recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Riekstukalnsi linnamägi, linnuse asupaik.
Võnnu lossipargi põhjapoolne tiik.
**Võnnu muinaslinnus** oli kuni 13. sajandini tänapäeva Lätis Cēsise linna territooriumil Riekstukalnsi mäel asunud linnus. 

Riekstukalnsi linnamägi paikneb linna pargis Võnnu ordulinnuse varemete kõrval, on 8–12 m kõrguste järskude nõlvadega ning selle põhja- ja lõunajalamil asusid kuni 19. sajandini tiigid, millest on säilinud vaid põhjapoolne tiik. Linnamägi on suhteliselt väike ja ka Henriku Liivimaa kroonikas nimetatakse seda Liivimaa väikseimaks linnuseks.

Arheoloogilistel väljakaevamistel on kindlaks tehtud 2,5 m paksuse kultuurikihi, kolme erineva asustusperioodi ning kahe idanõlval asunud terrassi ja sissekäigu olemasolu. Mäe jalamilt on leitud 1.–6. sajandisse dateeritavat soome-ugri keraamikat. Latgalid on piirkonnas elanud hiljemalt alates 9. sajandist. Varaseimad andmed võndlaste kohalolekust Cēsise piirkonnas dateeritakse 11. sajandi lõppu.

Henriku Liivimaa kroonika järgi kuulus linnus 13. sajandi alguses võndlastele. Pärast nende ristimist võttis hiljemalt 1207. aasta sügisel linnuse oma kontrolli alla Mõõgavendade ordu eesotsas orduvend Bertoldiga. Pärast Võnnu ordulinnuse rajamist 1210. ja 1218. aasta vahel asusid mõõgavennad sinna ümber ja muinaslinnus jäi jälle võndlaste kätte. Kroonika järgi kaitsesid võndlased koos orduvendadega linnust eestlaste väe vastu 1210. aastal ja Novgorodi vürsti Vsevolod Mstislavitši väe vastu 1218. aastal. 1221. aasta Novgorodi ja Pihkva vägede Võnnut läbinud sõjakäigu ajal muinaslinnust enam ordulinnuse kõrval ei mainita.

Vaata ka
--------

* Liivimaa ristisõda

Viited
------

1. ↑  HLK, XXII (5), lk 89
2. ↑  Latvijas Piļu un muižu asociācija
3. ↑  Cēsu Kultūras un Tūrisma Centrs
4. ↑  Indriķa hronika, XII, kommentaar 18
5. ↑  HLK, XII, kommentaar 9, lk 89
6. ↑  HLK, XIV (8), lk 109
7. ↑  HLK, XXII (4–5), lk 189
8. ↑  HLK, XXV (3), lk 225

Kirjandus
---------

* *Henriku Liivimaa kroonika = Heinrici chronicon Livoniae*. Ladina keelest tõlkinud Richard Kleis, toimetanud ja kommenteerinud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat 1982.
* Indriķa hronika. Läti keelde tõlkinud Ā. Feldhūns; eessõna ja kommentaarid Ē. Mugurēvičs. Rīga: Zinātne, 1993.
* *Riekstu jeb Naudas kalns - pilskalns*, Latvijas Piļu un muižu asociācija
* *Riekstu kalns*, Cēsu Kultūras un Tūrisma Centrs

Läti muinaslinnuseid

Aizkraukle muinaslinnus • Āraiši järvelinnus • Autine linnus • Babīte linnamägi • Beverini linnus • Daugmale muinaslinnus • Jersika linnus • Koknese muinaslinnus • Korneti linnus • Krimulda muinaslinnus • Laši linnus • Lielvārde muinaslinnus • Mazsalaca muinaslinnus • Mežotne muinaslinnus • Metimne linnus • Owele linnus • Purke linnus • Sattesele linnus • Sēlpilsi muinaslinnus • Sotecle linnus • Talsi muinaslinnus • Tērvete muinaslinnus • Turaida muinaslinnus • Urele linnus • Võnnu muinaslinnus
Belvederise mõisa peahoone XIX sajandil
**Belvederise mõis** (*Belvederio dvaras*) on endine mõis Leedus Jurbarkase rajoonis Seredžiuse vallas Belvederises.

Kuni XIX sajandini kuulus mõis Tyszkiewiczite suguvõsale. 1820. aastal ostis selle Kleopas Burba. Tema alustas ka 1830. aastatel mõisakompleksi väljaehitamist ja nimetas selle Belvederiseks (it. *belvedere* – 'ilus vaade'). 1863. aastal sai mõisa omanikuks tema poeg Kletas Burba, seejärel Antanas Burba ja Andrius Burba. Pärast 1990. aastat läks mõis Ona Burbaitė-Puzinienė järglaste kätte. Pärast esimest maailmasõda tükeldati mõis taludeks.

Peahoone, Toscana-pärane villa, valmis 1830. aastatel, seda renoveeriti sama sajandi 1860. aastatel. Pärast mõisa likvideerimist oli romantilises stiilis hoones algul põllumajanduskool, hiljem piimandust ja loomakasvatust õpetav kool. Aastail 1961–1969 oli seal põllumajandustehnikum, seejärel aiandus- ja mesinduskool. 2005. aastast on see eraomandis.

Peahoone ümber paikneb 7 hektari suurune park, mida ehivad looklevad alleed. Pargist viib alla Nemunase orgu 372 astmega trepp.

Pargi servas paiknevad kõrvalhooned. Säilinud on kontor, teenijate maja, kaks tootmishoonet, kaks lauta (kolmas laut on varemetes), kabel-mausoleum, mida ühendab aidaga puidust rõdu.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; fotod (*leedu keeles*)
* Belvederise mõis
* Teave mõisa kohta (*leedu keeles*)
**Chiang Rai provints** on 1. järgu haldusüksus Tais, riigi põhjapoolseim provints, piirneb Birma ja Laosega. Mekongi jõgi moodustab piiri Laosega.

Provintsi põhjaosa jääb uimastikaubanduse nn kuldsesse kolmnurka.

Aasta keskmine temperatuur on 25 °C ja aasta keskmine sademete hulk on 2287 mm.

Provints jaguneb 16 maakonnaks (*amphoe*) ja 2 allmaakonnaks (*king amphoe*). Need jagunevad omakorda 124 vallaks.

|  |  |
| --- | --- |
| Chiang Rai provintsi haldusjaotus | *Amphoe* |
| 1. Mueang Chiang Rai
2. Wiang Chai
3. Chiang Khong
4. Thoeng
5. Phan
6. Pa Daet
7. Mae Chan
8. Chiang Saen
 | 9. Mae Sai
10. Mae Suai
11. Wiang Pa Pao
12. Phaya Mengrai
13. Wiang Kaen
14. Khun Tan
15. Mae Fa Luang
16. Mae Lao
 |
| *King Amphoe* |
| 17. Wiang Chiang Rung
18. Doi Luang
 |

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Chian-Rai Tourism Thailandi veebisaidil

Tai provintsid

Amnat Charoeni • Ang Thongi • Ayutthaya • Bangkok • Bueng Kan • Buri Rami • Chachoengsao • Chai Nati • Chaiyaphumi • Chanthaburi • Chiang Mai • Chiang Rai • Chon Buri • Chumphoni • Kalasini • Kamphaeng Pheti • Kanchanaburi • Khon Kaeni • Krabi • Lampangi • Lamphuni • Loei • Lop Buri • Mae Hong Soni • Maha Sarakhami • Mukdahan Nakhon Nayoki • Nakhon Pathomi • Nakhon Phanomi • Nakhon Ratchasima • Nakhon Sawani • Nakhon Si Thammarati • Nani • Narathiwati • Nong Bua Lam Phu • Nong Khai • Nonthaburi • Pathum Thani • Pattani • Phangnga • Phatthalungi • Phayao • Phetchabuni • Phetchaburi • Phichiti • Phitsanuloki • Phrae • Phuketi • Prachin Buri • Prachuap Khiri Khani • Ranongi • Ratchaburi • Rayongi • Roi Eti • Sa Kaeo • Sakon Nakhoni • Samut Prakani • Samut Sakhoni • Samut Songkhrami • Saraburi • Satuni • Sing Buri • Si Sa Keti • Songkhla • Sukhothai • Suphan Buri • Surat Thani • Surini • Taki • Trangi • Trati • Ubon Ratchathani • Udon Thani • Uthai Thani • Uttaraditi • Yala • Yasothoni
**Lydenburg** (alates 2006. aastast ka **Mashishing**) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Ehlanzeni ringkonnas, Thaba Chweu valla halduskeskus.

