recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Voldemar Taggo** (ka **Voldemar Tago**, ka **Voldemar Taggu**; 22. august 1887 (ukj) Narva – 18. september 1960 Pärnu) oli Eesti dirigent. 

Ta lõpetas 1908. aastal Peterburi konservatooriumi Jaan Tamme metsasarveklassi. Aastail 1905–1909 mängis ta Peterburi orkestris, 1909–1910 Vanemuise orkestris. Järgnenud aastatel juhatas Voldemar Taggo Peterburis K. Nezlobini teatri orkestrit ja suviti Sevastopoli orkestreid. Esimese maailmasõja aastatel oli ta tsaariarmee ratsapolgu orkestri kapellmeister.

Aastast 1918 tegutses ta Eestis. 1918–1926 oli ta Vanemuise teatri muusikajuht. 1920–1922 oli ta Kuperjanovi polgu orkestri ja 1920–1921 soomusrongi diviisi orkestri dirigent. 

Aastatel 1922–1924, 1926–1931 ja 1935–1936 juhtis Taggo Tallinna kino-orkestreid ning Haapsalu ja Pärnu suvemuusikaorkestreid, sealhulgas 1931. aastani oli ta Tallinna kino Gloria Palace filmiorkestri dirigent.

Aastatel 1937–1940 töötas ta Riigi Ringhäälingu orkestri dirigendina ja 1940–1950 Endla teatri operetidirigendina. 

Seejärel oli Voldemar Taggo Üleliidulise Autoriõiguste Kaitse Valitsuse Eesti vabariikliku osakonna Pärnu volinik.

Voldemar Taggo ja Pärnu
-----------------------

Pärnuga seob dirigent Voldemar Taggot pikaajaline muusikategevus. Tema juhatusel Pärnu rannasalongi (kuursaali) taga kõlakojas toimunud suvemuusikaorkestri kontserdid olid lahutamatu osa vabariigiaegse Pärnu suvedest. „Voldemar Taggo mahukas hästikorraldatud noodikogu võimaldas esitada mitmekülgset repertuaari alates kõrvupaitavast viisirikkast kergest muusikast ooperikatkendite ja sümfooniateni välja. Sageli esinesid kahetunnise kava täiendaval sisustamisel solistid," meenutas kultuuritegelane Arnold Anton Taggot maestro 120. sünniaastapäeva puhul Pärnu Postimehes.

1940. aastal sai temast Endla teatri muusikaalajuht ja orkestrijuht. 
„Meeldivad vokaalpartiid ja korrektne saatemuusika pakkusid sel süngel ajajärgul koos suursuguste lavadekoratsioonide ja kostüümidega ülimat naudingut ja rõõmsat meelelahutust. Neis publikut köitvais lavastustes oli märkimisväärne roll suurte kogemustega muusikajuhil Voldemar Taggol," kirjutas Arnold Anton.

Pensionipõlves tegi Taggo Pärnus elades peamiselt kirjatööd ning juhtis lühikest aega ka kohalikku sümfooniaorkestrit.

22. augustil 2022 avati Pärnu kuursaali kõrval dirigent Voldemar Taggole pühendatud mälestuspink. Taggole pühendatud pingi avamisel meenutasid muusikut tema lähedased ja Endla teatri direktor Roland Leesment. Ajastukohast muusikat esitas trompetist Chris Sommer.

Isiklikku
---------

Voldemar Taggo tütar on laulja Marvi Taggo.

Kirjandus
---------

* Arnold Anton. Meenutades maestro Voldemar Tagot, Pärnu Postimees, 15. mai 2007
Pärnu Eliisabeti kirik
**Pärnu kihelkond** ehk **Pärnu-Eliisabeti kihelkond** (lühend **Pär**; saksa keeles *Kirchspiel Pernau-St. Elisabeth*) oli kihelkond Pärnumaal ja Liivimaa kubermangu Pärnu kreisis.

Liivimaa kubermangu Pärnu kreis Ludwig August Mellini kaardil "Atlas von Liefland, oder von den beyden Gouvernementern u. Herzogthümern Lief- und Ehstland, und der Provinz Oesel". 1798
Kihelkond hõlmas Pärnu linna ümbruse, Sauga valla ja Uulu küla põhiosa ning väikseid tükke Audru, Are, Paikuse, Surju ja Häädemeeste vallast.

Pärnu-Eliisabeti kihelkonna mõisad
----------------------------------

* Pärnu-Eliisabeti kirikumõis (saksa keeles *Pastorat St. Elisabeth*)
* Kambi mõis (*Kambi*) Sauga kõrvalmõis
* Reiu mõis (*Reidenhof*) linnamõis
* Rääma mõis (*Rawasaar*) linnamõis
* Sauga mõis (*Sauck*) linnamõis
* Surju mõis (*Surry*) Uulu kõrvalmõis
* Tammiste mõis (*Tammist*) rüütlimõis
* Uulu mõis (*Uhla*) rüütlimõis
* Vaskrääma mõis (*Waldhof*) rüütlimõis.

Pärnu-Eliisabeti kihelkonna vallad
----------------------------------

* Reiu vald
* Rääma vald
* Sauga vald
* Surju vald
* Tammiste vald
* Uulu vald

Viited
------

1. ↑  *Eesti entsüklopeedia.* 12. köide: *Eesti A–Ü.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 443.
2. ↑  Pärnu-Eliisabeti kihelkond, Eesti mõisaportaalis

Kirjandus
---------

* Büsching, Anton Friedrich (1773). *Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765*. Halle: Johann Jacob Curt. Lk 391.

Välislingid
-----------

* Pärnu-Eliisabeti kihelkond, Eesti mõisaportaalis

Pärnumaa kihelkonnad 20. sajandi algul

Audru – Halliste – Häädemeeste – Karksi – Pärnu – Pärnu-Jaagupi – Saarde – Tori – Tõstamaa – Vändra – Mihkli


Pärnu kihelkond

**Kirik**: Pärnu Eliisabeti kirik  

**Mõisad**: Kambi mõis | Pärnu kirikumõis | Reiu mõis | Rääma mõis | Sauga mõis | Surju mõis |Tammiste mõis | Uulu mõis | Vaskrääma mõis
Ööbiku mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wolmarschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1903). Mõisa maad on kaardil tähistatud numbriga 112
**Ööbiku mõis** ehk **Ipiķi mõis** (saksa keeles *Ippik*, läti keeles *Ipiķu muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Põhja-Ruhja kihelkonnas. Praeguse haldusjaotuse järgi asub see Lätis Valmiera piirkonnas Ipiku vallas Ipikul.

Aastal 1816 oli see Uue-Kariste mõisa kõrvalmõis.

Maareformi ajal kuulus mõisale 603 hektarit maad. Häärber jäi vallale ja sinna rajati vallamaja.

Viited
------

1. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 243.
2. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001. ISBN 9984-00-412-0. 360 lk.

Ruhja kirik
Põhja-Ruhja kihelkond

**Kirik**: Ruhja Püha Bartholomäuse kirik  

**Mõisad**: Põhja-Ruhja kirikumõis | Araksti mõis | Dīķeri mõis | Jaunmuiža mõis | Ķoņi mõis | Kürble mõis | Laatre mõis | Lode mõis | Ternēja mõis | Ööbiku mõis
**Bengt Pohjanen** (sündinud 26. juunil 1944 Kassa külas, Pajala vallas) on kolmekeelne kirjanik, kes kirjutab rootsi, soome ja meä keeles. Tal on doktorikraad filosoofias ja bakalaureusekraad teoloogias. Doktorikraadi omandas ta 1979. aastal Stockholmi ülikoolis. Doktoritöö käsitles soome kirjaniku Antti Hyry loomingut. Pohjanen on Oulu Ülikooli audoktor.

