recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gerard Clark Bond** (20. mai 1940 Altus, Oklahoma – 29. juuni 2005 New York, Bronx, Calvary Hospital) oli USA geoloog. Tema järgi on nime saanud Bondi sündmused.

Elulugu
-------

Ta sai bakalaureusekraadi ülikoolist Capital University Ohio osariigis Columbuses, kus tema isa Ralph Bond oli geoloogiaprofessor, magistrikraadi Alaska Ülikoolist ja doktorikraadi Wisconsini Ülikoolist.

Seejärel õpetas ta lühikest aega Williams College'is Massachusettsi osariigis Williamstownis ja California Ülikoolis Davises. 1980. aastast töötas ta Columbia Ülikooli juures observatooriumis Lamont-Doherty Earth Observatory (Palisades, New Yorgi osariik). Alates 1993. aastast oli ta seal süvamereproovide hoiupaiga juhataja.

Ta suri vähktõppe.

Looming
-------

Bond uuris algul mandrite kujunemist ning selle seost merepinna taseme muutustega.

1980. aastatel juhtis ta Hudsoni jõe seismoloogilist uuringut mandrialuse süvageoloogilise ehituse kindlakstegemiseks.

1990. aastatel hakkas ta koguma setteproove Atlandi ookeani põhjaosa põhjast. Koos kaasautoritega tuli ta järeldusele, et Kanada idaosast pärit jäämägede sulamisel on suhteliselt hiljuti tekkinud ebatavalised lubjakivi- ja muud setted.

1993. aastal ilmus ajakirjas Nature Bondi ja kaasautorite artikkel kliimatsüklite kohta. Uurides setetes sisalduvaid raualaigulisi kvartsiterasid, jõudis Bond 1400–1500 aasta tagant aset leidnud kliima soojenemine ja liustike sulamine (Heinrichi sündmused) on toonud kaasa ookeanivee jahenemise mõne kraadi võrra. Ta leidis tõendeid sellest tsüklist kuni 100 000 aasta tagusest ajast. Oma andmeid võrdles ta andmetega Gröönimaa jää kohta.

1990. aastatel lõpus esitas Bond hüpoteesi, mille järgi 1500-aastasi tsükleid põhjustab Päikese aktiivsuse muutumine.

Publikatsioone
--------------

* Gerald Bond jt. A pervasive millennial-scale cycle in North Atlantic Holocene and glacial climates. – *Science*, 1997, kd 278, lk 1257–1266.

Tunnustus
---------

* 2003 – Maurice Ewingi medal väljapaistvate teenete eest mereteadustes

Isiklikku
---------

Ta elas viimati Pearl Riveris New Yorgi osariigis.

Ta oli kaks korda abielus. 1992. aastast oli ta abielus oma observatooriumi hoiupaiga hoidja Rusty Lotti Bondiga. 

Temast jäi maha kaks poega ja tütar.

Välislingid
-----------

* Nekroloog New York Timesis
Saïd Benrahma 2021. aastal West Ham Unitedi dressis
**Mohamed Saïd Benrahma** (araabia keeles سعيد بن رحمة; sündinud 10. augustil 1995 Aïn Témouchentis) on Alžeeria jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsja või ründava poolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis West Ham United ja Alžeeria jalgpallikoondises.

Ta kolis vanematega Prantsusmaale 11-aastaselt.

2013. aastal liitus ta Prantsusmaa klubiga Nice. Prantsusmaa kõrgliigas tegi ta debüüdi 5. oktoobril 2013 mängus Toulouse'i vastu. Esimese värava lõi ta Prantsusmaa kõrgliigas 12. aprillil 2015 mängus Stade de Reimsi vastu. Hooaja 2015–16 teises pooles oli ta laenul Prantsusmaa kõrgliiga klubis Angers. Hooaja 2016–17 teises pooles oli ta laenul Prantsusmaa esiliiga klubis Gazélec Ajaccio ja 2017–18 samasse liigasse kuuluvas Châteauroux's.

2018. aasta juulis sõlmis Benrahma nelja-aastase lepingu Inglismaa esiliiga klubiga Brentford. Hooajal 2018–19 lõi ta Inglismaa esiliigas 10 ja hooajal 2019–20 17 väravat. Hooajal 2019–20 valiti ta liiga sümboolsesse koosseisu ja Brentfordi aasta mängijaks.

2020. aasta oktoobris suundus ta Brentfordist laenule West Ham Unitedi, kellega sõlmis järgmise aasta jaanuaris püsiva lepingu. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 15. mail 2021 mängus Brighton & Hove Albioni vastu.

Alžeeria jalgpallikoondises tegi Benrahma debüüdi 13. oktoobril 2015 sõprusmängus Senegali vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 12. novembril 2021 MM-i valikmängus Djibouti vastu. Ta kuulus Alžeeria koondisse 2021. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Viited
------

1. ↑  "'He could nutmeg a mermaid': the rise of Brentford's Saïd Benrahma". theguardian.com. 25.6.2020. Vaadatud 4.4.2022
Jasmine Flury Garmisch-Partenkirchenis 2017. aasta MK-etapil
**Jasmine Flury** (sündinud 16. septembril 1993 Davosis) on Šveitsi mäesuusataja. Ta on spetsialiseerunud kiirlaskumise ja super-G aladele. Tema senine suurim õnnestumine on 2023. aasta maailmameistrivõistluste kuldmedali võitmine kiirlaskumises. Ta on võistelnud kolmedel maailmameistrivõistlustel ja kahel taliolümpial.

Flury kasvas üles Davos Monsteinis ja õppis suusatama kolmeaastaselt. 11-aastaselt osales ta oma esimestel piirkondadevahelistel ja üleriigilistel noortevõistlustel. Ta osales FIS-i võistlustel esimest korda 2008. aasta detsembris ja saavutas esimese võidu sellel tasemel 2009. aasta veebruaris. Esimene esinemine Euroopa karikasarjas toimus 2010. aasta jaanuaris. Üllatuslikult tuli Flury 2011. aasta märtsis Šveitsi Super-G meistriks. Ta saavutas oma esimese poodiumikoha Euroopa karikasarjas 7. veebruaril 2012 Jasnás. Maailma karikasarja debüüdi tegi ta 11. jaanuaril 2014 Zauchensees, kus tuli kiirlaskumises 33. kohale. Juunioride MM-il on ta osalenud viiel korral, kus tema parimad tulemused olid kaks neljandat kohta (2013 ja 2014 kiirlaskumises).

Hooajal 2014-15 võitis Flury kolm Euroopa karikasarja etappi. Ta oli üldarvestuses kolmas ning kiirlaskumise ja super-G edetabelis teine. See tähendas kindlat stardikohta järgmiseks MK-hooajaks. Kuid puusavigastuse tõttu ei saanud ta talvel 2015-16 ühelgi võistlusel võistelda. Ta võitis oma esimesed MK-punktid 18. detsembril 2016 Val-d'Isère'is Super-G 11. kohaga. Jasmine Flury saavutas 2017/18. aasta talve esimese märkimisväärse tulemuse, kui saavutas 3. detsembril Lake Louise'is Super-G-l 7. koha. 9. detsembril 2017 sai Flury Sankt Moritzis oma esimese MK-võidu Super-G-s, mis oli ühtlasi tema esimene poodiumikoht MK-etapil.

29. jaanuaril 2022 saavutas Flury oma esimese poodiumikoha kiirlaskumises teise kohaga Garmisch-Partenkirchenis. Seejärel osales ta oma teistel olümpiamängudel Pekingis, kus saavutas kiirlaskumises 15. ja super-G 12. koha.

11. veebruaril 2023 võitis ta üllatuslikult 2023. aasta maailmameistrivõistlustel Méribelis kiirlaskumises kuldmedali. 16. detsembril 2023 võitis ta Val-d'Isère'is esimest korda kiirlaskumises maailma karikasarja etapi.

