recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib aastatel 1991–2017 eksisteerinud vallast; varasema valla kohta vaata artiklt Pühalepa vald (Pühalepa kihelkond).* |

---

**Pühalepa vald** oli vald Hiiumaa idaosas. 2017. aasta haldusreformiga liideti kogu Hiiumaad hõlmava Hiiumaa vallaga.

Vald hõlmas Hiiumaa saare idaosa, Kärdla ümbruse, Vohilaiu ja Hiiumaa laiud ning veel mõne väikesaare. Valla maa-ala kattus peaaegu täpselt ajaloolise Pühalepa kirikukihelkonna aladega, v.a Kassari mõisa ümbrus, mis vallale ei kuulunud.

Pühalepa viimane vallavanem oli Ants Orav.

Ajalugu
-------

Pühalepa vald moodustati 1991. aasta 24. oktoobril.

Pühalepa valla vastuseisust hoolimata otsustas Eesti valitsus 22. juunil 2017 seoses haldusreformiga sundliita Pühalepa vald moodustatava Hiiumaa vallaga. Pühalepa vald vaidlustas vastava määruse Riigikohtus, kuid jäi seal kaotajaks.

Asustus
-------

### Külad

Pühalepa vallas oli 47 küla.

Ala – Aruküla – Hagaste – Harju – Hausma – Hellamaa – Heltermaa – Hiiessaare – Hilleste – Kalgi – Kerema – Kukka – Kuri – Kõlunõmme – Leerimetsa – Linnumäe – Loja – Lõbembe – Lõpe – Määvli – Nõmba – Nõmme – Palade – Paluküla – Partsi – Pilpaküla – Prählamäe – Puliste – Pühalepa – Reikama – Sakla – Salinõmme – Sarve – Soonlepa – Suuremõisa – Suuresadama – Sääre – Tammela – Tareste – Tempa – Tubala – Undama – Vahtrepa – Valipe – Viilupi – Vilivalla – Värssu

Loodus
------

Pühalepa valla territooriumil asusid Hiiumaa laiud, millest enamik kuulub Hiiumaa laidude maastikukaitseala koosseisu. Suuremad saared olid Vohilaid, Heinlaid, Saarnaki, Kaevatsi ja Hanikatsi laid.

Kallaste maastikukaitsealal Vahtrepa külas asub Kallaste pank.

Partsi–Palade metsatee ääres asub rändrahn Teomeeste leivalaud. Kärdlast 3 km kaugusel idas asub Helmerseni kivikülv.

Kukka külas asuvad Kukka kivi ja Kukka põllukivi.

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017.
2. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator
3. ↑  Siseministeerium: Kohalike omavalitsuste juhid 2014. a. jaanuari seisuga, vaadatud 17. oktoober 2014
4. ↑  Harju maakonna Kehra ja Loksa alevi, Hiiu maakonna Pühalepa valla, Järva maakonna Lehtse ja Paide valla, Pärnu maakonna Paikuse ja Sauga valla ning Viljandi maakonna Viljandi linna omavalitsusliku staatuse kinnitamise kohta
5. ↑  Emmaste valla, Hiiu valla, Käina valla ja Pühalepa valla osas haldusterritoriaalse korralduse ja Vabariigi Valitsuse 3. aprilli 1995. a määruse nr 159 "Eesti territooriumi haldusüksuste nimistu kinnitamine" muutmine
6. ↑  Vabariigi Valitsuse 22. juuni 2017. a määruse nr 99 "Emmaste valla, Hiiu valla, Käina valla ja Pühalepa valla osas haldusterritoriaalse korralduse ja Vabariigi Valitsuse 3. aprilli 1995. a määruse nr 159 "Eesti territooriumi haldusüksuste nimistu kinnitamine" muutmine" põhiseaduspärasuse kontroll 19. oktoober 2017 Riigikohtu otsus
Kaks eri tüüpi lünetti
**Lünett** on iseseisev kindlusehitis, mis paikneb enamasti põhikindlusvööndist eemal ning katab kas mõnda põhikindlusvööndi välimist osa või mõnda iseseisvat objekti. Lünett on enamasti hulknurga kujuline ning selle vallid on suunatud ette (fassid) ja külgedele (flangid). Lüneti gorž on lahtine.

