recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**"Ära valeta!"** on Sven Varkeli sooloalbum, mis ilmus 2007. aastal.

Albumil on kümme lugu, mis on kättesaadavad vaid interneti teel ehk tasuta allalaaditavad Varkeli kodulehelt. Album on Varkeli produtseeritud, samuti laulab ning mängib enamikku pille ta ise. Stiiliks on klassikaline *heavy metal*, Varkel ise nimetab ma albumit mõtteliseks jätkuks Gunnar Grapsi 1988. aasta plaadile "Põlemine". Lugude teemadeks on ühiskonnakriitika, loodusjõud ja võitlus ebaõiglusega, mis kõik on Varkelile endale südamelähedased. Albumi pealkiri tuleneb otsesest kriitikast poliitikute valetamise ja vassimise suhtes ning albumi pealkiri on see, mida Varkel soovitab neile nende jutu peale kartmatult öelda.

Lood
----

1. Võitjad
2. Väikesed valed
3. Raju
4. Päike
5. Õigus surra
6. Napilt mööda
7. Armutu aeg
8. Vabaduse võimalikkus
9. Ka sinu jaoks on kuskil kuul
10. Meie maa

Kaastegijad
-----------

Ehkki Varkel mängib enamikku pillidest ise, on tema kaastöölisteks plaadil ka Marko Atso (trummid), Mart Veski (basskitarr), Pille Rand (külalisvokalist), Roland Koskinen, Tarvo Valm ja Martti Nõu (viimaselt kolmelt koos Varkeliga kitarrisoolod).

Välislingid
-----------

* Album Sven Varkeli kodulehel
* Ära valeta estonianmetal.com-is
See artikkel See artikkel räägib Zilaiskalnsi valla külast.  Kaive valla küla kohta vaata artiklit Zilaiskalns (Kaive vald).  

---

**Zilaiskalns** on küla (*lielciems*) Lätis Valmiera piirkonnas. Zilaiskalns on Zilaiskalnsi valla keskus. 

Zilaiskalns asub merepinnast 70 meetri kõrgusel. Seal on raamatukogu. Külas on Zilaiskalnsi bussipeatus.

Asula asub 10 km kaugusel Valmiera raudteejaamast. Küla lähistel asub 126,6 meetri kõrgune (suhteline kõrgus 66,6 meetrit) Zilaiskalnsi mägi, mille järgi küla on nime saanud. Mägi on oma olemuselt voor, millel asub lätlaste muinasasula. On oletatud, et tegemist on Beverini linnusega, kus elas latgalite vanem Talibald. Paik on arheoloogilise mälestisena muinsuskaitse all. Seal asub ka endine liiva- ja kruusakarjäär, kuhu tänapäeval on rajatud krossirada.

Zilaiskalns tekkis XX sajandi keskel turbalõikajate asulana Mujāni küla aladele. Aastal 1961 sai asula alevi õigused. Aastal 1990 sai alevist taas küla. Enne aastat 2009 asus Zilaiskalns Valmiera rajooinis, aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda.

Aastal 2009 oli asulas 874 elanikku. Aastal 2016 oli elanikke 729, aastail 2020 ja 2021 aga 757.

Viited
------

1. ↑  PMLP-2021-Iedzīvotāju-statistika
2. ↑
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  www.historia.lv: Macību pētijums 2015[*alaline kõdulink*]
5. ↑
Desert Eagle Mark XIX
Teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Desert Eagle (täpsustus).

---

**Desert Eagle** (otsetõlge inglise keelest 'kõrbekotkas') on suurima kaliibriga iselaadiv püstol. 
K
Desert Eagle'i töötas aastatel 1979–1982 välja Ameerika Ühendriikide ettevõte Magnum Research (MRI). Relva parendas ja kuni 1995. aastani tootis Iisraeli firma Israel Military Industries (IMI). 

1995. aastal andis MRI litsentsi Maine'i osariigis Saco linnas asuvale ettevõttele Saco Defense. 1998. aastal viidi tootmine tagasi IMI kätte, mille käsitulirelvade haru hakkas hiljem kandma nime Israel Weapon Industries (IWI). 

2009. aastast on Desert Eagle'i tootmine taas USA-s, Minnesota osariigi Pillageri linnas asuvas MRI tehases. 2010. aastal omandas Magnum Researchi ettevõte Kahr Arms.

Magnum Research on mitmeid variante relvast Jericho 941 turustanud nimede Baby Eagle (*kotkabeebi*) ja Desert Eagle Pistol (*kõrbekotkas püstol*) all, kuid kuigi 941-l on sarnaseid visuaalseid omadusi, pole relvad omavahel seotud.

Viited
------

1. ↑  "Gun Review: Magnum Research IWI Desert Eagle Mark XIX .50AE". 2012. Originaali arhiivikoopia seisuga 27. oktoober 2012. Vaadatud 28. jaanuar 2013.
Lademe stratotüüp asub Jaagarahu karjääris
**Jaagarahu lade** on siluri ladestu Wenlocki ladestiku regionaalne kronostratigraafiline üksus (lade). Jaagarahu lademe all lamab Jaani lade ja temal lasub Eestis Rootsiküla lade, Leedu aladel aga Gėluva lade.

Ladet hakkas esimesena eristama Artur Luha aastal 1946. Enne seda kasutas ta lademe kivimite kohta nimetust Muhu-Kurevere lade. Lademe stratotüüp asub Jaagarahu murdudes ja Jaagarahu puuraugus, täiendav stratotüüp on pärit Kuressaare (Kingissepa) G1 puuraugust. Lade on saanud nime Jaagarahu sadama järgi. Üleilmses standardis vastab sellele alumises osas Sheinwoodi lade, ülemises osas aga Homeri lade.

Lademe vanus on 427...424,6 miljonit aastat. Litostratigraafiliselt vastavad sellele Muhu kihistu, milles on eristatud Kesselaiu, Maasi ja Tagavere kihid, Jaagarahu kihistu, milles on eristatud Pangamäe ja Vilsandi kihid, ning Sõrve kihistu. Samuti kuuluvad sellesse Rīga kihistu Jugla kihid. Ka loevad osad autorid sellesse kuuluvaks Jamaja kihistut ja Riksu kihistut.

Leedu idaosas eristatakse selles Jočionysi kihistut ja Paprieniai kihistut, millel lasuvad Birštonase kihistu ja Verknė kihistu. Leedu lääneosas eristatakse selles Ragainė kihistut, seal ja maa keskosas ühendatakse Jaani ja Jaagarahu lademed Leedus ühiseks Jaani-Jaagarahu lademeks.

Lademe paksus Eestis on 32 kuni 139 m.

Lademe avamusala on vöönd Põhja-Saaremaalt läbi Muhu Varbla lähisteni. Nagu siluri lademetele Eestis omane, ei ole selle kivimid devonis esinenud kulutuse tõttu esindatud Ida- ega Kagu-Eestis.

Lade paljandub näiteks Üügu pangal, Vilsandil, Vaika saartel ja Kesselaiul.

Lademe kivimkoosseisus on palju dolo- ja lubjakivi. Sõrve poolsaarel on sügavamates kihtides ka merglit.

