recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Richard Constantin Aleksander Wunderlich** (22. september 1902 Viiburi – 3. juuli 1976 Stockholm) oli mööblidisainer ja sisearhitekt. Wunderlich oli 1940–1941 Jaan Koorti nimelise Riigi Rakenduskunsti Kooli (praegune EKA) sisearhitektuuri osakonna juhataja.

Tool presidendi kantseleis

Elu
---

Richard Wunderlich sündis Viiburis, kuid juba noorena läks koos perega Tallinna elama. Ta õppis Tallinna Kunstkäsitöö koolis ja paralleelselt ka Hans Laipmanni  ateljees ning seejärel Pallases Tartus. Richard Wunderlich õppis 1928–1929 Haridusministeeriumi stipendiaadina Kölni Werkschules sisearhitektuuri ning on teadaolevalt esimene eestlane, kes omandas vastava erialalise hariduse. Wunderlich oli aastaid Rakenduskunstnike Ühingu esimees.

1933. aastal lõi Wunderlich koos Erich Birkiga sisustusettevõtte Uudne Mööbel, mis tegeles luksusmööbli disainimisega. Tema disainitud mööblit kasutati muuhulgas kas Kadriorus presidendi kantselei koosolekutesaalis.

1937. aastal Pariisi maailmanäitusel oli Wunderlich Eesti paviljoni peakujundaja. Wunderlich pälvis maailmanäituselt kuldmedali kaladega kapi eest (teine pilt).

Aastal 1944 läks ta Saksamaale, pärast sõda viibis ta DP-laagris Lübeckis; ta kujundas ja osaliselt ka teostas laagri kiriku. Aastal 1947 asus ta Saksamaalt Rootsi, kus ta töötas üle 20 aasta Nordiska Kompanietis sisearhitektina.

Eesti sõjakalmistu Lübeckis

Viited
------

1. ↑  "Eesti Päevaleht = Estniska Dagbladet, 28 juuli 1976". *Eesti Päevaleht*. 28. juuli 1976.

Välislingid
-----------

* "Ta õppis tallinna Kunstkäsitöö koolis" Eesti Päevaleht = Estniska Dagbladet, 28 juuli 1976
* Estonian Museum Of Applied Art And Design
* "Ekspeditsioon Wunderlich: 11 sisearhitekti" Wunderlich
* Eesti mööbli areng
**Mahtra mõis** (saksa keeles *Machters*) oli rüütlimõis Juuru kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb kunagise mõisa territoorium Rapla valda Rapla maakonnas.

Mõisa keskus asus Mahtra külas.

Ajalugu
-------

Mahtra mõis rajati tõenäoliselt juba 1470. aastatel.

Läbi ajaloo oli mõisal palju omanikke: aastast 1546. Ludwig Taube; aastast 1670. Elisabeth Brigitta Höppener 1697. Peter Rahling; Jakob Erdtmann; Otto Heinrich Rehbinder; aastast 1762. Hermann Friedrich Fersen; aastast 1765 Karl Adam Hueck; aastast 1792 Karl Ruckteschell; aastast 1799. Otto Albrecht Matthias; 1830. aastal kuulus mõis lesestunud paruniproua von Matthiasele (neiupõlves von Peetz) 1831. aastast ostis mõisa polkovnik Georg von Riesenkampff; 1832 Ottilie Riesenkampff; 1837. aastast andis erukindral Georg von Riesenkamff Mahtra mõisa rendile aukodanik Heinrich Bergile ja 1841. aastal ilmselt Magnus Kimmelile; 1843. aastal hakkas lesestunud mõisaomanik proua Ottilie von Riesenkamff taas ise mõisat majandama, pärast aga Proua v. Riesenkamff surma märtsis 1852, sai tema alaealiste laste hooldajaks ja mõisa haldajaks von Baranoff Kaiust, kuid von Baranoff müüs Mahtra mõisa Purila mõisa omanikule von Helffreichile; aastast 1853 valitses mõisa tema poeg Konstantin von Helffreich, kuid tegelikuks valitsejaks oli endine Purila mõisavalitseja Gustav Rosenberg; aastast 1878 Konstantin von Barlöwen. 

1858. aastal leidsid mõisas aset talurahvarahutused mida tuntakse Mahtra sõja nime all.

Viimane võõrandamiseelne omanik oli Alexander von Barlöwen, kellele kuulus ka naabruses asuv Atla mõis.

Mõisakompleks
-------------

Suurem osa mõisahoonetest on hävinud. Säilinud on ait ja mõned ehitiste varemed. Alles on ka mõisakeskusest eemal asuva hollandi tüüpi tuuleveski kere.

Vaata ka
--------

* Eesti mõisate loend

Viited
------

1. ↑  "150 AASTAT MAHTRA SÕJAST". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. oktoober 2008. Vaadatud 25. juunil 2010.
2. ↑  "Mõisate valdajad". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. september 2008. Vaadatud 10. novembril 2009.

Välislingid
-----------

* Mahtra mõisast Eesti mõisaportaalis

Juuru kirik
Juuru kihelkond

**Kirik**: Juuru kirik  

**Mõisad**: Atla mõis | Hiiru mõis | Hõreda mõis | Härgla mõis | Ingliste mõis | Juuru kirikumõis | Juuru mõis | Järlepa mõis | Kaiu mõis | Karitsa mõis | Kuimetsa mõis | Kädva mõis | Mahtra mõis | Maidla mõis | Oraniku mõis | Pae mõis | Pirgu mõis | Purila mõis | Põlliku mõis | Seli mõis | Umbru mõis
Rick Prelinger Prelingeri Raamatukogus
**Rick Prelinger** (sündinud 1953 USA-s Washingtonis) on arhivaar, kirjanik ja filmirežissöör, Prelingeri Arhiivi (Prelinger Archives) asutaja. Arhiivi kuulub 60 000 reklaam-, haridus- tööstus- ja amatöörfilmi. Pärast 20-aastast iseseisvat tööd omandas selle 2002. aastal USA Kongressi raamatukogu.

Koostöös Internet Archive'iga on Prelinger teinud 1970 Prelingeri Arhiivi filmi veebis vabalt vaadatavaks, allalaaditavaks ning taaskasutatavaks. Koos uue meedia kirjastusettevõttega Voyager Company on ta tootnud 14 CD-d arhiivimaterjaliga, sealhulgas "Ephemeral Films", seeria "Our Secret Century" ning "Call It Home: The House That Private Enterprise Built", CD eeslinnade ajaloost ja planeerimisest (selle kaasprodutsent on arhitekt Keller Easterling).

Ta töötas telekanalis Comedy Channel selle algusest 1989. aastal liitumiseni komöödiakanaliga HA!, seejärel 1995. aastani Home Box Office'is. Prelinger on õpetanud New Yorgi Visuaalkunstide Kooli vabade kunstide magistriprogrammis ja peab mitmel pool loenguid USA kultuuri- ja sotsiaalajaloost ning kultuurilise ja intellektuaalse omandi ligipääsetavusest. 2001–2004 kuulus ta Riiklikku Filmisäilitusnõukokku (National Film Preservation Board) Filmiarhivaaride Liidu (Association of Moving Image Archivists) esindajana. 2002–2007 oli ta San Francisco Cinematheque'i nõukogu president ning praegu on ta Internet Archive'i nõukogu president.

2004. aasta suvel linastus Prelingeri täispikk film "Panorama Ephemera", mis on kollaaž Ameerika ajaloost 1626-1978. Ta on San Franciscos asuva Prelingeri Raamatukogu (Prelinger Library) üks omanikest (koos oma naise Megan Shaw Prelingeriga).

