recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib liigist; perekonna kohta vaata artiklit Sirelisuru (perekond)* |

---

Sirelisuru röövik
**Sirelisuru** (*Sphinx ligustri*) on surulaste sugukonda sirelisuru perekonda kuuluv liblikas.

Nimi
----

Sirelisuru ladinakeelne nimi tuleb tema rööviku välimusest ja tüüpilisest poosist, mille ta võtab, kui teda ähvardatakse.

Levila ja elukoht
-----------------

Sirelisuru elab Euroopas, Põhja-Aafrikas, Kaukaasias, Väike- ja Kesk-Aasias, Siberis, Mongoolias, Põhja-Hiinas ja Kaug-Idas. Ta saab elada nii metsas, rohumaal kui linnas.

Kirjeldus
---------

Ta on Eesti suurimaid liblikalisi tiibade siruulatusega kuni 12 cm. Liblika esitiivad on roostepruunid mustade triipudega. Tagatiivad on roosad või punased mustade triipudega. Tagakeha on mustade ja punaste täppidega. Rindmikul on must joonis, mille abil sirelisuru teistest liblikatest eristada saab. Esineb ka teistmoodi värvunud isendeid.

Sirelisurul on hästi arenenud lont. Sellega imeb ta taimeõitest nektarit, hõljudes ise õie lähedal õhus.

Kui isast sirelisuru häirida, siis teeb ta sisisevat häält. Selleks hõõrub ta vastamisi oma tagakehal asuvaid ogasid ja soomuseid.

Elutsükkel
----------

Aastas annab sirelisuru kaks põlvkonda järglasi: esimese aprillis-juunis ja teise juulis-augustis. Levila põhjaosas on ainult ühe põlvkonna aastas: juunis. Pärast paaritumist muneb emane kuni 200 muna, mille kinnitab paari-kolmekaupa toidutaime lehe alaküljele. Erinevalt enamikust liblikatest ei ole sirelisurul kindlat toidutaime, vaid tema röövik suudab toituda paljudel taimedel, sagedamini puudel ja põõsastel: lisaks sirelile saarel, õunapuul, pihlakal, kuslapuul, ligustril, sõstral ja angervaksal, samuti lodjapuul, hortensia, vaarikal, kitseenelal, ebajasmiinil ja teistel taimedel.

Röövik koorub 9–20 päeva pärast munemist. Röövik kasvab 9–10 cm pikaks. Ta on ereroheline valgete, roosade või helelillade triipude ja kollaste täppidega. Rööviku keha koosneb seitsmest segmendist. Pea all on näha kolm paari jalgu nagu putukatele tüüpiline, tagakeha all on veel neli paari jalgu. Jalad on hästi arenenud. Anaalsarv on alt hele, pealt must ja läikiv. Kaugelt vaadates võib röövik meenutada rullikeerdunud lehte, kusjuures anaalsarv meenutab lehevart.

Enne nukkumist hakkab röövik rahutult ringi kõndima ja tema tagaosa tõmbub pruuniks. Ta talvitub nukuna, mõned nukud talvituvad ka kaks korda.

Pilte
-----

* Täiskasvanud isendTäiskasvanud isend
* RöövikRöövik
* NukkNukk
* Nukkuv sirelisuruNukkuv sirelisuru
* 
* 
*

Välislingid
-----------

* Sirelisuru andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
Luteri mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wolmarschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1903). Mõisa valdused on kaardil tähistatud numbriga 82
**Luteri mõis** (saksa keeles *Luthershof*, läti keeles *Luteru muiža*) oli riigimõis Liivimaal Volmari kreisis Astijärve kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Valmiera piirkonnas Burtnieki vallas Andruvese külas.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 4 ja 3/4 adramaad, sellele allus 99 mees- ja 140 naishinge. 1688. ja 1734. aastal oli mõisa suurus 4 ja 1/4 adramaad, 1757. aastal aga 4 ja 3/4 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 2 ja 13/20, aastal 1881 allus mõisale 2 ja 44/80 adramaad mõisatele kuuluvate talude valduses.

1920. aasta agraarreformi ajal oli mõisa suurus 152 hektarit.

Viited
------

1. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 240.
2. ↑  Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 115.
3. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 137.
4. ↑  Latviešu konversācijas vārdnīca. II. sējums. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. 3328-3329. sleja.

Astijärve kirik
Astijärve kihelkond

**Kirik**: Astijärve kirik  

**Mõisad**: Astijärve kirikumõis | Astijärve mõis | Baloži mõis | Briede mõis | Dūre mõis | Ēķini mõis | Jaunburtnieki mõis | Labrenči mõis | Lizdēni mõis | Luteri mõis | Rantsna mõis | Rūte mõis | Sauļi mõis | Seķi mõis | Svenne mõis | Zvārte mõis
**Lehti Kostabi** (sündinud 18. juunil 1953 Tartus) on eesti tantsija ja koreograaf, kes on spetsialiseerunud flamenkole ja mustlastantsule. 

Lehti Kostabi mustlastantsuansambli Maljarka 10. aastapäeva kontserdil Tartus 04.06.2016
Lehti Kostabi isa Heino Kostabi oli muusikaõpetaja Tartu Muusikakoolis. 

Kostabi on flamenko- ja mustlastantsu esitaja ja õpetaja alates 1991. aastast. Koos Claudia Ševtšenko ja Evi Pihlaga loetakse teda flamenkokultuuri Eestisse toojaks. Lehti Kostabil on olnud arvukalt õpilasi nii mustlastantsu- kui ka flamenkokursustel Eestis ja Soomes, enamik Eesti flamenkoõpetajatest on olnud Lehti Kostabi õpilased.

Hariduskäik
-----------

Lehti Kostabi on lõpetanud Tartu Muusikakooli koorijuhtimise erialal (1969–1972) ja õppinud muusikapedagoogikat Eesti Riiklikus Konservatooriumis (1973–1975). 1975–1978 õppis ta Tallinna Pedagoogilises Instituudis koolieelse kasvatuse ja psühholoogia eriala.

Flamenkoõpetajad
----------------

Lehti Kostabi Tartus mustlastantsukontserdil Bah(t)amari! (19.09.2019) flamenkoelementidega tantsu esitamas
Amanda Pineda, Fernando Galan, Carmen Cortes, Andrés Marín, Belén Maya, Rafaela Carrasco, Angel Rojas, Nene Montoya, Rafael Shanchez Chencho, Eva Rojano, Maria José Casado, Beatriz Cabrera del Moral, Ana Pozo, Fatima Martinez Sanchez, Mari Carmen Guerrero, Estefania Cuevas Cobos, Ana Maria Garcia Perez, Mia Vasara, Anna Niinimäki (Palmio), Maria Kause, Kaari Martin, Hannele Tuomipuu, Erika Alajärvi, Marianna Verdecia

Mustlastantsu on Lehti Kostabi õppinud Moskvas mustlannast tantsija Zinaida Ilinskaja juures.