Pohjanen on kirjutanud romaane, luuletusi, näidendeid ja teledokumentaalfilme. Paljud teosed käsitlevad põhjamaist religioossust: räägivad Lars Levi Laestadiusest ja Korpela liikumisest. Pohjanen on aktiivne meä keele eestkõneleja. Ta on ka üks Meänmaa lipu kujundajatest.

Bengt Pohjanen on oma meänkeelsetes teostes arendanud meä keele kirjakeeleks. Tema 1985. aastal ilmunud romaan Lyykeri on esimene soomekeelne romaan. Pohjaneni soomekeelne näidend *Kuutot* (1987) oli esimene soomekeelne näidend, mis pani aluse ka Tornionlaakso teatri tulevikule. Samuti ei sobi unustada Pohjaneni poolt meä keelde tõlgitud Uut Testamenti. Pohjanen on kirjutanud Joppausooperi, mida mängiti ühel suvel Pellos (2004) ja ühe suve Övertorneås (2005). Ta on kirjutanud ka Laestadiuseoperi, mida etendus Pajalas 2007. ja 2008. aasta suvel. Triloogia kolmas osa, Sotaopera, etendati Haparannas 2009. aasta suvel.

Pohjanen on tõlkinud soome kirjandust, sealhulgas Antti Tuuri loomingut.

Bengt Pohjasenil on oma sihtasutus, kust ta on muu hulgas andnud välja kirjandus- ja vähemusrahvuste auhindu ning auhindu "Män vanhin" ja "Män kuopus".
**Stefan Arand** (sündinud 19. juulil 2002 Tartus) on eesti veemotosportlane.

Lõpetas 2021. aastal Miina Härma Gümnaasiumi, jätkanud õpinguid EBS-is ettevõtluse ja ärijuhtimise erialal.

Sportlasena
-----------

Veemotospordiga hakkas tegelema 2013. aastal Henry Põvvati käe all, hiljem treeninud ka Ahto Aaslav-Kaasiku juhendamisel. Harrastanud ka motokrossi.

Tuli 2021. aastal klassis F-4 ning aastatel 2022 ja 2023 klassis F-2 Eesti meistriks.

Tuli 2017. aastal klassis GT-30, 2022. aastal klassis F-4 ja 2023. aastal klassis F-2 Balti meistriks.

Tuli juunioride arvestuses aastatel 2015, 2016, 2017 ja 2018 klassis GT-15; aastatel 2015 ja 2016 klassis JT-250; täiskasvanute arvestuses aastatel 2017 ja 2018 klassis GT-30, 2019. aastal klassis Offshore 3J ning aastatel 2021 ja 2022 klassis F-4 Euroopa meistriks. 

Tuli juunioride arvestuses aastatel 2015, 2016 ja 2018 klassis GT-15; aastatel 2017 ja 2018 klassis GT-30 ning 2022. aastal klassis F-4 täiskasvanute arvestuses maailmameistriks. 

Alates 2024. aasta hooajast sõidab esimese eestlasena Vormel 1 (F-1) klassis.

Tunnustus
---------

* 2015, 2016, 2017, 2018 Eesti parim noor veemotosportlane
* 2016, 2017, 2018 UIM parim noor veemotosportlane
* 2020 Eesti Vabariigi spordipreemia (Eesti veemotospordi koondis – Stefan Arand, Rasmus Haugasmägi, Jasmiin Üpraus – kõrgete saavutuste eest 2019. aastal)
* 2022, 2023 Eesti parim veemotosportlane

Vaata ka
--------

* Veemoto
* Eestlastest veemoto maailmameistrid

Viited
------

1. ↑  "Stefan Arand liitub esimese eestlasena F1 sarjaga". Eesti Veemoto Liit, 18. jaanuar 2024

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Sporditulemused ESBL-is
Zé Luís Moskva Spartaki särgis (2018)
**José Luís Mendes Andrade** (mängijanimega **Zé Luís**; sündinud 24. jaanuaril 1991 Fogol) on Roheneemesaarte jalgpallur, kes mängib Portugali kõrgliigaklubis Farense ründajana.

Klubikarjäär
------------

Ta alustas klubikarjääri 2009. aastal Portugali esiliigaklubis Gil Vicente. Hooajal 2010–11 oli ta juba klubi suurim värvakütt ning aitas klubil esiliiga võiduga jõuda kõrgliigasse. 2011. aasta juunis sõlmis ta lepingu Portugali kõrgliigaklubiga Braga. Hooajal 2012–13 võideti klubiga Portugali liigakarikas Taça da Liga. Hooaja 2013–14 veetis ta laenul Ungari kõrgliigaklubis Videoton.

2015. aasta juulist liitus Venemaa kõrgliigaklubiga Moskva Spartak. Hooajal 2016–17 tuli ta klubiga Venemaa meistriks. 2017. aastal võideti lisaks Venemaa superkarikas.

2019. aasta juulis naasis ta Portugali kõrgliigasse ja sõlmis nelja-aastase lepingu FC Portoga. Hooajal 2019–20 lõi ta Portugali kõrgliigas seitse väravat ja tuli klubiga Portugali meistriks.

2020. aasta oktoobris sõlmis ta kolmeaastase lepingu Venemaa kõrgliigaklubiga Moskva Lokomotiv. Tema leping lõpetati 2022. aasta jaanuaris osapoolte kokkuleppel.

2022. aasta veebruaris sõlmis ta kuue kuu pikkuse lepingu Saudi Araabia kõrgliigaklubiga Al Taawoun.

2022. aasta septembris siirdus ta üheks hooajaks Türgi kõrgliigaklubisse Hatayspor. Türgi kõrgliigas lõi ta kaks väravat: 24. oktoobril 2022 Beşiktaşe vastu ja 7. novembril İstanbul Başakşehiri vastu. Hatayspori hooaeg jäi pooleli seoses 2023. aasta veebruaris Türgit tabanud tugeva maavärina tõttu.

2023. aasta augustis sõlmis ta üheaastase lepingu äsja Portugali kõrgliigasse tõusnud klubiga Farense.

Koondisekarjäär
---------------

Roheneemesaarte rahvuskoondises tegi ta debüüdi 24. mail 2010 sõprusmängus Portugali vastu. Esimese värava lõi ta koondise särgis 6. septembril 2014 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Nigeri vastu.

Saavutused
----------

Gil Vicente
* Segunda Liga: 2010–11

Braga
* Taça da Liga: 2012–13

Spartak
* Premjer Liga: 2016–17
* Venemaa superkarikas: 2017

Porto
* Primeira Liga: 2019–20
* Taça de Portugal: 2019–20

Viited
------

1. ↑  "Novo "Leão de Faro" para o ataque!" (portugali). S.C. Farense. 29. august 2023. Vaadatud 29. augustil 2023.
**Jaak Aru** (sündinud 26. juunil 1957 Tartus) on eesti arst (kardioloog) ja arstiteadlane.

Ta lõpetas aastal 1975 Tartu 8. Keskkooli ja 1983. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna *cum laude*.

1985. aastal pälvis Jaak Aru esitatud ettekanne II üleliidulisel (Nõukogude Liidu) noorteadlaste konverentsil "Südame- ja veresoonkonna haiguste diagnoosimine ja kirurgiline ravi" auhinna. 

1988. aastal kaitses ta Tartu Riiklikus Ülikoolis meditsiinikandidaadi kraadi. Kandidaadiväitekirja "Intra-aortaalne kontrapulsatsioon aortokoronaarse šunteerimise korral" ("Внутриаортальная баллонная контрапульсация при операциях аортокоронарного шунтирования") juhendajaks oli Toomas Sulling. Varsti pärast promotsiooni käis Aru Tartu Riikliku Ülikooli lähetusel stažeerimas Saksamaa Liitvabariigis, kus osales südamesiirdamise operatsioonidel Münchenis Großhaderni haiglas. 

Jaak Aru ja Forseliuse kooli (Tartu 8. keskkool) vilistlaste eestvõttel asutati 1997. aastal legendaarse kirjandusõpetaja Vello Saage sihtkapital.

