recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Napoli kollane** on üks kollastest värvitoonidest, kahvatu kuni hele kollane, mille veidi piimjas või pastelne värvus vastab värvipigmendi Napoli kollase värvusele.

Värvinime on kasutatud ilukirjanduses ja seda kasutavad kunstitarvete müüjad tootenimekirjades värvitooni märkimiseks, enamasti kasutades vormi *Naapoli kollane*.

Pildid
------

* Napoli kollasega tehtud värviproovNapoli kollasega tehtud värviproov
* Napoli kollane värvus on värviproovil 18Napoli kollane värvus on värviproovil 18
* "Kunstlill naapolikollasel taustal". Ilka Gedő õlimaal"Kunstlill naapolikollasel taustal". Ilka Gedő õlimaal

Variatsioonid
-------------

ISCC-NBS-i värvide tähistamise süsteemi värvinimede käsiraamat "Color: universal language and dictionary of names" loeb Napoli kollast (*Naples yellow*) ühel korral säravkollaseks ja kolmel helekollaseks, ühel kahvatu- ja ühel hallikaskollaseks.

Loodusteadlastele ja linnuvaatlejatele määratud värviõpik, 1886. aastal ilmunud "A nomenclature of colors for naturalists..." õpetab Napoli kollast segama 
kaadmium-sidrunkollasest, kollasest ookrist ja valgest. Toon on mahe pastelne ja mitte liiga kahvatu kollane. 

Napoli kollase (*Naples yellow*) nime kannab veebivärv, mis on tuntud ka nimede all *Jonquil*, *Brilliant yellow* või *Stil De Grain Yellow*. Võrreldes värvipigmendi tooniga on selle värvus küllastatum kollane.

Ral Design värvikaardi toon 070 70 70 *Neapelgelb* on ooker- või safrankollasele sarnanev tumedam toon.

Viited
------

1. ↑  V. Sarapik. Värvisõnavarast eesti proosa näitel. Keel ja Kirjandus 4, 2001
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
**Artjom Smirnov** (vene keeles Артём Смирнов; sündinud 1985) on vene maletaja, rahvusvaheline meister (2005). 

Smirnov on Peterburi maletaja. Peterburi 2019. aasta meistrivõistlustel tuli ta neljandaks. Ta on korduvalt võistelnud Eestis. Tegutseb ka maletreenerina.

Ilmar Raua mälestusturniidel
----------------------------

Viljandis korraldataval Ilmar Raua mälestusturniiril on Smirnov mänginud alates 2014. aastast. 2014. aasta turniiril jäi ta jagama 11.–19. kohta ja 2015. aasta turniiril 11.–18. kohta (siis veel toimusid turniirid klassikalises males). 2015. aastal peetud välkturniiril sai ta 5. koha. 2018. aastal kiirturniiril nokautsüsteemis kaotas ta kaheksandikfinaalis Igor Švõrjovile tulemusega 2:3, jätkas seejärel väljalangejate turniiril Šveitsi süsteemis, saades lõpparvestuses üheksanda koha. Välkturniiril jagas ta 5.–6. kohta. 2019. aastal sai Smirnov kiirturniiril 12. koha ja välkturniiril 10. koha.

Paul Kerese mälestusturniiridel
-------------------------------

Tallinnas korraldataval Paul Kerese mälestusturniiril "Meenutades Paul Kerest" on Smirnov mänginud alates 2016. aastast. Jaanuaris 2016 sai ta kiirturniiril 178 osavõtja seas 44. koha, jaanuaris 2017 kiirturniiril 102 osavõtja seas 12. koha ja jaanuaris 2018 kiirturniiril 144 osavõtja seas 32 koha. 

Jaanuaris 2019 sai Smirnov kiirturniiril 118 osavõtja seas 10. koha ja välkturniiril 58 osavõtja seas 10. koha. Jaanuaris 2020 kiirturniiril sai ta 99 osavõtja seas 22. koha.

Euroopa meistrivõistlustel
--------------------------

Detsembris 2019 osales Smirnov Tallinnas Euroopa meistrivõistlustel kiir- ja välkmales, kus sai välkturniiril 48. koha ja kiirturniiril 98. koha.

Välislingid
-----------

* Artjom Smirnov FIDE andmebaasis
* Смирнов Артём. ratings.ruchess.ru
* Artjom Smirnov mängimas Paul Kerese mälestusturniiril välkmales Tallinnas jaanuaris 2019. YouTube, 7. mai 2019
**Heldur Värv** (23. märts 1935 – 22. november 1993) oli eesti oboemängija ja muusikapedagoog.

Ta lõpetas 1954. aastal Tartu Muusikakooli oboe erialal (Jaan Hargeli õpilasena) ja 1959. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi oboe erialal (Hartvig Juksari klassis).

Aastatel 1957–1987 oli ta ERSO oboemängija, 1974. aastast oboerühma kontsertmeister. Esines ka ERSO puhkpillikvintetis. Aastatel 1965–1985 oli ta Jaan Tamme nimelise puhkpillikvinteti oboemängija.

1973. aastast kuni surmani oli ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi oboe õppejõud. 1986. aastast oli ta oboeõpetaja ka Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis. Tema õpilasi on Leho Läte, Neeme Tambaur, Kalev Antsmäe, Maimu Kaarde ja Andres Siitan.

Viited
------

1. ↑  "Tartu Muusikakooli lõpetajad 1954 a". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. oktoober 2018. Vaadatud 29. oktoobril 2018.
2. ↑  Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lõpetajad
3. ↑  Heli Ernits. Jaan Tamme nimeline puhkpillikvintett: esitusstiili analüüs salvestiste põhjal. Doktoritöö. Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia, Tallinn: 2016
Naomi Wolf
**Naomi Wolf** (sündinud 12. novembril 1962 San Franciscos) on ameerika kirjanik ja kolmanda laine feminist.

Tema isa on kirjanik Leonard Wolf.

Ta sai kuulsaks juba oma esimese raamatuga "Ilu müüt" ("The Beauty Myth", 1991), millest sai rahvusvaheline bestseller. Raamatus kirjeldab ta, kuidas moe- ja ilutööstus ründab naist. Wolf kirjutab: "Naisel peab olema õigus valida, mida ta teeb oma näo ja kehaga, ilma et teda hukka mõistaks ideoloogia, mis rõhutab vaid välimuse osatähtsust ja seeläbi õõnestab meid nii psühholoogiliselt kui poliitiliselt." Naomi Wolf deklareeris raamatus "Beauty Myth", et ilu on pooleldi varjamatu, pooleldi salajane kriteerium, mille alusel naisi läänemaailmas tööle võetakse, sellega diskrimineerides neid võrreldes meeskonkurentidega. Sugupool meediatekstides on konstrueeritud keha ja seksuaalsust kirjeldavate keelenditega. Ilu on muutunud poolavatud, poolvarjatud kriteeriumiks naiste töölevõtmisel läänemaailmas.

Wolfi raamatud "Tulega tuli" ("Fire with Fire", 1993) räägib poliitikast ja naisõiguslusest. "Lodev seksuaalelu" ("Promiscuities", 1997) on noorukieast ja naiste seksuaalsusest, kus ta soovitab tugevat flirti ja pettingut varase suguühte alternatiiviks. Raamat "Väärarvamused" ("Misconceptions", 2001) on sünnitusest.

