recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mihhail Jurjevitš Teplinski** (*Михаил Юрьевич Теплинский;* sündinud 9. jaanuaril 1969 Mospõnes Ukraina NSV-s) on Venemaa sõjaväelane, Venemaa õhudessantvägede ülem alates 16. juunist 2022, Vene Föderatsiooni kangelane (1995), aastast 2021 kindralpolkovnik.

Elulugu
-------

1991. aastal lõpetas Rjazani Kõrgema õhudessantväejuhatuse kooli. Seejärel teenis 106. kaardiväe õhudessantdiviisis Tuulas juhtides 137. kaardiväe õhudessantpolgu dessantluurerühma ja luureroodu. 1992–1993 osales Venemaa poolel Transnistria sõjas. Detsembrist 1994 kuni märtsini 1995 osales Esimeses Tšetšeenia sõjas. Ta paistis silma lahingutes Sunža jõe ületamisel. Tema isiklikul lahingukontol oli umbes 30 hävitatud vaenlase võitlejat. Ülesnäidatud vapruse eest andis Venemaa Föderatsiooni president Boriss Jeltsin talle 1. märtsil 1995 Venemaa Föderatsiooni kangelase tiitli. 

1999. aastal lõpetas Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude Üldakadeemia.

Alates 1999. aastast juhtis õhudessantvägede pataljoni. Osales Teises Tšetšeenia sõjas. Viidi üle Pihkva 76. kaardiväe dessantdiviisi, oli Musta mere 234. kaardiväe dessantpolgu staabiülem ja ülem. 2002. aasta oktoobris määrati 76. kaardiväe õhudessantdiviisi ülema asetäitjaks ja alates 2003. aastast staabiülemaks. Kaardiväe polkovnik (2002).

2007. aastal lõpetas Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude Kindralstaabi Sõjaväeakadeemia. 

2007. aasta juunis määrati ta kindralleitnant I. N. Russjanovi nimelise Viini 212. kaardiväe ringkonna väljaõppekeskuse juhiks (Siberi sõjaväeringkond, Tšita oblast). Alates juunist 2009 Lääne sõjaväeringkonna 20. kaardiväe ühendrelvaarmee ülema 1. asetäitja Mulinos Nižni Novgorodi oblastis. Kaardiväe kindralmajor (2012). 

Alates 19. veebruarist 2013 Ida sõjaväeringkonna 36. armee ülem, kindralleitnant (13.12.2014). 2015. aasta mais määrati Lõuna sõjaväeringkonna territoriaalvägede staabiülemaks, mis Ukraina kaitseministeeriumi andmetel juhib vahetult Venemaa vägede tegevust isehakanud nn. Donetski ja Luhanski rahvavabariikides vastutades nõnda Venemaa tegevuse eest Ukrainas. 

"Karm ja põhimõttekindel ülem. Ta peab kinni põhimõttest täita kõrgema väejuhatuse korraldusi iga hinna eest, sõltumata inimeste elust ja moraalipõhimõtetest."

14. märtsil 2017 määrati Lõuna sõjaväeringkonna staabiülemaks – Lõuna sõjaväeringkonna ülema esimeseks asetäitjaks. 5. aprillil 2019 määrati Kesksõjaväeringkonna staabiülemaks - Kesksõjaväeringkonna ülema esimeseks asetäitjaks.

Venemaa presidendi Vladimir Putini 8. detsembri 2021. aasta dekreediga nr 694 anti Teplinskile kindralpolkovniku sõjaväeline auaste. 

16. juunil 2022 määrati Venemaa õhudessantvägede ülemaks.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Välislingid
-----------

* Илья Абишев. Замененный Теплинский. Что происходит вокруг российских ВДВ и их командующего. BBC News Русская служба, 25. jaanuar 2023
**Upespils** (ka **Kastrāne**, vanasti ka **Kastrānes muiža**) on küla (*vidējciems*) Lätis Ogre piirkonna Suntaži vallas.

Küla asub valla kirdeosas merepinnast 85 meetri kõrgusel Mazā Jugla jõe kaldal. Upespils jääb valla keskusest Suntažist 6, piirkonna keskusest Ogrest 41 ja Riiast 62 kilomeetri kaugusele.

Asula on tekkinud endise Kastrāne mõisa (*Kastran*) keskuse juurde. Nõukogude perioodil ehitati see välja kui Rainise nimelise kolhoosi keskasula.

Looduskaitse all on Upespilsi lehis, Alejase tamm, saar ümbermõõduga 3,69 ja kõrgusega 23 meetrit, saar ümbermõõduga 3,58 ning kõrgusega 25 meetrit, saar ümbermõõduga 3,57 ja kõrgusega 25 meetrit, pärn ümbermõõduga 3,66 ning kõrgusega 23 meetrit, ja tamm ümbermõõduga 4,4 ning kõrgusega 22 meetrit, .

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 81 (1967)
* 89 (1989)
* 82 (2000)
 | * 74 (2011)
* 59 (2022)
 |

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. 2. sējums. Rīga : A/S Preses nams. 2002. 447. lk. ISBN 9984-00-436-8.
3. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

| * v
* r
Suntaži valla asulad |
| --- |
| 
Glāznieki **·**  Jugla küla **·**  Ķieģeļceplis **·**  **Suntaži** **·**  Upespils **·**  Viršņukalns |
**Nike Air Force** on Nike valmistatud spordijalatsite sari, mis sai alguse Air Force 1-st ja hõlmas seejärel Air Force 2, Air Force 3, Air Force STS, Air Force 5, Air Force XXV ja Air Force. 09. Air Force 1 lõi disainer Bruce Kilgore ja see oli esimene korvpallijalats, mis kasutas Nike Airi tehnoloogiat. Jalanõud on saadaval madala, keskmise ja kõrge ülaosaga.

Ajalugu
-------

Jalanõu kujundas Bruce Kilgore;  nimi viitab lennukile Air Force One, mis lennutab Ameerika Ühendriikide presidenti. Nike Air Force 1-d olid New Yorgis Harlemis üldlevinud, mistõttu tekkis hüüdnimi "*Uptowns*".

Air Force 1 toodeti 1982. aastal ja see lõpetati 1984. aastal. See lasti uuesti välja 1986. aastal koos moodsa kaldkirjaga Nike logoga. Air Force One on pärast selle loomist 1982. aastal muutunud vähe, kuigi varasemate versioonide külgpaneelide õmblusi enam ei esine. Alates selle loomisest on toodetud üle 1700 värvivariatsiooni, mis toovad hinnanguliselt 800 miljonit USA dollarit aastas.

Kirjeldus
---------

Levinud valged Nike Air Force jalanõud
Jalatseid müüakse viies erinevas stiilis: ülimadalad, madalad, keskmised, kõrged ja ülikõrged. Keskosaga on kaasas ühendatud rihm. Kõrge otsaga Air Force 1s on takjapaelaga; keskmise ülaosa rihm on kinnitatud kinga külge, samas kui kõrge ülaosa rihm on mõnel versioonil liigutatav ja eemaldatav. Kuigi jalanõu on saadaval erinevates värvides ja värvilahendustes, on kõige levinumad müüdavad Air Force 1-d ühevärvilised valged, teine levinuim on täismust. Veel üks Air Force 1 jalatsi tunnusjoon on väike medaljon, mis on kinnitatud paelte põhja külge, kuid mille mõlemal küljel on augud, nii et selle saab eemaldada, libistades selle kingapaela küljest ära. Medaljonile on graveeritud kiri "AF-1", mille kõrvale on kirjutatud aastaarv "'82" ning ajalooliselt on see olnud hõbedast värvi.