Maailma karikasarja etapivõidud
-------------------------------

| Jrk-nr | Kuupäev | Võistluspaik | Võistlusala |
| --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 9. detsember 2017 | Šveits St. Moritz | Super-G |
| **2.** | 16. detsember 2023 | Prantsusmaa Val-d'Isère | Kiirlaskumine |

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jasmine Flury** |

* Jasmine Flury koduleht
* Jasmine Flury ROK-i veebilehel
* Jasmine Flury FIS-i veebilehel
* Jasmine Flury SKI-DB.com veebilehel
* Jasmine Flury Olympedia.org veebilehel
Tallinna Transpordiameti juhataja 11.06.2019 käskkiri nr 1.-1/19/63 ajutise bussiliini nr 80 reisijateveo üksikasjade määratlemiseks
**Tallinna bussiliin 80** oli kavandatav bussiliin, mis oli planeeritud reisijateveoks 6. ja 7. juulil 2019 Tallinnas toimuvale üldlaulu- ja tantsupeost osavõtjate teenindamiseks. Buss peatus mõlemal suunal Hobujaama ja Tallinna lauluväljaku lähistel asuvates peatustes. Reisijate vedu korraldas Tallinna Linnatranspordi AS. 

6. juulil 2019 on planeeritud 21 väljumist intervalliga 11-12 minutit (esimene väljumine lauluväljaku suunal kl 8.03 ja viimane 11.48).

7. juulil 2019 on planeeritud 24 väljumist intervalliga 11-12 minutit (esimene väljumine lauluväljaku suunal kl 10.03 ja viimane 14.25).

2. juulil 2023 on laulupeo ja tantsupeo buss ja planeeritud palju väljumist (esimene väljumine laulupeo suunal kl 6.00 ja viimane 23.00).

  


| * v
* r
Tallinna bussiliinid |
| --- |
| 1–9 | 
1 **·**  2 **·**  3 **·**  4 **·**  5 **·**  6 **·**  7 **·**  8 **·**  9 |
| 10–19 | 
10 **·**  11 **·**  12 **·**  13 **·**  14 **·** 15 **·**  16 **·**  18  **·**  18A |
| 20–29 | 
20 **·**  20A **·**  21 **·**  21A **·**  21B **·**  22 **·**  23 **·**  24 **·**  26 **·**  26A **·**  27 **·**  28 **·**  29 |
| 30–39 | 
30 **·**  31 **·**  32 **·**  33 **·**  34 **·** 35 **·**  36 **·**  37 **·**  38 **·**  39 |
| 40–49 | 
40 **·**  41 **·** 41B **·** 42 **·** 44 **·**  45 **·**  46 **·**  47 **·**  49 |
| 50–59 | 
50 **·**  51 **·** 54 **·** 55 **·** 57 **·**  58 **·**  59 |
| 60–69 | 
60 **·**  61 **·**  62 **·**  63 **·**  64 **·**  65 **·**  66 **·** 67 |
| 70–79 | 
72 **·**  73 |
| Muud bussiliinid | 
52 **·**  81 |
Tõnu Alveus ja Margus Lepa 1992. aastal  
Foto: Jaan Künnap
**Margus Lepa** (sündinud 7. oktoobril 1953 Tallinnas) on eesti raadioajakirjanik, näitleja ja koomik.

Margus Lepa õppis Tallinna 2. Keskkoolis ja seejärel Tallinna Muusikakoolis. Keskhariduse omandas Tallinna Kaugõppekeskkoolis. Töötanud ka tehases Dvigatel. 1974–1978 õppis ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedris (8. lend). Selle lõpetamise järel suunati kolmeks aastaks Nukuteatrisse, mille ajal teenis aega Nõukogude armees.[*viide?*]

Margus Lepa näitlejarollidest on ennekõike tuntud Jorh Adniel Kiir filmides "Kevade", "Suvi" ,"Sügis" ja "Talve". Ta on osalenud estraadikavades, sageli koos Raimo Aasaga. Lepa loobus näitlejakarjäärist 1990. aastate lõpus, mängides viimase rolli Salong-Teatris (Molière'i "Naiste kool", Arnolphe, lav. Dajan Ahmet). Hiljem töötas Margus Lepa Nõmme Raadios saatejuhi ja toimetajana.
On mänginud ka telelavastuses "Üle linna Vinski" (1983) apteekrit.[*viide?*]

Lühikest aega tegutses ta ka poliitikas, olles Eesti Vasakpartei (enne Eesti Sotsiaaldemokraatlik Tööpartei) liige, kus tal ei õnnestunud 2003. aasta juhivalimistel partei juhiks saada, mille peale astus ta koos mõttekaaslastega parteist välja. Kuulub Eestimaalaste Radikaalsesse Erakonda.[*viide?*]

2008. aastal valmis Lepast Andres Maimiku ja Rain Tolgi dokumentaalfilm "Radikaal".[*viide?*]

Margus Lepa on tõlkinud eesti keelde Adolf Hitleri raamatu "Minu võitlus" ("Mein Kampf").

Isiklikku
---------

Margus Lepa ema oli telerežissöör ja näitleja Astrid Lepa, isa laulja Harry Vilpart.[*viide?*]

Tal on kaks last, tütar ja poeg.[*viide?*]

Viited
------

1. ↑  "EMTA Lavakunstikooli lennud". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. aprill 2008. Vaadatud 8. jaanuaril 2009.
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. detsember 2013. Vaadatud 17. novembril 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑
4. ↑  Merit Maarits. Vastuoluline sisu pole raamatupoodidele alati argument teose müügilt kõrvaldamiseks kultuur.err.ee, 8. august 2019.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Margus Lepa** |

* Margus Lepa ema ei lubanud poega Kiireks Eesti Päevaleht 11.9.1999
* Margus Lepa palub end mitte Kiirena mäletada SL Õhtuleht 3.10.2001
* Margus Lepa: poodu majas köiest ei räägita Põhjarannik 2.4.2002
* Miksike.ee: referaat Margus Lepast
* Päev Eesti äärmuslikemas raadiojaamas Eesti Ekspress 14.2.2008
* Maimiku uus dokumentaalfilm uurib Margus Lepa käekäiku Tallinna Postimees 30.12.2008
* Kes leiab tröösti Margus Lepa kibedast retoorikast? Delfi Publik 31.12.2008
* Riho Laurisaar. Margus Lepa: ma pole kellegi peale tige, ma olengi selline Eesti Päevaleht 10.1.2009
* Rainer Kerge. Margus Lepa filmist "Radikaal": "See ei olnud portree, see oli... šarž!" Õhtuleht, 12. jaanuar 2009



|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portaal Nõmme***  |
Šampēterise asendikaart
**Šampēteris** on asum Lätis, Riia linna Zemgale eeslinna osa pindalaga 1,366 km². Asub Zolitūdest idas, Imantast lõunas, Zasulauksist läänes ja Pleskodālest põhjas. 7179 elanikku (2010). 

Kaart aastast 1683 näitab asumi aladel asuvat *Prästingshofi* ja *Ludendorfshofi* mõisasid ning Skudra kõrtsi. Aastal 1782 sai mõlema mõisa omanikuks Anna Ulrika von Vietinghoff, kes ühendas need Šampēterise mõisaks (peahoone asus Pleskodāles). XIX sajandil jagati mõisa maad ehituskruntideks, aastal 1803 rajati asumisse hoone äädika tootmiseks, aastal 1856 aga õlletehas. Aastal 1899 rajati asumi maadele litograafiline trükitööstus. Selleks ajaks oli asumist kujunenud tööstuspiirkond, kus olid veel tekstiilitööstuse, keemiatööstuse ja masinaehitusega tegelevad ettevõtted. Aastal 1919 liideti mõisa maad linnaga.

