recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Katherina Birgitt Reiche** (sündinud 16. juulil 1973 Luckenwaldes Brandenburgis) on endine Saksa poliitik (Saksamaa Kristlik-Demokraatlik Liit) ja Munitsipaalettevõtete Ühingu (Verband kommunaler Unternehmen) tegevjuht. 

Katherina Reiche on innogy tütarettevõtte innogy Westenergie GmbH juhatuse esimees alates 1. jaanuarist 2020.

Haridus
-------

Pärast gümnaasiumi lõpetamist 1992. aastal õppis ta keemiat Potsdami Ülikoolis, Clarksoni ülikoolis New Yorgis ja Turu Ülikoolis Soomes. 1997. aastal sai ta diplomi.

Poliitiline karjäär
-------------------

1992. aastal astus ta CDU noorteorganisatsiooni ja Kristlik-Demokraatliku Üliõpilaste Ühingusse (RDCS), 1996. aastast CDU liige. Aastal 2000 sai temast CDU eestseisuse liige.

Aastatel 1998–2015 oli Katherina Reiche Saksa Liidupäeva liige. 2005.–2009. aastal oli Reiche CDU/CSU parlamendifraktsiooni aseesimees, esimees oli siis Volker Kauder. Selles ametis vastutas ta haridus- ja teaduse poliitikavaldkondade eest, samuti ka keskkonna-, looduskaitse- ja tuumaohutuse valdkondade eest.

Kantsler Angela Merkeli valitsuses oli Reiche esialgu parlamendi riigisekretär Saksa keskkonna-, looduskaitse- ja tuumaohutuse ministeeriumis. Pärast 2013. aasta valimisi sai ta parlamendi riigisekretäriks Saksa transpordi ja digitaalse infrastruktuuri ministeeriumis.

Muud töökohad
-------------

2015. aastal astus ta tagasi oma ametikohalt Saksamaa valitsuses ja loobus ka oma Liidupäeva mandaadist ning hakkas Munitsipaalettevõtete Ühingu tegevjuhiks. Selles ametis valiti ta 2016. aasta juunis ühehäälselt Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Üldise Majandushuvi Ettevõtete ühingu (CEEP) presidendiks.

Muu tegevus
-----------

* Saksa säästva arengu nõukogu (RNE) liige
* Deutsche Flugsicherung (DFS) nõuandekogu liige
* Juhatuse liige Trustees Deutsches Museumis

Välislingid
-----------

* Katherina Reiche, abgeordnetenwatch.de
* Deutscher Bundestag
* German Council for Sustainable Development
* CDU/CSU-Fraktion
***Katharévousa*** (kreeka keeles Καθαρεύουσα, 'puhastav (keel)') on 19. sajandi alguses kujunenud kaasaegse kreeka keele konservatiivne vorm, mis oli kompromiss vanakreeka ja rahvakreeka keele (δημοτική *dēmotikē*) vahel. Algselt kasutati seda laialdaselt nii kirjandus- kui ka ametliku keelena, kuid harva igapäevases suhtluses. 20. sajandil hakati seda üha enam tarvitama ametliku keelena, kuni haridusminister Geórgios Rállis tunnistas 1976. aastal rahvakreeka keele Kreeka ametlikuks keeleks. 1982. aastal kaotati peaminister Andréas Papandréou korraldusega nii rahva- kui ka puhastatud kreeka keele polütooniline ortograafia.

*Katharévousa*'t kujundas intellektuaalne ja revolutsiooniline juhtfiguur Adamántios Koraís (1748–1833). Montpellier' Ülikooli lõpetanud Koraís veetis suurema osa oma elust Pariisis pagenduses. Olles klassikaliste keelte ja kultuuri õpetlane, tundis ta vastikust bütsantslike väärtushinnangute ja nende hilisemate mõjude vastu kreeka ühiskonnas. Ta oli Osmanite riigile alluva vaimulikkonna raevukas kriitik. Ta oli veendunud, et haridus on Kreeka vabastamise eeltingimus.

Osa *katharévousa* eesmärgist oli vahendada arhaistide võitlust modernistidega; esimesed eelistasid täielikku tagasipöördumist arhailiste keelevormide juurde.

Vaata ka
--------

* vanakreeka keel
* rahvakreeka keel

Viited
------
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib saksa kirjanikust; USA kergejõustiklase kohta vaata artiklit Kathryn Schmidt* |

---

Kathrin Schmidt Prima Vista ajal Tallinna trammis eesti laulvaid kirjanikke kuulamas (8. mai 2011)
**Kathrin Schmidt** (sündinud 12. märtsil 1958 Gothas) on saksa kirjanik.

Schmidt elas algul Gothas ja alates 1964 Waltershausenis. Pärast keskkooli lõpetamist õppis ta 1976–1981 Jena ülikoolis ja sai diplomi psühholoogias. Seejärel töötas ta 1981–82 Leipzigi ülikoolis assistendina ja Berliinis Rüdersdorfi kreisihaiglas lastepsühholoogina. 1986–1987 läbis ta Leipzigis Johannes Becheri nimelises kirjandusinstituudis erikursuse. Pärast seda töötas ta Ida-Berliini ümarlauas. 1990–91 töötas ta naisteajakirja Ypsilon toimetajana. Kuni 1993 töötas ta Berliini Võrdleva Sotsiaalse Uuringu Instituudi teadusliku kaastöölisena. Alates 1994 on ta vabakutseline kirjanik. Ta on Saksamaa PEN-klubi liige.

Kathrin Schmidt hakkas juba teismelisena luulet kirjutama ja seda avaldama. Tema luuletusi iseloomustavad täpne rütm, jõuline tundeline kõne ja sõnamängude sagedane kasutamine. Tema romaane on nende rikkaliku sündmustiku tõttu mõnikord maagiliseks realismiks nimetatud. Kathrin Schmidt on ülevoolava kujutlusvõimega jõuline kirjanik, keda kriitikud on võrrelnud varase Irmtraud Mogneri ja Günter Grassiga.

Seni on tema suurim kirjanduslik saavutus autobiograafiliste sugemetega romaan "Sa ei sure". Autor kirjeldab selles romaanikirjaniku Helene haiguse ja paranemise lugu. Helenet tabas rabandus, mis võttis temalt kontrolli tema keha ja kõnevõime üle ning ta peab nüüd uuesti kõnelema õppima.

Kathrin Schmidt elab Berliinis Mahlsdorfis. Ta on abielus ja viie lapse ema.

Eesti keeles ilmunud teosed
---------------------------

* "Sa ei sure", Eesti Raamat 2010, saksa keelest tõlkinud Piret Pääsuke. ISBN 9789985658642

Välislingid
-----------

* Kaarel Kressa, Pärast ajurabandust puslet kokku pannes, Eesti Päevaleht, 6. mai 2011
**Paula Delacherie** (neiuna **Paula Ilves**; 7. aprill 1903 Kehtna – 2. september 2003 Pariis) oli eesti rahvusest Prantsuse arhitekt.

Ta õppis Lenderi gümnaasiumis ja aastatel 1923–1929 Budapesti Tehnikaülikoolis, lõpetades selle esimese naisarhitektina. Seejärel stažeeris ta aasta Ungaris.

Ta asus 1932. aasta lõpul elama Pariisi. Pariisis olles töötas ta sisearhitektina, 1930. aastatel oli menuarhitekt[*viide?*] Michel Roux-Spitzi büroos.

1948. aastal valiti ta Pariisis Prantsuse Eesti Seltsi esimeseks esimeheks.

Looming
-------

1935. aastal võitis ta funktsionalistliku projektiga Kose-Lükati vabaõhukooli hoone võistluse. Ta projekteeris pangahooneid ja haiglaid; ta tegi projekti Pariisis villa ümberehituse Eesti saatkonnaks, kuid põhitöö oli tal ikkagi sisekujundus.