2007. aastal avaldas Prelinger raamatu "The Field Guide to Sponsored Films", mis "kirjeldab 452 ajalooliselt või kultuuriliselt olulist filmi, mille on tellinud ettevõtted, heategevusorganisatsioonid, lobigrupid ja osariikide või kohalike omavalitsuste asutused 1897-1980". See on saadaval raamatu ja PDF-failina Riiklikust Filmisäilitusfondist (National Film Preservation Foundation). 2005–2007 töötas Prelinger Internet Archive'is suuremahuliste tekstide digiteerimisprojektis ja aitas hiljuti rajada Open Content Alliance'i.

Välislingid
-----------

* Ràdio Web MACBA intervjuu (2011)
* Prelingeri loeng tema filmikogust ja arhiivide tulevikust MACBA-l (2011)
* *Podcast*-intervjuu arhiivide tulevikust ning arhiivide ja kultuuri ligipääsetavuse probleemidest (2011)
* Spots Unknowni intervjuu
* Prelinger.com
* blackoystercatcher, Rick Prelingeri blogi
* Prelinger Library
* Prelinger Collection
	+ Prelinger Library
* *Panorama Ephemera*
* *Panorama Ephemera*, Vectors Journal of Culture and Technology in a Dynamic Vernacular, Volume 2 Issue 1 (Ephemera).
* *The Field Guide to Sponsored Films*
* Prelingeri ettekanne "Reimagining the Archive" UCLA-s, november 2010
* Rick Prelinger IMDB-s
Rick Perry, 2006
**James Richard Perry** (sündinud 4. märtsil 1950) on USA poliitik. Ta oli 47. Texase kuberner ja 14. Ameerika Ühendriikide energeetikaminister.

Ta oli Texase kuberner 21. detsembrist 2000 kuni 20. jaanuarini 2015 ja energeetikaminister 2. märtsist 2017 kuni 1. detsembrini 2019.

Ta on surmanuhtluse pooldaja. Tema 11-aastasel ametiajal on Texases hukatud 253 inimest, kõige rohkem 2002. aastal (33). Juunis 2002 lõpetas ta vaimuhaigete kurjategijate hukkamiskeelu. Perry ametiajal on Texases hukatud ka kaks Mehhiko kodanikku. Siiski on ta ka vastu võtnud ühe armuandmispalve: 30. augustil 2007 muutis ta surmamõistetud Kenneth Fosteri surmaotsuse 30-aastaseks vanglakaristuseks.

14. detsembril 2016 nimetas president Donald Trump Perry energeetikaministri kandidaadiks. 2. märtsil 2017 vannutas USA asepresident Mike Pence ta energeetikaministriks. Oktoobris 2019 andis ta teada, et kavatseb aasta lõpus ameti maha panna.

Viited
------

1. ↑  USA senat kinnitas Rick Perry energeetikaministriks

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**George W. Bush** | **Texase kuberner**2000–2015 | Järgnev**Greg Abbott** |
| Eelnev**Ernest Moniz** | **Ameerika Ühendriikide energeetikaminister**2017–2019 | Järgnev**Dan Brouillette** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Seišellide saarest; India linna kohta vaata artiklit Mahé (India); jõe kohta vaata artiklit Mahé jõgi; Eesti ansambli kohta vaata artiklit Mahe (ansambel)* |

---

**Mahé** on Seišellide suurim saar. Saarel asub riigi pealinn Victoria. Mahé kirdeosas asub Seišellide rahvusvaheline lennujaam.

Mahé asub Seišellide kirdeosas. Saare koordinaadid on 4° 40′ S, 55° 28′ E. Mahé saare ranniku lähedal asub hulk väiksemaid saari, nende hulgas Sainte Anne, Moyenne, Longue, Eden, Cerf ja Anonyme põhjas ning Thérèse ja Conception läänes.

Mahé suuremad naabrid on Silhouette'i saar loodes umbes 25 km kaugusel ja Praslini saar kirdes umbes 40 km kaugusel. Umbes 50 km Mahést ida pool on Frégate'i saar ja umbes 120 km lõuna pool Platte'i saar.

Mahé saar on kagu-loode suunas väljavenitatud kujuga, rannajoon on liigendatud. Põhja-lõuna suunas on maksimaalne pikkus umbes 30 km ja ida-lääne suunas maksimaalne laius umbes 10 km. Saare pindala on 155 km². Saarel elab üle 80 protsendi Seišellide elanikest. Suurem osa inimestest elab saare põhja- ja idaosas. Mahé saar hõlmab Seišellide 25 ringkonnast 22.

Mahé sai nime Bertrand-François Mahé de La Bourdonnais' järgi, kes oli Prantsusmaa kindralkuberner Mauritiusel.

Saare kõrgeim tipp on 905 meetri kõrgune Seychellois, mis asub Seychellois' rahvuspargis.

Mahél kasvab palju haruldasi endeemseid taimi, sealhulgas väljasuremisohus meduuspuu (*Medusagyne oppositifolia*), kohalik lihasööjataim ja mitu orhideeliiki.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Mahé** |

* Mahé kaart
Droonivideo Shoalhaven Headsist Uus-Lõuna-Walesis 2016. aasta juunis
**Uus-Lõuna-Wales** [u'eils] on Austraalia osariik riigi kaguosas Victoria osariigist põhja pool. Ta piirneb põhjas Queenslandi, läänes Lõuna-Austraalia ja lõunas Victoriaga. Ida poole jääb Tasmani meri. Osariigi territooriumi sees on enklaavid Austraalia pealinna ala ja Jervise lahe ala, mis halduslikult on Austraalia pealinna ala koosseisus.

Uus-Lõuna-Wales on Austraalia kõige suurema rahvaarvuga ja kõige vanem osariik. 1770. aasta 21. augustil kuulutas James Cook Austraalia idaosa Suurbritannia kuningriigilele kuuluvaks, nimetades selle Uus-Lõuna-Walesiks. Uus-Lõuna-Wales asutati 1788. aastal ning hõlmas algselt suure osa Austraalia mandrist. 19. sajandi vältel eraldati sellest järjest uusi alasid, et luua Briti asumaad Victoria, Queensland ja Lõuna-Austraalia (mis tollal hõlmas ka praeguse Põhjaterritooriumi). Aastal 1901 toimus nendes asumaades ning Lääne-Austraalias ja Tasmaanias hääletus, millega kiideti heaks sõltumatu riigi Austraalia Liidu (*Commonwealth of Australia*) loomine.

Uus-Lõuna-Wales on maailmakuulus oma pealinna Sydney maalilise sadama poolest. Sydney on üks kahest Austraalia majanduskeskusest, kuid ka linn, mille elanikud armastavad vabal ajal viibida värskes õhus, küll päevitades ja supeldes, küll ratsutades ja purjetades. Osariigi kolm tähtsamat linna on põhjast lõuna poole Newcastle, Sydney ja Wollongong, mis kõik on mere ääres. Teiste linnade seas on Albury, Broken Hill, Dubbo, Tamworth, Armidale, Lismore, Nowra, Coffs Harbour ja Wagga Wagga.

Vaata ka
--------

* Uus-Lõuna-Walesi Ülikool

Viited
------

1. ↑  , vaadatud 30.09.2020.

Välislingid
-----------

* Uus-Lõuna-Walesi koduleht

Austraalia osariigid ja territooriumid

Austraalia pealinna ala **·**  Lõuna-Austraalia **·**  Lääne-Austraalia **·**  Põhjaterritoorium **·**  Queensland **·**  Tasmaania **·**  Uus-Lõuna-Wales **·**  Victoria
**Richard de Bury** (ka **Richard Aungerville** või **Aungervyle**; 24. jaanuar 1287 – 14. aprill 1345) oli inglise kirjanik, bibliofiil, benediktiini munk ja piiskop. 

