recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Informatsiooni** all on algselt mõistetud ja mõistetakse üldkeeles ka praegu inimesele mõeldud andmeid ja teateid. Selles tähenduses nimetatakse informatsiooni ka **teabeks** või **infoks**. 

Eri valdkondade terminoloogias võib terminil "informatsioon" olla erinev tähendus, kusjuures informatsiooni võidakse andmetest, teabest ja infost eristada.

Informatsiooniteooria
---------------------

 *Pikemalt artiklis Informatsiooniteooria*
Informatsiooni saab vaadelda kui määramatuse vähenemist. 
Informatsiooni hulk on pöördvõrdelises sõltuvuses mingi sündmuse toimumise tõenäosusega.

Infotehnoloogia
---------------

Infotehnoloogias mõistetakse **informatsiooni** all teadmisi. Andmed on teadmiste esitus, mida saab edastada, tõlgendada ja töödelda.

Küberneetika
------------

Küberneetikas mõeldakse informatsiooni ehk **info** all teateid, mille kaudu on seotud juhtimissüsteemi elemendid või alamsüsteemid. Informatsiooni kandjad on signaalid, mis näitavad juhitava süsteemi olekut (väljundinfo) ja mille abil toimub süsteem juhtimine nii väljastpoolt (sisendinfo) kui ka – iseregulatsiooni korral – süsteemisiseselt (tagasisideinfo).

Füüsika
-------

Vormid, materjalid, nähtused, kehad, ehk ainelised ja mitteainelised informatsioonikogumid on energiahulk , mille lähteaineks on kõikehõlmav informatsioon, mis kõik on omavahelises ühenduses.

Geograafia
----------

Eesti geograafid eristavad teabe ja informatsiooni mõistet. 

**Teave** on andmed korrastamata kujul. See tähendab, et teave pole kohe arvutil analüüsitav ega töödeldav. Näiteks kui me otsime sõnastikust mingi sõna tähendust, siis me saame midagi teada ehk teavet; seda teadmist pole võimalik arvutiga töödelda enne, kui ta on tõlgitud masinkoodi. Teave ei pruugi olla meile mõistetav. Näiteks hiina kirjas tekst on keskmise eestlase jaoks teave, kuid hiina kirja tundva inimese ajus tekib selle põhjal informatsioon. Seega teave ei ole alati teadmine.

**Informatsioon** on teadmus ehk ajus tekkinud teadmine. Informatsiooni ei saa talletada paberile ega mingile muule eluta andmekandjale. Informatsioon tekib näiteks inimese ajus, kui ta loeb ajalehte ja saab sealt midagi teada. Ajalehes sisalduv teave ei pruugi muutuda informatsiooniks. Näiteks lugemisoskuseta inimene ei saa tekstist informatsiooni.

Teabe roll organisatsioonis on
------------------------------

* teadmiste hankimise allikas;
* uuenduste läbiviimise vahend;
* teadmusjuhtimise alus ja vahend.

Filosoofia
----------

Vaata ka
--------

* Informatsiooniteooria
* Infohaldus
* Keelefilosoofia
* Teabelevi
* Kommunikatsioon
* Semiootika

Kirjandus
---------

* James Gleick. *Informatsioon. Ajalugu. Teooria. Uputus*, Äripäeva kirjastus: 2014. ISBN 9789949523320

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **informatsioon** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Informatsioon** |

* Villu Päärt: "Kui palju on inimkonna käsutuses infot?" Novaator, 11. veebruar 2011
**Oleg Vladimirovitš Lossev** (vene keeles Оле́г Влади́мирович Ло́сев; 10. mai 1903 Tver – 22. jaanuar 1942 Leningrad) oli vene füüsik ja leiutaja.

Lossevi eksperimentide käigus valmis 1927. aastal esimene valgusdiood. Ränikarbiidil tekkis alalisvoolu läbilaskmisel kontaktikohas roheline helendus. Lossev avaldas selle kohta artikli 1927. aastal vene ajakirjas Телеграфия и телефония без проводов ('traadita telegraaf ja telefon'). Aastail 1924–1930 avaldatud 16 artiklis kirjeldas Lossev põhjalikult seda nähtust ja võimalusi selle kasutamiseks.

Ta sai 16 patenti ja autoritunnistust ning avaldas 43 teadusartiklit pooljuhtide vallas.

Elulugu
-------

### Varajane elu

Lossev sündis 10. mail (27. aprillil vana kalendri järgi) 1903 Tveris aadliku peres. Kooliõpilasena sattus 1917. aastal Tveri raadiojaama ülema avalikule loengule, mis tekitas temas huvi raadiotehnika vastu. Lossevil ei olnud erialast haridust, raadiotehnika vallas oli ta iseõppija.

### Erialane töö

1920. aastal asus tööle Nižni Novgorodi raadiolaboratooriumi. Seal hakkas uurima kristalldetektorit. 1922. aastal valmis tal oma koduses laboratooriumis Tveris tsinkoksiidi kristallist ja söeniidist detektoriga esimene raadiovastuvõtja. Lossev leidis, et niisugusel kristalldetektoril on eelpingestamise korral negatiivne diferentsiaaltakistus, mis tagas signaali võimendamise. Lossev sai mitu patenti kristalldetektorite valmistamise ja kasutamise kohta. Kaarlahenduse uurimisel märkas Lossev elektroluminestsentsi. Elektroluminestsentsi edasiseks uurimiseks puudusid Lossevil vahendid.

1928. aastal viidi Nižni Novgorodi raadiolaboratoorium Leningradi Keskraadiolaboratooriumi koosseisu, kuhu siirdus ka Lossev ning jätkas pooljuhtkristallide uurimist. Osa katseid tegi Lossev Abram Joffe juures Füüsika-tehnika instituudis. Lossev tegi katseid rohkem kui 90 ainega ning oli lähedal transistori loomisele. Lossev sai aru, et ränikarbiiddetektoril tekkiv kiirgus ei ole termiline. Tal õnnestus tekkinud kiirgust moduleerida kuni 78,5 kHz sagedusega, mis teeb võimalikuks niisuguse seadme kasutamise optilise side jaoks.

Lossevi uurimistöö kaldus kõrvale laboratooriumi temaatikast ning ta läks tööle Leningradi meditsiiniinstituuti. Seal töötamise ajal esitas ta dokumendid (21 ilmunud artiklit ja 12 autoritunnistust) teaduskraadi taotlemiseks. 1938. aastal sai ta füüsika-matemaatika alal teaduste kandidaadiks elektroluminestsentsi alaste uurimuste eest.

### Surm

Lossev suri kurnatuse tõttu Leningradi blokaadi ajal 22. jaanuaril 1942. Tema matmiskoht on teadmata. Lossev avaldas oma uurimistulemused venekeelsetes ajakirjades. Tema tööd jäid pooleks sajandiks unustusse, neid märgati ja tunnustati alles 20. sajandi lõpus ja 21. sajandi alguses.

Kirjandus
---------

* Zheludev, Nikolay (April 2007). "The life and times of the LED – a 100-year history". Nature Photonics. Nature Publishing Group. 1(4): 189–192.

Välislingid
-----------

* Oleg Lossev – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Condoleezza Rice
**Condoleezza Rice** (sündinud 14. novembril 1954 Birminghamis Alabama osariigis USA-s) on Ameerika Ühendriikide poliitik. 

