recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Piiskop Gorazd
**Gorazd** (ka *Gorazd II*; kodanikunimega **Matěj Pavlík**; 26. mai 1879 Hrubá Vrbka – 4. september 1942 Praha) oli õigeusu vaimulik (piiskop), Tšehhia ja Slovakkia Õigeusu Kiriku (mis toona allus Serbia Õigeusu Kirikule) esimene eestseisja. 

Ta vahistati pärast Reinhard Heydrichi tapmist ja hukati. Ta kanoniseeriti aastal 1987 Tšehhia ja Slovakkia Õigeusu Kiriku, aga samuti Serbia Õigeusu Kiriku poolt pühakuks.

Matěj Pavlík sündis aastal 1879 Hrubá Vrbkas, Moraavias, toonases Austria-Ungaris (praeguse haldusjaotuse järgi Hodoníni ringkonnas Lõuna-Morava maakonnas) katoliiklikus perekonnas.

Ta lõpetas aastal 1898 kiitusega Kroměříži (asub praeguse haldusjaotuse järgi Kroměříži ringkonnas Zlíni maakonnas) saksa gümnaasiumi. Aastal 1902 Palacký Ülikooli Olomoucis usuteaduskonna, seejuures õppis ta iseseisvalt kirikuslaavi keelt. Aastal 1900 külastas ta Kiievit, et tutvuda õigeusu kiriku jumalateenistusega.

5. juunil 1902 võttis ta vastu vaimulikuseisuse sakramendi Olomouci peapiiskopi Theodor Kohni käest ning tast sai katoliku preester. Pärast preestriks pühitsemist oli ta preester Karlovices (praeguse haldusjaotuse järgi Bruntáli ringkonnas Morava-Sileesia maakonnas) ja Brumovices (praeguse haldusjaotuse järgi Opava ringkonnas Morava-Sileesia maakonnas).
**Gordianus I** (**Imperator Caesar Maecii Marvilli Marcus Antonius Gordianus Sempronianus Romanus Africanus Senior Augustus**, sünninimi **Marcus Antonius Gordianus Sempronianus**; 158 – 12. aprill 238) oli Vana-Rooma keiser 22. märtsist 238 kuni surmani.

Pärast Maximinus Thraxi võimuhaaramist 235. aastal jäi tema populaarsus väga väikseks ning 238. aastal (tuntud ka kui Kuue keisri aasta) korraldas Rooma senat Aafrika provintsis mässu, mille juhiks Gordianus I vastumeelselt hakkas. Kuna ta oli liiga vana, hakkas tema kaaskeisriks tema poeg Gordianus II. Kuigi mäss oli esialgu edukas ning pälvis toetust nii senatilt kui ka enamikult provintsidelt, hukkus Gordianus II vaid loetud päevad hiljem Kartaago lähedal lahingus Numiidia asehalduri ja Thraxi toetaja Capelianuse vastu. Gordianus I poos ennast pärast lahingut omaenda vööga üles.

Gordianus I ja tema poja Gordianus II valitsemisaeg, 21 päeva, oli Rooma Keisririigi ajaloos kõige lühem.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Maximinus Thrax** | **Vana-Rooma keiserkoos Gordianus II-ga**238 | Järgnev**Balbinus ja Pupienus** |
**Gordon Daniel Hayward** (sündinud 23. märtsil 1990 Indianapolises) on USA elukutseline korvpallur, kes mängib 2020. aastast NBA klubis Charlotte Hornets.

NBA karjäär
-----------

2010. aasta NBA *draft'*ist üheksandana Utah Jazzi värvatud Hayward mängis esimeses koduklubis seitse aastat ja tõi oma parimal, 2016/17. hooajal keskmiselt 21,9 punkti, 5,4 lauapalli ja 3,5 resultatiivset söötu mängus.

2017. aasta suvel Boston Celticsisse siirdunud Hayward murdis 17. oktoobril hooaja avamängus Cleveland Cavaliersi vastu jalaluu, mistõttu pidi vahele jätma kogu ülejäänud 2017/18. hooaja.

Hooajal 2019/20 Celticsi eest keskmiselt 17,5 punkti, 6,7 lauapalli ja 4,1 tulemuslikku söötu toonud Hayward liitus 2020. aastal Charlotte Hornetsiga.

Saavutused
----------

* NBA tähtede mäng (2017)

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. juuli 2016. Vaadatud 23. juulil 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑

Välislingid
-----------

* Gordon Hayward – NBA.com
* Gordon Hayward – Basketball-Reference.com
**György Gordon Bajnai** (sündinud 5. märtsil 1968 Szegedis) on Ungari ettevõtja ja poliitik, Ungari peaminister 14. aprillist 2009 kuni 14. maini 2010.

Enne 1989. aastat kuulus Bajnai lihtliikmena sotsialistlikku noorsooühendusse. Ta õppis alates 1991. aastast Budapesti Corvinuse Ülikoolis rahvusvahelisi suhteid ajal, mil selle ülikooli nimi oli veel Budapesti Majandusteaduste Ülikool.

Pärast magistrikraadi saamist töötas Bajnai mitmes eraettevõttes juhtivatel ametikohtadel, vahel hilisema peaministri Ferenc Gyurcsány alluvuses. Ta oli seotud mitme suure ettevõtte börsileminekuga. Vahepeal, alates 1993 õppis ta Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupanga internina Londonis.

2000–2005 töötas Bajnai investeerimisettevõtte Wallis Rt. tegevdirektorina. Tema tööülesannete hulka kuulusid ettevõtte töö tõhustamine, ümberstruktureerimine ja investeeringute haldamine. Wallise grupile kuulus üle saja ettevõtte alates raadiokanalitest ja autodega kauplejatest ja plasttoodete valmistajatest kuni internetiportaalide ja kohvikuteni. 2003. aastal valiti ta Ungari aasta parimaks nooreks ärijuhiks. Kuid samale aastale langes börsikrahh, mille käigus läks üks Wallise grupile kuuluvatest ettevõtetest, kodulinde kasvatav Hajdu-Bet, pankrotti. Sel aastal sai Wallise grupp üle 40 miljoni euro suuruse kahjumi. Hiljem, kui Bajnai hakkas tegelema poliitikaga, süüdistati teda Hajdu-Beti pankrotis ja sellega seotud talupoegade enesetappudes, aga Bajnai võitis meediaväljaannete vastu algatatud kohtuprotsessid laimusüüdistuses.

Poliitikasse siirdus Bajnai 2006. aastal, kui võttis vastu riikliku arengubüroo juhi koha peaminister Ferenc Gyurcsány kutsel. Aastail 2007–2008 oli ta Gyurcsányi teises valitsuses portfellita regionaalminister ja aastail 2008–2009 riikliku arengu ja majandusminister.

Pärast Ferenc Gyurcsány lahkumist valitsusjuhi kohalt sai Bajnaist valitseva Sotsialistliku Partei toetusel parteitu peaminister. Peaministrina sai tema esimeseks ülesandeks kärpida riigi kulusid 500 miljardi forinti ulatuses.

Gordon Bajnai on abielus, kuid elab naisest lahus. Neil on poeg ja tütar.

Välislingid
-----------

* Peaministri koduleht (ungari, inglise ja saksa keeles)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Ferenc Gyurcsány** | **Ungari peaminister**2009–2010 | Järgnev**Viktor Orbán** |
Ülevenemaalise mängu "Põuavälk" tänapäevane embleem
"Põuavälgu"-teemaline Nõukogude Liidu postmark
**"Põuavälk"**, täisnimega **Üleliiduline pioneeride sõjalis-sportlik mäng "Põuavälk"** (vene keeles *Зарница*; täieliku nimega *Всесоюзная пионерская военно-спортивная игра «Зарница»*) oli Nõukogude Liidus korraldatud üleriiklik pioneeriorganisatsiooniga seotud sõjalis-sportlik võistlusmäng 4.-7. klassi õpiastele. On hiljem taaselustatud ja jätkatud Venemaal. 