1996. aastal lõpetas ta ärijuhtimise kaugõppe Eesti Majandusjuhtide Instituudis. Diplomitöö "Tervishoiu kui majandusharu seadusandlikest alustest Eesti Vabariigis" on avaldatud ajakirjas Akadeemia. 

Aastatel 1998–2004 oli Jaak Aru aktiivne e-meditsiini arendaja osaühingu Doctus juhatajana. Selle tegevusega seoses on olnud E-Health Code of Ethics asutajaliige ja esinenud korduvalt ettekannetega TEPR-i ja TEHRE üritustel.

Isiklikku
---------

Abielus museoloog ja poliitik Krista Aruga, neil on kaks poega: ajuteadlane Jaan Aru ja matemaatik Juhan Aru.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Krista Aru. vabaerakond.ee
3. ↑
4. ↑  Toomas Sulling.
5. ↑  Eesti Kardioloogide Seltsi tegevuse kajastamine Eesti Arstis (1929–2013)] Eesti Kardioloogide Selts.
6. ↑  Eesti Kardioloogide Seltsi tegevuse kajastamine ajakirjas Nõukogude Eesti Tervishoid. Eesti Kardioloogide Selts
7. ↑  Asutati Vello Saage nimeline sihtkapital. Postimees, 3. detsember 1997.(vaadatud 1.09.2016)
8. ↑  Aru, Jaak 1997. Tervishoiu kui majandusharu seadusandlikest alustest Eesti Vabariigis. Akadeemia nr 6, lk 1241-1261.
9. ↑  Rippen, Helga; Risk, Ahmad. e-Health Code of Ethics. Journal of Medical Internet Research, vol 2(2), 2000

Välislingid
-----------

* Jaak Aru. "Arstiteadus ja -abi kolib Internetti". epl.delfi.ee. 19. jaanuar 2001
* Eesti arstidiplomi kehtivusest maailmas. blog.ekspress.ee/Arhiiv/ (1997)
* Äike, õnnetused inimestega ja arstid. loodusajakiri.ee
* Keila erasüdamekliiniku arst Jaak Aru (foto 1993. a). Rahvusarhiivi fotode andmebaas FOTIS
* Ööülikooli loeng. Jaak Aru "Inimeseks olemise saladus" 24.07.2021
**Karula Maarja kirik** on Lüllemäel asuv luteri kirik, mis ehitati kirikuks ümber Karula kirikumõisa viljaaidast.

Kirik paikneb varemeis ajaloolisest Karula kihelkonnakirikust mõnisada meetrit idas. Hoone ehitati 1995.–1997. aastal ja selle pühitses 10. mail 1997 peapiiskop Jaan Kiivit.

Ajaloost
--------

Taastatud Eesti Vabariigi ajal puhastati muinsuskaitseseltsi eestvõttel Karula Maarja kiriku varemed võsast ja sinna kasvanud puudest. Karula kogudus taasasutati pärast 20-aastast vaheaega 1991. aastal. Kunagisest Karula 4000 koguduseliikmest oli alles jäänud paarkümmend inimest. 1992. aasta oktoobris võttis vastu kutse alustada Karula koguduse taastamist diakon Enno Tanilas, kes samal aastal kolis ka perega Karulasse.

Jumalateenistusi peeti esialgu Lüllemäe kultuurimajas. 1995. aasta talvel tekkis mõte ehitada uus kirik. Karula Maarja kiriku taastamine ei tulnud koguduse rahalist olukorda arvestades kõne alla. Sobiv hoone uueks pühakojaks tundus endine kirikumõisa ait-kuivati, mida Nõukogude ajal oli kasutatud loomalaudana. Ehitust alustati 23. mail 1995. Uue kiriku projekt valmis Tallinna arhitektuuribüroos Poolgas&Co, ehitasid Tõrva firmad SA MET ja Helix. Ehitusel osalesid ka mõned koguduseliikmed.

Uuele kirikule valmistas altari, altarivõre ja laulunumbrialuse Rebasemõisa puutöömeister Kalmer Daniel. Kantsel on Tallinna Jaani Seegi kiriku restaureeritud kantsel. Kiriku toolid, krutsifiksi ja altarikatted kinkis kirikule sõpruskogudus Hämeenkoskist, kes toetas ka kiriku ehitust. Kirik pühitseti 10. mail 1997 ja jumalateenistusel osalesid kõik Valga praostkonna vaimulikud.

Karula mõisnike von Grotede järeltulijad kinkisid kirikule 2001. aastal Eesti kunstniku Dolores Hoffmanni vitraaži "Püha õhtusöömaaeg", millel ühe pärimuse järgi on Karula kuppelmaastiku taustal kujutatud jüngritena kohalikke elanikke. Vitraaž pühitseti 24. juunil 2001.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. september 2020. Vaadatud 1. septembril 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib saarest; saarestiku kohta vaata artiklit Thíra saared; buda munga kohta vaata artiklit Thera (munk).* |

---

Thíra (Kreeka)Thíra
Asukoht Kreekas
Satelliidipilt Thíra saarestiku saartest. Paremal Thíra saar.
Vaade Firále põhjast
**Thíra** [uuskreeka keeles *Θήρα* ehk *Σαντορίνη* **Santoríni**; Vana-Kreeka kontekstis **Thera** (vanakreeka keeles *Θήρα*)] on väike sirbikujuline vulkaaniline saar Egeuse mere lõunaosas umbes 200 km Kreeka mandriosast kagus ja umbes 100 km Kreetast põhja pool, Küklaadide saarestiku kõige lõunapoolsem saar, Thíra saarestiku peasaar.

Saare pindala on 73 km² ja elanikke on 2001. aasta seisuga 13 402. Saare keskus on Firá.

Saar on mägine ja üle 300 meetri kõrge. See koosneb paljudest tahkunud laava kohtidest. Saare sisemine külg on kõrge ja selle harjal paiknevad suuremad asulad. Väliskülje (põhja, ida ja lõuna) suunas on saar kaldu ning väliskülje rannad on madalad ja tasased. Rannaliiva värv sõltub sellest, missugune laavaliht selles kohas paljandub: nii on saarel Punane rand, Must rand ja Valge rand. Tumedatel randadel on veetemperatuur kõrgem, sest tume liiv kogub endasse soojust.

1400. aastal eKr põles saarel neli paleed ja hävines enamik asustusest.

Thíra on jäänus tohutust vulkaanilisest plahvatusest, mis hävitas varase asustuse ning tekitas praeguse kaldeera, mis hõlmab peale Thíra väiksemad saared Thirasía ja Asprónisi. Thíra vulkaanipurse hävitas II aastatuhande keskpaiku eKr oletatavasti Kreeta kõrgkultuuri. Knossose palee mattus nagu paljud teisedki toonase Kreeta asulad ja linnad paksu tuhakorra alla.

Väljakaevamised algasid 1967. aastal professor Spyridon Marinatose juhendamisel. Välja kaevati ainult suure linna (Akrotiri) lõunaserv, kuid sealt leiti mitmekorruseliste ehitiste kompleks, tänavad ja väljakud ning kuni 8 meetri kõrguse linnamüüri jäänused. See polnud palee, nagu neid on leitud Kreetal, kuid väljapaistev müürsepatöö ja kaunid seinamaalid näitavad, et seal polnud ka kaupmeeste laod. Leitud kangakudumistöökoda annab alust oletada ekspordile suunatud riidekudumist.

I aastatuhande alguses eKr sai saar uue asustuse: doorlased. Umbes 630 eKr asutasid teeralased Liibüasse Kürenaika koloonia. Kuigi saare asukad olid doorlased, kuulus Thira Ateena mereliitu. 3. ja 2. sajandil eKr oli seal Ptolemaioste laevastiku tähtsaim tugikoht. 2. sajandi alguses eKr toimus jälle vulkaanikatastroof.

