recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
| Gustav Vahar |
|  |
| Kuld | 1907 | Kreeka-Rooma maadlus |

**Gustav Vahar**, ka **Gustav Vaher** (11. oktoober 1879 Lihula vald – 21. detsember 1966) oli eesti maadleja, elukutseliste maailmameister. Tema võistluskaal oli 85–87 kg.

1894 kolisid tema vanemad Tallinna lähedale Haabersti mõisa. Vaharist sai Tallinna Lõbu-Jõulaste Klubi liige, 1898 astus Tallinna Vabatahtlikku Atleetide Klubisse, pärast kuulus Friedrich Kelleri raskejõustikuklubisse, mis asus Tallinna Kaasani kiriku lähedal Imanta tänaval.

Vahari esimene avalik esinemine toimus 1899 suvel Tallinnas Rannavärava mäel, kus ta kohtus Aleksander Abergiga.

1900 tuli ta Eesti meistrivõistlustel Abergi järel teiseks.

Aprillis 1903 pälvis ta Helsingis eriauhinna. Kohe pärast seda hakkas ta Georg Lurichi palvel elukutseliseks. Lurichi truppi kuulus ta üle 11 aasta.

Pariisis 1906 võitis Vahar enam kui 40 sportlase osavõtul peetud võistlustel hõbedase autasu ja tehniliselt parima maadleja eriauhinna.

1907 tuli ta Lissabonis elukutseliste maailmameistriks.

1914 loobus Vahar spordist. Ta asus tööle Novorossiiski Volga-Kaama kommertspanka. Töö kõrvalt treenis ta noori maadlejaid ja tõstjaid.

Pärast Esimest maailmasõda naasis ta Eestisse. Ta töötas massöörina "Kalevis", treenerina ja kohtunikuna, kuulus raskejõustikusektsiooni juhatusse. Vahar oli üks viiest mehest, kes 1946 esimesena vabariikliku kategooria maadluskohtunikuks said (veel Erich Byström, Aleksander Ojala, Edgar Puusepp ja Boris Sülluste).

Veel 1960-ndatel käis Vahar sageli maadlusvõistlusi vaatamas. Teadustajad märkisid seda alati ära, sest Vahar oli Lurichi kaaslasena elav eesti maadlusajalugu.

Alates 1967 korraldas "Dvigatel" Gustav Vahari mälestusvõistlusi maadluses.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Lembit Koik. "100 aastat Eesti raskejõustikku: 1888–1988". Tallinn, Eesti Entsüklopeediakirjastus 1996, lk. 89-90
2. 1 2  "100 aastat Eesti raskejõustikku", lk. 24
3. ↑  "100 aastat Eesti raskejõustikku", lk. 19
4. ↑  "100 aastat Eesti raskejõustikku", lk. 208, 306
5. ↑  "100 aastat Eesti raskejõustikku", lk. 232

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Bohina järv** või **Bogina järv** või **Boginskaje järv** (valgevene keeles *Богінскае возера*, ka *Богіна*, vene keeles *Богинское* ehk Boginskoje) on järv Valgevenes Viciebski oblastis Brasłaŭ rajoonis. Järv asub merepinnast 129,8 meetri kõrgusel, selle valgala on 914 km².

Kaldajoone pikkus on 32,2 kilomeetrit. Järves asub kaheksa saart kogupindalaga 32,5 hektarit. Kaldad on madalad ja liivased, lõuna- ja edelaosas soostunud. Kallaste ääres ja saarte ümber kasvavad järves harilik pilliroog, järvkaisel, harilik kalmus ja vesiroosid.

Vee läbipaistvus on 3,1 meetrit. Bohina on eutroofne järv. Kaladest leidub järves haugi, lutsu, ahvenat, kokre, latikat, linaskit, särge ja roosärge. Järve idakaldal asub kalamajand, kus kasvatatakse karpkala, valgeamuuri ja pakslauba maime. Järvel ja selle ümbruses elutseb Valgevenes haruldane väikepütt.

Järve läbivale Drysviata jõele on ehitatud hüdroelektrijaam.

Välislingid
-----------

* Järv Valgevene kalapüügiportaalis
Rõstla karjääri seinte ülemises osas paljanduvad Mõhküla kihid
**Mõhküla kihid** (inglise *Mõhküla Beds*) on siluri ajastu Raikküla lademe Nurmekunna kihistu ülemine kihistik. Neid hakkas esimesena eristama Erika Jürgenson aastal 1966.

Kihtide all lamavad Imavere kihid. Saarde kihistus vastab neile kihtidele Lemme kihistiku ülemine osa ja Staicele kihistik.

Kihtide stratotüüp on nüüdseks kinni kasvanud Mõhkülas asunud paemurd, kus veel aastal 1981 paljandus 80 cm ulatuses purdset dolomiiti, mis kuulus aga pigem Rumba kihistusse. Selle neostratotüüp on Põltsamaa H-160 puurauk, kus kihid esinevad 12.60..19.80 meetril.

Rõstla karjääris moodustavad selle kihilise või laigulise roosa või kollaka tekstuuriga lubjakivid. Kihid on enamasti tugevasti dolomiidistunud; sealne dolokivi on peenekristalliline ja lainjas. Kihtide ülemise piiri moodustab katkestusjoon, mille iseloom vihjab sellele, et Mõhküla kihid on Staicele kihistikust tugevamini kulutatud.

Viited
------

1. 1 2  Mõhküla kihid Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 14.09.2020)
2. ↑  Correlation of lower–middle Llandovery sections in central and southern Estonia and sedimentation cycles of lime muds, Heldur Nestor, Rein Einasto, Peep Männik, and Viiu Nestor, 2002.
3. ↑  stratotüüpsed paljandid[*alaline kõdulink*]
4. ↑  "Stratigraafia terminoloogia". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. juuli 2021. Vaadatud 14. septembril 2020.
5. ↑  Rõstla paekarjäär
6. ↑  Correlation of lower–middle Llandovery sections in central and southern Estonia and sedimentation cycles of lime muds, Heldur Nestor, Rein Einasto, Peep Männik, and Viiu Nestor, 2002.

Välislingid
-----------

* Mõhküla kihid Eesti geokogude infosüsteemis
**Ksenomorf** (ka **Tulnukas**, inglise keeles *Alien*; tuletatud kreeka keelest: *xenos* 'võõras' + *morphē* 'vorm, kuju') on fantastiline võõrliik filmist "Tulnukas" (1979) ja selle järgedest: "Tulnukad" 1986, "Tulnukas 3" 1992, "Tulnukas: Elluäratamine" 1997, "Tulnukas vs Kiskja" 2004 ning "Tulnukad vs Kiskja: Reekviem" 2007. Sarnane, välimuselt veidi erinev olevus esineb põgusalt ka filmis "Prometheus" (2012). Samuti kujutatakse ksenomorfe "Tulnuka"-sarja põhjal valminud kirjandusteostes ja arvutimängudes.

Ksenomorfid on endoparasiitsed artropoodid. Erinevalt paljudest ulmes kujutatud võõrrassidest puudub ksenomorfidel tehniline tsivilisatsioon. Neil pole keerukamaid eesmärke kui oma liigi levitamine ja ohtlike eluvormide hävitamine. Sarnaselt herilaste ja termiitidega on ksenomorfid eusotsiaalsed, ühest sigivast kuningannast sünnib terve sõdalaste kast. Ksenomorfide elutsükli üks faas on endoparasiitse vastsena elavas peremeesorganismis. Pärast lühikest inkubatsiooniperioodi murrab vastne peremehe sisikonnast või rinnast välja, jõuab kiirelt valmikuikka ning asub otsima uusi peremeesorganisme, kellesse vastseid istutada.