Viited
------

1. 1 2 3 4  EE 12. köide, 2003: 165.
2. ↑  LIETUVOS SILŪRO, ORDOVIKO, KAMBRO, EDIAKARO SISTEMŲ STRATIGRAFINĖ KLASIFIKACIJA, 2015, lk 13.
3. ↑  Stratigraafia terminoloogia
4. ↑  Jaagarahu Stage H. Heinsalu & V. Viira: Raukas, A. Teedumäe, A. (eds). 1997. Geology and Mineral Resources of Estonia. Estonian Academy Publishers, Tallinn. ISBN 9985-50-185-3.
5. ↑  LIETUVOS SILŪRO, ORDOVIKO, KAMBRO, EDIAKARO SISTEMŲ STRATIGRAFINĖ KLASIFIKACIJA, 2015, lk 19-20.
6. ↑  LIETUVOS SILŪRO, ORDOVIKO, KAMBRO, EDIAKARO SISTEMŲ STRATIGRAFINĖ KLASIFIKACIJA, 2015, lk 7.
7. ↑  Suuroja, K. 1997. Eesti aluspõhja geoloogiline kaart mõõtkavas 1:400 000. Seletuskiri.
8. ↑   (vaadatud 16.02.2013)

Siluri regionaalsed lademed Eestis

Juuru **·** 
Raikküla **·** 
Adavere **·** 
Jaani **·** 
Jaagarahu **·** 
Rootsiküla **·** 
Paadla **·** 
Kuressaare **·** 
Kaugatuma **·** 
Ohessaare  

vanemad lademed  nooremad lademed
**Bujar Faik Nishani** (sünninimi **Bujar Faik Mehmeti**; 29. september 1966 Durrës – 28. mai 2022 Saksamaa) oli Albaania poliitik, kes oli 24. juulist 2012 kuni 24. juulini 2017 Albaania president.

Nishani omandas kõrghariduse Skënderbej sõjaväeakadeemias, mille lõpetas 1988. aastal. Lisaks on ta 2004. aastal lõpetanud Tirana Ülikooli õigusteaduskonna ja kaitsnud 2005. aastal sama ülikooli juures magistrikraadi Euroopa uuringute alal.

Alates 1991. aastast oli ta Albaania Demokraatliku Partei liige. 2005. aastal valiti ta esimest korda parlamendi liikmeks. Nishani on kuulunud mitmel korral Albaania valitsusse, olles aastatel 2007–2009 ja 2011–2012 siseminister ning aastatel 2009–2011 justiitsminister.

11. juunil 2012 toimunud presidendivalimistel Albaania parlamendis valiti Nishani 73 poolthäälega riigi uueks presidendiks. Sama aasta 12. juunil astus ta justiitsministri ametist tagasi ja vannutati 24. juulil ametisse Albaania presidendina.

Välislingid
-----------

* Bujar Nishani elulugu Albaania presidendi ametlikul veebilehel *(inglise keeles, vaadatud 09.10.2012)*

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Bamir Topi** | **Albaania president**2012–2017 | Järgnev**Ilir Meta** |
**Tähelepanumajandus** on kommunikatsiooniliste protsesside seletamisel kasutatav kontseptsioon, milles kasutatakse majandusteadusele omaseid mudeleid ning defitsiitse kauba tähenduses vaadeldakse tähelepanu. Informatsiooniliste teenuste hinna alanemise olukorras muutub oluliseks tähelepanu – olles ühteaegu defitsiitne ressurss, oodatud kasum, majanduslik kapital ja sotsiaalne valuuta. 

Esimeseks tähelepanumajanduse seletajaks peetakse Nobeli majandusauhinna 1978. aasta laureaati Herbert Simonit.

Tähelepanumajanduse üks populariseerija, ajakirjanik Michael Goldhaber on valdkonna psüühilist tagamaad seletanud lausega: *"Rahuldus saabub, kui annad informatsiooni, mitte saad seda."*

Viited
------

1. ↑  Simon, H.A. (1971) ‘Designing Organizations for an Information-rich World’, pp. 37–52 in M. Greenberger (ed.) Computers, Communication, and the Public Interest. Baltimore, MD: Johns Hopkins Press.
2. ↑  Michael Goldhaber (7. aprill 1997). "The Attenttion Economy and the Net". *First Monday*. Vaadatud 3. juunil 2019.[*alaline kõdulink*]
**Mihkel Sistok** (sündinud 12. juunil 1936 Kalvi vallas Virumaal) on eesti koolijuht ning endine Eesti NSV partei- ja riigitegelane.

1955. aastal lõpetas ta Rakvere Pedagoogilise Kooli. 1962. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna.

1955. aastast töötas ta Rakvere rajooni Karitsa 7-klassilise kooli õpetajana, hiljem oli selle kooli direktor. 1963. aastast oli ta Rakvere Kolhoosi- ja Sovhoositootmise Valitsuse parteikomitee instruktor, hiljem EKP Rakvere Rajoonikomitee propaganda- ja agitatsiooniosakonna instruktor, seejärel sama osakonna juhataja. 1973. aastast EKP Rakvere Rajoonikomitee sekretär, seejärel teine sekretär. 1970. aastatel oli ta ka Rakvere rajooni rahvaülikoolide nõukogu esimees. 

Aastatel 1979–1987 oli ta Rakvere rajooni RSN Täitevkomitee esimees. Aastatel 1980–1985 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu X koosseisu saadik. 1987. aastast oli ta Vinni Sovhoostehnikumi, 1991–2001 Mõdriku Põllumajandustehnikumi direktor.

Ta on olnud ka Lääne-Virumaa Pensionäride Liidu esimees.

Tunnustus
---------

* 1977 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane

Viited
------

1. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu X koosseis. Biograafiline lühiteatmik. Tallinn: Eesti Raamat 1981
|  |
| --- |
|  |
|  |
| Kuld | 2008 | jäähoki |
| Kuld | 2009 | jäähoki |
| Kuld | 2012 | jäähoki |
| Hõbe | 2010 | jäähoki |
| Pronks | 2007 | jäähoki |

**Ilja Vladimirovitš Nikulin** (vene keeles Илья Владимирович Никулин; sündinud 12. märtsil 1982 Moskvas) on Venemaa jäähokimängija, kaitsja.

Nikulin alustas Moskva Dinamos karjääri 2000. aastal. Samal aastal valiti ta NHL-i *draft* '​is Atlanta Thrashersi poolt 31. valikuna, kuid Põhja-Ameerikas pole ta oma karjääri jooksul kunagi mänginud.

Aastatel 2005–2015 mängis ta kümme hooaega Kaasani AK Barsis. Seejärel naasis ta Moskva Dinamo.

Dünamoga tuli ta Venemaa meistriks hooajal 2004–05 ja Barsiga hooajal 2005–06. Hooaegadel 2008–09 ja 2009–10 võitis ta Barsiga Gagarini karika. Hooajal 2009–10 valiti ta lisaks väljalangemismängude väärtuslikumaks mängijaks. Hooaegadel 2008–09 ja 2012–13 on ta valitud KHL-i hooaja sümboolsesse koosseisu. KHL-i tähtede mängule on ta valitud kokku seitsmel korral.

Venemaa jäähokikoondise koosseisus on ta osalenud kaheksatel maailmameistrivõistlustel ning tulnud kolmel korral maailmameistriks. Lisaks kuulus ta Venemaa meeskonda 2010. ja 2014. aasta taliolümpiamängudel.

Viited
------

1. ↑  Ilya Nikulin. eliteprospects.com. Vaadatud 15.9.2018

Välislingid
-----------

* Ilja Nikulin KHL.ru lehel
* Ilja Nikulin hockeydb.com lehel
Ilja Novikov (2021)
**Ilja Sergejevitš Novikov** (vene keeles Илья Сергеевич Новиков; sündinud 11. veebruaril 1982 Moskvas) on vene advokaat.

Ta on lõpetanud kiitusega Venemaa Õigusemõistmise Akadeemia. 2005. aastast töötab samas (nüüd on see Venemaa Riiklik Õigusemõistmise Ülikool) õppejõuna kohtunike täiend- ja ümberõppe teaduskonnas. Aastatel 2011–2013 oli õigusbüroo Gontšarova, Novikov i Partnjorõ vanempartner ja 2013. aastast konsultatsiooniettevõtte Tenzor Consulting Group partner. 

