recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Focki loss** (letseburgi keeles: *Fockeschlass*; saksa keeles: *Fockeschloss*) asus Luksemburgi Suurhertsogiriigis Koerichi lossist vaid 200 meetrit läänes. Lossi asustasid Fock von Hübingeni perekonna rüütlid. Lossi hakati nimetama lossiks alles 1593. aasta paiku, kui abiellumise teel sai lossi isandaks Viandeni krahvkonna haru. Praegu meenutavad endist lossi vaid saali- ja tänavanimed.

Ajalugu
-------

Focki loss asus Fockegaarti künkal ja sai nime aadliperekonna Fock von Hübingeni järgi, kellele kuulus loss aastatel 1487–1593. 

Esimest korda mainitakse asustust selles kohas 13. sajandi alguses, mil ehitati tõenäoliselt ümar torn. 1350. aastal ühendati see gooti stiilis elumajaga. Juurdepääs oli teise korruse kaudu. Samal ajal mainiti kirjalikult tuvitorni (*Taubenturm*) ja häbiposti. 

1593. aastal läks Focki loss abielu teel Nassau perekonna valdusse. Aastatel 1596–1632 lisati elamu lääneküljele ristkülikukujuline renessansshoone. Kraavi lõunapoolses osas asuv puidust sillauks asendati kivisillaga ja 1632. aastal ehitati idamüüri ette kabel. Selle kinkisid Ludwig von Nassau ja tema abikaasa Claudia Fock von Hübingen ühise testamendiga. 

18. sajandi alguses jätkus ajahambast puretud linnuse renoveerimine. 3. juunil 1738 omandas Focki lossi Ansembourgi parun Lambert-Joseph de Marchant, mõni kuu hiljem omandas ta ka kõrval asunud Koerichi lossi ja ühendas kaks Koerichi kinnistut. Focki loss jäi lagunema ja 1777. aastal tõdeti, et lossist on järel vaid varemed. 1788 on dokumentides mainitud, et lagunenud kabel lammutati. Kivid eemaldati järk-järgult ja neid kasutatakse külas elamuehituseks. 1900. aasta paiku on alles vaid mõned lossi keldriruumid.

Loss praegu
-----------

Praegu ei ole lossikompleksist midagi järele jäänud. *Fockeschlass*'i järgi on nimetatud küll aga saale ja tänavaid. Ühingu Käercher Schlassfrënni algatusel paigaldati 31. mail 2011 Focki lossi tee äärde Focki lossi lugu kajastav mälestustahvel.

Viited
------

1. ↑  Krantz, R. Quintus, N. (1985) Untersuchungen über zwei Burgen in Koerich. (sks k)
2. ↑  Zur Erinnerung an das „Fockeschlass". Luxembourger Wort.
**Põlgaste külanõukogu** oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954. Külanõukogu halduskeskus asus Põlgaste asunduses.

Põlgaste külanõukogu moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlusega Võrumaa Kanepi valla koosseisus. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlusega Kanepi vald likvideeriti ja Põlgaste külanõukogu territoorium arvati Põlva rajooni koosseisu.

Külanõukokku kuulusid Laore (Lauri), Rapsi, Saia, Sõreste ja Uiburindu küla ja Põlgaste asundus.

Põlgaste külanõukogu likvideeriti 1954. aastal ja selle alad liideti Kanepi külanõukoguga.

Põlgaste külanõukogu hõlmas osa praeguse Kanepi valla alast.

Viited
------

1. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Võru maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta". Eesti NSV Teataja, 1945, 33, 520
2. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s". Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
3. ↑  "Rahvusarhiiv. Haldusüksused. Põlgaste külanõukogu (1945–1954)". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. november 2016. Vaadatud 8. novembril 2016.
"Tallinna 8. Keskkool" suunab siia. Varasema kooli kohta vaata artiklit Tallinna 8. Keskkool (1940–1949).

**Sõle Põhikool** oli endine kool Tallinnas Pelgulinnas aadressil Sõle 40. 

Tallinna 8. keskkool alustas tegevust septembris 1973 25 klassikomplekti ja 760 õpilasega. 

Siis koliti tollase Tallinna 17. 8.-klassilise kooli (tänase Ristiku Põhikooli) hoonest uude hoonesse ja avati kaks kümnendat klassi. Kooli asukohaks sai varem venekeelse Tallinna 31. Keskkooli kasutuses olnud halvas seisukorras hoone, mida see kool oli kasutanud juba 10 aastat.

2003. aastal tähistas kool 30. aastapäeva. Siis oli koolis 487 õpilast, kes olid jaotatud 23 klassikomplekti. Gümnaasiumiosas oli vaid kolm klassikomplekti. Põhikoolis oli iga klassiastet üldjuhul kaks. 6.–8. klassini oli paralleele kolm, sest õpiraskustega õpilastest olid moodustatud tasandusklassid.

2007/2008 õppeaastal oli Sõle Gümnaasiumi 1.–9. klassis 305 õpilast ning gümnaasiumiosas õppis 17 õpilast (kõik lõpuklassis, sest kahel eelmisel õppeaastal ei avatud 10. klassi). Gümnaasium muudeti põhikooliks.

2010. aasta 1. septembrist liideti Sõle Põhikool Tallinna Pelgulinna Gümnaasiumiga ning sellega lõpetati Sõle Põhikooli tegevus.

Kooli nimed
-----------

* 1973. aastani **Tallinna 17. 8-klassiline kool**
* 1973–1997 **Tallinna 8. Keskkool**
* 1997–1998 **Tallinna Sõle Keskkool**
* 14.09.1998–31.08.2007 **Sõle Gümnaasium**
* 1.09.2007–1.09.2010 **Sõle Põhikool**

Vaata ka
--------

Kooli kõrval asub Sõle Gümnaasiumi staadion.

Viited
------

1. ↑
2. 1 2 3 4 5  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. juuli 2018. Vaadatud 1. oktoobril 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑
4. 1 2 3
5. 1 2 3 4  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. oktoober 2014. Vaadatud 1. oktoobril 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**Põlgaste pansionaat** on munitsipaalasutus (pansionaat), mis asub Põlva maakonnas Kanepi vallas Põlgaste külas aadressil Saia tee 2.

Pansionaat avati 2009. aasta oktoobris Põlgaste koolimajas valminud juurdeehitises. Samas majas asub veel lasteaed, lastehoid ja raamatukogu-külakeskus.

Pansionaat asub looduskaunis kohas oma aia ja sillutatud kõnniteedega. Aias on paviljon, mis kaitseb vihma ja tuule eest.

Põlgaste pansionaat on ettevõte, kes osutab ööpäevaringset üldhooldusteenust Kanepi valla elanikele ning vabade kohtade olemasolul ka teistele klientidele. Asutust haldab Kanepi vald. Pansionaadi kahel korrusel on kokku 12 tuba: 3 ühekohalist, 8 kahekohalist ja 1 kolmekohaline tuba. Põlgaste pansionaadis on kohti 22 kliendile: 21 kohta üldhooldusteenuseks ja 1 koht intervallteenuse osutamiseks.

Põlgaste pansionaadi kohamaks (2019. aasta seisuga) on 630 eurot kuus, millele lisandub isiklikuks otstarbeks kasutatud ravimite, hügieenivahendite ja mähkmete maksumus .

Põlgaste pansionaadi eesmärgid ja ülesanded
-------------------------------------------

Eesmärk on tagada eakatele või puuetega inimestele selline hooldus ja rehabilitatsioon, mis vastab nende eale ja seisundile .

