recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Edgar Oit** (30. jaanuar 1922 Nõmme – 6. august 2008 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane.

Elulugu
-------

Lõpetas 1941 Tallinna 7. Keskkooli. Mobiliseeriti 1941 Punaarmeesse, oli esialgu tööpataljonis, hiljem Eesti Tagavarapolgus. Demobiliseeriti 1945. Lõpetas 1951 TPI elektrijaamade, -võrkude ja -süsteemide erialal, tehnikakandidaat 1967 (Leningradi Elektrotehnika Instituut), väitekiri "Исследование условий качественного автоматического регулирования процессов колосниковом холодильников". Oli 1951–59 Põllumajandusprojekti, 1959–85 Elektrotehnika TUI vanemteadur, 1985–87 TPI fotolabori teadur.

Ta suri 6. augustil 2008 ja ta on maeti 16. augustil 2008 Hiiu-Rahu kalmistule.

Teadustöö
---------

Uurinud pöörd- ja tunnelahjude automaatset juhtimist ja reguleerimist, elektrotehniliste seadmete rakendamist ja moderniseerimist tööstusettevõtteis. Koostanud arvukalt ametkondlikke aruandeid elektrotehniliste uuringute kohta. 15 teadustrükist.

Teoseid
-------

* Проблемы автоматического регулирования колосниковых холодильников. // Сб. НИСЭТИ 3 (1966)
* Об исследовании объектов регулирования нескольких величин. // НИСЭТИ 3 (1966)
* Результаты опытной эксплуатации САР колосникового холодильника. // Сб. ПТНИИ 10 (1967)
* Об автоматизации туннельных печей Таллинского керамического завода (kaasautor). // Строительные материалы X (1970)

Isiklikku
---------

Edgar Oit oli ärimehe poeg ja Lydia Oidi abikaasa, Henn ja Monika Oidi isa.

Tema vend oli helilooja Arne Oit ja õde oli arhitekt Ines Jaagus.

Viited
------

1. 1 2 3 4  *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013
2. ↑

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Keyvan Andres Soori** (sündinud 8. märtsil 2000 Saksamaal Kölnis) on Saksa-Iraani päritolu võidusõitja.

Karjäär
-------

### Kardisõit

Keyvan Andres Soori alustas võidusõitjakarjääri kardis 2011. aastal. Ta võistles piirkondliku Provence-Alpes-Côte d'Azur meistrivõistluste klassis Minimes. Üheteistkümneaastane noormees võistles ka Prantsusmaa Bridgestone Cupil. Järgmisel aastal liitus noor Saksa piloot Kerpener Kart Challenge'iga KF3 klassis, saavutades meistrivõistluste viienda koha. Andresele astus kirja Group Lotuse tütarfirma Lotus Racing Karts. Keyvan osales ka ADAC Kart Mastersi üritusel Kerpenis, võisteldes teiste tulevaste tähtedega nagu Mick Schumacher. 2013. aasta oli Saksa sõitja jaoks kardisõidus viimane aasta. Andres tõi WSK Super Master Series KFJ klassis viis punkti.

### Ava Ratas

#### Ameerika Ühendriigid

2013. aastal debüteeris Keyvan Andres vormelisõidus. Virginia International Racewayl tuli Keyvan Soori nime all sõitev Keyvan Andres oma esimesel Skip Barber Formula 2000 võistlusel neljandaks. Võistlusel võistlesid ka sellised sõitjad nagu Colton Herta, Garth Rickards ja Nikita Lastochkin. Andres sai Atlanta meistrivõistluste arvestuses lõpuks üheteistkümnenda koha, võites ühe sõidu, Road Atlanta. Talvel 2013–2014 võitis Soori Skip Barber Winter Series, võites tiitli saamiseks neljateistkümnest sõidust seitse. Tänu oma edule lõpetas Andres programmi Mazda Road to Indy. 2014. aastal sõitis ta Cape Motorsports-Wayne Taylor Racingu meeskonnas USF2000 meistrivõistlustel, toetades IndyCar Series, koos Jake Eidsoniga. Indianapolises saavutas Soori oma parima tulemuse, saavutades kuuenda koha. 2015. aastal vahetas Andres koos Max Hanratty ja James Daysoniga meeskonda, kes liitus ArmsUp Motorsportsiga nende USF2000 kampaania jaoks. Soori oli esimene Saksamaal registreeritud sõitja alates 2006. aastast (Andreas Wirth), kes võitis Atlantic Championship võistluse. 15-aastane noormees võitis oma debüütvõistluse sarjas Watkins Glen Internationalil.

#### Uus-Meremaa

2016. aasta detsembris nimetati Andres Soori Toyota Racing Seriesi Giles Motorsporti koosseisu koos Christian Hahni, Richard Verschoori, Harry Hayeki, Enaam Ahmedi ja Luis Leedsiga. Ta saavutas edetabelis 11. koha parima tulemusega 8. kahel korral.

#### Euroopa

2017. aastal sõlmiti ta Motoparkiga 2017. aasta FIA Euroopa Vormel 3 Meistrivõistlustel koos Joel Erikssoni, Marino Sato ja Max Defournyga, kus ta läks üle Iraani litsentsi alusel võistlemisele.

Isiklikku
---------

Keyvan sündis Saksamaal Kölnis 3. märtsil 2000 Pärsia juurtega vanemate peres. Kui Keyvan oli kaheaastane, kolis perekond Prantsusmaale. 2013. aastal kolis Keyvan Florida osariiki Napolisse. Noor sakslane käis Napoli kogukonnakoolis. Keyvan lõpetas Napoli kogukonnakooli 2017. aastal.

Välislingid
-----------

* Keyvan Andres Soori saidil DriverDB.com (inglise keeles)
Thomas Mayne Reid
**Thomas Mayne Reid** (4. aprill 1818 – 22. oktoober 1883) oli iiri-ameerika seiklusromaanikirjanik.

Ta sündis Põhja-Iirimaal väikeses külas vaimuliku peres. Isa soovis, et ka pojast saaks vaimulik, ning saatis ta 1834. aastal Belfasti kooli. Poiss õppis seal neli aastat, kuid ei leidnud motivatsiooni õpingute korralikuks lõpetamiseks. Ta pöördus tagasi kodukülla, kus hakkas töötama kooliõpetajana.

1839. aasta detsembris asus ta laeva Dumfriesshire pardale, mis sõitis New Orleansi USA Louisiana osariigis, jõudes kohale 1840. aasta jaanuaris. Varsti pärast seda leidis ta tööd teraviljavahendaja juures. Ta jäi New Orleansi kuueks kuuks, seejärel siirdus Tennessee osariiki. Nashville'i lähedal õpetas ta Dr. Peyton Robertsoni lapsi. Pärast tööandja surma asutas ta Nashville'is erakooli, mis küll kaua ei tegutsenud.

1842. aasta sügisel kolis Reid Pittsburghi Pennsylvanias, kus alustas kirjanikukarjääri. Ta kirjutas proosat ja luuletusi linna ajalehele varjunime The Poor Scholar ('vaene õpetlane') all, samas töötades lehekandjana. Järgmise aasta kevadel läks ta Philadelphiasse, kuhu jäi kolmeks aastaks. Selle aja jooksul töötas ta ajakirjanikuna ning aeg-ajalt avaldati tema luuletusi ajakirjades. Philadelphias kohtus ta ka Edgar Allan Poega.

Kui 1846. aastal algas Ameerika-Mehhiko sõda, töötas Reid NewPortis Rhode Islandil korrespondendina New York Heraldile. Sellel ajal hakkas ta lisaks senisele varjunimele kasutama nime Ecolier. 1846. aasta novembris liitus ta vabatahtlike jalaväelastega ning järgmise aasta jaanuaris lahkus rügement laevaga New Yorgist. Reid jätkas New Yorgi ajalehele kaastöö saatmist. 1847. aasta 13. septembril sai ta lahingus raske puusahaava. Vapruse eest ülendati ta hiljem nooremleitnandist leitnandiks. 1848. aasta juulis naasis ta koos oma rügemendiga New Yorki.