Ta oli üks esimesi inglasest raamatukogujaid. Tema peateos "Philobiblon" on kirjutatud vaimulikesse õppimis- ja lugemisarmastuse sisendamiseks. Seda peetakse varaseimaks teoseks, mis käsitleb sügavuti raamatukogundust.

Ta sündis Bury St Edmundsi lähedal Suffolki krahvkonnas. Oxfordi Ülikoolis õppis ta filosoofiat ja teoloogiat ning temast sai benediktiini munk. Ta oli tulevase kuninga Edward III õpetaja ning hiljem Inglismaa varahoidja. Kuningas saatis teda 1330. ja 1333. aastal saadikuna paavsti juurde Avignoni. Esimesel neist reisidest kohtus ta muuhulgas Petrarcaga. 1333. aastal nimetas kuningas ta Durhami piiskopiks. Järgmistel aastatel reisis ta mitu korda diplomaatiliste ülesannetega mandrile. Hiljem lahkus ta poliitikast ning pühendus oma piiskopkonnale ja raamatukogu täiendamisele. Ta kogus käsikirju kaugelt ja lähedalt, päästes neid hoolimatute munkade käest. Tema armastus raamatute vastu on väljendatud ladinakeelses traktaadis "Philobiblon" (kreeka keeles 'raamatute armastus'). Richard de Bury lõpetas selle 1344. aastal ning see trükiti esimest korda aastal 1473. De Bury kirjeldab enda ja oma agentide pingutusi raamatute kogumisel. Ta kavatses Oxfordis oma raamatute baasil avada raamatukogu ning käsitles juba ka raamatute hoidmise ja laenutamise küsimusi. Ta suri aga enne oma kavatsuse täideviimist suures vaesuses ning ta raamatud jagati laiali.
**''Esimese öö õigus"** oli 1925. aastal valminud Eesti mängufilm.

Film pole säilinud.

Sisukokkuvõte
-------------

Filmiainese inspireerijaks võib pidada Matthias Johann Eiseni poeemi "Kuldja" (1923).

Neiu Helja Vainola on Vabadussõjas halastajaõde. Laatsaretis kohtab ta haavatud Inglise leitnanti John Smithi, kes on sõjas vabatahtlikuna. Noored armuvad, John palub Helja kätt, kuid neiu tahab lõpetada meditsiiniõpingud ülikoolis. Mõne aasta pärast Eestisse naasnult riivab John autoga Helja tallu sõites teel kogemata vana professorit ja viib ta Helja juurde toibuma. Johni palvel räägib teadlane eestlaste ajaloost ja muistsest vabadusvõitlusest. Orjaöö kohta loeb ta oma käsikirjast loo, mis elustub ekraanil järgmiselt. 

Rüütel Uno von Sternhell igavleb mõisas. Hingekarjasel paater Albertil ei tule enam ühtki uut lõbustust pähe. Ajaviiteks prassinud, minnakse lõpuks jahile, kaasas eestlasest paaž Mangu, keda ihaldab rüütliproua Stella von Sternhell. Teel heidab rüütel silma orjapiiga Lindale. Mangu armub kaunisse neidu ja palub luba teda kosida, olles selle nimel valmis kasvõi taas orjaks minema. Isand soostub, kuid otsib võimalust oma kõlvatu kire rahuldamiseks. Selle juhatab talle kätte paater: von Sternhell nõudku mõisahärrade esimese öö õigust. Mõisamehed röövivadki mõrsja otse pulmapeolt, kuid Mangu koos talumeestega tabab nad lossiväravas. Mangu surmab kahevõitluses mõõgaga von Sternhelli, kuid pääseda noorpaaril ei õnnestu. Nad võetakse kinni. Mangu pekstakse mõrsja silme ees surnuks, Linda kaotab mõistuse ja vannub kättemaksu tulevikus.

Vapustatuna sellest loost, tänab Smithide noorpaar Jumalat, et sellised brutaalsed tavad on jäädavalt minevik, ja sõidab õnnelikult Inglismaale.

Osatäitjad
----------

* Mary Melsas – Helja Vainola, üliõpilane, taluperemehe tütar
* René Leer – John Smith, Inglise ohvitser
* Heino Vaks – Vana professor
* Niina Kusbock – Stella von Sternhell, rüütliproua
* Hartius Möller – Uno von Sternhell, rüütel
* Adalbert Kirschenberg – Mangu, rüütli paaž
* Carl Treumundt – Paater Albert, lossi vaimulik
* Ludmilla Puhmas-Karma – Linda, pärisorja tütar
* Johhanes Jea – Mõisakubjas
* Johannes Tigane –
* Oskar Nuust –

Tegijad
-------

* Lavastaja – Balduin Kusbock
* Stsenaarium – Balduin Kusbock
* Operaatorid – Ernst Treier ja J. Siehlis

Arvustus
--------

Karl August Hindrey kirjutas filmi arvustuses: "Koguni välise miljöö andmine on üsna rahuldav hoonete ja riietuse suhtes. Ning lugu tuleb pidada katseks isegi etnograafiliselt õigesti mõjuda: eestlastena figureerivad tüübid, keda autor enesele soomeugrilastena ette kujutab, on tingimata mongoloiidid ja selles mõttes hästi valitud ning Axel Gallén-Kallela järele kostümeeritud."

Viited
------

1. ↑  KAH. Meie kinolint. Päevaleht, 29. oktoober 1925, nr. 293, lk. 2.

Välislingid
-----------

*
Pada linnamägi
**Mahu kihelkond** (*Maum*, *Maholm*) oli Virumaa muinaskihelkond.

On arvatud, et kihelkonnale andis nime Mahu küla.[*viide?*]

Mahu kihelkond asus Soome lahe rannikul, asustuskeskusega Pada-Koila ümbruses, kust on teada kolm linnust, millest muinasaja lõpul oli arvatavasti kasutusel Pada linnus (teised olid Padaoru ja Koila linnused). Mahu kihelkond piirnes idas Askele, lõunas Lemmu ja läänes Rebala kihelkonnaga. Taani hindamisraamatu andmetel oli Mahu põllumajandusliku maa suuruseks 560 adramaad.

Muinaskihelkonna alale asutati 1220. aastatel Viru-Nigula kirikukihelkond.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 02.03.2019)
2. ↑  Evald Tõnisson. Keskmine rauaaeg. Noorem rauaaeg. Teoses *Eesti esiajalugu*, kaasautorid Lembit Jaanits, Silvia Laul, Vello Lõugas. Eesti Raamat, 1982. Lk 314–315, 402
3. ↑  Valter Lang. Baltimaade pronksi- ja rauaaeg. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2007. Lk 90–91, 227, 239–241
4. ↑  Adamson, Andres. *Maakonnad ja kihelkonnad muinasaja lõpu Eestis*, lk 9–10 kogumikus *Eesti aastal 1200*, toim Marika Mägi. 2003. Kaart
5. ↑  Tõnisson, lk 402

Välislingid
-----------

* Mahu kihelkonna kaart Maavalla Koda
Mart Juur ja Pille Minev lugemas Bereni ja Lúthieni lugu 2011. aasta Tolkieni lugemise päeval Solarise keskuse Apollo raamatupoes
**Tolkieni lugemise päev** on iga-aastane üritus, mille alatas Tolkieni Selts 2003. aastal ja mis toimub 25. märtsil. Selle eesmärk on soodustada lugemist, kasutades J. R. R. Tolkieni teoseid ja kasutada Tolkieni teoseid hariduses ning raamatukogu rühmades. Kuupäev 25. märts valiti Sauroni, "Sõrmuste isanda peamise antagonisti", huku tähtpäeva auks.