Condoleezza Rice oli George W. Bushi valitsuse riigisekretär 26. jaanuarist 2005 kuni 20. jaanuarini 2009. Ta oli sellel ametikohal esimene mustanahaline naine, teine mustanahaline (pärast Colin Powelli) ja teine naine (pärast Madeleine Albrighti). 

Aastatel 1989–1991 oli ta George H. W. Bushi nõunik Nõukogude Liidu ja Ida-Euroopa asjades. Aastal 2000 aitas ta George W. Bushi presidendikampaanias ja sai pärast Bushi ametisseastumist riiklikuks julgeolekunõunikuks.

Condoleezza Rice räägib lisaks inglise keelele hispaania, prantsuse, vene ja saksa keelt.

Ajakirjanduses spekuleeriti tema võimaliku kandideerimise üle 2008. aasta presidendivalimistel.

Välislingid
-----------

* Marc Huker: Condoleezza Rice: USA on valmis mustanahalise presidendi saamiseks, EPL, 5. november 2008

| * v
* r
Ameerika Ühendriikide riigisekretärid |
| --- |
| 

* Jefferson
* Randolph
* Pickering
* J. Marshall
* Madison
* Smith
* Monroe
* Adams
* Clay
* Van Buren
* Livingston
* McLane
* Forsyth
* Webster
* Upshur
* Calhoun
* Buchanan
* Clayton
* Webster
* Everett
* Marcy
* Cass
* Black
* Seward
* Washburne
* Fish
* Evarts
* Blaine
* Frelinghuysen
* Bayard
* Blaine
* Foster
* Gresham
* Olney
* Sherman
* Day
* Hay
* Root
* Bacon
* Knox
* Bryan
* Lansing
* Colby
* Hughes
* Kellogg
* Stimson
* Hull
* Stettinius
* Byrnes
* G. Marshall
* Acheson
* Dulles
* Herter
* Rusk
* Rogers
* Kissinger
* Vance
* Muskie
* Haig
* Shultz
* Baker
* Eagleburger
* Christopher
* Albright
* Powell
* Rice
* Clinton
* Kerry
* Tillerson
* Pompeo
* Blinken

 | Ameerika Ühendriikide riigisekretäri pitsatAmeerika Ühendriikide riigisekretäri pitsat |

White House Logo
Ameerika Ühendriikide riikliku julgeoleku nõunikud

Cutler **·** Anderson **·** Jackson **·** Cutler **·** Gray **·** Bundy **·** Rostow **·** Kissinger **·** Scowcroft **·** Brzezinski **·** Allen **·** Clark **·** McFarlane **·** Poindexter **·** Carlucci **·** Powell **·** Scowcroft **·** Lake **·** Berger **·** C. Rice **·** Hadley **·** Jones **·** Donilon **·** S. Rice **·** Flynn **·** McMaster **·** Bolton **·** O'Brien **·** Sullivan
**Infinitesimaalarvud** on arvud, mis on lõpmatult väikesed. Nimetus tuletati 17. sajandil ladina keelest. *Infinitesimus* tähendab lõpmatult jagunevat arvu. Infinitesimaalarvude mõiste on lähedalt seotud piirväärtuse mõistega.

Algselt nimetati Isaac Newtoni ja Gottfried Wilhelm Leibnizi poolt kasutusele võetud integraal- ja diferentsiaalarvutust infinitesimaalarvutuseks, Newtoni nimetas seda "fluksioonide meetodiks". Infinitesimaalarvutuse esmaavastamise au üle vaidlesid Newton ja Leibniz 17. sajandi lõpul ja 18. sajandi alguses pikalt ja avalikult, Newton osales vaidluses peamiselt kaude (teda kaitsesid näiteks Nicolas Fatio de Duillier ja Samuel Clarke) ja või salajas (nt anonüümsetes artiklites) Inglise matemaatik John Wallis võttis esimesena kasutusele infinitesimaalarvude märgistuse "1/∞".

Infinitesimaalarvude kasutamist kritiseeriti 18. sajandil ja hiljemgi laialdaselt matemaatika filosoofia ja metodoloogia kaalutlustel. Sellele vaatamata levis see kiirelt koos njuutoniaanliku loodusteadusega, jäädes matemaatika praktikasse ja pedagoogikasse 20. sajandi keskpaigani, mil kujunesid välja samade arvutusmeetodite alternatiivsed esitusviisid.

Viited
------

1. ↑  Jason Socrates Bardi "The Calculus Wars" 2007 ISBN 9781560259923

Kirjandus
---------

* Richard C. Brown (2012) Tangled origins of the Leibnitzian Calculus: A case study of mathematical revolution, World Scientific ISBN 9789814390804
* Niccolò Guicciardini, "Reading the Principia: The Debate on Newton's Mathematical Methods for Natural Philosophy from 1687 to 1736", Cambridge University Press, 2003

Välislingid
-----------

* 
* (tutvustav video inglise keeles)
* (tutvustav video inglise keeles)
Kohtumisel Viktor Jerofejeviga. Oleg Sidorov pildil paremalt esimene (2014)
**Oleg Gavriljevitš Sidorov**, kirjanduslik pseudonüüm **Oleg Amgin**, (jakuudi keeles Олег Гаврильевич Сидоров; pseudonüüm jakuudi keeles Олег Амгин; sündinud 23. detsembril 1962 Amgas  Amga rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi ajakirjanik, publitsist ja ülikooli õppejõud, Sahha (Jakuutia) Vabariigi Vaimsuse Akadeemia liige.

Ta on Ammossovi-nimelise Kirde Föderaalülikooli filoloogiateaduskonna ajakirjanduse kateedri juhataja. Ühtlasi on ta ajaloolis-geograafilise ja kulturoloogilise ajakirja Ilin ("Илин",'Ida') peatoimetaja (ajakirja antakse välja kahes keeles: jakuudi ja vene keeles).

Sidorovi peamised uurimisteemad on jakuudi ajakirjanduse ajalugu ning esimeste jakuudi publitsistide ja toimetajate looming 20. sajandi alguses (Vassili Nikiforov, Semjon Novgorodov ja teised)

Haridus ja töökäik
------------------

Sidorov lõpetas 1985. aastal Jakutski Riikliku Ülikooli ajaloo-filoloogiateaduskonna ajakirjanduse erialal.

1991. aastal asutas ta ajakirja Ilin ja on tänini selle peatoimetaja. Ta on töötanud Sahha (Jakuutia) Vabariigi asepresidendi nõunikuna ja tegutsenud telesaatejuhina. 

Ta on Venemaa Ajakirjanike Liidu liige. Aastatel 1992–2001 oli ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi Ajakirjanike Liidu juhatuse esimees. 2015. aastal valiti ta Jakuudi Kirjanike Assotsiatsiooni juhatuse esimeheks.

Tunnustus
---------

* 2000 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi teeneline kultuuritöötaja

Isiklikku
---------

Oleg Sidorovi abikaasa Lena Sidorova on kulturoloogia kandidaat ja töötab Kirde föderaalülikooli kulturoloogia kateedris dotsendina.