Väiksem lünett võib koosneda ainult profileeritud muldvallist, tugevamatel võivad olla ka kivist eskarpmüür, profileeritud vallikraav, kontreskarpmüür, kaetud tee, glassiivall, esplanaad jms muldkindlustise elemendid.

Lünett võib olla ka lünetikujuline kindlushoone.

Lünetti on tihti segi aetud flešiga, mis on oma kujult lihtsam ja millel puuduvad külgvallid (-hooned). Näiteks Tallinna Kalaranna fordi flešši on kutsutud lünetiks, samas kui Narva kindluse Kuningaraveliini (4. raveliini) ees olevat lünetti aga omakorda Kuningaflešiks.

Vaata ka
--------

* Strömbergi lünett
* Kalamaja lünett

Kirjandus
---------

* Lünett. // Robert Treufeldt. "Kalaranna fort ehk hilisem "Patarei" vangla". MTÜ Castellum. Tallinn 2019. Lk 63
**Neodarvinism** on evolutsiooniõpetus, mis põhineb ühel osal Charles Darwini evolutsioonikäsitlusest. See rõhutab juhuslike mutatsioonide ja loodusliku valiku määravat või koguni ainurolli adaptiivses evolutsioonis. 

Neodarvinismi termini võttis kasutusele George Romanes aastal 1895, tähistades sellega vaadet, mille kohaselt evolutsioon toimub üksnes loodusliku valiku teel – nagu seda kirjeldasid näiteks Alfred Wallace ja August Weismann. Neodarvinismi kohaselt on Darwini poolt võimalikuks peetud pangeneetiline pärandumine (s.t, et ka elu jooksul omandatud tunnused võiksid päranduda järglastele) võimatu. Kuni 1930. aastateni nimetati neodarvinismiks panselektsionistlikku vaadet evolutsioonile. Neodarvinismi 1930. aastate lõpul kujunenud variant kannab (eriti vene ja saksa kirjanduses) nime sünteetiline evolutsiooniteooria.

Kriitika
--------

Neodarvinismi suhtes (ja darvinismi suhtes üldse) kriitilisi evolutsiooniõpetusi on 20. sajandil olnud terve rida, nt nomogeneesi teooria ning Baldwini efekti tõlgendustele toetuvad teooriad. Eriti tugev kriitika on tulenenud epigeneetika arengust ning epigeneetiliste pärandumismehhanismide selgitamisest alates 20. sajandi lõpust. 

Oluliste neodarvinismi kriitikute hulka kuuluvad nt Denis Noble, Gerd B. Müller, Aleksandr Ljubištšev ja Sergei Meien.
Herbert Warnke (paremal) annab kirjanik Erik Neutschile üle Saksa Vabade Ametiühingute Koondise kunstiauhinna (1974)
**Herbert Warnke** (24. veebruar 1902 Hamburg – 26. märts 1975 Ida-Berliin) oli Saksa DV ametiühingu- ja riigitegelane.

Herbert Warnke oli pärit müürissepa perekonnast. Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta aastatel 1920–1924 neetijaks. 1923. aastal astus ta Saksamaa Kommunistlikku Parteisse ja 1927. aastal sai ta Wasserkante SKP piirkonnajuhatuse liikmeks. 1929–1930 oli ta laevatehase Blohm und Voß käitisenõukogu esimees. 1931–1933 oli ta Bremenis kommunistliku ametiühinguorganisatsiooni Revolutsiooniline Ametiühinguopositsioon (Revolutionäre Gewerkschaftsopposition) sekretär.

