recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Triglütseriidi struktuurivalem
**Triglütseriidid** ehk tegelikud rasvad koosnevad ühest glütserooli molekulist ja kolmest esterdatud rasvhappeahelast. Need on kehas kõige olulisem energiasalvestuse vorm ja osa neist ladustatakse rasvkoe rasvarakkudes. Triglütseriidid ringlevad veres, lagunevad eelkõige lihasrakkudes ja kasutatakse energiaallikana.

Dieedist tuleb saada teatud kogus rasva, et saada piisavalt asendamatuid rasvhappeid ja rasvlahustuvaid vitamiine. Vitamiinid imenduvad soolestikust ainult koos rasvade ja asendamatute rasvhapetega ei saa organism ise sünteesida. Vereringes liiguvad triglütseriidid koos fosfolipiidide ja kolesterooliga lipoproteiinides, kaasa arvatud külomikronid, VLDL (*väga madala tihedusega lipoproteiin*), LDL (*madala tihedusega lipoproteiin*) ja HDL (*kõrge tihedusega lipoproteiin*).

Vere triglütseriidide taseme tõus võib pikka aega jätkata põhjustada südame-veresoonkonna haigusi. Maksa lipiidide ainevahetuse häired, mis on seotud talje rasvumise või rohke alkoholi tarvitamise, suure süsivesikute tarbimise ja halvasti tasakaalustatud diabeediga, tõstavad tühja kõhu triglütseriidide taset veres.

Allikad
-------

1. 1 2  "LDL- ja HDL-kolesteroli – sepelvaltimotaudin taistelupari". *THL-blogi* (soome). 10. oktoober 2014. Vaadatud 24. veebruaril 2020.
2. ↑  "Nostaako sokeri sydäntautiriskiäsi? Sen voi tehdä jo tavallinen aamiainen ja välipala". *ET* (soome). 25. mai 2015. Vaadatud 14. aprillil 2020.
3. ↑  Triglyseridit ovat energian varalähteitä.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Triglütseriidid** |
**Triigi mõisa kalmistu** on kalmistu Karja kihelkonnas Saaremaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Triigi külas Saaremaa vallas Saare maakonnas.

Ajalugu
-------

Kalmistu rajasid Triigi mõisa tollased omanikud Pollid arvatavasti 1860. aastal, kui 2. augustil (vkj) 1860 suri Amalie von Poll. Kalmistule maetute arv ei ole teada; võimalik, et sinna ongi maetud ainult üks lahkunu.

Kirjeldus
---------

Kalmistu jääb kunagisest mõisasüdamest umbes 300 meetri kaugusele põhjaloodesse. Kalmistu on tänapäeval jäetud maha ja on rüüstatud, säilinud on hauatähiste üksikuid osi.

Kalmistu kabel
--------------

Kalmistul paiknes matusekabel, millest praegu on maapinnal säilinud ainult alusmüüri osa.

Kalmistule maetuid
------------------

* 1860 – Constance Amalie von Poll (sündinud Vietinghoff-Scheel; 9. mai (vkj) 1829 – 2. august (vkj) 1860)

Välislingid
-----------

* Pärandkultuuri objekt: "Triigi mõisa kabel" (403:MOA:012) Eesti looduse infosüsteemis
* Ketlin Sirge. Eesti mõisakalmistud. // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013
**Trihholoogia (**kreekakeelsetest sõnadest trico (juuksed) + logy (teadus)) on üks iluhoolduse ja nahahaiguste teadusharudest, mille peamine ülesanne on uurida peanahka ja juukseid ning ravida peanaha probleeme ja haigusi.

Ajalugu
-------

Trihholoogia sai alguse 400 aastat eKr, kui Hippokrates (tuntud kui tänapäevase meditsiini isa) avastas, et eunuhhid ei lähe kunagi kiilaks. Aastatel 129–199 eKr töötas Kreeka arst Galen välja teooria, et juuste kasv on seotud inimese temperamendiga. See uskumus kestis kuni aastani 1800, mil dr William H. Dry avastas, et juustel on oma kasvufaas. Tema avastust toetasid Hamilton, Wilson, J. D. Ludvig jpt. Juustega on seotud erinevad rahvalood nagu näiteks Piiblist Simson (kelle jõud oli juustes). Julius Caesar hakkas kandma võitja loorberilehtedest pärga kogu aeg, et varjata oma kiilaspäisust, mis oli sel ajal märk nõrkusest ja ebamehelikkusest. VI sajandil hakati kandma parukaid, et varjata kiilanemist. Naistele on juuksed olnud läbi aegade ehteks. Karistuseks aeti naistel juuksed ära: nõiad, prostituudid – see oli neile häbiks. 1902. aastal rajati Inglismaal trihholoogide kool, mis töötab tänapäevani.

Eesti
-----

Trihholoogia sai Eestis alguse 2007. aastal. Eestis õpetatav trihholoogia on edasi antud biotehnoloogist doktor Sebastiano Zappala poolt, kes on töötanud trihholoogia alal üle 30 aasta. Soome jõudis dr. S. Zappala trihholoogiline ravimeetod 1995. aastal ja sealt edasi Eestisse ning ka teistesse Euroopa riikidesse. 2013. aasta seisuga töötab Eestis kümme trihholoogi, kes on läbinud dr. Sebastiano Zappala koolituse ning muid täienduskoolitusi. Trihholoogide tööd koordineerib MTÜ Eesti Trihholoogide Liit.
**"Tule lähemale"** (originaalpeakirjaga **"Closer"**) on 2004. aasta USA draamafilm, mis põhineb Patrick Marberi samanimelisel näidendil. Filmi produtsent ja lavastaja oli Mike Nichols ning peaosi mängivad Natalie Portman, Julia Roberts, Jude Law ja Clive Owen.

Sisu
----

Alice Ayres (Natalie Portman) ja Dan Woolf (Jude Law) näevad teineteist esimest korda Londoni kaootilisel jalakäijatetänaval. Alice on ameeriklannast striptiisitar, kes alles Londonisse saabunud; Dan on kohalik edutu kirjanik, kelle tööks surmakuulutuste kirjutamine. Kui Alice teed ületades auto alla jääb, viib Dan ta haiglasse ja nendevaheline armulugu algab. 

Aasta hiljem on Dan Alice'i elust romaani kirjutanud ja fotosessioonil ameeriklannast fotograafi Anna Cameroni (Julia Roberts) juures armub mees temasse. Anna keeldub temaga suhet alustamast.

Veidi hiljem kohtub Dan jututoas dermatoloog Larryga (Clive Owen) ja teeskleb, et on Anna, ning lepib Larryga järgmisel päeval kokku kohtumise akvaariumis, kus Anna tihti käib. Larry läheb kohale ja juhtumisi on seal ka Anna, kes Larryle peagi seletab, et teda on ninapidi veetud, ning et ta oli hoopis Daniga jututoas rääkinud. Annast ja Larryst saab peagi paar.

Neli kuud hiljem toimub Annal fotonäitus, kuhu lähevad ka Alice ja Dan. Dan pole ikka veel Annast üle saanud ning nad alustavad salasuhet. Afäär kestab aasta aega, vahepeal abiellub Anna Larryga, enne kui nad oma partneritele sellest räägivad ja nendest lahku lähevad.

Alice hakkab uuesti striptiisitariks ja ühel päeval satub Larry kogemata samasse klubisse, kus ta Alice'i ära tunneb. Alice kasutab nime Jane, aga Larry käsib tal enda päris nime öelda, kuid Alice ei tagane ning väidab, et ta nimi on Jane. Larry üritab veenda Alice't endaga magama, kuid Alice keeldub.