Publitsistikat
--------------

* 1999 – "Россия-Якутия: Вчерашнее завтра"
* 2009 – "От Алексея Кулаковского до Николая Лугинова. Штрихи к портрету якутской культуры"
* 2010 – "Дерево Тыгына", (jutustuste kogumik)
* 2012 – "Михаил Николаев. Восхождение. Ступени мужества"
* 2012 – "20 лет спустя. Штрихи к портрету эпохи"
* 2015 – "Платон Ойунский"

Viited
------

1. 1 2  Олег Гаврильевич Сидоров. s-vfu.ru

Välislingid
-----------

* Koduleht. olegsidorov.org
**Äksi** on küla Harju maakonnas Kose vallas Kose–Purila maantee ääres.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 25 inimest. Kõik olid eestlased. 1. jaanuaril 2014 elas Äksis Rahvastikuregistri andmetel 22 inimest.

Kuni 2013. aastani kuulus küla Kõue valda.

Külas asub Äksi suur rahn. Samuti asub seal üks arheoloogiamälestiseks arvatud kultusekivi.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  Statistikaameti andmebaas
5. ↑  18544 Kultusekivi kultuurimälestiste riiklikus registris

Kose valla lippKose valla lipp
Kose valla asulad

**Alevikud:** Ardu | Habaja | Kose | Kose-Uuemõisa | Ravila   

**Külad:** Aela | Ahisilla | Alansi | Harmi | Kadja | Kanavere | Kantküla | Karla | Kata | Katsina | Kirivalla | Kiruvere | Kolu | Krei | Kuivajõe | Kukepala | Kõrvenurga | Kõue | Laane | Leistu | Liiva | Lutsu | Lööra | Marguse | Nutu | Nõmbra | Nõmmeri | Nõrava | Ojasoo | Oru | Pala | Palvere | Paunaste | Paunküla | Puusepa | Rava | Raveliku | Riidamäe | Rõõsa | Saarnakõrve | Sae | Saula | Silmsi | Sõmeru | Sääsküla | Tade | Tammiku | Triigi | Tuhala | Uueveski | Vahetüki | Vanamõisa | Vardja | Vilama | Virla | Viskla | Võlle | Äksi
Aleksei Venetsianov, "Põllul. Kevad" (1820ndad)
**Äke** on mulla pindamise, harimise ja hooldamise riist. 

Äkkega mullaharimist nimetatakse äestamiseks. Äke on adra järel tähtsuselt teine mullaharimisriist. Paljude pulkadega (piidega) tööriista kasutati mulla kobestamiseks pärast kündi, külvijärgseks seemendamiseks ning vilja pealtharimiseks kasvuajal.

19. sajandi lõpus kasutusele tulnud täismetalläkete kõrval püsisid varasemad puidust äkketüübid veel vähesel määral kasutuses aastatel 1930–1940 peamiselt kartuliäketena.

Äkete liigitamine
-----------------

* Otstarbe järgi – mullaharimisäke, hooldusäke
* Kasutuskoha ja -ala järgi – põlluäke, niiduäke, karjamaaäke, uudismaaäke, oraseäke
* Kuju ja ehituse järgi – kuuselatväke, karuäke, raamäke, pakkäke, siksakäke, võrkäke, rootoräke
* Äestatavate osade ehituse ja tüübi järgi – pulkäke, käppäke, piiäke, nugaäke, küünisäke, piikäke, tähtäke, vedruäke, ketasäke (randaal), lüliäke
* Töötamisviisi järgi – passiivne äke, aktiivne äke

Vaata ka
--------

* Ader

Viited
------

1. ↑   Eesti rahvakultuur. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2008. lk 85

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Äke** |
**Jõesaar** on eesti perekonnanimi.

2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Jõesaar 505 inimesel (220 mehel ja 285 naisel). Perekonnanimede levikult oli Jõesaar meeste puhul 250. ja naiste puhul 192. kohal.

2022. aastal arvati perekonnanimi Jõesaar välja levinud nimede seast, sest selle kandjate arv oli langenud alla 500. Seega lubati nimevahetajatel seda taas perekonnanimeks võtta.

Nimede eestistamisel anti Jõesaar uueks perekonnanimeks isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Ambos, Ansmann, Artuur, Baranov, Braun, Brunn, Dreverk, Egorov, Eslon, Hahndorf, Hammermann, Holst, Holts, Ipserman, Itra, Ivan, Ivanov, Jaakson, Jagonov, Jaksman, Jankovits, Jansen, Järgens, Jeeger, Jeeser, Jentson, Jeser, Jõesberg, Jõespark, Jõgibert, Johanson, Juhanson, Juhkentaal, Juntson, Jurberg, Jürgens, Jürgenson, Juurmann, Kilder, Kirsch, Korn, Kristov, Krutob, Lammas, Lekk, Leotjev, Makkar, Matsmann, Mihkelis, Milk, Mirjam, Moisar, Obukakk, Õiger, Oinas, Peil, Praun, Prausen, Puhtsit, Puunverk, Reiners, Rõmmelmann, Saharov, Schmidt, Schönberg, Seersant, Sims, Siro, Smid, Sommer, Sooberg, Steinbach, Teegelmann, Tegelmann, Tennison, Tiidenberg, Titemberg, Titsenberg, Viitmann ja Zimmer.

Nime kandjaid
-------------

* Andres Jõesaar (sündinud 1959), eesti meediategelane
* Ernst Jõesaar (1905–1985), eesti skulptor
* Janari Jõesaar (sündinud 1993), eesti korvpallur
* Lilian Jõesaar (sündinud 1965), eesti pianist ja klavessinist
* Riina Jõesaar (sündinud 1952), eesti sulgpallur
* Toomas Jõesaar (1945–2012), eesti laulja
* Tõnu Jõesaar (sündinud 1963), eesti tšellist

* Leili Andre (Leili Jõesaar) (1922–2007), eesti kirjanik

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Keelatud perekonnanimede nimistusse lisandub viis uut nime" ERR, 16. november 2022
| Medalikohad |
| --- |
| Venemaa esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Esimene koht | 1996 | II kergekeskkaal |
| Esimene koht | 2000 | II kergekeskkaal |
| Kolmas koht | 2004 | II kergekeskkaal |
| Maailmameistrivõistlused |
| Kolmas koht | 1993 | I kergekeskkaal |
| Teine koht | 1995 | II kergekeskkaal |
| Esimene koht | 1997 | II kergekeskkaal |
| Euroopa meistrivõistlused |
| Kolmas koht | 1996 | II kergekeskkaal |
| Esimene koht | 1998 | II kergekeskkaal |
| Esimene koht | 2004 | II kergekeskkaal |

**Oleg Elekpay uğlı Säyetov** (tatari slaavi kirjas **Олег Элекпай улы Сәетов**, venepäraselt **Оле́г Элекпа́евич Саи́тов**; sündinud 26. mail 1974 Novokuibõševskis Samara oblastis) on Venemaa endine poksija. Tema isa on tatarlane ja ema on venelane.

Säyetov võitis II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks 1996. aasta Atlanta olümpiamängude poksivõistlustel ja 2000. aasta Sydney olümpiamängude poksivõistlustel. Viimastel mängudel sai ta olümpiamängude parima tehnikaga poksijale mõeldud Val Barkeri karika.
Ta sai II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) 2004. aasta Ateena olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Baqtïyar Artayevile (Kasahstan).

Säyetov sai I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 7. maailmameistrivõistlustel (Tampere, 1993) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Jyri Kjällile (Soome). Ta sai II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 8. maailmameistrivõistlustel (Berliin, 1995) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Juan Hernándezele (Kuuba).
Ta võitis II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) kuldmedali ja tuli maailmameistriks 9. maailmameistrivõistlustel (Budapest, 1997).