Vanemale koolieale oli nõukogude ajal sarnase põhimõttega mäng "Kotkapoeg" (vene keeles *"Orljonok"*).

Nõukogude Liidus
----------------

Sõjalis-sportliku mängu esmase sisu töötas välja keegi naisõpetaja Krasnokamski rajoonis Permi oblastis. Esimene mäng toimus sõjaväelastega 23. veebruaril 1964. "Põuavälk" algatati Nõukogude Liidus ametlikult 1967. aastal ja see oli mõeldud ühtlasi ettevalmistava ja sõjalis-patriootliku abimeetmena seoses ajateenistuse lühendamisega Nõukogude armees kolmelt aastalt kahele. Mängu esimeseks üldjuhiks määrati suurtükiväemarssal Vassili Kazakov. Juba esimestel aastatel võttis mängust osa miljoneid lapsi.

Mängu põhieesmärgid:

* Lastes ja noortes kodanikuteadlikkuse ja patriotismi kasvatamine.
* Sõjandus- ja matkamisoskuste õpetamine.
* Meeskonnavaimu, abivalmidusliku õhkkonna ja seltsimehelikkuse kasvatamine.
* Ettevalmistus eelseisvaks ajateenistuseks Nõukogude Armees.

Mängiti reeglina kahe vastaspoolena. Lisandus vahekohus ja vaatlejad. Lahendada tuli sõjalis-sportilikke ja taktikalisi ülesandeid, samuti luureülesandeid ning saada lõpuks kätte vastaspoole lipp. Võitis meeskond, kelle punktisumma osutus suuremaks. 

"Põuavälgust" on saanud ainet mitu Nõukogude mängufilmi.

Taaselustamine Venemaal
-----------------------

Venemaal on mäng taastatud ja viiakse läbi kaitseministeeriumi ja haridus- ja teadusministeeriumi koostöös.

Mängu põhiteemad:

* Riviülevaatus koos lauluga.
* Venemaa sõjaajaloo ja sümboolika alaste teadmiste kontroll.
* Liikluseeskirja tundmine.
* Orienteerumine maastikul.
* Laskmine.
* Granaadivise.
* Jõuharjutused.
* Sõjalis-sportlikud teate- ja muud võistlused.

Vaata ka
--------

* ALMAVÜ
* Üleliiduline V. I. Lenini nimeline Pioneeriorganisatsioon
* Junarmija

Välislingid
-----------

* Back in USSR: Zarnitsa
* Mil.ru: Ida SVR sõjaväelased hindavad mängu Zarnitsa 2016
**Viljandi Haigla psühhiaatriakliinik** on Viljandi maakonnas Viljandi vallas Jämejala külas asuv tervishoiuasutus. Asutus kuulub sihtasutusele Viljandi Haigla.

Nimetused
---------

Asutusel on aja jooksul olnud mitu nime: Jämejala psühhiaatriakliinik, Jämejala Psühhiaatriahaigla, Jämejala Vabariiklik Psühhoneuroloogiahaigla, Jämejala Psühhoneuroloogiahaigla, Jämejala vaimuhaigla.[*viide?*]

Ajalugu
-------

Asutus (*Anstalt Marienhof*) asutati 1897 Liivimaa Langetõbiste ja Nõdrameelsete eest Hoolekandmise Seltsi ja Viljandi mõisa omaniku Oswald Ungern-Sternbergi eestvõttel. Asutuse rajamiseks osteti apteeker Ewald von Deblerilt kolm talu (Kaljapulga, Västriku ja Jämejala), mis olid ühendatud Marienhofi kinnistuks suurusega 142 ha. Ühe talu nime järgi sai asutus ka oma hilisema eestikeelse nime.

Esimesed haiged toodi asutusse (*Anstalt Marienhof bei Fellin für Blöde und Epileptische*) vkj 24. oktoobril/ ukj 5. novembril 1897. Haiglahooneks kujundati üks kinnistu elumajadest, nn Immanueli ühekorruseline maja, millest sai langetõbiste ja nõdrameelsete ravi- ja hoolekandeasutus. 1898. aasta lõpuks oli asutuses juba 26 hoolealust. 1904. aastal oli haigete arv juba 80–90 ja haiglas töötas üheksa nais- ja neli meespõetajat, kaheksa teenijat ja üks sulane. 

1919. aastal hakkas Jämejala haiglat kui peremeheta vara haldama Viljandi maakonnavalitsus. 1923. aastal viidi haigla üle Töö- ja Hoolekande Ministeeriumi alluvusse ja nimetati ümber Tervishoiu Peavalitsuse Jämejala Vaimuhaiglaks, juhataja oli (1923–1932) Osvald Soo, 1932–1940 Nikolai Born, 1940–1944 Bernhard Saarsoo.

Jämejala haiglas viibis lühikest aega ka 1954. aasta detsembris Konstantin Päts, enne Moskva lähedale praeguse Tveri oblasti Buraševo külla Litvinovi-nimelisse Psühhoneuroloogiahaiglasse viimist, kus ta ka 18. jaanuaril 1956 suri.

Vaata ka
--------

* Jämejala vaimuhaigla kalmistu

Viited
------

1. 1 2 3  Jämejala Psühhiaatriahaigla Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis (vaadatud 17.06.2017)

Kirjandus
---------

* Malle Laursoo. "100 aastat Jämejala haiglat". Eesti Õde 5/ 1997. Lk 15
* Heiki Raudla. "Jämejala vaimuhaigla – psühhiaatriahaigla". // Kilde Viljandi meditsiini ajaloost. 2012. Lk 99–136.

Välislingid
-----------

* Jämejala Psühhiaatriahaigla Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis
Vilius Šaduikis, 1974.  
Foto: Jaan Künnap
**Vilius Šaduikis** (sündinud 10. juunil 1940 Obeliai vallas Rokiškise maakonnas) on leedu alpinist ja energeetikaajaloolane.

Ta on esimesi Baltimaade alpiniste, kes on osalenud Himaalaja ekspeditsioonides. Ta on mitmekordne Leedu ja Baltikumi meister alpinismis. 

Ta oli aastatel 1979–1993 Leedu Alpinismi Assotsiatsiooni president, 1999–2009 asepresident.

Haridustee ja töökäik
---------------------

Ta lõpetas 1957. aastal Kaunase 2. Keskkooli ja 1962. aastal Kaunase Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonna insenermehaanika erialal.

Ta on töötanud energeetikatööstuses peainsenerina ja Vilniuse soojusvõrkude ettevõtte asedirektorina. Ta oli Leedu energeetikamuuseumi loojaid ja aastatel 2003–2010 selle direktor.

Alpinism
--------

Alpinismiga hakkas ta tegelema 1958. aastal Kaunase Polütehnilise Instituudi alpinismisektsioonis Gediminas Akstinase treenerikäe all.

1964. aastal osales ta kolme mäetipu esmavallutuses Pamiiris (Čiurlionise (5794 m), Donelaitise (5839) ja Leedu mäetipp (6080 m)).

### Himaalaja ekspeditsioonid

1991. aastal osales ta Himaalajas Leedu Džomolungma rekognostseerimisekspeditsioonil mäe Tiibeti-poolsel küljel (tipputõus oli planeeritud järgmisele aastale).

1992. aastal võttis ta osa Leedu Džomolungma ekspeditsioonist. Augustikuus startinud tõusu käigus üritas ta koos 11 kaaslasega (teiste seas Vladas Vitkauskas) edutult tõusta tippu klassikalisel marsruudil mäe põhjaküljelt. Vahelaagrist kõrgusel 7850 m ilmaolude halvenedes tõusu jätkata polnud võimalik. Oktoobri lõpus tuli Leedu ekspeditsioon katkestada. Seda olid sunnitud tegema ka ülejäänud ekspeditsioonid (Prantsuse, Itaalia ja Taiwan).