Paar kuud hiljem saab Anna Larryga kokku, et too lahutuspaberitele alla kirjutaks, kuid Larry ei taha endiselt Annast loobuda, ning on nõus seda ainult siis tegema, kui Anna temaga veel viimast korda magab. Anna nõustub, aga Dan saab sellest teada ning nad lähevad lahku. Anna läheb tagasi Larry ja Dan Alice'i juurde.

Larry on Danile rääkinud, et ta kohtas Alice'it striptiisiklubis ja magas temaga. Dan tahab seda aga Alice'i käest kuulda, kuid Alice väidab, et seda pole juhtunud. Ootamatult otsustab Alice, et ta ei armasta enam Dani. Ta ütleb Danile, et magas Larryga ning tahab, et Dan lahkuks. Alice läheb tagasi New Yorki ning passikontrollis selgub, et ta nimi on hoopis Jane Rachel Jones.

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
* Tule lähemale andmekogus IMDb (inglise)
**Uno Ussisoo** (12. mai 1920 Tallinn – 28. november 1993) oli eesti entsüklopedist ja tõlkija.

Ta lõpetas 1938. aastal Gustav Adolfi Gümnaasiumi. Seejärel õppis ta aastast 1939 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas. Ta kuulus üliõpilasseltsi Liivika. 

Aastal 1943 arreteeriti ta SD poolt, ta viibis aastatel 1943–1944 Saksa vangilaagrites. 1945. aastal arreteeriti ta NKVD poolt Tallinnas, ta viibis aastatel 1946–1956 Ivdeli ja Inta vangilaagrites Venemaal. Eestisse sai ta tagasi aastal 1956. 

Ta lõpetas 1962. aastal Tartu Riikliku Ülikooli inglise filoloogina.

Ta tõlkis gruusia kirjandust ning kirjutas järelsõna Juta Bedia tõlgitud gruusia eeposele "Kangelane tiigrinahas".

Isiklikku
---------

Tema isa oli haridustegelane Teodor Ussisoo.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Päring kalmistud.ee andmebaasis[*alaline kõdulink*]
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. aprill 2016. Vaadatud 2. aprillil 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
**Suur vereringe** ehk **kehavereringe** (ladina *circulatio systemica*) on vereringe osa suletud kardiovaskulaarsüsteemiga loomadel.

Imetajatel
----------

### Inimestel

Suures vereringes liigub vere südame vasakust vatsakesest, aorti, väiksematesse arteritesse ning juussoonte kaudu kogu kehasse moodustades arteriaalse süsteemi. Edasi saab alguse venoosne süsteem, milles voolab venoosne veri väikeste veenide ja õõnesveenide kaudu suubudes südame paremasse kotta. Südame paremast kojast liigub veri kopsuvereringe kaudu kopsu või kopsudesse.

Vererõhk suures vereringes on kõrgem kui väikeses vereringes.

Inimese normaalse südame joonis arterite ja veenidega eestvaates

Veenid (osaline)
----------------

Venoosne veri koguneb südame paremasse kotta ülemise ja alumise õõnesveeni kaudu. 

* vasak sisemine kägiveen
* vasak eesmine kägiveen
* vasak välimine kägiveen
* vasak rangluualune veen
* vasak õlavarre peaveen
* lisa-poolpaarituveen
* munandiveen
* munasarjaveen
* vasak ühisniudeveen
* vasak sisemine niudeveen
* parem reieveen
* parem välimine niudeveen
* alumine õõnesveen
* nimmeveenid
* paarituveen
* ülemine õõnesveen
* parem õlavarre-peaveen
* venoosne kägikaar.

Vaata ka
--------

* arterite loend
* väike vereringe

Viited
------

1. ↑  "Meditsiinisõnastik" 741:2004.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Encyclopaedia Britannicas
2005 a
1956 a
**Ain Amjärv** (11. aprill 1927 Vändra – 26. detsember 2010 Tallinn) oli eesti arhitekt.

Oli Eesti Arhitektide Liidu liige alates 1962. aastast.

Õppis Haapsalus ja Tartus Hugo Treffneri gümnaasiumis, lõpetas 1946. aastal Lihula Keskkooli hõbemedaliga. Samal aastal astus Eesti NSV Tallinna Polütehnilisse Instituuti (TPI) ehitusteaduskonda arhitektuuri erialale, mille lõpetas 1952. aastal. Pärast lõpetamist suunati Karjala NSV pealinna Petroskoisse NSV Liidu Põllumajandusministeeriumi projekteerimiskontori peaarhitektiks, kus põhitegevusalaks kujunes rajoonikeskuste planeerimine.

Vabal ajal tegeles mööblidisaini, motomatkamise ja purjetamisega (ehitas kaks purjejahti). 

1956. aastal kolis värske perekonnaga Tallinna, ees ootas töö Balti Raudteekonna ülema asetäitjana arhitektuuri alal. Valmis Tartu Raudteelaste Klubi hoone projekt (1962, Eesti Rahva Muuseumi endine näitusemaja Kuperjanovi tänaval). Päevatöö kõrvalt maalis nii Tallinna, Jalta, Buhhaara kui ka Samarkandi vanalinna, eluolu (raudteelasena oli reisimine lihtsustatud) ja loodust. Jätkas uurimistööd aspirantuuris, teemaks suurfarmid.

1960-ndate algusest töötas EKE Projektis, hiljem Eesti Maaehitusprojektis. 

1968. aastal alustas enda projekteeritud eramu rajamist Tallinnas Meriväljal. Järgnevat aega tähistavad farmihoonete (millest üks suuremaid oli Gagarini-nimelise näidissovhoosi oma) projektid üle Eesti. Järjest enam vaba aega pühendas maalimisele ja graafikale. Erialakirjanduses ilmus üle 200 artikli. Populaarseks osutus illustreeritud artikkel Karjala suitsusauna teemal (Sotsialistlik Põllumajandus. 1972 / 4, lk 172–177).

1980-ndatest veetis enamiku suvedest Haapsalus maalides ja joonistades, ateljee asus Võnnu tänaval. Projekteeris Haapsalu ja Uuemõisa piiril asuva Aiandus-Mesindusseltsi maja. Sellesse ajajärku kuulub ka romantilises võtmes kuivnõelatehnikas sari Haapsalu ajaloost, millest nii mõnigi leidis omaniku Kivilille Galerii näitusmüükide kaudu.

Pensionipõlves jätkas aktiivset ühiskondlikku elu, kirjutades ajakirjandusväljaannetes nii päevakajalistel kui ka ajalooteemadel.
Artikkel Mast Õhtulehes.

Välislingid
-----------

* Tartu raudteelaste klubi
**Aimla kabel** oli üks kahest Suure-Jaani kiriku abikirikust katoliiklikul ajal. See asus tõenäoliselt Aimlast veidi põhja pool, praeguse Kuhjavere küla Punase talu maadel.

1599. aasta Poola revisjonides Aimla kabel enam märkimist ei leia.

August Wilhelm Hupeli andmetel võis 18. sajandi lõpul kabelist näha veel ainult piklikku ristkülikut, mis muust pinnasest esile kerkis. 

Aimla kabeli varemeid on märkinud ka krahv Ludwig August Mellin oma Viljandimaa kaardil 1798. aastal.

Rahvapärimusi
-------------

76-aastane Ann Siemann Lääne talust on 1926. aastal kirjeldanud Aimla kabelit nii:
„Punasevälja talu maa peal, mis Aimla mõisast umbes 1 km põhja pool asub, olnud vanasti Pärna väljal kirik."

80-aastane Hendrik Viik Kivistikult lisab:
„1840. aastate lõpul kasvanud veel selle koha peal suur pärn, mis vanarahva jutu järgi altari laua alt olevat välja kasvanud."

