recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jordani maatriksiks** nimetatakse blokk-diagonaalset maatriksit, mis koosneb **Jordani kastidest**. Jordani kastiks nimetatakse ruutmaatriksit, mille kõik peadiagonaali elemendid on võrdsed, vahetult peadiagonaali kohal asuvad elemendid on ühed, ent ülejäänud elemendid on nullid.

Näited
------

Näiteks Jordani maatriks

{\displaystyle {\begin{pmatrix}3&1&0&0&0\\0&3&0&0&0\\0&0&2&1&0\\0&0&0&2&1\\0&0&0&0&2\\\end{pmatrix}}}
koosneb Jordani kastidest

{\displaystyle {\begin{pmatrix}3&1\\0&3\\\end{pmatrix}}}
ja
{\displaystyle {\begin{pmatrix}2&1&0\\0&2&1\\0&0&2\\\end{pmatrix}}.}

Jordani normaalkuju
-------------------

Iga ruutmaatriks üle algebraliselt kinnise korpuse sarnaneb mõne Jordani maatriksiga. Sellist Jordani maatriksit nimetatakse vastava ruutmaatriksi **Jordani normaalkujuks**. 

Kui maatriks sarnaneb Jordani maatriksiga, mis koosneb vaid 1-järku Jordani kastidest (st diagonaalse maatriksiga), siis nimetatakse seda maatriksit diagonaliseeritavaks.

Vaata ka
--------

* Sarnased maatriksid
**"Viiuldaja katusel"** (inglise "Fiddler on the Roof") on üks tuntumaid Broadway muusikale. 

Muusikali helilooja on Jerry Bock, libreto autor on Joseph Stein ja laulutekstide autor Sheldon Harnick. Muusikal põhineb Šolem Alejchemi teosel "Piimamees Tevje". 

Maailmaesietendus toimus 22. septembril 1964 Broadway Imperial Theatres ning lavastust mängiti seal rohkem kui 3000 korda. Muusikal on võitnud ka üheksa Tony auhinda.

Muusikal räägib juutide elust Venemaa keisririigis enne keisri kukutamist.

Muusikali pealkiri on võetud Marc Chagalli maali "Viiuldaja" (inglise "The Fiddler") järgi.

Lavastused Eestis
-----------------

* 1989 – Estonias (lavastaja Georg Malvius; peaosades Jüri Krjukov / Peeter Oja, Helgi Sallo / Katrin Karisma)
* 2003 – Vanemuises (lavastaja Vahur Keller; peaosades Hannes Kaljujärv ja Kaire Vilgats)
* 2016 – Estonias (lavastaja Georg Malvius; peaosades Mait Malmsten ja Evelin Võigemast / Liina Vahtrik)

Populaarseid laule muusikalist
------------------------------

* „Oleksin ma rikas"
* „Kosjamoor"
* „Tõuseb päike, loojub päike"

Viited
------

1. ↑  Viiuldaja katusel. Rahvusooperi Estonia veebileht (vaadatud 15.08.2019).
Jorge Donn (1977)
**Jorge Raúl Itovich Donn** (25. veebruar 1947 Ciudad Jardín, Buenos Airese provints – 30. november 1992 Lausanne) oli Argentina päritolu balletitantsija. 

Donn õppis balletitantsijaks Buenos Aireses Teatro Colóni balletikoolis. 1963. aastal siirdus ta Brüsselisse, et astuda Maurice Béjart'i balletitruppi Ballet du XXe Siècle. Varsti edutati ta seal solistiks. Tema lavapartneriteks olid tuntud baleriinid, näiteks Suzanne Farrell, Maia Plissetskaja, Jekaterina Makarova ja Natalija Makarova.

Jorge Donn oli aastatel 1980–1987 Ballet du XXe Siècle kunstiline juht. Alates 1990. aastast töötas ta taas Béjart'iga, nüüd juba tema uues trupis Béjart Ballet Lausanne. 

Donn suri novembris 1992.

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

1997. aastal lavastas Béjart ühevaatuselise balleti "Le Presbytère... Ballet for Life" rokkansambli Queen ja Mozarti muusikaga. Lavastuse stsenograaf oli Gianni Versace. Ballett oli pühendatud kõigile neile, kes surid enne oma aega. Esmajärjekorras peeti silmas Queeni solisti Freddy Mercuryt ja Jorge Donni. Esietendus toimus jaanuaris 1997 Pariisis Théâtre national de Chaillot' laval.

Välislingid
-----------

* Jorge Donn andmekogus IMDb (inglise) Muuda Vikiandmetes
Viive Noor Eesti Rahvusraamatukogus 6. veebruaril 2014 konkursi "25 kauneimat Eesti raamatut" ja "5 kauneimat lasteraamatut" 2013 autasustamisel
Viive Noor esinemas Balti Raamatumessil 6. mail 2010
**Viive Noor** (sündinud 7. oktoobril 1955) on eesti graafik.

Lõpetanud Tallinna 46. Keskkooli, töötas aasta Joonisfilmis. 1976. aastal astus Eesti Riiklikku Kunstiinstituuti moekunsti erialale. Lõpetas 1981. aastal *cum laude*. Lõputööna esitas komplekti rahvuslikel ainetel kostüüme ning graafika erialal lõputöö "Lasteraamatuillustratsioonid ja kujundus".

Tema teoseid asub Eesti Rahvusraamatukogu kunstikogus, Eesti Lastekirjanduse Keskuse kunstikogus, Hiroko Mori & Stasys Museumi kogus Jaapanis ning paljudes erakogudes Eestis, Jaapanis, Lätis, Leedus, Prantsusmaal, Soomes, Saksamaal, Venemaal jm.[*viide?*]

Viive Noor on Eesti Kujundusgraafikute Liidu juhatuse liige, raamatugraafika sektsiooni esimees.[*viide?*]

Ta töötab Eesti Lastekirjanduse Keskuses kunstieksperdi ja kuraatorina ning Eesti Kunstiakadeemia Avatud Akadeemia illustratsiooni õppejõuna. On Tallinna illustratsioonitriennaali "Pildi jõud" (TIT) – Läänemere maade raamatukunstnike näitus-konkurss – algataja, organisaator ja kuraator (2003, 2006, 2009, 2013).

Tunnustus
---------

* 2020 Valgetähe V klassi teenetemärk
* 2009 Muhvi auhind

### Konkursiauhinnad

* 1981, 1991, 1995, Raamatukunstikonkurss "25 kauneimat Eesti raamatut", illustratsioonide eest diplom, Tallinn
* 1991 Balti riikide ja Valgevene raamatukunstikonkurss, illustratsioonide eest diplom, Minsk
* 1995 "Stabilo Swan Estonia" auhind illustratsioonide eest, Tallinn
* 1997 Vilniuse rahvusvaheline raamatukunstitriennaal, illustratsioonide eest diplom, Vilnius
* Raamatukunstikonkurss "5 kaunimat lasteraamatut", illustratsioonide eest (2 diplomit 1998, 2 diplomit 2004, Tallinn, diplom 2005)

Viited
------

1. ↑  Viive Noor, Eesti Lastekirjanduse keskus
2. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 20005
3. ↑  Viive Noore juubelinäitus jõudis Viljandisse, Viljandimaa, 2006

Välislingid
-----------

* Maris Podekrat. Viive Noor joonistab kahupäid, kel must täpp suu juures. Eesti Päevaleht. 4. veebruar 2006
**Kõrge pisarviljak** ehk **kõrge kivijugapuu** ehk **kahikatea** (*Dacrycarpus dacrydioides*) on Uus-Meremaal endeemne okaspuu kivijugapuuliste sugukonna pisarviljaku perekonnast.