Tema esimest näidendit "Love's Martyr" mängiti sama aasta oktoobris New Yorgis viiel õhtul. Järgmise aasta juunis avaldas ta oma armeeteenistuste mälestused raamatus "War Life".

Kui ta sai teada revolutsioonilainest Euroopas, tahtis ta vabatahtlikuna appi tõtata ning võttis suuna Inglismaale. Kuid pärast Atlandi ookeani ületamist muutis ta meelt ning siirdus koju, Põhja-Iirimaale. Varsti läks ta Londonisse ning avaldas 1850. aastal oma esimese romaani.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Thomas Mayne Reid** |
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Panameerika mängud |
| **Pronks** | 2019 | jalgpall |

**Kevin Nahin Álvarez Campos** (sündinud 15. jaanuaril 1999 Colimas) on Mehhiko jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Mehhiko kõrgliiga klubis Club América ja Mehhiko jalgpallikoondises.

Álvarez alustas Pachucas ka klubikarjääri. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2018. aastal. Pachuca põhikoosseisu on ta kuulunud alates hooajast 2020/21. 2022. aasta *Apertura*-hooajal tuli ta Pachucaga Mehhiko meistriks.

2019. aasta Panameerika mängude jalgpalliturniiril võitis Álvarez Mehhiko võistkonnaga pronksmedali. Mehhiko jalgpallikoondises debüteeris ta 3. juulil 2021 sõprusmängus Nigeeria vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. juunil 2023 sõprusmängus Kameruni vastu. Álvarez kuulus Mehhiko koondisse 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Pachuca
* Liga MX: Apertura 2022

Individuaalsed
* Liga MX hooaja sümboolne koosseis: Guardianes 2021, Clausura 2022

| * v
* r
Mehhiko koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Talavera
* 2 Araujo
* 3 Montes
* 4 E. Álvarez
* 5 Vásquez
* 6 Arteaga
* 7 Romo
* 8 Rodríguez
* 9 Jiménez
* 10 Vega
* 11 Funes Mori
* 12 Cota
* 13 Ochoa
* 14 Gutiérrez
* 15 Moreno
* 16 Herrera
* 17 Pineda
* 18 Guardado (c)
* 19 Sánchez
* 20 Martín
* 21 Antuna
* 22 Lozano
* 23 Gallardo
* 24 Chávez
* 25 Alvarado
* 26 K. Álvarez
* Treener: Martino

 | Mehhiko |
**Edgar Sein** (varjunimed **Edgar Hiiesaar**, **Madis Präu**, **Cactus**; 5. märts 1908 Kärdla – 7. juuni 1941 Tallinn) oli eesti ajakirjanik.

Ta sündis Kärdlas, kuid peagi asus pere Tallinna. 1922. aastal lõpetas ta algkooli ja asus õppima kaubanduskooli. Õppimine edenes keskmiselt, kuid talle mõjus masendavalt ema surm. 

Kuna teda ei vabastatud 1924. aastal õppemaksust, siis hakkas ta klassivend Richard Vakmanni (Rudolf Vakmanni vend) mõjul lugema revolutsioonilist kirjandust. 30. novembril küsis Richard Vakmann talt ja veel kahelt klassivennalt, kas nad on vabad, et midagi ette võtta. Poisid olid ja nad arvati ilma nende teadmata 1. detsembri riigipöördekatse kaitsemeeskonda. Jaan Anvelti korraldusel saadeti "kaitsemeeskond" August Lillakase ja Richard Kääri juhtimisel Karl Einbundi ennast veristama; selle käigus sai ta haavata. Sein arreteeriti detsembri lõpus; ülekuulaja ütles, et kui see tema teha oleks, annaks ta poisile vitsa ja saadaks koju. 28. mail 1925 toimunud sõjaringkonnakohus mõistis ta kolmeks aastaks vangi, kust ta vabanes 1926 aasta lõpus.

Pärast vanglast vabanemist oli ta mitmesugustel juhutöödel, teiste seas oli ka Tööliste Maja, kust ta infot töö kohta sadamas Nõukogude kaubalaevade lossimisel, selleks oli vaja Poliitilise Politsei lubakirja. Viimase hankimisel kohtus ta Poliitilise Politsei agendi Eduard Kapstaga. Sadamatöölist tast ei saanud, kuid ta oli mõnda aega Tööliste Majas majadevalitseja, kohtudes aeg-ajalt Eduard Kapstaga, kes sai talt Tööliste Maja uudiseid.

Välislingid
-----------

* Edgar Sein Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Hermann Adolf Alexander Schmidt
**Hermann Adolf Alexander Schmidt** (27. mai 1831 Muhu saar – 22. aprill 1894 Tartu) oli baltisaksa arstiteadlane ja füsioloog.

Schmidt lõpetas 1858. aastal Tartu ülikooli meditsiinidoktori kraadiga. Seejärel töötas ta Felix Hoppe Seyleri assistendina Berliinis ja Carl Ludwigi assistendina Leipzigis. Aastatel 1862–64 töötas ta Tartu ülikoolis füsioloogilise keemia ja füsioloogia eradotsendina, 1864–69 dotsendina, olles ühtlasi Tartu Veterinaariakooli õppejõud. Aastatel 1869–1894 oli ta Tartu ülikooli professor ja füsioloogiakateedri juhataja (Friedrich Bidderi järeltulijana), 1877–1880 arstiteaduskonna dekaan ja 1885–1890 Tartu ülikooli rektor.

Alexander Schmidt lõi vere hüübimise fermentatiivse teooria, näidates, et fibrinogeeni muutumine fibriiniks on ensümaatilise protsessi tulemus. Ta nimetas vastavat veel avastamata ensüümi trombiiniks ja selle lähteainet protrombiiniks. Ta pani hüübimisvastaste süsteemide loomisega aluse kliinilise hematoloogia ja vereülekande edenemisele. Veel uuris ta vere hingamisfunktsioone ja seda, kuidas oksüdeerumisprotsessid muudavad vere värvust.

1884 võeti ta Saksa Loodusuurijate Akadeemia Leopoldina liikmeks.

Tartu Ülikooli Uude Anatoomikumi on paigaldatud Schmidti mälestustahvel, õppehoonest teisel pool Näituse tänavat seisab aga Kassitoome pargis Alexander Schmidti monument.

Isiklikku
---------

Tema poeg oli matemaatik Erhard Schmidt.

Kirjandust
----------

* Maie Toomsalu, "Tartu Ülikooli Vana Anatoomikumi professorid". - Tartu, 2002, lk. 87-91 (Sisaldab ka bibliograafiat)

Välislingid
-----------

* Teoseid

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Kaiserliche Universität zu Dorpati rektor  Eduard von Wahl (1881–1885)** | **Kaiserliche Universität zu Dorpati rektor Alexander Schmidt**1885–1890 | Järgnev**Kaiserliche Universität zu Dorpati rektor  Ottomar Meykov (1890–1892)** |
**Thomas Sabler** (21. jaanuar/1. veebruar 1734 Haljala – 18. detsember/29. detsember 1797 Haljala) oli Eesti vaimulik.

Ta õppis aastatel 1752–1755 Halle ülikoolis. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta Tallinna gümnaasiumis õpetajana. Ordineeriti õpetajaks 11. juunil/22. juunil 1762.

Ta oli aastatel 1762–1797 (kutsuti ) Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja. Lisaks sellele oli ta 30. jaanuarist/10. veebruarist 1780 Eestimaa konsistooriumi assessor; veel oli ta aastatel 1786–1788 Viru praostkonna abipraost ja aastatel 1768–1797 praost.