Viited
------

1. ↑  Mellini kaart
2. ↑  EKLA, f 199, m 23, 4/5 (I-1)
3. ↑  EKLA, f 199, m 23, 5 (I-1)

Kirjandus
---------

* August Wilhelm Hupel. Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland.
* Leonhard von Srtyk. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Theil, Der estnische District mit vier Karten.
Suur õlikala
**Suur õlikala** (*Comephorus baikalensis* syn *Comephorus baicalensis*, Pallas 1776) on õlikalalaste sugukonda õlikala perekonda kuuluv kala.

Õlikalalased on Baikalis elutsev endeemsete kalade sugukond. "Loomade elu" nimetab neid Baikali kõige huvitavamateks ja omapärasemateks kaladeks. 

Sellesse sugukonda kuulub üks perekond kahe liigiga, kes on mõlemad pelaagilise eluviisiga ehk veedavad kogu oma elu keskmises veekihis. Nad toituvad peaaegu eranditult kirpvähilistest. 

Õlikalad on peaaegu läbipaistvad, kahvaturoosa pärlmutriläikega. Teine silmaalune luuke on nõrgalt arenenud, kõhuuimed puuduvad. Rinnauimed on seevastu väga suured ja tugevad. Muidu on nad halvad ujujad. 

Emased on kuni 23 cm ja isased 13 cm pikad. Emased koevad juunist augustini kuni 2300 marjatera, millest kooruvad väljakujunenud vastsed. Pärast kudemist emased hukkuvad. 

Juba Pallase ajal kasutati suure õlikala rasva, näiteks meditsiinis. Tänapäeval püütakse suuri õlikalu rasva saamiseks töönduslikult. Suure õlikala kehas on rasva kuni 33%, seevastu väikese õlikala kehas kõigest 1,6–1,9%. 

Suur õlikala on baikali viigri põhitoit.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  "Loomade elu", 4. kd. lk. 423
**Ichtegem** on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Oostende haldusringkonnas.

Ichtegemi pindala on 45,33 km². 1. jaanuari 2012 seisuga elas vallas 13 898 elanikku, mis teeb rahvastiku keskmiseks tiheduseks 306 in/km².

Ichtegemist 7 km lõuna pool asub Torhout. Oostende asub 16 km loodes, Brugge 18 km kirdes, Gent 50 km kaugusel idas ja Brüssel 98 km kaugusel kagus.

Asulad
------

Kolme valla ühendamisel moodustunud Ichtegemi vald jaguneb järgmisteks osavaldadeks ja asulateks:

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Rooma numbritega on tähistatud osavallad. Kollakad alad tähistavad linnastunud piirkondi | 

| Nr | Asula | Pindala | Elanikke |
| --- | --- | --- | --- |
| I | Ichtegem | 22,32 | 5751 |
| II | Eernegem | 18,35 | 6661 |
| III | Bekegem | 4,66 | 1080 |

 |

* BekegemBekegem
* EernegemEernegem
* IchtegemIchtegem
* IchtegemIchtegem
* IchtegemIchtegem

Viited
------

1. ↑  Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ichtegem** |

* Koduleht (hollandi keeles)

Lääne-Flandria provintsi vallad

Alveringem | Anzegem | Ardooie | Avelgem | Beernem | Blankenberge | Bredene | Brugge | Damme | De Haan | De Panne | Deerlijk | Dentergem | Diksmuide | Gistel | Harelbeke | Heuvelland | Hooglede | Houthulst | Ichtegem | Ieper | Ingelmunster | Izegem | Jabbeke | Knokke-Heist | Koekelare | Koksijde | Kortemark | Kortrijk | Kuurne | Langemark-Poelkapelle | Ledegem | Lendelede | Lichtervelde | Lo-Reninge | Menen | Mesen | Meulebeke | Middelkerke | Moorslede | Nieuwpoort | Oostende | Oostkamp | Oostrozebeke | Oudenburg | Pittem | Poperinge | Roeselare | Ruiselede | Spiere-Helkijn | Staden | Tielt | Torhout | Veurne | Vleteren | Waregem | Wervik | Wevelgem | Wielsbeke | Wingene | Zedelgem | Zonnebeke | Zuienkerke | Zwevegem
**Tooriumirida** on üks kolmest nukliidide loomulikust radioaktiivreast. Selle rea nukliidide massiarv (tuuma prootonite ja neutronite koguarv) on esitatav kujul {\displaystyle A=4n} (kus {\displaystyle n} on naturaalarv). Rida on nimetatud tooriumi-232 järgi ({\displaystyle A=4\cdot 58}). Igal lagunemisel väheneb massiarv 4 võrra (alfalagunemine) või muutub prootonite ja neutronite vahekord tuumas (beetalagunemine). Rida lõpeb stabiilse plii isotoobiga 208Pb. 

Radioaktiivsete lagunemiste rida algab tegelikult plutooniumi isotoobist 244Pu, kuid et seda esineb looduses väga vähe, nimetatakse rida üldiselt nukliidi 232Th järgi.

**Tooriumi-232 radioaktiivsete lagunemiste read**   
Z on isotoobi prootonite arv ja N neutronite arv

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| **Nukliid** | **Lagunemise  tüüp** | **Poolestus- aeg** | **Eralduv energia MeV** | **Lagunemis­saadus**  |
| 244Pu | α 99,879 % spontaanne 0,121 % | 80 · 106 a | 4,666hajus | 240Uhajus |
| 240U | β− | 14,1 h | 0,4 | 240Np |
| 240Np | β− | 65 min | 0,9 | 240Pu |
| 240Pu | α | 6564 a | 5,256 | 236U |
| 236U | α | 2,3·107 a | 4,494 | 232Th |
| 232Th | α, γ | 1,405·1010 a | 4,083 | 228Ra |
| 228Ra | β− | 5,75 a | 0,046 | 228Ac |
| 228Ac | β− | 6,15 h | 2,127 | 228Th |
| 228Th | α | 1,9131 a | 5,520 | 224Ra |
| 224Ra | α | 3,66 d | 5,789 | 220Rn |
| 220Rn | α | 55,6 s | 6,405 | 216Po |
| 216Po | α | 0,145 s | 6,906 | 212Pb |
| 212Pb | β− | 10,64 h | 0,574 | 212Bi |
| 212Bi | β− 64,06 % α 35,94 % | 60,55 min | 2,254 6,207 | 212Po 208Tl |
| 212Po | α | 2,99·10−7s | 8,954 | 208Pb |
| 208Tl | β− | 3,083 min | 5,001 | 208Pb |
| 208Pb | — | stabiilne | — | — |

Vaata ka
--------

* Radioaktiivrida
Erika Nõva maja Kadaka puiesteel
**Erika Nõva** (sündinud **Erika Volberg**, 1934–1937 **Erika Breiberg**; 4. aprill 1905 Muuksi – 22. aprill 1987 Tallinn) oli eesti arhitekt.

Elulugu
-------

Erika Nõva sündis Muuksi külas Toomani talus pere kaheksanda lapsena. 1931. aastal lõpetas ta Tallinna Tehnikumi arhitektuuriosakonna Eesti esimese naisarhitektina.

Kuigi Erika Nõva sai tuntuks ka kui paljude ühiskondlike hoonete looja, jäi ta eelkõige truuks oma juurtele ja tundis kõige rohkem huvi taluehituse traditsioonide ja rahvusliku maa-arhitektuuri vastu. 1930. aastatel Põllutööministeeriumi Asundusametis töötades projekteeris ta põllumajanduslikke uudisasundusi ja tüüpelamuid Pillapalus, Peressaares, Suursoos ja Lepplaanes. Oma projektides lähtus ta praktilistest vajadustest ja maaelu traditsioonidest. Samadele põhimõtetele jäi ta truuks ka pärast sõda sovhoosiasulaid planeerides.

Muuhulgas on Erika Nõva projekteerinud 1937. aastal August Mälgule kingitud Lagle talu hooned. Tema projektid said auhindu ka paljudel konkurssidel.