Lydenburg on asutatud voortrekkerite poolt 1849. aastal. Omavalitsusliku staatuse sai 1927. aastal.

30. juunil 2006 nimetas Lõuna-Aafrika Vabariigi kunsti- ja kultuuriminister Pallo Jordan linna ümber Mashishingiks. Kohalikud elanikud kaebasid otsuse kohtusse ja vana nimi võeti jälle kasutusele.

Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Lydenburgi elanikest mustanahalisi aafriklasi 75,29%, valgeid 22,51%, värvilisi 1,43%, India või Aasia päritolu inimesi 0,45% ja teisi 0,33%. Pedi keelt pidas emakeeleks 26,15% inimesi, afrikaani keelt 22,81%, svaasi keelt 18,67%, suulu keelt 13,15%, sotho keelt 5,00%, inglise keelt 4,21%, tsonga keelt 3,28% ja ndebele keelt 2,53%.

Viited
------

1. ↑  Mashishing (Lydenburg) Kruger Lowveld
2. ↑  Mashishing (previously Lydenburg) South Afrika
3. ↑  Lydenburg Revolvy
4. ↑
Valdo Praust ühega Teise maailmasõja eel Eestis levinud Husqvarna jalgratastest, 2010.
**MTÜ Eesti Jalgrattamuuseum** on Eestis tegutsev 2011. aastal loodud mittetulundusühing, mille eesmärk on pidada jalgrattamuuseumi, et hoida ja tutvustada Eestis leiduvaid ajaloolisi jalgrattaid ja nendega seotud esemeid. MTÜ loodud jalgrattamuuseum asub Järva maakonnas Väätsal aadressil Pikk 9 (1893. aastal ehitatud Väätsa ajaloolises vallamajas). Muuseum on suveperioodil avatud reedeti, laupäeviti ja pühapäeviti kell 11–18, muudel aegadel kokkuleppel. 

Muuseumi loomist veavad MTÜ juhatuse liikmed Priit Kasikov ja Valdo Praust. Prausti kogus on hinnanguliselt üle 500 jalgratta, teda on nimetatud ka Eesti tuntuimaks vanade jalgrataste ennistajaks. Ühingu liikmed on korduvalt korraldanud rattanäitusi, näiteks Tartu Hansapäevadel 2012. aastal. 2014. aasta juuli seisuga on väike jalgrattanäitus väljas Väätsa mõisahoone mansardkorrusel. Aastaid oli suurem rattanäitus väljas ka Palmse mõisa tõllakuuris, kuid see lõppes 2014. aasta juunis. 

2013. aasta sügisel sõlmis MTÜ lepingu Väätsa vallaga, mille kohaselt sai muuseum oma käsutusse Väätsa ajaloolise vallamaja. 2013. aasta sügisel ja 2014. aasta esimesel poolel sai see remonditud-kohandatud muuseumi tarbeks, mille esimene versioon avas kahes toas uksed 2014. aasta juulis. 17. maiks 2015 said valmis muuseumi kõik kuus ekspositsioonisaali ning toimus muuseumi ametlik avamine täismahus. 

2013. aasta mais valmis Eesti Jalgrattamuuseumil veebis asuva virtuaalmuuseumi esialgne versioon.

Pilte MTÜ liikmete kogudest
---------------------------

* Jalgrattad, rattaosad ja numbrimärgid Valdo Prausti kollektsioonist vanarattanäitusel Palmse mõisas, 2007.Jalgrattad, rattaosad ja numbrimärgid Valdo Prausti kollektsioonist vanarattanäitusel Palmse mõisas, 2007.
* Laiarööpmeline raudteejalgratas, valmistatud 1930. aastatel tõenäoliselt Eesti väiketootja poolt Mägiste jaama teemeistri sõitude tarbeks (Valdo Prausti kogu).Laiarööpmeline raudteejalgratas, valmistatud 1930. aastatel tõenäoliselt Eesti väiketootja poolt Mägiste jaama teemeistri sõitude tarbeks (Valdo Prausti kogu).
* Valdo Prausti kollektsioon vanarattanäitusel Palmse mõisas, 2007.Valdo Prausti kollektsioon vanarattanäitusel Palmse mõisas, 2007.

Välislingid
-----------

* "http://www.velomuseum.ee/", Eesti Jalgrattamuuseumi virtuaalmuuseum
* "Mõned fotod restaureeritud jalgratastest ja näitustest", galerii Facebookis
* "Väätsa mõisas avati Eesti Jalgrattamuuseumi vanajalgrattanäitus" Järvamaa infoportaal, 10.08.2011
* "Paide welopark avatakse vanaaegsete jalgrataste paraadiga" Järva Teataja, 06.07.2011
* Anu Bollverk "Huvilised loovad korraga kaht jalgrattamuuseumi" Järva Teataja, 22.01.2011
* Maarius Suviste "Eesti jalgrattatööstus: jupid välismaalt ja kokkupanek siin ehk "Made in French"" Õhtuleht, 12.06.2010
* Alo Lõhmus "Jalgrattad "Made in Estonia" — nii ilusad, et võtab hinge kinni" Maaleht, 20.05.2010
"**Lahkulööja**" (inglise keeles "Divergent") on 2014. aasta Ameerika Ühendriikide ulme- ja märulifilm, mis põhineb Veronica Rothi romaanil "Lahkulööja". Filmi režissöör on Neil Burger ning stsenarist Evan Dougherty. Peaosades on Shailene Woodley, Theo James, Ashley Judd, Jai Courtney, Ray Stevenson, Zoë Kravitz, Miles Teller, Tony Goldwyn, Maggie Q, Kate Winslet. "Lahkulööja" linastus Eestis 28. märtsil 2014 ning sellele järgnev film "Mässaja" 20. märtsil 2015.

Sisukokkuvõte
-------------

Tulevikumaailmas on kõik inimesed jagatud viide kilda: Siirad, Isetud, Kartmatud, Erudiidid ja Sõbralikud. Igal aastal peavad kõik kuueteistaastased valimispäeval valima ühe killa, millele pühendavad nad terve oma ülejäänud elu. Peategelane Beatrice (Shailene Woodley) saab teada, et ta on Lahkulööja ning ei sobi ühtegi kilda. Selle saladuse avalikuks tulemisel võib teda oodata surm. 
Beatrice valib Kartmatute killa ning katsete ajal võtab ta endale nimeks Tris. Kandidaatide vastupidavus pannakse proovile kolmes katses: füüsilises, vaimses ning selles, kus pidi oma hirmudega silmitsi seisma. Kandidaadid pidid üksteisega võitlema ning nende tulemused kanti tabelisse. Kui keegi neist jäi tabelis viimaste sekka, pidid nad minema nn kodututeks. 

Hiljem tekib Trisil armusuhe oma treeneri Nelja ehk Tobias Eatoniga (Theo James). Neljal oli selline nimi, kuna tal oli ainult neli hirmu: kõrgused, süütu inimese tapmine, kitsad ruumid ning tema isa. Nagu ka Tris, oli Neli pärit Isetutest, kuid vahetas kilda, kuna tema isa peksis teda. 

