recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
pls tooge emt ja elion tagasi ;( PALUN. TOOGE EMT JA ELION TAGASIIIIIIIIIIIIIIIIIIII. NAGU CMON, EMT-l OLI LEPATRIINU. ☃☃ 

Kuni septembrini 2014 oli Eesti Telekom valdusfirma, mille tütarettevõtted Elion Ettevõtted AS ja AS EMT pakkusid telekommunikatsiooni teenuseid. Telia Company kontserni restruktureerimise käigus ühendati 1. septembril 2014 Eesti Telekomi senised tütarettevõtted Elion ja EMT valdusfirmaga ning ühendettevõte jätkas tegutsemist AS Eesti Telekomi nime all. Brändid Elion ja EMT jäid sealjuures endiselt alles.

20. jaanuaril 2016 muutis Eesti Telekom oma ärinime Telia Eesti AS-iks ning asendas ka senised brändid Elion ja EMT Teliaga.

AS Telia Eesti aktsiakapital koosneb 137 954 528 nimiväärtuseta lihtaktsiast. Kõik aktsiad kuuluvad ettevõtte omanikfirmale Telia Company AB.

2010. aasta alguseni olid Eesti Telekomi aktsiad noteeritud Tallinna börsil. Ettevõtte börsilt äraviimise algatas TeliaSonera pärast Eesti Telekomi vähemusosaluste omandamist Eesti riigilt ja väikeaktsionäridelt.

Ettevõte on Eesti Infotehnoloogia ja Telekommunikatsiooni Liidu liige.

7. juunil 2023 müüs Telia Eesti nii Microlingilt 2001. aastal ostetud online.ee-lõpulised kui ka Elioni hot.ee- ja suhtlus.ee-lõpulised tasuta hallatud meiliaadressid Fjordmail Technologies ASile, mis muutis augustis 2023 nime, see on Inbox.Com AS. 8. augustil 2023 korraldatud meiliaadresside üleandmine ebaõnnestus nii suures ulatuses, et Telia Eesti oli sunnitud uuesti meiliklientidega tegelema.

Viited
------

1. ↑  Majandusaasta aruanne 2017. Telia Eesti AS.
2. ↑  Telia Eesti pressiteade 7. juunil 2023
3. ↑  Telia Eesti pressiteade 10. augustil 2023
4. ↑  Eesti kasutajad ei saa online.ee kontodele ligi. Postimees, 12. august 2023

Välislingid
-----------

* Telia koduleht
* Mikk Salu: "Telia Eesti imeline internet: kuus korda aeglasem, aga see-eest poole kallim" Eesti Ekspress, 27. mai 2020
* Mikk Salu: "Telia nöörib ettevõtjaid eriti rängalt: sama kiire interneti eest makstakse kordades rohkem kui Leedus või Poolas" Eesti Ekspress, 3. juuni 2020
**Tiegaži** (vanasti ka **Tiegažu muiža**) on küla (*vidējciems*) Lätis Limbaži piirkonnas Katvari vallas. Küla asub valla keskosas merepinnast 90 meetri kõrgusel ja jääb valla keskusest Pociemsist 7,5, piirkonna keskusest Limbažist 8 ja Riiast 97 km kaugusele.

Tiegaži on tekkinud endise Tiegaži mõisa keskuse juurde. Nõukogude perioodil asus seal Katvari sovhoosi keskasula. Külas asub Tiegaži bussipeatus.

Tiegaži mõisa allee pärnad, Tiegaži mõisa allee saar ja Tiegaži tamm on looduskaitse all.

Külast läheb läbi maantee P13.

Aastal 2007 oli külas 145 elanikku.

Vaata ka
--------

* Tiegaži mõis

Viited
------

1. ↑  Läti Ruumiandmete Agentuur
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
4. ↑  Vietvārdu datubāze

| * v
* r
Katvari valla asulad |
| --- |
| 
Jomalas **·**  Katvari **·**  Līcīši **·**  **Pociems** **·**  Priedes **·**  Stirnas **·**  Tiegaži **·**  Upēni **·**  Viekaži |
**Sotsiaalne kontroll** on normide ja suhtumiste kogum, mis on suunatud inimeste sellise käitumise tagamisele, mis on vastavuses antud sotsiaalse grupi, klassi ja ühiskonna huvidega
Sotsiaalne kontroll saabki võimalikuks tänu faktile, et isikud omandavad võime käituda viisil, mis on kooskõlas teiste inimeste ootustega.

**Formaalne sotsiaalne kontroll** on nähtus kus õigusasutused kontrollivad oma õigusadressaatide õiguspärast käitumist. 
**Mitteformaalne sotsiaalne kontroll** on see kui teostatakse kontrolli mitteõigusnormide täitmise üle, ehk õigusväliste normide täitmise üle.

Ajaloost
--------

Tööstuseelses ühiskonnas (keskaeg) oli hälbivusega võitlemise põhivormiks hälbija eristamine ühiskonnast: tapmine, väljasaatmine, sandistamine, märgistamine, ränk vanglakaristus.
Tööstuslikus ühiskonnas omandas sotsiaalne kontroll üha enam institutsionaalse iseloomu (kohtusüsteem, haiglatesüsteem), eristamiselt ja karistamiselt mindi üle hooldusele. Eesmärgiks muutus hälvikute normaliseerimine, nende normaalse toimimise taastamine. Sellega seoses määratleti üha täpsemalt ka norme (seadusandlus, haiguste sümptomaatika). Tehnokraatlik lähenemine lõi suured kombinaat-haiglad ja vanglad, mida iseloomustas personali kitsas spetsialiseerumine ja tööjaotus. Organiseerus ka kuritegelik maailm - maffia, uimastikaubandus.
Tööstusjärgses ühiskonnas muutus sotsiaalne kontroll ennetavaks ehk preventiivseks, pööratakse tähelepanu keskkonna seisundile ja riskirühmadele. Samas jälgib nüüd sotsiaalne kontroll mitte ainult hälbinuid, vaid kõiki inimesi. Sotsiaalne kontroll individualiseerub. Kõiki ei mõõdeta enam sama normiga, arvestatakse indiviidi erinevusi ja vajadusi. Ravimisel, ümberkasvatamisel lähtutakse hälbinu subjektiivsetest kogemustest. Kontroll muutub tolerantsemaks, kaob selge piir normaalse ja ebanormaalse vahel. Igal inimesel on nii normaalseid kui ebanormaalseid jooni. Püütakse vältida sotsiaalset "märgistamist".

Sugupoolel põhinev sotsiaalne kontroll
--------------------------------------

Sugupoolel põhinev sotsiaalne kontroll (*gendered social control*) hõlmab positiivseid ja negatiivseid sanktsioone, mida rakendatakse ühiskonna poolt vastavalt kas ootuspärase ja sobiliku või sotsiaalselt kohatu käitumise korral. Sotsiaalne kontroll toimib nii formaalsel kui mitteformaalsel tasandil ning sunnib inimesi järgima sugupoolele kehtestatud norme ja ootusi. Sugupoolekohase käitumise korral väljendatakse tunnustust, heakskiitu või toetust, vastupidisel juhul aga hukkamõistu, halvakspanu.

Vaata ka
--------

* Karistusõigus
* Eetika
* Sotsiaalne kapital

Välislingid
-----------

* Social control
**Koigi mõis** (saksa keeles *Koik*) oli Kavastu mõisa karjamõis Haljala kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Kõldu küla lähedal Haljala vallas Lääne-Virumaal.

