recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ginger Baker 1968. aastal
Baker 2011. aastal
**Peter Edward "Ginger" Baker** (19. august 1939 London – 6. oktoober 2019 Canterbury) oli inglise trummar, rokkansambli Cream üks asutajaliikmetest koos Jack Bruce'i ja Eric Claptoniga. 

Baker saavutas tuntuse ansamblites Blues Incorporated ja Graham Bond Organisation, milles mõlemas mängis ta koos Jack Bruce'iga. Creami koosseisu kuulus ta aastatel 1966–1968. Pärast Creami lagunemist liitus ta lühikest aega tegutsenud ansambliga Blind Faith, kuhu kuulusid ka Steve Winwood, Eric Clapton ja Ric Grech. 1970. aastal moodustas ta ansambli Ginger Baker's Air Force ja 1974. aastal ansambli Baker Gurvitz Army. 

1971. aastal kolis ta Nigeeriasse ja rajas Lagoses stuudio, kus salvestasid nii kohalikud muusikud kui ka tuntud artistid. Hiljem elas ta ka Itaalias ja Lõuna-Aafrika Vabariigis. Ta tegi koostööd paljude muusikute ja ansamblitega, näiteks Fela Kuti, Gary Moore, Masters of Reality, Public Image Ltd, Hawkwind, Atomic Rooster, Bill Laswell, Charlie Haden, Bill Frisell, ning andis välja umbes kaheksateist sooloalbumit.

1993. aastal võeti Baker Creami liikmena vastu Rock'n'rolli Kuulsuste Halli.

Baker oli kirglik polomängija.

Baker oli neli korda abielus ja tal oli kolm last.

Sooloalbumeid
-------------

* "Ginger Baker at His Best" (1972)
* "Stratavarious" (1972)
* "Horses & Trees" (1986)
* "Why?" (2014)

Välislingid
-----------

* 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ginger Baker** |
**Ginny Weasley** (täisnimega **Ginevra Molly Weasley**) on tegelane J. K. Rowlingu romaanisarjast "Harry Potter". Ta on Ron Weasley ainus õde ja perekonna noorim laps. 

Oma esimesel kooliaastal satub Ginny kohe pahandustesse. Kui nad Diagoni põiktänaval oma tavapäraseid koolisisseoste teevad, sokutab Lucius Malfoy Ginny kooliasjade hulka päeviku, mis kuulus kunagi Voldemortile. Aja möödudes võtab päevik tema üle võimust ja sunnib Ginnyt tegema asju, millest tal endal aimugi pole. Kui Voldemort on saavutanud kontrolli Ginny üle, siis avab ta Ginny abil Saladuste Kambri ning sulgeb Ginny sinna. Harryl õnnestub Ginny siiski sealt päästa. Hiljem selgub, et selle päeviku näol oli tegemist ühe Voldemorti varikätkiga.

Oma neljandal kooliaastal liitub Ginny Koolidirektori Armeega omandamaks oskusi mustade jõudude vastaseks kaitseks. Kui nad Tarvilikus toas õppima hakkavad, selgub, et Ginny on andekas ja väga kiire õppija. Temas on ka hulganisti griffindorlasele omast vaprust. Kui Harry on saanud nägemuse, et Sirius on Voldemorti käes vangis võlukunsti ministeeriumis ning soovib teda päästma minna, siis ei lepi Ginny sellega, et teda ei soovita kaasa võtta. Lõpuks ei jäägi Harryl muud üle kui võtta lisaks Hermionile ja Ronile kaasa ka Luna, Neville ning Ginny. Ministeeriumis võitleb Ginny vapralt ning on oma kaaslastele toeks takistades nii mõndagi Surmasööjat.

Kui kooli tuleb uus õpetaja Horace Slughorn, märkab temagi kohe Ginny erakordset andekust ning kutsub teda oma "Slugi klubisse", kuhu on kutsutud vaid valitud inimesed.

2016. aastal on ta 35-aastane ja ta on abielus Harry Potteriga, kellega tal on ka kolm last: James Sirius Potter, Albus Severus Potter ja Lily Luna Potter.

Ginnyl on punased juuksed. Ta on Sigatüükas Gryffindori majas, nagu ka teised Weasleyd.

Filmis kehastab teda Bonnie Wright.

| * v
* r
Harry Potteri romaanisari |
| --- |
| Romaanid | 
Tarkade kivi **·** Saladuste kamber **·** Azkabani vang **·** Tulepeeker **·** Fööniksi ordu **·** Segavereline prints **·** Surma vägised | Harry Potteri raamatud |
| Sarjavälised raamatud | 
Bard Beedle'i lood **·** Fantastilised elukad ja kust neid leida **·** Harry Potter ja äraneetud laps **·** Lendluupall läbi aegade |

Harry Potteri filmid

Tarkade kivi **·** Saladuste kamber **·** Azkabani vang **·** Tulepeeker **·** Fööniksi ordu **·** Segavereline prints **·** Surma vägised: osa 1 **·** Surma vägised: osa 2
| Medalikohad |
| --- |
| Itaalia esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Teine koht | 1932 | poolraskekaal |

**Gino Rossi** (sünninimi *Luigi*; 29. mai 1908 Piacenza – 1987) oli Itaalia poksija.

Rossi sai poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 1932. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale David Carstensile (Lõuna-Aafrika Liit).

Elukutselisena
--------------

Rossi poksis jaanuarist 1928 kuni aprillini 1934 elukutselisena. Ta pidas kokku 9 kohtumist, millest võitis 5 (neist 1 nokaudiga) ja kaotas 4 (neist 3 nokaudiga) kohtumist.

Kui tema esimesed kaks kohtumist elukutselisena vastavad tõele, on selgusetu, kuidas lubati tal harrastajana osaleda olümpiamängude poksivõistlustel.

Viited
------

1. ↑  10. suveolümpiamängude poksivõistlus. Los Angeles 1932. Tulemused inglise keeles
2. ↑  Gino Rossi lehel *BoxRec*. Inglise keeles

Välislingid
-----------

* Gino Rossi (poksija) veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Gino Rossi lehel *BoxRec* (inglise keeles)
**Isidor Levin** (20. september 1919 Daugavpils, Läti – 24. juuli 2018) oli juudi soost Eesti rahvaluuleteadlane, orientalist ja teoloog. 

Levin oli rahvusvaheliselt tunnustatud folklorist[*viide?*] ning aitas kaasa Tartu Ülikooli rahvaluuleprofessori Walter Andersoni teadusliku metoodika ülemaailmsele levikule.

Levin oli suur eestluse toetaja ning võimaldas mitmel Eesti kultuuritegelasel okupatsiooni tingimustes jätkata oma teaduslikku tööd. 21. sajandi alguses kinkis Levin Tartu Ülikoolile oma hindamatu väärtusega isikliku raamatukogu.

Lätis sündinud Levini side Eestiga sai alguse 1937. aastal, kui ta asus õppima Tartu Ülikooli filosoofia teaduskonnas juuditeadust ning hiljem Eesti ja võrdlevat rahvaluulet, Tartu Ülikooli lõpetas ta 1941. aastal. Pärast Teist maailmasõda õppis Levin 1946-1947 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Lisaks Tartu Ülikoolile lõpetas Levin Leningradi Riikliku Ülikooli folkloristina ning kaitses doktoriväitekirja NSV Liidu Teaduste Akadeemia orientalistika instituudis Moskvas.

Ta oli Peterburi Religiooni ja Filosoofia Instituudi professor.

Levin oli Eesti Akadeemilise Orientaalseltsi auliige.

Ta elas Hamburgis.