Tunnustus
---------

* 1997 Riigivapi V klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema õde oli keemik ja õpetaja Marie Voore ning õepoeg oli soomepoiss ja Kanada arhitekt Kaljo Voore.

Tema abikaasa oli 1933. aastast Prantsuse arhitekt Jacques Delacherie. Pärast abikaasa surma kasutas ta perekonnanime Ilves-Delacherie.

Viited
------

1. ↑  Fanny de Sivers. "52 eluaaastat Pariisis. Esimene eesti naisarhitekt jutustab" Eesti Päevaleht = Estniska Dagbladet nr 47, 27. juuni 1984. Lk 8
2. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 912
3. ↑  TLÜAR väliseesti isikud

Kirjandus
---------

* Fanny de Sivers. "52 eluaaastat Pariisis. Esimene eesti naisarhitekt jutustab" Eesti Päevaleht = Estniska Dagbladet nr 47, 27. juuni 1984. Lk 8
* Mart Kalm. "Delacherie (a-ni 1933 Ilves), Paula, arhitekt". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 58–59
* Kes on kes? Kes on kus? Kaugete maade eestlased. Lühielulood. Vello Lään. Olion 2011

Välislingid
-----------

* TLÜAR väliseesti isikud
**Paula von Preradović** (ka **Paula Preradović**; abielus **Paula Molden**; 12. oktoober 1887 Viin – 25. mai 1951 Viin) oli Austria proosakirjanik ja luuletaja.

Paula von Preradović kirjutas 1947. aastal Austria hümni "Land der Berge, Land am Strome" sõnad. Hümni meloodia põhineb 1791. aastast pärineval Mozarti kantaadil. 

Tema vanaisa oli Horvaatia luuletaja ja sõjaväelane Petar Preradović.

Paula sündis Austrias Viinis, kuid 1889. aastal kolis pere Horvaatiasse Pulasse, kus ta isa teenis. Hiljem elas ta Kopenhaagenis ja 1920. aastast kuni surmani Viinis. 

Paula Preradović oli abielus ajakirjanik Ernst Moldeniga, peres oli kaks poega. 

Paula Preradović on maetud Viini linnakalmistule abikaasa kõrvale. 1954. aastal nimetati üks Viini tänav tema auks Preradovicgasseks.

Looming
-------

### Luulekogumikud

* "Südlicher Sommer" 1929
* "Dalmatinische Sonette" 1933
* "Lob Gottes im Gebirge" 1936
* "Ritter, Tod und Teufel"

### Proosa

* "Pave und Pero" 1940
* "Wiener Chronik" 1945
* "Königslegende" 1950
* "Die Versuchung des Columba" 1951
**Bukulti** on küla (*lielciems*) Lätis Ropaži piirkonna Garkalne vallas. Küla asub Riia linna kirdepiiril, ulatudes Ādaži piirkonna piirini; merepinnast 4 meetri kõrgusel Lielais Baltezersi ja Jugla kanali läänekaldal. Bukulti jääb valla keskusest Berģist 3,4 ja Riia keskusest 15 kilomeetri kaugusele.

Bukultit on esmamainitud 1297. aastal seoses Ādaži ordulinnuse ehitamisega.

XX sajandi alguses oli Bukulti väike küla Jugla kanali kaldal, ülejäänud küla aladel olid talud ja Ādaži kihelkonna kirikuõpetaja majapidamine. Külas olid pood, postkontor ja telegraafijaam. 1950. ja 1960. aastatel hakati kanali äärde Riia elanike tarbeks korterelamuid rajama. 1986. aastal eraldati praeguse küla keskossa maad aianduskooperatiivide Baltezers ja Dārznieks-2 tarbeks, kokku eraldati seal 386 suvilakrunti. Juba 1990. aastatel hakati neile kruntidele aga suvilate asemel elamuid rajama.

Külas on Ādažu iela ja Bukulti bussipeatus.

2018. aastal oli külas 977 elanikku, 2020. aastal 1123.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Autotransporta direcija

| * v
* r
Garkalne valla asulad |
| --- |
| 
Amatnieki **·**  Bāliņi **·**  Baltezers **·**  Berģi **·**  Bukulti **·**  Garkalne **·**  Gāršas **·**  Langstiņi **·**  Makstenieki **·**  Priedkalne **·**  Priežlejas **·**  Skuķīši **·**  Sunīši **·**  Suži **·**  Upesciems |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Riia linnaosast; samanimelise küla kohta Garkalne piirkonnas vaata artiklit Bukulti (Garkalne piirkond)* |

---

Bukulti asendikaart
**Bukulti** on asum Lätis, Riia linna Vidzeme eeslinna osa pindalaga 5,183 km². Bukulti asub Ķīšezersi kaldal järve ja Garkalne piirkonna vahel. Asum piirneb loodes Suži, edelas Jugla asumiga, kagus aga Berģiga. 546 elanikku (2010). 

Bukulti asub Ķīšezersi-äärsel alal, mis ulatub 6–7 meetrit üle merepinna. Asumi territooriumil on arvukalt luiteid, mis ulatuvad 12 meetrit üle merepinna, kõrgeim tipp on aga Baložkalnsi luide, mis ulatub 20 meetrit üle merepinna. Jugla asumist eraldab Bukultit Ķīšezersi ja Jugla järve vaheline Jugla jõgi.

Keskajal läbis Bukulti asumit Koiva jõe äärde viiv tee (*Via magna*). Kahe järve vahelisse kitsasse kohta rajas Liivi ordu 1297. aastal kindlustatud veskikoha, aga hiljem tekkis sinna Ādaži ordulinnus. Veski järgi sai asum vanasaksakeelse nime *Neuermühlen*, teised vanad nimed olid *Nimelen* ja *Bellenhol*.

Pärast ordulinnuse lammutamist tekkis asumi aladele Bukulti mõis. Mõisa järgi on asum ka tänapäevase nime saanud, ametlikult võeti see kasutusele aastast 1929. Keskaegse tee kohale tekkis aastaks 1837 maantee, mis aastaks 1837 pikenes läbi Bukulti Inčukalnsini ja 1858. aastal üle Pihkva Peterburini. 1889. aastal valmis ka Riia–Pihkva raudtee.

1903. aastal valmis Koiva jõge ja Ķīšezersi järve ühendav Bukulti või Jugla kanal, mida mööda toimetati Riiga ehituseks vajaminevat puitu. Riia linnaga liideti asumi alad 1974. aastal, aga hoonestama hakati Bukultit alles 1990. aastatel. Bukulti on tänapäeval suurte kruntidega eramupiirkond.

Välislingid
-----------

* Bukulti koduleht (*läti keeles*)

| * v
* r
Vidzeme eeslinna asumid |
| --- |
| 
Berģi **·**  Brasa **·**  Brekši **·**  Bukulti **·**  Centrs **·**  Čiekurkalns **·**  Dreiliņi **·**  Jugla **·**  Mežciems **·**  Purvciems **·**  Skanste **·**  Suži **·**  Teika |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on perekonnanimest. Asustusüksuse kohta vaata Roostoja.* |

---

**Roostoja** on eesti perekonnanimi.

2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Roostoja alla viiel mehel ja alla viiel naisel. Perekonnanimede levikult on Roostoja meeste puhul 31429. ja naiste puhul 33222. kohal.

19. sajandi algul perekonnanimede määramise käigus seda ühelegi perekonnale teadaolevalt ei antud.

1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati perekonnanimed Roostar ja Roosvalt perekonnanime Roostoja vastu. Samas, nime Roostoja mõne muu perekonnanime vastu keegi ei vahetanud.