Novikovil on advokaadilitsents. Ta on olnud kohtus Ukraina sõjaväelase Nadija Savtšenko (2014–2016), Moldova poliitiku ja ärimehe Veaceslav Platoni (2016–2017), Kertši väina intsidendis osalenud Ukraina mereväe kaatri Berdansk kapten Roman Mokrjaki (2018. aastast) ja augustis 2019 Moskva protestiaktsioonides osalenud üliõpilase ja juutuuberi Jegor Žukovi kaitsja. Savtšenko kaitsmisel töötas ta koos advokaat Mark Feiginiga. 

Ta on mänginud televisioonis mälumängu "Mis? Kus? Millal?". Võitis 2014. aastal telemängu aasta peaauhinna Briljantöökull. Kahel korral võitis Kristallöökulli (2004, 2014). Selle mälumängu sportlikus versioonis on ta tulnud võistkonna koosseisus maailmameistriks (2014) ja Venemaa meistriks (2002, 2013, 2014).

Novikov oli abielus Anastassija Šutovaga. Nende abielu sõlmiti aatomijäämurdjal 50 Let Pobedõ kruiisil põhjapoolusele. Abielu lahutati 2015. aastal.

Välislingid
-----------

 Ilja Novikov – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Tuhala** on küla Harju maakonna Kose vallas.

Küla on eelkõige tuntud seal paikneva Tuhala karstiala poolest. Tuhala nõiakaev jääb aga naaberküla Kata territooriumile. Kata külas asuvad ka Tuhala kirik ja Tuhala kalmistu.

Külas asus Tuhala mõisa keskus. Tuhala mõisa park on võetud kaitse alla.

Tuhalast voolavad läbi Pirita ja Tuhala jõgi. Tuhala jõele on paisutatud ka Tuhala paisjärv. Pirita jõe ääres paiknevad Tuhala luht ja Otiveski luht. Osaliselt ulatub küla territooriumile Nabala-Tuhala looduskaitseala.

Küla läbivad Vaida–Urge tee ja Kurna–Tuhala tee.

Tuhalas on sündinud baltisaksa päritolu kartograaf ja poliitik Ludwig August Mellin (1754–1835). Seal tegutses ka külapiltnik Artur Puurand (1901–1976). Jaan Jensen (1904–1967) on maalinud Tuhala loodusvaateid.

Kultuurimälestistest asub külas asulakoht.

Vaata ka
--------

* Tuhala kool (1639–1768)
* Tuhala maastikukaitseala
* Tuhala vald

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  18058 Asulakoht kultuurimälestiste riiklikus registris

Kose valla lippKose valla lipp
Kose valla asulad

**Alevikud:** Ardu | Habaja | Kose | Kose-Uuemõisa | Ravila   

**Külad:** Aela | Ahisilla | Alansi | Harmi | Kadja | Kanavere | Kantküla | Karla | Kata | Katsina | Kirivalla | Kiruvere | Kolu | Krei | Kuivajõe | Kukepala | Kõrvenurga | Kõue | Laane | Leistu | Liiva | Lutsu | Lööra | Marguse | Nutu | Nõmbra | Nõmmeri | Nõrava | Ojasoo | Oru | Pala | Palvere | Paunaste | Paunküla | Puusepa | Rava | Raveliku | Riidamäe | Rõõsa | Saarnakõrve | Sae | Saula | Silmsi | Sõmeru | Sääsküla | Tade | Tammiku | Triigi | Tuhala | Uueveski | Vahetüki | Vanamõisa | Vardja | Vilama | Virla | Viskla | Võlle | Äksi
**Tuhalaane Jumalaema Uinumise kirik** on Eesti Apostlik-Õigeusu Kirikule kuuluv kirik Tuhalaane külas Viljandi maakonnas Mulgi vallas.

Koguduse asutamisest 1850. aastal kuni 1852. aastani peeti teenistusi Tuhalaane mõisa territooriumil, mõisalt selleks tarbeks renditud majakeses. 21. juunil 1852 põles maja teadmata põhjusel maha. Tuhalaanest uut teenistusteks sobivat ruumi ei leitud ja kuni 1. oktoobrini 1853 peeti Tuhalaane koguduse jumalateenistusi Viljandi kirikus.

1. novembrist 1859 peeti jumalateenistusi jälle Tuhalaanes. Kohalik rahvas kogus kiriku ehitamise heaks 583 rubla, muretseti kiriku ehitamise luba. 1859. aasta 1. augustil pandi Tuhalaane kirikule nurgakivi.

Kirikuhoone ehitati aastatel 1870–1873 Riia arhitekt Heinrich Scheeli tüüpprojekti järgi. Põllukivist, killustikuga viimistletud hoone matkib Bütsantsi stiili. Selle keskosa on kaetud krohviga, katust ja kaheksatahuliste kuplite kumeraid kiivreid katab värvitud plekk. Kiriku ja kõrvalhoonete ehitus maksis 785 rubla. Esimene jumalateenistus peeti kirikus 1. septembril 1873.

1888. aastal ehitati kiriku lääneviilule juurde puidust kellatorn. Tuhalaane kirikus asus Vladimiri Jumalaema ikoon, mille kinkis keisrinna Maria.

20. juulil 1950 süttis kirikuhoone pikselöögist põlema ja seisab tänini varemetes. 1952. aastal kogudus likvideeriti[*viide?*].

2008. aastal taasasutati kogudus Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku kogudusena ning on sealtpeale korraldanud kiriku taastamiseks heategevuskontserte.

Viited
------

1. 1 2 3  Tuhalaane Jumalaema Uinumise kogudus EAÕK kodulehel (vaadatud 6. märtsil 2017)
2. 1 2 3  Jooni Tuhalaane kihelkonna elust – Postimees (1886-1944), nr 207, 4. august 1925
3. ↑  "Kirik"[*alaline kõdulink*] Tuhalaane küla kodulehel (vaadatud 10. märtsil 2013)

Välislingid
-----------

* Tuhalaane Jumalaema Uinumise kirik kultuurimälestiste riiklikus registris
**Christopher Ashton Kutcher** (sündinud 7. veebruaril 1978) on Ameerika Ühendriikide näitleja ja endine modell.

Karjäär
-------

Ta mängis Michael Kelsot telesarjas "Kuumad seitsmekümnendad" ja Jesse Montgomeryt filmis "Kutt, kus mu auto on?", samuti tuntakse teda filmist "Liblikaefekt".

Kutcher on armastatud teismeliste seas, aga täiskasvanud teda ei hinda[*viide?*]. Aastatel 2003–2011 nimetati Kutcher Teismeliste valiku auhinna kandidaadiks 16 korda 11 kategoorias ja võitis 12 korda 8 kategoorias. Laste valiku auhinna kandidaadiks nimetati ta aastatel 2004–202007 5 korda 4 kategoorias ja võitis neist ühe: 2004 meestelenäitleja kategoorias osa eest sarjades "Kuumad seitsmekümnendad" ja "Punk'd".

2003 nimetati Kutcher halvimate filmide auhinna Kuldne Vaarikas kandidaadiks ekraanipaari kategoorias koos Brittany Murphyga peaosade eest filmis "Just Married" ja koos Tara Reidiga peaosade eest filmis "My Boss's Daughter". Nad ei saanud seda auhinda.

2004 nimetati Kutcher Kuldse Vaarika kandidaadiks meesnäitleja kategoorias osa eest filmides "Cheaper by the Dozen", "Just Married" ja "My Boss's Daughter". Ta ei saanud seda auhinda.

2010 nimetati Kutcher Kuldse Vaarika kandidaadiks meesnäitleja kategoorias osa eest filmis "Killers" ("Killerid"). Selle auhinna ta võitis.

Isiklikku
---------

24. septembril 2005 abiellus Kutcher Demi Moore'iga. Pulmatseremooniat juhtis rabi ja pulmas oli 150 külalist, nende hulgas Moore'i endine abikaasa Bruce Willis. Paari abielu lahutati 2013. aastal.