Erika Nõva looduslähedast ja traditsioonilist stiili esindab ka tema enda maja Nõmmel.

Erika Nõva on disaininud ka mööblit.

Suuremad tööd
-------------

* Haapsalu Linna Algkool, Ehte 14 (1938)
* Alar Kotliga koostöös Tallinna Inglise Kolledži hoone, nüüd Tallinna Ülikooli Terra hoone Narva mnt 25 (1939)
* Tallinna Spordihoone, 1938
* Tallinna Keskhaigla
* Kalevi Keskstaadioni (endise Komsomoli staadioni) eelprojekt

Isiklikku
---------

Erika Volberg abiellus 1934. aastal Ilmar Breibergiga, järgmisel aastal sündisid kaksikud Tiiu ja Ants. Ühiselt võeti eestistamise käigus 1937. aastal uus perekonnanimi Nõva.

Erika vend oli arhitekt August Volberg.

Viited
------

1. ↑  "Läänemaa koolide jätkusuutlikkus" (PDF). TLÜ/Lääne Maavalitsuse haridus- ja kultuuriosakond. 13. detsember 2005. Vaadatud 14. märtsil 2014.[*alaline kõdulink*]

Kirjandus
---------

* "Toomani. Erika Nõva mälestused". // Eessõna Tiiu Mürk, Ants Nõva. Toomani Talumuuseum. 2005. 128 lk
* "Minu töö ja elu". // Koostaja Anne Lass, toimetaja Elo Lutsepp. Eesti Arhitektuurimuuseum. Tallinn 2006. 72 lk
Kanuumatkajad Kuradikoopa juures Ahja jõel. Foto: A. Erik
**Toonus Pluss** on Eesti seiklusmatkaklubi, mis alustas tegevust 1992. aastal.

Klubi eestvedajaks on Toomas Uibo.

Toonus Pluss tegeleb peamiselt kanuumatkadega, aga korraldatakse ka muid virgestustegevusi. 

Kanuumatku alustati Ahja jõe Koorvere-Valgemetsa-Kiidjärve-Saesaare-Otteni (Valgesoo) lõigul. 

Järgitakse loodushoidlikke põhimõtteid: kaldalviibimise paigad koristatakse, matkajatele tutvustatakse jõge ja kanuusõidu tehnilist poolt, kohalikku elanikkonda ja elustikku püütakse võimalikult vähe häirida. 

Uudse veesõiduki kanuuga korraldatud matkad Ahja jõel olid Eestis esimesed ja Toonus Plussi tööd tunnustati 1997. aastal tiitliga "Lõuna-Eesti parim turismiobjekt/projekt".

Klubi nimi on aegade jooksul muutunud (algselt tervisespordiklubi) kuid tegevus on jäänud samaks – looduses mõtestatud liikumise pakkumine.

Viited
------

1. ↑  Kanuumatk garanteerib lustaka elamuse. Valgamaalane (vaadatud 3. aprill 2015)
2. ↑  REKREATSIOONISÕNASTIK: LOODUSPUHKUS (vee, lume ja metsaga seotud virgestus). U. Erik (vaadatud 3. aprill 2015)
3. ↑  Lõuna-Eesti parim turismiobjekt/projekt. (vaadatud 3. aprill 2015)
4. ↑  lonelyplanet.com/estonia (vaadatud 3. aprill 2015)

Välislingid
-----------

* Kevadmatk Ahja jõel. A. Erik. Eesti Loodus, aprill 2014 (vaadatud 3. aprill 2015). Rohkelt fotosid ja piirkonna kaart.
MapAsukoht Maskoŭskaja liinil
**Uručča metroojaam** (vene keeles Уручье (*Urutšje metroojaam*), valgevene Уручча (transkribeerituna **Uruttša metroojaam**)) on üks Minski metroo jaamadest Maskoŭskaja liinil Pieršamajski rajooni territooriumil Uručča linnaosas.

Jaam on seni liini lõppjaam. Tegemist on esimese Minski metroo jaamaga, mis asub väljaspool Minski ümberringteed. 2016. aastal oli see üks metroo kasutatavamaid jaamu, päevas kasutas seda keskmiselt 47,7 tuhat inimest.

Jaama hakati ehitama 2001. aastal ja jaam avati 7. novembril 2007. Jaamas on üks 102 meetri pikkune perroon; metroorongid peatuvad selle mõlemal küljel. Jaamas on invaliididele mõeldud lift. Barysaŭski trakti metroojaamani on 1750 meetrit.

Ehitustööde käigus avastati kaheksa meetri sügavuselt üle meetri pikkune luu, mida algselt peeti mammutile kuuluvaks, ent hiljem avastati, et see kuulub *Loxodonta cyclotis*'ele.

Viited
------

1. ↑  У Менску адчыніліся новыя станцыі мэтро — «Уручча» і «Барысаўскі тракт»

Välislingid
-----------

* Infot jaama kohta (*vene keeles*)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Uručča metroojaam** |

|  |  |
| --- | --- |
|  **Metroojaam Maskoŭskaja liinil** | **Järgnev peatus** |
|  **Uručča** | Barysaŭski trakt  |
**Urvaste vana kalmistu** on kalmistu Urvaste kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kirikuküla külas Antsla vallas Võru maakonnas. Kalmistu jääb Urvaste kirikust linnulennult 400 m kaugusele põhjakirdesse.

Urvaste vana kalmistu rajati tõenäoliselt pärast 1773. aastat, kui lõpetati matmine Urvaste kirikuaeda. Vanale kalmistule lõpetati matmine üldiselt 1799. aastal, kui rajati uus kalmistu, kuhu edaspidi maeti enamik kihelkonna surnuid. Kalmistu on praegu jäetud maha ning on metsistunud.

Väide teisest asukohast
-----------------------

Metsatukaga küngast, kus asub vana kalmistu, tuntakse nimega *Vanakapõl'*. Vanast kalmistust linnulennult 300 m kaugusele põhjaloodesse jääb teine küngas, mida tuntakse nimega *Kapõlimägi*. 

1927. aastal on väidetud, et vana kalmistu asub Härjakurgu mäel 400 m kaugusel kirikust. Seega sobiks just *Kapõlimägi* vana kalmistu asukohana, sest mäe kõrvale jääb Härjakurgu talu. Sel juhul aga ei sobi pakutud kaugus kirikust, mis oleks siis juba umbes 700 m. Arvatavasti on 1927. aastal lihtsalt aetud kaks mäge segi. 

Võimalik ka, et mingil põhjusel või ajal oligi kaks kalmistut või kabelit, muidu jääks seletuseta teise mäe nimetus *Kapõlimägi*.

Vaata ka
--------

Urvaste kalmistu

Viited
------

1. ↑  "Urvaste". - Võrumaa. Maateaduslik, tulunduslik ja ajalooline kirjeldus. Eesti II. Tartu 1926. Lk 391
2. ↑  Ajalooline traditsioon Urvaste kihelkonnast. Kogunud Agaate Laurson suvel 1927. Tartu 2007

Kirjandus
---------

* "Urvaste". // Võrumaa. Maateaduslik, tulunduslik ja ajalooline kirjeldus. Eesti II. Tartu 1926. Lk 391

Välislingid
-----------

* Pärandkultuuri objekt: "Kirikumõisa vana kalmistu" (843:HAU:001) Eesti looduse infosüsteemis
* Ajalooline traditsioon Urvaste kihelkonnast. Kogunud Agaate Laurson suvel 1927. Tartu 2007
**Urvaste vald** oli vald Võru maakonnas aastail 1939–1950.

Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad
Vald moodustati senise Vastse-Antsla valla maa-alast, välja arvatud Tokko-Jaani nr. 87, Tokko-Märdi nr. 88, Maurits-Hansu nr. 89, Maurits-Hansu nr. 90 ja Kõrtsi-Jüri nr. 91 talude piirkond; senise Urvaste valla Kivi küla, Urvaste, Hansi ja Ruhingo asunduste ning vallamaja ümbruse piirkondadest kuni Silgu, Pikamäe, Hansu, Metsa, Kangro, Kunguse, Paduse ja Keema taludeni, kõik loendatud talud kaasa arvatud; senise Linnamäe valla Järve, Pätsimäe, Piirikannu, Luusaku, Kõri-Mihkli, Tarvastu ja Kärsna talude piirkonnast.

Vald kuulus Riigivolikogu 77. valimisringkonda, kust valiti Alo Karineel. 

Vallas asus looduskaitsealune Tamme-Lauri tamm ja rändrahn.

Valla täitevkomitee esimees August Mõttus (13. september 1896 – 25. oktoober 1942) käis läbi OGPU töötajatega ja vahistas kooliõpetaja Taali, hukati.

13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Kuldre külanõukogu ja Urvaste külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati vald Antsla rajooni koosseisu.

Viited
------

1. ↑  Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsus nr. 88. Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938
**Aarne Armas Arvonen** (hüüdnimi **Arska**; 4. august 1897 – 1. jaanuar 2009) oli Soome ülipikaealine, alates 5. detsembrist 2006 kuni surmani Soome vanim inimene.

Aarne Arvonen osales Esimeses maailmasõjas kaitserajatiste ehitusel. Soome kodusõjas võitles ta punaste poolel ja sattus Ekenäsi vangilaagrisse. Vabanedes elas ta Helsingis Kallios, abiellus ja sai kahe tütre isaks. 1938 jäi ta leseks ja kolis Järvenpääle. Ta töötas mööblitehases ehisdetailide voolijana.

Oma 100. sünnipäeva sõitis ta tähistama Londonisse. 2005. aastani elas ta omaehitatud majas. Seejärel viidi ta nefriidi tõttu haiglasse, kuid paranes. Seal anti talle esimest korda elus antibiootikume. Kõrges vanaduses elas ta Vanhankylänniemi hooldekodus Järvenpääl ning tema tervis oli kuni 2008. aastani hea, kuni ta jäi pimedaks ja kõva kuulmisega.

Ta oli lapsepõlvest saadik astronoomiahuviline. 1921. aastal oli ta üks Soome amatöörastronoomiaseltsi asutajaliikmetest ja oli selle liige 87 aastat.

Aarne Arvonen elas 111 aasta ja 151 päeva vanuseks. Ta oli surres maailma vanuselt 7. inimene, kõigi aegade vanuselt 51. mees, kõigi aegade vanuselt 17. Euroopa mees ja kõigi aegade vanim Soome mees.

Pärast tema surma sai Soome vanima inimese tiitli 1901. aastal sündinud Viljo Kekola.

Välislingid
-----------

* Suomen vanhin täyttää 110 vuotta, artikkel ajalehes Ilta-Sanomat (soome keeles)
* Suomen viimeinen 1800-luvulla syntynyt kuoli (soome keeles)
Aare kuristik 1890. aastatel
**Aare kuristik** ehk **Aare jõe kuristik**, ka **Meiringeni kuristik** (saksa keeles *Aareschlucht*) on kuristik Šveitsis *Berner Oberlandis* Aare jõel.

Lubjakivi-kaljumassiivi Innertkircheni ja Meiringeni vahel takistas Aare jõe äravoolu Grimseli kuru piirkonnast. Sulamisvesi jääaegse Aare liustiku all uuristas sellesse kaljumassiivi 7 põiki- ja pikilõhet. Tänapäevane Aare kuristik on nendest lõhedest kõige noorem.

Aare kuristik on 1400 meetrit pikk ja kõige kitsamas kohas 1 meeter lai. Kõige kõrgem külgsein kõrgub 180 m kõrgusel Aare jõe kohal. Jõgi voolab läbi kuristiku kord aeglaselt ja rahulikult, kord kiiresti ja maruliselt. Keskmine kiirus on 12 km/h.

Aastal 1888 tehti kuristik purde abil ligipääsetavaks. 1912 lisandus õhtune valgustus.

Kuristik on aprilli algusest kuni 1. novembrini iga päev avatud ning seda saab ületada mööda purdeid ja väiksemaid tunneleid.

Kuristiku juurde pääseb 5 km pikkusel Meiringeni–Innertkircheni liinil sõitva rongiga. Väljuda tuleb peatuses Aareschlucht-West või Aareschlucht-Ost, mis asuvad vastavalt kuristikust läänes ja idas.
**Aare Tammesalu** (sündinud 20. detsembril 1960 Tallinnas) on eesti tšellist.

Aare Tammesalu õppis tšellot Tallinna Muusikakeskkoolis Laine Leichteri juures ning Tallinna Riiklikus Konservatooriumis Ivo Juuli ja Toomas Velmeti juures. Hiljem täiendas ta end Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia magistrantuuris Peeter Paemurru juhendamisel. Ta on ennast täiendanud ka Moskvas professor Mihhail Homitseri juures ja osalenud professor Martin Osterdagi meistrikursustel.

Tegevus
-------

Aare Tammesalu esineb nii solisti kui ka kammermuusikuna, esitades nii klassikalist repertuaari kui ka nüüdismuusikat. Ta on osalenud peaaegu kõigil Eesti muusikafestivalidel. On esinenud solistina Eestis ja Soomes ning soleerinud Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri, Rahvusooper Estonia Sümfooniaorkestri, Klaaspärlimäng Sinfonietta, Pärnu Linnaorkestri, XXI sajandi orkestri, samuti Kotka Linnaorkestri (Soome), Cathedral Bluff's Symphony Orchestra (Kanada) ning Eesti Rahvusmeeskoori ja Moskva Konservatooriumi segakoori ees. 

Ta kuulub mitmesse kammeransamblisse (Reval Ensemble, Tobiase Keelpillikvartett, Resonabilis) ning teeb koostööd paljude eesti interpreetidega. Aare Tammesalu on olnud Lepo Sumera, Eino Tambergi, Toivo Tulevi, Andres Uibo, Mirjam Tally, Andrus Kallastu, Marianna Liiki, Giovanni Bonato jt heliloojate teoste esmaesitaja.

Aare Tammesalu on osalenud rahvusvahelise mainega festivalidel:

* Itaalias (Emilia Romagna Festival, Autunno Musicale)
* Armeenias (Yerevan Perspectives)
* Kanadas (Exeter Bach Festival)
* Türgis (Bach: before and after)
* Saksamaal (Usedomi Muusikafestival, Brandenburgi Liidumaa kultuurifestival)
* Soomes (Crusell-Viikko)
* Leedus (Gaida)
* Iraanis (Fadjr)
* Moldovas (Zilele Muzicii Noi)
* Kreekas (Around the Piano)
* Maltal (Malta Rahvusvaheline Orelifestival)

Salvestised
-----------

Aare Tammesalu on salvestanud heliplaatidele Artur Kapi, Tõnu Kõrvitsa, Kuldar Singi, Lepo Sumera, Toivo Tulevi, Mirjam Tally jt loomingut.

2010. aastal ilmus koostöös Eresega heliplaat "Tšello ja orel", millel kõlab eesti heliloojate tšellomuusikaka läbi aegade.

2008. aastal tegi Aare Tammesalu muusikalise kujunduse Theodor Lutsu ajaloolise tummfilmi "Noored kotkad" (1927) taasesitusele ja osales Eesti Televisiooni mängufilmi "Pimedad aknad" (režissöör Tõnis Kask) heliriba taastamisel ning muusika uuesti salvestamisel (helilooja Eino Tamberg).