Viited
------

1. ↑  Koigi mõis (Haljala) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
2. ↑  Koigi krjms, www.eki.ee

Välislingid
-----------

* Koigi mõis (Haljala) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Haljala kirik
Haljala kihelkond

**Kirik**: Haljala kirik  

**Mõisad**: Aari mõis | Aaspere mõis | Annikvere mõis | Aru mõis | Ernemaa mõis | Essu mõis | Haljala kirikumõis | Harmi mõis | Holsta mõis | Idavere mõis | Jalumäe mõis | Kaliküla mõis | Kandle mõis | Karula mõis | Kavastu mõis | Koigi mõis | Kodavere mõis | Kärmu mõis | Käsmu mõis | Lihulõpe mõis | Loobu mõis | Läsna mõis | Maheda mõis | Metsiku mõis | Mõisalõpe mõis | Oandu mõis | Paduri mõis | Rassivere mõis | Sagadi mõis | Sauste mõis | Selja mõis | Tammispea mõis | Tatruse mõis | Telliste mõis | Tereski mõis | Tõikvere mõis | Tõugu mõis | Vanaküla mõis | Vanamõisa mõis | Varangu | Veltsi mõis | Vihula mõis | Võle mõis
**Tilti** on küla (*mazciems*) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Grobiņa vallas.

Küla asub valla lõunaosas, merepinnast 20 meetri kõrgusel Otaņķe jõe kaldal. Tilti jääb valla keskusest Dubeņist 5,5, piirkonna keskusest Grobiņast 14 ja Riiast 219 kilomeetri kaugusele.

Küla on endine metsatööstuskeskus, sealse silla juures asusid kolm metskonda: Tilti, Kalnišķi ja Ošenieki, kuigi viimane jääb tänapäeva Gavieze valda. Aastani 2021 kuulus küla Grobiņa piirkonda.

Looduskaitse all on külas kasvav sanglepp ümbermõõduga 3,82 ja kõrgusega 18 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,83 ning kõrgusega 23 meetrit, ja pärn ümbermõõduga 4,34 meetrit.

2005. aastal oli külas 30 elanikku.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

| * v
* r
Grobiņa valla asulad |
| --- |
| 
Ālande **·**  Āres **·**  Cimdenieki **·**  **Dubeņi** **·**  Grobiņa **·**  Gūžas **·**  Iļģi **·**  Jaundubeņi **·**  Keramika **·**  Otrie Dubeņi **·**  Pirmie Dubeņi **·**  Robežnieki **·**  Rolava **·**  Tilti **·**  Trešie Dubeņi **·**  Vītiņi |
**Ivanhoe** on Urmas Alenderi emigreerumise  ajendil tekkinud Ivan Makarovi (solist, laulude autor ja produtsent) projekt.

Makarov on kirjutanud Alenderile ja Rujale palju laulutekste eesti ja vene keeles, Urmase lahkumisega Rootsi koostöö katkes. Kirjutamine teistele esitajatele ei pakkunud Makarovile võrdväärset inspiratsiooni ja ta hakkas Alenderi soovitusel ise esitama oma meloodilise proge stiilis lugusid. Urmas Alender oli uue projekti esimene retsensent (vt Alenderi kiri video alguses). Seaded olid Igor Garšneki sulest, kitarri mängis Ivar Liinev (Velders, Vanemõde), helirežissööriks Mati Brauer, hiljem Igor Garšnek.

Järgnesid mitmed esinemised Eesti Televisioonis (režissöör Valdeko Puulinn), ballaad "Looda" oli pikemat aega Vikerraadio "Soovikontserdi" üks lemmikuid, suure saate tegi Brauer ise, Tõnis Erilaiu "Soovid, soovid, soovid..." esitles mitut lugu, Kaidi Kleini juhitud edetabelisse jõudis lugu "Hirmude küüsis". Kanal 2 tegi Ivan Makarovist kui muusikust ja raadiomehest saate (režissöör Merike Veskus), selles näidatud videotest oli "Hingede defilee" pärast Estonia hukku üks Kanal 2 mängitavamaid lugusid ja näidati ka hiljem saates "Reporter".

Kõik lood olid salvestatud kahes variandis – eesti- ja venekeelsetena, v.a Urmas Alenderi "Tuumavaba Eesti" ja "Taevased ratsanikud", mis olid tehtud ainult venekeelsetena. Mõned lood kõlasid ka üleliidulises raadiojaamas Junostj. Kõik vene lood olid antud firma Melodija Moskva peakorterisse lootuses, et sealt valitakse materjal ühe LP jaoks. Täiesti ootamatult võeti kõik tööd vastu ja anti välja kogunisti kaks LP-d, mis jäid viimasteks eesti muusikute üleliidulise tiraažiga plaatideks ajaloos. LP "Ozjora" esimene tiraaž oli toodetud Taškendi plaaditehases, lisatiraaži pressis hiljem Aprelevka tehas. LP "Nomen nescio. Sine loco" toodeti Aprelevkas. Plaadil "Ozjora" on ka kolm ansambli Vanemõde muusikute poolt sisse mängitud lugu ja kaks ansambli Data instrumentaalpala. Asi oli nimelt selles, et alguses oli Igor Garšnek päri sellega, et kogu projekt teostub Data nime all, nii et mõlemad plaadid ilmusid esinejanimega "Ivan Makarov ja rokkansambel Data". Hiljem aga tekkis nimega mingi probleem ning Ivan Makarov võttis projektile nime "Ivanhoe", kuid Eesti Raadio fondi vastu võetud lugude ega kummagi vinüülplaadi pealkirju ei olnud enam võimalik tagantjärele muuta. Hiljem ilmus venekeelne kassett "Tšjornõi angel" (Forte 1994) ja eestikeelne CD "Pojale".

Ansambli Ivanhoe avaldatud lugudes mängisid eri perioodidel Igor Garšnek (klahvpillid), Tiit Aunaste (programmeerimine), Ivar Liinev (kitarr), Alo Puustak (kitarr), Mihkel Raud (kitarr), Raul Jaanson (kitarr), S.P.Gulliver (bass, klahvpillid), Marisha Pirke (duett ballaadis "Põhjatuul"). Kõik Ivanhoe albumid ja videod on esitletud Venemaa *heavy*- ja *metal*-muusika liidu poolt *art*- ja *hard rock*'i kategoorias  ja ka

Viited
------

1. ↑  Ivan Makarov: Urmase aasta. Postimees/Arvamus. 31.12.2018.
**Skirsnemunė** on küla (endine linn ja alev) Leedus Jurbarkase rajoonis, Skirsnemunė valla halduskeskus. Külas on postkontor, põhikool, seltsimaja ja raamatukogu. Külas kaevandatakse kriiti ja merglit.

Vaatamisväärsusteks on Bisenė linnuse ase, aastal 1849 ehitatud luteri kirik ja katoliku kirik aastast 1903. Külast on pärit leedu luuletaja ja esseist Jurgis Baltrušaitis, samuti ka Gelgaudaste suguvõsa.

Ajalugu
-------

Skirsnemunė kohal asus muistne Skirsnemunė linnamägi, millele ristisõdijad aastal 1312 Karl von Trieri juhtimisel Christmemeli linnuse (*Christi Memela*, *Kyrsmemel*, *Kirsmomela*) rajasid (selle asukohta on oletatud ka Nemunase lõunakaldal ja Panemunė lossi juures. Sellest ülevalpool asus teine, Bisenė (*Bisena*, *Bisin*) muinaslinnus, mis oli esimene leedulaste linnus, mis ristisõdijate teele jäi. See põles maha aastal 1283 ja 1316 põletasid selle maha ristisõdijad. Aastal 1315 ründasid leedulased Vytenise juhtimisel edutult Christmemelit. Aastal 1324 ründasid leedulased taas Christmemelit, ent ka seekord polnud neil edu. 1328 jätsid ristisõdijad Christmemeli maha, kuna "vappuv maa"" hüvitas linnuse müürid.