Tüvi
----

Puu kasvab 55 meetri kõrguseks ning on Uus-Meremaa kõrgeim pärismaine puu. Enne ulatuslikku raiet oli teada üle 60 m kõrgusi kõrgeid pisarviljakuid, kuid praegune kõrgeim puu Pirongia metsakaitsealal on 55 m kõrgune. 

Tüvi on aluselt toestatud.

Võra
----

Võra on laikoonusjas.

Lehed
-----

Okkad on lineaalsed, nõeljad, igihaljad. Asetsevad võrsetel vahelduvalt. Noorel taimel on okkad naaskeljad, 3–8 mm pikkused. Nad on alusel keerdus ning asetsevad tasapinnaliselt laiali ümber võrse. Täisküpse pisarviljaku lehed on soomusjad, 1–2,5 mm (kuni 3 mm) pikkused ning paiknevad võrse vastu liibunult.

Kõrge pisarviljaku käbid

Käbi
----

Kõrge pisarviljaku viljadeks on oranži kuni punase (erkpunase) lihaka seemnerüüga 3–5 mm suurused seemned.

Paljunemine
-----------

Kõrge pisarviljak on tuultolmleja.

Seemneid levitavad linnud, kes söövad lihakat seemnerüüd ning kannavad seemneid edasi väljaheitega.

Levila ja kasvukohad
--------------------

Kõrge pisarviljak on valdav liik Põhja- ja Lõunasaare soistes metsades ja märgaladel. Nüüdseks on suured pisarviljakumetsad raie tõttu kadunud. Salusid esineb lääneranniku raskesti ligipääsetavates soodes. Erametsades kasvavaid kõrge pisarviljaku puid tohib raiuda vaid erilubade alusel ning säästva metsamajandamise nõuetest kinnipidades. 

Kõrge pisarviljaku leviku kõrguspiir on 600 m.

Kasutamine
----------

Seemnerüüd on söödavad. Maooridele on see olnud tähtis toit. Et kõrge pisarviljaku puit ei lõhna, siis valmistati sellest kaste või eksportimiseks.

Looduskaitse
------------

Liik ei ole ohustatud.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **kõrge pisarviljak** |
**Robert Faurisson** (25. jaanuar 1929 Shepperton, Surrey krahvkond, Suurbritannia – 21. oktoober 2018 Vichy, Prantsusmaa) oli Prantsuse kirjandusteadlane, kes sai laiemalt tuntuks oma holokausti eitavate seisukohtadega.

Faurissoni isa oli prantslane ja ema šotlane. Ta õppis Sorbonne'i ülikoolis ja 1974–1979 õpetas kirjandust Lyoni ülikoolis. Kirjandusteadlasena uuris ta näiteks 19. sajandi Prantsuse luulet.

Ta kirjutas kirju mitmele Prantsuse ajalehele, seal hulgas eriti väljaandele Le Monde, milles esitas väiteid, et Teise maailmasõja ajal Saksamaal plaanilist juutide hävitamist ehk holokausti ei toimunud, et surmalaagrid olid tegelikult interneeritute laagrid ja neis ei olnud gaasikambreid inimeste tapmiseks. Samuti on ta seadnud kahtluse alla Anne Franki päeviku autentsuse ning väitnud, et see on võltsitud. Kriitikud on viidanud, et Faurisson ignoreeris teadlikult mitmeid päeviku osi, mis tema versiooniga ei sobinud. Prantsuse ajaloolane Valerie Igounet, kes kirjutas Faurissonist elulooraamatu, on teda nimetanud ajaloo võltsijaks.

Tal on ilmunud teosed "Lautréamont" (1971), "Arthur Rimbaud" (1972) ja "Gérard de Nerval" (1977).

Faurissoni õigust oma vaateid avaldada on sõnavabadusele viidates kaitsnud Noam Chomsky.

1989. aasta septembris sai Vichys koeraga jalutanud Faurisson kolme mehe käest peksa. Peksjad kuulusid väidetavalt organisatsiooni Juutide Mälestuse Pojad. Faurisson sai peksmise käigus lõualuumurru ja ta viidi haiglasse.

Faurissoni on korduvalt kohtus süüdi mõistetud, seejuures 2006. aasta oktoobris, mil ta mõisteti kolmeks kuuks tingimisi vangi.

Viited
------


1. 1 2  Adam Nossiter (22. oktoober 2018). "Robert Faurisson, Holocaust Denier Prosecuted by French, Dies at 89". *New York Times* (inglise keeles).`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
2. ↑  "How was it possible for Anne Frank, her family, and their friends to hide in the Secret Annex for 25 months without being discovered?". *Holocaust Denial on Trial* (inglise keeles). Emory Ülikool. Vaadatud 30. aprill 2023.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
3. ↑  "French Historian Who Dismisses Holocaust Is Beaten". *Los Angeles Times* (inglise keeles). 17. september 1989. Vaadatud 30. aprill 2023.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
**Viive Ernesaks** (kuni 1961. aastani **Säga**; 27. märts 1931 – 19. jaanuar 2023 Tartus) oli Eesti pianist, kontsertmeister, muusikapedagoog ja loometeoste muusikakujunduste autor. 

Ta oli tuntud klaveril improviseerijana raadiosaates "Virgutusvõimlemine".

Viive Ernesaks õppis Tartu Muusikakoolis, Tallinna 7. Keskkoolis ja Tallinna Muusikakoolis. 

Ta töötas Tallinna Koreograafiakoolis (1957–1959), teatris Estonia (1959–1965), Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris muusikaala juhatajana (1965–1977), Draamateatris (1977–1990), Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis jm. Alates 1990. aastast oli ta vabakutseline. Viive Ernesaks on teinud muusikalise kujunduse üle 150 lavastusele.

Elulooraamat
------------

Viive Ernesaks on kirjutanud elulooraamatu "Viiv: meenutusi eluteest, loomingust ja loojatest" (eessõna: Ago-Endrik Kerge, Varrak, Greif, 2006, ISBN 9789985311998).

Tunnustus
---------

* 2001 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Viive Ernesaks on töötanud koos paljude legendaarsete lavastajate ja näitlejatega. 

Viive Ernesaksa abikaasa Ants Ernesaks ja Gustav Ernesaks on vanaisade kaudu sugulased.

Viited
------

1. ↑  Kaie Ilves. Viive Ernesaks: mälestustest ja unistustest ma elangi. Lääne Elu, 27. märts 2016 (vaadatud 30.03.2017).
2. ↑  "Varrak. Viive Ernesaks. Viiv". Originaali arhiivikoopia seisuga 31. märts 2017. Vaadatud 30. märtsil 2017.
3. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 3486
4. ↑  Verni Leivak. Viive Ernesaks: kogu elu on juhus. Postimees, 20.02.2012 (vaadatud 30.03.2017)
5. ↑  MUUSIKA.EE Viive Ernesaks (vaadatud 30.03.2017).
**Robert Falcon Scott** (6. juuni 1868 Plymouth – arvatavasti 29. märts 1912 Antarktika) oli Briti mereväeohvitser ja polaaruurija. Scott juhtis kahte Antarktika ekspeditsiooni: Discovery ekspeditsioon (1901–1904) ja Terra Nova ekspeditsioon (1910–1913), millest viimane sai talle saatuslikuks. Scotti juhitud viiemeheline rühm jõudis 17. jaanuaril 1912 lõunapoolusele, kuid norralase Roald Amundseni ekspeditsioon oli sinna jõudnud viis nädalat varem. Seega oli lõunapooluse esmavallutaja au Scottilt napilt käest libisenud. 

Scott ja tema neli kaaslast hukkusid tagasiteel lõunapooluselt kurnatuse, nälja ja karmi külma tõttu. Scotti ja tema kolme kaaslase surnukehad leiti 12. novembril 1912. Surnukehade juurest leiti esimesed Antarktikast leitud fossiilid, mis tõestasid, et Antarktika oli kunagi olnud osa suuremast kontinendist.