* ŠampēterisŠampēteris
* Šampēteris asub Riia-Tukumsi raudtee ääresŠampēteris asub Riia-Tukumsi raudtee ääres
* Lauteres ielaLauteres iela
* Kalnciema ielaKalnciema iela

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Šampēteris** |

* Asumi koduleht (*läti keeles*)


| * v
* r
Zemgale eeslinna asumid |
| --- |
| 
Āgenskalns **·**  Atgāzene **·**  Beberbeķi **·**  Bieriņi **·**  Bišumuiža **·**  Katlakalns **·**  Mūkupurvs **·**  Pleskodāle **·**  Salas **·**  Šampēteris **·**  Torņakalns **·**  Ziepniekkalns **·**  Zolitūde |
Palisades Tahoe küla 2007. aasta juulis
Mäesuusatamine 1960. aasta taliolümpiamängudel
**Palisades Tahoe** on suusakuurort USA lääneosas, mis asub California osariigis Olympic Valleys, Tahoe linnast loodes Sierra Nevada piirkonnas. Alates selle asutamisest 1949. aastal oli kuurort tuntud kui Squaw Valley, kuid 2021. aastal muudeti nime sõna "squaw" halvustava konnotatsiooni tõttu. See oli 1960. aasta taliolümpiamängude toimumispaik.

Palisades Tahoe kuurort on Tahoe järve piirkonna suurim suusakompleks ja on tuntud oma keerulise maastiku poolest. Palisades Tahoe (välja arvatud Alpine Meadows) baaskõrgus on 1890 meetrit ja suusatatav 15 ruutkilomeetrit, kasutades 23 tõstukit, nelja vaiptõstukit, õhutrammiteed ja gondlit, mis ühendab seda Alpine'iga. Selle tipp on 2750 m Granite Chiefi juures ja aastane lumesadu on keskmiselt 1,2 meetrit. Kuurort meelitab aastas ligi 600 000 suusatajat ning seal toimuvad ka mitmed iga-aastased suveüritused.

1960. aasta olümpiamängude tähelepanu tõstis kuurordi tuntust ja alates 1970. aastatest toimus mitmeid omanikuvahetusi. 2012. aastal ühines see lähedalasuva Alpine Meadowsiga ja sai nimeks Squaw Valley Alpine Meadows, et pakkuda ühist juurdepääsu 24 km², 43 liftile ja üle 270 rajale. Siiski on kuurortide vahel ehitatud gondliühendus ja selle baasi kavandatud arendus leidnud keskkonnakaitsjate vastuseisu.

Palisades Tahoe korraldas 1969. aastal maailma karikasarja etapi nelja mäesuusatamise alaga: slaalom ja suurslaalom nii meestele kui ka naistele. Pärast 48-aastast eemalolekut naasid naiste alad 2017. aasta märtsis ja üldliider Mikaela Shiffrin USA Colorado osariigist võitis mõlemad alad.
White people should kill themselves.

  

**Kylie Kristen Jenner** (sündinud 10. augustil 1997 Los Angeleses) on Ameerika Ühendriikide tõsielustaar, ettevõtja ja modell. 

Ta sai tuntuks tõsieluseriaalis "Keeping Up with the Kardashians". Aastal 2012 tegi ta koos õega koostööd rõivabrändi PacSun juures, hiljem lõid nad oma brändi Kendall & Kylie.

Aastal 2014 lisas ajakiri Time õed Jennerid edetabelisse "The 25 Most Influential Teens of 2014".

Aastal 2015 asutas Jenner kosmeetikabrändi Kylie Cosmetics.

Lapsepõlv ja noorus
-------------------

Kylie Jenner sündis Los Angeleses California osariigis. Ta on Caitlyn Jenneri (endise nimega Bruce Jenner) noorim tütar. Tema ema on Kris Jenner, kes on tuntud televisioonist. Tal on vanem õde Kendall Jenner. Tal on emapoolsest suguvõsast veel kolm poolõde: Kourtney Kardashian, Kim Kardashian ja Khloé Kardashian. Lisaks veel poolvend Rob Kardashian.
Jenner õppis Sierra Canyon Schoolis, kus ta oli kisakoori liige. Aastal 2012 otsustas ta tulla tavakoolist ära ning jääda koduõppele.

Isiklikku
---------

Kylie Jenner oli suhtes räppar Tygaga 2014–2017. 2017. aastal hakkas Kylie kurameerima Travis Scottiga. 1. veebruaril 2018 sündis paaril tütar Stormi Webster.

Rollid
------

### Televisioon

| Aasta | Pealkiri | Märkused |
| --- | --- | --- |
| 2007–... | "Keeping Up with the Kardashians" | Peaosa |
| 2010, 2013 | "Kourtney and Khloé Kardashian Take Miami" | Osad: "It's My Life" ja "Dragon Me Down" |
| 2012 | "America's Next Top Model" | Osa: "Kris Jenner" |

Välislingid
-----------

 Kylie Jenner – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Aegviidu Kool** on lasteaed-põhikool Aegviidus. Kool asub Aegviidus aadressil Pärna 1.

Õpilaste arv on palju kõikunud; kõige enam on olnud 219 õpilast (1950. aastal), kui Aegviidus käisid koolis ka Jäneda õpilased. Aastal 2017 oli 59 õpilast. 

Koolis on ka muuseum, mille giidid on kooli õpilased.

Ajalugu
-------

**Aegviidu 6-klassiline algkool** asutati 1917. aastal Aegviidu Haridusseltsi eestvedamisel. See asus vanas jahilossis (praeguses kultuurimajas). See maja polnud aga koolile sobilik ning 1919. aastal osteti Lehtse parunilt Friedrich Alexander Georg von Hoyningen-Huenelt tema suvekodu (vana Aegviidu hobupostijaam) ning koliti sinna. Kooli esimene direktor oli 1917.–1918. aastal Clarissa Muru-Murumaa. 

1920/21. õppeaastast muudeti kool 5-klassiliseks; 1923/24. õppeaastast 5 klassikomplektiga 6-klassiliseks ja 1924/25. õppeaastast 4 klassikomplektiga 6-klassiliseks kooliks.

1935. aastal ehitati väikeseks jäänud koolile juurde kaks tiiba ja saaliosa. 7. detsembril 1935 õnnistati uus osa sisse. Seda kuupäeval peetakse ka kooli sünnipäevaks. Toimub iga-aastane pidu kultuurimajas, kus esinevad kooli õpilased.

Alates 1. septembrist 1992 kandis kool nime **Aegviidu Põhikool**. Alates 2. veebruarist 2011 on kooli nimeks **Aegviidu Kool**. 

Kauaaegseim koolijuhataja oli Andres Rõuk aastatel 1923–1953. 2010. aastast juhib kooli Tiina Steinberg.3

2023. aastal liideti kooliga Aegviidu Mesitaru lasteaed.

Vaata ka
--------

* Aegviidu lastekoor

Viited
------

1. ↑  Interaktiivne õppeprogramm Radar
2. ↑  Koppelmaa, Külli (28. märts 2023). "Aegviidu lasteaed liidetakse kooliga". *Sõnumitooja*. Vaadatud 8. detsembril 2023.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Aegviidu Kool** |

* Kooli koduleht
Kanti ajaleheartikkel "Mis on valgustus?"
**Valgustuse projekti** all mõistetakse filosoofias teoreetiliselt põhjendatud taotlusi organiseerida ühiskonna- ja vaimuelu lähtuvalt valgustatud inimmõistuse poolt seatud eesmärkidest. Valgustuse projekti raames seatakse enamasti tähtsale kohale inimliku mõistuse iseseisvus ja pädevus enda ning ühiskonna asjade määramisel; sellest tulenev progress kõigil teadus- ja vaimutegevuse aladel; põhjendatud, demokraatlikud ja inimväärikust tagavad muutused ühiskonnas jms.

