recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Mileseey Rock X3 laser-kaugusmõõtja
**Laser-kaugusmõõtja** on kaugusmõõtja, mis kasutab objekti kauguse määramiseks laserkiirt. Kõige tavalisem laser-kaugusmõõtja toimib lennu põhimõttel, saates laserimpulsi objekti suunas kitsa kiirena, mis peegeldub sihtmärgilt tagasi saatjale ja mõõdab, kui kaua kiire tagasipeegeldumiseks aega kulub. Valguse suure kiiruse tõttu ei sobi see mõõtmisviis väga täpseteks mõõtmisteks: selleks tasub pigem kasutada triangulatsiooni ja muid meetodeid.

Varem kasutasid laser-kaugusmõõtjajat üksnes maamõõtjad ja ehitusinsenerid, kuid tänapäeval on see muutunud laiatarbeseadmeks.

Laser-kaugusmõõtja mõõtmisfunktsioonid võimaldavad väärtusi liita ja lahutada ning arvutada lineaarset kaugust, pindala, kogupindala ja ruumala.

Impulss
-------

Impulssi võib kodeerida, et vähendada kaugusmõõtja kinnikiilumise võimalust. Doppleri efekti kasutades saab otsustada, kas objekt liigub kaugusmõõtja poole või sellest eemale, ja kui kiiresti see toimub.

Täpsus
------

Seadme täpsuse määravad laserimpulsi tõusu- või langusaeg ja vastuvõtja kiirus. Seade, mis kasutab väga teravaid laserimpulsse ja millel on väga kiire detektor, võib objekti asukoha määrata millimeetri täpsusega.

Ulatuskaugus ja viga
--------------------

Vaatamata sellele, et laserkiir on kitsas, levib see laserkiirte lahknevuse stsintillatsiooni- ja valgusvihkefektide tõttu kaugele. See on tingitud õhus sisalduvatest ja objektiividena toimivatest õhumullidest, varieerudes mikroskoopilistest suurustest kuni umbes poole laserkiire ja maapinna vahelise kõrguseni. Need atmosfääri moonutused koos laseri enda ja põiktuulte mõjuga, mis panevad sooja õhu mullid külgsuunas liikuma, võivad muuta objekti täpse kauguse määramise keerukaks. Selline olukord võib tekkida näiteks puude või põõsaste all või isegi pikemate, rohkem kui 1 km avatud vahemaade puhul, näiteks lahtisel kõrbemaastikul. Osa laservalgust võib peegelduda mõõdetava objekti läheduses paiknevatelt lehtedelt või puuharudelt, tekitades varase tagasipeegelduse ja viies lugemi seetõttu liiga madalale. Mõõtes enam kui 365 m kauguselt, võib sihtmärk lihtsalt kaduda kuumutatud pinna lähedal tekkivasse miraaži, mis laservalgust painutab. Kõiki neid mõjusid tuleb mõõtmisel arvestada.

Viited
------


1. ↑  "Laserkaugusmõõtja". Vaadatud 14.02.2019.
2. ↑  AM (26.08.2017). "Hiina ime: laserkaugusmõõtja, mida sellega teha saab?". *AM*. Vaadatud 14.02.2018.
3. ↑  "Why use a Laser Distance Meter?" (PDF). Vaadatud 14.02.2019.
**Krall** on perekonnanimi (saksa keeles *küüs*).

Statistika
----------

2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Krall 33 inimesel: 15 mehel ja 18 naisel. Perekonnanimede levikult oli Krall meeste puhul 8436. kohal ja naiste puhul 7530. kohal.

Perekonnanime Krall kandja oli keskmiselt 51 aasta vanune. Kõige levinum oli perekonnanimi Krall vanuserühmas 85+, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,06.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Võrumaal Rõuge kihelkonna, Tartumaal Sangaste kihelkonna, Virumaal Jõhvi kihelkonna ning Harjumaal Kuusalu kihelkonna ja Jüri kihelkonna erinevates mõisavaldades talupoegadele 5 korral nimedeks Krall.

Nime kandjaid
-------------

* Diana Krall, Kanada džässipianist ja laulja (1964–)
* Eino Krall, eesti bioloog (fütonematoloog) (1931–2009)
* Heljo Krall, eesti botaanik (1929–2022)
* Peeter Krall, eesti luterlik vaimulik (1951–)
* Tarvo Krall, eesti näitleja (1969–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 03.11.2022)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine (normaalkuju): Krall.

Välislingid
-----------

* Krall statistikaameti andmebaasis
Piirkonna asend Sardiinias
**Marmilla** on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare keskosas.

Piirkonnas on järgmised vallad, mis jäävad Lõuna-Sardiinia ja Oristano provintsi: Albagiara, Ales, Baressa, Barumini, Collinas, Curcuris, Furtei, Genuri, Gesturi, Gonnoscodina, Gonnostramatza, Las Plassas, Lunamatrona, Masullas, Mogoro, Morgongiori, Nureci, Pau, Pauli Arbarei, Pompu, Sanluri, Sardara, Segariu, Senis, Setzu, Siddi, Simala, Sini, Siris, Tuili, Turri, Ussaramanna, Villamar, Villanovaforru, Villanovafranca. Marmilla piirneb Campidano di Oristano, Barigadu, Sarcidano, Trexenta, Campidano di Cagliari ja Campidano di Sanluri piirkonnaga.

Marmilla pindala on 480 km² ja elanike arv 28 320.

Piirkond on nime saanud Marmilla kastelli (ka *castello di Las Plassas*) järgi.

* Su Nuraxi nuraag Barumini nuraagide külas (villaggio nuragico di Su Nuraxi)Su Nuraxi nuraag Barumini nuraagide külas (*villaggio nuragico di Su Nuraxi*)
* 
* Marmilla kastellMarmilla kastell

Välislingid
-----------

* Opuscolo divulgativo sulla Marmilla
* Il nuraghe Cuccurada di Mogoro su www.archeologiasarda.com, con panoramiche QTVR

Sardiinia ajaloolised piirkonnad (*subregioni*) 

Anglona **·** Barbagia di Belvì **·**  Barbagia di Nuoro **·** Barbagia di Ollolai **·** Barbagia di Seùlo **·** Barigadu **·** Baronie **·** Campidano di Cagliari **·** Campidano di Oristano **·** Gallura **·** Goceano **·** Guilcer  **·** Guspinese **·** Iglesiente  **·** Logudoro **·** Mandrolisai **·** Marghine **·** Marmilla **·** Meilogu **·** Monreale **·** Monteacuto **·** Montiferru **·** Nurra **·** Ogliastra **·** Parteòlla **·** Planargia **·** Quirra **·** Romangia **·** Sarcidano **·** Sarrabus-Gerrei **·** Sassarese **·** Sulcis **·** Sulcis-Iglesiente **·** Trexenta
**Marne'i departemang** on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Grand Esti piirkonnas. 

See on nime saanud Marne'i jõe järgi.

2015. aastani kuulus departemang Champagne-Ardenne'i piirkonda.