2013. aasta algusest on ta suhtes näitleja Mila Kunisega. Jaanuaris 2014 paar kihlus, neil on 2014. aastal sündinud tütar Wyatt Isabelle Kutcher.

16. jaanuaril 2009 sai Kutcherist esimene Twitteri kasutaja, kellel on Twitteris üle miljoni tellija. Sellega võitis ta miljoni tellija konkursi CNN-i ees. Konkursi võiduga kaasnes auhind 100 000 USA dollarit, mille Kutcher annetas võitluseks malaariaga.

Välislingid
-----------

* Ashton Kutcher andmekogus IMDb (inglise)
Ilinka Mitreva (2004)
**Ilinka Mitreva** (makedoonia keeles *Илинка Митрева*; 11. veebruar 1950 Skopje – 1. august 2022 Skopje) oli Põhja-Makedoonia poliitik, ta oli Makedoonia Sotsiaaldemokraatliku Liidu liige ja filoloogiaprofessor. Ta oli aastatel 2001 ja 2002–2006 Makedoonia välisminister.

Ta lõpetas aastal 1973 Skopje Ülikooli filoloogiateaduskonna romaani filoloogina. Magistritöö tegi ta Belgradi Ülikoolis ja doktoritöö Skopje Ülikoolis.

Ta töötas aastast 1974 Skopje Ülikooli filoloogiateaduskonna õppejõuna: assistendi ja dotsendina; aastatel 1999–2001 oli ta romaani keelte kateedri juhataja. 23. novembrist 2001 kuni 31. oktoobrini 2002 oli ta Skopje Ülikooli romaani keelte professor. Ta on mitmete teaduslike tööde autor.

Poliitikasse asus ta aastal 1991 Makedoonia Sotsiaaldemokraatliku Liidu liikmena. Ta valiti aastatel 1994, 1998, 2002 ja 2006 Makedoonia parlamendi Sobranije liikmeks. Esimest korda oli ta Makedoonia välisministriks 13. maist 2001 kuni 30. novembrini 2001, teist korda oli ta Makedoonia välisministriks 1. novembrist 2002 kuni 26. augustini 2006.

Isiklikku
---------

Ilinka Mitreva oli abielus, tema abikaasa on kunstnik Ilja Penušliski, neil on üks laps.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Slobodan Casule** | **Makedoonia välisminister**2002–2006 | Järgnev**Antonio Milososki** |
| Eelnev**Srgjan Kerim** | **Makedoonia välisminister**2001–2001 | Järgnev**Slobodan Casule** |
Ajutine karstjärvik Tuhala maastikukaitsealal
Tuhala maastikukaitseala ja teised lähedalasuvad kaitsealad kaardil (2014)
**Tuhala maastikukaitseala** oli maastikukaitseala Harjumaal Kose vallas. See hõlmas paikkonda, mille asustuse vanus on ligi 3000 aastat. Kaitseala läheduses oli muu hulgas 11 muistset asulakohta, 30 väikselohulist kultusekivi, 3 kivikalmet ja 4 hiiekohta. 

Tuhala kiriku ja mõisapargi vahele jäävas Heinasoos asub Eesti vanim, 3.–4. sajandist pärinev palktee. Eesti suurimal karstialal võib näha kõiki tüüpilisi karstivorme. Karstiväljal voolab Mahtra soostikust Tamsi allikatest alguse saav Pirita vasakpoolne lisajõgi Tuhala jõgi, mille pikkus on 26 km ja millest 1,5 km voolab maa all. Karstimaastikku läbiva matkaraja pikkus on 2,5 km.

Kaitseala kaotati 2014. aastal seoses Nabala-Tuhala looduskaitseala moodustamisega.

Vaata ka
--------

* Tuhala karstiala
* Tuhala nõiakaev

Välislingid
-----------

* Tuhala Looduskeskus
* Tuhala maastikukaitseala ja Alema looduskaitseala kaitse-eeskirjade ja välispiiride kirjelduste kinnitamine
**August Constantin Hörschelmann** (27. veebruar 1863 Haapsalu – 25. juuli 1937 Eschwege) oli Eesti vaimulik.

Õppis aastatel 1873–1881 Kuressaare gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1881–1886. Oli prooviaastal Tartus ja Rõuge Maarja koguduses. Ordineeriti 31. mail 1887 õpetajaks.

Oli aastal 1887 Rõuge Maarja koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1887–1889 oli Gelliehausenis Göttingeni lähedal vikaarõpetaja ja 1889–1891 sealsamas õpetaja. Aastatel 1891–1892 oli Viljandi Jaani koguduse adjunktõpetaja ja samaaegselt usuõpetaja. 

Aastatel 1892–1893 oli ta Vändra Martini koguduse õpetaja ja aastatel 1892–1895 juhtis Vändra kurttummade koolitamise seltsi "Ehwata". 1894. aastal õppis kurttummade koolitamist ja oli seejärel aastatel 1894–1906 Vändra kurttummade kooli juhataja. 29. septembril 1899 ilmub tema toimetamisel ajakirja Kurttummade Sõber esimene number.

Aastatel 1906–1907 oli ta Riia lähedal (Jugla järve ääres) Strazdumuiža mõisas (saksa keeles *Strasdenhof*) asuva pimedate kooli direktor. Aastatel 1907–1908 oli ta Jelgavas asunud saksa õpetajateseminari direktor. Aastatel 1909–1910 oli Kuramaa saksa seltsi tegevjuht. Aastatel 1910–1911 oli ta Liepāja saksa gümnaasiumi õpetaja, aastal 1911 sama kooli direktor. 

Aastatel 1913–1918 oli ta Paldiski Nikolai koguduse õpetaja, oli aastatel 1915–1917 küüditatud Siberisse. Aastatel 1919–1922 oli luterlik pastor Guttstadtis Ida-Preisimaal (praegu Dobre Miasto Olsztyńi kreisis Warmia-Masuuria vojevoodkonnas Poolas. Aastal 1922 oli kirikuametis Wittenis (Ruhri linnastus Nordrhein-Westfaleni liidumaal), aastatel 1922–1926 luterlik vaimulik Zürichis. 

Suri aastal 1937 Eschweges (Werra-Meißner-Kreisis Kasseli ringkonnas Hesseni liidumaal).

Isiklikku
---------

Tema isa Otto Friedemann Jakob Hörschelmann oli aastail 1860–1861 Nõo Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja, vanaisa Friedrich August Hörschelmann oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja, teine vanaisa Constantin Winkler oli Rakvere Kolmainu koguduse õpetaja. Tema onu Heinrich Emil August Hörschelmann oli Põltsamaa Niguliste koguduse ja Peterburi Anna koguduse õpetaja, teine vend Carl Anton Ferdinand Hörschelmann oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Eesti kooli ja pedagoogika kronoloogia. Koostanud Heino Rannap, 2012.
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Euroopa meistrivõistlused |
| **Kuld** | 2021 |  |

**Alessandro Florenzi** (sündinud 11. märtsil 1991 Roomas) on Itaalia jalgpallur, kes mängib kaitsja või poolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis AC Milan ja Itaalia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Itaalia klubis AS Roma, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2002. aastal. Klubi põhimeeskonnas tegi ta debüüdi 2011. aasta mais. Hooajal 2011–12 mängis ta laenul Itaalia esiliiga klubis Crotone. Alates hooajast 2012–13 kuulus Florenzi Roma põhikoosseisu. 2020. aasta jaanuaris suundus ta Romast laenule Hispaania kõrgliiga klubisse Valencia. 2020. aasta septembris läks ta laenule Prantsusmaa kõrgliiga klubisse Paris Saint-Germain. 2021. aasta augustis läks ta laenule AC Milani.