Aastal 1779 ilmunud eestikeelses jutluseraamatus on temalt seitse jutlust. 12. juunil 1788 kirjutas ta põhjaliku ülevaate Haljala kihelkonna koolioludest. Kooli peeti ainult Vihula, Varangu ja Andja mõisas, teistes mitte. Visitatsioonidel tõdes ta, enamik lapsi oskab lugeda tänu koduõpetusele; kes ise õpetada ei osanud, saatis lapsed naabrite juurde õppima.

Isiklikku
---------

Tema isa Georg Sabler oli Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja. Thomas Sabler oli kaks korda abielus. Tema esimese abikaasa Johanna Juliana (1745–1778) isa Marcus Kelch oli Türi Püha Martini koguduse õpetaja, sellest abielust sündinud poeg Georg Christian Sabler oli Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja, pojapoeg Georg Thomas Sabler oli astronoom, Friedrich Georg Wilhelm Struve kaastöötaja. Tema teise abikaasa Anna Dorothea (1747–1803) isa oli Tallinna Toomkoguduse õpetaja Johann Georg Tideböhl.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
Näide koordinaadisüsteemist: sfäärilised koordinaadid. Punktide asukoht on määratud radiaalse kaugusega *r*, polaarnurgaga *θ* ja asimuudi nurgaga *φ*. Radiaalse kauguse tähistamiseks kasutatakse ka sümbolit *ρ*.
**Koordinaadisüsteem** ehk **koordinaadistik** ehk **koordinaatide süsteem** on eeskiri, mis määrab punkti asukoha ühe või enama arvu abil. Neid arve nimetatakse punkti **koordinaatideks**. Punkti asukoha üheseks määramiseks vajalik koordinaatide arv on ruumi mõõde ehk dimensioon.

Levinumad koordinaadisüsteemid
------------------------------

Lineaarsed koordinaadid:

* Ristkoordinaadid
* Kaldkoordinaadid

Kõverjoonelised koordinaadid kahemõõtmelises ruumis:

* Polaarkoordinaadid
* Elliptilised koordinaadid
* Paraboolsed koordinaadid
* Hüperboolsed koordinaadid
* Bipolaarsed koordinaadid

Kõverjoonelised koordinaadid kolmemõõtmelises ruumis:

* Silindrilised koordinaadid
* Sfäärilised koordinaadid

Vaata ka
--------

* Koordinaaditeisendus
* Reeper (matemaatika)
* Atlas (matemaatika)
* Geograafilised koordinaadid
* Taevakoordinaatide süsteem
* Üldistatud koordinaadid
* Kanoonilised koordinaadid

Viited
------

1. ↑   Kaasik, Ü. (2002). *Matemaatikaleksikon*. Tartu.
Põhja-Krimmi kanal
**Põhja-Krimmi kanal** on irrigatsioonikanal Ukraina lõunaosas Hersoni oblastis ja Krimmi poolsaarel. Kanal juhib Dnepri jõe vett Hersoni oblasti edelaossa ning Põhja-Krimmi steppi. See on 403 km pikk.

Ajalugu
-------

Kuivaks jäänud Põhja-Krimmi kanal 2014. aastal
Põhja-Krimmi kanal (punane) ning Krasnoznamjanka kanal (tumesinine)
Kanali rajamise idee käidi välja juba 19. sajandil, kui seda toetas Soome päritolu botaanik ja entomoloog Christian von Steven.

1950. aastate algul otsustas NLKP Keskkomitee rajada Kahhovka hüdroelektrijaama, Lõuna-Ukraina kanali ja Põhja-Krimmi kanali. Trassi määramisega jõuti lõpule 1952. aastal.

Pärast krimmitatarlaste küüditamist kaotati 1945. aastal Krimmi ANSV ja piirkond liideti Vene NFSV koosseisu. 1954. aastal liigutati Krimm aga Vene NFSV halduse alt Ukraina NSV koosseisu, mis jättis Ukraina kanda Krimmi sõjajärgse ülesehitamise kulud.

Hüdroelektrijaam ja Kahhovka veehoidla valmisid 1956. aastal.Kanalit hakati ehitama 1961. aastal ja esimene järk kuni Krasnoperekopskini valmis 1963. aastal. Teine järk Kertšini valmis 1971. aastal ja kolmandat järku Sevastopolini hakati ehitama 1983. aastal.

Pärast 2014. aasta Krimmi anneksiooni sulges Ukraina kanali veevarustuse. Seejuures hinnati, et kanal andis enne seda 85% Krimmi veevarustusest: 72% sellest läks põllumajandusele, 10% tööstusele ning joogiveeks ja muuks avalikuks kasutamiseks 18%. 2017. aastal valmis kanalile ka pais. Venemaa püüdis Kertši väina silla ehitamisega poolsaare veega varustamise probleemi lahendada, kuid selle mõju oli vähene. 2022. aastal alustas Venemaa ulatuslikku sissetungi Ukrainasse ja teatas sama aasta juunis kanali kaudu Krimmi veevarustuse taastamisest.

Viited
------

1. 1 2  Põhja-Krimmi kanal Eesti Entsüklopeedia 7, 1994
2. ↑  "Kahhovka hüdrosõlm" Harju Elu : Harjumaa ajaleht, nr 132, 4. november 1950 (DIGAR)
3. ↑  "Suurehitus Dnepril" Stahhaanovlik Töö : EKP Kiviõli Rajoonikomitee ja Kiviõli Rajooni TSN häälekandja, 21. august 1951 (DIGAR)
4. ↑  "Põhja-Krimmi kanali trass on rajatud" Harju Elu : Harjumaa ajaleht, nr 38, 27. märts 1952. DIGAR
5. ↑  "Hruštšovi kingitus Ukrainale" Eesti Ekspress, 20. märts 2014
6. ↑  "Ukraina keeras Krimmi vee kinni" Postimees, 26. aprill 2014
7. ↑  "North Crimean Canal Fills With Water After Russian Forces Destroyed Dam" The Moscow Times, 4. märts 2022
8. ↑  "Ukraina sulges Krimmi veevarustuse kindlalt ja lõplikult" Õhtuleht, 30. aprill 2017
9. 1 2  "Venemaa teatas Krimmi veevarustuse taastamisest" ERR, 7. juuni 2022

Kirjandus
---------

* Строительство Северо-Крымского канала: организация и стимулирование труда. Междисциплинарные исследования. 2016
**Heinrich Hein** (1590 Rostock – 1666) oli Liivimaa usu- ja õigusteadlane, korduvalt Tartu Ülikooli rektor.

Ta oli aastail 1632–1656 Tartu Ülikooli esimene õigusteaduse professor, Taabri mõisnik.

Samuti tegutses Hein Tartu õuekohtu assessorina. Sellekohane soovituskiri Rootsi kantslerilt Axel Oxenstiernalt Liivimaa kindralkubernerile Gabriel Bengtsson Oxenstiernale pärineb 12. veebruarist 1646.

Hein oli roosiristlane ning seisis lähedal liikumise juhile Johann Valentin Andreaele, kellega ta oli kirjavahetuses. Tartuski püüdis ta rajada roosiristlaste ringi.

Heinile kuulus Tartu-lähedane Taabri mõis (saksa keeles *Anrepshof*). 1646. aastal kinnitas Rootsi kuninganna Kristiina Heini õigusi tollele mõisale.

Tema pojad olid Fridericus Hein (immatrikuleeritud Tartu ülikooli 19. märtsil 1634) ja Henricus Hein (immatrikuleeritud 1. novembril 1641).