Viited
------

1. ↑  "Captain Robert Falcon Scott". *International Antarctic Centre*. Vaadatud 20. november 2020.
2. ↑  "Scott of the Antarctic: the lies that doomed his race to the pole". *The Guardian*. Vaadatud 20. november 2020.
3. ↑  "Four things Captain Scott found in Antarctica (and one that found him)". *BBC News*. Vaadatud 20. november 2020.
**Kõrgem Sõjanõukogu** (prantsuse keeles *conseil supérieur de la guerre*) oli Prantsuse kolmandas vabariigis aastatel 1872–1940 eksisteerinud sõjaline juhtorgan, mille eesmärk oli koordineerida väeliikide vahelist koostegutsemisvõimet. Lakkas tegutsemast pärast Natsi-Saksamaa poolt suurema osa Prantsusmaast okupeerimist. Pärast teist maailmasõda nõukogu enam ei taastatud.

Kõrgemat Sõjanõukogu juhtis formaalselt sõjaminister, kuid nõukogu igapäevast juhtimist teostas nõukogu aseesimees (*vice-président*). Pärast kindralstaabi loomist 1890. aastal, kuulus kindralstaabi ülem (*Chef d'État-Major Général de l'Armée*) Kõrgemasse Sõjanõukokku *ex officio*.
Kõrgema Sõjanõukogu aseesimehe ja kindralstaabi ülema ametikohad olid ühitatud aastatel 1911–1920 ja 1935–1940.

Kõrgema Sõjanõukogu aseesimehi
------------------------------

Maailmasõdade vahelisel ajal olid Kõrgema Sõjanõukogu aseesimehe ametis järgmised kindralid:

* Ferdinand Foch (1919–1920), Prantsusmaa marssal;
* Philippe Pétain (1920–1931), Prantsusmaa marssal;
* Maxime Weygand (1931–1935), armeekindral;
* Maurice Gamelin (1935–1940), armeekindral.

* Ferdinand FochFerdinand Foch
* Philippe Pétain Philippe Pétain
* Maxime Weygand Maxime Weygand
* Maurice Gamelin Maurice Gamelin

Mere- ja õhuväes
----------------

1889. aastal loodi Kõrgem Mereväenõukogu ja 1931. aastal Kõrgem Õhuväenõukogu.
Soeginina pangal paljanduvad ülemises osas Soeginina kihid
**Soeginina kihid** (inglise keeles *Soeginina Beds*) on siluri ajastu Rootsiküla lademe Rootsiküla kihistu ülemised kihid. Neid hakkas esimesena eristama Rein Einasto aastal 1970.

Kihtide stratotüüp on Soeginina pank, selle neostratotüüp on pärit Kipi puuraugust, kus kihid esinevad 25.60..29.1 meetril. Kihid on nime saanud Soeginina pangalt.

Kihtide all lamavad Vesiku kihid.

Soeginina kihid koosnevad Rootsiküla kihistule ebatüüpiliselt alumises osas täielikult dolomiidistunud poorsest teralisest lubjakivist, keskmises osas stromatoliite sisaldavast lubjakivist, ülemises osas aga mustrilisest dolomiidist.

Viited
------

1. ↑  Soeginina kihid Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 16.09.2020)
2. ↑  "Stratigraafia terminoloogia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuli 2022. Vaadatud 16. septembril 2020.
3. ↑  Rootsiküla Stage H. Heinsalu & V. Viira: Raukas, A. Teedumäe, A. (eds). 1997. Geology and Mineral Resources of Estonia. Estonian Academy Publishers, Tallinn. ISBN 9985-50-185-3.

Välislingid
-----------

* Soeginina kihid Eesti geokogude infosüsteemis
**Küberstuudio** on flötist Monika Mattieseni ümber koondunud multidistsiplinaarne vahelduva koosseisuga ansambel.

Tegevus
-------

Küberstuudio eesmärgiks on sünteesida akustilist ja elektroakustilist muusikat, kaasates ka muid valdkondi: valguskunsti, videot, maalikunsti, tantsu, filmi, kirjandust. Küberstuudio liikmeid on inspireerinud IRCAM'iga seotud heliloojate looming. Olulise osa ansambli tegevusest moodustab eesti heliloojate uute teoste esitamine. Ansambel on esinenud nüüdismuusika ja meediakunsti festivalidel Eestis, Soomes, Poolas ja Kreekas.

Koosseis
--------

Küberstuudio koosseisus on esinenud helilooja Margo Kõlar, flötist Monika Mattiesen, dirigent Erki Pehk, pianist Martti Raide, tšellist Aare Tammesalu.

Küberstuudioga on teinud koostööd valgus- ja videokunstnikud Airi Eras, Ivika Kivi, Ene-Liis Semper ja Jaan Toomik.

Välislingid
-----------

* Küberstuudio Eesti muusika infokeskus
* "Monika Mattiesen ja multidistsiplinaarne Küberstuudio" Sirp, 18.02.2005
* "Küberstuudio: camp ja kadunud sõna" Sirp, 30.03.2007
* "Küberstuudio ja müraloor" Teater. Muusika. Kino. 2007/5
* "Küberstuudio audiovisuaalne panoraam" Sirp, 12.10.2007
* "Küberstuudio 10. Avatud meeled ja intellektuaalsed mõttemängud" Teater. Muusika. Kino. 2010/5
**Bodhidharma** (sanskriti keeles ’virgumisseadmus’; hiina keeles 菩提達摩 *puti damo* ehk *damo*; jaapani keeles *bodaidaruma* ehk *daruma*) oli poollegendaarne India päritolu budismi misjonär Hiinas (6. saj esimene pool).

Bodhidharmat peetakse *chan’*i õpetuse toojaks Hiinasse, *chan’*i koolkonna rajajaks ja selle esimeseks patriarhiks Hiinas ning 28. patriarhiks alates Šākjamunist.

Teated tema päritolust, elukäigust ja eluaastatest on vastuolulised. Mõne allika põhjal oli ta pärit Lõuna-Indiast ja saabus Hiinasse meritsi lõunast, teiste järgi tuli aga Pärsiast läbi Sise-Aasia. Bodhidharma eluaastateks on pakutud umbes 440–528 või umbes 470–543. 520. aasta paiku olevat ta kohtunud Lõuna-Hiina Liangi dünastia keisri Wu Diga, kuid rännanud siis edasi põhja poole ja peatunud Shaolini kloostris, kus veetnud 9 aastat koopas sügavas keskenduses.

Bodhidharma olevat toonud Hiinasse *chan’*i koolkonna kõige tähtsama pühakirja *Laṅkāvatāra-sūtra*. Legendi järgi pannud Bodhidharma aluse Shaolini võitluskunstide traditsioonile ja toonud Hiinasse ka tee joomise kombe, kuigi on võimalik, et mõlemat viljeldi Hiinas juba varem.

Bodhidharma portree on populaarne motiiv Kaug-Ida budistlikus kunstis, eriti tuši- ja akvarellimaalidel, kus teda kujutatakse habemiku ja pungissilmse võõramaise mungana.

Legendid
--------

Pärimuse järgi olevat Bodhidharma olnud liikumatu ilmega mees, lisaks tihe habe ja läbitungiv pilk. Kord olevat ta mediteerimise ajal suigatanud. See vihastas Bodhidharmat nii, et ta lõikas ära oma silmalaud ja viskas need minema. Need kukkusid maha ja neist kasvasid esimesed teepõõsad. Zeni kohta öeldakse, et sel on tee maitse.