Kesnomorfide väliskuju loojaks on peetud Šveitsi sürrealistlikku kunstnikku H. R. Gigerit, kes kujutas sarnast olevust litograafial pealkirjaga "Necronom IV". Esimeses filmis kujutatud ksenomorfi pea konstrueeris Itaalia eriefektimeister Carlo Rambaldi. Igas järgnevas filmis on liigi väljanägemist ja elutsükli kirjeldust edasi arendatud, kohati ka järjekindlusetult.

Välised viited
--------------

* *Tulnuka Alamtüübid* Alien vs. Predator Centralis
**Mórfou** (kreeka keeles Μόρφου, türgi keeles *Omorfo* või *Güzelyurt*) on linn Küprosel. See on *de facto* Põhja-Küprose Türgi Vabariigi kontrolli all ja kuulub selle haldusalasse kuuluvasse Güzelyurti piirkonda, olles piirkonna halduskeskuseks.

Mórfou asub Küprose loodeosas Mórfou lahe äärses piirkonnas, mis on saanud nime asula järgi. Kaugus pealinnast Nikosiast on umbes 46 km. Asula asub umbes 65 meetri kõrgusel merepinnast.

Mórfou piirkond on Küprose tähtsaim tsitrusviljade kasvatuspiirkond. Nende väljavedu moodustab märkimisväärse osa Põhja-Küprose ekspordituludest.

Mórfou on tuntud sealse apelsinifestivali poolest, mida korraldatakse alates 1977. aastast.

Vaatamisväärsused
-----------------

* Ágios Mámase klooster koos Püha Mámase hauaga
* Soli kreeka muinasaja varemed ja teater
* Vouní pärsia palee
* Tóumpa tou Skóurou pronksiaegne asula

Viited
------

1. ↑  Cyprus census 1973

Välislingid
-----------

* Mórfou – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Arendusjuht** on organisatsioonis inimene, kelle töö sisu on organisatsiooni tegevuse edendamine ja inimeste otstarbekam rakendamine organisatsiooni põhitegevusse. Samuti on arendusjuhi vastutusalas ümberkorralduste planeerimine, arengukavade loomine ning elluviimise koordineerimine. 

Arendusjuhil peab olema väga hea ülevaade organisatsioonis toimuvast igal tasandil ning ka võime hinnata, millises valdkonnas on arengureservi. Oma töös lähtub arendusjuht juhtkonna ülesandest või nägemusest. Teatud juhtudel on töö aluseks töötajate ja juhtkonna sõnastatud rahulolematus organisatsiooni hetkeolukorraga.

Arendusjuhiks võib nimetada ka töötajat, kelle ülesandeks on projektide ja tegevussuundade algatamine ja sissetöötamine.

Eesti ettevõtetes ja organisatsioonides on nõukogude kultuuri pärandina sageli alahinnatud arendusjuhtidest ja -töötajatest saadavat tulu. Sel juhul kannab arenduse ülesannet kas juht või mõni teine juhtkonna töötaja lisaülesandena või palgatakse teenus mõnelt konsultatsioonifirmalt nii-öelda tule kustutamiseks, selle asemel et investeerida korralisse arendustöösse.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Jumalale pühendunud meesisikust; tiigi veerežiimi regulaatori kohta vaata artiklit Munk (ehitis).* |

---

Sofonisba Anguissola. Munga portree (1556)
**Munk** (kreeka keelest μοναχός *monachos* 'üksik, üksildane') on isik, kes praktiseerib religioosset askeetlust, elades kas üksi või koos teiste munkadega, kuid säilitades alati teatava eraldatuse nendest, kes ei jaga temaga sama eesmärki. Munkluse põhimõte on väga vana ning esineb paljudes religioonides ja filosoofilistes õpetustes.

Munga eesmärk on isikliku pääste saavutamine, aga munklus on tugevasti mõjutanud ka heategevust ja kultuuri.

Budismis on munkluse ja kloostri traditsioon praegu eksisteerivate religioonide seas kõige vanem.

 *Pikemalt artiklis Bhikkhu*
Püha Antonius Suur Egiptusest, keda peetakse kristliku munkluse isaks
Kristluses on munk oma elu Jumalale pühendanud mees, kes üldreeglina on andnud ajutised või igavesed tõotused ning seeläbi ordu või kongregatsiooni liikmeks saanud.

Esimesteks kristlikeks munkadeks võib pidada erakuid, kes hülgasid perekonna ja töö ning elasid askeetlikult üksildastes paikades, näiteks kõrbetes ja mägedes. Esimene tuntud kristlik erak (hiljem peeti teda väga tähtsaks) oli egiptlane Antonius Suur, kes suri aastal 356 pKr. Esimese kristliku kloostri, kus mungad elasid kindlate reeglite järgi koos, rajas aastal 326 egiptlane Pachomios, kes suri aastal 348.

Munkadeks nimetatakse üksnes mehi. Samasugust elu elavaid naisi nimetatakse nunnadeks.

Kõik kristluse suunad munklust ei toeta. Munklus on mõjukas õigeusus ja katoliikluses, kuid protestantismis on see vähe levinud. Anglikaani kirikus on ometigi olnud suhteliselt palju munki, kelle arv ulatus 20. sajandi algul paljudesse tuhandetesse. Siiski on kogu 20. sajandi jooksul anglikaani munkade arv pidevalt vähenenud. Üksikuid munki on ka luterluses, isegi tänapäeval.

Isiklikule arengule pühendunud mehe kohta kasutatakse sõna "munk" ka teiste religioonide ja õpetuste puhul.

#### Vaata ka

* Munklus#Budism
* Thera (munk)
* Bhikkhu
* Budism#Sangha
* Sangha

Viited
------

1. 1 2  Antiigileksikon, 2. kd, lk 17

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Munk** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Munk** |
**Arequipa piirkond** on Peruu 1. järgu haldusüksus (piirkond) riigi lõunaosas Vaikse ookeani rannikul.

Piirkonnas kasvatatakase peamiselt nisu, puuvilla ja riisi.

Haldusjaotus
------------

Piirkond on jagatud kaheksaks provintsiks:

|  |  |
| --- | --- |
| * Arequipa provints (keskus Arequipa)
* Camaná provints (Camaná)
* Caravelí provints (Caravelí)
* Castilla provints (Aplao)
* Caylloma provints (Chivay)
* Condesuyos provints (Chuquibamba)
* Islay provints (Mollendo)
* La Unióni provints (Cotahuasi)
 | Provintsid |

Välislingid
-----------

* Arequipa piirkonna valitsuse koduleht (*hispaania keeles*)

Peruu piirkonnad

Amazonas **·**  Ancash **·**  Apurímac **·**  Arequipa **·**  Ayacucho **·**  Cajamarca **·**  Callao **·**  Cusco **·**  Huancavelica **·**  Huánuco **·**  Ica **·**  Junín **·**  La Libertad **·**  Lambayeque **·**  Lima **·**  Loreto **·**  Madre de Dios **·**  Moquegua **·**  Pasco **·**  Piura **·**  Puno **·**  San Martín **·**  Tacna **·**  Tumbes **·**  Ucayali
**Maksehäireregister** ehk **Creditinfo Ametlik Maksehäireregister** on 2001. aastal Eesti pankade loodud register võlainfo kohta. Seda haldab Creditinfo Eesti AS (endise nimega Krediidiinfo AS).

Nii ettevõtete kui ka eraisikute võlainfot koondav register sisaldas 2021. aasta seisuga andmeid 510 000 unikaalse maksehäire kohta.

Häirete sisestamiseks registrisse peab ettevõte sõlmima haldajaga tasulise lepingu. Ühes kuus tehakse maksehäireregistrist 800 000 infopäringut.

Registri koosseis
-----------------

Registrisse kantud maksehäirete kohta on kajastatud järgmine teave:

* võla tekkimise kuupäev,
* võla lõppemise kuupäev,
* summa suurusjärk (maksehäired on summade järgi suurusjärkudeks jaotatud ja esimene suurusjärk algab 30 eurost),
* maksehäire päritolu.