Wolf oli seotud Bill Clintoni tagasivalimise kampaaniaga 1996. aastal. Ta nimetas ühes vestluses Gore’ile alfa- ja beetameeste erinevusi ja soovitas Al Gore’il saada beetamehest alfameheks. Nii kirjutas meedia, Wolf eitas, et ta oleks Gore’ile riietumise soovitusi ja muud selleteemalist õpetust andnud. Wolf koostas asepresidendile memosid küsimuste kohta, mis puudutasid naisi, ja aitas Gore’i poolele võita noori valijaid. 

Wolf oli abielus Clintoni endise kõnede kirjutaja David Shipleyga, kuid lahutas 2005. aastal.

2005. aastal avaldas ta raamatu "Puumaja: Ekstsentriline tarkus minu isalt, kuidas elada, armastada ja näha" ("The Tree House: Eccentric Wisdom from my Father on How to Live, Love, and See"). See on kroonika tema keskea kriisist. Ta hindab seal ümber oma armastuse isa vastu ja isa mõjuvõimu kunstniku ja õpetajana. Raamat sai peamiselt positiivseid arvustusi, kuid ka kriitikat, näiteks Germaine Greer kritiseeris ta leppimist patriarhaalsusega. Wolf ütles, et ta tahtis feminismist ja poleemikast välja areneda.

2006. aasta intervjuus ajalehele üllatas ta paljusid oma südamesse Jeesus Kristuse võtmisega.
**Viljandi haigla** on haigla Viljandi maakonnas Viljandi vallas Viljandi lähedal Jämejala külas. Aastast 2001 tegutseb haigla sihtasutusena (**SA Viljandi Haigla**).

Haiglat juhib nõukogu ja juhatus. Juhatuse esimees on Priit Tampere.

Haigla ajalugu ulatub aastasse 1827, kui avati **Viljandi linnahaigla** (saksa keeles Das Fellinische Stadt-Militär Krankenhaus). Psühhiaatriateenuseid hakati Jämejalas osutama 1897. aastal. 2001 liideti Jämejala Psühhiaatriahaigla (tänapäeval Viljandi Haigla psühhiaatriakliinik) Viljandi maakonnahaiglaga ja moodustati praegune sihtasutus.

Seisuga 1. juuni 2015 oli haiglas tööl 780 inimest: 86 arsti, 219 õde, 266 hooldajat, 111 tervishoiuspetsialisti ning 98 tugi- ja abiteenistujat. Sellega oli SA Viljandi Haigla nii valla kui ka kogu maakonna suurim tööandja.

Viited
------

1. 1 2   (vaadatud 03.11.2017)
2. ↑   (vaadatud 03.11.2017)
3. 1 2  Viljandi vald - positiivne : Strateegia, ettevõtted, statistika Lk 60

Välislingid
-----------

* Haigla koduleht
Artjom Mihhalkov (2017)
Artjom Mihhalkov (2012)
**Artjom Nikititš Mihhalkov** (vene keeles Артём Никитич Михалков; sündinud 8. detsembril 1975 Moskvas) on vene filminäitleja ja filmilavastaja. 

Ta on 2013. aastast Omskis igal aastal toimuva Rahvusliku debüütfilmide festivali Dviženije president. 2016. aastal näidati festivalil konkursiväliselt tema debüütfilmi. Mihhalkov on mänginud enam kui 25 mängufilmis.

Elukäik
-------

Ta õppis aastatel 1992–1993 Ameerika kolledžis Itaalias. 1993. aastal astus ta Üleliidulise Riikliku Kinematograafia Instituuti režii erialale. Oli 1990. aastate teisel poolel Nikita Mihhalkovi filmi "Siberi habemeajaja" režissööri assistent (filmivõtted kestsid kolm aastat, ekraanile jõudis film 1998. aastal). Koostöös Ilja Hržanovskiga valmis tal 1999. aastal 11-minutiline lühifilm "Peatus", mis võitis mitu auhinda, sealhulgas Moskvas toimuval üliõpilasfilmide ja debüütfilmide festivalil Püha Anna ning Kiievi rahvusvahelisel filmifestivalil Molodist. 

2000. aastate alguses asutas Mihhalkov filmiettevõtte Kinodom, mis toodab muusika- ja reklaamklippe ning dokumentaalfilme. Aastatel 2014–2015 juhtis ta telekanalil OTR telesaadet "Kinodviženije". 

2016. aastal lõi Mihhalkov seoses isa Nikita Mihhalkovi 70 aasta juubeliga dokumentaalfilmi "Kas on keeruline olla Mihhalkov?". 

2016. aastal valmis tema esimene täispikk mängufilm – komöödiasugemetega melodraama "Stavka na ljubov".

Isiklikku
---------

Artjom Mihhalkovi onu Andrei Kontšalovski ja onupoeg Jegor Kontšalovski on filmilavastajad, vanavanemad Sergei Mihhalkov ja Natalja Kontšalovskaja olid lastekirjanikud, vanavanaisa Pjotr Kontšalovski ja vaarisa Vassili Surikov olid maalikunstnikud.

Viited
------

1. ↑  Артем Михалков: "Я снял свой фильм благодаря фестивалю". omskzdes.ru, 12. veebruar 2016
2. ↑  Артем Михалков. kinopoisk.ru
3. 1 2  Михалков Артём Никитич. kino-teatr.ru
4. ↑  Артем Михалков. 24smi.org

Välislingid
-----------

* Artjom Mihhalkov – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Filmiettevõtte Kinodom koduleht
* Artjom Mihhalkov andmekogus IMDb (inglise) Muuda Vikiandmetes
**Vanamõisa paisjärv** (ka **Vanamõisa järv**, **Vanamõisa-Saadu järv**, **Saadu järv** ja **Pärsti Vanamõisa järv**) on paisjärv Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Vanamõisa külas.

Järve pindala on 6,3 ha, keskmine sügavus 2,3 m, suurim sügavus 4 m, vee maht 156 000 m³, kaldajoone pikkus 1,853 km ja kõrgus merepinnast 93,5 m. Järv on paisutatud Lemmjõele. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv on avalikult kasutatav veekogu.

Ajalugu
-------

Järv on ehitatud aastatel 1972-1973 Viljandi Näidissovhoosi tellimusel ja Viljandi EPT poolt ja kandis algselt nime Vanamõisa-Saadu järv. Põhja ja nõlva ettevalmistamiseks veeti pinnasest välja turvast. Järve pais on 4,80 m kõrgune ja 80 m pikkune muldkehand, filtratsioonitõkkeks on saviekraan. Järv võeti kasutusse 1973. aastal.

Viited
------

1. ↑  Vanamõisa järv (Pärsti Vanamõisa järv) Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 02.04.2017)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Vanamõisa järv (Pärsti Vanamõisa järv) keskkonnaportaalis (vaadatud 02.04.2017)
3. ↑  Lemmjõgi Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 19.08.2016)

Välislingid
-----------

* Vanamõisa järv (Pärsti Vanamõisa järv) Eesti looduse infosüsteemis
* Vanamõisa järv (Pärsti Vanamõisa järv) keskkonnaportaalis
**Phra Mae Thorani** (tai keeles พระแม่ธรณี, paali keeles *Vasundharā* või *Dharaṇī*) on budistlikus mütoloogias maajumalanna või 'maaema', kes on laialdaselt austatud theravaada budismi maades, Kagu-Aasias. Teda kujutatakse tavaliselt noore naisena, kes väänab oma juustest välja vett.