Loominguline tegevus
--------------------

Mustlasansambli Romale muusikaline juht ja solist (1983–1991); 1991 hakkas flamenkotantsu õpetama Eestis ja aastast 2004 tegutseb Lehti Kostabi flamenko- ja mustlastantsustuudio Airoso.
Alates aprillist 1998 oli kaastegev rahvusooperis Estonia G. Bizet' ooperis "Carmen" (flamenkotantsud seadis lavastusele koos Claudia Ševtšenkoga) ning tantsis teatri külalisetendustel Belgias (1999) ja Küprosel (2000).
Mustlasansambliga Romale (kunstiline juht ja lavastaja Evi Pihla) on Lehti Kostabi lisaks Eestile gastroleerinud Siberis, Lätis, Soomes.

Välislingid
-----------

* Mustlastantsija Lehti Kostabi sai omanimelise pingi
Islandi päev Islandi väljakul, 2011
**Islandi väljak** on Tallinna kesklinnas asuv Rävala puiesteega piirnev haljastatud plats ning sellest kagu poole jääv sõidu- ja parkimisriba selle platsi ja Välisministeeriumi hoone vahel.

Nime saamislugu
---------------

Selle nime sai haljastatud plats Rävala puiesteel Tallinna Linnavalitsuse määrusega nr 51 21. augustist 1998. Nimi on antud taastatud Eesti Vabariiki esimesena tunnustanud Islandi auks.

11. augustil 1999 taotles Välisministeerium oma senise aadressi Rävala puiestee 9 muutmist aadressiks Islandi väljak 1. 31. augustil 1999 muutis Tallinna Linnaplaneerimise Amet oma kirjaga Välisministeeriumi aadressi taotletud viisil. Et see otsus osutus juriidiliselt ebapädevaks, palus Tallinna Linnaplaneerimise Amet 19. oktoobril 1999 Välisministeeriumil uue aadressi kasutamine ja sellega seotud toimingud õiguslikult korrektse lahenduse leidmiseni peatada. Vastusena teatas Välisministeeriumi kantsler Indrek Tarand 25. oktoobril, et on juba tellitud uue aadressiga dokumentide blanketid, pitsatid, visiitkaardid jne ning edastatud kõikidele välisesindustele noot teatega, et Välisministeeriumil on uus aadress. Samuti oli president Lennart Meri 1999. aasta oktoobris toimunud riigivisiidil Islandile teavitanud Islandi võime Eesti Välisministeeriumi aadressi muutmisest ja selle tagamaadest. Seega ei tulnud aadressi muutmatajätmine välispoliitilistel põhjustel enam kõne alla.

Tallinna Linnavalitsus pakkus välja lahenduse, et Islandi väljakut laiendatakse senisele Rävala puiestee osale Välisministeeriumi ees. 10. novembril 1999 nõustus kohanimenõukogu sellega kui erandliku lahendusega, rõhutades, et "kohanimede politiseerimine ja pühendusnimedega liialdamine ei kuulu Põhjamaade ega ka Eesti ajaloolisse nimetraditsiooni". 

10. mail 2000 realiseeris Tallinna Linnavalitsus selle kava määrusega nr 31, mis jõustus 15. mail 2000.

Ajalugu
-------

Lenini ausammas väljakul 1972. aastal
Väljak, millel algul puudus nimi, loodi 1944. aasta märtsipommitamises hävinud hoonestuse kohale vastavalt Harald Aarmani 1949. aastal valminud "Tallinna Kultuurikeskuse" projektile "Võidu allee" ja "Estonia esplanaadi" telgede ristumiskohale. 

Aastal 1950 avati väljakul skulptor Nikolai Tomski kujundatud Lenini ausammas, mille graniidist pjedestaali kavandas Alar Kotli. Monument eemaldati 1991. aastal.

22. augustil 2006 avas Islandi peaminister Geir H. Haarde Välisministeeriumi hoone seinal mälestustahvli, mis on pühendatud Eesti taasiseseisvumise tunnustamisele Islandi poolt.

Vaata ka
--------

* Islandi päev

Välislingid
-----------

* Kohanimenõukogu istungi protokoll
* Tallinna linnavalitsuse määrus 2000. aastast

| * v
* r
Südalinna asumi tänavad |
| --- |
| Tänavad | 
Estonia puiestee · Gonsiori tänav · Islandi väljak · Kaubamaja tänav · Kentmanni tänav · Krooni tänav · Ants Laikmaa tänav · Narva maantee · Georg Otsa tänav · Pärnu maantee · Rävala puiestee · Sakala tänav · Teatri väljak · Viru väljak |

| * v
* r
Sibulaküla asumi tänavad |
| --- |
| Tänavad | 
Islandi väljak · Kauka tänav · Kaupmehe tänav · Kentmanni tänav · Ants Lauteri tänav · Lembitu tänav · Liivalaia tänav · Rävala puiestee · Vambola tänav  |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib 1939. aastal moodustatud vallast, varasema valla kohta vaata artiklit Lustivere vald (Põltsamaa kihelkond).* |

---

**Lustivere vald** oli vald Viljandimaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950.

Vald moodustati senise Lustivere valla maa-alast, välja arvatud Kabla küla ja senise Võisiku valla piires asuvate lahus-heinamaatükkide maa-alad; senise Kurista valla maa-alast, välja arvatud Arukse küla piirkond ja senise Võisiku valla piires asuvate lahus-heinamaatükkide maa-alad.

1939. aastal oli vallas 2269 elanikku.

Esimene vallavanem oli August Tiiman. 1939. aasta detsembris valiti vallavanemaks Albert Sall (kinnitatud Siseministri poolt 24. jaanuaril 1940). 

Vald kuulus Riigivolikogu 60. valimisringkonda, kust valiti August Laur.

13. septembril 1945 asutati valla koosseisus Aidu külanõukogu ja Neanurme külanõukogu.

Vaata ka
--------

* Lustivere mõis

Viited
------

1. ↑  Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
**Ripuka mõis** (saksa keeles *Rippoka*) oli rüütlimõis Laiuse kihelkonnas Tartumaal. Tänapäeval jääb Ripuka Jõgevamaale.

1914. aastal kuulus mõisale 510,21 ha mõisamaad.

Ripuka on iseseisev mõis alates 1729. aastast (enne kuulus Kärde mõisa alla, nimi pärineb Johann Rebuckilt, kes oli Kärde mõisnik 1532. aastal). 1919. aastal oli mõisa omanik Margarethe von Brasch.

Mõisa peahoone oli ühekorruseline krohvitud seintega viilkatusega kivihoone lihtsa profileerimata räästakarniisiga. Lakapealset valgustas segmentaken. Aknad olid kõrged ja kitsad. Hoone tagaküljel oli väike viilkatusega lahtine puitrõdu.

Kõrvalhoonetest oli märkimisväärseim laut. See oli väga suur viilkatusega maakivihoone, millel nurgad ja osa viiludest olid laotud tellistest.

Mõisapark oli väike lehtpuusalu (valdavalt saar, vaher ja hõbepaju) peahoone ees ja taga viljapuuaed.

Mõisa kasutas kolhoos Bolševik Pedja külanõukogus ja seda on pildistatud aastal 1971.

Vaata ka
--------

* Ripuka Punamägi (Ripuka linnus)
* Päde

Viited
------

1. ↑

Kirjandus
---------

* *Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus*. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 252 .