Nime kandjaid
-------------

* Üllar Roostoja (1957–), Eesti jurist, kohtunik

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet. Nimede statistika. Päring andmebaasist: Roostoja.
2. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine. Päring andmebaasist (algne nimekuju): Roostoja.
3. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (uus nimekuju): Roostoja.
4. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (vana nimekuju): Roostoja.
**Beveren** on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis.

Asulad
------

Antwerpenist ja Schelde jõest mõned kilomeetrid läänes asuv Beveren jaguneb järgmisteks osavaldadeks ja piirkondadeks:

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Rooma numbritega on tähistatud osavallad. Kollakaks toonitatud alad tähistavad linnastunud piirkondi. | 

| # | Asula | Pindala(km²) | Elanikke(31.12.2011) |
| --- | --- | --- | --- |
| I | Beveren | 19,03 | 20 072 |
| II | Melsele | 18,54 | 10 430 |
| III | Haasdonk | 10,27 | 4165 |
| IV | Vrasene | 13,77 | 3978 |
| V | Verrebroek | 15,83 | 1900 |
| VI | Kallo | 27,62 | 2157 |
| VII | Kieldrecht | 19,49 | 3850 |
| VIII | Doel | 25,60 | 191 |

 |

* KieldrechtKieldrecht
* DoelDoel
* KalloKallo
* MelseleMelsele

Viited
------

1. ↑  Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

 Beveren (Ida-Flandria) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (hollandi keeles)

Ida-Flandria provintsi vallad

Aalst | Aalter | Assenede | Berlare | Beveren | Brakel | Buggenhout | De Pinte | Deinze | Denderleeuw | Dendermonde | Destelbergen | Eeklo | Erpe-Mere | Evergem | Gavere | Gent | Geraardsbergen | Haaltert | Hamme | Herzele | Horebeke | Kaprijke | Kluisbergen | Knesselare | Kruibeke | Kruishoutem | Laarne | Lebbeke | Lede | Lierde | Lochristi | Lokeren | Lovendegem | Maarkedal | Maldegem | Melle | Merelbeke | Moerbeke | Nazareth | Nevele | Ninove | Oosterzele | Oudenaarde | Ronse | Sint-Gillis-Waas | Sint-Laureins | Sint-Lievens-Houtem | Sint-Martens-Latem | Sint-Niklaas | Stekene | Temse | Waarschoot | Waasmunster | Wachtebeke | Wetteren | Wichelen | Wortegem-Petegem | Zele | Zelzate | Zingem | Zomergem | Zottegem | Zulte | Zwalm
Petar Stojanović 2021. aastal Sloveenia koondises
**Petar Stojanović** (sündinud 7. oktoobril 1995 Ljubljanas) on Sloveenia jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Itaalia kõrgliigaklubis Empoli ja Sloveenia jalgpallikoondises.

Stojanović alustas klubikarjääri Sloveenias. Noorena mängis ta ka väravavahi ja ründava poolkaitsjana, kuid mõni aeg pärast 2011. aastal NK Mariboriga liitumist asus ta mängima paremkaitsjana. Maribori meeskonnas debüteeris ta Sloveenia kõrgliigas 2012. aasta märtsis ning sai 16 aasta ja 18 päeva vanuselt Maribori kõige nooremaks mängijaks Sloveenia kõrgliigas. Sloveenia kõrgliigas lõi ta esimese värava 17. mail 2014 mängus Gorica vastu. Maribori põhikoosseisu hakkas Stojanović regulaarselt kuuluma hooajal 2014/15.

2016. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Horvaatia kõrgliigaklubiga Zagrebi Dinamo, kellega ta tuli viis korda Horvaatia meistriks.

2021. aasta juulis läks ta Zagrebi Dinamost laenule Empolisse, kuhu läks aasta hiljem püsivalt üle.

Sloveenia jalgpallikoondises debüteeris Stojanović 18. novembril 2014 mängus Colombia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 1. septembril 2021 MM-i valikmängus Slovakkia vastu.

Saavutused
----------

Maribor
* Sloveenia PrvaLiga: 2011–12, 2012–13, 2013–14, 2014–15
* Sloveenia superkarikas: 2014

Zagrebi Dinamo
* Prva HNL: 2015–16, 2017–18, 2018–19, 2019–20, 2020–21
* Horvaatia karikas: 2015–16, 2017–18, 2020–21
* Horvaatia superkarikas: 2019

Viited
------

1. ↑  "Soigralci in navijači odnesli tremo" (sloveeni). NK Maribor. 26. märts 2012. Vaadatud 27. märtsil 2012.
**Väärdilemma** ehk **valedilemma** on mitteformaalse arutlusvea tüüp, mille puhul väidetakse, et midagi on ekslikult kas/või-olukorraks, kui tegelikult on olemas vähemalt üks lisavõimalus.

Väärdilemma võib tekkida mitte ainult tahtlikust petmisest vaid ka lihtsalt lisavõimalus(t)e mitteteadmisest. Lisaks võib see olla harjumuspärase "laisa" mõtlemise tulemus, lähtuvalt inimeste kalduvusest vaadata maailma piiratud võimaluste komplektiga. Näiteks "Britta võttis sõna kapitalismi vastu, seetõttu peab ta olema kommunist" (ta ei pruugi olla ei kapitalist ega kommunist). "Roger vaidles vastu ateistile, kes kritiseeris kristlust, nii et ta peab olema kristlane". Roger võib olla ateist või hoopis budist, kes ei nõustu mõne konkreetse ristiusu vastase argumendi loogikaga.

Sarnased mõisted
----------------

Sarnased või sünonüümsed mõisted on: 

* vale dihhotoomia (mis kirjeldab sagedamini kahe asja eristamist, mis pole tingimata erinevad)
* vale binaarsus
* vale valik või vale valiku eksitamine
* "mustvalgelt mõtlemine
* kas/või-eksitus
* ammendavate hüpoteeside eksitus
* tõrjutud keskmise eksitus
* vale alternatiivi eksitus

Näited
------

### Vale valik

*Vale valiku* esitamine peegeldab sageli tahtlikku katset kõrvaldada mitu võimalust, mis võivad antud küsimuses kompromissiks olla. Näiteks mürasaastet käsitlevate seaduste üldine argument hõlmab vale valikut. Võib väita, et Tallinnas ei tohiks müra reguleerida, sest kui nii tehtaks, muutuks linn drastiliselt negatiivses suunas. See argument eeldab, et näiteks vältimaks pärast keskööd häirivalt suurt müra, tuleb baarid ja muud lõbustusasutused enne südaööd sulgeda. See eirab tõsiasja, et need asutused võivad kasutusele võtta muid müra alandavaid meetmeid, näiteks paigaldades helikindlaid konstruktsioonielemente, et müra liigselt ei leviks.

### Mustvalge mõtlemine

Psühholoogias on väärdilemmaga seotud nähtus mustvalge mõtlemine. On inimesi, kes tegelevad rutiinselt mustvalge mõtlemisega, mille näiteks on isik, kes liigitab teisi inimesi kas täiesti heaks või täiesti halvaks.

Viited
------

1. ↑  "False Dilemma". Department of Philosophy, Texas State University.
2. ↑  Davies, W. Martin (mai 2006). "An 'infusion' approach to critical thinking: Moore on the critical thinking debate" (PDF). *Higher Education Research & Development*. **25**: 179–193. DOI:10.1080/07294360600610420. Vaadatud 23.07.2019.
3. ↑  Desantis, Nick (23. jaanuar 2012). "Data Shows Bars With Most Noise Complaints, But Is It Just Sound and Fury?". *The New York Times*. Originaali arhiivikoopia seisuga 4.08.2016. Vaadatud 31.10.2015.
4. ↑  AJ Giannini. "Use of fiction in therapy". *Psychiatric Times*. 18(7): 56–57, 2001.
**Jadaühendus** ehk **järjestikühendus** on elektriahela elementide niisugune ühendamisviis, mille puhul kõiki elemente läbib üks ja seesama vool; seega on voolutugevus kõigis elementides ühesuurune. Pinge igal elemendil on võrdeline elemendi takistusega.

