recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sakarya provints** on provints Türgis Marmara piirkonnas Musta mere ääres. Naaberprovintsid on Düzce provints idas, Bolu provints kagus, Bileciki provints lõunas, Kocaeli provints läänes ja Bursa provints.

Ta on saanud nime Sakarya jõe järgi. Varasem nimi oli *Adapazarı provints* provintsi keskuse Adapazarı järgi. 

Provintsi pindala on 4895 km², elanike arv oli 835 222 (2007. aasta rahvaloendus). 

Kliima on Musta mere läheduse tõttu vahemereline. Külm ei ole kunagi, talvel sajab piisavalt vihma. Suved on soojad.

Sakarya jõgi voolab läbi soode ning tema vetega on seotud palju järvi.

Maakonna lõunaosas on kuni 1600 m kõrgusi mägesid. 

Provintsil on hea maantee-, raudtee- ja lennuühendus. Ankara-İstanbuli maantee läheb sealt läbi. Lähim lennujaam on İstanbulis. Heade ühendusteede tõttu alustavad turistid sealt provintsi vaatamisväärsustega tutvumist. 

Provints on seismiliselt aktiivses piirkonnas. 1967. ja 1999. aastal olid rängad maavärinad.

Ajalugu
-------

Esimesed elanikud olid früüglased, kimmerlased, lüüdlased ja pärslased. 

Üks provintsi mälestisi on Justinianus I 533. aastal rajatud Justinianuse sild (*Bes Köprü*).

Ringkonnad
----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Adapazarı ringkond
* Akyazı ringkond
* Geyve ringkond
* Hendeki ringkond
* Karasu ringkond
* Pamukova ringkond
* Sapanca ringkond
 | * Kocaali ringkond
* Ferizli ringkond
* Söğütlü ringkond
* Kaynarca ringkond
* Karapürçeki ringkond
* Taraklı ringkond
 |  |

Viited
------

1. ↑  Population of provinces by years - 2000-2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

* Provintsi koduleht

Türgi provintsid

Adana **·**  Adıyaman **·**  Afyonkarahisar **·**  Ağrı **·**  Aksaray **·**  Amasya **·**  Ankara **·**  Antalya **·**  Ardahan **·**  Artvin **·**  Aydın **·**  Balıkesir **·**  Bartın **·**  Batman **·**  Bayburt **·**  Bilecik **·**  Bingöl **·**  Bitlisi **·**  Bolu **·**  Burdur **·**  Bursa **·**  Çanakkale **·**  Çankırı **·**  Çorum **·**  Denizli **·**  Diyarbakır **·**  Düzce **·**  Edirne **·**  Elazığ **·**  Erzincan **·**  Erzurum **·**  Eskişehir **·**  Gaziantep **·**  Giresun **·**  Gümüşhane **·**  Hakkâri **·**  Hatay **·**  Iğdır **·**  Isparta **·**  İstanbul **·**  İzmir **·**  Kahramanmaraş **·**  Karabük **·**  Karaman **·**  Kars **·**  Kastamonu **·**  Kayseri **·**  Kilis **·**  Kırıkkale **·**  Kırklareli **·**  Kırşehir **·**  Kocaeli **·**  Konya **·**  Kütahya **·**  Malatya **·**  Manisa **·**  Mardin **·**  Mersin **·**  Muğla **·**  Muş **·**  Nevşehir **·**  Niğde **·**  Ordu **·**  Osmaniye **·**  Rize **·**  Sakarya **·**  Samsun **·**  Şanlıurfa **·**  Siirt **·**  Sinop **·**  Şırnak **·**  Sivas **·**  Zonguldak **·**  Tekirdağ **·**  Tokat **·**  Trabzon **·**  Tunceli **·**  Uşak **·**  Van **·**  Yalova **·**  Yozgat
USGS Landsat 7 ETM+ Wake'i atolli satelliidipilt
**Wake** ehk **Wake'i atoll** on Ameerika Ühendriikidele kuuluv saar Vaikse ookeani põhjaosas. Korallsaare pindala on 6,5 k² ja rannajoone pikkus 19,3 km. Kõrgus kuni 6 m. Atolli moodustavad **Wake'i saar** ning väiksemad saared Wilkes ja Peale.

Wake'i atoll

Ajalugu
-------

Ameerika Ühendriigid annekteerisid Wake'i atolli 17. jaanuaril 1899. Ameerika Ühendriikide lennufirma Pan American Airways ehitas 1935. aastal saarele väikese küla nimega PAAville, et rajada USA-Hiina lennuliin. See oli saare esimene inimtekkeline rajatis. Lennuliin oli aktiivne kuni Jaapani esimese õhurünnakuni teise maailmasõja päevil.

1941. aasta lõpus vallutas saare Jaapani sõjavägi. Saarele asus Jaapani garnison, mille ülem oli Shigematsu Sakaibara. Sõja lõpus katkes saare varustamine ja seal asunud inimesed jäid nälga. Sõdurid toitusid endeemsest wake'i ruigast (*Hypotaenidia wakensis*), kelle asurkond viimseni tapeti. 1943. aastal hukati kõik vangistatud Ameerika Ühendriikide tsiviilisikud. Jaapani garnison alistus 4. septembril 1945.

Välislingid
-----------

* CIA World Factbook Wake'ist

| * v
* r
Ameerika Ühendriikide poliitiline jaotus |
| --- |
| Osariigid | 
Alabama **·** Alaska **·** Arizona **·** Arkansas **·** California **·** Colorado **·** Connecticut **·** Delaware **·** Florida **·** Georgia **·** Hawaii **·** Idaho **·** Illinois **·** Indiana **·** Iowa **·** Kansas **·** Kentucky **·** Louisiana **·** Lõuna-Carolina **·** Lõuna-Dakota **·** Lääne-Virginia **·** Maine **·** Maryland **·** Massachusetts **·** Michigan **·** Minnesota **·** Mississippi **·** Missouri **·** Montana **·** Nebraska **·** Nevada **·** New Hampshire **·** New Jersey **·** New Mexico **·** New York **·** Ohio **·** Oklahoma **·** Oregon **·** Pennsylvania **·** Põhja-Carolina **·** Põhja-Dakota **·** Rhode Island **·** Tennessee **·** Texas **·** Utah **·** Vermont **·** Virginia **·** Washington **·** Wisconsin **·** Wyoming |  |
| Liiduringkond | 
Columbia ringkond |
| Sõltuvad alad | 
Ameerika Samoa **·** Guam **·** Põhja-Mariaanid **·** Puerto Rico **·** USA Neitsisaared |
| Hajasaared | 
Bakeri saar **·** Howlandi saar **·** Jarvise saar **·** Johnstoni atoll **·** Kingmani riff **·** Midway atoll **·** Navassa saar **·** Palmyra atoll **·** Wake'i saar |

Austraalia ja Okeaania maad

**Iseseisvad riigid:** Austraalia | Belau | Cooki saared | Fidži | Kiribati | Marshalli Saared | Mikroneesia Liiduriigid | Nauru | Paapua Uus-Guinea | Saalomoni Saared | Samoa | Tonga | Tuvalu | Uus-Meremaa | Vanuatu  

 **Sõltuvad alad:** Ameerika Samoa | Baker | Guam | Hawaii | Howland | Jarvis | Johnston | Kingman | Midway saared | Niue | Norfolk | Palmyra | Pitcairn | Prantsuse Polüneesia | Põhja-Mariaanid | Tokelau | Uus-Kaledoonia | Wake | Wallis ja Futuna

 Aafrika maad | Aasia maad | **Austraalia ja Okeaania maad** | Ameerika maad | Euroopa maad
**Liepāja Püha Nikolai peakirik** ehk **Karosta peakirik** (Läti keeles *Liepājas Svētā Nikolaja pareizticīgo Jūras katedrāle*) on Läti Õigeusu Kiriku Riia piiskopkonna kirik Lätis Liepāja linna Karosta linnaosas aadressil Katedrāles ielā 7.