Registri uuendamine ja häirete aegumine
---------------------------------------

Häire kohta leiduvat teavet uuendatakse maksehäireregistris võlasaldo järgi (summat kas vähendatakse või suurendatakse). Mitme häire korral saldod liidetakse ja registris kajastub häire alguse kuupäevana vanima nõude maksetähtajale järgnev päev.

Maksehäire lõpetatakse võlgnevuse täielikul tasumisel. Registrisse kantud info säilib ettevõtete puhul seitse aastat ning eraisikute puhul kolm aastat pärast maksehäire lõpetamist (krediidiasutuse sisestatud eraisiku maksehäire säilib pankadele nähtavana viis aastat pärast lõpetamist).

Andmete kontrollimine
---------------------

Eraisikud saavad oma maksehäirete teavet vaadata 2009. aastal loodud Creditinfo eraisikute portaalist Minu Creditinfo. Ettevõtete maksehäired sisestatakse e-Krediidiinfo andmebaasi.

Vaata ka
--------

* Eraisiku pankrot

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Ametlik Maksehäireregister | Creditinfo Eesti AS. Vaadatud 03.05.2018.
2. ↑  Enda maksehäirete vaatamine | Creditinfo Eesti AS. Vaadatud 03.05.2018.
3. ↑  Aastaga on teiste eraisikute krediiditausta uurimine kasvanud üle kolme korra. Postimees, 27.11.2013. Vaadatud 03.05.2018.
4. ↑  Ettevõtte maksehäire sisestamine | Creditinfo Eesti AS. Vaadatud 03.05.2018.
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Suveolümpiamängud |
| **Pronks** | 2012 | jalgpall |

**Kim Kee-hee** (sündinud 13. juulil 1989 Busanis) on Lõuna-Korea jalgpallur, kes mängib keskkaitsja või kaitsva poolkaitsjana Lõuna-Korea kõrgliiga klubis Ulsan Hyundai.

Lõuna-Korea kõrgliigas debüteeris ta 2011. aastal Daegu ridades. Hooajal 2012–13 mängis ta laenul Katari kõrgliiga klubis Al-Sailiya SC.

Aastatel 2013–2015 mängis ta Lõuna-Korea kõrgliigas Jeonbuk Hyundai Motorsis, kellega tuli 2014. ja 2015. aastal Lõuna-Korea meistriks. 2015. aastal valiti Kim Lõuna-Korea kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

Aastatel 2016–2017 mängis Kim Hiina kõrgliiga klubis Shanghai Shenhua ja aastatel 2018–2019 Major League Socceri klubis Seattle Sounders.

2020. aasta veebruaris naasis Kim Lõuna-Korea kõrgliigasse, liitudes Ulsan Hyundaiga. Samal aastal võitis ta klubiga AFC Meistrite Liiga.

2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril võitis Kim Lõuna-Korea võistkonnaga pronksmedali. Lõuna-Korea jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2012–2017 kokku 23 korda.

Saavutused
----------

Jeonbuk Hyundai Motors
* K League 1 (2): 2014, 2015

Shanghai Greenland Shenhua
* Chinese FA Cup (1): 2017

Seattle Sounders FC
* MLS Cup (1): 2019

Ulsan Hyundai
* AFC Meistrite Liiga (1): 2020
**Maks Roosma** (ka **Max** või **Max-Julius Roosma**, kuni 1936. aastani **Maksim-Julius Roosmann**; 10. jaanuar 1909 Omuli vald – 3. detsember 1971 Tallinn) oli eesti klaasikunstnik.

Maks Roosma oli Eesti esimene kutseline klaasikunstnik ning üks eesti klaasikunsti teerajajaid, kes lõi oma koolkonna. Ta graveeris peamiselt mütoloogilisi figuure, hiljem ka portreesid.

Elulugu
-------

Maks Roosma lõpetas 1931. aastal Valga poeglastegümnaasiumi. Riigi Kunsttööstuskoolis omandas ta Günther Reindorffi käe all suurepärase joonistamis- ja graveerimisoskuse; aastal 1936 lõpetas ta kooli graafika erialal ja 1937 kristallilihvimise erialal. Seejärel õppis ta aastatel 1937–1938 Tšehhoslovakkias Nový Bori klaasitööstuskoolis ning praktiseeris eraateljeedes klaasimaali.

1939. aastal sai Maks Roosma Riigi Tarbe- ja Kujutava Kunsti Koolist klaasikaunistamise rakenduskunstniku diplomi. Alates 1938. aastast oli ta Riigi Tarbe- ja Kujutava Kunsti Kooli klaasitöökoja juhataja. Aastatel 1944–1971 töötas Maks Roosma Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis klaasehistöö õppejõuna, aastast 1947 dotsendina, aastast 1960 professorina.

Ta uuris ka Eesti klaasitootmise ajalugu, juhatas arheoloogilisi väljakaevamisi ning koostas muu hulgas monograafia "Hüti klaasikoda" (1966).

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

Aastal 2007 asutas Eesti Kunstiakadeemia klaasikunsti osakond Maks Roosma nimelise loomingulise stipendiumi.

Tunnustus
---------

* 1937. aasta Pariisi maailmanäituse kuldmedal

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon, Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn, 1996

Välislingid
-----------

* Vello Jaska. Maks Roosma juured ulatuvad Helme kihelkonda. Valgamaalane, 29. september 2006.
* Kadi Alatalu. Ajaloomuuseum tähistab Maks Roosma 100. sünniaastapäeva. ERR, 29. jaanuar 2009.
See artikkel See artikkel räägib tulirelvast.  Räppari, kelle esinejanimi on selle järgi võetud kohta vaata artiklit Tech N9ne.  

---

**Intratec TEC-9**, **TEC-DC9**, **KG-99** ja **AB-10** on tagasipahvaku-põhimõttel töötavad poolautomaatsed püstolid. Neid arendas Rootsi relvatootja Interdynamic AB Ameerika Ühendriikide tütarettevõte Intratec. Aastal 1984 turule toodud TEC-9 oli tehtud odavatest polümeerist ja stantsitud ning freesitud terasosadest. Tänu enda lihtsale ehitusele oli TEC-9 lihtsasti parandatav ja modifitseeritav. Üheksakümnendatel sai TEC-9 seoses organiseeritud kuritegevuse, tänavajõukude ja massitulistamistega halva maine. Seda kasutati näiteks tulistamises California 101. tänaval ja Columbine'i koolitulistamises. Sellest hoolimata oli relv Intratecile majanduslikult edukas, neid müüdi üle 250 000.

Vaata ka
--------

* Intratec TEC-22

Välislingid
-----------

* TEC-9, TEC-9 Mini, TEC-9 Stainless kasutajajuhend — Intratec 9 kasutajajuhend (PDF) Nazarian's Gun Recognition Guide'is
Hintere Schwärze
**Ötztali Alpid** (itaalia: *Alpi Venoste*, saksa: *Ötztaler Alpen*) on mäestik Kesk-Ida-Alpides, Tiroolis Lõuna-Austrias ja Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias.

Geograafia
----------

Ötztali Alpid paiknevad Ötztali oru ülemises otsas, viimane on Inni jõe külgorg Austrias Innsbruckist edelas. Üks rida haripunkte moodustab osa Austria ja Itaalia vahelisest piirist.

Ötztali Alpid külgnevad Rescheni kuruga (1504 m) läänes ning Inni jõega loodes ja põhjas. Idas on mäestik Stubai Alpidest eraldatud Ötztaler Ache jõega Ötztalis ning Timmelsjochi (2474 m) ja Passeri jõega Passeieri orus. Lõunas ja edelas piirab mäestikku sügav Etschi jõe org, siin tuntud kui Vinschgau.

Ötzi
----

 *Pikemalt artiklis Ötzi*
1991. aasta septembris leiti Fineilspitze ja Similauni tippude vahel Hauslabjochis niinimetatud "jäämees" Ötzi – 5300 aastat tagasi hukkunud mehe mumifitseerunud surnukeha.