1932. aasta novembrist kuni 1933. aasta märtsini oli Herbert Warnke Riigipäeva liige. Natsionaalsotsialistide võimuletuleku järel oli ta esialgu kuni 1993. aasta juunini põrandaalusel ametiühingutööl. Kuni 1935. aastani oli ta Punase Ametiühinguinternatsionaali (Rote Gewerkschafts-Internationale) sekretär Saarbrückenis ja Pariisis. 1936. aastal läks ta Taani ja sealt edasi 1938. aasta veebruaris Rootsi. 1939. aastal vahistati ta Rootsi ametivõimude poolt, vabastati 1943. aasta novembris. 1944. aastal tegutses ta Saksa Vabas Kultuuriliidus Rootsis.

1945. aasta detsembris pöördus Herbert Warnke Saksamaale tagasi. 1946. aasta veebruaris sai ta Saksa Vabade Ametiühingute Koondise Mecklenburgi piirkonna esimeseks esimeheks. Samuti oli ta alates 1946. aasta veebruarist Saksa Vabade Ametiühingute Liidu keskjuhatuse sekretariaadi liige. 25. oktoobril 1948 sai ta Saksa Vabade Ametiühingute Koondise juhatuse esimeheks ja jäi sellesse ametisse kuni oma surmani.

1949–1975 kuulus Herbert Warnke Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomiteesse, alates 1953. aastast oli ta Poliitbüroo liikmekandidaat ja 1958. aastast Poliitbüroo liige. 1949–1975 oli ta veel ka Rahvakoja (parlamendi) liige. Alates 1971. aastast oli ta Saksa DV Riiginõukogu liige.

1953–1969 oli Herbert Warnke veel ka kommunismimeelse Maailma Ametiühinguföderatsiooni aseesimees.

Viited
------

1. ↑  Herbert Warnke :fr. Gewerkschaftsführer in der DDR; SED Munzinger
2. ↑  Warnke, Herbert :\* 24.2.1902, † 26.3.1975 :Mitglied des Politbüros des ZK der SED, Vorsitzender des FDGB Bundesstiftung zur Aufarbeitung der SED-Diktatur
3. ↑  SED-Führungsgremien : Übersicht über die Mitglieder und Kandidaten des Politbüros des ZK der SED (1949-1989) Bundesarchiv. SED- und FDGB-Archivgut
4. ↑  Herbert Warnke Geschichte der Gewerkschaften
Mihkel Kree 2017. aasta Euroopa füüsikaolümpiaadi lõpetamisel Tallinnas
Mihkel Kree foto rodamiini lahustumisest veeklaasis. Eripreemia konkursil "Teadusfoto 2011"
**Mihkel Kree** (sündinud 1984) on eesti füüsik.

Kree osales Hugo Treffneri Gümnaasiumi õpilasena olümpiaadidel Eestis ja mujal ning võitis medaleid informaatikas ja füüsikas. 2002. aastal pälvis ta pronksmedali rahvusvahelisel füüsikaolümpiaadil ja hõbemedali informaatikas, 2003 mõlemal alal hõbemedali. Hiljem on ta osalenud olümpiaadidel Eesti õpilaste juhendajana.

2003. aastast õppis ta Tartu Ülikoolis füüsikat ja 2009. aastal kaitses samas magistritöö. Seejärel õppis doktorantuuris Marseille Ülikoolis. Tema erihuvi on vedelike segunemine turbulentsi tingimustes.

Kree on õpetanud Kuningas Abdullahi Teadus- ja Tehnikaülikoolis Saudi Araabias.

Augustist 2016 kuni märtsini 2018 töötas ta Tartu Ülikooli teaduskooli direktorina. Pärast seda töötab Kree ettevõttes Starship Technologies.