Mae ThoraniMara võitmine*Bhumisparsa mudra*
Legendide kohaselt oli Siddhārtha Gautama parajasti istumas püha viigipuu all ja saavutamas Virgumist, kui ilmus kuri deemon Mara teda takistama ja saatis oma kolm tütart teda kiusama. Koos nendega saabus ka veel tohutu armee võitlejaid. Siddhartha, kes polnud veel virgumisele jõudnud, soovis saada kinnitust sellele, et ta on Virgumise tõepoolest pälvinud. Ta pöördus Maa poole tunnistuse saamiseks. Selleks puudutas ta parema käe sõrmega Maad.

Virgumise ehk Valgustumise on pälvinud see, kes eelmistes eludes on kogunud piisaval hulgal pälvimusi ehk, teisiti öeldes, teinud piisavalt palju heategusid, ohverdanud, annetanud jne. Ohverdamise juures on aga alati kombeks kallata mõni piisk vett Maa peale. Seega on Maa alati tunnistajaks inimese ohverdusele. See on ülemaailmselt levinud komme, eesti keeles "kahjamine".

Aga kui Siddhartha oli oma sõrmega Maad puudutanud, siis ilmus Maajumalanna ning hakkas oma juustest vett välja väänama. See oli kõik see vesi, mida Siddhartha oma eelmistes eludes oli Maale kahjanud. Ja seda vett oli nii palju, et see uputas ja uhas minema need kiusajad ja kogu armee, kes kõik olid tulnud tema Virgumist takistama. Sellega tõestas Mae Thorani, kuivõrd palju oli Siddhartha oma varasemates eludes head teinud.

Ikonograafiliselt kujutatakse Buddhat sageli nii, et vasak käsi puhkab süles, peapesa üleval, aga parem käsi on põlvel, sõrmed alla suunatud. Seda žesti nimetatakse *bhumisparsa mudra* ja see sümboliseerib nii Maa tunnistajaks kutsumist, Mara võitmist (tai keeles *Mara Vichai*) kui ka Virgumiseni jõudmist. Kuna Virgumise saavutamisel mingeid muid väliseid märke ei avaldu, siis on *bhumisparsa mudra* saanud selle ülima eesmärgi sümboliks.

Viited
------

1. ↑  SN 4.25, KN Suttanipāta 835 jm.
2. ↑  Spiro, Melford E. (1996). Burmese supernaturalism. Transaction Publishers. pp. 44–47. ISBN 978-1-56000-882-8.
3. ↑  Spiro, Melford E. (1982). Buddhism and society: a great tradition and its Burmese vicissitudes. University of California Press. pp. 213–214. ISBN 978-0-520-04672-6.
4. ↑  Guthrie, Elizabeth (2004), "A Study of the History and Cult of the Buddhist Earth Deity in Mainland Southeast Asia", Thesis submitted in partial fulfillment of the requirements for the Degree of PhD in Religious Studies at the University of Canterbury, University of Canterbury, Christchurch, New Zealand, p. 2,
**Artjoms Rudņevs** (sündinud 13. jaanuaril 1988 Daugavpilses) on endine Läti jalgpallur, ründaja. 

Aastatel 2010–2012 mängis ta Poola kõrgliiga klubis Poznańi Lech. Hooajal 2011–12 lõi ta Poola kõrgliigas 22 väravat, millega oli liiga suurim väravakütt. Pärast suurepärast hooaega Ekstraklasas sai temast 2012. aastal esimene läti jalgpallur, kes on mänginud Saksamaa Bundesligas, kui ta liitus Hamburger SV-ga. Saksamaale jäi ta kogu oma ülejäänud klubikarjääriks. Tema edukaimaks hooajaks Saksamaal oli tema debüüthooaeg 2012–13, kui ta lõi Hamburgeri meeskonnas Saksamaa kõrgliigas 12 väravat. Ta oli sel hooajal Son Heung-mini kõrval klubi suurim väravakütt. Hooaja 2013–14 teises pooles mängis ta laenul Saksamaa kõrgliiga klubis Hannover 96.

2016. aasta juunis siirdus ta Saksamaa kõrgliiga klubisse 1. FC Köln. Hooajal 2016–17 lõi ta Saksamaa kõrgliigas 18 mänguga kolm väravat. 2017. aastal otsustas klubi temaga lepingu lõpetada ja Rudņevs teatas seejärel karjääri lõpetamisest.

Vastuolud
---------

Vaatamata üsna edukale klubikarjäärile ei löönud Rudņevs läbi Läti koondises. Ta lõi 38 koondisemänguga vaid kaks väravat.

Lisaks põhjustas ta Lätis vastuolusid sellega, et ta lasi Poznańis mängides oma särgile kirjutada nime ilma "s"-ita, viidates sellega oma vene päritolule. Samuti pahandas Rudņevs koondise kapteni Kaspars Gorkšsi sellega, et väitis, et ei plaani kunagi läti keelt ära õppida. Läti jalgpallis on kõige tavalisem suhtluskeel vene keel.

Viited
------

1. ↑
Tammemägi
**Vanamõisa Tammemägi** on hiiemägi Viljandi maakonnas Vanamõisa külas.

Ajalugu
-------

Tammemägi on alates II aastatuhande algusest olnud oluliseks ohverdamiskohaks. Tänapäeval on mägi pühakohaks ning 1217. aastal Madisepäeva lahingus langenud Leole vanema ja eestlaste väepealiku Lembitu mälestuspaigaks, mille tähistamiseks on mäel mälestusmärk. 1936. aastal raius Viljandi kodu-uurija Jaan Vellema mäel asuvasse suurimasse kivisse teksti «Lembitu 1217». 1987. aastast on Tammemäel kohalike meeste tehtud puust kilp ja mõõk.

Rahvapärimus
------------

Rahvapärimuse järgi käisid künkal nõu pidamas eestlaste suured mehed ja kivil süüdatud tuli. Dr. Juhan Luiga on 1921. aastal oletanud, et Lembitu on maetud Tammemäele: *Määratu ärevus valdas mind, kui astusin "Tammemäe" kalmekünka päitsile Rattama koplis /.../. Juurdlemisest tekkinud, kahtlusi väärav aimdus ütles: siin on Lembitu 1217. aasta lahinguväli, need kolm hauaküngast on Lembitu maleva hauad, kus uinuvad tuhande neljasaja sõduri luud, varisenud mulda ühes Lembituga*. Luiga oletusest on välja kasvanud nn. sekundaarne rahvajutt.

Looduslik kirjeldus
-------------------

Tammemägi on pikliku kujuga paari meetri kõrgune puudega kaetud looduslik moreenküngas soisel heinamaal. Künka pikkus loodest kagusse on 54,5 m ja laius edelast kirdesse kuni 15 m. Künka pinnal asuvad mõned raudkivid. Loodeotsas seisab teistest suurem, kuni 1 m läbimõõduga raudkivi. Künka loodeotsal asuv kivilasu on pärit väljakaevamiste perioodist .

Tammemäe tammed
---------------

Tammemäel kasvavad iidsed tammed (Tammemäe tammed), mis on võetud riikliku kaitse alla. 1999. aastal istutasid Viljandimaa omavalitsustegelased mäele noori tammesid lisaks.