Departemang jaguneb halduslikult:

| Ringkond | Elanike arv(2010) | Pindala(km²) | Kantoneid | Valdu |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Châlons-en-Champagne | 101 691 | 1778 | 8 | 100 |
| Épernay | 110 568 | 2332 | 11 | 184 |
| Reims | 291 497 | 1526 | 16 | 155 |
| Sainte-Menehould | 14 051 | 1021 | 3 | 67 |
| Vitry-le-François | 47 500 | 1504 | 6 | 113 |

Vaata ka
--------

* Marne'i departemangu haldusüksuste loend

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2019

Prantsusmaa departemangud

Ain **·** 
Aisne **·** 
Allier **·** 
Alpes-de-Haute-Provence **·** 
Alpes-Maritimes **·** 
Ardèche **·** 
Ardennes **·** 
Ariège **·** 
Aube **·** 
Aude **·** 
Aveyron **·** 
Bas-Rhin **·** 
Belfort **·** 
Bouches-du-Rhône **·** 
Calvados **·** 
Cantal **·** 
Charente **·** 
Charente-Maritime **·** 
Cher **·** 
Corrèze **·** 
Corse-du-Sud **·** 
Côte-d'Or **·** 
Côtes-d'Armor **·** 
Creuse **·** 
Deux-Sèvres **·** 
Dordogne **·** 
Doubs **·** 
Drôme **·** 
Essonne **·** 
Eure **·** 
Eure-et-Loir **·** 
Finistère **·** 
Gard **·** 
Gers **·** 
Gironde **·** 
Guadeloupe **·** 
Haut-Rhin **·** 
Haute-Corse **·** 
Haute-Garonne **·** 
Haute-Loire **·** 
Haute-Marne **·** 
Haute-Saône **·** 
Haute-Savoie **·** 
Haute-Vienne **·** 
Hautes-Alpes **·** 
Hautes-Pyrénées **·** 
Hauts-de-Seine **·** 
Hérault **·** 
Ille-et-Vilaine **·** 
Indre **·** 
Indre-et-Loire **·** 
Isère **·** 
Jura **·** 
Landes **·** 
Loir-et-Cher **·** 
Loire **·** 
Loire-Atlantique **·** 
Loiret **·** 
Lot **·** 
Lot-et-Garonne **·** 
Lozère **·** 
Maine-et-Loire **·** 
Manche **·** 
Marne **·** 
Martinique **·** 
Mayenne **·** 
Meurthe-et-Moselle **·** 
Meuse **·** 
Morbihan **·** 
Moselle **·** 
Mayotte **·** 
Nièvre **·** 
Nord **·** 
Oise **·** 
Orne **·** 
Pariis **·** 
Pas-de-Calais **·** 
Prantsuse Guajaana **·** 
Puy-de-Dôme **·** 
Pyrénées-Atlantiques **·** 
Pyrénées-Orientales **·** 
Réunion **·** 
Rhône **·** 
Saône-et-Loire **·** 
Sarthe **·** 
Savoia **·** 
Seine-Maritime **·** 
Seine-et-Marne **·** 
Seine-Saint-Denis **·** 
Somme **·** 
Tarn **·** 
Tarn-et-Garonne **·** 
Val-d'Oise **·** 
Val-de-Marne **·** 
Var **·** 
Vaucluse **·** 
Vendée **·** 
Vienne **·** 
Vosges **·** 
Yonne **·** 
Yvelines
**Jugoslaavlased** olid Jugoslaavia Föderatiivse Sotsialistliku Vabariigi nn "seitsmes" rahvas. 

Jugoslaavia kuus suuremat etnilist rühma olid serblased, horvaadid, muslimid, albaanlased, sloveenid ja makedoonlased. Alates 1961. aastast oli Jugoslaavia elanikel võimalus rahvaloenduse käigus identifitseerida end soovi korral jugoslaavlasena. Nende osakaal hakkas kasvama. 1981. aasta rahvaloenduse andmeil oli neid juba 1,2 miljonit, mis moodustas 5,4% elanikkonnast. Jugoslaavlased tõusid seitsmendaks etniliseks rühmaks liitriigis. Kuigi 1991. aasta rahvaloenduse järgi selliste jugoslaavlaste arv oli vähenenud 710 000-ni, jäid nad suuruselt seitsmendaks rahvaks Jugoslaavia FSV-s.

Pärast Jugoslaavia lagunemist
-----------------------------

Pärast Jugoslaavia lagunemist 1990. aastate esimesel poolel toimunud Jugoslaavia sõja tulemusel moodustusid uued iseseisvad riigid. Kõigis neis nende elanike arv, kes jätkuvalt soovisid end identifitseerida jugoslaavlasena, drastiliselt vähenes (näiteks Bosnia ja Hertsegoviinas 242 680-lt (1991) 2570-le (2013)).

Vaata ka
--------

* Jugoslaavlased
* Jugoslaavlased Serbias
**Kohtla-Järve Politseiprefektuur** oli 1990–1991 tegutsenud politseiprefektuur. 

Prefektuur asus Kohtla-Järve linnas.

Kohtla-Järve rajoon oli haldusüksus Eesti NSV-s aastatel 1965–1989. Kohtla-Järve rajoon moodustati 15. detsembri 1964 otsusega alates 1. jaanuarist 1965. Seoses maakondade taastamisega nimetati Kohtla-Järve rajoon Kohtla-Järve maakonnaks ja seoses ajaloolise nime taastamisega 26. märtsil 1990 nimetati Kohtla-Järve maakond Ida-Viru maakonnaks.

Novembris 1990 loodi 19 Eesti Politsei politseiprefektuuri, aga juba 1991. aastal kaotati Kohtla-Järve Politseiprefektuur ja Sillamäe Politseiprefektuur, asemele loodi Ida-Viru Politseiprefektuur. Ida-Viru Politseiprefektuuri tööpiirkond oli Ida-Viru maakond, välja arvatud Narva linn, Narva-Jõesuu linn, Sillamäe linn ja Vaivara vald.

Vaata ka
--------

* Kohtla-Järve Rajooni TSN Täitevkomitee Siseasjade osakond

Viited
------

1. ↑  23 aastat tagasi, Radar 2015 lk 40
2. ↑  "Ma pole politseiprefekt vaid hullumaja direktor, Maaleht, 9. jaanuar 1992
3. ↑  Eesti Vabariigi Valitsuse 12. mai 1992 määrus nr 149, Politseiprefektuuri põhimäärus, RT 1992, 22, 314
4. ↑  Eesti Vabariigi Valitsuse 23. novembri 1990. a. määruse nr. 244 osalise muutmise kohta, RT 1992, 2, 13
Al-Khwārizmī Nõukogude Liidu margil
**Muḩammad ibn Mūsā al-Khwārizmī** (eesti traditsioonis varem **al-Horezmi**; u 780, Horezm – u 850) oli 9. sajandil tegutsenud pärsia matemaatik, astronoom ja geograaf. *Al-Khwārizmī* on hüüdnimi, mis viitab ta päritolule Horezmi linnast, mis asub tänapäeval Usbekistanis ja kannab nime Xiva.

Suure osa oma elust töötas al-Khwārizmī Abbasiidide dünastiasse kuuluva kaliifi Abū Jaʿfar Abdullāh al-Māʾmūn ibn Harūni kutsel Bagdadis, Tarkuse Majas (Bait al-Hikma).

Tema teos "Kitab al-Jabr wa-l-Muqabala" esitas esimese süstemaatilise lineaar- ja ruutvõrrandite lahenduse. Koos Diophantusega peetakse al-Khwārizmīd üheks algebra rajajaist. Sõna *algebra* tuleb terminist *al-jabr*, mis on üks kahest meetodist, mida al-Khwārizmī kasutas ruutvõrrandite lahendamiseks.

Araabia numbrite populariseerimisel olid oluline koht tema raamatul "Hindu numbritega arvestamisest" (825).

12. sajandil tõlgiti al-Khwārizmī tööd ladina keelde, kus kasutati autori nimekuju *Algorithmi*. Sellest tuleneb üksikasjalike tegutsemisjuhiste nimetus *algoritm*. Samuti levis ladina tõlkes tema töö India numbritest, mis tutvustas Läänes positsioonilist kümnendsüsteemi.

Al-Khwārizmī kirjutas ka astronoomiast ja astroloogiast ning revideeris Ptolemaiose "Geograafias" avaldatud seisukohti.

Kirjandus
---------

* Algoritm

Vaata ka
--------

* Algoritm
Aivar Põldvee
**Aivar Põldvee** (sündinud 5. veebruaril 1962 Paldiskis) on eesti ajaloolane, alates 2010. aastast ajaloodoktor ja Tallinna Ülikooli teadur.