Viited
------

1. ↑  "Tartu ülikooli teaduskooli uueks direktoriks sai Mihkel Kree" Tartu Postimees, 29. aprill 2016.
2. ↑  "Tartu Ülikooli teaduskooli asub juhtima Riin Tamm" Tartu Postimees, 29. mai 2018

Välislingid
-----------

* Andrus Esko "Peaaegu imelaps Mihkel Kree: «Ma treenin mõtlemist.»" Õhtuleht, 16. aprill 2003
* Katre Tatrik "Tartlane õpetab Saudi Araabias füüsikuid" Tartu Postimees, 7. veebruar 2014
* Aime Jõgi "Mihkel Kree lahkus TÜ teaduskooli juhi kohalt, kuna teaduskooli entusiastide initsiatiiv ei leidnud toetust" Tartu Postimees, 19. september 2018
Hitlerjugend marssimas austusavaldusena Herbert Norkuse haualt Nürnbergi
**Herbert Norkus** (26. juuli 1916 Berliin – 24. jaanuar 1932 Berliin) oli Saksamaal Hitlerjugendi liikmena tuntuks saanud märter.

Elukäik
-------

Herbert Norkus sündis Berliinis Tiergartenis töölisperekonnas. Tema isa oli Esimese maailmasõja veteran. Ema suri aasta enne Herberti surma haigusse. Gümnaasiumis oli Norkus tavaline õpilane. Arvatavalt tegeles klaverimängu ja joonistamisega. 

Norkus ühines Hitlerjugendi merendusallüksusega Berliinis. Muuhulgas kuulus ta hilisema Hitlerjugendi juhi Artur Axmanni noortesalka. Hüüdnimeks oli Quex, mis tulenes sõnast *quecksilber* ehk elavhõbe, sest ta täitis kiirelt käske. 

1932. a 23./24. jaanuari öösel valmistas Norkus Moabiti linnaosas koos kaaslastega ette natsionaalsotsialistide demonstratsiooni ja tegeles lendlehtedega. Samal ajal ründasid neid noored kommunistid, kes said Norkuse kätte ja vigastasid teda raskelt noalöökidega. Ohvril, kes oli jäänud üksi, ei õnnestunud öösel abi saada. Norkus viidi hommikul vereloigust leituna haiglasse, kuid teda ei suudetud enam päästa.

Norkus maeti tseremooniaga 29. jaanuaril Berliini Plötzensee kalmistule. Politsei andmetel oli matustel 5000 osalejat. 

Tapjatel õnnestus põgeneda Nõukogude Venemaale, kuid kohut peeti siiski tapjatele lähemal seisnud isikute üle.

Propaganda
----------

Natsionaalsotsialistid kasutasid Herbert Norkuse surma osavalt ära oma propagandaeesmärkidel, tehes temast kiirelt üleriikliku märtri ja kangelase sarnaselt Horst Wesseliga. 

1932. aastal ilmus Karl Aloys Schenzingeri novell "Der Hitlejunge Quex", mis sai hiljem kohustuslikuks kirjanduseks kõigile Hitlerjugendi liikmetele. Novelli põhjal tehti 1933. aastal omakorda Hans Steinhoffi (Ufa-film) poolt noortele suunatud ja aastaga miljon vaatajat kogunud mängufilm "Hitlerinoor Quex". Mitmeid asutusi ja ehitisi nimetati tema nimega. Samuti peeti mälestusüritusi jms.

Herbert Norkuse nimi anti ka 1939. aastal vette lastud saksa õppe-purjelaevale, mis jäi aga sõja käigus lõpuni valmis ehitamata.

Vaata ka
--------

* Hitlerjugend
* Horst Wessel

Välislingid
-----------

* 75 a Herbert Norkuse surmast -
**Mihkel Koolmeister** (vene keeles *Михкель Карлович Коольмейстер*; 1. november 1893 Hiiumaa – 3. september 1919 Irboska raudteejaama lähedal) oli Eesti ametiühingutegelane.

Pärast Veebruarirevolutsiooni 1917. aastal valiti Ehitajate Liidu esimeheks, oli Tallinna Tööliste ja Sõjaväelaste Saadikute Nõukogu liige, märtsis 1917 astus VSDTP liikmeks. Ta oli I Ülevenemaaline Nõukogude Kongress ja II Ülevenemaaline Nõukogude Kongressi saadik. Pärast Oktoobripööret 1917. aastal oli ta Tööliskontrolli Nõukogu liige Tallinnas.