Debüüdi Itaalia jalgpallikoondises tegi Florenzi 14. novembril 2012 sõprusmängus Prantsusmaa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 15. oktoobril 2013 MM-i valikmängus Armeenia vastu. 2021. aastal tuli ta Itaalia koondisega Euroopa meistriks.

Saavutused
----------

Paris Saint-Germain
* Coupe de France: 2020–21
* Trophée des Champions: 2020

Välislingid
-----------

 Alessandro Florenzi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Itaalia koondis  –  UEFA Euro 2016 |
| --- |
| 

* 1 Buffon (c)
* 2 De Sciglio
* 3 Chiellini
* 4 Darmian
* 5 Ogbonna
* 6 Candreva
* 7 Zaza
* 8 Florenzi
* 9 Pellè
* 10 Motta
* 11 Immobile
* 12 Sirigu
* 13 Marchetti
* 14 Sturaro
* 15 Barzagli
* 16 De Rossi
* 17 Éder
* 18 Parolo
* 19 Bonucci
* 20 Insigne
* 21 Bernardeschi
* 22 El Shaarawy
* 23 Giaccherini
* Treener: Conte

 | Itaalia |

| * v
* r
Itaalia koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Sirigu
* 2 Di Lorenzo
* 3 Chiellini (c)
* 4 Spinazzola
* 5 Locatelli
* 6 Verratti
* 7 Castrovilli
* 8 Jorginho
* 9 Belotti
* 10 Insigne
* 11 Berardi
* 12 Pessina
* 13 Palmieri
* 14 Chiesa
* 15 Acerbi
* 16 Cristante
* 17 Immobile
* 18 Barella
* 19 Bonucci
* 20 Bernardeschi
* 21 Donnarumma
* 22 Raspadori
* 23 Bastoni
* 24 Florenzi
* 25 Tolói
* 26 Meret
* Treener: Mancini

 | Itaalia |
Jetid
**Jett** ehk **vesiturbiinsõiduk** ehk **skuuter** on statsionaarmootoriga, jugakäituriga (vesiturbiiniga) istudes, põlvili või seistes juhtrauast juhitav ja kuni 4 meetri pikkune kokpitita veesõiduk, mis ei sarnane ehituselt mootorpaadiga.

Kirjeldus ja kasutus
--------------------

Jett on lihtne aga kiire veesõiduk, mis võtab tavaliselt peale 1–3 inimest. Jetil on madalad pardad ja mootorrattaga sarnanevad kindlad istekohad ahtrikonsoolil või seismiskoht väiksemal ahtriplatvormil-tekil. Sõidupiirkonna poolest on Jett on üldiselt võrreldav D-kategooria väikelaevaga. 

Jetijuhi tunnistust saab taotleda isik, kes on sooritanud sellekohase teooriaeksami ja on vähemalt 15 aastat vana. Jetijuhi tunnistuse taotlemiseks vajaliku ettevalmistuse, sealhulgas praktilised oskused võib omandada iseseisvalt, aga ka Veeteede Ameti tunnustatud kursustel. Jetijuhi tunnistuse taotlemiseks on vaja sooritada teooriaeksam, mille viib läbi koolituskursuste korraldaja.

Jetiga sõitjad on sõidu ajal kohustatud kandma kehakaalule vastava kandevõimega päästevesti või ohutusvesti.

Jetiga võisteldakse rajasõidus, kestvussõidus, vigursõidus, slaalomis ja muudes sellistes võistlusvormides.

Vaata ka
--------

* Veemoto
* Mootorpaat
* Väikelaev
Vasa prints Gustav 1820ndail
**Gustav** (9. november 1799 Stockholm, Rootsi – 5. august 1877 Pillnitz, Saksamaa) oli Rootsi kuninga Gustav IV Adolfi ja Badeni Fredrika ainus poeg.

Tema isa kukutati troonilt 13. märtsil 1809 ning pere saadeti eksiili. Gustav oli sel ajal kümneaastane. Gustaviaanlik partei püüdis 1809 ja 1810 tunnustada Gustavit kroonprintsina, kuid edutult. Viini kongressil tehtud otsuste järgi ei lubatud Vasa dünastia taastamist, seadustades Bernadotte'i dünastia valitsemise Rootsis.

1816. aastal sai Gustav Itterburgi krahviks. Sõjaväes teenis Gustav Austrias ohvitserina. 1829. aastal andis Austria keiser Franz I talle Vasa printsi tiitli. 1836. aastal sai temast Austria sõjaväes feldmarssal-leitnant.

1828. aastal kihlus ta Madalmaade printsessi Mariannega, kuid poliitilistel põhjustel pidi ta kihluse katkestama.

9. novembril 1830 abiellus Gustav Karlsruhes oma nõo, Badeni printsessi Luisega. Neil sündisid järgmised lapsed:

* Louis (sündinud 1832 – surnud 1832), suri varsti pärast sündimist;
* Vasa printsess Carola (5. august 1833 – 15. detsember 1907), Saksimaa kuninganna.

Ta protesteeris Oscar I trooniletõusmise vastu 1844. aastal ja Karl XV trooniletõusmise vastu 1859. aastal, kuid Oscar II vastu 1872. aastal enam mitte. 1877. aastal, vahetult enne surma, külastas ta Rootsit.

Gustav suri 5. augustil 1877 Saksamaal. 1884. aastal viidi tema ja ta poja säilmed Stockholmi ning maeti Gustav IV Adolfi kõrvale.
**Karl August Engelbrekt Ahlqvist** (pseudonüüm A. Oksanen; 7. august 1826 Kuopio – 20. november 1889 Helsingi) oli Soome luuletaja, kirjanduskriitik ja soome-ugri keeleteadlane.

Filosoofiamagister 1857. aastast, filosoofiadoktor 1860. aastast.

1863. aastast soome keele professor, 1893 esimene soome-ugri keelte professor.

Üks Suomettare asutajaid 1847. Keeleteadusliku väljaande Kielettär asutaja. Oma rännakutel uuris vadja, vepsa, mordva, handi ja mansi keelt. Kirjutas Eesti kirjandusest, soome ja ungari keelesugulusest.

Kirjanduskriitikuna lähtus ta Johan Ludvig Runebergi idealiseeritud poeetikast, vaenas Aleksis Kivi kirjanduslikku loomingut.

"Savolaisen laulu" autor. 1869. aasta laulupeol esitati seda Lydia Koidula tõlkes pealkirja "Mul meeles seisab alati" all.

Ahlqvist on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.

Teoseid
-------

* Suomalainen murteiskirja : tahi lukemisia viron, karjalan, vatjan vepsän ja liivin kielillä suomalaisten sanastojen kanssa
* Wotisk grammatik jemte språkprof och ordförteckning : (Föredragen för Finska Vetenskaps-Societeten den 15 Oktober 1855)

Viited
------

1. ↑  "August Ahlqvist". *Estofilia*. Tallinn: Soome suursaatkond. 2018. Vaadatud 04.05.2018.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **August Ahlqvist** |
Paiknemine
**Lüneburgi Piirkondlik Ühendus** (saksa: *Lüneburgische Landschaftsverband*) on registreeritud ühendus Saksamaa Alam-Saksi liidumaal ja on üks arvukatest piirkondlikest ühendustest liidumaal.

Ajalugu
-------

Ühendus loodi 1990. aastal "Piirkondliku Kultuuri Toetaamine Endises Lüneburgi Vürstkonnas" (*Regionale Kulturförderung im ehemaligen Fürstentum Lüneburg*) nime all, kuid nimetati 1997. aastal ümber. Selle tegevussfäär katab ajaloolise Lüneburgi vürstkonna piirkonna ja seega peamiselt Lüneburgi nõmm, kuid ka Wendland ja Amt Neuhaus. Lüneburgi Piirkondliku Ühenduse liikmed on Harburgi, Lüneburgi, Uelzeni, Soltau-Fallingbosteli, Celle, Gifhorni ja Lüchow-Dannenbergi kreisid (*Landkreis*), linnad Lüneburg, Celle ja Wolfsburg, samuti endise Lüneburgi vürstkonna ajaloolised valdused.

