recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kaart
**Posti tänav** on tänav Rakvere kesklinnas.

Tänav saab alguse Vanalinna linnaosas Pikalt tänavalt ja suundub ida suunas läbi Südalinna linnaosa Kukeküla linnaosani. Tänava pikkus on 801 meetrit.

Ristuvad tänavad on Carl Robert Jakobsoni, Lai, Laada ja Võidu tänavad. Tänav lõpeb Vene tänava ristmikul. 

Lai tänav 7, Keskraamatukogu
Posti tänavaga külgnevad Rakvere Eakate kodu (Pikk tn 13), N-kaubamaja (Laada 15, arhitektuuribüroo Muru&Pere) ja Lai tänav 7 asuv Lääne-Virumaa Keskraamatukogu. 

Lai tänav 7 hoone ehitati 19. sajandi esimesel poolel kahes järgus (arhitektid Karl Burman ja Ferdinand Gustav Adoff). Laia tänava põhjapoolse kahekorruselise kõrge mansardkorrusega osa projekteeris arhitekt Karl Burman 1913. aastal Rakvere Ühispanga hoonena. 1929. aastal telliti Ferdinand Adoffilt kuni Posti tänavani laiendus, mis jätkas eelnevat maja joont. Hoones asus ka Muuseumi Selts. 1990. aastatel ehitati hoone osaliselt ümber ning alates 1998. aastast paikneb seal Lääne-Virumaa Keskraamatukogu. 

Aadressil Posti tänav 29 asub 1980. aastatel ehitatud lasteaed. Hoone rekonstrueeriti 2014. aastal ja tänapäeval asub seal Rakvere Rohuaia Lasteaed.

Posti tänava ääres asuvad põhiliselt pere- ja korterelamud, aga ka mõned ärihooned.

Ajalugu
-------

Posti tänav kuulub Rakvere vanimate tänavate hulka. Sama nime kandis tänav juba 19. sajandil, sest Laia ja Posti tänava nurgal tegutses Tallinna–Peterburi postimaantee Rakvere hobupostijaam.

1911. aastal kolis algselt aadressil Pikk tänav 64 üüriruumides alustanud Rakvere Eesti Haridusseltsi III järgu algkool uude seltsi ehitatud koolimajja Posti tänaval. Aastatel 1909-1914 oli koolijuhatajaks Julius Seljamaa, kes sai hiljem tuntuks kui väljapaistev poliitik, diplomaat, Eesti Vabariigi välisminister. Haridusseltsi algkool oli ainus eestikeelne kool Rakveres. 1917. aastal andis haridusselts kooli üle linnale. Uueks nimeks sai Rakvere II algkool. 1918. aastal kolis kool aadressil Tartu tänav 4 asunud endise Tütarlaste Eragümnaasiumi ruumidesse.

Posti tänaval asus ka Rakvere Eesti Haridusseltsi pidusaal (endine Muusikaseltsi Ööpiku seltsimaja). Tänapäeval Lääne-Virumaa Keskraamatukogu kinnistul asunud hoones tegutses lauluselts "Linda", hiljem muusikaselts "Ööpik". "Ööpiku" ruume kasutas ka 1908. aastal asutatud Rakvere Eesti Haridusselts. 1913. aastal ehitas Rakvere Eesti Haridusselts krundi põhjaservale Laia tänava äärde uue hoone.

Laia ja Posti tänava nurgal asunud hoones tegutses enne Teist maailmasõda Viru Majandusühisus. Pärast Teist maailmasõda kinnistu alal tekkinud uus väljak sai vene nõukogude kirjaniku Aleksandr Fadejevi romaani "Noor Kaardivägi" peategelase Oleg Koševoi nime.

Viited
------

1. ↑  Kohalike teede nimekiri (vaadatud 02.12.2020)
2. ↑  Rakvere linnaosad
3. ↑  Rakvere Ühispank /RAAMATUKOGU Rakvere, Lai 7, LÄÄNE-VIRUMAA XX SAJANDI EHITUSPÄRAND, KOOSTAJA Mart Kalm, Tallinn 2010, lk 22
4. ↑  Odette Kirss "Jalutaja teejuht", Tallinn, Solnessi Arhitektuurikirjastus, 2007, lk 134
5. ↑  Geoportaal
6. ↑  Odette Kirss "Rakvere ajalugu", Tallinn, Kirjastus Tänapäev, 2003.
7. ↑  Odette Kirss, Tänavanimed vahetuvad aegade tuules, Virumaa Teataja, nr. 168, 3 september 2020
**Margit Kilumets** (sündinud **Margit Sutt** 15. mail 1964 Tallinnas) on eesti ajakirjanik. 

Ta lõpetas 1987. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajakirjanduse erialal.

Töökäik
-------

Töötanud nii raadios (Raadio 2-s), televisioonis (Eesti Televisioonis) kui ka kirjutavas pressis (ajakirjas Eesti Naine). Kevadest 2009 oli Kilumets Vikerraadio toimetaja. 2015. aastast juhib ta Eesti Televisiooni kultuurisaadet "OP!". Ta on juhtinud selliseid eriprojekte nagu "Jõulutunnel", vabariigi presidendi 24. veebruari piduliku vastuvõtu teleülekanne jpm.1988.aastal oli ta koos Madis Jürgeniga ETV saate "Pere hommikust!" saatejuht.

Teoseid
-------

* "Loodusfoto aastaraamat 2001/02". Looduskiri 2003. 134-leheküljeline suures formaadis ja kõvas köites fotoalbum, ISSN 1406-8303
* "Ita Ever Elu suuruses". Ajakirjade Kirjastus 2006

*Noorpõlves oli ta kuulus oma punaste juuste ja roheliste silmade poolest. Need on sassi ajanud nii mõnegi mehe pea. Ta armastab lihtsat elu ja lihtsaid asju. "Uhkeldamine ei sobi sellele, kes on eluaeg puuvirnaga vastamisi elanud." leiab ta. Ta on pärit põlvkonnast, keda iseloomustavad sellised märksõnad nagu eetika, lavameisterlikkus, kohutav töö, eneseohverdamine. Kogu muu elu jääb seisma, kui mängu tuleb teater. Ta on näitlejanna, keda eesti rahvas tingimusteta armastab. Ta on Ita Ever.* ISBN 9949-427-26-6
* "Jaak Joala : kuulsuse ahelad". Hea Lugu 2015

Tunnustus
---------

* 2007 – Hea Sõna auhind

Isiklikku
---------

Tema abikaasa on Juhan Kilumets, poeg spordiajakirjanik Juhan Kilumets ja tütar Minna Kilumets.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Margit Kilumets: Armastuse võimalikkusest. Postimees/60pluss, 18.03.2013.

Välislingid
-----------

* Kati Murutar. Curriculum vIta E. - raamatusarja supertipp. Pärnu Postimees, 12. jaanuar 2007
Blerim Reka (2015)
**Blerim Reka** (makedoonia keeles *Блерим Река*, albaania keeles *Blerim Reka*; sündinud 22. mail 1960 Skopjes) on albaania päritolu Põhja-Makedoonia ja Kosovo jurist, diplomaat ja poliitik. Ta kandideeris 2019. aasta Põhja-Makedoonia presidendivalimistel, kuid valimistel te esimesest voorust edasi ei pääsenud.

Ta sündis aastal 1963 Skopjes. Skopjes lõpetas ta ka keskkooli. Seejärel lõpetas ta aastal 1982 Priština ülikooli õigusteaduskonna. Aastal 1994 sai ta samas ülikoolis õigusteaduse magistriks. Aastal 2002 promoveeriti ta Grazi Ülikoolis rahvusvahelise õiguse alal õigusteaduse doktoriks. Aastatel 2003–2006 oli ta Tetovos Kagu-Euroopa Ülikooli (South East European University, SEEU) avaliku halduse osakonna dekaan ja 2005. aastast ka teadusprorektor.