Osutatavad teenused :

1. hooldus;
2. päevahoid;
3. klientide rehabilitatsioon;
4. esmatasandi arstiabi;
5. sotsiaalnõustamine;
6. huvialased tegevused ja suhtlus;
7. lähedase või eestkostja puudumisel matuse korraldamine.

Põlgaste pansionaadil pole võimalik osutada hooldusteenust raske dementsussündroomiga inimestele.

Põlgaste pansionaadi personal
-----------------------------

Pansionaati juhib juhataja, kes korraldab pansionaadi tegevust ning vastutab selle ülesannete täitmise eest. Personali hulka kuulub (2019. aasta seisuga) kuus hooldustöötajat, üks tegevusjuhendaja, kaks kokka ja kaks majahoidjat.

Viited
------

1. ↑  Põlgaste Pansionaadi moodustamine. (2009). *Riigi Teataja*, KO 2009, 143, 1923, 24.09.2009. Loetud aadressil https://www.riigiteataja.ee/akt/13221373
2. 1 2  Drenkhan, M. (2016, 1. detsember). Põlgaste Pansionaadi seitse aastat. Kanepi Teataja, lk 3.
3. 1 2 3  Kanepi Vallavalitsus. *Põlgaste Pansionaat.* Loetud aadressil http://kanepi.kovtp.ee/polgaste-pansionaat
4. ↑  Põlgaste Pansionaadi kohamaksu kehtestamine 2018. aastaks. (2017). *Riigi Teataja*, RT IV, 30.12.2017, 54, 20.12.2017. Loetud aadressil https://www.riigiteataja.ee/akt/430122017054
5. 1 2 3  Põlgaste Pansionaadi põhimäärus. (2009). *Riigi Teataja,* KO 2009, 80, 1130, 23.04.2009*.* Loetud aadressil https://www.riigiteataja.ee/akt/13176123
**Põllküla raudteepeatus** on raudteepeatus Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Põllkülas. 

Põllküla peatus ja vana perroon aastal 2007
Peatuskoht asub laiarööpmelise Keila–Paldiski raudtee ääres 41 km kaugusel Balti jaamast. Peatus jääb Klooga-Aedlinna ja Laoküla raudteepeatuse vahele. 

Alates 2010. aasta märtsist on kasutusel uus 55 cm kõrgune perroon pikkusega 30 meetrit. Rongist väljumine toimub seetõttu ainult läbi rongi C-ala.. Peatuses peatuvad AS Elroni Tallinnast Paldiskisse sõitvad elektrirongid. 
Piletihinnalt kuulub peatus IV tsooni.

Enne uue perrooni ehitust oli kasutusel umbes 200 meetri pikkune ja 110 cm kõrgune perroon, mis nüüdseks on lammutatud.

Viited
------

1. ↑  "Tallinna ja Harjumaa elektriraudtee: Põllküla". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. märts 2005. Vaadatud 4. jaanuaril 2010.
2. ↑  AS Eesti Raudtee raudteerajatistel teostatavad operatsioonid
3. ↑

Välislingid
-----------

* Minu Põllküla: Värvikad lood aegade hämarusest; Maaleht, 27.01.2014
* Infot peatuse kohta; fotod (*vene keeles*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** |  **Raudteepeatus läänesuunalistel reisirongiliinidel** | **Järgnev peatus** |
|  Klooga-Aedlinna |  **Põllküla** | Laoküla  |
**Sõjavägede Ülemjuhataja** oli 1918. aastal loodud kõrgem Eesti sõjaväe juhi ametikoht.

Sõjavägede Ülemjuhataja ametikoht moodustati 23. detsembrist 1918. aastal ning Eesti Ajutisele Valitsusele allunud Sõjavägede Ülemjuhatajaks nimetati kindralmajor Johan Laidoner ja kehtestati riigis sõjaseadus.

Eesti Vabariigi sõjaväe juhtorganite loomisel lähtuti senisest Venemaa Keisririigi armee juhtorganite töökorraldust, kus Kindralstaap tegeles vägede mobilisatsiooni, väljaõppe ja varustusküsimustega ning sõjavägede ülemjuhataja koos oma staabi – STAVKAga – teostas reaalset sõjategevuse planeerimist ja juhtimist.

Sõjavägede Ülemjuhatajale allus **operatiivstaap** (alates 23. veebruarist 1919 Ülemjuhataja Staap), mis tegeles konkreetse sõjalise tegevuse planeerimise ja vägede strateegilise juhtimisega, ülemjuhataja staabi ülem oli kindralmajor Jaan Soots.

Sõjavägede Ülemjuhataja institutsioon kaotati Eesti sõjaväes pärast Eesti Vabadussõja võidukat lõpetamist keskööl 26. ja 27. märtsi 1920 vahel ja pandi Sõjavägede Ülemjuhataja ülesanded Sõjaministri peale (kuni 1. detsembrini 1920), sõjaseadus kaotati seejärel osades maakondades.

Teist korda täideti Sõjavägede Ülemjuhataja institutsioon ja kehtestati sõjaseadus 1924. aasta 1. detsembri riigipöördekatse ajal, 1. detsembril ning ülemjuhatajaks nimetati taas Johan Laidoner, kes oli ülemjuhataja kuni 8. jaanuarini 1925.

Kolmandat korda määrati kindralleitnant J. Laidoner Kaitsevägede Ülemjuhatajaks (sõjavägi oli 1929. aastal ümber nimetatud kaitseväeks) ja Sisekaitseülemaks 12. märtsil 1934, samal ajal kehtestati kogu riigis kaitseseisukord. Senine kaitseväe juhataja ja sõjaminister kindralmajor Paul Lill vabastati kaitseväe juhataja kohustuste täitmisest. 1. märtsil 1937 nimetati Kaitsevägede Ülemjuhataja ametikoht tagasi Sõjavägede Ülemjuhatajaks. 6. aprillil 1934 määras Riigivanem Kaitsevägede Ülemjuhataja palgaks 750 krooni kuus, 300-ruutmeetrise põrandapinnaga korteri koos kütte ja valgustusega ning 100 krooni sõiduraha.

Alates 1938. aastast oli Sõjavägede Ülemjuhataja ameti poolest Riiginõukogu liige.

Kindral J. Laidoner vabastati Sõjavägede Ülemjuhataja ametist 1940. aasta 22. juunil, Vabariigi Presidendi käskkirjaga ning Sõjavägede Juhatajaks nimetati kindralmajor Gustav Jonson.

* 1918–1920, Johan Laidoner, Sõjavägede Ülemjuhataja
* 1924–1925, Johan Laidoner, Sõjavägede Ülemjuhataja
* 1934–1940, Johan Laidoner, Kaitsevägede Ülemjuhataja, alates 1937. aastast Sõjavägede Ülemjuhataja
* 1944 Jaan Maide, Sõjavägede Ülemjuhataja

Vaata ka
--------

* Sõjavägede Juhataja
* Eesti riigikaitse

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Kaitseväe juhatajad läbi aegade,

Välislingid
-----------

* Sõjavägede Ülemjuhataja päevaraamat 1934–1938
* Kaitsevägede Ülemjuhataja käsukirjad 1937. Teos digiteerituna digitaalarhiivis DIGAR
* Kaitsevägede Ülemjuhataja käsukirjad 1924-1925. Teos digiteerituna digitaalarhiivis DIGAR
**Rasputin** (vene keeles *Распутин*) on kahe tekiga esimene Rossija-klassi (projekt 785/OL800 I. seeria) Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud Národný Podnik Škoda Komárno (Slovenské Lodenice n.p. Komárno) laevatehases Komárnos Tšehhoslovakkias 1952 Volga jõelaevakompaniile heaks kui *Rossija*. Selle nime all kasutati laeva mitte ainult Venemaa jõegedel liinil Gorki-Kuibõsev ja Samara NSVLi ja alates 1993. aastast Venemaa lipu all, vaid ka alates 1. juulist 1986 kuni 9. oktoobrini 1989 Ukrainas Tšornobõli katastroofi tagajärgede likvideerimiseks, kus see teenis ühiselamuna. 