Kontserdikorraldaja
-------------------

Aare Tammesalu on aktiivne kontserdikorraldaja ja pedagoog. Ta on töötanud muusikaprodutsendina Eesti Kontserdis ja Pärnu Filharmoonias. Aastast 1995 on ta Saaremaal toimuva Mustjala festivali ja Kadrioru Lossimuusika kontserdisarja kunstiline juht.

Tunnustus
---------

* 1987 vabariiklikul keelpillimängijate konkursil II preemia
* 2011 Mustjala valla aukodanik
* 2012 Hendrik Krummi nimeline kultuuripreemia
* 2019 Eesti Muusikanõukogu muusikapreemia (missioonitundega kontserdielu rikastaja)
Piirkonna asend Sardiinias
**Baronìe** (sardi keeles *Sa Baronia*) on ajalooline piirkond Itaalias Sardiinia saare kirdeosas Nuoro provintsis.

Piirkonnas on üheksa valda: Galtellì, Irgoli, Loculi, Lodè, Onifai, Orosei, Posada, Siniscola ja Torpè. Baronìe piirneb Gallura, Monteacuto ja Barbagia di Nuoro piirkonnaga.

Peamised keskused on Siniscola ja Orosei.

Sardiinia ajaloolised piirkonnad (*subregioni*) 

Anglona **·** Barbagia di Belvì **·**  Barbagia di Nuoro **·** Barbagia di Ollolai **·** Barbagia di Seùlo **·** Barigadu **·** Baronie **·** Campidano di Cagliari **·** Campidano di Oristano **·** Gallura **·** Goceano **·** Guilcer  **·** Guspinese **·** Iglesiente  **·** Logudoro **·** Mandrolisai **·** Marghine **·** Marmilla **·** Meilogu **·** Monreale **·** Monteacuto **·** Montiferru **·** Nurra **·** Ogliastra **·** Parteòlla **·** Planargia **·** Quirra **·** Romangia **·** Sarcidano **·** Sarrabus-Gerrei **·** Sassarese **·** Sulcis **·** Sulcis-Iglesiente **·** Trexenta
Asend Massachuettsis
Barnstable'i maakonna kohtumaja
**Barnstable'i maakond** (*Barnstable County*) on maakond USA-s Massachusettsi osariigis. Geograafilised koordinaadid on 41°72' N, 70°25' W.

Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Barnstable.

Maakonna pindala on 3382 km², millest 2357 km² moodustab veepindala.

Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 216 902. Aastal 2000 oli elanike arv 222 230.

Naabermaakonnad
---------------

* Plymouthi maakond (loodes)

Ajalugu
-------

Barnstable'i maakond moodustati 1685. aastal.

Teadusasutusi
-------------

Woods Hole'is asub riigi üks juhtivaid okeanograafiaorganisatsioone Woods Hole Oceanographic Institution.

Kaitsealad
----------

* Cape Cod National Seashore
* Mashpee National Wildlife Refuge
* Monomoy National Wildlife Refuge

Välislingid
-----------

* Barnstable'i maakonna koduleht (*inglise keeles*)

|  | Plymouthi maakond | Cape Codi laht | Maine'i laht |  |
| Cape Codi kanal |  | Atlandi ookean |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Lääs |   **Queen Anne'i maakond**   | Ida |

 |
|  |
| Buzzardsi laht | Nantucketi laht | Atlandi ookean |

| * v
* r
Massachusettsi maakonnad |
| --- |
| 
Barnstable **·** Berkshire **·** Bristol **·** Dukes **·** Essex **·** Franklin **·** Hampden **·** Hampshire **·** Middlesex **·** Nantucket **·** Norfolk **·** Plymouth **·** Suffolk **·** Worcester |  |
Derek Stepan 2011. aastal New York Rangersi särgis
**Derek Kenneth Stepan** (sündinud 18. juunil 1990 Hastingsis Minnesotas) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Carolina Hurricanes keskründajana.

Aastatel 2008–2010 mängis ta Wisconsini Ülikooli jäähokimeeskonnas.

2008. aastal valis New York Rangers ta NHL-i *draft* '​is 58. valikuna. 2010. aasta juulis sõlmis ta Rangersiga oma esimese profilepingu. NHL-is debüteeris ta Rangersi meeskonnas 9. oktoobril 2010 mängus Buffalo Sabresi vastu, tehes selles mängus kübaratriki. Ta sai sellega NHL-i ajaloo neljandaks mängijaks, kes on oma debüütmängus kübaratriki teinud. Hooaja 2012–13 alguses toimunud NHL-i tööseisaku ajal mängis ta Soome kõrgliiga klubis KalPa.

2017. aasta juunis siirdus Arizona Coyotesi. 2020. aasta detsembris müüdi tema mängijaõigused Ottawa Senatorsile.

2021. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Carolina Hurricanesiga.

2010. aastal tuli Stepan USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Ta oli 2010. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel turniiri resultatiivseim mängija (4+10). USA jäähokikoondisse on ta kuulunud 2011. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2014. aasta taliolümpiamängudel.

Viited
------

1. ↑  "Ottawa Senators acquire forward Derek Stepan from Arizona". NHL.com. Vaadatud 27.12.2020

Välislingid
-----------

* Profiil NHL.com lehel
* Profiil lehel hockeydb.com

| * v
* r
Carolina Hurricanes |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Frederik Andersen **·** Pjotr Kotšetkov **·** Antti Raanta |
| 
**Kaitsjad**: Brent Burns **·** Jalen Chatfield **·** Dylan Coghlan **·** Calvin de Haan **·** Jake Gardiner **·** Shayne Gostisbehere **·** Brett Pesce **·** Brady Skjei **·** Jaccob Slavin |
| 
**Ründajad**: Sebastian Aho **·** Jesper Fast **·** Seth Jarvis **·** Ondřej Kaše **·** Jesperi Kotkaniemi **·** Jordan Martinook **·** Martin Necas **·** Stefan Noesen **·** Max Pacioretty **·** Jesse Puljujärvi **·** Jordan Staal **·** Paul Stastny **·** Derek Stepan **·** Andrei Svetšnikov **·** Teuvo Teräväinen |
**Apelern** on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Schaumburgi kreisis. Vald asub Deister-Sünteli orus Deisteri, Sünteli ja Bückebergi vahel. Riesbachi oja voolab läbi küla ja suubub Rodenberger Auesse.

Valla pindala on 24,6 km².

31. detsembril 2017 elas seal 2435 inimest.

Peale Apelerni küla kuuluvad valda Gross Hegesdorfi, Kleinhegesdorfi, Lyhreni, Reinsdorfi ja Soldorfi külad.

Apelern kuulub Rodenbergi ühisvalda.

Apelerni on esmamainitud 1162. aastal, kui ehitati kirik. Nimi tähendab umbes "õunapuudel" ja Münchhaueni mõisa pargis on tänapäevani õunapuud. Saksi ajal (umbes 8. ja 9. sajandil) oli Apelernis kultuspaik ja kohus. 12. sajandi lõpus oli kirik Buckigau peakirik.

Sarnaselt paljude küladega Saksamaal ja mujal on selle ajalugu tihedalt seotud kohaliku aadli ajalooga. Viimase 300–400 aasta jooksul on Münchhauseni ja Hammersteini aadlipered külale oma märgi jätnud.

Külastamist väärt hooned külas on

* kahelööviline kirik, mis ehitati 1162. aasta paiku;
* Schloss Münchhausen (1561), kus elas kirjanik ja luuletaja Börries von Münchhausen;
* Schloss Hammerstein (1590).

Viited
------

1. ↑  Register of German municipalities (4th quarter 2022), vaadatud 12.02.2023.