Säyetov võitis II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks 32. Euroopa meistrivõistlustel (Minsk, 1998) ning 35. Euroopa meistrivõistlustel (Pula, 2004). Ta sai II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 31. Euroopa meistrivõistlustel (Vejle, 1996) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Marian Simionile (Rumeenia).

Viited
------

1. ↑  26. suveolümpiamängude poksivõistlus. Atlanta 1996. Tulemused inglise keeles
2. ↑  27. suveolümpiamängude poksivõistlus. Sydney 2000. Tulemused inglise keeles
3. ↑  28. suveolümpiamängude poksivõistlus. Ateena 2004. Tulemused inglise keeles
4. ↑  7. maailmameistrivõistlused poksis. Tampere 1993. Tulemused inglise keeles
5. ↑  8. maailmameistrivõistlused poksis. Berliin 1995. Tulemused inglise keeles
6. ↑  9. maailmameistrivõistlused poksis. Budapest 1997. Tulemused inglise keeles
7. ↑  32. Euroopa meistrivõistlused poksis. Minsk 1998. Tulemused inglise keeles
8. ↑  35. Euroopa meistrivõistlused poksis. Pula 2004. Tulemused inglise keeles
9. ↑  31. Euroopa meistrivõistlused poksis. Vejle 1996. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Oleg Säyetov saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Leedu kubermang** (vene keeles *Литовская губерния*) oli Venemaa Keisririigi haldusüksus aastatel 1796–1801.

Leedu kubermang moodustati 1796. aastal, Vene keisri käsul 12. detsembril 1796, koondades ühe valitsemise alla 1795. aastal pärast Poola  II jagamist moodustatud kahest kubermangust: Vilno ja Slonimi kubermangust. Moodustatud kubermangu valitsus asus Vilno (Vilniuse) linnas; kubermangu kuulus 19 maakonda:

* Braslavski maakond,
* Bresti maakond,
* Vilno maakond,
* Vilkomirski maakond,
* Volkovõski maakond,
* Hrodna maakond,
* Vislatagune maakond,
* Kobrino maakond,
* Kovno maakond,
* Lida maakond,
* Novogrudoki maakond,
* Ošmjanki maakond,
* Pružanski maakond,
* Rossienski maakond,
* Slonimi maakond,
* Telševski maakond,
* Trokski maakond,
* Upitski maakond,
* Šavelski maakond.

Leedu kubermang likvideeriti 1802. aastal keisri ukaasiga 9. septembrist 1801. aastast ja 28. augustist 1802. aastal ja sellest moodustati taas kaks kubermangu: Vilno ja Hrodna kubermang. 

Vilno kubermangust eraldati 1842. aastal Kovno kubermang.

* Slonimi kubermang, 1796. aastalSlonimi kubermang, 1796. aastal
* Vilniuse kubermang, 1796. aastalVilniuse kubermang, 1796. aastal
Piirivalvelaev PVL-112 Pärnus
**Politsei- ja Piirivalveameti laevastik** oli Politsei- ja Piirivalveameti teabehaldus- ja menetlusosakonna koosseisu kuulunud merendusüksus. 

Alates 2023. aastast viidi laevastiku laevad koos vastavate avamere ülesannetega üle mereväe koosseisu, kus neist moodustati patrull-laevade divisjon. Politsei käsutusse jäid vajalike ülesannete täitmiseks kaatrid, mootorpaadid ja hõljukid.

Ülesanded
---------

Piirivalvelaevastiku põhiülesanded olid merepääste, reostustõrje ja patrullteenistus.

Ujuvvahendid
------------

Algselt kasutati laeva nimetähises lühendit PVL – "**P**iiri**V**alve**L**aev" ja kolmekohalist numbrit, millele tavaliselt lisandus nimi. Hõljuki nime lühendina kasutati vastavalt PVH (**H** – hõljuk). Seoses organisatsioonis piirivalve mõju vähendamisega kärbiti hiljem lühenditest ka vastavad tähed PV. Kaotati ka vastav laeva ahtrilipp.

Laevastikku kuulusid järgmised valvelaevad:

* PVL-101 Kindral Kurvits
* PVL-203 Raju
* PVL-103 Pikker
* PVL-112 Valve

Väiksemad valvekaatrid, mootorpaadid ja sõudepaadid kuuluvad piirkondlike allüksuste koosseisu. Politsei- ja piirivalveametil on ka kolm hõljukit.

Sadam
-----

Politsei- ja piirivalveameti laevade põhibaas oli Piirivalvesadam Kopli lahe idakaldal.

Vaata ka
--------

* Eesti Veeteede Amet
* Vabatahtlik merepääste
* Eesti merevägi
* Merekaitseliit

Viited
------

1. ↑  "Politsei- ja piirivalveameti laevad alustavad tegevust mereväe laevastikus". *ERR Uudised*. Vaadatud 3. jaanuaril 2023.

Välislingid
-----------

* Politsei- ja Piirivalveameti laevastik Merevikis
**Papüürus 66** (**Bodmer Papyrus II**) on vanim teadaolev Johannese evangeeliumi käsikiri. See on dateeritud ajavahemikku 150–200 pKr. Tekst on samasugusel kujul nagu tänapäevalgi, mis tõestab Johannese evangeeliumi korrektset tradeerimist.

Üriku suurus on umbes 14,2 cm × 16,2 cm. Koodeksi maht oli algselt ilmselt 39 papüüruspoognat, mis kaheks murtuna moodustasid 78 lehte ja 156 lehekülge. Tänaseks on säilinud 75 lehte ja 39 identifitseerimata tükki. Säilinud on tekstiga leheküljed numbritega 1–34 ja 39–108. Lehekülgedel on 15–25 rida teksti.

Manuskripti sisuks on Uue Testamendi Johannese evangeeliumi 1:1 – 6:11; 6:35 – 14:26, 29 – 30; 15:2 – 26; 16:2 – 4, 6 – 7; 16:10 – 20:20, 22 – 23; 20:25 – 21:9, 12, 17. (Manuskriptil puudub perikoop 7:53 – 8:11.) Teksti kinnitavad: Codex Sinaiticus 4. sajandist ja Codex Bezae 6. sajandist.

Manuskript leiti Egiptusest Jabal Abû Manast, Ebene Dishnast põhjas ja 12 km Als-Tarif Jabalist idas. 1955/1956. aastal ostis selle koos teiste kreeka ning koptikeelsete ürikutega Martin Bodmer. Tämapäeval asub see papüüruskoodeks *Bibliotheca Bodmeriana*'s Colognys Šveitsis. Seal hoitakse suuremat osa leitud Johannese evangeeliumi manuskriptidest. Tähtsaim neist on Chester-Beatty-Papyrus. Üks leht on ka Kölnis Saksamaal: "Für Altertumskunde Institut der Universitat zu Köln".

Tekstinäide
-----------

Osad tähed kreeka keeles teise kujuga

1:1 EN (-) ARXH (alguses) HN (oli) O LOGOS (sõna) KAI (ja) O LOGOS (sõna) HN (oli) PROS (juures) TON (-) TEON (Jumala) KAI (ja) TEOS (Jumal) HN (oli) O LOGOS (sõna)
1:2 OUTOS HN EN ARCH PROS TON TEON (see oli alguses Jumala juures)
1:3 PANTA DI AUTOU EGENETO KAI HORIS AUTOU EGENETO OUDE EN O GEGONEN (kõik on olemas selle läbi ja ilma selleta pole olemas mitte midagi, mis olemas on).