Tipud
-----

Brandenbuger Haus und Weisskugel
Ötztali Alpide kõrgeim tipp on Wildspitze (3774 m), mis on ühtlasi ka kõrguselt teine mägi Austrias (Großglockneri järel). Wildspitze on ühel mitmest harust, mis ulatuvad peaahelikust põhja ja kirdesse.

Mõned Ötztali Alpide peamised tipud:

| Tipp | Kõrgus, m |
| --- | --- |
| Wildspitze | 3774 |
| Weißkugel | 3739 |
| Hintere Schwärze | 3628 |
| Similaun | 3603 |
| Ramolkogel | 3551 |
| Schalfkogel | 3540 |
| Hochvernagtspitze | 3535 |
| Watzespitze | 3533 |
| Weißseespitze | 3518 |
| Fineilspitze | 3514 |
| Hochwilde | 3480 |
| Hinterer Seelenkogel | 3472 |
| Bliggspitze | 3454 |
| Lagaunspitze | 3439 |
| Hochfirst | 3403 |
| Verpeilspitze | 3425 |
| Hohe Geige | 3395 |
| Glockturm | 3355 |
| Rofelewand | 3353 |
|

Panoraam Hohe Mutist, Obergurgli kohal.

Panoraam Gaislachkogelilt, Söldeni kohal, vasakul Stubai Alpid.

Kurud
-----

Ötztali Alpide peamised mäekurud:

| Mäekuru | Asukoht | Tüüp | Kõrgus, m |
| --- | --- | --- | --- |
| Gepatschjoch | Ventist Kaunertali | lumi | 3243 |
| Ramoljoch | Ventist Gurglisse | lumi | 3194 |
| Langtaufererjoch | Ventist Rescheni kurusse | lumi | 3167 |
| Gurgler Eisjoch | Gurglist Schnalsi | lumi | 3137 |
| Langthalerjoch | Gurglist Pfelders-Plani | lumi | 3058 |
| Niederjoch | Ventist Schnalsi | lumi | 3017 |
| Pitztalerjöchl | Mittelbergist (Pitztal) Söldenisse | lumi | 2995 |
| Eisjöchl am Bild | Pfeldersist Schnalsi | lumi | 2908 |
| Venter Hochjoch | Ventist Kurzrasi | lumi | 2885 |
| Timmelsjoch (Passo del Rombo) | Söldenist Meranosse | maantee | 2509 |
| Reschen kuru (Passo di Resia) | Landeckist Meranosse | maantee | 1494 |

Vaata ka
--------

* Alpide geograafia
* Banker Kirchenkogel
**Vojislav Koštunica** [v'oislav košt'unitsa] (sündinud 24. märtsil 1944 Belgradis) on Serbia poliitik. Ta oli Jugoslaavia president 2000–2003 ja Serbia peaminister 2004–2008.

Ta võitis 2000. aasta presidendivalimistel Slobodan Miloševići. Teda toetas Serbia demokraatlik opositsioon, sealhulgas tema oma partei, mõõdukalt rahvuslik väike Serbia Demokraatlik Partei. Temast sai 18 partei ühiskandidaat, kui teised opositsiooniliidrid, sealhulgas Vuk Drasković ja Zoran Đinđić, kõrvale jäid. Ta astus ametisse 7. oktoobril 2000 ja jäi presidendiks kuni 7. märtsini 2003. Ta oli Jugoslaavia viimane president, kuni Jugoslaavia asendus Serbia ja Montenegroga. 

Pärast parlamendivalimisi 2003. aasta detsembris, kus Demokraatlik Partei sai demokraatlike parteide seas kõige enam hääli, sai Koštunica 3. märtsil 2004 vähemusvalitsuse peaministriks. Ta oli peaminister kuni 7. juulini 2008.

Läänes peetakse Koštunicat sageli demokraadiks, kuid ka tema on rahvuslane, kes tahaks ühendada kõik serblased Suur-Serbia alla. Ent erinevalt teistest Serbia rahvuslastest, nagu näiteks Miloševićist, tahab ta seda saavutada rahumeelsete vahenditega. Koštunica vastustas ägedalt NATO pommirünnakut Serbiale 1999 ja teatas pärast ametisse astumist, et Serbia sõbrad ei ole ei Washington ega Moskva.

4. aprillil 2008 teatas Koštunica, et Euroopa Liidu liikmesus ei ole enam Serbia jaoks päevakorras. Ühtlasi teatas ta, et Serbia ei tohiks alla kirjutada Stabilisatsiooni- ja Assotsiatsioonilepingut, mis on Euroopa Liitu pääsemise eeltingimus. Selle ja järgmise kuu jooksul võttis ta korduvalt selle lepingu vastu sõna, nimetades seda "Solana lepinguks" ning "võltsinguks ja pettuseks".

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Slobodan Milošević** | **Jugoslaavia president**2000–2003 | Järgnev**Svetozar Marović (Serbia ja Montenegro president)** |
| Eelnev**Zoran Živković** | **Serbia peaminister**2004-2008 | Järgnev**Mirko Cvetković** |
**Makrokeskkond** (makro – 'suur-, hiid-'; antonüüm mikrokeskkond) on mõiste, mis tähistab kogu majandust ja ühiskonda mõjutavaid tegureid. Makrokeskkond hõlmab majanduslikke, demograafilisi, poliitilisi, kultuurilisi, tehnoloogilisi ja sotsiaalseid tegureid.

Poliitiline keskkond – poliitilised muutused, mida ettevõtted peavad jälgima ja analüüsima, on seotud muutustega Eesti seadustes ja Euroopa Liidu regulatsioonides. Samuti jälgitakse valitsuse vahetumist ja majanduspoliitika muudatusi.

Majanduslik keskkond – majanduskeskkonnas jälgitakse majanduskasvu ja majanduskriisidega seonduvat. Samuti jälgitakse valuutakurssi, intressimäära, maailmaturu hindasid ja inflatsiooni. Eesti siseturgu teenindavad ettevõtted jälgivad ja analüüsivad eelkõige Eesti majanduskasvu, sissetulekute, keskmise palga ja tööpuuduse muutumist, laenutingimusi ja regionaalsete majandusnäitajate erinevusi.

Sotsiaalne keskkond – selles keskkonnas jälgitakse demograafilisi näitajaid, näiteks elanikkonna vanuseline struktuur, rahvuslik ja religioosne koosseis, piirkondlik paiknemine ja perekonna suurus. Enamasti pakuvad ettevõtetele huvi sissetulekute jagunemist ning inimeste haridust iseloomustavad näitajad. Sotsioloogilised uuringud annavad ettevõtetele vajalikku informatsiooni inimeste eelistuste ja suhtumise kohta vaba aja veetmisse, säästmisse, investeerimisse jne.

Tehnoloogiline keskkond – tehnoloogilist keskkonda jälgitakse sellepärast, et muutused toovad endaga kaasa toodete, teenuste, protsesside, turunduskanalite, müügiviiside ja äritegevuse ülesehituse muutusi.

Vaata ka
--------

* Mikrokeskkond
* Keskkond

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Sirkel, R. Uiboleht, K. Teder, J. Nikitina-Kalamäe, M. (2008) Ideest eduka ettevõtteni.
**Herbert Friedrich Wilhelm Backe** (1. mai 1896 Bathumi – 6. aprill 1947 Nürnberg) oli Saksamaa poliitik.

23. maist 1942 kuni 30. aprillini 1945 oli Herbert Backe Saksamaa toitlustuse ja põllumajanduse minister.

Ameerika okupatsioonivõimud arreteerisid Backe 15. mail 1945 Reimsis. Ta lõpetas vangistuses elu enesetapuga.