Laiuse kihelkond

**Kirik**: Laiuse kirik  

**Mõisad**: Jõgeva mõis | Kaave mõis | Kivijärve mõis | Kurista mõis | Kärde mõis | Laius-Tähkvere mõis | Laiuse mõis | Laiuse kirikumõis | Leedi mõis | Mõra mõis | Pakaste mõis | Reastvere mõis | Ripuka mõis | Rääbise mõis | Tirma mõis | Vaimastvere mõis | Võikvere mõis
**Kudowa-Zdrój** (saksa *Bad Kudowa*) on linn Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonnas Kłodzko maakonnas. Kudowa-Zdrój kesklinn asub Tšehhi piirist ligi kahe ja poole kilomeetri kaugusel.

Kudowa-Zdrój on kuurortlinn.

Asulat on esmamainitud 1354. aastal. Kuni 1945. aastani oli Saksamaa koosseisus. Linnaõigused sai Kudowa-Zdrój 1945. aastal.

Viited
------

1. ↑  Rafał Grząślewicz:Wakacyjny przewodnik. Kudowa Zdrój i Góry Stołowe. Galeria Nasze Miasto, 18. september 2011
2. ↑  Kudowa-Zdrój Encyklopedia PWN

Välislingid
-----------

* www.kudowazdroj.pl

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kudowa-Zdrój** |

Alam-Sileesia vojevoodkonna vapp
Alam-Sileesia vojevoodkond

**Maakonnaõigustega linnad:** Jelenia Góra |
Legnica |
Wałbrzych |
Wrocław  

**Maakonnad:** Bolesławiec |
Dzierżoniów |
Głogów |
Góra |
Jawor |
Jelenia Góra |
Kamienna Góra |
Kłodzko |
Legnica |
Lubań |
Lubin |
Lwówek Śląski |
Milicz |
Oława |
Oleśnica |
Polkowice |
Środa Śląska |
Strzelin |
Świdnica |
Ząbkowice Śląskie |
Zgorzelec |
Złotoryja |
Trzebnica |
Wałbrzych |
Wołów |
Wrocław
**Kai Piirsoo** (aastani 1972 **Kai Allmere**, sündinud 13. juulil 1949 Viljandis) on eesti hüdrobioloog.

Elulugu
-------

Kai Piirsoo on teenistuja tütar ja Andres Piirsoo abikaasa.

Lõpetas 1967 C. R. Jakobsoni nimelise Viljandi 1. Keskkooli, 1972 TÜ bioloogiaosakonna, bioloogiamagister (1996, TÜ), väitekiri "Eesti rannikumere fütoplankton ja selle biomassi mõjutavad tegurid". Filosoofiadoktor (PhD, 2006, EMÜ), väitekiri "Structure of the phytoplankton community and its relation to environmental conditions in Estonian running waters". Oli 1972–74 TÜ taimesüstemaatika ja geobotaanika kateedri insener, 1974-86 Zooloogia ja Botaanika Instituudi (ZBI) nooremteadur, 1986– EPMÜ/EMÜ teadur, ühtlasi ka TÜ ja EPMÜ/EMÜ õppeülesande täitja.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: fütoplanktoni koosluse struktuur ja seda mõjutavad keskkonnategurid Läänemeres ja Eesti jõgedes. Aastail 1975–90 osales Eesti rannikumere ja Läänemere avavete ning aastast 1991 Eesti jõgede hüdrobioloogia kompleksuuringuis. Üle 30 teadustrükise.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Environmental factors regulating the phytoplankton biomass in Estonian coastal waters. // Proc 13th Baltic Marine Biol Symp. Riga, 1997
* Phytoplankton species composition in coastal waters of Estonia. // Proc 14th Baltic Marine Biol Symp. Tallinn, 1997
* Phytoplankton of Estonian rivers in midsummer. // Hydrobiol 444 (2001)
* Jõgede fütoplankton. // Eesti jõed. Tartu, 2001
* Species diversity of phytoplankton in Estonian streams // Cryptogamie. Algologie 24 (2003) 2.

Kirjandus
---------

* Tartu Ülikool]]i õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 131
* ZBI, 66–67.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Kai Leete** (sünninimi **Ksenia Karukova**; 26. mai 1910 Tartu – 14. märts 1995 Võru) oli eesti rahvatantsupedagoog.

Elulugu
-------

Enne sõda õppis Tartus balletitantsu. Sõja ajal viibis Brandenburgi koonduslaagris, kust vabanes 1945. aastal. Pärast sõda töötas Valgas teatris Säde näitlejana ja tehnikumis kehalise kasvatuse õpetajana. Õppis rahvatantsu Tallinnas rahvatantsujuhtide seminaris Ullo Toomi juhendamisel.

Ta oli Võru Pioneeride Maja balletiringi ja rahvatantsurühmade juhendaja ning Võru Kultuurimaja Kannel naisrühma ja segarahvatantsurühma juht.

Tegutses ka Võru Rahvateatri näitlejana.

Kai Leete on mitmete tuntud rahvatantsude autor, sealhulgas "Võrokeste tands", "Haanja miis", "Soome polka", "Kodumaine viis", "Viire takka" jne.

Ta on olnud Võrumaa tantsupidude lavastaja ja üldjuht, üldtantsupidudel liigijuhi assistent .

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

Kai Leete elust valmis 2010. aastal dokumentaalfilm "Sündinud tantsule. Kai Leete" (režissöör Ruti Murusalu. ETV, 2010).

Kai Leetet on portreteeritud ka Peeter Toominga 1977. aastal valminud dokumentaalfilmis "Aastad".

Tunnustus
---------

* 1967 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane
* 1994 Võru linna teenetemärk

Viited
------

1. ↑  "Valpri Liina. Leete Kai sai 100 aasta juubõlis näütüse ja filmi. Uma Leht". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. juuli 2015. Vaadatud 8. juulil 2015.
2. ↑  ERR arhiiv. Võru tantsumemm Kai Leete (küsitleb Hubert Veldermann), 1980
3. ↑  Võru Linnagalerii. Kai Leete 105. Tants - elu kaunim armastus
4. ↑  "Eesti Harrastusteatrite Liit. Teatriharrastuse ajaloost Eestis". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. märts 2016. Vaadatud 8. juulil 2015.
5. ↑  Eesti filmi andmebaas. Aastad (1977)
6. ↑  Võru linna teenetemärgi omanikud

Kirjandus
---------

"Kai Leete tantsud: tantsus on rõõm" (koostaja Maie Pau). Tallinn: Rahvakultuuri Arendus- ja Koolituskeskus, 2002

Välislingid
-----------

* Rahvakultuuri Keskus. Kai Leete tantsud
* ERR arhiiv. Võru tantsumemm Kai Leete (küsitleb Hubert Veldermann), 1980
* Eesti Rahvatantsu ja Rahvamuusika Selts. Kai Leete 100
* Kai Leete mälestuseks tantsinud tunnetasid memme kohalolekut
**Ortodroom** on matemaatikas geodeetiline joon kerapinnal.

Geograafias nimetatakse **ortodroomiks** geodeetilist joont maakeral või maaellipsoidil ning samuti sellist joont ligikaudselt järgivat joont Maa pinna lähedal.

Maaellipsoidil kulgeb iga ortodroom mööda tasandit, mis on määratud mingi kahe erineva punktiga maaellipsoidi pinnal ning Maa keskpunktiga.