Aastal 1431 sõlmisid Saksa ordut esindav Paul von Rusdorff ja Švitrigaila Skirsnemunės rahulepingu, millega Leedu loovtas ordule Palanga ümbruskonna. XV sajandil on mainitud sealset mõisa. XVI sajandil oli Skirsnemunė kujunenud aleviks. Aastal 1523 oli seal juba ka kirik. Aastal 1549 sai alevist Barbara Radziwiłłówna valdus.

Aastal 1792 sai Skirsnemunė linnaõigused, ent Poola jagamise järel kaotas ta need. Vene ajal kandis alev vene keeles nime Скирстымоне. psl. Nõukogude ajal oli Skirsnemunė kohaliku kolhoosi keskasulaks, aleviks jäi see aastani 1970.

Pilte
-----

* Luteri kirikLuteri kirik
* Katoliku kirikKatoliku kirik

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Adolfas Tautavičius. Kristmemelis. Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 101 lk.
3. ↑  Urban, William (2006). Samogitian Crusade. Chicago: Lithuanian Research and Studies Center. lk. 66–67. ISBN 0-929700-56-2.
4. ↑  "Gynybiniai įtvirtinimai (XIII-XVIII a.) Kristmemelis". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. märts 2016. Vaadatud 30. oktoobril 2016.
5. ↑  Lietuvos valdovai (XIII–XVIII a.). Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, Vilnius, 2004. 123 lk.
6. ↑  Скирстымоне. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 4 (Павастерортъ — Сятра-Касы). СПб, 1868, 620 lk.
7. ↑  Juodaičiai. Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 7 lk.

Välislingid
-----------

 Skirsnemunė – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Külakogukonna koduleht
* Infot küla kohta
* Küla portaalis vietoves.Lt
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Harjumaa külast; teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Soodla (täpsustus).* |

---

**Soodla** on küla Harju maakonnas Anija vallas.

Küla läbivad Jägala–Käravete maantee (Piibe maantee) ning Kiiu–Soodla, Soodla–Kehra ja Soodla tee. Küla piires jäävad Jägala–Käravete maantee äärde bussipeatused Soodla ja Soodla kauplus.

Soodla jõgi suubub Soodla külas Jägala jõkke. Soodla jõe suudme juures asub Gabrieli poolsaar, mis on üksikobjektina looduskaitse alla.

Soodlat on esimest korda mainitud aastal 1241 (*Sotal*). 19. sajandi alguses Soodla küla mõisastati. Küla rajati uuesti 20. sajandi esimesel poolel.

Vaata ka
--------

* Soodla sild
* Soodla veehoidla

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  Eesti Nõukogude Entsüklopeedia, Kirjastus Valgus, köide VII (RUND-TING), lk 218, Tallinn, 1975.

Anija valla vapp
Anija valla asulad

**Linn:** Kehra  
**Alev:** Aegviidu  

**Külad:** Aavere | Alavere | Anija | Arava | Härmakosu | Kaunissaare | Kehra | Kihmla | Kuusemäe | Lehtmetsa | Lilli | Linnakse | Looküla | Lükati | Mustjõe | Paasiku | Parila | Partsaare | Pikva | Pillapalu | Rasivere | Raudoja | Rooküla | Salumetsa | Salumäe | Soodla | Uuearu | Vetla | Vikipalu | Voose | Ülejõe
**Niigata Minamata haigus** (jaapani keeles 新潟水俣病 *Niigata Minamata-byō*) oli 1965. aastal Jaapanis Niigata prefektuuris alanud epideemia, mis sarnanes 9 aastat tagasi Kumamoto prefektuuris Minamata linnas alanud Minamata haigusega. Taas oli põhjustajaks elavhõbedamürgitus.

Niigatas sai Minamata haigus alguse samamoodi nagu Minamataski. Sügisest 1964 kuni kevadeni 1965 kaotasid Agano jõe kallastel viibinud kassid mõistuse ja lõpuks surid. Niigata ülikooli professor Tadeo Tsubaki uuris 1965. aasta kevadel kaht patsienti ning avastas neil Minamata haiguse. 31. mail avastas ta Agano jões elavhõbedasaaste ning teatas sellest prefektuuri omavalitsusele, ning 12. juunil avalikustas ta oma avastuse.

Aastatel 1965–1966 hakkas asja uurima Kumamoto ülikooli uurimisrühm (nad olid uurinud ka Minamatas asetleidnud haigust) ja endine Chisso haigla peaarst, doktor Hajime Hosokawa. Neid aitasid prefektuuri omavalitsus, Niigata ülikool, kodanikualgatuslikud organisatsioonid ja kohalikud elanikud. Märtsis 1966 avastati, et reostajaks oli tehase reovesi, ning septembris 1966 teatas Jaapani Tervishoiu-, Töö- ja Heaoluministeerium (厚生労働省 *Kōsei-rōdō-shō*), et Kanose küla lähedal Showa Denko tehase lähedalt leiti samblast metüülelavhõbedat.

Showa Denko tehas algul eitas oma seotust ning väitis, et süüdlaseks on 16. juunil 1964 aset leidnud Niigata maavärina tõttu jõkke imbunud põllumajanduslikud kemikaalid.

Erinevalt Minamatast, elasid Niigata saasteohvrid kaugemal Showa Denko tehasest, mistõttu esimene kohtuasi toimus alles 1968. aastal. 26. septembril 1968 esitas Jaapani valitsus oma lõpliku otsuse, ning kolm aastat ja kolm päeva hiljem, 29. septembril 1971 mõistis Jaapani kohus Showa Denko süüdi. Iga hukkunud ohvri perekonnale tuli tehasel maksta kümme miljonit, ellujäänutele olenevalt sümptomitest üks kuni kümme miljonit, saastunutele nelisada tuhat ning rasedatele naistele, kes pidid abordi tegema, kolmsada tuhat jeeni kompensatsiooni.

Niigata Minamata haigus on üks neljast Jaapani keskkonnareostuse katastroofist Itai-Itai haiguse, Minamata haiguse ja Yokkaichi astma kõrval.
**Silmalaug** ehk **laug** (*palpebra*, mitm *palpebrae*) on paljude imetajate, lindude ja roomajate silma lisaelund. Laugude servale kinnituvad ripsmed. Liigutatav naha- ja lihasekurd tõenäiliselt kaitseb ja niisutab silmamuna eestpoolt.

Osal loomadest on ka nn kolmas silmalaug (*palpebra tertia*).

Silmalaud on mõlemal silmal ning need liigitatakse järgmiselt: 

* alalauks *palpebra inferior;*
* ülalauks *palpebra superior*.

Kalad
-----

Kaladel silmalaud puuduvad.

Maolised
--------

Madude silmi ei kata liikuvad silmalaud, vaid kokkukasvanud laugudest moodustunud läbipaistev nahk – nahkkile, mis katab sarvkesta ja uueneb üheskoos kestamisega.

Inimene
-------

Laugude välimine pind on kaetud õhukese nahaga. Sisepinda katab aga lau-sidekest.

### Lauhaigused

1972. klassifitseeriti lauhaigustena järgmised haiguslikud seisundid: blefariit, blefaroptoos, entroopium, ektroopium, lagoftalm,odraiva, rahetera.