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Paavo Matsin "Ühenda pea sabaga"[*alaline kõdulink*] Sirp, 26.10.2007

Kirjandus
---------

* Uku Masing "Roosiristlane Tartus", rmt: "Vaatlusi maailmale teoloogi seisukohast", Tartu, 1993, lk 427–428

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Andreas Virginius** | **Academia Gustaviana rektor**1633–1634 | Järgnev**Johann Below** |
| Eelnev**Andreas Virginius** | **Academia Gustaviana rektor**1639–1640 | Järgnev**Johann Below** |
| Eelnev**Andreas Virginius** | **Academia Gustaviana rektor**1648–1649 | Järgnev**Salomon Matthiae (1649–1650)** |
| Eelnev**Johan Stiernstråle (1654–1655)** | **Academia Gustaviana rektor**1655–1656 | Järgnev**–** |
Heinrich I portree *Codex Manesse*s.
**Heinrich I** (u. 1170–1252) oli Askania dünastiast pärit Saksa vürst ja Anhalti krahv.

Ta oli Saksi hertsogi ja Anhalti krahvi Bernhard III ning tema naise, Taani kuninga Knut V tütre Brigitte vanim poeg. Pärast oma isa surma aastal 1212 jagasid elusolevad pojad oma maad vastavalt Askania dünastia seadustele: Heinrich sai Anhalti ja noorem Albrecht Saksimaa hertsogkonna. Aastal 1218 tõusis Heinrich vürstiks (saksa keeles *Fürst*).

Heinrichi kõige kuulsam *ministeriaal* oli Eike von Repgow Reppichaust, kes koostas *Sachsenspiegel*i, keskaegse Saksamaa tähtsaima seadustekogu.

Heinrich oli tuntud ka minnesingerina. Kaks tema armastuslaulu leidub 14. sajandi algul koostatud *Codex Manesse* nimelises luulekogumikus, kuigi selles allikas nimetatakse teda ekslikult hertsogiks ("*Der herzog von Anhalt*").

Enne oma surma jagas Heinrich Anhalti oma poegade vahel: Heinrich päris Ascherslebeni, Bernhard sai Bernburgi ja Siegfried võttis Zerbsti. Tema teised elusolevad pojad, Hermann ja Magnus, pühitseti preestriteks.

Abielu ja järglased
-------------------

U. aastal 1211 abiellus Heinrich Tüüringi maakrahvi Hermann I tütre Irmgardiga (u. 1197 - u. 1244). Nad said üksteist last:

1. Heinrich (1215 - 12. juuni 1266).
2. Judith (suri pärast 14. maid 1277).
3. Sophie (suri 23. novembril 1272).
4. Bernhard (u. 1218 - 1287).
5. Albrecht (u. 1245).
6. Hermann (suri 1289).
7. Magnus (suri pärast 18. juunit 1264).
8. Otto (suri pärast 19. juulit 1246).
9. Siegfried (u. 1230 - 25. märts 1298).
10. Hedwig (suri 21. detsembril 1259).
11. Gertrud (suri 1275).
Olümpiarõngad

PRK

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 2 | 3 | 2 |

**Põhja-Korea** osales Rio de Janeiros toimunud 2016. aasta suveolümpiamängudel 31 sportlasega, kes võistlesid 9 spordialal.

Rim Jong-sim võitis tõstmises ja Ri Se-gwang võimlemises kuldmedali ning Om Yun-chol, Choe Hyo-sim ja Kim Kuk-hyang võitsid tõstmises hõbemedali. Kim Song-guk võitis pronksi laskmises ja Kim Song-i lauatennises.

Olümpiapääsme said järgmised sportlased:

Judo
----

### Mehed

* Hong Kuk-hyon

### Naised

* Kim Sol-mi
* Sol Kyong

Kergejõustik
------------

### Mehed

* Pak Chol – maraton

### Naised

* Kim Hye-gyong – maraton
* Kim Hye-song – maraton
* Kim Kum-ok – maraton

Laskmine
--------

### Mehed

* Kim Jong-su
* Kim Song-guk

### Naised

* Jo Yong-suk
* Pak Yong-hui

Lauatennis
----------

### Naised

* Kim Song-i
* Ri Mi-gyong
* Ri Myong-sun

Maadlus
-------

### Mehed

* Jong Hak-jin
* Yun Won-chol

### Naised

* Kim Hyon-gyong
* Jong Myong-suk

Tõstmine
--------

### Mehed

* Om Yun-chol
* Kim Myong-hyok
* Kwon Yong-gwang
* Choe Jon-wi

### Naised

* Choe Hyo-sim
* Rim Jong-sim
* Kim Kuk-hyang

Vettehüpped
-----------

### Naised

* Kim Kuk-hyang
* Kim Un-hyang
* Kim Mi-rae

Vibulaskmine
------------

### Naised

* Kang Un-ju

Võimlemine
----------

### Mehed

* Ri Se-gwang

### Naised

* Hong Un-jong

Viited
------

Välislingid
-----------

* 
* Põhja-Korea Rio 2016 ametlikul veebisaidil
Halberstadti kiriku orel 2005. aastal
**"Organ²/ASLSP"** (ingl **As SLow aS Possible** 'nii aeglaselt kui võimalik') on John Cage'i oreliteos. Teose noot koosneb kaheksast leheküljest.

Cage kirjutas selle 1987. aastal oma varasema klaveriteose "ASLSP" põhjal. 1985. aastal valminud klaveriteos kestab olenevalt ettekandmisel valitud tempost tavaliselt 20 kuni 70 minutit. Cage jättis selgitamata, kui aeglaselt täpselt teost esitada tuleb.

Teost "Organ²/ASLSP" kantakse praegu ette St. Burchardi kiriku orelil Halberstadtis Saksamaal.

Halberstadti ettekanne
----------------------

1997. aastal arutasid muusikud ja filosoofid, mida Cage ikkagi oli mõelnud instruktsiooni "nii aeglaselt kui võimalik" all, sest hästi hooldatud orelil on võimalik tekitada katkematut ja praktiliselt igavesti kostvat heli. Esimene dokumenteeritud oreli paigaldamine kirikusse toimus 1361. aastal Halberstadtis, seega otsustati, et Cage'i teost kantakse ette just sealse kiriku orelil. Ettekande alguseks määrati aasta 2000 ja kestuseks 639 aastat (nii palju aastaid jäi aastate 1361 ja 2000 vahele).  Ettekanne algas siiski 2001. aastal ning on seega plaanitud kestma kuni aastani 2640.

Teost esitav orel valmistati spetsiaalselt selleks otstarbeks. Kuna orel kõlab lakkamatult, on selle ümber heli levimise vähendamiseks klaaskast. Masin varustab orelit konstantse õhuvooluga.

Teose esitamist alustati 5. septembril 2001 (Cage'i 89. sünniaastapäev) pausiga, mis kestis 5. veebruarini 2003. Siis vajutati orelil alla esimene akord. Sellest ajast on orelil kõlavaid noote mitmeid kordi muudetud, 2008. aastal lisati neljale orelivilele veel kaks uute nootide mängimiseks.

Viited
------

1. ↑  'World's longest concert' resumes, Steve Rosenberg, BBC News (5.07.2008)
2. ↑  First notes for 639-year composition, BBC News (5.02.2003)

Välislingid
-----------

* Projekti koduleht
Alexander Ipatov (2015)
Ateenas peetud juunioride MM-i esikolmik: Ding Liren (hõbe), Alexander Ipatov (kuld) ja Richárd Rapport (pronks) (2012)
**Alexander Ipatov** (ukraina keeles Олександр Іпатов *Oleksandr Ipatov*; sündinud 16. juulil 1993 Lvivis) on Türgi maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2011). 

Ipatov võitis 15-aastaselt 2008. aastal Ukraina juunioride meistrivõistlustel hõbemedali. Aastatel 2009–2012 esindas ta rahvusvahelistel malevõistlustel Hispaaniat. Suurmeistriks sai ta 18-aastaselt 2011. aastal. Kolm aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. 

