on üldse vaja näitlemisega tegelda", Õhtuleht, 25. oktoober 2016