Ahela elementideks võivad olla takistid, kondensaatorid ja induktiivpoolid, samuti vooluallikad ja elektritarvitid.

Jadamisi ühendatud elemente (1, 2, ... *n*) läbib ühetugevune vool: 

{\displaystyle I\mathrm {=} I\_{1}=I\_{2}=\cdots =I\_{n}.}
Ahela elementidele langevate pingete summa võrdub toitepingega:

{\displaystyle U\mathrm {=} U\_{1}+U\_{2}+\cdots +U\_{n}.}
 Jadaühenduses takistid
Jadaühenduses poolid
Jadaühenduses kondensaatorid
Jadaahela kogutakistus on võrdne ahela elementide takistuste summaga. Jadaühenduses takistite kogutakistus 

{\displaystyle R=R\_{1}+R\_{2}+\cdots +R\_{n}.}
Vahelduvvooluahelais on aktiivtakistuse *R* asemel reaktiivtakistus *X* või näivtakistus *Z*.

Jadaühenduses induktiivpoolide koguinduktiivsus

{\displaystyle L=L\_{1}+L\_{2}+\cdots +L\_{n}.}
Jadaühenduses kondensaatorite kogumahtuvus {\displaystyle C} saab arvutada valemist

{\displaystyle {\frac {1}{C}}={\frac {1}{C\_{1}}}+{\frac {1}{C\_{2}}}+\cdots +{\frac {1}{C\_{n}}}.}
Erijuhul, kui kõik mahtuvused on võrdsed: {\displaystyle C\_{1}=C\_{2}=...=C\_{n}}, siis kogumahtuvus

{\displaystyle C={\frac {C\_{1}}{n}}.}
Kahe rööbiti ühendatud kondensaatori kogumahtuvus

{\displaystyle C={\frac {C\_{1}\times R\_{2}}{C\_{1}+C\_{2}}}.}
Jadaühenduses kasutatakse ka galvaani- ja akuelemente, näiteks galvaani- ja akupatareides. Kui järjestikku ühendatakse {\displaystyle n} elementi pingega {\displaystyle U\_{e}}, siis patarei pinge 

{\displaystyle U=nU\_{e}.}

Vaata ka
--------

* Rööpühendus

Viited
------

1. ↑  ENE 4. köide, 1989
**Jacques Chaban-Delmas** (sünninimi **Jacques Michel Pierre Delmas**; 7. märts 1915 Pariis – 10. november 2000 Pariis) oli Prantsusmaa riigitegelane.

Jacques Delmas lõpetas Pariisi Poliitikauuringute Instituudi juristi diplomiga. Seejärel teenis ta sõjaväes (juunis 1940 oli Alpi kindlusepataljoni koosseisus nooremleitnandi auastmes). Teise maailmasõja ajal osales Delmas varjunime Chaban all Prantsuse vastupanuliikumises. 1944. aastal oli 29-aastane Jacques Chaban-Delmas üks viiest vastupanuliikumise tegelasest, kellele anti brigaadikindrali sõjaväeline auaste. Samal aastal sai ta Auleegioni ordeni rüütliklassi teenetemärgi.

Pärast sõda sai Chaban-Delmas'st poliitik ja riigitegelane. Ta oli Bordeaux' linnapea kokku 48 aastat (1947-1995), Prantsusmaa Rahvuskogu esimees aastatel 1958–1969, 1978–1981 ja 1986–1988 ning president Georges Pompidou ametiajal Prantsusmaa peaminister (1969–1972). Aastatel 1961–1969 и 1973–1979 oli ta ka Euroopa Parlamendi liige.

Jacques Chaban-Delmas suri 10. novembril 2000 85 aasta vanuses oma majas Pariisis aadressil rue de Lille'i 1 südameatakki.

Ta maeti Pyrénées-Atlantiquesi departemangus Ascainis.
Konžakovski Kamen ja Ostraja Kosva 
**Põhja-Uural** (vene keeles Северный Урал) on Uurali mäestiku põhjaosa Lähispolaar-Uurali ja Kesk-Uurali vahel. Selle piirideks on Kosvinski Kamen ja Konžakovski Kamen (59° N) lõunas ning Telposizi massiivi põhjanõlvad ja Štšugeri jõgi (64° N) põhjas.

Uurali mäestik kulgeb siin põhjast lõunasse mitme mäeahelikuna üldlaiusega 50–60 km. Need on keskmise kõrgusega lamedate tippudega mäed. 

Põhja-Uurali kõrgeimad tipud paiknevad lahkmeahelikust eemal. Need on lõunast põhja poole minnes Konžakovski Kamen (1569 m), Denežkin Kamen (1492 m), Tulõmski Kamen (1469 m), Otorten (1182 m), Kozõmiz (1195 m) ja Telpoziz (1617 m).

Halduslikult jaguneb Põhja-Uural nelja haldusüksuse vahel. Haldusüksuste piirid langevad laias laastus kokku valglate piiridega. Põhja-Uurali edelaosa kuulub Permi kraisse. Põhja-Uuralis algavad Permi oblasti jõgedest Jaiva, Jazva, Uls, Veis, Višera ja Kolva, mis kõik viivad oma veed Kaama kaudu Volgasse ja edasi Kaspia merre. Põhja-Uurali loodeosa kuulub Komimaale. Põhja-Uuralis algavad Komi jõgedest Unja, Petšoora, Olõdž, Podtšerje ja Tšugor, mis kõik viivad oma veed Petšoora kaudu Barentsi merre. Põhja-Uurali kirdeosa kuulub Tjumeni oblastisse. Põhja-Uuralis algavad Tjumeni oblasti jõgedest Volja, Njais, Lopsija, Põhja-Sosva ja Leplja, mis kõik viivad oma veed Põhja-Sosva kaudu Obi ja edasi Kara merre. Põhja-Uurali kaguosa kuulub Sverdlovski oblastisse. Põhja-Uuralis algavad Sverdlovski oblasti jõgedest Ložva, Ivdel, Vagran ja Lobva, mis kõik viivad oma veed Tavda, Toboli ja Irtõši kaudu Obi.

Põhja-Uural on Uurali üks kõige raskemini ligipääsetavaid piirkondi. Üks selle tippudest kannab nime Medveži Ugol (Karu nurk). Ivdelist, Vižaist ja Ušmast põhja pool asulad ja teed peaaegu puuduvad. Kogu Põhja-Uuralist ei lähe läbi ühtki ida-läänesuunalist maanteed. Mägedest idas ja läänes on läbimatud metsad ja sood. Kliima on karm. Mägedes leidub siin-seal igilume laike, mis ei jõuagi suve jooksul ära sulada. Leidub igikeltsa laike, isegi Põhja-Uurali lõunaosas Konžakovski Kameni lähedal. Põhja-Uurali põhjaosas Telposizi mäemassiivis on leitud 2 tillukest liustikku.

Man-Pulu-Njer Venemaa margil
Põhja-Uural on maavarade poolest rikas. Leidub boksiiti, mangaani ja rauamaaki.

Kuigi Põhja-Uural on raskesti ligipääsetav ja karmi kliimaga, on ta siiski turismisihtkoht. Põhja-Uuralis asub manside pühapaik Man-Pulu-Njer. See koosneb 7 looduslikust sambast, mis on 30–42 m kõrged. Nad valiti 2008 seitsme vene ime hulka.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Suur maailma atlas, lk. 67
2011. aasta konkursil Michael Rosenbaumi võidutöö linnupiltide kategoorias. Foto kahest roosast luitsikust (iibislaste sugukonnast pelikaniliste seltsist)
**Nature's Best Photography Windland Smith Rice International Awards** on Ameerika Ühendriikides peetav iga-aastane rahvusvaheline loodusfotode võistlus, mida korraldab loodusfotoajakiri Nature's Best Photography (toimetus asub Virginia osariigis Restonis).