Aivar Põldvee omandas põhi- ja keskhariduse Keila 1. Keskkoolis ja asus 1980. aastal õppima Tartu Riiklikku Ülikooli ajalugu. Ta lõpetas selle 1985. aastal ning töötas aastatel 1984–1989 Keila 1. Keskkoolis ajaloo- ja ühiskonnaõpetuse õpetajana. Sellele järgnes kolmeaastane aspirantuur Eesti Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis. 1993–1997 oli ta sealsamas nooremteadur. Aastatel 1989–2001 oli ta ka Harjumaa Muuseumi vanemteadur ning 1994–1995 direktori ajutine kohusetäitja. 1998–2001 oli Aivar Põldvee ka Keila Gümnaasiumi vanemõpetaja.

2001. aastal sai Põldveest Eesti Ajaloomuuseumi teadusdirektor, kellena ta töötas viis aastat. 2003. aastal alustas ta Tartu Ülikoolis magistriõpinguid ja sai aasta hiljem magistrikraadi. Seejärel astus ta samas doktoriõppesse. 23. septembril 2010 kaitses ta doktoriväitekirja teemal "Bengt Gottfried Forselius ja rahvahariduse lätted Eesti- ja Liivimaal". Töö juhendaja oli Mati Laur, oponent oli Kari Tarkiainen.

Tunnustus
---------

* 2000 Suur Ignatsi Jaagu medal
* 2006 Keila kultuuripreemia (teenete eest Keila linna kultuurielu pikaajalisel kujundamisel)
* 2008 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia (artikliauhind: "Lihtsate eestlaste ebausukombed ja Johann Wolfgang Boecleri tagasitulek. Lisandusi kiriku, kirjanduse ja kommete ajaloole")
* 2014 Bengt Gottfried Forseliuse medal

Välislingid
-----------

* Aivar Põldvee Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* Info Aivar Põldvee doktoritööst ja kaitsmise ajast
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kunstnikust; bioloogi kohta vaata artiklit Lembit Sarapuu (bioloog)* |

---

**Lembit Sarapuu** (sündinud 1. augustil 1930 Tallinnas) on eesti maalikunstnik.

1951. aastal lõpetas ta Tallinna 22. Keskkooli, järgnes sõjaväeteenistus. 1955 astus ta Eesti Riikliku Kunstiinstituudi maaliosakonda, mille lõpetas 1961. Aastatel 1961–1964 oli ta Tallinna 18. keskkooli joonistamisõpetaja, seejärel vabakutseline kunstnik.

"Sarapuu pidi nagu teisedki kunstnikud kirjutama kataloogi jaoks mingi oma loomingut manifesteeriva teksti. Kõik targutasid pikalt, tsiteerides postmodernismi klassikuid. Sarapuu aga tõi mulle mõne päeva pärast rebitud ruudulise vihikulehe, kuhu oli kirjutatud: "Oma loomingus olen võtnud eeskuju koopamaalist ja suurest vene kunstnikust Brüllovist.""

Tunnustus
---------

* 1988 Kristjan Raua preemia (maal "Kalevipoeg ja Saarepiiga")
* 1995 Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemia (personaalnäitus Tartu Kunstimuuseumis)
* 1996 Eesti Vabariigi kultuuripreemia
* 2001 Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2010 Konrad Mäe preemia
* 2022 Kristjan Raua preemia

Isiklikku
---------

Lembit Sarapuu on olnud abielus skulptor Ellen Kolkiga. Tema ema oli harrastuskunstnik Veera Sarapuu ning onu Jaan Siirak.

Viited
------

1. ↑  Ants Juske. *Külmetav Eesti kunstnik. 50 tähtsamat teost läbi aegade*. Lk. 80
2. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 3560

Välislingid
-----------

* Veera ja Lembit Sarapuu, Kondase Keskuse veebis
* Karl Kello, "Autoriteetidele allumatu kunstnikunatuur" – Õpetajate Leht, 9. oktoober 2009. Lk 10
**Lembit Põlma** (22. juuli 1934 Paide – 23. jaanuar 1988 Tallinn) oli eesti geoloog ja litoloog.

Elulugu
-------

Lembit Põlma oli töölise poeg.

Lõpetas 1953 Paide Keskkooli ja 1958 Tartu Riikliku Ülikooli geoloogia osakonna.

Ta lõpetas 1967 Eesti NSV TA Geoloogia Instituudis (GI) aspirantuuri ja kaitses 1975 geoloogia-mineraloogiakandidaadi kraadi Eesti Teaduste Akadeemia juures väitekirjaga "Исследование литологических характеристик ордовикских отложений северной и осевой структурно-фациальных зон Прибалтики". 

Oli 1958–1964 ENSV Geoloogia Valitsuse vanemkollektor, geoloog ja vanemgeoloog, 1964–1980 Geoloogia Instituudi nooremteadur, 1980–1988 vanemteadur.

Teadustöö
---------

Ta uuris ordoviitsiumi setendite litoloogiat, litostratigraafiat ja faatsiesi Baltimaades, Valgevenes, Ukrainas, Venemaa loodeosas ning Magadani oblastis, kirjeldas paljusid stratotüüpseid läbilõikeid. Juurutas ordoviitsiumi karbonaatkivimite uurimisel kivististe kvantitatiivse analüüsi meetodi.

Sai rahvusvaheliselt tuntuks komponentanalüüsi kasutamisega litoloogilistes uurimustes, mis täiendasid oluliselt seniseid arusaamu ordoviitsiumi kivimite koosseisust ja selle muutustest settebasseini erinevates fatsiaalsetes vööndites.

Liikmesus
---------

Looduseuurijate Seltsi liige.

Tunnustus
---------

1982 Artur Luha nimeline teaduspreemia

Teoseid
-------

Ta avaldas umbes 30 teadustrükist, sealhulgas 2 monograafiat.

* "О переходной полосе между северной и осевой фациальными зонами ордовика Прибалтики" // Eesti NSV Teaduste Akadeemia Toimetised. Keemia. Geoloogia 16 (1967) 3
* "Литологические особенности двух структурно-фациальных зон ордовика Прибалтики" // Eesti NSV Teaduste Akadeemia Toimetised. Keemia. Geoloogia 22 (1973) 3
* "Распределение остатков ископаемых организмов (макрофоссилий и детрита) в среднем ордовике Прибалтики" (kaasautor L. Hints). // Eesti NSV Teaduste Akadeemia Toimetised. Geoloogia 30 (1981) 3
* "Сравнительная литология карбонатных пород ордовика Северной и Средней Прибалтики". Tallinn 1982
* "Литология и фауна типовых разрезов карадокского яруса в Северной Эстонии" (kaasautor). Tallinn 1988
* "Setteline pealiskord" (kaasautor). // "Eesti šelfi geoloogia". Tallinn 1993

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  "Eesti teaduse biograafiline leksikon", 3. köide

Kirjandus
---------

* "История геологических наук в Эстонии". Tallinn 1986. Lk 325
* "Eesti geoloogia: biograafiline teatmik". Tallinn 1995. Lk 94
* "Eesti entsüklopeedia" kd 14. Lk 390

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Lembit Rebane** (9. jaanuar 1953 Mõisaküla – 4. september 2018) oli eesti korvpallur, treener, spordipedagoog ja koolijuht.

Ta lõpetas aastal 1971 Tallinna Spordiinternaatkooli ja aastal 1976 Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonna.

Ta innustus spordist Pärnu-Jaagupi Keskkoolis Manfred Tõnissoni tundides. Tallinnas treenis ta Keskrajooni Laste ja Noorte Spordikoolis Märt Kermoni juhendamisel. Ta on mänginud Eesti noortekoondises, aastatel 1972–1973 Kalevi duubelmeeskonnas, aastatel 1973–1975 "Ehitajas", aastatel 1972 ja 1974–1976 Kalevi ja Eesti esinduskoosseisus. Ta oli aastal 1975 Balti karikavõistluste võitjaid ja Nõukogude Liidu üliõpilasmvõistluste hõbeda võitjaid ning 1976 pronksi võitjaid, 1971, 1972 ja 1975 karika- ning 1974 suvespartakiaadi võitjaid. Ta on olnud meeskonna kapten.