Tunnustus
---------

* Valgetähe IV klassi teenetemärk, 2001
* Sai Eesti Vabariigi kodakondsuse eriliste teenete eest Eesti kultuuri säilitamisel ja edendamisel, 2012

Teosed
------

* "Lazar Gulkowitsch, tema juudi teaduse õppetool ja Tartu ülikool", tõlkinud Kristiina Ross, Akadeemia 2008, nr 7
* "Minu elu- ja mõttevarast. Meenutusi", Akadeemia 2009, nr 7, 8, 10, 11, 12 ja 2010, nr 1

Viited
------

1. ↑  Teenekas folklorist sai viimaks lõpudiplomi, Tartu Postimees, 26. juuni 2012

Välislingid
-----------

* Jidiš-raamatutest Eestis ja Pajensonist.
* Valitsus andis Isidor Levinile eriliste teenete eest kodakondsuse, Postimees, 2. veebruar 2012
* Jaanus Piirsalu, Eestile elatud elu, millele me ei saanud seaduse tõttu samaga vastata, AK, 1. september 2018
* Jaanus Piirsalu, Isidor Levini ausa inimese retsept: ära tegele tühiasjadega, AK, 1. september 2018
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Vana-Kreeka piirkonnast; naisenime kohta vaata Elis (eesnimi)* |

---

**Elis** oli piirkond Vana-Kreekas Peloponnesose loodeosas praeguse Ileía piirkonnas. 

Antiikse Kreeka piirkonnad Peloponnesose poolsaarel: Elis, Ahhaia, Arkaadia, Messeenia, Lakedaimon, Korinthía, Argolída
Doorlaste sisserändamise ajal sinna tunginud hõimud asustasid ainult viljaka uhtmaatasandiku (Pärsia- ehk Madal-Elise). See ala oli kuulus hobusekasvatuse poolest, seal oli valdav suurmaaomandus.

Elislased alistasid järk-järgult ümberkaudsed mäestikud (Akroreia, Pisatise, Triphylia) ning muutsid nende asukad perioikideks.

Zeusi templi varemed Olümpias
Pärast Pisatise vallutamist umbes 570 ekr läks ka olümpiamängude korraldamine elislaste kätte. 

Poliitikas oli Elisel Vana-Kreeka ajaloos teisejärguline osa. Aastani 420 eKr oli Elis liidus Spartaga, hiljem sai temalt lüüa ja 400–371 allus täielikult tema võimule. 3. sajandil eKr oli Elis Aitoolia Liidu ja aastast 191 eKr Ahhaia Liidu liige. 

Sünoikismi tagajärjel tekkis 471 eKr Peneiose jõe äärde maakonna pealinn Elis (praegu Palaiópolis). Antiikaegsest linnast on vähe säilinud.

Tähelepanuväärseid elislasi
---------------------------

* Koroibos, teadaolevalt esimene olümpiavõitja
* Salmoneus, Aethlius ja Pelops – mütoloogilised Elise kuningad
* Endymion
* Aetolus
* Augeias, mütoloogias Elise kuningas
* Alexinos, filosoof
* Hippias, sofist ja reetor
* Phaidon Elisest, filosoof ja Elise-Eretria koolkonna rajaja
* Pyrrhon, skeptik ja Pürronismi koolkonna rajaja

Vaata ka
--------

* Ileía
Aglona basiilika
**Aglona** on küla (*lielciems*) Lätis Preiļi piirkonnas, Aglona valla halduskeskus. Asub Daugavpilsist 40 km kirdes Cirišsi järve kaldal.

Aglona asub Latgale kõrgustikul teeristil, kust lähevad maanteed edelasse Višķi ja Daugavpilsi poole, loodesse Preiļi poole, itta Dagda ja kagusse Krāslava poole.

Tänapäevane Aglona asula tekkis kolme küla liitumisel: Aglona, Somerseta ja Jaunciems.

Ümbruskonna männikud on viimastel aastatel kannatanud ulatusliku metsaraie tõttu.

1699. aastal asutasid Vilniusest pärit dominiiklased Aglonasse kloostri. Varasema puukiriku kohale 1768–1789 rajatud Aglona basiilika muutus Läti üheks olulisimaks katoliku kirikuks. 1980. aastal andis paavst Johannes Paulus II kirikule staatuse *Basilica minoris*. 1993. aastal külastas paavst Aglonat ja pidas seal missa, millel osales 200 000 inimest.

Kuni 2009. aasta haldusreformini kuulus küla Preiļi rajooni. Kuni 2021. aastani oli küla Aglona piirkonna keskus.

Aglonas asub Aglona leivamuuseum.

Viited
------

1. ↑  Läti Ruumiandmete Agentuur
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib liigist või alamliigist; mõne autori järgi on* Aglais ichnusaAglais urticae *(koerliblikas) sünonüüm* |

---

Koerliblikas ***Aglais ichnusa*** (sünonüüm **Nymphalis ichnusa**) või ***Aglais urticae ichnusa*** on päevaliblikate liik koerlibliklaste sugukonna koerliblika perekonnast või alamperekonnast või koerliblika alamliik.

Nomenklatuur ja süstemaatika
----------------------------

Liigi esmakirjeldaja on Jacob Hübner (*Sammlung europäischer Schmetterlinge* [1823-1824]). Ta kasutas nime *Papilio ichnusa*.

Franco Andrea Bonelli kirjeldas liiki *Papilio ichnusa* või *Vanessa ichnusa* nime all 1826: *Memorie R. Acc. Sci. Torino* **30**: 174, 186, pl. 2, f. 2.

Seda taksonit käsitletakse ka koerliblika alamliigina *Aglais urticae ichnusa* (inglise keeles *Corsican Small Tortoiseshell*).

Levik
-----

*Aglais ichnusa* on Korsika ja Sardiinia endeem.

Elupaik
-------

Laialt levinud erinevates elupaikades tasandikust kuni mägedeni kuni 1500 m üle merepinna.

Valmik
------

### Välimus

Esitiiva pikkus on 22...24 cm.

* ♂♂
* ♂   △ ♂ △

Viited
------

1. ↑  Tree of Life
2. ↑  Tree of Life
3. ↑  BioLib
4. ↑  eurobutterflies.com
5. ↑  BioLib
6. ↑  sardinian.net
7. ↑  sardinian.net

Välislingid
-----------

* Kaheksa fotot
* eurobutterflies.com
**Marek Helm** (sündinud 27. oktoobril 1973) on Eesti endine riigiametnik, aastatel 2011–2017 Maksu- ja Tolliameti peadirektor. 

Ta lõpetas 1992. aastal Vändra Gümnaasiumi 65. lennu. Aastal 1996 lõpetas ta Eesti Sisekaitse Akadeemia tolli ja maksunduse alal bakalaureusena. Aastal 2008 lõpetas ta Tallinna Tehnikaülikooli avaliku halduse alal magistrina.

Marek Helm oli 2003–2006 Maksu- ja Tolliameti peadirektori asetäitja, 2006. aastal Siseministeeriumi sisejulgeolekupoliitika osakonna juhataja, 2006–2007 Siseministeeriumi sisejulgeoleku asekantsler, 2007–2009 Siseministeeriumi sisejulgeoleku ühendasutuse loomise juht, 2009–2011 Rahandusministeeriumi halduspoliitika asekantsler.

Alates 2011. aasta detsembrist oli ta Maksu- ja Tolliameti peadirektor. 2017. aasta jaanuarist töötab Marek Helm tarkvara- ja ärikonsultatsioonide ettevõttes Nortal, juhtides valdkonda, mis nõustab erinevatel eksporditurgudel avaliku sektori kliente muutuste juhtimise ja riigirahanduse vallas.