### Veteranalpinist

Ta jätkas mägironimist ka vanemas eas: 1995. aastal tõusis ta Kilimanjaro (5895 m), 1996. aastal Mont Blanci (4809 m), 2005. aastal Ararati (5137 m), 2009. aastal Gediminas Akstinase mäetippu (4250 m) ja 2001. aastal Fuji (3776 m) tippu.

2016. aastal külastas ta Dzomolungma baaslaagit.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Vilius Šaduikis. alpinizmo.vikis.lt
2. 1 2  Vilius Šaduikis. vikis.lt
3. ↑  1992. alpinizmo.vikis.lt
Rannapungerja hobupostijaam (Eesti)Rannapungerja hobupostijaam
Asendikaart
**Rannapungerja hobupostijaam** oli Rannapungerja külas, Peipsi järve põhjarannikul, Rannapungerja jõe suudmes, Jõhvi-Tartu postimaantee ja Rakvere–Rannapungerja maantee ristmikul asunud postijaam. 

Liivimaa kubermangu piirist 2 versta kaugusel asunud Rannapungerja oli esimene postijaam Eestimaa kubermangus, millele järgnesid: Väike-Pungerja postijaam ja Jõhvi postijaam.

17. sajandi keskpaigast korraldas postiliiklust Eestimaal Eestimaa rüütelkond. Eestimaa kubermangu läbis kolm postiteed (trakti), mille äärde oli rajatud postijaamade võrgustik. Rannapungerja postijaam oli osa Suurest Peterburi-Tartu-Riia postiteest, mis algas Venemaa keisririigi pealinnast Peterburist ja läbis Eestimaa, Liivimaa ja Kuramaa kubermangu kuni keisririigi riigipiirini Preisi kuningriigiga. Postiteed kasutasid Vene keisrid ja keisrinnad ning ka keisririigi pealinna külastanud välismaalased sh. Honoré de Balzac, Robert Schumann, Elias Lönnrot, Ferenc Liszt jt.

Esimene postijaam 18. sajandi alguses rajati Peipsi äärde algselt Kauksile, kuid 1735. aastal ehitati uus postijaam juba Rannapungerjale. Postijaamas asusid postijaama peahoone, postipoiste elamu, tallid, ait, küün ja sepikoda.

Viited
------

1. ↑  Bienenstamm: Geographischer *Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland*. Riga: Deubner, 1826, lk.26–27
**Raal Kivi** (6. august 1946 Tallinn – 7. august 2015) oli eesti arhitekt, Tartu linna peaarhitekt (1972–1991).

Raal Kivi õppis 1953–1961 Tartu 5. Keskkoolis ja lõpetas 1964. aastal Tartu 1. Keskkooli matemaatika eriklassi. Treffneri kooli käekäiku jälgis ta pingsalt aastakümneid ning ta oli üks neist, kellele koolipere võib olla tänulik, et Treffneri gümnaasium jäi tegutsema kesklinna.[*viide?*]

Aastatel 1964–1965 õppis ta Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonnas, aastatel 1965–1969 Eesti Riikliku Kunstiinstituudi arhitektuuriteaduskonnas.

Aastail 1969–1972 oli ta Eesti Projekti arhitekt, 1972–1991 Tartu peaarhitekt, ehitus- ja arhitektuuriosakonna juhataja, 1991–1993 AS Kordaxi kommertsdirektor, 1993–2003 Tartu Projekti peaarhitekt, 2003–2004 vabakutseline arhitekt, novembrist 2004 maini 2005 Tartu arhitektuuri ja ehituse osakonna juhataja ning seejärel taas vabakutseline.

Ta osales Tartu generaalplaani korrigeerimises, kavandanud kaevandatud alale Kohtla-Järve Lõuna mikrorajooni ja projekteerinud hooneid, millest üks suurejoonelisemaid on kirik Tartus Veski 40.

Kivi kuulus 1982. aastast Eesti Arhitektide Liitu ja Eesti Looduskaitse Seltsi ning oli ka Tartu Saksa Kultuuri Instituudi liige.

Isiklikku
---------

Tema isa oli arhitekt Raul-Levroit Kivi.

Tal on kaks tütart.

Viited
------

1. ↑
2. 1 2 3 4 5 6  EKABL, lk 187
3. 1 2 3  "Arhitekt Raal Kivi hindab üle kõige meeskonnatööd" Tartu Postimees, 3. veebruar 2005
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Pronks** | 2015 | jäähoki |

**Torey Krug** (sündinud 12. aprillil 1991 Royal Oakis, Michigani osariigis) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis St. Louis Blues.

Aastatel 2009–2012 mängis ta jäähokit Michigan State University meeskonnas. Hooajal 2011–12 valiti Krug ülikoolide liiga parimaks mängijaks.

2012. aasta märtsis sõlmis ta lepingu NHL-i Boston Bruinsiga. NHL-is tegi ta debüüdi 3. aprillil 2012 mängus Pittsburgh Penguinsi vastu. 2012–13 põhihooajal mängis ta Bruinsi noorteklubi Providence Bruinsi ridades American Hockey League'is, kuid naasis NHL-i väljalangemismängudeks Boston Bruinsi. Idakonverentsi poolfinaalis lõi ta värava New York Rangersi vastu. Ta lõi viiemängulises seerias Rangersi vastu kokku neli väravat, millega sai Krug NHL-i ajaloo esimeseks mängijaks, kes on oma viies esimeses väljalangemismängus neli väravat visanud. Bruins jõudis sel hooajal Stanley karika finaali, kus kaotati Chicago Blackhawksile.

Hooajal 2013–14 lõi ta liigas 14 väravat ja kogus 40 punkti ning valiti liiga hooaja uustulnukate sümboolsesse koosseisu (*All-Rookie Team*). 2016. aasta aprillis sõlmis ta Bruinsiga uue nelja-aastase lepingu. 27. märtsil 2019 sai temast Bruinsi ajaloo enim punkte kogunud mängija, kes on sündinud Ameerika Ühendriikides.

Pärast üheksat hooaega Boston Bruinsis siirdus ta 2020. aasta oktoobris St. Louis Bluesi, kellega sõlmis seitsmeaastase lepingu.

2015. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.

Viited
------

1. ↑  "Krug agrees to seven-year, $45.5 million contract with Blues". nhl.com. 9.10.2020. Vaadatud 29.1.2022

Välislingid
-----------

* Torey Krug NHL.com lehel
* Torey Krug hockeydb.com lehel

| * v
* r
St. Louis Blues |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Jordan Binnington **·** Thomas Greiss |
| 
**Kaitsjad**: Robert Bortuzzo **·** Justin Faulk **·** Torey Krug **·** Nick Leddy **·** Colton Parayko **·** Calle Rosén **·** Marco Scandella **·** Tyler Tucker |
| 
**Ründajad**: Nikita Aleksandrov **·** Samuel Blais **·** Logan Brown **·** Pavel Butšnevitš **·** Kasperi Kapanen **·** Jordan Kyrou **·** Josh Leivo **·** Jake Neighbours **·** Tyler Pitlick **·** Brandon Saad **·** Brayden Schenn **·** Robert Thomas **·** Aleksei Toroptšenko **·** Jakub Vrána **·** Nathan Walker |
Podtatranská nõo asukoht Slovakkias (tähistatud punasega)
Vojňany eelmäestik
**Podtatranská nõgu** (Slovaki *Podtatranská kotlina*) on maastikurajoon Slovakkia põhjaosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi on see ka osa Fatra-Tatra piirkonnast. Selle regiooni kõrgeim tipp on Rakytovec (1325 m).