2006. aasta juunis kolis ta Makedoonia Vabariigi alalisse esindusse Euroopa Liidus Brüsselis ja töötas missiooni juhina 2010. aasta juulini. 2010. aasta septembrist töötab ta taas Kagu-Euroopa Ülikoolis Tetovos teadusprorektorina.

Ta kandideeris 2019. aasta Põhja-Makedoonia presidendivalimistel, kuid valimistel te esimesest voorust pääsesid edasi teise vooru Stevo Pendarovski ja Gordana Siljanovska-Davkova.

Pärast 2019. aastal Kosovos toimunud parlamendivalimisi ja sellega seotud koalitsiooniläbirääkimisi uue valitsuse moodustamiseks pakkus valimisvõitja Lëvizja Vetëvendosjeǃ välja Albin Kurti juhtimisel, algselt Blerim Reka Kosovo Vabariigi tulevase välisministrina. Pärast seda, kui 2020. aasta veebruaris sõlmiti Kosovo Demokraatliku Liigaga koalitsioonilepe, anti talle Albin Kurti valitsuses lõpuks Kosovo Eurointegratsiooni ministri ametikoht.

Isiklikku
---------

Ta on abielus Ymrane Rekaga. Koos on neil kolm tütart, kellest üks suri lapsena ja poeg, kes oli mõnda aega abielus albaania keelt kõneleva laulja Altuna Sejdiu'ga.
**Kai Kallastu** (sündinud 10. augustil 1970) on eesti laulja (sopran) ja vokaalpedagoog. 

Ta oli Eesti Interpreetide Liidu stipendiaat aastatel 2009, 2010, 2012–2016, 2018.

Haridus
-------

Aastatel 1999–2004 õppis ta Helsingi Ametikõrgkoolis STADIA klassikalise muusika osakonnas laulu ja vokaalpedagoogika erialal, kus tema lauluõpetajad olid Matti Pelo ja Johanna Bister. 2004–2005 täiendas end Austria vokaalpedagoogi professor Irina Gavrilovici juhendamisel. 2009–2010 õppis Metropolia rakenduskõrgkooli magistrantuuris klassikalise laulu ja vokaalpedagoogika erialal. On osalenud professor Teresa Żylis-Gara, Eva Blahova, Nelli Manuilenko meistrikursustel.

Töö
---

Ta on esinenud ooperi- ja suurvormisolisti ning kammerlauljana, lisaks olnud festivalide ja kontsertide produtsent. 

Kai Kallastu on laulnud Repoo Ensemble, Reval Ensemble, Pärnu Ooperi orkestri, Pärnu Linnaorkesteri ja mitme projektikollektiivi solistina. Ta on 2007. aastal asutatud kontseptuaalse muusikateatrikollektiivi Repoo Ensemble liige ja produtsent. 

Kai Kallastu on esinenud festivalidel Eestis, Islandil, Itaalias, Lätis, Rootsis, Saksamaal ja Soomes.

Kai Kallastu repertuaar hõlmab teoseid renessansist nüüdismuusikani ning väga suure hääleulatusega lauljana on ta olnud mitme eesti helilooja nõudlike eksperimentaalsete vokaalteoste esmaesitaja. Ta on esitanud eesti heliloojate Andrus Kallastu, Tatjana Kozlova-Johannese, Ülo Kriguli, Kristjan Kõrveri, Märt-Matis Lille, Indrek Palu, Mart Siimeri, Sven Sosnitski, Toivo Tulevi, Age Veeroosi teoseid ning kaasaegse vokaalmuusika suurteoseid: Olivier Messiaeni laulusarjad Harawi, chant d'amour et de mort, Poèmes pour Mi, Chants de Terre et de Ciel, Arnold Schönbergi Pierrot lunaire op. 21, 15 Gedichte aus "Das Buch der hängenden Gärten" von Stefan George op. 15, Kaija Saariaho Quatre Instants, Lonh jne.

Isiklikku
---------

Kai Kallastu abikaasa on helilooja ja dirigent Andrus Kallastu. Nende tütar on muusik Maria Kallastu ja poeg pianist Karl Kallastu.

Välislingid
-----------

* Andrus ja Kai Kallastu koduleht
* Monika Helme. Suhe peab arenema!. Eesti Naine, aprill 2010
* Gerhard Lock. Naiste lood dramaatilises võtmes. Pärnu Postimees, 23. juuli 2010
* Mart Jaanson. PNP ja futurism – soov midagi ära teha. Sirp, 4. veebruar 2011
* Maris Valk-Falk. (Muusikalisest) futurismist PNP 2011 taustal. Ajakiri Teater. Muusika. Kino, 3/2011
* Ia Remmel. Midagi inspireeritut. Eesti Kultuurileht Sirp, 15. detsember 2011
* Pille Kangur. Kauge armastus. Ajakiri Muusika, 8-9/2012 lk 23
* Saale Kareda. Elav lõhestatus: Pärnu Ooperi "Tituse halastus" – võimekad solistid groteskses kastmes. Ajakiri Muusika, 8-9/2012 lk 40-41
* Anne Prommik. Sürrealistlik arm ja surm. Sirp, 7. detsember 2012
* René Jakobson. Muusikapäev. Kai Kallastu foto Tallinna Jaanik kirikus. 1. oktoober 2014
* Eesti Muusika Infokeskus: Kai Kallastu



1. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib liigist; perekonna kohta vaata artiklit Tuataara (perekond).* |

---

**Tuataara** ehk **hateeria** (*Sphenodon punctatus*) on Uus-Meremaa saartel elav kärsspealiste seltsi tuataaralaste sugukonda kuuluv roomajaliik, kärsspealiste seltsi ainus elusolev liik.

Tuataara on elanud Uus-Meremaa peasaartel, kuid seal tõenäoliselt võõrliigina levinud rottide mõjul (kes nende mullas hauduvaid mune söövad) hävinud ja säilinud üksnes väiksematel saartel Uus-Meremaa peasaarte lähiümbruses. 

Mõnel saarel elab haruldane tuataara alamliik *Sphenodon punctatus guntheri*, keda peeti kuni 2009. aastani eraldi liigiks.

Mõnedele rottideta kaitsealadele Uus-Meremaal on tuataarat tagasi toodud, ning 2008. aastal on seal leitud esimesi munadega pesi.

Täiskasvanud tuataarad on kuni 50–75 cm pikkused. 

Tuataara on morfoloogiliselt viimase 225 miljoni aasta jooksul arvatavasti vähe muutunud, kuid on leitud, et tema genoomis on juhuslike muutuste sagedus suurem kui teistel roomajatel. 

Tuataarad elavad looduses keskmiselt 60-aastaseks, kuid vangistuses on üle 100 aasta vanuseid isendeid. Arvatakse, et nad võivad elada 200-aastaseks. Tuataarad saavad suguküpseks 10-aastaselt, kuid kasvavad esimesed 35 eluaastat.

Tuataarade koguarvu hinnatakse 50 000–100 000 isendile.

Viited
------

1. ↑  
Hitchmough, R. (2019). Sphenodon punctatus. *IUCNi punase nimestiku ohustatud liigid*. IUCN 2019.
2. ↑  Teade tuataarade taasleiust Uus-Meremaal
3. ↑  Tuataarade evolutsioonist Rohelises Väravas[*alaline kõdulink*]
4. ↑
**Valdek Kruuspere** (kuni 1937 **Valdek Kruusberg**; 6. oktoober 1921 Tartu – 3. veebruar 1986 Tallinn) oli eesti tõlkija ja näitekirjanik.