Tänu sellele, kuidas ja kui ebatavaliselt Tris oma katsed ära tegi, sai Neli aru, et ta on Lahkulööja. Katsete ajal saab Tris teada, et Erudiidid kavatsevad rünnata Isetuid ning, et Erudiitide juht Jeanine (Kate Winslet) teeb koostööd Kartmatute killa juhi Ericuga (Jai Courtney). Et rünnata Isetuid, kasutab Jeanine sõdalastena Kartmatuid. Peale viimast sisseastumiskatset süstitakse kõigile Kartmatutele kiip. Eric väidab, et see on jälitusseade selleks juhuks, kui keegi peaks ära kaduma. Trisi peal kiip ei töötanud, kuna ta oli Lahkulööja. Selleks, et ellu jääda, peab Tris minema koos ülejäänud kiibistatud Kartmatutega. Olles rongi peal leiab Tris sealt Nelja ning saades teada, et ka tema on ärkvel, tähendab see seda, et Neli on samuti Lahkulööja. Tris ja Neli hakkavad koos põgenema. Trisile tuleb appi ka tema ema, kes on samuti Lahkulööja ning hiljem tuleb appi ka tema isa. Kahjuks saavad Trisi vanemad tütart aidates surma, kuid Tris võtab ennast peale rasket üleelamist kokku ning lõpuks põgeneb koos Neljaga.

Viited
------

1. ↑  "Divergent movie earns 56 million weekend premiere sequel)" (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 31. märts 2014. Vaadatud 3. märtsil 2021.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: robot: algne URL-i olek teadmata (link)
2. ↑  "Ulakass 2015 võistlustöö" (pdf). Ulakass.
3. ↑  "Divergent(2014)" (inglise). IMDB.

Välislingid
-----------

* Lahkulööja andmekogus IMDb (inglise) Muuda Vikiandmetes
**"Ära"** on Maimu Bergi 1999. aasta modernistlik romaan. Romaan ilmus üheaegselt nii eesti kui ka soome keeles. 

Romaani tegevus toimub 1970.–1980. aastate Eestis ning hargneb peategelaste, tuntud kunstniku Ennu ja tema filoloogist abikaasa Tamara armastuse ja Eesti NSVst lahkumise ümber. 

2000. aastal pälvis Maimu Berg romaani eest A. H. Tammsaare nimelise kirjanduspreemia.

Retseptsioon
------------

Kirjanduskriitik Rutt Hinrikus on öelnud, et "Ära" on tihedas seoses Bergi varasema loominguga ning ka teostega, kus on käsitletud n-ö idaeurooplase fenomeni (näiteks Viivi Luige "Ajaloo ilu", Milan Kundera "Olemise talumatu kergus", Emil Tode looming).

Rohkelt on tõmmatud ka paralleele Maimu Bergi 1994. aastal ilmunud romaaniga "Ma armastasin venelast" ning romaani on peetud ka selle mõtteliseks jätkuks. Berg ise on märkinud, et romaane ühendab ajalooline taust ja tegelaste traagiline armastus.

Viited
------

1. ↑  Peeter Künstler "Romaan ühe ärkamisaja umbsusest". Sirp, 21. jaanuar 2000 (kasutatud 21. novembril 2012)
2. ↑  Rutt Hinrikus "Kõik on minevik". Eesti Päevaleht, 24. detsember 1999 (kasutatud 21. novembril 2012)

Välislingid
-----------

* Annika Koppel "Kirjanik Maimu Berg purustab oma raamatutes armusuhteid". Postimees, 18. november 1999
* Rutt Hinrikus "Kõik on minevik". Eesti Päevaleht, 24. detsember 1999
* Peeter Künstler "Romaan ühe ärkamisaja umbsusest". Sirp, 21. jaanuar 2000
**Sorokini armastusemudel** (ka *armastuse kontseptuaalne mudel*) on komi-vene-ameerika sotsioloogi Pitirim Sorokini armastuse kontseptsioon koos allikate, vormide ja armastuseenergiaga, mida tänapäeval vaadeldakse armastuse kontseptuaalse mudelina.

Pitirim Sorokin oli Harvardi Ülikooli sotsioloogia osakonna asutaja.

Sorokini armastuse kirjeldused võib liigitada kas religioosseteks või ka sotsiaalfilosoofilisteks. Oma teoses "The Ways and Power of Love: Types, Factors, and Techniques of Moral Transformation" (1954) uurib ta seitset armastuse vormi/domeeni (religioosne, eetiline, ontoloogiline, füüsiline, bioloogiline, psühholoogiline ja sotsiaalne) ning viit armastuse dimensiooni. 

Kujundlikult võrdleb Sorokin armastuse vorme jäämäega, millel merepäälne ja nähtav üksnes väike osa (psühholoogiline armastus ja sotsiaalne armastus) ning seegi suuresti tundmata. Veel vähem on tema arvates võimalik paljudel inimestel mõista jäämäe veealust, nähtamatut osa, st armastuse transempiirilist osa, selle religioosseid ja ontoloogilisi vorme. 

Sorokini meelest on Jeesuse, Mahatma Gandhi jmt armastus inimkonna poole vastamata, kuid armastuseenergia allikas (*inflow*) on Jumal. 

Inimestevaheliseks armastuseks peab ta tähenduslikke interaktsioone või ka suhteid kahe või enama inimese vahel. Sorokin on uurinud ka armastuse 'ülekande' võimalikkust, nt abielulahutuseaegne ja -järgne armastusekogemus võivad küll erineda, samas võivad osapooled püüda selle poole, et muutunud armastus jääks. Ta möönab ka, et esineb üleminekuid, kus sellest kogemusest sünnib viha. 

Sorokini armastuse kontseptuaalset mudelit on vähe uuritud. Mõned kriitikud väidavad, et tema seitsmendat armastuse vormi pole võimalik mõõta. 

Sorokin ise kirjeldas igasuguseid katseid armastust empiiriliselt mõõta (vt ka armastuse skaalad) terminitega *quantophrenia* ja "illusioon". 

Vaatamata sellele on Levin (jt) tema teoste  põhjal koostanud armastuse skaala SMILE.

Lühidalt kirjutavad autorid oma armastuse skaala tutvustuses, et kogu inimkonna ajaloo jooksul on suured poeedid, filosoofid, müstikud ja pühakud, kultuurilisest ja religioossest taustast hoolimata, pidanud antud ja vastu võetud armastust olemuslikuks heale elule.

Viited
------

1. ↑  Jeffries, Vincent. "Sorokin, Pitirim". Encyclopedia of Social Theory. California: Sage Publications.
2. ↑  Levin ja Kaplan 2010:383.
3. ↑  "Love: Its aspects, production, transformation and accumulation//Explorations in altruistic love and behavior: A symposium. Boston (MA): Beacon Press, 1950, lk 3-73.; "The Ways and Power of Love: Types, Factors, and Techniques of Moral Transformation.", 1954
4. ↑  Levin ja Kaplan 2010

Kirjandus
---------

* Jeff Levin, Berton H. Kaplan, The sorokin multidimensional inventory of love experience (SMILE): development, validation, and religious determinants, *Review of Religious Research*, nr 51, nr 4 , lk 380–401, 2010.
* Pitirim Sorokin, *The Ways and Power of Love: Types, Factors, and Techniques of Moral Transformation.*, Philadelphia: Templeton Foundation Press (1954). 2002. ISBN 978-1-890151-86-7
**Dziatłava rajoon** (transkribeerituna *Dzjatlava rajoon*) on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Hrodna oblastis Valgevenes.

Rajooni pindala on 1544 km². 2009. aasta seisuga elas seal 29 703 inimest.

Rajoon moodustati 1940. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Daniłavičy, Dziatłava, Dvareci, Kazłoŭščyna, Mialachavičy, Parečča, Rahotna, Ruda Javarskaja, Vienzavieci ja Vojnievičy külanõukogu.