Piirkonda jäävad linnadest Liptovský Mikuláš, Poprad, Kežmarok ja Ružomberok.

Geoloogiliselt on tegemist Paleogeenis tekk9inud piirkonnaga, mis eristus ajal, mil sealne piirkond nihkus põhjas asuvas flüšivööndis oleva maakoore peale.

Nõos eristatakse kolme alampiirkonda. Tatrate eelmäestik asub põhjas, eraldades nõgu Tatratest. Praktiliselt piirneb see siiski üksnes Kõrg-Tatra piirkonnaga. Seal asub ka nõo kõrgeim tipp Rakytovec.

Nõo idapoolne osa kannab nime Popradi nõgu. Popradi linna ümbruskonnas asub ka nõo madalaim osa (570 m). Selles eristatakse Popradi tasandikku, Štrba küngastikku, Lomnica küngastikku, Kežmaroki küngastikku, Vrbovi küngastikku ja Vojňany eelmäestikku.

Lääneosa kannab nime Liptovi nõgu. Seal asub Liptovi ajalooline piirkond. Kõrgeim tipp on Hrubý grúň (973,3 m). Madalaim koht asub Ružomberoki lähistel Váhi orus (480 m) Nõo osadena eristatakse Ľubeľa küngastikku. Smrečianka küngastikku, Hybe küngastikku, Choči eelmäestikku, Galovany salu, Matiašovce salu ja Liptovi luhtasid.

Asend
-----

Podtatranská nõgu piirneb järgmiste geograafiliste piirkondadega:

* põhjas Choči mäestiku, Tatrate ja Spišská Maguraga;
* idas Levoča mäestikuga;
* kagus Hornádi nõoga;
* lõunas Kozie chrbty ja Madal-Tatraga;
* läänes Suur-Fatrafa.

Viited
------

1. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. Geomorfologické členenie Slovenska. Bratislava : Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011
Eugen Teodorovici (2014)
**Eugen Orlando Teodorovici** (sündinud 12. augustil 1971 Bukarestis) on Rumeenia poliitik (Sotsiaaldemokraatlik Partei).

Ta lõpetas 1997. aastal bakalaureusekraadiga Majandusteaduste Akadeemia. Magistrikraadi sai 2006. aastal Rahvusliku Poliitika ja Administratiivteaduste Ülikoolis. 2000–2009 töötas ta mitmetel juhtivatel ametikohadel Euroopa integratsiooni ministeeriumis, rahandusministeeriumis ja majandusministeeriumis. 2009. aasta juunist kuni 2012. aasta maini teenis ta direktori ametikohal Rumeenia kontrollikojas (riigikontrollis). 2012. aasta maist kuni detsembrini oli ta peaministri nõunik. 2012. aasta detsembris sai ta Euroopa Liidu fondide ministriks ja Rumeenia parlamendi liikmeks.

Eugen Teodorovici oli Rumeenia rahandusminister 30. märtsist 2015 kuni 17. novembrini 2015 ja oli rahandusminister teist korda alates 29. jaanuarist 2018 kuni 4. novembrini 2019.

Viited
------

1. ↑  Eugene Orlando Teodorovici Guvernul Romaniei
2. ↑  Romania. Ministries, etc. rulers.org
**Eugen(ius) von Mickwitz** (7. märts 1837 Pilistvere – 15. august 1925 Tartu) oli baltisaksa päritolu Eesti vaimulik.

Õppis 1848–1856 Tartus gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1856–1860. 1862–1864 töötas ta koduõpetajana Tapiku mõisas Põltsamaa kihelkonnas. Oli prooviaastal Põltsamaa Niguliste koguduses Carl Peter Maurachi juures. Ordineeriti Volmaris 26. augustil 1864 õpetajaks.

Oli 1864–1865 Viljandi praostkonna vikaarõpetaja. 1865–1877 oli Nõo Püha Laurentsiuse koguduse (introdutseeriti ametisse 18. juulil 1865) õpetaja. 1877–1909 oli Pilistvere Andrease koguduse õpetaja. Oli aastal 1891 seitsmeks kuuks pastoriametist kõrvaldatud (suspendeeritud), kuna viis läbi kiriklikke talitusi rekonvertiitidele (õigeusus pettunutele). Jäi 1910. aasta alguses emerituuri, elades 1910–1913 Stuttgardis ja alates 1913 Tartus.

Isiklikku
---------

Tema isa Eugenius von Mickwitz oli Pilistvere Andrease koguduse õpetaja aastatel 1835–1877. Vend Christoph Friedrich Mickwitz oli pastor Tobolskis (1871–1876), Kaarma (1876–1878) ja Vigala Maarja koguduses (1879–1899). Noorem vend Johannes Ernst Mickwitz oli 1879–1881 Tartu Maarja koguduse adjunktpastor, 1881–1893 oli Risti koguduse õpetaja, 1893–1918 oli Viljandi Jaani koguduse õpetaja. Tema poeg Friedrich von Mickwitz oli Alatskivi ja Kodavere Mihkli koguduse (1910–1918), Kolga-Jaani Johannese koguduse (1919) ja Äksi Andrease koguduse (1919–1928) õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
2. ↑  Liivi Aarma. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885 Tallinn 2007
Eugen d'Albert
**Eugen Francis Charles d'Albert** (10. aprill 1864 Glasgow – 3. märts 1932 Riia) oli itaalia päritolu saksa pianist ja helilooja, hiljem šveitsi kodanik.

Elukäik
-------

Tema isa oli ballettmeister. Ise õppis ta Londonis ja Weimaris Liszti juures ning 17-aastaselt esitas ta oma esimese klaverikontserdi.

Ta esines Venemaal ning Saksamaal ning teda tunti kui head Bachi ja Beethoveni tõlgendajat. 

1882 sai ta d'Albert Mendelssohni-nimelise preemia.

Eestis esines ta 1899. aastal ning hiljemgi. Alates 1907. aastast oli ta Berliinis muusikakooli direktor. 

Eugen oli abielus 6 korda.

Looming
-------

Aastatel 1893–1932 kirjutas d'Albert 21 ooperit. 

Mõned ooperid:

* koomiline "Ärasõit" (*Die Abreise*) Frankfurt 1898

* "Madalik" (*Tiefland*) Praha 1903 (1903. aastal ka Riias, Eesti laval aastate1923–63 jooksul kolm korda)
* "Surnud silmad" (*Die toten Augen*) Dresden 1916
* "Rubiin"
* "Armukütked"
* "Kain"
* "Sirokko" vene elust
* "Must orhidee"

Orkestriteosed: 

* Sümfooniad
* 2 süiti
* Avamängud
* 2 klaverikontserti
* Kontsert tšellole orkestriga
* 2 keelpillikvartetti
* Klaveripalad

Viited
------
**Eugene A. Nida** (11. november 1914 – 25. august 2011) oli USA keeleteadlane, kultuuriantropoloog ja semiootik. 

Ta oli praegusaegse tõlketeaduse rajajaid ja suurkujusid.

Eugene A. Nida

Elukäik
-------

Eugene Albert Nida sündis Oklahoma Citys USAs. Ta lõpetas 1936. aastal California Ülikooli, kus ta õppis kreeka ja ladina keelt. 1939. aastal sai Nida magistrikraadi Lõuna-California ülikoolis. Oma doktorikraadi sai Nida Michigani Ülikoolis 1943. aastal ja tema doktoritöö pealkiri oli "A synopsis of English syntax". 

1943. aastal sai Nida vaimuliku tiitli ja abiellus oma esimese naise Althea Lucille Sprague’iga.

Eugene Nida suri Madridis 96-aastaselt.