Kirikuhoone
-----------

Pseudovene stiilis kirik ehitati Venemaa Keisririigi sõjaministeeriumi kulul mereväe peakirikuks Liibavis (Liepājas). Tegemist on suurima õigeusu kirikuga Lätis. Hoone projekteeris Peterburi arhitekt Vassili Kosjakov. Hoone muudab unikaalseks sammaste puudumine. Kirik on ehitatud valatud betoonist, mida katavad graniit ja liivakivi. Seinad on laotud punastest tellistest, mida katavad kollased tellised. Kiriku neljal frontoonil asuvad kirikuslaavikeelsed piiblitsitaadid. Kiriku keskmist kuplit ümbritsevad neli väiksemat kuplit, need sümboliseerivad Jeesust ja nelja evangelisti. Hoone peasissepääsu juures asub kellatorn. Kirikuhoone on üle 50 meetri kõrge.

Kiriku seinu kaunistab Peterburi meistrite loodud majoolika. Kirikus paiknes kunagi kolm altarit ja vastavalt kolm kahekorruselist ikonostaasi, nende ees asuvale soleale (altariesisele astangule) viib kolm marmorist treppi.

Ajalugu
-------

Aastal 1890 avaldas Aleksander III soovi, et Liepāja sõjasadama ja sõjaväelinnaku juures oleks õigeusu kirik. Kiriku projekteeris Vassili Kosjakov ja ehitustööd algasid aastal 1900. Hoone valmis aastal 1903.

Suurema osa ehitusele kulunud rahast annetas Nikolai II. Ta viibis koos oma perega ka kiriku pühitsemise juures. Hoone hakkas kuuluma Liepājas asunud mereväebaasile ja nagu kõik teised mereväe alluvuses olnud kirikud (ülejäänud kaks asusid Kroonlinnas ja Peterburis) Venemaal, oli ka see pühitsetud meremeeste kaitsepühakule Nikolausele.

Esimese maailmasõja ajal viidi suurem osa kiriku varadest (ikonostaas, kellad) Venemaale. 1930. aastatel võeti hoone kasutusele Läti mereväe Liepāja garnisoni luteri kirikuna. Teise maailmasõja ajal võeti maha ka viimased kirikukellad ja hoone võtsid kasutusele Saksa garnisoni õhutõrjeüksused.

Pärast sõda asus Karostas Punaarmee baas. Kirikuhoone oli kasutusel spordisaali, kinosaali ja madruste klubina. Aastal 1991 vabastasid sõjaväelased hoone ja lubasid usklikele sinna juurdepääsu. Järgmisel aastal hakkasid jumalateenistused seal toimuma regulaarselt. Kirikuhoone tagastati õigeusu kirikule ametlikult siiski alles aastal 1994, mil Vene väed Lätist lahkusid. Kiriku sisustus on taastatud vaid osaliselt.

* Kiriku altariruumi poolne osaKiriku altariruumi poolne osa
* Karosta peakirikKarosta peakirik
* Kiriku peasissepääsKiriku peasissepääs

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Liepāja Püha Nikolai peakirik** |

* Liepāja Püha Nikolai peakiriku koduleht
* Liepāja Püha Nikolai peakirik Läti Õigeusu Kiriku kodulehel
**Sakja** (*Sa-skya*) on Tiibeti budismi koolkond. Sakja koolkonna eestseisjaks ehk pealaamaks on Sakja Trizin (Sakja trooni valitseja), kes alati sünnib Khön suguvõsa meessoost järeltulijate hulgast.
Praegune Ngawang Kunga Tegchen Palbar Samphel Wanggi Gyalpo, kes sündis 1945.a Tsedong-is on (41) XXXXI Sakja Trizin.

Ajalugu
-------

(‘Phags-pa) (1235–1280) kutsumine Mongooliasse Hubilai-khaani õukonda 1251 a. Keiserliku 
õpetaja tiitli ning täieliku võimu andmine Tiibeti üle 1260 a. 
Tiibeti uus administratiivkord Sakja (*Sa-skya*)koolkonna valitsuse all. Patrooni-õpetaja suhte kujunemine Hiina ja Tiibeti vahel.

* Sachen Kunga Nyingpo (tiib. *Sa-chen Kun-dga’ Snying-po*) (1092–1158)
* Sonam Tsemo (1142–1182)
* Drakpa Gyaltsen (1147–1216)
* Sakya Pandita (1182–1251)
* Chogyal Pakpa ('*Gro mgon Chos rgyal 'Phags pa*) kirjutatakse ka (Dongon Choegyal) (1235–1280)

Sakja koolkonna võimu kahanemine Hubilai-khaani surma järel 1295 a. Vastuolud (‘*bri-gung* ja *karma* *bka’-brgyud*) koolkondade vahel.

  

Sakja koolkonna traditsioon algab 11. sajandil. Khon Konchok Gyalpo (992–1072) rajas Sakja kloostri 1073. aastal, õppis lhotsava Drokmi käe all.

Sakja koolkonna õppeprogramm (mille läbimine ja omandamine võtab aega umbes 15 aastat), koos vastavate india panditite teostega, mis iga teema juures aluseks võetud.

I Praj~naapaaramitaa (ületav mõistmine, budistliku tee alused)

1. Maitreya "Abhisamayaala.mkaara"

1. Maitreya "Mahaayaanasuutrala.mkaara"

1. Maitreya "Dharmadharmataavibha.nga"

1. Maitreya "Madhyaantavibha.nga"

1. Maitreya "Uttaratantrashaastra"

1. Shaantideva "Bodhisattvacaryaavataara"

II Vinaya (käitumisjuhised, eetika)

"Pratimok.sasuutra" 

1. Gu.naprabha "Vinayasuutra"

III Maadhyamaka (kesktee filosoofia, dialektika)

1. Naagaarjuna "Mulamadhyamakakarikaa"

1. Candrakiirti "Madhyamakavatara"

1. Aaryadeva "Catu.hshataka"

IV Abhidharma (metafüüsika, teoreetiline psühholoogia)

1. Vasubandhu "Abhidharmakosha"

1. Asa.nga "Abhidharmasamuccaya"

V Praamaa.nika (loogika, epistemoloogia, keeleteooria)

1. Dignaaga "Pramanasamuccaya"

1. Dharmakiirti "Pramaa.navarttika"

1. Dharmakiirti "Pramaa.navishcaya"

1. Sa-skya Pandita "Tsad ma rigs gter"

VI Kolm tõotust

1. Sa-skya Pandita "Sdom gsum rab dbye"

Välislingid
-----------

* Tibetan and Himalayan Digital Library
**Leitud ruum** (inglise keeles *chosen site*) on lavastuse teatrihooneväline ruum, mis on juba iseenesest valmis, toimiv keskkond. Sisuliselt kitsendades on "leitud ruum" teatrivorm, kus lavastuse leitud ruum oma füüsiliste, sotsioloogiliste või kultuuriliste tähendustega mängib aktiivset rolli lavastuse loomisprotsessis. Olulise osa lavastuse ettevalmistustöödest hõlmab paiga uurimine ja analüüsimine.