Uurimislugu
-----------

Rahvapärimuses on Tammemäge peetud Lembitu matmispaigaks, kuid arheoloogilised väljakaevamised pole sellele kinnitust andnud. 1921. a kaevas künka kaguotsa väikese prooviaugu arheoloogiaprofessor Aarne Michael Tallgren, 1925. a uuris arheoloog Harri Moora künka loodeotsa jäänud suure kivi ümbrust ja 1930. aastal tegi mäel täiendavaid kaevamisi geograaf August Mieler. Uuringute tulemusel inimtekkelist kihti mäel ei tuvastatud ja oletus Lembitu kalmu asupaiga kohta ei leidnud kinnitust.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ohverdamiskoht "Tammemägi" Kultuurimälestiste riikliku registri lehel
2. ↑  Tammemäe tammed Eesti looduse infosüsteemis

Välislingid
-----------

* Vanamõisa Tammemägi Hiite Maja SA pühapaikade andmekogus
* Ohverdamiskoht "Tammemägi" kultuurimälestiste riiklikus registris
* Tammemäe tammed Eesti looduse infosüsteemis
* Tammemäe tammed keskkonnaportaalis
Aavo Pikkuus 1977. aastal
**Aavo Pikkuus** (sündinud 23. novembril 1954 Kaperal) on endine eesti jalgrattasportlane, maailmameister (1977) ja olümpiavõitja (1976) meeskonnasõidus.

Aastatel 1972–1981 kuulus Pikkuus Nõukogude Liidu koondisse. 1976. aasta Montréali olümpiamängudel võitis ta 102,5 km meeskonnasõidus Nõukogude Liidu meeskonnas kuldmedali (võistkonnakaaslased olid Anatoli Tšukanov, Valeri Tšaplõgin ja Vladimir Kaminski, sõidu keskmine kiirus 47,7 km/h). Ühisstardiga grupisõidus (180 km, 134 osavõtjat) tuli Pikkuus 44. kohale ajaga 4.54.49, Tšaplõgin oli temast pisut eespool (39.). 

Maailmameistrivõistlustel on Aavo Pikkuus võitnud 100 km meeskonnasõidus 1977. aastal kuld- ning 1975. ja 1978. aastal hõbemedali. 

1977. aastal võitis Pikkuus esikoha Rahutuuril. NSV Liidu meistrivõistlustel võitis Pikkuus aastatel 1974–1981 mitmepäeva-, kriteeriumi-, paaris-, meeskonna-, treki- ja eraldistardist sõidus kokku 19 medalit: 12 kuld-, 4 hõbe- ja 3 pronksmedalit. 

Eesti NSV meistriks on ta tulnud 9 korda. Aastatel 1974–1978 tunnistati Aavo Pikkuus Eesti parimaks sportlaseks.

Tippsportlase karjääri lõppedes oli Pikkuus edukas ka autorallis – näiteks 1983. aastal võideti koos Lehar Linnoga Saaremaa Ralli.

Tunnustus
---------

* 2001 – Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk
* 2003 – Eesti Vabariigi spordipreemia (**elutööpreemia** silmapaistvate saavutuste eest tippsportlasena jalgrattaspordis)
* 2006 – Eesti Olümpiakomitee teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 1460

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Aavo Pikkuus** |

* Biograafia ESBL-is
* Aavo Pikkuusi vanemad, august 1976
Alexander (1954)
**Conel Hugh O'Donel Alexander** (19. aprill 1909 Cork – 15. veebruar 1974 Cheltenham, Gloucestershire) oli iiri päritolu Briti krüptoanalüütik, maletaja ja maleliteraat, rahvusvaheline meister (1950). 

Teises maailmasõjas töötas Alexander Bletchley Parkis asunud Briti valitsuse kodeerimis- ja šifreerimiskeskuses, kus tegeles Alan Turingi juhitud osakonnas Enigma krüptoanalüüsiga. Pärast sõda juhtis ta 25 aastat GCHQ krüptoanalüüsi osakonda.

Maletajana tuli ta kahel korral Briti maletšempioniks (1938, 1956). Ta mängis kahel MM-i tsooniturniiril (1947, 1956). Mõlemal korral tuli ta esikuuikusse, kuid tsoonidevahelisele turniirile ei kvalifitseerunud. Kahel korral võitis Alexander Hastingsi turniiri (aastavahetusel 1946/1947 ainuisikuliselt ja 1953/1954 koos David Bronšteiniga).

Alexander esindas Inglismaad kuuel maleolümpial (1933, 1935, 1937, 1939, 1954, 1958). Maleolümpiatel 1964–1970 oli ta Inglismaa võistkonna kapten (treener).

Kui Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) 1950. aastal võttis kasutusele rahvusvahelise meistri nimetuse, oli Alexander üks neist, kes sai selle nimetuse kohe samal aastal.

Kirimale
--------

Alexander sai ICCF-ilt 1970. aastal kirimale rahvusvahelise meistri nimetuse.
**Maeru mõis** (saksa keeles *Meyer, Maero*) oli rüütlimõis Keila kihelkonnas Harjumaal..

Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb kunagine mõisasüda Harju maakonna Lääne-Harju valla Maeru küla territooriumile.

Viited
------

1. ↑  Maeru mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
2. ↑  Maeru mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 17.01.2018)

Välislingid
-----------

* Maeru mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Keila kirik
Keila kihelkond

**Kirik**: Keila kirik  

**Pastoraat**: Keila kirikumõis  

**Peamõisad**: Haabersti mõis | Harku mõis | Jõgisoo mõis | Jälgimäe mõis | Keila mõis | Keila-Joa mõis | Klooga mõis | Kumna mõis | Laulasmaa mõis | Lehola mõis | Naissaare mõis | Ohtu mõis | Rahula mõis | Rannamõisa mõis | Saku mõis | Saue mõis | Tuula mõis | Tännassilma mõis | Valingu mõis | Vana-Karjaküla mõis | Vanamõisa mõis | Voore mõis | Vääna mõis | Ääsmäe mõis | Üksnurme mõis  

**Kõrvalmõisad**: Humala mõis | Hüüru mõis | Käesalu mõis | Maeru mõis | Meremõisa mõis | Muraste mõis | Mustamäe mõis | Peetri mõis | Uue-Karjaküla mõis | Vana-Pääla mõis | Viti mõis  

**Poolmõisad**: Koppelmaa mõis | Kuivaveski mõis | Kõltsu mõis | Luka mõis | Niitvälja mõis | Tiskre mõis | Vismeistri mõis  

**Karjamõisad**: Aru mõis | Juuliku mõis | Kalda mõis | Kiisa mõis | Laabi mõis | Laoküla mõis | Lehmja mõis | Nahkja mõis | Pällu mõis | Suur-Aru mõis
Napalm Death esinemas 2011. aastal
**Napalm Death** on Inglismaal Birminghami lähedal 1981. aastal asutatud *grindcore*-ansambel. Ta on üks *grindcore*'i rajajaid.

Kuigi ansambli asutajaliikmetest ei kuulu tänaseni keegi ansamblisse, on suurema osa ansambli ajaloost olnud liikmeteks laulja Mark "Barney" Greenway, basskitarrist Shane Embury, kitarrist Mitch Harris ja trummar Danny Herrera.

Napalm Death on esinenud Eestis neli korda: 1994 Tallinna Lauluväljakul Rock Summeril, 2007 Tartus Klubis Illusion Hard Rock Clubi 10. sünnipäeval, 2011 Vana-Vigalas Hard Rock Laagris ning 2017 Tallinnas klubis Tapper.