Ta lõpetas 1941. aastal Tartu 4. Keskkooli ja õppis aastatel 1942–1945 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.

1943. aastal põgenes ta Saksa mobilisatsiooni eest Soome ja võttis soomepoisina osa võitlustest Karjala kannasel. Augustis 1944 tuli ta Eestisse tagasi ja osales pitkapoisina lahingutes Tallinna lähistel.

Aastatel 1945–1955 viibis ta Komi ANSV vangilaagris.

Pärast vabanemist töötas ta Tallinna botaanikaaias. Ta tegi töid ENSV TA Keele ja Kirjanduse Instituudile ning oli aastatel 1960–1986 vabakutseline tõlkija.

Looming
-------

Ta on inglise, saksa ja vene keelest eestindanud teatritele ja televisioonile umbes 40 näidendit:

* Aleksei Arbuzovi „Poeg" (1961)
* Bertolt Brechti „Ema Courage" (1970)

Tema tõlkes (peamiselt Loomingu Raamatukogus) on ilmunud ka Carson McCullersi jutustus „Kurva kohviku ballaad" (1967), Samuel Becketti näidend „Krappi viimane lint" (1969), Arthur Milleri näidendid „Pärast pattulangemist" ja „Hind" (1971) ning George Bernard Shaw' näidend „Major Barbara" (1972).

Tema enda kirjutatud näidendid:

* abieluprobleeme käsitlev „Kameeleon" (1977)
* allegooriline ja filosoofiline draama „Tark tarbeks" jäi käsikirja

Isiklikku
---------

Tema isa oli pangandustegelane ja ajaloolane Aleksander Kruuspere, tema äi oli ajaloolane Peeter Tarvel ja tema tütar on teatriloolane Piret Kruuspere.

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
* Haud Tallinna Liiva kalmistul
**Hoyvíki leping** on Fääri saarte ja Islandi vahel 2005. aasta 31. augustil Fääri saartel Hoyvíki linnas allkirjastatud vabakaubandusleping. Pärast lepingu sõlmimist tuleb Hoyvíki nõukogu kokku igal aastal; näiteks 2012. aasta 2. veebruaril kohtuti Islandil Reykjavíkis.

Tegemist on kõige ulatuslikuma vabakaubanduslepinguga, millega kumbki osapool on liitunud. See tagab peaaegu täielikku kaupade, teenuste, isikute ja kapitali liikumise vabaduse. Leping tegeleb ka konkurentsi ning valitsuste toetustega ja keelustab mistahes rahvuse põhjal diskrimineerimise, välja arvatud juhul kui see on lepingus eritingimustega ette nähtud. Leping on Islandi jaoks ainulaadne, kuna tegemist on esimese sellise leppega, mis kehtestab vabakaubanduse ka põllumajandustoodangule: sektorile, mida Islandi võimud reeglina suuresti kaitsevad.

Märkimisväärne erand lepingus on kalandustööstuse eristaatus. Antud tööstuses varem kehtinud piiranguid välismaistele investeeringutele selle lepinguga ei kaotatud.

Lisaks vabakaubandusele näeb leping ette ka raamistiku suurenenud koostööks kahe rahva kõigi ühiste huvide suhtes. Täpsemalt mainitud koostöövaldkonnad hõlmavad järgmist: kultuur, haridus, sport, tervishoid, transport, kommunikatsioon, turism, keskkonnateemad, energeetika ja loodusrikkuste haldamine.

Fääri saarte parlament Løgting ratifitseeris lepingu 2006. aasta 2. mail ning Islandi Alþingi tegi sama kuu aega hiljem: 3. juunil.

Sama aasta 21. augustil toimunud iga-aastasel Lääne-Põhjamaade Nõukogu üldkogul tehti avaldus, et võimalust laiendada lepingut ka Gröönimaale (luues seega Lääne-Põhjamaade vabakaubanduspiirkonna) peaks tõsiselt uurima. Fääri saarte parlamendis märgiti ära, et tulevikus võib lepingut laiendada ka Norrale ja Kanadale.

Vaata ka
--------

* Lääne-Põhjamaade Nõukogu
* Põhjamaade Nõukogu

Viited
------

1. ↑  "A meeting of the Hoyvik Council in Reykjavik" (inglise). 03.02.2012. Originaali arhiivikoopia seisuga 4.03.2014. Vaadatud 04.03.2014.

Välislingid
-----------

* Lepingu ratifitseerimise seadusandluse kavand, sisaldab lepingu täisteksti (Islandi keeles)
* Fääri saarte valitsuse pressiteade lepingu allkirjastamise kohta (Fääri keeles)
**Inimõiguste Teabekeskus** (inglise keeles *The Legal Information Centre for Human Rights*, LICHR) on 1994. aastal asutatud Eesti õiguskaitseorganisatsioon, mis tegeleb peamiselt Eesti venekeelse elanikkonna õigustega. Keskust juhib Aleksei Semjonov.

Pronksiöö rahutuste ajal kogus ITK kaebusi korravalveorganite tegevuse kohta. Keskus aitas ka mässus osalenud rühmituse Öine Vahtkond liikmetel viia kohtuasjad Eesti riigi vastu Euroopa Inimõiguste Kohtusse.

Eesti kaitsepolitsei on korduvalt avaldanud arvamust, et Inimõiguste Teabekeskus on Venemaaga lähedalt seotud ning Eesti riigi suhtes vaenulik. Amnesty International on pidanud süüdistusi alusetuteks.

Keskust juhatab Vene Föderatsiooni Tallinna saatkonna kureerimisel tegutseva kaasmaalaste koordinatsiooninõukogu liige Aleksei Semjonov.

Keskus on avaldanud kogumikke, näiteks 2003. aastal "Materialõ. Meždunarodnõi seminar «Menjšinstva i boljšinstvo v Estonii: problemõ integratsii v evropeiskom kontekste»" ning 2008. aastal "Bronze Soldier. Бронзовый солдат".

Vaata ka
--------

* Eesti Inimõiguste Keskus
* Inimõiguste Instituut

Viited
------

1. ↑  Kari Käsper Kodanikuühiskonnast, inimõiguste kaitsest ja KAPO aastaraamatust Memokraat Apr 26, 2012
2. ↑
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. detsember 2013. Vaadatud 9. detsembril 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑
5. ↑

Välislingid
-----------

* Inimõiguste Teabekeskuse koduleht
* Samorodni: inimõiguste teabekeskus oli pronksiööde kohtuasja ajamisel tankisti rollis Delfi.ee 8. aprill 2013
* Kari Käsper Kodanikuühiskonnast, inimõiguste kaitsest ja KAPO aastaraamatust Memokraat Apr 26, 2012
**Gross** on perekonnanimi.

Saksamaal ja Austrias kasutatakse nime kirjapildis topeltessi (ss) asemel hoopis tähemärki "ß" (eszett).

Eestis
------

2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Gross 201 mehel ja 206 naisel. Perekonnanimede levikult on Gross meeste puhul 294. ja naiste puhul 326. kohal.

Perekonnanime Gross kandja on keskmiselt 39 aasta vanune (mediaanvanus on 38). Kõige levinum on perekonnanimi Gross vanuserühmas 10–14, kus neid on 10 000 elaniku kohta 4,35. Perekonnanimi Gross on levinuim Valga maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 6,43.

19. sajandi algul pandi perekonnanimi Gross mitmes paigas: Karksi kihelkond, Vändra kihelkond, Audru kihelkond, Tartu-Maarja kihelkond, Kose kihelkond, Kadrina kihelkond, Simuna kihelkond, Martna kihelkond, Hargla kihelkond, Puhja kihelkond, Sangaste kihelkond, Halliste kihelkond.