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Papüürus 66** |

* Lisainfo Papyrus 66 kohta
**Molokai** (havai keeles Molokaʻi) on saar Vaikses ookeanis, üks Hawaii saartest. Pindala 670 ruutkilomeetrit. Saar on mägine, kõrgus kuni 1515 meetrit. Põhjakaldal on kõrgeid panku. Saar kuulub Ameerika Ühendriikidele Hawaii osariiki. 

Saarel elas 2010. aasta rahvaloenduse andmeil 7345 inimest (2000. aasta rahvaloenduse andmeil 7400 inimest), kellest suur osa on havailaste järeltulijad.

Suurem osa saarest kuulub Maui maakonda, erandiks on Kalawao maakond (1866–1969 pidalitõbiste koloonia), mis on Hawaii osariigi tervishoiuministeeriumi haldusala.

18.–19. sajandil saarele saabunud eurooplased levitasid paljusid haigusi, mille vastu pärismaalastel puudus immuunsus, nagu rõuged, koolera ja läkaköha, kuid ka pidalitõbi. Suhkrukasvatajad kartsid haiguste mõju tööjõule ning palusid valitsusel pidalitõve levikut takistada.

Selleks loodi 1866. aastal saare kesk-põhjaosas eraldatud Kalaupapa poolsaarele Kalawao leprosoorium ning hiljem ka Kalaupapa leprosoorium. Kuna Kalaupapal oli parem kliima ja ligipääs merele, sai sellest peaasula. 1905. aastal moodustati nendest Kalawao maakond. 1900. aastal elas poolsaarel 1177 inimest. Kokku saadeti leprosooriumisse aegade jooksul ligi 8500 inimest, kes kuulutati ametlikult surnuks. Patsientidel ei lubatud asulast lahkuda, neil ei tohtinud olla külastajaid, ning nad pidid seal elama elu lõpuni. 1969. aastal, kui pidalitõbi oli välja ravitud, ning välja arendatud uued antibiootikumid, ning nakkusoht kadus, vabastati poolsaar karantiinist. Siiski otsustasid paljud endised haiged sinna jääda, kuna arvasid, et nende kehade tugeva moonutatuse tõttu oleks neil raske ühiskonda integreeruda. Nüüdseks juba Ameerika Ühendriikide osariik, lubas Hawaii valitsus neil seal elada kuni elu lõpuni.

Tänapäeval ei võeta Kalawao maakonnas vastu uusi patsiente, keegi ei või ka sinna immigreeruda. Turistid võivad maakonda külastada ainult paketiturismina, ning alla 16-aastastel on maakonna külastamine keelatud (välja arvatud sugulasi külastavad lapsed). 2010. aastal elas maakonnas 90 inimest, 2019. aastal oli see langenud 86-le. Elanikest 16 on endised patsiendid 70.–90. eluaastates, 40 on riiklikud töötajad, ülejäänud on Hawaii osariigi tervishoiutöötajad.
**Papüürus-lõikhein** ehk **papüürus** (*Cyperus papyrus*) on kõrreliste sugukonna lõikheina perekonda kuuluv mitmeaastaste rohttaimede liik.

Välimus
-------

See pikk, tugev, lehitu veetaim võib kasvada 4–5 meetri kõrguseks. Jämedast, puitunud risoomist arenevad kolmnurkse läbilõike ja valge säsiga rohelised kõrred, mis moodustavad tiheda puhmiku. Iga kõrre tipus on tihe kimp õhukesi helerohelisi niitjaid, umbes 10–30 cm pikkusi õievarsi. Suve lõpuks ilmuvad õievarte tippu väikesed pruunid pähikud, millest arenevad pruunid pähklilaadsed viljad.

Papüüruse pähikud
Risoomi nooremad osad on punakaspruunid ja kaetud paberjate kolmnurksete soomustega, mis katavad kõrre alumist osa. Soomuste näol on tegu redutseerunud lehtedega, nii et tegelikult ei ole päris õige nimetada papüürus-lõikheina "lehituks" taimeks.

Levila
------

Papüürus-lõikhein on levinud kõikjal Aafrika märgaladel, kuid muutunud haruldaseks Niiluse deltas. Papüürus kasvab ka Madagaskaril, Sitsiilias ja Palestiinas.

Kasvukoht
---------

Papüürus-lõikhein kasvab suurte kogumitena soodes, madalates järvedes ja jõgede kallastel. Sügavamas vees moodustab papüürus ujuva massi, mida nimetatakse *sudd*'iks.

Ökoloogia
---------

Sudaanis ja Egiptuses peetakse teda umbrohuks. Arvatakse, et Victoria ja Kioga järve papüürusetihnikutes kaob tänu aurumisele ja transpiratsioonile 50% Niiluse veest.

Kasutamine
----------

Taime säsist saadakse paberisarnast kirjutusmaterjali papüürust. Lisaks papüürusele on taimest tehtud ka paate, korve, köisi, sandaale jpm. Papüüruse noored võsud on söödavad. Taime kasvatatakse ka ilutaimena.

Vaata ka
--------

* Papüürus

Viited
------

1. ↑  "Cyperus papyrus L." Originaali arhiivikoopia seisuga 24. aprill 2017. Vaadatud 24. jaanuaril 2011.
2. ↑  James A. Duke. 1983. Handbook of Energy Crops
**Karl Eduard Aun** (6. (vkj)/ 18. jaanuar 1861 Kanepi kihelkond, Võrumaa – 29. mai 1945 Danzig) oli eesti metsandustegelane.

Ta lõpetas Tartu Reaalkooli. 1885. aastal lõpetas ta Moskvas Petrovski-Razumovski Maaviljeluse ja Metsanduse Akadeemia. Aastatel 1886–1888 töötas ta Riias, 1888–1894 oli Tartumaal Võtikvere metskonna metsaülem. Aastatel 1894–1896 töötas Riias Baltikumi Riigimaade ja Metsade Valitsuses. 

Aastatel 1897–1926 oli ta Pärnumaal Kilingi metskonna metsarevident ja metsaülem.

1919. aastal juhendas ta metsaülemana metsanduslikke täienduskursusi. Samal aastal kutsuti teda tööle Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna metsaosakonna õppejõuks, kuid ülikool ei jõudnud temaga tingimustes kokkuleppele.

1926. aastast elas Pärnus. Ta viis läbi dendroloogilisi uurimusi ja osales Eesti metsaseaduse väljatöötamisel. 
Ta on kirjutanud metsandusalaseid raamatuid ja artikleid ajakirjale Eesti Mets.

Teoseid
-------

* Riigi metsavahtide käsiraamat. Tallinn: Riigimetsade Valitsus, 1928
* Eesti pajud. Tallinn: Riigimetsade Talitus, 1939

Isiklikku
---------

Tema õde oli luuletaja Elise Rosalie Aun.