1989.–1994. aastani kasutati laeva Kuibõsevis (ümbernimetatud 1990. aastal Samaraks) ja 1994. aastal kanti maha ning anti firmale OAO Kompozit Dostojevski-nimelise puhkemaja kasutamiseks üle, kuid laev jäi Jõeregistrisse. 2002.–2007. aastani kasutati laeva *Rossitši* nime all, kuid pardale jäi kiri *Россия*. 2008. aastal müüdi laev maha, nimetati ümber "Rasputiniks", kuid maailma kriisi tõttu seisis pooleli jäänud moderniseerimisel Kimrõs Venemaal ning lammutati vanarauaks 2011. aasta oktoobris.

Vaata ka
--------

* Jõereisilaevade loend

Viited
------

1. ↑  Rasputini lõpp 10.2011 (vene keeles)
2. ↑  Rasputini lõpp 10.2011 (vene keeles)
3. ↑  Rasputini lõpp 10.2011 (vene keeles)
4. ↑  Teatmik, Projekt 785 (vene keeles)
5. ↑  Jõelaev Rossija (*Rossits*, *Rasputin*) (vene keeles)
6. ↑  Jõelaev Rasputin (vene keeles)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Rossija** |

* Jõelaev *Rossija* (*Rossits*, *Rasputin*) (vene keeles)
**Rastkogel** on 2762 m kõrge püramiidjas mägi Tuxi Alpide peaahelikul Austria Tirool liidumaal.

Paiknemine
----------

Rastkogel asub *Vorderlanersbachist* (Tuxi vald) linnulennult 5 km põhjakirdes Tuxertalis, Zillertali läänepoolses kõrvalorus. Selle naabertipud on: läänes *Nurpensjochi* sadulaga (2525 m) eraldatud *Halslspitze* (2574 m) ja selle taga üle Wattentaler Lizumi *Hirzer* (2725 m). Põhjas asub *Roßkopf* (2576 m) ja - kaugele Inntali väljaulatuvalt - *Gilfert* (2506 m) ning idas *Hoarbergjochiga* (2590 m) eraldatud *Pangert* (2550 m).

Oma silmapaistva asukoha tõttu Tuxertali lõunaosas on Rastkogel sageli külastatav mägi. Tipus jaguneb hari ristina kolmeks eelpoolnimetatud suunaks, kuigi selle kaljuseinad on orienteeritud peamiselt põhja-lõuna suunas. Lõunas laskub massiiv suhteliselt järsult Tuxertali.

Baasid ja marsruudid tippu
--------------------------

Suusatõstukid Rastkogelil.
Rastkogeli tõus Alpi mägimatkana piki tavalist marsruuti, mis on kergeim, võtab umbes 3 tundi aega, lähenedes põhjast piki kaguharja (*Südostgrat*) Rastkogeli hütist (2117 m). Veel üks marsruut kulgeb Weideneri hütist (1799 m) loodesse üle Haslspitze ja lääneharja (*Westgrat*), mis võtab tippu jõudmiseks oma 4 tundi aega.

Rastkogeli edelaküljel on suusapiirkond, kuhu pääseb Vorderlanersbachist suusatõstukiga.

Mayrhofenis ööbijate jaoks on populaarne marsruut minna Penkeni tõstukiga tipujaama ja siis minna piki marsruuti 23 Penkenjochini, kust avanevad vaated Zillertali Alpidele. Seejärel tuleks marsruudil 57 (selgelt tähistatud) Wanglalmi hütist mööda minna. Marsruut 57 ronib seejärel Wanglspitze tippu (2420 m), jätkates edasi Hoarbergjochile (2590 m). Jätkake piki marsruuti 57 põhjaloodesse, kuni see ühineb marsruudiga 51. Jätkake piki marsruuti 51, mis muutub järsemaks, kuni jõutakse harjale. Pöörake läände piki hästitähistatud rada, mis viib Rastkogeli tippu. Viimane km hõlmab mõningast rabelemist. Soovitatav aeg jalutamiseks on 3,5-4 tundi kummalgi teel. Need ajaarvamised on mõeldud keskmisele jalutajale heades tingimustes. Penkeni tõstuk alustab 9:00 ja viimane sõit alla on 16:30 (2011). Enne alustamist tasuks üle vaadata, et kui tõstukeid enam pole, jääks veel 2-3 tundi alla Mayrhofenisse jalutamiseks.
Rasony Taevassemineku kirik
**Rasony** (poola keeles **Rossony**) on alev Valgevenes Viciebski oblastis, Rasony rajooni halduskeskus. 

Alevis on keskkool, apteek, kaks polikliinikut. Rasonys on kaks kultuurimaja ja kolm raamatukogu. Rasonys töödeldakse puitu, ka on seal toiduainetetööstus. Vaatamisväärsusteks on Rasony Taevassetõusmise kirik aastast 1879, mõis 19. sajandist ja katoliku kirik aastast 2010.

Ajalugu
-------

Rasonyt mainitakse esimest korda 1552. aastal, kuid arheoloogiliste andmete põhjal on paik asustatud olnud alates 10. sajandist. Liivi sõja ajal hõivasid asula Ivan Groznõi väed, kuid peagi vabastas István Báthory Rasony. 
Poola esimesel jagamisel aastal 1772 sai piirkonna endale Venemaa keisririik. Alates 1924. aastast Valgevene NSV koosseisus. Alev aastast 1958.

Pilte
-----

* Rasony mõisRasony mõis
* Monument RasonysMonument Rasonys
* Rasony Sõjalise Koostöö muuseumRasony Sõjalise Koostöö muuseum

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Alev Valgevene fotoentsüklopeedias
Vootele Hansen  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 28. detsember 2014
**Vootele Hansen** (sündinud 19. jaanuaril 1962 Tallinnas) on Eesti poliitik ja geograaf. Ta kuulus Riigikogu VIII ja IX koosseisu.

Vootele Hansen lõpetas 1980. aastal Tallinna 17. Keskkooli ja 1985. aastal Tartu Riikliku Ülikooli geograafiateaduskonna. Alates 1994. aastast kuulub Vootele Hansen Eesti Üliõpilaste Seltsi.

Ta töötas aastatel 1985–1990 Rakendusgeofüüsika Instituudis ja 1990–1992 Tallinna Tehnikaülikoolis. 

1992. aastal valiti Vootele Hansen Isamaa nimekirjas Riigikogu VII koosseisu liikmeks. Aastatel 1994–1995 oli ta Andres Tarandi valitsuses keskkonnaminister.

Aastatel 1998–2018 kuulus ta Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda.

Vootele Hansen on EELK Misjonikeskuse nõukogu liige.

Ta on Tallinna Järveotsa Gümnaasiumi geograafia, ühiskonna- ning loodusõpetuse õpetaja.

Oktoobrist 2012 on ta Inimõiguste Instituudi juhatuse esimees.

Aastast 2020 on ta taas erakonna Isamaa liige. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 172 häält ning ei osutunud valituks.