Viited
------

1. ↑  "Nike Air Force 1 Designer Reveals How the Sneaker Reached Icon Status". *Hypebeast*. 24. oktoober 2017. Vaadatud 17. mail 2023.
2. ↑  "Nike takes shot at pop-up concept". *thestar.com* (inglise). 17. veebruar 2007. Vaadatud 17. mail 2023.
3. ↑  "Nike Air Force 1: A Complete Guide". *Fastsole* (inglise). 10. oktoober 2021. Vaadatud 17. mail 2023.
4. ↑  "The History of the White on White Air Force 1, Nike's Perfect Sneaker". *Complex* (inglise). Vaadatud 17. mail 2023.
5. ↑  "Lakeland Ledger: Local News, Politics & Sports in Lakeland, FL". *The Ledger* (Ameerika inglise). Vaadatud 17. mail 2023.
6. ↑  TalkBasket.net (11. oktoober 2016). "Top 10 Nike Air Force One colourways". *TalkBasket.net* (inglise). Vaadatud 17. mail 2023.
7. ↑  Karl (29. aprill 2009). "Buy Vintage Nike Air Force I (1982) Sneakers Shoes" (Ameerika inglise). Vaadatud 17. mail 2023.
**Muska lahing** oli Põhjasõja ajal aset leidnud sõjaline kokkupõrge, mis toimus 27. augustil 1701 rkj Rootsi ja Vene vägede vahel. Lahing toimus Kahkva mõisa ning Muska veski juures.

Eellugu
-------

 *Pikemalt artiklis Põhjasõda Eesti alal*
Peale Venemaa tsaari Peeter I üle Narva lahingus saavutatud võitu suundus Rootsi kuninga Karl XII peaarmee Laiusele talvekorterisse, kust see 1701. aasta mais Kuramaa poole lahkus. Rootsi peavägede lahkumise järel jäi Eestimaa kaitsmine Wolmar Anton von Schlippenbachile, kelle käsutuses olid vaid väiksemad ja kehvemad väekoondised, mis sisaldasid ka maakaitseväge, aadlilipkondi ja garnisonisõdureid.

Kuigi Rootsi väed Kagu-Eestis olid Karli peavägedest nõrgemad, sooritasid nad mitmeid rüüsteretki Vene territooriumile. Augusti algul sooritas ooberstleitnant Hans Heinrich von Liewen 200 musketäri ja 100 ratsanikuga ühe sellise rüüsteretke Vene aladele. Retke ajal tappis ta palju Vene moonamuretsejaid ning võttis ka hulga hobuseid kaasa.

Lahing
------

27. augustil 1701 sooritas Liewen uue rüüsteretke, seekord oli tal kaasas 200 musketäri ja 50 ratsameest. Selle väega tungis ta Petseri lähedale ja sundis venelaste eelväed oma laagrisse taganema. Osad talupojad süütasid Treski küla põlema, kuna seal olevat vaenlaste magasin olnud. Peale retke lõppu liikus Liewen oma vägedega tagasi, kuid teda hakkas jälitama väidetavalt mitme tuhande mehe suurune Vene ratsavägi.

Mõlemad osapooled said kokku Muska-nimelise veski juures, kus rootslased asusid heale kaitsepositsioonile. Sellest hoolimata pidid Rootsi väed taganema, kuna venelased olid üle jõe tulnud ning neid selja tagant ründama hakanud. Rootsi sõdurid aga suutsid ennast ümber organiseerida, venelaste haardest läbi murda ja alates varahommikust kuni kella kaheni vaenlasi tagasi hoida. 

Lõpuks saabus Rootsi vägedele appi Andreas Ludwig von Rosen Räpinast koos 100 traguniga oma Eesti maatragunieskadronist. Olles abivägede tulekust julgust juurde saanud, hüüdsid Lieweni sõdurid "Elagu kuningas Karl" ja asusid vasturünnakule. Venelased olid sunnitud rootslaste surve all põgenema.

Langenud
--------

Venelaste poolel langes 150 meest, palju hobuseid jäi ka rootslaste kätte.

Rootsi poolel langes 29 meest, 14 sai haavata.

Viited
------

1. ↑  Lk 44 (Põhjasõja sündmuste jälgedel, 1960)
2. ↑  Kotšinev, Jüri. *Põhjasõda maal, merel ja eesti suulises rahvapärimuses*. Lk-d 15, 99.
3. 1 2 3 4 5 6  Kelch, Christian (2009). *Liivimaa kroonika järg*. Lk 169.

### Kasutatud kirjandus

* "Põhjasõja sündmuste jälgedel". Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus. 1960.
**Norra keel** (norra keeles *norsk*) on Skandinaavia keelte hulka kuuluv germaani keel, mida kõneldakse Norras ja mõningal määral norra emigrantide seas.

19. sajandi keskpaigast kuni 20. sajandi keskpaigani oli USA Kesk-Läänes elujõuline norra keele kõnelejate kogukond.

Norra keel sarnaneb väga rootsi ja eriti taani keelega.

Norra tähestik
--------------

**A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S T U V W X Y Z Æ Ø Å**
Tähtesid *c*, *q*, *w*, *x* ja *z* kasutatakse ainult laensõnades.

*Bokmål* ja *nynorsk*
---------------------

Norra keelel on kaks ametlikku kirjakeelt (keelekuju): *bokmål* [b'ukmool] ('raamatukeel') ja *nynorsk* [n'üünošk] ('uusnorra keel'). *Bokmål* on tavalisem variant; uusnorra keelt kasutab kirjas 10...15% elanikest, eriti Lääne-Norras. Rahvusvahelised dokumendid tõlgitakse *bokmål*'i.

Alates 1951. aastast on riiklik keelenõukogu (*Språkrådet*) püüdnud kaht keelekuju lähendada. Juhtiv kirjakeel on endiselt *riksmål*, millele anti 1929 ametlikult uus nimi *bokmål*. Lähendamiskatsed on andnud hübriidseid keelevorme, mis on keelelist segadust veelgi suurendanud. Keelekujud on siiski vastastikku arusaadavad. 

Kummalgi keelevormil on "radikaalne" ja "konservatiivne" variant. Mõlemad on ametlikud keeled, kuigi valdav osa norralasi kõneleb mõnd *bokmål*'i varianti. Kogu riigis peavad õpilased kirjandeid kirjutama mõlemas keeles.

Foneetika ja fonoloogia
-----------------------

Mõlemas norra kirjakeeles on 9 täishäälikut, millele vastavad tähed *a*, *e*, *i*, *o*, *u*, *y*, *æ*, *ø* ja *å*. Igaüks neist võib olla pikk või lühike. Omasõnades esinevad diftongid *au*, *ei* ja *øy* ning laensõnades veel *ai* ning harvem *oi* ja *ui*.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Norrakeelne Vikipeedia** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Uusnorrakeelne Vikipeedia** |

* Eesti-norra-eesti sõnaraamat
* Norra nimede kirjutus ja hääldus EKI teatmikus
Vaade Purgatsi järvele Pääsu villa trepilt Nelijärve puhkekeskuses
Pääsu villa
**Nelijärve Puhkekeskus** on majutusettevõte Purgatsi järve ääres Nelijärvel, Tallinnast 65 km kaugusel. 

Puhkekeskus osutab majutusteenust korraga kuni tuhandele kliendile. Puhkekeskuse juurest saavad alguse mitmed terviserajad, mis on ühendatud Kõrvemaa, Jäneda, Aegviidu ja Valgehobusemäega.