Looduse ilu ja ööelu tõttu on Thíra turistide seas populaarne.

Saare varasem nimi oli **Kallista** ('kõige ilusam').

Vaata ka
--------

* Santorin

Viited
------

1. ↑  Busch, Niels-Peter Granzow (1. september 2023). "Atlantise katastroofi ohvrid hakkavad lõpuks välja ilmuma". *Imeline Ajalugu*. Vaadatud 8. jaanuaril 2024.
2. ↑  "Antiigileksikon", 1. kd. lk. 224

Välislingid
-----------

 Thíra – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Heinrich Ewald Paslack** (29. september/11. oktoober 1840 Viljandi – august 1923) oli eesti vaimulik.

Ta õppis Viljandis elementaar- ja kreiskoolis. Aastatel 1855–1862 õppis ta Pärnus kõrgemas kreiskoolis ja gümnaasiumis. Tartu ülikoolis õppis ta aastal 1863 ajalugu, aastatel 1863–1867 õppis ta usuteadust ja aastatel 1867–1869 filoloogiat. Prooviaastal oli ta Tartu Maarja koguduses (Adalbert Hugo Willigerode juures). Ordineeriti 1. märtsil 1870 õpetajaks.

Ta oli aastal 1870 Tartu Maarja koguduse adjunktõpetajaks. Aastatel 1870–1900 oli ta (introdutseeriti 1. novembril 1870) Karula koguduse õpetaja. Jäi aastal 1900 emerituuri, emerituuris olles elas Põltsamaal.

Isiklikku
---------

Tema tütre Helene abikaasa oli Kambja ja Põltsamaa Niguliste koguduse õpetaja Johannes Rennit. Tema vennatütre poeg oli E.E.L.K. Vancouveri koguduse õpetaja Helmut Piir.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
2. ↑  Jaan Lattik. Teekond läbi öö III. Ilmamaa, 2016 (lk. 124)

Välislingid
-----------

* Heinrich Ewald Paslack Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
**Oru** on Kohtla-Järve lahuslinnaosa, mida ümbritseb Toila vald. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas Oru linnaosas 1266 inimest. Eestlasi oli neist 205 (16,2%). Arvestuslik elanike arv oli 1. jaanuari 2010 seisuga 1415.

Asula põhjapiirile jääb Tallinna–Narva raudtee koos Oru raudteejaamaga.

Orul asus Оru turbakombinaat (J. Anveldi nimeline Oru Turbakombinaat), Eesti NSV suurimaid turbatööstusettevõtteid, mis pankrotistus 1996. aastal. Turbakombinaati hakati rajama 1958, kombinaadi briketitehase I ehitusjärk algas 1964. aastal, II ehitusjärk 1969. aastal, põhitoodang oli turbabrikett (tootmisvõimsus 250 000 tonni, 1970. aastatel ja 150 000 tonni aastas, 1990. aastad) ning alus- ja väetusturvas (25 000 t), kõrvaltoodang mitmesugune laiatarbekaup. Turvast võeti Puhatu soostikku kuuluvast Оru soost.

* Oru turbakombinaadi endine tootmishoone (2014)Oru turbakombinaadi endine tootmishoone (2014)
* Oru raudteejaama peahooneOru raudteejaama peahoone

Viited
------

1. ↑  Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 11.12.2018.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 21.08.2023.
3. ↑  Statistikaameti andmebaas

Kohtla-Järve vapp
Kohtla-Järve linnaosad

Ahtme | Järve | Kukruse | Oru | Sompa
**Gustav Kima** (10. september 1862 Sootaga vald, Äksi kihelkond – 31. märts 1941 Tartu) oli eesti vaimulik.

Ta lõpetas aastal 1884 Tartu Õpetajate Seminari. Aastatel 1884–1895 õppis ta Moskva Õpetajate Instituudis. 62-aastaselt sooritas ta keskkooli lõpueksami. Aastatel 1924–1932 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas (oli Tartu Ülikooli vanim üliõpilane), Korporatsioon Revelia liige. Ordineeriti 16. juulil 1933 õpetajaks.

Gustav Kima oli majaomanik, kooliõpetaja ja -juhataja Tartus, Vanemuise, Taara ja Karskuse Sõbra seltsi esimees, tuletõrjuja ja Tartu linnavolikogu liige.

Ta oli aastatel 1933–1934 Karula koguduse adjunktõpetaja (Theodor Hans Wühneri alluvuses). Aastal 1934 oli ta Karula koguduse õpetaja kohusetäitja ja Halliste Püha Anna koguduse asetäitja õpetaja.Suri Tartus Riia tänav 70 31.märtsil 1941 kell 9.45.

Isiklikku
---------

Tema poeg Theodor Kima oli arst.

Viited
------

1. ↑  Konrad Veem. Eesti Vaba Rahvakirik. Dokumentatsioon ja leksikon. EVR Stockholm 1988
2. ↑  Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. II, lk. 313

Kirjandus
---------

* 70-aastane sai pastoriks. Rahvaleht, 29. aprill 1933, nr. 50, lk. 4.
**Konstantin Pätsi Muuseum** on Tallinnas asuv mittetulundusühinguna tegutsev muuseum, mis annab ülevaate Konstantin Pätsi elust.

Põhikirja järgi muuseum "kogub, säilitab, uurib, populariseerib ja eksponeerib president Konstantin Pätsi elu ja tööd, Eesti Vabariigi riigivanemate ning teiste riigimeestega seotud materjale teaduslikel, hariduslikel ja kultuurilistel eesmärkidel".

Muuseumi eelkäija oli 1990. aastal Eesti Muinsuskaitse Seltsi Kloostrimetsa klubi asutatud **Konstantin Pätsi memoriaaltuba**, mis asus Tallinna Botaanikaaias. MTÜ registreeriti 28. veebruaril 1996.

Liikmeskond
-----------

Juhatus: Trivimi Velliste (esimees), Elle Lees (abiesimees), Jaan Audru, Siiri Liiv, Marika Reintam;

auliige: Arnold Rüütel (10. maist 2013);

asutajaliikmed (1. detsember 1996): Küllo Arjakas, Mart Aru, Ira Einama, Ain Krillo, Toivo Kuldsepp (surnud 19. detsembril 2000), Siiri Liiv, Elle Lees, Tiina Pikamäe, Mati Raal, Aita Raik, Marika Reintam, Jaanis Tali, Jaan Tamm, Tiina Tojak;

liikmeid: Heino Arumäe, Jüri Engelbrecht, Jüri Kraft, Kalev Kukk, Georg Liidja, Enn Nõu, Helga Nõu, Anto Raukas, Hilda Sabbo, Heli Susi, Seppo Zetterberg, Mihkel Veiderma.

Viited
------

1. 1 2 3   (vaadatud 10. juulil 2013)

Välislingid
-----------

* Muuseumi koduleht (vaadatud 10. juuli 2013)
**Igariai** (žemaidi *Ėgarē*) on küla Leedus Skuodase rajoonis Mosėdise vallas Erla ja Šakalė jõe vahel.

Loodus
------

Külla ulatuvad osaliselt Salantai regionaalpark ja Erla geomorfoloogiline kaitseala. Osaliselt ulatuvad külla ka Natura 2000 ala ning Erla ja Salantase jõe ürgorud. Looduskaitse all on Igariai kivi ja Šilalė rändrahn. Kaitsealale jääb Igariai kivikülv.

Ajalugu
-------

Igariai kalmistu
Igariai kujunes enne XVI sajandit, kuid tänapäevase plaani sai see maareformi käigus XVI sajandi teisel poolel. Igariai küla on saanud nime isikunime Igaris järgi. Küla kuulus Mosėdise mõisale. XIX sajandil kujunes Igariai ja Mikulčiai vahele veel Igariai hajaküla. Nõukogude perioodil asus Igariais Mikulčiai algkool. Külas on Igariai kalmistu.