Isiklikku
---------

Ta on abielus ja tal on kaks poega. Tema vanaonu Mihkel Hansen oli aastatel 1937–1940 ja 1941–1944 Viljandi maavanem ning V Riigikogu ja I Riigivolikogu liige.

Tunnustus
---------

* 2001 Riigivapi V klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Vootele Hansen - Postimees
2. ↑
3. ↑  6. detsember 2018, 11:03, Vilja Kiisler, Vootele Hansen hülgas sotsid, võib kandideerida Isamaa nimekirjas, postimees.ee
4. ↑  "Meist – EELK Misjonikeskus". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. juuni 2021. Vaadatud 20. juunil 2021.
5. ↑  Tallinna Järveotsa Gümnaasium - Õpetajad
6. ↑  Inimõiguste instituuti juhib Mart Nuti asemel Vootele Hansen
7. ↑  [Inimõiguste Instituut/Estonian Institute of Human Rights, Töötajad]

Kirjutised
----------

* Ühiskonnaõpetus peab olema igapäevasem, Postimees, 2. juuli 2012
* Raudtee ja rahva raha, Meie Maa, 17. oktoober 2016

Välislingid
-----------

* Virve Liivanõmm. Õpetajaamet on üks kõige vahvamatest Õpetajate Leht, 18. veebruar 2011

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Andres Tarand** | **Eesti keskkonnaminister**1994–1995 | Järgnev**Villu Reiljan** |
**EVDO**, ka **EV-DO** (ingl k *Evolution Data-Optimized*) 'edasiarendus – andmesideks optimeeritud' on telekommunikatsioonistandard andmete edastamiseks traadita side võrgu kaudu, enamasti laiaribalise internetiteenuse pakkumiseks. EVDO on üks 3GPP2 poolt hallatava standardipere CDMA2000 tehnoloogiatest, mida kasutavad mitmed mobiilset internetti pakkuvad teenusepakkujad üle maailma. EV-DO-s kasutatakse nii koodipõhist (CDMA) kui ka ajapõhist (TDMA) ühispöördust, et saavutada nii maksimaalne üksiku kasutaja kui ka kogu süsteemi läbilase.

EV-DO-d töötati välja kui CDMA2000 edasiarendust, mille eesmärgiks on senisest suuremate andmesidekiiruste saavutamine – EV-DO võimaldab mobiilse interneti maksimaalset teoreetilist andmesidekiirust allalaadimisel 2,4 Mbit/s, parandatud rev. A puhul kuni 3,1 Mbit/s. Viimasel juhul on ka üleslaadimiskiirus tavalisest CDMA2000 võrgu kiirusest (153 kbit/s) märksa kiirem, ulatudes kuni 1,8 Mbit/s. Lisaks andmesidele on operaatoril võimalik pakkuda ka kõneteenuseid, kuigi standard on optimeeritud kvaliteetse andmeside edastamiseks. EV-DO kanali ribalaiuseks on sarnaselt talle eelnenud standarditega 1,25 MHz, kuid kanali struktuuri on märkmisiväärselt muudetud – kogu võrk on muudetud pakettsidepõhiseks.

Eestis töötas EV-DO rev. A tehnoloogial AS Televõrgu "Kõu", mis suleti 1. Jaanuar 2016
Odysséas Elýtis
**Odysséas Elýtis** (*Οδυσσέας Ελύτης*; 2. november 1911 – 18. märts 1996) oli kreeka luuletaja. 1979. aastal sai ta Nobeli kirjandusauhinna.

Teosed eesti keeles
-------------------

* Luuletusi. Tõlkinud Kalle Kasemaa – Looming 1980, nr 2, lk 248–253
* Odisseas Elitis, "Õige on = *To axion esti*" (poeem). Uuskreeka keelest tõlkinud ja saatesõna: Kalle Kasemaa. LR 1980, nr 48/49
* Odisseas Elitis oma luulest. Intervjueerinud Ivar Ivask. Inglise keelest tõlkinud Toivo Pilli – Akadeemia 1989, nr 1, lk 82–95
* Luulet. Tõlkinud Kalle Kasemaa – samas, lk 96–100

Kirjandus
---------

* Hando Runnel, "Koolipoiss ja kreeklane" (raamatu "Õige on" arvustus) – Edasi, 14. veebruar 1981 ja Hando Runneli raamatus "Jooksu pealt suudeldud", Ilmamaa, Tartu 1998, lk 54–57
* Kerttu Veldi, "Teel harmoonia poole" – Akadeemia 1995, nr 5, lk 899–916; Kerttu Veldi on teinud ka magistritöö "Valgusmetafüüsika Odisseas Elitise ja Ivar Ivaski loomingus" (juhendaja Jüri Talvet, TÜ 1994)
* Kaarina Rein, "Solaarne metafüüsika 200aastases Kreekas" – Sirp 16.04.2021, nr 15 (3837), lk 14−15,

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Odysséas Elýtis** |


Nobel
Nobeli kirjandusauhinna laureaat

1901 Prudhomme • 1902 Mommsen • 1903 Bjørnson • 1904 F. Mistral, Echegaray • 1905 Sienkiewicz • 1906 Carducci • 1907 Kipling • 1908 Eucken • 1909 Lagerlöf • 1910 von Heyse • 1911 Maeterlinck • 1912 Hauptmann • 1913 Tagore • 1915 Rolland • 1916 von Heidenstam • 1917 Gjellerup, Pontoppidan • 1919 Spitteler • 1920 Hamsun • 1921 France • 1922 Benavente • 1923 Yeats • 1924 Reymont • 1925 Shaw • 1926 Deledda • 1927 Bergson • 1928 Undset • 1929 Mann • 1930 Lewis • 1931 Karlfeldt • 1932 Galsworthy • 1933 Bunin • 1934 Pirandello • 1936 O'Neill • 1937 du Gard • 1938 Buck • 1939 Sillanpää • 1944 Jensen • 1945 G. Mistral • 1946 Hesse • 1947 Gide • 1948 Eliot • 1949 Faulkner • 1950 Russell • 1951 Lagerkvist • 1952 Mauriac • 1953 Churchill • 1954 Hemingway • 1955 Laxness • 1956 Jiménez • 1957 Camus • 1958 Pasternak • 1959 Quasimodo • 1960 Perse • 1961 Andrić • 1962 Steinbeck • 1963 Seféris • 1964 Sartre • 1965  Šolohhov • 1966 Agnon, Sachs • 1967 Asturias • 1968 Kawabata • 1969 Beckett • 1970 Solženitsõn • 1971 Neruda • 1972 Böll • 1973 White • 1974 Johnson, Martinson • 1975 Montale • 1976 Bellow • 1977 Aleixandre • 1978 Singer • 1979 Elýtis • 1980 Miłosz • 1981 Canetti • 1982 García Márquez • 1983 Golding • 1984 Seifert • 1985 Simon • 1986 Soyinka • 1987 Brodski • 1988 Mahfuz • 1989 Cela • 1990 Paz • 1991 Gordimer • 1992 Walcott • 1993 Morrison • 1994 Ōe • 1995 Heaney • 1996 Szymborska • 1997 Fo • 1998 Saramago • 1999 Grass • 2000 Gao • 2001 Naipaul • 2002 Kertész • 2003 Coetzee • 2004 Jelinek • 2005 Pinter • 2006 Pamuk • 2007 Lessing • 2008 Le Clézio • 2009 Müller • 2010 Vargas Llosa • 2011 Tranströmer • 2012 Mo • 2013 Munro • 2014 Modiano • 2015 Aliaksijevič • 2016 Dylan • 2017 Ishiguro • 2018 Tokarczuk • 2019 Handke • 2020 Glück • 2021 Gurnah • 2022 Ernaux
EVA-316 Tallinnas 2013. a
**EVA-316** on Veeteede Ameti mitmeotstarbeline laev. Kasutatav jäämurdja, reostustõrjelaeva, päästelaeva ja poilaevana.