Puhkekeskuse ajalugu ulatub 1938. aastasse, kui president Konstantin Pätsi toetusel rajati eliidile Turistide Kodu – puhkekoht ja villa.

Hiljem tegutseti Nelijärve Puhkekodu nime all, 1948. aastast on see Aegviidu-Nelijärve turismibaas, hiljem Turbaza 314. 

1980. aastal ehitati neljakorruseline ja 150 toaline turismibaasi magamiskorpus ehk praegune hostel.

Puhkekeskust taastati 2003. aastal.

Villas on sviit Roniroos. Villas on ööbinud kõik Eesti presidendid.

Puhkekeskuse omanik on Reet Purre.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Aunaste, Maire (15. oktoober 2023). "„Ma ei tee midagi, mis on vastu tahtmist!" Nelijärve puhkekeskuse 82aastane perenaine säriseb elujõust ega tea, mis on stress". *Tervis Pluss*. Vaadatud 17. oktoobril 2023.
2. ↑  Nelijärve Puhkekeskus ja puhkemajad; Puhka Eestis
3. ↑  Nelijärve Puhkekeskus; Koduleht

Välislingid
-----------

* Nelijärve Puhkekeskus; Turismiweb
Usma kirik
**Usma** on küla (*vidējciems*) Lätis Ventspilsi piirkonnas, Usma valla halduskeskus. Küla asub Usma järve kirdekaldal merepinnast 25 meetri kõrgusel, Ventspilsist 52 ja Riiast 142 kilomeetri kaugusel. Seal asuvad postkontor, kultuurimaja ja raamatukogu. Sealne põhikool suleti aastal 2009.

Usmat on esimest korda kirjalikes allikates mainitud aastal 1253.. Küla nimi tuleneb läänemeresoome keeltest ja tähendab kas *udus maa* või *uus maa*. XVIII sajandil asus seal Usma mõis (*Usmaiten*), mis oli staatuselt riigimõis. Tänapäevane asula kujunes kohaliku kolhoosi keskasulast.

Vaatamisväärsustest asuvad külas Usma luteri kirik ja Puuslikupärn. Mitu sealset põlispuud (mänd, kaks pärna ja neli sangleppa) on looduskaitse all.

Aastal 2017 oli külas 224 elanikku, aastal 2021 oli elanikke 231.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0
4. ↑
5. ↑   Административно-территориальное деление Латвийской ССР 1978 год. — Рига: Лиесма, 1978. — 137 lk.
6. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

| * v
* r
Usma valla asulad |
| --- |
| 
Amjūdze **·**  Dzirnavas **·**  Ragbrūžciems **·**  Zaļais ciems **·**  **Usma** **·**  Usmas stacija |
Hassoumi Massoudou
**Hassoumi Massoudou** (sündinud 22. oktoobril 1957 Birni N'Gaourés Dosso piirkonnas) on Nigeri poliitik. Ta oli aastatel 2013–2016 Nigeri siseminister. Aastal 2016 oli ta umbes pool aastat Nigeri kaitseminister ja samal aastal sai temast Nigeri rahandusminister. 7. aprillist 2021 on ta Nigeri välisminister.

Elulugu
-------

Ta sündis aastal 1957 Birni N'Gaourés Dosso piirkonnas (asub Nigeri edelaosas). Ta lõpetas geoloogiainsenerina Yamoussoukros tsiviilehituse ülikoolis ja magistrikraadi geostatistika alal École nationale supérieure des mines de Parisis. Aastatel 1982–1993 töötas ta kaevandusettevõttes Compagnie Minière d'Akouta uraanimaardlate arendamisel Nigeris.

Ta oli poliitiliselt aktiivne Nigeeria Demokraatia ja Sotsialismi Partei koosseisus, kus ta oli aastatel 1991–1995 kommunikatsioonisekretär. Kui partei 1993. aastal valitsusse astus, asus Massoudou üle kommunikatsiooni-, kultuuri-, noorte- ja spordiministri ametikohale, mida ta täitis 1994. aastani. 1995. aastal oli ta partei peasekretäri asetäitja.

Kui Ibrahim Baré Maïnassara 1996. aastal sõjaväelise riigipöördega võimule tuli, oli Hassoumi Massoudou, kes oli väidetavalt suurepärane kõneleja, üks tema otsekohesemaid vastaseid. Ta arreteeriti ja piinati hukkamiste imiteerimise teel. Ta vabastati süüdistust esitamata. Ibrahim Baré Maïnassara valisemise ajal töötas ta sõltumatu konsultandina Ibrahim Baré Maïnassara valitsusajal, mis kestis aastani 1999. Pärast riigipea surma oli ta üleminekuparlamendi liige ja osales Nigeri uue põhiseaduse koostamises, mis kiideti heaks 1999. aasta rahvahääletusel. Ta valiti 1999. aasta üldvalimistel Rahvusassambleesse, kus ta töötas kuni 2004. aastani. Seal töötas ta Nigeeria Demokraatia ja Sotsialismi Partei parlamendirühma esimehena ja rahanduskomisjoni liikmena. Ta oli ka Pan-Aafrika parlamendi liige.

Aastast 2005 töötas ta jälle sõltumatu konsultandina. Ta oli ka Riigi majandus-, sotsiaal- ja kultuurinõukogu asepresident. Ta asus aastal 2011 Nigeeria Demokraatia ja Sotsialismi Partei parlamendi- ja presidendivalimiste kampaaniajuhi rolli, mis lõppesid tema partei ja selle presidendikandidaadi Mahamadou Issoufou võiduga. Seejärel töötas ta president Issoufou juures oma kabinetijuhina ministri auastmega. Aastatel 2013–2016 oli ta siseminister, avaliku julgeoleku, detsentraliseerimise, tolli- ja usuasjade minister. Ta on olnud ka Nigeeria Demokraatia ja Sotsialismi Partei peasekretär aastast 2014. 2016. aastal oli ta umbes pool aastat kaitseminister ja samal aastal sai temast rahandusminister. Ta vallandati 2019. aastal valitsusest pärast seda, kui ta teatas oma kavatsusest kandideerida 2021. aasta presidendivalimistel, ilma et oleks partei juhti Mohamed Bazumit sellest sammust eelnevalt teavitanud. Mohamed Bazoum võitis valimised ja tõi Hassoumi Massoudou valitsusse Nigeri välis- ja koostööministrina.

Isiklikku
---------

Ta on abielus ja ta on nelja lapse isa.
**Vaive** (vanasti ka **Kaķukrogs**) on küla (*skrajciems* ehk hajaküla) Lätis Cēsise piirkonnas, endine Vaive valla halduskeskus. 

Küla asub merepinnast 150 meetri kõrgusel Vaive jõe kaldal, piirkonna keskusest Cēsisest 8 ja Riiast 85 kilomeetri kaugusel. Sinna jäävad Daudziešase ja Vaive bussipeatus.

Küla tekkis 1868. aastal endise Kaķukrogsi kõrtsi ja selle juurde ehitatud Veismaņi vallamaja juurde. Külla jääb regionaalse kaitse all olev muinsusmälestis Veclejas Daudzieši keskaegne kalmistu ehk Katkuküngas. Asula jääb osaliselt Gauja rahvusparki.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  Autotransporta direcija
5. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
6. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

| * v
* r
Vaive valla asulad |
| --- |
| 
Eicēni **·**  Ģūģeri **·**  Lielmaņi **·**  Krīvi **·**  Mežmaļi **·**  Pinderes **·**  Rāmuļi **·**  Rāmuļmuiža **·**  **Rīdzene** **·**  Slaņķi **·**  Vaive **·**  Veismaņi |
Vidriži mõisa hooned
**Vidriži** on küla (*vidējciems*) Lätis Limbaži piirkonnas Vidriži vallas. Küla asub merepinnast 60 meetri kõrgusel, valla keskusest Gravasest 2, piirkonna keskusest Limbažist 20 ja Riiast 66 kilomeetri kaugusel. Külas on spordi- ja kultuurikeskus, postkontor, põhikool, võõrastemaja ja raamatukogu. Vidrižis on Vidriži, Šveicese ja Alejase bussipeatus.