Muinsuskaitse
-------------

Mosėdise tumulused
XX sajandi teises pooles oli külas säilinud mitmeid rahvaliku arhitektuuri näiteid. 1980. aastani olid kaks selle küla majapidamishoonet, votiivkabel, kaks tulpkabelit, rist, mitmed skulptuurid ja Kristuse ristilt võtmist kujutav skulptuurigrupp muinsuskaitse all. Tänapäevaks on need hävinud või muuseumidesse viidud.

Muinsuskaitse all on sealsed Mosėdise tumulused, mis jäävad osaliselt Baksčiai külla. Rahvasuus räägitakse, et need rajati teoorjuse ajal mõisa heinamaadele kui alused, millele heina kuivama asetada. Üks külas asunud lohukivi on viidud Mosėdise kivimuuseumisse. Külla on jäänud kaks muinsuskaitse all olevat Šilalė lohukivi  ja Šilalė rahn.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 230 (1923)
* 206 (1959)
* 192 (1970)
* 159 (1979)
 | * 78 (1989)
* 73 (2001)
* 58 (2011)
* 36 (2021)
 |

Viited
------

1. ↑  Gyventojai gyvenamosiose vietovėse: Lietuvos Respublikos 2021 metų gyventojų surašymo rezultatai. Vilnius: Statistikos departamentas, 2022.
2. ↑
3. ↑  Skuodo rajono savivaldybė
4. ↑  Juozas Vyšniauskas. *Etnografinės Lietuvos prezidentas* Žemaičių žemė – 2001, Nr. 1
5. ↑  Mosėdžio pilkapių vieta
6. ↑  Vaitkevičius V. *Senosios Lietuvos šventvietės. Žemaitija*, Vilnius 1998, 123 lk.
7. ↑  Šilalės antrasis akmuo su dubeniu
8. ↑  Šilalės pirmasis akmuo su dubeniu, vad. Aukuru
9. ↑  Šilalės akmuo vad. Didžiuoju kūliu

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Igariai** |

* Küla portaalis vietoves.Lt

| * v
* r
Mosėdise valla haldusjaotus |
| --- |
| 
**alevid:** **Mosėdis** |
| 
**külad:** Baksčiai **·**  Bobiliškės **·**  Gandlaukė **·**  Gaubės **·**  Igariai **·**  Krakės **·**  Kusai **·**  Miesto Kalniškiai **·**  Mikulčiai **·**  Naujukai **·**  Nerėpai **·**  Nevočiai **·**  Paeiškūnė **·**  Palaukė **·**  Palšiai **·**  Plaušiniai **·**  Šatraminiai **·**  Šaučikiai **·**  Šaukliai **·**  Šerkšniai **·**  Šilalė **·**  Šniukščiai **·**  Tauzai **·**  Tėveliai **·**  Udraliai **·**  Virbalai |
**Ermi Soomet** (aastani 1936 **Ermi Soomann**; 15. märts 1911 Rõuste, Karuse vald, Läänemaa – 6. aprill 1996) oli Eesti riigiametnik (politseinik), korporatsioon Fraternitas Estica auliige ning pärast II maailmasõda emigratsioonis, eestluse arendaja Kanadas.

Elulugu
-------

Ermi Soomann sündis Rõuste külas, Karuse vallas Läänemaal talupidaja Jaan Soomani pojana. Alghariduse omandas aastatel 1919–1925 Hanila ja Massu algkoolis. 1930. aastal lõpetas Haapsalus asuva Läänemaa Ühisgümnaasiumi reaalharu. Aastatel 1930–1931 teenis vabatahtlikuna Eesti Kaitseväes Tallinnas Scoutspataljonis ja Tallinna komandantuuris.

1931–1932 õppis Ermi Soomann Politseikooli kõrgemas klassis, mille lõpetamise järel määrati Lääne-Saare Prefektuuri Kuressaare linna II rajooni konstaabliks. Sellel kohal töötas kuni 1. detsembrini 1936, mil ta määrati omal palvel Tartu-Valga Prefektuuri konstaabliks.

Aastatel 1934–1938 õppis Ermi Soomet töö kõrvalt Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.

1938 juulist kuni 1939 oktoobrini töötas Ermi Soomet Tartu linna 2. politseijaoskonna abikomissarina. Seejärel määrati ta Tallinnasse Politseitalituse juures asuva Sisekaitseülema kantselei juhatajaks ja sisekaitse ning trükitoodete ala referendiks poliitilise politsei koosseisus kuni 1940. aasta kommunistide poolt võimu ülevõtmiseni. 

Pärast juunipööret ja endise politseisüsteemi lõhkumist oli Ermi Soometil endise politseiametnikuna raskusi töökoha leidmisega. 1940 septembris õnnestus tal tutvuste tõttu tööle saada Hiiumaale Hiiu ehitustrusti juurde arveametnikuna ja arvepidamise revidendina. Hilisemal Hiiu Ehitustrusti liitmisel Riikliku Ehitustrustiga nr 1 viidi Ermi üle Tallinna keskkontori juurde arvepidamise revidendiks. Teenistusülesannete tõttu liikus ta pea alati mööda ehitusplatse ringi kindla asukohata.

Pärast 1941. aasta juunis NSV Liidu ja Saksamaa vahelise sõja puhkemist lahkus Ermi Soomet töölt ning põgenes koos oma perega Läänemaale vanemate tallu. Pärast sakslaste sissetungi 1941. aasta suvel valiti Ermi Soomet Lõuna-Läänemaa valdade esindajate ja ajutise maavalitsuse poolt Läänemaa politsei organiseerijaks ja prefektiks, kellena ta töötas 13. juulist 1941 kuni 20. jaanuarini 1942. Seejärel töötas Ermi Soomet kuni Rootsi põgenemiseni 24. septembril 1944 Tallinnas Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumis Eesti Politseivalitsuse välispolitsei peaosakonna ülemana.

Pärast põgenemis Rootsi oli Ermi Soomet Rootsis põgenikelaagrites 26. septembrist 1944 kuni 27. juunini 1945, misjärel sai töökoha arhiivitöölisena Rootsi Loodusajaloo riigimuuseumi botaanika osakonnas.

Isiklikku
---------

Ermi Soomet abiellus 26. septembril 1937, kuid lahutas abielu 1941. aastal perekonna säästmiseks arreteerimisohu kartuses. 

Ermi Soomet abiellus uuesti 27. detsembril 1941. Abielust sündis tütar Lilian.
**James Ephraim Lovelock** (26. juuli 1919 Letchworth Garden City, Hertfordshire – 26. juuli 2022 Abbotsbury, Dorset) oli inglise atmosfäärikeemik, polühistor ja populaarteaduslike raamatute autor.

Ta lõpetas Manchesteri ülikooli keemia erialal ning sai hiljem Londonis meditsiini alal doktorikraadi. Sellele järgnes USAsse kolimine, kus ta töötas mitmes ülikoolides teadurina. Aastal 1961 asus ta tööle NASAsse. Aastaks 1970, kui Vikingi programm Marsile jõudis, oli Lovelock arutlenud palju Marsi atmosfääriolude üle. Ta leidis, et kõik elusorganismid planeedil peavad ära kasutama ka planeedi atmosfääri ja selle läbi ka seda muutma, kuid Marsi atmosfäär oli peaaegu täielikus keemilises tasakaalus. Sellest järeldas ta Maa näite põhjal, et Marsil ei saa olla elu.

Tuntuse on Lovelock saanud oma raamatutega Gaia hüpoteesist. Ta on arutlenud ka uue ajastu novatseeni teemadel.