Algne nimi oli *Lonna*.

Tehnilised andmed
-----------------

* Pikkus: 57,9 m
* Laius: 12,6 m
* Süvis: 3,7 m
* Peamasinad: 2x 2200 kW
* Jääklass: 1A Super

Kirjeldus
---------

Laev on ehitatud Soomes 1980. aastal poilaevaks. Algne nimi oli *Lonna*.

1995. aastal osteti laev Eestisse ja sellest ajast on see uue nimega *EVA-316* Veeteede Ameti kasutuses.

Aastatel 2004–2006 ehitati laev ümber, selle käigus lisati kerele 7,8 m pikkust. Laeva pikendatud keskossa paigutati õlikorjesüsteemid ja reostuse hoiumahutid (200 m³). Ahtriosa varustati pukseerimissälguga pukseerimistööde tegemiseks jääs. Vöör ehitati ümber jäämurdja vööriks. Laevale paigaldati ümberehitustööde käigus uus suure võimsusega tuletõrjesüsteem. Olemasolevad masinad asendati uutega ja võimsust suurendati, et see vastaks jäämurdja vajadustele.

Pärast ümberehitusi ilmnes laeval algul teatud tehnilisi probleeme, mis aga lahendati. *EVA-316* on talviti kasutusel peamiselt Liivi lahel jäämurdjana, baseerudes Pärnus.

Vaata ka
--------

* PVL-101 Kindral Kurvits – sarnase võimega laev

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **EVA-316** |

Välislingid
-----------

* Laeva asukoht –
* Jääd murdmas –
**Rastergraafika** (ingl *raster graphics*, *bitmap graphics*) ehk **pikselgraafika** on arvutigraafika liik, milles kuva esitatakse pikslite (enamasti ruudukujuliste pildipunktide) maatriksina.

Piksel on rasterkujutise elementaarosa
Rastergraafika pilt suurendatult
Iga piksli asukoha määravad tema koordinaadid ristkoordinaadistikus. Kõrvaloleval pildil on üks piksel 15×15 piksli suuruses võrgustikus. Selleks et seda punkti kirjeldada, on vaja ainult üks kirje (8,8,0): esimene komponent on koordinaat X-teljel, teine koordinaat Y-teljel ja kolmas piksel määrab värvi (arvutitehnikas väljendatakse pikslite andmed mõistagi kahendsüsteemis). Kokku on siin pildi kirjeldamiseks vaja 16×16 = 256 niisugust kirjet.

Rasterkuva esitab arvuti ekraan, samuti printer ja digikaamera (erinevalt nt plotterist, mis loob kuva vektorgraafika abil). Rastergraafika puudusteks vektorgraafikaga võrreldes on geomeetriliste kujundite ebatäpne esitus (nn trepiefekt) ja suhteliselt suur salvestusmaht. Samuti võib digitaalkuva skaleerimisega (kuva suuruse muutmisega) kaasneda infokadu info heleduse- ja värvimoonutuste kujul.

Parameetrid
-----------

Rasterkuva kvaliteedi määravad lahutusvõime (resolutsioon) ja värvisügavus.

* **Lahutusvõimet** on võimalik väljendada kas kuva suurusena või pikslitihedusena:
	+ kuva suurus on ekraani täitva kuva pikslite arv reas × pildiridade arv (nt 1920×1080 px) või pikslite üldarv (nt 8 Mpx, peamiselt digikaamerate korral);
	+ pikslitihedust väljendatakse pildipunktide arvuga pikkusühiku, enamasti tolli kohta, tähis ppi (*pixel per inch*); kõige enam kasutatakse pikslitihedusi 150 ja 300 ppi.
* **Värvisügavust** näitab pikslite värviesituseks kasutatav bittide arv. Näiteks 8-bitise värvisügavuse korral on RGB-värvisüsteemis võimalik esitada teoreetiliselt kuni 16,7 miljonit värvitooni.

#### Näiteid

| Kuva | Kuva suurus ja värvisügavus | Pikslitihedusi |
| --- | --- | --- |
| Foto (7 megapikslit) | 3072×2304×24 | 13×10 cm suurune foto: 600 ppiA4 (kogu paberit täitev): 260 ppi |
| Kuvari ekraan | 1280×1024×24 | 17" ekraanil 96 ppi |
| DVD-film (PAL) | 720×576×24 | 32" teleri ekraanil: rõhtsihis 12 ppi, püstsihis 32 ppi |

Levinuimad rastergraafika failivormingud
----------------------------------------

Rasterpilte on võimalik esitada erinevates failivormingutes: 

* JPEG (failinime laiend .jpg) – kadudega tihendamise vorming, kasutatakse peamiselt fotode esitamiseks;
* PNG (.png) – kadudeta tihendamise vorming, peamiselt joonised ja diagrammid veebilehtedel (asendab varasemat vormingut GIF);
* TIFF (.tif) – tihendamata, professionaalne pilditöötlus.

Vaata ka
--------

* Arvutigraafika
* Vektorgraafika
* Pilditöötlustarkvara

Välislingid
-----------

* Arvutigraafika liigid
* Piksel- ja vektorgraafika
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib linnamäest Elva vallas; Kastre valla pinnavormi kohta vaata artiklit Haaslava Vooremägi* |

---

Vooremägi (juuli 2010)
**Vooremägi** (ka *Pikasilla Vooremägi*) on linnamägi Tartu maakonnas Elva vallas Purtsi külas.

Mälestise kirjeldus
-------------------

Vooremägi on omaette seisv mäeküngas, mis ulatub Väikese Emajõe suudmeluhast 10–11 m kõrgemale. Seal asus mägilinnus, mille õueala on ovaalse kujuga. Õueala ulatus põhja-lõuna suunas 45 m ja ida-lääne suunas 34 m ning pindala 1200 m².

Linnamäel tehisvall puudub ning mitmete sissekaevete tõttu on pealispind kohati ebatasane. Vooremäe jalamil asetseb 25 m laiune terrassivöönd. Terrassivööndi välisel serval asetseb 1–2 m kõrgune vallitaoline looduslik moodustis, mis on paremini jälgitav linnamäe lääne- ja põhjaküljel.

Algselt oli mägi laiem ja lamedam. Linnuse asukohana kujundati see ulatuslikult ümber. Linnuse lõplik valmimine on miskipärast pooleli jäänud.

Mälestise ajalugu
-----------------

Leidude järgi kuulub linnus II aastatuhande algusse või I–II aastatuhande vahetuse aega.

Arheoloogilised uuringud
------------------------

Vooremägi (mai 2020)
1952. aastal uuriti Harri Moora juhatusel õuepinda. Selle töö käigus tehti kindlaks kultuurkiht. Leiti loomaluid, telliskiviprügi ja kedral valmistatud savinõu kilde.

2009. aastal kaevas arheoloog Martti Veldi linnuse õuealal ja linnamäe jalamil oleval asulakohal. Selle arheoloogilise kaevamise peaeesmärk oli määrata muistise vanus ja kultuurkihi paksus.

Viited
------

1. 1 2  E. Tõnisson, Eesti muinaslinnad, 2008, lk 304.
2. ↑  Evald Tõnisson. Linnamäed ja maalinnad. Tallinn, 1966, lk 65–66.