Vidrižit mainiti kirjalikes allikates esimest korda aastal 1277 (*Vidersele*), mil Riia peapiiskop Johannes I von Lune läänistas selle koos Mukurmuiža (*Morikas*) ja Kaugažiga oma sugulasele Joann de Lunele. Nüüdisaegne asula on endisaegse Vidriži mõisa (*Widdrisch*) keskus, ka koolimaja asub endises mõisa häärberis.

Küla lähistel asub Kaniņi linnamägi. Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Vidriži mõisa kabel ja selle väravad ning kaks vapireljeefi kabelis. Vidriži mõisa häärberi fassaadi vapireljeef on regionaalse kaitse all.

Looduskaitse all on Vidriži pargis kasvav mänd ümbermõõduga 2,5 meetrit ja sealsamas kasvav kuusk ümbermõõduga 3,44 meetrit, Vidriži Topeltjalakas, Vidriži viirpuu, pärnad ümbermõõduga 3,74, 3,55 ja 4,23 meetrit, mänd ümbermõõduga 2,74 meetrit, lehis ümbermõõduga 4,02 meetrit ning tammed ümbermõõtudega 4 meetrit ja 4,44 meetrit.

2015. aastal oli külas 313 elanikku, 2022. aastal 272.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  Autotransporta direcija
5. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
6. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
7. ↑  Vietvārdu datubāze

| * v
* r
Vidriži valla asulad |
| --- |
| 
Bīriņi **·**  **Gravas** **·**  Grūbas **·**  Igate **·**  Vidriži |
Septimus Severuse võidukaar
Leptis Magna kaart
**Leptis Magna** või **Lepcis Magna** oli tähtis linn Kartaago riigis ja Rooma keisririigi Liibüas Wadi Lebda suudmes Vahemere ääres. Alates 1982. aastast kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse

Leptis Magna varemed paiknevad Liibüa linnas Khomsis, 130 km Tripolist idas. Linn on üks paremini säilinud Rooma muistiseid Vahemere ääres.

Ajaloost
--------

Algselt asus seal 7. sajandil eKr asutatud foiniiklaste asundus, mis Rooma keiser Septimius Severuse ajal jõudsalt laienes ja kujunes linnaks. Linnas paiknes leegion (*Legio III Augusta*) linna kaitseks berberite rünnakute eest. Kui Gordianus III 238. leegioni laiali saatis, sagenesid kõrbenomaadide rünnakud 3. sajandi teisel poolel. Diocletianus tegi Leptis Magnast provintsi pealinna ja see kosus uuesti, kuni vandaalid selle 439. aastal rüüstasid. 533. aastal läks linn Bütsantsi keisririigi koosseisu, kuid elas endiselt berberite sõjakäikude ohus, ei saavutanud kunagisega võrreldavat tähtsust ja jäeti maha pärast muslimitest araablaste sõjakäiku 647. aastal.

Vaata ka
--------

* Kyrene
* Cirta
* Lambaesis
* Timgad
* Volubilis

Viited
------

1. ↑  Lepcis Magna: Punic City. - livius.org
2. ↑  Archaeological Site of Leptis Magna. - whc.unesco.org

Välislingid
-----------

* B. A. Horton. Leptis Magna: The UNESCO World Heritage site you’ve probably never heard of. - euronews.travel. - euronews.com
* BY W. Raynolds, D. Ashby, G.n Kristy, M. Gabriel. UPDATE: THE STATUS OF UNESCO WORLD HERITAGE SITE LEPTIS MAGNA. - Cultural Heritage Initiatives
* Libya’s Leptis Magna, a neglected UNESCO World Heritage site, barely survives. - The Arab Weekly, 26.09.2021
**Vidzeme** (vanasti ka **Vārtnieki**) on küla (*vidējciems*) Lätis Smiltene piirkonnas, Branti valla halduskeskus. Vidzeme asub piirkonna keskuse Smiltene edelapiiril Cērtene jõe kaldal. Küla läbib Smiltene ja Rauna vaheline tee.

Nõukogude ajal kandis küla nime Vārtnieki ja see oli Valka rajooni Branti külanõukogu halduskeskuseks. Samuti oli see loomakasvatusliku suunitlusega sovhoosi «Vidzeme» keskasulaks. Vidzemes on raamatukogu. Külas asuvad Bāze ja Vidzeme bussipeatus.

Üks külas kasvav nimetu mänd on looduskaitse all.

2016. aastal oli külas 185 elanikku, 2019. aastal 175.

Viited
------

1. ↑  Läti Ruumiandmete Agentuur
2. ↑   Административно-территориальное деление Латвийской ССР 1978 год. — Рига: Лиесма, 1978. — 137 lk. — 8000 экз.
3. ↑
4. ↑  Autotransporta direcija
5. ↑  Autotransporta direcija
6. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
7. ↑  Vietvārdu datubāze, vaadatud 4. 06 2019

| * v
* r
Branti valla asulad |
| --- |
| 
Branti **·**  Lembis **·**  Žīguri **·**  Vidzeme |
**Ernst Carl Kessler** (1808–1863) oli Tartu orelimeister.

Teadaolevalt ehitas Kessler Eesti- ja Liivimaa kirikutesse, palvemajadesse, koolidesse ja kodudesse 120 orelit. Enamik neist olid väikesed, 5–8 registriga pillid, kuid kirikutesse tegi ta ka märksa suuremaid oreleid. 

Tartu Maarja kirikule ehitas Kessler 1852. aastal oreli, mille saatel toimus ka Eesti esimese üldlaulupeo kooride peaproov. 

Suurimaks peetakse 1860. aastal Tartu Ülikooli kirikule ehitatud orelit, millel oli 28 registrit, kuid suuremate hulka kuulusid ka Otepää Maarja kiriku 12 registriga ja Halliste kiriku 14 registriga orel. 

Tänapäeval on Kessleri orelitest säilinud viis (sh Alaskal Sitkas) ja mängukõlblikud neist on neli: Nõmme Rahu kiriku, Otepää Maarja kiriku, Karksi Peetri kiriku ja Taagepera Jaani kiriku orel.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Ene Puusemp "Maarja koguduse muusikavaimustus püsib ja kestab sajandeid" Tartu Postimees, 20. detsember 2018, lk 8
2. 1 2 3  Ernst Carl Kessleri oreleil on laitmatu kõla, Sakala, 24. juuli 2004
Lokria
**Lokria** (Vana-Kreeka maakonna Lokrise järgi) ehk **hüpofrüügia** on diatooniline helilaad, mille kõrgusastmik on

```
              ½ - 1 - 1 - ½ - 1 - 1 - 1
lokria c-st c  des  es  f  ges  as  b   c
lokria a-st a   b   c   d   es  f   g   a 
lokria h-st h   c   d   e   f   g   a   h
```

  

Lokria helilaadi kasutati klassitsismiajastu muusikas harva, kuna tema I astme (toonika) kolmkõla äärmised noodid moodustavad vähendatud kvindi, mis on dissoneeriv intervall. Hilisemas muusikas on aga lokria helilaad taas populaarsemaks saanud, sest ta tekitab muusikalist pinget.