Viited
------

1. ↑  Reichsregierung ohne Reich Spiegel, 30. aprill 2012

Nazi Germany Coat of Arms
Adolf Hitleri valitsus – 30. jaanuarist 1933 kuni 30. aprillini 1945

  

Adolf Hitler (Kantsler & Führer, NSDAP) |
Franz von Papen (parteitu) |
Konstantin von Neurath (parteitu → NSDAP) |
Joachim von Ribbentrop (NSDAP) |
Wilhelm Frick (NSDAP) |
Heinrich Himmler (NSDAP) |
Johann Ludwig Schwerin von Krosigk (parteitu) |
Alfred Hugenberg (DNVP) |
Kurt Schmitt (NSDAP) |
Hjalmar Schacht (parteitu) |
Hermann Göring (NSDAP) |
Walther Funk (NSDAP) |
Franz Seldte (DVP → NSDAP) |
Franz Gürtner (DNVP) |
Franz Schlegelberger (NSDAP) |
Otto Georg Thierack (NSDAP) |
Werner von Blomberg (parteitu) |
Wilhelm Keitel (parteitu) |
Freiherr von Eltz-Rübenach (parteitu) |
Julius Heinrich Dorpmüller (NSDAP) |
Wilhelm Ohnesorge (NSDAP) |
Richard Walther Darré (NSDAP) |
Herbert Backe (NSDAP) |
Joseph Goebbels (NSDAP) |
Bernhard Rust (NSDAP) |
Fritz Todt (NSDAP) |
Albert Speer (NSDAP) |
Alfred Rosenberg (NSDAP) |
Hanns Kerrl (NSDAP) |
Hermann Muhs (NSDAP) |
Otto Meißner (parteitu) |
Hans Lammers (NSDAP) |
Martin Bormann (NSDAP) |
Karl Hermann Frank (NSDAP)
Rudolf Heß\* (NSDAP) |
Ernst Röhm\*\* (NSDAP)

  
 \* Lendas mais 1941 Inglismaale ning vangistati seal. 
  
 \*\* Hukati 1934. 
  
 NSDAP - Natsionaalsotsialistlik Saksa Töölispartei
**Heraklese vägitööd** on vanakreeka mütoloogias kaksteist kangelastegu, mida Herakles pidi sooritama karistuseks oma naise Megara ja kolme poja tapmise eest. Tapatöö saatis ta korda hullusehoos, mille talle saatis Hera, kes vihkas teda sellepärast, et ta oli Hera abikaasa Zeusi abieluväline laps.

Kõigepealt soovis Herakles ennast häbi pärast tappa, aga tema isa Amphitryon laitis selle plaani maha. Nad läksid koos Ateenasse, mille kuningas Theseus püüdis talle selgitada, et ta oli ajutiselt vastutusvõimetu ja teda ei tule karistada. Heraklesele tundus see ebaõiglasena ja ta tahtis saada karistust. Delfi oraakel käskis tal minna oma vanaisa vennapoja, Mükeene (mõnes variandis Tirynsi) kuninga Eurystheuse juurde ja sooritada tema antud 10 kangelastegu, kusjuures ilma kõrvalise abita.

Eurystheus polnud kaugeltki rumal, vaid üsnagi leidlik inimene, ja ta mõtles välja töid, mis normaalsele inimesele üle jõu käisid. Esimesed tööd nõudsid mõne ohtliku looma hävitamist kas Eurystheuse kuningriigist või mujalt Kreekast, hilisemad nõudsid niisuguste asjade toomist, mida oli raske kätte saada.

Eurystheus otsustas, et kaks sooritatud tegudest ei lähe arvesse, nii et kokku pidi Herakles sooritama 12 kangelastegu. Seda on nähtud kompromissina osas legendides esinenud 10 ja osas olnud 12 kangelasteo vahel.

1. Nemea lõvi tapmine
2. Lerna hüdra tapmine
3. Keryneia hirve kinnipüüdmine
4. Erymanthose metssea kinnipüüdmine
5. Augeiase tallide puhastamine
6. Stymphalose lindude tapmine
7. Kreeta sõnni kinnipüüdmine
8. Diomedese hobuste äratoomine
9. Hippolyte vöö äratoomine
10. Geryoni kariloomade äratoomine
11. Hesperiidide õunte äratoomine
12. Kerberose äratoomine

Hüdra tapmist Eurystheus ei arvestanud, sest Heraklest abistas tema sõber Iolaos. Augeiase tallide puhastamine ei sobinud sellepärast, et Herakles oli varem tasu suhtes kokku leppinud.

Antiigileksikoni järgi lubati Heraklesele tasuks kõigi ülesannete täitmise eest surematus. Ta suri siiski enam-vähem inimese kombel, ent pärast surma võtsid jumalad ta igaveseks enda juurde Olümposele.

Teised kangelasteod
-------------------

Algselt ei olnud Kreekas vägitegude nimestik välja kujunenud. Esimesena loetles Heraklese vägitööd praegu levinud kujul Peisandros Rhodoselt umbes 600 e.m.a.

Heraklese muud vägiteod (enam-vähem kronoloogilises järjekorras):

* kahe mao kägistamine, kui ta veel aastane polnud
* Thespia lõvi tapmine 18-aastaselt
* Kyknose tapmine
* kentauride tapmine
* Prometheuse vabastamine
* Busirise tapmine
* Thespiose tütarde viljastamine
* Antaiose tapmine
* Alkestise tagasitoomine allmaailmast
* Hesione vabastamine
* argonautide retkel osalemine (jäi pooleli)
* Acheloosi võitmine maadluses

Kirjandus
---------

Kuigi Heraklese vägitööd ja kogu ta elulugu oleks hea aines eepose kirjutamiseks, ei ole ükski antiigikirjanik üheski oma teoses kõiki tema vägitegusid kirjeldanud, kui üldse, siis vaid loetlenud. Ka hilisemad ilukirjandusteosed Heraklese vägitegudest ei ole tuntuks saanud.

Sellegipoolest on Heraklese müüt inspireerinud paljusid kirjanikke:

* Asterix sooritas Caesari käsul kaksteist Asterixi vägitööd.
* Hercules Poirot lahendas kaksteist Herculese vägitööd.
**Tallinna Ülikooli Õigusakadeemia** oli Tallinna Ülikooli kolledž, eraülikooli Akadeemia Nord õigusjärglane. Tallinna Ülikooli Õigusakadeemia asutati 2010. aastal, kui eraülikool Akadeemia Nord sõlmis Tallinna Ülikooliga liitumislepingu. 2015. aastal moodustati Tallinna Ülikooli Õigusakadeemia põhjal Tallinna Ülikooli ühiskonnateaduste instituudi õigusteaduse õppesuund. 

Tallinna Ülikooli Õigusakadeemiat juhtis aastatel 2010–2014 rahvusvahelise õiguse professor Rein Müllerson.

Ajalugu
-------

Akadeemia Nord (esialgu kandis nime Tallinna Bakalaureuse Erakool) asutati 1991. aastal ning oli üks vanimaid erakõrgkoole Eestis. Akadeemias Nord oli võimalik õppida õigusteadust, psühholoogiat ning reklaami ja turundust nii bakalaureuse- kui ka magistriõppes. Kõrgkoolil oli kolm teaduskonda: õigus- ja juhtimisteaduskond (viimane dekaan Ilmar Selge), psühholoogia- ja kommunikatsiooniteaduskond (viimane dekaan Voldemar Kolga) ning humanitaarteaduste keskus (juhataja Ene Grauberg).