Albumid
-------

* Scum (1987)
* From Enslavement to Obliteration (1988)
* Harmony Corruption (1990)
* Utopia Banished (1992)
* Fear, Emptiness, Despair (1994)
* Diatribes (1996)
* Inside the Torn Apart (1997)
* Words from the Exit Wound (1998)

* Enemy of the Music Business (2000)
* Order of the Leech (2002)
* Leaders Not Followers: Part 2 (2004)
* The Code Is Red...Long Live the Code (2005)
* Smear Campaign (2006)
* Time Waits for No Slave (2009)
* Utilitarian (2012)
* Apex Predator - Easy Meat (2015)
* Throes of Joy in the Jaws of Defeatism (2020)

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Ansambli koduleht
**Concurrent Versions System** (**CVS**) on vaba versioonihalduse tarkvara. See süstematiseerib ja säilitab informatsiooni faili muutmise ajaloo kohta (kes tegi, mida ja millal). Lisaks kehtestab CVS faili muutmise tingimused ja jälgib nende täitmist, mis võimaldab vältida muudatuste hävimist kui ühe ja sama failiga töötab paralleelselt mitu inimest.

Failis toimuvad muudatused jagunevad ajaliselt järjestatud versioonide vahel, mida CVS nimetab väljaanneteks (*revision*). Iga väljaanne kannab faili kontekstis unikaalset järjekorranumbrit, mis näitab väljaande loomise aega – suurem number tähendab hilisemat väljaannet. Seda nimetab CVS väljaande numbriks (*revision number*). Failid ja nende erinevad väljaanded koonduvad mooduliteks (*module*).

Väljaandeid säilitab keskhoidla (*repository*), mille käest saab pärida ajutist töökoopiat (*working copy*). Andmevahetus keskhoidla ja ajutise töökoopia vahel toimub käskjalana tegutseva programmi (*CVS client*) abil. Uus väljaanne tekib keskhoidlasse kahel juhul. Sagedamini siis kui kasutaja saadab sinna mõne varasema väljaande põhjal ehitatud uue versiooni. Harvemini lisab kasutaja mooduli töökoopiasse täiesti uue faili ja saadab selle keskhoidlasse – esialgne fail saab esimeseks väljaandeks. Ühel failil võib olla kuitahes mitu väljaannet, millest omakorda moodustub faili väljaannete ajalugu (*revision history*). Olemasolevat väljaannet pole võimalik muuta ega püsivalt kustutada, välja arvatud juhul kui toimub kogu keskhoidla kustutamine.

Keskhoidlas olevate failide kõige värskemad väljaanded moodustavad erilise hulga, mida CVS nimetab keskhoidlas säilivate väljaannete tipuks (HEAD). See kajastab keskhoidla kui terviku "olevikku", kuhu toimub väljaannete lisamine. Keskhoidla väljaannetest muu suvalise komplekti moodustamiseks saab kasutada silte (*tag*) – samasse komplekti kuuluvatele väljaannetele tuleb külge riputada ühesugune silt.

Välislingid
-----------

* CVSi programme, sourceforge.net
**Hiob von Dobeneck** (ka *Job von Dobeneck*; umbes 1450 – 25. mai 1521) oli Pomesaania piiskop aastatel 1501–1521.

Hiob von Dobeneck pärines väikeaadli hulgast, tema täpne sünniaeg on teadmata. Hiobi isa Johann suri enne 1486. aastat. 1489. aastal sai Hiob von Dobeneckist Saksa ordu konvendi peadiakon ja praost Zschillenis Saksimaal. 1498. aastal osales ta Saksa ordu preestervennana Saksi hertsogi Friedrichi valimistel kõrgmeistriks. 1501. aastal sai Dobeneckist aga Pomesaania piiskop, samal aastal sai ta ka paavstliku kinnituse.

Dobeneckist sai peagi kõrgmeister Friedrichi üks lähedasemaid usaldusaluseid, kellest 1507. aastal sai pärast kõrgmeistri lahkumist Saksimaale Preisimaad valitseva regentnõukogu juht. 1509. aastal plaanis kõrgmeister Dobenecki esitada Riia peapiiskopi kandidaadiks, kuid ebaõnnestunult.

Kui kõrgmeister Friedrich suri, toetas Dobeneck uue kõrgmeistrina Brandenburgi markkrahvi Albrechtit. Suures osas tänu tema toele saigi Albrechtist kõrgmeister ning kuni 1516. aastani oli Dobeneck ta lähim nõuandja, kes Preisimaad kõrgmeistri äraolekul ka valitses. Kui Albrechti soosikuks sai Dietrich von Schönberg, tõmbus Dobeneck Preisimaa poliitikast tagasi ja keskendus Pomesaania valitsemisele. 

1519. aastal, enne Ratsanikesõja (*Reiterkrieg*) puhkemist Poola ja Saksa ordu vahel, püüdis Dobeneck rahu vahendada, kuid ebaõnnestunult. Sõja ajal jätkas ta siiski pingutusi ning oli tegev ka sõja lõpetanud vaherahu sõlmimisel 1521. aasta aprillis. Kuu aega hiljem Dobeneck suri.

Hiob von Dobenecki kutsuti raudseks piiskopiks (*der eiserne Bischof*), kuna ta ilmus nõupidamistele tavaliselt sõjarüüs.

Välislingid
-----------

* Hiob von Dobenecki elulugu (saksa keeles)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Johann von Lessen** | **Pomesaania piiskop**1501–1521 | Järgnev**Achilles de Grassis  (paavsti poolt nimetatud)  Georg von Polenz  (administraator)**

 |
**Hinrich Johann Möller** (20. aprill 1906 Grevenkoop Schleswig-Holstein Saksamaa – 13. oktoober 1974 Neumünster Saksamaa) oli Saksa politseiametnik ja Saksa okupatsiooni ajal Teises maailmasõjas Saksamaa Ida maa-ala Riigikomissariaadi Eesti kindralkomissariaadi kõrgeim politsei ja SS juht (*Höhrer SS- und Polizeiführer Estland*).

Hinrich Möller oli kuni 1933. aastani kaupmees Neumünsteris. H. Möller astus NSDAP liikmeks 1929. aastal ning 1930. aastast oli ta SS-i liige. 

Hinrich Möller oli aastatel 1933–1937 politseiülem Neumünsteris ja 1937–1941 Flensburgis. 

H. Möller määrati 1941. aasta sügisel Eesti kindralkomissariaadi kõrgeima politsei ja SS juhi ametisse 1941. aastal ja vabastati 1944. aastal. Sellel ametikohal jätkas 1944. aastast SS-Brigadeführer Walther Schröder.

1947. aastal mõistis Kieli maakohus Mölleri surma, kuid 1948. aastal muudeti karistus 15-aastaseks vangistuseks ning 1957. aastal ta amnesteeriti.

Viited
------

1. ↑  Territoriale Veränderungen in Deutschland und deutsch verwalteten Gebieten 1874 – 1945
Vodja mõis
Vodja mõisa kavaleridemaja 2009. aastal
Vodja mõisa tagakülg
Vodja mõis peegelpildis
**Vodja mõis** (saksa keeles *Wodja*) oli rüütlimõis Peetri kihelkonnas Järvamaal. Praegu jääb kunagine mõis Paide linna Järva maakonnas.

Ajalugu
-------

Vodja mõis loodi 17. sajandi alguses.

17. sajandi keskpaigas läks mõis Hans von Ferseni omandusse. Ferseni tütar Magdalena Elisabeth abiellus Bengt Gustav von Roseniga, ning nende tütar Adam Friedrich von Stackelbergiga.

Adam Friedrich von Stackelbergi poeg Johann Wolmar von Stackelberg lasi ehitada mõisa peahoone.

1783. aastal sai mõisa omanikuks Johann Wilhelm von Toll, kelle järeltulijaile jäi mõis kuni 1919. aasta võõrandamiseni.

Mõisakompleks
-------------

Vodja mõisa kivist peahoone on ehitatud mitmes järgus. 18. sajandi viimasel veerandil rajati kelpkatusega klassitsistlik peahoone. 19. sajandil lisati ka tiibhooned.