N-ö tavapärase ehk mitte-leitud-ruumis teatri tegemise juurde kuulub enamasti klassikaline teatrihoone või lava, näiteks Itaalia karplava või musta-kasti-teater ehk eksperimentaalteater, milleks on suur nelinurkne ruum musta värvi seinte ja tasapinnalise põrandaga.

Leitud ruumi praktika Eestis
----------------------------

Mahajäetud varemed, tehasehooned, linnatänavad, keldrid ja ajaloolised mõisad on ühed levinumad leitud ruumid teatripraktikas. Eestis on levinud lavastada leitud ruumidesse suvel. 

Näitena võib tuua Piusa liivamaardlas liivaluidetel etendatud Taarka pärimusteatri suvelavastuse "Inemise igä" (lavastaja Helena Kesonen, kunstnik Mailiis Laur, 2016); Anne Türnpu lavastatud "Isuri eepose" (kunstnik Kairi Mändla, 2015) Kodru rabas või teatriühenduse Misanzen lavastatud "Sõsara sõrmeluud"(lavastaja Helen Rekkor, kunstnik Joanan Juhkam, 2020), mis esietendus Tallinnas Krulli masinatehases.

Mõistet "leitud ruum" on oma teooriates käsitlenud teatriuurijad Liina Unt, Pille Jänes ja Anneli Saro.

Kohaspetsiifiline teater
------------------------

Üldnimetusena sellise teatrivormi kohta kasutatakse mõistet kohaspetsiifiline teater (inglise keeles *site-specific theater*).

"Lavastusliik, mille mängupaik on väljaspool teatrisaali ja -maja, teatrile tavapäratus ruumis või paigas". Kohaspetsiifiline lavastus lähtub konkreetsest ruumist. Niisiis on leitud ruumi ja kohaspetsiifilise lavastuse peamine erinevus see, et kui kohaspetsiifilist lavastust ei saa enamasti teise ruumi kohandada, siis leitud ruumi lavastuse puhul seda eripärasust ei ole.

Teatritegemise spetsiifika "leitud ruumis"
------------------------------------------

Üks erinevustest leitud ruumi ja teatrihoone vahel seisneb tehnilistes parameetrites. Valguskujundus ja helikujundus on kaks lavastuskomponenti, nende jaoks on teatrihoonetes statsionaarsed riputustingimused ja vooluallikad, mis on lavastuse väljatoomisel olulisel kohal. Leitud ruumides on eelmainitud tingimused pigem ebatraditsioonilised.

Publiku seisukohalt on teatrihoones kindel eraldatud saal ja lava. Teatritegemiseks kohandatud ruumide puhul võib publiku paigutus olla erinev. Erinevused on tingitud valitud asukohast ja selle tunnusjoontest. "Leitud ruumi puhul on vaataja eelhäälestus teine ning lavastuse maailm algab juba sisenemisel." Seetõttu on teatrivaataja eelhäälestus teatrihoones kogetust teine.

Viited
------

1. 1 2  Pavis, Patrice (1998). Dictionary of the Theatre. Terms, Concepts, and Analysis. University of Toronto Press.
2. ↑  Mike Pearson (2010). Site-Specific Theatre. Palgrave Macmillan.
3. ↑  Unt, Liina (2002). Koha lavastamine. Koht ja paik / Place and Location: Studies in Environmental Aesthetics and Semiotics.

Välislingid
-----------

* Wisegeek. What is a Black Box Theater? URL: .
**Dagobert I** (umbes 603 – 19. jaanuar 639) oli Austraasia kuningas 623–634, kõigi frankide kuningas 629–634 ning Neustria ja Burgundia kuningas 629–639. 

Frangi riigi alad (481–814) koos ajalooliste territooriumidega: Austraasia, Neustria, Burgundia, Alemannia ja Akvitaania
Lääne-Euroopa 5. sajandi lõpul
Dagoberti haua detail. 13. sajand
Dagobert I laiendas Frangi riigi alasid ning taastas ülemvõimu tüüringite ja alemannide üle. Dagobert I asutas ka Saint Denis' kloostri, millest sai hiljem traditsiooniline Prantsusmaa kuningate matmispaik. 

Dagobert I oli viimane Merovingide dünastia kuningas, kellel oli reaalset võimu. Dagoberti surma järel algas "laiskade kuningate ajajärk", mil sellistes riigi osades nagu Neustrias, Austraasias ja Burgundias oli võim majordoomuste käes.

Ta oli esimene Prantsusmaa kuningas, kes maeti Saint Denis' basiilikasse.

* Abel Hugo – France historique et monumentale (1837).Abel Hugo – *France historique et monumentale* (1837).

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Dagobert I** |
**Leivu alamlade** on lokaalne kronostratigraafiline üksus, Narva lademe keskmine alamlade. Litostratigraafiliselt vastab sellele Leivu kihistu. Selle stratotüübiks on Luutsniku 451. puurauk.

Alamlademe kivimid avanduvad vähesel määral Poruni ja Narva jõe ümbruskonnas, paljandid sel alamlademel puuduvad. Kirde-Eestis on selle paksus kuni viis meetrit, Kagu-Eestis aga kohati üle 60 meetri. Väljaspool Eestit on alamlade eristatav Valgevene idaosani.

Alamlademe moodustab põhiliselt dolomiitne mergel, mis moodustab bretšat. Ülemisest osast võib leida ka kiltkivi ja liivakivi kihte, alamlademe ülemiseks piiriks on aga tihe punaka tooniga dolomiit. Alamlademe alumises osas sisaldub märkimisväärses koguses titaniiti ja korundi. Fossiilidest on sellest leitud suures koguses brahhiopoodide jäänuseid, erinevalt teistest Narva lademe kivimitest puuduvad selles aga peaaegu täielikult kalade jäänused.

Viited
------

1. ↑  Valiukevičius & Karatajūtė-Talimaa Комплекс чешуй акантодов из основания среднего девона Прибалтики и Белоруссии kogumikus Биофации и фауна силурийского и девонских бассейнов Прибалтики. Zinatne 1986
2. ↑  Narva Stage by A. Kleesment & E. Mark-Kurik. Geology and Mineral Resources of Estonia. Raukas, A. Teedumäe, A. (eds). 1997. Estonian Academy Publishers, Tallinn. 436 pp. ISBN 9985-50-185-3.
**Liepāja rahvusvaheline lennujaam** on lennujaam Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas Grobiņa vallas Cimdeniekis. Lennujaam asub Liepāja kesklinnast 7 kilomeetri kaugusel, linnaga ühendab seda autotee P134.

Riia ja Ventspilsi lennujaama kõrval kuulub see kolme Läti suurema lennujaama hulka.

Ajalugu
-------

Liepājasse rajati lennuväli enne teise maailmasõja algust, mil seoses baaside lepinguga asusid sinna Nõukogude õhujõud. 22. juunil 1941 hävitasid lennuvälja rünnanud saksa pommitajad seal paiknenud lennumasinad.

1943. aastal alustas Grobiņas tegevust lennukool, mis kasutas õppelendudeks Liepāja lennuvälja. Hiljem paiknesid seal ka Luftwaffe lennukid Arado Ar 66, mida kasutati lahingulendudeks. Mais 1944 viidi seal asunud eesti lendurid üle Pärnusse.

Külma sõja ajal paiknesid seal Nõukogude Liidu õhutõrjeüksused. Tsiviillende alustati Liepājast aastal 1960. Toona olid Aerofloti lennureiside sihiks Riia, Moskva, Kiiev, Minsk, Kaliningrad ja Leningrad. Aastas kasutas seda keskmiselt 100 000 reisijat, kaupu veeti keskmiselt 900 tonni aastas. Lennujaam lõpetas töö 1993. aastal ning läks SIA Aviasabiedrība Liepāja ja Liepāja linna ühisvaldusse.

Lennujaamast alustati regulaarseid lende taas 2006. aastal. AirBaltic avas liini Riiga, hiljem ka Hamburgi ja Kopenhaagenisse. Aastal 2008 avas vene firma AtlantSojuz liini Liepājast Moskvasse. AirBaltic kasutas lendudel lennukeid Fokker 50 ja ATR 42-300, AtlantSojuz aga lennukeid Embraer 120.

Reisijate arv| Aasta | Reisijaid |
| --- | --- |
| 2006 | 1232 |
| 2007 | 28 269 |
| 2008 | 44 100 |
| 2009 | 253 |

Aastast 2009 lennujaamast regulaarseid reisilende ei toimu. Lennujaama kasutatakse siiski tšarter- ja kommertslendudeks. 18. septembril 2014 suleti lennujaam remondiks, mille käigus laiendati stardirada ja ruleerimisradu. Rekonstrueerimine lõppes 14. juulil 2015.

Viited
------

1. ↑  "LPX - Airport". Great Circle Mapper. Vaadatud 10. veebruaril 2016.
2. ↑
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. juuli 2014. Vaadatud 9. veebruaril 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑

Välislingid
-----------

* Lennujaama koduleht
Paikuse valla vapp
**Paikuse valla vapp** on Pärnu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Paikuse valla vapp.

Vapp on kinnitatud 27. märtsil 1995.

Vapi autor on Vello Paluoja.

Vapi kirjeldus
--------------

Püstiselt poolitatud roheline-kuldsel kilbil vastandvärvides, paremal kuuse ja vasakul männi võraga juurtega puu. Vapi ülaservas on nurgaga kilbi poolitusteljele toetuvad võrdhaarsed vastandvärvides kolmnurgad: parem - kuldne, vasak - roheline.

Põhjendus
---------

Vapi värvused tähistavad Pärnumaad ja tunnused Paikuse valda kuna inimtegevus toimus siin juba mesoliitikumis ja valla territoorium on kaetud enamuses kuuse - männimetsaga. Vapi parempoolne ülemine lõik sümboliseerib Pärnu jõge ja vasak Reiu jõge. Graafiliselt moodustab jõgede ristumiskoht vallale sümboolse kodukatuse. Paikkonna iidsust, ajaloolist arengut ja keskkonda iseloomustab vapi keskel asetsev kuusk/mänd. 75% valla pindalast on tänagi kaetud metsaga.

Vaata ka
--------

* Paikuse valla lipp

Välislingid
-----------

* Paikuse valla vapist valla kodulehelä
* Paikuse valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
**Paisktabel** ehk **räsitabel** (inglise k. *hash table* või *hash map*) on andmestruktuur, milles viiakse räsifunktsiooni abil vastavusse võtmete ja väärtuste paarid (näiteks inimeste nimed ja nende telefoninumbrid).

Räsifunktsioon arvutab võtmest räsi, mis määrab elemendi asukoha (indeksi) paisktabeli massiivis. Ideaalis on igal elemendil massiivis oma koht, kuid praktikas juhtub, et kahele võtmele arvutatakse sama asukoht ja tekib kokkupõrge (kollisioon). Sel juhul saab elemendi salvestada järgmisele vabale kohale või teha iga massiivi indeksi kohta eraldi massiivi, kuhu saab salvestada mitu ühele indeksile vastavat elementi.

Paisktabelist võtme järgi elemendi otsimine on tavaliselt kiirem kui muudest andmestruktuuridest, näiteks otsingupuust. Paisktabeli efektiivseks tööks on vaja minimeerida kokkupõrgete võimalust. Selleks tuleb valida selline räsifunktsioon, mille põhjal leitud indeksid kattuksid võimalikult harva. Samuti on oluline kasutada piisavalt suurt massiivi, et elementidele oleks piisavalt kohti.

Paisktabeleid kasutatakse näiteks andmebaasides, vahemäludes ja assotsiatiivsetes massiivides.

Vaata ka
--------

* Lõplik paisksalvestus
* Üldine paisksalvestus
Daibe mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wolmarschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1903). Mõisa maad on kaardil tähistatud numbriga 26
**Daibe mõis** (saksa keeles *Daiben*, läti keeles *Daibes muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Straupe kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Cēsise piirkonnas Stalbe vallas Daibes.

Ajalugu
-------

Aastal 1807 eraldas Raiskumsi mõisa omanik Gustav Ernst von Schrader selle valduse oma vennatütrele Dorothea von Schwanenbergile. Aastal 1825 ostis mõisa 17 901 rubla eest Johanna Goueslain. Aastal 1833 pantis too mõisa 21 000 rubla eest Constantin von Tiesenhausenile, kes pandiõiguse kaks aastat hiljem 25 000 rubla eest Nicolai Otto von Huhnile loovutas. Aastal 1842 sai too ka mõisa omanikuks, pantides aastal 1854 valduse omakorda aastal 45 000 rubla eest parun Ernst Campenhausenile, kes aastal 1859 mõisa ka päriselt endale ostis.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 4 ja 1/4 adramaad, sellele allus 115 mees- ning 151 naishinge. Aastal 1688 oli mõisa suurus 3 ja 1/2 adramaad, aastal 1734 oli adramaid 3 ja 3/8, aastal 1757 aga 4 ja 1/4. Aastal 1823 oli mõisa suurus 5 ja 11/20 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 5 ja 12/20, aastal 1881 aga 3 ja 10/80, lisaks kaheksa adramaad mõisadele kuuluvate talude valduses.

Karjamõisad
-----------

Mõisale kuulus aastal 1816 kaks karjamõisa: *Zehseneek* ehk *Krampe* ja *Nogall*.

Viited
------

1. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 186-187.
2. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 252.
3. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 94
4. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 179.

Straupe kirik.
Straupe kihelkond

**Kirik**: Straupe kirik  

**Abikirik**: Augstroze kirik  

**Mõisad**: Straupe kirikumõis | Auciemsi mõis | Augstroze mõis | Daibe mõis | Dauguļi mõis | Kūdumsi mõis | Lielstraupe mõis | Mazstraupe mõis | Raiskumsi mõis | Rozbeķi mõis | Stalbe mõis | Ungurmuiža mõis
Torupainutus
Painutusprotsess
Painutusprotsessi skeem
**Painutamine** on tootmismenetlus, millega toodetakse plastsetest materjalidest (põhiliselt lehtmetallidest) V-kujulisi, U-kujulisi või rennikujulisi detaile. Painutamiseks kasutatakse laialdaselt valtspinke, torupainutuspinke, presspinke ja teisi spetsiaalseid masinpresse. Tavalisemad tooted, mida valmistatakse, on elektrikapid ja ventilatsioonitorustikud.

Tehnoloogia
-----------

Vormimismenetlus näeb ette tooriku paigutamist painutustemplite vahele ja lehtmaterjali pressimist templite abil templikujuliseks. Tavaliselt on painutades vaja ületada nii tõmbepinged kui ka survepinged. Pärast painutust tekitavad jääkpinged materjali tagasipaindumise. Seetõttu on vaja materjalile anda mõningane ülepaine, et saada soovitud paindenurk. Tagasipainde suurus sõltub valitud materjalist ja vormimismeetodist. 

Painutades venib lehtmaterjal pikemaks. Painde venivust saab mõõta välispindade mõõtmiste suhtest enne ja pärast painutamist. Sisemist raadiust loetakse painderaadiuseks. Painderaadius sõltub vormimistemplitest, materjali omadustest ja materjali paksusest.

Painutusviisid
--------------

Painutuspressidega painutamisel on kolm põhilist vormimisviisi. Üksteisest on meetodid eristatavad surumistempli paindelõpu asukoha järgi. Need kolm painutusviisi on järgmised: 

* õhkpainutus,
* põhjasurumisega painutus,
* vermimine.

Painutustööriistade konfiguratsioon on kõigi kolme meetodi puhul peaaegu identne. Tööriista, mille tipus on raadius ja mis on kinnitatud pikale talale, nimetatakse templiks. Templid on tavaliselt kinnitatud masina ülemise osa külge klambrite abil ja liiguvad ülevalt alla, et tekitada painutuseks vajalik survejõud. Alumist tööriista kutsutakse matriitsiks, milles asub V-kujulise profiiliga süvend. Matriitsid on tavaliselt paigal ja asetsevad masinal selleks ette nähtud pesas. Eri liiki vormimiste teostamiseks kasutatakse spetsiaalselt konstrueeritud masinaid või mehhanisme.

Kolmepunktipainutus
-------------------

Kolmepunktipainutus on uuem tehnoloogia, milles kasutatakse seadistatava kõrgusega matriitsi, mis on liigutatav servomootoriga. Kõrgust saab seadistada 0,01 mm ulatuses. Kõrguse reguleerimine matriitsi ja ülemise templi vahel on lahendatud hüdraulilise padja abil, mis kohandab painet lehtmaterjali paksuse hälbe järgi. Kolmepunktipainutuse meetodiga on võimalik saavutada ±0,25-kraadine täpsus. Kuigi see meetod võimaldab suurt paindlikkust ja täpsust, kaasnevad sellega suured kulud ja erinevate tööriistade vähesus. Sellist painutusmeetodit kasutatakse peamiselt kõrge väärtusega nišitoodete puhul.

Vaata ka
--------

* Auruga painutamine
* Puidu painutamine
* Plekipainutuspink

Viited
------

1. 1 2 3  Manufacturing Processes Reference Guide, Industrial Press Inc. 1994.
2. ↑  Press Brake Bending: Methods and Challenges. Metalforming. Precision Metalforming Association, 2008: 38-43.
**"Marcha Real"** ('kuninglik marss') on Hispaania riigihümn. See on üks väheseid riigihümne, millel pole sõnu.

Hispaania riigihümn on üks vanemaid Euroopas. Selle päritolu pole teada. Esimest korda mainiti seda 1761. aastast pärinevas dokumendis "Libro de Ordenanza de los toques militares de la Infantería Española" ('Hispaania jalaväe fanfaarisignaalide määrustik'). Seda nimetati "Marcha Granadera" ('grenaderide marss'), kuid autorit ei mainitud, sest see polnud juba siis teada. Dokumendis oli ära toodud partituur. Ammust ajast läksid kuninga grenaderid selle hümni saatel võitlusse ja defileerisid kuningliku perekonna ees.

Kirjanik Hugo Kehrer väidab, et teose komponeeris Preisimaa kuningas Friedrich Suur, kuigi selle väite kasuks puuduvad tõendid. Mõned ajaloolased, sealhulgas isa Otaño, rõhutavad selle marsi ühisjooni mõningate Carlos I või Felipe II aegsete sõjaväekäiguviisidega, lähtudes hüpoteesist, et Alfonso X Targa laulus nr 42 on üks fraas praegusest Hispaania hümnist. 

1770. aastal kuulutas kuningas Carlos III "Marcha Granadera" ametlikuks "aumarsiks", mida mängiti avalikel ja tseremoniaalsetel üritustel. Varsti hakkasud hispaanlased pidama "La Marcha Granaderat" oma riigihümniks ning nimetama seda pealkirjaga "La Marcha Real" ('kuninglik marss'), sest seda mängiti alati avalikel üritustel kuningliku perekonna juuresolekul.

Teise Hispaania Vabariigi ajal (1931–1939), vahetas "Marcha Reali" riigihümnina välja "Himno de Riego". Ent Francisco Franco taastas kohe pärast kodusõja lõppu "La Marcha Reali" vana pealkirja "La Marcha Granadera" all. 

Oktoobris 1997 anti välja kuninglik dekreet, mis reguleerib "Marcha Reali" ametlikku kasutamist.

Välislingid
-----------

* Koduleht; heliülesvõtted
* "Hispaania hümn saab lõpuks uued sõnad", Postimees, 11. jaanuar 2008
See artikkel See artikkel räägib USA linna kohta.  Kuuba linna kohta vaata artiklit Santa Clara (Kuuba).  

---

**Santa Clara** on linn USA-s California osariigis Santa Clara maakonnas. Santa Clara piirneb läänes Sunnyvale'i linnaga ja kagus Cupertino linnaga, ülejäänud osas piirab linna San Jose.

Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse järgi 127 647. Aastal 2010 oli elanikke 116 468. Santa Clara on San Francisco lahe piirkonnas (Bay Area) rahvaarvult suuruselt kaheksas linn.

Linna ajalugu sai alguse 1777. aastal Santa Clara de Asíse misjoni rajamisega. Misjonikeskus ja linn said nime klarisside ordu asutaja Klaara järgi. Santa Clara sai linnaõigused 5. juulil 1852.

Santa Clara asub Silicon Valley keskosas. Seal asuvad muuhulgas selliste ettevõtete nagu Intel, AMD ja Nvidia peakorterid.

Linnas tegutsev 1851. aastal asutatud Santa Clara Ülikool on California vanim ülikool.

Santa Claras asuvad veel National Football League'i (NFL) klubi San Francisco 49ers kodustaadion Levi's Stadium ja lõbustuskeskus California's Great America.

Santa Claral on kolm sõpruslinna: Coimbra Portugalis (alates 1972. aastast), Izumo Jaapanis (alates 1986. aastast) ja Limerick (alates 2014. aastast).

Viited
------

1. ↑  2016 U.S. Gazetteer Files
2. ↑  2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.
3. ↑  Santa Clara Sister Cities. santaclaraca.gov. Vaadatud 12.1.2023

Välislingid
-----------

 Santa Clara – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Ametlik koduleht
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kultuuriliikumisest; erakonna kohta loe artiklit Eesti 200.* |

---

**EESTI 200** on Eesti Kultuuri Koja algatusel 2015. aastal loodud kultuuriline liikumine, mille eesmärk on luua kultuuritegijate digikogu Eesti Mälupank (ka Eesti Kultuuritegijate Mälupank). Mälupanga tegevust korraldab mittetulundusühing Eesti Kultuur 200.

Mälupanka kavatsetakse koguda Eesti suulist kultuuripärandit kultuuritegelaste intervjuudena, mille salvestised võtaks hoiule Eesti Kirjandusmuuseumi kultuurilooline arhiiv.

Liikumise eestvedajatena on mainitud Kärt Summatavetit ja Mart Merd, idee autorite seas nimetatakse liikumise tutvustuses Eesti Kultuuri Koja kodulehel lisaks Pille Lille. EESTI 200 tunnusmärgi autor on disainer Ilmar Vallikivi. Heategevusoksjonitega on liikumist toetanud Viimsi Rotary Klubi.

2018. aastal kritiseeris EESTI 200 vastloodud poliitilise liikumise (hilisema erakonna) Eesti 200 nimekasutust, nimetades seda nimerööviks. Pressiteates teatas Mart Meri, et Eesti 200 "nimetus ja logo registreeriti Eesti Patendiametis kaubamärgina 17. oktoobril 2016" ning "patendi autor on Kärt Summatavet". Kristina Kallas vastas kommentaariga "Nende algatus on ju ka väga tervitatav. Kahju, et sellest varem laiemalt teada ei olnud," kuid ei pidanud kaubamärgi varasemat registreeringut sümpoosionite ja konverentside korraldamise vallas poliitilise liikumise jaoks takistavaks asjaoluks. Vaidlustusele vaatamata jõudis poliitiline liikumine enda registreerimiseni alguses MTÜ ja seejärel ka erakonnana[*viide?*].

Viited
------

1. 1 2  Tutvustus Viimsi Rotary Klubi kodulehel
2. 1 2 3 4  EESTI 200 EV100 kodulehel
3. ↑  Eesti 200/Eesti kultuur 200 töögrupi tegemised
4. ↑  Toetame Mälupanka, Viimsi Rotary Klubi
5. ↑  Avalik pöördumine: Eesti 200 alustas nimerööviga
Postimees, 8. mai 2018
6. ↑  Mart Meri: manifesti autoritel ei ole Eesti 200 kaubamärgiga mingit seost ERR, 04.05.2018

Välislingid
-----------

* EESTI 200 EV100 kodulehel
* Tutvustus Viimsi Rotary Klubi kodulehel
* Kärt Summatavet ja Mart Meri Kui mälu tuhmub, on tulevik tume Viimsi Teataja, 10.02.2017, lk 13
* Lea Larin Sild olnust tulevasse Sirp, 10.06.2016
* Mart Meri: manifesti autoritel ei ole Eesti 200 kaubamärgiga mingit seost ERR, 04.05.2018
* Karmen Turk Vandeadvokaat: Eesti 200 nimeröövi ei ole toimunud Postimees, 9. mai 2018
* Nele-Mai Olup Riigikogulased lõid kaubamärgivaidluses poliitilise konkurendi vastu toetusrühma Postimees, 11. detsember 2018
**EHEC** (nimetuse **enterohemorraagiline *Escherichia coli*** lühend) on soolekepikese ehk kolibakteri tõvestav tüvi, mis võib põhjustada raskekujulist eluohtlikku toidumürgistust. 

EHECi ohtlikkus inimesele avastati 1982. aastal USAs, kus haigestusid ühes kiirtoiduketis hamburgerit söönud inimesed. Haiguspuhangu põhjustajana tuvastati *E. coli* serotüübiga 0157:H7. Nüüd tuntakse mitut EHEC serotüüpi. 2011. aasta kevadel Euroopas levinud haiguspuhangu põhjustaja oli *E. coli* serotüübiga O104:H4. Tähises viitab O rakuseina antigeeni numbrile ning H viburi antigeeni numbrile. 

EHEC levib toore liha, pastöörimata piima ja määrdunud käte vahendusel. Nakatumist aitab vältida puhtus toidu käitlemisel ja toidu nõuetekohane kuumtöötlemine.

Välislingid
-----------

* Piret Pappel: "Kuidas sai kolibakterist tapjabakter?" Novaator, 10. juuni 2011
* The Lancet Infectious Diseases, Early Online Publication, 23 June 2011, Martina Bielaszewska MD a, Alexander Mellmann MD a, Wenlan Zhang MD a, Robin Köck MD a, Angelika Fruth PhD b, Andreas Bauwens PhD a, Georg Peters MD c, Prof Helge Karch PhD a, Characterisation of the Escherichia coli strain associated with an outbreak of haemolytic uraemic syndrome in Germany, 2011: a microbiological study,
Verzasca jõele paisutatud Vogorno järv Šveitsis
Saesaare paisjärv talvel
**Paisjärv** on vooluveekogule rajatud tehisveekogu (veehoidla).

Sageli rajatakse paisjärved elektrijaamade juurde: hüdroelektrijaama pealevoolu kindlustamiseks, soojus- või tuumaelektrijaama jahutusveega varustamiseks. Samuti rajatakse paisjärvi äravoolu piiramiseks või veetaseme hoidmiseks. Ariidsetes piirkondades kasutatakse paisjärvede vett niisutuse või pideva veevarustuse tagamiseks. 

Laevatatavatele jõgedele rajatakse laevaliikluse jaoks lüüsid. Et kalad saaksid paisuga tõkestatud jõgedel liikuda, rajatakse paisude juurde kalatreppe.

Maailma esimesed paisjärved rajati Niiluse orus 5000 aastat tagasi, sest tollal tekitas probleeme Niiluse veetaseme suur hooajaline kõikumine.

Pindalalt maailma suurim paisjärv on Volta järv Ghanas, mille pindala on 8502 km². Mahult maailma suurim paisjärv on Kariba järv, mis asub Sambesi jõel Zimbabwe ja Sambia piiril (180 km³).

Keskkonnaregistri järgi oli Eestis 2019. aasta seisuga 529 paisjärve. Eesti suurim paisjärv on Eesti suuruselt kolmas järv Narva veehoidla. Teised suuremad paisjärved Eestis on Soodla veehoidla, Vahtsõkivi järv ja Restu-Madissõ järv.

Viited
------

1. ↑  Volta Lake World Lake Database, ILEC (inglise keeles).

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Paisjärv** |

* Sults, Ü. 2004. Liigtoiteliste looduslike ja paisjärvede tervendamine. Tartu. 32 lk. (Käsiraamat järvede tervendamismeetmetest, vajalikest uuringutest ja tehnikast)
Drepungi klooster 
**Drepung** (tiibeti (bras-spungs) (Zhaibung) on klooster ja õppeasutus Tiibetis Lhasa lähedal, mille rajas 1416. aastal Tsongkhapa lähedane õpilane Jamyang Choje. Tolle aja kohta oli see üks suuremaid kloostreid ja õppeasutusi Tiibetis, kus õppis sadu aastaid hiljem suur hulk rahvast Mongooliast, Burjaatiast, Kalmõkkiast, Hiinast ja mujalt.

 ***Senge Dongma*** alias ***Singhamukha***
Drepungi munkade arv kõikus pidevalt läbi aegade, keskeltläbi oli seal 3500 kuni 7000 inimest, kuid oli ka aegu, kus rahvaarv oli üle 15 000. Pärast Tiibeti okupeerimist toimub põhiline osa kloostri tegevusest India Karnataka osariigis. Tiibetis asuvasse kloostrisse on jäänud vaid mõnisada munka.

Prayer Hall Monastery Drepung
Gomangi kaitsejumalus on lõvinäoga müstiliste teadmiste esindaja (***Senge gdong ma*** - ***Simhamukha*** ), kes kaitseb kõiki Gomangi teadmisi ja varandusi.

Teaduskonnad
------------

Gomang (sGo-mang), Loseling (Blo-gsal gling), Deyang (bDe-dbyangs), Shagkor (Shag-skor), Gyelwa (rGyal-ba) või Tosamling (Thos-bsam gling), Dulwa (‘Dul-ba , vinaaja) ja Ngagpa (sNgags-pa).

Shag skor ja Rgyas pa (or Rgyal ba) neis õpiti Prajñāpāramitā-t ja Madhjamaka-t.
Vinaajaa teaduskond (grwa tshang ’dul ba) oli spetsialiseerunud ’dul ba ja Hīnajaāna traditsioonile, Bde yangs oli pühendunud loogika ja epistomoologia uurimisele.
Tantrate õppimiseks oli 4 teaduskonda: Deyang, Loseling, Ngagpa ja Gomang. Neis õpetati Gelugi koolkonnas oleva kolme raevuka jumalusele pühendatud tantraid: Guhjasamādza, Yamāntaka ja Cakrasamvara.

Ajalugu
-------

Drepungi noored mungad filosoofilisel dispuudil
Drepung Gomangi rajas Jamyang Choje. Gomang läbi aastasadade on olnud kuulus oma filosoofia kateedri poolest, mis on ka kõige vanem kloostri teaduskondadest
Drepung Loselingi rajas Khenpo Lekden. Selle ehitusel osalesid nii esimene kui ka teine dalai-laama.

Monk meeting Drepung

Välislingid
-----------

* Interactive map of Drepung monastery)
* The Gomang Monastic College (sgo mang grwa tshang)
* A Brief History of Drepung Monastery )
* Secret History of Japan Coveting Tibet During the Anti-Japanese Aggression War)
* DREPUNG GOMANG)
* Drepung Monastery )
* Drepung Gomang Monastic College)
* Origin of the Geshe Degree)
Reislaeva vanemmehaanik masinaruumis
**Laevamehaanik** ehk **mehaanik** on laeva jõuseadmete – masinate – ja teiste laevasüsteemide korrasoleku eest vastutav meremees.

Jagunemine ja tegevus
---------------------

Masinameeskonda juhib vanemmehaanik. Meeskonda kuuluvad tavaliselt esimene mehaanik, teine mehaanik ja vahel ka kolmas mehaanik. Lisaks võib suuremal laeval olla eraldi elektrimehaanik (elektromehaanik), külmutusseadmete mehaanik. Mehaanikutele alluvad sageli veel motoristid ja elektrikud. Ajalooliselt on kuulunud aurulaevade masinameeskondadesse veel kütjad ja trimmerid.

Laevamehaanikuil on samasugune vahiteenistus kui tüürimeestel sillas. Peale vahtide on nende vahel tööülesanded ka vastutuspiirkonniti ära jagatud. Suuremates laevades on igas vahis ka motoristid.

Haridus
-------

Laevamehaanikud on keskeri- või kõrgharidusega. Eestis on laeva jõuseadmete eriala võimalik õppida Eesti Mereakadeemias või Eesti Merekoolis. Eesti Mereakadeemias võib saada rakenduskõrghariduse, õpiaeg sel erialal on 4 aastat, millele lisandub aasta praktikat. Eriala lõpetanu saab rahvusvahelise konventsiooni STCW 95 kohase tunnistuse, mida tunnustatakse kogu maailmas.

Erinevalt tüürimeestest ei ole laeva jõuseadmete ja külmutusseadmete eriala õppima asujatel vaja meremehe tervisetõendit, sest neil on võimalik pärast kolmandat kursust spetsialiseeruda laevaremondile, mida tehakse laevatehastes.

Vormirõivastus
--------------

Mehaanikutel on vormirõivastus, mille värv ja disain riigiti erinevad, aga aluseks on traditsiooniline meremeheülikond, millel võivad olla õlakud ametikoha pagunitega. Paraadvormi kuuel on ametikoha märgid käistel. Vahimehaaniku märgiks on laevaohvitseri ametikohta tähistav Nelsoni silmus ühe triibuga ja iga järgmine lisatriip tähistab kõrgemat ametikohta. Suuremate laevade vanemmehaanikuil on kuuekäistel neli triipu. Paljudes riikides, sh Eestis on mehaanikute vormi käistel ja pagunil ka lisatähisena sõukruvi Nelsoni silmuse kohal, ent paljude riikide laevamehaanikute pagunitelt on ruumi vähesuse tõttu kas Nelsoni silmus või sõukruvi ära jäetud.

Vaata ka
--------

* Peamasin
* Tüürimees
* Pootsman

Välislingid
-----------

* Mereviki
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on heliloojast; Suure Tõllu lugude publitseerija kohta vaata artiklit Peeter Südda.* |

---

Peeter Süda haud on Siselinna kalmistul.
**Peeter Süda** (30. jaanuar 1883 Tammiku talu, Viki küla, Kihelkonna vald – 3. august 1920 Tallinn) oli eesti helilooja ja organist. 

Peeter Süda sündis talupoja peres. Tema vanaisa vend oli õpetaja ja koorijuht Peeter Südda. Juba viieaastaselt olevat Peeter proovinud mängida orelil kuulmise järgi kirikulaule.

Aastatel 1902–1911 õppis Peeter Peterburi Konservatooriumis orelit, algul Louis Homiliuse klassis, pärast viimase surma Jacques Samuel Handschini klassis. Ta õppis ka Aleksander Glazunovi, A. Ljadovi ja N. Solovjovi juhendusel kompositsiooni. Peterburis õppides tutvus ta Mart Saarega, kelle õhutusel hakkas käima Eesti Üliõpilaste Seltsi rahvaviiside kogumismatkadel 1905–1911. 

Aastal 1912 asus Peeter Süda elama Tallinna, kus andis põhiliselt eratunde ning esines orelikontsertidega. 1919–1920 töötas ta Tallinna Kõrgemas Muusikakoolis oreli- ja kompositsiooniõppejõuna.

Pärast Peeter Süda surma asutati 1924. aastal Peeter Süda Mälestuste Jäädvustamise Ühing, millest hiljem kasvas välja Muusikamuuseum (praegune Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum).

Tema järgi sai 1923. aastal nime Peeter Süda tänav Tallinnas.

Looming
-------

Tema looming koosneb suures osas oreliteostest.

Oreliteosed
* Fuuga f-moll
* "Ave Maria"
* "Basso ostinato"
* Scherzino
* "Gigue a la Bach"
* "Pastoraal"
* Prelüüd
* Fuuga g-moll

Klaveriteosed
* Fuuga
* Scherzo
* Prelüüdid

Muud
* "Linakatkuja" (koorilaul)
* "Muremõtted" (soololaul)

Viited
------

1. ↑  EMBL, lk 241
2. ↑  Süda-Tatari kvartali kujunemislugu, Eesti Päevaleht, 02.01.2001

Välislingid
-----------

* Helilooja ja organist Peeter Süda 125
* Peeter Süda 1883–1920 Meie Maa, 29. jaanuar 2008
Pfaltskrahv Philipp Sõjakas (Hans Baldung, 1517)
Hans Daucheri medal aastast 1527, sellel Philipp von Pfalz-Neuburg.
**Philipp Riiakas** (saksa: *Philipp der Streitbare*) (12. november 1503 – 4. juuli 1548), Wittelsbachide dünastia liige, oli titulaarne Reini pfaltskrahv ja valitsev Pfalz-Neuburgi hertsog aastatel 1505 kuni 1541.

Elu
---

Philipp oli Reini pfaltskrahvi Ruprechti ja selle naise, Baieri-Landshuti hertsogi Georg tütre Elisabethi noorim poeg.

Olles vastuolus keiserliku õiguse ja pärimislepinguga Baieri-Müncheni hertsogitega, püüdis hertsog Georg anda oma Baieri-Landshuti maad oma tütrele Elisabethile. See viis aastal 1503 Landshuti pärilussõjani, mille Elisabethi ja tema abikaasa Ruprechti väed kaotasid. Elisabeth ja Ruprecht surid teineteise järel 1504. aasta sügisel. Kölni arbitraažiga aastal 1505 andis keiser Maximilian I kompensatsioonina territoriaalsete kaotuste eest väikese riigi nimega Pfalz-Neuburg (Alam-Baieri territooriumite hulgast) Elisabethi kahele pojale. Philipp valitses seda territooriumit koos oma vanema venna Ottheinrichiga.

Aastal 1529 võitles ta kahe rügemendi eesotsas edukalt türklastega Viini piiramisel ja tehti kaks aastat hiljem Kuldvillaku ordu rüütliks.

8. detsembril 1539 külastas Philipp Inglismaa kuninga Henry VIII õukonda lootuses saada kuninga tütre Mary käsi. See potentsiaalne kosjakaup oli osa kuningas Henry liiduplaanidest protestantlike Saksa vürstidega keisri vastu. Nad kohtusid 17. detsembril Hertfordi lossis, kus ta esitles end koos kingitusega ja suudles teda. Selline familiaarsus kergitas usku, et need kaks abielluvad ja enamus Inglise õukonnast ootas pulma mõne kuu jooksul. Kuid kuningas Henry ei lubanud selle kosjakauba õnnestumist asjaolu tõttu, et hertsog oli sugulane kuninganna Kleve Annaga (tema neljas naine). Üllatuslikult, arvestades nende erinevaid usulisi baateid, näitas Mary hertsogi suunas kiindumust, kui suudles teda õukonnaväliselt. Hertsog saadeti hiljem tagasi koju. Plaan ei õnnestunud. Kuid Philipp ei heitunud ja külastas Inglismaad veel kolm korda, kuid nägi Maryt vaid ühe korra.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Uus tiitel** | **Pfalz-Neuburgi hertsog**1505–1541 | Järgnev**Ottheinrich** |
**Paimio lahing** oli üks otsustavamaid Soome territooriumil Rootsi 16. sajandi lõpu sisesõja raames toimunutest. See peeti 28. augustil 1599 Paimio küla juures kuningas Sigismundi toetajate ja hertsog Karli vägede vahel. 

Eelnevalt oli hertsog maabunud Turu all ning selle sisse piiranud. Toonane Soome ja Eestimaa asehaldur Arvid Eriksson Stålarm ja tema väejuht Axel Kurck taandusid oma vägedega ja püüdsid liikuda Hämeenlinna suunas. Kuid Karl jõudis nende põhivägedele järgi ning toimunud lahingus saavutas ta täieliku võidu, kuningameelsete väed purustati ning Stålarm ja Kurck põgenesid. Nad püüdsid organiseerida vastupanu Hämemaal, lootes Eesti alalt saabuvatele abivägedele. Kuid Karl oskas saadud võidu ideaalselt ära kasutada ning ei andnud neile aega vägesid uuesti koondada, vallutades järgneva kuu jooksul kogu Soome. Samuti langesid tema kätte vangi nii Kurck kui ka Stålarm. 

Võib öelda, et Paimio lahing otsustas suures osas Rootsi impeeriumi saatuse, sest kuninga pooldajate võidu korral oleksid nii Soome kui ka Eesti võinud jääda Sigismundi kätte ja too võinuks need liita Poolaga.
Hiroki Ito VfB Stuttgardi särgis
**Hiroki Ito** (jaapani keeles 伊藤 洋輝 *Itō Hiroki*, sündinud 12. mail 1999 Hamamatsus) on Jaapani jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Saksamaa kõrgliigaklubis VfB Stuttgart ja Jaapani jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Jaapani klubis Júbilo Iwata. Jaapani kõrgliigas debüteeris ta 2018. aasta augustis. 2019. aastal oli ta laenul Jaapani kõrgliigaklubis Nagoya Grampus. Júbilo Iwata põhikoosseisu kuulus Ito alates 2020. aastast, mil Júbilo Iwata mängis Jaapani esiliigas.

2021. aastal läks ta laenule Stuttgardi, kellega ta sõlmis 2022. aasta mais püsiva kolmeaastase lepingu.

Jaapani kuni 20-aastaste koondises osales ta 2019. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel, kus jõuti kaheksandikfinaali. Jaapani jalgpallikoondises tegi Ito debüüdi 2. juunil 2022 sõprusmängus Paraguay vastu.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 10.6.2022)
2. ↑   (vaadatud 10.6.2022)

| * v
* r
Jaapani koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Kawashima
* 2 Yamane
* 3 Taniguchi
* 4 Itakura
* 5 Nagatomo
* 6 Endo
* 7 Shibasaki
* 8 Dōan
* 9 Mitoma
* 10 Minamino
* 11 Kubo
* 12 Gonda
* 13 Morita
* 14 J. Ito
* 15 Kamada
* 16 Tomiyasu
* 17 Tanaka
* 18 Asano
* 19 Sakai
* 20 Machino
* 21 Ueda
* 22 Yoshida (c)
* 23 Schmidt
* 24 Soma
* 25 Maeda
* 26 H. Ito
* Treener: Moriyasu

 | Jaapan |
**Handi köögis**, nagu kõigil soomeugrilastel, on au sees kodu ümbrusest saadav toit: nii see, mida loodus pakub kui ka see, mida ise põllul või laudas kasvatatakse.

Handid, nagu teisedki põhjarahvad, on põhjapõtrade kasvatajad, põllundus on neil vähetähtis. Seda suurem on aga loodusandide osakaal, toiduks korjatakse metsamarju ja jahitakse ulukeid. Jõgedest püütav kala on handi köögis peamiseks toiduaineks. Kalu tarvitatakse mitmel moel: küpsetatakse, soolatakse, külmutatakse, suitsutatakse, kuivatatakse, süüakse toorelt või keedetult. Hantide kõige igapäevasem söök on kalasupp.

Viited
------

1. 1 2  Autor teadmata. 2015.Retseptid: Handi köök  Soome-Ugri Toidukultuuri Seltsi kodulehel: Soome-ugri maitsed. (Kasutatud 11.02.2016)
2. ↑  Juhanson, Katariina. 1995. Handi ja mansi toidud. Kogumikus: Viitol, Livia (koost.) Soome-Ugri kokaraamat. (Kasutatud 11.02.2016)

| * v
* r
Soome-ugri rahvusköögid |
| --- |
| 
Eesti • Handi • Ingeri • Isuri • Karjala • Komi • Liivi • Mansi • Mari • Mordva • Saami • Setu • Soome • Udmurdi • Ungari • Vadja • Vepsa |
| 
Toiduportaal • Kategooria:Rahvusköögid |
**Hando Kruuv** (sündinud 13. mail 1937 Tartus) on eesti sportlane, sporditegelane ja leiutaja.

Hando Kruuvile kuulub Eesti vanim puulaev Tempo, mille tema sünni puhul ehitas tema isa, Tartu lodjameister August Kruuv.

Poliitiline tegevus
-------------------

Ta kandideeris Riigikogu valimistel aastatel 1992 (sai 82 häält) ja 1999 (sai 40 häält). 

Ta oli Põllumeeste Kogu juhatuse liige (erakonna liige alates 25. juulist 1997).

Tunnustus
---------

* Emajõe Lodjaseltsi auliige

Isiklikku
---------

Tema isa oli laevandusettevõtja August Kruuv.

Tema tütar on purjetaja ja meditsiinitegelane Krista Kruuv.

Kirjandus
---------

* Veesuusatajate mured Eestis ja saksa eriajakirja harimatus. Võitleja, detsember 1963, nr. 12, lk. 3

Välislingid
-----------

* Eesti NSV 1. esivõistlused veemotospordis. Tartu, 3–4. august 1957
* Tiksoja mets – KGB kuritegude tumm tunnistaja
* KGB ahvatles Hando Kruuvi tapma Karl Vainot
* Võrtsjärve regatt kestab põlvest põlve
* Kuidas me Tartu 23. augustil 1990 Leninist vabastasime (arhiiviversioon)
* Lähme külla: Hando Kruuv
* Külas Tartu Da Vincil Hando Kruuvil
* Hando Kruuv 80 13 05 2017