Päeva algatas ajalehe Syracuse'i (New Yorkgi osariigis) Post-Standard kolumnist Sean Kirst. Kirst on korraldanud Tolkieni lugemise päeva igal aastal alates aastast 2008.

Viited
------

1. ↑  Kirst, Sean (22. detsember 2002). "The International Tolkien Reading Day: Looking back on how it started, in Syracuse". *The Post-Standard* (inglise keeles). Vaadatud 20. märts 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)

Välislingid
-----------

* Tolkieni lugemise päev Tolkieni seltsi kodulehel
* Tolkieni lugemise päev Tolkien Gateways
Riikliku julgeoleku eriauastet omava töötaja embleem vormikuue käisel
Riikliku julgeoleku 3. järgu komissari lõkmed vormikuue krae otstel (1937–1943). 1943. aastal võeti kasutusele õlakud
**Riikliku julgeoleku 3. järgu komissar** (vene keeles *комиссар государственной безопасности 3-го ранга*) oli aastatel 1935−1945 Nõukogude Liidu riikliku- ja sisejulgeoleku ametkondades kasutusel olnud eriauaste, millele tinglikult vastas sõjaväeline auaste Punaarmees korpusekomandör (1940. aastast kindralleitnant).

Nõukogude Liidus olid riikliku julgeoleku eriauastmed kasutusel NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadis (1935–1945) ja NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadis (1941–1945).

Riikliku julgeoleku 3. järgu komissari auaste oli riikliku julgeoleku 2. järgu komissarist madalam ja riikliku julgeoleku vanemmajorist (1943–1945 riikliku julgeoleku komissarist) kõrgem.

Auastme kaotamine
-----------------

NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 6. juulist 1945 riikliku julgeoleku eriauastmed kaotati ja asendati sõjaväeliste auastmetega. Seoses sellega toimus auastme kaotamise ajal elus olnud eriauastme omanike ümberatesteerimine, mille tulemusena anti kindralleitnandi auaste 50 riikliku julgeoleku 3. järgu komissarile.
**Riikliku taustaga isik** (inglise keeles *politically exposed person* (PEP), rahvusvaheliselt ka *senior foreign political figure*) on finantsregulatsioonis isik, kes täidab või on täitnud avaliku võimu olulisi ülesandeid. Riikliku taustaga isikul on enda töökohast ja mõjuvõimust tingitult suurem risk olla seotud altkäemaksu või korruptsiooniga. Eesti rahapesu ja terrorismi rahastamise tõkestamise seaduse (RahaPTS-i) järgi on riikliku taustaga isik kindlasti, kuid mitte ainult riigipea, valitsusjuht, minister, aseminister, abiminister, seadusandliku kogu liige, erakonna juhtorgani liige, riigi kõrgeima kohtu kohtunik, riigikontrolör, keskpanga nõukogu liige, keskpanga juhatuse liige, õiguskantsler, suursaadik, saadik, asjur, kaitsejõudude kõrgem ohvitser, riigi valitseva mõju all oleva äriühingu juhatuse ja haldus- või järelevalveorgani liige, rahvusvahelise organisatsiooni juht, juhi asetäitja ning selle juhtorgani liige.

Vaata ka
--------

* Rahapesu

Viited
------

1. ↑  Rahapesu ja terrorismi rahastamise tõkestamise seadus (01.01.2022). *Riigi Teataja I*. Kasutatud 01.02.2022,
Spordikeskus Neftjanik
**Kiriši** on linn Venemaal Leningradi oblastis, Kiriši rajooni keskus. Asub Volhovi jõe kaldal, 115 km Peterburist kagus. Nimi on soome-ugri päritolu (Kirisoo).

Kiriši küla on esmamainitud 1693. aastal. Teise maailmasõja ajal hävis küla lahingutes täielikult. 1960. aastal hakati külla rajama naftatöötlemisetehast ja hiljem soojuselektrijaama. Nende juurde tekkinud asula sai linnaõigused 1965. aastal.

Elanike arv
-----------

* 55 400 (2005)
* 55 000 (2007)
* 54 600 (2009)
* 52 800 (2010. aasta rahvaloendus)

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.

Välislingid
-----------

* Kiriši koduleht

Leningradi oblasti vapp
Leningradi oblasti linnad

Boksitogorsk  | Gattšina  | Jaanilinn  | Kamennogorsk  | Kingissepp  | Kiriši  | Kirovsk  | Kommunar  | Kudrovo  | Ljuban  | Lodeinoje Pole  | Luga  | Murino  | Nikolskoje  | Novaja Ladoga  | Otradnoje  | Pikaljovo  | Podporožje  | Primorsk  | Priozersk  | Schlüsselburg  | Sertolovo  | Sjasstroi  | Slantsõ  | Sosnovõi Bor  | Svetogorsk  | Tihvin  | Tosno  | Viiburi  | Volhov  | Volossovo  | Vsevoložsk  | Võssotsk
**Kamov Ka-52** (**Hokum B**) on Venemaa mitmeotstarbeline kaheistmeline ründekopter, mis on mõeldud ööpäevaringseks kasutamiseks. NATO nimetab helikoptereid Ka-50-2 ja Ka-52 nimedega Hokum ja Hokum B. Helikopter on mõeldud tankide, soomukite, soomustamata lahingutehnika, sõjaväekopterite ja teiste õhusõidukite hävitamiseks. 

Kamov Ka-50 oli üks kahest lahinguhelikopteri mudelist, mis oli mõeldud kasutamiseks Nõukogude armeele (teine ​​on Mil Mi-28). Projekteerima hakati 1977. aastal ja prototüüp V.80 lendas 1982. aastal.

Helikopteri eripära seisneb selles, et sellel on kaks vastassuundades pöörlevat rootorit ja sabarootorit pole üldse. See helikopter oli esimene, millel on katapultiste. Ka-50 on üheistmeline lahinguhelikopter, milles on piloodi töökoormuse leevendamiseks palju elektroonikat. Rohkem kui 35% selle massist moodustavad komposiidid. Kamovi lahinguhelikopterid on mõeldud ka õhuvõitluseks, vaenlase helikopterite kõrvaldamiseks. Kokpit talub 12,7 mm soomust läbistava kuuli tabamust ja 23 mm mürsukildu.

Ka-50 valiti Mi-28 asemel 1986. aastal,kuid mudeleid võrreldi uuesti 1994. aastal ja mõlemat toodetakse väikeses koguses, et tootmisliinid töös hoida.

Vene armee tundis muret piloodi töökoormuse pärast ja tellis kopterist kahe piloodi versiooni, mis oleks võimeline töötama kõigis ilmastikutingimustes ja öösel. Ka-52 on esimene lahinguhelikopter, kus piloot ja laskur istuvad kõrvuti. Umbes 85% kerest on sama, mis Ka-50-l. Ka-52 esmalend toimus 1997. aastal, kuid seeriatootmine algas alles 2008. aastal. Kopterit kasutati esmakordselt Tšetšeenias.

Kopterit pidid kasutama Venemaa merevägi Prantsusmaalt tellitud Mistral tüüpi dessantlaeva helikopterikandjal. 

Relvastus on üks ühetoruline 30 mm 2A42 automaatkahur kere paremal küljel. Mõlemal tiival on kaks riputit teistele relvadele, näiteks 80×S-8 80 mm rakettidele või 12×Vikhr-M (AT-12) laserjuhitavatele tankitõrjerakettidele. Muud võimalused hõlmavad õhutõrjerakette ja suurtükiväge.