Halduskeskus on Dziatłava linn. Teised tähtsamad asulad on Navajelnia ja Kazłoŭščyna.

* DziatłavaDziatłava
* DvarecDvarec
* VienzaviecVienzaviec
* RahotnaRahotna

Rajooni suurimad jõed on loodepiiril voolav Nemunas ning selle lisajõed Moŭčadź ja rajooni piiril voolav Ščara. Rajoon asub osalt Neemeni madalikul, osalt aga Navahrudaki kõrgustikul. Kõrgused ulatuvad keskmiselt 140–200 meetrit üle merepinna, kõrgeim koht (283 meetrit) on Dziatłava linnas.

2009. aasta seisuga olid elanikest 84,77% valgevenelased, 4,25% venelased, 9,28% poolakad, 1,7% oli teistest rahvustest. 87,25% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 10,28% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 69,3% elanikke, vene keelt aga 22,41%.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

 Dziatłava rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Rajoon Hrodna oblasti täitevkomitee kodulehel (*vene keeles*)
* Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
* Rajooni kaart

| * v
* r
Hrodna oblasti haldusjaotus |
| --- |
| 
Rajoonid: Astravieci rajoon • Ašmiany rajoon • Bierastavica rajoon • Dziatłava rajoon • Hrodna rajoon • Iŭje rajoon • Kareličy rajoon • Lida rajoon • Masty rajoon • Navahrudaki rajoon • Słonimi rajoon • Smarhońi rajoon • Svisłači rajoon • Ščučyni rajoon • Zelva rajoon • Vaŭkavyski rajoon • Voranava rajoon |
| 
Oblastilise alluvusega linnad: Hrodna (selle koosseisus: Kastryčnicki rajoon • Leninski rajoon) |
**Kabala raudteejaam** on raudteejaam Lääne-Virumaal Vinni vallas Viru-Kabalas.

Läbi Kabala kulgeb laiarööpmeline Tallinna–Narva raudtee.

Raudteejaam asub Tallinnast 121,9 km, Tapast 44,3 km ja Narvast 87,7 km kaugusel.

Jaamas peatuvad Elroni idasuunalised reisirongid liinil Tallinn–Narva. Mõlemal suunal peatub Kabalas päevas kaks reisirongi. Jaamas asub üks lühike perroon, mille tõttu toimub väljumine ja sisenemine rongi ainult läbi C-ala.

Jaamahoone
----------

Kabala raudteejaam 20. sajandi alguses
Jaama elamu
Kabala jaamahoone valmis koos raudteega 1870. aastal ja on silmapaistvalt autentsena (märksa paremini kui näiteks Aegviidu) säilinud tänaseni. Kahekorruseline kroonuhistoritsistlik puithoone ehitati III-IV klassi jaama tüüpprojekti järgi sarnaselt Tapa, Paldiski, Keila, Püssi, Raasiku jmt jaamahoonetega. Jaamahooneid iseloomustab madal viilkatus ja asümmeetriline pikifassaad, mille kõrgem viiluga keskosa jagab maja ühe- ja kahekorruseliseks tiivaks.

1990. aastatest alates seisab jaamahoone kasutuseta ja on halvas seisukorras. Kuigi hoone on autentselt säilinud ja sel on selgelt põhjust väärtustamiseks, on selle kasutusperspektiiv ja elujõulisus küsitavad.

2019. aastal avaldatud nimekirja kohaselt kuulub Kabala jaamahoone ehitiste hulka, millest Eesti Raudtee soovib vabaneda.

Viited
------

1. ↑  Leele Välja: 20. sajandi Eesti raudteejaamad. Alusuuring, lk 9-11 Tallinn 2012
2. ↑  Selgusid jaamahooned, millest Eesti Raudtee soovib vabaneda ERR uudised, 01.07.2019

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kabala raudteejaam** |

* Kabala raudteejaam on õnnetus seisus - Virumaa Teataja, nr. 220, 13 november 2014; DIGAR
* Suurõnnetuse ärahoidja pälvis Punase Risti ordeni; Postimees, 24. veebruar 2003
* Kabala raudteejaama peahoone - Fotokogu - Kultuurimälestiste register
* FOTO: Kabala jaamahoone aastal 1999; Baltic Trains Picture Gallery
* Infot jaama kohta; fotod (*vene keeles*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** |  **Raudteepeatus idasuunalistel reisirongiliinidel** | **Järgnev peatus** |
|  Rakvere |  **Kabala** | Sonda  |
Jaan Künnapile antud aumärk "NSVLi kõrgemate mägede alistaja" (numbriga 204).
**Lumeleopard** (vene *Снежный барс*) on Venemaal ja endistes Nõukogude Liidu vabariikides alpinistidele ehk mägironijatele antav aunimetus, mille saamise tingimusi on paar korda muudetud.

Tiitli ja aumärgi pälvimiseks oli vaja vallutada esialgu neli (hiljem viis) Nõukogude Liidu seitsmetuhandelist mäetippu: Ismoili Somoni/Kommunismi, Džengiše/Pobeda, Lenini ja Korženevskaja tipp. Han-Tengrit (7010 m), mis on üks tehniliselt raskemaid mägesid, ei loetud toona seitsmetuhandeliseks mäetipuks, kuna selle kõrgus on ilma liustikuta 6995 m. Tiitli saamiseks tuleb vallutada eri mäetipud ning sama tipu mitu korda alistamine ei lähe arvesse.

Samuti peavad aunimetuse saamiseks olema tulemused korralikult dokumenteeritud. 

Hiljem on mitu tippalpinisti vallutanud ka samal kõrgmäestikualal, kuid Hiina territooriumil Ida-Pamiiris asuvad veelgi kõrgemad mäed – raske Koskulaki (7028 m) ja tehniliselt kergema Muztagata (7509 m) –, kuid lumeleopardi aunimetusega neid ei seostata.

Alates 1970. aastast peab Lumeleopardide ametlikku nimekirja Vladimir Šatajev.

Aastatel 1961–1984 olid neli nõutavat tippu Ismoili Somoni ehk Kommunismi mäetipp, Džengiše ehk Pobeda mäetipp ning Lenini ja Korženevskaja mäetipp. 1985–1989 oli Pobeda asemel vaja jõuda Han-Tengri mäetippu. Alates 1990. aastast peab aunimetuse saamiseks vallutama kõik viis mainitud tippu.

Aastal 2019 pärast Džengiše tipu alistamist said esimeste eestlastena kõik viis mäetippu vallutatud Ain Rästa ja Priit Joosu.

Eesti (EST) kirjega lumeleopardide nimekirjas olevad isikud
-----------------------------------------------------------

| Nr | Alpinist | Riik | Otsustusaeg | Linn | Sünniaeg | Märkused |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 134 | Ilmar Priimets | USSR / EST | 1983 | Tallinn | 1935 |  |
| 204 | Jaan Künnap | USSR / EST | 1987 | Tallinn | 1948\* |  |
| 205 | Kalev Muru | USSR / EST | 1987 | Tallinn | 1954\* |  |
| 209 | Alfred Lõhmus | USSR / EST | 1987 | Tallinn | 1947\* |  |
| 211 | Valentina Semenjuk | USSR / EST | 1987 | Odessa | 1941\* | 10. naine |
| 466 | Enn Branno | USSR / EST | 1991 | Tallinn | 1946 |  |
| 467 | Helme Suuk | USSR / EST | 1991 | Tallinn | 1947 | 21. naine |
| 468 | Vladimir Vladimirov-Meema | USSR / EST | 1991 | Tallinn | 1962 |  |
| 469 | Igor Lematško | USSR / EST | 1991 | Tallinn | 1965 |  |
| 470 | Tõivo Sarmet | USSR / EST | 1991 | Tallinn | 1944 |  |
|  | Priit Joosu | Eesti | 2019 | Tallinn | 1972 |  |
|  | Ain Rästa | Eesti | 2019 | Tallinn | 1968 |  |

Viited
------

1. ↑  Snow Leopards. russianclimb.com
2. ↑  Список альпинистов выполнивших требования на звание «Снежный барс». mountain.ru
3. ↑  "Eesti alpinistid ronisid seitsme kilomeetri kõrgusele". *delfi.ee*. 12. august 2019. Vaadatud 11. jaanuar 2021.