Kirjandus
---------

* H. Moora. Muistsete linnuste uurimise tulemustest Eesti NSV-s.

Välislingid
-----------

* Vooremägi kultuurimälestiste riiklikus registris
* Vooremägi Eesti looduse infosüsteemis
Washington Luís Pereira de Sousa (1926)
**Washington Luís Pereira de Sousa** (vanas kirjaviisis **Luiz** 26. oktoober 1869 Rio de Janeiro osariigis Macaés – 4. august 1957) oli Brasiilia president 15. novembrist 1926 kuni 24. oktoobrini 1930.

Ta pärines Portugali mustlastest.

Ta kolis São Paulosse, kus sai juristiks. Ta valiti 1920 São Paulo osariigi kuberneriks (oli ametis kuni 1924) ja 1926 Brasiilia presidendiks.

Ta oli Brasiilia esimese vabariigi viimane president. Esimest vabariiki iseloomustas koronelismiks nimetatav poliitika, mis põhines patrooni ja kliendi suhetel: patroon jagas klientidele nende lojaalsuse eest mitmesuguseid hüviseid. Kogu võim oli koondunud oligarhide kätte, kelleks maapiirkondades olid põhiliselt kohviistanduste omanikud. Neid kohalikke võimureid, kes sageli olid läbinisti korrumpeerunud, nimetatigi koronelideks.

See süsteem hakkas ajale jalgu jääma ja 1929 puhkes kriis, kus president kaotas peaaegu kogu toetuse. Ta valis oma ametijärglaseks oma sõbra, São Paulo osariigi kuberneri Júlio Prestese, kes valitigi 1. märtsil 1930 uueks presidendiks, kuid ei jõudnud võimu üle anda. Prestese ametissevannutamine oli ette nähtud 15. novembril 1930, kuid 3 nädalat varem toimus 1930. aasta revolutsioon, mis tõi võimule Getúlio Vargase, kes oli võimul 1930–1945 ja uuesti alates 1951 kuni oma surmani 1954.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Artur Bernardes** | **Brasiilia president**1926–1930 | Järgnev**Brasiilia 1930. aasta sõjaväehunta** |
**Wartislaw IX** (u. 1400 - 17. aprill 1457) oli Pommeri hertsogi Barnim VI (Pommeri dünastia) ja Nürnbergi linnakrahvi Friedrich V tütre Veronika vanim poeg. Ta valitses 1417. aastast kuni oma surmani ja oli 1420. aastast abielus Saksi-Lauenburgi hertsogi Erich IV tütre Sophiega. Nad said neli last: Erich II, Wartislaw X, Elisabeth ja Christoph (suri noorelt).

Nooruses oli Wartislaw IX saanud halbu kogemusi. Pommeri-Wolgasti kõrgmarssal Degener Buggenhagen tapeti tema silme ees 1417. või 1419. aastal tema onu Wartislaw VIII lese, hertsoginna Agnese soosiku Henneke von Behri poolt. Ta tegi seda seetõttu, kuna Buggenhagen oli eelnevalt tapnud Curdt Bonowi, teise hertsoginna soosiku. Henneke von Behr anti kohtu alla. Mõne allika sõnul uppus ta Usedomi lossist põgeneda üritades; teiste allikate sõnul võeti ta Nustrowi lossis vangi ja hukati Stralsundis. Tõenäoliselt mõjutatuna nendest sündmustest leppis Wartislaw IX oma riigi linnade ja aadliga kokku *Quatemberi* kohtu loomises, et tagada õigusriik.

1425. aastast pidi Wartislaw jagama võimu Ees-Pommeris Peene jõest põhja pool oma venna Barnim VII ning oma nõbude Barnim VIII ja Swantibor IV-ga. Siiski elas ta neist kõigist kauem ja oma elu lõpul valitses ta Pommeri-Wolgastit Świna jõest läänes üksi. Sarnaselt oma nõbudega Stettinis pidi ta tegelema Hohenzollernite ambitsioonidega, kes 1411. aastast alates naabrit Brandenburgi valitsesid. Tema mure keskendus Brandenburgi valdustele Torgelowile ja Pasewalkile, mida Wolgasti hertsogid 1369. aastast laenu tagatisena valdasid. 1448. aasta rahuleping andis nende valduste omandiõiguse Pommerile.

1452. aasta niinimetatud *Goldenes Privilegiga* andis Wartislaw ulatuslikke soodustusi linnadele, eriti võimsale Stralsundi linnale (linnapea Otto Voge). Kestvaks pärandiks oli Greifswaldi ülikooli asutamine 1456. aastal. Ta suri vaid kuus kuud pärast *alma mater gryphiswaldensis* ametlikku avamist, kuid ta oli korraldanud arvukalt toetusi ja uus ülikool oli rahaliselt kindlustatud.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Barnim VI** | **Pommeri-Wolgasti hertsog**1405-1457koos Barnim VII | Järgnev**Erich II** |
iPhone XS
**iPhone XS** ja **iPhone XS Max** ("X" häälda "kümme"), stiliseeritud kui **iPhone Xs** ja **iPhone Xs Max**, on nutitelefonid, mida töötab välja ja müüb Apple Inc.

Telefonid avalikustati 12. septembril 2018 koos iPhone XR-iga Steve Jobsi teatris Apple Parkis Cupertinos Apple'i tegevjuhi Tim Cooki poolt. Eeltellimine algas 14. septembril 2018 ja müügile tuli see 21. septembril 2018. Uuema generatsiooni telefonid iPhone XS ja XS Max on telefoni iPhone X arendused.

21. septembril 2018 jõudsid iPhone XS ja XS Max müüki Ameerika Ühendriikides, Araabia Ühendemiraatides, Austraalias, Austrias, Belgias, Guernseyl, Hiinas, Hispaanias, Hollandis, Hongkongis, Iirimaal, Mani saarel, Itaalias, Jaapanis, Jerseys, Kanadas, Mehhikos, Norras, Portugalis, Rootsis, Saksamaal, Saudi Araabias, Singapuris, Soomes, Suurbritannias, Šveitsis, Taanis, Taiwanis ja Uus-Meremaal.

28. septembril 2018 jõudsid iPhone XS ja XS Max müüki Andorras, Armeenias, Bahreinis, Bulgaarias, Eestis, Gruusias, Gröönimaal, Horvaatias, Indias, Islandil, Kataris, Kreekas, Küprosel, Leedus, Liechtensteinis, Lõuna-Koreas, Lätis, Maltal, Monacos, Omaanis, Poolas, Rumeenias, Slovakkias, Sloveenias, Tšehhis, Ungaris ja Venemaal.

Viited
------



Apple Inc. nutitelefon iPhone

iPhone **·** 3G **·** 3GS **·** 4 **·** 4S **·** 5 **·** 5C **·** 5S **·** 6 / 6 Plus **·** 6S / 6S Plus **·** SE **·** 7 / 7 Plus **·** 8 / 8 Plus **·** X **·** XS / XS Max **·** XR **·** 11 **·** 11 Pro / 11 Pro Max **·** SE (2020) **·** 12 / 12 Mini **·** 12 Pro / 12 Pro Max
**Dollarimärk** (**$**) on dollari sümbolina kasutatav märk.