Tunnustus
---------

* 2008 Valgetähe V klassi teenetemärk
* 2015 Eesti Kaubandus-Tööstuskoja II klassi aumärk
* 2017 Valgetähe III klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 5539
2. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 19451
Atsetüülrühm
**Atsetüülrühm** ehk **etanoüülrühm** on orgaanilises keemias rühm CH3C(=O)+ kas funktsionaalrühmana või molekuli osana. Vahel kasutatakse selle rühma kohta lühendit **Ac** (mitte segi ajada element aktiiniumiga).

Atsetüülrühmas on metüülrühm üksiksideme kaudu seotud karbonüülrühmaga. 

Atsetüülrühm esineb näiteks äädikhappes, äädikhappe estrites, atseetanhüdriidis, metüülalküülketoonides, atsetüülkloriidis ja atsetüülsalitsüülhappes ehk aspiriinina.

Atsetüülradikaal
----------------

 *Pikemalt artiklis Atsetüülradikaal*
Iseseisvat, mitte teiste molekulide koosseisus olevat atsetüülrühma nimetatakse atsetüülradikaaliks. Selle kesksel süsiniku aatomil on üks vaba side, mis muudab ta positiivseks iooniks ja võimaldab moodustada teiste radikaalidega mitmesuguseid molekule.

Atsetüülimine
-------------

 *Pikemalt artiklis Atsetüülimine*
Keemilist reaktsiooni, mille tulemusena viiakse molekuli atsetüülrühm, nimetatakse atsetüülimiseks. Elusrakus esineb atsetüülimine proteiinide modifitseerimise reaktsioonina. Sageli viiakse organismides atsetüülrühm koensüümi A (CoA) koosseisu, nii et tekib atsetüülkoensüüm A. See aine on nii bioloogilise sünteesi kui paljude orgaaniliste milekulide lagunemise vahesaadus.

Atsetüülimine on võimalik paljude meetodite abil. Tavaliselt kasutatakse selleks atseetanhüdriidi (CH3CO)2O või atsetüülkloriidi CH3COCl, tihti mingi kolmanda, anorgaanilise, sageli aminoaluse juuresolekul. Atsetüülimise tüüpiline näide on glütsiini muundamine atsetüülglütsiiniks:

H2NCH2CO2H + (CH3CO)2O -> CH3C(O)NHCH2CO2H + CH3CO2H

Vaata ka
--------

* Atsüülimine
* Atsetoksüülrühm
USA mereväe Mercy-klassi hospidallaev (maailma suurim hospidallaev) 2007
**Hospidallaev**, ka **haiglalaev**, **laatsaretlaev** (inglise keeles *hospital ship*, saksa keeles *Lazarettschiff*, vene keeles *госпитальное судно*), on haigete raviks ja transpordiks valmistatud või kohandatud mereväe abilaev või tsiviillaevanduse eriotstarbeline laev.

Kirjeldus ja kasutus
--------------------

Hospidallaev peab olema värvitud valgeks ja märgistatud punaste ristidega. Sellel ei tohi olla pardarelvastust, kuid personalil võib olla käsirelvastus enese ja haigete kaitseks. Hospidallaevu ei tohi rünnata, kuid suurte sõdade ajal on seda nõuet ka eiratud.

Rahuajal kasutatakse hospidallaevu merelise juurdepääsu olemasolul sageli suurte suuremate kriiside või katastroofide piirkonnas meditsiinilise abi võimekuse operatiivseks tõstmiseks.

Global Mercy
------------

Suvel 2021 valmib heategevusorganisatsiooni Mercy Ships jaoks maailma suurim tsiviilhospidallaev Global Mercy. Laev ehitatakse Hiinas ja seadmestatakse Belgias ning selle reeder on Stena Ro-Ro. Laeval on 6 operatsioonisaali, 200 haigevoodit, laboratoorium, vastuvõturuumid ning silma- ja hambakliinik. Esimene Global Mercy peatuskoht on Sudaanis, kus abivajajaile osutavad abi 600 vabatahtlikku. Global Mercy on 174 m pikk ja 28,6 m lai kogumahutavusega 37 000.

Viited
------

1. ↑  Christopher Kullenberg Rothvall. Global Mercy nära leverans – provturen genomförd. Sjöfartstidningen, 10. mai 2021 (rootsi keeles)

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Hospidallaev** |

* Remondilaev
* Laatsaret
* Transpordilaev
* Ujuvkasarm

| * v
* r
Tänapäevased sõjalaevade liigid |
| --- |
| Lahinguotstarbelised avamerelaevad | 
Lennukikandja - Ristleja - Hävitaja - Fregatt |  |
| Lahinguotstarbelised rannikulaevad | 
Korvett - Raketikaater - Lahingukaater |
| Allveelaevad | 
Raketiallveelaev - Ründeallveelaev |
| Lahingutoetuslaevad | 
Dessantlaev - Miinijahtija - Miinitraaler - Miiniveeskaja - Kaugjuhitavate miinilaevade juhtlaev - Luurelaev - Staabilaev |
| Veeala valve ja julgeoleku laevad | 
Valvelaev - Valvekaater |
| Abilaevad | 
Toetuslaev - Remondilaev - Hospidallaev - Transpordilaev - Päästelaev - Tuukrilaev - Puksiir - Õppelaev |
**Sundance'i filmifestival** (inglise Sundance Film Festival) on USA-s Utah' osariigis Park Citys toimuv filmifestival. Festivali eesmärgiks on tutvustada huvitavaid noori filmitegijaid ning alternatiivseid ja väikese eelarvega mängu-, lühi- ja dokumentaalfilme.

Sundance'i eelkäija oli 1978. aastal Salt Lake Citys asutatud Utah/US Film Festival, mille korraldamise võttis 1985. üle Robert Redfordi ja tema sõprade poolt 1981. aastal loodud Sundance'i instituut. Esimene rahvusvaheline festival toimus 1985. aastal ja nüüd toimub see igal aastal jaanuaris. Aastatel 2006 ja 2007 toimus festival korraga kolmes Utah' osariigi linnas: Park Citys, Ogdenis ja Salt Lake Citys.

Instituut ja festival on nime saanud Robert Redfordi kehastatud Sundance Kidi tegelaskuju järgi filmis "Butch Cassidy and the Sundance Kid".

Filmifestivalil on esilinastunud sellised filmid nagu Steven Soderberghi "Seks, valed ja videolint" ("Sex, Lies, and Videotape"; 1989), Quentin Tarantino "Marukoerad" ("Reservoir Dogs"; 1992), Mike Newelli "Neli pulma ja üks matus" ("Four Weddings and a Funeral"; 1994), Ben Stilleri "Tegelikkus teeb haiget" ("Reality Bites"; (1994), Kevin Smithi "Poesellid" ("Clerks."; 1994), James Wani "Saag" ("Saw"), Paul Thomas Andersoni "Kibe käsi" ("Sydney"; 1996), Mary Harroni "Ameerika psühho" ("American Psycho"; 2000), Eric Bressi ja J. Mackye Gruberi "Liblikaefekt" ("The Butterfly Effect"; 2004) jpt.

Filmifestivali raames toimub ka võistlusprogramm, kus jagatakse auhindu järgmistes kategooriates:

* parima filmi Grand Jury Prize;
* publiku lemmik mängufilmide kategoorias;
* maailmakino publiku lemmik;
* parim režissöör mängufilmide kategoorias jms.

2009. aasta detsembris valiti võistlusprogrammi Veiko Õunpuu film "Püha Tõnu kiusamine".