Aastatel 1983–1991 osales mängiva treenerina Pärnu Kalevi/KEK-i meeskonnas Eesti meistrivõistlustel. Aastatel 1976–1986 oli ta Pärnu Laste ja Noorte Spordikoolis treener. Aastatel 1986–1988 oli ta Sauga põhikooli kehalise kasvatuse õpetaja, aastatel 1988–2004 oli ta Sauga põhikooli direktor. Aastatel 2004–2007 oli ta Surju põhikooli ja aastatel 2008–2014 Pärnu-Jaagupi Gümnaasiumi direktor. Ta on olnud Sauga vallavanem. Aastatel 1991–1994 kuulus ta Noorte Meeste Kristliku Ühingu juhatusse.

Välislingid
-----------

* In memoriam: Lembit Rebane
* Biograafia ESBL-is
**Juha Pekka Hänninen** (sündinud 11. septembril 1959 Oulus) on Soome munitsipaalpoliitik ning endine sõjaväelane ja poksija.

Hänninen oli poolraskekaalus (kuni 81 kg) neljakordne Soome meister aastatel 1981-1984.

Hänninen osales 1984. aasta Los Angelese olümpiamängudel poolraskekaalus (kuni 81 kg), kuid kaotas I ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1981. aastal Tamperes 24. Euroopa meistrivõistlustel, kuid kaotas I ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 1983. aastal Varnas 25. Euroopa meistrivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale hõbemedalivõitjale Paweł Skrzeczile (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Hänninen oli elukutselt sõjaväelane (auastmelt kapten), kuid läks 2010. aastal erru. Ta on 2000. aastast olnud Oulu linnavolikogu liige ning on peamiselt tegelenud spordi-, tervise- ja sotsiaalküsimustega.

Viited
------

1. ↑  "Soome meistrivõistlused poksis 1951-1999. Tulemused soome keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. november 2014. Vaadatud 19. oktoobril 2011.
2. ↑  1984. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlused. Tulemused inglise keeles
3. ↑  24. Euroopa meistrivõistlused poksis. Tulemused inglise keeles
4. ↑  25. Euroopa meistrivõistlused poksis. Tulemused inglise keeles
5. ↑  Oulu linnavolikogu koduleht soome keeles
**Juhan Hämmalov** (sündinud 23. aprillil 1945 Tartus) on eesti füüsik.

Elulugu
-------

Ta lõpetas 1963 Tartu 5. Keskkooli ja 1970 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna. 1972–1997 töötas Tartu Ülikoolis nooremteadurina, vanemteadurina, vanemõpetajana, lektorina ja vaneminsenerina.
Seejärel suundus eraettevõtlusse. Omandas Eesti patendivoliniku kutsekvalifikatsiooni 2000. aastal ja Eesti kaubamärgivoliniku kutsekvalifikatsiooni 2002. aastal, Euroopa patendi-, kaubamärgi- ja disainivoliniku kvalifikatsiooni 2004. aastal.

Teadustöö
---------

1989. aastal sai Tartu Ülikoolis tehnikakandidaadi kraadi, väitekiri "Adsorbtsioon-desorbtsioonmürad parendatud metroloogiliste karakteristikutega elektromeetrilistel mõõtmistel dünaamilise kondensaatoriga.

Uurimisalad: nõrkade voolude mõõtmine, fluktuatsiooniprotsesside pinnanähtused. Avaldanud üle 30 teadustrükise.

Viited
------

1. ↑  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 1. köide.

Välislingid
-----------

* INTELS Patendibüroo OÜ

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Lembit Maurer** (15. november 1929 Narva – 21. november 2006 Tallinn) oli eesti poksija ja poksitreener. 

Maurer poksis aastatel 1945–1959 Tallinna Dünamos, tema treenerid olid Nigul Maatsoo ja Martin Linnamägi. Ta pidas 167 kohtumist ja võitis neist 135 (neist seitse nokaudiga).

Maurer oli raskekaalus (üle 81 kg) viiekordne Eesti NSV meister (1953 ja 1954 ning 1956–1958). Ta osales 1958. aastal Eesti NSV – Soome sõpruskohtumisel raskekaalus (üle 81 kg) ning võitis oma kohtumise.

Maurer sai NSV Liidu meistrivõistlustel raskekaalus (üle 81 kg) III koha (1953 ja 1956) ning IV koha (1951, 1952 ja 1954). Ta oli Moskva Dinamo meeskonnas NSV Liidu karikavõistluste võitja (1951). Ta sai Dinamo üleliidulistel meistrivõistlustel esikoha (1952 ja 1957). Ta oli Moskva meister 1952. aastal. Ta sai 1956. aastal Nõukogude Liidu meistersportlaseks.

Maurer töötas hiljem poksitreenerina. Ta oli Eesti poksikoondise treenerite nõukogu esimees 1991–1997. Alates 2008. aastast peetakse Narvas temanimelisi mälestusvõistlusi.

Tema abikaasa oli ujuja ja treener Eve-Mai Maurer.

Kirjandus
---------

* Henn Saarmann, Erlend Teemägi. "Eesti spordi biograafiline leksikon". Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2001
* Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Eesti projektist; üldmõiste kohta vaata Toidupank (üldmõiste)* |

---

**Eesti Toidupank** on heategevusorganisatsioonide võrgustik, mille eesmärk on kaubandus- ja hulgivõrgust kokku koguda (veel) kõlblik toidukaup, mida ei jõuta mingil põhjusel ära müüa, ning jagada see toimetulekuraskustes inimestele, ennekõike lastega peredele.

Kaupa annetatakse toidupankadele tasuta ja antakse ka edasi tasuta. Toidupanga eestvedaja Piet Boerefijni sõnul moodustavad annetused nende eelarvest 80–90%.

Toidupankade idee pärineb 1960ndate keskpaigast, mil Ameerikas loodi esimene toidupank (inglise k: *food bank*).

Eesti Toidupanga kutsusid ellu 2010. aasta märtsis Eesti-Hollandi Heategevusfond ja Swedbank. Tänaseks on võrgustikus 14 toidupanka: Tallinna TP, Tartu TP, Pärnu TP, Haapsalu TP, Kuressaare TP, Rakvere TP, Järvamaa TP (Türi ja Paide), Narva TP, Viljandi TP, Võru TP, Põlva TP, Valga TP, Jõgeva TP ja Jõhvi TP.

MTÜ-d äriregistris
------------------

2019. aasta aprillis oli äriregistris kolm MTÜ-d, mille nimes sisaldub sõna "Toidupank". Toidupanga veebis on märgitud peamiseks juriidiliseks kehaks SA Eesti-Hollandi Heategevusfond.

* Eestimaa Toidupankade Ühendus
* Läänemaa Toidupank mtü
* Pärnu Toidupank mtü

Vaata ka
--------

* Eesti Punane Rist

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 06.12.2014)
2. ↑  Toidupanga abiraha on otsakorral, ERR (vaadatud 8.3.2016).
3. ↑   (vaadatud 06.12.2014)

Välislingid
-----------

* Toidupanga koduleht
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib koeratõust; kaubamärgi kohta vaata artiklit OÜ Kolm.* |

---

| Papillon |
| --- |
|  |
| FCI standard nr 77 |
| Rühm | **9**: seltsi- ja kääbuskoerad |
|
| Alarühm | **9**: kontinentaalsed kääbus­spanjelid ja vene *toy* |
| Standard nr | **77**   4.6.1998 (en et) |
| Päritolumaa |  Prantsusmaa |
|
| Kohalik nimi | Papillon |
|
| Alias(ed) | kontinentaalne kääbusspanjel |
|
|
|
|
| Tunnused |
| Turja kõrgus | 20–28 cm |
|
| Kaal | 2–4,5 kg |
| Kattekarv | rikkalik, läikiv ja ilma alusvillata |
|
| Pesakond | 1–7 |
|
|
|  Meediafailid Wikimedia Commonsis |
| Koer (*Canis lupus familiaris*) |

**Papillon** ehk **kontinentaalne kääbusspanjel** on Prantsusmaalt pärinev koeratõug. 

Tõug on saanud nime oma püstiste suurte kõrvade järgi, mis meenutavad liblikatiibu.