Võistlust korraldatakse 1996. aastast. Algul kandis see nime **Nature's Best International Photography Awards**. Pärast Windland Smith Rice'i surma on kasutusel praegune nimi. Konkursi suurusest annab selgust asjaolu, et igal aastal esitatakse konkursile hindamiseks paarkümmend tuhat fotot. Konkursi tulemused selguvad septembris. Auhinnatud töid eksponeeritakse Washingtonis Smithsoniani Rahvuslikus Loodusmuuseumis.

Peaauhind *Grand Prix*
----------------------

* 2014 – Audun Rikardsen, Norra
* 2015 – Megan Lorenz, Kanada
* 2016 – Daisy Gilardini, Kanada
* 2017 – Lakshitha Karunarathna, Sri Lanka.

2017 Windland Smith Rice International Awards
---------------------------------------------

#### Võitjad kategooriati

* Piper Mackay – kategoorias "Aafrika metsik elustik"
* Daisy Gilardini – kategoorias "looduskaitseline lugu"
* Andrew Sallmon – kategoorias "ookeanivaade"
* Marcio Cabral – kategoorias "Outdoor Adventure"
* Thanh Tran – kategoorias "linnud"
* Rahul Sachdev – kategoorias "metsik elustik"
* By Ying Gu – kategoorias "Polar Passion"
* Sergio Tapiro Velasco – kategoorias "maastikud"
* Nick Dunlop – kategoorias "loodus liikumises"

Aasta fotograafi auhind
-----------------------

Konkursil Windland Smith Rice International Awards on jagatud aasta fotograafi auhinda (*Photographer of the Year Award*) eraldi auhinnana väljapaistvate loodusfotograafide teenete tunnustamiseks.

* 2007 – Howard Ruby
* 2008 – Florian Schulz
* 2009 – Patricio Robles Gil
* 2010 – Cristina Mittermeier
* 2011 – Thomas Mangelsen
* 2012 – Frans Lanting
* 2013 – Art Wolfe

Viited
------

1. 1 2  Competition Overview. naturesbestphotography.com
2. ↑  Photographer of the Year Award Winners. naturesbestphotography.com

Välislingid
-----------

* 2017 Windland Smith Rice Awardas ajakirja Nature's Best Photography kodulehel. naturesbestphotography.com
* 2014 Windland Smith Rice Awards. naturesbestphotography.com
* 2015 Windland Smith Rice Awards. naturesbestphotography.com
* 2016 Windland Smith Rice Awards. naturesbestphotography.com
Karin Täht 2021. aastal Arvamusfestivali teadusalal
Karin Täht (keskel) 2020. aastal Arvamusfestivali teadusalal.
**Karin Täht** (sündinud 31. mail 1969) on eesti teadlane, Tartu Ülikooli psühhomeetria lektor ja matemaatikahariduse psühholoogia kaasprofessor.

Oma doktorikraadi sai ta 2012. aastal Tartu Ülikoolis tööga "Õpilaste õpimotivatsioon erinevates kultuurides".

Ta on uurinud nutiseadmete ja digiõpikute mõju lastele, tema peamine uurimisvaldkond on matemaatikaharidus, kitsamalt selle psühholoogilised alamkategooriad matemaatikaärevus, matemaatika õppimine ja digiseadmete kasutamine.

2013. aastal ilmus tema kaasautorlusel õpik "Kõrgkool ja psühholoogia" Tartu Ülikooli kirjastuselt.

2013. aastal ilmus tema kaastõlkimisel raamat "Psühholoogia uurimismeetodid" Tartu Ülikooli kirjastuselt.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Ehala, Martin (11. detsember 2018). "Karin Täht: ma ei ole kindel, kas digipööre teeb meie õpilased õnnelikumaks". *Postimees*. Vaadatud 27.01.2021.
3. ↑  Nahkor, Jonas. "Karin Täht: kuidas mõõta inimest". *Miks.ee*. Vaadatud 27.01.2021.
4. ↑  Täht, Karin (17. jaanuar 2020). "Matemaatikaõpetajate õpetamisest Tartu ülikoolis". *Õpetajate Leht*. Vaadatud 27.01.2021.
5. ↑  Täht, Karin (25. mai 2016). "Kas „nutipõlvkond" teeb eelmistele generatsioonidele ära?". *Eesti Päevaleht*. Vaadatud 27.01.2021.
6. ↑  Rozgonjuk, Dmitri; Täht, Karin (1. detsember 2020). "Hirmu matemaatika ees vähendab positiivne suhtumine". *ERR Novaator*. Vaadatud 27.01.2021.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
7. ↑  Kõrgkool ja psühholoogia
8. ↑  Psühholoogia uurimismeetodid

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Karin Täht** |

* Karin Täht Eesti Teadusinfosüsteemis
Branko Crvenkovski
Branko Crvenkovski
**Branko Crvenkovski** (makedoonia *Бранко Црвенковски*; sündinud 12. oktoobril 1962 Sarajevos) on Põhja-Makedoonia poliitik, endine president.

1986. aastal lõpetas ta Skopjes Kyrillose ja Methodiose Ülikooli automaatikateaduskonna elektriinseneri erialal bakalaureuseastmes. Mitu aastat juhtis ta Skopjes ettevõtet Semos. Ta kuulus Makedoonia Kommunistlikku Parteisse.

Ta valiti Jugoslaavia esimestel mitmeparteilistel valimistel 1990 Makedoonia Assamblee liikmeks. 5. septembril 1992 sai ta Makedoonia esimeseks peaministriks pärast riigi eraldumist Jugoslaaviast. Sel kohal jätkas ta 1994. aasta valimisteni ja veel neli aastat kauemgi, 1998. aastani. Uuesti oli ta peaminister 2002–2004, kui tema juhitav Makedoonia Sotsiaaldemokraatlik Liit (endine Kommunistlik Liit) võitis parlamendivalimised.

Juulis 1996 andis ta korralduse eemaldada Makedoonia lääneosa valitsusasutuste eest Albaania lipud. See otsus tekitas rahvarahutused, mille käigus üks inimene sai surma ja mitu vigastada. 2005 legaliseeris tema valitsus jällegi Albaania lipu kasutamise.

Aprillis 2004 võitis Crvenkovski pärast eelmise presidendi Boris Trajkovski hukkumist peetud Makedoonia presidendivalimised Saško Kedevi vastu, saades 62,70% häältest. Ta astus ametisse 12. mail 2004 ja astus ühtlasi peaministri kohalt tagasi. Teiseks ametiajaks ta märtsis 2009 toimunud presidendivalimistel ei kandideerinud. Seda otsust võis mõjutada tema erakonna ränk kaotus 2008. aasta parlamendivalimistel.

Branko Crvenkovski on Rahvusvahelise Raoul Wallenbergi Fondi auliige.

Tal on kaks last, Ljubčo ja Maria.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Nikola Kljusev** | **Makedoonia peaminister**1992 - 1998 | Järgnev**Ljubčo Georgievski** |
| Eelnev**Ljubčo Georgievski** | **Makedoonia peaminister**2002 - 2004 | Järgnev**Radmila Šekerinska** |
| Eelnev**Boris Trajkovski** | **Makedoonia president**2004–2009 | Järgnev**Đorge Ivanov** |
Kaart
**Viljandi–Põltsamaa maantee** (registrinumbriga 51) on üks Eesti tugimaanteedest. 