Lühim tee (lühim "linnulennuline" tee) kahe erineva punkti vahel maakera või maaellipsoidi pinnal või Maa pinna lähedal on ortodroom. Kui need kaks punkti ei ole antipoodid, on lühim tee nende vahel üheselt määratud. Näiteks lennutrassid kulgevad kütuse kokkuhoiu huvides ideaaljuhul piki ortodroomi.

Ekvaator ning kõik meridiaanid on ortodroomid.

Kaardil kujutatud punased jooned on ekvaator, nullmeridiaan, lühim tee Tallinna ja Sydney vahel ning lühim tee Pariisi ja New Yorgi vahel.

Neli ortodroomi, neist vaid kaks kujutuvad sirglõikudena. Kaart on Robinsoni projektsioonis.

Rakendus
--------

Java meetod arvutamaks Maa orotodoomi pikkust asukoha ja sihtkoha vahel. Tagastatav vastus on täpne murdarv kilomeetrites, sisaldades ainult murdarvude ühtlustamisest ja Maa ebakorrapärasusest tingitud viga.

```
	/\*\*
 \* Thaddeus Vincenty's inverse method formulae implementation in java
 \* for geographical distance between two given points on earth.
 \* @param L1
 \* geographical latitude of standpoint in radians
 \* @param G1
 \* geographical longitude of standpoint in radians
 \* @param L2
 \* geographical latitude of destination in radians
 \* @param G2
 \* geographical longitude of destination in radians
 \* @return geographical distance in km 
 \*/
	public static double getDistance(final double L1, final double G1,
			final double L2, final double G2) {
		double delta, p0, p1, p2, p3;
		// The average radius for a spherical approximation of Earth
		double rEarth = 6371.01d;

		delta = G1 - G2;
		p0 = Math.cos(L2) \* Math.cos(delta);
		p1 = Math.cos(L2) \* Math.sin(delta);
		p2 = Math.cos(L1) \* Math.sin(L2) - Math.sin(L1) \* p0;
		p3 = Math.sin(L1) \* Math.sin(L2) + Math.cos(L1) \* p0;

		return rEarth \* Math.atan2(Math.sqrt(p1 \* p1 + p2 \* p2), p3);
	}

```
**Kai Künnis-Beres** (kuni 29. juuli 2005 **Kai Künnis**; sündinud 28. juunil 1961) on eesti bioloog ja poliitik.

Ta õppis aastatel 1979–1984 Tartu Riiklikus Ülikoolis ja lõpetas selle bioloogia erialal, 1994–1995 oli magistriõppes Tallinna Pedagoogikaülikoolis ja sai magistrikraadi geoökoloogias. Aastatel 1995–1998 õppis ta Tallinna Pedagoogikaülikooli doktorantuuris, kaitses 1999. aastal väitekirja "Spatio-temporal regulation of bacterioplankton distribution and composition in marine habitats" ja sai doktorikraadi.

Ta on töötanud Tallinna Ülikooli meresüsteemide instituudi teadurina, uurides hüdrobioloogia ja ökoloogia valdkonda. 

2022. aastast töötab ta Tallinna Keskkonna ja Kommunaalameti keskkonnahoiu ja -korralduse juhtivspetsialistina.

Poliitiline tegevus
-------------------

Ta on Eestimaa Rohelise erakonna juhatuse liige.

Ta kandideeris 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel, sai 187 häält ja ei osutunud valituks.

Tunnustus
---------

* 2018 Tallinna teenetemärk

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Eesti Teadusinfosüsteem
**Helmut Erik Riikoja** (9. juuni 1909 Tallinn – 15. november 1990 Tallinn) oli eesti elektrotehnikateadlane.

Elulugu
-------

Helmut Erik Riikoja oli teenistuja poeg ja Heinrich Riikoja vend.

Lõpetas 1927 Tallinna Reaalgümnaasiumi ja 1935 Tallinna Tehnikumi elektrotehnikaharu. Töötas 1927–1941 Tallinna telefonivõrgus ja postitalituses mitmesugustel ametikohtadel, 1941–1942 teenis Nõukogude armees, 1942–1944 Tšeljabinski telefonivõrgus ja Eesti NSV Sidevalitsuse operatiivgrupis Moskvas, Leningradis ja Võrus. Oli 1940–1941 ja 1944–1958 Tallinna Polütehnilise Instituudi õppejõud, aastast 1947 dotsent, 1947–1952 elekterside, 1952–1956 üldelektrotehnikakateedri juhataja; 1957–1961 ajakirja Tehnika ja Tootmine toimetaja, 1961–1975 EPA elektrifitseerimiskateedri juhataja ja dotsent.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: sidelülituste teooria, ringhäälingu ja televisiooni tehnoloogia, põllumajanduse elektrifitseerimine, elektriohutustehnika; tehnika ajalugu ja oskuskeel. Osalenud ENE kavandamises ja olnud 1963–1978 selle peatoimetuse liige. Nõukogude Eesti preemia (1977).

Teoseid
-------

* Üldine elektrotehnika (kaasautor). Tartu, 1949
* Kolhoosi raadiosõlm. Tallinn, 1951
* Elektriajam põllumajanduses. Tallinn, 1951
* Elektri sünd. Tallinn, 1963
* Vene-eesti elektrotehnika sõnastik. Tallinn, 1969
* Avalik kõne (kaasautor). Tallinn, 1973

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* EPA BL, 271
* TPI 1936–1968, 289–290, 295, 323, 414
* TT ja TTÜ 1918–1944, 55
* Sotsialistlik Põllumajandus (1969) 12,–573.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Ernest Armstrong McCulloch** (21. aprill 1926 Toronto – 19. jaanuar 2011 Washington) oli Kanada rakubioloog, tüvirakkude uurimise teerajaja.

Ta sai aastal 1948 Toronto Ülikoolist meditsiinidoktori kraadi, töötas seejärel aasta Londonis Listeri instituudis ja pärast seda Torontos haiglas ja ülikoolis.

Aastal 1957 asus Ernest McCulloch tööle äsjaloodud Ontario Vähiinstituuti, kus hakkas koostöös biofüüsik James Tilliga tegelema eelkõige vereloome ja leukeemia uurimisega. 1960. aastatel alustasid nad katseid kiiritatud hiirtega, kellele siirati luuüdi rakke. Nad avastasid, et hiirte põrnas tekkis proportsionaalselt luuüdi hulgaga uusi eri tüüpi verelibledest koosnevaid kogumeid, ning tõestasid, et iga kogum oli tekkinud ühestainsast rakust. Oma uurimistöö tulemused avaldasid nad aastal 1963 ajakirjas Nature.

Aastast 1982 oli ta Toronto Ülikooli emeriitprofessor.

Tunnustus
---------

* 1999 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks
* 2005 – pälvis Laskeri auhinna (koos James Tilliga)

Välislingid
-----------

* Kanne Kanada meditsiinikuulsuste hallis
* Stem Cell Network
**Riskifond** (ka **riskikattefond**, **riskihajutusfond**) on piiratud investorite seltskonnale avatud investeerimisfond, mis harrastab mitmekesisemaid kauplemisvõtteid kui tavapärased, vaid pikki positsioone tunnistavad fondid ning maksab tüüpiliselt fondihaldurile tulemustasu.