Sama tõu lontkõrvalist isendit kutsutakse phaleniks (prantsuse keeles 'ööliblikas').

Pärast prantsuse revolutsiooni sattus tõug põlu alla, kuna varem olid seda tõugu koerad kuulunud kuninganna Marie Antoinette'ile.

Tihti aetakse tõugu segamini pikakarvalise *chihuahua*'ga, sest välimuselt näevad nad sarnased välja. Tegelikult on tegu siiski üpriski teise tõuga, kuigi vereside neil eksisteerib. Nimelt kasutati papillone pikakarvaliste *chihuahua*'de aretamiseks.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Papillon** |

* Papillon veebilehel koer.ee
**Juhan Ehlvest** (sündinud 12. märtsil 1932 Oonurmel) on eesti arst ja arstiteadlane.

Ta õppis aastatel 1940–1947 Kulina algkoolis ja lõpetas aastal 1951 Rakvere 1. Keskkooli. Samal aastal astus ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonda, kuid septembrist 1955 septembrini 1956 võeti sõjaväkke meditsiiniteenistuse leitnandina ja suunati õppima Leningradi I. P. Pavlovi nimelise Meditsiiniinstituudi sõja-mereväe teaduskonna V kursusele, kuid demobiliseeriti tervislikel põhjustel ja ta lõpetas Tartu Ülikooli aastal 1958 arstina.

Aastatel 1958–1961 töötas ta Paide rajooni Keskhaiglas terapeudina. Novembrist 1961 aprillini 1964 oli ta Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudis aspirandiks; selle aja sees valmis tal kandidaadi väitekiri teemal *"Haava paranemise (aseptilise nekroosikolde organisatsiooniprotsess maksas) eksperimentaalse silikoosi tingimustes"*, mille kaitses Tartu Ülikooli juures 16. detsembril 1965, omandades meditsiinikandidaadi kraadi (kinnitati 18. detsembril 1966). Aastatel 1964–1969 oli ta Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi nooremteadur, aastatel 1969–1992 vanemteadur. Aastal 1992 jäi ta pensionile.

Tema teadustöö teemadeks on olnud eksperimentaalne meditsiin, patomorfoloogia: haava paranemine kui sidekoe reaktiivsuse peegeldaja, sidekoe reaktiivsuse ja lähtekoe regeneratsioonivõime tähendus kantserogeneesis, mitmesuguste väliskeskkonna tegurite ekspertiis katserogeenuse suhtes; tal on üle 30 teadustöö.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa Maret Ehlvest on samuti arst, poeg Jaan Ehlvest on maletaja, poeg Jüri Ehlvest (1967–2006) oli kirjanik.

Kirjandus
---------

* Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk. 611.
Jordan Ayew (2015)
**Jordan Pierre Ayew** (sündinud 11. septembril 1991 Marseilles Prantsusmaal) on Ghana jalgpallur. Ta mängib ründajana Premier League'i klubis Crystal Palace ja Ghana jalgpallikoondises.

Ta alustas profikarjääri 2009. aastal kodulinnas Marseille Olympique'is, kellega mängis Prantsusmaa kõrgliigas kokku viiel hooajal. Hooaja 2013–14 teise poole mängis ta laenulepinguga Sochaux-Montbéliardis. Järgmisel hooajal mängis ta Lorientis ning lõi sel hooajal Prantsusmaa kõrgliigas 12 väravat.

Alates hooajast 2015–16 on Ajew mänginud Inglismaa liigasüsteemi klubides. Esimesed poolteist aastat mängis ta Aston Villas ja järgmised poolteist aastat Swansea Citys. Hooajal 2018–19 alguses läks ta laenule Crystal Palace'i, sõlmides 2019. aasta juulis klubiga püsiva lepingu. 2020. aastal valiti ta Crystal Palace'i aasta mängijaks.

Ghana jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 5. septembril 2010 mängus Svaasimaa vastu. Esimese värava lõi ta koondise särgis 1. juunil 2012 MM-i valikmängus Lesotho vastu. 2015. aasta Aafrika rahvaste karikavõistluste poolfinaalis lõi ta värava Ekvatoriaal-Guinea vastu. 2017. aasta Aafrika rahvaste karikavõistluste veerandfinaalis lõi ta värava Kongo DV vastu.

Isiklikku
---------

Tema isa Abedi Pele oli üks kuulsamaid Aafrika jalgpallureid. Ka tema vennad André ja Ibrahim Ayew on jalgpallurid.

Saavutused
----------

Olympique de Marseille
* Ligue 1: 2009–10
* Coupe de la Ligue: 2010, 2011, 2012
* Trophée des Champions: 2010, 2011

Välislingid
-----------

 Jordan Ayew – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Ghana koondis  –  2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Adams
* 2 Inkoom
* 3 Gyan (c)
* 4 Opare
* 5 Essien
* 6 Acquah
* 7 Atsu
* 8 Badu
* 9 Prince
* 10 A. Ayew
* 11 Muntari
* 12 Kwarasey
* 13 J. Ayew
* 14 Adomah
* 15 Sumaila
* 16 Dauda
* 17 Rabiu
* 18 Waris
* 19 Jonathan
* 20 Asamoah
* 21 Boye
* 22 Wakaso
* 23 Afful
* Treener: Appiah

 | Ghana |
**Željko Šturanović** (serbia kirillitsas *Жељко Штурановић*; 31. jaanuar 1960 Nikšić – 30. juuni 2014 Pariis) oli Montenegro poliitik. Ta oli aastatel 2006–2008 Montenegro peaminister.

Ta lõpetas aastal 1983 Montenegro Ülikooli õigusteaduskonna. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta ühes Montenegro raadiojaamas justiitsteenistuse juhina. Aastal 1993 valiti ta Montenegro Sotsialistide Demokraatliku Partei nimekirjas Serbia ja Montenegro parlamenti. Ta on juhtinud Serbia ja Montenegro parlamendis oma erakonna fraktsiooni. Aastal 2001 sai tast Montenegro justiitsminister. Pärast Milo Đukanovići tagasiastumist sai tast 10. novembril 2006 Montenegro peaminister; parlamendis anti tema peaministriks saamise poolt 42 häält, vastuhääli oli 28. Tema peaministriks oleku ajal allkirjastas ta lepingu alustada stabiliseerimis- ja assotsieerimisprotsessi Euroopa Liiduga.

Ta astus 31. jaanuaril 2008. aastal tervislikel põhjustel (kuna tema kopsust leiti kasvaja) ametist tagasi; 29. veebruaril 2008 kinnitas Montenegro parlament (skupština). Željko Šturanović suri 30. juunil 2014 Pariisis 54-aastaselt.

Isiklikku
---------

Željko Šturanović oli abielus ja tal on kaks last.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Milo Đukanović** | **Montenegro peaminister**2006–2008 | Järgnev**Milo Đukanović** |
**Juha Tapani Rehula** (sündinud 3. juunil 1963 Hollolas) on Soome poliitik (Keskerakond). Ta oli 29. maist 2015 kuni 10. juulini 2017 Juha Sipilä valitsuses sotsiaalteenuste minister.