Nüüdisajal on lauhaigused klassifitseeritud Eestis kehtiva RHK-10 alampeatükis H00-H06 – **Silmalau, pisaraelundite ja silmakoopa haigusseisundid**, mida vajadusel täpsustatakse vastavates alamjaotistes.

| Alamjaotised | Nimetus |
| --- | --- |
| [H00] | Hordeool ehk odraiva ja kalaasion ehk rahetera
  |
| [H01] | Muu laupõletik |
| [H02] | Lau muud haigusseisundid |
| [H03] | Lau haigusseisundid mujal klassifitseeritud haiguste korral |

Vaata ka
--------

* Ilukirurgia
* Oftalmoloogia

Viited
------

1. ↑  "Meditsiinisõnastik" 700:2004.
2. ↑  E.Ernits, E.Nahkur,  *Koduloomade anatoomia*, lk 395-396, Eesti Maaülikool, Tartu, Halo Kirjastus, 2013, ISBN 978-9949-426-28-8.
3. ↑  Meeli Roosalu. *Inimese anatoomia*. Kirjastus Koolibri, lk 233, 2010, ISBN 978-9985-0-2606-9.
4. ↑  Eesti nõukogude entsüklopeedia. Kirjastus Valgus, 4. köide (KIRV-MAAO),lk 368, Tallinn, 1972.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Silmalaug** |
**Johann**, hüüdnimega **Alkeemik** (*Johann der Alchimist*; 1406 – 16. november 1464), oli Brandenburg-Kulmbachi markkrahv ja rahuarmastav Brandenburgi markkrahv pärast oma isa Friedrich I tagasiastumist, esimene Hohenzollernite dünastia liige Brandenburgi valitsemas.

Elulugu
-------

Johann oli Friedrich I (1371–1440) ja Elisabethi (1383–1442) vanem poeg.

Pärast abiellumist Saksi-Wittenbergi hertsogi Rudolf III tütre Barbaraga (1405–1465) lootis Johann lõpuks Saksi-Wittenbergi saada, kui Askania dünastia hertsogite liin kord hääbub. Kui see 1422. aasta novembris juhtus, oli keiser Sigismund Hohenzollernitega halbades suhetes ja pakkus Johannile vaid rahalist hüvitist.

Johann hakkas Brandenburgi valitsusasjades osalema 1424. aastal. Pettununa vaidlustes vaenuliku aadliga taandus Friedrich I 1425. aastal oma Cadolzburgi lossi Frangimaal, andes Brandenburgi valitsemise 13. jaanuaril 1426 Rathenowi Maapäeval Johannile, kuid jättes kuurvürstitiitli endale.

Brandenburgi elanikud võtsid Johanni halvasti omaks, kuna tema valitsemine oli ebakompetentne, põhjustades maapiirkondades rahutusi. Valitsemise asemel oli Johann pigem huvitatud alkeemia abil kulla tegemisest, saades seeläbi lisanime "Alkeemik". 1433. aastal valmistati Johannile ette Ulmannuse alkeemilise traktaadi *Buch der heiligen Dreifaltigkeit* muudetud versioon. Mõistes Brandenburgi ohtlikkust, andis Friedrich I 7. juunil 1437 Johannile Frangimaal kaevandusterikka Brandenburg-Kulmbachi territooriumi, mis sisaldas materjale alkeemiku hobide jaoks. Brandenburgi valitsemine läks Friedrich I vanuselt teisele pojale Friedrich II.

Pärast Friedrich I surma 1440. aastal päris Johann kogu Brandenburg-Kulmbachi, sealhulgas Plassenburgi lossi Kulmbachis. Vanemas eas lubas ta Christophil Baierist valitseda oma valdusi Ülem-Pfalzis kuni Christophi surmani 1448. aastal. Johann valitses Brandenburg-Kulmbachi markkrahvina kuni loobumiseni 1457. aastal, mis võimaldas tal pühenduda alkeemia ja Frangimaa ümbruskonna uurimisele. Ta suri 1464. aastal Scharfenecki lossis Baiersdorfi lähedal.

Perekond ja lapsed
------------------

Johann ja Barbara said neli last:

* Rudolf (sündis ja suri 1424. aastal)
* Barbara von Brandenburg (1423 – 7. november 1481)
* Elisabeth von Brandenburg (1425 – pärast 13. jaanuari 1465)
* Dorothea von Brandenburg-Kulmbach (1431 – 10. november 1495)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Friedrich I** | **Brandenburgi markkrahv**1426–1440 | Järgnev**Friedrich II** |
| Eelnev**Friedrich I** | **Brandenburg-Kulmbachi markkrahv**1440–1457 | Järgnev**Albrecht Achilles** |
**Valjo Masso** (3. juuni 1933 Viljandi – 10. september 2013) oli eesti põllumajandusteadlane ja poliitik.

Ta lõpetas 1957. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia. Aastal 1964 kaitses ta majandusteaduste kandidaadi väitekirja ja aastal 1974 põllumajandusdoktori väitekirja.

Ta töötas aastatel 1958–1994 Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituudis, olles aastatel 1972–1976 instituudi asedirektor ja eriloomakasvatuse osakonna juhataja, aastatel 1977–1985 oli ta väetiste sektori juhataja ja aastatel 1985–1994 orgaaniliste väetiste labori juhataja. Aastatel 1994–1996 oli ta Eesti Põllumajandusülikooli orgaaniliste väetiste grupi juhataja.

Aastatel 1997–1999 oli ta VIII Riigikogus asendusliige valimisliidu "Koonderakond ja Maarahva Ühendus" koosseisus.

Ta on uurinud farmide töökorraldust, peamiselt sõnnikumajanduse tehnoloogiat, sõnniku biotehnoloogilist töötlemist, energia- ja aineringet farmis ökoloogilisest ja majanduslikust lähtekohast, mullaviljakuse taastamise (sealhulgas taimede bioloogilisi omadusi kasutades) ja põllumajandusliku keskkonna kaitse võimalusi. Ta on täiustanud sõnnikuhoidlaid.

Ta oli aastatel 1964–1990 NLKP liige. 10. novembrist 1999 oli ta Eestimaa Rahvaliidu/Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liige.

Isiklikku
---------

Tema poeg Jaan Masso on majandusteadlane.

Kirjandus
---------

* *Eesti entsüklopeedia.* 14. köide: *Eesti elulood.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 282.
* Eesti Nõukogude Entsüklopeedia lisaköide. Tallinn 1978. Lk 149–150
* Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951–2000. Ilo. 2003
**Abitegu** oli teoorjuse vorm, mille aeg ja maht sõltus mõisa jooksvate tööde vajadustest. Abitöödena tehti tavaliselt hooajatöid nagu sõnnikuvedu, külv, viljalõikus, rehepeks, heinategu, teeremont, mõisavoorid, lambapügamine jms.. Abiteo tegijat nimetati **abiteoliseks**.

Abitegu Eestis
--------------

Eestis kujunes abitegu 16. sajandil, mil teoorjus muutus mõisades valdavaks.

17. sajandil oli abiteo maht Tartumaal suurem kui mujal Liivimaal, kuna ühelt poolt oli seal nädalategu tavapärasest väiksem, teisalt asus Tartumaa põllumajandustoodangu peamistest turustuskohtadest kõige kaugemal. Enamik Tartumaa mõisate viinavoore siirdus Narva.

18. sajandi teisel poolel kippus abiteo maht mõisates seoses mõisatoodangu kasvuga ületama paljude mõisate nädalateo mahtu.

Enne 1804. aastat koostatud vakuraamatuis oli abitegu (eriti Liivimaal) sageli märgitud osaliselt või üldse märkimata. 1804. aasta talurahvaseadus vähendas abitegu järsult, suurendades kohati nädalategu.

Kuna abitegu nõuti mõisas ajal, mil tööjõudu vajas samade tööde jaoks ka talu, oli abitegu talupoegade hulgas ebapopulaarne ja põhjustas talurahva vastuhakke.

Vaata ka
--------

* Abivaim

Viiteid
-------

1. 1 2 3 4 5  Eesti Nõukogude Entsüklopeedia, 1. kd "A-CENT". Tallinn: Valgus, 1995, lk 44
2. 1 2  Aili Karindi "Elust mõisnike ajal: 1503-1919" Luunja, 1999, lk 12
**Joosep Susi** (sündinud 13. märtsil 1989) on eesti ajakirjanik, kirjandusteadlane ja -didaktik, kirjandusõpetuse populariseerija.