Ingliskeelne nimetus *hedge fund* osutab sellele, et fond püüab investeerimisriske tihti mitmesuguste vahenditega katta: märkimisväärse erinevusena tavapärasest kasutatakse lühikeseks müüki ja tuletisväärtpaberitega kauplemist. Aja jooksul on riskifondideks hakatud nimetama ka selliseid fonde, mille strateegias sellised ebatraditsioonilised võtted ei teeni mitte riskide katmise, vaid tulu agressiivse kasvatamise eesmärki. Selliste fondide instrumentide hulka kuulub ka finantsvõimenduse kasutamine.

Riskifondide minimaalne investeerimispiir on üldiselt väga kõrge ja investoriteks on tavapäraselt kutselised investorid, väga jõukad inimesed ja suured institutsioonid. Investeeringud riskifondi on tavaliselt ebalikviidsed. Tavaks on kujunenud ka selline tasustamispraktika, kus fondi haldur küsib pakutava teenuse eest 2% investeeritavate fondide mahust ning 20% aruandeperioodil investoritele teenitud kasumist.
| Medalikohad |
| --- |
| Lõuna-Aafrika Liidu esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Kolmas koht | 1932 | Keskkaal |

**Ernest Peirce** (25. september 1909 Somerset-Wes, praegu Lääne-Kapimaa – 23. jaanuar 1998 Apache Junction, Maricopa ja Pinali maakond, Arizona, USA) oli Lõuna-Aafrika poksija.

Peirce sai keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1932. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Carmine DiBartholomeoile (USA) ning võites 3. koha kohtumises Roger Michelot'd (Prantsusmaa).

Elukutselisena
--------------

Peirce poksis novembrist 1932 kuni juulini 1942 elukutselisena. Ta osales kokku 108 kohtumisel, millest võitis 64 (neist 20 nokaudiga) ja kaotas 26 (neist 1 nokaudiga) kohtumist ning 15 kohtumist jäi viiki.

Pärast teist maailmasõda kolis ta Michigani Ameerika Ühendriikides.

Viited
------

1. ↑  10. suveolümpiamängude poksivõistlus. Los Angeles 1932. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Ernest Peirce veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Ernest (Eddie) Peirce lehel *BoxRec*. Inglise keeles
**Erna Normann** (aastani 1932 **Erna Oidermann**, 17. (vkj)/ 30. september 1904 Tartu – 11. veebruar 1978 Tartu) oli Eesti folklorist.

Elulugu
-------

Erna Normann oli käsitöölise tütar.

Lõpetas 1923 ENKS Tartu Tütarlaste Gümnaasiumi, õppis 1923–1926 ja 1932–1936 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas, lõpetas mag. phil. kraadiga rahvaluule erialal (ümberarvestatud 1947 filoloogiakandidaadiks), väitekiri "Kurg kündmas" (Tartu 1935). Akadeemiliselt oli ta Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liige.

Töötas 1929–1938 ERM-i arhiivraamatukogus, 1938–1941 ja 1943–1944 ERA-s, oli 1945–1950 KM rahvaluuleosakonna juhataja ja vanemteadur, 1952–1957 KM-i teadussekretär, 1957–1969 vanemteadur, 1970–1972 KKI teadur. Luges õppeülesande korras TRÜ-s mitut loengukursust.

Teadustöö
---------

Spetsialiseerus lühivormidele ning hiiu- ja vägilasmuistenditele. Osales hiiumuistendite akadeemilise väljaande kahe köite ning 1964–1972 eesti vanasõnade teadusliku väljaande koostamises. Uurimusi vanasõnadest ja mõistatustest.

Teoseid
-------

Avaldanud folkloorseid lasteraamatuid. 

* Näiteid rahvalaulude motiivistiku arenguteest. // Kaleviste mailt. Tartu 1935
* Valimik eesti vanasõnu. Tallinn 1955
* Üle õue õunapuu. Kaasautor Selma Lätt. Tallinn 1955, 2. trükk 1989
* Muistendeid Kalevipojast. Kaasautor Eduard Laugaste. Tallinn 1959
* Marjakobar ja teisi setu muinasjutte. Kaasautor Herbert Tampere. Tallinn 1959
* Muistendeid Suurest Tõllust ja teistest. Kaasautorid Eduard Laugaste, Ellen Liiv. Tallinn 1963
* Sada saarelehte, tuhat toomelehte. Kaasautor Selma Lätt. Tallinn 1968
* Eesti vanasõnad I–III, V (koostajaid). Tallinn 1980-1987

Liikmesus
---------

* 1960 Kalevalaseura
* 1963 SUS-ivälisliige

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli Herbert Normann.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* EKnBL, 376
* EKrBL 376
* KK (1964) 9, 570–571
* Richard Viidalepp. Erna Normann (nekroloog). // KK (1978) 5, 319–30
* A. L. "Rahvaloomingu uurija Erna Normann surnud". Teataja nr 5, 4. märts 1978. Lk 9
* EE 14. Tallinn 2000. Lk 327

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 109–110
* Haud Tartu Maarja kalmistul

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Helmi Maide** (kuni 1937 **Armide Thalbach**; aastatel 1948–1952 **Helmi Lepik**; 10. juuli 1926 Kullenga, Porkuni vald, Virumaa – 12. juuli 2014 Tallinn) oli eesti majandusteadlane.

Ta lõpetas 1944. aastal Tallinna 4. Gümnaasiumi ning õppis aastatel 1944–1948 Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonnas, mille lõpetas 1948. aastal. 

Ta oli aastatel 1948–1954 Eesti NSV Teaduste Akadeemia ja NSV Liidu Teaduste Akadeemia Majanduse Instituudi aspirant, kaitses 1954. aastal väitekirja ning sai majanduskandidaadi kraadi.

Ta kaitses 1988. aastal Läti Põllumajandusakadeemias väitekirja ning sai majandusdoktori kraadi.

Ta töötas aastatel 1951–1997 Eesti TA Majanduse Instituudis teaduri, sektorijuhataja ja juhtivteadurina.

Teaduspublikatsioone
--------------------

* "The agrarian reform in Estonia". Tallinn 1994
* "Eesti põllumajanduse tasuvus ja maksukoormus 1993-1995". Tallinn 1997

Tunnustus
---------

* 1989 – Eesti NSV Arnold Veimeri nimeline preemia
* 1991 – Eesti Vabariigi majanduspreemia

Kirjandus
---------

* 2005 – "Maide, Helmi". // Eesti teaduse biograafiline leksikon. II kd, Kj-M. Tallinn 2005. Lk 509

Välislingid
-----------

* Haud Tallinna Metsakalmistul

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**"Sookoll ja sisalik"** on Aino Perviku lasteraamat nooremale ja keskmisele koolieale.

Sisu
----

Sookoll on muretu ja heasüdamlik sell, kellel asub rabas maja. Ta teeb kõik endast oleneva, et soos elavate loomakeste ja linnukeste elu oleks õnnelik. Sõpradeks on tal rabakukk, rabakana, rästik, sookurg ja konn. Ta korraldaks meeleldi oma elunägemise järgi ka loomade elu. Siis kohtab sookoll kaunist kivisisalikku ja püüab teda haarata, aga kolli pihku jääb vaid sabaots. Sisalik kaob, kuid suur igatsus sisalikku näha jääb ning paneb teda roopilli mängima. Igatsus muutub üha suuremaks ning sookoll läheb sisalikku otsima. Siis saab ta põdra käest sõrahoobi ja kaotab mälu. Soost metsa jõudes muutub südamlik olend tigedaks kolliks, viha aina suureneb ning koll muutub üha kurjemaks, unustades headuse, ilu ja omaenese mina. Sohu tagasi jõudes pole enam midagi järgi muretust ja heast sookollist. Tema head sõbrad aga tulevad ja aitavad tal taas leida tema oma mina.