Viited
------

1. ↑  Karl Aun. Avinurme mälestused. Eesti Mets, 8/1929
2. ↑  Merle Rips. Metsaühistud koonduvad. Eesti Mets, 4/2012
3. ↑  "Kilingi metskond. Pärnumaa pärandkultuurist. Pärnu 2011" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 16. jaanuaril 2016.
4. ↑  Toivo Meikar. Kui metsaosakonnale otsiti õppejõude. Eesti Mets 2/2010
5. ↑  "E. Laas. Seitsekümmend viis aastat metsanduslikku kõrgharidust Eestis. 1995" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 29. jaanuar 2018. Vaadatud 16. jaanuaril 2016.
6. ↑  "Kanepi kihelkonna kultuurilooline kalender 2011. Kultuurilooliste isikute tähtpäevi" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 16. juuni 2018. Vaadatud 16. jaanuaril 2016.
**Karl Endel Petersen** (sündinud 11. juulil 1943 Tallinnas) on eesti matemaatik.

Elulugu
-------

Karl Endel Petersen on Ferdinand Peterseni poeg, Ivar-Heldur ja Henno August Peterseni vend.

Lahkus 1944 koos vanematega Eestist. Lõpetas 1961 USA-s (New Yorgis) Clifford J. Scotti keskkooli, 1965 Princetoni Ülikoolis bakalaureuseõppe matemaatika erialal, 1967 Yale'i Ülikoolis magistriõppe, matemaatikamagister (1967, Yale'i Ülikool), *Ph.D.* (matemaatika, 1969, samas), väitekiri "Prime Flows, Disjointness and Mixing". Aastast 1969 Põhja-Carolina Ülikooli õppejõud, sh 1987–1992 adjunktprofessor, 1992– professor. Olnud külalisprofessor ja -teadur paljudes maailma ülikoolides ja teadusasutustes, sealhulgas Yale'i Ülikoolis (1979), Prantsusmaa ülikoolides (1981, 1988, 1991, 1992), India Statistikainstituudis Kolkatas (1989), Kairo Ülikoolis (1993), esinenud loengutega Tartu Ülikoolis (1992, 1994) ja Küberneetika Instituudis (1992).

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: invariantse mõõduga dünaamilised süsteemid, nende ergoodilisusteooria, rakendused tõenäosus- ja informaatikateoorias. On selle valdkonna juhtivaid spetsialiste ning osalenud paljudel erialakonverentsidel ja muudel rahvusvahelistel aruteludel. American Mathematical Society, Sigma Xi liige. Üle 30 teadustrükise.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Brownian Motion, Hardy Spaces and Bounded Mean Oscillation. Cambridge Univ. Press, 1977
* Ergodic Theory. Cambridge Univ. Press, 1983, 2. trükk 1989
* The helical transform as a connection between ergodic theory and harmonic analysis. // Trans. Amer. Math. Soc. 331 (1992).

Kirjandus
---------

* EE 7, 276
* 14, 368
* Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm, 1984.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**"Momo"** ehk "Kummaline lugu ajavarastest ja lapsest, kes inimestele varastatud aja tagasi tõi" on Saksa kirjaniku Michael Ende (1929–1995) muinasjutt-romaan, tema rahvusvaheliselt kõige edukam teos, mida on müüdud nüüdseks üle seitsme miljoni eksemplari.

Sisukokkuvõte
-------------

Linnakese serval amfiteatri varemetes elab tüdruk, kelle nimi on Momo. Keegi ei tea, kust ta pärit on või kes on ta vanemad. Momol on aga üks eriline võime: ta oskab väga hästi kuulata. Kui temaga kõneleda, siis lahenevad mured ja tülid ning lendu tõuseb piiritu fantaasia. Momo saab oma erilise võime tõttu väga oluliseks sõbraks kõigile linnaelanikele. 

Ühel päeval ilmuvad linnakesse hallid härrad, kes teevad linnaelanikele ettepaneku hakata aega kokku hoidma. Inimesed, kes hoiavad aega kokku, peaksid olema õnnelikumad ja edukamad. Hallid härrad lubavad inimestele, kes elavad pidevalt kiirustades ning hoiavad oma aega Aja Hoiukassas, jõukust ja edu. Momo mõistab, et hädaohus on kõige tähtsam, elu, ja ta asub teekonnale, et nurjata ajavaraste ettevõtmine. 

"On üks suur ja ometi üsna igapäevane saladus. See saladus on aeg. Aja mõõtmiseks on kalendrid ja kellad, aga need ei tähenda midagi, sest igaüks teab, et üksainus tund võib tunduda nagu igavik, vahel võib see aga hetkena mööduda – olenevalt sellest, mida sel tunnil läbi elatakse. Sest aeg on elu. Ja elu elab südames." – Michael Ende "Momo"
**EKP III Kongress** oli 1922. aasta 24. septembril Nõmme talus Haljava küla Jõelähtme vallas Harju maakonnas toimunud Eestimaa Kommunistliku Partei organisatsiooni illegaalne kongress.

Osavõtjad
---------

Kuna EKP, kui Eesti riigikorra vastane organisatsioon oli keelatud, siis on kongressil osalenud saadikute andmed täpselt teadmata, kuna osavõtjad kasutasid varjunimesid ning ka kongressist osavõtnute grupipildil, millel on umbes 20 saadikut, kandis osa saadikuid maske. Saadikutest on teada: Juhannes Mänd, Otto Rästas, Anton Raud (Vedru), Hans Rebane, Alma Vaarman, Jaan Kreuks, Peeter Peterson, Jaan Anvelt.

Kongressi otsused
-----------------

Kongressil valiti EKP Keskkomitee uus 5 liikmeline koosseis: Jaan Anvelt, Hans Pöögelmann, Otto Rästas, Rudolf Vakmann, Jaan Kreuks. 

Hiljem koopteeriti KK koosseisu Johannes Lauristin, Jaan Tomp, Sergei Andrejev.

Viited
------

1. ↑  "Vabaduse Koidikul". Koostanud August Sunila. Eesti Riiklik Kirjastus, Tallinn 1964, fotoillustratsioonid
2. ↑  "Vabaduse Koidikul". Koostanud August Sunila. Eesti Riiklik Kirjastus, Tallinn 1964, lk. 11

Välislingid
-----------

* Rahvusarhiivi fotode andmebaasi viide
**Karl Elken** (sündinud 28. veebruaril 1932) on eesti õpetaja ja koolijuht.

1956. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli füüsika erialal.

Seejärel töötas Alatskivi Keskkooli füüsikaõpetajana. Aastatel 1959–1997 oli ta Alatskivi Keskkooli direktor.

1985. aastast oli ta Eesti Looduskaitse Seltsi Alatskivi osakonna esimees.

Aastatel 1993–1996 ja 2002–2006 oli ta Alatskivi vallavolikogu liige.

1994. aastast oli ta Eestimaa Rahvaliidu liige, nüüd Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liige.

Tunnustus
---------

* 1988 Eesti NSV teeneline õpetaja
* 1998 Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 1998 Alatskivi valla teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Vabariigi Valimiskomisjon. Kohaliku omavalitsuse volikogude valimised 2002. Alatskivi vald. Kandidaat nr 133 - Karl Elken
2. ↑  Juhan Liivi nimeline Alatskivi Keskkool. Ajalugu
3. ↑  Vabariigi Valimiskomisjon. Valimiste arhiiv
4. ↑  "Äriregister". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. november 2017. Vaadatud 15. novembril 2017.
5. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 3114
**Oese kool** oli kool Oese külas (tänapäeval Märjamaa vallas Raplamaal), mis tegutses aastatel 1846–1889. Kooli asutas Boris von Uexküll (1793–1870) ja seda pidas ülal Vana-Vigala mõis.