### Vaata ka

* Diatooniline helilaad
* Diatooniline helirida

Diatooniline helirida

Lüüdia (IV) · Joonia (I) ·  Miksolüüdia (V) · Dooria (ii) · Eoolia (vi) · Früügia (iii) ·  Lokria (vii)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Helirida • heptatoonika  • pentatoonika**

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Loomulik mažoor (*Joonia*) Helifaili info Kuula i |   Loomulik minoor  (*Eoolia*) Helifaili info Kuula i |   Harmooniline minoor Helifaili info Kuula i |  Mustlasminoor Helifaili info Kuula i |  Meloodiline minoor Helifaili info Kuula i |
|  Dooria Helifaili info Kuula i |  Früügia Helifaili info Kuula i |  Lüüdia Helifaili info Kuula i |  Miksolüüdia Helifaili info Kuula i |  Lokria  Helifaili info Kuula i |
|  Kromaatiline  Helifaili info Kuula i |  Tervetooniline  Helifaili info Kuula i |  Mažoorne pentatoonika Helifaili info Kuula i |  Minoorne pentatoonika Helifaili info Kuula i |  Altereeritud Helifaili info Kuula i |
|  Vähendatud helirida,1. vorm Helifaili info Kuula i |  Vähendatud helirida,2. vorm Helifaili info Kuula i |  Hispaania jajuutide helirida Helifaili info Kuula i |  Araabia helirida(*Araabia mažoor*) Helifaili info Kuula i |  Mi Sheberach helirida Helifaili info Kuula i |

 |

Skeemil on pooltoon üleminekul ühest reast teise.
‘Abdullāh ‘Abdullāh (2014)
**‘Abdullāh ‘Abdullāh** (puštu ja pärsia keeles عبدالله عبدالله; sündinud 5. septembril 1960 Kabulis) on Afganistani poliitik, kes oli 29. septembrist 2014 kuni 9. märtsini 2020 Afganistani tegevjuht (sisuliselt peaminister).

‘Abdullāh ‘Abdullāh' isa on puštu ja ema tadžikk. Tema isa oli kõrge riigiametnik algul Kandahāri provintsis ja hiljem Kabulis.

Aastal 1983 lõpetas ‘Abdullāh ‘Abdullāh Kabuli Ülikooli oftalmoloogina. Pärast seda töötas ta arstina algul Kabulis ja alates 1985. aastast Pakistanis Peshāwaris Afganistani põgenike laagris.

Nõukogude-Afganistani sõja ajal sai temast komandör Aḩmad Shāh Mas‘ūdi lähedane kaastöötaja ja nõuandja.

Pärast Ţālebāni võimuletulekut 1996. aastal sai temast üks Afganistani Rahvusliku Päästerinde liidreid ning Põhja-Liidu välisminister ja 2001. aastal Afganistani vahevalitsuse välisminister. Ta jätkas välisministrina ka pärast 2004. aasta presidendivalimisi. Ta vabastati ametist 2006. aastal.

Aastal 2009 kandideeris ‘Abdullāh ‘Abdullāh presidendivalimistel sõltumatu kandidaadina võimuloleva presidendi Ḩāmid Karzay vastu. Augustis toimunud valimiste esimese vooru võitjaks kuulutati esialgu Ḩāmid Karzay, kuid pärast võltsitud häälte kehtetuks tunnistamist otsustati pidada 7. novembril 2009 teine valimisvoor Karzay ja ‘Abdullāh ‘Abdullāh' vahel. 1. novembril teatas ‘Abdullāh ‘Abdullāh, et loobub osalemisest, sest ei usu õiglastesse valimistesse.

Ta kandideeris uuesti 2014. aastal ning pääses teise vooru, kus kogus 44,7% häältest ning jäi seekord Ghanile alla. Osapooled jõudsid pärast valimisi kokkuleppele, Ghanist sai president ja Abdullah'st Afganistani esimene tegevjuht.

Viited
------

1. ↑  "Afganistani presidendivalimised võitis Ghani". Postimees. 7. juuli 2014. Vaadatud 13. aprill 2017.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev***ametikoht loodi*** | **Afganistani tegevjuht**2014–2020 | Järgnev***ametikoht kaotati*** |
| Eelnev**Abdul Rahim Ghafoorzai** | **Afganistani välisminister**2001–2005 | Järgnev**Rangin Dadfar Spanta** |
| Eelnev***ametikoht loodi*** | **Afganistani Rahvusliku Koalitsiooni juht**2010–2021 | Järgnev***ametikoht kaotati*** |
Paul Tergat
**Paul Kibii Tergat** (sündinud 17. juunil 1969 Kabarnetis Barengos) on Keenia endine kergejõustiklane (distantsid 3000 meetrist maratonini). 1996. ja 2000. aasta olümpiamängude hõbemedalist, viiekordne maailmameister krossijooksus ja endine maratoni maailmarekordi omanik.

Saavutused
----------

### Olümpiamängudel

1996 hõbemedal **27.08,17**
  
2000 hõbemedal **27.18,29**

### Maailmameistrivõistlustel

1995 pronksmedal **27.14,70**
  
1997 hõbemedal **27.25,62**
  
1999 hõbemedal **27.58,56**

### Krossijooksu maailmameistrivõistlused

1995 **maailmameister**
  
1996 **maailmameister**
  
1997 **maailmameister**
  
1998 **maailmameister**
  
1999 **maailmameister**

### Muud võistlused

2001 Londoni maraton 2. koht **2:08.15** (debüüt) 
  
2001 Chicago maraton 2. koht **2:08.56**
  
2002 Londoni maraton 2. koht **2:05.48**
  
2003 Berliini maraton **1. koht 2:04.55**

### Maailmarekordid

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
|  10 000 m jooks | **26.27,85** | 22. august 1997 | Brüssel |
| Maraton | **2:04.55** | 28. september 2003 | Berliin |

Isiklikku
---------

Paul Tergat oli tippsportlasena 182 cm pikk ja kaalus 68 kg.

Välislingid
-----------

* Paul Tergati foto 1
* Paul Tergati foto 2
Dirigent Vilve Maide naiskoori Emajõe Laulikud ees Eesti taasiseseisvumispäeva tähistamisel Tartu vabadussamba juures, august 2012.
**Vilve Maide** (neiupõlvenimega **Vilve Saul**; sündinud 1. märtsil 1973) on eesti dirigent.

Aastatel 1988–1992 õppis ta koorijuhtimist Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis Vaike Uibopuu klassis ning 1992–1996 Eesti Muusikaakadeemias Ene Üleoja klassis.

1996. aastast töötab Vilve Maide Otepää Gümnaasiumis muusikaõpetaja ja koorijuhina. 1997–2001 oli ta Tartu Ülikooli Akadeemilise Naiskoori koormeister, kooris laulis ta 1988. aastast. 2008. aastast on ta ka Otepää Muusikakooli solfedžoõpetaja, 2009–2011 oli ta muusikakooli direktori kohusetäitja ning 2011. aastal administraator.

Maide on Tartu naiskoori Emajõe Laulikud peadirigent alates koori loomisest 2003. aastal, tema käe all esines koor ka telesaates "Laululahing". 2008. aastast on Maide Eveko Segakoori dirigent Otepääl. 2011. aastast on ta Tartu Karlova Gümnaasiumi koorijuht ja Tartu neidudekoori Kurekell dirigent, 2012. aastast juhatab veel ka lastekoori Maarjalill.