Haridus
-------

Joosep Susi on lõpetanud Tallinna Prantsuse Lütseumi 2008. aastal. 2013. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli kirjanduse ja kultuuriteaduste erialal ja kaitses samas 2016. aastal magistritöö "Lünk kirjanduse ruumis. Võimalikke lähenemisi ühele kirjandusteoreetilisele mõistele".

Töökäik
-------

Alates 2019. aastast töötab ta Tallinna Ülikooli kirjandusõpetuse ja eesti kirjanduse külalis- ja alates 2020. aastast nooremlektorina.

Teadus- ja muu tegevus
----------------------

Ta uurib nüüdisluulet ja lüürikateooriat, õpetab emakeeleõpetajaid ja on süvenenud kirjandusdidaktika, iseäranis luuledidaktika maailma. Ta on üks kirjandusõpetuse eestkõnelejaid ja populariseerijaid. Ta on kirjandusteoste analüüsile ja tõlgendamisele pühendatud Videoõpsi loengute üks autoreid. 2022. aasta sügisel oli ta koos Lauri Leesiga kirjandusõpetuseteemalise "Kultuurisaate" külaline.

2022. aastal andis Joosep Susi ülevaate lõppevast luuleaastast, alustades oma ülevaadet meenutusega Barack Obama 2014. aasta Eesti-külastusest, kus Obama kasutas oma kõnes ühte värsirida Marie Underi saksa okupatsiooni ajal kirjutatud luuletusest "Päälekaebamine".

Tunnustus
---------

* 2015 – ajakirja Värske Rõhk aastapreemia esseega "Kuidas kirjutada head aega?".
* 2020 – koos Agnes Neieriga Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia laureaat artikliga „Verbaalse ja visuaalse dialoog. Sissejuhatus lüürilise luule ja foto vastastikmõjusse".

### Nominatsioonid

Aastatel 2017, 2019, 2020, 2021 on ta olnud Ants Orase arvustuse aastapreemia nominent.

Viited
------

1. ↑  "Eesti Spordi Bibliograafiline Leksikon". *Spordikoolituse ja -Teabe Sihtasutus*. Vaadatud 4. juunil 2023.
2. ↑  "ETIS". *www.etis.ee*. Vaadatud 4. juunil 2023.
3. ↑  "ETIS". *www.etis.ee*. Vaadatud 4. juunil 2023.
4. ↑  "EKSPERT EETRIS ⟩ Joosep Susi: «Kirjandusõpetus peab lähtuma õpilasest!»". *Haridus*. 26. oktoober 2022. Vaadatud 4. juunil 2023.
5. ↑  *Sissejuhatus kirjanduse I kursusele | VIDEOÕPS Kirjandus #1*, vaadatud 4. juunil 2023
6. ↑  ERR (12. oktoober 2022). "Koolikirjandus: kas oluline on, mida lapsed loevad või et nad üldse loevad?". *ERR*. Vaadatud 4. juunil 2023.
7. ↑  ERR, Joosep Susi | (29. detsember 2022). "Joosep Susi. Luuleaasta 2022". *ERR*. Vaadatud 4. juunil 2023.
8. ↑  "ETIS". *www.etis.ee*. Vaadatud 4. juunil 2023.
**Kimmo Pohjonen** (sündinud 16. augustil 1964) on soome akordionist, kes on tuntud oma avangardilise ja eksperimentaalse loomingu poolest, mida ta esitab eritellimusel valmistatud elektrilisel ja kohandatud pillil. Kimmo Pohjonen on avaldanud üheksa heliplaati ja käinud paljudel kontsertreisidel Euroopas, samuti esinenud Jaapanis ja Põhja-Ameerikas.

Ta salvestab muusikat ja annab kontserte nii sooloartisti kui ka kaasartistina teiste muusikutega, viimaste hulka kuuluvad näiteks Kronos Quartet, löökpillimängija Pat Mastelotto ja King Crimsoni kitarrist Trey Gunn. Kontsertreiside vahelisel ajal elab Pohjonen Soomes. Ta on esinenud oma tütre Saanaga, kes mängib trummi.

Haridus
-------

Ta käis Sibeliuse Akadeemias, kus ta õppis klassikalist ja folkmuusikat. Pohjonen alustas karjääri kohe pärast kooli lõpetamist.

Karjäär
-------

Pohjonen alustas muusikukarjääri 1980ndatel. Pärast kooli lõpetamist tegi ta koos Arto Järveläga muusikat ja alustas folkmuusika kirjutamist.

Soolokarjääri alustas Pohjonen 1996. aastal ja avaldas oma esimese plaadi „Kielo" aastal 1999. Seejärel, 2000. aastatest peale on ta käinud kontsertreisidel Euroopas, kodumaal Soomes ja Jaapanis.

Tavaliselt tegeleb ta samal ajal mitme esinemiskavaga, soolokavade ja ka koostöökavadega. Üks tema märkimisväärsemaid koostöid on olnud Samuli Kosmineni ja kahe King Crimsoni liikmega, löökpillimängija Pat Mastelotto ja kitarristi Trey Gunniga. Nad neli mängivad bändis KTU ja on teinud mitu kontsertreisi üle Euroopa. Nad tegid koos heliplaadi „*Eight-Armed Monkey*".

Lisaks muusikale on Pohjonen osalenud ka mitmes filmis ja telesaates.

Diskograafia
------------

* 1999 „*Kielo*" (Soome: Rockadillo Records, Jaapan: P-Vine Records)
* 2002 „*Kluster*" (Soome: Rockadillo Records, Saksamaa: Westpark Music)
* 2002 „*Kalmuk*" (Westpark Music) koos Tapiola sümfooniaga
* 2004 „*Iron Lung*" (Venemaa: Soyuz Music)
* 2005 Kimmo Pohjonen ja Eric Echampard – „*Uumen*" (Soome: Rockadillo Records, Saksamaa: Westpark Music)
* 2005 KTU – „*8 Armed Monkey*" (Soome: Rockadillo Records, Saksamaa: Westpark Music, Põhja-Ameerika: Thirsty Ear Recordings, Jaapan: Besection Inc.)
* 2009 KTU – „*Quiver*" (Soome ja Euroopa: Eockadillo Records ja Westpark Music, Jaapan: Disk Union, Ameerika: 7dMedia)
* 2011 Kimmo Pohjonen, Samuli Kosminen ja Kronos Quartet – „*Uniko*" (Ondine Records)
* 2011 Kimmo Pohjonen, Samuli Kosminen ja Kronos Quartet – „*Uniko*" DVD (C Major Records)
* 2012 Heikki Laitinen, Kimmo Pohjonen – „*Murhaballadeja*" CD (Siba Records)
* 2015 „*Sensitive Skin*" (Octopus Recordings / Ondine Records)

Viited
------

1. ↑  "Kimmo Pohjonen & Saana Pohjonen (FIN)"Mutiny on the accordion"". Germany: Akut Accordion Festival. Vaadatud 7. mai 2015.[*alaline kõdulink*]
2. 1 2 3 4 5  Heather Henderson (kevad 2006). "Kimmo Pohjonen Lets His Freak Flag Fly". *Sing Out! The Folk Song Magazine*. **50** (1): 45–47, 49–51.
3. ↑  "Sound Bites: King Crimson Offshoot KTU Prepares to Invade U.S.". *Goldmine*. **33** (7): 30, 34. 30. märts 2007.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kimmo Pohjonen** |

* KimmoPohjonen.com
**Leoganger Ache** on jõgi Austria Salzburgi liidumaal, Saalachi vasakpoolne lisajõgi.