2023. aasta 27. jaanuaril sai Anna Hintsi dokumentaalfilm "Savvusanna sõsarad" dokumentaalfilmide võistlusprogrammi auhinnatseremoonial parima režissööri auhinna.

Viited
------

1. ↑  "Püha Tõnu kiusamine" jõudis Sundance’i võistlusprogrammi
2. ↑  Viilup, Kaspar, toim (27. jaanuar 2023). "Produtsent: "Savvusanna sõsaratel" on juba laual pakkumised kinoleviks mitmetes välisriikides". *ERR*. Vaadatud 27. jaanuaril 2023.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: url-status (link)

Välislingid
-----------

* Sundance'i koduleht
SunStroke Project ja Olia Tira 2010. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Oslos
**SunStroke Project** on Moldova muusikatrio, kuhu kuuluvad laulja Sergei Jalovitski, viiuldaja ja laululooja Anton Ragoza ja saksofonist Sergei Stepanov.

Triole andis nime Anton Ragoza, mil ta töötas ta kord sõjaväeteenistuse ajal Sergei Stepanoviga välitingimustes ja sai päikesepiste (inglk *sunstroke* – 'päikesepiste').

Trio esindas koos Olia Tiraga Moldovat 2010. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Oslos lauluga "Run Away", millega saadi finaalis 22. koht.

2017. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Kiievis esindas SunStroke Project Moldovat lauluga "Hey, Mamma!". Laul saavutas 374 punktiga kolmanda koha, mis on Moldova kõigi aegade parim tulemus Eurovisiooni lauluvõistlusel.

SunStroke Project kandideeris Eurovisiooni lauluvõistlusele ka 2015. aastal, mil Moldova eelvoorus esitati koos Michael Raga laul "Day After Day" ja saadi kolmas koht.

2010. aasta Eurovisioonil laulus "Run Away" Sergei Stepanovi esitatud saksofonisoolo on internetis meemina laialt levinud.

Viited
------

1. ↑  "Sunstroke project – новая волна в музыкальной культуре". allfun.md. 23.12.2009. Vaadatud 9.5.2017
2. ↑  "Is this guy the Web's new rickroll?". CNN. 2.10.2010. Vaadatud 9.5.2017

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **SunStroke Project** |

* Koduleht

| * v
* r
Moldova esindajad Eurovisiooni lauluvõistlusel |
| --- |
| 

* 2005 Zdob și Zdub
* 2006 Arsenium, Natalia Gordienco ja Connect-R
* 2007 Natalia Barbu
* 2008 Geta Burlacu
* 2009 Nelly Ciobanu
* 2010 SunStroke Project ja Olia Tira
* 2011 Zdob și Zdub
* 2012 Pasha Parfeny
* 2013 Aliona Moon
* 2014 Cristina Scarlat
* 2015 Eduard Romanjuta
* 2016 Lidia Isac
* 2017 SunStroke Project
* 2018 DoReDoS
* 2019 Anna Odobescu
* ~~2020 Natalia Gordienco~~
* 2021 Natalia Gordienco
* 2022 Zdob și Zdub ja Frații Advahov
* 2023 Pasha Parfeny

 |
Atsetoksüülrühm
**Atsetoksüülrühmaks** nimetatakse orgaanilises keemias rühma CH3C(=O)O- kas funktsionaalrühmana või molekuli osana. Vahel kasutatakse selle rühma kohta lühendit **AcO**.

Atsetoksüülrühmas on atsetüülrühma süsiniku aatom üksiksideme kaudu seotud veel ühe hapniku aatomiga. Sõnaosa "atsetoksüül-" on lühendatud vorm sõnaosakujust "atsetüüloksüül-", mis tähendab sedasama. 

Atsetoksüülrühm esineb näiteks äädikhappes, äädikhappe estrites ja atseetanhüdriidis.

Orgaanilises sünteesis kasutatakse alkoholide hüdroksüülrühma kaitseks molekuli atsetoksüülrühma sisseviimist, kuigi tegelikult kaitseb hüdroksüülrühma atsetoksüülrühma koosseisus olev atsetüülrühm. Asi toimib nii, et alkohol ei ole kuigi tugev nukleofiil ja võimsamate nukleofiilide, isegi amiinide juuresolekul, reageerivad just need alkoholi asemel.

Hüdroksüülrühma kaitse kõrvaldamiseks võib kasutada aluse vesilahust (pH > 9) või happe vesilahust (pH < 2). Viimast võib olla vaja kuumutada. Kasutada saab ka aluse anhüdriidi, näiteks naatriummetoksiidi metanoolis. Eriti kasulik on see siis, kui molekuli koosseisus on karboksüülhappe metüülester, sest siis ei teki hüdrolüüsi, nagu aluse vesilahuse kasutamisel tekiks. Atsetaatestri korral tuleb kasutada etoksiidi etanoolis.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Tallinna tänavast; Tartu tänava kohta vaatav artiklit Ümera tänav (Tartu)* |

---

Kaart
Ümera tänav koos Seli asumiga üle Laagna tee vaadates.
Ümera tänav 9, Tallinna Ümera Lasteaia hoone
**Ümera tänav** on kahesuunalise liiklusega tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Seli asumis.

Lasnamäe Põhikool, Ümera tänav 46
Lasnamäe Põhikool, Ümera tänav 46

Kirjeldus
---------

Tänav on Raadiku tänava pikendus suunaga itta Seli asumi lõppu. Enne lõppu jaguneb tee kaheks haruks (millest üks on kahesuunalise ja teine ühesuunalise liiklusega), sest ette jääb Seli männipark. Pärast parki saavad teeharud Seli busside lõpp-peatuse juures uuesti kokku ja tänav ristub varsti Sinimäe tänavaga, kus teeb täisnurkse vasakpöörde ja suubub lõpuks Laagna teele.

Ümera tänaval asuvad Ümera kaubanduskeskus, Ümera Lasteaed ja Lasnamäe Põhikool.

Ümera tänav sai nime 26. novembril 1982.

Galerii
-------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* Ümera tänav 7, paneelelamu tüüpprojekt 1-515/9ШÜmera tänav 7, paneelelamu tüüpprojekt 1-515/9Ш
* Ümera tänav 11, paneelelamu tüüpprojekt 1-515/9ШÜmera tänav 11, paneelelamu tüüpprojekt 1-515/9Ш
* Ümera tänav 11 ja 40, paneelelamud tüüpprojekt 1-515/9ШÜmera tänav 11 ja 40, paneelelamud tüüpprojekt 1-515/9Ш
* Ümera tänav 13AÜmera tänav 13A
* Ümera tänav 23, paneelelamu tüüpprojekt 1-515/9ШÜmera tänav 23, paneelelamu tüüpprojekt 1-515/9Ш
* Ümera tänav 38Ümera tänav 38
* Paneelelamu, Ümera tänav 60Paneelelamu, Ümera tänav 60

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ümera tänav** |

Viited
------

1. ↑  Tallinna tänavanimed. KNAB.
2. ↑  Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 305
**Hotel Pierre** on 41-korruseline korterhotellist kõrghoone Midtown Manhattani ärikeskuses New Yorgis East 61th Streeti ja Fifth Avenue nurgal Central Parki ääres.