Peale võõrandamist asus hoonesse Vodja kool.

1935. aastal hoone põles, ning sellele lisati teine korrus. Põhikool tegutses härrastemajas 2004. aastani.

Praegu on mõis eravalduses ning seal paikneb erakool.

Säilinud on ka hulk kõrvalhooneid, millest tähelepanuväärseim on 1873. aastal valminud kavaleridemaja.

Vodja mõisa parki ilmestavad tiigid ja kanalid.

Vaata ka
--------

* Eesti mõisate loend

Viited
------

1. ↑  Vodja mõisa park (KLO1200513) , eelis.ee

Kirjandus
---------

* Alo Särg, "Järvamaa mõisad ja mõisnikud". Argo, Tallinn 2005

Välislingid
-----------

* Vodja mõisast Eesti mõisaportaalis

Järva-Peetri Püha Peetruse kirik
Peetri kihelkond

**Kirik**: Peetri  

**Mõisad**: Ammuta mõis | Aru mõis (Aru) | Aru mõis (Arrohof) | Aru mõis (Arro) | Ataste mõis | Enari mõis | Esna mõis | Huuksi mõis | Kodasema mõis | Koigi mõis | Koordi mõis | Köisi mõis | Küti mõis | Lähevere mõis | Müüsleri mõis | Olli mõis | Palasi mõis | Palu mõis | Peetri kirikumõis | Prandi mõis | Põhjaka mõis | Päinurme mõis | Sargvere mõis | Silmsi mõis | Suur-Öötla mõis | Viisu mõis | Vodja mõis | Väike-Kareda mõis | Väike-Öötla mõis
**Aavo Ürgsoo** (kuni 1936. aastani **Andrei Jurkson**; 26. august 1905 Pärnu – 18. mai 1995 Toronto) oli Eesti sõjaväelane (kapten).

1926. aastal lõpetas ta Pärnu Linna Ühisgümnaasiumi, 1928. aastal Eesti Vabariigi Sõjakooli ning 1930 Eesti Vabariigi Sõjaväe Lennukooli, kus omandas sõjaväelenduri kutse. Kapteniks ülendati ta 1937. aastal.

Ta oli Antsla Omakaitses pataljoni ülem ja Eesti Aeroklubis lennuinstruktor.

Pärast Teist maailmasõda oli ta 5 aastat Poolas sõjavang ja sunnitööline söekaevanduses. Hiljem elas Kanadas, kus töötas Toronto ülikoolis katselabori tehnilise assistendina ning oli Toronto Eesti Võitlejate Ühingu liige.

Looming
-------

Aavo Ürgsoo oli tuntud ka loomeinimesena. 1938. aastal määrati ta väeosa ajalookomitee liikmeks, kus tema ülesandeks oli Eesti lennuväe ajaloo talletamine. Seda tegevust jätkas ta ka hiljem Kanadas ja selle töö eest pälvis Toronto Eesti Võitlejate Ühingu kuldrinnamärgi. Tema kogutud ja korrastatud materjalid on saadaval Toronto Eesti Maja arhiivis.

1958. aastal Torontos kirjutas ta Anti Ainiki pseudonüümi all raamatud „Lend leeki" (I ja II osa), kus kirjeldas Eesti lenduritest II maailmasõja päevil.

Aavo Ürgsoo joonistas ka karikatuure ja šarže, mida avaldati peamiselt ajakirjades Sõdur ja Kaitse Kodu.

Tunnustus
---------

* Ülemaailmse Eesti Vabadusvõitlejate Keskuse Võitleja kuldmärk
* Raudristi I klass
* Raudristi II klass

Viited
------

1. ↑  Kultuur ja Elu 2002

Välislingid
-----------

* Kapten Aavo Ürgsoo. Ühe lenduri mälestusi oma kunagisest pealikust. Kultuur ja Elu, 2002
**Madžuļi** (latgali keeles **Madžuli**) on küla (*skrajciems* ehk hajaküla) Lätis Rēzekne piirkonnas Dekšārese vallas. 

Küla asub valla lõunaosas Malmuta jõe kaldal Krustpilsi ja Rēzekne vahelise raudtee ääres. Madžuļi jääb valla keskusest Dekšoresest 3,7, endisest piirkonna keskusest Viļānist 19,1 ja Riiast 209,1 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009–2021 kuulus küla Viļāni piirkonda. Külas asub Varakļāni raudteejaam. 

Aastal 2020 oli külas 9 elanikku.

Varakļāni jaamahoone

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze

| * v
* r
Dekšārese valla asulad |
| --- |
| 
Aļņi **·**  Armuškas **·**  Bokoni **·**  Brangova **·**  Cakuli **·**  Čeveri **·**  **Dekšores** **·**  Garanči **·**  Garvacainīki **·**  Griužinīki **·**  Ikaunīki **·**  Jaunsaimnieki **·**  Jaunsaimnieki 2 **·**  Lazdinīki **·**  Madžuļi **·**  Molinīki **·**  Obeliškas **·**  Ožinīki **·**  Pastari **·**  Priedaine **·**  Puduļi **·**  Rūbežnīki **·**  Soltā **·**  Stiukas **·**  Storas **·**  Trokšas **·**  Trūpeņi |
Ixion ja Nephele. Peter Paul Rubensi maal, 1615
**Ixion** (vanakreeka keeles Ἰξίων) on vanakreeka mütoloogias Tessaalias elanud lapiitide kuningas. Ta oli petis ja tüssaja.

Ixion röövis Deioneusi tütre Dia, et temaga abielluda. Kuningas lubas tüdruku isale pulmade ajal lunaraha tasuda, kuid tasumise asemel otsustas ta Deioneusi hoopis lõksu meelitada. Ta kaevas lossi lähedale augu ning täitis selle tulise söega. Kui äiapapa kohale ilmus, lükkas Ixion ta auku. Sugulase tapmine vallandas Ixioni vastu suure pahameele, kuid millegipärast hakkas peajumal Zeusil temast kahju ning ta kutsus kuninga külalisena Olümpose mäele. Ent ka jumalate seas ületas Ixion sündsuse piire, kui ta asus võrgutama Zeusi naist Herat. Mõnedes müütides kirjeldatakse, et Ixion seoti karistuseks päikesekettaga sarnaneva ratta külge, teistes lugudes aga, et põleva ratta külge, mis Tartaroses igavesti pöörlema jäi.

Viited
------

1. ↑  Philip Wilkinson, "Myths & Legends" (2009, London, Dorling Kindersley Limited)
**Friedrich August Kekulé** von Stradonitz (7. september 1829 Darmstadt – 13. juuli 1896 Bonn) oli saksa organokeemik, üks orgaaniliste ühendite struktuuri teooria rajajaid.

Ta oli professor Gentis (1858–1865) ja Bonnis. 

August Friedrich Kekulé (hiljem August Friedrich Kekulé von Stradonitz) oli pärit ühe Böömimaa aadlisuguvõsa tšehhi liinist. Tema isa oli ülemsõjanõunik ja roosikasvataja. 

Kekulé uuris mitmesuguseid süsinikuühendeid, eriti benseeni, mille struktuuriks ta oletas süsinikuringi. 1857. aastal esitas Kekulé oletuse, et süsinik on neljavalentne. Ta kirjutas, et benseenimolekuli ringikujulisuse avastas ta pärast unenägu, milles madu hoidis oma sabast ringi. Seda und nägi ta pärast seda, kui oli aastaid uurinud süsinik-süsiniksidemete loomust. Kekulé väitis, et on lahendanud probleemi, kuidas süsinikuaatomid saavad olla üheaegselt sidemes kuni nelja aatomiga. 