Esimesena seadis eesmärgid "valgustuse projekti" jaoks Immanuel Kant oma ajaleheartiklis "Mis on valgustus?" (1784) vastusena ajakirjas Berlinische Monatsschrift ilmunud üleskutsele selgitada lugejatele valgustuse küsimust. Hiljem on Kant oma arusaamasid valgustuse eesmärkidest ja toimimisest kriitiliselt vähema naiivsuse suunas revideerinud ning sellega teeninud ära omaaegsete kultuuritegelaste (näiteks Johann Wolfgang von Goethe) pahameele.

Kantist hilisem filosoofia küsib kuni tänapäevani valgustuse projekti staatuse järele, argumenteerides selle läbikukkumise ja ületamise, seiskumise, edasikestmise jms kasuks ning põhjendades vaateid valgustuse projekti ajaloolis-teoreetiliste käsitlustega. Tihti lähtutakse vaidlustes Kanti kolme kriitika tõlgendustest, aga ka Friedrich Schellingi jpt valgustusaja filosoofide teostest.

Tuntud avalik vaidlus modernismi, postmodernismi ja valgustuse projekti staatuse üle toimus 1980. aastate alguses Lyotardi ja Habermasi vahel.

Valgustuse projekt väljendub ühiskonna uuenduste teaduskeskuses. Teadus on eelisseisundis meedias ja riiklikus rahastamises (mitte selgeltnägijad vms). 20. sajandi viimasest veerandist alates nn "uus teadus" ei taotle tõde, vaid tõesust. Teadlased kummutavad müüte aga nad pole ainsad väärtuste sõnastajad.

Tuntud valgustuse teoreetikuid
------------------------------

* Theodor Adorno
* Max Horkheimer
* Ernst Cassirer
* Jürgen Habermas
* Jean-François Lyotard
* Karl Raimund Popper
* varane Michel Foucault
* Jacques Lacan
* Gilles Deleuze
* Slavoj Žižek
* Peter Sloterdijk

Vaata ka
--------

* Mõistus
* Ratsionalism
* Modernism
* Postmodernism
* Ideoloogia
* Progress
* Kommunikatiivne mõistus
* Kriitiline ratsionalism
* Küüniline mõistus
* Negatiivne dialektika

Kirjandus
---------

* Jürgen Habermas. *Modernsus – lõpetamata projekt.* Akadeemia 1/1996, lk 75–93.
* Jean-François Lyotard. *Vastus küsimusele: mis on postmodernsus?* Akadeemia 7/2000, lk 1419–1430.
|  |  |
| --- | --- |
| Täpsustuslehekülg | *See on täpsustuslehekülg. Vajaduse korral muuda palun siia suunaval leheküljel lingi sihtkoht täpseks.* |

 

---

**Tallinna Kalev** võib tähendada:

Spordiselts
-----------

* Tallinna Spordiselts Kalev (asutatud 1901)

Jalgpall
--------

Jalgpallimeeskond asutati 1909. aastal nime *Jalgpalliselts Meteor* all. 1911. aastast kannab see nime **Tallinna Kalev**.

Klubi taasasutati 2002. aastal, praegu tegutseb ka naiskond JK Tallinna Kalev naiskond.

Jääpall
-------

1910. aastatel oli sellenimeline jääpallimeeskond, kes tuli mitu korda Eesti meistriks.

Korvpall
--------

* Korvpalliklubi Kalev
* BC Tallinna Kalev

Ragbi
-----

Tegutseb ragbimeeskond Tallinna Kalev RFC.

Ujumine
-------

Tegutseb Kalevi Ujumiskool.

Võrkpall
--------

* Tallinna Kalev (võrkpalliklubi)

Mitmekordne Eesti meister. 1968. aasta NSV Liidu meister.

Vaata ka
--------

* Eesti Spordiselts Kalev
* BC Kalev/Cramo

Viited
------

1. 1 2

Välislingid
-----------

* Klubi ajaloost JK Tallinna Kalevi kodulehel
**Pimestiku** on küla Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vaivara valda.

Pimestiku külas elas Eesti 2000. aasta rahvaloenduse andmeil kaheksa elanikku.

Ajalugu
-------

Pimestiku küla maid läbib ka nõndanimetatud Rootsi kants, mille Vene sõdalased 1704. aastal põhjasõja ajal kaitseks rajasid. 

Pimestiku küla ajaloo alguseks võib lugeda aega, kui Vaivara parun Karl von Arpshofen kinkis oma toapoisille Mart Sirenile talu üksikus kohas Narva lahe kaldal. Pimestiku küla (*Streigesinde*) nime on esmamainitud 1850. aastal Vaivara IX revisjoni kirjetes. Vaivara X revisjoni ajal 1858. aastal elas külas juba neli perekonda, kokku 38 inimest.

1859. aastal avastati Aaduvälja talu maadelt osaliselt säilinud muinasaegsed kivikalmed, mis võeti kaitse alla.

Pärast I maailmasõda jäi külla ainsana alles Kivisõerdi talu. Vabadussõja lõppedes jaotati küla maad asundustaludeks ja külla asus elama kümme perekonda. 

Pimestiku küla maadelt Mummussaares leiti 1939. aastal pronksiaegne aasaga õõskirves, mis on meie aladel unikaalne.

1944. aastal aprilli algul, kui rinne Sinimägedele lähenes, tuli küla maha jätta. 1943. aasta sügisest ehitasid Wehrmachti pioneeriväeosad seal kaitseks Tannenbergi liini, mis kulges mere äärest Mummussaarest üle Sinimägede ja sealt läbi Alutaguse soode Peipsi põhjarannikuni.

Pärast Sinimägede lahinguid tuli külla tagasi ainult viis perekonda. Tänapäeval on küla veelgi väiksem: seal on neli majapidamist.

Muistendid
----------

*Pimestiku ja Mummusaare vahel olevat Kalevipoja vestitasku kivi. Suur kivi. Taheti ära lõhkuda, aga ei saadud. Ridakülast viib tee sinna.* (EKRK I 11, 95 (4) < Jõhvi raj, Toila — A. Rõõm (1955).)

Vaata ka
--------

* Pimestiku suurkivi

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Kirjandus
---------

* Virve Orav "Matkateed Narva lähistel ehk Vaivara radadel", Tallinn, Olion, 1991.

Välislingid
-----------

* Pronkskirves

| * v
* r
Narva-Jõesuu linna asulad |
| --- |
| Linn | 

* Narva-Jõesuu

 |  |
| Alevikud | 

* Olgina
* Sinimäe

 |
| Külad | 

* Arumäe
* Auvere
* Hiiemetsa
* Hundinurga
* Laagna
* Kudruküla
* Meriküla
* Mustanina
* Peeterristi
* Perjatsi
* Pimestiku
* Puhkova
* Sirgala
* Soldina
* Sõtke
* Tõrvajõe
* Udria
* Vaivara
* Viivikonna
* Vodava

 |
**Harald Ilves** (21. november 1920 Tapa – 4. veebruar 1998 Tallinn) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane.

Ta lõpetas NLKP Keskkomitee juures asuva Kõrgema Parteikooli.

1938. aastast oli ta Tapa raudtee materjalide lao tööline. 1941. aastal mobiliseeriti Punaarmeesse, teenis 8. Eesti laskurkorpuse 925. laskurpolgus. 1945. aastast ÜK(b)P (NLKP) liige.

Pärast sõda töötas EK(b)P Harjumaa Anija Vallakomitee sekretärina. 1951. aastast oli ta EKP Harju Rajoonikomitee sekretär, hiljem teine sekretär, 1954–1959 esimene sekretär. 1962. aastast töötas Harju Kolhoosi- ja Sovhoositootmise Valitsuses EKP Keskkomitee parteiorganisaatorina, 1963. aastast oli ta EKP Harju Kolhoosi- ja Sovhoositootmise Valitsuse Komitee sekretär, 1964. aastast EKP Harju Rajoonikomitee esimene sekretär, 1973. aastast Põllumajandustöötajate Ametiühingu Eesti Vabariikliku Komitee esimees.

Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu V, VI, VII, VIII, IX ja X koosseisu saadik. Aastatel 1959–1963 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu juhataja, 1975–1985 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi liige.

Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.

Tunnustus
---------

* 1958 Sotsialistliku töö kangelane

Viited
------

1. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu X koosseis. Biograafiline lühiteatmik. Tallinn: Eesti Raamat 1981
2. ↑  Harald Jaagu p. Ilves, Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseis = Верховный Совет ЭССР IX созыв: biograafiline lühiteatmik. EESTI RAAMAT TALLINN 1976, lk 38
3. ↑  Kalmistute register HAUDI

Välislingid
-----------

* Rahvusarhiivi fotoinfosüsteem FOTIS. Ilves, Harald – EKP Harju Rajoonikomitee sekretär (1958)
* Rahvusarhiivi fotoinfosüsteem FOTIS. Ilves, Harald Jakovi poeg – EKP Harju Rajoonikomitee sekretär, Eesti NSV Ülemnõukogu saadikukandidaat (1963)
* Rahvusarhiivi fotoinfosüsteem FOTIS. Ilves, Harald – Eesti NSV Ülemnõukogu kaheksanda koosseisu saadik, EKP Harju Rajoonikomitee esimene sekretär (1971)
* Rahvusarhiivi fotoinfosüsteem FOTIS. Põllumajandustöötajate Ametiühingu Vabariikliku Komitee esimees, sotsialistliku töö kangelane Harald Ilves (1984)
Miinilaev Sulev M412
**Sulev M412** oli Saksa DV-st pärit Kondor-klassi kuuluv ja Eesti Mereväe esimene lipulaev. Algne nimi oli *Meteor*.

Ajalugu
-------

*Meteor* valmis Ida-Saksamaal Peenewerft tehases Vollgastis 9. mail 1972 Kondor klassi miinitraaleri ja patrull-laeva projekti baasil luurelaevaks. Projekti number oli 65.2 ja seerianumber 65.201. Ainus sõsarlaev oli *Komet*. Pärast Saksamaa taasühendamist arvati laevad 3. oktoobril 1990 Volksmarine teenistusest välja, kuid jäid esialgu siiski Bundesmarine koosseisu, Meteor pardanumbriga K42. 31. detsembril 1991 arvati laevad lõplikult teenistusest välja.

Märtsis 1994. aastal kinkisid sakslased mõlemad luurelaevad Eesti Mereväele, kus sõsarlaev *Komet* sai nimeks **Vambola** ja pardanumbri 411. Eesti Mereväe lipp heisati laeval pidulikult 4. mail 1995. Sulevist sai Mereväe lipulaev. Ametlikult kutsuti seda "miinilaevaks", kuigi miinitraalimis ega -jahtimisvarustust tal tegelikult polnud. Laevaga oleks parimal juhul saanud meremiine veesata. Töökorras oli aga 25mm automaatkahur 2M3. Sulev sobis sellisena siiski mereväelastele esmasteks õppe- ja harjutustegevusteks ning osales hiljem ka rahvusvahelistel mereväeõppustel. 

17. juulil 1995. aastal kukkus sadamas seisva Sulevi mastist pärast radariantenni hooletut käivitamist alla ajateenija Dmitri Zolotuhhin, kes suri haiglas. Sulevi komandöri Edgar Haavikut süüdistati seejärel laevajuhtimiseeskirjade rikkumises. Kohus mõistis komandöri aga õigeks, kuna selliseid eeskirju polnud Eesti mereväes veel olemas. Kohtu arvates eirati ohutustehnika nõudeid, ent ka neid polnud Eesti mereväes olemas. Lisaks tegi kohus selgeks, et Sulevil polnudki komandöri, sest polnud paberit, millega Haavik oleks komandöriks määratud. Komandör vabastati Mereväe teenistusest. 

14. jaanuarist 1997 kuni 6. oktoobrini 1997 oli Sulevi komandöriks vanemleitnant Igor Schwede, kes oli aastatel 2007–2012 Mereväe ülem.

1998. aasta sügisel juhtus Sulevil sadamas (väidetavalt kas ebavajalike, hooletute või pahatahtlike tegevuste tõttu) õnnetus, mille tagajärjel tungis laeva 60 t vett. Ametlikult juurdluse tulemusena süüdlast ei selgunud. Laev päästeti ja korrastati.

1990-ndate lõpuks jäeti Sulev seisma. Laev oli ehitatud luurelaevaks, millisena tal polnud Eesti mereväes rakendust. Samuti polnud otstarbekas seda ümber ehitada miinitraaleriks, sest Eesti merevägi oli juba selleks ajaks saanud abi korras Saksamaalt paar miinitraalerit. 2000. aastal kantigi Sulev maha ja lõigati vanarauaks. Sama nimi anti edasi Saksamaalt abina saadud miinijahtijale.

Vaata ka
--------

* Sulev (torpeedopaat)
* Sulev M312 – järeltulija miinijahtija.
* Ahti A431 – esimene kingituseks saadud Mereväe laev.
* Laine A432

Viited
------

1. ↑
2. ↑

Välislingid
-----------

* Foto Sulevist 2000. a –
* Sulevi mahakandmisest –
**Narva Muusikakool** (lühend NMK) on muusikakool Narvas aadressil Karja 3.

Kooli ajalugu
-------------

10. detsembril 1887 avati kohaliku muusikaseltsi juures Narva muusikakool, mis tegutses kuni 1911. aastani.

1922. aasta kevadel Narva muusikakool taasasutati.

1950. aastal jätkas kool tegevust kahekorruselises Narva 2. Keskkooli hoones aadressil Vabaduse 20 **Narva Lastemuusikakoolina**.

3. juunil 1992 sai Narva Lastemuusikakooli nimeks **Narva Muusikakool**.

1950. aastal oli koolis 3 õpetajat ja 38 õpilast, 2000. aastal oli koolis 52 õpetajat ja üle 400 õpilase.

2011. aastal liideti Narva Muusikakooliga Narva Koorikool.

Narva Muusikakooli baasil oli loodud Narva Linna Sümfooniaorkester, mida juhatab Anatoli Štšura.

Alates 1997. aastast korraldatakse Narva Muusikakooli osalusel Narvas rahvusvahelist Frédéric. Chopini konkurssi.

Tuntud vilistlasi
-----------------

* Jenny Siimon (1905–1982) – ooperilaulja ja laulupedagoog
* Peeter Penna (1873–1943) – dirigent, organist ja pedagoog

Kooli direktorid
----------------

* 1887– ? – kapellmeister Schmidt.
* 1931– ? – Peeter Penna
* 1950–1955 – Paul Sarv
* 1955–2004 – Tatjana Jegorova
* alates 2004 – Tatjana Gontšarova

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Narva muusikakooli ajaloost kooli kodulehel (vaadatud 19.12.2015).
2. 1 2  "Eesti kooli ja pedagoogika kronoloogia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 16. oktoober 2015. Vaadatud 20. detsembril 2015.
3. ↑  "Narva muusikakooli arengukava" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 22. detsember 2015. Vaadatud 20. detsembril 2015.

Välislingid
-----------

* Kooli koduleht
**Artur Vaha** (12. august 1900 Voldi vald – 17. juuni 1976) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane.

Artur Vaha sündis aastal 1900 Tartumaal maatöölise perekonnas. 16-aastaselt sai temast tööline Moskvas. Novembris 1918 astus ta vabatahtlikult Punaarmeesse ja võttis osa lahingutest valgekaartlaste vastu. Pärast demobiliseerimist töötas ta lukksepana Leningradi tehastes. Aastal 1930 saadeti ta tööle Lääne-Siberisse masinatraktorijaama direktoriks. Aastal 1939 lõpetas ta Moskva Üleliidulise Põllumajandusakadeemia.