160 meetri kõrgune elegantne hotell on uusbaroksete *beaux-arts*-stiili nüanssidega prantsuslikult uusrenessanslik ehitis, mis valmis aastatel 1928–1930. Selle projekteeris arhitektuuribüroo Schultze & Weaver. Algselt oli hoones 714 numbrituba, millest paljud muudeti suuremateks sviitideks. Tänapäeval on hotellis 189 hotellituba, millest 49 on sviidid, ning kolmel viimasel korrusel müüdav luksuslik katusekorter. Hotellis on aegade jooksul pikemalt peatunud paljud tuntud tegelased. 1981. aastal määras New York City Mälestusmärkide Säilitamise Komisjon hoone kaitsealuseks mälestusmärgiks (*New York City Landmark*) Upper East Side Historic Districti piirkonnas.

Pildigalerii
------------

* Kõrghoone fassaadKõrghoone fassaad
* Kõrghoone interjöörKõrghoone interjöör
* Vaade Central ParkistVaade Central Parkist

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Hotel Pierre** |

* Hotel Pierre'i ametlik veebileht
* Hotel Pierre'i hoone kirjeldus ja pildid veebilehel www.nyc-architecture.com
*Hot dog*
Hot dogi valmistamine Püünsi külas
***Hot dog*** on olemuslikult viinerisai, toit, mis koosneb keedetud või praetud vorstist pooleks lõigatud kukli vahel. Algupära pole päris selge, on näiteks väidetud, et esmalt valmistas seda 17. sajandi lõpul Saksamaa linna Coburgi lihunik Johann Georghehner, kes hakkas seda hiljem Frankfurdis müüma. Roog jõudis saksa sisserännanutega Ameerika Ühendriikidesse, kust levis hiljem ülejäänud maailma. Vorstina kasutati algselt väikest keeduvorsti viinerit (tuletis Viini vorstist, sks k *Wiener Würstchen*, aga ka *frankfurter, Frankfurter Würstchen*'i järgi, mõlemad linnad nimetavad end toidu päritolukohaks), tänapäeval kasutatakse ka muid vorste.

Nimetuse päritolu
-----------------

Frankfurteri müügikoht New Yorgis 1906. aastal
Ka eesti keeles tsitaatsõnana püsinud *hot dog*'i (otsetõlkes kuum koer) päritolu pole päris selge, mõne versiooni kohaselt on see tuletatud USA-sse sakslaste poolt nii toidu kui ka taksikoera sissetoomisest. 1890. aastatel kirjeldatakse USA ülikooliväljaannetes *hot dog*'e.

Variatsioonid
-------------

Thomas Edisoni lühikomöödia *hot dog*'i valmistamisest
Norra *hot dog –* pølse
*Hot dog*'ile lisatakse vastavalt kohalikele eripäradele ja kliendi soovidele erinevaid kastmeid ja lisandeid, nii on Islandil tavaline lisada majoneesi, sinepit ja praetud sibula helbeid, vorst on reeglina lambalihast. Norra *hot dog*'i versioon pølse koosneb aga lavašši või *tortilla* sarnasest leivast, mis mässitakse ümber vorsti. Islandi pealinna Reykjavíki *hot dog*'i müügikoht on 1937. aastast peale tegutsenud.

Eesti
-----

Ligikaudu kaheksakümnendatel aastatel jõudis *hot dog* eesti keelde, kuid Võrus on müüdud ka omakeelset versiooni – lämmi pini (kuum peni).

Vaata ka
--------

* Hamburger
* Kiirtoit
* Viiner

Viited
------

1. ↑  "Dachshunds, Dog Wagons and Other Important Elements of Hot Dog History". *NHDSC*. Originaali arhiivikoopia seisuga 25.01.2021. Vaadatud 18.02.2021.
2. ↑  Wulff, Alexia (14. november 2016). "A brief history of the hot dog". *The culture trip*. Vaadatud 18.02.2021.
3. 1 2  Sedrik, Meeli (18. veebruar 2021). "Lugeja küsib: kust tuleb toidunimetus hot dog?". *ERR Novaator*. Vaadatud 18.02.2021.
4. ↑  "Why Norway loves its own take on the hot dog". *BBC*. 14. mai 2019. Vaadatud 18.02.2021.
5. ↑  "The famous icelandic hot dog". *Wake up Reykjavík*. Vaadatud 18.02.2021.
**Baltic Queen** on Eesti laevafirma Tallink parvlaev, mis on ehitatud STX Europe'i laevatehases Raumas. Laev sõidab Tallinna–Mariehamni–Stockholmi liinil Tallinki kaubamärgi all.

Laeva ajalugu
-------------

Laev telliti 11. aprillil 2007. Liin, mida laev sõitma hakkab, oli pikka aega lahtine ning kuigi Soome ajalehele Turun Sanomat intervjuu andnud Tallinki juhatuse liige Keijo Mehtonen jõudis juba teatada, et see laev asendab tõenäoliselt Silja Europa Turu–Maarianhamina–Stockholmi liinil, teatas 5. novembril Tallinki juhatuse esimees Enn Pant, et uus laev hakkab sõitma Tallinna–Stockholmi liinil. 22. aprillil 2008 pandi laevale Raumas kiil.

Laev lasti vette 5. detsembril 2008, mil see sai nime Baltic Queen. Laeva ristiemaks sai Tallink Silja Oy juhi Keijo Mehtose lapselaps Mea Mehtonen..

Tallink Grupi tütarfirma Tallink High Speed Line Ltd. võttis 16. aprillil 2009 Raumas STX Europe'i laevatehases laeva vastu. Baltic Queen jõudis Tallinna 19. aprillil 2009. 22. aprillil toimus Tallinki, Tallinna Sadama ja SEB Panga ühisüritus klientidele. 23. aprillil Tallinna Sadamas avatud uste päeval näitas Tallink huvilistele laeva. Esimese reisi tegi Baltic Queen 24. aprillil.

26. novembrist 11. detsembrini 2009 asendas Baltic Queen remonti läinud Silja Europat liinil Turu–Stockholm.

Kuni 6. augustini 2014 sõitis Baltic Queen Tallinna–Mariehamni–Stockholmi liinil.

Alates 7. augustist 2014 sõitis Baltic Queen Tallinna–Helsingi liinil ning seoses sellega asendas Baltic Queeni Tallinna–Stockholmi liinil Romantika. Seetõttu jäi Riia–Stockholmi liinile vaid üks laev, Isabelle, mis väljus kummastki sadamast ülepäeviti.

12. septembril 2016 teatas Tallink, et laev naaseb Tallinna–Stockholmi liinile 13. detsembril, vahetades välja Romantika, mis hakkab taas sõitma Riia–Stockholmi liinil. Tallinna–Helsingi liinile jääb Silja Europa.

Seoses koroonapandeemiaga sõidab laev juulist 2020 kuni jaanuarini 2021 liinil Tallinn–Turu, lisaks teeb reise 2020 suvel liinil Tallinn–Mariehamn. [*viide?*]

* Uus Baltic QueenUus Baltic Queen
* Vaade Tallinna poole tekiltVaade Tallinna poole tekilt
* Tallinna pilvelõhkujad laeva aknastTallinna pilvelõhkujad laeva aknast
* Tallinki korstnamärgiga korstenTallinki korstnamärgiga korsten

Viited
------

1. ↑  Talous Sanomat 12. 4. 2007: Tallink tilaa Aker Yardsilta uuden risteilijän Turku-Tukholma -välille,
2. ↑  Tallink-Silja sijoittaa uuteen laivaan
3. ↑  Tallinki uue laeva kiil pannakse täna
4. ↑  Tallinki uus kruiisilaev sai nimeks Baltic Queen
5. ↑  "Tallink sai täna M/L Baltic Queeni kätte", Logistikauudised.net, 16. aprill 2009
6. ↑  "Tallinki uus kruiisilaev Baltic Queen jõudis Tallinnasse", EPL Online, 19. aprill 2009

Välislingid
-----------

* Baltic Queen Tallinki kodulehel
* Baltic Queen Fakta om Fartyg (*rootsi keeles*)
* Tallinna–Stockholmi liinile jääb ajutiselt sõitma üks laev (ETV)
* Tallinki uus kruiisilaev Baltic Queen jõudis Tallinnasse ERR, 19. aprill 2009
Paalisõlm. Jaan Künnapi foto
**Paalisõlme** ehk **briti varianti paalsteeki** kasutatakse taimtrossile või liinile ou tegemiseks.
Mägironijate ja alpinistide hulgas nimetusega **surmasõlm** ning päästjatel **päästesõlm**.