Esimene koolmeister oli Jaan Eisen (Matthias Johann Eiseni isa), kes hakkas seda ametit pidama 17-aastaselt 1846. aastal ja töötas Oese koolis vahet pidamata 1882. aastani.
Jädivere seminari hariduse saanuna hakkas ta õpilastele jagama teadmisi maailma maadest ja rahvastest, milleks oli mõisa abiga hankinud maakaardid.

Koolimaja lammutas Vana-Vigala mõis 1889. aastal, sest oli sattunud vastuollu õpetaja Jaan Beipmanniga.

Viited
------

1. ↑  J.M. Eiseni elu ja töö, toimetanud F. Ederberg ja E. Päss, Noor-Eesti kirjastus Tartus 1938, lk 15
2. ↑  J.M. Eiseni elu ja töö, toimetanud F. Ederberg ja E. Päss, Noor-Eesti kirjastus Tartus 1938, lk 13
3. ↑  J.M. Eiseni elu ja töö, toimetanud F. Ederberg ja E. Päss, Noor-Eesti kirjastus Tartus 1938, lk 151-152.
4. ↑  Mihkel Aitsam, Vigala kihelkonna ajalugu, lk 154
Karl Fazer
**Karl Otto Fazer** (16. august 1866 Helsingi – 9. oktoober 1932 Jokioinen) oli Soome kondiiter ja tööstur, Fazeri asutaja.

Karl Fazer sündis Šveitsi päritolu köösneri peres. Ta õppis kondiitrikunsti Berliini, Pariisi ja Peterburi mainekate meistrite juures.

17. septembril 1891 avas ta koos oma naise Bertaga oma esimese kondiitriäri Helsingis. Äri oli edukas, ning Fazer otsustas asutada šokolaadi- ja karamellitehase Punavuori linnaosas. Fazerist sai üks Soome maiustustetööstuse, eelkõige aga šokolaaditootmise rajajaid. Ettevõte kasvas kiiresti ja asus peagi tootma ka pagaritooteid. Tänapäevaks on Fazerist saanud üks Soome tuntumaid kaubamärke.

Karl Fazer oli ka tuntud looduskaitsja, linnuhuviline, jahimees ja kalamees. Ta asutas muu hulgas lindude kaitsealad Ahvenamaal ja Karjala kannasel. Tema oli ka see, kes tõi Soome faasanid. Karl Fazer oli Tallinna jahimeeste seltsi liige.

Karl Fazer oli meisterlik laskur. Ta kuulus 1912. aasta Stockholmi olümpiamängudel Soome koondisse ning sai individuaalselt 12. ja meeskonnavõistlusel 5. koha.

Aastal 2004 toimunud hääletusel valisid soomlased Karl Fazeri kõigi aegade suuremate soomlaste hulgas 46. kohale.

Fazer on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.

Viited
------

1. ↑  Soome tööstur Fazer suri jahil. Vaba Maa, 14. oktoober 1932, nr. 242, lk. 3.
**Drôme'i departemang** [droom] on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Auvergne-Rhône-Alpesi piirkonnas. See on saanud nime Drôme'i jõe järgi.

Departemang moodustati pärast Prantsuse revolutsiooni 5. märtsil 1790, 22. detsembri 1789 seaduse alusel. 2015. aastani kuulus departemang Rhône-Alpesi piirkonda.

Departemang jaguneb halduslikult järgmiselt:

| Ringkond | Rahvaarv(2010) | Pindala(km²) | Kantoneid | Valdu |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Die | 41 634 | 2287 | 9 | 104 |
| Nyons | 137 019 | 2359 | 11 | 142 |
| Valence | 306 062 | 1884 | 16 | 123 |

Vaata ka
--------

* Drôme'i departemangu haldusüksuste loend
* Tricastini tuumajaam

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2019

Prantsusmaa departemangud

Ain **·** 
Aisne **·** 
Allier **·** 
Alpes-de-Haute-Provence **·** 
Alpes-Maritimes **·** 
Ardèche **·** 
Ardennes **·** 
Ariège **·** 
Aube **·** 
Aude **·** 
Aveyron **·** 
Bas-Rhin **·** 
Belfort **·** 
Bouches-du-Rhône **·** 
Calvados **·** 
Cantal **·** 
Charente **·** 
Charente-Maritime **·** 
Cher **·** 
Corrèze **·** 
Corse-du-Sud **·** 
Côte-d'Or **·** 
Côtes-d'Armor **·** 
Creuse **·** 
Deux-Sèvres **·** 
Dordogne **·** 
Doubs **·** 
Drôme **·** 
Essonne **·** 
Eure **·** 
Eure-et-Loir **·** 
Finistère **·** 
Gard **·** 
Gers **·** 
Gironde **·** 
Guadeloupe **·** 
Haut-Rhin **·** 
Haute-Corse **·** 
Haute-Garonne **·** 
Haute-Loire **·** 
Haute-Marne **·** 
Haute-Saône **·** 
Haute-Savoie **·** 
Haute-Vienne **·** 
Hautes-Alpes **·** 
Hautes-Pyrénées **·** 
Hauts-de-Seine **·** 
Hérault **·** 
Ille-et-Vilaine **·** 
Indre **·** 
Indre-et-Loire **·** 
Isère **·** 
Jura **·** 
Landes **·** 
Loir-et-Cher **·** 
Loire **·** 
Loire-Atlantique **·** 
Loiret **·** 
Lot **·** 
Lot-et-Garonne **·** 
Lozère **·** 
Maine-et-Loire **·** 
Manche **·** 
Marne **·** 
Martinique **·** 
Mayenne **·** 
Meurthe-et-Moselle **·** 
Meuse **·** 
Morbihan **·** 
Moselle **·** 
Mayotte **·** 
Nièvre **·** 
Nord **·** 
Oise **·** 
Orne **·** 
Pariis **·** 
Pas-de-Calais **·** 
Prantsuse Guajaana **·** 
Puy-de-Dôme **·** 
Pyrénées-Atlantiques **·** 
Pyrénées-Orientales **·** 
Réunion **·** 
Rhône **·** 
Saône-et-Loire **·** 
Sarthe **·** 
Savoia **·** 
Seine-Maritime **·** 
Seine-et-Marne **·** 
Seine-Saint-Denis **·** 
Somme **·** 
Tarn **·** 
Tarn-et-Garonne **·** 
Val-d'Oise **·** 
Val-de-Marne **·** 
Var **·** 
Vaucluse **·** 
Vendée **·** 
Vienne **·** 
Vosges **·** 
Yonne **·** 
Yvelines
**Lilleküla raudteepeatus** on raudteepeatus Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis. Peatus asub laiarööpmelise Tallinna–Keila raudtee ääres, 2 km kaugusel Balti jaamast. Järgmine raudteepeatus on Tondi. Jaama juures jaguneb raudtee kaheks – lääne- ja idasuunaliseks. Piletihinnalt kuulub peatus I tsooni, mille piires liiklemine on tallinlasele tasuta.

Ümberistumisvõimalus on Tulika tänaval bussipeatuses Lilleküla jaam bussiliinidele 17 (J. Sütiste tee – Bussijaam), 17A (J. Sütiste tee – Juhkentali) ning 23 (Kadaka – Bussijaam). Tehnika ja Väike-Ameerika tänavalt samas bussipeatuses bussiliinile 32 (Männiku–Kopli).