Ta sündis aastal 1963 Hollolas. Ta on lõpetanud sotsiaaltöö alal aastal 1986 Lahti kaubanduskooli ja aastal 1990 Tampere Ülikooli.

Ta on töötanud aastatel 1990–1991 Valkeala valla varahoidjana, aastatel 1992–1994 füüsilisest isikust ettevõtjana, aastatel 1995–1996 Pukkila valla omavalitsuse sekretärina ja aastatel 1996–1999 Padasjoki vallas haldusdirektorina.

Ta oli aastal 1985 Hollola vallavolikogu liige aastast 1985 ning vallavolikogu esimees aastatel 1997–1998 ja 2001–2010. Aastal 2006 sai ta Eduskunna asendusliikmeks (kui Sirkka-Liisa Anttila valiti Euroopa Parlamendi liikmeks). Ta oli sotsiaal- ja tervishoiuministriks 24. maist 2010 kuni 22. juunini 2010 Matti Vanhaneni teises valitsuses ja 22. juunist 2010 kuni 22. juunini 2011 Mari Kiviniemi valitsuses.

Isiklikku
---------

Rehula on abielus ja tal on kaks last. Tal on kapteni auaste.
Sergei Dorenko (2017)
**Sergei Dorenko** (vene keeles Сергей Леонидович Доренко; 18. oktoober 1959 Kertš – 9. mai 2019 Moskva) oli vene ajakirjanik, sotsioloog ja produtsent. 

Ta oli raadiojaama Govorit Moskva (Говорит Москва 'Räägib Moskva') peatoimetaja (2014–2019). 

Ta lõpetas aastal 1982 Patrice Lumumba nimelise Rahvaste Sõpruse Ülikooli, saades kolm kvalifikatsiooni: filoloog, vene keele kui võõrkeele õpetaja, hispaania keele tõlk ja portugali keele tõlk.

Aastatel 1977–1982 töötas ta tõlgina ÜLKNÜ delegatsioonide juures Aafrikas ja Ladina-Ameerikas.
1982–1984 NSV Liidu Kõrgema ja Kesk-erihariduse Ministeeriumi tõlgina Angolas.

Alates 1. aprillist 1985 töötas ta Kesktelevisioonis. 1990–1991 oli ta NSV Liidu Teleraadiokomitee välisuudiste saadete toimetaja, saatejuht-kommentaator ja korrespondent.

Jaanuaris 1991 vallandati ta Kesktelevisioonist seoses Lätis ja Leedus toimunud sündmuste "ebaõige" käsitlemisega. Märtsis 1991 oli ta üks telesaate "Vesti" loojaid ja saatejuht.

1992–1993 juhtis ta uudistesaateid telekanalis Ostankino .

1993 – telejaama CNN Hispaania uudiste korrespondent. 

1993–1994 oli ta Moskva sõltumatu telekanali TV-6 Moskva (ТВ-6 Москва) infotoimetuse juht.

Aastal 1995 töötas Dorenko telekanali ORT saatejuhina. Tema saated kõrvaldati eetrist pärast seda, kui ta oli teinud reportaaži Boriss Jeltsini ja Viktor Tšernomõrdini tervislikust seisundist. 

1996. aastal hakkas ta tegema jutusaateid telekanalis Ren TV. Oktoobris 1996 edutati Dorenko telekanali ORT (ОРТ) uudistesaate "Vremja" peaprodutsendi esimeseks asetäitjaks ning märtsist 1998 jaanuarini 1999 oli ta "Vremja" peaprodutsent ja saatejuht. Vallandati intervjuude seeria eest, milles ta paljastas mõnede KGB juhtide ebaseaduslikku kommertstegevust. 

Septembrist 1999 septembrini 2000 juhtis ta omanimelist autorisaadet telekanalis ORT. 
Dorenko kõrvaldati eetrist pärast seda, kui ta oli kritiseerinud Vladimir Putini tegevust allveelaeva Kursk hukkumise järel.

Septembris 2001 tekkis tal võimalus jätkata oma saate juhtimist kanalis (ЗАО ТРВК «Московия»). 

Aastal 2003 astus Dorenko Venemaa Föderatsiooni Kommunistlikku Parteisse, märtsis 2012 astus parteist välja.

2004–2008 tegi Dorenko kaastööd raadiojaamale Ehho Moskvõ. 2008–2013 oli ta raadiojaama Russkaja Služba Novostei (Русская служба новостей) saatejuht ja peatoimetaja. 

2013–2014 – saatejuht telekanalis TV Tsentr. 

Alates veebruarist 2014 kuni elu lõpuni töötas Dorenko raadiojaama Govorit Moskva (Говорит Москва) peatoimetajana. 

Dorenko hukkus 9. mail 2019 liiklusõnnetuses Moskvas Kurski vaksali lähedal. Juhtides mootorratast, hakkas tal halb, ratas sõitis vastassuunda ja põrkas vastu kõnnitee äärekivi. Dorenko viidi üliraskete vigastustega haiglasse, kus suri teadvusele tulemata.

Viited
------

1. ↑  Suri Sergei Dorenko
2. ↑  Dorenkol uus raadio
3. ↑  Ostankino uudised
4. ↑  Dorenko läheb taas eetrisse
"**De motu corporum in gyrum**" ("Kehade liikumisest orbiidil") on käsikiri, mille Inglise füüsik Isaac Newton saatis 1684. aasta novembris astronoom Edmund Halleyle.

Varem samal aastal oli Halley Newtonit külastanud ning küsitlenud teda probleemide asjus, mille üle tol ajal arutlesid Halley ja talle lähedased teadlased Londonis, sealhulgas Christopher Wren ja Robert Hooke.

Teose pealkiri on oletuslik, kuna algne käsikiri on kaotsi läinud. Selle sisu on taastatud teiste dokumentide põhjal, milleks on kaks tollast koopiat ning üks visand. Ainult visandil on pealkiri, mõlemad koopiad on pealkirjata.

Käsikiri (mida tavaliselt nimetatakse lühidalt "De Motu", kuid Newtonil on ka teisi samuti algavate pealkirjadega teoseid) sisaldas tähtsaid matemaatilisi kontseptsioone, mis põhinesid kolmel valemil, mida tänapäeval tuntakse Kepleri seadustena (enne Newtoni töid ei peetud neid üldiselt seadusteks). Halley teatas Newtoni saadetisest Kuninglikule Seltsile 10. detsembril 1684 (vkj). Pärast Halley edasist julgustust jätkas Newton tööd ning kirjutas samadel teemadel oma peateose "Philosophiae Naturalis Principia Mathematica", mille tuum sisaldub juba "De Motus" ning kordub "Principias".
**"The Eastern Origins of Western Civilisation"** ('Lääne tsivilisatsiooni Ida lätted') on John M. Hobsoni raamat, mis on suunatud eurotsentrismi ja ajaloolise teooria vastu, mis väidab, et Lääne tõus pärast 1492. aastat olla "neitsist sünd". Teos näitab, et Lääne tõus tulenes ta vahekordadest sel ajal tehniliselt ja sotsiaalselt arenenuma Ida tsivilisatsiooniga. 