Töökäik
-------

Aastatel 1943–1984 töötas Nida tõlkeprogrammi juhina Ameerika Piibliseltsis (*American Bible Society*). Kuna Nida arvates olid varasemad Piibli tõlked kohmakad, pühendas ta suure osa oma karjäärist uute tõlkijate väljaõpetamisele. Ta töötas välja tõlkijate õpetamise meetodi, mis mõjutab siiani nii vaimulike kui ka ilmalike tekstide tõlkimist.

Ekvivalentsusteooria
--------------------

Eugene Nida oli üks juhtivaid tõlketeadlasi ja keeleteadlasi. Ta andis tõlketeooriasse suure panuse, sest võttis kasutusele formaalse ja dünaamilise ekvivalentsi mõisted. Formaalset ekvivalentsi pidas Nida oluliseks siis, kui tõlketekstis soovitakse edasi anda originaaltekstile võimalikult sarnane sõnastus ja struktuur. Dünaamilise ekvivalentsi puhul ei olnud Nida jaoks oluline originaalteksti vorm, vaid see, et selle sõnumit antaks sihtkeeles edasi võimalikult loomulikult.

Teosed
------

* Linguistic Interludes - (Glendale, CA: Summer Institute of Linguistics, 1944 (Täiendatud trükk 1947))
* The Bible Translator - (Nida loodud ja toimetatud ajakiri alates 1949)
* Morphology: The Descriptive Analysis of Words - (Univ. of Michigan Press, 2nd ed. 1949)
* Message and Mission - (Harper, 1960)
* Customs, Culture and Christianity - (Tyndale Press, 1963)
* Toward a Science of Translating - (Brill, 1964)
* Religion Across Cultures - (Harper, 1968)
* The Theory and Practice of Translation - (Brill, 1969, koos C. R. Taberiga)
* A Componential Analysis of Meaning – (De Gruyter; Approaches to Semiotics col. 57)
* Understanding Latin Americans: With Special Reference to Religious Values and Movements - (William Carey Library, 1974)
* Language Structure and Translation: Essays - (Stanford University Press, 1975)
* From One Language to Another - (Nelson, 1986, Koos Jan de Waardiga)
* The Greek-English Lexicon of the New Testament Based on Semantic Domains - (UBS, 1988, koos Johannes P. Louw’ga)
* Contexts in Translating - (John Benjamins Publishing Company, 2002)

Viited
------

1. ↑  Philip C. Stine. "Eugene A. Nida: Theoretician of Translation".
2. 1 2  Langendoen, D. Terence 2013. Eugene Albert Nida. – Language 89, 1, 163–169.
3. ↑  Margalit Fox (3. september 2011). "Rev. Eugene A. Nida, Who Spurred a Babel of Bibles, Is Dead at 96". *The New York Times*.
4. ↑  Panou, Despoina 2013. Equivalence in translation theories: A critical evaluation. – Theory and Practice in Language Studies 3, 1, 1–6.
Kaart
**Võidu tänav** on tänav Rakveres, pikkusega 1889 meetrit.

Läänes piirneb tänav Südalinna ja Lilleküla linnaosaga, idas Kurikaküla ja Kukeküla linnaosaga.

Hoonestus
---------

Aadressil Võidu tänav 4 asus Rakvere Ringkonnakohus. 

Aadressil Võidu tänav 67 asuvad Rakvere Reaalgümnaasium ja Rakvere kunstmurustaadion. Tänava äärde on rajatud nii korrus- kui ka pereelamuid, samuti ärihooneid.

Ajalugu
-------

Varem kandis lõik linna põhjaosas asuvast raudtee ülesõidukohast Tallinna tänavani nime Vaksali tänav ning sealt lõuna poole jäi Aleksandri tänav. Kahest tänavast moodustati Võidu tänav 27. aprillil 1939. Võidu tänav 19 asus kino „Union" (hilisema nimega "Lembitu") hoone.

Eesti NSV ajal nimetati 1. juunil 1950 Võidu tänav Johannes Lauristini tänavaks ja aastatel 1950–1991 kandis tänav Johannes Lauristini nime. 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Võidu tänav (Rakvere)** |

Viited
------

1. ↑  Rakvere linna tänavate teenumbrid ja teepikkused Elektrooniline Riigi Teataja (vaadatud 13.03.2017)
2. ↑   Linnaosad (vaadatud 05.12.2017)
3. ↑  Odette Kirss, Tänavanimed vahetuvad aegade tuules, Virumaa Teataja, nr. 168, 3 september 2020
4. ↑  Odette Kirss, Tänavanimed vahetuvad aegade tuules, Virumaa Teataja, nr. 168, 3 september 2020
5. ↑  Odette Kirss. "Jalutaja teejuht, Rakvere", Tallinn, Solnessi Arhitektuurikirjastus, 2007.
Eugene Galekovic 2010. aastal Adelaide Unitediga
**Eugen-Josip Galekovic** (sündinud 12. juunil 1981 Melbourne'is) on endine Austraalia jalgpallur, väravavaht.

Ta alustas klubikarjääri 2000. aastate alguses Austraalia toonase kõrgliiga National Soccer League'i klubides. Austraalia klubides on ta mänginud peaaegu kogu oma klubikarjääri, välja arvatud hooaeg 2004–05, kui ta mängis Portugali kõrgliigas Beira-Maris.

Aastatel 2005–2007 mängis ta Melbourne Victorys, kellega tuli hooajal 2006–07 A-League'i nii põhihooaja kui ka finaalseeria meistriks. Seejärel mängis ta kümme hooaega Adelaide Unitedis, kellega tuli samuti korra A-League'i nii põhihooaja kui ka finaalseeria meistriks ning lisaks võitis Austraalia karika. 2017–2019 mängis ta Melbourne Citys.

Galekovic on A-League'i senise ajaloo üks edukamaid väravavahte. Ta on neljal korral valitud liiga parimaks väravavahiks ja viiel korral liiga sümboolsesse koosseisu. 2015. aastal valiti ta liiga kümnendi sümboolsesse koosseisu. Aastatel 2009 ja 2010 nimetati ta Adelaide Unitedi hooaja parimaks mängijaks.

Debüüdi Austraalia jalgpallikoondises tegi ta 28. jaanuaril 2009 mängus Indoneesia vastu. 2015. aastal tuli ta Austraalia koondisega Aasia meistriks. Lisaks kuulus ta koondisse 2010. ja 2014. aasta maailmameistrivõistlustel. 2004. aasta suveolümpiamängude olümpiaturniiril kuulus ta Austraalia olümpiameeskonda.

Saavutused
----------

Melbourne Victory
* A-League'i põhihooaeg: 2006–07
* A-League'i finaalseeria: 2006–07

Adelaide United
* A-League'i põhihooaeg: 2015–16
* A-League'i finaalseeria: 2015–16
* FFA Cup: 2014

| * v
* r
Austraalia koondis  –  2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Schwarzer
* 2 Neill (c)
* 3 Moore
* 4 Cahill
* 5 Culina
* 6 Beauchamp
* 7 Emerton
* 8 Wilkshire
* 9 Kennedy
* 10 Kewell
* 11 Chipperfield
* 12 Federici
* 13 Grella
* 14 Holman
* 15 Jedinak
* 16 Valeri
* 17 Rukavytsya
* 18 Galekovic
* 19 Garcia
* 20 Milligan
* 21 Carney
* 22 Vidošić
* 23 Bresciano
* Treener: Verbeek

 | Austraalia |

| * v
* r
Austraalia koondis  –  2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Ryan
* 2 Franjic
* 3 Davidson
* 4 Cahill
* 5 Milligan
* 6 Spiranovic
* 7 Leckie
* 8 Wright
* 9 Taggart
* 10 Halloran
* 11 Oar
* 12 Langerak
* 13 Bozanic
* 14 Troisi
* 15 Jedinak (c)
* 16 Holland
* 17 McKay
* 18 Galekovic
* 19 McGowan
* 20 Vidošić
* 21 Luongo
* 22 Wilkinson
* 23 Bresciano
* Treener: Postecoglou

 | Austraalia |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib tulirelvast; teiste tähenduste kohta vaata AKM (täpsustus).* |

---

**AKM** (vene keeles *автомат Калашникова модернизированный, avtomat Kalašnikova modernizirovannõi* - moderniseeritud Kalašnikovi automaat) on Nõukogude Liidus konstrueeritud 7,62 mm automaattulirelv, täiustatud varasemast Mihhail Kalašnikovi automaadist AK. AKM oli tootmises aastatel 1959 kuni 1977.