14. juunil 2010 allkirjastas Eraakadeemia Nord OÜ juhatuse liige Indrek Grauberg volitatud esindajana Akadeemia Nord liitumislepingu Tallinna Ülikooliga. Akadeemilises plaanis toimus liitumine põhiliselt õigusteaduse ja marketingi õppekavade ning nendega seotud kohalike ja rahvusvaheliste lepingute ülevõtmise kaudu. Liitmise tulemusel alustas 1. juulil 2010 Tallinna Ülikooli iseseisva kolledžina tegevust Tallinna Ülikooli Õigusakadeemia, mis tegeles õppe-, teadus- ja arendustegevusega õigusteaduse valdkonnas, milles Akadeemia Nord sai kõrghariduse kvaliteediagentuuri hindamisnõukogult tähtajatu õiguse õpet läbi viia. 14. juunil 2010 sõlmitud liitumisleping põhines Tallinna Ülikooli ja Akadeemia Nord vahel 2. novembril 2009 sõlmitud koostöölepingul, haridus- ja teadusministri 30. novembri 2009. aasta käskkirjal ja Eesti kõrghariduse kvaliteediagentuuri ettepanekutel Akadeemia Nordile õppe läbiviimise õiguse andmise kohta. Senised Akadeemia Nord õiguse õppekavade üliõpilased said jätkata õpinguid Tallinna Ülikooli Õigusakadeemias. Ka kõigi muude Akadeemia Nord õppekavade üliõpilased said õpinguid jätkata, kuid nende õpetamisse kaasati Tallinna Ülikooli õppejõud.

2011. aastal sõlmiti koostööleping Sisekaitseakadeemiaga.

2015. aastal Tallinna Ülikoolis toimunud struktuurireformi käigus sai Õigusakadeemiast Tallinna Ülikooli ühiskonnateaduste instituudi õigusteaduse õppesuund. 2015. aastal valiti ühiskonnateaduste instituudi direktoriks õigusteaduste doktor Indrek Grauberg. 2020. aastal valiti ta teist korda ühiskonnateaduste instituudi direktoriks.

Viited
------

1. 1 2  Tooming, Urmas. Akadeemia Nord alustab tööd Tallinna Ülikooli koosseisus. Postimees, 14. juuni 2010.
2. ↑  Tallinna Ülikooli koosseisus alustab tööd Õigusakadeemia. Tallinna Ülikooli veebisait.
3. ↑  "Tallinna Ülikooli Õigusakadeemia ja Sisekaitseakadeemia sõlmisid koostöölepingu" tlu.ee, 24. august 2011

Välislingid
-----------

* Alo Raun "Nordi rektor: Tartu Ülikool ei ole nii nõrk, nagu mina arvan" Postimees, 16. juuni 2010
* "Väliseksperdid: Tallinna ülikooli õigusakadeemia tuleb TTÜ-ga liita" Eesti Päevaleht, 22. juuli 2015
**Vadjamaa** oli vadjalaste maakond Eesti kirdepiiril Ingeris Soome lahe ääres Narva jõest ja Peipsist Gattšinani. II aastatuhande algul asustasid seda vadjalased.

Asustus
-------

Vadja asustus oli tihedaim Isuri lavamaal Luuga jõest idas, kus alale olid iseloomulikud väga suured külad, kus tegeleti rauatööndusega. Narva ja Luuga jõe vaheline soostunud ala oli aga peaaegu täiesti asustamata.

Vadjalaste asualad Ingeris, märgitud punaselt
Kui vadja ja eesti muinashõimude lahknemise põhjustas sattumine erinevasse poliitilisse alluvusse (Novgorodi vabariik ja Liivi ordu), siis ei olnud veel 16. sajandini eestlaste-vadjalaste etniline piir selge – ümberasumised toimusid hiliskeskajani, võib-olla ka pärast seda. Vadjalaste asustus Narva jõest läänes Alutagusel oli küllaltki suur, kuigi nimetatud piirkonna lõunaosas olid ülekaalus juba eesti hõimud. Vadjalased moodustasid märkimisväärse osa Narva elanikkonnast.

Peamised muistised on laibamatustega kääbaskalmistud (paljudel haudadel on kivikate), kust on leitud vadjalastele iseloomulikke ehteid: ripatseid, oimurõngaid, käevõrusid.

Ajalugu
-------

Vadjamaa sattus Vana-Vene riigi mõjusfääri 1. aastatuhande 10.–11. sajandil Jaroslav Targa valitsemisajal Novgorodis (1010–1036 Novgorodi vabariigi vürst, 1016–1018 ja 1019–1054 Kiievi suurvürst) mainitakse Vadjamaad tema valitsetavate piirkondade seas.

Vadjamaa elanike järgi nimetati 12.–13. sajandil Laadoga järve Vadja järveks (vene keeles *Водское озеро*).

12. sajandil ühendati Vadjamaa Novgorodi valdustega ning Vadjamaa elanikud osalesid koos Novgorodi vägedega Neeva lahingus ja Jäälahingus.

15. sajandi lõpul nimetati Novgorodimaa loodepoolset haldusala Vadja viiendikuks (*Водская пятина*).

1478. aastal vallutas Moskva suurvürst Ivan III Novgorodi ja Novgorodimaa ning Vadja viiendik sai osaks Moskva suurvürstiriigist.

 *Pikemalt artiklis Ingeri#Ajalugu*

Vaata ka
--------

* Vadja viiendik
* Novgorodi vabariik
* Ingerimaa

Viited
------

1. 1 2  Anti Selart. Eesti idapiir keskajal. Tartu Ülikooli kirjastus, 1998. ISBN 9985-56-376-0
2. ↑  П.Кеппен. Водь в С.Петербургской губернии. САНКТПЕТЕРБУРГ. 1851. стр. 18
3. ↑  Новгородская первая летопись старшего и младшего изводов. Комиссионный сп. Стр 270

Kirjandus
---------

* Silvia Laul. Vadja hõimude kujunemisest. - Läänemeresoomlaste etnokultuuri küsimusi, Tallinn 1982, lk 21-22.
* Paul Ariste. Kolme läänemere keele hääbumine. - Keelekontaktid. Tallinn: Valgus, 1981. lk. 76 - 82.
* Paul Ariste. "Vadja keele grammatika" Tartu. 1948.
* Paul Ariste. "Vadjalaste laulu" Tallinn. 1960.
* Paul Ariste. "Vadja muinasjutte" Tallinn. 1962.
* Paul Ariste. "Vadja rahvakalender" Tallinn. 1969.
* Paul Ariste. "Vadja muistendeid" Tallinn. 1977
* Paul Ariste. "Vadjalane kätkist kalmuni" Tallinn. 1974.
* Paul Ariste. "Vadja muistendeid" Tallinn. 1977.
* Paul Ariste. "Vadja mõistatusi" Tallinn. 1979.
* Paul Ariste. "Vadja keele lugemik" Tartu. 1980.
* Paul Ariste. "Vadja pajatusi" Tallinn. 1982
* Paul Ariste. "Vadja rahvalaulud ja nende keel" Tallinn. 1986.

Välislingid
-----------

* Vadjalastest seoses Vadja lipuga
* "Vadja Aken"
* Vadjalased Venemaa rahvaste punases raamatus
* Vadjalaste kultuuriseltsi koduleht
Glas 1700GT
**Glas** (täisnimega **Hans Glas GmbH**) oli Saksamaa autotooja, mis tegutses Dingolfingis.

Ettevõte asutas Andreas Glas 1895 auru jõul töötavate põllumajandusmasinate remonditöökojana. 1905. aastal hakati tootma õmblusmasinaid. Esimesel aastal toodeti 10 õmblusmasinat, 1906. aastal juba 20 ja 1908. aastal juba 254 õmblusmasinat. 1908 asutas ta harukontori Dingolfingis.Esimesel aastal tootis see 150 masinat, edaspidi veel rohkem.

Pärast Teist maailmasõda hakati tootma väikeautosid, sest õmblusmasinate turg kuivas väga kokku. Nende tuntuim toode oli Goggomobil. 1966. aastal läks ettevõte BMW omandusse. BMW jätkas Glasi sõidukite tootmist, varustades need üksnes enda mootoritega. Sõidukeid müüdi Glasi nime all, kuid BMW logoga ees ja taga. 1968 hakkas BMW tootma oma suurt kupeed 2500 CS ja Glasi autode tootmine lõpetati. Glasi Dingolfingi tehasest sai BMW suurim tehas, kus tänapäeval toodetakse BMW 5. 6. ja 7. seeria autosid.