Euroopa omandas mõneks ajaks Ida ressursid (maa, töö ja turu) mitte läbi vabakaubanduse, vaid läbi imperialismi. Raamat tõestab faktiliselt, et maailmakaubandus oli olemas juba enne Euroopa kaubanduse sellesse Ameerikast röövitud ja kaevandatud kulla ja hõbeda abil lülitumist, et valgustuse sotsiaalsed ja ökonoomilised teooriad tulid enam kokkupuutest uute kultuuridega kui Kreeka ja Roomaga seotud renessansist ja et Euroopa hegemoonia tulenes pigem situatiivsest edust kui mingitest ülemuslikest eripäradest ja iseloomujoontest. (Arvatakse, et Euroopa edu olevat tingitud tapmisvajadusest ja -oskusest. Sõjandusteoreetikud on seletanud seda tulenevust Skandinaavia ja sealt tulnud germaani rahvaste omaaegsest vajadusest tappa sügisel hulgi talvevarudeks ületalve mittepeetavaid loomi.) Usk, et Euroopa hegemoonia tulenes vabakaubandusest ja ratsionaalsest valitsemises olla vaid patriootiline müüt. Faktiliselt võitsid eurooplased "kauplemisõigused" kätte jõuga (19. sajandi alguses polnud neil veel Hiinale suurt midagi muud pakkuda kui India oopiumi) ja Suurbritannia arendas oma industrialiseerimist jõulise protektsionismi abil. Paljud, enam kui seda on tavaliselt tunnistatud, Euroopa industrialiseerimise ja progressi jaoks olulised leiutised pärinevad Kaug-Idast (valdavalt Hiinast). 

Raamat kirjutab mõnel määral lahti ka Jaapanis Euroopa uusajal toimunud arengut, mis omakorda seletab Jaapani näiliselt kiiret edu industriaalriigi ülesehitamisel. Näiteks võeti ennetustehingud (futuurid) Jaapanis kasutusele juba 1730. aastatel, Euroopas alles 1867. aastal (Frankfurdis). 

Rohkete allikatega toestatud raamatu väärtust vähendab see, et selle toon ja osa mahust on asjast kirjutamise asemel suunatud (massikultuuri poolt tarbitud) omaaegsete eurotsentristlike ajaloomüütide vastu. Teema valiku, asetuse ja suunitluse tõttu ei leia raamatus käsitlemist Kaug-Ida kõrgkultuuri sügavamate väärtuste otsene ja kaudne varajasem ja ka praegusel ajal jätkuv mõju. (Nagu morfoloogiline mõtlemine ja selle aparatuur ning nendega seotud distsipliinid ja psühhosomaatiline enesearendus.)

Kirjandus
---------

* *The Eastern Origins of Western Civilisation* Cambridge University Press 2004; ISBN 0-521-54724-5; 392 lk
**Elle-Mall Sadrak** (sündinud **Keevallik** 1988) on eesti arst.

Haridus
-------

Ta on pärit Keilast, kus lõpetas algkooli. 2007. aastal lõpetas ta Jakob Westholmi Gümnaasiumi. Tartu Ülikooli arstiteaduskonna lõpetas 2013. aastal.

Töö
---

2013. aastast oli resident peremeditsiini erialal. Selle kõrvalt töötas ta Põhja-Eesti Regionaalhaigla erakorralise meditsiini osakonnas, algul abiarstina ja hiljem valvearstina. Lisaks perearstitööle ja tööle erakorralise meditsiini osakonnas on ta ka Kaitseressursside Ameti ekspertarst ning töötab ka õiguskantsleri büroo tellimusel. 

Alates 1. oktoobrist teenindab Saue linna ja Saue valla elanikke Laagri perearstikeskuses.

Liikmesus
---------

Alates 2014. aastast kuulub Eesti perearstide seltsi juhatusse ning on seotud mitmesuguste töörühmade tööga nii sotsiaalministeeriumis, Eesti Haigekassas, teistes erialaseltsides kui ka Terviseametis.

Esinemisi
---------

Peab perearstidele ja -õdedele loenguid pisikirurgiast. 9. märtsil 2021 esines ta Riigikogu ees ettekandega COVID-19 vaktsineerimise hetkeseisust perearsti vaates.

Viited
------

1. ↑  Saue vallaleht Koduvald, 1. november 2016, lk 3
2. ↑  Elle-Mall Sadrak esinemine riigikogus
Joon-i logo.
**Joon** on Prantsuse lennufirma, mille kodulennujaam on Pariisi Charles de Gaulle'i lennujaam. See on Prantsusmaa rahvuslikku lennufirma Air France´i tütarettevõte.

  


Prantsusmaa
Prantsusmaa lennufirmad

Aigle Azur **·** 
Air Austral **·** 
Air Calédonie **·** 
Air Calédonie International **·** 
Air Caraïbes **·** 
Air Caraïbes Atlantique **·** 
Air France **·** 
Air Guyane **·** 
Air Loyauté **·** 
Air Méditerranée **·** 
Air Moorea **·** 
Air Saint-Pierre **·** 
Air Tahiti **·** 
Air Tahiti Nui **·** 
Air Tourisme Instruction Service **·** 
Airbus Transport International **·** 
Airlinair **·** 
Atlantique Air Assistance **·** 
Atlantique Air Lines **·** 
Blue Line **·** 
Brit Air **·** 
CCM Airlines **·** 
Chalair **·** 
Corsairfly **·** 
Europe Airpost **·** 
Hex'Air **·** 
HOP! **·** 
JDP France **·** 
Joon **·** 
L'Avion (OpenSkies) **·** 
New Axis Airways **·** 
Pan Européenne **·** 
PEAS **·** 
Rectimo Air Transports **·** 
Régional **·** 
St Barth Commuter **·** 
Transavia France **·** 
Tropic Airlines **·** 
Twinair **·** 
Twin Jet **·** 
XL Airways France **·** 
Aero Charter DARTA **·** 
Aero Services Executive **·** 
Air Antilles Express **·** 
Eagle Aviation France **·** 
Finist'air **·** 
Flandre Air **·** 
Octavia Airlines **·** 
Sud Airlines **·** 
Take Air **·** 
Wan Air
**Elle Puurmann** (aastani 1978 **Rebane**, sündinud 12. juulil 1957 Järvamaal) on eesti biogeograaf ja ökoloog.

Elulugu
-------

Puurmann lõpetas 1975 Türi Keskkooli (kuldmedaliga) ja 1980 Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna. 1996. aastal kaitses ta teadusmagistri kraadi geoökoloogias Tallinna Pedagoogikaülikoolis väitekirjaga "Inimmõju Eesti väikesaarte arengule viimastel aastatel".

1980–1992 oli Puurmann Tallinna Botaanikaaia saarte maastike ja 1993–1996 Eesti TA Ökoloogia Instituudi geoökoloogia osakonna saarte töörühma liige, 1996–2001 Lääne-Eesti Saarestiku Biosfäärikaitseala Läänemaa Keskuse spetsialist, 2002–2005 Silma looduskaitseala Rumpo (Vormsi) teaduskeskuse peaspetsialist, 2006– Riikliku Looduskaitsekeskuse Hiiu-Lääne regiooni kaitse planeerimise peaspetsialist.

Teadustöö
---------

Elle Puurmanni peamine uurimisvaldkond on Eesti saarte ja rannikualade maastike struktuur, seisund ja arengutendentsid seoses loodusgeograafiliste ja inimtekkeliste aspektidega. Aastast 1993 on ta mitme uurimisprojekti (soolakulised rannamullad Eesti neotektoonilise maakerkega randadel jt) ning keskkonnaseisundit hindavate lepinguliste uurimuste ja riikliku bioloogilise mitmekesisuse seire rannikumaastike seire allprogrammi täitja. Ta on avaldanud üle 30 teadustrükise.