1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati perekonnanimi Gross järgmiste perekonnanimede vastu: Allvere, Arulepp, Ehtmaa, Hallas, Hallivee, Heinloo, Järvik, Jõemets, Kallaste, Karemäe, Kirsi, Koitjärv, Koitla, Koitne, Kross, Laanemets, Laidvee, Loogna, Läve, Metsla, Ojanurm, Pajula, Piirsalu, Põllma, Raidma, Raidmäe, Raiend, Roomets, Roopalu, Roosmaa, Roosna, Rooväli, Tammela, Tammeväli.

Samas keegi sellist perekonnanime endise asemel ei võtnud.

Nime kandjaid
-------------

* David Gross, (1942–) USA füüsik
* Georg Gross, (1983–) eesti autorallisõitja
* Katrin Gross-Paju, (1963–) eesti arst
* Lalla Gross, (1912–2008) eesti filoloog
* Margus Gross, (1970–) Eesti jurist
* Michael Gross, (1964–) Saksa ujuja
* Oleg Gross, (1952–) eesti ettevõtja
* Toomas Gross, (1971–) eesti antropoloog
* Villem Gross, (1922–2001) eesti kirjanik

Vaata ka
--------

* Grossberg
* Grossberger
* Grossein
* Grosseinwaldt
* Grossewald
* Grossholm
* Grossjäger
* Grossman
* Grossmann
* Grossschmidt
* Grosstein
* Grosstochter
* Grosswaldt
* Grosswell
* Kross

Viited
------

1. 1 2  Statistikaamet. Nimede statistika. Päring andmebaasist: Gross.
2. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine. Päring andmebaasist (algne nimekuju): Gross.
3. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (vana nimekuju): Gross.
4. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (uus nimekuju): Gross.
**Rudolf Kirhenštein** (vene keeles *Кирхенштейн Рудольф Мартынович*, lätipäraselt *Rūdolfs Kirhenšteins*; 7. mai 1891 Mazsalaca, Liivimaa kubermang – 25. august 1938) oli lätlasest Venemaa keisririigi ja Nõukogude Liidu sõjaväelane, polkovnik (1936).

Alustas teenistust Venemaa keisririigi sõjaväes 1914. aastal. Lõpetas allohvitseride (praporštšike) kooli (1916), teenis 152. Vladikavkazi kütipolgus allohvitserina ja Läti kütipolkude tagavarapolgus (1917–1919), 6. Tukumsi polgu komissar ja polgukomitee liige (оktoobris 1917), 6. Torošinski läti kütipolgu komandör ja komissar; 4. Läti kütipolgu roodukomandör.

1919. aasta juunist septembrini töötas 15. armee luureosakonnas ning 1920. aastal lõpetas Nõukogude Vabariigi Sõjarevolutsiooninõukogu Välistaabi Registrivalitsuse luure ja sõjaväekontrolli kursused. Aastail 1920–1922 teostas ta Petrogradi sõjaväeringkonna Luurevalitsuse registrijaoskonna (osakonna) pressi järelevalvet, oli ülema asetäitja ja seejärel osakonna ülem.

Aastail 1922–1924 oli Rudolf Kirhenštein Punaarmee staabi Luureosakonna ülem ja sõjakomissar ning 1924–1927 Punaarmee staabi Luurevalitsuse juhtivtöötaja. Sel ajal käis ta väliskomandeeringutes Saksamaal, Itaalias, Austrias, Tšehhoslovakkias. 1920. aastail oli ta Punaarmee staabi Luurevalitsuse resident Saksamaal.

Septembrist 1926 märtsini 1930 oli Rudolf Kirhenštein Luurevalitsuse ülema käsutuses eriüleannete täitmiseks. 1930. aastal lõpetas Punaarmee staabi Luurevalitsue juures asuvad kõrgema ja kesakastme juhtide õhtused täienduskursused. Juulist 1930 juunini 1931 oli Kirhenštein Luurevalitsuse resident Inglismaal, märtsist juulini 1930 aga Luurevalitsuse 2. osakonna ülema abi.

Juunist 1931 kuni 1933. aastani töötas Rudolf Kirhenštein Punaarmee staabi Luurevalitsuse 2. osakonna ülema abina. Aastail 1931–1935 õppis ta Mihhail Frunze nimelise sõjaväeakadeemia eriteaduskonnas. Detsembrist 1935 kuni detsembrini 1937 oli ta Punaarmee staabi Luurevalitsuse käsutuses.

Rudolf Kirhenštein arreteeriti 2. detsembril 1937, mõisteti surma ja lasti maha samal päeval, 25. augustil 1938. Ta rehabiliteeriti 9. juulil 1956.

Isiklikku
---------

Rudolf Kirhenšteini vend Augusts Kirhenšteins (1872–1963) oli 1940. aastal Läti nukuvalitsuse juht ja hiljem Läti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimees (1940–1952).

Rudolf Kirhenštein valdas saksa, prantsuse ja itaalia keelt.
**Estcoy-10** oli Eesti jalaväekompanii, mis osales NATO juhitud sõjalisel operatsioonil Afganistanis alates 2010. aasta mai keskpaigast kuni novembri keskpaigani. 

Jalaväekompanii tegutses Nad-e-Ali ümbruses ja Helmandi provintsis. Estcoy-10 mehitas Helmandi provintsi keskosas asuvat patrullbaasi Wahid ja seda ümbritsevaid kontrollpunkte. Kompanii alustas teenistust Briti sõjaväe Gurkhade lahingugrupi alluvuses, jätkas Lancasteri rügemendi 2. pataljoni koosseisus ja enne missiooni lõppu teenis Langevarjurügemendi 3. pataljoni alluvuses.

Major Meelis Jõemaa juhitud jalaväekompanii Estcoy-10 teenis konfliktipiirkonnas pea 200 päeva, mille kestel osales neljal lahingugrupi- ja kuuel iseseisval kompaniioperatsioonil. Kompanii leidis ja tegi kahjutuks 14 isevalmistatud lõhkekeha ning avastas kaks suuremat peidikut, mis sisaldasid isevalmistatud lõhkeseadeldiste komponente, relvi ja narkootilist ainet. Kokku oli kompanii vastasega lahingulises kontaktis 75 päeval. 

Kompanii kaotas ühe võitleja: 30. augustil 2010 hukkus Talibani isevalmistatud lõhkekeha läbi nooremseersant Herdis Sikka. 

Patrullbaasis Wahid jätkas teenistust major Ranno Raudsiku juhitud Estcoy-11, mida toetas Camp Bastionist Eesti logistiline toetuselement NSE-10 kapten Tarmo Tameri juhtimisel. 

Eesti üksused osalesid NATO juhitud sõjalisel operatsioonil Afganistani Rahvusvaheliste julgeolekutagamisjõudude (ISAF) koosseisus alates 2003. aastast.

Vaata ka
--------

* Eesti NATO sõjalistes operatsioonides
* Scoutspataljon
* Estcoy

Viited
------

1. ↑  Estcoy-10 avastas valitsusvastaste lõhkeainepeidiku. Postimees, 10. juuni 2010
2. ↑  Afganistanis teeninud Eesti kontingent jõudis koju. www.DELFI.ee, 20. november 2010

Välislingid
-----------

* Estcoy-10 avastas valitsusvastaste lõhkeainepeidiku. Postimees, 10. juuni 2010
* Estcoy-10 kohtus Afganistani külavanematega. Postimees, 15. juuni 2010
* Eesti mehed paljastasid Afganistani valitsusvastaste peidiku. Postimees, 19. juuli 2010
* Riho Ühtegi: "Ema, me ei tapa siin inimesi". Postimees, 21. juuli 2010
* Eestlaste uus ülem: olen uhke, et saan juhtida nii kartmatuid sõdureid. Postimees, 5. august 2010
* Afganistanis hukkus Eesti kaitseväelane. Postimees, 30. august 2010
* Afganistanis teeninud Eesti kontingent jõudis koju. Postimees, 20. november 2010
Leart Paqarada 2017. aastal SV Sandhauseni särgis
**Leart Shukri Paqarada** (sündinud 8. oktoobril 1994 Aachenis) on Saksamaal sündinud Kosovo jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Saksamaa kõrgliigaklubis 1. FC Köln ja Kosovo jalgpallikoondises.