Paalisõlme on esimest korda mainitud Sir Henry Mainwaringi raamatus "The Sea-man`s Dictionary" (1644).

Esimest korda oli seda sõlme kujutatud joonisel David Steeli raamatus "Elements and Practice of Rigging and Seamanship" (1794).

Paalisõlm leiti 1954. aastal väljakaevamistel muistse Egiptuse vaarao Hufu hauakambrist. Hufu oli Vana-Egiptuse Vana riigi 4. dünastia teine kuningas. Tema valitsemisaeg langes umbkaudu aastatesse 2589–2566 eKr. Maadeavastaja John Smith kirjeldas sõlme esimest korda meremeeste sõnaraamatus "A Sea Grammar" (1627). Alpinistidele esitles paalisõlme kuuskümmend aastat tagasi Prantsuse alpinist Gaston Rebuffat (1921–1985). Paali ehk surmasõlme kontrollsõlmega kasutatakse köie kiireks kinnitamiseks mingi suurema tugipunkti külge. Kui sõlme tegemisel köie ots jääb sissepoole – briti variant.

Kirjandus
---------

* Jaan Künnap. *Sõlmed ja pleisid*. 2016. ISBN 9789949388738
* Clifford W. Ashley. *The Ashley Book of Knots*. Doubleday & Company, Inc. New York, 1944.
**Paala järv** (varem ka **Valuoja paisjärv**) on paisjärv Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi linna Paalalinna linnaosas.

Järve pindala on 6 ha, kaldajoone pikkus 1,631 km ja valgla suurus 13 km². Järv koosneb kahest osast, ülemine osa on väiksem ja asub 77,5 m kõrgusel merepinnast, alumine osa asub 75,5 m kõrgusel. Alumine osa on suurem ja selle kaldale on rajatud supelrand. Järve kahe osa vahele on rajatud jalakäijate sild.

Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda ning on avalikult kasutatav veekogu.

Ajalugu
-------

Järv paisutati 1960. aastatel samaaegselt Paalalinna suurte kortermajade ehitamisega. Talvel 1967–1968 viisid maaparandusvalitsuse masinad oru turbast tühjaks ja järgmiseks suveks oli paisjärv vett täis.

Aastal 2011 nimetati seni Valuoja paisjärve nime kandnud veekogu ametlikult ümber Paala järveks. Järv oli Viljandi elanike seas juba ammu enne seda tuntud just Paala järvena.

Kalastik
--------

2018. aastal tehtud uuringu käigus läbi viidud katsepüügiga püüti järvest üheksat liiki kalu, nende hulgas ahvenat, haugi, latikat ja linaskit.

Vaata ka
--------

* Viljandi järv

Viited
------

1. 1 2 3  Paala järv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 30.01.2017)
2. ↑  Paala järv keskkonnaportaalis (vaadatud 30.01.2017)
3. ↑  "Paalalinn — põllule ehitatud linnaosa, kus eramutega aedlinn kohtub kortermajadega". *Sakala*. 23.05.2010. Vaadatud 30.01.2014.
4. ↑  Hanneli Rudi (11.03.2012). "Eesti järved saavad uued nimed". *Postimees*. Vaadatud 30.01.2014.
5. ↑  Madis Luik (15.05.2018). "Uuring andis Paala järve kalastikule hea hinnangu". *Sakala*. Vaadatud 16.05.2018.

Välislingid
-----------

* Viljandi Paala järve ehitamine 1969 kuni 1971 - YouTube video
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib mütoloogilisest tegelasest; Knut Hamsuni teose kohta vaata artiklit Paan (Hamsun); selle järgi tehtud tummfilmi kohta vaata artiklit Paan (tummfilm); Mihhail Vrubeli maali kohta vaata artiklit Paan (maal)* |

---

Mihhail Vrubeli maal "Paan" (1900)
**Paan** (kreeka *Pan*) oli vanakreeka mütoloogias kitsekarjuste ning lamburite jumal, lõbus ja lärmakas metsavaim. 

Tal oli palju kultuse- ja ohverdamiskohti, sealhulgas Paani koopad Ateena Akropoli mäekülje sees. Paani kultuse keskus oli Arkaadias.

Paani kujutati üsna inetuna: tal olid kitsejalad ning sageli ka kitsepea ja -sarved. 

Ta uitas metsades ja mägedes ning mängis karjaseflööti süürinksit – pilliroost vilepilli. 

Paan oli alatasa armunud mõnesse nümfi, kuid ebameeldiva välimuse tõttu ta vastuarmastust ei leidnud. 

Oma äkiliste ja ootamatute ilmumiste ning mitmesuguste helide tekitamisega põhjustas ta segadust, mistõttu on tema järgi nime saanud paanika.

Paani vaste rooma mütoloogias on Faunus.

*Selle artikli kirjutamisel on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Pan (god) seisuga 23.08.2011.*

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Paan** |
Aristaios. 2. sajandi skulptuur
**Aristaios** oli vanakreeka mütoloogias Apolloni ja Kyrene poeg, Teeba printsessi Autonoe abikaasa ning Aktaioni isa.

Aristaios sündis Küreenes, linnas Liibüa rannikul, mille tema ema oli asutanud. Hermese palvel andis Gaia talle ambroosiat ja tegi ta sellega surematuks. Nümfid, sealhulgas Melissa, õpetasid talle, kuidas teha piimast juustu, kuidas kasvatada mesilasi ja oliive ning kuidas teha võrke ja lõkse loomade püüdmiseks. Kõike seda õpetas Aristaios pärast inimestele ja sellepärast austati teda põllumajanduse, puu- ja karjakasvatuse ning jahinduse jumalana. Tema kultus oli lähedane Apolloni kultusele.

Pärastpoole täiendas ta end kentaur Cheironi juures Boiootias. Ta abiellus Boiootia pealinna Teeba kuninga Kadmose tütre Autonoega. Nad said pojad Aktaioni, Charmose ja Kallikarpose ning tütre Makrise.

Kui Aristaiose surelik naine elust lahkus, olid nende lapsed juba täiskasvanud ega vajanud isa hoolt. Aristaios läks rändama. Delfi oraakli soovitusel alustas ta Keose saarelt. Seal elasid Siiriuse kummardajad, kes kannatasid katku käes. Aristaios selgitas kohalikele, et saareelanike seas on Atika kuninga Ikariose mõrvarid. Kui need olid välja selgitatud ja hukatud ning Zeusi auks tempel püstitatud, katk lõppes. Zeus teatas, et sellest ajast puhub igal aastal neljakümne päeva jooksul pärast Siiriuse tõusmist külm tuul, mis jahutab Egeuse mere saari, aga kohalikud jätkasid igaks juhuks endistviisi ka Siiriuse kummardamist.

Edaspidi rändas Aristaios Sardiinias, Sitsiilias ja mujal kreeklaste kogukondades, õpetades oma teadmisi.