1959. aastal moderniseeriti AK-d põhjalikult, pärast seda sai relv tähistuse **AKM**. Peamiseks muudatuseks oli ühest metalltoorikust väljafreesitud lukukoja asendamine tehnoloogilisema, kvaliteetsest lehtmetallist stantsitud lukukojaga, mis muutis relva valmistamise palju lihtsamaks. AKM sai eelkäijast AK-st 1,6 kg kergem ja töökindlam. AKM-i vintraua suudmesse oli kinnitatud suudmekompensaator, mis aitas vintrauast väljuvate püssirohugaaside paremale üles suunamisega leevendada kuulide hajumist valangutega tulistamisel. 

AKM täiustused:Püssirohu põlemisgaaside avad viidi gaasitorult üle gaasikambrile; lukukoda on valmistatud stantsitud detailides, kasutades lisaks keevitust ja neetimist, mis ei vähendanud ainult relva massi, vaid võimaldas valmistamiseks kokku hoida varasemaga võrreldes 80% vajaminevat metalli; lukukoja õhukese stantsitud kaane jäikus tagati stantsitud piki- ja põikiribasüvenditega. 

AKM-i tootmissevõtmisega kaasnes võrreldes varasemaga, tehnoloogiliste protsesside täiustamine ja tootmiskulude vähenemine, paranes relva valmistamise kvaliteet ja selle detailide vastupidavus. Kui varem valmistati AK puidust detailid kasepuutoorikutest, siis nüüd valmistati AKM kaba vineerpaneel-toorikust. Gaasitoru kate tehti vineerspoonist, relva püstol-käepide valmistati plastmassist.

Lisaks täiustati AKM-i päästik-löökmehhanismi, mis sai ankru tüüpi viiviti. Lukuraami löök viidi paremalt poolelt üle vasemale, mis suurendas horisontaaltasapinnalist püsivust tulistamisel. Luku pööreldes pärast päästmist, lööb kukk kaks korda viiviti õlgadele, pöörlemise aeg suureneb sedavõrd, et lasu hetkeks saavutab raua suudmeosa vibratsiooni järel ligikaudu sama sihtimisasendi nagu enne eelnevat lasku.

AKM võeti Nõukogude armees relvastusse 1959. aastal. Nõukogude Liit soosis AKM-i levikut oma liitlasriikide seas Varssavi Lepingu Organisatsioonis, Aafrikas ja Aasias. AKM sai kogu maailmas leviva terrorismi põhiliseks tunnusrelvaks. 1970. aastate teisel poolel asendati AKM Nõukogude armees AK-74-ga.

AKM tehnilised andmed
---------------------

* Kaal: 3,1 kg (salveta)
* Pikkus: 890 mm
* Raua pikkus: 415 mm
* Kuuli algkiirus: 715 m/s
* Praktiline laskekiirus: 100 lasku minutis
* Tehniline laskekiirus (kadents): 600 lasku minutis
* Suurim sihtimiskaugus: 1000 m
* Praktiline sihtimiskaugus: 400 m
* Salv: 30 padrunit

Välislingid
-----------

* AKM – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
АK-74 osaliselt lahtivõetuna 
**AK-74** on Nõukogude Liidus ja Venemaal valmistatud automaat, mis kasutab **5,45x39** mm laskemoona.

Relva eelkäijaks oli AK-47 ja AKM. Kasutatud on enamikku eelkäija süsteemidest ja tehnilistest lahendustest. Olulised erinevused peale väiksema padrunitüübi on modifitseeritud löögi- ja päästemehhanism (lisatud 1 stabiliseeriv detail), suudmeosa ning plastmaterjalist standardsalv ja laesäär.

Modifikatsioonid
----------------

• AKS-74 – kokkuklapitava metallpäraga, mõeldud peamiselt õhudessantvägedele.

• AKSU – lühendatud raua, kokkuklapitava metallpära ja lehtersuudmepiduriga, mõeldud peamiselt tankistidele, erivägedele jms.

• AK-74M – puitosade asemel on plastosad. Täielikult plastist kaba on kokkuklapitav, on olemas plaat optilise või öise nägemise sihiku kasutamiseks ning seadeldis granaadiheitja kinnitamiseks.

Välislingid
-----------

* Официальный сайт группы предприятий "ИЖМАШ": 5,45 мм автоматы Калашникова АК74М, АК105, Ижевский оружейный завод
* ИЖМАШ, ММГ "АК74"
* C.I.P. 5,45 x 39 Country of Origin: SU

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **AK-74** |
**Ivar Abner** (sündinud 28. oktoober 1962 Amblas) on endine eesti maadleja.

Saavutused
----------

Üheksakordne Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses (1984, 1985, 1991, 1992, 1993, 1995, 1997, 1998, 1999).

1986. aasta Eesti meistrivõistlused – 2. koht;

1987. aasta Eesti NSV Suvespartakiaad – 2. koht

1989. aasta Eesti meistrivõistlused – 3. koht;

2000. aasta Eesti meistrivõistlused – 2. koht

Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
------------------------------------------------

1992 Kopenhaagen Taani – 11. koht (57 kg)

Sõjaväelaste maailmameistrivõistlused
-------------------------------------

2002. aasta Tallinn Eesti – 11. koht (58 kg);

Rahvusvahelised turniirid
-------------------------

Põhjamaade meistrivõistlused

1994. aasta Eesti – 3. koht;

Kristjan Palusalu mälestusvõistlused Eesti

1991. aasta – 4. koht;

1996. aasta – 3. koht;

1998. aasta – 4. koht

Georg Lurichi mälestusvõistlused Eesti

1991. aasta – 4. koht;

Ivan Poddubnõi mälestusvõistlus Venemaa

1987. aasta – 6. koht

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Pöördnoot**, ka **pöörinoot** (murdeti *jalgnoot*, *taaginoot*, *vorut*) on kurnpüünis, millel on vaid üks tiib või teine tiib on väga lühike.

Püügiviis ja ehitus
-------------------

Kalaparv piiratakse pikema tiivaga sisse ning pöördnoot tõmmatakse spiraalselt kokku. Pöördnooda võrksein peab ulatuma kogu kokkuvedamise ajal pinnast põhjani. Kala kogumiseks on pära, mis kujutab toestamata võrkkotti. Algelistel pöördnootadel pära ei olnud, seda asendas nooda laiem tihedasilmaline ots (*lainoot*), teine ots (*vaalunoot*) kitsenes.

Püügipiirkonnad
---------------

Eestis oli selline pöördnoot tuntud 19. sajandi II poolel ja see kuulus ühte tüüpi Skandinaavia pöördnootadega. Ühe tiivaga pöördnootasid tunti Harjumaa lääneosas, Muhus, Kihnus, Tõstamaal ja Saaremaal. Nende hulka kuulus ka Peipsi *ragavõrk*.

Pärnu lahe ääres tuntakse väikesi ühelaiusi 3 mehega käsitsetavaid pöördnootasid, millega püütakse söödakala. Nendega ühist päritolu on Peipsil ja Võrtsjärvel kasutatavad käänivõrgud.