Aastatel 1998–2003 kuulus ta Bremeni Werderi noorteakadeemiasse. Seejärel liitus ta Leverkuseni Bayeriga. Aastatel 2012–2014 mängis ta Leverkuseni reservmeeskonnas Saksamaa tugevuselt neljandas liigas.

Aastatel 2014–2020 mängis Paqarada kuus hooaega Saksamaa esiliigaklubis SV Sandhausen.

2020. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Saksamaa esiliigaklubiga St. Pauli.

2023. aasta juulis siirdus ta 1. FC Kölni, kellega ta oli eellepingu sõlminud juba sama aasta jaanuaris.

Aastatel 2009–2011 mängis Paqarada Saksamaa noortekoondistes. 2013. aastal mängis ta ühel korral Albaania kuni 21-aastaste koondises. 2014. aasta septembris kutsuti ta Kosovo jalgpallikoondisse. Kosovo jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 7. septembril 2014 sõprusmängus Omaani vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 27. märtsil 2018 sõprusmängus Burkina Faso vastu.

Viited
------

1. ↑  "St. Pauli complete signing of Leart Paqarada". FC St. Pauli. 2. august 2020.
2. ↑  "Leart Paqarada joins FC in the summer". 1. FC Köln. 23. jaanuar 2023. Originaali arhiivikoopia seisuga 10. juuni 2023. Vaadatud 24. juulil 2023.
3. ↑   (vaadatud 31.1.2023)
**Urmas Tali** (sündinud 5. märtsil 1970 Võrus) on eesti võrkpallitreener.  Alates 2022. aastast on ta võrkpalli meistriliigasse naasnud Barrus Võru spordidirektor.

Aastatel 1998–2005 tegutsenud ka võrkpallikohtunikuna. 2003. aastast MTÜ Tamula Vanake juhatuse liige.

Treenerikarjäär
---------------

Tali alustas treenerikarjääri Võru Spordikooli juures, kus töötas erinevatel perioodidel nii esindusmeeskonna peatreenerina kui noortetreenerina. Noorteklassides on erinevad vanuseklassid tema eestvedamisel võitnud nii Eesti karika kui meistritiitli. Tali nimekaimateks kasvandikeks on näiteks Robert Täht ja Henri Treial.

Ta on juhendanud mitut Eesti meistriliiga tasemel klubi (Võru VK, Tartu Pere Leib, Rakvere VK ja Saaremaa VK) ning tema juhendatavad on tulnud kahekordseks Eesti (2006, 2018) ja Balti meistriks (2017, 2018) ning võitnud neli Eesti karikat.

Ta on olnud kolme aastakäigu (1989, 1993, 1999) Eesti noormeeste koondiste peatreener. Koondistega on suurimaks saavutuseks olnud 2007. aastal U18 Euroopa meistrivõistlustel 12. koht ja 2013. aastal U21 maailmameistrivõistlustel saadud 17. koht.

Tunnustus
---------

* 2013, 2016 ja 2017 võrkpalliliidu aasta treener
* 2018 Saaremaa parim treener

Saavutused
----------

* 2005/06  Eesti karikavõistlused Tartu Pere Leivaga
* 2005/06  Eesti meistrivõistlused Tartu Pere Leivaga
* 2012/13  Eesti karikavõistlused Pärnu võrkpalliklubiga
* 2016/17  Balti liiga Rakvere võrkpalliklubiga
* 2017/18  Eesti karikavõistlused Saaremaa võrkpalliklubiga
* 2017/18  Balti liiga Saaremaa võrkpalliklubiga
* 2017/18  Eesti meistrivõistlused Saaremaa võrkpalliklubiga
* 2018/19  Eesti karikavõistlused Saaremaa võrkpalliklubiga

Rohkem tulemusi: Urmas Tali *sport24.ee*.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Tali, Urmas ESBL biograafia (vaadatud 16.11.2023).
2. ↑  Karl-Joosep Küngas: Võrkpallikants naaseb uue suurtoetaja toel meistriliigasse Postimees, 06.04.2022.
"Naapurivisal" osalejad 1966
"**Naapurivisa**" oli aastatel 1966–1970 toimunud telesaade-mälumäng, kus omavahel võistlesid Eesti NSV ja Soome meeskond. Saate tootsid Soome Mainos-TV ja Eesti Televisioon. Aastas toimus kaks saadet: üks Helsingis ja teine Tallinnas. Võitis meeskond, kes kahe mängu kokkuvõttes sai rohkem punkte.

Esimene saade oli 18. septembril 1966 Helsingis.

Kummaski meeskonnas oli kolm liiget. Eesti meeskonda kuulusid Hardi Tiidus, Valdo Pant ja Voldemar Panso. Alates teisest hooajast tuli Panso asemele Toomas Uba ja alates kolmandast hooajast tuli Pandi asemele Tõnis Laisaar. Soome meeskonda kuulusid Esko Kivikoski, Erkki Holvikivi ja Keijo Virtamo. Alates teisest hooajast tuli Holvikivi asemele Väinö Sutinen.

Võistluse kohtunikud olid mõlema keele valdajad, soome keeleteadlane Lauri Posti ja eesti keeleteadlane Paul Ariste. Meelelahutust pakkusid kummagi maa muusikud. Võistluse auhind oli soome kunstniku Tapio Vilpponeni skulptuur "Mõtlevad vennad" ("Miettivät veljet").

"Naapurivisa" lõpetati 1970. aastal, sest Nõukogude Liit ei soovinud, et eestlaste ja soomlaste suhted liiga tihedaks kujuneksid. Selle asemel olevat soovitatud võimumeeste poolt arendada suhteid mõne toonase Kesk-Aasta liiduvabariigiga. 

Pärast Eesti taasiseseisvumist toimus 1993. aastal veel kaks saadet (st üks hooaeg), mille tootsid Mainos-TV ja RTV. Mõlemad saated toimusid Tallinnas. Eestit esindas seekord varasem osaleja Tõnis Laisaar, uute mängijatena osalesid Aare Sirel ja Tiit Kuningas. Soomet esindasid Kalervo Hovi, Pekka Nieminen ja Sakari Nupponen.

Viited
------

1. 1 2 3  Naapurivisa: Kirjeldus arhiiv.err.ee (vaadatud 03.01.2018)

Välislingid
-----------

* Naapurivisa. Sõprusvõistlus 1966. aastal Helsingis Otsesaate video 18. septembrist 1966 Helsingis
* Naapurivisa ERR Fotoarhiivis
**Brookline** on vald USA-s Massachusettsi osariigis. See kuulub halduslikult Norfolki maakonna koosseisu, kuid paikneb eksklaavina Suffolki maakonna ja Middlesexi maakonna vahel. Läänes piirneb Brookline Newtoni linnaga, ülejäänud külgedelt Bostoniga.

Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse järgi 63 191. Aastal 2010 oli elanikke 58 732.

Brookline asutati 1638. aastal. Algselt kandis see nime **Muddy River** ja oli osa Bostonist. Nime Brookline sai see 1705. aastal.