Maantee saab alguse Viljandi linnas Viljandi tee 4. kilomeetril. Tee pikkus on 43,4 km. Tee lõpeb Kuningamäe külas Põltsamaa–Võhma maantee 6. kilomeetril. Viljandi linnas kannab nime Musta tee. Kolga-Jaani aleviku tänavatena kannab nimesid Viljandi maantee ja Põltsamaa maantee.

Sillad Viljandi–Põltsamaa maanteel
----------------------------------

Sildade nimistu pärineb Maa-ameti andmebaasist

| Silla nimi | Kaugus 
maantee 
algusest, km  | Ületatav takistus |
| --- | --- | --- |
| Käspre sild | 36 | Käspre oja |

Asulad Viljandi–Põltsamaa maanteel
----------------------------------

Viljandi linn, Peetrimõisa küla, Karula küla, Taari küla, Saarepeedi küla, Moori küla, Tõnissaare küla, Aimla küla, Parika küla, Oorgu küla, Vissuvere küla, Eesnurga küla, Kolga-Jaani alevik, Taganurga küla, Võisiku küla, Väike-Kamari küla, Kuningamäe küla.

Viited
------

1. ↑  Riigimaanteede nimekiri ja riigimaanteede liigid Riigi Teatajas (vaadatud 28.07.2017)
2. ↑  Maa-amet
**Viljandi vana veetorn** on endine veetorn Viljandi linnas, mis tänapäeval on kasutusel vaatetornina. Torn on Viljandi silueti oluline osa.

Torn asub Johan Laidoneri platsi ja Viljandi raekoja esise väljaku ääres aadressil Johan Laidoneri plats 5c. Torni kõrgus on 30 m, selle alumine osa on punastest tellistest silinder ja ülemine osa puidust kaheksakandiline, väikeste akendega tahukas.

Ajalugu
-------

Viljandi oli üks esimesi Eesti linnu, mis sai veevärgi ja kanalisatsiooni. Veetorn ehitati 1911. aastal ja vett pumbati selle reservuaari Viljandi järve ääres, praeguse linnastaadioni ees asunud 134 m sügavusest puurkaevust. Paagi maht oli 100 m³ ja see valmistati kohalikus Uno Pohrti masinavabrikus. Veetorni aastane läbikäik oli 150 000 m³. Veetorn tegutses kuni 1962. aasta septembrini, mil tegevus anti täielikult üle uuele veetornile Carl Robert Jakobsoni tänaval. Pärast seda seisis torn kasutuseta kuni 1996. aastani, mil amortiseerunud ja viltuvajunud tornikiiver maha tõsteti. 1999. aastal tõsteti annetuste toel valminud uus tornikiiver praegusele asukohale. Veetorni vaatetorniks renoveerimine lõppes 2001. aastal.

Vaatetorn
---------

Alates 2001. aastast on torn kasutusel vaatetornina, sellest avanevad vaated Viljandi vanalinnale ja Viljandi ürgorule koos Viljandi järvega. Torni kolmel korrusel asub püsinäitus linna lähemast ajaloost.

* Veetorn pildistatuna Johan Laidoneri platsiltVeetorn pildistatuna Johan Laidoneri platsilt
* Veetorn pildistatuna Lutsu tänavaltVeetorn pildistatuna Lutsu tänavalt
* Viljandi raekoda ja veetorn pildistatuna Oru tänavaltViljandi raekoda ja veetorn pildistatuna Oru tänavalt
* Veetorni esine tänav (Johan Laidoneri plats) Veetorni esine tänav (Johan Laidoneri plats)
* Viljandi järv pildistatuna Viljandi vanast veetornistViljandi järv pildistatuna Viljandi vanast veetornist

Viited
------

1. 1 2  Olander, Aare (2015). *Viljandi kadunud vaated*. Tänapäev. Lk 121. ISBN 978-9949-27-829-9.
2. ↑  "Viljandi Vana veetorn". *Viljandi muuseumi koduleht*. Vaadatud 05.09.2017.
3. ↑  "Taeva poole küünitavad tornid muudavad Viljandi muinasjutuliselt kauniks" (PDF). *Sakala*. 23.12.2008. Vaadatud 05.09.2017.

Välislingid
-----------

* Viljandi Vana veetorn Viljandi muuseumi kodulehel
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib antiikkirjanikust; Byzantioni piiskopi kohta vaata artiklit Plutarchos (piiskop)* |

---

Plutarchos "Paralleelsete elulugude" Jacques Amyot' prantsuse tõlke 1565. aasta väljaandes
**Plutarchos** (vanakreeka Πλούταρχος), pärast Rooma kodanikuks saamist **Lucius Mestrius Plutarchus** (Μέστριος Πλούταρχος), (u 50 – 120 pKr Chaironeias), oli Vana-Kreeka ajaloolane, biograaf, esseist ja keskplatonist, keda tuntakse eelkõige tema põhiteoste "Paralleelsed elulood" ja "Moralia" järgi.

Plutarchos õppis Vana-Ateenas ja siirdus Rooma, kuid hiljem naasis koju ja oli tegev Delfi preestrina.

Tema tuntuim teos "Paralleelsed elulood" püüab kujutada vooruste ja pahede rolli suurmeeste karjäärides. Arvatakse, et tema loomingul oli arvestatav mõju Shakespeare'ile ja teistele renessansiaja kirjanikele.

Hiljem on esitatud mitmesuguseid arvamusi tema filosoofivõime kohta, kuid arvatakse, et ta lahkneb ortodokssest platonismist, tunnistades kurja kui maailmas tegelikult esinevat jõudu (vt manihheism, zoroastrism).

Teosed eesti keeles
-------------------

* "Paralleelseid elulugusid. Crassus, Antonius, Tiberius Gracchus" (katkendid), "Kreeka kirjanduse antoloogia", Eesti Riiklik Kirjastus, 1964, lk 517–530. Tõlkinud Pärja Palk = Friedrich Puksoo
* "Theseus (Paralleelsed elulood)", Vikerkaar nr 8-9, 1996, lk 70–97. Tõlge ja saatesõna Kaarina Krull.

Viited
------

1. ↑  Nime Mestrius või Lucius Mestrius võttis Plutarchos Rooma tava kohaselt oma kodakondsuse patroonilt, Rooma konsulilt Lucius Mestrius Floruselt.
2. ↑  "Oxfordi filosoofiasõnaraamat", "Plutarchos"
3. ↑  "Oxfordi filosoofiasõnaraamat", "Plutarchos", lk 347,

Kirjandus
---------

* Simon Blackburn. "Oxfordi filosoofialeksikon", lk 347. Artikkel "Plutarchos". tõlkinud Mart Väljataga ja Bruno Mölder, Vagabund, 2002.
**Plummeri-Vinsoni sündroom** (inglise keeles *Plummer-Vinson syndrome*) ka **Kelly-Patersoni sündroom** või **sideropeeniline (rauavaeguse) düsfaagia**.

Eponüüm
-------

Haiguslik seisund on nimetatud kahe ameeriklase, arst Henry Stanley Plummeri ja kirurg Porter Paisley Vinsoni järgi.

Kirjeldus ja sümptomaatika
--------------------------

Plummeri-Vinsoni sündroomi kahtlustus tekib, kui esinevad söögitoru, just ülemise sulguri juures oleva osa, kitsenemise tõttu tekkivad neelamisraskused, rauapuudusaneemia ning suulimaskesta kärbumine.

Kaasuvad sümptomid:

* nõrkus;
* odünofaagia (valulik neelamine);
* atrofeerunud glossiit (*atrophic glossitis*) – atrofeerunud keelepõletik;
* suupõletik (inglise *angular stomatitis*);
* suurenenud epiteelkoe pahaloomulise kasvaja ehk kartsinoomi oht

Diagnoos
--------

Diagnoosi panemist alustatakse patsiendi kaebuste kuulamisega ning laboratoorsete analüüside tulemuste kokkuvõtte põhjal. Vereanalüüsi(de) kaudu vaadeldakse väikesepunaliblelist aneemiat (*microcytic anemia*), mis ühtiks rauapuudusaneemiaga. Vajadusel tehakse ka ülemise seedeelundkonna radioloogilised ülesvõtted, endoskoopia jm.