Kaheteelise raudtee ääres asub kaks madalat 550 mm kõrgust täispikka perrooni. Uued perroonid avati koos jalakäijate tunneliga aastal 2012.

Peatuses peatuvad kõik Elroni Tallinnast Keilasse, Paldiskisse, Turbasse ja Kloogaranda sõitvad elektrirongid.

Raudteejaam Väike-Ameerika tänava otsas avati liikluseks aastatel 1928–1929. Algselt kandis see nime **Ameerika**, mis hiljem muudeti ümber Lillekülaks. Jaamahoone oli tagasihoidliku arhitektuuriga puitmaja, mis 1997. aasta detsembris lammutati.

Lilleküla raudteepeatusest põhja jääb Taksopargi ristmik (Endla ja Tulika tänava ning Sõpruse puiestee ristumiskoht), Kristiine Keskus ja Endla viadukt. Lõunas asub jalgpallistaadion A. Le Coq Arena.

Pildid
------

* Lilleküla jaam 1956. aastalLilleküla jaam 1956. aastal
* Lilleküla raudteepeatus 2009. aastal. Taamal jalgpallistaadion A. Le Coq ArenaLilleküla raudteepeatus 2009. aastal. Taamal jalgpallistaadion A. Le Coq Arena
* Lilleküla raudteepeatus 2021. aasta juulisLilleküla raudteepeatus 2021. aasta juulis
* Elektrirong Stadler FLIRT EMU 1406 "Bussnang"Elektrirong Stadler FLIRT EMU 1406 "Bussnang"
* Jalakäijate tunnelJalakäijate tunnel
* Jalakäijate tunnelJalakäijate tunnel

Vaata ka
--------

* Elektriraudtee AS
* Tallinna–Pääsküla rongiliin
* Eesti raudteetransport
* Lilleküla jaamahoone

Viited
------

1. ↑  "Tallinna ja Harjumaa elektriraudtee: Lilleküla". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. september 2013. Vaadatud 9. juulil 2009.
2. ↑
3. ↑  "Sõiduplaanid". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 9. juulil 2009.
4. ↑  "DELFI "Lillekülas avati jalakäijate tunnel" 21.12.2012". Originaali arhiivikoopia seisuga 27.09.2013. Vaadatud 22.09.2013.
5. ↑  AS Eesti Raudtee raudteerajatistel teostatavad operatsioonid.
6. ↑  Leho Lõhmus. Elektriraudtee alustas kolme mootorvaguniga. / Horisont, Nr. 6/2004
7. ↑  Piret Peensoo. Huvipuudus on jätnud Kristiine rongijaamad ajahamba pureda. / Eesti Päevaleht, 05. november 2005
8. ↑  Toomas Pirn. Linn võtab raudteelt hoonete kaitse kohustuse. / Eesti Päevaleht, 09. aprill 1998

Välislingid
-----------

 Lilleküla raudteepeatus – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Infot peatuse kohta; fotod (*vene keeles*)
* LILLEKÜLA; Eesti Raudteeajaloo Selts

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** |  **Raudteepeatus läänesuunalistel reisirongiliinidel** | **Järgnev peatus** |
|  Balti jaam |  **Lilleküla** | Tondi  |
‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) ›
**Lille tänav** on tänav Rakvere linna keskosas, mille algus on lõuna pool asuvast Keskväljakust linnulennul mõõdetuna 650 m kaugusel. 

Tänav on pikkusega 294 meetrit ja keskmise laiusega 10 meetrit. Lille tänav paikneb Lilleküla linnaosas. Saades alguse Roosi tänava ristmikult, kulgeb tänav põhja suunas ning lõpeb Tallinna-Narva raudtee lähedal Jaama puiestee ristmikul.

Lille tänav kujunes välja aastatel 1930. aastatel, kui piirkonda alustati pereelamute ja puidust korterelamute rajamist. Osa hoonestust hävis 19. septembril 1944. aastal Punaarmee pommirünnakute tagajärjel.

Lille tänav 15 on tuntud lastekirjaniku Aino Perviku sünnimaja. Hiljem elas samas majas lapsepõlve- ja kooliaastatel klaasikunstnik Tiia-Lene Vilde. 

Tänava ääres asuvad peamiselt ühepereelamud, mis on ehitatud 20. sajandi teisel poolel. Aadressil Lille tn 8 paikneb Rakvere Lille Kodu, mis on hooldekodu ning laste asenduskodu.

Viited
------

1. ↑  Kohalike teede nimekiri (vaadatud 10.01.2021)
2. ↑  Rakvere linnaosad
3. ↑  Geoportaal (vaadatud 10.01.2021)
4. ↑   Rakvere interaktiivne kaart
5. ↑  Odette Kirss. "Jalutaja teejuht, Rakvere", Tallinn, Solnessi Arhitektuurikirjastus, 2007.lk 153
**Tambovi oblast** asub Venemaa Keskföderaalringkonnas, Oka-Doni madaliku keskosas metsastepi vööndis.

Suuremad jõed on Tsna, Vorona ja Voronež.

Rahvastik
---------

Tambovi oblastis elas 1989. aasta rahvaloenduse andmetel 1 320 763 ja 2002. aasta rahvaloenduse andmetel 1 178 443 inimest. 2008. aasta alguses oli oblasti rahvaarv 1 106 000 ja 2010. aasta rahvaloenduse andmetel 1 092 396. Linnades elas 58,7% rahvastikust. Oblastis on 8 linna, suuremad neist on Tambov, Mitšurinsk, Rasskazovo ja Moršansk.

Haldusjaotus
------------

Oblast jaguneb 7 linnaks (linnaringkond) ja 23 rajooniks (munitsipaalrajoon). Rajoonides on kokku 234 külaasundust.

* Bondari rajoon
* Gavrilovka rajoon
* Inžavino rajoon
* Kirsanov (linnaringkond)
* Kirsanovi rajoon
* Kotovsk (linnaringkond)
* Mitšurinsk (linnaringkond)
* Mitšurinski rajoon
* Mordovo rajoon
* Moršansk (linnaringkond)
* Moršanski rajoon
* Mutškapski rajoon
* Nikiforovka rajoon
* Pervomaiski rajoon
* Petrovskoje rajoon
* Pitšajevo rajoon
* Rasskazovo (linnaringkond)
* Rasskazovo rajoon
* Ržaksa rajoon
* Sampuri rajoon
* Sosnovka rajoon
* Starojurjevo rajoon
* Znamenka rajoon
* Žerdevka rajoon
* Tambov (linnaringkond)
* Tambovi rajoon
* Tokarjovka rajoon
* Umjoti rajoon
* Uvarovo (linnaringkond)
* Uvarovo rajoon

Viited
------

Välislingid
-----------

 Tambovi oblast – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Tambovi oblasti koduleht

Keskföderaalringkond

Belgorodi oblast  **·**  Brjanski oblast  **·**  Ivanovo oblast  **·**  Jaroslavli oblast  **·**  Kaluga oblast  **·**  Kostroma oblast  **·**  Kurski oblast  **·**  Lipetski oblast  **·**  Moskva linn  **·**  Moskva oblast  **·**  Orjoli oblast  **·**  Rjazani oblast  **·**  Smolenski oblast  **·**  Tambovi oblast  **·**  Tula oblast  **·**  Tveri oblast  **·**  Vladimiri oblast  **·**  Voroneži oblast