Välislingid
-----------

* Lumeleopard, 1999, vesilind.ee
* Raskuskategooriate võrdlustabel, jkalpiklubi.ee
* Snow Leopard program. Statistics.
* "Снежный Барс России"
* Открытое первенство альпклуба "Барс" по индивидуальной альптехнике
Wout Weghorst (2019)
**Wout François Maria Weghorst** (sündinud 7. augustil 1992 Bornes) on Hollandi jalgpallur, kes mängib ründajana Saksa kõrgliiga klubis Hoffenheim (laenul Inglise kõrgliiga klubist Burnley) ja Hollandi jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Hollandi klubis FC Emmen, mille koosseisus debüteeris ta Hollandi esiliigas hooajal 2012–13. Järgmisel hooajal lõi ta liigas 12 väravat.

2014. aastal liitus ta Hollandi kõrgliigaklubiga Almelo Heracles. Hooajal 2015–16 lõi ta Hollandi kõrgliigas 12 väravat. Seejärel siirdus ta AZ Alkmaari. Esimesel hooajal lõi ta uue klubi meeskonnas Hollandi kõrgliigas 13 väravat ja järgmisel, hooajal 2017–18 18 väravat.

2018. aasta juunis sõlmis Weghorst nelja-aastase lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga VfL Wolfsburg. Oma debüüthooajal lõi ta Saksamaa kõrgliigas 17 väravat. Hooajal 2019–20 lõi ta 16 väravat ja hooajal 2020–21 kokku 20 väravat.

2022. aasta jaanuaris siirdus ta umbes ta 12 miljoni naelsterlingi eest Inglismaa kõrgliigaklubisse Burnley, kellega sõlmis kolme ja poole aasta pikkuse lepingu. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 19. veebruaril 2022 mängus Brighton & Hove Albioni vastu. Teise värava lõi ta 17. aprillil West Ham Unitedi vastu. Hooaja lõpus langes Burnley Inglismaa kõrgliigast välja. 2022. aasta juulis läks ta laenule Beşiktaşi, 2023. aasta suvel Hoffenheimi.

Hollandi jalgpallikoondises tegi Weghorst debüüdi 23. märtsil 2018 sõprusmängus Inglismaa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 6. juunil 2021 sõprusmängus Gruusia vastu. 2021. aasta Euroopa meistrivõistluste esimeses alagrupimängus 13. juunil lõi ta värava Ukraina vastu.

Viited
------

1. ↑  "Wout Weghorst: Burnley sign Netherlands striker from Wolfsburg for £12". bbc.com. 31.1.2022. Vaadatud 5.2.2022

| * v
* r
Holland koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Bizot
* 2 Veltman
* 3 De Ligt
* 4 Aké
* 5 Wijndal
* 6 De Vrij
* 7 Berghuis
* 8 Wijnaldum (c)
* 9 Weghorst
* 10 Depay
* 11 Promes
* 12 Van Aanholt
* 13 Stekelenburg
* 14 Gravenberch
* 15 De Roon
* 16 Klaassen
* 17 Blind
* 18 Malen
* 19 L. de Jong
* 20 Van de Beek
* 21 F. de Jong
* 22 Dumfries
* 23 Krul
* 24 Koopmeiners
* 25 Gakpo
* 26 Timber
* Treener: De Boer

 | Holland |
Nõmme Muusikakool
Kooli uuem tiib
**Nõmme Muusikakool** on munitsipaalhuvikool Tallinnas Nõmme linnaosas. Koolihoone asub aadressil Pärnu maantee 320. Muusikakool on professionaalse muusikahariduse esimeseks astmeks. Kooli direktor on Indrek Vijard.

Ajalugu
-------

Vorstivabriku maja tähistav silt koolihoone seinal
Kool alustas tööd 1952. aastal endises Nõmme algkoolile kuulunud hoone 2. korruse ruumides. Aastal 1959 lahkus sealt algkool ja õppehoone kuulub kuni tänaseni täielikult Nõmme Muusikakoolile. Aastal 1963 valmis juurdeehitisena kooli kontserdisaal, mis mahutas umbes 200 inimest ja 1973. aastal kolmekorruseline klassiruumidega majaosa. 

Algselt kuulus see hoone Nikolai von Glehni asutatud vorstivabrikule. Aastatel 1936–1940 tegutses hoones Nõmme Muuseum.

Õppetöö
-------

Esimesel õppeaastal õppis koolis 64 õpilast, keda juhendas 11 õpetajat. 1961. aastal oli koolis 245 õpilast ja 22 õpetajat. 1972/73. õppeaastaks oli õpilasi 345, õpetajaid 45. Õppeaastal 2005/2006 õppis muusikakoolis 420 õpilast ja õpetas 63 õpetajat.

Erialad
-------

Nõmme Muusikakoolis on võimalik õppida järgmistel erialadel: klaver, viiul, vioola, tšello, klassikaline kitarr, flööt, klarnet, oboe, saksofon, trompet, metsasarv, tromboon, bariton, tuuba, akordion, löökpillid.

Kollektiivid
------------

* Nõmme Muusikakooli Puhkpilliorkester, asutatud 1992. aastal, dirigendid Ülo-Mattias Sõro, Indrek Vijard
* Nõmme Muusikakooli Kammerkoor, asutatud 2000. aastal, dirigent Indrek Vijard
* Nõmme Muusikakooli Kammerorkester, asutatud 2003. aastal, dirigent Jüri-Ruut Kangur
* Nõmme Muusikakooli Brass Tärkamine, dirigent Aigar Kostabi
* Keelpilliorkester
* Flöödiansambel
* Akordioniansambel.

Viited
------

1. ↑  "Tallinna Haridusameti / Tallinna Haridusasutused / Nõmme Muusikakool". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. aprill 2009. Vaadatud 19. augustil 2009.
2. 1 2  Tallinna huvihariduse võrgu arengukava 2007-2017 Tallinna Linnavolikogu 18. oktoobri 2007, otsuse nr 252. Lisa. Lk. 4
3. ↑  Ülo Tikk. Rahumäe Põhikool 90. / Õpetajate Leht, 08. detsember 2000
4. ↑  Jukko Nooni. Nõmme muuseum viie aastane. / Nõmme Sõnumid, 2. märts 2007. Lk. 1
5. 1 2  Erialad. Koolist. Nõmme muusikakool.
6. ↑  Nõmme Muusikakool. Rahvakultuuri Keskus

Välislingid
-----------

* Nõmme Muusikakooli koduleht
* Nõmme Muusikakooli põhimäärus. Tallinna Linnavalitsuse määrus nr 77. 15. oktoober 2008

* Sirje Tohver. Esinemisrõõmust suuremat rõõmu ei ole. / Õpetajate Leht, 8. mai 2009


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portaal Nõmme***  |
Patriarhide haud
**Hebron** (araabia نابلس *Al-Khalīl*; heebrea חֶבְרוֹן *H̱evron*) on linn Jordani Läänekaldal. Asub umbes 35 km Jeruusalemmast edela pool kõrgendikul 930 m üle merepinna.

Linnas elab umbes 160 000 palestiinlast (teistel andmetel 200 000) ja 800 juuti. Linnast vahetult idas on juudi asundus Kiryat Arba.

Ajalugu
-------

Hebron on püsivalt asustatud olnud üle 5000 aasta. Linnas asuv Machpela ehk Patriarhide hauakoobas on nii juutide kui ka muslimite pühakoht. Pärimuse järgi on sinna maetud Aabraham, Iisak ja Jaakob koos oma naistega. Hauakoopa juures asub ka Aabrahami mošee. 6. sajandil lasi Justinianus I sinna kiriku ehitada, mis hiljem purustati.

638 vallutasid araablased Hebroni koos muu Palestiinaga. 1100 vallutasid linna ristisõdijad. 1187 vallutasid linna ajjubiidid Saladini juhtimisel. 1516 läks linn Ottomani impeeriumi koosseisu. Detsembris 1917 okupeerisid Briti väed Hebroni. Linna hakkasid tagasi tulema juudid. 1929. aastal elas Hebronis 750 juuti. 1929. aasta Hebroni veresaunas tapsid araablased 69 juuti ning ülejäänud põgenesid linnast. Kui 1948 loodi Iisraeli riik, läks Hebron koos läänekaldaga Jordaaniale. 1967 okupeeris Iisrael Läänekalda. 1974 asusid Hebroni kesklinna elama juudi asunikud. Enamik neist on radikaalsed juudi natsionalistid.

1995. aastast on suurem osa linnast Palestiina omavalitsuse kontrolli all. Hebroni kesklinn on Iisareli sõjaväe kontrolli all, kes kaitsevad seal elavaid juudi asunikke. Lisaks asunikele elab seal ka umbes 30 000 palestiinlast, kelle liikumisvabadus on tugevasti piiratud.

Linnas asub Hebroni ülikool.

Linna nimi viitab Aabrahamile, kes oli 'Jumala sõber' (araabia خليل , heebrea חבר 'sõber').

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Hebroni koduleht
* Juudi asunduse koduleht

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Hebron** |
**Batur** on tegevvulkaan Balil, Bali kõrguselt teine tipp Agungi (3142 m) järel. 

Vulkaani kõrgus on 1717 meetrit. Baturi esimene kirjeldatud purse toimus 1804. Sellest ajast saadik on ta aktiivne olnud ja viimati purskas ta 2000. Pursked on olnud kerged kuni mõõdukad ja vahel kaasneb nendega laavavool, mis on kaldeera põhjagi ulatunud. Sellegipoolest ei tähista Suur maailma atlas teda vulkaani, vaid tavalise mäetipu tingmärgiga .

Baturil on kaks kontsentrilist kaldeerat. Välimise, suurema mõõtmed on 10×13 km. Sisemine, 7,5 km läbimõõduga kaldeera moodustus umbes 23 670 kuni 28 500 aastat tagasi. Sisemises kaldeeras asub 700 m kõrgune kihtvulkaan. See on sisemise kaldeera seina tekitanud hulgaliselt lõõre, mille kaudu gaasid välja pääsevad.

Välimise kaldeera kaguküljel on Baturi järv, mis on Bali suurim kaldeerajärv. Hoolimata sellest, et viimastel sajanditel on laavavoolud järvegi jõudnud, on see tänapäeval kalarikas. Välimine kaldeera on ka asustatud: selles on kaks küla, Kedisan ja Toya Bungkah, kokku 16 tuhande elanikuga.

Baturi otsa on võrreldes teiste Indoneesia vulkaanidega kerge ronida ja Batur on seetõttu Bali matkajate seas populaarne sihtkoht. Sellepärast on vulkaani juures asuvates külades, mis traditsiooniliselt on elatunud põllumajandusest, hakanud viimasel ajal[*millal?*] arenema turism.

2010. aasta märtsis kukkus 25-aastane Rootsi meesturist 150 m kõrguselt Baturi kraatrisse ja sai silmapilkselt surma. Turist kõndis mööda ametlikult kinnitatud turismirada.

Viited
------

1. ↑  Suur maailma atlas, lk. 94
2. ↑  Rootsi turist kukkus Indoneesias vulkaanikraatrisse. Postimees, 31. märts 2010
3. ↑  Rootsi turist kukkus vulkaanikraatrisse. Õhtuleht, 31. märts 2010
4. ↑  Rootsi turist kukkus vulkaani kraatrisse ja suri. Delfi, 31. märts 2010
5. ↑  Turist kukkus vulkaanikraatrisse. Eesti Ekspress, 9. aprill 2010
Stewarti klanni märk
**Stewarti klann** (ka **Stuarti klann**; gaeli *Stiùbhard*; inglise *Clan Stewart*) on Põhja-Šoti mägismaalt pärit klann. Stewarti klannil ei ole pealikku.

Pärimuse järgi põlvneb Stewarti klann Banquost, kes oli Lochaberi *thane*. Tõenäoliselt põlvnevad Stewartid siiski Normandia senešallisuguvõsast, kelle esimese esindajana on teada Flaald.

Pärast Normannide vallutust omandas Flaaldi poeg Alan fitz Flaald maavaldusi Inglismaal. Tema poeg Walter fitz Alan omandas suuri valdusi Šotimaal ning 1157. aastal määras kuningas David I ta Šotimaa *High Steward*-iks. Amet muutus suguvõsas pärandatavaks.

1371. aastal sai Robert Stewart Šotimaa kuningaks ja pani aluse Stewartite dünastiale. Stewartid valitsesid Šotimaad 1371–1707, Inglismaad 1603–1707 ja Suurbritanniat 1707–1714. Hiljem jätkasid James VII järeltulijad nõudlust Šoti- ja Inglismaa troonile.

Tänapäeval peetakse Galloway krahve klanni tähtsaimaks haruks.

Haruklannid
-----------

Stewarti klannist on eraldunud mitmed klannid:

* Stewart of Appin
* Stuart of Bute, klanni pealik on John Crichton-Stuart, 7. Bute'i markii
Moisés Caicedo (2022)
**Moisés Isaac Caicedo Corozo** (sündinud 2. novembril 2001 Santo Domingos) on Ecuadori jalgpallur, kes mängib Inglise kõrgliiga klubis Chelsea ja Ecuadori jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Ecuadori klubis Independiente del Valle, millega liitus 2014. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Ecuadori kõrgliigas 2019. aastal. Klubi põhimeeskonda murdis ta järgmisel aastal, kui lõi Ecuadori kõrgliigas 22 mänguga neli väravat. 2020. aasta Copa Libertadorese alagrupiturniiril lõi ta 11. märtsil värava Colombia klubi Atlético Juniori vastu ja 17. septembril Brasiilia klubi Flamengo vastu.

2021. aasta veebruaris sõlmis ta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Brighton & Hove Albioniga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 24. augustil 2021 EFL Cup'i mängus Cardiff City vastu. 2021. aasta augustis läks ta üheks hooajaks laenule Belgia kõrgliigaklubisse Beerschot, kuid poolkaitsjate puuduse tõttu Brighton & Hove Albionis kutsuti ta hooaja keskel Inglismaale tagasi. Inglismaa kõrgliigas tegi Caicedo debüüdi 9. aprillil 2022 mängus Arsenali vastu. Esimese värava lõi ta Inglismaa kõrgliigas sama aasta 7. mail Manchester Unitedi vastu.

Suvel 2023 liitus Caicedo ligi 116 miljoni euro eest Chelseaga.

Ecuadori jalgpallikoondises tegi Caicedo debüüdi 9. oktoobril 2020 MM-i valikmängus Argentina vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta neli päeva hiljem MM-i valikmängus Uruguay vastu. Caicedo kuulus Ecuadori koondisse 2021. aasta Copa Américal.

Viited
------

1. ↑  "Albion complete Caicedo signing". *Brighton & Hove Albion F.C*. 1. veebruar 2021. Vaadatud 1. veebruaril 2021.
2. ↑  "Moises Caicedo makes loan move to Beerschot". Brighton & Hove Albion FC. 31. august 2021. Vaadatud 5. septembril 2021.
3. ↑  "Moises Caicedo recalled from Beerschot". Brighton & Hove Albion. 12. jaanuar 2022. Vaadatud 12. jaanuaril 2022.
4. ↑  "Brighton 4-0 Manchester United: Big defeat ends United's Champions League hopes". BBC Sport. 7. mai 2022. Vaadatud 7. mail 2022.

| * v
* r
Ecuadori koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Galíndez
* 2 Torres
* 3 Hincapié
* 4 Arboleda
* 5 Cifuentes
* 6 Pacho
* 7 Estupiñán
* 8 Gruezo
* 9 Ay. Preciado
* 10 Ibarra
* 11 Estrada
* 12 Ramírez
* 13 Valencia (c)
* 14 Arreaga
* 15 Mena
* 16 Sarmiento
* 17 Án. Preciado
* 18 Palacios
* 19 Plata
* 20 Méndez
* 21 Franco
* 22 Domínguez
* 23 Caicedo
* 24 Reasco
* 25 Porozo
* 26 Rodríguez
* Treener: Alfaro

 | Ecuador |
Andrej Plenković
**Andrej Plenković** (sündinud 8. aprillil 1970 Zagrebis) on Horvaatia poliitik. Ta on 19. oktoobrist 2016 Horvaatia peaminister ja samast ajast ka Horvaatia Demokraatliku Liidu esimees. 

Andrej Plenković on lõpetanud 1993. aastal Zagrebi Ülikooli õigusteaduskonna. 

Alates 1993. aastast on ta töötanud mitmesugustel ametikohtadel Horvaatia välisministeeriumis. Aastatel 2002–2005 oli ta Horvaatia missiooni asejuht Euroopa Liidu juures Brüsselis, ta juhtis poliitilise missiooni tegevuse kooskõlastamist ja arendas võrgustikutööd Euroopa Komisjoni, Euroopa Ülemkogu, Euroopa Parlamendi ja muude alaliste esindustega eri liikmesriikides.

Aastal 2011 valiti ta Horvaatia parlamendi liikmeks (Horvaatia Demokraatliku Liidu nimekirjas). Aastal 2013 (pärast Horvaatia ühinemist Euroopa Liiduga) valiti ta Euroopa Parlamendi liikmeks. Ta oli Euroopa Parlamendi liige alates 1. juulist 2013 kuni 12. oktoobrist 2016 ja kuulus Euroopa Rahvapartei fraktsiooni.

19. oktoobrist 2016 on ta Horvaatia peaminister.

Isiklikku
---------

Ta on abielus ja tal on kolm last.

Välislingid
-----------

* Andrej Plenkovići koduleht

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Tihomir Orešković** | **Horvaatia peaminister**2016– | Järgnev' |
Andie MacDowell (2003)
Andie MacDowell (2007)
**Andie MacDowell** (õieti **Rosalie Anderson MacDowell**; sündinud 21. aprillil 1958 Gaffneys Lõuna-Carolina osariigis) on USA näitleja ja endine modell.

Lapsepõlv
---------

Andie sündis Gaffney linnakeses Marion ja Paul MacDowelli neljanda tütrena. Tema lapsepõlv ei olnud kuigi õnnelik, vanemate abielu lahutati, kui Andie oli kuueaastane. Emal oli probleeme alkoholiga. Peres oli alatasa rahaga kitsas, õed pidid üksteist palju toetama ja seetõttu oli Andie sunnitud juba teismelisena miinimumpalga eest McDonaldsis ja Pizza Hutis töötama.

Modellikarjäär
--------------

Kuigi tüdruk asus õppima Winthropi kolledžisse, ei läinud õpingud edukalt ja teisel õppeaastal (1978) langes ta koolist välja. 

Tänu kaunile välimusele leidis ta aga tööd modellina. New Yorgis modelliagentuuris Elite. Paari aastaga kujunes temast New Yorgi kuulsus. 

Kuid Andie läks koos oma õe Beverlyga õnne otsima Pariisi. Seal sai tema modellikarjäär tõeliselt tuule tiibadesse ning Andiest sai Euroopas kuum kaanetüdruk. Tema pilte avaldasid Vogue, Bazaar, Elle ja Marie Claire. Samuti õnnestus tal saada soodne leping kosmeetikafirmaga L'Oréal Paris ning see koostöö jätkub tänaseni: Andie MacDowell on kortsudevastase nahahooldussarja Revitalift, jumestuskreemi Visible Lift ja juuksevärvi Excellence Créme reklaaminägu.

Näitlejakarjäär
---------------

* 1984 – esimene filmiroll filmis "Greystoke: The Legend of Tarzan, Lord of the Apes", kus ta mängis Tarzani kallimat Jane Porterit.
* 1989 – roll filmis "Sex, Lies and Videotape", Kuldgloobuse kandidaat parima naisdraamanäitleja kategoorias.
* 1990 – naispeaosatäitja filmis "Green card", Kuldgloobuse kandidaat parima naismuusikali- või komöödianäitleja kategoorias.
* 1993 – kõrvalosatäitja filmis "Short Cuts", võitis selle eest Kuldgloobuse.
* 1993 – roll filmis "Lõputu küünlapäev", võitis selle eest parima ulmefilmi auhinna Saturn parima naisnäitleja kategoorias.
* 1994 – naispeaosatäitja filmis "Neli pulma ja üks matus", Kuldgloobuse kandidaat parima muusikali- või komöödianäitlejanna kategoorias.

MacDowell jätkab näitlemist tänapäevani.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Andie MacDowell** |

* Andie MacDowell andmekogus IMDb (inglise)
* E!Online 1999. aasta artikkel ja intervjuu
**Lubča** on alev Valgevenes Hrodna oblastis Navahrudaki rajoonis. Alev on Lubča külanõukogu halduskeskuseks. Asula nimi on poola keeles *Lubcz*. Alev asub Nemunase jõe kaldal.

Alevis on kool, seal tegutseb ka kaks raamatukogu. Seal asub toiduainete tööstus. Vaatamisväärsusteks on õigeusu ja katoliku kirikud ja sünagoog, erilist esiletõstmist väärib XVI sajandil ehitatud Lubča loss.

Ajalugu
-------

Alevit on esimest korda mainitud 1401. aastal. 1499. aastal anti alev Chreptowicsitele. 1517. aastal kuulus Lubča H. Jelmanovičile ja M. Mielaškovičile, siis mainitakse seda paika ka kui alevit, kuigi ametlikult sai asula aleviõigused alles 1590. aastal. Hiljem kuulus järjest Goštautastele, Kiszkadele ja Radziwillidele. Radziwillid rajasid alevisse ka lossi. 1655. aastal rüüstasid alevit kasakad.

Alates kolmandast Poola jagamisest 1795. aastal oli asula Venemaa koosseisus. Pärast esimest maailmasõda kuulus Lubča Poola koosseisu, 1939. aastast Nõukogude Liitu. 1957. aastal sai vahepeal alevi staatuse kaotanud asula taas aleviks.

Tuntud lubčalasi
----------------

* Sophia Grojsman – USA parfüümimeister
* Nicolas Nabokov – USA helilooja
* Michał Dučyc – kunstnik
* Symon Budny – valgevene filosoof, kirjanik ja kirikutegelane
* Mikałaj Vinar – valgevene koduloouurija
* Salamon Rysinski – valgevene luuletaja
* Janusz Radziwiłł – Rzeczpospolita riigitegelane
* Piotr Błastus Kmita – valgevene luuletaja

* LubčaLubča
* juutide kalmistujuutide kalmistu
* Asula plaan XVII sajandilAsula plaan XVII sajandil

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

 Lubča – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Martin Puhvel** (sündinud 9. detsembril 1933 Tallinn – 7. detsember 2016) oli eesti kirjandusteadlane.

Siirdus 1944. aastal koos vanematega Soome, samal aastal Rootsi ja 1949. aastal Kanadasse.[*viide?*]

Õppis McGilli ülikoolis Montréalis 1949–1954 ja Harvardi ülikoolis Bostonis 1954–1958. Martin Puhvel oli korporatsiooni Fraternitas Estica auvilistlane.

Oli õppejõud McGilli ülikoolis vana ja keskaegse inglise keele ja kirjanduse alal 1957–1996. Korraline professor 1980. Emeriitprofessor aastast 1998.[*viide?*]

Teadustöö
---------

Avaldanud 52 teadustööd, nende hulgas raamatud "'Beowulf and Celtic Tradition", "The Crossroads in Folklore and Myth", "Cause and Effect in Beowulf" ja "Beowulf: A Verse Translation and Introduction".[*viide?*]

Esinenud teadusloengutega Kanadas, Ameerika Ühendriikides, Inglismaal ja Itaalias. Mitme teadusorganisatsiooni liige.[*viide?*]

Ühiskondlik ja rahvuspoliitiline tegevus Kanadas
------------------------------------------------

* Montreali Eesti Seltsi esimees 1962–1963[*viide?*]
* Rahvusliku Välisvõitluse Nõukogu liige 1963–1975 ja selle järeltulija Eestlaste Kesknõukogu Kanadas (EKN) liige 1975–1993[*viide?*]
* Montréali maailmanäituse Expo '67 Eesti päeva korraldava komitee esimees[*viide?*]

Puhvel on esinenud Kanada Parlamendi komisjonide istungitel okupeeritud Eesti olukorra selgitajana ning avaldanud Nõukogude okupatsiooni ajastul Kanada ajakirjanduses palju Eestit ja eestlasi käsitlevaid kirjutisi. Esinenud korduvalt neil teemadel raadios ja televisioonis.[*viide?*]

Tema vend on Jaan Puhvel.[*viide?*]

Teosed eesti keeles
-------------------

* "Põlistelt põldudelt: Põhja- ja Loode-Euroopa rahvaste folkloorist ja vanemast kirjandusest". Ingliskeelsed kirjutised tõlkinud Triinu Pakk, Hille Saluäär ja Ene-Reet Soovik; toimetanud Urmas Tõnisson. Ilmamaa, Tartu 2009, 358 lk; ISBN 9789985772591

Tunnustus
---------

* 2005 Valgetähe IV klassi teenetemärk[*viide?*]

Viited
------

1. ↑

Kirjandus
---------

* Arved Viirlaid, "Hilinenud juubelijutt. Prof. Martin Puhvel 60-aastane" – Keel ja Kirjandus 1994, nr 3, lk 183–184
* Eesti kirjanike leksikon, Eesti Raamat, Tallinn 2000, lk 421, artikli autor Maie Kalda

Välislingid
-----------

* Kaarel Kressa, "Folklorist Martin Puhvel viimaks ka eesti keeles" (raamatu "Põlistelt põldudelt" arvustus) – Eesti Päevaleht 12. juuni 2009, lk 13
**Palencia provints** on provints Hispaanias Castilla-Leóni autonoomse piirkonna kesk-põhjaosas. Provints piirneb Leóni, Cantabria, Burgose ja Valladolidi provintsiga.

Kliima
------

Palencia provintsi aasta keskmine temperatuur on +11,7 °C, jaanuaris +4,2 °C, augustis +20,3 °C.

Aastas sajab keskmiselt 348 mm, sealhulgas jaanuaris 34 mm ja augustis 11 mm sademeid. Aastas paistab päike keskmiselt 2637 tundi, sealhulgas jaanuaris 111 ja augustis 336 tundi.

Viited
------

1. 1 2 3  Guía Oficial de Campings. TURESPAÑA. Secretaría de Estado de Comercio y Turismo, Ministerio de Economía. Madrid 2003
2. ↑

Hispaania 2. järgu haldusüksused

A Coruña **·**  Albacete **·**  Alicante **·**  Almería **·**  Araba **·**  Astuuria **·**  Ávila **·**  Badajoz **·**  Baleaarid **·**  Barcelona **·**  Biskaia **·**  Burgos **·**  Cáceres **·**  Cádiz **·**  Castellón **·**  Ceuta **·**  Ciudad Real **·**  Córdoba **·**  Cuenca **·**  Gipuzkoa **·**  Girona **·**  Granada **·**  Guadalajara **·**  Huelva **·**  Huesca **·**  Jaén **·**  Las Palmas **·**  León **·**  Lleida **·**  Lugo **·**  Madrid **·**  Málaga **·**  Melilla **·**  Murcia **·**  Navarra **·**  Ourense **·**  Palencia **·**  Pontevedra **·**  Salamanca **·**  Santa Cruz de Tenerife **·**  Santander **·**  Segovia **·**  Sevilla **·**  Soria **·**  Zamora **·**  Zaragoza **·**  Tarragona **·**  Teruel **·**  Toledo **·**  Valencia **·**  Valladolid


Castilla-Leóni lipp
Castilla-Leóni autonoomse piirkonna provintsid

Ávila provints | Burgose provints | Leóni provints | Palencia provints | Salamanca provints | Segovia provints | Soria provints | Zamora provints | Valladolidi provints
**Rubiin** oli kino Viljandi kesklinnas. 

147 istekohaga tüüpprojektil põhinev laiekraankino hoone ehitati aastatel 1964–1965 ja heakorratööd tehti 1966. aastal. Hoone asus aadressil Lossi 21. Kaks kolmandikku kinost asus keskaegse Viljandi linna territooriumil ja otse Viljandi linnamüüri peal ning veel kolmandik ulatus vallikraavi alale, mis oli ebastabiilne.

Kino lõpetas tegevuse 2011. aastal. Varisemisohtlikuks muutunud ja kasutuseta hoone lammutati 2011. aasta alguses.

Kino ehitamine ja avamine
-------------------------

Kinomaja vundamenti rajades tuli lammutada hulk vanu vundamente ja vedada ära suur kogus täitepinnast. Nurgakivi panemisel paigaldas aastaarvu 1964 kandva memoriaaltahvli Viljandi kinovõrgu kauaaegne direktor Josel Blumberg. Tahvli taha pandi pudel, milles olid kino põhiplaan, ajalehed, metallraha jm. Enne kino avamist kuulutati kohalikus ajalehes välja nimevõistlus, mille tulemusena uusehitis sai juba aegsasti enne valmimist Rubiiniks.

Esimene uues kinos näidatud film oli Tallinnfilmi "Supernoova", teisena jooksis Itaalia-Prantsusmaa ühistoode "Abielu Itaalia moodi", mille kassa korvas avafilmiga tekkinud puudujäägi.

Sisustus
--------

Kinosaali seinad olid kaetud riidega, millel asusid puitliistud. Kõiki materjale oli tuleohutuse tagamiseks töödeldud. Vestibüüli aknad olid metallraamidega, seinad kaetud õlivärvidega ja põrandad terratsoga.

Viited
------

1. 1 2 3  "Kuidas ehitati Rubiini hoonet"[*alaline kõdulink*] Viljandi linnaleht, 3. märts 2011
2. ↑  "Viljandis lammutatakse kino Rubiin" ERR Uudised, 27. jaanuar 2011

Välislingid
-----------

* Eesti Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Vaade kinole Rubiin. Raivo Kursk, 1980
* Eesti Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Vaade kinole Rubiin pärast septembrikuist lumesadu. Endel Veliste, 1966
* Eesti Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Kino Rubiin. Endel Veliste, 1975
* Eesti Rahvusarhiivi fotode andmebaas. AS-i Elav Teadus liikmed ajakirjanik Jüri Tallinn (paremal) ning operatoor Rein Kotov kino Rubiin juures filmimas. Endel Veliste, 1994