2012. aasta veebruarist esindab Ipatov malevõistlustel Türgit. Ta tuli augustis 2012 Ateenas juunioride maailmameistriks. Selle võiduga kvalifitseerus ta 2013. aastal maailma karikaturniirile (128 osavõtjat), kuid seal ta avaringist edasi ei saanud. 

Ipatov on kahekordne Türgi malemeister (2014, 2015). 2015. aastal mängis ta Jeruusalemmas Euroopa meistrivõistlustel, kus tuli seitsmendaks ja kvalifitseerus 2015. aastal Bakuus toimunud maailma karikaturniirile, kus aga kaotas teises ringis ja edasi ei pääsenud. 

Ta on mänginud Türgi võistkonna koosseisus kolmel maleolümpial (2012–2016). 2016. aastal Bakuus toimunud maleolümpial, kus Türgi saavutas kuuenda koha, mängis Ipatov võistkonna teisel laual.

Ipatov lõpetas 2014. aastal Harkivis Jaroslav Targa nimelise Õigusteaduste Rahvusülikooli bakalaureusekraadiga.

Välislingid
-----------

* Alexander Ipatov – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Alexander Ipatov FIDE andmebaasis
*Mitte segi ajada Kõrvemaa maastikukaitsealaga*

---

Põhja-Kõrvemaa looduskaitseala. Aleksandr Abrosimovi foto
Jussi nõmm Põhja-Kõrvemaa looduskaitsealal
Jussi nõmm maikuus
**Põhja-Kõrvemaa looduskaitseala** on looduskaitseala Harju maakonnas Kuusalu ja Anija vallas. Kaitseala pindala on 13 086 hektarit.

Kaitseala on moodustatud 1991. aastal, et kaitsta Põhja-Kõrvemaa liustikuveetekkelisi pinnavorme, rabamassiive, järvi, kooslusi ja kaitsealuseid liike. Varem oli kaitseala nimetus *Põhja-Kõrvemaa maastikukaitseala*.

Looduskaitsealale jääb enam kui 30 järve, mille hulgas on ka Põhja-Eesti sügavaim Metstoa Umerikjärv.

Kaitsealale jäävate soode seas on suuremad Koitjärve raba, Kõnnu Suursoo ja Võhma raba.

* Palu-karukellad Põhja-Kõrvemaa looduskaitsealalPalu-karukellad Põhja-Kõrvemaa looduskaitsealal
* Kivisisalik Jussi nõmmelKivisisalik Jussi nõmmel
* Rästik Jussi nõmmelRästik Jussi nõmmel

Viited
------

1. 1 2 3 4  Põhja-Kõrvemaa looduskaitseala (KLO1000598) (vaadatud 06.04.2013)
2. ↑  *Eesti entsüklopeedia.* 12. köide: *Eesti A–Ü.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 426.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
**Rumeenia Õigeusu Kiriku patriarh** (täielik tiitel **Bukaresti peapiiskop, Valahhia ja Dobrudža metropoliit, Caesarea Cappadociae *locum tenens* ja Rumeenia Õigeusu Kiriku patriarh**; rumeenia keeles *Arhiepiscopul Bucureştilor, Mitropolitul Munteniei şi Dobrogei, Loctiitor al tronului Cezareei Capadociei şi Patriarhul Bisericii Ortodoxe Române*) on Rumeenia Õigeusu Kiriku eestseisja (kirikupea) tiitel alates 1925. aastast.

Rumeenia Õigeusu Kirik kuulutati autokefaalseks 1872. aastal vastu võetud seadusega. Konstantinoopoli oikumeeniline patriarh kinnitas Rumeenia kiriku autokefaalia 1885. aastal, kuid sel ajal oli tegemist metropoolia, mitte patriarhaadiga ning seetõttu kandis kirikupea esialgu jätkuvalt Ungari-Valahhia metropoliidi tiitlit.

4. veebruaril 1925 kuulutas Rumeenia Õigeusu Kiriku täiskogu välja patriarhaadi. Konstantinoopoli patriarh kinnitas kirikukogu otsuse sama aasta 30. juunil, riiklikul tasandil kinnitas otsuse ka Rumeenia parlament. 1. novembril 1925 introniseeriti esimeseks Rumeenia Õigeusu Kiriku patriarhiks senine metropoliit Miron (Cristea).

Rumeenia Õigeusu Kiriku patriarhi residents asub Bukarestis Dealul Mitropoliei mäel. Samas asub ka patriarhi katedraal, kuhu on maetud kõik senised Rumeenia patriarhid.

Rumeenia patriarhi eripäraks on valge ametiriietus. Kui tavaliselt kannavad õigeusu kiriku patriarhid munkadena musta rüüd, siis Rumeenia Õigeusu Kiriku patriarh on riietatud üleni valgesse.

Patriarhiametis on siiani teeninud:

* 1925–1939 Miron
* 1939–1948 Nicodim
* 1948–1977 Justinian
* 1977–1986 Iustin
* 1986–2007 Teoctist
* 2007. aastast Daniel
Håkan Loob
**Per Håkan Loob** (sündinud 3. juulil 1960) on isa poolt eesti päritolu Rootsi jäähokimängija ja sporditegelane. Ta mängis elukutselisena jäähokit klubis Färjestad BK Rootsi liigas Elitserien ja klubis Calgary Flames USA National Hockey League'is (NHL). Ta on Färjestadi hokipresident. Loobi peetakse üheks Rootsi kõigi aegade parimaist hokimängijatest, 1994. aastal pälvis ta Rootsi meeskonnas mängides Lillehammeri taliolümpiamängudel kuldmedali.

Loob sündis Ojamaal ning kasvas sealses väikelinnas Slites. Loobi isa Paul Loob põgenes koos kolme õe-venna ja vanematega 1944. aastal Kihnust paadis üle Läänemere Ojamaale.

Tunnustus
---------

1998. aastal võeti Loob vastu Rahvusvahelise Jäähokiföderatsiooni Kuulsuse Halli ning 2012. aastal Rootsi jäähoki kuulsuse halli. 2005. aastal asutas Elitserien tema auks Håkan Loobi karika, mis antakse liiga parimale väravakütile. Färjestad loobus kasutamast tema numbrit 5.

Viited
------

1. ↑  Hansen, Maria (01.07.2010). "För att lyckas måste man ha en liten djävul i sig". *Värmlands Folkblad* (Swedish). Originaali arhiivikoopia seisuga 28.08.2010. Vaadatud 07.04.2012.`{{cite web}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
2. ↑  Mårtensson, Per (02.07.2010). "50-firande Håkan Loob går ner i spagat". *Nya Wermlands-Tidningen* (Swedish). Originaali arhiivikoopia seisuga 3.09.2010. Vaadatud 07.04.2012.`{{cite web}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
Kobsa
**Rumeenia muusika** on Rumeeniast pärinev või rumeenlaste loodud või esitatud muusika.

Rahvamuusika on regiooniti erinev. Banaadi piirkonnas on levinuim pill viiul, millele on hiljem lisandunud puupuhkpillid. 1920. aastatel toodi Ungarist sisse puhkpill taragot. Bukoviina on üks Rumeenia eraldatumaid piirkondi ja seal on kasutusel mõned rumeenia kõige vanemad pillid, näiteks keelpill kobsa ehl kobza (rumeenia keeles *cobză*). Dobrudža on etniliselt mitmekesine piirkond ja seetõttu on sealses muusikas tunda tatari, ukraina, türgi ja bulgaaria elemente. Eriti märgatavad on Balkani ja türgi rütmid. Kõige populaarsem tants seal on *geamparale*, mis erineb väga teistest rumeenia rahvatantsudest.

Tänapäeva rumeenia muusikud on kasutanud rahvamuusikaainest, populariseerinud rahvapille ja neid edasi arendanud. Üks sellistest muusikutest on maailmakuulus paaniflöödimängija Gheorghe Zamfir.