1951–1956 tootis Andreas Glas paralleelselt mootorrattaid: algul 125 cm³, siis 150 cm³ ja lõpuks 200 cm³. Viimaste rataste võimsus oli 9,5 hj ja kandevõime oli 250 kg. Kokku toodeti 6 aastaga 46 181 mootorratast. Mootorrataste tootmine lõpetati, kui töötati välja Goggomobil, sest Glas keskendus autode tootmisele. Goggomobile toodetigi ligi 300 000.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Glas** |

* Rahvusvaheline Glasi autode klubi
**Sottunga** on vald ja saarestik Soomes Ahvenamaa maakonnas. Sottungaks nimetatakse ka saarestiku suurimat saart.

Vallas on seisuga 31. jaanuar 2013 ainult 100 elanikku. See on kõige väiksema elanike arvuga vald Soomes. Kõige rohkem elas vallas inimesi 1920. aastatel (u 400). 90% valla elanikest räägib emakeelena rootsi keelt. Sottunga koosneb paljudest saartest, kuid ainult kolm (Husö, Finnö ja Storsottunga) on asustatud. Vald elektrifitseeriti 1959. aastal.

Valla pindala on 342,44 km², millest 28,04 km² on maismaad, 0,02 km² siseveekogusid ja 314,38 km² merealasid.

Valla vapp võeti kasutusele valla loomisel 1952. aastal.

Sottunga valla asukoht Ahvenamaa saarestikus

Külad
-----

Finnö, Husö, Hästö, Mosshaga, Sottunga

Viited
------

1. ↑  Kaupunkien ja kuntien lukumäärät ja väestötiedot, vaadatud 15.02.2019.

Välislingid
-----------

* Sottunga valla koduleht

| * v
* r
Ahvenamaa maakonna vallad |
| --- |
| 
Brändö vald **·**  Eckerö vald **·**  Finströmi vald **·**  Föglö vald **·**  Geta vald **·**  Hammarlandi vald **·**  Jomala vald **·**  Kumlinge vald **·**  Kökari vald **·**  Lemlandi vald **·**  Lumparlandi vald **·**  Maarianhamina linn **·**  Saltviki vald **·**  Sottunga vald **·**  Sundi vald **·**  Vårdö vald | Ahvenamaa vapp |
**Tallinna Üleskutse** *(Tallinn Call for Action 2017)* on dokument, milles rõhutatakse teaduse ja innovatsiooni olulisust Euroopa riikide arengule ja konkurentsivõimele ning kutsutakse riike üles kiires korras kindlustama teadus- ja innovatsioonisüsteemi piisav rahastamine.
  

Tallinna Üleskutse valmis Eesti Euroopa Liidu Nõukogu eesistumise ajal 2017. aastal. Selle andis Eesti Vabariigi peaminister Jüri Ratas 12. oktoobril 2017 Tallinnas peetud rahvusvahelisel tippkonverentsil „Euroopa tippteaduse mõju ja väärtus ühiskonnale" sümboolselt üle teadussüsteemi eri sektorite esindajatele (poliitikutele, teadlastele, rahastajatele, ajakirjanikele).

Eesti on sarnaselt teiste Euroopa riikidega seadnud strateegiliseks eesmärgiks teadus- ja arendustegevuse (TA) kulutuste kasvatamise. Nii peaksid Eesti TA kulutused jõudma 2020. aastaks 3%-ni SKP-st. Enamik Euroopa riike on hädas endale seatud TA rahastuseesmärkide täitmisega.

Et kindlustada Euroopa elanike heaolu ka tulevikus ning hakkama saada uute ja ootamatute globaalsete probleemidega, kutsutakse Tallinna Üleskutses kõiki teaduse- ja innovatsioonisüsteemis osalejaid ühiselt tegutsema selle nimel, et suurendada teaduse ja innovatsiooni rahastamist, nende investeeringute mõju ning tõsta teaduse ja ühiskonna ning teadussüsteemi esindajate vastastikust usaldust.

Dokumendis kutsutakse üles seitsmele tegevusele:

* Käsitlema teadust ja innovatsiooni riikide ja Euroopa Liidu poliitiliste eesmärkide seas prioriteetse valdkonnana
* Arvestama teaduse sotsiaal-majandusliku mõju ja väärtuse mitmetahulisusega
* Looma teaduse- ja innovatsioonitegevuse parimaks korraldamiseks asjakohased poliitikad ja raamtingimused
* Laiendama ja parandama teadusharidust
* Tugevdama teaduse rolli poliitikakujundamisel
* Parandama teaduskommunikatsiooni
* Haarama inimesi tulevikuloomesse, teaduse korraldamisse, nt teaduse ees seisvate ülesannete määratlemisse.

Tallinna Üleskutse üleandmisel lausus peaminister: „*Investeerimine teadusesse ja innovatsiooni pole kindlasti mitte luksus, vaid konkurentsivõime tagamiseks möödapääsematu eeltingimus. Tarkus, loovus ja tegutsemisvalmidus on Euroopa tugevuse ja jõukuse peamised allikad. Kui avaliku sektori kulutused teadusele ja innovatsioonile stagneeruvad või neid kärbitakse, siis ei suuda Euroopa uute säravate ideede loojana ja uute teadmiste rakendajana maailmas esirinnas olla.*"

Viited
------

1. ↑  "Tallinn Call for Action 2017. Seize the opportunity now: research and innovation matter for the future of Europe. Statement of the Estonian Presidency of the Council of the EU" (PDF). Originaali arhiivikoopia seisuga 29. juuni 2019. Vaadatud 22. jaanuaril 2019.
2. ↑  "Eesti teadus-ja arendustegevuse ja innovatsiooni strateegia 2014-2020. „Teadmistepõhine Eesti"" (PDF). Originaali arhiivikoopia seisuga 3. august 2019. Vaadatud 22. jaanuaril 2019.

Välislingid
-----------

* Research investment ‘not a luxury, but a necessity,’ Estonian leader tells other EU members, ScienceBusiness,13.10.2017
* DIGITALEUROPE welcomes Tallinn Call for Action, 13 October 2017
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Olümpiamängud  |
| **Kuld** | 2018 | jäähoki |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Kuld** | 2014 | jäähoki |
| **Hõbe** | 2015 | jäähoki |
| **Pronks** | 2016 | jäähoki |
| **Pronks** | 2017 | jäähoki |

**Vadim Aleksandrovitš Šipatšov** (vene keeles Вадим Александрович Шипачёв; sündinud 12. märtsil 1987) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib keskründajana KHL-i klubis Moskva Dinamo.

Ta alustas klubikarjääri Tšerepovetsi Severstalis.

2013. aastal liitus ta Peterburi SKA-ga. Aastatel 2015 ja 2017 võitis ta klubiga Gagarini karika. KHL-i hooaja 2014–2015 väljalangemismängudes oli ta 21 punktiga kõige resultatiivseim mängija (5+16). 2015–2016 põhihooajal andis ta kõikidest mängijatest enim väravasööte (kokku 43). Hooajal 2016–2017 valiti ta KHL-i hooaja sümboolsesse koosseisu.

2017. aasta 4. mail sai ta teiseks jäähokimängijaks, kes sõlmis lepingu Vegas Golden Knightsiga. 15. oktoobril tegi ta Golden Knightsi meeskonnas mängus Boston Bruinsi vastu oma debüüdi NHL-is. Sama aasta novembris otsustas Golden Knights temaga aga lepingu lõpetada, kuna ta ei olnud nõus mängima Golden Knightsi farmklubis. Seejärel naasis Šipatšov Peterburi SKA-sse.