Vilve Maide juhatas koore 2005. ja 2010. aastal Peipsi-äärsete maakondade laulupeol, 2006. aastal Eesti Naislaulu Seltsi laulupäeval, 2008. aastal naiskooride laulupäeval, 2009. aastal Eesti Naislaulu Seltsi juubelikontserdil ning Tudengilaulu plaadi esitlusel, 2010. aastal Tartumaa mees- ja naislaulupäeval.

Tunnustus
---------

2005. aastal võitsid Emajõe Laulikud Eesti Naislaulu Seltsi naiskooride konkursil B-kategoorias esikoha, dirigent Vilve Maide sai noore dirigendi preemia.

2015. aastal sai ta Eesti Kultuurkapitali Tartumaa ekspertgrupi aastapreemia koorimuusika edendamise eest.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  "Dirigendid" Emajõe Laulikute kodulehel
2. ↑  "Dirigendid" TÜ Akadeemilise Naiskoori kodulehel
3. ↑  "Põlvas saab Eesti Vabariigi 94. aastapäeval muusikaelamuse". Delfi, 20. veebruar 2012

Välislingid
-----------

* Krõõt Nõges. "Tartu koorilauljad toovad Viljandisse kontserdi". Sakala, 19. oktoober 2005 (intervjuu Vilve Maide ja Alo Ritsinguga)
Vilzēni rahvamaja
**Vilzēni** on küla (*vidējciems*) Lätis Limbaži piirkonnas, Braslava valla halduskeskus. 

Küla asub merepinnast 85 meetri kõrgusel, Riiast 130 ja endisest piirkonna keskusest Alojast 10,5 kilomeetri kaugusel. 

Külas on lisaks vallavalitsusele ka lasteaed, rahvamaja, raamatukogu ja Blankaskrogsi postkontor. Seal asuvad Vilzēni bussipeatused.

Küla kohal asusid Vilzēni vallamaja ja vallakool. Nõukogude ajal ehitati küla välja kohaliku kolhoosi «Ļeņina ceļš» keskasulana.

Külas kasvav Plikši saar on looduskaitse all.

Aastal 2015 oli külas 140 elanikku.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze[*alaline kõdulink*]
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. 2. kd. Rīga : A/S Preses nams. 2002. 224. lk. ISBN 9984-00-436-8.
4. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

| * v
* r
Braslava valla asulad |
| --- |
| 
Braslava **·**  Klāmaņi **·**  Urga **·**  **Vilzēni** **·**  Vilzēnmuiža |
|  |
| --- |
|  |
| T-34/57 |
| T-34/57 tehnilised andmed |
| Pikkus | 6,10 m |
| Laius | 3,00  m |
| Kõrgus | 2,40  m |
| Kaal | 30,9  t |
| Kiirus | maastikul 25 km/h  maanteel 55 km/h |
| Käiguvaru | maanteel ? km  maanteel 250 km |
| Suurtükk | 57 mm kahur ZIS-4 või ZIS-4M  laskemoona ? mürsku |
| Kuulipildujad | 2×7,62 mm DT  laskemoona 2898 padrunit |
| Soomus | 20–52 mm |
| Mootor | 12-silindriline diiselmootor  V-2-34 |
| Mootori võimsus | 500 hj |
| Meeskond | 4 inimest |

**T-34/57** on Nõukogude Liidus projekteeritud keskmine tank (tankihävitaja), mida ehitati mõningad masinad aastatel 1941 ja 1943.

1940. aasta suvel otsustati konstrueerida uus 55–60 mm tankitõrjekahur, kuna 45 mm kahur oli muutunud ebaefektiivseks. Aasta lõpuks valmis 57-mm tankitõrjekahurist ZIS-2 (ЗИС-2) tankivariant ZiS-4 (ЗИС-4), mis otsustati paigaldada tankile T-34. Kuna tankil T-34 oleva kahuri F-34 (Ф-34) toru läbimõõt oli ZIS-4 omast suurem, lisati uuele kahurile muhv, mis asus maski ja kahuri kokkupuute kohas. See lahendus võimaldas paigutada isegi lahinguolukorras tankile uue kaliibriga suurtüki. 

Suurtüki 30-kraadine tõstenurk pidi võimaldama vaenlast tulistada suure vahemaa tagant, jäädes ise kaitstuks. Katsetused aga näitasid, et suurtükk ZiS-4, pikkusega 73 kaliibrit ning mürsu algkiirusega 900 m/s, läbistas 30-kraadise nurga all paigutatud 90 mm soomusplaadi kõigest 100 meetri kauguselt. 

Kuni Harkovi tehase evakueerimiseni suudeti valmis ehitada 21 ZiS-4-ga relvastatud T-34/57, millest 10 võtsid 21. tankibrigaadi koosseisus osa Moskva lahingust.

1943. aasta suvel, kui sakslastel oli valminud uus tank Panther, tõusis uuesti päevakorda 57-mm tankitõrjekahuriga relvastatud T-34. Augustis saabusid lahingukatsetusteks rindele kolm T-34/57, mis olid relvastatud moderniseeritud tankitõrjekahuriga ZiS-4M. Kuigi masinad olid rindel 15. augustist kuni 5. septembrini, kukkusid katsetused läbi, kuna selle aja jooksul ei kohtutud ühegi vastase tankiga. Siiski katsetati tanke vastase mahajäetud masinate ja dzottide tulistamisega, millega tuldi edukalt toime. Masin siiski seeriatootmisse ei läinud, kuna 57-mm kahuri kildmürskude kvaliteet oli äärmiselt vilets (mittetäielik plahvatus või plahvatuse puudumine) ning mürsu äärmiselt väike lõhkeainekogus tegi ta võitluses elavjõuga ebaefektiivseks. 1944. aastal lõpetati kõik tööd 57-mm tankitõrjekahurite kallal.

Vaata ka
--------

* T-34

Välislingid
-----------

* The Russian Battlefield – Т-34 танк-истребитель *vene keeles*
**Visuaaltehnoloogia** on silmaga tajutava ainese tootmismenetluste ühisnimetaja.

Etenduskunstide visuaaltehnoloogia – lavastuse, performansi, häppeningi ja muu sellise silmaga tajutava kujunduse praktiline tootmisprotsess, -menetlus, mis sisaldab lavastuskorralduse, valguskujunduse, multimeedia ja butafooria tehnikaid. 
Lavastuse stsenograafia teostub visuaaltehnoloogia kaudu.

Teatrikunsti visuaaltehnoloogiat on võimalik õppida Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias. Teatrikunsti visuaaltehnoloogia õppekava kuulub etenduskunstide osakonda, kuhu lisaks kuuluvad veel teatri- ja tantsukunsti õppekavad. Osakonna erialade kombinatsioon vastab rahvusvaheliselt levinud etenduskunstide kõrgkoolide mudelile. Õppekavad koosnevad nii praktilistest kui ka teoreetilistest üld- ja erialaainetest.

Teatritehniliste töötajate kõrgharidusõppe algataja Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias oli Kalju Komissarov (1946–2017).

Teatrikunsti visuaaltehnoloogia õppekaval on neli spetsialiseerumissuuna: butafoor-dekoraator, lavastuskorraldaja, valguskujundaja, etenduskunstide multimeediaspetsialist.

Tehnoloogia („teadus või käsitöö", pärineb kreekakeelsest sõnast τέχνη *techne*, „kunst, oskus, käte osavus", ja –λογία – logia).

Tootmismenetlus, mis sisaldab tehnikaid, oskusi, meetodeid ja protsesse, mille tulemusel valmib objekt, toode või teenus.

Visuaalne („nägemise kaudu tajutav, nähtav, nägemistajul põhinev") pärineb ladinakeelsest sõnast *videre*, „läbi silma minev kiir, mis muudab nägemise võimalikuks").