Roll
----

Lüneburgi Piirkondliku Ühenduse esmane roll, nagu ka teistel piirkondadel ja piirkondlikel ühendustel Alam-Saksimaal, on kultuurilis-poliitiliste ülesannete täitmine. Sel on registreeritud heategevusorganisatsiooni (*eingetragener Verein*) õiguslik seisund ja see hoolitseb kesksete, omavalitsuslike ülesannete täitmise eest kohalike võimude nimel ja kohalike ülesannete täitmise eest Alam-Saksi liidumaa nimel, kultuuri, teaduse ja hariduse valdkondades. Selle tegevust rahastatakse ühelt poolt Alam-Saksi liidumaa toetustega ja teiselt poolt selle liikmesorganisatsioonide toetuste ja piirkondliku tuletõrjebüroo toetustega, millest endise Lüneburgi vürstkonna valdused, piirkondliku ühenduse liikmed, moodustavad osa.

Välislingid
-----------

* Ametlik veebileht
August Eberhard Müller
**August Eberhard Müller** (13. detsember 1767, Northeim, Saksamaa – 3. detsember 1817, Weimar) oli Saksa helilooja, organist ja dirigent.

Elulugu
-------

Muusikalise alghariduse sai Müller oma orelimängijast isalt, tema esimene avalik esinemine oli kaheksa-aastaselt. Seejärel õppis ta Johann Christoph Friedrich Bachi juures Bückeburgis, kus Müller töötas organistina Ulrichskirches 1788. aastani. 1789. aastast oli ta koorijuht, õpetaja ja organist Magdeburgis.

Johann Friedrich Reichardti soovitusel, keda ta kohtas 1792. aastal Berliinis, sai Müllerist 1794. aastal Leipzigi Püha Nikolause kiriku organist. 1800. aastast oli ta Johann Adam Hilleri assistent, kelle surma järel 1804. aastal päris Müller Thomaskantori ameti. 1810. aastal sai temast Weimari hertsogi õukonnas kapellmeister.

Müller esitas tihti repertuaaris Johann Sebastian Bachi teoseid ning aitas kaasa ka Viini klassikute muusika levikule. 1801. aastal dirigeeris ta esimest Joseph Haydni "Aastaaegade" ettekannet väljaspool Viini. Müller ise kirjutas muusikapalu klaverile, sealhulgas kaks kontserti, 14 sonaati ja mitmesuguseid kapritšosid. Ta kirjutas ka seitse flöödikontserti, teoseid flöödile ja orkestrile ning etüüde flöödile ja klaverile. Tema poeg Theodor Amadeus Müller (1798–1846) oli viiuldaja.

Teoseid
-------

* *Anleitung zum genauen und richtigen Vortrage der Mozart´schen Clavierconcerte in Absicht richtiger Applicatur.* Leipzig 1797
* *La Clemenza di Tito / Opera seria composta da W. A. Mozart. Titus / ernsthafte Oper in zwei Akten von W. A. Mozart / aufs neue für das Klavier ausgezogen von A.[ugust] E.[berhard] Müller.* Bei Breitkopf und Härtel in Leipzig. Pr. 2 Thlr. [1803; tema esimene klaveriarranžeering ooperist ilmus 1795].

Välislingid
-----------

* August Eberhard Mülleri noodid, International Music Score Library Project
* Robert Eitner *August Eberhard Müller* Rmt: *Allgemeine Deutsche Biographie* (ADB). Vol 22, Duncker & Humblot, Leipzig 1885, p. 515–517.
* August Eberhard Müller Saksamaa riiklikus raamatukogukataloogis
Jevgeni Abalakov
**Jevgeni Mihhailovitš Abalakov** (vene *Евгений Михайлович Абалаков*; 17. veebruar 1907 Krasnojarsk – 24. märts 1948 Moskva) oli Nõukogude Liidu alpinist ja skulptor.

Ta lõpetas 1932. aastal V. I. Surikovi nimelise Moskva Riikliku Akadeemilise Kunstiinstituudi ja kuulus NSV Liidu Kunstnike Liitu. Abalakovi tuntuim teos on mees- ja naisalpinisti kujutav skulptuurigrupp ("Альпипист и альпинистка").

1933. aastal kuulus ta Pamiiri mäestikku uurinud alpinistide ekspeditsiooni koosseisu ja vallutas esimesena sealse kõrgeima, 7495-meetrise mäetipu, mis nimetati tollase Nõukogude Liidu partei- ja valitsusjuhi järgi Stalini mäetipuks. Kokku osales Jevgeni Abalakov oma alpinistikarjääri kestel enam kui viiekümnel ekspeditsioonil, avaldas teaduslikke uurimusi ning kaardistas Pamiiri ja Tian Shani mäestikke.

Teises maailmasõjas osales ta vabatahtlikuna, võttis osa Moskva lahingust ja Kaukaasia kaitselahingutest, aga andis ka tunde sõjaalpinismi koolis.

Jevgeni Abalakov suri segastel asjaoludel 1948. aasta märtsis Moskvas. Ametliku versiooni kohaselt purunes korteris, kus Abalakov viibis, gaasitoru. Ometi surid mürgistusse arvukatest korteris viibinud inimestest vaid Jevgeni Abalakov ja Juri Artsiševski, mis tekitas ametliku versiooni suhtes kahtlusi juba vahetult nende surma järel.

Abalakov on maetud Moskva Novodevitšje kalmistule.

Tunnustus
---------

* 1934 – NSV Liidu teeneline meistersportlane alpinismis

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

Tuntud alpinist oli ka tema vanem vend Vitali Abalakov. Vendade sünnilinnas Krasnojarskis kannab nende nime üks linna tänavatest ja toimuvad regulaarselt nendenimelised mägironimisvõistlused.
Loodna valla lipp
**Loodna valla lipp** oli Eesti haldusüksuse Loodna valla lipp.

Lipp oli kasutusel 3. novembrist 1995 kuni 20. oktoobrini 2002, mil Loodna vald ühines Märjamaa valla ja alevvallaga ühtseks Märjamaa vallaks.

Lipu kirjeldus
--------------

Loodna valla lipp oli ristkülikukujuline vapilipp, mille normaalmõõtmed olid 100x150 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 6:9.

Kollasel kangal kaks neljaharulist ristikulehte, hobuseraud ja pärnalehelõikeline alaosa – kõik rohelised.

Neljaharulised ristikulehed on põllumajanduse võrdkuju, nad meenutavad ka kristliku maailma universaalseimat sümbolit – risti, mis siin koosneb ühinenud südametest – sõbraliku koostöö tähenduses. Hobuseraud sümboliseerib edasiliikumist nii majanduses kui ka vaimuvallas. Hobuseraud on samuti juba vanast ajast turvalisuse ja õnne talisman. Pärnalehelõige meenutab, et vallas asub loodusharuldus, Sipa pärn – omaliigiliste seas Eesti suurim. Kollane tähendab viljapõldusid ja muid inimkätega loodud rikkusi. Roheline sümboliseerib valla mitmekesist loodust: soid-rabasid, niitusid, metsi ning neist inimestesse hoovavat ürgset rahu ja hingejõudu.

Vaata ka
--------

* Loodna valla vapp
* Märjamaa valla lipp
* Märjamaa valla vapp
* Märjamaa alevi lipp
* Märjamaa alevi vapp
**Lümfiteedeks** nimetatakse paljude selgroogsete lümfisüsteemi ja selle elundeid ühendavat ning lümfi sisaldavat lümfisoonte võrgustikku. Lümfiteed koosnevad lümfikapillaaridest, lümfisoontest ja lõpevad lümfisõlmedega, millest saavad alguse lümfitüved.