Päritolu
--------

Tänapäevase dollarisümboli tekkeversioonid
Dollarimärgi päritolu kohta on käibel mitu versiooni. Kõige tunnustatum on ehk järgmine seletus, mille annab Bureau of Engraving and Printing. Nimelt on dollarimärk pärit Mehhiko või Hispaania "P"-dest peesode kohta. Peesod ehk Hispaania dollarid võrdusid 8 reaaliga. Hispaania dollar oli hõbemünt pealdisega "P7". Sõnas 'peesod' (*pesos*; lühend *P's*) hakati S-tähte kirjutama P-tähe peale. Niisugune pealekirjutamine on säilinud vanades käsikirjades. Lõpuks jäi P-tähest ainult püstkriips.

Teise versiooni järgi pärineb dollarimärk Saksa taalritelt, mida hakati vermima 1519. aastal Böömimaal. Sõna "dollar" pärinebki saksakeelsest sõnast "*thaler"* ('taaler'). Nende müntide aversil kujutati ristilöödud Kristust, reversil ristilöödud madu. Mao peast ühel pool olid tähed NU, teisel pool number 21. See vihjab Piibli 4. Moosese raamatu (ladina keeles *Numericus*) 21. peatükile.

Selles peatükis räägitakse, kuidas juudid hakkasid mässama neid juhtinud Moosese ja Jahve vastu, sest nad kartsid jäädagi kõrbe surema. Karistuseks saatis Jahve mürkmadusid, kelle hammustuse tagajärjel paljud surid. Juudid tunnistasid pattu ja palusid andeks. Jahve käskis Moosesel naelutada üks madu pika lati otsa. Igaüks, kes seda madu vaatas, paranes. Seda imettegevat madu kujutatigi taalril, ainult latt asendati ristiga, et rõhutada sarnasust imeväelise Kristusega, kes risti löödi.

Et risti rõhtkriips S-kujulisest maost halvasti eristus, on see ajapikku kadunud.

Kolmanda versiooni järgi on peeso ja dollari tähis pärit keskaegsest lühendist *lb* (*libra* 'nael') ühe või kahe põikkriipsuga ülal. See, mis praegu tundub S-tähena, koosneb b-tähe ümarusest all ning põikkriipsu(de)st ülal. Kolmanda versiooni järgi on S-täht jäänus numbrist 8 (Hispaania dollari väärtus oli 8 reaali).

Seda sümbolit olevat laialdaselt kasutama hakatud juba enne seda, kui Ameerika Ühendriigid hakkasid 1785 USA dollarit rahaühikuna kasutama.

Valuutakotid, mida USA rahapaja väljastas, kandsid sarnast üksteise peale asetatud tähtedest U- ja S-märki, mis sarnanes varasema märgiga. USA dollarit hakati tähistama kahe püstkriipsuga dollarimärgiga. Kaht püstkriipsu on tõlgendatud ka Heraklese sammastena. Kui mindi üle kullakatteta rahale, hakati kasutama ühe püstkriipsuga dollarimärki.

7-bitises ASCII-märgistikus on dollarimärk ainuke rahaühiku sümbol (koodiga 36). 8-bitises ASCIIs on ka teisi rahaühikute sümboleid.

Kasutamine programmeerimises
----------------------------

Dollarimärki kasutatakse ka muutuja tunnusena mõningates programmeerimiskeeltes, nagu näiteks BASICul põhinevad keeled VBA, Qbasic ja Visual Basic), Perl, PHP ja Bash. See kirjutatakse muutujanime ette või taha.

Vaata ka
--------

* Dollar
* USA dollar
* Rahaühikute sümbolid

Kirjandus
---------

* Dollarimärgi ajalugu HarperCollins.com-is
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib mägedest Itaalias; kivimi kohta vaata artiklit Dolokivi, mineraali kohta Dolomiit.* |

---

**Dolomiidid** (varasem nimi *Dolomiidi-Alpid*; itaalia *Dolomiti* ehk *Alpi Dolomitiche*) on mäestikuala Kirde-Itaalias Alpide lõunaosa lubjakivivööndis. 

Dolomiidid on suurelt jaolt tekkinud Triiase ajastul Tethyse ookeanis kasvanud korallide ehitatud korallrahudest. 

Dolomiidid on nime saanud prantsuse mineraloogi Deodat de Dolomieu järgi, kes kirjeldas esimesena dolomiiti, mis annab Dolomiitide mäetippudele roosaka varjundi.

Dolomiitide tuntuim suusakuurort on Cortina d'Ampezzo, kus peeti 1956. aasta taliolümpiamängud.

Juunis 2009 Sevillas koos olnud UNESCO maailmapärandi komitee otsustas võtta Dolomiidid maailmapärandi nimekirja.

Dolomiitide tipud
-----------------

* Marmolada (3343 m)
* Antelao (3263 m)
* Sasso Lungo (3179 m)
* Tofana di Mezzo (3241 m)
* Sorapiss (3229 m)
* Tre Cime di Lavaredo (2999 m)
* Cinque Torri (2366 m)
* Torri del Vajolet (2243 m)

Dolomiitide mäekurud
--------------------

* Passo d'Ombretta
* Langkofeljoch
* Passo della Rosetta

360° panoraamvaade Dolomiitide kõrgeimalt tipult Marmoladalt

Suurenda
360° panoraamvaade Dolomiitide kõrgeimalt tipult Marmoladalt

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Dolomiidid** |

* Dolomiidid
* Dolomites 360° Panoramas
* Dolomites - Hribi.net
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Napoleoni sõdade ajal sõlmitud rahust, teiste samanimeliste sündmuste kohta vaata Pressburgi rahu (1271), Pressburgi rahu (1491) ja Pressburgi rahu (1626).* |

---

**Pressburgi rahu** (saksa *Preßburger Frieden*, prantsuse *Traité de Presbourg*) sõlmiti 26. detsembril 1805 Prantsuse esimese keisririigi ja Austria keisririigi vahel Pressburgis (nüüdses Bratislava Slovakkias) pärast Austria keisririigi lüüasaamist Ulmi ja Austerlitzi lahingus. 

Vaherahu sõlmiti 4. detsembril ja algasid läbirääkimised. Rahulepingule kirjutasid alla Austria keisririigi poolt Johann I Joseph, Liechtensteini vürst ja Ungari krahv Ignácz Gyulay ning Prantsuse esimese keisririigi poolt Charles Maurice de Talleyrand.

Peale klauslite, millega sõlmiti "rahu ja sõprus" ning Austria keisririigi lahkumine kolmandast koalitsioonist, võttis leping Austria keisririigilt märkimisväärse osa territooriumist. Varem sõlmitud Campo Formio ja Lunéville'i rahu tulemusi kinnitati ning Austria keisririigi valdused Itaalias ja Baieris läksid Prantsuse esimesele keisririigile. Mõned Austria keisririigi valdused Saksamaal läksid Prantsuse esimese keisririigi liitlastele: Baieri kuningriigile, Württembergi kuningriigile ja Badeni kuurvürstiriigile. Austria keisririigi nõuetest nendele riikidele loobuti eranditult. Kõige tuntumad territoriaalsed muudatused puudutasid Tirooli ja Vorarlbergi, mis läksid Baierile, ning Veneetsiat, Istriat ja Dalmaatsiat, mis läksid Itaalia kuningriigile. Augsburg läks Baierile. Väikese kompensatsioonina sai Austria keisririik enda valdusse Salzburgi kuurvürstiriigi.

Leping tegi tõhusa lõpu Pühale Rooma riigile. Franz II loobus Püha Rooma keisri tiitlist ning temast sai Austria keiser. Loodi Reini Liit. Lepingusse lisati ka 40 miljoni frangine hüvitis Prantsuse esimese keisririigi kasuks.