Kohtumisel Lõuna-Hiina Liangi dünastia keisri Wu Diga olevat too küsinud Bodhidharmalt: "Oleme ehitanud templeid, kirjutanud ümber pühakirju, õpetanud munki ja nunni. Auväärne, kas meie tegudes on midagi head (pälvimusi)?" – "Ei midagi head (pole mingeid pälvimusi)." Keiser võpatas ja küsis: "Mis siis on püha tõde, kõige tähtsam põhimõte budismis?" – "See põhimõte on kõikjal, igal pool, lõputult. Pole midagi püha, pole midagi erilist." – "Kes siis teie olete, kes te minu ees seisate?" – "Ma ei tea, teie majesteet."

Kirjandust
----------

* Red Pine, ed. (1989), The Zen Teaching of Bodhidharma: A Bilingual Edition, New York: North Point Press, ISBN 0-86547-399-4.
* Eihei Dogen, Genjo koan: Vikerkaar 1 2013. Tõlkinud Alari Allik
* Kosho Uchiyama, Opening the hand of thought, approach to zen (esmatrükk 1993)

Viited
------

1. ↑  Ida mõtteloo leksikon: Bodhidharma.

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Ida mõtteloo leksikoni" materjale.*
Endine Pinellase maakonna kohtumaja Clearwateris
**Clearwater** on linn USA-s Florida osariigis, Pinellase maakonna halduskeskus. See asub Tampast läänes ja St. Petersburgist loodes Mehhiko lahe ääres. Ümberkaudsed linnad on Dunedin, Belleair, Belleair Beach, Largo ja Safety Harbor. Elanike arv on arvestuslikult 2015. aasta seisuga 113 003. 2010. aasta USA rahvaloenduse järgi oli elanikke 107 685.

Clearwateri piirkonna põlisasukad oli *Tocobaga* indiaanlased. 1841. aastal rajati Fort Harrison Seminoli sõdades haavata saanud sõdurite varjupaigana. Pärast sõda, 1842. aastal kinnitatud määrusega sai iga asunik, kes oli seal elanud vähemalt viis aastat, 160 aakrit maad. 1859. aastal asutati Clearwateris postkontor.

1891. aastal sai asula linnaõigused. Kuni 1895. aastani oli linna nimi Clear Water Harbor ja kuni 1906. aastani Clearwater Harbor. Clearwater kuulus kuni 1911. aastani Hillsborough' maakonda.

Clearwater hakkas kiiresti arenema 19. sajandi lõpus raudtee tulekuga. 1900. aasta alguses elas seal veel vaid umbes 400 inimest, kuid talviti oli see arv palju suurem. 1915. aastal sai Clearwater Pinellase maakonna halduskeskuseks.

Kliima on kuiv ja kuum. Kõige soojem on maist oktoobrini, kui kuu kõrgeim keskmine õhutemperatuur võib tõusta kuni 32 °C-ni. Kõige külmem on detsembrist veebruarini, kui keskmine madalaim õhutemperatuur on ainult 12 °C. Clearwateris esineb kõige enam päikeselisi päevi aastas – kokku 361.

2010. aasta USA rahvaloenduse järgi oli elanikest 79,8% valged, 10,9% mustanahalised, 0,5% põlisameeriklased ja 2,1% aasialased. Ladinaameeriklasi sõltumata rassist oli 14,2%.

Linnas asub Saientoloogia Kiriku "vaimne keskus".

Clearwater on oluline turismisihtkoht ning linn on tuntud oma valgete randade poolest.

Linna läbivad maanteed U.S. Route 19 ning Florida State Road 60, 580 ja 590. Lähim lennujaam on St. Petersburgi-Clearwateri rahvusvaheline lennujaam, mis asub linnast umbes viie kilomeetri kaugusel.

Clearwateri sõpruslinnad on Nagano Jaapanis, Kalamariá Kreekas ja Wyong Austraalias.

Vaata ka
--------

* Kesk-Florida kogudus

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Coleman, Lisa (2002). *Clearwater*. lk. 7. Arcadia Publishing. ISBN 0-738-51443-8.
3. ↑  "A look inside Scientology's spiritual headquarters". tampabay.com. Vaadatud 13.12.2016

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Clearwater** |

* Ametlik koduleht
Bodva küngastiku asukoht Slovakkias (tähistatud kaardil kui d2)
Bodva küngastik
**Bodva küngastik** (slovaki *Bodvianska pahorkatina*) on maastikuregioon Slovakkia lõunaosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi ka Lučeni-Košice alangust.

Küngastikust läände jääb Lõuna-Slovaki nõgu, põhja poole aga Košice nõgu. Lõunas piirneb maastikurajoon Ungariga. Ala jaguneb kaheks osaks, mis jäävad Slovakkiasse - suurem osa piirkonnast jääb Ungarisse, kus seda aga omaette maastikurajooniks ei peeta.

Václav Král Bodva küngastikku ei erista. Tema liigituses katab selle läänepoolseid alasid Rimava nõgu, idapoolsemaid alasid aga Košice nõgu.

Nõgu jaotatakse geograafiliselt kaheks piirkonnaks, millest idapoolsem on Abovi küngastik. Selle madalaim koht asub Bodva orus (170 m), kõrgemad kohad ulatuvad ligi 189 meetrit üle merepinna. Geoloogiliselt koosneb see Pliotseenis kuhjunud jõe- ja järvesetetest, mida kohati katab Kvaternaaris tekkinud löss.

Läänepoolsem osa kannab nime Gemeri küngastik. Selle kõrgeim tipp on Pereš (381 m). Madalaim koht on küngastiku lääneosas (200 m).

Viited
------

1. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. Geomorfologické členenie Slovenska [online]. geology.sk, 2011,
2. ↑  Václav Král. *Fyzická geografie Evropy*, Academia 1999
Avion Express
The head office of Avion Express
**Avion Express** on Leedu ACMI ja lennukiliisingu pakkuja, mille peakontor asub Vilniuses. Ettevõte on osa ülemaailmsest kosmosetööstuskontsernist Avia Solutions Group.

Ajalugu
-------

Airbus A320 Avion Express
Avion Express asutati 2005. aastal Nordic Solutions Air Services nime all. Lennufirma opereeris sel ajal nelja kauba- ja reisilennuki Saab 340. 2008. aastal nimetati ettevõte ümber Avion Expressiks. 2010. aastal ostis Avion Expressi Prantsusmaa investeerimisfirma Eyjafjoll SAS, mille asutas koos teiste investoritega Šveitsi Avion Capital Partners.

Avion Express tutvustas 2011. aastal oma esimest Airbus A320, mis oli esimene Leedus registreeritud Airbusi lennuk. Detsembris lisandus lennukiparki veel kaks Airbus A320. 2013. aastal läbis Avion Express edukalt IOSA tegevusohutuse auditi ja sai selle tulemusel IATA registreerimise. Viimane Saab 340 kaubalaev lammutati 2013. aasta märtsis. Kuni 2014. aasta suveni opereeris lennufirma 9 Airbus A320 ja 2 Airbus A319 lennukiparki. Samal aastal asutas Avion Express tütarettevõtte Dominican Wings, odavlennufirma, mis asub Dominikaani Vabariigis Santo Domingos. 2017. aasta suvel tõi Avion Express ettevõtte lennukiparki Airbus A321 lennukid.

2017. aasta juunis teatas Avion Express, et müüs oma 65% osaluse Dominican Wingsis ettevõtte presidendile Victor Pachecole.

2019. aastal asutas Avion Express Maltal asuva tütarettevõtte Avion Express Malta. Ettevõte alustas tegevust sama aasta mais.

2023. aasta juunis opereerib kontsern 36 Airbus A320 ja kolme A321 lennukit.