Tänapäev
--------

Pöördnooda definitsioon kalapüügieeskirjas on – lubatud kurnpüünis, veonooda alamliik, millega loomus veetakse ujuvvahendile või jääle..

Vaata ka
--------

* kuurits
* liiv
* noot
* põhjanoot
* püüvõrk
* veonoot
* vähinatt

Viited
------

1. ↑  Kalapüügieeskiri § 8.3.2

Välislingid
-----------

* Pöördnoot
* Kurnpüünised
**Françoise Mbango Etone** (sündinud 14. aprillil 1976 Yaoundés) on Kameruni kergejõustiklane (kolmik- ja kaugushüppaja). Ta on kahekordne olümpiavõitja (2004 ja 2008).

Mbango võitis kolmikhüppes olümpiakulla 2004. aasta olümpiamängudel Ateenas teises voorus sooritatud hüppega 15.30, mis oli tema endisest isiklikust rekordist 25 cm enam, samas oli see ka uus Aafrika rekord. Ta kordas sama tulemust ka viimasel katsel. Enne Ateenat oli Françoise Mbango Etone saanud paljudelt rahvusvahelistelt võistlustelt hõbemedaleid: 1998. aastal Rahvaste Ühenduse mängudelt Kuala Lumpuris ja 2002. aastal Rahvaste Ühenduse mängudelt Manchesteris, 2001. aasta maailmameistrivõistlustelt Edmontonis, 2003. aasta MM-ilt Pariisis ja 2003. aasta sisemaailmameistrivõistlustelt Birminghamis. 2003. aasta IAAF-i finaalvõistlustel sai ta kolmanda koha, kuid 2004. aastal võitis.

Françoise Mbango Etone on esimene Kameruni kergejõustiklane, kes on võitnud medali nii Rahvaste Ühenduse mängudel kui ka MM-il ja olümpiamängudel. 

2007. aasta septembris sai Mbango Etone Kameruni kergejõustikuliidult määramata ajaks võistluskeelu, sest ta ei osalenud Aafrika meistrivõistlustel sama aasta juulis. Tal lubati jälle võistelda 2008. aastal ja nii pääses ta kaitsma oma olümpiavõitu augustis toimunud olümpiamängudel Pekingis. Mbango Etone võitiski uuesti olümpiakulla uue olümpiarekordiga 15.39. Hõbemedali võitnud Tatjana Lebedeva kaotas kulla seitsme sentimeetriga.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 2004 Kreeka Ateenas
	+ Kuld **olümpiavõitja** kolmikhüppes **15.30**
* 2008 Hiina Pekingis
	+ Kuld **olümpiavõitja** kolmikhüppes **15.39**

### Maailmameistrivõistlustel

* 2001 Kanada Edmontonis
	+ Hõbe hõbemedal kolmikhüppes **14.60**
* 2003 Prantsusmaa Pariisis
	+ Hõbe hõbemedal kolmikhüppes **15.05**

### Sisemaailmameistrivõistlustel

* \* 2003 Suurbritannia Birminghamis
	+ Hõbe hõbemedal kolmikhüppes **14.88**

### IAAF-i finaalvõistlutel

* 2003  Monacos
	+ 3. koht kolmikhüppes **14.83**
* 2004  Monacos
	+ **1. koht** kolmikhüppes **15.01**

### Rahvaste Ühenduse mängudel

* 1998 Malaisia Kuala Lumpuris
	+ Hõbe hõbemedal kolmikhüppes **13.95**
* 2002 Inglismaa Manchesteris
	+ Hõbe hõbemedal kolmikhüppes **14.82**

### Aafrika meistrivõistlustel

* 1996 Kamerun Yaoundés
	+ Pronks pronksmedal kolmikhüppes **12.51**
* 1998 Senegal Dakaris
	+ Hõbe hõbemedal kolmikhüppes **13.80**
* 2000 Alžeeria Alžiiris
	+ Hõbe hõbemedal kolmikhüppes **13.87**
* 2002 Tuneesia Tunisis
	+ Kuld **Aafrika meister** kolmikhüppes **14.95**
	+ Kuld **Aafrika meister** kaugushüppes **6.68**
* 2008 Etioopia Addis Abebas
	+ Kuld **Aafrika meister** kolmikhüppes **14.76**

Viited
------

1. ↑  BBC Sport

Välislingid
-----------

* Françoise Mbango Etone Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel Muuda Vikiandmetes
* Françoise Mbango Etone ROK-i kodulehel

| * v
* r
Naiste kolmikhüppe olümpiavõitjad |
| --- |
| 
1996: Inessa Kravets • 2000: Tereza Marinova • 2004: Françoise Mbango Etone • 2008: Françoise Mbango Etone• 2012: Olga Rõpakova • 2016: Caterine Ibargüen • 2020: Yulimar Rojas |
François l’Olonnais raamatus "De Americaensche Zee-Rovers" (A. O. Exquemelin, 1678)
**François L'Olonnais** (loe  [fʁɑ̃swa lolɔnɛ]) (1630–1668) oli Prantsusmaalt pärit piraat, kes tegutses 17. sajandil Kariibi merel. 

François sündis Prantsusmaa läänekaldal. Tema sünninimi oli Jean-David Nau (loe [ʒɑ̃ david no]). Hiljem hakati teda kutsuma François L'Olonnais’ks, mis pandi tema sünnikoha järgi.

Noormehena müüdi François L’Olonnais ühele mehele, kes viis ta Kariibi mere piirkonda elama. Aastatel 1650–1660 oli ta teenija Martinique saarel. Alatest aastast 1660 hakkas ta tegelema piraatlusega. Tortuga kuberner andis tema käsutusse väikese laeva. 

1663 sattus François' laev õnnetusse Yucatanis. Meeskond jäi õnnetuses ellu, aga läheduses asunud Hispaania sõdurid tapsid nad seejärel ära. François jäi ellu tänu oma kavalusele, ta peitis ennast surnud kaaslaste alla ja ootas kuni Hispaania sõdurid lahkusid ning põgenes siis saarelt koos mõnede orjadega, kelle ta oli vabastanud.

Ohust pääsemise järel kohtas François piraati nimega Michel de Bascoga, kellega nad kogusid 8 laeva ja 600 meest. Nendega vallutasid nad edukalt Maracaibo ja Gibraltari asulad Venezuela lahes.

Aastal 1667 François kavandas suurema röövi, kogudes kokku 700 piraati, kellega rüüstas Puerto Cabellos sadama ja ühe väiksema linna. Edasi oli neil plaan liikuda linna nimega San Pedro. Enne seda korraldasid aga Hispaania vägede varitsuse François' meestele. François kaotas palju piraate, ent võitis siiski lahingu. Pärimuse järgi võttis vihane François noa, lõikas ühel hispaanlasel südame välja ja sõi selle ära. Mõned hispaanlased jäid rünnaku järel ellu ning olid nõus juhatama François' meeskonna San Pedrosse, mis vallutati suurema vaevata.

Et vallutatud linnad olid vaesed ja kulda ei leitud, siis paljud piraadid lahkusid François' juurest. Viimaks pidi ta jätkama oma tegevust ühe laevaga. François teg'evus lõppes 1668. aastal – ta püüti Hondurases kannibalide poolt kinni ja söödi ära.

Viited
------

1. ↑  Cartwright, Mark. "François L'Olonais". *World History Encyclopedia* (inglise). Vaadatud 10. jaanuaril 2023.
2. ↑  "Francois L'Ollonais - Famous Pirate - The Way of the Pirates". *www.thewayofthepirates.com*. Vaadatud 10. jaanuaril 2023.
3. ↑  Yost, Russell (31. mai 2017). "Francois l'Olonnias Facts and Piracy". *The History Junkie* (Ameerika inglise). Vaadatud 10. jaanuaril 2023.
**Türgi keel** (*Türkçe*) on turgi keelte oguusi rühma kuuluv keel, Türgi ametlik keel.