Kuigi Kekulé väited avaldati ja võeti omaks, jõudis tema biograaf 1920. aastate alguses järeldusele, et Kekulé arusaam süsiniksideme põhinemisest neljavalentsusest põhines Archibald Scott Couperi (1831–1892) varasematel uuringutel. Peale selle oli saksa keemik Josef Loschmidt (1821–1895) benseeni tsüklilise struktuuri postuleerinud juba 1862. aastal, kuigi ta polnud seda tõestanud.
**Häädemeeste Issanda Muutmise kirik** ehk **Häädemeeste õigeusu kirik** on EAÕK haldusalas olev õigeusu kirik Häädemeeste vallas Häädemeestel.

Arhitektuur
-----------

Kirik ehitati aastatel 1870–1872 arhitekt Apollon Edelsoni projekti järgi. Historitsistlikul, ladina risti kujulise põhiplaaniga, maakivist ja tellistest seintega kirikul on kõrged ümarkaarsed aknad ja ümaraknad. Torne on kaks: üks sibulkupliga haritorn ja läänesissepääsu kohal paiknev kaheksatahuline telkkiivri ja sibulaga kellatorn. Fassaadid on pilastritega, lihtsa tellis- ja krohvdekooriga, mida teistel samalaadsetel kirikutel ei leidu. Interjööris on rikkaliku dekooriga kolmekorruseline eklektilises stiilis ikonostaas-kujusein. Kirikut on korduvalt remonditud. 1888. aasta tulekahjus vajus külili peatorni rist. Katust parandati 1990. aasta lõpus.

Kirik on 1998. aastast ehitismälestisena riikliku kaitse all.

Tänapäeval kasutab Häädemeeste õigeusu kirikut Häädemeeste Issandamuutmise kogudus.

Pildid
------

* Kirik 2012. aastalKirik 2012. aastal
* Kirik eesvaatesKirik eesvaates
* KroonlühterKroonlühter
* Kiriku sisemusKiriku sisemus
* Vabadussõjas langenute mälestusplaatVabadussõjas langenute mälestusplaat
* Moskvas valatud tornikelladMoskvas valatud tornikellad

Vaata ka
--------

* Häädemeeste vald
* Peeter Laredei

Viited
------

1. 1 2  Sissekanne kultuurimälestiste registris

Kirjandus
---------

* "Mitut usku Eesti IV. Valik usundiloolisi uurimusi: õigeusu eri." Toimetaja Liina Eek. Tartu Ülikooli Kirjastus. Tartu 2015. Lk 28-37
* Jaanus Plaat, Arne Maasik "Õigeusu kirikud, kloostrid ja kabelid". Eesti Kunstiakadeemia. Tallinn 2011. Lk 324-329

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Häädemeeste Issanda Muutmise kirik** |

* Häädemeeste Issanda Muutmise kirik kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
**Härmel Nestra** (sündinud 19. märtsil 1974 Tartus) on eesti matemaatik ja informaatikateadlane.

Elulugu
-------

Härmel Nestra on tööliste poeg.

1992. aastal lõpetas Nestra Tartu 12. Keskkooli ja 1996 Tartu Ülikooli matemaatikateaduskonna. 1998. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis magistritöö "Polütüüpne funktsionaalne programmeerimine: kategooriateoreetilistest alustest praktikasse" (Tartu, 1998) ja sai magistrikraadi informaatikas ning 2006. aastal väitekirja "Iteratively defined transfinite trace semantics and program slicing with respect to them" (Tartu, 2006)ja saidoktorikraadi informaatikas.

Nestra oli 2002–2003 TÜ arvutiteaduse instituudi assistent, 2003–2009 teadur ja 2009. aastast lektor; 2003 oli ta ka Trieri Ülikooli teadur.

Teadustöö
---------

Härmel Nestra peamised uurimisvaldkonnad on loogika arvutiteaduses, funktsionaalprogrammeerimine, programmianalüüs ja slitseerimine. Ta on olnud Eesti koolinoorte matemaatikaolümpiaadi žürii liige, aastast 2004 esimees ning kuni 2014. aastani Eesti õpilasvõistkonna liider rahvusvahelistel matemaatikaolümpiaadidel. Nestra on avaldanud 10 teaduspublikatsiooni.

Tunnustus
---------

* 2013 Gerhard Rägo nimeline mälestusmedal

Teoseid
-------

* A framework for studying substitution. // Acta Cybernetica 15 (2002) 4
* Transfinite corecursion. // Nordic Journal of Computing 12 (2005) 2
* Transfinite semantics in program slicing. // Proceedings of the Estonian Academy of Sciences. Engineering 11 (2005) 4

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide.

Kirjandus
---------

* Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Välislingid
-----------

* Härmel Nestra Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Los Altos** on linn USA-s California osariigis Santa Clara maakonnas. See asub Silicon Valley põhjaosas San Francisco lahe piirkonnas (Bay Area).

Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse seisuga 31 625. Aastal 2010 oli elanikke 28 976.

Los Altos piirneb läänes Los Altos Hillsiga, põhjas Palo Altoga, idas Mountain View'ga, kagus Sunnyvale'iga ja lõunas Cupertinoga.

Los Altos sai linnaõigused 1. detsembril 1952. Algselt oli Los Altos põllumajanduslik linn, kus asusid paljud suvekodud ja aprikoosiaiad.

Aastatel 2013–2017 oli Los Altoses leibkonna keskmine sissetulek 208 309 dollarit. 2017. aastal paigutas Forbes USA kõige suurema elukallidusega linnade seas kolmandale kohale. 2018. aastal oli Los Altos jõukuselt viies linn riigis.

Los Altoses alustas tegevust rokkansambel The Chocolate Watchband.

Los Altose sõpruslinnad on Bendigo Austraalias, Sõktõvkar Venemaal, Shilin Taiwanis ja Rustington Suurbritannias.

Viited
------

1. ↑  2016 U.S. Gazetteer Files
2. ↑  2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.

Välislingid
-----------

* Koduleht
**E-Arsenal** oli aastatel 1994–2013 Tallinnas tegutsenud riiklik relvatööstusettevõte.

Vene Admiraliteedi Arsenali peahoone, Erika tänav 14

Ajalugu
-------

Ettevõtte ajalugu ulatub 1910. aastasse, mil asutati elektromehaanikaettevõte **Vene Admiraliteedi Arsenal**. 

Aastal 1920 nimetati ettevõte ümber **Arsenaliks**, mis oli erieelarve alusel töötav sõjaväeasutis Sõjaministeeriumi halduses. Aastatel 1920–1923 oli Arsenali ülem insener A. Sander, 1923–1926 kindralmajor Aleksander Silberg ja 1925–1940 insener Eduard Kimber (Kimberg).

Pärast Teist maailmasõda asus Arsenali hoonetes nõukogude sõjatehas – Meresuurtükiväe arsenal nr 3, mis tegeles laeva- ja rannasuurtükkide hoolduse ja remondiga ja 365. raketi- ja suurtükirelvastuse remonditehas, mis tegeles ka rakettide ning relvade optika- ja elektroonikaseadmete hoolduse ja remondiga.

Aastast 1994 loodi varasema riigiettevõtte baasil uus riigiettevõte, mille omanikuks sai Eesti Vabariigi Kaitseministeerium.

Aastal 2009 loodi osaühing E-ARSENAL.