Linnas tegutseb 1882. aastal asutatud spordiklubi The Country Club, mis on eelkõige tuntud golfiklubina. The Country Clubi golfiväljakul on peetud golfi suurvõistlusi alates 20. sajandi algusest.

Brookline'is asub mitu maastikuarhitekti Frederick Law Olmstedi kavandatud linnaparki.

Brookline'is sündis USA 35. president John F. Kennedy ja mitmed teised Kennedyte suguvõsa liikmed. John F. Kennedy lapsepõlvekodu võeti 1964. aastal muinsuskaitse alla. 1967. aastal kuulutati see ajaloolise tähtsusega paigaks (*John Fitzgerald Kennedy National Historic Site*). Praegu asub seal majamuuseum, mida haldab Rahvusparkide Teenistus.

Alates 1987. aastast on Brookline'i sõpruslinn Quezalguaque Nicaraguas.

Viited
------

1. ↑  2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.
2. ↑  John Fitzgerald Kennedy National Historic Site. nps.gov. Vaadatud 19.6.2022

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
**Anna Gret Asi** (sündinud 21. veebruaril 2002 Tartus) on eesti elukutseline korvpallur, kes mängib 2021. aastast Arizona Ülikooli naiskonnaga USA üliõpilasliigas NCAA.

Karjäär
-------

### Eesti

Alustas treenimist korvpallitreenerist ema Kaire Asi juhendamisel.

Asi tegi debüüdi naiste korvpalli meistriliigas hooajal 2016/17, kui viskas Tartu Ülikool/Kalevi eest keskmiselt 14,2 punkti mängus. 2017/18. hooajal jäi tema arvele keskmiselt 24 punkti ja 9 lauapalli, 2018/19. hooajal 25 punkti, 4,3 lauapalli ja 7,7 resultatiivset söötu, 2019/20. hooajal 28,5 punkti, 4,5 lauapalli, 6 resultatiivset söötu ja 4,5 vaheltlõiget ning 2020/21. hooajal 19 punkti, 5,5 lauapalli, 5,7 resultatiivset söötu ja 2,8 vaheltlõiget mängus.

Asi tuli Tartu Ülikool/Kaleviga hooajal 2020/21 karikavõitjaks ja Eesti meistriks.

### Ülikool

13. juulil 2020 teatas Asi, et siirdub hooajast 2021/22 USA üliõpilasliigasse NCAA, kus hakkab mängima Arizona Ülikooli naiste võistkonnas. Rohkem kui 15 ülikoolilt stipendiumipakkumise saanud Asi valis Arizona, kuna talle sobis nende treeneritiim ja euroopalik mängustiil.

### Koondis

Asi tegi debüüdi Eesti täiskasvanute koondises 15-aastaselt, kui kogus 11. novembril 2017 Euroopa meistrivõistluste valikmängus Türgi vastu 13 minutiga 3 punkti, 4 resultatiivset söötu, 2 vaheltlõiget ja 1 viskeblokeeringu.

NBA talendilaagrid
------------------

Asi on 2019. aastal osalenud NBA piirideta korvpalli (Basketball Without Borders) Euroopa talendilaagris, kus ta valiti 24 tüdruku seast tähtede koosseisu ja kogu laagri kõige väärtuslikumaks mängijaks.

2020. aastal osales Asi NBA ja FIBA piirideta korvpalli ülemaailmses talendilaagris, kus osales kokku 64 noormängijat 33 eri riigist ja piirkonnast. Asi valiti laagri tähtede rivistusse, samuti krooniti ta parimaks kolmepunktiviskajaks.

Saavutused
----------

* Eesti meister (2021)
* Eesti meistrivõistluste finaalseeria kõige väärtuslikum mängija (2021)
* Eesti karika võitja (2020)
* Eesti karikavõistluste finaali kõige väärtuslikum mängija (2020)
* NBA talendilaagri Basketball Without Borders kõige väärtuslikum mängija (2019)
* NBA talendilaagri Basketball Without Borders tähtede koosseis (2019, 2020)

Viited
------

1. ↑  Anna Gret Asi Eesti Korvpalliliit.
2. ↑  Naiste karikavõitjaks krooniti Tartu Ülikool/Kalev Eesti Korvpalliliit, 20.12.2020.
3. ↑  Tartu esindusnaiskond võitis 30-aastase vaheaja järel taas Eesti meistritiitli! Eesti Korvpalliliit, 18.04.2021.
4. ↑  Teinegi noor Eesti koondise tagamängija siirdub Arizona ülikooli Korvpall24, 13.07.2020.
5. ↑  Asi valis Arizona superhea klapi ja euroopaliku mängustiili pärast ERR Sport, 17.07.2020.
6. ↑  15-aastase Anna-Gret Asi võitluslik mäng sümboliseeris naiste korvpallikoondise uut algust Õhtuleht, 12.11.2017.
7. ↑  France's Begarin, Asi of Estonia named MVPs of 18th BWB Europe camp FIBA, 13.06.2019.
8. ↑  Hukporti, Kessler named MVPs of BWB Global Camp FIBA, 17.02.2020.

Välislingid
-----------

* Anna Gret Asi – Eesti Korvpalliliidu profiil
Mägivabariigi lipp
**Mägivabariik** oli 1917–1920 eksisteerinud riik Põhja-Kaukaasias. Riik rajati 21. detsembril 1917 pärast Oktoobrirevolutsiooni.

Riik hõlmas enamiku Venemaa Keisririigi Tereki ja Dagestani oblastist. Neil aladel on praegu Venemaa Föderatsiooni kuuluvad Tšetšeenia, Inguššia, Põhja-Osseetia, Kabardiini-Balkaaria ja Dagestani vabariigid ning osa Stavropoli kraist. Vabariigi pindala oli umbes 415 265 km2, elanike arv ligikaudu 11 miljonit. Pealinn oli algselt Vladikavkaz, seejärel Nazran ja lõpuks Temir Khaan Šure (praegune Buinaksk).

Ajalugu
-------

Üks Mägilaste Vabariigi tähtsamaid rajajaid oli imaam Šamili lapselaps Sayd Šamil. Kuna Sayd Šamil oli üks riigitegelastest, siis peeti riiki imaam Šamili riigi järglaseks. Kohe algasid lahingud Punaarmeega. 1918. aasta märtsis suutis Tereki Nõukogude Vabariik riigi vallutada ja liita. 11. märtsil 1918 liikus valitsus eksiili Gruusiasse. 11. mail 1918 taastati iseseisvus.

Septembrist novembrini 1918 oli riigis Türgi okupatsioon. Riiki tunnustasid *de iure* Saksamaa, Türgi ja Gruusia Demokraatlik Vabariik. Mais 1919 okupeerisid riigi Anton Denikini juhitud valgekaartlaste väed, kes viibisid seal kuni novembrini 1920, mil ala vallutas Punaarmee. Seejärel rajati Mägilaste ANSV.

Mägilaste Vabariik likvideeriti tegelikult juba 1919, kuid 1924 rajati Saksamaal Kaukaasia Iseseisvuskomitee, mis pidas end Mägilaste Vabariigi eksiilvalitsuseks. Iseseisvuskomitee juht oli Sayd Šamil.

Riigipead
---------

### Valitsusjuht

* 1917–1918 Abdulmajid Tapa Tšermojev

### Eksiilvalitsuse peaminister

* 1918 Abdulmajid Tapa Tšermojev

### Diktaator

* 1918 vürst Nuh Bek Šamhal Tarkovski

### Valitsusjuht

* 1918–1919 P. Kotsev

Vaata ka
--------

* Mägilaste ANSV
**Gina Marie Raimondo** (sündinud 17. mail 1971 Smithfieldis Rhode Islandis) on Ameerika Ühendriikide ärinaine, jurist, riskikapitalist ja poliitik; Demokraatliku Partei liige. Ta oli aastatel 2015–2021 Rhode Islandi osariigi kuberner. Aastast 2021

Ta sündis aastal 1971 Smithfieldis Rhode Islandis. Tema isapoolne vanaisa tuli Ameerika Ühendriikidesse Itaaliast. Tema ema oli koduperenaine ja isa lihalõikaja, kes teenis Teise maailmasõja ajal ka USA mereväes.