Rumeenia vaimuliku muusika kõrgaeg oli 15.–17. sajandil, kui Bütsantsi mõjusid sobitati kohaliku rahvamuusikastiiliga ja kloostrites tegutsesid silmapaistvad liturgilise muusika koolkonnad. 18. sajand tõi Venemaalt ja Euroopast Rumeenia vaimulikku muusikasse polüfoonia.

Rumeenia rahvamuusikaga sarnaneb väga Moldova rahvamuusika.

Vaata ka
--------

* "Deșteaptă-te, române!", riigihümn
* Rumeenia Eurovisiooni lauluvõistlusel
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Aristotelese loogika-alastest töödest, muusikažanri kohta vaata artiklit Organum.* |

---

**Organon** (kreeka *όργανον* – 'tööriist', 'organ') on Aristotelese peripateetikutest järgijate antud koondnimi ta kuuele loogikaalasele tööle. Nendeks on: "Categoriae" ehk "Kategooriad", "De interpretatione" ehk "Tõlgendusest", "Analytica priora" ehk "Esimene analüütika", "Analytica posteriora" ehk "Teine analüütika", "Topica" ehk "Toopika" ja "De sophisticis elenchis" ehk "Sofistlikud vastuväited".

Aristotelese jaoks polnud loogika iseseisev teadus vaid tööriist (instrument) kõigi teaduste jaoks. Talle endale oli see üksnes programm ja ideaal. "Sofistlikes vastuväidetes" toob Aristoteles välja oma algataja rolli: "Deduktsiooni alal ei olnud varasemast olemas üldse mitte midagi." Kurjad keeled räägivad, et Aristoteles olevat loogika loonud vaid selleks, et aeglase taibuga Aleksander Suurele oma õpetust selgitada.[*viide?*] Järgnevalt lõi matemaatik Eukleides sarnastele põhimõtetele ülesehitatud teadusliku teooriana aksiomaatilise geomeetria.

Araablaste maailmapildis oli väike Organon aristotellik dialektika ja suur Organon aristotellik metafüüsika.[*viide?*] 17. sajandi alguses kirjutas Francis Bacon "Uue Organoni" (Novum Organum).

Viited
------

1. ↑  Tõlge E. M. Edghill (2007). "Categories" (PDF). *The University of Adelaide Library*.
2. ↑  Translation E.M. Edghill. "On interpretations". *classcs.mit.edu*. Originaali arhiivikoopia seisuga 1. detsember 2021. Vaadatud 4. oktoobril 2021.
3. ↑  Translation A. J. Jenkinson. "Prior Analytics". *classics.mit.edu*. Originaali arhiivikoopia seisuga 11. mai 2021. Vaadatud 4. oktoobril 2021.
4. ↑  Translated by G. R. G. Mure. "Posterior Analytics". *classics.mit.edu*. Originaali arhiivikoopia seisuga 15. oktoober 2012. Vaadatud 4. oktoobril 2021.

Kirjandus
---------

* Smith, Robin, 2004. 'Aristotle's Logic'. Artikkel entsüklopeedias Stanford Encyclopedia of Philosophy.

Välislingid
-----------

* *Aristotelese* artikkel filosoofia entsüklopeedias Internet Encyclopedia of Philosophy.
* Aristotelian Logic (PlanetMath)
**"Mis teha?"** (täieliku pealkirjaga **"Mis teha? : Meie liikumise valusaid küsimusi"**; vene keeles "Что делать? Наболевшие вопросы нашего движения") on Vladimir Lenini 1902. aastal avaldatud teos.

Raamat kordab 1863. aastal ilmunud Nikolai Tšernõševski filosoofilise romaani pealkirja ("Что делать?"), kuid eesti keeles on kahe raamatu pealkirjad tõlgitud erinevalt: Tšernõševski teos "Mida teha?" ja Lenini teos "Mis teha?"

Lenin kirjutas oma teose 1901. aasta lõpul ja 1902. aasta alguses. Ta esines selles üleskutsega moodustada eesrindlik revolutsiooniline partei, mis asuks suunama tööliste jõupingutusi ühiskonna muutmisel. Lenin põhjendas vajadust partei loomiseks sellega, et ilma suunava organita rahulduvad töölised lihtsalt ametiühinguliikumisega ega hakka ellu viima teaduslikel (marksistlikel) alustel põhinevat sotsialistlikku revolutsiooni.

"Mis teha?" ja selles esitatud seisukohad sillutasid teed 1903. aastal toimunud Venemaa Sotsiaaldemokraatliku Tööpartei teisel kongressil partei jagunemisele kaheks vastandlikuks fraktsiooniks – bolševikeks ja menševikeks. Bolševike fraktsioonist kujunes välja Lenini ihaldatud revolutsiooniline partei, mille tegevus viis 1917. aastal Suure Oktoobrirevolutsioonini.

Eesti keeles ilmus "Mis teha?" esimest korda 1944. aastal Moskvas ENSV Riikliku Kirjastuse väljaandel. Kordustrükid andis 1945. ja 1947. aastal Tallinnas välja kirjastus Poliitiline Kirjandus. Viimati andis selle teose eesti keeles välja 1952. aastal Eesti Riiklik Kirjastus.
**Samit Basu** (bengali keeles সমিত বসু; sündinud 14. detsembril 1979) on India kirjanik.

Ta elab ja töötab Delhis.

Tema sulest on ilmunud romaanid "The Simoqin Prophecies" (2004), "The Manticore's Secret" (2005) ja "The Unwaba Revelations" (2007), mis moodustavad "Mängumaailma" (viide raamatutes kirjeldatud jumalate mängule inimeste saatusega) triloogia (inglise "The GameWorld Trilogy"). 2010. aastal ilmus temalt kaks romaani: "Terror on the Titanic" ja "Turbulence".

Kirjanikutee
------------

Basu kirjutas romaani "The Simoqin Prophecies" 22-aastaselt ning kui see aasta hiljem ilmus, sai temast üks tolle aja India nooremaid kirjanikke. Inglise keeles kirjutatud "The Simoqin Prophecies" on tõlgitud ka rootsi ja saksa keelde. Kõik kolm "Mängumaailma" sarja raamatut on Indias saanud laialdast tähelepanu, ent rahvusvaheline menu on jäänud kesiseks.

Romaanidele lisaks on Basu avaldanud lühijutte lastele ja artikleid ajakirjanduses ning kirjutanud tekste koomiksitele.

Mumbai Mirrori andmetel on käimas ettevalmistused romaani "Turbulence" filmiversiooni tegemiseks.

Välislingid
-----------

* Samit Basu koduleht
* Samit Basu Twitteris
**Marija Kirilenko** (vene keeles Мария Юрьевна Кириленко; sündinud 25. jaanuaril 1987 Moskvas) on Venemaa tennisist. 

Juunioride arvestuses võitis ta 2002. aastal Kanada lahtised meistrivõistlused ja USA lahtiste meistrivõistlused, olles mõlema võistluse võitjate seas üks nooremaid. 

Täiskasvanute arvestuses võitis ta esimese WTA turniiri 2005. aastal, kui alistas Hiina lahtistel meistrivõistluste finaalis Anna-Lena Grönefeldi. 

Suure slämmi turniiri veerandfinaali jõudis ta 2010 Austraalia lahtistel meistrivõistlustel. 

Pärast 2014. aasta hooaega lõpetas ta elukutselise tennisisti karjääri. Kokku võitis ta tipptennistina üksikmängus 6 WTA ja 3 ITF-i turniiri. Tema WTA edetabeli kõrgeim koht üksikmängus oli juunis 2013 kümnes koht.

Paarismängus võitis ta 12 WTA turniiri, kõrgeim koht edetabelis oli oktoobris 2011 viies koht.