Viited
------

1. ↑  Liisa Liksor, loov-praktiline lõputöö „Teatrikunsti visuaaltehnoloogia erialanäitus (R)evolutsioon ideest teostuseni"
2. ↑
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. september 2020. Vaadatud 8. mail 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. aprill 2017. Vaadatud 8. mail 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
5. ↑
6. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. mai 2017. Vaadatud 8. mail 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
7. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. mai 2017. Vaadatud 8. mail 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
8. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. mai 2017. Vaadatud 8. mail 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
9. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. mai 2017. Vaadatud 8. mail 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
10. ↑
11. ↑
12. ↑
13. ↑
Viļķene kirik
**Viļķene** (vanasti ka **Viļķenu muiža**, **Katrīna** või **Katriņa**, saksa keeles *Katharinen*)  on küla (*lielciems*) Lätis Limbaži piirkonnas piirkonna keskusest Limbažist 17 ja Riiast 93 km kaugusel, merepinnast 55 meetri kõrgusel.

Külas on Viļķene valla halduskeskus. Lisaks vallamajale asuvad külas veel põhikool, kultuurimaja, spordisaal, raamatukogu ja postkontor. Asulasse jääb Viļķene bussipeatus.

Muinsusmälestistest on regionaalse kaitse all Katriņa kiriku orel ja Viļķene keskaegne kalmistu (Kirikumägi). Looduskaitse all on tamm ümbermõõduga 5,04 meetrit, Kirikumäe pärn ja Katrīna kalmistu tamm.

Küla kalmistul asub Teises maailmasõjas langenud sõdurite ühishaual mälestussein.

Ajalugu
-------

XVII sajandi keskpaigas ehitati teede ristmikule Viļķene Katariina kirik. Aastast 1669 oli see Limbaži kiriku abikirikuks, ent aastal 1709 sai sellest kihelkonnakirik. Aastal 1867 valmis praegune kirikuhoone ja selle juurde kujunes väike alevik. Kiriku juurde kujunes ka väike 1,8 hektari suurune kalmistu.

XVII sajandil tekkis Viļķene mõis (*Wilkenhof*). Selle hoonetekompleks tekkis kirikust kaks kilomeetrit ida pool ja sellest on säilinud tänapäeval viljakuivati, veski ja laohoone. Aastal 1818 sündis mõisas baltisaksa loodusteadlane ja arst Heinrich Sylvester Theodor Tiling.

Tänapäeval asub küla piirides ka endine Indriķi karjamõis, kus aastal 1835 sündis Läti hümni autor Kārlis Baumanis.

Aastal 1849 tekkis sealne õigeusu kogudus. Aastal 1869 valmis Robert Pflugi projekti järgi sealne õigeusu kirik, mille juures asub ka 1,1 hektari suurune kalmistu..

Aastal 1923 oli luteri kiriku juures, mis kujunes hiljem küla keskuseks, viis maja, seal asus ka apteek. Seal veetis oma lapsepõlve Läti helilooja Maija Einfelde. Küla hakkas kasvama nõukogude ajal, mil sellest aastal 1957 sai sovhoosi Viļķene keskasula.

Aastal 2015 oli külas 505 elanikku, aastal 2022 oli elanikke 465.

Viited
------

1. ↑
2. ↑   Generalkarte der russischen Ostseeprovinzen Liv- Est und Kurland
3. ↑
4. ↑  Autotransporta direcija
5. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
6. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
7. ↑  Список памятников и памятных мест, связанных с событиями Великой Отечественной войны, на территории Латвийской Республики
8. 1 2   Viļķenes pagasts. Baznīcas Viļķenē
9. ↑
10. ↑  Viļķenes pagasts Limbažu novads, vaadatud 18.07 2017

| * v
* r
Viļķene valla asulad |
| --- |
| 
Āboltiņi **·**  Āstere **·**  Blome **·**  Brīdaga **·**  Ķirbiži **·**  Lapsiņas **·**  Rūkas **·**  Rūstuži **·**  Šķirstiņi **·**  Vaigaži **·**  **Viļķene** **·**  Vitrupe **·**  Voldes |
**Vladimir Pavlovitš Burmeister** (vene keeles Владимир Павлович Бурмейстер; 15. juuli (vkj 2. juuli) 1904 Viciebsk, Mogiljovi kubermang – 5. märts 1971 Moskva) oli Nõukogude Liidu ballettmeister. Ta oli esimene nõukogude koreograaf, kes tegi koostööd kuulsa Pariisi Grand Opéra balletitrupiga.

Vene koreograafia ajaloo silmapaistvaks sündmuseks oli 1953. aastal esietendunud Pjotr Tšaikovski ballett "Luikede järv" Burmeisteri koreograafias.

Päritolu
--------

Burmeisterite suguvõsa on kestnud mitu sajandit. Teada on, et 1570. aasta suvel, kui hertsog Magnus oma väega Tallinna alla tuli, laagri püstitas ja linna piirama hakkas, suri selles laagris Magnuse kantsler, sünnilt sakslane Konrad Burmeister. Vladimir Burmeisteri vanavanaisa, ametilt arst ja rahvuselt rootslane, kutsuti 19. sajandi esimesel poolel Peterburi. Vladimir Burmeisteri vanaisa õppis Peterburi Kunstiakadeemias. Teistel andmetel oli Vladimir Burmeisteri isa põlisaadlik, pärit venestunud rootsi suguvõsast.

Vladimir Burmeisteri ema (sünninimi Natalja Tšaikovskaja) oli helilooja Pjotr Tšaikovski nõotütar.
Vladimir Burmeisteri emapoolse vanaema sünninimi oli Maria Weber (abiellus kindral Andrei Tšaikovskiga) ja emapoolse vanavanaema sünninimi von Behren.

Loomekarjäär
------------

Burmeister õppis aastatel 1925–1929 Moskvas Teatrikunsti Kesktehnikumis. Koreograafina täiendas end Viktorina Krigeri juures. 1930. aastatel töötas ta Moskva Kunstiballetis ballettmeistrina. Aastatel 1941–1960 ja 1964–1970 oli ta Stanislavski ja Nemirovitš-Dantšenko Moskva Akadeemilise Muusikateatri peaballettmeister.

1956. aasta suvel andis Moskva muusikateater võõrusetendusi Pariisis. Edu oli nii suur, et Burmeister sai pakkumise lavastada Grand Opéras "Luikede järv". See teostuski 1960. aastal. Pariisis viibides sai Burmeister balletikollektiivilt London Festival Ballet kutse lavastada veel üks ballett Tšaikovski muusika järgi. Nii ilmus "Snegurotška" ("Lumivalgeke"), mis esietendus 1961. aastal Londonis ja 1963. aastal Moskvas.