Raamatus on rõhutatud isiksuse ja kodu seost ning mitmesuguste olendite erinemisvõimalust: paljalt erinev olek ei tee kedagi heaks ega halvaks.

Trükised ja lavastused
----------------------

* 1986. aastal ilmus raamat kirjastuselt Eesti Raamat, illustraator oli Piret Raud.
* 2004. aastal ilmus kordustrükk. Väljaandja oli kirjastus Tiritamm, illustreerinud Piret Raud.
* 1992. aastal etendati lasteraamatut Eesti Riiklikus Nukuteatris, lavastaja oli Helle Laas, kunstnik Gunta Randla.
* 2011. aastal tegi jutustuse ainetel lavastuse Viljandi Laste- Ja Noorsooteatris REKY Kadri Paldra
Daniel Parejo (2019)
**Daniel Parejo Muñoz** (sündinud 16. aprillil 1989 Cosladas) on Hispaania jalgpallur, kes mängib keskpoolkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Valencia ja Hispaania jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Madridi Realis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2003. aastal. Hooaja 2008–09 esimeses pooles mängis ta Inglismaa esiliiga klubis Queens Park Rangers. 15. veebruaril 2009 tegi ta liigamängus Sporting de Gijóni vastu debüüdi Madridi Reali meeskonnas. Kokku pääses tal sel hooajal Hispaania kõrgliigas väljakule viies mängus.

2009. aasta juulis liitus ta Hispaania kõrgliiga klubiga Getafe, kus ta mängis kokku kaks hooaega.

2011. aasta juunis sõlmis ta lepingu Valenciaga. Hooaeg 2014–15 on olnud tema karjääri kõige resultatiivseim. Ta lõi sel hooajal 12 väravat ja oli liigas klubi suurim väravakütt.

2007. aastal tuli Parejo Hispaania kuni 19-aastaste koondisega ja 2011. aastal Hispaania kuni 21-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks. Hispaania jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 27. märtsil 2018 sõprusmängus Argentina vastu.

Saavutused
----------

Valencia
* Copa del Rey: 2018–19

Välislingid
-----------

 Daniel Parejo – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Singer Building
**Ernest Flagg** (6. veebruar 1857 Brooklyn New Yorgi osariik – 17. aprill 1947 New York New Yorgi osariik) oli ameerika arhitekt. Tema projekteeritud ehitised olid uusbarokses *beaux-arts*'i stiilis, ta oli urbanistiliste uuenduste ja arhitektuurilis-sotsiaalse vastutuse pooldaja.

Flagg sündis Brooklynis. Tema isa Jared Bradley Flagg oli preester ja märkimisväärne kunstnik. Ernest lahkus koolist 15-aastaselt, et töötada Wall Streetil kullerina. Pärast mõnda aastat oma isa ja vendadega kinnisvara alal töötamist tegi ta 1880. aastal arhitekt Philip Gengembre Huberti jaoks kaksikelamute korteriplaane.

Ärimees Cornelius Vanderbilt II-le, kellest sai Alice Claypoole Gwynne'iga abielludes Flaggi sugulane, jäi silma tema töö ning sellest tingituna saatis ta tema Pariisi akadeemiasse École des Beaux-Arts arhitektuuri õppima. Seal tutvus Flagg kaunite kunstide esteetiliste printsiipidega. Tema õpingud aastatel 1889–1891 möödusid Vanderbilti valvsa patronaaži all.

1891. aastal suundus Flagg tagasi New Yorki ja alustas arhitektuuri alal tegutsemist, olles tugevasti mõjutatud Prantsusmaal kogutud teadmistest ja struktuurse ratsionalismi ideest. Ta asutas koos John Prentiss Bensoni ja Albert Leverett Brockwayga arhitektuuribüroo Flagg, Benson & Brockway, mis projekteeris New Yorgis St. Luke'i haigla. 1894. aastal asutas ta koos Walter Boughton Chambersiga, kellega tutvus Pariisis, arhitektuuribüroo Flagg & Chambers. Büroo projekteeris Corcorani kunstigalerii.

Tema panus tsoneerimise ja kõrguse regulatsioonidesse oli oluline New Yorgi esimeste vastavasisuliste seaduste puhul, mis hakkasid linnaehituslikult määrama kõrghoonelisuse aspekti. Flagg pooldas tsoneerimisreegleid, mis reguleeriksid hoonete kõrgust ja astmelisust, et võimaldada valguse ja õhu jõudmist maapinnal asuvatele linnatänavatele. Muuhulgas oli ta New Yorgi Beaux-Arts Arhitektide Seltsi president. Ta projekteeris ühe varaseima ja hinnanguliselt kõige kenama täiskõrguses pilvelõhkuja Singer Building. Kõrghoone valmis 1908. aastal, kuid lammutati kuuskümmend aastat hiljem linna moderniseerimise käigus.

Vaata ka
--------

* *Beaux-arts*
**Daniel Plau** (4. juuni/17. juuni 1896 Martsa, Virumaa – 20. mai 1938 NSV Liit) oli eesti rahvusest NSV Liidu sõjaväelane.

Ta sündis Martsa külas Liivamäe talus, õppis Toila külakoolis, Jõhvi ministeeriumikoolis ja Tartu Ülikoolis.

Daniel Plau 1979 mälestusvõistluste märk
Ta võttis osa Oktoobrirevolutsiooni ettevalmistamisest. 1917. aastal valiti Tartu ülikooli Arstiteaduskonna III kursuse üliõpilane 21-aastane Daniel Plau Tartu Tööliste, Soldatite ja Maatameeste Saadikute Nõukogu Täitevkomitee esimeheks 1918. aastal valiti ta Petrogradis moodustatud VK(b)P Eesti Osakondade Keskkomitee liikmeks ja töötas Põhja Kommuuni Rahvusasjade Rahvakomissariaadi Eesti osakonna juhatajana.

Ta osales Punaarmee diviisikomissarina Vene kodusõjas. Aastatel 1918–1938 oli ta Punaarmees juhtivatel kohtadel poliitilisel alal, auastmelt diviisikomissar. 1930. aastatel oli ta Kaasanis 13. Laskurkorpuse komissar.

1938. aastal ta hukati, 1956. aastal rehabiliteeriti.

1970–1980. aastatel korraldati Kohtla-Järve rajoonis Pühajõel tema mälestusvõistlusi motokrossis.

Viited
------

1. ↑  137god.info
2. 1 2  Helmut Joonuks. Viru rannikul. Tallinn: Eesti Raamat, 1969, lk 87
3. ↑  TARTU RIIKLIKU ÜLIKOOLI ARSTITEADUSKOND AASTAIL 1802-1975. TARTU 1976, lk 153
4. ↑  Плау Даниэль Даниэлевич. iamkushner.com
5. ↑  "VE: Plau, Daniel – kindralmajor". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. aprill 2016. Vaadatud 26. märtsil 2016.