Tessaalias kohtas Aristaios Orpheuse naist Eurydiket ja temas süttis naise vastu kirg. Aristaiose eest põgenedes astus Eurydike mürkmaole ja suri maohammustusse.

Pärast seda surid kõik Aristaiose mesilased ära. Ta läks emalt abi küsima. Ema ütles, et vana ja tark merejumal Proteus oskab kindlasti aidata. Proteuselt nõu saamine oli keeruline, sest ta ei ennustanud ega nõustanud kunagi vabatahtlikult, vaid ainult sunniviisil. Teda polnud ka lihtne kinni püüda, sest ta võis oma kuju muuta nii, nagu ise tahtis. Siiski reisis Aristaios Proteuse lemmikkohta Pharose (mõne allika järgi Karpathose saarele, püüdis Proteuse kinni ega lasknud lahti, kuigi too endale igasuguseid jõledaid kujusid võttis. Lõpuks võttis Proteus löödult oma õige kuju tagasi ja ütles, et Aristaios peab ohverdama jumalatele ja jätma korjused ohverdamispaigale. 9 päeva pärast pidi ta minema korjuseid vaatama. Aristaios tegigi nii ja leidis ühe korjuse seest suure mesilaspere. Edaspidi ei tabanud tema mesilasi enam õnnetused ega hädad.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Aristaios** |
**Heuvelland** on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Ieperi haldusringkonnas.

Heuvellandi (*heuvel* tähendab tõlkes mäge, *land* maad) kõrgeim mägi on Kemmelberg (156 m).

Asulad
------

Heuvelland jaguneb järgmisteks osavaldadeks ja asulateks:

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Rooma numbritega on tähistatud osavallad. Kollakaks toonitatud alad tähistavad linnastunud piirkondi. | 

| # | Nimi | Pindala(km²) | Elanikke (2001) |
| --- | --- | --- | --- |
| I | Kemmel | 12,99 | 1170 |
| II | Wijtschate | 26,24 | 2109 |
| III | Wulvergem | 3,50 | 264 |
| IV | Nieuwkerke | 17,49 | 1513 |
| V | Dranouter | 10,73 | 703 |
| VI | Loker | 6,80 | 572 |
| VII | Westouter | 11,64 | 1422 |
| VIII | De Klijte | 4,93 | 576 |

 |

* KemmelKemmel
* KemmelKemmel
* DranouterDranouter
* LokerLoker
* LokerLoker
* De KlijteDe Klijte
* NieuwkerkeNieuwkerke
* WijtschateWijtschate

Viited
------

1. ↑  Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

 Heuvellandi vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (hollandi, prantsuse ja inglise keeles keeles)
* Site du Westhoek (hollandi keeles)

Lääne-Flandria provintsi vallad

Alveringem | Anzegem | Ardooie | Avelgem | Beernem | Blankenberge | Bredene | Brugge | Damme | De Haan | De Panne | Deerlijk | Dentergem | Diksmuide | Gistel | Harelbeke | Heuvelland | Hooglede | Houthulst | Ichtegem | Ieper | Ingelmunster | Izegem | Jabbeke | Knokke-Heist | Koekelare | Koksijde | Kortemark | Kortrijk | Kuurne | Langemark-Poelkapelle | Ledegem | Lendelede | Lichtervelde | Lo-Reninge | Menen | Mesen | Meulebeke | Middelkerke | Moorslede | Nieuwpoort | Oostende | Oostkamp | Oostrozebeke | Oudenburg | Pittem | Poperinge | Roeselare | Ruiselede | Spiere-Helkijn | Staden | Tielt | Torhout | Veurne | Vleteren | Waregem | Wervik | Wevelgem | Wielsbeke | Wingene | Zedelgem | Zonnebeke | Zuienkerke | Zwevegem
Anne Spiegel (2016)
**Anne Spiegel** (sündinud 15. detsembril 1980 Leimenis Baden-Württembergi liidumaal) on Saksamaa poliitik, ta on erakonna Liit 90/Rohelised liige. Ta on 15. detsembrist 2021 Saksamaa pereasjade, pensionäride, naiste ja noorte minister.

2016. aasta maist kuni 2021. aasta maini oli ta Rheinland-Pfalzi liidumaa pere-, naiste-, noorte-, integratsiooni- ja tarbijakaitseminister ning 2021. aasta jaanuarist ka keskkonna-, energeetika-, toitumis- ja metsaminister. Alates 18. maist 2021 kuni 15. detsembrini 2021 oli ta Rheinland-Pfalzi liidumaa kliimakaitse-, keskkonna-, energeetika- ja liikuvusminister ning liidumaa asepeaminister.

Ta sündis aastal 1980 Leimenis Baden-Württembergi liidumaal. Ta kasvas üles Speyeris ja Ludwigshafen am Rheinis. Aastal 2000 lõpetas ta gümnaasiumi. Seejärel õppis ta politoloogiat, filosoofiat ja psühholoogiat Darmstadti Tehnikaülikoolis, Johannes Gutenbergi Mainzi Ülikoolis, Mannheimi Ülikoolis ja Salamanca ülikoolis Hispaanias. Aastal 2007 kaitses ta M.A. kraadi Mainzi Ülikoolis.

15. detsembrist 2021 on ta Saksamaa pereasjade, pensionäride, naiste ja noorte minister.

Isiklikku
---------

Ta on abielus, tema abikaasa on šotlane ning neil on neli last. Tema emapoolne vanaema on itaallane (pärit Sitsiiliast).

Välislingid
-----------

* Anne Spiegeli koduleht (saksa keeles)
**Georg Rajasaar** (21. aprill 1921 Tšember, Penza oblast, Venemaa – 18. detsember[*viide?*] 1998) oli eesti tehnikateadlane.

Elulugu
-------

Lõpetas 1948 Tartu 5. õhtukeskkooli ja 1956 EPA insener-mehaanikuna. 1956–61 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudi noorem- ja vanemteadur ning 1961–66 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) mehhaniseerimisosakonna vanemteadur.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: teravilja kuivatamise tehnoloogiad, loomakasvatuse mehhaniseerimine. Konstrueerinud põlevkivi- ja õliküttel töötava haljassöötade konveierkuivati. Üle 10 teadustrükise.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. ↑

Teoseid
-------

* Heinakoristustööde mehhaniseerimine (kaasautor A. Tiigimäe). Tallinn, 1963
* Elekterkeevitus (kaasautor E. Sepp). Tallinn, 1982.

Kirjandus
---------

* Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituudi teaduskoosseisu biobibliograafia 1947–1990. Tallinn, 1992, 63
* Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituut 1946–2006. Saku, 2006, 73.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Anne Reintamm-Laantee** (1. juuni 1930 Tallinn – 31. oktoober 2013 Tallinn) oli eesti ja Rootsi geoloog.

Elulugu
-------

Lõpetas 1950 Stockholmi eesti keskkooli ja 1957 Stockholmi Ülikooli loodusteaduskonna; fil-kandidaat (1957, Stockholmi Ülikool), *fil. lic.* (geoloogia, 1965, Uppsala Ülikool), väitekiri "Microfossils from the Swedish Alum Shale Formation". Töötas 1953–1966 ja 1973–1994 Rootsi geoloogiateenistuse geoloogina Stockholmis ja Uppsalas, 1966–1970 USA-s ja Peruus, 1970–1973 Uruguays, 1973–1975 ka Rootsi Loodusmuuseumis, 1994– talupidaja Eestis.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: vana- ja keskaegkonna kivimite mikropaleontoloogia.