2018. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu Moskva Dinamoga. Hooaegadel 2019–20 ja 2020–21 on Šipatšov on KHL-is olnud liiga resultatiivseim mängija (vastavalt 17+48 ja 20+47).

Aastatel 2012, 2015, 2016, 2019 ja 2020 on ta osalenud KHL-i tähtede mängul.

Venemaa jäähokikoondise koosseisus tuli ta 2018. aastal olümpiavõitjaks ja 2014. aastal maailmameistriks. Maailmameistrivõistlustelt on ta võitnud veel kolm medalit. 2016. aasta maailmameistrivõistlustel oli ta 18 punktiga (6+12) kõige resultatiivseim mängija. Lisaks valiti ta sel turniiril turniiri sümboolsesse koosseisu.

Viited
------

1. ↑  Vadim Šipatšov. eliteprospects.com. Vaadatud 4.9.2019

Välislingid
-----------

 Vadim Šipatšov – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Vadim Šipatšov KHL.ru lehel
* Vadim Šipatšov NHL.com lehel
* Vadim Šipatšov hockeydb.com lehel
Nodar Dumbadze portreega Gruusia mark (2018)
**Nodar Dumbadze** (gruusia keeles ნოდარ დუმბაძე; 14. juuli 1928 Thbilisi – 4. september 1984 Thbilisi) oli gruusia kirjanik ja ajakirjanik.

Lapsepõlveaastaid süngestas tema vanemate arreteerimine (tema isa oli partei rajoonikomitee sekretär) 1937. aastal. Üles kasvas ta sugulaste juures Lääne-Gruusias Hidistavis (ხიდისთავი). 1950. aastal lõpetas ta Thbilisi Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna. 1957. aastani töötas ta ülikoolis laborandina, seejärel asus ta kirjanduslikule tööle.

Ta tegi kaastööd ajakirjadele Tsiskari ja Krokodill. Aastatel 1962–1965 kirjutas ta filmistsenaariume Gruusia Filmistuudiole. Aastatel 1965–1973 oli ta satiirilise ajakirja Krokodill peatoimetaja. Aastatel 1973–1981 oli ta Gruusia Kirjanike Liidu sekretär, aastatel 1981–1984 oli ta Gruusia Kirjanike Liidu esimees.

Teoseid eesti keeles
--------------------

* Mina, vanaema, Illiko ja Illarion. Ma näen päikest. Tallinn. Eesti Raamat, 1968. Tõlkinud Merike Pau, illustreerinud Heldur Viires; romaanid
* Päike. Tallinn. Loomingu Raamatukogu, nr. 40, 1977. Tõlkinud Juta Bedia; novellid
* Igaviku seadus. Tallinn. Eesti Raamat, 1983. Tõlkinud Juta Bedia, kaane kujundanud Ludvig Kruusmaa; romaan

Välislingid
-----------

* Ревишвили, Натиа (Revišvili, Natia) ДУМБАДЗЕ, НОДАР ВЛАДИМИРОВИЧ (Dumbadze, Nodar Vladimirovich). *Entsiklopedija Krugosvet*
Asend Arizona osariigis
Maricopa maakonna kohtumaja
Kaktused põlislooduses
**Maricopa maakond** (*Maricopa County*) on maakond USA-s Arizona osariigi lõunaosas. Geograafilised koordinaadid on 34°33' N, 112°32' W.

Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Arizona pealinn Phoenix, mis on USA suuruselt viies linn.

Maakonna pindala on 23 891 km², millest 55 km² moodustab veepindala.

Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 3 817 117, mis on riigi suuruselt neljas Los Angelese, Cooki ja Harrise maakonna järel. 2000. aastal oli seal 3 072 149 elanikku.

Maakonnas asub viis indiaanlaste reservaati.

Naabermaakonnad
---------------

* La Pazi maakond (läänes)
* Yuma maakond (läänes)
* Pima maakond (lõunas)
* Pinali maakond (kagus)
* Gila maakond (idas)
* Yavapai maakond (põhjas)

Ajalugu
-------

Maricopa maakond moodustati 14. veebruaril 1871. Maakond on saanud nime marikopa indiaanlaste järgi.

Poliitika
---------

Marucopa maakond oli varem USA suurim konservatiivseim maakond: kõikidel presidendivalimistel aastatel 1952–2016 hääletas maakond hääletanud Vabariikliku Partei poolt, sellest kolm suuremat maakonda (Los Angelese, Cooki ja Harrise maakond) hääletasid Vabariikliku Partei poolt viimati vastavalt 1984. 1972. ja 2004. aasta presidendivalimistel. Kuigi Phoenix ja Tempe eeslinn, kus asub Arizona Osariigi Ülikool, kalduvad Demokraatliku Partei poole, on teised eeslinnad väga konservatiivsed, näiteks ligi 485 000 elanikuga Mesa on USA kõige konservatiivseim üle 250 000 elanikuga linn. Phoenixi linnastus elab palju Kesk-Lääne osariikidest pärit pensionäre, kelle poliitvaated on vägagi konservatiivsed. Ainult kaks demokraatide kandidaati - Bill Clinton 1996. aastal ja Hillary Clinton 2016. aastal kaotasid maakonnas vähem kui 3 protsendiga. 2020. aastal võitis maakonnas Joe Biden esimese demokraadina peale 72 aastat, 50.1 protsendiga Donald Trumpi 47.9 vastu.

Aastatel 1993–2017 oli maakonna šerifiks vabariiklane Joe Arpaio, kes nimetas ennast tihti "Ameerika karmimaks šerifiks" (*America's Toughest Sheriff*). Tema karmikäelist tegevust on kritiseerinud ka näiteks riiklik justiitsministeerium; ta on alates 2012. aastast korraldanud USA 44. presidendi Barack Obama sünnitunnistuse uurimist ning on väitnud, et see on võltsing.

Kaitsealad
----------

* Sonora kõrbe rahvusmonument (osa)
* Tonto metsakaitseala (osa)

Välislingid
-----------

* Maricopa maakonna koduleht (*inglise keeles*)

|  |  | Yavapai maakond |  |  |
| La Pazi maakond ja Yuma maakond |  | Gila maakond |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Lääs |   **Maricopa maakond**   | Ida |

 |
|  |
|  | Pima maakond | Pinali maakond |

| * v
* r
Arizona maakonnad |
| --- |
| 
Apache **·** Cochise **·** Coconino **·** Gila **·** Graham **·** Greenlee **·** La Paz **·** Maricopa **·** Mohave **·** Navajo **·** Pima **·** Pinal **·** Santa Cruz **·** Yavapai **·** Yuma **·**  |  |
Pikavere vennastekoguduse palvelaPikavere vennastekoguduse palvemaja
**Pikavere vennastekoguduse palvemaja** on Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Pikavere külas asuv vennastekogudusliikumise järgijate palvemaja. Palvemaja on arvele võetud kultuurimälestisena.

Palvemaja ehitati 1830. aastatel ja 1887-1891 tehti seal ümberehitusi. Palvemaja on ühekorruseline palkidest ja viilkatusega.

Pikavere vennastekoguduse palvemaja (pildistatud 4. augustil 2017)Palve- ja piiblitunnid toimuvad iga kuu esimesel kolmapäeval kell 13.00 suvel Pikavere Palvemajas ja talveperioodil Mihkli Pastoraadis.

* Pikavere palvemaja kõrval (September 2018)Pikavere palvemaja kõrval (September 2018)
* Pikavere palvemaja ees (September 2018)Pikavere palvemaja ees (September 2018)
* Palvetund Pikavere palvemajas Silvi Lootsmanni juhendamiselPalvetund Pikavere palvemajas Silvi Lootsmanni juhendamisel

Viited
------

1. 1 2 3  Pikavere vennastekoguduse palvemaja kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 28.05.2015)

Välislingid
-----------

* Pikavere vennastekoguduse palvemaja kultuurimälestiste riiklikus registris