Kirjandus
---------

* Ülo Taigro (koostaja). Nad kaitsesid nõukogude võimu. Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1964

Välislingid
-----------

* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Daniel Plau lapsepõlves koos perekonnaliikmetega
* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Daniel Plau. Volgograd, 1927
* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Daniel Plau, 1930
* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Daniel Plau. Kaasan, 1930
* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Vaade revolutsionääri ja kodusõja kangelase, kindralmajor Daniel Plau sünnimajale Toilas
* Kultuurimälestiste riiklik register. Fotokogu. Daniel Plau mälestustahvel
**Stefan Bežanitski** (1821 Venemaa – 21. juuli 1892 Venemaa) oli vene rahvusest õigeusu vaimulik, kes tegutses alates 1845. aastast Eestis.

Ta sündis aastal 1821 Venemaal köster Anani Bežanitski peres. Ta lõpetas aastal 1845 Pihkva Vaimuliku Seminari. Aastal 1845 asus ta Lõuna-Eestisse. Riia ja Miitavi ülempiiskopi Filaret pühitses ta 16. juunil 1846 diakoniks ja 23. juunil 1846 preestriks.

Ta oli 23. juunist 1846 kuni 16. juulini 1847 Tartu Püha Georgi (Jüri) koguduse preester; lisaks oli ta samal ajal Kärkna-Lähte Kõikide Pühakute koguduse esimene preester. 16. juulist 1847 kuni 23. augustini 1850 oli ta Tornimäe Neitsi Maria Kaitsmise koguduse preester. 23. augustist 1850 kuni 6. detsembrini 1860 oli ta Priipalu Püha Vassili Suure koguduse preester, 8. juunist 1861 kuni 1. oktoobrini 1861 teenis ta samas koguduses ülempreestrina. 9. detsembrist 1860 kuni 12. detsembrini 1864 oli ta Kastolatsi Neitsi Maarja Rõõmukuulutamise koguduses ülempreestriks. 12. detsembrist 1864 kuni 17. aprillini 1866 oli ta Kähri Peaingel Miikaeli koguduse ülempreester. 17. aprillist 1866 kuni 14. detsembrini 1873 oli ta Tuhalaane Jumalaema Uinumise koguduse ülempreester, lisaks hooldas aastatel 1869–1870 ta ülempreestrina Penuja Kõikide Pühakute kogudust. 

Ülempreester Stefan Bežanitski suri 21. juulil 1892 Venemaal, tema hauakoht on teadmata.

Isiklikku
---------

Ta oli abielus Anna Bežanitskajaga. Neil oli kaks tütart ja viis poega. Kõikidest nende poegadest – Viktorist, Vladimirist, Aleksandrist, Nikolaist ja Vassilist – said preestrid; poeg Nikolai suri märtrisurma ja ta kanoniseeriti pühakuks.

Välislingid
-----------

* Stefan Bežanitski Eesti Õigeusu Vaimulike andmebaasis
**Roomet Kiudmaa** (sündinud 26. mail 1936 Võrus; sünninimi **Kiutson**) on eesti rahvusest endine NSV Liidu sõjaväelane (kindralmajor).

Ta lõpetas aastal 1954 Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli. Aastal 1966 lõpetas ta M. I. Kalinini nimelise Suurtükiväeakadeemia. Aastatel 1971–1974 oli ta adjunktuuris Frunze-nimelises Sõjaväeakadeemias; oktoobris 1974 kaitses ta sõjateaduste kandidaadi väitekirja.

Aastatel 1975–1987 oli ta Eesti NSV sõjakomissar. Seejärel töötas ta direktorina tehases Talleks, Eesti Talleksis, ArmorEstis ja Kotkalennus.

1985–1990 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu liige.

1998–2003 oli ta Tallinna Arte Gümnaasiumi direktori asetäitja.

Ta on korteriühistu Tina 21A juhatuse liige.

Teoseid
-------

* NSV Liidu kodanike austav kohustus: [Suure Oktoobri saavutuste kaitsmise vajadusest], Tallinn, Eesti Raamat, 1980.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. juuli 2014. Vaadatud 21. mail 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  "VE: Kuidmaa, Roomet – ENSV sõjakomissar". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. november 2015. Vaadatud 23. novembril 2015.
3. ↑

Välislingid
-----------

* Foto
* CIA andmetel maha lastud ENSV sõjakomissar Postimehele: see on puhas rumalus
* VE: Kuidmaa, Roomet – ENSV sõjakomissar


Eesti NSV sõjakomissarid

Lembit Pärn (1947–1948)  **·**  Johan Lombak (1948–1951)  **·**  August Feldman (1951–1954)  
Ivan Tuhkru (1954–1975)  **·**  Roomet Kiudmaa (1975–1987)  **·**  Rein Põder (1987–1991)
**Jaak Juhansoo** (16. mai 1942 Põltsamaa – 13. jaanuar 2017 Massachusetts) oli eesti ühiskonnategelane USAs, Ülemaailmse Eesti Kesknõukogu esimees aastail 2007–2014. 

Jaak Juhansoo vanemad põgenesid koos lastega Nõukogude okupatsiooni eest Saksamaale Augsburgi ja sealt mõni aasta hiljem New Yorki. Sealt läksid nad tööotsinguil esialgu Lõuna-Carolinasse ja paari aasta pärast Minneapolisesse.

Pärast Minnesota Ülikooli lõpetamist astus Jaak Juhansoo sõjaväkke, kus teenis 1965. aastani. Seejärel töötas ta elektroonika alal Walthamis, kuni asutas oma ettevõtte, mis jättis aega ka ühiskondlikuks tegevuseks. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Fraternitas Estica.

Jaak Juhansoo oli Bostoni Eesti Seltsi esimees ja auliige, New Englandi Balti Ühingu president ja juhatuse liige, Ikestatud Rahvaste Komitee laekur ja juhatuse liige ning aastail 1977–2014 Eesti Rahvuskomitee Ühendriikides Esinduskogu liige – ta oli valitud üheksasse esinduskogusse. Umbes 30 aastat oli ta Ülemaailmse Eesti Kesknõukogu liige, aastail 2007–2014 oli ta selle esimees ja pärast seda laekur.

Tunnustus
---------

* 2003 Kanada-Eesti vabadusvõitluse teenetemärk
* 2007 Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2014 Eesti Rahvuskomitee Ühendriikides märkimisväärsete teenete auhind

Isiklikku
---------

Jaak Juhansoo vanemad olid Olga ja Peeter Juhansoo, tal oli vanem vend Jaan. Ta abikaasa Daina on lätlanna. Jaak Juhansoo on maetud Gethsemane'i kalmistule West Roxburys Massachusettsi osariigis.

Viited
------

1. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 5300
2. ↑  Marju Rink-Abel. In Memoriam Jaak Juhansoo. Eesti Päevaleht (Rootsi), 1. veebruar 2017

Välislingid
-----------

*
**Keele Infoleht** on eesti keelekorralduse teemasid kajastav kvartalileht.