Tunnustus
---------

* 2012 – Venemaa teeneline meistersportlane

Isiklikku
---------

Marija Kirilenko oli tipptennist mängides 174 cm pikk ja kaalus 61 kg.

Viited
------

1. ↑  WTA Maria Kirilenko Biography (inglise keeles)
**Hérault' departemangu transport** on artikkel transpordikorraldusest selles departemangus.

Departemangu läbib kaks kiirteed A9 ja A75. Kolmas kiirtee A750 kulgeb tervenisti departemangu sees.

2013. aasta seisuga on ühistransport kasutusel departemangu neljas linnas. Nendeks linnadeks on Béziers, Agde-Pézenas, Sète ( ametlik nimi on Thau linnastu) ja Montpellier. Ainult Montpellier' linnastus on kasutusel lisaks bussidele ka neli trammiliini. Kaks neist, liinid number 3 ja 4, avati 2012. aastal. Lisaks kasutavad Saint-Pons-de-Thomières'i vald ja Saint-Chiniani vald turupäevadel busse lähivaldade vahelise liikluse korraldamiseks. Departemangusisene ühistransport koosneb 64 regulaarliinist ja katab kogu departemangu, keskendudes peamiselt kooliõpilaste veole. Departemangu läbib ka rahvusvaheline bussiliin Hispaania-Itaalia suunal.

Raudtee väljub departemangust kolmes suunas: Gard'i, Aveyroni ja Aude'i departemangu. Raudtee reisijatevedu korraldab riiklik ettevõte SNCF ja departemang on ühendatud raudtee abil kogu riigiga. Suurim raudteejaam asub Montpellier's ja kannab nime Montpellier Saint Roch. Lisaks on ühendus ka Hispaaniaga, Port-Bou ja Figuerase linnadega. Kaubavedu põhineb transiidiveol ja ka naftaveol, kuna Frontignanis asuvad riigi kütuse tagavarahoidlad.

Seal asub ka kuus lennuvälja. Kaks neist on rahvusvahelised ja neli on pisemad, mida peamiselt kasutavad eralennukid. Suured rahvusvahelised lennuväljad (Montpellier-Méditerranée lennuväli ja Béziers-Cap d'Agde'i lennuväli) teenindavad vastavalt Montpellier'd ja Beziersi. Neli väiksemat lennuvälja on järgmised:

* Bédarieux-la Tour sur Orb
* Montpellier - Candillargues
* Saint-Martin de Londres
* Pézenas - Nizas

Välislingid
-----------

* Montpellier' linnatransport (prantsuse keeles)
* Béziers'i lennujaama koduleht (inglise keeles)
* Béziers'i linnatransport (prantsuse keeles)
* Agde-Pézenas' ühistranspordi leht (prantsuse keeles)
* Thau linnastu transport (prantsuse keeles)
* Hérault' departemangu ühistranspordi leht (prantsuse keeles)
* Departemangusiseste liinide kaart
* Montpellier Méditerranée lennujaama koduleht (inglise keeles)
* Bédarieux' lennuväljast
Cliftoni rippsild üle Avon Gorge'i Bristoli juures Edela-Inglismaal (foto 2007)
Cliftoni rippsild (foto 1890. aastate lõpust)
**Cliftoni rippsild** on rippsild üle Avon Gorge'i ja Avoni jõe Edela-Inglismaal. Sild ühendab Bristoli eeslinna Cliftonit Leigh Woodsi külaga North Somersetis.

Cliftoni rippsild arvati 1959. aastal 1. järgu arhitektuurimälestiseks.

Silla rajamine
--------------

Silla projekteeris aastatel 1829–1931 Isambard Kingdom Brunel. 1836. aastal alanud ehitustööd seiskusid 1840. aastal rahapuuduse tõttu. Selleks ajaks oli jõutud püloonid valmis ehitada. 1859. aastal Brunel suri. 1861. aastal jätkasid silla ehitamist insenerid John Hawkshaw ja William Henry Barlow. Sild avati liikluseks 1864. aastal.

Silla üldpikkus on 412 m, rippava pikkus 214 m. Kettkandurid valmistati sepisrauast.

Silla sõidutee kõrgus veepinnast on 75 m.

Viited
------

1. 1 2  Clifton Suspension Bridge, Convy. britishlistedbuildings.co.uk
2. ↑  Clifton Castle Bridge. structurae.net

Välislingid
-----------

 Cliftoni rippsild – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Keskpäevane rabalaugas Kuresoos Soomaal.Keskpäevane rabalaugas Kuresoos Soomaal
**Hüpassaare õpperada** on Karjasoo külas Põhja-Sakala vallas Viljandimaal asuv õpperada. See on 5 km pikkune ja viib läbi Soomaa rahvuspargi rabastuva metsa Kuresoo rabasse. Laudtee möödub omapärastest piklikest laugastest, mille kaldale on ehitatud jalapuhkamiseks ja rabavaikuse nautimiseks platvorm.

Raja tutvustus
--------------

Esimene kilomeeter kulgeb läbi kõdusoometsa, mis on tekkinud soometsast kuivenduse tagajärjel. Järgmisel kilomeetril maapind tasapisi tõuseb, rada viib Kuresoo raba serva. Kuresoos on mitmekesine soomaastik.

Rajal saab matkata, on parkimis- ja telkimisvõimalus, lõkkekoht. Marjadest kasvavad raja ääres jõhvikad ja murakad.

Vaatamisväärsused
-----------------

Õpperaja ääres rabasaarel korraldatakse Suure-Jaani muusikafestivali raames öiseid kontserte.

Lisaks Kuresoo rabale ja rabasaarele on vaatamisväärsus raja lõpus asuv helilooja Mart Saare majamuuseum.

Viited
------

1. 1 2  "Puhka Eestis". Vaadatud 26. september 2017.
2. 1 2 3  RMK. "Loodusega koos". Vaadatud 3. oktoober 2017.
**Jelena Sergejevna Ventsel** (sündinud **Dolgintseva**, kirjanduslik pseudonüüm **Irina Grekova**; 21. märts 1907 Tallinn – 15. aprill 2002 Moskva) oli vene nõukogude matemaatik ja proosakirjanik, teaduse populariseerija.

Ventsel sündis Tallinnas, kus tema isa oli matemaatikaõpetaja ja ema kirjandusõpetaja. 1929. aastal lõpetas ta Leningradi Ülikooli matemaatikateaduskonna. 1954. aastal kaitses tehnikadoktori väitekirja, 1955. aastast oli ta professor. Aastatel 1935–1968 töötas ta õppejõuna Žukovski-nimelises Õhujõudude Akadeemias, aastatel 1968–1987 õppejõuna Moskva Transpordiinseneride Instituudi rakendusmatemaatika kateedris.

Jelena Ventseli teaduslikud tööd ja õpikud käsitlevad tõenäosusteooriat, mänguteooriat ja dünaamilist planeerimist. Ta kirjutas jutustusi ja romaane. Tema romaanide põhjal on tehtud filme.

Õpikud
------

* "Курс теории вероятностей"
* "Исследование операций"
* "Динамическое программирование"
* "Теория игр"
* "Теория игр для флота"

Jutustused ja romaanid
----------------------

### Eesti tõlked

* "Kateeder". Jutustus, I. Grekova (pseud.), tlk Toomas Huik, 1980.
* "Laterna all". Novellide kogumik, I. Grekova (pseud.), tlk Hans Luik, Aksel Tamm, 1974.
* "Naistejuuksur". Jutustused, I. Grekova (pseud.), tlk Aksel Tamm, 1964.
* "Salakarid". Romaan, I. Grekova (pseud.), tlk Jüri Ojamaa, 1987.