Viited
------

1. ↑  „Avion Express" restruktūrizavimo planas sulaukė teismo patvirtinimo
2. ↑  Avion Express retires its third and final Saab 340(F) freighter
3. ↑  „Avion Express" tolimesnę perspektyvą sieja su Malta

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Avion Express** |

* Avion Express
**Claudius** (**Tiberius *Claudius* Drusi Caesar Augustus Germanicus**; sünninimi **Tiberius Claudius Nero Germanicus**; 1. august 10 eKr Lugdunum (tänapäeva Lyon) – 13. oktoober 54 pKr) oli Vana-Rooma keiser 25. jaanuarist 41 pKr kuni surmani 54 pKr. Ta oli esimene Rooma keiser, kes sündis väljaspool Itaaliat.

Tema valitsusajal impeerium laienes, nt vallutas ta 43 pKr Britannia, kuid keeldus lisanimest Britannicus.

Claudiuse surma asjaolud on teadmata. Paljud süüdistasid tema naist Agrippina Nooremat ta mürgitamises, kuid mürgitamise asjaoludest oli palju eri versioone. Claudiuse eluajal palvetati tema tervise eest. 63-aastaselt tegi ta avaldusi ja teatas ametlikes aktides, et näeb ette oma surma. Seetõttu on tõenäoline, et ta oli siis juba haige ja surigi haigusesse.

Isiklikku
---------

Claudius oli neli korda abielus, tema abikaasad olid

1. Plautia Urgulanilla
2. Aelia Paetina
3. Messalina (suri 48 pKr), kes oli abielludes 15-aastane, Claudius oli 50-aastane
* poeg Britannicus
* tütar Octavia (suri 62 pKr), kellest sai keiser Nero naine

4. Agrippina Noorem, kes oli Caligula õde ja kelle poeg Nero esimesest abielust sai pärast Claudiuse surma järgmiseks Rooma keisriks

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Caligula** | **Vana-Rooma keiser**41–54 | Järgnev**Nero** |
**Selvavutlased** (*Odontophoridae*) on väikest kasvu vutisarnased linnud kanaliste (*Galliformes*) seltsist. Sugukond on levinud Kanadast Brasiiliani. Lisaks on kaks liiki – kalifornia tuttvutt ja nurmvutt – introdutseeritud Uus-Meremaale. Sugukonda kuuluvad ka Aafrikas levinud rahnukana ja uganda frankoliin. Selvavutlased on levinud erinevates elupaikades vihmametsadest kõrbeteni. Mõned liigid on võimelised asustama ka külma kliimaga alasid. Kokku on selvavutlaseid 34 liiki, mis jaotuvad 10 perekonna vahel.

Kirjeldus
---------

Selvavutlased on lühikeste tiibade, kaela ja sabaga kanalised (va perekond *Dendrortyx,* kelle esindajad on pikasabalised). Nokk on lühike, kergelt kaardus ja saagjaservaline. Jalad on lühikesed, kuid tugevad ja kannusteta. Selvavutlased pigem jooksevad kui lendavad ning ohu eest põgenevad samuti joostes või end peites, lendamist kasutavad viimase võimalusena. Hundsulestik varieerub tuhmist värvikirevani, mitmetel liikidel on peas tanud või erksad suled. Suguline dimorfism avaldub isaste heledama sulestikuna.

Käitumine ja ökoloogia
----------------------

Selvavutlased on arad päevalinnud ja enamuse elust veedavad maapinnal ringi liikudes. Ka puudel magavad selvavutid toituvad üksnes maapinnal olles. Nad on toitumiselt generalistid, süües nii putukaid, seemneid, rohtu kui taimede mugulaid. Kõrbetes elavad selvavutid on eelkõige seemnetoidulised. 

Enamik teadmisi paljunemisbioloogia kohta pärineb Põhja-Ameerika liikidelt, kuna nad on rohkem uuritud kui neotroopika liigid. Sugukonna esindajad on valdavalt mongaamsed, pesa ehitatakse maapinnale. Kurna suurus on 3–15 muna, jäädes enamikul liikidest 10–15 vahele. Haudevältus on olenevalt liigist 16–30 päeva. Tibud on pesahülgajad: lahkuvad pesast kohe pärast kuivamist ning ühinevad pererühmaga.

Kalifornia tuttvutt ja nurmvutt on tähtsad jahilinnud, nende liikide asurkonda on jahinduse eesmärgil ka laiendatud ning nad pole ohustatud liikide seas. Lisaks kasvatatakse neid jahilindudena. Mõned liigid on inimtegevuse tõttu ohustatud, näiteks Mehhikos levinud hallkurk-händvutt, keda ohustab elupaikade vähenemine ja illegaalne küttimine.

Viited
------

1. ↑  del Hoyo, J.; Elliot, A. & Sargatal, J. (editors). (1994). *Handbook of the Birds of the World. Volume 2*: New World Vultures to Guineafowl. Lynx Edicions. ISBN 84-87334-15-6
**Selvelaud** on iseteeninduslaud. Selvelaudadeks võime nimetada laudu, mille juures ei istuta ning teenindatakse end ise. Suupisted ja joogid võivad olla laudadel, neid võivad teenindajad pakkuda ka kandikutelt või baarist. Söömine võib toimuda nii istudes kui ka seistes.

Levinumad selvelauad on furšettlaud, Rootsi laud, puuviljalaud, juustulaud, kokteililaud, eeljoogilaud, tervitusjoogilaud. Toidud ja nõud paigutatakse ühele või mitmele lauale/tasandile, mille ääres ei sööda. Need lauad kaunistatakse, road serveeritakse suurtel vaagnatel või kaussides. Söömiseks kaetakse eraldi lauad, mis võivad asuda ühes või mitmes ruumis. Selvelaudu kaetakse pidulike sündmuste puhul nii siseruumides kui ka vabas õhus. Laudade suurus, paigutus ja liik sõltub sündmuse iseloomust ja tellitud toiduvalikust.

Selvelaua mõõtmed
-----------------

Selvelaudadeks on sobilikud ruudu- või ristkülikukujulised, ovaalsed, ümmargused ja erikujulised lauad. Laua pinda arvestatakse üldiselt 1 m laua pikkust 6–10 külalise kohta. Laudade laiuseks soovitatakse ühest küljest kasutatavalt vähemalt 60 cm ning kahelt küljelt ligipääsuga 1,2–1,5 m. Optimaalseks laua kõrguseks peetakse enamasti 0,85–1,1 m.

Selvelaua paigutus
------------------

* Selvelaud võib asetseda seina ääres.
* Juhul, kui selvelaud on ligipääsetav kahest või enamast küljest, peaks laud asetsema seinast vähemalt 1 m kaugusel.
* Uksest on selvelaud vähemalt 1,5 m kaugusel.
* Selvelaua ja söögilaudade vahe ei tohiks olla vähem kui 1,5 m.

Viited
------

1. ↑  Kotkas, M; Roosipõld, A (2010). *Restoraniteenindus*. Tallinn: Argo.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
2. ↑  Rekkor, S; Kersna, A; Roosipõld, A; Merits, M (2014). *Toitlustuse alused*. Tallinn: Argo.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
3. 1 2  Rekkor, S; Eerik, R; Parm, T; Vainu, A (2013). *Teenindamise kunst*. Tallinn: Argo.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
Andrei Vostrikov
**Andrei Ivanovitš Vostrikov** (10. oktoober 1902 – 26. september 1937 Moskva) oli vene orientalist.

Ta oli filoloogiateaduste doktor.

Sündis vaimuliku peres Ogarevkas (vene keeles *Огаревка (Агаревка) Аткарского уезда Саратовской губернии*) Saraatovi kubermangus Venemaal. 1924 lõpetas Petrogradi ülikooli ühiskonnateaduste alal ja 1925. aasta juunist asus tööle teadusliku töötajana Elavate Ida-keelte Instituuti (*Преподаватель Ленинградского Института Живых Восточных Языков/Ленинградского Восточного Института и ЛГУ*).