### Külalislavastajana Estonias

* Cesare Pugni, Reinhold Glieri ja Sergei Vassilenko "Esmeralda" (1951; peaosas Inge Põder)
* Pjotr Tšaikovski "Luikede järv" (1954; peaosades Helmi Puur ja Artur Koit)
* Frédéric Chopini "Chopiniana" (1959; peaosades Helmi Puur ja Tiiu Randviir)
* Maurice Raveli "Boléro" (1959; peaosades Tiiu Randviir ja Ülle Ulla)
* Johann Straussi "Straussiana" (1959; peaosas Helmi Puur)
* Eugen Kapi "Kalevipoeg" (1961; peaosas Väino Aren)

Tunnustus
---------

* 1947 – Vene NFSV teeneline kunstnik
* 1954 – Vene NFSV teeneline kunstitegelane
* 1957 – Eesti NSV teeneline kunstitegelane
* 1965 – Vene NFSV rahvakunstnik
* 1970 – NSV Liidu rahvakunstnik

Viited
------

1. 1 2  Бурмейстер Владимир Павлович. musicseasons.org
2. 1 2  Бурмейстер Владимир Павлович. megabook.ru
3. 1 2  Бурмейстер Владимир Павлович. lubovbezusl.ru
4. 1 2  Burmeister, Vladimir. etbl.teatriliit.ee ne

Välislingid
-----------

* Foto. Balleti "Kalevipoeg" lavastaja Vladimir Burmeister abikaasaga. 26.11.1961. ajapaik.ee
* Proov; ballettmeister Vladimir Burmeister ja Väino Aren (Kalevipoeg). Kapi „Kalevipoeg". (Estonia, 1961). etbl.teatriliit.ee
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Stopiņi valla asulast; Lēdmane valla küla kohta vaata artiklit Vālodzes (Lēdmane vald)* |

---

**Vālodzes** on küla (*lielciems*) Lätis Ropaži piirkonna Stopiņi vallas. Küla asub valla keskosas endise Riia–Ērgļi raudtee ääres merepinnast 10 meetri kõrgusel Piķurga jõe kaldal.

Vālodzes jääb piirkonna keskusest Ulbrokast 2 ja Riia keskusest 13 kilomeetri kaugusele. Külas on Ulbroka keskkool ja Ulbroka spordikompleks. Sinna jäävad bussipeatused Āvas, Mazkājas, Skola ja Ulbrokas vidusskola.

Asula rajati Teise maailmasõja järel kui individuaalelamute piirkond. Nõukogude perioodil kandis asula nime **Progress**, sellal kui piirkond, mis kandis nime Vālodzes, jäi tänapäeva Ulbroka territooriumile. Lätti taasiseseisvumise järel oli piirkond pikka aega sisuliselt nimeta. Asula sai nime ja selle piirid määratleti Stopiņi piirkonna detailplaneeringuga.

Külas kasvav mänd ümbermõõduga 2,8 meetrit on looduskaitse all.

2021. aastal oli külas 924 elanikku.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  Autotransporta direcija
5. ↑  Autotransporta direcija
6. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

| * v
* r
Stopiņi valla asulad |
| --- |
| 
Cekule **·**  Dreiliņi **·**  Dzidriņas **·**  Līči **·**  Rumbula **·**  Saurieši **·**  **Ulbroka** **·**  Upeslejas **·**  Vālodzes |
**Paepark** (ka **Pae park**) on park Tallinnas Lasnamäel.
Paepark asub Sikupilli asumis ning jääb Laagna teest lõuna poole vana paekarjääri maa-alale.

Pae pargis asub Pae järv. Veekogu on eri allikates tähistatud erinevate nimedega. Kohanimeregistris on see kirjas Lasnamäe karjääri nime all, kasutatud on ka Lasnamäe järve nime. Tallinna nimekomisjon kinnitas 2011. aastal nimeks Pae järv. See on suuremõõtmeline tehisveekogu, mis on tekkinud pikaajalise paekivi kaevandamise tulemusel. Järve sügavus on 8 m. Ümber korrastatud veekogu kulgeb 1,9 km pikkune asfaltkattega kergliiklustee.

Pargi elustik
-------------

Puuliikidest leiduvad pargis näiteks remmelgas, haab, kask, hall lepp, vaher, toomingas, harilik pooppuu, aprikoosipuu.

Veekogul armastavad pesitseda ja puhata veelindudest naeru- ja kalakajakas, sinikael-part, kühmnokk-luik, tuttvart, tuttpütt, lauk. Järve lasti 2009. aastal 350 karpkala.

Viited
------

1. ↑  *Eesti Loodus* 8, 2011, lk. 21.
2. 1 2 3 4  Õpperada - Pae park Loodusõppeprogramm "Mitmekesine Lasnamägi" (vaadatud 3. veebruar 2012)
3. ↑  "Linnavalitsus määrab Tallinna veekogudele nimed" delfi, 18. oktoober 2011

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Paepark** |

Välislingid
-----------

* "Lasnamäele tuleb paepark" Eesti Päevaleht, 13. detsember 1996
Küla keskus
**Vērgale** (vanasti ka *Vērgaļi*) on küla (*vidējciems*) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas, Vērgale valla halduskeskus. Küla asub Liepājast 32 kilomeetri kaugusel.

Vērgale on kujunenud Behridele kuulunud Vērgale mõisa (*Virginahlen*) juurde. Mõisakompleksi hoonetes asuvad tänapäeval vallamaja, raamatukogu, kultuurimaja, põhikool ja muuseum. Külas asub ka luteri kirik. Nõukogude perioodil oli Vērgale Ļeņina ceļši kolhoosi keskasulaks. Aastani 2021 kuulus küla Pāvilosta piirkonda.

Vērgale park ja seal kasvavad pärnad (ümbermõõduga 4,6 m, 4,88 m, 4,35 m ja 4,52 m) on looduskaitse all.

Vērgale kiriku altar koos kahe altarimaaliga ning Vērgale mõisa fassaadi reljeefid ja rosetid on muinsusmälestistena riikliku kaitse all. Kohaliku kaitse all on Vērgale mõisa peahoone ja Vērgale kiriku vapireljeef.

Kirikuaias asuvale kalmistule on ühisesse hauda maetud kohaliku paruni Stempeli poeg ja talutüdruk Anna Lazdiņa, kelle õnnetu armastuse lugu on kujunenud kohalikuks legendiks.

Külas asuv 46 puurauk on siluri Adavere lademesse kuuluvate Dēgole kihtide stratotüüp.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Административно-территориальное деление Латвийской ССР 1978 год. — Рига: Лиесма, 1978. — 137 lk.
3. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
4. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
5. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
6. ↑  Vērgale parish - Pāvilostas novads, www.pavilosta.lv
7. ↑  "Stratigraafia terminoloogia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. august 2021. Vaadatud 15. septembril 2020.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Vērgale** |

| * v
* r
Vērgale valla asulad |
| --- |
| 
Bebe **·**  Ploce **·**  Saraiķi **·**  Ziemupe **·**  **Vērgale** |
Evghenia Guțul (punases pintsakus)
**Evghenia Guțul** (sündinud 5. septembril 1988 Etulias Gagauusias) on Moldova poliitik ja jurist, erakonna Șor liige. 

Ta sündis 1988. aastal Etulias Gagauusias. 

22. märtsil 2023 määras Şori partei ta Gagauusia kuberneri (Baškani) kandidaadiks. Valimiskampaania viidi läbi loosungi "Găgăuzia – plai de vis" (Gagauusia – unistuste maa) all. 30. aprillil 2023 toimunud valimistel sai ta 14 890 häälega (26,47%) esikoha, kuid arvestades asjaolu, et enamust ei saadud, toimus teine ​​voor 14. mail 2023. Teises voorus kogus ta 27 376 häält (52,39% – esialgne), saades seega nelja-aastase mandaadi Gagauusi autonoomia eesotsas. 

Teda toetasid valimistel oligarh Ilan Șor, parlamendiliikmed Marina Tauber ja Reghina Apostolova, samuti mitmed konservatiivsete vaadetega venemeelsed lauljad ja muusikud (Filipp Kirkorov, Nikolai Baskov ja teised). 

Ta asus Gagauusia kuberneri (Baškani) ametikohale 19. juulil 2023, mil andis ametivande kohaliku parlamendi istungil.

Isiklikku
---------

Ta on abielus ja kahe lapse ema, usutunnistuselt õigeusklik.