Tõlked eesti keelde
-------------------

* Lovelock, James 2006. Liiga vähe, liiga hilja? Üleilmsest soojenemisest saab igaühe probleem. (Tõlkinud Eda Post.) *Eesti Päevaleht* 30. detsember 2006
* Lovelock, James 2007. *Gaia kättemaks: Miks Maa meie tegevusele vastu astub – ja kuidas me suudaksime siiski inimkonna päästa?* (Tõlkinud Lauri Laanisto, järelsõna Kalevi Kull.) (Roheline Raamat 5.) Tallinn: Varrak.
* *Novatseen. Saabuv üliintellekti ajastu.*autor James Lovelock ja kaasautor Bryan Appleyard 2019. Tõlkinud Anna-Liisa Lutsar. ISBN 9789916603451
**Guntramsdorf** on vald *(Marktgemeinde)* Austrias Alam-Austria liidumaal Mödlingi ringkonnas.

Alam-Austria *Industrievierteli* osana on see hästi ühendatud riigi pealinna Viiniga. Kohalik raudteeteenus Badner Bahn ühendab Guntramsdorfi Viini keskringkonnaga põhjas ja populaarse spaakuurorti Baden bei Wieniga lõunas. Linnast läänes asub Wienerwald, Alpi eelmäestiku serv, kus on meelelahutuslikud metsaalad ja matkarajad, ja Guntramsdorfi kaguosa ulatub termilisse Viini nõkku.

Ajalugu
-------

1.-4. sajandil oli piirkond Rooma Pannoonia provintsi osa.

Esimene dokumenteeritud mainimine linna tõenäolise asutaja krahv Guntrami kohta pärineb aastast 859, mil krahv Kozel kinkis Regensburgi kloostrile maad ja krahv Guntrami nimi näib olevat tunnistuste andmise nimekirjas.

Pärast Austria anšlussi Natsi-Saksamaasse 1938. aastal sai Guntramsdorf Suur-Viini osaks, et taastada 1954. aastal oma staatus Alam-Austria osana.

Viited
------



Mödlingi ringkonna vallad

* Achau
* Biedermannsdorf
* Breitenfurt bei Wien
* Brunn am Gebirge
* Gaaden
* Gießhübl
* Gumpoldskirchen
* Guntramsdorf
* Hennersdorf
* Hinterbrühl
* Kaltenleutgeben
* Laab im Walde
* Laxenburg
* Maria Enzersdorf
* Mödling
* Münchendorf
* Perchtoldsdorf
* Vösendorf
* Wiener Neudorf
* Wienerwald
**Johannes Hiob** (17. mai 1907 Lokuta – 7. august 1942 Vorkuta vangilaager, Venemaa) oli eesti helilooja ja organist.

Hiob lõpetas 1934. aastal Tallinna Konservatooriumi Artur Kapi kompositsiooni- ja August Topmani oreliklassi. Aastail 1933–1936 töötas ta organisti ja koorijuhina Tallinnas Nõmme Rahu kirikus ning 1936–1940 Tallinna Toomkirikus. Kui kiriklikud institutsioonid 1940. aastal likvideeriti, töötas ta Haapsalus muusikaõpetajana. 1941. aasta talvel mobiliseeriti Hiob Punaarmeesse ja saadeti Arhangelski oblastisse tööpataljoni. 1942. aasta mais mõisteti ta NKVD poolt nõukogudevastase agitatsiooni eest kümneks aastaks vangi ja arvatavasti hukati 7. augustil 1942 Vorkuta sunnitöölaagris.

Hiobi loomingu põhiosa moodustavad vaimulikud teosed, millest silmapaistvaimad on 1930ndate aastate alguses loodud kantaadid "Jesaja kuulutamine", "Lunastav kannatus", "Jõulukantaat" ja oratoorium "Suitsev Siinai". Tema viimane, 1939. aastal valminud suurteos oli Aino Kallase jutustuse "Bernhard Riives" järgi loodud ajalooline ooper "Võidu hind". Loomingu loetelus on ka mõned orkestriteosed, oreli- ja kammermuusikat ning koorilaule. Nõukogude ajal, mil religioosne muusika oli taunitud, vajus tema looming unustusse.

Helilooming
-----------

* 1931 kantaat "Jesaja kuulutamine"
* 1935 kantaat "Lunastav Issand"
* 1935 kantaat "Jõulukantaat"
* 1937 oratoorium "Suitsev Siinai"
* 1939 ooper "Võidu hind"
* 1940 sümfooniline fantaasia "Isade maa"

Välislingid
-----------

* Johannes Hiob 100. Eesti Kirik. 25.05.2007
* Johannes Hiobi teosed Eesti Muusika Infokeskusest (EMIS)




1. ↑  CD "Great Maestros" XII, 2019, ERP 11120
**Ronald Harry Coase** (29. detsember 1910 – 2. september 2013) oli inglise päritolu ameerika majandusteadlane.

Coase lõpetas 1931. aastal London School of Economicsi.

Aastal 1991 sai ta Nobeli majandusauhinna.

Tema tähtsamad tööd on essee "The Nature of the Firm" ja ajakirjas Journal of Law and Economics ilmunud teadusartikkel "The Problem of Social Cost". Viimases tutvustas ta ka Coase'i teoreemi.

Kirjandus
---------

* Ronald H. Coase. "Firma, turg ja õigus" (tõlkinud ja järelsõna Hardo Pajula) (Tallinn: Pegasus 2003)

Nobel
Nobeli majandusauhinna laureaadid

1969 Frisch, Tinbergen • 1970 Samuelson • 1971 Kuznets • 1972 Hicks, Arrow • 1973 Leontief • 1974 Myrdal, Hayek • 1975 Kantorovitš, Koopmans • 1976 Friedman • 1977 Ohlin, Meade • 1978 Simon • 1979 Schultz, Lewis • 1980 Klein • 1981 Tobin • 1982 Stigler • 1983 Debreu • 1984 Stone • 1985 Modigliani • 1986 Buchanan • 1987 Solow • 1988 Allais • 1989 Haavelmo • 1990 Markowitz, Miller, Sharpe • 1991 Coase • 1992 Becker • 1993 Fogel, North • 1994 Selten, Nash, Harsanyi • 1995 Lucas • 1996 Mirrlees, Vickrey • 1997 Merton, Scholes • 1998 Sen • 1999 Mundell • 2000 Heckman, McFadden • 2001 Akerlof, Spence, Stiglitz • 2002 Kahneman, Smith • 2003 Engle, Granger • 2004 Kydland, Prescott • 2005 Aumann, Schelling • 2006 Phelps • 2007 Hurwicz, Maskin, Myerson • 2008 Krugman • 2009 Ostrom, Williamson • 2010 Diamond, Mortensen, Pissarides • 2011 Sargent, Sims • 2012 Roth, Shapley • 2013 Fama, Hansen, Shiller • 2014 Tirole • 2015 Deaton • 2016 Hart, Holmström • 2017 Thaler • 2018 Nordhaus, Romer • 2019 Banerjee, Duflo, Kremer  • 2020 Milgrom, Wilson  • 2021 Card, Angrist, Imbens  • 2022 Bernanke, Diamond, Dybvig; 2023 Goldin
**Carl von Numers** (surnud 1701) oli Numersite aadlisuguvõsast pärit Rootsi sõjaväelane ja ooberstleitnant, kes osales Põhjasõjas.

Elulugu
-------

Carl von Numers sündis Uttringe mõisas Lorentz von Numersi ja Margaretha Focki perekonda.

1680. aastal liitus Numers vabatahtlikult Ihukaitserügemendiga, kus sai kaks aastat hiljem seersandi auastme. 1688. aastal sai ta leitnandiks ning viis aastat hiljem rügemendi kortermeistriks ja siis kapteniks. 1699. aastal ülendati ta majoriks.

1700. aastal osales Numers Karl XII sõjakäigus Taani vastu. Narva lahingus juhatas ta kaardiväe pataljoni. 1701. aastal ülendati ta ooberstleitnandiks. Carl von Numers suri sama aasta 8. augustil Lübeckis.