Lümfiteede areng, asend, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.

Lümfiteed (-ka sooned) ei kata marrasknahka, kesknärvisüsteemi, epiteelkudesid, põrna, luuüdi, nabavääti, lootekestasid, kopsualveoole, silma sarvkesta ja silmaläätse, kuid lümf liigub neis rakuvaheliste kanalite ja spetsiaalsete molekulide kaudu.

Lümfikogumisteed
----------------

Suuremad lümfikogumisteed on:

* nimmetüved (*trunci lumbales*)
* sisusetüvi (*truncus visceralis*)
* kõhuõõnetüvi (*truncus c(o)eliacus*)
* sooletüvi (*truncus intestinalis*)
* käärsooletüvi (*truncus colicus*)
* tühisooletüvi ( *truncus jejunalis*)
* maotüvi (*truncus gastricus*)
* maksatüvi (*truncus hepaticus*) jt.

Lümfiteid mööda toimub organismis rasvlahustuvate ainete transport, nii liiguvad lümfiteedest vereringesse rasvlahustuvad vitamiinid ja lipoproteiinikerakesed jpt ained.

Muu
---

'Lümfaatiline' (lad *lymphaticus*) võib tähendada lümfi, lümfikoesse või lümfiteedesse puutuvat.

Viited
------

1. ↑  Enn Ernits, Esta Nahkur,"Koduloomade anatoomia", Eesti Maaülikool, Tartu, Halo Kirjastus, lk 324, 2013, ISBN 978-9949-426-28-8.
2. ↑  Ernits,Nahkur 2013:323-344
3. ↑  Walter Nienstedt, Osmo Hänninen, Antti Arstila, Stig-Eyrik Björkqvist. "Inimese füsioloogia ja anatoomia", Werner Söderström Osakeyhtiö, Kirjastus Medicina, 6 trükk, 2011, toimetaja Georg Loogna, tõlkija Heli Kõiv, keeletoimetaja Tiiu Sulsenberg, lk 240-259, ISBN 9985-829-36-0.
Ifremeri peahoone Brestis
**Prantsuse Merendusintituut** (prantsuse keeles *Institut français de recherche pour l'exploitation de la mer*; lühend **Ifremer** või **IFREMER**) on Prantsusmaal Brestis asuv riigiettevõte, mis kuulub korraga kahe ministeeriumi haldusalasse (Prantsusmaa Ökoloogia Ministeerium ja Prantsusmaa Kõrghariduse Ministeerium).

Ifremer asutati 1984. aastal kahe organisatsiooni – riikliku ookeanide kasutamise keskuse (CNEXO) ja merekalanduse teadusliku ja tehnilise instituudi (ISTPM) – ühinemisel.

Tegevusvaldkonnad
-----------------

Ifremer keskendub oma uurimistegevuses järgmistele valdkondadele:

* Rannikumere seire
* Akvakultuuri toodangu seire ja optimeerimine
* Kalavarude seire
* Ookeanide ja nende bioloogilise mitmekesisuse uurimine ja kasutamine
* Termohaliinne tsirkulatsioon ja mereökosüsteemid

Uurimislaevad ja allveeaparaadid
--------------------------------

Prantsuse uurimislaev Pourquoi pas ?, mida kahepeale jagavad Ifremer ja Prantsusmaa merevägi
Ifremeri käsutuses on arvukalt uurimislaevu ja allveeaparaate (sealhulgas Nautile, Cyana, Victor 6000, seismomeeter Ifremer, sukelaparaat Ifremer).

Ekspeditsioon Titanicu vraki leidmiseks
---------------------------------------

1985. aastal korraldas Ifremer koos allveearheoloog Robert Ballardiga ekspeditsiooni RMS Titanicu vraki leidmiseks.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ifremer** |

* Koduleht
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib külast Eestis; lumeinimese kohta vaata artiklit lumeinimene; veesõiduki kohta vaata jett.* |

---

**Jeti** on küla Valgamaal Tõrva vallas Eesti-Läti piiri äärel.

2000. aasta rahvaloenduse andmeil elas külas 175 elanikku.

Ajalugu
-------

Küla territooriumile jääb Koorküla Valgjärve järveasula, mis on kunagine asulakoht Koorküla Valgjärves. Seal on tuvastanud kolm inimtegevuse perioodi, mis olid vastavalt nooremal kiviajal, eelrooma rauaajal ja 1. aastatuhande teisel poolel.

1977. aastal liideti Jetiga Asumõisa küla.

Loodus
------

Müüda küla läänepiiri voolab Õhne jõgi. Külast saavad alguse Pedeli jõgi ja Jõku jõgi.

Jeti külas asub muinsuskaitsealune ohvrihiis Lindsi saarik.

Külas asub mitmeid järvi. Neist suurim on Koorküla Valgjärv, mis on oma kuni 26,8 m sügavusega Eesti järvedest üks sügavamaid. Veel sügavam on aga Udsu järv (30,25 m), mis on Eestis sügavuselt kolmas. Samuti asuvad seal Jäävä järv, Kadastiku järv, Kiisjärv, Laanemõtsa järv, Pikre järv, Saudikjärv ja Virtsjärv.

Külas asub Koorküla looduskaitseala. Lisaks on Õhne jõe äärde moodustatud Õhne jõe hoiuala ja Pikre järve kaitstakse Pikre järve hoiuala koosseisus.

Tuntud elanikud
---------------

Jeti külas, endises Koorküla koolimajas, sündis ja töötas kogu elu õpetajana Karl Ruut (1862–1929).

Jeti küla veskijärve läheduses möödusid kirjandusteadlase Endel Nirgi lapsepõlv ja noorusaastad.

Viited
------

1. ↑  Haldus- ja asustusjaotus, vaadatud 1.03.2023.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  Marja Kallasmaa: artikkel "Jeti" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.

| * v
* r
Tõrva valla asulad |
| --- |
| Linn | 

* Tõrva

 |  |
| Alevikud | 

* Helme
* Hummuli

 |
| Külad | 

* Aitsra
* Ala
* Alamõisa
* Holdre
* Jeti
* Jõgeveste
* Kalme
* Karjatnurme
* Karu
* Kaubi
* Kirikuküla
* Koorküla
* Kulli
* Kungi
* Kähu
* Leebiku
* Linna
* Liva
* Lõve
* Möldre
* Patküla
* Piiri
* Pikasilla
* Pilpa
* Pori
* Puide
* Ransi
* Reti
* Riidaja
* Roobe
* Rulli
* Soe
* Soontaga
* Taagepera
* Uralaane
* Vanamõisa
* Voorbahi

 |
**Niccolò Massa** (ladinapäraselt Nicolaus Massa; 1485 Veneetsia – 1569 Veneetsia) oli Itaalia arst ja anatoom, kes avaldas 1536. teose *Liber introductorius anatomiae*. 1536 kirjeldas ta aju-seljaajuvedelikku. Ta avastas haistmisnärvi, mitmed näolihased ja *musculus genioglossus* e. Temalt pärinevad esimesed täpsed eesnäärme ja kõhukelme kirjeldused. 

Pöördus valitseva arvamuse vastu justkui oleks emakas seitsmeks kambriks jaotatud. 

Mõjukateks peeti tema kirjutisi katku ja süüfilise kohta. 

Süüfilise põhjuse asetas ta maksa ja nakkusteed ei saanud piirduda, tema poolt omaks võetud arvamuste kohaselt, ainult suguliste kontaktidega (*per contagionem coiti, per pudendas partes*). Süüfilise raviks soovitas ta elavhõbedat ja hariliku guajakipuu vaiku. Ta tuvastas esimesena seose süüfilisenakkuse ja neurosüüfilise neuroloogilis-psühhiaatriliste sümptomite vahel.