Teoseid
-------

* Microfossils from the Swedish Alum Shale Formation. Uppsala, 1965.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. ↑  TLÜAR väliseesti isikud

Kirjandus
---------

* Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm, 1984, 107
* Eesti geoloogia: biograafiline teatmik. Tallinn, 1995, 100.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Walter** Adolph **Gropius** [v'alter 'aadolf gr'oopius] (18. mai 1883 Berliin – 5. juuli 1969 Boston) oli saksa arhitekt, Bauhausi asutaja.

Ka tema isa oli arhitekt. 

Gropius lahkus 1934. aastal, pärast natsipartei võimuletulekut, Saksamaalt. Ta elas ja töötas Inglismaal, sealt siirdus aga USA-sse, kus ta ka 1969. aastal suri.

Walter Gropiuse materjalikäsitlus oli omas ajas väga moodne ja uuenduslik. Tema projekteeritud hooneid võrreldakse tihti abstraktsionismiga maalikunstis.

Tähtsamad projektid
-------------------

* Bauhausi koolimaja, 1919–1925, Dessau (Saksamaa)
* Gropius House, 1937, Lincoln (Massachusetts)
* Harvard Graduate Center, 1950, Cambridge (Massachusetts)
* Pan Am Building – lennuettevõtte Pan Am peakorter, 1963, New York

Tunnustus
---------

* 1956 – Briti Arhitektide Kuningliku Instituudi kuninglik kuldmedal
* 1959 – Ameerika Arhitektide Instituudi kuldmedal
* 1961 – Goethe auhind
* 1962 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia liikmeks

Isiklikku
---------

Gropius abiellus oma armukese Alma Schindleriga pärast Alma abikaasa Gustav Mahleri surma. See abielu ei kestnud kaua ning Alma abiellus hiljem Franz Werfeliga.
Anne Valmas Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu koosolekul Eesti Rahvusraamatukogus
**Anne Valmas** (28. oktoober 1941 – 25. juuli 2017) oli eesti raamatukogundustegelane ja raamatuloolane, kelle uurimistöö keskendus väliseesti temaatikale.

Haridus- ja töökäik
-------------------

Anne Valmas lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli 1965. aastal ja töötas pärast seda raamatukogunduse ja bibliograafia erialal mitmes raamatukogus.

1997. aastal kaitses ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis magistritöö (teadusmagister) teemal "Eesti raamat paguluses: kirjastustegevus ja kultuuritaust" (juhendaja Mare Lott).

2003. aastal kaitses ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis samal aastal ilmunud kaheköitelise doktoritöö "Eestlaste kirjastustegevus välismaal 1944–2000" (juhendaja Mare Lott).

Ta on töötanud bibliograafina Tallinna Tehnikaülikooli raamatukogus ning osalenud Eesti Rahvusraamatukogu väljaarendamises teenindusdirektori ning kultuuri- ja kunstiosakonna juhatajana. 

1989. aastal asus ta tööle Teaduste Akadeemia Raamatukogus, praegu Tallinna Ülikooli Akadeemiline Raamatukogu, kus ta töötas direktorina aastail 1998–2003, väliseesti kirjanduse osakonna juhatajana ja teadurina. Alates 2008. aastast juhatas ta Tallinna Ülikooli Akadeemilise Raamatukogu väliseesti kirjanduse keskust.

Ta osales ka Väliseesti arhiivide töörühma ja Rahvuskaaslaste programmi arhiivikomisjoni ning Eesti Pedagoogika Arhiivmuuseumi ja Harju Maakonnaraamatukogu nõukogude töös ning oli Eesti raamatukoguhoidjate biograafilise andmebaasi peatoimetaja.

Teoseid
-------

* Märt Raud ja tema looming. Tallinn, 1991
* artiklikogumik "Kodutanumast kaugemal" (1994)
* Eesti raamat paguluses. Tallinn, 1997
* Eestlaste kirjastustegevus välismaal 1944-2000. Tallinn, 2003
* artiklikogumik "Raamatumõtted" (2006)
* koos Vahur Mäega kogumik "Eesti teadlased paguluses" (2009)
* koos Vahur Mäega kogumik "Eesti teadlased ja insenerid välismaal" (2011)
* Varjust valgusesse. Erihoiust väliseesti kirjanduse keskuseks (1974-2010). Tallinn, 2017
* artiklid väliseesti kultuurist ja kirjastustegevusest

Tunnustus
---------

* 1992 Välismaise Eesti Kirjanike Liidu preemia
* 1993 Eesti Kultuurifondi aastapreemia
* 1995 Friedrich Puksoo auhinnafondi tunnustus
* 1997 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (järjekindel tegevus raamatukoguhoidjate huvide kaitsjana)
* 2001 Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2004 Friedrich Puksoo preemia
* 2011 Tallinna Ülikooli teenetemärk
* 2016 Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu auliige

Viited
------

1. ↑  "ERÜ veebileht". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. juuli 2017. Vaadatud 26. juulil 2017.
2. ↑  In memoriam Anne Valmas. Eesti Päevaleht (Rootsi), 9. august 2017
3. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 3584

Välislingid
-----------

* Anne Valmas Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* Baltic Heritage Network
Williams Renault FW18, mille roolis tuli Damon Hill 1996. aastal maailmameistriks
Mika Häkkise 1998. aasta McLaren MP4-13
Sebastian Vetteli 2011. aasta Red Bull RB7
**Adrian Martin Newey** (sündinud 26. detsembril 1958 Stratford-upon-Avonis) on Suurbritannia aerodünaamikainsener, kõige rohkem Vormel 1 meistriks tulnud konstruktor. Tema kolmele Vormel 1 meeskonnale konstrueeritud autodega on tuldud kümme korda konstruktorite maailmameistriks ja kümme korda individuaalseks meistriks.

Adrian Newey lõpetas 1980. aastal Southamptoni ülikooli lennunduse ja kosmonautika erialal. Seejärel töötas ta Fittipaldi ja Marchi Vormel 1 meeskonnas ning Vormel 2 sarjas.

Aastal 1990 värbas Patrick Head ta Williamsi peakonstruktoriks ja sellest sai alguse tema võidukas karjäär. Juba 1992. aastal tuli Adrian Newey loodud Williams konstruktorite meistriks ja aitas maailmameistriks Nigel Manselli. Aastatel 1991–1997 võitsid Adrian Newey konstrueeritud Williamsid 58 võistlust, neli sõitjate tiitlit ja viis konstruktorite tiitlit.

Aastal 1998 asus Newey tööle McLarenisse. Tema loodud McLaren võitis 1998. aastal konstruktorite tiitli ning tõi 1998. ja 1999. aastal individuaalse tiitli Mika Häkkisele.

2005. aasta hooaja lõpus asus ta tööle Red Bulli meeskonnas. Aastatel 2010–2013 tulid Adrian Newey loodud Red Bullid nii konstruktorite kui ka sõitjate maailmameistriks.

Konstruktorite meistrid
-----------------------

* 1992 – Williams FW14B
* 1993 – Williams FW15C
* 1994 – Williams FW16
* 1996 – Williams FW18
* 1997 – Williams FW19
* 1998 – McLaren MP4/13
* 2010 – Red Bull RB6
* 2011 – Red Bull RB7
* 2012 – Red Bull RB8
* 2013 – Red Bull RB9
* 2022 – Red Bull RB18

Individuaalsed meistrid
-----------------------

* 1992 Nigel Mansell
* 1993 Alain Prost
* 1996 Damon Hill
* 1997 Jacques Villeneuve
* 1998–1999 Mika Häkkinen
* 2010–2013 Sebastian Vettel

Viited
------

1. ↑  Adrian Newey

Välislingid
-----------

* Adrian Newey Red Bulli lehel
* Adrian Newey Grandprix.com