Teoseid
-------

* "Genesis of islets geocomplexis in the Väinameri" (kaasautorid U. Ratas, T. Kokovkin). Tallinn, 1988
* "Human impact on the development of landscape structure of the islets of West-Estonia" (kaasautor U. Ratas). // Eesti TA Toimetised. Ökoloogia 4 (1994) 1
* "Long-term changes in insular landscapes on the example of Vohilaid, West-Estonia" (kaasautorid U. Ratas, T. Kokovkin). // Estonia. Geogr. Studies. Tallinn, 1996
* "Impact of birds on the development of the landscape of Estonian small islands" (kaasautorid U. Ratas, E. Mägi). // Estonia. Geogr. Studies. Tallinn, 2000
* "Rannikumaastike seire" (kaasautorid U. Ratas, R. Rivis). // "Eesti keskkonnaseire 2001" Tartu, 2002
* "A landscape geochemical approach in insular studies as examplified by islets of the eastern Baltic Sea" (kaasautor). // Landscape Ecology 18 (2003) 2
* "Diversity of Estonian coastal landscapes: past and future" (kaasautorid U. Ratas, R. Rivis). // "European Rural Landscapes: Persistence and Change in a Globalising Environment" Boston/Dordrecht/London, 2004

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Eesti teaduse biograafiline leksikon", 3. köide

Kirjandus
---------

* Virkus, R. "Tallinna Pedagoogikaülikool läbi aegade" Tallinn, 1998, lk 173
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, märksõna ""Puurmann, Elle""

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Giovanni Schiaparelli** (14. märts 1835 – 4. juuli 1910) oli Itaalia astronoom ja teaduse ajaloolane.

Schiaparelli lõpetas 1854. aastal Torino Ülikooli ja töötas seejärel Berliini, Pulkovo ja Brera observatooriumites. 

Schiaparelli uuris komeete ja meteoorivoole ning vaatles ka Marssi. 1877. aastal märkas ta Marssi vaadeldes struktuure, mida ta nimetas *canali*deks. *Canali* tõlgiti inglise keelde valesti, mistõttu arvati et Schiaparelli nägi Marsi pinnale ehitatud kanaleid mille tõttu arvati, et planeedil on elu. Astronoomid jõudsid hiljem järeldusele, et Schiaparelli nägi Marssi vaadeldes optilisi illusioone ja mingeid kanaleid pole Marsile ehitatud. Tõlkimisel tekkinud eksitus sai lõplikult kinnituse 1964. aastal kui NASA kosmoseaparaat Mariner 4 pildistas Marsist möödudes selle pealispinda ja ei leidnud mingeid kanaleid.

Viited
------

1. ↑  "Giovanni Virginio Schiaparelli". *Encyclopedia.com*. Vaadatud 21. mai 2019.
2. ↑  "Giovanni Schiaparelli". *Windows to the Universe*. Vaadatud 21. mai 2019.
3. ↑  "The 'Canali' and the First Martians". *NASA*. Vaadatud 21. mai 2019.
Frankie Valli and the Four Seasons 2012. aastal Londonis Royal Albert Hallis
**The Four Seasons** on USA *rock*- ja popansambel. Ansambli solist on peaaegu kogu selle tegevuse aja vältel olnud Frankie Valli.

Ansambel sai alguse 1950. aastatel. Aastatel 1956–1960 kandis see nime **The Four Lovers**. 1960. aastal sai ansambli nimeks The Four Seasons. Sel ajal kuulusid ansamblisse lisaks Vallile klahvpillimängija ja tenor Bob Gaudio, kitarrist ja bariton Tommy DeVito ning basskitarrist ja bass Nick Massi. Alates 1970. aastast on ansambel tuntud ka nime all **Frankie Valli and the Four Seasons**.

Ansambli edukaim periood jäi aastatesse 1962–1968, mil USA singlite edetabeli Billboard Hot 100 esikolmekümnesse jõudis 25 ansambli singlit, millest "Sherry" (1962), "Big Girls Don't Cry" (1962), "Walk Like a Man" (1963) ja "Rag Doll" (1964) jõudsid esikohale. Hiljem õnnestus ansamblil edetabelis edu saavutada 1975. aastal diskolauludega "Who Loves You", mis jõudis singlite edetabelis kolmandale kohale, ja "December, 1963 (Oh, What a Night)", millest sai ansambli viies esikohahitt. The Four Seasoni teised tuntumad laulud on muuhulgas veel ka "Can't Take My Eyes Off You" (1967) ja "Beggin'" (1967), millest viimast on kaveranud teiste seas Madcon (2007) ja Måneskin (2017).

The Four Seasons oli The Beach Boysi kõrval vaid üks kahest USA ansamblist, mida saatis edetabelites edu enne ja pärast Briti invasiooni ning selle kestel. 1990. aastal võeti ansambli algkoosseis Rock'n'rolli Kuulsuste Halli ja 1999. aastal Vocal Group Hall of Fame'i liikmeks The Four Seasons on üks läbi aegade edukamaid ansambleid, ansambli plaate on maailmas ostetud üle 100 miljoni.

The Four Seasonsi ansambli lugu on aluseks Broadway muusikalile "Jersey Boys", mille põhjal valmis 2014. aastal mängufilm "Jersey poisid" ("Jersey Boys").
*Lehekülg "Casanova" suunab siia; muu kasutuse kohta vaata lehekülge Casanova (täpsustus)*
Giacomo Casanova portree tema venna Francesco sulest (umbes 1750–1755).
**Giacomo Girolamo Casanova de Seingalt** (2. aprill 1725 Veneetsia – 4. juuni 1798 Duchcov) oli Itaalia seikleja ja kirjanik, Francesco Casanova vanem vend, kes pärines Veneetsia vabariigist. Tema autobiograafiat "Histoire de ma vie" ("Minu elulugu") peetakse üheks autentsemaks allikaks Euroopa 18. sajandi seltskonnaelu kohta.

Casanova oli sedavõrd kuulus oma rohkete naissuhete poolest, et tema nime kasutatakse naisteküti võrdkujuna (sarnaselt Don Juaniga). Elu jooksul kohtus ta Euroopa kuningate, paavstide ja kardinalidega, samuti selliste vaimuhiiglastega nagu Voltaire, Goethe ja Mozart. Viimased eluaastad veetis ta krahv Joseph Karl von Waldsteini raamatukoguhoidjana Tšehhimaal, nüüdses Duchcovi lossis, kirjutades samas ka oma eluloo.

Kirjandus
---------

* Hannu Mäkelä "Casanova ehk Ciacomo Casanova tee naistemehest kirjanikuks" (biograafiline romaan). Tõlkija Kadri Jaanits. Tallinn: Varrak, 2009
| Giovanni Di Lorenzo |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Euroopa meistrivõistlused |
| **Kuld** | 2020  |  |

**Giovanni Di Lorenzo** (sündinud 4. augustil 1993 Castelnuovo di Garfagnanas) on Itaalia jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Napoli ja Itaalia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Regginas, debüteerides hooajal 2010–11 Itaalia esiliigas. Aastatel 2015–2017 mängis ta Itaalia tugevuselt kolmanda liiga klubis Matera.

2017. aasta augustis sõlmis ta lepingu Itaalia esiliiga klubiga Empoli, kellega võitis ta hooajal 2017–18 Itaalia esiliiga ja tõusis järgmisel hooajal Itaalia kõrgliigasse.

2019. aasta juunis siirdus ta kaheksa miljoni euro eest Napolisse.

Itaalia jalgpallikoondises debüteeris Di Lorenzo 15. oktoobril 2019 EM-i valikmängus Liechtensteini vastu. 2021. aastal tuli Itaalia koondisega Euroopa meistriks.

Saavutused
----------

Empoli
* Serie B meister: 2017–18

Napoli
* Coppa Italia võit: 2019–20

Itaalia
* Euroopa meister: 2020

| * v
* r
Itaalia koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Sirigu
* 2 Di Lorenzo
* 3 Chiellini (c)
* 4 Spinazzola
* 5 Locatelli
* 6 Verratti
* 7 Castrovilli
* 8 Jorginho
* 9 Belotti
* 10 Insigne
* 11 Berardi
* 12 Pessina
* 13 Palmieri
* 14 Chiesa
* 15 Acerbi
* 16 Cristante
* 17 Immobile
* 18 Barella
* 19 Bonucci
* 20 Bernardeschi
* 21 Donnarumma
* 22 Raspadori
* 23 Bastoni
* 24 Florenzi
* 25 Tolói
* 26 Meret
* Treener: Mancini

 | Itaalia |