Endoskoopilisele suukaudsele vaatlusele lisaks võidakse patsiendi nõusolekul teha diagnoosi kinnitamiseks ka biopsia. Diagnoos kas kinnitatakse või lükatakse ümber, kui võetud rakumaterjali mikroskoopiline uuring tuvastab epiteeliga seotud atroofiat ja/või limaskestaaluse koe kroonilise põletiku jpm.

Rauapuuduse leevendamine
------------------------

Kui leiab kinnitust rauapuuduseaneemia, siis soovitavad arstid manustada rauda sisaldavaid toidulisandeid. Enamasti aitavad rauarikkad toidulisandid düsfaagia ning valuliku neelamise ja keelepõletiku korral.

Endoskoopiline ravivõte ja laiendajad
-------------------------------------

Kui endoskoopia käigus leitakse tugev kokkutõmbunud ülemise söögitoru võrgustik, on võimalik püüda söögitoru mehaaniliselt laiendada. Laiendamine (kas endoskoopiline, ballooniga ehk medikamentoosne) on aga seotud riskidega, nimelt võib söögitoru augustuda (perforeeruda), söögitoru augustumist loetakse aga suuõõne, söögitoru ja neelu ülaosa epiteelkoe pahaloomulise kasvaja ehk kartsinoomi kasvu käivitajaks.

Viited
------

1. ↑  H. S. Plummer. Diffuse dilatation of the esophagus without anatomic stenosis (cardiospasm). A report of ninety-one cases. Journal of the American Medical Association, Chicago, 1912, 58: 2013-2015.
2. ↑  P. P. Vinson. A case of cardiospasm with dilatation and angulation of the esophagus. Medical Clinics of North America, Philadelphia, PA. 1919, 3: 623-627.
3. ↑  1996. Meditsiinisõnastik. Tallinn, Medicina
**Massoprodukt** oli mööbliettevõte, mis tegutses Tallinnas. Ettevõte valmistas mööblit ja äride sisseseadeid.

Ettevõtte asutasid 1916. aastal Jaan Olbrei ja August Kapsi. Aastast 1917 tegutses ettevõte aktsiaseltsina, olles üks esimesi eesti kapitaliga asutatud aktsiaseltsidest. 

1930. aastal olid ettevõtte peaaktsionärid ning direktorid Arnold Kapsi (August Kapsi vend), Richard Olbrei (Jaan Olbrei poeg) ja Mihkel Pung Kaubandustööstuskojast. Tehase tehniline juhataja oli H. Rehesaar.

Massoprodukt tegutses suures neljakorruselises tehasehoones. Tehasel oli suur poolvalmis mööbli ladu ning valmistoodangu tutvustamiseks kolm müügisalongi. Tehas tootis võõrastetoa, söögitoa, kabineti- ja magamistoa mööblit, olles peamiselt pühendunud just viimasele. Komplektide hinnad ulatusid 450 kroonist 4000 kroonini.

Viited
------

1. 1 2 3  *Eesti Entsüklopeedia.* 5. köide: *Käolised–Mute.* Tartu: Loodus, 1935, lk 1027.
2. 1 2  "Ringkäik "Massoprodukti" mööblitehases". *Lahtised Lehed*. Detsember 1930. Vaadatud 6.11.2019.
‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) ›
Alevi tänav õhtul
Alevi tänav, 28. veebruar 2023
**Alevi tänav** on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kitseküla asumis. Alevi tänav algab Pärnu maanteelt ja lõpeb Tondi tänaval.

Alevi tänav on kagu-loodesuunaline ja ligi 150 meetri pikkune.

Alevi tänav sai nime 1912. aastal. Tänav rajati linna agulis asunud maa-ala tükeldamisel. Tänava saksakeelne nimi oli *Vorstadtstrasse* ja venekeelne *Форштатская улица*.

Aastatel 1927–1936 läbis tänavat trammitee, kuni ringteed pikendati Tondi raudteejaamani.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 24

| * v
* r
Kitseküla asumi tänavad |
| --- |
| Tänavad | 
Alevi tänav · Asula põik · Asula tänav · Hagudi tänav · Hallivanamehe tänav · Jalgpalli tänav · Juurdeveo tänav · Järvevana tee · Karamelli tänav · Kauba tänav · Keava tänav · Kiisa tänav · Kitseküla tänav · Kohila tänav · Käru tänav · Lelle tänav · Madli tänav · Magdaleena tänav · Marta tänav · Meeta tänav · Paide tänav · Piima tänav · Pärnu maantee · Rapla tänav · Reketi tänav · Saku tänav · A. H. Tammsaare tee · Tondi tänav · Türi tänav · Vaari tänav |
**eCall** on automaatne hädaabiteavitussüsteem, mille puhul teeb liiklusõnnetusse sattunud sõiduk automaatse hädaabikõne häirekeskusse. Hädaabikõnet on võimalik teha ka käsitsi. Kui riikidel on välja arendatud eCalli kõnede vastuvõtmise võimalused, hakkab süsteem tööle kõikjal Euroopa Liidus.

Euroopa Parlamendi ja Nõukogu 15. mai 2014 otsuse kohaselt tuli häirekeskustel Euroopas alates 1. oktoobrist 2017 välja arendada eCall-kõnede vastuvõtuvõimekus. Autotootjatele on Euroopa Komisjoni regulatsiooniga kehtestatud kohustus paigaldada nõuetele vastav eCall-seade uutele sõiduautodele ja kaubikutele, mis tulevad Euroopa Liidus müügile alates 31. märtsist 2018. Lisaks peavad sideoperaatorid oma võrgus tegema vajalikud seadistused, et eCalli kõned häirekeskusteni jõuaksid. eCalli täielikuks rakendamiseks on vajalik, et kõik osapooled – häirekeskused, sõidukitootjad ja sideoperaatorid – oleksid teinud vajalikud ettevalmistused.

eCall aktiveeritakse õnnetuse korral automaatselt sõidukisiseste andurite kaudu (näiteks õhkpatjade avanemine) või käsitsi, vajutades SOS-nuppu. Automaatse käivituse eelis on see, et häirekeskus saab teate õnnetusest ka siis, kui sõidukis viibivad inimesed ei ole võimelised õnnetusest teatama või kui õnnetus juhtub ajal, kui liiklus on hõre ja pealtnägijaid ei ole, näiteks öösel, lihtsustab ja kiirendab eCall abi saamist ning aitab päästa elusid.

Ettevalmistused eCalli kasutuselevõtuks Eestis
----------------------------------------------

2015. aastal alustasid ettevalmistusi nii Siseministeerium, Häirekeskus kui ka SMIT. Ettevalmistuste käigus soetati eCall-seadmed, mis võimaldavad Häirekeskusel vastu võtta eCall-kõnesid ja kõnedest eraldada miinimumteave (õnnetuse asukoht, sõiduki ja turvavarustuse info). Häirekeskuse hädaabiteadete menetlemise infosüsteemis on loodud eCall-kõnede ja miinimumteabe vastuvõtmise ja menetlemise võimekus. eCall-kõne võtab vastu päästekorraldaja, kellele kuvatakse andmed automaatselt infosüsteemis, mis võimaldab abi kiirelt välja saata. 