Kopteril on kaks radarit, üks õhu- ja üks maapealsete sihtmärkide jaoks ning Samshiti öövaatlusseadmed. 

Tootja turustab siiani mõlemat helikopterit, mudelit Ka-50 nimega Black Shark ja mudelit Ka-52 nimega Alligator.

Ühe kopteri hind on umbes 16 miljonit USA dollarit.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kamov Ka-52** |

Vaata ka
--------

* Mil Mi-28

Viited
------



1. ↑  "Kiiev: Pihkva oblastis hävis plahvatuse tõttu kaks Ka-52 sõjakopterit". *ERR.ee*. 31. oktoober 2022.
**Kampus** on eesti perekonnanimi.

Statistika
----------

2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kampus 211 inimesel: 94 mehel ja 117 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kampus meeste puhul 888. kohal ja naiste puhul 741. kohal.

Perekonnanimi Kampus oli levinumaks nimeks vanuserühmas 25–29 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 2,63. Nimi oli kõige sagedasem Jõgeva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 4,66 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Tartumaal Rannu kihelkonna Tamme ja Rõngu kihelkonna Aakre mõisavaldades, samuti Võrumaal Urvaste kihelkonna Kärgula ning Viljandimaal Helme kihelkonna Riidaja mõisavaldades talupoegadele perekonnanimeks Kampus.

Nimede eestistamise käigus loobuti nimest Kampus ühel korral, kui 1939. aastal võeti uueks nimeks Merilo.

Nime kandjaid
-------------

* Evald Kampus, eesti teatritegelane (1927–2017)
* Hans Kampus, eesti metsateadlane (1897–1938)
* Lisette Kampus, eesti seksuaalvähemuste liikumise aktivist (1984–)
* Mart Kampus, eesti näitleja ja teatrijuht (1961–)
* Tiina Kampus (aastast 1969 Tiina Torop), eesti kergejõustiklane, treener ja spordipedagoog (1950–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 16.06.2022)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine: (algne nimekuju): Kampus.
3. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Kampus.

Välislingid
-----------

* Kampus statistikaameti andmebaasis
Seitse vaba kunsti, Herrad von Landsberg *Hortus deliciarium* (u 1180)
**Vabad kunstid** ehk **seitse vaba kunsti** (ladina keeles *[septem] artes liberales*) on keskajal välja kujunenud hariduse omandamise süsteem, mille juured on juba antiikajas.

Nii antiikajal kui ka keskajal oli kõrgema hariduse omandamine ühiskonna eliidi ehk vabade meeste tegevusala. Dialoogis "Politeia" räägib Platon vabade meeste haridusest ning nimetab tähtsuse järjekorras selle osi: aritmeetika, geomeetria (planimeetria, stereomeetria), astronoomia, harmoonia, dialektika. Sellist valdkondade valikut võib pidada aluseks ka vabade kunstide traditsioonile.

Vabu kunste vastandati käsitöökunstidele (*artes mechanicae*, vanakreeka keeles *poietikē technē*), millega tegelesid käsitöölised, põllupidajad ja karjakasvatajad.

### Vabade kunstide õppekava

Keskajal jagunes vabade kunstide õppekava kaheks tasemeks:

Triivium (*trivium*) oli üldine arutlemise vahendite omandamise tase, mis eelnes igasugusele spetsialiseerunud õppele. Triivium tuli läbida hiliskeskaja ülikoolis bakalaureusekraadi (*baccalaureus artium* 'kunstide õpipoiss') saamiseks. Triiviumi tasemele kuulusid 

grammatika (ladina keel)
dialektika (sisuliselt Aristotelese loogika, süllogistika)
retoorika (kõnekunsti ja kirja kirjutamise õpingud)
Kvadriiviumi (*quadrivium*) läbinule anti keskaja ülikoolis magistrikraad (*magister artium* 'kunstide meister'), mis andis õiguse tegelda vabade kunstide õpetamisega. Kvadriiviumi taseme valdkondi võib pidada juba teadusteks, mis käsitlevad maailma asju ja nende olemust ning mille raames tegeldi ka tänases mõttes teaduste, nagu füüsika, metafüüsika või teoloogiaga. Kvadriiviumi tasemele kuulusid 

aritmeetika (arvutamine),
geomeetria (eukleidiline geomeetria, maamõõtmine ja ka geograafia)
astronoomia (õpetus taevastest sfääridest, tänapäevases mõttes midagi astroloogia ja kosmoloogia vahepealset)
muusika (harmoonia, muusikateooria)

Vaata ka
--------

* Kunst
* Kaunid kunstid
* Paideia
***Garam masala*** on India köögist pärinev vürtsisegu. Sõna *masala* tähistabki Indias vürtsisegu, *garam* tähendab aga tulist ehk vürtsist (ing k *hot*). 

*Garam masala* ei ole õigupoolest kindel vürtsisegu, pigem on variatsioone sama palju, kui on india toite valmistavaid kokkasid. *Garam masala* koostisse võib kuuluda 12 vürtsi, sealhulgas must pipar, nelk, koriander, vürtsköömen, kardemon, kuivatatud tšillikaunad, apteegitilli vilju, muskaadiõied ja muskaatpähkel. 

*Garam masala* on müügil kõigis suuremates kauplustes ka läänemaades. Seda on lihtne ka ise kodus oma maitse järgi valmistada, kuid seda tuleks teha parajas koguses, mitte pikemaks säilitamiseks, sest kokkusegatud vürtsid kaotavad hiljem värskuse.

Sarnaselt muude vürtsidega tuleb *garam masala*'t säilitada jahedas kuivas kohas valguse eest kaitstult, mitte kauem kui 6 kuud.

*Garam masala*'t lisatakse roogadele kas nende valmistamise lõppjärgus või riputatakse toidule vahetult enne serveerimist.

Retsept
-------

* 2 spl koriandriseemneid
* 1 spl vürtsköömne seemneid
* 1/4 tl rohelise kardemoni seemneid
* 2 tl musti sinepiseemneid
* 2 tl apteegitilli seemneid
* 2 tl musti piprateri
* 1 triiki tl vürtsiteri
* 1 pulk kaneelikoort, poolitatuna (meil saadaval on nn kassia kaneeli koor)

Kuumuta raudpann keskmisel tulel, lisa kõik maitseained ning kuumuta pidevalt segades seni, kuni sinepiseemned hakkavad popsima ning maitseained on muutunud mõne värvitooni võrra tumedamaks ehk 3–4 minutit. Siis tõsta maitseained teise nõusse ja lase 5 minutit jahtuda. Jahvata maitseained kas mortaris või kohviveskis pulbriks. Säilitada õhukindlalt.
Herik Tölpt 2007
**Herik Tölpt** (sündinud 17. detsembril 1966 Tallinnas) on eesti karateka ja Eesti karatekoondise treener. 

Koos vend Avo Tölptiga asutas ta 1989. aastal karateklubi Nüke, praeguse Nüke Karatekooli.

Saavutused karates
------------------

* 1990 – Tallinna rahvusvahelise turniiri I koht (kaalukategoorias kuni 70 kg)
* 1991 – Prantsusmaa rahvusvahelise turniiri (Wasquehal Cup) II koht (kaalukategoorias kuni 68 kg)
* 1992 – Soome lahtiste meistrivõistluste II koht (kaalukategoorias kuni 68 kg)
* 1989, 1990, 1992 ja 1993 – Eesti meister (kaalukategoorias kuni 70 kg)
* 1989–1994 – Eesti karatekoondise liige
* 1983 – Eesti parim juunior
* 1991 ja 1992 – Eesti parim treener

Nüke Karatekool
---------------

Herik Tölpt 1998. aastal
Herik Tölpt on Nüke Karatekooli peainstruktor (vanemtreener VI tase) ja mitmekordne Eesti meister karates, kes on võitnud auhindu paljudel rahvusvahelistel karateturniiridel. Herik Tölpt on Eesti Karate Föderatsiooni (EKF) treenerite nõukogu liige, Eesti karatekoondise treener ja Eesti Shotokan Karate Föderatsiooni peatreener.