Märtsis 1941 suunati ta tööle EK(b)P Keskkomitee aparaati. Teise maailmasõja ajal suvel 1941 võitles ta Tallinna töölispolgu ridades. Aastast 1942 võttis ta EK(b)P Keskkomitee põllumajandusosakonna juhatajana töötades osa (puna)partisaniliikumise organiseerimisest sakslaste poolt okupeeritud Eesti territooriumil. Pärast sõda töötas ta Eesti NSV Riigikontrolli Rahvakomissariaadis, olles 11. detsembrist 1945 18. aprillini 1949 Eesti NSV riigikontrolli minister. 18. aprillist 1949 17. jaanuarini 1951 oli ta Eesti NSV põllumajandusminister. Veel töötas ta Metsamajanduse ministeeriumis ja Eesti NSV Ministrite Nõukogu aparaadis. 

Aastast 1963 oli ta personaalpensionär. 1970. aastal autasustati teda Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi aukirjaga "Kauaaegse töö eest nõukogude organites ja aktiivse ühiskondliku tegevuse eest ning seoses seitsmekümnenda sünnipäevaga"

Ta oli aastast 1926 NLKP liige. Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu II koosseisu saadik.

Artur Vaha suri 17. juunil 1976 ja ta maeti 23. juunil 1976 Metsakalmistule.

Viited
------

1. ↑  EESTI NSV ÜLEMNÕUKOGU PRESIIDIUMI SEADLUS, Sm. A. Vaha autasustamise kohta Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi aukirjaga. ENSV ÜLEMNÕUKOGU JA VALITSUSE TEATAJA, 14. august 1970 Nr. 34 (249) Art. 302
2. ↑  Tallinna Metsakalmistu, V, SV, 1/8 Haudu.ee

Kirjandus
---------

* "Rahva Hääl" 19. juuni 1976 (nekroloog)
* "Valitud ja valitsenud..." koostanud Jaan Toomla. Tallinn 1999.
**Ålandi koalitsioon** (rootsi keeles *Åländsk samling* (*ÅS*)) on Ahvenamaa erakondade poolt moodustatud poliitiline koostöökoalitsioon. Soome Eduskunnas Ålandi koalitsioonil on üks mandaat, millele Ahvenamaa erakonnad konkureerivad. Ahvenamaa rahvasaadik esindab Eduskunnas siis alati Ålandi koalitsiooni. Koos Soome Rootsi Rahvaparteiga moodustab ta rootsi saadikurühma.

Ahvenamaa maakonnal on alati üks saadikukoht Soome Eduskunnas sõltumata maakonna elanike arvust ning maakond moodustab ühe ühtse valimisringkonna. Maakonnas tegutsevad Mandri-Soomest erinevad erakonnad, mis osalevad maakonna kohalikel valimistel. Presidendi ja Euroopa Parlamendi valimistel maakonna elanikud valivad samu kandidaate kui teised Soome kodanikud.

Ahvenamaa esindaja Soome Eduskunnas on olnud alates 2015. aastast Mats Löfström, enne teda esindas seal Ahvenamaad Elisabeth Naucler.

Ålandi koalitsioon moodustati 1957. aastal. 1950.–1960. aastatel osalesid koalitsioonis kõik erakonnad, v.a rahvademokraatid (kommunistid). Koalitsioonis oli eraldi osakondi. Näiteks sotsiaaldemokraadid moodustasid koalitsiooni palgatöötajate osakonna, millest kasutati ka nimetust *Åländsk Samling II*. Osakondade alusel arenesid praegused maakonna erakonnad.

Viited
------

1. ↑  Åländsk Samling[*alaline kõdulink*] (Uppslagsverket Finland 2009)
2. ↑  Sigbritt Backman: Åland[*alaline kõdulink*] (Uppslagsverket Finland 2009)
3. ↑  Ralf Friberg: Socialdemokrati i konservativt samhället[*alaline kõdulink*] (Arbetarbladet 4.–10.5.2006)
4. ↑  Historik (Åländsk Center)
**Silver Orissaar** (tuntud kui **AG**; sündinud 29. juulil 1998) on Pärnust pärit Eesti räppar.

Elukäik
-------

Silver Orissaar on õppinud Audru Koolis ja lõpetanud 2017. aastal Pärnu Ühisgümnaasiumi. Muusikaga tegeles ta juba põhikoolis, kus Tiia Tamme juhendamisel laulis poistekooris ja ansamblis. Lisaks laulmisele mängis Silver Orissaar ka koolibändis trumme, klaverit, kitarri ja basskitarri.

Räpiga hakkas Silver Orissaar tegelema 2016. aastal, kui ilmus esimene lugu esinejanime AG alt. AG artistinimi tuleneb sellest, et *Silver* on inglise keeles hõbe, mille tähis on Ag. 

Varem harrastas räppar BMX-iga sõitmist ja judot.

Silver Orissaar õpib Tartu Ülikooli Pärnu kolledžis ettevõtlust.

### Muusikuna

AG-l on humoorikas kõrvalprojekt AG IDAS ehk AGIDAS, mille raames on ilmunud singel "Slaavikükk", mis kujutab idanaabrite elu läbi artisti silmade.

2019. aastal ilmus debüütalbum "Segamini". Album räägib noore inimese keerulistest ja vähem keerulistest olukordadest. Albumil kõlab singel "Muusik", kus lööb kaasa ka Lauri Saatpalu.

2020. aastal ilmus digialbum "Suhted". Album räägib erinevatest olukordadest ja tunnetest, mida suhete jooksul võib kogeda. Samuti on mõningaid olukordi vaadeldud läbi huumoriprisma ning lähtutud artisti elust enesest.

2021. aastal ilmus füüsiline album "Emotsioonide vine all". Album kehastab ja kajastab 14 erinevat karakterit, kaasatud pole ühtegi külalisartisti, taustajõuna teevad kaasa vaid produtsendid. Mark Eva ja DJ Simon Jay ning paaris loos oma häälega toetav Kristin Kalnapenk. "Emotsioonide vine all" peegeldab erinevaid emotsioone protagonisti elus praegusel muutlikul ning keerukal ajal: uus elukoht uues linnas (Tallinn), sõbrad, peod, segamini suhted (mis "juhuslikult" ka esimesele kahele albumile nime on andnud) ja albumi valmimise lõpusirgeks paika loksunud eraelu.

Diskograafia
------------

### Albumid

* "Segamini" (2019)
* "Suhted" (2020)
* "Emotsioonide vine all" (2021)

Viited
------

1. ↑  Pärnu räpipoiss kirjutas loo slaavikükist Pärnu Postimees, 2. august 2019 (vaadatud 02.08.2019)

Välislingid
-----------

* Kuula ja vaata | Pärnu räppar Silver Orissaar: kaklemise asemel panen emotsioonid oma lauludesse elu.ohtuleht.ee, 14. september 2016
**Valter Eks** (21. juuli 1930 Ida-Kasahstani oblast – 14. mai 2011) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane.

Ta lõpetas aastal 1959 Tallinna Polütehnilise Instituudi.

Ta töötas aastatel 1951–1953 vanemkümnikuna Volga-Doni kanali ehitusel, aastatel 1953–1954 töötas ta Võru Metsatööstuskeskuse elamu-kommunaalosakonna juhatajana. Aastatel 1959–1961 töötas ta Tallinna Ehitustrustis meistri ja töödejuhatajana. Aastatel 1961–1979 töötas ta EKP Keskkomitees ehitus- ja ehitusmaterjalide osakonnas instruktorina ja osakonnajuhataja asetäitjana ning ehituse ja linnamajanduse osakonna juhataja asetäitjana ja 1967. aastast osak. juhatajana. Aastatel 1979–1989 oli ta Eesti NSV kommunaalmajanduse minister.

