recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib matemaatika mõistest; mootori osa kohta vaata artiklit Silinder (mootori osa); peakatte kohta vaata artiklit Torukübar* |

---

Silindri joonis, h-kõrgus, r-raadius
**Silinder** on pöördkeha.

Silindri moodustab ristkülik või ruut, mis pöörleb ümber oma ühe külje. 

  

**Silindri ruumala** (*V*) avaldub kui 

{\displaystyle V=\pi r^{2}h\,}
kus *r* on silindri raadius ja *h* on silindri kõrgus.

  

**Silindri pindala** (täispindala *A*) avaldub kui

{\displaystyle A=2\pi r^{2}+2\pi rh=2\pi r(r+h).\,}
Külgpindala (ilma põhjadeta) *B* avaldub kui

{\displaystyle B=2\pi rh\,}
**Silindri lõiked**:
Silindri lõikamisel tasandiga tekivad järgmised geomeetrilised kujundid: 
a) ringjoon (kui tasand on risti keskteljega), 
b) ellips (kui tasapind läbib üksnes küljepinda aga pole risti teljega)
c) ristkülik või ruut (kui tasand on paralleelne teljega) 
d) ümarate külgedega tünni või vaati meenutav kujund (kui lõiketasapind läbib põhjasid aga pole paralleelne silindri keskteljega).
Peale nende saab tasand lõigata silindrit nii, et tekivad kidunud lahendid. See tekib juhul kui tasand läbib põhja ringijoone kujulist serva, silindri sisemust läbistamata. Siis on tulemuseks punkt (ringjoone punkt), sirglõik (silindri külg) või ringikujuline põhi.

Silindri lõiked
**Silindri pinnalaotus**
on ristkülik (või ruut) ja kaks võrdse raadiusega ringi. Ristküliku või ruudu külg, mis moodustab ühise serva põhjadeks olevate ringide servadega on sama pikkusega kui ringi ümbermõõt.
**Partisan** ehk **siss** on korrapäratu sõjaväe liige, mis moodustati mingi maa-ala üle kontrolli saamaks välisvõimu või välisarmee käest. Termin võib viidata vastupanuliikumise elementidele, mis vastustasid Saksamaa valitsemist mitme maa üle Teise maailmasõja käigus, või nendele, kes võitlesid pärast sõda nõukogude võimu vastu Ida-Euroopas.

Terminit "partisan" kasutas esimest korda Johann von Ewald oma raamatus "Uurimus partisanide sõja kohta" (1789). Von Ewald oli džuutide vägede veteran, kes sõdis Ameerika revolutsiooni sõjas, ning oli silmisti "korrapäratu" sõjaga 19. ja 20. sajandil. Esialgset partisanisõja mõistet kasutati kui treenitud abilised, kes tegutsevad vaenlase tagalas, et katkestada sidet, rünnata logistilisi varusid, ning meelitada vaenlase väed eesliinilt.

Partisanid erinesid 19. sajandi keskel oluliselt rüüstavast ratsaväest või osaliselt organiseeritud geriljavägedest. Vene partisanid mängisid olulist osa Napoleoni allakäigus. Nende raevukas vastupanu ja kangekaelsed rünnakud sundisid teda 1812. aastal Venemaalt lahkuma.

Nõukogude partisanid, eriti need, kes tegutsesid Valgevenes, suutsid Saksa vägesid tõhusalt tülitada ja takistasid nende operatsioone. Tulemusena kehtestati taas nõukogude võim sügaval Saksa territooriumil. Mõned partisanid kasvatasid isegi vilja ja kariloomi toiduks. Kommunistlikud Jugoslaavia partisanid juhtisid ühte väge, et vabastada nende riik 1944. aastal. 

Kui okupeerija või ründaja võib kutsuda partisane "geriljadeks" või "terroristideks", siis on teada, et erinevalt terroristidest on partisane peetud seaduslikult riigi relvajõu vormirõivastuses olevateks liikmeteks, kes võitlevad oma riigi vabastamise eest välisründajate poolt.

Vaata ka
--------

* Metsavend
* Sissisõda

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Geriljasõda** |
Uus-Assüüria perioodi kujutis jumal Assurist (9 või 8 saj. eKr, reljeef)
**Aššur** (Assur) oli assüürlaste peajumal, muistse Assüüria riigi esimese pealinna Assuri peajumal ja ennekõike sõjajumal.

Temast sai Assüüria riigi "rahvusjumal" ja ta andis nime kogu riigile ja rahvale (Assüüria ja assüürlased). Aššuri nime päritolu on siiani teadmata. Teda samastati Babüloonia peajumala Mardukiga. Analoogiliselt Mardukile sai jumal Aššur 2. aastatuhandel eKr tugevneva Assüüria riigi maajumalaks, riigi peajumalaks.

Teda kujutati tiibadega päikesena, kes varjas ja juhatas oma kõige kõrgemat kummardajat, kuningat, vibu käes. (Sama kujund kandus hiljem edasi Pärsia headuse jõudude peajumala Ahuramazda (Ormuzd) kujutiseks ja sarnast jumala kujundit kasutavad veel tänapäeval zoroastrid Lääne-Indias ja vähesel määral ka Iraanis.) Teda kujutati ka puuna, mis sümboliseerib viljakust.[*viide?*] Assuri kultus kadus antiiksest maailmast seoses riigi pealinna Niinive ja sellele järgnenud kogu riigi hävinguga.
Isomeersete produktide moodustumine vastavalt Zaitsevi reeglile
**Zaitsevi reegel** on reegel, mis ütleb, et aluse poolt industreeritud elimineerimisreaktsioon annab eelistatult suurema asendatusega produkti ehk reaktsiooniproduktides domineerib rohkem alküülrühmi sisaldav alkeen. Seega elimineerimisreaktsioonil tekib kahest võimalikust alkeenist põhiproduktina enamasendatud (stabiilsem) alkeen.

Zaitsevi reegel ennustab, millised isomeersed alkeenid eelistatult moodustuvad elimineerimisreaktsioonides. Zaitsev formuleeris 1875. aastal empiirilise reegli: "Suuremas hulgas moodustub see alkeen, mis vastab vesiniku eraldumisele selle β-süsiniku juurest, millega on seotud kõige vähem vesiniku aatomeid". Seega elimineerimisreaktsioonis moodustub ülekaalus see alkeen, mille kaksiksidemega on seotud kõige suurem arv alküülasendusrühmi.

Steeriliselt mahuka aluse nagu näiteks kaaliumtertsiaalnebutoksiid (*t*-BuOK) korral ei ole nn. Zaitsevi produkti moodustumine steeriliste takistuste tõttu soodus ja produktides prevaleerib otsmise kaksiksidemega alkeen (vinüülrühm).

Vaata ka
--------

* Elimineerimisreaktsioon
Aţ-Ţayyib Şāliḩ
**Tayyib Sālih** (‏الطيب صالح‎; ka *Tayeb Salih*, *Tayeb Saleh*, *Tajjeb Salech*; 12. juuli 1929 Ad-Dabbah' küla, Merowe ringkond, Sudaan – 18. veebruar 2009 London) oli olulisemaid Sudaani kirjanikke 20. sajandil.

Elukäik
-------

Salih alustas oma haridusteed koraanikoolis, misjärel asus ta õppima Hartumis asuvasse Gordon Memorial College'isse. Kõrghariduse omandas ta Hartumi ülikoolis ja Londoni ülikoolis. Pärast õpinguid Inglismaal veetis ta suurema osa oma elust välismaal. Ta jõudis juhtida BBC Arabic Service'i draamaosakonda, töötada Katari informatsiooniministeeriumis ning kanda erinevaid rolle UNESCO-s, olles muu hulgas UNESCO esindaja Pärsia lahe araabia maades.

Looming
-------

Kirjutama hakkas ta oma lõbuks ja üsna hilja, tema esimene romaan "Põhja poole rändamise hooaeg" (*Mawsim al-Hijra ilash-Shamal*) ilmus 1960. aastatel. See pajatab poolautobiograafiliselt sudaanlase õpingutest Inglismaal, kus peategelane üritab hakkama saada inglise naistega. Teost saatis rahvusvaheline edu, 2001. aastal valis Damaskuses tegutsev Academy of Arab Letters selle koguni 20. sajandi olulisimaks araabiakeelseks romaaniks. 

Salihi looming, mis on inspireeritud tema isiklikust kokkupuutest Sudaani külaeluga, keskendub inimestele ja nende keerulistele suhetele. Oma teostes käsitleb ta selliseid motiive nagu reaalsus ja illusioon, kultuurilised ebakõlad Lääne ja eksootilise Ida vahel, vendluse harmoonia ja konfliktid ning inimese enda vastutus oma sisemiste vastuolude lahendamisel. Need motiivid ja nende kontekst pärinevad Salihi moslemikultuurilisest taustast ja kokkupuudetest moodsa Aafrikaga.

Kõik Salihi loodud väheste jutustuste sündmustikud ja tegelased on omavahel seotud, ilma et nad moodustaksid triloogiaid või muid euroopa kirjandusele omaseid vorme. Näiteks "Zaini pulmadele" järgneva jutustuse "Bandar Šah: Maja valgus" tegevus toimub sellessamas väljamõeldud Wad Hamidi külakeses kusagil Põhja-Sudaanis. Seal mainitakse küll mõnikord ka Zaini ja tema tegemisi, kuid ta on oma erakordsuse minetanud ja jutu peategelaseks on juba hoopis keegi teine, välisilmast saabunud mälukaotusega võõras, kes kaob külast niisama ootamatult ja äkitselt, kui ta sinna saabus.

Salihi teoseid on tõlgitud enam kui 30 keelde.

Valik teoseid
-------------

* "Zaini pulmad" (*Urs al-Zayn,* 1964; eesti keeles 1999)
* "Peotäis datleid" (*A Handful of Dates*,1964)
* "Põhja poole rändamise hooaeg" (*Mawsim al-Hijra ilash-Shamal*, 1967)
* "Bandar Šah: Maja valgus" (*Daw al-Bayt,* 1971)

Viited
------

1. 1 2  "Tayeb Saleh". *Arab World Books*. Vaadatud 19.01.2020.
2. 1 2  Jamal Mahjoub (20. veebruar 2009). "Obituary: Tayeb Salih". *The Guardian*. Vaadatud 19.01.2020.
3. 1 2  Tayyib Salih (1999). *Zaini pulmad*. Tallinn: Perioodika. Lk 63-64.
4. ↑  Laila el Raifi (28. veebruar 2010). "Nostalgic Migration". *Egypt Independent*. Vaadatud 19.01.2020.
**Parteiarhiiv** on arhiiv Tallinnas aadressil Tõnismäe tänav 16. Tegu on Eesti Riigiarhiivi filiaaliga. Arhiivis säilitatakse muu hulgas Eesti NSV Siseministeeriumi, Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee, Eestimaa Kommunistliku Partei ja sellega seotud organisatsioonide arhivaale.

Arhiiv oli Eesti NSV ajal Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee Partei Ajaloo Instituudi üksus, kandes nime **Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee Partei Ajaloo Instituudi Parteiarhiiv** (lühend EKPA).

Arhiiv asutati 1945.

Parteiarhiivi oli koondatud enne 1940. aastat koostatud dokumendid Eesti Töörahva Kommuuni, Kominterni Eesti Moskva ja Leningradi sektsiooni, Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee, EKP KK välismaa I büroo, VK(B)P KK Siberi Büroo Eesti Sektsiooni, EKP Ajaloo Komisjoni, Venemaal tegutsenud kirjastuse Külvaja ja ajalehe Edasi ning Eesti NSV aegsed fondid. 

27. augustil 1991. aastal arutati Eesti Ülemnõukogus NLKP ja ÜLKNÜ omandi küsimust ning võeti vastu otsus nende ülevõtmise kohta. 28. augustil moodustati Eesti Arhiiviameti poolt Parteiarhiivi ülevõtmise komisjon, kuhu kuulus 5 liiget Arhiiviametist, Riigiarhiivist ja Filmiarhiivist. 28. augustil arutas EV Valitsus oma istungil NLKP varade ülevõtmist ja otsustati anda Eesti Arhiiviameti bilanssi Tallinnas Tõnismägi 16 asuv EKP teaduskeskuse hoone ja muu vara, sealhulgas arhiiv. Likvideeritud EKP Teaduskeskuse arhiivi ja raamatukogu baasil moodustati Eesti Riigiarhiivi Filiaal (Parteiarhiiv) ja selle direktoriks määrati Valdur Ohmann.

Parteiarhiivis oli 3521 fondi. Kõige suurema osa nendest moodustasid parteiorganite, -organisatsioonide ja -asutuste fondid – arvult 3272. Komsomoli fonde on 245, muid fonde 4. Säilikuid on kokku 528 434, neist parteidokumente 430 242, komsomolidokumente 81 787, muid dokumente 3533 ja fotodokumente 12 872 säilikut. Suuremad fondid olid: EKP KK (f. 1) – 41 108 säilikut, ELKNÜ KK (f. 31) - 199 363 säilikut, EKP Tallinna Linnakomitee 7367 s. EKP Keskkomitee Kirjastus (f. 3104) – 5125 s. samuti mitmed EKP linna- ja rajoonikomiteede fondid. Oli ka viis niinimetatud isikufondi (J. Lauristini, V. Kingissepa, M. Kalinini, H. Pöögelmanni, J. Anvelti fond). Ülejäänud partei- ja komsomolidokumendid kuulusid põhilisel EKP ja ELKNÜ oblasti, maakonna- , linna- ja rajoonikomiteede, mitmesuguste partei- ja komsomolikomiteede, poliitosakondade ja parteikomisjonide fondidesse..

Viited
------

1. 1 2  Nõukogude Eesti. 1978. Tallinn, Valgus. 2. täiendatud trükk. Lk 212
2. ↑  Kompartei arhiivi ülevõtmisest, Eesti Päevaleht = Estniska Dagbladet, 13 november 1991
Aḩmad Walī Karzay (2010)
**Aḩmad Walī Karzay** (1961 – 12. juuli 2011 Kandahār) oli Afganistani poliitik, president Ḩāmid Karzay isapoolne poolvend.

Ta juhtis Kandahāri provintsi nõukogu alates 2005. aastast kuni surmani. Ta oli ka popalzai hõimu pealik.

Varem elas ta Chicagos, kus juhatas perekonnale kuuluvat restorani. USA-sse saabus ta Pakistani kaudu Nõukogude-Afganistani sõja ajal. USA-s ta abiellus ning abielust sündisid kaks poega ja kolm tütart. Afganistani läks ta tagasi pärast Ţālebāni kukutamist 2001.

Karzay oli Kandahāris üks USA võtmeliitlasi ja tal oli USA vaikival heakskiidul Kandahāris nii suur võim, et teda nimetati Kandahāri sisuliseks kuberneriks.

Vaenlased on teda süüdistanud nii poliitilises korruptsioonis, Luure Keskagentuuri palgal olemises, valimistulemuste võltsimises 2009. aasta Afganistani presidendivalimistel kui ka narkokaubanduse organiseerimises.

Karzay tappis kodus ta enda ihukaitsja Sardār Moḩammad. Ţālebān võttis vastutuse tema tapmise eest endale. Mõrv toimus hetkel, kui Karzay oma vannitoast väljus. Teised ihukaitsjad lasid Moḩammadi kohe maha.

Viited
------

1. ↑  Abdullah Qazi. Ahmad Wali Karzai. Afganistan Online, 16. oktoober 2008 (inglise keeles). Vaadatud 16. mail 2015
2. ↑  Afganistanis tapeti president Hamid Karzai poolvend[*alaline kõdulink*]
3. ↑  Taliban võttis vastutuse Karzai venna tapmise eest[*alaline kõdulink*]
**Molotovi, Malenkovi, Kaganovitši ja nendega liitunud Šepilovi parteivastaseks grupiks** nimetati Nõukogude ametlikus ajakirjanduses Vjatšeslav Molotovi, Georgi Malenkovi, Lazar Kaganovitšit ja teisi parteitegelasi, kes püüdsid juunis 1957 võtta Nikita Hruštšovi maha NLKP KK I sekretäri ametikohalt. 

Väheste eranditega olid grupi liikmed vanad Stalini vanad kaasvõitlejad, kelle mõju hakkas pärast NLKP XX kongressi märgatavalt vähenema. Dmitri Šepilov toetas gruppi, öeldes välja isiklikud pretensioonid Hruštšovile. 

Kuigi grupis osales rohkem inimesi, koondas NLKP KK pleenumi avanud Georgi Žukov kriitika neljale mehele ning nende Stalini-aegsetele kuritegudele, et ülejäänud Hruštšovi poole üle meelitada (Šepilov ei osalenud repressioonides, kuid Hruštšov, kes pidas teda enda poolt edutatuks, tahtis teda reetmise eest karistada). 

Juunis 1957 toimunud pleenumi tulemusena arvati grupi liikmed NLKP Keskkomiteest välja. Aastal 1962 heideti nad parteist välja. 

Gruppi kuulusid ka Kliment Vorošilov, Nikolai Bulganin, Mihhail Pervuhhin ja Maksim Saburov, kes esialgu pääsesid kergemalt. Vorošilov jäi 1960. aastani NSVL Ülemnõukogu Presiidiumi esimeheks, Bulganin jäi 1958. aastani NSV Liidu Ministrite Nõukogu esimeheks, Pervuhhin arvati NLKP KK Presiidiumi liikmeks (kuigi ta faktiliselt selle istungitel enam ei osalenud), Saburov alandati tavaliseks Keskkomitee liikmeks. Edaspidi neid siiski karistati, näiteks Bulganin jäeti ilma Nõukogude Liidu marssali auastmest.

Välislingid
-----------

* NLKP Keskkomitee määrus parteivastase grupi kohta (*vene keeles*)
**Metslemming** (*Myopus schisticolor*) näriliste seltsi hamsterlaste sugukonda kuuluv liik. Selle lähimad sugulased on harilik leethiir, lemming ja ondatra.

Tema looduslik levila on Hiinas, Soomes, Mongoolias, Norras, Venemaal ja Rootsis asuvad okasmetsad. Eestis leiti esmakordselt 2019. aastal, seejärel veel mitmel korral – Lääne-Virumaalt, Viljandimaalt ja Pärnumaalt.

Ei ole selge, kuidas metslemming Eestisse jõudis. Selle kohta on kolm hüpoteesi. Esiteks võib olla tegemist sellega, et metslemming on Eesti looduses seni märkamata jäänud ammune liik, teiseks võis Põhja-Euraasia taigametsades elav näriline Eestisse jõuda mõnel tema kõrge arvukusega aastal ning kolmandaks on võimalik, et metslemming toodi Eestisse juhuslikult inimese poolt puidukoormatega.

Viited
------

1. ↑  Harrik, Airika (2022) "Hiljuti silmatud metslemmingut leiab juba Eesti igast nurgast" ERR Novaator 16.03.2022. (Vaadatud 17.03.2022.)
2. ↑  Nummert, G. U. Timm ja T. Maran (2022) "Wood lemming (Myopus schisticolor) – a newcomer in Estonian mammal fauna?". Mammal Research 67, 251–254. (Vaadatud 17.03.2022.)
**Aḩmad Shāh Mas‘ūd** (احمد شاه مسعود‏‎; 2. september 1953 – 9. september 2001) oli Afganistani sõjaväelane ja poliitik, kes oli mudžaheedide sõjalisi juhte Nõukogude-Afganistani sõjas, kus ta sai hüüdnimeks **Panjshēri Lõvi**. 

Ta lõpetas Kabuli prantsuse lütseumi (Lycées français de Kaboul).[*viide?*]

Hiljem juhatas ta Põhja-Alliansi võitlust Ţālebāni vastu. Tema kaasvõitlejad kutsusid teda nimega **Āmir Sāhib-e Shahīd** (*Meie Märterlik Juhataja*). Etniliselt kuuluvuselt oli ta tadžikk.

Pärast Nõukogude Liidu vägede Afganistanist lahkumist ja sellele järgnenud Moḩammad Najībullāh' võimu kokkuvarisemist, sai Mas‘ūdist 1992 kaitseminister endise Afganistani presidendi Burhānuddīn Rabbānī valitsuses. Tulenevalt Ţālebāni kasvavast võimust, läks Mas‘ūd tagasi relvastatud opositsiooni juhi kohale ja asus juhtima "Ühinenud Islami Rinnet Afganistani Päästmise Eest" ehk "Põhja-Allianssi.

Talibani Kabuli jõudmise järel siirdus ta oma võitlejatega kodukohta Panjshēri ja alustas sissisõda. Pärast Rabbānī valitsuse langemist moodustas Massoud sõjalis-poliitilise liidu Shura'-ye Nezar.

9. septembril 2001, kaks päeva enne 11. septembri terrorirünnakuid Ameerika Ühendriikide vastu, mõrvasid Mas‘ūdi arvatavalt Al-Qā‘idah' agendid, kes olid ajakirjanikeks maskeerunud. Enne seda oli ta korduvalt Ameerika Ühendriike hoiatanud Ţālebāni, Al-Qā‘idah' ja teiste islamiäärmuslaste eest, kes kavandavat rünnakuid lääneriikide vastu.

Pärast surma andis Afganistani president Ḩāmid Karzay Mas‘ūdile rahvusliku kangelase aunimetuse. Tema surmapäev, 9. september, on Afganistanis rahvuspüha, tuntud kui "Mas‘ūdi päev".

Aasta pärast surma esitati ta Nobeli rahuauhinna kandidaadiks, kuigi auhinda tohib anda üksnes elavatele inimestele.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Aḩmad Shāh Mas‘ūd** |
Vaade maakitsusele maanteelt 888 ida suunas
**Hopseidet** (põhjasaami keeles *Nuorri*) on maakitsus Norras Finnmargi maakonnas Lebesby ja Gamviki vallas. 

See ühendab lõunas Nordkinni poolsaart ülejäänud mandriga. Läänes piirneb ta Laksefjordeni idasuunalise haru Eidsfjordeniga, idas Tanafjordeni läänesuunalise haru Hopsfjordeniga.

Nime esimene osa tuleb vanapõhja sõnast *hópr* ('laht'). *Eid* tähendab 'maakitsus'. 

Maakitsus on madal ja umbes 1 km laiune (madalvee korral umbes 2 km, kõrgvee korral 500 m). Kõrgeim punkt asetseb 2,5 m kõrgusel üle merepinna.

17. sajandini oli maakitsus asustatud ja seal oli kirik. Asustus on säilinud vaid kaugemal Hopsfjordeni ääres. 

Korduvalt on kavatsetud kaevata läbi maakitsuse kanal, kust kalapaadid läbi pääseksid. 

6. mai 1945 piinasid Saksa mereväesõdurid Hopseidetil kuut relvastamata kalurit ja lasksid nad maha. Norra politsei uuris neid mõrvu pärast Saksamaa kapituleerumist, kuid asi lõpetati. 

Läbi maakitsuse põhja poole Mehamni viib maantee *fylkesvei 888*. Maantee läheb ka lõuna poole Lebesby valda.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Hopseidet** |

* Store Norske Leksikon
* Foto
* Foto
* Foto: Hopseideti poole
* Foto: Hopseidetist lääne poole
* Foto: Hopseidetist ida poole
* Ajalooline pilt
* Tragöödia Hopseidetil

Kasutatud on norrakeelse Vikipeedia artiklit ja "Store Norske Leksikoni".
**Aštrioji Kirsna mõis** (leedu *Aštriosios Kirsnos dvaras*) on endine mõis Leedus Lazdijai rajoonis Būdvietise vallas Aštrioji Kirsna külas.

Aštrioji Kirsna mõisa on esmamainitud 1536. aastal, mil sealsed Kirsna jõe ääres asuvad maad eraldati Bogdan Bielkale, seejärel kuulus see Beneš Mlinskile. Aastal 1592 sai mõisa omanikuks Paweł Sapieha, kes müüs mõisa edasi Praževskitele. Edaspidi kuulus see Lukoševičiustele, Bankauskastele ja Zakševskitele. Tol ajal põles mõisakompleks maha, alles jäid ait, tall, kolm lauta ja aia juures asunud küün.

Aastal 1755 koostati mõisa inventari nimestik, toona kuulus see Karengadele. Aastal 1787 põles mõisa peahoone taas maha (vana peahoone kohal asub praegu köögihoone). XIX sajandi keskpaigas läks valdus üle Gavronskitele. Toona allus mõisale viis karjamõisa. Aastal 1864 oli see üks piirkonna suuremaid mõisasid ning sellele kuulus toona 6428 hektarit maad. 1910 läks mõis üle Krinskitele ja aastal 1912 Balinskitele. Maareformi ajal aastal 1922 mõis tükeldati, omanikule jäi mõisast 150 hektarit maad. Aastal 1927 oli mõisa omanikuks agronoom Kriaučiūnas, kes andis mõisakompleksi kohaliku põllumajanduskooli tarbeks. Nõukogude perioodil mõis natsionaliseeriti ja seal asus kohaliku sovhoosi kontor. Aastal 1992 tagastati mõisakompleks selle õigusjärgsetele omanikele. Aastast 2001 on see Leedu losside ja mõisade liidu juhatuse liikme Naglius Narauskase valduses.

Mõisa häärber valmis kas XIX sajandi keskpaiku või siis restaureerisid Gavronskid varasema Hektor Karenga ehitatud klassitsistliku U-kujulise peahoone nii, et see omandas täiesti uue välimuse. Häärber on uusklassitsistlikus stiilis kahekorruseline hoone, mille sissepääsu juures on neli joonia sammast, mis toetavad kolmnurkset frontooni. Sajandi teisel poolel ehitati ka mõisa praegused tootmishooned. Mõisa juures on ka park (18,9 hektarit), kus neli kanalit ühendavad sinna kaevatud tiike. Vee saavad need Kirsna jõest.

Mõisakompleks on muinsuskaitse all. Sellest on lisaks peahoonele säilinud ja kaitse all veel kontorihoone, jääkelder, köök, kolm lauta, sepikoda, piirituseladu, viinaköögi varemed, kaks teenijatemaja, viljaait, torniga maja, tall, rehi, aednikumaja, väike maja, väravapostid ja park. Kompleksi kuuluvad veel teinegi kontorihoone, saekaater, veski, küün. Tegemist on Nemunasest lõuna poole jäävate Leedu alade suurima mõisakompleksiga.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. september 2018. Vaadatud 17. septembril 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. oktoober 2014. Vaadatud 17. septembril 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑
5. ↑  "Kultūros vertybių registras". Vaadatud 17. septembril 2018.
6. ↑
Silicon Poweri logo
**Silicon Power** (Silicon Power Computer & Communications Inc.) on mälukaartide, USB-mälupulkade, kaardilugerite, DRAM-moodulite ja väliste kõvaketaste tootja.

2008. aastal võitis Silicon Power Taiwani auhinna National Outstanding Small & Medium Enterprise Award väljapaistvate edusammude eest. Firma on pälvinud Taiwani auhindu aastail 2009, 2010 ja 2011.

Ajalugu
-------

Silicon Power asutati aastal 2003. Samal aastal loodi Silicon Poweri bränd. 2006. aastal alustati pliivaba tootmist.[*viide?*] 2011 sisenes firma Taiwani börsile.[*viide?*]

Firma peakontor asub Taipeis, alates 2005. aastast on loodud harukontorid Balkanile, Hollandisse, Jaapanisse, Venemaale, Hiinasse, Indiasse ja USA-sse.

Viited
------

1. 1 2 3  , Silicon Power, firma profiil
2. ↑  , Tradeford - Connecting B2B Buyers & Suppliers "Silicon Power Computer & Communications"
3. ↑  , Silicon Power, "Silicon Power products won Taiwan Excellence Award 2011 ~ Memory storage devices bringing new experience into your life!" 13.01.2011
4. ↑  , Lenno Grünberg "Silicon Power võitis taas kord Taiwan Excellence auhinna" Photopointi ajaveeb, 14 jaanuar, 2011

Välislingid
-----------

* Silicon Power veebileht
**Silikaadid** ehk **silikaatsed mineraalid** on mineraalid, mille kristallstruktuur sisaldab ränioksiidi tetraeedrit (SiO4).

Silikaadid on kõige levinumad mineraalid maakoores. Silikaatsed mineraalid on näiteks kvarts, päevakivi ja enamik teisi kivimit moodustavaid mineraale.

Räni tetraeeder koosneb ühest räni katioonist, mis on ümbritsetud neljast hapnikuanioonist. Räni oksüdatsiooniaste on +4, hapnikul –2. Seetõttu saavad neli hapniku iooni moodustada sidemeid ka teiste ioonidega peale tetraeedri keskmes oleva räni iooni. Seega on hapnikuioonid "sildadeks" räni või teiste silikaatide struktuuris olevate katioonide vahel. Et silikaatseil mineraalidel võib olla väga mitmesugune koostis (eriti oluline on räni- ja hapniku ioonide suhe; arvestatakse vaid tetraeedrisse kuuluvaid hapnikuioone; räni võib vahel olla asendunud alumiiniumiga, kuid räni ja hapniku suhte arvutuses loetakse teda samuti räniks), siis moodustuvad ka mitmesuguse kristallstruktuuri ehitusega kristallid. Vastavalt sellele jagatakse silikaatsed mineraalid järgmistesse alaklassidesse:

Saarsilikaadid (nesosilikaadid, ortosilikaadid, singelsilikaadid)
-----------------------------------------------------------------

Ränioksiidi tetraeedrid ei puutu üksteisega kokku, vaid on ühendatud teiste katioonide poolt. Räni ja hapniku suhe on 1:4. Sellise struktuuriga on näiteks oliviin ((Mg,Fe)2SiO4)

Hantelsilikaadid (sorosilikaadid, disilikaadid)
-----------------------------------------------

Kaks ränioksiidi tetraeedrit on omavahel ühendatud ühe hapniku iooni jagamise läbi. Räni ja hapniku suhe on 2:7. Sellise struktuuriga on näiteks epidoodi rühm.

Ahelsilikaadid (inosilikaadid)
------------------------------

Ränioksiidi tetraeedritest moodustuvad pikad ahelad. Ühekordse ahelaga ahelsilikaadid kuuluvad pürokseenide või püroksenoidide, kahekordse ahela ehk lintstruktuuriga ahelsilikaadid aga amfiboolide hulka. Esimesel juhul on räni ja hapniku suhe 1:3, teisel juhul 4:11.

Rõngassilikaadid (tsüklosilikaadid)
-----------------------------------

Ränioksiidi tetraeedritest moodustub rõngas, milles räni ja hapniku suhe on 1:3. Rõngasstruktuuriga on näiteks berüll (Al2Be3Si6O18)

Kihtsilikaadid (füllosilikaadid)
--------------------------------

Iga tetraeeder moodustab sideme kolme hapniku iooniga, mille läbi moodustuvad üksteise peal asetsevad õhukesed plaadid või kihid. Räni ja hapniku suhe on 2:5. Kihtsilikaatide hulka kuuluvad savimineraalid ja vilgud.

Karkass-silikaadid (tektosilikaadid)
------------------------------------

Moodustub kolmemõõtmeline karkass, kus iga räni ioon moodustab sideme nelja hapniku iooniga. Sellise struktuuriga on kvarts ja tema polümorfsed erimid. Karkass-silikaatide hulka kuuluvad ka kõige tähtsamad kivimimoodustajad ehk päevakivid. Need tekivad siis, kui osa räni ioonidest on asendunud alumiiniumi ioonidega. Et alumiiniumi oksüdatsiooniaste on +3, siis peab kristallstruktuuri sisenema veel täiendavalt katioone, et tasakaalustada hapniku ioonide negatiivset "laengut". Selleks katiooniks võib olla näiteks kaalium. Moodustub K-päevakivi ortoklass (K(Al,Si)3O8).
**Raudna vald** oli vald Viljandimaal aastail 1939–1950.

Vald kuulus Riigivolikogu 62. valimisringkonda, kust valiti Tõnis Kint, ning Paistu põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.

1939. aastal oli vallas 2152 elanikku.

Esimene vallavanem oli senine Puiatu vallavanem Jüri Martinson, kes oli ka valla- ja linnavanemate esindaja Viljandi maavalitsuses. 1939. aasta detsembris valiti vallavanemaks Johan Piir (kinnitatud Siseministri poolt 19. jaanuaril 1940).

Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
--------------------------------------------------------------------------------------

> „12.Raudna vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Heimtali valla maa-alast, välja arvatud Songa, Pauska ja Luha talude piirkond; b) senise Puiatu valla maa-alast, välja arvatud valla lahustüki maa-ala senise Suure-Kõpu valla Metsküla osas; c) senise Viljandi valla Pärna nr. 115 talu maa-alast ja valla lahustükina senise Päri valla piires asuvast Rulli nr. 116 ja 117 talude piirkonnast; d) senise Paistu valla Rahetsema veski maa-alast; e) senise Päri valla maa-alast, välja arvatud Juga nr. 2, Tõrva nr. 1 ja Risti nr. 8 talude piirkond."
> 
> 
>
**"Raudne kodu"** on Eino Tambergi ooper kolmes vaatuses proloogi ja epiloogiga Uno Lahe libretole Evald Tammlaane samanimelise näidendi (1955) ainetel. Helilooja esimene ooper. Väljatulekul pälvis suurt tähelepanu kujutades Eesti ooperimuusikas uut kvaliteeti teravate karakteri konfliktide ja kerge muusika elementide sisaldamise poolest. Kuid jõuliselt politiseeritud ja propagandistliku faabula tõttu ei ole seda ooperit rohkem lavastatud.

Esmaettekanne toimus 15. juulil 1965 Tallinna teatris Estonia. Peaosi esitasid Liidia Panova või Urve Tauts (Iige), Georg Ots või Illart Orav (Peeter), Kalju Karask või Heino Otto (Jess), Aaro Pärn või Uno Kreen (Kap­ten), Viktor Gurjev (Tüürimees), Ülle Ulla (Sally), Voldemar Kuslap (Pootsman). Dirigeeris Neeme Järvi.

"Vanemuine" avas 9. detsembril 1967 vastvalminud uue teatrihoone publikule "Raudse kodu" esietendusega Kaarel Irdi lavastuses. Peaosi esitasid Leida Jürgens (Iige), Lembit Soone (Peeter), Evald Tordik (Kapten), Endel Ani (Jess). Dirigeeris Erich Kõlar.

Peamised osad: Iige (sopran), Peeter (bariton), Jess (tenor), reeder Hansen (bass), Kapten (bass), Tüürimees (tenor), Pootsman (bariton), Sander (bariton), Colly (sopran), Sally (metsosopran).

Tegevus toimub 20. sajandil kahe maailmasõja vahelisel perioodil. Proloogis kohtub Iige vangilaagris oma armastatu Peetriga. Tal on võimalik Peeter vangist vabaks saada ja unustada kõik möödunu. Pee­ter hakkab meenutama minevikku, et mõista vabaduse hinda.

Laev val­mistub minema merele, et võtta Londonist peale relvalast ja viia see kuskil tundmatus kohas peetava kodusõja osalistele. Kapteni tütar Iige sõidab kaasa. Neiu on kihlatud reeder Hanseniga. Laeval kohtub ta lapsepõl­vesõbra Peetriga, kes on tüürimehe praktikant. Noored armuvad.

Laeva meeskond tahab teada, kummale sõdi­vale poolele viiakse relvad. Kapten lubab vastata Londonis. Peetrist on kujunenud meeste juht. Iige peab teda mõjutama reisi kaasa tegema, siis tulevad ka teised. Peeter nõustub sõitma. Laeval küpseb ülestõus. Peeter juhib laeva karidele, et mitte viia relvi vabaduse eest võitlevatele revo­lut­sio­nääridele. Ta arreteeritakse ja saadetakse vangilaagrisse.

Epiloogis lõpetab Peeter meenutused ja eelistab jääda trellide taha.

Muusikalugusid: Iige ja Peetri duett "Ma tulin, et sind vabastada, Peeter"; Peetri laul kooriga "Raudne kodu on meil"; Sally laul "Misty Town".

Riia heliplaadifirma Melodija andis 1966. aastal välja vinüülplaadi Estonia teatri etenduse salvestise katkenditega. Esinesid Illart Orav (Peeter), Urve Tauts (Iige), Aaro Pärn (Kapten), Ervin Kärvet (Reeder), Heino Otto (Jess), Ülle Ulla (Sally), Voldemar Kuslap (Pootsman) jt. Dirigeeris Neeme Järvi.
Iia ristimänd
Rist Mustahamba tammel
**Ristipuu** on eesti rahvausundis suurem puu, mille koorde on surnu mälestuseks lõigatud rist. Komme on olnud tavapärane eelkõige Lõuna-Eestis, kus see on paiguti tuntud tänapäevalgi.

Tihti, kuid mitte alati on ristipuu mänd (ristimänd, võru keeles *ristipetäi*). Puude tukka, milles on hulk ristipuid, võidakse nimetada **ristimetsaks** (võru keeles *ristimõts*).

Saaremaa lääneosas on vahel risti asemel lõigatud puu koorde ka lahkunu peremärk.

Ajaloost
--------

Andmeid ristipuude kohta on Eestis juba 17. sajandist. Samalaadseid teateid on ka Läti alade ja Soome idaosa kohta. Rist lõigati puusse enamasti teel surnuaiale, harvemini tagasiteel. Seejuures rüübati lonks viina. Mälestusohvrina riputati ristipuude külge ka värvilisi lõngu ja paelu. Usuti, et ristipuu takistab surnu koduskäimist.

Setud panid ristipuu alla kõdunema lautsilauad (surnulava lauad), surnuõled ning surnu pesemiseks kasutatud viha. Mõnikord põletati need tseremoniaalselt.

Ristipuid
---------

* Iia ristimänd
* Kambja ristimänd

Vaata ka
--------

* Hiiepuu
* Põlispuu
* Pühapuu

Viited
------

1. 1 2  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Tallinn, Ühiselu AS trükikoda. Lk 256

Kirjandust
----------

* Marju Kõivupuu. Hinged puhkavad puudes. Huma, 2009. [ristipuude monograafia]
* Marju Kõivupuu. Ristipuud Lõuna-Eesti matusekombestikus. Akadeemia 1997, nr 1, lk. 35-61.
* Marju Kõivupuu. In memoriam Laatre ristipedajas. - Mäetagused, nr 16, lk. 117-119.

Välislingid
-----------

* Ristipuude kaart Eesti Rohelise Liikumise kodulehel
* Marju Torp-Kõivupuu. Ristipuud maastikul ja usundilises jutupärimuses. Mäetagused, nr 27
* Rosma ristimets Eesti vaimse kultuuripärandi nimistu
**Silja Festival** (aastast 2015 *Mega Andrea*, varem *Wellamo*) on parvlaev, mis kuulus Eesti laevandusettevõttele Tallink. Laev ehitati 1986. aastal Wärtsiläs Soomes.

Laeva ajalugu
-------------

### Silja Line

Wellamo valmis 1986. aastal ning hakkas sõitma liinil Turu–Stockholm. 1992. aastal lisati Saksamaal ümberehituse käigus laevale kajuteid, modifitseeriti laeva vööris asuvat välistekki ning uuendati päästevahendeid. Laev sai ka uue nime **Silja Festival**. 1994. aastal asendati Silja Festival Silja Scandinaviaga ning Silja Festival hakkas sõitma liinil Helsingi–Tallinn. 1997. aastal naasis laev liinile Turu–Stockholm, kuna Silja Scandinavia rendileping lõppes. 
2007. aasta aprillis teatas Silja Line'i omanik Tallink, et 2008. aasta suvel asendatakse Silja Festival sel liinil Galaxyga ning Silja Festival suunatakse liinile Riia-Stockholm.

Kuni 2008. aasta juulini polnud veel teada, kumma tol ajal Riia–Stockholm liinil sõitnud reisilaevadest Silja Festival välja vahetab, kuid 10. juulil, mil Tallinki uusim reisilaev Baltic Princess firmale üle anti, kinnitas Tallink Grupp, et välja vahetatakse vanem ja pisem Vana Tallinn.

### Tallink

Silja Festival sõitis Riia–Stockholmi liinil 2. augustist 2008 kuni 3. maini 2013. Selleks kanti laev Läti laevaregistrisse ja maaliti pardale Tallinki logo.

28. jaanuaril 2014 väljus Silja Festival Tallinnast Kitimati sadamasse Kanadas, teekonna pikkuseks tuli 11 435 meremiili. See on pikim reis, mille on Tallinki laev teinud. Kitimati sadamas vajati laeva tööliste majutamiseks. Silja Festivali kasutamiseks ujuvhotellina on rendileping tehtud esialgu aastaks optsiooniga kolme järgneva aasta peale ning võimalus on ka laeva väljaostmiseks. Laev ehitati ümber, nii et selles on 575 üheinimesekajutit ja kohad 110 laevapereliikmele ülejäänud kajuteis.

### Tourship Italia Spa

Kevadel 2015 müüs Tallink laeva ettevõttele Bridgemans Services. Laeva kasutab Tourship Italia SPA (Corsica Ferries - Sardinia Ferries). 10. juunil 2015 sai laev Itaalia lipu ja uue nime **Mega Andrea**. Sama laevakompanii on ka omandanud Silja Festivali sõsarlaeva Silja Karneval (ex Svea), mille nimi on nüüd Mega Smeralda.

Tekid
-----

1. Masinaruum, kino
2. Masinaruum, kajutid, saun, bassein ja mullivannid
3. Autotekk
4. Kajutid, parfüümi kauplus, laste mängutuba, informatsioon, pääs pardale, meeskonna ruumid
5. Kajutid, meeskonna ruumid
6. Sviidid, kajutid, meeskonna ruumid
7. Ööklubi, *Captain's Grill* restoran, *Trattoria* restoran, kohvik, pubi, *Buffet* restoran
8. Ööklubi, kasiino, konverentsi ruumid, alkoholi pood, suveniiri kauplus
9. Panorama baar, meeskonna ruumid, suvekohvik
10. meeskonna ruumid
11. Sild

* Silja Festival 2005. aastal Silja Line'i pardamaalingugaSilja Festival 2005. aastal Silja Line'i pardamaalinguga

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. veebruar 2014. Vaadatud 17. märtsil 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑
3. ↑  Silja Festival hotell för byggjobbare i Kanada. Sjöfartstidningen 2014, nr 6 (rootsi keeles)
Vene mereväe Slava klassi ristleja
**Ristleja** on iseseisvaks lahingutegevuseks võimeline suur kiirekäiguline lahinguotstarbeline avamere sõjalaev, mille ülesanneteks on võidelda vaenlase pealveesõjalaevadega, lennuvahenditega ja allveelaevadega ning anda tulelööke maismaale, sealhulgas tuletoetust maismaaüksustele.

Ajalugu
-------

Ameerika ajalooline ristleja Long Beach
Esimesed spetsiaalsed ristlejad Atlanta ja Boston ehitati USA-s 1884. a. 

19. sajandi lõpuaastail toimus riikides sõjalaevade ümberklassifitseerimine, kus mitmeid seniseid auru-fregatte ja auru-korvette nimetati ümber ristlejateks.

### Ristlejate ajaloolised alamtüübid

* Kergeristleja
* Raskeristleja
* Raketiristleja (praktiliselt kõik tänapäevased ristlejad).
* Õhutõrjeristleja
* Soomustekiga ristleja
* Soomusristleja – laevatüüp kuni 1. maailmasõja lõpuni.

Iseloomustus
------------

Ristlejad on tänapäeva merevägede lahinguvõimsaimad sõjalaevad ning neid on vaid USA ja Venemaa relvastuses. Lisaks on Hiina uusimad Tüüp 055 Renhai klassi hävitajad (180 m, 12 000 t) tegelikult suuruselt ja omadusilt juba klassifitseeritud NATO riikides kui ristlejad.

Ristlejad on tänapäeval reeglina üle 175 m pikad ja veeväljasurvega üle 9000 t. Ristlejad suudavad arendada kiirust vähemalt 30 sõlme.

Ristlejate põhirelvad on 102–203 mm kaliibriga suurtükid ja raketikompleksid. Olemas on ka õhutõrjekahurid ja torpeedod.

Tänapäevased ristlejad
----------------------

* Ticonderoga klassi ristleja - USA, 20 laeva
* Kirov-klassi ristleja - Venemaa, 1 laev
* Slava klassi ristleja - Venemaa, 2 laeva
* Renhai klassi ristleja - Hiina, 6 laeva (plaanitud)

Vaata ka
--------

* Hävitaja - ristlejast väiksem sõjalaev.
* Lahingulaev - ajalooliselt ristlejast suurem sõjalaev.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ristleja** |

| * v
* r
Tänapäevased sõjalaevade liigid |
| --- |
| Lahinguotstarbelised avamerelaevad | 
Lennukikandja - Ristleja - Hävitaja - Fregatt |  |
| Lahinguotstarbelised rannikulaevad | 
Korvett - Raketikaater - Lahingukaater |
| Allveelaevad | 
Raketiallveelaev - Ründeallveelaev |
| Lahingutoetuslaevad | 
Dessantlaev - Miinijahtija - Miinitraaler - Miiniveeskaja - Kaugjuhitavate miinilaevade juhtlaev - Luurelaev - Staabilaev |
| Veeala valve ja julgeoleku laevad | 
Valvelaev - Valvekaater |
| Abilaevad | 
Toetuslaev - Remondilaev - Hospidallaev - Transpordilaev - Päästelaev - Tuukrilaev - Puksiir - Õppelaev |
Ekkehard Schall, Barbara Brecht-Schall, Hans-Joachim Hoffmann, Ruth Berghaus ja Norbert Christian vastuvõtul Saksa DV 1973. aasta Brechti nädala ajal (vasakult paremale)
**Hans-Joachim Hoffmann** (10. oktoober 1929 Bunzlau (tänapäeval Bolesławiec, Poola) – 19. juuli 1994 Berliin) oli Saksa DV riigitegelane.

Pärast põhikooli õppis Hans-Joachim Hoffmann elektrimontööriks ja töötas sel erialal aastatel 1945–1948. 1946. aastal astus ta Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse ning töötas 1948. aastast eri ametikohtadel Saksa Vaba Noorsoo Liidu ja Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei piirkonnajuhatustes peamiselt Leipzigis. 1953–1955 õppis ta parteikõrgkoolis. Seejärel oli ta parteitööl Eilenburgis ja Leipzigis.

Aastatel 1972–1973 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee kultuuriosakonna juhataja. 1976. aastast oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liige. 1976. aastast kuni 1990. aasta märtsini oli ta Rahvakoja (parlamendi) liige.1973. aastast kuni 1989. aasta novembri alguseni oli Hans-Joachim Hoffmann Saksa DV kultuuriminister. Hoffmanni peeti suhteliselt liberaalsete vaadetega ministriks, kuid Saksa DV üldist poliitikat ei suutnud ta kuigivõrd mõjutada.

Viited
------

1. ↑  Hoffmann, Hans-Joachim \* 10.10.1929, † 19.7.1994 :Leiter der Abteilung Kultur des ZK der SED, Minister für Kultur Bundesstiftung zur Aufarbeitung der SED-Diktatur
**Esmasneerutoruke** ehk **eelneerujuha** ehk **Wolffi juha** (*ductys mesonephricus*; *ductus Wolffi*) on selgroogse isaslooma sisesuguelund. Wolffi juha on looteeas esinev, eelneeru (*pronephros*) ja jämesoole lõpposa (*cloaca*) vaheline paariline juha. 
Isasel kasvavad Wolffi juhad piki Mülleri juha allapoole ja lõpevad kuse-suguurkega. 

Emastel esineb rudimendina.

Inimesel
--------

* *Terminologia Embryologica*: E.5.6.2.0.0.0.4

Tulevastel meestel arenevad neist hiljem munandimanus (*epididymis*), seemnejuha (*ductus deferens*) ja selle laiend (*ampulla*) ning seemnepõiekesed.

Ajaloolist
----------

Eelneerujuha nimetati Saksa arsti Caspar Friedrich Wolffi (18. jaanuar 1735 – 22. veebruar 1794) järgi, keda peetakse ka embrüoloogia üheks rajajaks.

Vaata ka
--------

* Mülleri juha

Viited
------

1. ↑  *"Meditsiinisõnastik"*, tõlkijad Katrin Rehemaa, Sirje Ootsing, Laine Trapido, lk 854, 2004, ISBN 9985-829-55-7
2. ↑   Veebiversioon (vaadatud 28.10.2013) (inglise keeles)
3. ↑  Dorland,*Dorland's Illustrated Medical Dictionary32: Dorland's Illustrated Medical Dictionary*, lk 570, 2012, ISBN 978 1 4160 62578, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 28.10.2013) (inglise keeles)
Hans Bentzien (vasakul) annab 1963. aasta mais Franz Fühmannnile üle Johannes R. Becheri Auhinna
**Hans Bentzien** (4. jaanuaril 1927 Greifswald – 18. mai 2015 Bad Saarow) oli Saksa DV riigitegelane.

Põhikooli lõpetamise järel õppis Hans Bentzien õpetajaks. Ta oli Hitlerjugendi liige ja astus 1944. aastal Natsionaalsotsialistlikku Saksa Töölisparteisse. Samal aastal kutsuti ta esmalt Riigi Tööteenistusse ja novembris mobiliseeriti Wehrmachti. 1945. aastal langes ta Briti vägede kätte sõjavangi.

Sõjavangistusest tagasipöördumise järel astus Bentzien 1946. aasta märtsis Saksamaa Kommunistlikku Parteisse, mis sama aasta aprillis sotsiaaldemokraatide sundliitmise järel sai nimeks Saksamaa Sotsialistlik Ühtsuspartei. Parteisse astudes ei varjanud ta oma varasemat liikmesust Natsionaalsotsialistlikus Saksa Töölisparteis. Aastatel 1946–1948 töötas ta õpetajana Greifswaldis. 1948–1950 õppis Bentzien Greifswaldi ülikoolis ja Jena ülikoolis ajalugu. 1950–1955 oli ta parteitööl Geras ja Jenas. 1955–1958 õppis ta Moskvas kõrgemas parteikoolis, mille lõpetas ühiskonnateaduste alal.

1958–1961 oli ta Halle Saksamaa Sotsialistlik Ühtsuspartei ringkonnajuhatuse kultuuri- ja hariduse sekretär. Samal ajal oli ta ka Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo kultuurikomisjoni liige.

1961–1966 oli Hans Bentzien Saksa DV kultuuriminister. Ministriametis tekkis Bentzienil konflikt Paul Fröhlichi ja Walter Ulbrichtiga Leipzigi Johannese kiriku ja Ülikoolikiriku varemete lammutamise küsimuses. 1965. aastal avalikustati Lääne-Saksamaa ajakirjanduses Hans Bentzieni omaaegne kuulumine Natsionaalsotsialistlikku Saksa Töölisparteisse. Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee 11. pleenumil 12. jaanuaril 1966 vabastati Hans Bentzien kultuuriministri ametist.

1966–1975 oli Hans Bentzien kirjastuse Neues Leben direktor. 1975–1977 oli ta Saksa DV raadios kuuldemängude osakonna juhataja. 1977–1979 oli ta Saksa DV Riikliku Telekomitee aseesimees. Seejärel töötas ta Saksa DV Televisiooni (Deutscher Fernsehfunk) publitsistikaosakonnas. 1989–1990 oli ta Saksa DV Televisiooni peaintendant.

1997. aastal avaldas ta Claus von Stauffenbergi elulooraamatu "Claus Schenk Graf von Stauffenberg. Der Täter und seine Zeit". Raamatu kordustrükk ilmus 2004. aastal.

Elu lõpuperioodil elas Hans Bentzien pensionärina Brandenburgi liidumaal Bad Saarowis.

Viited
------

1. ↑  Hans Bentzien : deutscher Politiker und Autor; DDR-Kulturminister (1961-1965); DFF-Generalintendant (1989-1990) Munzinger
2. ↑  Hans Bentzien geb. 4. Januar 1927 Greifswald Chronik der Wende
3. ↑  Jacqueline Boysen. Hans Bentzien: Claus Schenk Graf von Stauffenberg. Der Täter und seine Zeit Deutschlandfunk, 19. juuli 2004
**Esku kool** oli üks esimesi koole Haljala kihelkonnas.

1840. aasta sügisel hakkas mõisahärra Paul von Focki soovitusel Kõne-Posti talus kooli pidama Juhan (Johann) Joosepi p. Veinman, kes oli pärit Sagadist ja samal aastal lõpetanud Ataste koolmeistrite kooli. Kõne-Posti talu kool oli järeleaitamiskool neile, kellele kodune õppimine raskusi tegi. Kindla õppekavaga päriskool asutati sealsamas aastal 1843. Õppetöö kestis mihklipäevast jüripäevani. Esialgu käis koolis12 last, neist kuus esmaspäeviti ja teisipäeviti, teised kuus aga neljapäeviti ja reedeti. Koolis õpetati usuõpetust, rehkendamist, lugemist, kirjutamist ja laulmist. Kõne-Postil oli kool 1845. aastani, mil P. v. Fock ehitas Eskule kabeli ja köstrimaja. Köster-koolmeistrina jätkas Juhan Veinmann. 1875. aasta Maakoolide seadus nõudis, et kõikides kogukonna koolides viie aasta jooksul vene keele õpetamisega algust tehtaks. Juhan Veinmann ei osanud vene keelt ega ka eesti keelt uue kirjaviisi järgi kirjutada, ta oli eakas ning haiglane, mistõttu oli tarvis uut õpetajat. Mõisniku soovil asus isale appi Kustav Veinmann, kes lõpetas Rakvere Kalevipoja Seltsi kooli ja sooritas 1882. aastal Rakveres kooliõpetajaeksami. Lühikest aega, 1879–1880, töötas koolis ka Andres Veisberg. 1883. aastal Juhan Veinmann suri ning koolipidamine jäi täielikult Kustavi mureks. 1888. aastal ehitati Eskule uus koolimaja, kus töö algas 1889. aastal – see oli üheklassiline algkool. 1919. aastal viidi Esku kool üle Koolimäele, kuhu ehitati avarate ruumidega, aja ja rahva nõuetele vastav koolimaja.

Koolmeistrid
------------

Esku koolmeistrid| koolmeister | haridus | töötamise aastad |
| --- | --- | --- |
| Juhan Veinmann | Ataste seminar | 1843–1883 |
| Andres Veisberg |  | 1879–1880 |
| Kustav Veinmann | Rakvere Kalevipoja Seltsi kool | 1898–1902 |

Viited
------

1. ↑  Artikkel põhineb üliõpilastööl: Riina Kolk "Haljala ümbruse külakoolide ajaloost XIX sajandil", Tallinn: TPedI, 1968;
| Medalikohad |
| --- |
| Kanada esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Esimene koht | 1932 | Kukk-kaal |

**Horace Gwynne** (5. oktoober 1912 Toronto – 16. aprill 2001 Toronto) oli Kanada poksija, rahvuselt inglane. Ta oli koos perega Esimese maailmasõja ajal Inglismaal, sest tema isa oli Briti sõjaväes. Seal õppis noor Horace Gwynne ka poksima. Pärast sõda pöördus pere tagasi Kanadasse ja Gwynne hakkas esindama Kanadat.

Gwynne võitis kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) 1932. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.

Elukutselisena
--------------

Gwynne poksis septembrist 1932 kuni maini 1939 elukutselisena. Ta osales kokku 44 kohtumisel, millest võitis 34 (neist 6 nokaudiga) ja kaotas 8 (neist 1 nokaudiga) kohtumist ning 2 kohtumist jäi viiki.

Viited
------

1. ↑  10. suveolümpiamängude poksivõistlus. Los Angeles 1932. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Horace Gwynne saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Horace Gwynne saidil BoxRec
**Hans Otto August Alver** (11. aprill 1887 Valga – 24. aprill 1942 Sevurallag, Sosva, Sverdlovski oblast) oli eesti arst.

Ta õppis aastatel 1896–1902 Valga Kreili eraalgkoolis ja Tõnis Grünbergi progümnaasiumis ja aastatel 1896–1902 Pärnu gümnaasiumis. Ta lõpetas 1918. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna. Ta oli üliõpilasseltsi Raimla vilistlane.

Esimese maailmasõja ajal tegutses arstina Vene sõjaväes.

Pärast ülikooli lõpetamist siirdus Läänemaale ja ta tegutses aastatel 1918–1919 arstina Lihulas. Vabadussõjas oli ta vanemarst Kuperjanovi pataljonis.

1921. aastal valiti dr Hans Alver Haapsalu linnavolikokku. Samal aastal loodi tema algatusel Haapsalu Kaunistamise Selts, mis hoolitses aastatel 1921–1940 Haapsalu heakorra eest. Aastatel 1929–1940 oli dr Hans Alver Haapsalu linnapea. Tema panus Haapsalu väljakujundamisel rahvusvaheliselt tunnustatud kuurortlinnaks on väga suur. Samuti hakati tema linnapeaks olemise ajal korraldama iga-aastaseid majade ja aedade nägusamaks muutmise võistlusi.

Arstide Koja nõukogu liige.

NKVD arreteeris ta 14. juunil 1941 ja Hans Alver lasti maha 24. aprillil 1942 Sevurallagis Sosvas Sverdlovski oblastis.

Tunnustus
---------

* Eesti Punase Risti II järgu II astme teenetemärk, 1927
* Eesti Punase Risti II järgu I astme teenetemärk, 1934

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

Alates 1989. aastast antakse Haapsalus välja Hans Alveri preemiat.

Isiklikku
---------

Tema onupoeg oli Eduard Alver, teine onupoeg Aleksander Alver oli Viru-Nigula koguduse õpetaja. Tema lapselaps on munitsipaalpoliitik ja purjetamistreener Jaan Alver.

Viited
------

1. ↑  Eesti riigi-, avaliku- ja kultuurielu tegelased 1918–1938. I. Tallinn, 1939
2. 1 2 3 4 5 6  Hans Alveri preemia. Haapsalu linna veebisait.
3. ↑  Juhan Alwer. Alwer'ite suguvõsa kroonika. Tallinn, 1939
4. ↑  Minu lugu jaanalver.ee (vaadatud 3.02.2019).

Välislingid
-----------

* Isidor Brennsohn: *Die Aerzte Estlands vom Beginn der historischen Zeit bis zur Gegenwart : ein biografisches Lexikon nebst einer historischen Einleitung über das Medizinalwesen Estlands*, Hirschheydt, 1922 lk.416
* Biograafia ESBL-is
|  |  |
| --- | --- |
| 18 | 
882 |
| Ar
39,948 |
| Argoon |

**Argoon** on keemiline element järjenumbriga 18. 

Tal on kolm stabiilset isotoopi massiarvudega 36, 38 ja 40. 

Omadustelt on tegu väärisgaasiga. Argooni keemilisi ühendeid on õnnestunud saada alles hiljuti, neidki vaid ülimadalal temperatuuril maatriksisolatsiooni abil. 

Argoon moodustab umbes 0,9% Maa atmosfäärist. Ta on väärisgaasidest Maal kõige levinum, mistõttu teda kasutatakse odava inertse keskkonnana.

Argooni avastasid 1894. aastal Lord Rayleigh ja William Ramsay.

Argoon on WADA poolt lisatud sportlastele keelatud ainete nimekirja.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **argoon** |



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Keemiliste elementide perioodilisussüsteem |
| --- |
| Metallid | Poolmetallid | Väärisgaasid | Mittemetallid | Leelismetallid | Leelismuldmetallid | Lantanoidid | Aktinoidid |
| Heelium - Neoon - Argoon - Krüptoon - Ksenoon - Radoon |

 |