Teosed
------

* Niccolò Massa, "De morbo gallico liber", 1527
* Niccolò Massa, "Nicolai Massae Liber introductorius Anatomiae ...", 1536
* Niccolò Massa, "Liber de febre pestilentiali, ac de pestichiis, morbillis, variolis, & apostematibus pestilentialibus, Venedig: Francesco Bindoni und Maffeo Pasini"

*Selles artiklis on kasutatud saksakeelset artiklit de:Niccolò Massa seisuga 17.04.2015.*
Veoauto Renault Midlum, mille sarnast kasutati terrorirünnakus
**Nice'i 2016. aasta terroriakt** oli Prantsusmaal Nice'is Promenade des Anglais'l 14. juulil 2016 toimunud terroriakt, mille käigus kihutas 31-aastane Tuneesia päritolu Mohamed Lahouaiej Bouhlel veoautoga Bastille' vallutamise aastapäeva tähistanud rahvamassi. 

Tunnistajate sõnul tegi auto 2 km jooksul siksakke, et ohvrite arvu suurendada. Prantsuse politsei avas auto peatamiseks selle pihta tule ning lasi autojuhi maha. Rünnakus hukkus 86 inimest ja 434 sai vigastada. Vastutuse rünnaku eest võttis ISIS.

15. juulil 2016 nimetas president François Hollande toimunut islamistlikuks terroriaktiks ja teatas, et Prantsuse õhujõud alustavad ISISe pihta õhulööke ning riigis kehtinud eriolukorda pikendatakse kuue kuu võrra. Valitsus kuulutas välja kolmepäevase leina ning kutsus avalikkust reservväelastega liituma.

Rünnakus hukkunute seas oli ka kaks Eesti kodanikku ning veel kaks Eesti kodanikku ja üks Eesti resident, kes on Vene Föderatsiooni kodanik, said vigastada ja viidi haiglaravile.

Viited
------

1. ↑  Washington Post:Truck rams Bastille Day crowd in Nice, France, killing at least 84
2. ↑  BBC News:Nice attack: At least 84 killed by lorry at Bastille Day celebrations
3. ↑  Daily Mail:Nice truck attack claims 86th victim
4. ↑  CNBC:Nice attack: What it means for fight in Syria, Iraq
5. ↑  France confirms six month state of emergency extension after Nice murders
6. ↑  BBC News:Nice attack: France calls up 12,000 reservists
7. ↑  Nice'is on haiglas kolm Eestist pärit kannatanut ERR, 19. juuli 2016 (vaadatud 19.07.2016)
**Eike Eplik** (sündinud 19. novembril 1982 Raplamaal) on eesti kunstnik.

Eplik omandas kunstihariduse 2002. aastast Tartu Kõrgema Kunstikooli skulptuuriosakonnas (lõpetas 2007) ja Eesti Kunstiakadeemias skulptuuriosakonnas (magistrikraad 2010), samuti on ta olnud vahetusüliõpilane Soomes Turu Rakenduskõrgkooli (soome keeles *Turun Ammattikorkeakoulu*) skulptuuriosakonnas ning praktiseerinud Soome, Saksa ja Rootsi kunstnike assistendina. "Tema loomingut, mille keskmeks on tavaliselt loomad, iseloomustab mängulisus, fantaasiaküllus ja müstilisus," kirjutab Tartu Kunstimuuseumi näituse "Noorus kui elustiil" kataloog. Mõned Epliku teosed kuuluvad Tartu Kunstimuuseumi kogusse.

Eike Epliku vanem vend on muusik Vaiko Eplik.

Näitusi
-------

* "Maja ja Mina" Raja galeriis Tallinnas (magistritöö, ajendatud Gaston Bachelardi raamatust "Ruumipoeetika")
* "Väike oks" Y-galeriis Tartus, 2011
* "Tüdruk, kes kõike armastas" Tartus, 2012
* "Lade" Tartu Kunstimaja suures saalis, Eleriin Ello, Eike Eplik, Krista Sokolova ühisnäitus, 2013.
* "Hiinalinna installatsioon" Linnafestivali UIT raames, Tartus Hiinalinnas, 2013
* "Kujukuju", Draakoni galerii, Tallinn (2014)

Tunnustus
---------

2012. aastal pälvis Eplik KUKU NUNNU stipendiumi.  

2006. aastal pälvis Eplik Eduard Wiiralti stipendiumi.  

2018. aastal pälvis Eplik Ado Vabbe nimeline stipendiumi.

Viited
------

1. ↑  Eike Eplik EKABLis (vaadatud 03.06.2022)
2. 1 2 3 4 5 6 7  Kaisa Eiche "Eike Eplik: Tüdruk, kes kõike armastas" Müürileht, 05.09.2012

Välislingid
-----------

* Kaisa Eiche "Eike Eplik: Tüdruk, kes kõike armastas" Müürileht, 05.09.2012
Kohtla-Järve linnaosad. Järve linnaosa on tähistatud numbriga 1.
**Järve** on Kohtla-Järve linnaosa.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas seal 17 054 inimest, neist oli eestlasi 3328 (19,5%).

Linnaosas asub Käva paikkond.

Linnaosas asub Vabadussõja Järve lahingu mälestussammas.

Kohtla-Järve kultuurimaja, Keskallee 36
Järve linnaosa (nn Sotsialistlik linnaosa) rajati hoonestusest vabale alale kahe kilomeetri kaugusele Kohtla-Järve Põlevkivitöötlemise Kombinaadist. Linnaosa esimene ehitusjärk realiseerus 1950. aastate alguses. Regulaarset tänavavõrku täiendavad kaar- ja diagonaaltänavad; kompositsioonilise pikiteljena rajati 50 m laiune Võidu puiestee (nüüd Keskallee). Hoonestus oli põhjaosas ühe- ja kahe- ning Keskalleel ja sellest lõunas kahe-ja kolmekorruseline. Ehitati peamiselt üleliiduliste tüüpprojektide järgi. Kolmekorruselisi elamuid linnaosa lõuna küljel püstitati ka Eestis koostatud tüüpprojektide järgi. Keskalleele avaneva väljaku (siis Rahu väljak) külgedele püstitati uusklassitsistliku piduliku kujundusega neljakorruselised elamud. Linnaosa arhitektuuriliste aktsentidena Keskalleel Kohtla-Järve kino Pobeda ja kultuurimaja, idaserva rajati haiglalinnak. Linnaosa esimene ehitusjärk on terviklik näide sõjajärgseil aastail töölisasulate projekteerimisest Nõukogude Liidus.

1960. aastate alguses ehitati neljakorruseliste majade grupp Järveküla tee lõunaküljele. Linnaosa kirdeosas rekonstrueeriti 1970. aastail viiekorruseliste sektsioonelamute ja üheksakorruseliste punktelamutega (kordusprojekt). Uuteks elamuehituse piirkondadeks kujunesid Põhja mikrorajoon Kohtla-Kukruse haruraudteest lõuna pool ja Lõuna mikrorajoon Järveküla teest lõuna pool, suletud Kukruse kaevanduse kohal. Põhja mikrorajoon hoonestati põhiliselt Tartu ja Narva Elamuehituskombinaadi suurpaneelelamutega, ümbersõiduteelt linnasosasse viiva Kalevi tänava äärde püstitati üheksakorruselisi tellistest punktelamuid ja kaubanduskeskus. Lõuna mikrorajooni ehitati tellistest plokksektsioonides viiekorruseliste elamute grupid.

Viited
------

1. ↑  Haldus- ja asustusjaotus, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 6.06.2021.
3. ↑  Päring Statistikaameti andmebaasist
4. ↑  Kohtla-Järve, www.eestigiid.ee

Kohtla-Järve vapp
Kohtla-Järve linnaosad

Ahtme | Järve | Kukruse | Oru | Sompa