Välislingid
-----------

 Apelerni vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

Schaumburgi kreisi vallad

* Ahnsen
* Apelern
* Auetal
* Auhagen
* Bad Eilsen
* Bad Nenndorf
* Beckedorf
* Buchholz
* Bückeburg
* Hagenburg
* Haste
* Heeßen
* Helpsen
* Hespe
* Heuerßen
* Hohnhorst
* Hülsede
* Lauenau
* Lauenhagen
* Lindhorst
* Lüdersfeld
* Luhden
* Meerbeck
* Messenkamp
* Niedernwöhren
* Nienstädt
* Nordsehl
* Obernkirchen
* Pohle
* Pollhagen
* Rinteln
* Rodenberg
* Sachsenhagen
* Seggebruch
* Stadthagen
* Suthfeld
* Wiedensahl
* Wölpinghausen
Välisvaade edelast
Läänefassaad
Interjöör
**Brugge Püha Jakobi kirik** (hollandi keeles *Sint-Jakobskerk*) on 13. sajandil alustatud ja 15. sajandil laiendatud katoliku kirik Brugges Belgias. Kiriku vaatamisväärsuseks on rikkalik kogu kunstiteoseid

Ajaloost
--------

Esimene ehitis püstitati 1240. aastal, see oli mõõtmetelt pigem kabel. Ehitist laiendati kiriku patrooni Burgundia hertsogi ja Brugge gildide annetuste toel märgatavalt aastail 1459–1512, et see vastaks Brugge kasvavale jõukusele. Kirik on sellest perioodist säilitanud oma väliskuju ja kolmelöövilise kodakiriku ruumiplaani. Põhjapoolsesse külglöövi ehitati mitu külgkabelit ja puidust koorivõlv. Algsest 13. sajandi kirikust on säilinud ainult transept.

Kirik kannatas pildirüüste ajal 1580. aastal, osa kunsti hävis selles. 17. sajandi lõpul ja 18. sajandi alguses ehitati kiriku interjöör ümber barokkstiilis. 17. sajandi viimasel kümnendil lisati kirikule veel mõned külgkabelid ning ehitati lõuna- ja põhjasissepääsude portaalid. Kooriaknad müüriti kinni ja teravkaartele anti segmentkaarne kuju. 17.-18. sajandi vahetusest pärineb ka kiriku mööbel ja mõned maalid. 19. sajandil lisati uusgooti vorme sakramendimajale ja põhjalöövi koorile. Lääneportaal taastati algses varagooti stiilis ja 1910–1911 restaureeriti põhjapoolne transeptiharu.

Sisustus
--------

Kirikus on rohkelt kunstiteoseid: kolme stseeniga tahvelmaal "Püha Lucia legend", mille järgi on saanud hüüdnime anonüümne Lucia legendi meister. Peaaltaril on "Kuningate kummardamine" ja kolmteist stseeni Jeesuse ja püha Jakobus vanema elust, Ferry de Grosi kabelis on tema aastast 1544 pärinev hauamonument ja Luca della Robbia kõrgreljeef "Madonna ja laps" ümmarguses raamis, 15. sajandi skulptuurigrupp püha Jakobus vanemast koos palveränduritega, üks barokktribüün 1629. aastast ja rikkalikes vormides barokk-kantsel.

Pildid
------

* Püha Lucia legendPüha Lucia legend
* Vasest hauaplaat, 1461Vasest hauaplaat, 1461
* SakramendimajaSakramendimaja
* Jakobus vanem koos palveränduritegaJakobus vanem koos palveränduritega
* Ferry de Grosi hauakabelFerry de Grosi hauakabel
* Luca della Robbia MadonnaLuca della Robbia Madonna
* Pieter Pourbus vanema maalitud epitaaf, 1578Pieter Pourbus vanema maalitud epitaaf, 1578
* Barokk-kantselBarokk-kantsel

Viited
------

1. ↑  History of the St. Jacob's Church. - travelguide.de
**Kriteerium** oli eestikeelne kultuuriajakiri, mis ilmus veebiajakirjana. See vahendas peamiselt välismaist filosoofiat ja kultuuri ning edastas välismaiseid kultuuriuudiseid. Kriteerium ilmus alates veebruarist 2006 üks artikkel nädalas. Ajakirja toimetas Peeter Helme. 

"Kriteeriumi väljaandjate eesmärgiks ongi vahendada Eestisse selliseid Euroopa kirjanduse ja mõtteloo suundi, mis pole tõlkijate eelistuste või valitsevate vaimsete hoiakute tõttu meil seni suure tähelepanu osaliseks saanud ning mis tegelevad vertikaalse, üleva ja ülendava otsimisega. Kas ka leidmisega, jäägu juba iga lugeja otsustada ..." (Peeter Helme)

2009. aasta aprilli seisuga oli avaldatud Toomas Abilise, Björn Clemensi, Iwan Durreri, Hanna Hauru, Claus Heimese, Peeter Helme, Kristel Kaljundi, Igor Kotjuhi, Anne Lange, Paavo Matsini, Jonah F. Mitchelli, Mika Puumalaise, Raivo Joosep Raave, Tanel Randeri, Aarne Rubeni, Martin Schwarzi, Johannes Schülleri, Anton Hansen Tammsaare, Indrek Vaino, Maarja Vaino ja Toomas Verrevi tekste. Intervjueeritud on Boriss Baljasnõid, Jan Kausi ja Andres Langemetsa.

Vaata ka
--------

* Eesti kultuuriajakirjade loend

Välislingid
-----------

* Kriteeriumi koduleht (ei tööta)
* Arhiveeritud ajakirjanumbreid
* Avatud on kultuurikiri Kriteerium, Terve Mõistuse Sündikaat, 23. veebruar 2006.
* Antenn: Uus mõtteloo ja kirjanduse vahendaja, Eesti Ekspress, Areen. 1. märts 2006.
* Peeter Helme tutvustab kultuuri, Eesti Päevaleht, 12. august 2006
**"Must kanal"** (saksa keeles "Der schwarze Kanal") oli Saksa DV televisiooni Deutscher Fernsehfunk iganädalane poliitikasaade aastatel 1960–1989. Saates esitati lõike Lääne-Saksamaa telekanalite saadetest, millele saatejuht Karl-Eduard von Schnitzler lisas oma tõsiusklik-kommunistlikust vaatepunktist lähtuvad kommentaarid. Schnitzleri esinemisi on iseloomustatud kui "poleemilis-agressiivseid vihatiraade". Schnitzler toetas jäägitult Saksa DV sise- ja välispoliitikat. 1989. aastal iseloomustas ta Tiananmeni väljaku meeleavaldajaid Hiinas kui "kontrrevolutsioonilisi mõrtsukaid". "Mustast kanalist" sai üks Saksa DV massimeedia ja režiimi alatuse sümboleid.

Esimene saade jõudis eetrisse 21. märtsil 1960. Nimi "Must kanal" oli ka sõnademäng – saksa keeles on kanalisatsioonitoru torumeeste slängis "must kanal". Algselt oli saate ülesehitus ja nimi vastuseks Lääne-Saksamaal aastatel 1958–1960 eetris olnud Thilo Kochi saatele "Punane vaatepunkt" ("Die rote Optik"), kus analüüsiti SDV telesaateid. Kuigi saade oli peamiselt mõeldud SDV vaatajatele, siis (vähemalt algaastatel) loodeti ka, et need läänesakslased, kes said DFF-i vastu võtta, seda vaatavad.