Herik Tölpt hakkas karatet harrastama 1980. aastal treener Mart-Rein Rosmanni juhendamisel.

Õpilasi
-------

Tanel Pärss, Ivo Kolk, Ave Karp, Marek Lindmaa, Matthias Jaaksoo, Kati Lilium, Erko Tölpt.

Viited
------

1. ↑  "Kutsetunnistus 090467". Sihtasutus Kutsekoda. 04.06.2014. Vaadatud 19.01.2018.[*alaline kõdulink*]
**Riho-Bruno Bramanis** (sündinud 1. jaanuaril 1967) on endine eesti käsipallur ja käsipallitreener.

Ta on olnud Eesti koondise peatreener ja Audentese spordikooli käsipalliosakonna treener.

Haridus
-------

Lõpetanud 1985. aastal Tallinna 54. Keskkooli, õppinud aastatel 2002–2006 Tallinna Ülikoolis rekreatsiooni.

Sportlaskarjäär
---------------

Käsipallitreeninguid alustas 1978. aastal Tallinna Oktoobri rajooni Spordikoolis Enno Karrisoo juhendamisel. 

Elukutselisena on ta käsipalli mänginud Eestis, Lätis ja Rootsis. 1996. aastast elas ta kaheksa aastat perega Jaapanis ja mängis seal profikäsipalli.

2008. aasta lõpus tabasid teda jalavigastused, mille tõttu lõpetas Bramanis mängijakarjääri ning keskendus treeneritööle.

Saavutused
----------

* Tulnud 3 korda Eesti meistriks: 1990. aastal Kooperaatori, 1991. aastal Tallinna Lihakombinaadi ja 2005. aastal Chocolate Boysi meeskonnas.
* Tulnud Hiroshima Wakunaga meeskonnas 1998. aastal Jaapani meistriks ja võitnud 5 korral Jaapani karika.
* 1994–2002 – Eesti parim käsipallur
* 1998 – Jaapani parim käsipallur
* 2007 – võitis Chocolate Boysi meeskonnas Eesti karika.
* Valitud 20. sajandi Eesti parimaks käsipalluriks.

Muu tegevus
-----------

2016. aastast töötab ta Albion Reiside reisijuhina Jaapanis, Aafrikas, Kesk-Aasias ja Ameerikas.

Teosed
------

* Õhk riisiterade vahel : kaheksa aastat Jaapanis / Riho-Bruno Bramanis, Kertu Bramanis; [värsid tõlkinud Kertu Bramanis ja Rein Raud]. [Tallinn]: Tänapäev 2010. 240 lk.

Isiklikku
---------

Abikaasa Kertuga on neil tütar Melissa ning Audentese esiliigas ja HC Tallase meistriteliigas käsipalli mängiv poeg Jesper.

Viited
------

1. ↑  Maarja Värv. Riho-Bruno Bramanis lõpetas vigastuse tõttu mängijakarjääri. Postimees Sport. 19.01.2009.
2. 1 2  Uus amet viis Riho-Bruno Bramanise ameeriklaste musta nimekirja

Välislingid
-----------

* Riho-Bruno Bramanis lõpetas vigastuse tõttu mängijakarjääri. Postimees, 19. jaanuar 2009
* Biograafia ESBL-is
**Kirivalla** on küla Harju maakonnas Kose vallas Kolu–Habaja tee ääres.

Kuni 2013. aastani kuulus küla Kõue valda.

Küla lõunaosas asub Mahtra soo, kus kaevandatakse turvast.

Küla keskosas asub arheoloogiamälestisteks arvatud asulakoht. Küla idaosas vastu Alansi küla paikneb ka Alansi II asulakoht.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  18545 Asulakoht kultuurimälestiste riiklikus registris
5. ↑  27591 Alansi II asulakoht kultuurimälestiste riiklikus registris

Kose valla lippKose valla lipp
Kose valla asulad

**Alevikud:** Ardu | Habaja | Kose | Kose-Uuemõisa | Ravila   

**Külad:** Aela | Ahisilla | Alansi | Harmi | Kadja | Kanavere | Kantküla | Karla | Kata | Katsina | Kirivalla | Kiruvere | Kolu | Krei | Kuivajõe | Kukepala | Kõrvenurga | Kõue | Laane | Leistu | Liiva | Lutsu | Lööra | Marguse | Nutu | Nõmbra | Nõmmeri | Nõrava | Ojasoo | Oru | Pala | Palvere | Paunaste | Paunküla | Puusepa | Rava | Raveliku | Riidamäe | Rõõsa | Saarnakõrve | Sae | Saula | Silmsi | Sõmeru | Sääsküla | Tade | Tammiku | Triigi | Tuhala | Uueveski | Vahetüki | Vanamõisa | Vardja | Vilama | Virla | Viskla | Võlle | Äksi
**Riho Breivel** (sündinud 26. augustil 1952 Kohtla-Järvel) on Eesti poliitik ja endine riigiametnik, XIV Riigikogu liige.

Ta lõpetas 1970. aastal Viljandi Linnakutsekooli nr. 9 autoremondilukksepana ja 1974. aastal Kohtla-Järvel Kaugõppekeskkooli. 1978. aastal lõpetas ta Kehtnas EKP Nõukogude Parteikooli ökonomist-organisaatori kvalifikatsiooniga, seejärel 1984. aastal Leningradi Kõrgema Parteikooli ökonomist-organisaatori kvalifikatsiooniga. 2000. aastal lõpetas ta Sisekaitseakadeemia piirivalvurina. 2005. aastal kaitses ta Tallinna Ülikoolis sotsiaalteaduse magistri kraadi organisatsioonikäitumise alal.

Töökäik
-------

1970. aastal töötas ta Kohtla-Järve Autobussi- ja Taksoautopargis lukksepana; aastatel 1972–1974 Eesti Põllumajandustehnika Kohtla-Järve autoteeninduses; aastatel 1974–1976 töötas ta Eesti Põllumajandustehnika Rajoonikoondises; aastatel 1978–1988 EKP Kohtla-Järve Rajoonikomitees. Aastatel 1988–1990 oli ta Kohtla-Järve KEKi juhataja asetäitja; 1990. aastal Kohtla-Järve Rajooni Tavandinõukogu tavandikorraldaja; aastatel 1990–1991 Eesti Vabariikliku Tolliameti peainspektor; 1991. aastal Ida-Viru Maakonnavalitsuse riigikaitseosakonna ülem.

Aastatel 1991–1997 oli ta Eesti Vabariigi Riigi- ja Piirikaitseameti (hilisema Eesti Piirivalveameti) Ida-Virumaa regionaalse juhtimiskeskuse ülem, aastatel 1997–1999 üldosakonna ülem. Aastatel 1999–2001 oli ta Põhja Piirivalvepiirkonna ülem, 2002–2006 logistikaülem, 2006–2007 staabiülem.

2001. aastal oli Riho Breivel Kaitsejõudude Peastaabi administratiivosakonna ülem ja aastatel 2001–2002 üldosakonna ülem.

Aastatel 2002–2006 oli ta Sisekaitseakadeemia Piirivalvekolledži direktor.

Aastatel 2007–2012 oli ta Ida-Viru maavanem. Aastatel 2015–2016 oli ta Toila Gümnaasiumi direktor.