Leonganger Ache voolab samanimelises orus *(Leoganger Tal)*. See saab alguse Tirooli piiri lähedalt Hüttenist Leogangi vallas kõrgusel 960 m, kui kokku voolavad:

* Schwarzleobachi oja, mis voolab edelast Spielberghorni mäe alt Kitzbüheli Alpides (Saalbachist põhjas), saades alguse Spielbergtörlilt u. 1600 m kõrguselt
* Grießneri oja, mis voolab alla Grießeni kurult 970 m kaugusel Grießenseest ja Grießener Moorist.

See voolab läänest itta ja on u. 15 km pikk, lisaks Schwarzleobach 22 km.

Pool teed läbib see Leogangi valda. Leogangi org langeb vabalt ja laugelt Saalfeldeni nõkku. Saalfeldenist loodes Uttenhofenis suubub Leoganger Ache Saalachisse; kolmandana ühineb siin Urslau oja.

Selle põhjapoolsed, parempoolsed lisajõed koosnevad mitmest mägiojast, mis tulevad Leogangi mägede lubjakivimassiivist (Grießbach ja Weissbach suubuvad Grießneri ojja, Birnbach Birnhornilt suubub Leogangi juures ja Weissbach Eckingi juures). Kiltkivialpidest on peamised ojad Schwarzbach (koos Dunkelkendlbachiga Asitzist ja Klammbachiga Halderbergkogelist).

*B 164 Hochkönig Straße* (mis tuleb Bischofshofenist Dienten am Hochkönigi ja Saalfeldeni kaudu) kulgeb piki Leogangi orgu üle Grießeni kuru ja Fieberbrunni kaudu Sankt Johann in Tirolisse – see on ainus Austria-sisene ühendus Tiroolist itta, mis ei ületa Kõrg-Alpi kuru, kuid on seotud Salzburgiga ka Deutsches Ecki liiklussõlme kaudu.
"**Kass Oggy ja kurjad prussakad**" (prantsuse keeles "Oggy et les Cafards") on Gaumont Film Company toodetud Prantsuse animasari.

Tegelased
---------

Peategelane on sinine kass Oggy, kes on laisk ja vaatab tavaliselt televiisorit või sööb, kui ta parasjagu ei aja taga kolme kurja prussakat. 

Dee Dee on roheliste silmade, oranži pea ja sinise kehaga paks prussakas, kes on kogu aeg näljane, ning Marky on roosade silmade, rohelise pea ja halli kehaga kõhn pikk prussakas, kelle hobid on raamatute lugemine ja tüdrukutega kohtamine (isegi nendega, kes on kõigest nukud). Joey on kõige väiksem prussakas, roosa keha, sinise pea ja eri värvi silmadega ülemprussakas. Ta vasak silm on kollane, parem silm punane. Ta ei jäta kunagi planeeritud töid ja tegemisi tegemata ning tallegi meeldib tüdrukuid, eriti mesilasi kohata.

Jack on teine kass, Oggy vastand: jultunud, vägivaldne ja kergesti ärrituv. Ta teeb sageli prussakatapmisseadeldisi, aga enamasti need ei tööta. Teda huvitab keemia. Jack on Oggy lähedane sõber, elab tema naabruses ja magab sageli Oggy majas – ta ei pea isegi koputama. Tal on *monster truck*-tüüpi auto, tema telefoninumber on 2. Jackile meeldib eputada ja tüdrukuid, eriti Oggy õde Monicat välja kutsuda. Episoodis "Don't Rock The Cradle" oli abielupaaril Jackil ja Monical laps, keda Oggy pidi hoidma.

Bob on buldog, Oggy hiigelsuur naaber. Kui Oggy ja Jack teda prussakatega ärritavad, siis peksab Bob kassid läbi. 

Monica on Oggy õde ja Jacki armastatu. Ta külastab mõnikord Oggyt. Ta on aktiivne, talle meeldivad *benji*- ja langevarjuhüpped. Tal on jalas rulluisud. Teda näeb sarjas vähem kui Bobi. 

Olivia on emane valge kass ja Oggy armastatu neljandas hooajas.

Filmid
------

 *Pikemalt artiklis Kass Oggy ja kurjad prussakad (film)*
Suur-Beldi silla idaosa
Suur-Beldi sild väinalt vaadatuna 2020. aastal
**Suur-Beldi sild** (taani Storebæltsforbindelsen) koosneb autotee ja raudteega sillast ning tunnelist. Sild oli esimene püsiühendus Sjællandi saare, kus asub Taani pealinn Kopenhaagen, ja Mandri-Euroopa vahel ning ületab Suur-Beldi väina. Raudtee avati 1. juunil 1997 ja autoliiklus toimib alates 14. juunist 1998.

Sillaehituse kogumaksumus oli 21,4 miljardit Taani krooni. Silla pikkuseks on 17 km ja lisaks raudteele asub sillal ka kaherealine maantee mõlemas suunas. Silla pilti on 1000-kroonisel rahatähel kasutatud alates 2009. aastast.

Sildühendus asendas parvlaevaliikluse ja nüüd on võimalik läbida seda vahemaad palju kiiremini kui varem. Kui parvlaevaga sõites kulus väina ületamiseks umbes tund aega, siis sõites üle silla kulub selleks vaid 10 minutit. Jalgratturitel on silla kasutamine keelatud, kuid nad võivad silla ületamiseks kasutada rongi.

Enne silla avamist ületas väina parvlaevadega keskmiselt 8000 autot päevas, 2008. aasta andmete põhjal ületab väina praegu silda kasutades ligikaudu 30 200 autot päevas. Kaubarongide püsiühendus parandas ka ühendust Rootsi–Saksamaa ja Rootsi–Suurbritannia vahel. Siiski kasutatakse Rootsi–Saksamaa vahel siiani parvlaevu, kuna raudteeliiklus on teatud määral piiratud. Ühe suuna pilet silla kasutamiseks maksab sõiduautole 230 Taani krooni ning mootorrattale 120 Taani krooni.

Idasild ehitati aastatel 1991–1998 ning see ühendab Halsskovi ja Sprogøt. See on 6790 meetrit pikk, tänu millele on see maailmas pikkuselt kolmas rippsild. Sildeava kõrgus on 65 meetrit, mis võimaldab seda läbida ka maailma suurimatel kruiisilaevadel. Sild toetub 19 sambale. Püloonide tipp ulatub 254 meetri kõrgusele.

Läänesild ühendab Sprogøt ja Knudshovedit. See on 6611 meetrit pikk ja silla kõrguseks on 18 meetrit. Läänesild ehitati aastatel 1988–1994. Selle maantee/raudteelint koosneb 63 lõigust, mida toetab 62 sammast.

Tööõnnetused
------------

Ehitamise käigus registreeriti 479 tööõnnetust, millest 53 lõppesid tõsiste vigastuste või surmaga. Vähemalt seitse töötajat sai ehituse käigus surma.

Läänesillaga on kahel korral kokku põrganud laevad. Alles ehituse käigus, 14. septembril 1994 põrkas parvlaev Romsų sillaga kokku halbade ilmatingimuste tõttu. 3. märtsil 2005 põrkas 3500-tonnine kaubalaev Karen Danielsen samuti kokku läänesillaga. Liiklus sillal oli häiritud, kuid pärast ekspertide hinnangut avati sild taas pärast keskööd, kuna tõsiseid kahjustusi sillal ei leitud.

Idasillal pole kokkupõrkeid ette tulnud, kuid 16. mail 2001 suleti sild kümneks minutiks, kuna selle kinnituskonstruktsiooni poole oli suundumas 27 000 tonni kaaluv puistlastilaev Bella. Tänu mereväe kiirele reageerimisele suunati laev kinnituskonstruktsioonist eemale.