* Prantsusmaa välisminister de Talleyrand, kes rahu allkirjastasPrantsusmaa välisminister de Talleyrand, kes rahu allkirjastas
* Hoone, kus rahu sõlmitiHoone, kus rahu sõlmiti
* Mälestustahvel rahuleMälestustahvel rahule
**Dolný Kubín** (saksa keeles *Unterkubin*, ungari keeles *Alsókubin*) on linn Slovakkias Žilina maakonnas, Dolný Kubíni ringkonna halduskeskus.

Geograafiline asend
-------------------

Dolný Kubín on Orava ajaloolise piirkonna keskus. Dolný Kubín asub Orava jõe ääres, Poola piirist 23 km kaugusel.

Dolný Kubín paikneb merepinnast keskmiselt 476 meetri kõrgusel.

Ajalugu
-------

Asulat on esmamainitud 1323. aastal. Linnaõigused sai Dolný Kubín ajavahemikul 1623–1633. Maakonnakeskuseks sai Dolný Kubín 1683. aastal. 19. sajandil kujunes Dolný Kubín oluliseks slovaki kultuuri keskuseks.

Dolný Kubínis on sündinud ja elanud slovaki hümni autor luuletaja Janko Matúška (1821–1877).

Rahvastik
---------

Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Dolný Kubín elanikkonnast slovakke 94,57%, tšehhe 0,67%, mustlasi 0,17%, ukrainlasi 0,14% ja ungarlasi 0,11%. Rahvus oli teadmata 3,71%-l elanikest.

Sõpruslinnad
------------

* Austria Braunau Inni ääres, Austria
* Ungari Eger, Ungari
* Ukraina Kamjanets-Podilskõi, Ukraina
* Poola Limanowa, Poola
* Horvaatia Pakrac, Horvaatia
* Tšehhi Pelhřimov, Tšehhi
* Taani Svendborg, Taani
* Ukraina Truskavets, Ukraina
* Poola Zawiercie, Poola
* Ungari Erzsébetváros, Ungari

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Region of Orava Szlovákia utazás. Vaadatud 21. aprillil 2023
3. ↑  Dolný Kubín - Príroda E-OBCE.sk. Vaadatud 21. aprillil 2023
4. ↑  Dolný Kubín Slovakia Travel. Vaadatud 21. aprillil 2023
5. ↑  Matúška Janko Osobnosti Oravy. Vaadatud 21. aprillil 2023
6. ↑  Number of population by ethnicity in the municipality Dolný Kubín at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 21. aprillil 2023
Gunnel Lindblom (2013)
**Gunnel Märtha Ingegärd Lindblom** (18. detsember 1931 Göteborg – 24. jaanuar 2021 Brottby) oli rootsi filminäitleja, teatri- ja filmilavastaja.

Debüüdi filmimaailmas tegi Gunnel Lindblom 1952. aastal Gustaf Molanderi filmis "Kärlek". 

Gunnel Lindblom tegi palju koostööd rootsi filmi- ja teatrilavastaja Ingmar Bergmaniga. Aastail 1954–1959 mängis ta Malmö teatris, mille juht Bergman tol ajal oli, ja 1968. aastas Kuninglikus Draamateatris samuti Bergmani juhendamisel. 1970. aastatel tegi mitu teatrilavastust, esialgu Bergmani assistendina, hiljem juba iseseisvalt. Teiste seas tõi ta lavale Tšehhovi, Ibseni ja Shaw' teoseid.

Filme
-----

* "Seitsmes pitser" (1957, režissöör Ingmar Bergman)
* "Maasikavälu" (1964, režissöör Ingmar Bergman)
* "Neitsiallikas" (1966, režissöör Ingmar Bergman)
* "Stseenid ühest abielust" (1973, režissöör Ingmar Bergman)
* "Sally och friheten" (1981, lavastaja Gunnel Lindblom, produtsent Ingmar Bergman)
* "Lohetätoveeringuga tüdruk" (2009, režissöör Niels Arden Oplev)

Välislingid
-----------

* Gunnel Lindblom andmekogus IMDb (inglise)
* Gunnel Lindblomist Ingmar Bergmani fondi lehel (inglise keeles)
Taksonoomia
**Domeen** (*Regio*) on bioloogias praeguse seisuga kõrgeim taksonoomiline kategooria, üks eluslooduse suurjaotusi. Domeeni mõiste võttis 1990. aastal kasutusele molekulaarbioloog Carl Woese, kes jaotas eluslooduse kolmeks domeeniks: eukarüoodid, bakterid (ehk eubakterid) ja arhed. Enne seda jaotati elusloodus kaheks suureks rühmaks (prokarüoodid ja eukarüoodid).

Uurides prokarüootsete organismide rRNA 16s subühikuid, näitas Woese, et osa prokarüoote on teistest silmnähtavalt erinevad ning paljude tunnuste alusel fülogeneetiliselt isegi lähedasemad eukarüootidele. Nende andmete põhjal postuleeris ta, et eukarüoodid ja arhed pärinevad ühisest eellasest ja bakterid on fülogeneetiliselt varem lahknenud, mistõttu prokarüootide rühm pole monofüleetiline võrreldes eukarüootidega. Hilisemad uuringud kinnitasid seda arvamust (näiteks arhede ja eukarüootide rakumembraani biokeemiline koostis ja viburi ehitus on sarnasem kui bakteritel ja arhedel). Bakterite ja arhede vahelisi erinevusi on veel – DNA replikatsiooni- ja transkriptsioonimehhanismid arhedel ja bakteritel on erinevad, näiteks koosneb bakterite RNA-polümeraas vaid 4 subühikust, samal ajal kui arhedel koosneb RNA-polümeraas 16 subühikust, mis on tunduvalt sarnasem eukarüootidele. Lisaks esineb arhedel DNA pakkevalke – histoone, mida seni oli omaseks peetud vaid eukarüootidele. Sellest tulenevalt tehti ettepanek võtta kasutusele riigist kõrgem takson ning jaotada elusloodus kolmeks domeeniks. Selline klassifikatsioon võeti kiiresti omaks ja on praegu valdav.

Domeenid elu puul
Kolme domeeni kontseptsiooni on kritiseeritud viidates sellele, et arhede ja bakterite genoom on küllaltki sarnane ja muud biokeemilised erinevused on võib-olla ületähtsustatud.[*viide?*] Viimasele väitele ei ole seni siiski piisavat kinnitust.

Kuigi viirustel pole eluslooduse jaotamise süsteemis (seni veel) kohta, on vahel välja pakutud võimalust lisada elu puule neljas haru, mis hõlmaks mõningaid viirusi. Sellisteks väideteks on andnud alust mõnede suurte ja keeruliste viiruste leidmine (nt 1992. aastal avastatud *Mimivirus* ja 2010. aastal tuvastatud *Megavirus*). Kirjanduses on viirusi käsitletud mõnikord rühmana "rakutud" (*Acellularia*).

Domeenist ühe astme võrra madalam taksonoomiline kategooria on riik.

Vaata ka
--------

* taksonoomia
* evolutsioon

Välislingid
-----------

* Inimese positsioon elupuus
* Woese ja teiste artikkel, milles tehti ettepanek jaotada elusloodus kolmeks domeeniks (*inglise keeles*)

Taksonoomia

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Domeen**Riik**Põhikond | **Hõimkond**Alamhõimkond | Ülemklass**Klass**AlamklassÜlemleegionLeegionAlamleegion | Ülemselts**Selts**AlamseltsInfraselts | Ülemsugukond**Sugukond**Alamsugukond | **Triibus**AlamtriibusInfratriibus | **Perekond**Alamperekond | **Liik**Alamliik |