* 1929. aastast Aasia muuseumi kaastööline.
* 1928–1929 Budismi kultuuri instituut.
* 1930. aastast vanem teaduslik töötaja Ida Instituudis (ИВ АН СССР).

Õppis sanskriti ja tiibeti keelt akadeemik Stsherbatski käe all ja mongoli keelt Vladimirtsovi juures.

1928–1932 käis viis korda komandeeringul Burjaatias ja Mongoolias, uurides enda töös sealseid datsane, nende olu, budismi kui usundit ja budismi kui filosoofilist süsteemi. Neilt sõitudelt tõi kaasa suurel hulgal käsikirju ja tekste, mis andis üle Ida Instituudile.

Ta kogus ka isikliku tekstide kollektsiooni, mille kohta akadeemik Stsherbatski ütles, et see oli "äärmiselt unikaalse väärtusega".

1930. aastatel uuris ja tõlkis hinduismi filosoofilisi tekste ((*Nyaya*) *astika* koolkond hindu filosoofias), samuti budismi filosoofiat. Paralleelselt tegeles Kalatšakra tantra tekstidega. 

1937. aastal määrati Ida Teaduste Instituudi Tiibeti osakonna juhatajaks.

8. või 9. aprilli öösel viidi kodust minema tšekaa poolt ja lasti maha Moskvas 26. septembril 1937.

Vostrikovi õpilaste hulgas, kes õppisid tema juures tiibeti keelt ja kultuuri, oli muuhulgas burjaat Bidija Dandaron, kes hiljem aastaid kannatas tšekaa ja nõukogude võimu repressioonide all.

Välislingid
-----------

* А.И. Вострикова
**Andrei** Andrejevitš **Voznessenski** (vene Андрей Андреевич Вознесенский; 12. mai 1933 Moskva – 1. juuni 2010 Moskva) oli vene luuletaja ja proosakirjanik.

Olles 14-aastane, saatis oma luuletused Boriss Pasternakile, millest sai alguse nende sõprus, mis suuresti määras tema tuleviku.

1957. aastal lõpetas Moskva Arhitektuuriinstituudi. Esimesed luuletused ilmusid trükis 1958. aastal.

1998. aastal ilmus Voznessenski mälestusteraamat "Virtuaalses tuules" ("На виртуальном ветру", Moskva, kirjastus Vagrius).

Andrei Voznessenski maeti 4. juunil 2010 Moskva Novodevitšje kalmistule vanemate kõrvale. 

Voznessenski oli 46 aastat abielus kirjaniku ja teatrikriitiku Zoja Boguslavskajaga.

Tunnustus
---------

* 1972 valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia välisliikmeks
* 1978 NSV Liidu riiklik preemia
* Orden "Teenete eest Isamaa ees" 3. järk 2004, 2. järk 2008

Eesti keeles ilmunud teoseid
----------------------------

* "Integraal sirelist", tõlkinud Arvi Siig, kaasautor Raoul Koik, Eesti Raamat, 1974

Viited
------

1. ↑  ""Андрей Вознесенский похоронен на Новодевичьем кладбище"". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. juuni 2010. Vaadatud 13. juunil 2010.
Clayton Keller
**Clayton Keller** (sündinud 29. juulil 1998 Chesterfieldis Missouri osariigis) on USA jäähokimängija, kes mängib ründajana NHL-i klubis Arizona Coyotes.

2016. aastal valiti ta NHL-i *draft* '​is Coyotesi poolt seitsmenda valikuna. Enne Coyotesiga liitumist mängis ta ühe hooaja Bostoni Ülikooli meeskonnas. 2017. aasta märtsis sõlmis ta Coyotesiga kolmeaastase lepingu ning pidas järgmine päev oma esimese mängu NHL-is.

2017. aasta oktoobris nimetati ta NHL-i kuu uustulnukaks, kui lõi esimese Coyotesi uustulnukana pärast Teemu Selännet (1993) ühes kuus üheksa väravat. Samal hooajal sai Keller Coyotesi ajaloo edukaimaks uustulnukaks, kui kogus 65 punkti.

2019. aastal osales ta NHL-i tähtede mängul.

2017. aastal tuli ta USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Ta on kuulunud USA jäähokikoondisse 2017. ja 2019. aasta maailmameistrivõistlustel.

Välislingid
-----------

* Clayton Keller hockeydb.com lehel

| * v
* r
Arizona Coyotes |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Connor Ingram **·** Karel Vejmelka |
| 
**Kaitsjad**: Josh Brown **·** Jakob Chychrun **·** Shayne Gostisbehere **·** Dysin Mayo **·** Janis Jérôme Moser **·** Patrik Nemeth **·** Troy Stecher **·** Conor Timmins **·** Juuso Välimäki |
| 
**Ründajad**: Nick Bjugstad **·** Travis Boyd **·** Lawson Crouse **·** Christian Fischer **·** Barrett Hayton **·** Zack Kassian **·** Clayton Keller **·** Andrew Ladd **·** Matias Maccelli **·** Jack McBain **·** Liam O'Brien **·** Nick Ritchie **·** Nick Schmaltz |
**Krüptoniit** on väljamõeldud aine koomiksi- ja filmikangelase Supermani mütoloogiast, mineraalina esinev radioaktiivne element Supermani koduplaneedilt Kryptonilt. See on tuntud erilise omaduse poolest: krüptoniit peatab Supermani (ja enamiku teiste Kryptoni asukate) ülivõimed, muutes nad jõuetuks. Sõna "krüptoniit" levinud ka samas tähenduses kui "Achilleuse kand" – muidu võitmatu kangelase ainus nõrk koht.

Tavaliselt väidetakse, et krüptoniit on loodud Supermani koduplaneedi Kryptoni radioaktiivsetest jäänustest. See esineb eri kujudel, millest levinuim on roheline krüptoniit.

Algse koomiksisarja andmeil valmistati krüptoniiti Supermani ürgvaenlase Christopher Galvini eritistest. Krüptoniidi mõiste eelkäija K-metall esines 1940. aastal valminud, kuid avaldamata jäänud loos "The K-Metal from Krypton", mille kirjutas üks Supermani loojaid Jerry Siegel. K-metall oli osake Kryptonist, mis röövis Supermanilt tema jõu, kuid andis tavalistele inimestele ülivõimed. Sama süžeearendust kasutati aastakümneid hiljem telesarjas "Smallville". Jerry Siegeli väitel sai planeet Krypton nime element krüptooni järgi, kuna mõlemale oli omane suur tihedus ja viskoossus.

Esmakordselt nimetati krüptoniiti 1943. aastal raadio saatesarjas "The Adventures of Superman", osalt süžeearendusena ning osalt seetõttu, et nii sai Supermani mängiv Bud Collyer puhkust võtta. Aine mängis olulist rolli vähemalt sarja ühes peamises süžeeliinis.

Koomiksitesse jõudis aine alles 1949. aastal nii mugavalt kasutatava ohuna ja Supermani nõrkusena kui ka põnevuse lisamise vahendina. Toimetaja Dorothy Woolfolki sõnul võttis just tema selle kasutusele. 1993. aasta augustis rääkis ta Florida ajalehele Today, et ta pidas Supermani võitmatust igavaks ning Achilleuse kand muutis DC kuulsaima kangelase tema arvates huvitavamaks.