Aastatel 1987–1990 oli ta Ida-Virumaa Rahvarinde juhatuse liige. Ta on ka Kaitseliidu, Eesti Eruohvitseride Kogu, Lõunapiiri Ohvitseride Kogu ja Idapiiri Ohvitseride Kogu liige.

Poliitiline tegevus
-------------------

Riho Breivel on 2018. aastast Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liige. Ta kandideeris 2019. aasta Riigikogu valimistel 7. valimisringkonnas, sai 979 häält ja osutus valituks. Ta oli XIV Riigikogu majanduskomisjoni liige.

Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 7 (Ida-Virumaa) 759 häält ning ei osutunud valituks.

Tunnustus
---------

* 1998 Kotkaristi kuldrist
* 2001 Ida-Viru maakonna teenetemärk
* 2005 Kaitseliidu teenetemedali eriklass
* 2006 Kotkaristi IV klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Riho Breivel on abielus ja tal on üks poeg. Tema hobid on musitseerimine, laskesport ja jahindus.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  101 lühielulugu. Riigikogu XIV koosseis seisuga 15. veebruar 2021.
2. ↑
3. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 2114
4. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 2677
**Hermafrodiit** on mõlemasooline olend.

Hermafrodiitsus on kahesoolisus, liitsugulisus ehk mõlemasugulisus. Hermafroditism on saanud nime Hermese ja Aphrodite kahesoolise poja Hermaphrodituse järgi.

Mõlemasugulisi järglasi andvaid liike esineb selgrootute hulgas (lameussid, kaanid, teod) ja harva selgroogsete seas (mõned kalad). Seejuures maismaal elavad selgroogsed hermafrodiidid ei saa tavaliselt järglasi.

Inimeste puhul pole täheldatud täielikult funktsionaalset hermafroditismi koos isas- ja emassugurakkude produktsiooniga. Küll aga võib naistel harvadel juhtudel esineda kõdistist välja arenenud sugutikujuline moodustis ning meestel tupetaoline elund. Paljunemisfunktsiooni neil elundeil siiski ei ole.

Ilukirjanduses ja mütoloogias esineb mitmeid hermafrodiitseid tegelasi. Vanakreeka mütoloogias oli Hermaphroditos Aphrodite ja Hermese laps.

Hermafodiitsus on päritav. Kõige enam on seda täheldatud Eestis sigadel. Jõgeva vallas nõukogude aja lõpus esinenud juhul oli hermafrodiitsuse kandjaks kult. Tema järeltulijatest oli 60% hermafrodiidid. Põhjus tema karjas säilitamiseks ja paaritamiseks oli antud isendi erakordselt hea konditsioon ja lootus seeläbi tõugu parandada.

Hermafroditsism loomariigis
---------------------------

**Hermafroditismi** esineb ka loomariigis, eriti selgrootutel. Ehkki hermafrodiitsed organismirühmad omavad nii emas- kui isassugurakke, siis üldjuhul vahetatakse kopulatsiooni käigus isassugurakke.

Tuntumad hermafrodiidid on näiteks teod, kaanid, vihmaussid. Hermafroditismi esineb ka kaladel jt loomarühmadel.

Vaata ka
--------

* androgüün
* ühekojalisus
**Neuenkirchen** (ametlikult saksa keels *Neuenkirchen (Land Hadeln)*; alamsaksa *Neenkarken*) on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Cuxhaveni kreisis.

Valla pindala on 19,65 km². 31. detsembril 2015 elas seal 1378 inimest.

Kuulub valdade ühendusse Samtgemeinde Land Hadeln.

Nimi
----

Nime *Neuenkirchen*, mis tähendab saksa keeles uut kirikut, sai koht pärast uue luterliku Maarja kiriku valmimist 1732. aastal.

Ajalugu
-------

Neuenkirchen kuulus Land Hadelnisse, mis esialgu oli noorema Saksimaa hertsogkonna ja pärast selle *de facto* dünastilist jagunemist 1296. aastal (*de jure* 1260. aastal loodud) Saksi-Lauenburgi hertsogkonna eksklaav. 1728. aastal keiser Karl VI läänistas Georg II Augustile ja tema Hannoveri dünastiale personaalunioonis tagastatud Saksi-Lauenburgi lääni. Hannoveri territooriumite ümberkorraldamisega 1731. aastal andsid Hannoveri Bremeni ja Verdeni hertsogkonnad *Land Hadelni* haldamise üle. Hannoveri kuningriik liidendas *Land Hadelni* reaalunioonis ning selle territooriumid, sealhulgas Neuenkirchen, said osaks uuest 1823. aastal loodud Stade ringkonnast.

Maarja kirik Neuenkirchenis

Viited
------

1. ↑  GeoNames
2. ↑  Register of German municipalities (4th quarter 2022), vaadatud 12.02.2023.

Välislingid
-----------

* www.otterndorf.de


Cuxhaveni kreisi vallad

* Armstorf
* Belum
* Beverstedt
* Bülkau
* Cadenberge
* Cuxhaven
* Geestland
* Hagen im Bremischen
* Hechthausen
* Hemmoor
* Hollnseth
* Ihlienworth
* Lamstedt
* Loxstedt
* Mittelstenahe
* Neuenkirchen
* Neuhaus
* Nordleda
* Oberndorf
* Odisheim
* Osten
* Osterbruch
* Otterndorf
* Schiffdorf
* Steinau
* Stinstedt
* Wanna
* Wingst
* Wurster Nordseeküste
**Riho Leppoja** (sündinud 27. juunil 1953 Türil) on eesti koorijuht ja muusikapedagoog. 

Riho Leppoja lõpetas 1976. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi ning töötas aastatel 1976–1996 muusikaõpetaja ja dirigendina Miina Härma Gümnaasiumis, Võnnu Keskkoolis ja Puhja Keskkoolis. Miina Härma Gümnaasiumis töötades juhatas ta sega-, neidude-, poiste- ja lastekoori ning puhkpilliorkestrit, samuti on ta juhendanud selles koolis ning Tartu Laste ja Noorte Majas mitmesuguseid instrumentaalansambleid.

Aastatel 1980–1982 oli Riho Leppoja Tartu Ülikooli Kammerkoori dirigent. 1983. aastal kutsus ta kokku Tartu Noortekoori ning tegutses selle koori peadirigendina 2019. aastani.

Ta on tegutsenud ka kultuurikorraldajana, juhtides muu hulgas nt Tiigi Seltsimaja.

Riho Leppoja on dirigeerinud 1993. ja 1997. aasta noorte laulupeol ning oli 2014. aastal Tartu laulupeo kunstiline juht ja peakorraldaja.

Tunnustus
---------

* 2005 Gustav Ernesaksa koorimuusika edendamise stipendium
* 2009 Eesti Teatriliidu aasta lavastuse auhind (rokkooperi "Ruja" lavastusmeeskonna liige)
* 2018 Tartu Kultuurikandja aunimetus (aasta rahvakultuurikandja)
* 2018 Tartu medal

Isiklikku
---------

Riho Leppoja abikaasa on koorijuht Kadri Leppoja. Neil on kolm last: Triin, Markus ja Maria.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Riho Leppoja. Tartu Noortekoori veebisait.
2. ↑  Saar, Jüri. Mees nagu orkester, helihark taskus. Tartu Postimees, 1. september 2009.
Riho Päts
**Riho Päts** (1934. aastani **Richard Päts**; 26. juuni 1899 Tartu – 15. jaanuar 1977 Tallinn) oli eesti helilooja, koorijuht, muusikaajakirjanik ja muusikaõpetaja. Pätsi elutööks oli muusikapedagoogika edendamine Eestis.