Türgi keelt kõnelevad türklased, kes elavad põhiliselt Anatoolias, Musta mere ja Vahemere (türgi keeles "Valge mere") vahelisel poolsaarel. Türgis räägitakse ka teisi keeli, sealhulgas araabia ja kurdi keelt.

Kõnelejate arv on umbes 80 miljonit. Lisaks ladina tähestiku tähtedele on kasutusel mõned modifitseeritud tähed.

Türgi keele lähemad sugulaskeeled on türkmeeni ja aserbaidžaani keel.

Sarnaselt teiste turgi keeltega iseloomustab türgi keelt vokaalharmoonia, aglutinatsioon ning rikkalik sufiksite kasutamine. Näiteks mitmust väljendaval sufiksil on kaks kuju *-lar* või *-ler* vastavalt sõna tüves olevatele ees- või tagavokaalidele.

Türgi keel kasutab ladina kirja. Kirjaviis on fonoloogiline: ühele foneemile vastab üks grafeem. See kirjaviis võeti kasutusele tänapäevase Türgi esimese riigipea Mustafa Kemal Atatürki ajal 1928. aastal, varem kasutati araabia kirja. Araabia kiri sobis hästi osmanitürgi keele kirjutamiseks, mille sõnavara kasutas palju araabia ja pärsia laensõnu, kuid türgi sõnade jaoks mitte – erinevalt türgi keelest on araabia keeles palju konsonante, kuid vähe vokaale. Atatürk oli keeleteadlastelt küsinud, kui palju võtaks aega keele üleviimine uuele tähestikule, mispeale talle vastati, et umbes viis aastat, mispeale Atatürk ütles: "Me teeme selle ära kolme-viie kuuga."

Atatürk rajas ka Türgi keele instituudi, mille ülesandeks oli keele türgipärasemaks muutmine.

Keelekood on standardi ISO 639 järgi tr või tur.

Türgi keeles puudub grammatiline sugu.

Viited
------

1. ↑  Türkisch. *Sprachenzentrum*, Kasutatud 25.07.2009 (saksa)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Türgi keel** |

* Türgi nimede kirjutus ja hääldus EKI teatmikus

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Türgikeelne Vikipeedia** |
Óscar Trejo 2019. aastal Rayo Vallecano särgis
**Óscar Guido Trejo** (sündinud 26. aprillil 1988 Santiago del Esteros) on Argentina jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsja või ründajana Hispaania kõrgliigaklubis Rayo Vallecano.

Ta alustas klubikarjääri Argentina klubis Boca Juniors. Ainsal korral mängis ta klubi põhimeeskonnas Argentina kõrgliigas 2005. aasta juulis mängus Club Almagro vastu, kuid mäng katkestati 63. minutil.

2006. aasta lõpus siirdus Trejo Hispaania kõrgliigaklubisse RCD Mallorca. Hispaania kõrgliigas tegi ta debüüdi 8. aprillil 2007 mängus Getafe vastu ja lõi selles mängus ka kohe värava. Hooajal 2009/10 oli ta Mallorcast laenul Hispaania esiliigaklubis Elche ja hooajal 2010/11 Hispaania esiliigaklubis Rayo Vallecano.

Aastatel 2011–2013 mängis ta kaks hooaega Sporting Gijónis, esimesel hooajal Hispaania kõrgliigas.

Aastatel 2013–2017 kuulus Trejo neli hooaega Prantsusmaa kõrgliigaklubi Touluse'i ridadesse, lüües 12 väravat.

2017. aasta juunis naasis Trejo Rayo Vallecanosse. Hooajal 2017/18 lõi Trejo Hispaania esiliigas 12 väravat ja aitas klubil tagasi Hispaania kõrgliigasse pääseda. Teist korda tõusis ta Rayo Vallecanoga Hispaania esiliigast kõrgliigasse 2021. aastal.

Viited
------

1. ↑  "Un grupito hizo lío y partido suspendido". clarin.com. 4.7.2005. Vaadatud 29.12.2022
**Hoftenberga mõis** (*Hoftenbergas muiža*) oli mõis Lätis. Tänapäeval asub endine mõisasüda Augšdaugava piirkonnas Naujene vallas Kraujas. Poola keeles *Klarpfiszke*, saksa keeles *Hoftenberg*, vanasti ka *Hof zum Berg*.

Hoftenberga mõis sai alguse Liivi sõja ajal aastal 1577, mil sõjas hävinud ordulinnuse asemele ehitati uus linnus praeguse Daugavpilsi linna alal. Vana kindluse juurde tekkinud mõis sai nime linnamäe järgi (*Hof zum Berg* tähendab tõlkes "mõis mäe juures"). Sellest nimest on aja jooksul tekkinud ka Hoftenberga nimi.

17. sajandil olid mõisa omanikud Szadurskid, kes jagasid mõisa kaheks, eraldades sellest Juzefova mõisa. Kuna Juzefova mõis oli uuem ja mõisatel oli sama omanik, siis kasutati elamiseks sealset häärberit, lastes vanal laguneda. 19. sajandil läks mõis Šahnode kätte ja aastal 1910 ehitas Marion Šahno Hoftenberga mõisale uue peahoone. Mõis oli väike, võõrandamise eel kuulus sellele vaid 87 hektarit maad, agraarreformi järel jõi mõisa süda koos 44 hektari maaga edasi Šahnode kätte.

Mõisa peahoone valmis aastal 1910, jäädes omanike kätte ka pärast mõisate võõrandamist. Pärast Teist maailmasõda asus seal mõnda aega (aastani 1967) kohalik haigla, seejärel jäi hoone tühjaks. Aastal 2002 varises kasutuseta seisnud mõisahoone kokku.

Mõisast on tänapäeval säilinud vaid metsistunud park ja peahoone varemed. Pargis asub vana Daugavpilsi ordulinnuse asukoht, kuhu on püstitatud selle makett.
**Hochschwab** on mägi Austrias Ülem-Steiermargis. See on kõrgeim tipp Hochschwabi mäestikus.

Asukoht
-------

Hochschwabi tipp on tasane, kaljude ja rohuga kaetud kuppel, millele saab hõlpsasti ronida Schiestlhausist (2153 m) kirdesse umbes poole tunniga läbi läänepoolse platoo (Biwakschachtel Fleischerhütte). Schiestlhausile saab läheneda Seewiesenist (974 m) Steirischer Seebergi jalamil *Seetali* oru kaudu, *Untere Dullwitzist* Voisthaler Hütteni, *Obere Dullwitzi* ja *Graf-Meran-Steigini*, samuti põhjast, Weichselbodenist Salza orus.

Hochschwabi eksponaat on selle võimas lõunakülg, mille laius on peaaegu 2 km ja mis tõuseb kuni 300 m kõrgusele Trawiesi sadulast ning Trawiestali (edas) ja *Obere Dullwitzi* (kagus) orgudest, mis selles punktis kohtuvad. Lõunapoolsel küljel on igas raskusastmes ronimisrajad.

1988. aasta Hochschwabi tragöödia
---------------------------------

1988. aasta novembri alguses toimus Hochschwabil alpinismitragöödia, mille päästeoperatsioonist sai seni suurim Steiermargi mäepäästeteenistuse otsinguoperatsioon. Seitsmemeheline rühm oli 2000 m kõrgusel 2 päeva ja ööd tormide ja jäise temperatuuri lõksus. Pärast 150 alpisandarmi ja mäepäästetöötaja ning viie helikopteri lähetamist leiti, et viis seltskonnast on surnud ja ülejäänud kaks jäid raskete vigastustega ellu.