1993. aastal omandas ta Harvardi ülikoolis bakalaureusekraadi majandusteaduses. Rhodose stipendiumiga jätkas ta õpinguid Inglismaal Oxfordi ülikoolis, kus omandas doktorikraadi sotsioloogias. Ta sai oma õigusteaduse doktori kraadi Yale'i ülikoolist 1998. aastal.

Tema tööalane karjäär algas personali assistendina föderaalkohtus New Yorgis. Seejärel sai temast Massachusettsi osariigis Williamstownis peakorteriga riskikapitalifirma üks asutajatest ja asepresident.

Aastal 2010 võttis Raimondo vastu Rhode Islandi osariigi varahoidja ametikoha, mis on tema esimene poliitiline ametikoht.

2014. aastal kandideeris ta Rhode Islandi kuberneriks. 6. jaanuaril 2015 vannutati ta uueks kuberneriks. 2018. aastal valiti ta teiseks ametiajaks tagasi.

USA valitud president Joe Biden esitas 8. jaanuaril 2021 ta USA kaubandusministri kandidaadiks. 2. märtsil 2021 kinnitas USA senat tema kandidatuuri häältega 84:15
​

Isiklikku
---------

Ta abiellus aastal 2001 Andrew Moffitiga, neil on kaks last. Usutunnistuse poolest on ta katoliiklane.
Eksotermiline reaktsioon (keemiline plahvatus
Endotermiline reaktsioon "haukuv koer" süsinikdisulfiidi ja lämmastikoksiidi vahel
**Eksotermiline reaktsioon** on keemiline reaktsioon, mille käigus eraldub soojust.

Eksotermilise reaktsiooni soojusefekt on negatiivne. See tähendab seda, et süsteem annab energiat ära. Energiahulk, mis on vajalik eksotermilise reaktsiooni käivitamiseks, on väiksem kui sellise reaktsiooni käigus vabanev energiahulk. Tavaliselt vabaneb tekkiv energia soojusena, kuid võivad esineda ka valgus või mõni muu elektromagnetkiirgus, lööklaine ja muud energia vabanemise võimalused.

Kui eksotermilist reaktsiooni ei kontrollita, siis võib reaktsiooni astuvate aineosakeste arv väga kiiresti suureneda, mis põhjustab soojuse veelgi intensiivsemat eraldumist ja reageerivate aineosakeste arvu veelgi suuremaks muutumist. Selle tulemusena võib tekkida plahvatus.

Kõige tuntum eksotermiline reaktsioon on põlemine. Ainet iseloomustab eripõlemissoojus, kütuseid kütteväärtus.

Keemilise sideme moodustumine on alati eksotermiline protsess.

Soojuse tekkimist ja neeldumist kas füüsikalise protsessi või keemilise reaktsiooni käigus mõõdetakse kalorimeetriat kasutades. Selle jaoks on välja mõeldud laboratooriumiseade reaktsioonikalorimeeter, millega jälgitakse soojusvoogu sellest anumast välja, milles reaktsioon toimub, või sellesse anumasse. Lisaks keemilistele reaktsioonidele saab seda kasutada ka mõne füüsikalise protsessi, näiteks kristalliseerumise või lahustumise soojusefekti mõõtmiseks.

Eksotermilise reaktsiooni vastand ehk niisugune reaktsioon, milles energia neeldub, on endotermiline reaktsioon.

Vaata ka
--------

* Soojusefekt
* Keemiline plahvatus
**Karl Friedrich Kaddak** (24. detsember 1859 – 8. september 1940, maetud Simuna kirikuaeda) oli eesti ärimees ja tööstur. 

Pidas poode ja kõrtsi Simunas, Simuna kihelkonnas. Rakkes elades varustas peale oma poe kaubaga rohkem kui sadat ümbruskonna väikekaupmeest. Pani Rahla mõisas tööle piiritusevabriku ja temast sai Lammasküla mõisa omanik. 

Kaddak sai laiemalt tuntuks Baltimaade suurima Rakke Lubjatehase lubjatööstuse rajamisega Rakkes aastal 1910. Jõudis Eesti kahekümne rikkaima inimese hulka. Karl Kaddak oli Rakke lubjatehase omanik ning Tallinnas silikaatkive tootva ettevõte AS Silikaat suuraktsionär. 

1917. aastal omandas Tallinna 2. Gildi kaupmees Karl Kadak (Kadakas) Rahkla mõisaa Simuna kihelkonnas, kellelt mõis 1919. aasta maareformiga võõrandati.

Toetas Simuna kirikut, Rakke kogudust ja panustas ka Rakke pritsimaja ehitusse.

Vaata ka
--------

* Rakke vald

Viited
------

1. ↑  Rahkla mõis (Simuna khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
2. ↑  Karjapoiss tõusis lubjakuningaks / Virumaa teataja 01.04.2012, Eva Klaas, reporter
3. ↑  Karl Kadak. Karjapoisist lubjakuningaks / Aime Kinnep

Välislingid
-----------

* Aime Kinnep, Rakkes mälestati lubjakuningat, 24. detsember 2019

Kirjandus
---------

* AIME KINNEP, KARL KADAK. KARJAPOISIST LUBJAKUNINGAKS,
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib võrguentsüklopeediast. Samanimelise raamatu kohta Johann Christoph Brotze Eesti-ainelistest joonistustest loe artiklit Estonica (Brotze); Heinrich Tiidermanni samanimelise fotoalbumi kohta loe artiklit Estonica (Tiidermann); raamatukogunduse mõiste kohta vaata artiklit Estonica (raamatukogundus).* |

---

**Estonica** on Eesti Instituudi koostatav Eesti-teemaline võrguentsüklopeedia, mis sai alguse 2000. aastal.

Estonica tekstide autorid on oma ala asjatundjad, kasutatakse ka arhiivimaterjale ja kutseliste fotograafide fotosid. Tekstid avaldatakse litsentsi Creative Commonsi Attribution-Share Alike-Noncommercial alusel, mis võimaldab neid kasutada kõigeks peale otseselt ärilise otstarbe, kui seejuures täidetakse viitamiskohustust.

Entsüklopeedia koosneb kahest tasandist: 1) pikemad põhiartiklid seitsmest valdkonnast – ajalugu, ühiskond, kultuur, riik, majandus, haridus ja teadus ning loodus; 2) lühemad märksõnaartiklid, mille hulka kuulub nii mõisteseletusi ja isikuartikleid kui ka pikemaid teemakäsitlusi. Märksõnaartiklitega on kõige tihedamalt kaetud Eesti 20. sajandi ajalugu. Estonica kogumaht on umbes 800 standardlehekülge. Artiklid on avaldatud peamiselt eesti ja inglise, kuid osalt ka vene keeles, 2002. aastal käivitati Ungaris ungarikeelne versioon. 2003. aastal tehti Estonica lehekülgedele ligi 17 000 pöördumist päevas.

Estonica loomist ja arendust on toetanud Tiigrihüppe Sihtasutus, Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus, Hasartmängumaksu Nõukogu, Rootsi suursaatkond, Haridus- ja Teadusministeerium, Integratsiooni ja Migratsiooni Sihtasutus Meie Inimesed, Kultuuriministeerium ning Euroopa Kolmandate Riikide Kodanike Integreerimise Fond.