Abielu
------

Carl von Numers abiellus 1689. aastal Christina Påhliga ning peale tema surma 1697. aastal Gundborg Elisabeth Fägerstiernaga. Esimesest abielust sündis kolm last (Hedvig Eleonora, Margaretha Christina ja Charlotta Ulrika) ning teisest kaks (Christina Elisabeth ja Carl).

Viited
------

1. 1 2 3  "Von Numers No.596". Tab 30. Vaadatud 31.01.2024.
2. ↑  "Carl von Numers". Vaadatud 31.01.2024.
3. ↑  "Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar". Von Numers, Carl. Vaadatud 31.01.2024.
4. ↑  Kelch, Christian (2009). *Liivimaa kroonika järg*. Tartu: Eesti Ajalooarhiiv. Lk 115.
**Sille Kapper-Tiisler** (sünninimi **Sille Villo**; sündinud 17. juunil 1968) on eesti rahvatantsujuht. Ta omandas esimesena Eestis rahvatantsualase doktorikraadi.

Elulugu
-------

1986. aastal lõpetas ta Tallinna 32. Keskkooli. Aastatel 1986–1991 õppis ta Tallinna Pedagoogilises Instituudis kultuuritöö metoodikat ja tantsujuhtimist. Ta kaitses 2006. aastal Tallinna Ülikooli Kunstide Instituudis koreograaf-lavastajana magistrikraadi ja 2013. aastal  TLÜ Eesti Humanitaarinstituudis kultuuriuuringute alal doktorikraadi. Kapperi doktoritöö kandis pealkirja "Muutuv pärimustants: kontseptsioonid ja realisatsioonid Eestis 2008–2013", töö juhendajaks oli Marju Kõivupuu. Sille Kapper on avaldanud rahvatantsu teemal enam kui 40 teaduslikku publikatsiooni.

Kapper alustas 1990. aastal kunstilise juhi assistendina ja tantsuõpetajana tööd rahvakunstiseltsis Leigarid. 2014. aastast on ta Leigarite kunstiline juht.

2018. aastast on ta Tallinna Ülikooli Balti filmi, meedia ja kunstide instituudi rahvakultuuri dotsent.

Tunnustus
---------

* 2022 – Ullo Toomi nimeline rahvatantsustipendium
* 2024 – Valgetähe V klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema abikaasa on Tarmo Tiisler, neil on lapsed Jürgen, Katariina Nelli ja Mari ning Kristiina.

Viited
------

1. ↑  Tallinna 32. Keskkooli vilistlaste nimekirjad lendude kaupa
2. ↑  | Rahvatantsu mentorid. Sille Kapper, Eesti Rahvatantsu ja Rahvamuusika Seltsi koduleht (vaadatud 19.12.2016)
3. 1 2 3  | Eesti Teadusinfosüsteem. Sille Kapper (vaadatud 15.02.2024)
4. ↑  Vabariigi Presidendi 7.veebruari 2024 otsus "Riiklike autasude andmine"
5. ↑  Tarmo Tiisler – ennekõike isa, seejärel spordihull, Eesti Päevaleht, 9. november 2018
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib superkangelasest; teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Raudmees (täpsustus)* |

---

Raudmehe eksoskelett, mudel 4, filmist "Raudmees 2" (2010).
Rober Downey juunior, Raudmehe kehastaja mitmes filmis.
**Raudmees** (inglise keeles *Iron Man*) on superkangelane Ameerika popkultuuris kujutatud Marvel Comicsi avaldatud koomiksiraamatutes. 

Raudmehe *alter ego* on suurtööstur ja leiutaja **Tony Stark** (täisnimega Anthony Edward Stark), kes erinevalt enamikust superkangelastest tänapäeva popkultuuri mütoloogias ei püüa oma identiteeti peita. Teise silmapaistva eripärana põhineb tema staatus superkangelasena mitte pärilikel või välismõjude tõttu omandatud ülivõimetel, vaid tema enda leiutistel, eelkõigel lennuvõimelisel ja ülitugeval eksoskeletil.

Raudmees sai alguse koomiksikangelasena, kelle lõi koomiksiautor Stan Lee, arendas Larry Lieber ning kujundasid kunstnikud Don Heck ja Jack Kirby. Tegelane ilmus esmakordselt koomiksis "Tales of Suspense" nr 39 (kaanedaatumiga märts 1963) ning ilmus omaette koomiksis "Iron Man" esmakordselt mais 1968. Tegelane kuulub USA ettevõttele Marvel Comics.

Raudmehe teemal on loodud ohtralt koomikseid, filme, arvutimänge ja raamatuid, mitmed neist eponüümsed. Paljudes teostes esineb Raudmees ka kõrvaltegelasena. Enamik teoseid, milles Raudmees figureerib, kuulub samasse fiktiivsesse mütoloogilisse universumisse, mida kutsutakse intellektuaalomandi omanikfirma järgi Marveli universumiks.

Aegade jooksul on filmides kehastanud Raudmeest mitu näitlejat, kuid praegusajal seostatakse tegelaskujuga USA näitlejat Robert Downey juuniori, kes mängis Raudmeest 2008–2013 linastunud filmitriloogias ja veel mitmes sellega seotud filmis.

Raudmehe järgi on saanud hüüdnime ka paljud reaalselt eksisteerivad inimesed, valdavalt sportlased.
**Austla sõda** (ka Austla pudrusõda) on Lümanda ministeeriumikooli rajamisest tingitud Venemaa Keisririigi, selle omavalitsuste ja kohalike erimeelsuste tagajärg.

Pärast 1891. aastal toimunud valdade liitmisi Saaremaal hakati seal mitmel pool ehitama uusi koolimaju. Üks selline asub Lümandas. Talurahvaasjade komissar ja valdade koondamise organisaator Jossif Kassatski soovis sinna asutada 2-klassilise ministeeriumikooli. 1894. aasta 13. oktoobril otsustas Lümanda volikogu koolimaja ehitada. Et koolimaja pidi vallarahvale 22 tuhat rubla maksma minema, ilmastik oli kehv ja kool jäi ehitajate küladest kaugele, keeldusid Austla, Atla ja Karala küla peremehed palke vedamast ning vallavanem Jüri Ratas, endine koolmeister, määras igale tõrkuvale talule 10 rubla võlaks, mida aga keelduti tasumast. Lümanuse vallavalitsus tellis seetõttu raha eest kooli ehitamise. Vallavalitsus üritas kooli ehituskulude võlgade tasumiseks omastada talude varandust, ent tulutult Atla küla elanike tõttu. 1897. aasta 3. augustil olid "korralekutsuja" Kassatski, talurahvaasjade komissar Babanov, Kassatski vanemabi parun Nolcken, kolm urjadnikut (sh Ülem ja Tuuling), kuus gordovoid, külakümnikud ja teised koolimaja ehitajad põgenema löödud. Kohalikud kasutasid relvana kive, püsse ja tulist körti. Riiast kohale kutsutud 200 soldatit konfiskeerisid külades asju, mille müügist saadud summad anti koolimaja ehitamiseks. "Sõja" süüdlasena vangistati 16 inimest. Koolimaja valmis 1897. aastal. Ehituse tõttu rahvaga vastuollu läinud vallavanem Ratas rändas elama Volgamaale Kostroma kubermangu, kus ka 1927. aastal suri. Samal aastal korraldas Lümanda rahvas suure peo, mälestades ja tänades endist vallavanemat uhke koolimaja ehitamise eest. 