Ta oli aastast 1958 NLKP liige. Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu IX, X ja XI koosseisu saadik, EKP Keskkomitee liikmekandidaat.

Valter Eks suri 14. mai 2011 ja ta maeti 2. juunil 2011 Rahumäe kalmistule.

Viited
------

1. ↑  Valter Peetri p. Eks, Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseis = Верховный Совет ЭССР IX созыв: biograafiline lühiteatmik. EESTI RAAMAT TALLINN 1976, lk 25
2. ↑  "Haudi - Valter Eks". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. august 2018. Vaadatud 15. juunil 2013.

Kirjandus
---------

* Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951\*2000 AS Kirjastus Ilo, 2003
* "Valitud ja valitsenud..." koostanud Jaan Toomla. Tallinn 1999.
Kahekorruseline poolhaagis
**Kahekorruseline poolhaagis** on 13,6 m pikkune ja veidi üle nelja meetri kõrgune kahetekiline treiler, millega saab vedada kahel korrusel korraga 55 EUR1 tüüpi kaubaalust. Kaubaaluste maksimaalne kõrgus võib olla 1,80 m, poolhaagise ülemise teki kõrgus  on 2,06 m, alumisel aga 1,90 m. Treiler on varustatud tagaosas 2,0 m pikkuse laadimisrambiga (tõstukiga), mille abil langetatakse või tõstetakse eri korrustel olevad alused laadimisrambi tavakõrgusele (1,2 m). 

Veolahendus on keskkonnasäästlik, sest väiksema vedude arvuga on võimalik vedada rohkem kaupu, kütust kulub veetud kaubaaluse kohta vähem, atmosfääri paisatavate heitgaaside kogus on väiksem ning keskkonnareostus ja veokulud veetava ühiku kohta on väiksemad. Veoühiku ekspluatatsioonist saadav otsene kasu on ilmne: poolhaagis mahutab ligikaudu 50% rohkem kaubaaluseid võrreldes konventsionaalse 13,6 m pikkuse poolhaagisega, mistõttu vähenevad transpordi muutuvkulud.

1. 1 2  *Transpordisõnastik*. 2020. ISBN 9789916960059.
**Paramore** on USA rokkansambel, mis moodustati 2004. aastal Tennessees Franklinis. Ansamblisse kuuluvad laulja Hayley Williams, kitarrist Taylor York ja trummar Zac Farro.

Bänd moodustati 2002. aastal, kui tollal 13-aastane Hayley Williams kolis oma kodulinnast Meridianist Mississippi osariigis Franklinisse Tennessees ning kohtus erakoolis vendade Josh ja Zac Farroga. Enne Paramore'i moodustamist olid Williams ja basskitarrist Jeremy Davis koos oma sõbra Kimee Readiga tegevad *funk*-ansamblis The Factory. Josh ja Zac Farro harjutasid pillimängu koos pärast kooli. Tulevased bändiliikmed sõbrunesid peagi ja otsustasid naise solistiks määrata. Nimi Paramore oli bändi esimesse koosseisu kuulunud bassimängija ema neiupõlvenimi. Kui muusikud said teada, et samamoodi häälduv *paramour* tähendab salaarmukest, otsustasid nad selle bändi nimeks panna. Nende esimene laul oli "Conspiracy", mis pääses ka nende debüütalbumile.

Paramore hakkas andma kontserte ja käima kontserditurneedel. Ansambel salvestas ka demoplaate, millest üks sattus plaadifirma Fueled by Ramen asutaja ja tegevdirektori John Janicki kätte. Janick vaatas ka bändi esinemist Orlandos, ajas pisut juttu ja sõlmis 2005. aasta aprillis nendega lepingu. Juba samal aastal ilmus nende esimene plaat "All We Know Is Falling" ("Kõik, mida me teame, laguneb"). Albumi nimi ja kujundus väljendasid Williamsi sõnul kurvastust selle pärast, et Jeremy Davis lahkus pisut enne plaadi valmimist bändist. Davis ütles, et tegi seda isiklikel põhjustel. Viis kuud hiljem palusid teised bändiliikmed teda tagasi ja Davis tuligi.

Teine album "Riot!", mis anti välja 2007. aastal, sai USA-s plaatinaalbumiks ning Austraalias, Kanadas, Suurbritannias ja Uus-Meremaal kuldalbumiks. Paramore'i kolmas album "Brand New Eyes" anti välja 29. septembril 2009. Neljanda, seekord omanimelise albumi andis Paramore välja 5. aprillil 2013. Album valmis pärast Farrode bändist lahkumist. Neljas album oli väga edukas, saades plaatinaalbumiks ja jõudes seitsme riigi edetabelites esikohale. Albumi singel "Ain't It Fun" oli nende esimene singel, mis jõudis singlite edetabelis Billboard Hot 100 esikümnesse.

2015. aasta detsembris lahkus ansamblist bassist Jeremy Davis.

Diskograafia
------------

### Stuudioalbumid

* "All We Know Is Falling" (2005)
* "Riot!" (2007)
* "Brand New Eyes" (2009)
* "Paramore" (2013)
* "After Laughter" (2017)

### Kontsertalbumid

* "Live in the UK 2008" (2008)
* "The Final Riot!" (2008)

Välislingid
-----------

* Bändi koduleht
|  |
| --- |
| Jokela koolitulistamine |
| Kooliõu |
|
|
| Riik | Soome |
| Koht | Jokela, Tuusula vald |
|
|
| Kuupäev | 7. november 2007 |
|
|
| Sihtmärk | Jokela keskkool |
|
| Liik | koolitulistamine |
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
| Hukkunuid | 8 |
| Vigastatuid | 12 |
|
|
|
|
| Vastutaja(d) | Pekka-Eric Auvinen |
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
| Motiiv(id) | koolikiusamine, misantroopia |
|

**Jokela koolitulistamine** toimus 7. novembril 2007 Soomes Jokelas, kui 18-aastane Pekka-Eric Auvinen sisenes kooli poolautomaatpüstoliga. Järgnenud tulistamises hukkus 8 ja vigastada sai 12 inimest, seejärel lasi Auvinen endale kuuli pähe ja suri õhtul Helsingi haiglas.

See oli Soome ajaloo teine koolitulistamine. 1989. aastal haavas 14-aastane poiss Raumas raskelt kahte kaasõpilast, kes surid hiljem. Vähem kui aasta hiljem toimus järgmine koolitulistamine, kui tulistaja tappis Kauhajokis 10 inimest ja iseenda.

Tulistamine
-----------

Kell 11.40 sisenes Auvinen kooli ja hakkas tulistama. Politsei sai väljakutse kooli 11:43. Kooli direktor Helena Kalmi käskis õpilastel ja õpetajatel end klassi barrikadeerida ja üritas seejärel Auvineniga läbi rääkida, aga mees lasi ta maha. Hukkus ka kooli meditsiiniõde, kes üritas haavatuid aidata.

Esimene politseipatrull saabus 11.55 ja kell 12.30 piiras maja juba 100 politseinikku, sealhulgas eriüksus Karhu-ryhmä. Kolleegidele tulid appi isegi need politseinikud, kes sel ajal tööl polnud. Politsei üritas tulistajaga läbi rääkida, aga Auvinen vastas tulega. Ükski politseinik viga ei saanud.

Tulistamine lõppes 12.24, kui Auvinen lasi endale kuuli pähe. Politsei eriüksus sisenes majja 13.53. Tulistaja leiti 13.54. Politsei otsis ruum-ruumilt läbi kogu koolimaja, aga teisi tulistajaid ei leitud. Auvinen viidi Helsingi Ülikooli Keskhaigla Töölo haiglasse, kus ta kell 22.15 suri.