Viited
------

1. ↑  "Maailma suurim kruiisilaev mahtus napilt Taani Suur-Belti silla alt läbi" Eesti Päevaleht, 1. november 2009

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Suur-Beldi sild** |

* Great Belt Bridge
**Šumilina** (poola keeles *Szumilino*) on alev Valgevenes Viciebski oblastis, Šumilina rajooni halduskeskus. 

Šumilina nimi tuleneb oletatavasti seal elanud Šumilade perest. Alevis on laste spordikool ja kaks keskkooli. Antakse välja ajalehte *Герой працы*. Šumilinas on kaks raamatukogu ja kultuurimaja. Hooned on valdavalt 2–3-korruselised, ettevõtted asuvad põhiliselt alevi lääneosas. Asulas on toiduainetetööstus, töödeldakse ka lina.

Ajalugu
-------

Šumilinat mainitakse esimest korda aastal 1866, mil sealt ehitati läbi Riia–Orjoli raudtee. Külasse rajati Sirocina raudteejaam (aastast 1962 kannab see Babolina jaama nime). 

Aastast 1924 oli Šumilina Valgevene NSV koosseisus. Aastal 1938 sai asulast alev. Teises maailmasõjas hukkus piirkonnas 1500 inimest. XX sajandi lõpus rajati alevisse õigeusu kirik, XX sajandi lõpus ja XXI sajandi alguses katoliku kirik, mille sisseõnnistamiseks luges palve paavst Johannes Paulus II. Aastal 2008 avati asulas paavst Johannes Paulus II mälestusmärk.

Vaatamisväärsused
-----------------

Šumilinas asub XX sajandi alguses ehitatud raudteejaam, lisaks asub seal koduloomuuseum. Alevis on aastal 1999 ehitatud õigeusu kirik ja aastal 1990 ehitama hakatud katoliku kirik. Alevi lähedal asub Suur kivi või Kuradikivi, mis on Valgevene suurim rändrahn. Kevaditi laulab Šumilina ümbruses 224–270 ööbikut; selle tulemusega on alev Valgevenes neljandal kohal.

Galerii
-------

* Šumilina raamatukoguŠumilina raamatukogu
* Šumilina rajoonivalitsusŠumilina rajoonivalitsus
* II maailmasõja memoriaalkompleksII maailmasõja memoriaalkompleks

Välislingid
-----------

* Šumilina valgevenekeelses võrguentsüklopeedias
* Alev YouTube'is
* Alev fotoentsüklopeedias
* Šumilina rajooni ametlik koduleht
**Hans Einberg** (25. mai 1892 Tallinn – 14. mai 1955 Stockholm) oli eesti insener ja õppejõud.

Haridus
-------

Lõpetas Tallinna Linna I Reaalkooli 1909 ja Riia Polütehnilise Instituudi masinaehituse erialal 1916 (*cum laude*) tehnoloogiainseneri diplomiga.

Töökäik
-------

Pärast Reaalkooli lõpetamist oli praktikant F. Wiegandi masinavabriku töökojas (masinatehase Ilmarine eelkäija); töötas Vene-Balti Laevaehitus- ja Mehaanikatehase Konstrueerimisbüroos allveelaevade projekteerimise alal 1916–1918. Kui allveelaevade ehitamisest loobuti, töötas ta AS Peetri Laevatehases 1918–1923; Fr. Krulli masinatehases insener-konstruktorina 1923–1924. Töötas Veeteede Valitsuse laevade inspektorina aastail 1926–1937 ning aastail 1930–1940 oli Einberg ka Kaubandus-Tööstuskoja laevavigastuste ja -remondi ekspert. 

Tallinna Tehnikaülikoolis 1919–1934, 1937–1944: TT õppejõud 1919–1934 (õppeained: mehaaniline tehnoloogia, masinaelemendid, tõstemasinad, kinemaatika, liikumisõpetus); laevamehaanikute kooli õppejõud 1921–1927; tehniliste kursuste lektor 1932–1934; masinate konstruktsioonide ja tehnilise joonestamise dotsent 1937–1938 ning tehnilise joonestamise laboratooriumi juhataja; adjunktprofessor 1938; masinate konstruktsioonide ja mehaanilise tehnoloogia laboratooriumi juhataja 1938–1944, masinate konstruktsioonide erakorraline professor; tehnoloogia kateedri professor ja kateedri juhataja 1940/41. 

1944. aastal põgenes koos perekonnaga Rootsi, seal töötas konstruktorina.

Teaduskorralduslik tegevus
--------------------------

Oli masinaehituse insener-konstruktorite koolitamise rajaja Eestis; Mereasjade Peavalitsuse, Veeteede Valitsuse ja Eesti Kaubandus-Tööstuskoja ekspert laevade vigastuste hindamise ja remondi alal 1926–1940; Insenerikoja mehaanikasektsiooni liige 1935–1940.

Kirjutanud raamatuid ja artikleid puidu- ja metallide tehnoloogia alal.

Teosed
------

* Puidu ja metallide mehaaniline tehnoloogia. Tallinn, 1939

Tunnustus
---------

* 1938 Valgetähe IV klassi teenetemärk (TTÜ dotsent, insener)

Viited
------

1. ↑  Vahur Mägi. Tehnoloogiainsener Hans Einberg, Inseneeria 2011, nr 8

Kirjandus
---------

* ETBL 2000, 1\*
* EE 2000, 14
* Eesti Sõna ajaleht, 1942, 23. mai
* Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tln, 1986, lk 53–54, 56, 82, 85, 90–91, 97, 256
* Taal, H. Professor Hans Einberg kui õppejõud // Insenerikultuur Eestis, 1. 1992, lk 159–160
* Mehaanikainseneride koolitus 1918–1998. 1998, lk 20–21
* Mägi, V. Konstruktoritööle truu Hans Einberg // Minerva rüütlid. 2005, lk 192–195.

Välislingid
-----------

* Hans Einberg TLÜAR väliseesti isikute andmekogus
**Lennutransport** ehk **lennuveondus** on lasti (reisijate, kauba, posti jne.) transport õhu teel. 

Lennutransportdi peamine eelis on kohaletoimetamise kiirus, kuid energiakulu veosekäibe ühiku kohta on näiteks 17 korda suurem kui raudteetranspordi puhul.

2016. aastal lennutati üle maailma kokku umbes 3,8 miljardit reisijat ja 53 miljonit tonni kaupa. Lennundus on kiireim transpordiliik ülemaailmseks ettevõtluseks ja annab töökohti 62,7 miljonile inimesele. Kui lisada veel teisedki sellest sektorist kasu saavad ärid, sh turismindus, mitmekordistub töötajate arv.

Ajalugu
-------

Esimene kommertslend tehti rohkem kui 100 aastat tagasi. See oli 34 kilomeetri pikkune teekond, mis on tänaseks kasvanud rohkem kui 49 miljardi kilomeetrini aastas.

Alates 1970. aastast on lennukulud vähenenud (reisija kohta?) üle 60 protsendi, mis on teinud õhu teel reisimise kättesaadavaks laiemale inimeste ringile, varem oli see jõukate luksus.

21. sajandi alguses hakkasid populaarsust koguma odavlennufirmad, muutes reisimise veelgi kättesaadavamaks. 2016. aastal kasutasid umbes 29 protsenti kõikidest lennureisijatest odavlennufirmat.

Keskkond
--------

Keskkonnaalane heitmekulu Finnairi näitel: Finnair lendab Tartust Helsingisse lennukiga ATR 72-500, teekonna pikkuseks on 245 km. Kogu teekonna jooksul on kütusekulu 11,46 kg inimese kohta. CO₂ emissioon ühe reisija kohta on 36,1 kg.

Õhu teel transpordile on tehtud mitmeid rahvusvahelisi soodustusi, näiteks ei ole rahvusvahelistel lendudel Jet-A kütus maksustatud aktsiiside ega käibemaksuga.