Pudrusõja nimetus tuleneb tulisest kördist, mida Austla küla naised kasutasid näkku visatava relvana ametnike vastu.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Talving, Hanno (1. mai 2023). "Pudrusõda Saaremaal: maarahvas tsaarivalitsuse ministeeriumikoolide vastu – Imeline Ajalugu". *Imeline Ajalugu*. Vaadatud 14. juulil 2023.
2. ↑
3. ↑  R. Põldmäe. *Austla "sõda"*, Kommunismiehitaja, 1961 nr 80. (Viidatud üliõpilase kursusetöö kaudu: Adik Sepp "Pöide kihelkonna rahvakoolid XIX sajandil", Tallinn 1968, lk 38-39; töö asub TLÜ Eesti Pedagoogika Arhiivmuuseumis, kohaviit K0045814)
4. ↑  eestigiid.ee. *Austla küla*,
Edgar Ié 2016. aasta olümpiaturniiril Portugali võistkonnas
**Edgar Miguel Ié** (sündinud 1. mail 1994 Bissaus) on Guinea-Bissau jalgpallur, kes mängib kaitsjana Türgi kõrgliigaklubis İstanbul Başakşehir ja Guinea-Bissau jalgpallikoondises. 

Jalgpallitreeninguid alustas Ié Guinea-Bissaus. 2007. aastal liitus ta Portugali klubiga Oeiras ja aasta hiljem Lissaboni Sportingu noortesüsteemiga. 2012. aastal liitus ta Hispaania suurklubiga FC Barcelona ning asus mängima Barcelona reservmeeskonnas Hispaania esiliigas. Ainsal korral mängis ta Barcelona põhimeeskonnas 3. detsembril 2014, kui Hispaania karikavõistlustel kohtuti SD Huescaga.

2015. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Villarrealiga, kuid ta sai mänguaega ainult Villarreali reservmeeskonnas Hispaania tugevuselt kolmandas liigas.

2016. aasta detsembris naasis ta Portugali ja sõlmis lepingu Belenensesega. Seal mängis ta vaid hooaja lõpuni.

2017. aasta juulis siirdus Ié Prantsusmaa kõrgliigaklubisse Lille. Üleminekusumma oli kolm miljonit eurot. Sellega sai ta kõige kallimaks mängijaks, kes on Belenensesest teise klubisse siirdunud mängijaks.
 Hooajal 2017/18 kuulus Ié kindlalt Lille'i põhikoosseisu, kuid hooaja 2018/19 teises pooles läks ta laenule teise Prantsusmaa kõrgliigaklubisse, FC Nantes.

2019. aasta augustis sõlmis ta lepingu Türgi kõrgliigaklubiga Trabzonspor. Samal ajal siirdus Trabzonsporist Lille'i Yusuf Yazıcı. Hooajal 2019/20 oli Ié Trabzonsporist laenul Hollandi kõrgliigaklubis Feyenoord. Pärast seda mängis Trabzonspori meeskonnas kaks hooaega. Ta kuulus Trabzonspori meeskonda, mis võitis 2020. aasta Türgi karikavõistlused. 2023. aasta jaanuaris sõlmis ta pooleteise aasta pikkuse lepingu İstanbul Başakşehiriga.

Aastatel 2012–2016 mängis Ié Portugali noortekoondistes, sealhulgas kuulus ta Portugali võistkonda 2016. aasta suveolümpiamängudel. Ainsal korral mängis ta Portugali jalgpallikoondises 10. novembril 2017, kui sõprusmängus kohtuti Saudi Araabiaga. 2021. aastal otsustas Ié oma sünniriigi kasuks. Guinea-Bissau koondises tegi ta lõpuks debüüdi 14. juunil 2023 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus São Tomé ja Príncipe vastu. Ta kuulus Guinea-Bissau koondisse 2024. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Viited
------

1. ↑  "Edgar Ié e Fábio Nunes reforçam Belenenses". *O Jogo* (portugali). 26. detsember 2016. Originaali arhiivikoopia seisuga 1. veebruar 2019. Vaadatud 1. märtsil 2017.
2. ↑  "Edgar Ié débarque au LOSC" (prantsuse). Lille OSC. 5. juuli 2017. Vaadatud 5. juulil 2017.
3. ↑  "Edgar Ié: SAD do Belenenses congratula-se com a maior transferência "de sempre"" (portugali). SAPO. 5. juuli 2017. Vaadatud 5. juulil 2017.
4. ↑  "Edgar Ié transféré à Trabzonspor" (prantsuse). Lille OSC. 12. august 2019. Vaadatud 13. augustil 2019.
5. ↑  "Kamuoyuna duyuru" (türgi). Trabzonspor. 13. august 2019. Vaadatud 13. augustil 2019.
6. ↑  "HOŞ GELDİN EDGAR MIGUEL IE" (türgi). İstanbul Başakşehir. 23. jaanuar 2023. Vaadatud 23. jaanuaril 2023.
7. ↑   (vaadatud 22.1.2024)
**Põim Kama** (sündinud 18. augustil 1985 Võrumaal) on eesti suhtekorraldaja ja publitsist. 

Põim Kama on õppinud Tartu Ülikoolis ajalugu (2008–2011) ning hiljem samas ülikoolis kirjandust ja kultuuriteadusi (bakalaureusekraad 2018. aastal). 

Põim Kama on konsultatsiooniettevõtte TUUM Consulting OÜ asutaja ja juht[*viide?*]. Aastatel 2020–2022 töötas Kama suhtekorraldajana kommunikatsioonibüroos Powerhouse OÜ[*viide?*]. Aastatel 2018–2020 oli ta Valga Vallavalitsuse kommunikatsioonijuht. 

Kama arvamuslugusid ja kriitikat on ilmunud ajalehtedes Postimees, Tartu Postimees, Lõuna-Eesti Postimees, Äripäev, Eesti Ekspress, Maaleht, Sirp, Müürileht, ajakirjas Vikerkaar ja reisiajakirjas GO ning Delfi ja ERR-i portaalis. 

26. aprillist 2021 kuni novembrini 2021 oli Põim Kama Valga Vallavalitsuse liige.[*viide?*]

Isiklikku
---------

Ta on Kaido Kama ja Pille Tomsoni tütar.

Kirjanduslooming
----------------

Põim Kama novelle on ilmunud kogumikes "Tartu rahutused: valik jutte" (2009) ja "Tule, ma jutustan sulle loo" (2008).

Viited
------

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Põim Kama** |

* Põim Kama: sõda ja sõnumiväsimus
* Põim Kama: on ajaloolisi traumasid, mille mälust kustutamine oleks viga
* Põim Kama: kui palgad ei tõuse, jääme spetsialistidest ilma
* Põim Kama: rikas vald, vaene vald
* Pidu. Sirp.
* Põim Kama: sõjaudu varjus käivituvad uued ärimudelid, ka Eestis
* Põim Kama: planeerimine on surnud, elagu tegutsemine
**McAllen** on linn USA-s Texase osariigis Hidalgo maakonnas.

Linn asub Mehhiko piiri kõrval Rio Grande ääres. Teisel pool piiri asub Mehhiko linn Reynosa. Mehhiko lahest asub McAllen 110 km läänes.

Elanike arv oli 2020. aasta rahvaloenduse kohaselt 142 210. Elanike arvult on see Hidalgo maakonna suurim ja Texases 23. kohal. 86,7% elanikest moodustavad ladinaameeriklased.

Linn asutati 1904. aastal, kui sinna jõudis raudteeliin St. Louis, Brownsville and Mexico Railway. Linn sai nime kohaliku maaomaniku John McAlleni järgi. 1909. aastal hakkas McAllenis ilmuma ajaleht McAllen Monitor. 1911. aastal sai McAllen linnaõigused.

McAllenis on suurim rasvunud inimeste osakaal riigis. 2012. aastal oli 38,5% täiskasvanud elanikkonnast rasvunud. Selle tõttu on linna elanikkond ka väga halbade tervisenäitajatega. Diabeet on diagnoositud üle 21% elanikest.

Linna läbivad kiirtee Interstate 2 ja maantee U.S. Route 83. Linna lõunaosas asub McAllen Milleri rahvusvaheline lennujaam.

Viited
------

1. ↑  "US Newspaper Directory". *Chronicling America*. Washington DC: Library of Congress. Vaadatud 9. aprillil 2017.

Välislingid
-----------

*