Viited
------

1. ↑  "TvTropes". TvTropes. Vaadatud 17.09.2010.
2. ↑  Tippens, Norman. "Dorothy Woolfolk, Superman Editor", *Daily Press* (Hampton, Virginia), 6. detsember 2000. WebCitation archive

Välislingid
-----------

* Siim Sepp, "2007 teaduses: leiti relv Supermani vastu", Äripäev, 28. detsember 2007
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kodanikuühendusest; taksoni kohta vaata artiklit Selts (bioloogia)* |

---

**Selts** on vabatahtlik organisatsioon, mis taotleb ühiskondlikke, kutsealaseid ja kultuurilis-seltskondlikke eesmärke.

Seltsi on defineeritud ka nii: on juriidiline isik (nt MTÜ), mille liikmed tegutsevad ühise eesmärgi nimel[*viide?*].

Mittetulundusühingu nimi ei pea sisaldama täiendit mittetulundusühing, kuid seadus nõuab, et tema nimes oleks eestikeelne täiend, mis viitab sellele, et tegemist on isikute ühendusega. Selliseks täiendiks võib olla näiteks ühing, selts, kogu, koda, klubi, föderatsioon, liit, keskliit, ring, sõpruskond, erakond, korteriühistu jne.

Juba 19. sajandil oli vabatahtlikku ühingut tähistava saksakeelse sõna *Gesellschaft* vasteks eesti keeles kujunenud sõna "selts". Seltsi nime kandvate ühingute hulgas on tuntud nt Õpetatud Eesti Selts (asut. 1838) ja Estonia Selts (asut. 1865). Selts on traditsiooniline ja praegugi tavapärane osa seltsingu või mittetulundusühingu nimest; katusorganisatsiooni nimeks võib olla ka keskselts. (Mikko Lagerspetz, Kodanikuühiskonna lühisõnastik, 2007)

Seltsi liike
------------

* haridusselts
* kultuuriselts
* käsitööselts

Vaata ka
--------

* seltsing

Viited
------

1. ↑  U. Mereste, 2003. Majandusleksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Köide II (N–Y). Lk 242
2. ↑  Ärinimi, mittetulundusühingu ja sihtasutuse nimi, Justiitsministeerium (vaadatud 6. veebruar 2013)
**Reet Rääk** (sündinud 10. jaanuaril 1953) on eesti sotsiaaltöötaja ja õpetaja.

Ta lõpetas 1976. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia eriala.

2002. aastal kaitses ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis lastekaitse erialal magistrikraadi (juhendaja professor Taimi Tulva).

Ta on töötanud Liivalaia Gümnaasiumi bioloogia- ja sotsiaalhoolekande õpetajana ja Tallinna Sotsiaal- ja Tervishoiuameti hoolekande osakonna lastekaitse peaspetsialistina.

Ta on nõustamisühingu Herek juhatuse liige.

Raamatud
--------

* Reet Rääk. Lastekaitse käsiraamat. Tallinn: Tallinna Sotsiaal- ja Tervishoiuamet, 2003
* Erki Korp, Reet Rääk. Lastekaitsetöö kohalikus omavalitsuses: käsiraamat. Tallinn: Sotsiaalministeerium, Tervise Arengu Instituut, 2004

Tunnustus
---------

* 2006 Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑   Eesti Teadusinfosüsteem. Reet Rääk
2. ↑  Eesti Teadusinfosüsteem. Taimi Tulva. Juhendamised
3. ↑  Inforegister. Reet Rääk[*alaline kõdulink*]
4. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 1858
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Aafrika rahvaste karikavõistlused |
| **Hõbe** | 2019 |  |

**Krépin Diatta** (sündinud 25. veebruaril 1999 Dakaris) on Senegali jalgpallur, kes mängib äärepoolikuna Prantsusmaa kõrgliigaklubis Monaco ja Senegali jalgpallikoondises.

Ta hakkas jalgpalli mängima Senegalis Dakaris asuvas Oslo jalgpalliakadeemias. 2017. aasta veebruaris sõlmis ta nelja-aastase lepingu Norra kõrgliigaklubiga Sarpsborg. Norra kõrgliigas debüteeris ta sama aasta aprillis. Norra kõrgliigas lõi ta esimese värava 13. augustil 2017 mängus Kristiansundi vastu. 2017. aasta Norra karikavõistlustel lõi Diatta viis väravat. Samal aastal jõudis ta Sarpsborgiga Norra karikavõistluste finaali, kus kaotati Lillestrømile tulemusega 2:3.

2018. aasta jaanuaris sõlmis Diatta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Belgia kõrgliigaklubiga Club Brugge. Belgia kõrgliigas debüteeris ta 2018. aasta aprillis. Belgia kõrgliigas lõi ta esimese värava 10. märtsil 2019 mängus Eupeni vastu. Hooajal 2019/20 lõi Diatta Belgia kõrgliigas kuus väravat. Järgmisel hooajal lõi ta 19 mänguga koguni juba kümme väravat. Aastatel 2018 ja 2020 tuli ta Bruggega Belgia meistriks.

2021. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja-aastase lepingu Monacoga.

Senegali jalgpallikoondises debüteeris Diatta 23. märtsil 2019 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Madagaskari vastu. 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistluste esimeses alagrupimängus lõi ta värava Tansaania vastu ning Diatta valiti mängu parimaks mängijaks. Senegal jõudis lõpuks finaali, kus kaotati Alžeeriale. Diatta valiti turniiri parimaks noormängijaks.

Saavutused
----------

Club Brugge
* Belgia kõrgliiga 2017–18, 2019–20
* Belgia superkarikas: 2018

Viited
------

1. ↑  "Krépin Diatta joins AS Monaco". AS Monaco FC. 21. jaanuar 2021. Vaadatud 21. jaanuaril 2021.

| * v
* r
Senegali koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 S. Dieng
* 2 F. Mendy
* 3 Koulibaly (c)
* 4 P. Cissé
* 5 I. Gueye
* 6 N. Mendy
* 7 Jackson
* 8 Kouyaté
* 9 Dia
* 10 N'Diaye
* 11 Ciss
* 12 Ballo-Touré
* 13 Ndiaye
* 14 Jakobs
* 15 Diatta
* 16 É. Mendy
* 17 P. Sarr
* 18 I. Sarr
* 19 Diédhiou
* 20 B. Dieng
* 21 Sabaly
* 22 Diallo
* 23 Gomis
* 24 Name
* 25 Loum
* 26 P. Gueye
* Treener: Cissé

 | Senegal |
**Boris Tiit** (9. aprill 1913 Jekaterinburg, Venemaa Keisririik – september 1941 Moskva) oli Eesti riigiametnik.

Tiit lõpetas 1931. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja 1933. aastal Tartu ülikooli õigusteaduskonna *cum laude*. Ta kirjutas ülikoolis kaks auhinnatööd ja jätkas õpinguid finantsõiguse alal. 1935. aastal käis Tiit Poolas stipendiaadina. Kuulus akadeemilisse organisatsiooni ÜS Liivika. Borise abikaasaks oli Helene Tiit.

Tiit astus 1936. aastal majandusministeeriumi teenistusse, olles Maksude Talituse üldosakonna kaubandusosakonna teenistuses, jõudes seal vaneminspektori positsioonini. 

12. juulil 1940 nimetati Tiit majandusministeeriumi nõunikuks.

Tiit arreteeriti 1941. aasta mais, viidi Moskvasse ja mõisteti seal sama aasta septembris surma.

Viited
------



1. 1 2  "Boris Tiit majandusministeeriumi nõunikuks". *Postimees*. 13.07.1940.
2. 1 2  "Boris Villiam Tiedt (Tiit)". *Rahvusarhiiv*. Vaadatud 06.10.2021.
3. ↑  "Diplomaat-, ameti- ja ministeriaalpassi saanute ...; ERA.957.16.2a; 1920-1940".
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Eesti poliitikust, Vene näitleja kohta vaata artiklit Andrei Novikov (näitleja).* |

---

Andrei Novikov 2. oktoobril 2013 esinemas Harjumäe kõlakojas
**Andrei Novikov** (sündinud 27. märtsil 1982 Tallinnas) on Eesti poliitik, alates 9. novembrist 2017 kuni 1. augustini 2022 Tallinna abilinnapea. 