2012. aastal saatis Kaitseministeerium kooskõlastusringile eelnõu, millega likvideeriti riiklik relvatööstus E-Arsenal.

Vaata ka
--------

* A. T.
* Arsenali keskus

Viited
------

1. 1 2 3  EE 12. köide, 2003: 42.
2. ↑  Inforegister
3. ↑  Riiklik relvatööstus E-Arsenal likvideeritakse, Postimees, 21. märts 2012

Välislingid
-----------

* PRESSITEADE nr 41 AS E- Arsenalist, Kaitseministeerium, 09.04.2003, vaadatud 09.06.2017
* Pressiteade nr 60 E-Arsenal ja NATO riikide kaitsetööstuste konsortsiumi esindajad allkirjastavad koostöömemorandumi, Kaitseministeerium, 21.06.2004, vaadatud 09.06.2017
* E-Arsenal esitas kaitseministrile ettevõtte ümberkorraldamise kava, Kaitseministeerium, 21.09.2009, vaadatud 09.06.2017
* Kaitseminister peatas OÜ E-Arsenali majandustegevuse, 04.03.2010, vaadatud 09.06.2017
* Mobiililevi tõkestamine
	+ Kaitseministeeriumi ettevõte hakkab Murru vanglas mobiililevi tõkestama, Postimees, 23.11.2007
	+ Mobiilside tõkestamise projekt Murru vanglas jõuab lõpule, Postimees, 24.03.2008
* Ajavaod. Ärimehed: Arsenal, ERR-i arhiiv, 2014
**Härmo Saarm** (sündinud 12. märtsil 1939) on eesti ajakirjanik, pedagoog ja teatritegelane.

Saarm lõpetas Tallinna 10. Keskkooli 1958. aastal, Tallinna Pedagoogilise Instituudi 1973. aastal ja Tartu Ülikooli 1987. aastal kaugõppes sotsiaalpsühholoogia erialal.

Saarm on aastaid olnud Eesti Raadio kuuldemängude režissöör ning Eesti Televisiooni ja Eesti Raadio diktor.

Ta on töötanud lavastaja ja õppejõuna lavakunstikateedris ja Tallinna Pedagoogikaülikoolis (1980. aastatel). Eakamana on ta töötanud põhiliselt lavakõne pedagoogina ning juhendanud raadiorežii kursust Tallinna Pedagoogikaülikoolis (1999–2003), mille lõpetajate seas olid näiteks Liis Lusmägi, Karin Aule, Meelis Kompus, Allan Vinogradov ja teised.

Ta on töötanud muu hulgas ka õiguskantsleri pressinõunikuna.

Ta oli Nõmme Linnaosa Halduskogu 2. koosseisus Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liikmena.

2013. aasta kevadest kuni 2014. aasta kevadeni oli ta Salme teatri peanäitejuht. Sel perioodil lavastas ta A. H. Tammsaare näidendi "Kuningal on külm".

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. august 2016. Vaadatud 7. septembril 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. september 2014. Vaadatud 7. septembril 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Marii Karell. Põhulõugade hirm Härmo Saarm õpetab kõnelema Õhtuleht, 2. oktoober 2003


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portaal Nõmme***  |
Ernst Masing
**Karl Ernst Alexander Masing** (enamasti lihtsalt **Ernst Masing**) (10. september 1879 Peterburi – 17. mai 1956 Heidelberg) oli baltisaksa arstiteadlane.

Ernst Masing sündis arsti pojana. Ta omandas keskhariduse 1890–97 Peterburis Peetri kiriku koolis. Seejärel õppis ta 1897–1902 Tartu Ülikoolis arstiteadust. 24. mail 1908 kaitses ta Tartus arstiteaduse doktoritöö "Punaste vereliblede regeneratsioonist eksperimentaalsete kehvveresuste korral". Ta töötas 1903–1907 sisehaiguste kliiniku assistendina, 1904–1905 viibis ta Vene-Jaapani sõjas Kaug-Idas. 1908–10 töötas ta assistendina Heidelbergis, Berliinis ja Napolis. 

Naasnud Tartusse, asus Masing tööle Tartu Ülikoolis eripatoloogia diagnostika ja teraapia kliinikus, töötades 1910–17 eradotsendina. 1917–18 oli ta ühtlasi sisehaiguste polikliiniku juhataja. 1919 valiti ta sisehaiguste korraliseks professoriks ja sisehaiguste kliiniku juhatajaks. 1939 loobus Masing professorikohast Tartu Ülikoolis, lahkus Eesti kodakondsusest ja kolis Saksamaale. 1941–1945 oli ta professor Poseni Ülikoolis..

Teoseid
-------

* К вопросу о возрождении красных кровяных шариков при эспериментальных анемиях : диссертация на степень доктора медицины. Мазинг, Эрнст Карл; Masing, Ernst Karl, 1908
* Über die Bedeutung des Magens für die Infektion mit Balantidium coli. Masing, Ernst Karl, 1929

Viited
------

1. 1 2  "25.a. teaduse teenistuses". *Postimees (1886-1944), nr. 299,*. 3. november 1927. Vaadatud 10.04.2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: üleliigsed kirjavahemärgid (link)
2. ↑  "Waliti uus professor ja dotsent". *Postimees (1886-1944), nr. 289,*. 26. oktoober 1939. Vaadatud 10.04.2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: üleliigsed kirjavahemärgid (link)
3. ↑   TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918
**Hävituspataljonid** (vene keeles *истребительные батальоны*) olid Teise maailmasõja ajal ja pärast seda Nõukogude Liidu juhtkonna otsusel loodud paramilitaarsed üksused.

Moodustamine
------------

24. juunil 1941 võttis NSV Liidu Riiklik Kaitsenõukogu vastu otsuse "Meetmetest võitluseks vaenlase parašutistide dessantide ja vaenlase diversantide vastu rindeäärses piirkonnas". Hävituspataljonide liikmeiks võeti kommuniste, komsomoli liikmeid ja NKVD (miilitsa) töötajaid.[*viide?*]

Hävituspataljonidele tehti ülesandeks:

* võitlus vaenlase langevarjurite ja diversantide gruppidega;
* sõjaliste objektide valve ja kaitse.

3. juulil 1941 pidas Jossif Stalin Moskva raadios kõne, milles ta kutsus tööliste ja talupoegade maakaitseväge (s.t hävituspataljoni) järgima kogu maal põletatud maa taktikat. Siitpeale anti äsja moodustatud hävituspataljonidele seniste sõjaliste ülesannete kõrval hoopis laiemad tegutsemispiirid. Hävituspataljonidele tehti ülesandeks oli põletatud maa taktika elluviimine, seega vilja, kariloomade ja kütteainete hävitamine, sildade ja teede õhkulaskmine, hoonete, metsade, ladude ja vooride süütamine ning telefoni- ja telegraafside rikkumine.[*viide?*]

Ukrainas läksid paljud hävituspataljonide liikmed Ukraina ülestõusuarmee ja OUN-i poole üle.

Vaata ka
--------

* Hävituspataljonid Eestis

Viited
------

1. ↑   Письмо начальника ГУББ НКВД СССР А.М. Леонтьева B.C. Рясному о случаях измены в рядах истребительных батальонов

Välislingid
-----------

* ÜK(b)P Keskkomitee määrus 24. juuni 1941 Hävituspataljonide loomise kohta (*Постановление Политбюро ЦК ВКП(б)о мероприятиях по борьбе с парашютными десантами и диверсантами противника в прифронтовой полосе*), vene keeles