Keele Infoleht on ilmumist alustanud kahel korral: esmalt Eesti keelenõukogu teatajana ja siis selle väljaandena 31. oktoobril 2006. Teist korda hakkas Keele Infoleht ilmuma 21. septembril 2007, kui ilmus Sirbi lisalehena numbri all 1(3). Väljaandjaks on sealtpeale SA Kultuurileht, kuid lehe aluseks on jätkuvalt Eesti keelenõukogu avanumbri sedastus, et keeleküsimustega seoses räägitakse sageli "vaid ebamäärasest eesti keele ja selle puhtuse säilitamise vajadusest, omamata ülevaadet, mis vahenditega seda tegelikult on võimalik teha ja mis projektid-programmid-tegemised meie riigis selle nimel juba käimas on".

Paberkujul ilmub leht HTMi rahastatuna neljal leheküljel neli korda aastas sama kuupäeva Sirbi vahel, elektrooniliselt leiab selle Sirbi kodulehelt. Lehe toimetaja on Aili Künstler, kujundaja Piia Ruber. Adressaadina on silmas peetud laia silmaringiga lugejat, kes huvitub eesti kultuurist, mille põhikandja on põhiseaduse järgi eesti keel.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
Uurali keelepuu
**Keelepuu** on võrdlevas-ajaloolises keeleteaduses tarvitatav mudel suguluses olevate keelte omavaheliste seoste esitamiseks, näiteks keelkondade kirjeldamisel.

Keelepuus on igal reaalsel keelel ülimalt üks otsene esivanem, mis harilikult on ka veel vähemalt ühe teise sugulaskeele esivanem. Niisugust kahe või enama keele esivanemat nimetatakse nende keelte algkeeleks.

Keelepuu esitab lisaks reaalsetele keeltele või murretele ka kõik konstrueeritud algkeeled, millest keeleteadlased on lugenud neid reaalseid keeli või murdeid põlvnevaks.

Keelepuu mudel sarnaneb bioloogias liikide ja liikidest suuremate taksonoomiliste üksuste omavahelisi seoseid kirjeldavate puudega. Bioloogilise taksonoomia mõisteid on kasutatud Ameerika Ühendriikides indiaani keelte kasutamiseks laialdasemalt kui Euroopa keeleteaduses.

Vaata ka
--------

* Maailma keelkonnad
* Uurali keelepuu
* Keeleliit

Viited
------

1. 1 2 3 4  Tiit-Rein Viitso. Keelesugulus ja soome-ugri keelepuu. Raamatus: Tiit-Rein Viitso. Liivi keel ja läänemeresoome keelemaastikud. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, lk 29.
Königsbergi ülikooli tähetorn
**Königsbergi observatoorium** oli Königsbergi ülikooli observatoorium. Hoone hävines teise maailmasõja ajal.

Aastail 1809/1810 otsustas Preisimaa valitsus Napoleoni sõdades tekkinud rahupausi kasutades Wilhelm v. Humboldti haridusreformi kava kohaselt välja ehitada Königsbergi ülikooli, sealhulgas rajada observatooriumi.

1809 kutsuti Königsbergi astronoom Friedrich Wilhelm Bessel (1784–1846) Lilienthali tähetornist, et ta võtaks üle astronoomia õpetamise ja tulevase tähetorni juhatamise. Bessel sai osaleda tähetorni rajamises alates asukoha valikust ja ehitusplaanide koostamisest. Asukohaks valiti linnast kirdesse jääv Butterberg linnamüüri läheduses. Kui 1811 ehitust alustati, sai kõik Besseli soovide kohaselt. 
Tähetorni varustusse kuulusid 1819 muretsetud Reichenbachi meridiaanring ja 1829 saadud Fraunhoferi heliomeeter.
Bessel oli Königsbergi tähetorni direktor 1810. aastast kuni oma surmani ning kujundas enda juhitava asutuse üheks juhtivaks tähetorniks Euroopas.

Königsbergi tähetorn oli kaasatud F. G. W. Struve kraadimõõtmisse. Struve ja tema partner Carl Tenner saatsid oma tulemused Besselile, et saada sõltumatult autoriteedilt vastused Maa täpse kuju ja suuruse kohta. 1833. aastal osales Königsbergi tähetorn koos teiste Läänemere-äärsete tähetornidega Vene kronomeetrilises ekspeditsioonis, mille eesmärk oli kronomeetrite ja astronoomiliselt määratud kohaliku aja võrdlemise abil teha kindlaks Läänemere-äärsete sadamalinnade täpsed geograafilised pikkuskraadid ja luua ühine koordinaatide võrgustik.
1838. aastal määrasid kolm meest enam-vähem ühel ja samal ajal tähe parallaksi ja selle abil kauguse Maast: Struve Tartus, Bessel Königsbergis ja Šoti kuninglik astronoom Thomas Henderson Lõuna-Aafrikas.

1851. aastal tehti Königsbergi tähetornis esimene täieliku päikesevarjutuse foto (dagerrotüüp).

Uuesti küündis Königsbergi tähetorni kuulsus peaaegu Besseli-aegsele tasemele F. G. W. Struve lapselapse Karl Hermann Struve (1854–1920) ajal, kes oli direktor aastail 1895–1904.

Observatoorium purustati 1944. aasta augustis, mil Königsbergi pommitasid Suurbritannia õhuväe lennukid.
**Keeledušš** (inglise keeles *language showers*) on üks lõimitud aine- ja keeleõppe läbiviimise meetoditest. Meetodi kaks peamist eesmärki on eri keelte olemasolu teadvustamine ja ettevalmistus keeleõppeks. Kuna keeledušš pakub õpitava keelega vaid lühiajalist kokkupuudet, ei saa ainult keeleduši meetodeid rakendades võõrkeelt heal tasemel selgeks õpetada. Seetõttu on tegemist hea võimalusega erinevate keeltega tutvumiseks enne ühe keele süvenenumalt õppimiseks välja valimist.

Iseloomustus
------------

Keeleduši peamine sihtrühm on 4-10 aasta vanused lapsed. Nende keelekümblus (võõrkeelses keskkonnas viibimine) kestab 30-60 minutit päevas ja see aeg sisaldab mängimist, laulmist, näitvahendite kasutamist, õpiobjektide käsitsemist ning liikumist. Seejuures räägivad programmi läbi viivad õpetajad valdavalt ainult sihtkeeles.

Sihtkeele õppimise aluseks on õppimist edendavad rutiinsed tegevused (nt korduvad fraasid, kindlad ülesandega seotud tavad jne). Tänu korduvatele tegevustele harjuvad keele õppijad kasutama kümbluskeele sõnu, fraase ja lausemudeleid.

Näiteid keeleduši raames läbi viidavatest tegevustest:

* tund vastavat võõrkeelt emakeelena kõneleva külalisega;
* liikumist ja õpitavat sõnavara sisaldavad laulumängud;
* võõrkeelsete videote ja filmide vaatamine.

Vaata ka
--------

* Keelekümblus

Viited
------

1. 1 2 3  Peeter Mehisto, David Marsh, María Jesús Frigols koostöös Kai Võlli ja Hiie Asseriga. Lõimitud aine- ja keeleõpe. Tallinn, 2010. Lk 16-17.
2. ↑  (Competitive advantage through early language instruction) — WORK IN PROGRESS. Vaadatud 21.01.2019.
3. ↑  LAK-õppe kuu. Vaadatud 21.01.2019.