Majanduslik kasu
----------------

Lennutransport mõjutab enim turismisektorit. Igal aastal kasutavad umbes pooled maailma turismireisijatest ehk 600 miljonit inimest õhusõidukit.

Rohkem kui 36 miljonit töökohta turismisektoris on saanud teoks reisilennunduse tõttu. 

Üleilmse kaubavahetuse ja e-kaubanduse rolli on soodustanud lennutransport. Transportimise kiirus ja töökindlus teiste transpordisektorite ees annab võimaluse toimetada kohale ka kiiresti rikneva ja muu vajaliku kauba.

Tallinna lennujaama reisijaid teenindavad lennufirmad 2020. aasta seisuga
-------------------------------------------------------------------------

Loetelus on toodud Tallinna lennujaama reisijaid teenindavad lennufirmad 2020. aasta seisuga.

* BRA

* Belavia
* Wizzair
* SAS
* Turkish Airlines
* LOT
* Transaviabaltika
* Aeroflot
* Aegean
* Ryanair
* Norwegian
* Lufthansa
* Finnair
* easyJet
* airBaltic

Vaata ka
--------

* Lennundus
* Maanteetransport
* Raudteetransport
* Veetransport
* Torutransport

Viited
------

1. 1 2  Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 12.12.2011)
2. 1 2
3. 1 2 3 4 5  "Aviation Benefits 2017" (PDF). Air Transport Action Group (ATAG). 2017. Vaadatud 11.03.2020.
4. ↑  "Finnair emissions calculator". *finnair.com*. 2020. Vaadatud 12.03.2020.
5. ↑  "Lennufirmad". Tallinna Lennujaam. 11. märts 2020. Vaadatud 11.03.2020.
14. sajandist pärineva kirja algus. Kiri on Vitaliselt kubernerile nimega Achilius. Näha on suuremana kirjutatud tähed (*litterae grandiores*) fraaside alguses: *"**d**omino suo **a**chillio, **u**italis. **c**um in omnibus bonis benignitas tua sit praedita, tum etiam scholasticos et maxime, qui a me cultore tuo hono- rificentiae tuae traduntur, quod honeste respicere velit, non dubito, domine praedicabilis. Quapropter Theofanen*[...]
**Rooma minuskelkursiiv** ehk **noorem rooma kursiiv** on kiri, mis kujunes rooma majuskelkursiivist ja mida kasutati umbes 3.–7. sajandil. Osa selle tähevorme olid lähedased tänapäeva minusklitele, näiteks a, b, d ja e. Kirjatähed paiknesid võrreldes varasema kursiiviga rohkem reas ning sarnanesid üksteisega suuruselt ning proportsioonilt.

Kirjatähed olid valdavalt üksteisega seotud, kirjutati arvatavasti kiiresti ja kirja kasutati äri- ja muude ametlike tekstide, nagu kirjade, aktide, teadete ja märkmete kirjapanemiseks. Kirjutati kas stilusega vahatahvlile või tindiga papüürusele, harvem ka pärgamendile.

Võrreldes varasemate kirjastiilidega ilmusid rooma minuskelkursiivis esimest kotda kirja osa kirjatähtede üla- ja alapikendite taolised jooned. Selle kirja baasil kujunesid 7. sajandiks mitmed regionaalsed kirjad, nagu läänegooti kiri Hispaanias, benevendi kiri Lõuna-Itaalias ja merovingi kiri Põhja-Prantsusmaal. Samuti mõjutas rooma minuskelkursiiv osaliselt untsiaali ja 5. sajandil loodud raamatukirja pooluntsiaali tähekujusid, eriti a, g, r ja s kuju.

Viited
------

1. ↑  Ancient Scripts: Rustic Capitals, Old and New Roman Cursive. - Darthmouth Ancient Books Lab
2. ↑  Ancient Scripts: Rustic Capitals, Old and New Roman Cursive. - Darthmouth Ancient Books Lab
Kaart**Perila–Jäneda tee** (tee number 11125) on kõrvalmaantee Raasiku, Anija, Järva ja Tapa valdades. Tee pikkus on 35,0 km.

Tee saab alguse Aruvalla–Jägala tee kaheteistkümnendal kilomeetril Perila külas (59° 17′ 54″ N, 25° 10′ 26″ E). Tee läbib Perila, Härma, Kiviloo, Lükati, Rooküla, Uuearu, Rasivere, Vetla, Mägede, Lehtmetsa, Kõrveküla ja Jäneda küla. Tee lõpeb Jägala–Käravete maantee neljakümne kolmandal kilomeetril Jäneda külas (59° 15′ 5″ N, 25° 40′ 37″ E). Tee ületab 2 silda (Kiviloo sild üle Jõelähtme jõe tee kuuendal kilomeetril, Vetla sild üle Jägala jõe tee kahekümnendal kilomeetril) ja 30 truupi. Teele jääb 12 bussipeatust: Liivaaugu, Puidutööstus, Kiviloo, Lükati, Rooküla, Uuearu, Soootsa, Paluküla, Vetla, Kreo, Lehtmetsa risti, Jäneda-Veski.

Teega ristub kolmandal kilomeetril Perila tee, üheteistkümnendal kilomeetril Kose–Jägala maantee, kaheteistkümnendal kilomeetril Alavere tee ja Alavere ring, kahekümnendal kilomeetril Paunküla–Vetla tee, kahekümne üheksandal kilomeetril Kaalepi–Lehtmetsa tee, kolmekümne viiendal Jäneda–Kalijärve tee.

Tee on kuni Kose–Jägala maanteeni põlevkivituhkbetoonkattega, edasi kuni Harju maakonna piirini mustkattega, jätkub pinnatud kruusatee. Tee viimane kilomeeter on mustkattega. Tee klass on V, välja arvatud tee viimane kilomeeter, mis on klassita. Liiklussagedus on kuni Kose–Jägala maanteeni 500–1000 autot ööpäevas, kuni Paunküla–Vetla teeni 200–500, kuni Harju maakonna piirini 500–1000 ja tee lõpuni 200–500 autot ööpäevas. Kiiruspiiranguid teel ei ole. Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.

* Perila-Jäneda maantee Vetlas (1978)Perila-Jäneda maantee Vetlas (1978)
* Perila-Jäneda maantee Vetlas (kevad 2021)Perila-Jäneda maantee Vetlas (kevad 2021)
**Ulbroka** on küla (*lielciems*) Lätis Ropaži piirkonnas, piirkonna ja Stopiņi valla halduskeskus. Asub Riiast 11 km ida pool.

Küla on nime saanud 16. sajandi Riia linnapea H. von Ulenbrocki järgi, kellele kuulus seal mõis.

Külas on raamatukogu. Seal asuvad bussipeatused Ogres pagrieziens, Kultūras nams, Institūts, Brasliņas, Ulbrokas ciems ja Ulbroka.

Looduskaitse all on tamm ümbermõõduga 4,27 meetrit, mänd ümbermõõduga 2,7 meetrit ja vaher ümbermõõduga 4,5 ja kõrgusega 17 meetrit.

2006. aastal oli seal 2900 elanikku. Aastal 2015 oli elanikke 2788, aastal 2021 aga 3102.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  Autotransporta direcija
5. ↑  Autotransporta direcija
6. ↑  Autotransporta direcija
7. ↑  Autotransporta direcija
8. ↑  Autotransporta direcija
9. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

| * v
* r
Stopiņi valla asulad |
| --- |
| 
Cekule **·**  Dreiliņi **·**  Dzidriņas **·**  Līči **·**  Rumbula **·**  Saurieši **·**  **Ulbroka** **·**  Upeslejas **·**  Vālodzes |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ulbroka** |