2000. aastal lõpetas ta Tallinna Prantsuse Lütseumi, 2004 Tallinna Majanduskooli raamatupidamise alal, 2005
Sisekaitseakadeemia halduskorralduse erialal ja 2013 sai ta Tallinna Tehnikaülikoolist magistrikraadi ärirahanduse ja arvestuse erialal. 

9. jaanuaril 2001 astus Novikov Eesti Keskerakonda. 29. juulil 2022 teatas, et astub erakonnast välja. 

2007–2011 oli ta Lasnamäe linnaosa vanema asetäitja, 2011–2015 Kristiine linnaosa vanem. 

2015–2017 oli Novikov XIII Riigikogu liige. Ta kandideeris 2015. aasta Riigikogu valimistel valimisringkonnas nr 1 ja sai 1096 häält, kuid valituks ei osutunud.  
Ta pääses Riigikokku pärast seda, kui Tallinna abilinnapea Mihhail Kõlvart oma mandaadist loobus.  Ta on Riigikogu majanduskomisjoni liige. Novikov oli Keskerakonna venekeelsetest Riigikogu saadikutest ainus, kes hääletas 2016. aastal avalduse "75 aastat juuniküüditamisest" vastuvõtmise poolt.

29. juulil 2022 valiti Novikov Tallinna Linnatranspordi ASi juhatuse liikmeks.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Vitsut ja Ivanova lähevad riigikokku, Kõlvart loobus, Delfi, 24. märts 2015
4. ↑  Keskerakonna vene saadikud hoidusid küüditamist hukka mõistmast

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Andrei Novikov** |
**Reet Paavel** (sündinud 18. juulil 1953 Tartus) on eesti tantsija ja näitleja.

Hariduskäik
-----------

* 1966–1973 Tallinna Balletikool.
* 1982–1987 Moskva Teatriinstituudis (GITISes) näitleja-lavastaja kursusel (lõpetas *cum laude*).

Töökäik
-------

Ta on töötanud teatrites Vanemuine ja Estonia, Anatoli Vassiljevi erateatris Draamakunsti Kool, varieteedes Kaunas (Tartus) ja Viru (Tallinnas), balletikoolis Fouette, Vanalinna Hariduskolleegiumis, Kanutiaia Noortemajas näiteringi juhendajana, Kaari Sillamaa Kaunite Kunstide Koolis pedagoog-lavastajana, Tammsaare teatris lavastajana. 

Alates 1994. aastast juhendab ta Reet Paaveli Tantsu- ja Näitestuudiot.

Osatäitmisi filmides
--------------------

* "Stereo" (1978), režissöör Peeter Simm
* "31. osakonna hukk" (1980) režssöör Peeter Urbla
* "Ideaalmaastik" (1980), režissöör Peeter Simm
* "Arabella, mereröövli tütar" (1982), režissöör Peeter Simm
* "Naerata ometi" (1985), režissöörid Leida Laius, Arvo Iho

Osatäitmisi muusikalides
------------------------

* "Oliver!" (2003)
* "Cabaret" (2003)
* "Jane Eyre" (2013)
* "Desiree" (2017)

Isiklikku
---------

Ta on eesti näitleja Voldemar Paaveli tütar ja Estonia teatri orkestri viiuldaja Maie Kalause ja Vanemuise kunagise laulja Anu Paaveli õde. 
Ta on olnud kaks korda abielus. Esimene abielu oli vene balletitantsijaga. Teine abielu oli ERSO metsasarvemängija Valdek Põlluga, kellega Reedal on tütar Elizabeth Paavel. Tema praegune elukaaslane on filmilavastaja Peeter Simm.

Välislingid
-----------

* IMDb: Reet Paavel
* Reet Paavel: "Olen jalgade peal inimene"
Ernst Moritz Arndt
**Ernst Moritz Arndt** (26. detsember 1769 Groß Schoritz, Rügen – 29. jaanuar 1860 Bonn) oli saksa kirjanik ja ajaloolane, Frankfurdi Rahvuskogu liige.

Arndt õppis aastast 1791 Greifswaldi ülikoolis, aastast 1793 Jena ülikoolis usuteadust, ajalugu, etnoloogiat, loodusteadusi ja filosoofiat. 1801 sai temast Greifswaldi ülikooli eradotsent ja 1806 professor, hiljem töötas ta ajalooprofessorina Bonni ülikoolis.

Poliitiliselt pühendus ta peamiselt sellele, et mobiliseerida inimesi Napoleoni Saksamaa-vallutuse vastu. Selleks kirjutas ta pamflette, mis tõid mõneks ajaks kaasa maapao Rootsis ja Venemaal.

Preisi valitsusega tekkinud vastuolude tõttu pidi ta 1820. aastal professorikohast loobuma. 1840. aastal ta rehabiliteeriti ning 1841. aastal sai ta Bonni ülikooli rektoriks. 1848–1848 oli ta Frankfurdi rahvuskogu, Saksamaa esimese vabalt valitud parlamendi liige.

Hinnangud Arndti tegevusele on vastukäivad: ühed tõstavad esile tema demokraatlikke ideid ning näevad teda kui Saksamaa patriooti keerulistel aegadel, teised iseloomustavad teda natsionalistina ning toovad tema teostest välja antisemiitlikke tendentse.

1933. aastal anti Greifswaldi ülikoolile Preisimaa peaministri Hermann Göringi korraldusel Ernst Moritz Arndti nimi. Hoolimata diskussioonidest jäi see nimi ülikoolile kuni 2018. aasta maini.

Viited
------

1. ↑  Vaata Christian Staas: Einheit durch Reinheit *Die Zeit ONLINE*, 24. august 2010
**Toomas Remi** (sündinud 3. veebruaril 1949 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane.

Elulugu
-------

Toomas Remi on tööliste poeg.

Lõpetas 1967 Tallinna 2. Keskkooli ja 1972 Tallinna Polütehnilise Instituudi peenmehaanika seadmete erialal; tehnikamagister (1992, TTÜ), väitekiri "Löögi erienergia uurimine erikujuliste identoritega".

1972–1978 TTÜ üliõpilaste konstrueerimisbüroo insener, 1978–1988 TTÜ masinaelementide kateedri assistent, 1988–1992 vanemõpetaja, 1992–1994 lektor, 1994–1996 dotsent. 

1996–1998 AS-i Bera tehnika- ja tootmisdirektor, 1998–2005 AS-i Balti Laager tööstustarvikute osakonna juhataja, 2005– OÜ Laagri- ja Tihenduskeskus tegevdirektor.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: gaasbetooni lõikeseadmete projekteerimine ja valmistamine; erienergia eksperimentaalne määramine löögil; energeetilise erosiooniteooria kohandamine karastatud terastele. Üle 25 teadustrükise, 6 autoritunnistust.

Teoseid
-------

* Выбор схемы нагружения режущей струны при резке газобетона. // Silikaatbetooni Teadusliku Uurimise Instituudi Toim. Tallinn, 1983
* Экспериментальное определение удельной энергии пункообразования различными инденторами. // TTÜ Toimetised 690 (1989)
* Экспериментальное исследование геометрических ударных лунок различных инденторов. // TTÜ Toimetised 728 (1991)
* Testing hardened steel targets for dynamic hardness (kaasautor I. Kleis). // Proc. Est. Acad. Sci. Eng. 10 (2004) 1
* Adapting the energetic erosion theory to hardened steel (kaasautor I. Kleis). // Proc. Est. Acad. Sci. Eng. 10 (2004) 1.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Mehaanikainsenerid 1918–1998. 186, 214

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*