Riho Päts alustas muusikaõpinguid Tartus 1915. aastal Mart Saare juures. 1916. aastast õppis Tartus Rudolf Grivingi muusikakoolis ja 1920. aastast Tartu Kõrgemas Muusikakoolis. Aastatel 1923–1927 õppis Päts Tallinna Konservatooriumis Artur Lemba klaveriklassis, kõrgkooli lõpetas kompositsiooni erialal (Artur Kappi klass) 1926. aastal. 

Päts töötas koolides muusikaõpetajana. Alates 9. augustist 1940 sai ta omal soovil Tallinna Konservatooriumi direktori ametikohalt lahkunud Juhan Aaviku kohusetäitjaks. Aastatel 1940–1941 ja 1944–1950 oli ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi õppejõud. Aastal 1950 represseeriti, oli aastani 1955 vangilaagreis. Aastatel 1956–1971 oli ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi õppejõud, aastail 1959–1960 laulu- ja muusikakateedri juhataja, aastast 1962 professor.

Tunnustus
---------

* 1939 – Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärk
* 1947 – Eesti NSV teeneline kunstitegelane
* 1948 – Nõukogude Eesti preemia

Isiklikku
---------

Abikaasa Made Päts-Jakobson oli tuntud laulja ja laulupedagoog.

Tema tütar Leelo Kõlar on samuti muusikaõpetaja.

Vaata ka
--------

* Riho Pätsi Koolimuusika Fondi stipendium

Viited
------

1. ↑  Järva Teataja nr.92, lk 4. 9. august 1940
2. ↑  EE 14. köide lk. 394

Välislingid
-----------

* Riho Päts Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
* Inge Raudsepp "Riho Pätsi fenomen eesti muusikapedagoogikas", doktoritöö, 2013
**Luis Anastasio Somoza Debayle** (18. november 1922 León – 13. aprill 1967 Managua) oli Nicaragua poliitik, Nicaragua president aastail 1956–1963,  kuigi sisuliselt valitses ta maad kuni oma surmani.

Elulugu
-------

Luis Somoza sündis 18. novembril 1922 Leónis Nicaraguas. Tema isa oli Anastasio Somoza García ja ema Salvadora Debayle Sacasa, kes oli Roberto Sacasa tütretütar. Kui Luis Somoza oli 14-aastane, saatis isa ta USA-sse Tampasse Saint Leo ülikooli ettevalmistusosakonda. Edasi õppis ta La Salle sõjaväeakadeemias ja lõpetas Louisiana osariigi ülikooli. 9. juunil 1947 abiellus ta Costa Rica päritolu Isabel Urcuyoga. Neil oli seitse last. Poliitilistelt vaadetelt oli ta liberaal.

### Poliitiline karjäär

Luis Somoza oli Nicaragua rahvuskongressi alamkoja president aastail 1950–1953 ja 1954–1956.

21. septembril 1956 tulistas luuletaja Rigoberto López Pérez Leónis tema isa. Anastasio Somoza suri 29. septembril 1956 Panama kanali tsoonis Ancónis, kuhu ta ravi saamiseks toimetatud oli. Kohe atentaadi järel sai Luis presidendi kohusetäitjaks, järgmisel aastal valiti ta sellele positsioonile juba ametlikult. Luisi vend Anastasio Somoza Debayle võttis enda peale rahvuskaardi juhatamise.

Presidendina keskendus ta Kesk-Ameerika Integratsioonisüsteemi (ühisturu) loomisele. Ta toetas Sigade lahe dessanti ning lubas Kuuba immigrantidel oma jõudusid Puerto Cabezases dessandiks koondada. Kuigi korruptsioon levis ja kodanikuvabadused jäid piiratuks, leevendas Luis siiski paljuski oma isa diktatuuri, nii näiteks lubas ta konservatiivide parteile mõned kohad parlamendis. 1959. aastal sisenes riiki opositsioonilise ajalehe La Prensa juht Pedro Joaquín Chamorro Cardenal koos 110 konservatiivist mõttekaaslasega. Nad vahistati ja Cardenalile mõisteti üheksa-aastane vanglakaristus, kuid aasta hiljem sai ta amnestia ja tema ajaleht ilmumisloa. 

1960. aastal lahendas ta piiritülid Hondurasega ja pani aluse Nicaragua keskpangale. Tema võimuloleku ajal 1963. aastal alustasid sandinistid valitsuse vastu relvastatud ülestõusu, kuigi liikumisele pani Carlos Fonseca Amador aluse juba kaks aastat varem.

1963. aastal toimusid Nicaraguas valimised ja Luis taandus presidendiametist. Sisuliselt jäi võim riigis siiski tema ja ta venna kätte, kuna nad kontrollisid sõjaväelist rahvuskaarti ja tagasid selle abil uute presidentide lojaalsuse Somozade klannile. Samuti jäi Luis elama Managuas asuvasse presidendipaleesse. Aastail 1965–1966 oli ta Nicaragua Rahvuskongressi Senati president.

1967. aastal tabas Luisi Managuas südamerabandus, seal ta ka 13. aprillil suri.

Viited
------

1. ↑  Nicaragua worldstatesmen.org.
2. ↑  Horgan, James J. (1990). Pioneer College: The Centennial History of Saint Leo College, Saint Leo Abbey, and Holy Name Priory. Saint Leo College Press. lk 464.
3. ↑   "She's Mrs. Santa to the whole city". St. Louis Globe-Democrat. Managua. 25 December 1959. lk. 43.
4. ↑  "INSTALACIÓN DEL CONGRESO NACIONAL Y DE LAS CÁMARAS DE DIPUTADOS Y DEL SENADO".

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Anastasio Somoza García** | **Nicaragua president**29. september 1956 – 1. mai 1963 | Järgnev**René Schick** |
**Aarne Tõldsepp** (6. veebruar 1942 – 16. august 2013) oli eesti keemiaõpetaja, keemia- ja pedagoogikateadlane ning Tartu Ülikooli professor.

Lõpetas aastal 1960 Tartu 1. Keskkooli ja aastal 1965 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna, kus ta spetsialiseerus keemiapedagoogikale. 1966–1969 oli ta Tartu Ülikoolis aspirantuuris, kaitses aastal 1970 NSV Liidu Pedagoogika Akadeemia juures tööga (juhendajateks Ivar Kull ja Kalju Toim) "Логический анализ и построение ра основах программированного обучения темы "Строения вещества"" pedagoogikakandidaadi kraadi väitekirjaga; aastal 1972 sai ta dotsendiks. Aastal 1985 kaitses ta Herzeni-nimelises Leningradi Pedagoogilises Instituudis tööga "Методические основы формирования системных знании по химии в общеобразовательной школе" pedagoogikadoktori väitekirja.

* 1965–1966 keemiaõpetaja Tartu 5. Keskkoolis;
* 1969–1997 Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonnas assistent, vanemõpetaja, dotsent ja professor.
* 1973 teadur Gdanski Ülikoolis;
* 1977–1978 stipendiaat Helsingi Ülikoolis;
* 1998–2002 keemiaõpetaja Antsla Gümnaasiumis;
* 2002–2004 keemiaõpetaja Saue Gümnaasiumis;
* 2004–2011 osakoormusega keemiaõpetaja Tartu Waldorfgümnaasiumis, samal ajal Läti Ülikooli keemiateaduskonnas doktoriõppe juhendaja ja konsultant-professor.

Viited
------

1. ↑

Kirjandus
---------

* Postimees 4. september 2013, lk 18 (nekroloog)

Välislingid
-----------

* Aarne Tõldsepp Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes