recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Autori illustratsioon teosele "Muitalus sámiid birra"
**Saami kirjandus** on saami keeltes kirjutatud kirjandus. Avaramas tähenduses hõlmab saami kirjandus ka saamide kirjutatud kirjandust teistes keeltes.

Esimene saamikeelne raamat ilmus 1619. aastal, kui Nicolaus Andreæ andis välja saamikeelse aabitsa "ABC Book för Lapesko Tungomål". 

Algupärase saami proosakirjanduse rajajaks peetakse Johan Turit, kelle traditsiooniliselt suulistel jutužanritel põhinev raamat "Muitalus sámiid birra" ("Jutustus saamide kohta") ilmus aastal 1910.

1986. aastal ilmunud Kirsti Paltto romaani "Guhtoset dearvan min bohccot" soomekeelne tõlge "Voijaa minun poroni" (tõlkija Eino Kuokkanen) valiti Finlandia kirjandusauhinna nominendiks. (Romaan ilmus põhjasaami keeles aastal 1987.)

Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhinna on võitnud saami luuletaja Nils-Aslak Valkeapää aastal 1991 luuleraamatuga "Beaivi, áhčážan" ("Päev, minu isa"), mida on kutsutud ka saami rahvuseeposeks.

Välislingid
-----------

* Kathleen Osgood Dana "Sámi Literature" Texase Ülikooli kodulehel (algselt avaldatud ajakirjas World Literature Today, Winter 1997)

Saami kirjanike loend
---------------------

Siin on loetletud saami kirjanikke.

* Samuel Balto
* Ella Holm Bull
* Stig Gælok
* Hans Aslak Guttorm
* Pedar Jalvi
* Petter Morottaja
* Rauna Paadar-Leivo
* Kirsti Paltto
* Isak Saba
* Marry A. Somby
* Johan Turi
* Paulus Utsi
* Nils-Aslak Valkeapää
* Ellen Marie Vars
* Kerttu Vuolab
Safdarjungi haud
**Safdarjungi haud** (hindi keeles सफ़दरजंग का मक़बरा, urdu keeles صفدر جنگ کا مقبره *Safdarjang ka Maqbara*) on Indias New Delhis asuv aia ja marmorist mausoleumiga hauaehitiste kompleks. Haud rajati 1754. aastal hilises mogulite impeeriumi stiilis ning seda on nimetatud "viimaseks valgusevälgatuseks mogulite arhitektuuri lambis".

Hoone ülakorrusel paikneb tänapäeval India arheoloogiaamet (Archaeological Survey of India). Aed on rajatud mogulite aedade stiilis, mida on mõjutanud Pärsia aiad. Aeda viib ohtralt ornamentidega kaunistatud värav.

Safdar Jung
Mausoleumi järgi on saanud nime Safdarjungi lennujaam, Safdarjungi tee, Safdarjungi terminal, Safdarjungi haigla ning muu ümbruskond nagu Safdarjungi enklaav ja Safdarjungi arenduspiirkond (Safdarjung Development Area), millest kõik asuvad New Delhis.

Kirjeldus
---------

Haud rajati Safdarjungile, kes oli mõjuvõimas peaminister 1719–1748 valitsenud nõrga moguli valitseja Muhammad Shahi ajal.
Keskse haua kohal on tohutu kuppel. Neli kanalit viivad nelja hoone juurde. Ühes neist on keerukate kaunistustega värav, teised on aga aiapaviljonid, mille müüridesse on ehitatud eluruumid. Müürinurkades seisavad kaheksanurksed tornid.

Pildid
------

* Safdarjungi haud 1870. aastalSafdarjungi haud 1870. aastal
* Safdarjungi haua peaväravSafdarjungi haua peavärav
* Vaade mälestusmärgile väravastVaade mälestusmärgile väravast
* Kenotaaf Safdarjungi hauasKenotaaf Safdarjungi hauas
* Vaade peaväravale mälestusmärgi juurestVaade peaväravale mälestusmärgi juurest
* Isomeetriline vaadeIsomeetriline vaade
* Lähivaade minaretileLähivaade minaretile
* Peegeldus veesPeegeldus vees
* Lähivaade haua fassaadileLähivaade haua fassaadile
* Vaade katusele seestpooltVaade katusele seestpoolt
* InfotahvelInfotahvel
* Kolme kupliga mošeeKolme kupliga mošee
* Safdarjungi haua panoraamSafdarjungi haua panoraam
* SisevaadeSisevaade

Viited
------

1. ↑  "Safdarjung's Tomb".
2. ↑  Penelope Hobhouse, Erica Hunningher, Jerry Harpur (2004). *Gardens of Persia*. Kales Press. Lk-d 7–13.`{{cite book}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
3. 1 2  "Safdar Jang Tomb Garden". Originaali arhiivikoopia seisuga 27.09.2007. Vaadatud 28.03.2007.
4. ↑  "SafdarJung (1739-1754)". Originaali arhiivikoopia seisuga 23.02.2007. Vaadatud 28.03.2007.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Safdarjungi haud** |

* Safdarjungi genealoogia
* Safdarjung
* Safdarjungi mündid
* Safdarjungi haud
**Tokati provints** on 1. järgu haldusüksus (provints) Põhja-Türgis. Provintsi keskus on Tokat.

Haldusjaotus
------------

* Almuse ringkond
* Artova ringkond
* Başçiftliki ringkond
* Erbaa ringkond
* Niksari ringkond
* Pazari ringkond
* Reşadiye ringkond
* Sulusaray ringkond
* Tokati ringkond
* Turhali
* Yeşilyurti ringkond
* Zile ringkond

Viited
------

1. ↑  Population of provinces by years - 2000-2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

* Tokati provintsi koduleht (türgi keeles)

Türgi provintsid

Adana **·**  Adıyaman **·**  Afyonkarahisar **·**  Ağrı **·**  Aksaray **·**  Amasya **·**  Ankara **·**  Antalya **·**  Ardahan **·**  Artvin **·**  Aydın **·**  Balıkesir **·**  Bartın **·**  Batman **·**  Bayburt **·**  Bilecik **·**  Bingöl **·**  Bitlisi **·**  Bolu **·**  Burdur **·**  Bursa **·**  Çanakkale **·**  Çankırı **·**  Çorum **·**  Denizli **·**  Diyarbakır **·**  Düzce **·**  Edirne **·**  Elazığ **·**  Erzincan **·**  Erzurum **·**  Eskişehir **·**  Gaziantep **·**  Giresun **·**  Gümüşhane **·**  Hakkâri **·**  Hatay **·**  Iğdır **·**  Isparta **·**  İstanbul **·**  İzmir **·**  Kahramanmaraş **·**  Karabük **·**  Karaman **·**  Kars **·**  Kastamonu **·**  Kayseri **·**  Kilis **·**  Kırıkkale **·**  Kırklareli **·**  Kırşehir **·**  Kocaeli **·**  Konya **·**  Kütahya **·**  Malatya **·**  Manisa **·**  Mardin **·**  Mersin **·**  Muğla **·**  Muş **·**  Nevşehir **·**  Niğde **·**  Ordu **·**  Osmaniye **·**  Rize **·**  Sakarya **·**  Samsun **·**  Şanlıurfa **·**  Siirt **·**  Sinop **·**  Şırnak **·**  Sivas **·**  Zonguldak **·**  Tekirdağ **·**  Tokat **·**  Trabzon **·**  Tunceli **·**  Uşak **·**  Van **·**  Yalova **·**  Yozgat
**Toksinoloogia** on toksikoloogia allharu. Toksinoloogia uurib organismide (taimed, bakterid, seened, loomad) komplekteeritavaid orgaanilist päritolu ühendeid, mis mõjuvad teistele elusolenditele toksiinina, ning nendega seotud toimemehhanisme ja võimalikku ravi.

Toksinoloogia eeldab biosüstemaatika tundmist. 

Toksinoloogia interdistsiplinaarse teadusharuna on seotud anatoomia, biokeemia, molekulaarbioloogia ja farmakoloogia ning farmakognoosiaga.

Kliiniline toksinoloogia
------------------------

Kliinilist toksinoloogiat võib vaadelda meditsiiniharuna, mis hõlmab teadmisi bioloogilisi toksiine komplekteerivate organismide ja inimorganismile mõjuvate toksiinide toimemehhanismide (mürgistusseisundid, allergilised reaktsioonid maosüljele, mesilasmürgile jm) kohta, diagnoosi ja toksiini toimel tekkinud haiguslike seisundite ravi. Kliinilise toksinoloogia hulka loetakse ka teadmised, mis puudutavad bioterrorismi, ravimite (nii antidoodid kui ka nn mürkmadude süljest eraldatud ainete põhjal välja töötatud ravimite) välja töötamist jpm. 

### Maohammustused

Madude hammustused (nii mürkmadude kui ka mürgitute) on ülemaailmselt oluline probleem nii rahvatervise kui ka arstiteaduse seisukohalt. Eri hinnangute alusel (2010) saab igal aastal madudelt hammustada (hinnanguline vahemik) 421 000 – 1 842 000 inimest ja sureb igal aastal 20 000 – 94 000 inimest.

Viited
------

1. ↑  Julian White, Venomous animals: clinical toxinology, Molecular, Clinical and Environmental Toxicology Experientia Supplementum Volume 100, 2010, pp 233-291, Veebiversioon (vaadatud 16.02.2014) (*inglise keeles*)

Välislingid
-----------

* Clinical Toxinology Resources Website, veebiversioon (vaadatud 16.02.2014) (*inglise keeles*)
* Open-Access-Toksinoloogia ajakiri saidil toxins,

*Selles artiklis on kasutatud saksakeelset artiklit de:Toxinologie seisuga 16.02.2014.*
**Vello Rummo** (15. mai 1921 Raikküla vald – 24. november 2009) oli eesti teatrilavastaja ja -pedagoog.

Ta õppis aastatel 1930–1940 Jakob Westholmi Gümnaasiumis, lõpetas aastal 1941 Tallinna 7. Keskkooli. Mobiliseeriti aastal 1941 Punaarmeesse, kuulus aastani 1945 Eesti laskurkorpusse. Õppis aastatel 1946–1949 Eesti NSV Riiklikus Teatriinstituudis, lõpetas 1953. aastal GITIS-e eesti stuudio ja 1966. aastal samas lavakõne erialal aspirantuuri.

1945. aastast töötas ta Eesti Raadios diktori ja vastutava toimetajana. 

Alates oktoobrist 1955 töötas ta Eesti Televisioonis; 1. jaanuaril 1956 sai ta Eesti Televisiooni esimeseks pearežissööriks ja 1. oktoobril 1957 kunstiliseks juhiks.

Ta oli üks Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri asutajaid 1957. aastal ja rohkem kui kümne aasta vältel selle õppejõud. 

Aastatel 1969–1982 oli ta Pärnu teatri Endla peanäitejuht ning seejärel kuni 1995. aastani lavastaja. Tema käe all valmis teatris üle 70 lavastuse.

Tunnustus
---------

* 1996 – Pärnu vapimärk
* 1997 – Johann Voldemar Jannseni nimeline auhind (koos abikaasa Linda Rummoga)

Isiklikku
---------

Tema isa oli kõnetehnika õpetaja Jaan Rummo, lell kirjanik Paul Rummo. Ta oli abielus näitleja ja näitejuhi Linda Rummoga; nende poeg Tiit Rummo oli geograaf ja ajakirjanik.

Viited
------

1. ↑  "Suri lavastaja ja teatripedagoog Vello Rummo" ERR, 24. november 2009.

Välislingid
-----------

* Lilian Vellerand, "Vastab Vello Rummo". Teater. Muusika. Kino
**Vello Rootsi** (15. märtsil 1939 Tallinn – 16. detsembril 1999 Tallinn) oli eesti orienteeruja ja sporditegelane.

1957. aastal lõpetas Tallinna 4. Keskkooli. 1962. aastal lõpetas Tallinna Polütehnilise Instituudi keemia-mäeteaduskonna maardlate allmaakaevandamise tehnoloogia ja kompleksse mehhaniseerimise eriala.

Töötas Maardu Keemiakombinaadis.

Hakkas orienteerumist harrastama 1960. aastatel TPIs. 1964. aastal võitis suusaorienteerumise Eesti meistrivõistlustel märkesuusatamises hõbemedali.

Oli aastatel 1962–1987 Kalevi orienteerumissektsiooni esimees.

Aastatel 1965–1972 Eesti NSV Orienteerumisspordi Föderatsiooni presiidiumi liige, aastatel 1969–1971 esimees.

Vabariikliku kategooria kohtunik orienteerumises (1973).

Vello Rootsi on maetud Rahumäe kalmistule.

Tunnustus
---------

* 1987 – Kalevi auliige

Viited
------

1. 1 2  Biograafia ESBLis
2. ↑  TTÜ lõpetajad 1918-2006
3. ↑  "ESBL sporditulemused. Vello Rootsi". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. veebruar 2015. Vaadatud 15. veebruaril 2015.
4. ↑  "Tiiu Nittim. Vabariikliku kategooria kohtunikud orienteerumises" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 15. veebruaril 2015.
5. ↑  "HAUDI kalmistute register". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. veebruar 2015. Vaadatud 15. veebruaril 2015.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBLis
* Rahvusarhiivi fotode andmebaas FOTIS. Maardu Keemiakombinaadi vahetusejuhatajad Anu Tars ja Vello Rootsi flotatsioonitsehhis. Ajaleht Rahva Hääl, 1962
Velocity SE RG Mojave Kosmodroomil
29. oktoober 2007 Mojave Kosmodroom, Rocket Racer prototüüp, modifitseeritud Velocity SE oma esimesel lennul tõusmas 10.000 jalani (3,000 m)
Rocket Racer'i peale maandumimist Mojave ruleerimis rajal.
Mojave ruleerimis rajal, vaade Rocket Racer'ile ahtri poolt.
**Velocity SE** lennuk on neljaistmeline, taga paikneva mootoriga propellerlennuk. 

Lennuki kere ehituses on järgitud kandvat-canard mudelit, kus horisontaal stabilisaatorid asuvad põhitiibadest eespool, ning millel mootor paikneb sõitjate salongist taga pool. Propeller kasutab edasiliikumiseks n-ö surumist. Selline mootori ja propelleri asetus vähendab muuhulgas ka sõitjate salongi kostvat mootorimüra. Lennuki tootjaks on Velocity Aircraft. Vaikimisi pakub tootja lennuki jõuallikateks kas Lycoming IO-320 (160 hj) või Lycoming IO-360 (200 hj) mootorit. Teiste canard tüüpi lennukitega võrreldes on Velocity üsna sale, 227 liitri (60 galloni) kütuse ja 65% mootori võimsuse ning 75% reisikiiruse (155 sõlme) juures on tema lennukaugus 1720 km (930 meremiili). Seda kodus-ehitatavat komposiit materjalidest lennukit on võimalik saada, kas standardse "aeglaselt ehitatava" komplektina või siis "kiiresti ehitatava" komplektina, milles on esimesega võrreldes juba suured, tehases kokkupandud sõlmed.

XCOR Aerospace valis Velocity SE oma uue Rocket Raceri baas mudeliks. Rocket Racing liigas võistlevad rakett mootoriga varustatud baasmudeli põhjal ehitatud lennukid.

Välislingid
-----------

* Velocity aircraft
**Vello Lõugas** (6. aprill 1937 – 21. mai 1998) oli eesti arheoloog.

Elulugu
-------

Vello Lõugas lõpetas 1961. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arheoloogia erialal. Seejärel töötas ta Eesti Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi arheoloogia sektoris. 

1970. aastal kaitses ta kandidaadiväitekirja teemal "Eesti varane metalliaeg", kus tõestas, et põlluharimine sai eestlaste peamiseks elatusalaks juba I aastatuhande keskel eKr. Tema peamiseks uurimisteemaks kujuneski Eesti pronksiaeg. Lisaks sellele huvitas teda väga Saaremaa minevik, mida ta uuris pronksiajast kuni kaasajani välja, tema erilise tähelepanu all oli aga Kaali meteoriidikraater. Lõugase juhtimisel kaevati ja konserveeriti ka Rebala muinaspõllud ja kivikalmed. 

Koostas 1969. aastal ilmunud "Leedu-eesti sõnaraamatu".

1980. aastal oli Lõugas üks 40 kirjale allakirjutanutest. 1989–1990 juhtis Lõugas Konstantin Pätsi maiseid säilmeid otsivat ekspeditsiooni, mis Pätsi põrmu ka Eestisse toimetas. 

Vello Lõugas oli Eesti Kongressi liige aastail 1990–1992.

1995. aastal korraldas Lõugas uue ekspeditsiooni Johan Laidoneri säilmete leidmiseks. Samal aastal asutas ta ka arheoloogiaajakirja Austrvegr – Idatee. 

Viikingiaegne Idatee (*Austrvegr*) oli Skandinaaviat tänapäeva Venemaa suuri jõgesid pidi Bütsantsi ja Kesk-Aasiaga ühendanud veetee.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli Anne Untera ja poeg on tehnikaajakirjanik Hans Lõugas.

Teoseid
-------

* Vello Lõugas, Jüri Selirand. Arheoloogiga Eestimaa teedel. 1977, 2. trükk 1989
* Kaali kraatriväljal Phaethonit otsimas. 1996
* Leedu-eesti sõnaraamat. 1969
* Toivo Kohv, R. Kärner, Vello Lõugas. Pirita jõgi. 1982
* The archaeology of terror. 1991
* Vestlusi eesti ja leedu keeles. 1971

Kirjandus
---------

* 2022 Ants Kraut, Mati Mandel, Mihkel Tammet, Mehis Pever, Eva Maaring, Ene Luka, Peep Pillak, Peeter Väljas, „Vello Lõugas. Arheoloog, muinsuskaitsja, kodu-uurija" ISBN 9789949938551

Viited
------

1. ↑  ESTER, kirje b5505005

Välislingid
-----------

* Tuna: Vello Lõugas in memoriam
* Lõugas, Vello (1970) Eesti varane metalliaeg (II a.-tuh. keskpaigast e.m.a. - 1. sajandini m.a.j. [Doktoritöö]
**Vello Jaakon** (15. detsember 1936 Tartu – 18. september 2016) oli eesti põllumajandustegelane.

1961. aastal lõpetas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomia erialal.

1970. aastatel töötas ta Põlva rajooni põllumajandusvalitsuse peaagronoomina ja kolhoosi Koit peaagronoomina, aastatel 1983–1991 oli Põlva kolhoosi esimees.

1990. aastatel töötas ta Põlva Maavalitsuse majandusosakonna põllumajandustalituse peaspetsialistina.

Ta kandideeris 1999. aasta Riigikogu valimistel Isamaaliidu nimekirjas, kuid ei osutunud valituks.

2011. aastal võitis ta eriauhinna Põlva Talurahvamuuseumi IX kodu-uurimistööde võistlusel kodu-uurimuslike töödega "Põlvamaa – 60" ja "Maaelu Eestis 1945–2010 (Mammaste)".

Tunnustus
---------

* 1972, 1983 aunimetus "Vabariigi suurte saakide meister"
* 1987 Eesti NSV teeneline agronoom

Viited
------

1. 1 2  Vabariigi Valimiskomisjon. Riigikogu valimine 7. märts 1999. Kandidaat nr. 1035 - Vello Jaakon
2. ↑  Põlva Talurahvamuuseumi IX kodu-uurimistööde võistluse kokkuvõte[*alaline kõdulink*]

Välislingid
-----------

* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Jaakon, Vello – Põlva kolhoosi esimees. 1983
**Vello Kangro** (16. märts 1923 Põltsamaa – 11. juuli 1993 Göteborg) oli eesti arst ja soomepoiss.

Ta lõpetas 1941. aastal Tallinna 1. Keskkooli. Ta astus 1942. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, kuid 1943. aastal saabus mobilisatsioonikutse Saksa sõjaväkke ja ta põgenes Soome. Soomes võttis ta osa Jätkusõjast JR 200 koosseisus. Sügisel 1944 saabus Eestisse, kust tal õnnestus põgeneda Rootsi.

Rootsis asus ta õppima arstiteadust, algul vabakuulajana. 1952. aastal sooritas ta Karolinska Instituudis meditsiinikandidaadi eksamid ja 1957. aastal sai ta samas meditsiinilitsentsiaadi kraadi.

Isiklikku
---------

Tema isa oli kapten Peeter Kangro. Ta abiellus 1951. aastal (hilisema lastepsühhiaatri) Helga Suitsuga (Gustav Suitsu tütrega); neil oli kaks poega ja tütar, poeg Toomas on arst Uppsalas.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. märts 2016. Vaadatud 22. aprillil 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Vello Kangro TLÜAR väliseesti isikud (vaadatud 26. septembril 2015)

Kirjandus
---------

* Vello Kangro mälestuseks. Eesti Päevaleht 6. august 1993 (lk. 7)
**Vello Loogna** (sündinud 28. aprillil 1940) on eesti orkestrijuht ja muusikapedagoog.

1959. aastal lõpetas ta Tallinna Muusikakooli trompeti eriala Helmut Orusaare klassi. 1967. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi puhkpillidirigeerimise eriala Elmar Peäske klassi.

Aastatel 1959–1972 töötas ta Tallinna Lastemuusikakooli õpetajana, 1966–1972 ka Eesti NSV Rahvaloomingu Maja metoodikuna. 1972. aastast töötas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi puhkpillidirigeerimise õppejõuna. Tema õpilasi on Vjatšeslav Tulubjev, Arne Haasma, Lidia Gordejeva, Boriss Volkov, Jaan Linde, Jüri Baskakov ja Riho Lilje.

Ta on juhatanud mitmeid puhkpilliorkestreid, sealhulgas olnud Tallinna Tuletõrjeühingu Puhkpilliorkestri, Vabariikliku Orkestrijuhtide Puhkpilliorkestri, Tallinna Noorte Puhkpilliorkestri ja Põhja-Eesti Pimedate Ühingu Puhkpilliorkestri dirigent. Ta on olnud ka Pirita Majandusgümnaasiumi puhkpilliringi juhendaja ja noorte puhkpilliorkestri Brass dirigent.

Aastatel 1975–1990 toimunud XVIII, XIX, XX ja XXI üldlaulupeol oli ta puhkpilliorkestrite üldjuht. Samuti juhatas ta puhkpilliorkestreid aastatel 1972–1987 toimunud noorte laulu- ja tantsupidudel.

Tunnustus
---------

* 1977 Eesti NSV teeneline kunstitegelane
* 2006 Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2011 Eesti Kooriühingu auliige
* 2019 Wirkhausi-nimeline puhkpillimuusika stipendium

Viited
------

1. 1 2  Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn: Valgus, 1990
2. 1 2  Eesti Muusikaakadeemia lõpetajad
3. ↑  "Laulupea Muuseum. Vello Loogna". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. märts 2016. Vaadatud 22. novembril 2017.
4. ↑  "Rahvakultuuri Keskus. Vello Loogna". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. detsember 2017. Vaadatud 22. novembril 2017.
5. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 5012

Välislingid
-----------

* ERR arhiiv. Muusikaline tund. Vello Loogna – 50
**Vello Otsmaa** (29. märts 1932 Tallinn – 18. august 2021) oli eesti tehnikateadlane.

Elulugu
-------

Vello Otsmaa on ametniku poeg.

Lõpetas 1951 Tallinna 22. Keskkooli, 1956 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) ehitusteaduskonna. 1958–1961 TPI aspirant, tehnikakandidaat (1963, Tallinna Polütehniline Instituut), väitekiri "Pika ringsilindrilise raudbetoonkooriku põikjõu-piirolukorra eksperimentaalne uurimine". Oli 1961–1963 TPI ehituskonstruktsioonide kateedri assistent ja vanemõpetaja, 1964–1992 dotsent, 1992–2001 Tallinna Tehnikaülikooli raudbetoonkonstruktsioonide õppetooli juhataja-aseprofessor ja ehitiste projekteerimise instituudi direktor, 2001– dotsent, õppetooli juhataja. Loengute põhiaineks olid raudbetoonkonstruktsioonid, selle kõrval ka tugevusõpetus ja ehitiste katsetamine.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: koorikute teoorias käsitlenud silindriliste raudbetoonkoorikute arvutamist kandevõime piirseisundeis; raudbetooni teoorias mitmesuguste varraskonstruktsioonide põikjõukindlust, samuti pingbetoonkonstruktsioonide arvutamist. Konsulteerinud raudbetoonkonstruktsioonide projekteerimist ja ehitamist, juhtinud vastutusrikaste ehitiste katsetamist. Korraldanud teaduskonverentse. Mitmete nõukogude ja organisatsioonide liige, sh TPI ehitusalase erialanõukogu teadussekretär (1976–1991). Üle 30 teadustrükise.

Teoseid
-------

* Экспериментальные исследования предельного состояния железобетонных цилиндрических оболочек. // Тр. ТПИ 202 (1963)
* Совершенствование расчетной схемы коротких элементов при действии поперечных сил. // Бетон и железобетон (1983) 2
* Определение наиболее опасного по поперечной силе наклонного сечения изгибаемого элемента. // Бетон и железобетон (1988) 1
* Raudbetoonkonstruktsioonid. Eelpingestamata raudbetoonelementide kandepiirseisundid. EPN 2/AM-1. Eesti Ehitusteave, 1999
* Raudbetoonkonstruktsioonid. Pingebetoonkonstruktsioonid. Arvutusalused. Kandepiirseisundid. EPN 2/AM-2. Eesti Ehitusteave, 2000
* Mõtteid Heinrich Laulust. // TTÜ aastaraamat 2000. Tallinn 2001
* Raudbetoonkonstruktsioonid. Ehituskonstruktori käsiraamat 2. Tallinn 2002
* Betoonkonstruktsioonide arvutamine. Tallinna Tehnikaülikool, Eesti Betooniühing, 2014

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli majandusteadlane Svea Otsmaa.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Ehitusinsenerid TPI-st. Tallinn 1986, 218
* Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn 1986, 234, 440, 442, 497

Välislingid
-----------

* Vello Otsmaa Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Ainja** (ka: **Aine**) on küla Viljandi maakonnas Mulgi vallas (varem Karksi vallas). Külast voolab läbi Kõpu jõgi, millele on paisutatud Ainja järv. Külas asuvad Ainja maastikukaitseala, Ainja Sinejärv ja Ainja kalmistu.

Rahvaarv 1. jaanuari seisuga
----------------------------

| Aasta | Rahvaarv |
| --- | --- |
| 1999 | 76 |
| 2000 | 80 |
| 2001 | 77 |
| 2002 | 77 |
| 2003 | 70 |
| 2004 | 68 |
| 2005 | 63 |
| 2006 | 60 |
| 2007 | 61 |

Vaata ka
--------

* Ainja mäed

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  Ainja järv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 22.08.2016)

Mulgi valla asulad

**Linnad:** Abja-Paluoja • Karksi-Nuia • Mõisaküla   

**Alevikud:** Halliste • Õisu   

**Külad:** Abja-Vanamõisa • Abjaku • Ainja • Allaste • Atika • Ereste • Hirmuküla • Hõbemäe • Kaarli • Kalvre • Kamara • Karksi • Kulla • Kõvaküla • Laatre • Lasari • Leeli • Lilli • Maru • Metsaküla • Morna • Mulgi • Muri • Mõõnaste • Mäeküla • Naistevalla • Niguli • Oti • Penuja • Polli • Pornuse • Põlde • Päidre • Päigiste • Pärsi • Pöögle • Raamatu • Raja • Rimmu • Räägu • Saate • Saksaküla • Sammaste • Sarja • Sudiste • Suuga • Tilla • Toosi • Tuhalaane • Umbsoo • Univere • Uue-Kariste • Vabamatsi • Vana-Kariste • Veelikse • Veskimäe • Äriküla • Ülemõisa
**E-post** (inglise keeles *e-mail*) ehk **elektronpost** ehk **elektrooniline post** (kõnekeeles ka *meil*), on e-kirjade interneti teel edastamise ja vastuvõtmise süsteem. Kirjade saatmiseks kasutatakse SMTP-d ja vastuvõtmiseks POP3 ja IMAP-i.

Ajalugu
-------

### Eellugu

Enne e-posti loomist saadeti sõnumeid kirjade ja telegrammidena, hiljem ka teleksite ja faksidena.

### Algus

1960. aastate lõpus oli e-post üks esimesi ARPANet-i rakendusi. E-post ei olnud selles võrgus algselt ette nähtud, kuid hakkas levima kasutajate algatusel. See oli ARPANet-i rajajatele üllatuseks: veel 1967. aastal ütles Lawrence Roberts, et võrgu kasutajate vaheline sõnumite vahetamine ei ole teadusarvutite võrgu rajamisel tähtsaks motiiviks, kuid juba 1971. aastal ületas e-kirja-liikluse kogumaht Telneti ja failiedastusprotokolli (FTP) kaudu edastatud andmete mahu.

E-posti leiutaja on arvutitehnik Ray Tomlinson. Esimesed katsetused leidsid aset 1971. aastal ja 1971. aasta novembris või detsembris tulid kasutusele tema programmid (SNDMSG/READMAIL). Tomlinson, kes tegeles tollal erauurimisfirma BBN (Bolt, Beranek and Newman) juures Cambridge'is Massachusettsis ARPANet-i ülesehitamisega, ei mäleta enam täpselt, mis oli esimese sõnumi sisu, kuid tõenäoliselt oli see USA arvutiklaviatuuri rida "QWERTYUIOP".

Oluliseks teetähiseks e-posti ajaloos on 3. august 1984, kui tänase Karlsuhe tehnoloogiainstituudi professori Werner Zorni arvutisse jõudis e-kiri, kus CSNET-i töötaja Laura Breeden tervitas sakslaste liitumist CSNET-iga. See oli esimene USA-st Saksamaale saadetud e-kiri.

### Paralleelsed süsteemid

Rööbiti internetiga tekkisid 1980. aastate alguses enamikus võrkudes süsteemid, mille abil sai sõnumeid edasi anda. Nendes seas olid teatetahvlisüsteemid (BBS), X.25, Novell ja BTX. 1990. aastate keskel tõrjus interneti levik nad kõrvale. Aastast 1982 pärineb RFC 822, mis esimesena teenindas tekstiteadete formaati ARPANetis.

Vaata ka
--------

* E-kiri
* E-kaart
* FidoNet – üks BBS-e
* Post
* uucp

Viited
------

1. ↑  Historic First Email From U.S. to Germany Arrives in 1984

Välislingid
-----------

* Kui palju e-postiaadresse ühel ettevõttel vaja on ja kuidas neid hallata?, veebimajutus.ee, 21. detsember 2016
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kunstnikust; samanimelise helilooja, keeleteadlase ja entsüklopedisti kohta vaata lehekülge Karl August Hermann* |

---

**Karl Herman** (**Karl-August Hermann**; 27. juuni (vkj)/ 10. juuli 1903 Tallinn – juuli 1950) oli eesti maalikunstnik.

Karl Herman lõpetas aastal 1921 Keila kõrgema rahvakooli. Õppis aastatel 1921–1927 Riigi Kunsttööstuskoolis, mille lõpetas dekoratsioonimaali erialal. Läbinud kohustusliku väeteenistuse, täiendas end Haridus- ja Sotsiaalministeeriumi stipendiaadina aastatel 1929–1930 Prantsusmaal: Reimsis *Institut Spécial de Peinture Décorative de Reims*is, mille lõpetas kuldmedaliga ja Pariisis *École Nationale des Arts Décoratifs*is, *Académie Ranson*is ja *Conservatoire Nationale des Arts e Métiers'*s, kus tema võimeid tunnustati *prix d'honneur*'iga.

Oli 1930–1940 Riigi Kunsttööstuskooli dekoratsiooni- ja klaasimaali- ning joonistusõppejõud ning tuntud ja hinnatud portreemaalija. Ta maalis näiteks kolm korda Konstantin Pätsi, peaaegu kõiki Eesti kindraleid alates vägede ülemjuhatajast, valmistas mosaiiktehnikas portreed Thomas Alva Edisonist ja USA presidendist Franklin Delano Rooseveltist. Viibis 1930. aastail korduvalt Prantsusmaal, kus maalis üle 20 portree. 1935. saatis ta oma töid Pariisi Salongi näitusele ning oli Kaunite Kunstide Liidu Société Nationale des Beaux-Arts liige.

Oli aastast 1938 tarbekunsti osakonna juhataja, aastatel 1940–1941 Kunstnike Kooperatiivi kunstnik, aastatel 1941–1942 Tallinnas vabakunstnik. Aastatel 1942–1944 oli ta joonistusõpetaja (sealhulgas Jakob Westholmi Gümnaasiumis). Aastast 1944 oli ta Tallinna Riikliku Tarbekunsti Instituudi õppejõud, aastast 1949 dotsent. Juulis 1950 jäi ta teadmata kadunuks.

Isiklikku
---------

Tema ristiisa oli tuntud helilooja ja ärkamisaja tegelane Karl August Hermann, kelle järgi pandigi poisile nimeks Karl-August.

Tema õde oli arhivaar ja ajaloolane Magda Hermat.

Viited
------

1. 1 2
2. ↑
3. ↑

Kirjandus
---------

* Ingrid Ratassepp. "Herman, Karl, maalikunstnik". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 107
**Karl Eduard Harten** (25. aprill/7. mai 1801 Mustjala – 17. november/29. november 1882 Lodz) oli Eesti vaimulik.

Algõpetuse sai ta koduõpetaja käest. Seejärel õppis ta kuus aastat Tallinna toomkoolis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1820–1823. Ordineeriti 12. juunil/24. juunil 1824 õpetajaks.

Oli aastatel 1824–1825 Mustjala Anna koguduse adjunktõpetajaks (isa käe all). Aastatel 1825–1878 oli ta (introdutseeriti 7. juunil/19. juunil 1825) Vigala Maarja koguduse õpetaja. Lisaks oli ta aastast 1858 Maa-Lääne praostkonna praost.

Harten oli aastatel 1845–1863 Jädivere talurahvakooli koolmeistrite seminari direktor ja aastatel 1864–1874 Kuuda õpetajate seminari direktor, võttes agaralt seminari tööst osa ja viibides sageli Kuudal. Ta oli agar koolide edendaja ja eesti keele uue (Ahrensi) kirjaviisikasutuselevõtja vallakoolides. Jäi emerituuri novembris 1878.

Isiklikku
---------

Tema isa Georg Friedrich Harten oli Mustjala Anna koguduse õpetaja, vend Hermann Johann Friedrich Harten oli Kaarma Peeter-Pauli koguduse õpetaja ja Saaremaa superintendent (aadeldati 1840. aastal). Vanaisa Johannes Heinrich Felicius oli Harju-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, onu Johannes Heinrich Felicius oli Harju-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, vanavanaisa (emaemaisa) Johann Heinrich Jürgens oli Pöide Maarja koguduse õpetaja, tädimees Benedict Witte oli Ambla Maarja koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Die Pastoren des Konsistorialbezirk Estland 1885-1919. Böhlau Verlag Köln Wien
2. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885 Tallinn 2007
**Karl Hellenius** (ka **Karl Helenius**; 11. november 1813 Uusikaupunki – 18. aprill 1869 Helsingi) oli Eesti ja soome vaimulik.

Ta õppis Turu toomkoolis ja Turu gümnaasiumis. Aastatel 1833–1836 õppis ta Helsingi ülikooli usuteaduskonnas. Oli aastal 1836 Peterburis rootsi kooliõpetaja. Ordineeriti 8. jaanuaril/20. jaanuaril 1837 Peterburis õpetajaks.

Ta oli aastal 1837 Skuoritsa koguduse (Ingerimaal) adjunktõpetaja. Aastatel 1838–1840 oli ta Peterburi Maarja soome koguduse asendusõpetaja; aastal 1840 oli ta Tyrö koguduse (Ingerimaal) adjunktõpetaja, aastal 1841 oli ta Kroonlinna Elisabeti koguduse õpetaja, aastatel 1841–1844 oli ta Narva Soome-Rootsi Püha Mihkli koguduse (ja Kosemkina-Narvusi koguduse) õpetaja. Aastatel 1844–1864 oli ta (introdutseeriti 17. detsembril/29. detsembril 1844) Kadrina Katariina koguduse õpetaja. Jäi 1. mail/13. mail 1864 emerituuri. Elas elu lõpus Helsingis, kus ta ka suri ja maeti Hietaniemi kalmistule. Haud pole säilinud.   

Hellenius oli üks Elias Lönnroti sõpradest, aitas teda Eestimaa reisi lõpul Peterburi jõuda.

Isiklikku
---------

Tema isa Carl Helenius oli Soome vaimulik ja folklorist.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
2. ↑  Erik Amburger "Die Pastoren der evangelischen Kirchen Rußlands" vom Ende des 16. Jahrhunderts bis 1937 Ein biographisches Lexikon Institut Nordostdeutsches Kulturwerk Martin Luther Verlag 1998
3. ↑  "Carl Helenius". *Hufvudstadsbladet* (rootsi keeles). Helsingi. 24.4.1869. Vaadatud 12.10.2021.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
4. ↑  "Hautahaku" (soome keeles). Helsingi kogudused. Vaadatud 12.10.2021.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)

Välislingid
-----------

*
**Oberdrauburg** on turulinn Spittal an der Drau ringkonnas Austria Kärnteni liidumaa lääneservas.

Turuplats
Oberdrauburg asub *Kärntner Tori* (Kärnteni värava) lähedal, mis on kitsaskoht Drava orus Gailtali Alpide (lõunas) ja Kõrg-Tauerni mäestiku Kreuzecki rühma (põhjas) vahel, kus jõgi ületab piiri Ida-Tiroolist Kärntenisse. Linn asub u. 20 km Lienzist idas. Omavalitsuse osad on Flaschberg ja Zwickenberg.

Oberdrauburg asub Drautal-Straße maanteel (*Bundesstraße B 100*), mis kulgeb Spittal an der Draust Lienzi. Siin hargneb sellest *Plöckenpass-Straße B 110* maantee, mis viib Gailbergi sadula kaudu Kötschach-Mauthenisse Gaili orus. Raudteetransport on kättesaadav Oberdrauburgi jaamas Drautalbahnil (Drava oru raudtee).

Linna nimi vastab Dravogradi linnale (*Unterdrauburg*) Sloveenias, kus Drava ületab piiri Kärntenist ajaloolisse Steiermargi piirkonda.

Ajalugu
-------

Hohenburgi loss
Arheoloogilised leiud näitavad piirkonna püsiasustust keldi ja Rooma ajal. Oberdrauburgi lossi on esmamainitud 1240. aasta dokumendis kui Kärnteni hertsogi Bernhard von Spanheimi valdust. 13. sajandil tekkis lossi alla Gailbergi sadula tee hargnemise lähedale asula.

1292. aastal oli Oberdrauburg Lienzi Meinhardiinide valduses. 1308. aastal oli see Salzburgi peapiiskopkonna lään. See sai turuõiguse 1325. aastal ja sai veel kasu oma mugavast asukohast teederistil. 1385. aastast oli see Ortenburgi krahvide käes ja koos Ortenburgi valdustega päris 1418. aastal selle Celje krahv Hermann II. Pärast Hermanni pojapoja Celje krahvi Ulrich II surma 1456. aastal läks see Austria Habsburgidele. Austria ertshertsog Ferdinand I andis valduse 1524. aastal oma laekurile Gabriel von Salamanca-Ortenburgile.

Sõpruslinnad
------------

* Türkenfeld, Saksamaa aastast 1990
* Signa, Itaalia aastast 1996
* Paluzza, Itaalia

Tuntud inimesi
--------------

* Friedrich Marx (1830-1905), Austria kirjanik ja ohvitser
* Franz Jochum (\* 1944), poliitik
* Hellmuth Marx (1915–2002), skulptor
* Roland Schwarzl (\* 1980), olümpiakergejõustiklane

Viited
------

1. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Spittal an der Drau ringkonna vallad

* Bad Kleinkirchheim
* Baldramsdorf
* Berg im Drautal
* Dellach im Drautal
* Flattach
* Gmünd in Kärnten
* Greifenburg
* Großkirchheim
* Heiligenblut am Großglockner
* Irschen
* Kleblach-Lind
* Krems in Kärnten
* Lendorf
* Lurnfeld
* Mallnitz
* Malta
* Millstatt am See
* Mörtschach
* Mühldorf
* Oberdrauburg
* Obervellach
* Radenthein
* Rangersdorf
* Reißeck
* Rennweg am Katschberg
* Sachsenburg
* Seeboden am Millstätter See
* Spittal an der Drau
* Stall
* Steinfeld
* Trebesing
* Weißensee
* Winklern
**Obelija** on järv Leedus Alytuse rajoonis. Järv asub Meteliai regionaalpargis ja erinevalt teistest selle piirkonna suurtest järvedest kuulub Peršėkė vesikonda. Järve kallastel asuvad Obelija, Seimeniškiai, Mockonysi, Obelninkai, Obelninkėliai ja Obelytė küla.

Järve kaldajoone pikkus on 11,1 km. Vee läbipaistvus on 1,7–2,2 meetrit. Kaldavöönd on lai, kohati liivane, kohati aga kruusane. Läänes on selle laius 100 meetrit, idas 10–20 meetrit. Kaldavööndis kasvavad pilliroog ja kaislad. Järve idakallas on kõrge, läänekallas madal ja soostunud. Soostunud on ka järve metsane lõunakallas.

Kaladest elavad järves angerjas, haug, särg, linask, koger, latikas, ahven, ogalik, nurg, rünt, roosärg, viidikas ja kiisk. Aastail 1952 ja 1957 lasti sinna ka sasaani.

Järv on nime saanud õunapuude (leedu *obelis*) järgi.

Viited
------

1. ↑  Obelija. Tarybų Lietuvos enciklopedija, Kd. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. 228 lk.
2. ↑   Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. 233–234 lk. – Vilnius: Mokslas, 1981.
**Obernbergi järv** (saksa *Obernberger See*) on järv Tiroolis Austrias, Tirooli lõunaosa suurim järv.

Järv asub 1590 m kõrgusel Obernberg am Brenneri vallas Brenneri mäekuru lähedal. Värsket vett annavad Obernberger Seebachi maa-alused allikad. Ümber järve on matkarajad.

Eelajaloolisel ajal toimunud kivilaviin järve põhjaküljel asuvalt *Obernberger Tribulaunilt* tipult jagas järve kahte ossa, kuid hiliskevadel ja varasuvel veetase tõuseb ning osad ühinevad. Sealsetele varisenud kividele ehitati 1935. aastal neitsi Maarjale pühitsetud kabel *(Maria am See).*

Järve pindmises osas on vee kvaliteet kõrge. Järve põhjas kasvavad aga vetikad, mis muudavad vee 13 meetri sügavusest alates sogaseks. Suplemine on keelatud, et mitte mõjutada kalade populatsiooni ja vee kvaliteeti. Järves elavad forell ja muud kalad.

Järve veetase kõigub 7 meetri ulatuses. Vee temperatuur püsib vahemikus 11–14 °C.

Välislingid
-----------

* Obernbergi järv – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kersti (vasakul) ja Marja Unt esinemas kirjandusfestivalil HeadRead  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 1. juuni 2012
Kalle Kasemaa ja Kersti Unt "Vanakreeka kirjanduse antoloogia" esitlusel, 19. jaanuar 2007
**Kersti Unt** (sünninimi **Kersti Tigane**; sündinud 25. juunil 1950 Tartus) on eesti kirjandusteadlane ja tõlkija.

2005. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis teadusmagistrikraadi eesti kirjanduse alal tööga "Omakirjastuslikud väljaanded diskursiivsete muutuste kandjana nõukogude eesti kirjanduses".

Ta töötab Tartu Ülikoolis maailmakirjanduse lektorina.

Kersti Unt on inglise keelest tõlkinud teiste hulgas William Faulkneri, Thomas Hardy, Robert Louis Stevensoni, Salman Rushdie, Graham Swifti, David Lodge'i, Philip Rothi, Robert van Guliki, Gilbert Keith Chestertoni, Peter Ackroydi jt teoseid.

Tunnustus
---------

* 2008 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia (ilukirjanduslik tõlge võõrkeelest eesti keelde: William Faulkner "Absalom, Absalom" ja Cormac McCarthy "Tee")
* 2020 Tartu Ülikooli aumärk
* 2020 teenetemärk "100 semestrit Tartu Ülikoolis"

Isiklikku
---------

Kersti Undi abikaasa oli kirjandusteadlane Jaan Unt. Nende lapsed on Marja Unt ning Jaan-Kristjan Unt.

Viited
------

1. ↑  Magistritöö täistekst
2. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 9.12.2022.
3. ↑  "Teenetemärgi "100 semestrit Tartu Ülikoolis" kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 9.12.2022.
**Kerri Kotta** (sündinud 29. oktoobril 1969 Tallinnas) on eesti muusikateoreetik ja helilooja. 

Ta lõpetas 1988. aastal Tallinna Muusikakeskkooli muusikateooria (õpetaja René Eespere) ja 1993 Tallinna Konservatooriumi kompositsiooni erialal (prof Jaan Räätsa klass). 1997. aastal sai Kerri Kotta Eesti Muusikaakadeemias magistri- ja 2004 doktorikraadi („Dmitri Šostakovitši tonaalstruktuurist"). Ta on täiendanud end kompositsiooni- ja muusikaanalüüsikursustel Schwazis, Stuttgardis ja Krakówis. 

Kerri Kotta on õpetanud muusikateoreetilisi aineid 1994–2008 Tallinna Ülikoolis ning aastast 1998 ühtlasi Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias (aastast 2004 muusikaliste üldainete lektoraadi juhataja, aastast 2005 dotsent, aastast 2015 muusikateooria professor), ta on juhendanud viie magistrandi ja kuue doktorandi väitekirju. 

Ta on kuulunud aastast 2007 Eduard Tubina "Kogutud teoste" toimetuskolleegiumi ning on aastast 2015 väljaande peatoimetaja. Esinenud rahvusvahelistel teaduskonverentsidel ja kirjutanud arvukalt teadusartikleid. Muusikateadlasena on tema peamiseks uurimisteemaks muusikalise vormi, helikõrgusstruktuuri ja rütmi omavahelised suhted. Eesti heliloojatest on ta enam uurinud Erkki-Sven Tüüri loomingut. Kerri Kotta on avaldanud ka muusikaarvustusi ja publitsistikat ajakirjades Teater. Muusika. Kino ja Muusika ning kultuurilehes Sirp.

Loonud peamiselt instrumentaalmuusikat, tema helitöid on ette kantud näiteks Eesti muusika päevadel ja festivalil NYYD, samuti Poola ja Austria festivalidel. 

Kerri Kotta on Eesti Heliloojate Liidu (2000), Eesti Muusikateaduse Seltsi (1999) ja Eesti Teatriliidu liige (2015), Eesti Arnold Schönbergi Ühingu esimees (2012) ning Rahvusvahelise Eduard Tubina Ühingu juhatuse liige (2013, aastast 2014 ühtlasi ühingu tegevdirektor ja 2015. aastast esimees).

Tunnustus
---------

* 2023 Reet Neimari nimeline kriitikaauhind (artiklid "Ühest õnnestunud klassikatõlgendusest: Ardo Ran Varrese „Põrgupõhja uus Vanapagan"" (Teater. Muusika. Kino 2022, nr 7-8), "Üks lõbus düstoopia" (Teater. Muusika. Kino 2022, nr 11) ning "Ääremaa tõmbetuules" (Muusika 2022, nr 11))

Isiklikku
---------

Tema isa Ilmar ja vend Jonne Kotta on merebioloogid, ema matemaatik. Tema vanaema oli Heljo Mänd ja vanaonu oli Felix Kotta. Abikaasa on graafiline disainer Maite-Margit Kotta (sündinud 19. detsembril 1966).
**Kerstna** on eesti perekonnanimi.

2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kerstna 19 mehel ja 18 naisel. Perekonnanimede levikult on Kerstna meeste puhul 6525. ja naiste puhul 7539. kohal.

Perekonnanime Kerstna kandja on keskmiselt 40 aasta vanune (mediaanvanus on 43). Kõige levinum on perekonnanimi Kerstna vanuserühmas 50–54, kus neid on 10 000 elaniku kohta 0,90. Perekonnanimi Kerstna on levinuim Ida-Viru maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 0,60.

19. sajandi algul pandi perekonnanimi Kerstna Võnnu kihelkonnas.

1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus sellist perekonnanime keegi ei võtnud ja senised nime kandjad seda ei muutnud.

Nime kandjaid
-------------

* Kersti Kerstna-Vaks (1964–), Eesti jurist, kohtunik

Viited
------

1. 1 2  Statistikaamet. Perekonnanime statistika. Päring andmebaasist: Kerstna.
2. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine. Päring andmebaasist (algne nimekuju): Kerstna.
3. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine. Päring andmebaasist (normaliseeritud nimekuju): Kerstna.
4. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (uus nimekuju): Kerstna.
5. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (vana nimekuju): Kerstna.
**Kersti Põldemaa** (aastani 1970 Neu; sündinud 29. mail 1947 Tallinnas) on eesti sotsiaalteadlane.

Elulugu
-------

Lõpetas 1966 Tallinna 42. Keskkooli, 1971 TPedI algõpetuse pedagoogika osakonna, 1995 TPÜ-s magistrantuuri, sotsiaaltöö magister (1995, Tallinna Pedagoogikaülikool), väitekiri "Vaimupuudetöö sotsiaaltöö kontekstis. Vaimupuudetöötaja pädevustamise võimalusi" (Tallinn, 1995). Oli 1990 Tallinna Eriinternaatkooli õpetaja-kasvataja, 1990–2001 Sotsiaalministeeriumi peaspetsialist, 2001– Tallinna Sotsiaaltöö Keskuse (endine Avahoolduse Arenduskeskus) direktor.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: sotsiaalhoolekanne, vaimupuudetöö, sotsiaaltöötajate kutseoskused. Eesti Akadeemilise Sotsiaalturvaühingu ja Eesti Sotsiaaltöö Assotsiatsiooni liige. Üle 10 teadustrükise.

Teoseid
-------

* Kes on vaimupuudega inimene? Tallinn, 1992
* Nõuandeid vaimupuudega inimeste iseseisvuse kasvatamiseks. Tallinn, 1992
* Töö sotsiaalhoolekandeasutustes. Tallinn, 1996
* Vaimupuudega inimeste elukvaliteet. Tallinn, 1997–1998
* Avahooldusest Tallinnas. // Sotsiaaltöö (2001) 2
* Kutsekvalifikatsioonid sotsiaalvaldkonnas. // Sotsiaaltöö (2004) 3.

Tunnustus
---------

* 2021 – Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 20164

Kirjandus
---------

* Virkus, R. Tallinna Pedagoogikaülikool läbi aegade. Tallinn, 1998, 172.

Välislingid
-----------

* Kersti Põldemaa - sotsiaaltöö esimene leedi Vimeo

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Alatskivi Kalevipoja säng (Eesti)Alatskivi Kalevipoja säng
Asendikaart
Alatskivi Kalevipoja säng Friedrich Kruse joonistusel
**Alatskivi Kalevipoja säng** ehk **Peatskivi linnamägi** on linnamägi Tartu maakonnas, Peipsiääre vallas, Peatskivi külas Saali 2

Mälestise kirjeldus
-------------------

Linnamägi asub 10–15 m kõrgusel järsunõlvalisel seljakul. Selle kirdejalamil voolab Alatskivi jõgi. Linnuse tasase pinnaga õueala pindala on 2200 ruutmeetrit. Kagupoolse otsavalli kõrgus siseküljel on 1,8 m, loodepoolsel vallil 1,4 m.

Leiud
-----

Leiumaterjalis on esikohal savinõukillud, leiti ka kedral valmistatud nõude kilde. Samuti leiti luust nooleots, rauast viskeodaots, noakatkeid. Ehitusjäänustest on märkimisväärsem linnuse hilisemasse kasutusperioodi kuuluva kividest ahju rusud. Leidudena saadi siit rauast noaots, noa katke ja savinõukilde.

Linnuse dateering
-----------------

Linnuse varasem asustusjärk kuulub varasesse metalliaega, põhiliseks kasutusajaks on olnud aga I aastatuhande lõpusajandid ja II aastatuhande algus.

Viited
------

1. ↑  "Alatskivi Kalevipoja säng". Vaadatud 12.12.2021.
2. ↑  Alatskivi Kalevipoja säng kultuurimälestiste riiklikus registris

Välislingid
-----------

* Alatskivi Kalevipoja säng kultuurimälestiste riiklikus registris
**Katkestatud suguühe** (ladina keeles *coitus interruptus*) on vahetult enne seemnepurset katkestatud suguühe. Selle tulemusel on takistatud seemnerakkude pääs emakasse.

Katkestatud suguühte puhul mees püüab tõmmata peenist välja naise tupest enne, kui tal toimub seemnepurse. Selle järel stimuleeruvad seemnerakud sageli veel seemnepurske toimumiseni, niikaua kui seemnepurse ei tule otse välja. Väljapurskuv seemnevedelik suunatakse väljapoole naise suguelundeid.

Eelised ja puudused
-------------------

Katkestatud suguühe toimub ilma rasestumisvastaste vahenditeta. See sobib ka isikutele, kelle usuliste veendumuste tõttu ei või kasutada teisi rasestumisvastaseid vahendeid. Katkestatud suguühtel ei ole ka kõrvaltoimeid. Katkestatud suguühe ei kaitse siiski suguhaiguste eest ja selle töökindlus on nõrk võrreldes teiste meetoditega. Ainult õigeaegne seemnepurse on vaevaline sellepärast, et suguühted erutusega on võimalikumad. Seemnepurske esilekutsumine võib olla samuti vaevaline.

Usaldusväärsus
--------------

Tänapäeval ollakse seda meelt, et katkestatud suguühe ei ole usaldusväärne lahendus. Riskiks on, et orgasmi saades tõmbab mees peenise hilja ära. Ka kui järgmine suguühe toimub varsti edasi või suguti peas on seemnerakkude jäljed, kasvab jälle risk rasedaks jääda. Katkestatud suguühe vähendab riski rasestuda, kuid ei ole turvaline lahendus.

Iisraeli teadlaste uurimused näitasid, et Cowperi näärmete ergutamisel eritus puhast lima 12 mehel. Neist kolmel esines võimas lima eritumine Cowperi näärmetest. Viiel mehel tuli kiiresti seemnepurse ja neljal mehel oli normaalne seksuaalreaktsioon. Katsealuste rühm oli küll väike, kuid uuringutest selgusid edukalt erinevat tüüpi mehed. Uurimustes analüüsiti meeste erutumise aega enne vedeliku eritumist, kuid see ei näita sisaldust peenises.

Allikad
-------

* Tohtori.fi: Keskeytetty yhdyntä. Tuleeko ’touhutipasta’ raskaaksi vai ei?
**Katre Kõiva** (sündinud 15. jaanuaril 1964) on eesti laulja (sopran).

Ta on esitanud peamiselt klassikalist muusikat (Bach, Händel, Mozart, Lizt). Ta eelistab oma soolokavades 20. sajandi muusikat.

Ooperirolle: Margarete roll Vanemuise "Faustis", Pat Nixon Estonia "Nixon Hiinas".

Esinenud soolokontsertidega Eestis, Soomes, ja USA-s.

Haridus
-------

Ta on õppinud Tallinna Muusikakeskkoolis koorijuhtimise eralal ning Tallinna Konservatooriumis koorijuhtimise ja laulu erialal.

Aastatel 1991–1996 õppis ta Los Angeleses Lõuna-California Ülikoolis (USC).

Liidud
------

Katre Kõiva on Eesti Interpreetide Liidu liige.

Isiklikku
---------

Abielust Rein Rannapiga on Katre Kõival poeg Ikevald-Kaspar Rannap.

Katre Kõiva isa Harri Kõiva oli ehitusinsener ja karikaturist, ema Ottilie-Olga Kõiva on folklorist.

Õde Meeli Kõiva on klaasi- ja valguskunstnik.

Välislingid
-----------

* Ivi Drikkit "Katre Kõiva unistab ooperist", Postimees
* Igor Garšnek "Nixon Tallinnas:presidendipaar Katre Kõiva ja James Maddaleena kontserdilaval, Sirp
* Igor Garšnek "Sopran Katre Kõiva ja organist Kristel Aer esinesid Nigulistes.", Sirp
**Saale Laos** (sündinud 1974) on Eesti jurist, riigikohtunik (kriminaalkolleegium).

Saale Laos lõpetas 1996. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna *cum laude*, 2000. aastal omandas ta Tartu Ülikoolis *magister iuris cum laude* teaduskraadi. Aastatel 1997–2007 töötas Saale Laos erinevatel ametikohtadel Justiitsministeeriumis karistusõiguse ja karistuspoliitika valdkonnas. Saale Laos oli ka õiguskantsleri nõunik 2007–2014.

28. jaanuaril 2014 nimetas Riigikogu ta Riigikohtu liikmeks alates 3. märtsist 2014. Selle otsuse poolt olid 80 Riigikogu liiget, vastu ei olnud keegi ja erapooletuks jäid 2. Ta andis ametivande 18. veebruaril 2014.

Ta on Riigikohtu kriminaalkolleegiumi eestseisja alates 1. jaanuarist 2017.

Viited
------

1. 1 2  XII Riigikogu stenogramm, VII istungjärk, 28. jaanuar 2014, 1. päevakorrapunkt: Riigikogu otsuse "Saale Laose Riigikohtu liikmeks nimetamine" eelnõu (563 OE) esimene lugemine.
2. ↑  Kangro, K. (2013). Raski asemel võib riigikohtunikuks saada Saale Laos. *Postimees*. 20. detsember.
3. ↑  Elektrooniline Riigi Teataja. "Saale Laose Riigikohtu liikmeks nimetamine". Riigikogu otsus 28.01.2014. Avaldamismärge: RT III, 29.01.2014, 3.
4. ↑  XII Riigikogu stenogramm, VII istungjärk, 18. jaanuar 2014. "Riigikohtu liikme Saale Laose ametivanne".
5. ↑  Einmann, A. (2017). Riigikohtu kriminaalkolleegiumi juhiks sai Saale Laos. *Postimees*. 4. jaanuar.
**Striimer** on gaaslahendusvahemikus ühelt elektroodilt teisele liikuv plasmakerake, mille liikumisest jääb gaasi nõrgalt elektrit juhtiv kanal. Laviiniläbilöögi ja striimeri põhiline erinevus on elektronide juurdekasvu kiiruses, homogeenses väljas peab elektron tagama vähemalt 108 elektroni tekke. Selliste laviinide korral hakkab positiivsete ioonide tekitatud ruumlaeng omama juba sama suurt mõju kui väline elektriväli.

Tekkemehhanism
--------------

Katoodile suunatud (anoodi poolt) striimeri korral on põhiliseks ergastajaks kõrge energiaga footonid, mis kiiratakse laviinis ergastunud aatomite poolt. Kõrge energiaga footonid põhjustavad laviini lähedal fotoionisatsiooni protsessi, mille tulemusel tekivad sekundaarlaviinid, mis liiguvad esmase laviini suunas. Sekundaarlaviinid liiguvad esmase laviini poolt tingitud positiivse ruumlaengu suunas ning sõltuvalt ruumlaengu suurusest ja välisest väljast tekib sekundaarlaviini ja esmase laviini ioonidest kvaasineutraalne plasma. Kvaasineutraalses plasmas on positiivseid ja negatiivseid laenguid ühepalju ning summaarne laeng on võrdne nulliga. Aatomite ergastamise tõttu plasmas tekib pidevalt footoneid sekundaarlaviine ja striimeri protsess on ennast alalhoidev, kuni püsib väline elektriväli. Striimeri stabiilseks levikuks peab väline elektrivälja tugevus ületama teatud väärtuse, mis on õhus 4–5,5 kV/cm.

Vaata ka
--------

* Plasma
* Pascheni seadus
* Townsendi lahendus