Ettevalmistavad tegevused olid planeeritud kaheks aastaks. Esimeses etapis oli Siseministeeriumi ülesanne korraldada õiguskeskkonna analüüs eCall-teadete edastamiseks ja vastuvõtuks. SMITi roll oli teenuse pakkumiseks vajalike seadmete hankimine, paigaldamine ja tööle rakendamine ning sidevõrkude häälestamise korraldamine. Häirekeskus valmistab ette sisulised vajadused ehk kirjeldab ära tööprotsessi. Teise etapi tegevuste hulka kuulus hädaabiteadete menetlemise infosüsteemi arendustegevuste ettevalmistamine ja läbiviimine SMIT-is. Häirekeskuse ja SMIT-i koostöös testiti uusi lahendusi, juurutati tarkvara ja teavitati elanikkonda.

eCall-süsteemi rakendamist koordineeris Eestis Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium, Siseministeerium vastutas selle eest, et Häirekeskus oleks valmis eCall-teateid vastu võtma ja menetlema vastavalt kohaldatavatele nõuetele.
EDVAC
**EDVAC** (inglise keeles *Electronic Discrete Variable Automatic Computer*) oli üks esimestest raalidest.

Nagu ENIAC, loodi ka EDVAC USA armee Ballistiliste uuringute laboratooriumis. EDVACi väljatöötamine algas juba enne ENIACi valmimist. ENIACi väljatöötajate Presper Eckerti ja John Mauchlyga liitusid John von Neumann ja mõned teised teadlased. Uus projekt käivitus von Neumanni aruande järgi 1945. aastal. Uue arvuti loomise leping kirjutati alla 1946. aasta aprillis. Esimene eelarve oli 100 000 USA dollarit. Konstrueerimise põhiprobleem oli töökindlus ja odavuse vahekord, aga siiski oli EDVACi lõppmaksumus peaaegu 500 000 dollarit, viis korda suurem eelarvest.

EDVAC paigaldati Ballistiliste uuringute laboratooriumi 1949. aasta augustis. Algul avastati ja kõrvaldati hulk rikkeid. EDVAC alustas tööd 1951, kuigi ainult piiratud ulatuses.

EDVACi valmimine lükkus edasi vaidluste tõttu EDVACi patendiõiguse üle ühelt poolt Eckerti ja Mauchly ning teiselt poolt Pennsylvania ülikooli vahel. Lõpuks lahkusid Eckert ja Mauchly töölt ning asutasid 22. detsembril 1947 Eckert-Mauchly Arvutikorporatsiooni, võttes endaga enamiku EDVACi kallal töötanud inseneridest. Nende ettevõte müüdi 1950. aastal ja selle õigusjärglane on tänapäeval Unisys.

1960. aastal töötas EDVAC üle 20 tunni päevas. Keskmine töötõrgeteta töötamise aeg oli 8 tundi järjest. Vahepealsete aastate jooksul oli teda täiustatud: ta oli saanud 1953 perfokaartidel töötava sisend-väljundseadise, 1954 lisamälu aeglasema magnettrumli kujul ja 1958 ujukoma kasutava aritmeetikaseadise.

EDVAC töötas kuni 1961. aastani, mil ta asendati märksa võimsama ja mitu korda suurema mäluga raaliga BRLESC. EDVAC oli töökindel ja produktiivne raal.

Tehnilised andmed
-----------------

EDVAC kasutas erinevalt ENIACist kahendsüsteemi. Sisse olid ehitatud liitmine, lahutamine, korrutamine ja jagamine. Mälumaht oli 1000 (hiljem 1024) 44-bitist sõna ehk 5,5 kilobaiti.

EDVAC koosnes järgmistest komponentidest:

* magnetlindiga sisend-väljundseadis
* ostsilloskoobiga juhtimisseadis
* keskprotsessor, mis võttis vastu juhtimisseadisest ja mälust juhiseid ning edastas neid teistele seadistele
* arvutusseadis, mis teostas korraga ühe aritmeetilise operatsiooni arvupaariga ja saatis tulemuse mällu pärast selle kontrollimist dubleerival seadisel
* taimer
* kaheosaline mäluseadis, mille kumbki osa koosnes 64 osast, millest igaüks säilitas 8 sõna
* kolm vahetulemuste registrit, igaüks ühe sõna jaoks

EDVAC kulutas liitmistehtele 864 mikrosekundit ja korrutustehtele 2,9 millisekundit.

EDVAC sisaldas peaaegu 6000 lampi ja 12 tuhat dioodi ning tarbis võimsust 56 kW. Ta vajas põrandapinda 45,5 m² ja kaalus 7,85 tonni. Tema töö igat kaheksatunnist vahetust teenindas 30-liikmeline personal.
**Euroopa kobras** (*Castor fiber*) on näriline kopra perekonnast. 

Ta elab Euraasias. Kobras on Eesti suurim ja Euroopas okassea järel suuruselt teine näriline.

Euroopa kopraga samasse perekonda kuulub kanada kobras. Nad on välimuselt ja eluviisilt väga sarnased; selle kohta vaata artiklit "Kobras".

Levila
------

Euroopa kobras oli Euroopas intensiivse küttimise tõttu väljasuremise äärel. Eestis suri kobras välja 18. sajandil. Teda kütiti karusnaha pärast ning arvatavate tervistavate omadustega kopranõre pärast.

Praegu taasasustatakse kobrast kogu Euroopas. Eestisse toodi kobras uuesti 1957 Jägala jõgikonda Valgevenest, 1959 hakkasid nad Pihkva oblastist ise sisse kolima. Tuhandeid kopraid elab Elbe, Rhône'i ja Visla jõel ning mitmel pool Skandinaavias. Kobrast taasasustatakse Baierisse. Kobras on tavaline veel Valgevenes, Ukrainas, Voroneži ja Smolenski oblastis, Tuvas, Põhja- ja Lääne-Mongoolias ning Hiinas Xinjiangis. Suurbritannia saarel suri kobras välja 16. sajandil, kuid päevakorras on tema taasasustamine Šotimaale.

Eestis on kobras jahiloom, mujal Euroopas enamjaolt kaitse all.

Paljunemine
-----------

Koprad paarituvad jaanuaris-veebruaris. Tiinus kestab 105–107 päeva. Pesakonnas on 2–5 poega, harva rohkem. Pojad sünnivad aprillis-mais nägijate ja karvastena. 1–2 päeva pärast suudavad nad juba ujuda, aga kolmenädalaselt alustavad iseseisvat toitumist taimedest.

Koprapere koosneb täiskasvanute paarist ning nende eelmise ja käesoleva aasta poegadest. Alles 3. eluaastal saavad koprad suguküpseks, lahkuvad vanemate juurest ja loovad oma kodu.

Välimus
-------

Euroopa kobrastel on kaks kihti karusnahka: alumine kiht on pehme ja tihe aluskarv, mis on tumehalli värvi, pealmine kiht on pikem ja tugevam. Punakaspruun pealmine karusnahk kaitseb kopraid vigastuste eest. Põhja pool on normaalselt kobrastel tumedam karusnahk, lõunas heledam. Euroopa koprad kaaluvad umbes 13–35 kg ja on 73–135 cm pikad. Euroopa kopra koon on ümar ja veidi lapik, kõrvad on väiksed. Kopra tagajalgadel on ujulestad. Üldiselt on jalad mustad või pruunid ning alati üsna lühikesed. Saba on must, lapik ja soomustega.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Euroopa kobras** |

* Euroopa kobras andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

* Tüümus: Krystyna WYRZYKOWSKA & Zygmunt WYRZYKOWSKI, Structure and Topography of the Thymus in the European Beaver, ACTA THERIOLOGICA, 24. väljaanne, 29: 399–404, 1979, veebiversioon (vaadatud 25.10.2014)(*inglise keeles*)
* Ulvar Käärt, "Aastaid suurenenud kobraste arvukus hakkas äkki vähenema", Eesti Päevaleht, 4. detsember 2009