Saadet vaadati rohkem Saksa DV nendes piirkondades, kus Lääne-Saksamaa televisioonisaateid ei olnud tehniliselt võimalik vastu võtta. Nendeks olid SDV kirde- ja kaguosa ekstreemumid – Rostocki ringkonna idaosa ja suur osa Neubrandenburgi ringkonnast, aga ka Dresdeni ringkond ja Cottbusi ringkonna lõunaosa Poola piiri lähedal. Neid piirkondi nimetati naljatades "teadmatute oruks" (saksa keeles "Tal der Ahnungslosen"). Naljatati ka, et Lääne-Saksa telekanali ARD nimetus tähendas "välja arvatud Rügenis ja Dresdenis" ("**A**ußer **R**ügen und **D**resden). Kui rahvusvaheliste kanalite nagu BBC ja RIASi signaale sai summutada, siis Lääne-Saksa televisiooni summutamine oleks tekitanud diplomaatilisi ja tehnilisi probleeme, kuna seda oleks olnud võimatu teha ilma, et see mõjutaks vastuvõttu Lääne-Saksamaal ja Lääne-Berliinis.

Seega nägi DFF lahendusena ARD ja ZDFi saadete lindistamist ning nende kujutamist teisest, kommunistlikust vaatepunktist koos kommentaaridega.

20-minutilist saadet näidati tavaliselt esmaspäevaõhtuti kell 21.30, enne või pärast filmi või mõnda populaarset saadet, lootuses, et vaatajad, kas asuvad varakult filmi vaatama, seda näevad. Viimane saade jõudis eetrisse 30. oktoobril 1989.

Vaata ka
--------

* Berliini müür
* Raudne eesriie

Viited
------

1. ↑  Karl-Eduard von Schnitzler Das Ende vom schwarzen Kanal[*alaline kõdulink*] Der Tagesspiegel, 28.10.2014 (vaadatud 26.03.2019)
2. ↑  "Niederschlagung der Protestbewegung auf dem Platz des Himmlischen Friedens in Peking 1989". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. juuni 2011. Vaadatud 28. mail 2019.
**Edward V** (2. november 1470, Westminster – teadmata) oli Yorkide soost Inglismaa kuningas ja Iirimaa lord (9. aprillist 25. juunini 1483); sünnist saadik Walesi prints ja Chesteri krahv.

Edward päris trooni pärast isa, kuningas Edward IV surma 9. aprillil 1483, kui Edward V oli 12-aastane. Tema eest valitses ning tema ja ta venna Richardi eest hoolitses nende onu Gloucesteri hertsog Richard, kes 25. juunil 1483 neilt trooni võttis.

Pärast võimu üleandmist suleti Edward V ja tema vend Londoni Towerisse. Hiljem neid enam ei nähtud. Nende saatuse kohta liigub rohkesti legende. Väidetavalt leiti 1674. aasta ümberehituste käigus Towerist kahe lapse skeletid. Kuigi nende kindlat kuuluvust noorele kuningale ja tema vennale pole kindlaks tehtud, on need maetud Westminsteri kloostrikirikusse.

Valitsejatiitel: *By the Grace of God, King of England and France and Lord of Ireland* (*Dei Gracia Rex Anglie et Francie Dominus Hibernie*).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Edward IV** | **Inglismaa kuningas**1483–1483 | Järgnev**Richard III** |
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Poks |
| Uus-Meremaa esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Esimene koht | 1928 | kergekeskkaal |

**Edward Morgan** (5. aprill 1906 London – 22. november 1952 Wellington) oli Uus-Meremaa poksija. Ta sündis Inglismaal ning oli 1-aastane, kui ta vanemad kolisid Uus-Meremaale.

Morgan võitis kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.

Morgan poksis septembrist 1929 kuni oktoobrini 1934 elukutselisena ning pidas kokku 24 kohtumist, millest võitis 11 (neist 5 nokaudiga) ja kaotas 11 (neist 7 nokaudiga) kohtumist ning 2 kohtumist jäi viiki.

Morgan on tegutsenud hiljem ka poksikohtunikuna. Ta töötas hiljem torulukksepana ning oli ka vastava ettevõtte omanik. Ta suri kopsuvähki, mis arvatavasti oli põhjustatud torutööde juures kasutatava plii aurude sissehingamisest.

Viited
------

1. ↑  Edward Morgani elulugu. Inglise keeles
2. ↑  9. suveolümpiamängude poksivõistlus. Amsterdam 1928. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Edward Morgan saidil BoxRec
* Edward Morgan saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
Mürgistus
**Mürgistus** ehk **mürgitus** on mürgistumine ja mürgistatud-olek, mis on mürgi toimel tekkinud haiguslik seisund.

Mürgistuse teke
---------------

Mürgistus tekib siis, kui inimesed joovad, söövad, hingavad, süstivad või puutuvad piisavalt ohtlikku ainet (mürki), mis võib põhjustada haigust või surma. Mõned mürgid võivad väga väikestes kogustes põhjustada haigusi või vigastusi. Haigus võib pärast mürgiga kokkupuudet tekkida väga kiiresti või pikaajalise kokkupuute korral võib see areneda mitme aasta jooksul.

Mürgised ained
--------------

Mürgine aine on kõik, mis võib avaldada kahjulikku bioloogilist mõju. See võib olla keemiline, füüsikaline või bioloogiline. Näiteks võivad toksilisteks aineteks olla:

* Keemiline (näiteks tsüaniid)
* Füüsikalised (näiteks kiirgus)
* Bioloogiline (näiteks mao mürk)

Mürgistuse sümptom
------------------

Mürgistuse sümptomid sõltuvad mürgi tüübist ja sissevõetud kogusest, kuid üldised tähelepanu pööravad asjad:

* oksendamine
* kõhuvalu
* segadus
* ebakorrapärased südamelöögid ja hingamine ebaloomulik
* tasakaalu- ja nägemishäired
* krambid , teadvusekadu

Sagedasemad mürgistuste põhjused inimestel on alkohol, metanool, uimastid, ravimite üledoos, kemikaalid, vingugaas ehk süsinikoksiid CO (vingumürgistus). Mürgistusi võivad põhjustada ka riknenud toit (toidumürgistus), putukahammustused (sh mesilaste ja herilased ning skorpionite 'nõelamine'), mürkmadude hammustused, mürgised seened, mürktaimed jm.

Mürgistus võib kulgeda ägeda või kroonilise haiguspildiga.

Mürgistuse ennetamine ja ravi
-----------------------------

Mürgistuse kahtluse või ka tegeliku mürgistuse korral tuleks kannatanul ja/või tema lähedastel (ka saatjatel), helistada võimaluse korral kas mürgistusteabekeskusesse, hädaabinumbrile 112 (Euroopa hädaabinumber) ja kutsuda kiirabi või pöörduda erakorralise meditsiini osakonda.

Mürgistuste ravis kasutatakse detoksikatsiooni meetodeid ja sümptomaatilist ravi. Mõne mürgistuse puhul saab kasutada antidootravi ehk vastumürgi manustamist. Vastumürgid on olemas siiski vaid piiratud hulgale mürkidele. Näiteks metanoolimürgistuse puhul kasutatakse antidoodina etanooli, et takistada metanooli lagundamist maksas.

Kemikaalidega töötavatele inimestele on mürgistuse vältimiseks kehtestatud ohtlike kemikaalide lubatud piirnormid, mis kaheksatunnise tööpäeva (40-tunnise töönädala) jooksul töötajale mõjudes ei põhjusta tervisekahjustust.

Vaata ka
--------

* Mürk
* Toksikoloogia
* aktiivsüsi
* hüperitsism
* hüpervitaminoos
* ravimimürgistus
* rästikuhammustuse mürgistus
* Mürgistused väikelastel

Viited
------

1. ↑  (Eesti Keele Sihtasutus) (2018). "ÕS".
2. ↑  (Eesti Keele Sihtasutus) (2009). "EKKS".
3. ↑  Kadri Tamme. Sagedamini esinevad mürgistused: esmane käsitlus, spetsiifiline ravi.; TÜ Kliinikum.ee

Välislingid
-----------

* Mürgistusteabekeskus