Tulistaja
---------

Tulistajaks osutus 18-aastane sama kooli õpilane Pekka-Eric Auvinen. Ta on sündinud 4. juunil 1989 Tuusulas. Politsei sõnul oli teda koolis kiusatud. Relvaloa oli ta saanud kolm nädalat enne tulistamist.

Reaktsioone
-----------

Soome **Soome** – lipud lehvisid pooles mastis. President Tarja Halonen ja peaminister Matti Vanhanen avaldasid kaastunnet ohvrite vanematele. Hakati arutama, kas relvaseadust tuleks karmistada.

Eesti **Eesti** – president Toomas Hendrik Ilves avaldas Soomele Eesti rahva nimel kaastunnet.

Island **Island** – president Ólafur Ragnar Grímsson avaldas Soomele Islandi rahva nimel kaastunnet.

Viited
------

1. 1 2  Delfi:Koolitulistamisi on Soomes toimunud korduvalt
2. ↑  BBC News:Man kills eight at Finnish school
3. ↑  Telegraph:Finland school shooting: Mayor says gunman has killed himself
4. ↑  CNN:Finland in mourning after fatal school shooting
5. ↑  Eesti Päevaleht:Prokurör: koolitulistamisi on võimatu ette aimata
6. ↑  Eesti Päevaleht:Politsei avalikustas osaliselt Jokela koolitulistamise toimiku
Marcellin Marbot
**Jean-Baptiste Antoine Marcelin Marbot**, tuntud kui **Marcellin Marbot** (prantsuse [maʁsølɛ̃ maʁbo]; 18. august 1772 Altillac, Corrèze'i departemang – 16. november 1854 Pariis) oli prantsuse sõjaväelane (diviisikindral) ja memuarist.

Marcellin Marbot sündis sõjaväelase, hilisema Prantsuse revolutsioonisõdadest osavõtja ja diviisikindraliks ülendatud Jean-Antoine Marbot' (1754–1800) perekonnas.

Isa jälgedes sõjaväelaseks saanud Marcellin Marbot paistis silma 1805. aastal Austerlitzi lahingus. 1811. aastal sai ta koloneliks. 1812. aasta Venemaa kampaanias oli jäägripolgu komandör. 1813. aastal võttis osa Leipzigi lahingust.

1813. aastal sai Marcellin Marbot paruni tiitli (*baron de l'Empire*).

Saja päeva ajal liitus taas Napoleoniga. Waterloo lahingus (1815) oli husaaripolgu komandör.

Juulimonarhia ajal jätkas Marbot sõjaväelase karjääri: 1830. aastal ülendati brigaadikindraliks ja 1836. aastal diviisikindraliks.

1845. aastal nimetas kuningas Marcellin Marbot' peeride koja liikmeks, kuid juba 1848. aastal eemaldus Marbot lõplikult ühiskondlikust elust.

Tunnustus
---------

* Auleegioni orden: Rüütel (1808)
* Auleegioni orden: Ohvitser (1813)
* Auleegioni orden: Komandör (1831)
* Auleegioni orden: Suurohvitser (1836)

Publikatsioone
--------------

* *Remarques critiques sur l'ouvrage de M. le lieutenant-général Rogniat, intitulé : Considérations sur l'art de la guerre*. (1820)
* *De la nécessité d'augmenter les forces militaires de la France ; moyen de le faire au meilleur marché possible*. (1825)
* *Mémoires*. (1891)

Välislingid
-----------

 Marcellin Marbot – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Johannes Imelik** (30. august 1889 Päidla vald – 12. juuli 1957 Tartu) oli eesti arst.

Ta õppis Päidla vallakoolis ning Tartu 4-klassilises linnakoolis ja lõpetas aastal 1913 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Samal aastal astus ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, kus õppis aastani 1918. Akadeemiliselt kuulus ta aastast 1913 korporatsiooni Ugala (olles korporatsiooni asutajaliige). Juba aastatel 1916–1917 töötas ta ülikooli hospitaal-sisehaiguste kliinikus subassistendina professorite Jarotsky ja Leporski juures. Esimeses maailmasõjas töötas ta Punase Risti laatsarettides Petrogradis ja Tartus. 

Vabadussõjas osales ta detsembrist 1918 septembri alguseni 1920, alguses vabatahtliku reamehena, siis suurtükiväepolgu 3. pataljoni velskri kohusetäitjana, 9. polgu nooremarstina ja 2. suurtükidiviisi vanemarsti kohusetäitjana, lahkudes teenistusest kapteni auastmes. Aastal 1921 sooritas ta arstiteaduskonna lõpueksamid, omandades arsti astme.

Ta praktiseeris aastatel 1920–1921 Tartu Ülikooli Kliinikumi Silmakliinikus (professor Ernst Blessigi juures). Aastatel 1922–1927 töötas ta Tartu 2. divisjoni laatsaretis naha-suguhaiguste osakonnas noorem-ordinaatorina ja suguhaiguste osakonna juhatajana, samuti oli ta kutsealuste vastuvõtukomisjonis Tartu- ja Petserimaal. Lisaks avas ta aastal 1924 erapraksise Tartus naha- ja suguhaiguste alal. Aastatel 1927–1940 oli ta ka Tartu Ühendatud Haigekassa arst naha-suguhaiguste alal. 

Aastatel 1941–1944 oli ta Tartus erapraktiseeriv arst, aastal 1944 Tartu Lastepolikliiniku arst. Aastast 1945 töötas ta Tartus naha- ja suguhaiguste dispanseris, seejuures 1945. aasta lõpust aastani 1948 ja 1949–1951 peaarstina ning aastast 1951 ordinaatorina. Aastatel 1948–1949 töötas ta Tartu 1. Polikliinikus arst-konsultandina nahahaiguste alal.

Dr. Johannes Imelik suri 12. juulil 1957 Tartus ja ta maeti Vana-Jaani kalmistule.

Isiklikku
---------

Ta oli abielus dr. Mihkel Ostrovi tütre Lindaga.
**Pēteris Pētersons** (24. mai 1923 Jūrmala – 9. oktoober 1998 Dobele) oli läti näitekirjanik, teatrilavastaja, kriitik ja draamateoreetik, tõlkija, publitsist ja avaliku sektori töötaja. Läti poeetilise teatri looja (Imants Ziedonise "Mootorratas", Aleksandrs Čaksi "Spēle, Spēlmani!" jt etendused).

Ta sündis aastal 1923 Jūrmalas dramaturg Jūlijs Pētersonsi pojana. Ta õppis aastani 1942 Riia Prantsuse Lütseumis ja aastani 1943 Läti Rahvusteatri näitlejakursustel. Teise maailmasõja lõpus ta põgenes ja sattus Kuramaa lahingutesse. Pärast sõda töötas ta näitlejana Daile teatris ja õppis Läti Ülikoolis romaani filoloogiat, hiljem lõpetas aastal 1953 Läti Riikliku Konservatooriumi teatriteaduskonna lavastajana.

Ta debüteeris dramaturgias 1947. aastal näidendiga "Mees oktoobrituules", kuid pälvis tunnustuse oma esimese näidendiga luules "Olen kolmkümmend aastat vana" (1962). Ta kirjutas ka teatriarvustusi ja mõtisklusi draama teooriast ja tehnikast, millest suurem osa on kogutud kogudesse "Tegevuse kunst" (1978) ja "Draama kui kriteerium" (1987). Aastatel 1964–1971 oli Peterson Daile teatri pealavastaja. Alates 1972. aastast lavastas ta etendusi erinevates Läti teatrites.

Ööl vastu 9. oktoobrit 1998 sattus Pēteris Pētersons ja tema abikaasa Eleonora Jelgava-Tukumsi maanteel autoõnnetusse ja surid Dobele haiglas.

Isiklikku
---------

Tema isa Jūlijs Pētersons (1880–1945) oli dramaturg. Tema tütar Kārina Pētersone (1954–) on poliitik, endine kultuuriminister (aastatel 1998–2002).