### Saksa tõlge

* Der Witwendampfer. Roman, I. Grekova (pseud.), 1984.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Jelena Ventsel** |
Áillohaš 1960. aastate algupoolel
**Nils-Aslak Valkeapää** (põhjasaami keeles **Áillohaš** (23. märts 1943 Enontekiö – 27. november 2001 Espoo) oli saami kirjanik, muusik ja saami kultuuri edendaja.

Ta sündis põhjapõdrakasvatajate peres ning õppis õpetajaks, kuid ei asunud kunagi sel erialal tööle. Sarnaselt paljude teiste saamidega, kes pidid hariduse omandamiseks kodust kaugele sõitma, valis Nils-Aslak Valkeapää eriala, mis annaks võimalikult mitmekülgse hariduse, sealhulgas teadmised eri kunstivormide ja muusika alal.

Nils-Aslak Valkeapää oli mitmekülgne kunstnik, kes sai tuntuks nii oma proosa, luule kui ka joigudega; ta esines filmides ja televisioonis ning tegeles maalimisega. Oma joigudega käis ta esinemas paljudes maades ning temast sai üks tuntumaid saame maailmas.

Nils-Aslak Valkeapää tegi kaasa Lennart Meri 1977. aastal valminud soome-ugri rahvaid käsitlevas dokumentaalfilmis "Linnutee tuuled".

Tunnustus
---------

1991. aastal sai Nils-Aslak Valkeapää Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhinna luuleraamatuga "Beaivi, áhčážan" ("Päev, minu isa"), mida on kutsutud ka saami rahvuseeposeks.

Lisaks on Áillohaš pälvinud hulga teisi auhindu oma kirjatööde ja saami kultuuri edendamise eest. Ta oli nii Oulu kui ka Lapi Ülikooli audoktor. 1995. aasta 15. mail andis Eesti president Lennart Meri talle Valgetähe V klassi teenetemärgi.

2004. aastal toimunud kõigi aegade suuremate soomlaste valimisel hääletas rahvas Nils-Aslak Valkeapää 65. kohale.

Teoseid
-------

* Pamflett "Terveisiä Lapista" ("Terviseid Lapimaalt", originaal ilmus soome keeles aastal 1971, tõlge norra keelde "Helsning frå Sameland" aastal 1979, tõlge inglise keelde "Greetings from Lapland" aastal 1983)
* Luulekogude triloogia esimene osa "Giđa ijat čuovgadat" ("Kevade valged ööd", 1974, tõlge soome keelde "Kevään yöt niin valoisat", 1980)
* Luulekogude triloogia teine osa "Lávllo vizár biellocizáš" (1976)
* Luulekogude triloogia kolmas osa "Ádjaga silbasuonat" ("Oja hõbedased sooned", 1981)
* Valikkogu "Ruoktu váimmus" ("Kodu südames", 1985, tõlked norra keelde "Vidderna inom mig", 1987 ja "Vindens veier", 1990, tõlge inglise keelde "Trekways of the Wind", 1994, tõlge eesti keelde 2011)
* Tõlkekogu saksa keeles "Ich bin des windigen Berges Kind" 1985
* Eepos "Beaivi áhčážan" ("Päev, minu isa", 1988, tõlge norra keelde "Solen, min far", 1990, tõlge soome keelde "Aurinko, isäni" 1992, tõlge fääri keelde "Faðir mín, sólin" 1992
* "Nu guhkkin dat mii lahka" (tõlge norra keelde "Så fjernt det naere", 1994)
* "Jus gaccebiehtár bohkosivččii" (1996)
* "Girddán, seivvodan" (1999)
* Eepos "Eanni, eannážan" ("Maa, minu ema", 2001)

Välislingid
-----------

* Elulugu lehel rovaniemi.fi, inglise keeles
* Nils-Aslak Valkeapää saami kultuuri tutvustaval lehel, inglise keeles
**Hüpertermia** ehk **liigsoojus** ehk **ülekuumenemus** (ladina *hyperthermia*) on organismi seisund, mil termoregulatsiooni mehhanismid ei tööta kaasa ja kehatemperatuur tõuseb normaalsest kehatemperatuurist kõrgemale harilikult välise soojusallika või ka ravimite toimel.

Looduses elavatel organismidel põhjustab hüpertermiat enamasti päikesekiirgus.

Roomajatel
----------

### Madudel

Madude kehatemperatuur looduses on kõikuv ning sõltub nii aastaajast kui ka sünnipaiga kliimast. Maod reguleerivad seda iseseisvalt - kord päiksevanne võttes ja vajadusel pesapaikadesse liikudes.

Nii kõigub ka hariliku rästiku kehatemperatuur looduses vahemikus 9–31 °C. Optimaalne kehatemperatuur on isastel ligi 25 °C, tiinetel emastel 28 °C. Rästikute jaoks surmav kehatemperatuur on 37 °C, mis toob kaasa ülekuumenemuse.

Loomaaedades ja maokasvandustes ning koduloomadena peetavatel madudel tuleb keskkonna ja kehatemperatuuri pidevalt jälgida, et maokeha ei kuumeneks üle.

Imetajatel
----------

### Inimestel

Ülekuumenemust võivad põhjustada ka mitmed psühhotroopsed retseptiravimid nagu selektiivsed serotoniini tagasihaarde inhibiitorid, monoamiini oksüdaasi inhibiitorid ja mõned antidepressandid, ka mitmed ravimid mida kasutatakse üldnarkoosiks (maliigne hüpetermia). Hüpertermilise seisundi indutseerimist kasutatakse ka pahaloomuliste kasvajate ravis (kiiritusonkoloogia)

Inimestel loetakse ülekuumenemust erakorraliseks sündmuseks, mis vajab kiiret esmaabi, vältimaks kahjustusi ning surma.

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Hyperthermia seisuga 15.01.2014.*

Vaata ka
--------

* Hüpotermia

Viited
------

1. ↑  "Meditsiinisõnastik" 279:2004.
**Jelizaveta Roos-Bazilevskaja** (neiupõlvenimi Elisabeth **Roos**; 13. mai 1902 Moskva – 31. mai 1951 Wöllmarshausen, Lääne-Saksamaa) oli eesti päritolu vene luuletaja, tõlkija, kirjanduskriitik.

Ta sündis aastal 1902 Moskvas eesti-saksa-rootsi segaperekonnas. Aastatel 1912–1919 õppis ta Harkivis tütarlaste gümnaasiumis. Seejärel perekond tuli Eestisse, kus ta asus tööle õpetajana. Aastal 1922 oli ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas vabakuulajaks. Aastal 1924 lõpetas ta eksternina Tallinna 1. Reaalkooli. Aastatel 1924–1930 õppis Tartu Ülikoolis filosoofiateaduskonnas, kus ta spetsialiseerus vene ja slaavi filoloogiale; aastal 1930 kaitses ta tööga "Творчество Анны Ахматовой" (*Anna Ahmatova looming*) *mag. phil.* kraadi.

1920. aastatel oli ta Tartu Vene Üliõpilaste Seltsi juhatuse liige.

Isiklikku
---------

Tema õde Meta Roos (1904–1989) oli luuletaja, kes lõpetas klaveri erialal 1927. aastal Tallinna Konservatooriumi.

Ta abikaasa oli 1930. aastast sõjaväelane ja Eesti vene kogukonna tegelane Ivan Bazilevski (1898–1989).

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 29.05.2015)
2. ↑   (vaadatud 29.05.2015)
3. ↑
4. ↑

Kirjandus
---------

* *Дикой Борис*. Общество русских студентов при Дерптском университете // Руль, № 3029, 11 ноября 1930
* Елизавета Роос-Базилевская // Радуга, 1989, № 11. С. 36-37
* Дальние берега. Антология поэзии русского зарубежья. Сост, автор вступ. ст. В. В. Кудрявцев. ― Смоленск, Русич, 2006. С. 608. ISBN 5-8138-0702-0

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* *Русская Эстония*