Entsüklopeedia Estonica projektijuht on Liana Roosmaa.

Viited
------

1. 1 2 3  Estonicast (vaadatud 21. augustil 2011)
2. 1 2  Meie toetajad (vaadatud 21. augustil 2011)
3. ↑  Kaarel Tarand "TEOD: Eesti Instituut"[*alaline kõdulink*] Sirp, 04.06.2010 (vaadatud 21. augustil 2011)
4. ↑  Peeter Helme "Eesti Instituut aitab kõiki Eesti-huvilisi" Õpetajate Leht, 14. veebruar 2003
5. ↑  Veebientsüklopeedia Estonica Eesti Instituudi kodulehel (vaadatud 21. augustil 2011)

Välislingid
-----------

* Estonica
* Kaarel Tarand "TEOD: Eesti Instituut" Sirp, 4. juuni 2010
* Peeter Helme "Eesti Instituut aitab kõiki Eesti-huvilisi" Õpetajate Leht, 14. veebruar 2003
* "Estonica tutvustab Eestit venekeelsele publikule" koolielu.ee, 7. september 2010
* Raivo Juurak "Missugune peaks olema tänapäeva veebientsüklopeedia?" Õpetajate Leht, 12. oktoober 2018
Superkart Inglismaal (Castle Combe)
**Superkart** on kartauto tüüp, millega sõidetakse pikematel ringradadel. Superkardid on üldiselt suuremad, kiiremad ja võimsamad kui tavalised kartautod.

Superkarte iseloomustab: 

* suur tippkiirus (kuni 250 km/h)
* kiirendus 0–100 km/h 3 sekundit
* lühike pidurdusteekond (160–0 km/h u 2 sekundit)
* hea kurvi läbimise võime
* pikem teljevahe
* aerodünaamiline kere
* arenenud vedrustussüsteem
* spetsiaalselt konstrueeritud mootorid

  

Superkardid saavutavad enamasti paremaid ringiaegu kui palju kallimad ja tehniliselt arenenumad võidusõidumasinad. Suure kiiruse ja tundlikkuse tõttu on nad väljakutset pakkuvad, ent nõuavad juhilt kõrget oskuste taset ja kogemusi.

Superkartidega sõidetakse kogu maailmas. Euroopas korraldab CIK-FIA Euroopa superkartide meistrivõistlusi (250-kuubikulistele superkartidele). Varem on korraldatud ka maailmameistrivõistlusi, viimati 1995. aastal.

Superkardid Eestis
------------------

Eestis superkartidele võistlusi ei korraldata. Teadaolevalt on Eestis ehitatud ja hetkel toimiv üks supertkart (valminud 2022, omanik Ranno Kallas). Superkarti tutvustati huvilistele Eesti Kardispordi 60. juubeli puhul toimunud võistlusel Põltsamaal Kuningamäe kardirajal, kuid halva ilma tõttu see rajale tol päeval ei jõudnud. Superkart läbis esimesed katsetused mõni aeg hiljem Pärnumaal Porche ringil saavutades mitteametlikuks ajaks 1:15.99.

Viited
------

1. ↑  "Superkart at Magny-Cours – 2007". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. aprill 2009. Vaadatud 7. märtsil 2008.
2. ↑  Performance ; 250cc International – Queensland Superkart Club
3. ↑  Performance ; 250cc International – Queensland Superkart Club
Läänesissepääs Calfoschi ja Corvara kohal
**Alta Badia** on suusakuurort Põhja-Itaalias Dolomiitides, Val Badia (saksa keeles Hochabtei) ülaosas Lõuna-Tiroolis. See on osa Dolomiti Superski suusapiirkonnast. See kuulub Corvara, Badia ja La Vali omavalitsuste territooriumitele. Corvara keskpunktis on laiendatud ala liftiga teenindatav tipp kõrgus 2550 meetrit ja üldine vertikaalne langus 1226 meetrit. Enamiku kohalike elanike emakeel on ladiini keel.

Alta Badia on mäesuusatamise MK-võistluste hooaja regulaarne võistluspaik, mida mehed kasutavad tavaliselt detsembri keskel. Selle hiiglaslik slaalomirada, klassikaline Gran Risa (Gran Risa on maailmakarikavõistluste suurslaalomirada Itaalias Alta Badias. Piz La Ila mäel Dolomiitides võõrustas see 1985. aastal oma esimest maailmakarikavõistlust.), on üks kõige keerulisemaid MK-etappide karusellis. 2012. aasta detsembris oli võistlustrassi vertikaalne langus 448 meetrit, alustades 1871 meetrist ja lõpetades 1423 meetri kõrgusel, La Ila (La Villa) lähedal. Võistluse võitis ameeriklane Ted Ligety, kes võitis ka kaks aastat varem.

Lähedal asuvad maailmakarikavõistluste toimumispaigad on Val Gardena läänes (üle Gardena kuru) ja Cortina d'Ampezzo (üle Valparola kuru) idas.

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
* Ski Map.org – Alta Badia
**Hayward Field** on kergejõustikustaadion USA-s Oregoni osariigis Eugene'is. See asub Oregoni ülikooli ülikoolilinnakus. See on olnud ülikooli kergejõustikuvõistkondade kodustaadioniks alates 1921. aastast. Aastatel 1919–1966 oli see lisaks ülikooli ameerika jalgpalli meeskonna kodustaadion. Kergejõustikuvõistlusi staadionil korraldab mittetulundusühing TrackTown USA.

Hayward Field sai nime kergejõustikutreeneri Bill Haywardi (1868–1947) järgi, kes oli ülikooli kergejõustikuvõistkonna treener aastatel 1904–1947. 2004. aastal renoveeritud staadionina on see üks viiest Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu 1. klassi sertifitseeritud staadionist Ameerika Ühendriikides (Hutsell-Rosen Tracki, Icahn Stadiumi, John McDonnell Fieldi ja Rock Chalk Parki kõrval). Hayward Field asub umbes 130 meetrit merepinnast kõrgemal ja selle sisemus on tavapärase põhja-lõuna suunaga. Vaikne ookean on umbes 80 km kaugusel läänes.

2018. aastal staadion lammutati ja ehitati uuesti samale kohale. Uut staadioni rahastab UO filantroopne kogukond, mille peamiseks annetajaks on ülikool 
vilistlane Phil Knight.

Staadionil on toimunud USA kergejõustiku katsevõitlused. 2014. aastal toimusid staadionil juunioride maailmameistrivõistlused. 2022. aastal toimusid staadionil kergejõustiku maailmameistrivõistlused.

Ajalugu
-------

Hayward ehitati 1919. aastal, et asendada Kincaid Field (endine kergejõustikustaadion Oregoni ülikooli linnakus), ja see oli mõeldud peamiselt ülikooli ameerika jalgpallivõistkonna staadioniks. 1921. aastal ehitati ameerika jalgpalliväljaku ümber kuuerealine söerada. Tuntud arhitekt Ellis F. Lawrence kavandas läänetribüüni, mis avati 1925. aastal. Looduslik rohuväljak paigaldati esmakordselt Hayward Fieldi 1937. aastal; pind oli varem mulla ja saepuru segu. Hayward Fieldi loodusliku murukattega väljak ei olnud toona Pacific Coast Conference'i staadionide seas ainulaadne: Bell Field Corvallises, Multnomah Stadium Portlandis ja Husky Stadium Seattle'is läksid samuti sel perioodil üle looduslikule murukattele.

Panoraamvaade 2021. aasta juunis ümberehitatud Hayward Fieldile

Välislingid
-----------

* Hayward Field Oregoni Ülikooli spordilehel
* Hayward Field. library.uoregon.edu.