Alates veebruarist 1918 Nõukogude Venemaal Petrogradis Põhjapiirkonna Kommuunide Liidu Petrogradi Rahvusasjade Komissariaadi Eesti sektsiooni juhataja. 

1918. aasta novembrist tuli ta koos Nõukogude vägedega Eestisse. 

Augustis 1919. aastal kuulus ta Eestimaa ametiühingute I kongressi presiidiumi, kes astus Eesti Vabadussõja ajal üles nõudmistega lõpetada sõda Nõukogude Venemaa vastu. Kongress aeti laiali ning 102 saadikut vahistati, 25 neist hukati Irboska raudteejaama lähedal, nende hulgas ka Mihkel Koolmeister (vt Irboska veretöö).

Viited
------

Välislingid
-----------

* Коольмейстер Михкель Карлович
Junga Tallinnas Kalasadamas (u 2000)
**Junga** oli Eesti Noorte Mereklubi õppelaev. Varem oli see uurimislaev ja hiljem on olnud huvilaev Soomes.

Üldandmed
---------

* Pikkus: 25 m
* Laius: 5,22 m
* Peamasina võimsus: 150 hj
* Kiirus: 9,5 sõlme

Ajalugu, kirjeldus
------------------

Laev oli ehitatud STšS-tüüpi kalalaevaks *(Средний Черноморский Сейнер)*. Kalalaev ehitati aga projektist ümber uurimislaevaks ja sai nimeks Aleksandr Smirnov.

1984. aastal anti uurimislaev üle Eesti Noorte Mereklubile, kohandati õppelaevaks ja nimetati Jungaks. Lastiruumist ehitati ümber kajutid laevaperele ja silla ette täiendav tekiehitis. Vööris ja ahtris olid ühiskajutid õpilastele. Tekiehitisse sisustati eraldi kajut veel mereklubi direktorile. Tekiehitise ahtriosas oli mess.

Suviti tehti laevaga klubi õpilastele merereise Eesti rannikul, kuid käidi ka näiteks Ida-Saksamaal. Sügisel ja kevadel tehti lühisõite Tallinna lahel. Lisaks laevaperele võeti reisidele kaasa 12 alaealist õpilast. Tegelikult oli kajutikohti rohkem. Õppelaeva kapten oli pikemalt Leho Näks.

Pärast Eesti taasiseseisvumist kasutati laeva lühikest aega ka Merehariduskeskuse kadettide väljaõppeks. Mereklubi rahastamise järkjärgulisel piiramisel jäi Junga Kalasadamasse seisma. Pärast Tallinna linna poolt klubi tegevuse lõpetamist aastatuhande vahetuse paiku müüdi Junga teadmata asjaoludel eraomanikule Soome.

Vaata ka
--------

* Suurlaht (laev)
* Juku (laev)
* Junga (laev 1963)
Cloyne'i ümartorn 2007. aastal
Cloyne'i katedraal
Cloyne Edward Gennys Fanshawe' akvarellil
**Cloyne** (iiri keeles Cluain) on väikelinn Iirimaal Corki krahvkonnas Munsteri provintsis, Midletonist 7,6 km kagus. 2011. aastal oli Cloyne'is 1562 elanikku.

Cloyne'is asub Iirimaa anglikaani kiriku (Church of Ireland) Cork, Cloyne ja Rossi diötseesi keskus ja selle järgi on saanud nime katoliku kiriku Cloyne'i diötsees. Püha Colemani katedraal Cloyne'is on anglikaani katedraal (ehitatud 1250. aasta paiku), Corki lahe ääres Cobhis asub aga roomakatoliku kiriku piiskopikirik Cobhi katedraal (ehitatud 1815), mille kaitsepühak on samuti püha Colman Cloyne'ist. Linna sümboliks on ümartorn, mis ehitati 560. aasta paiku koos püha Colmani rajatud kloostriga.

Cloyne'i anglikaani piiskop oli 1734–1752 filosoof George Berkeley. Linnast on pärit ka Texase arhitekt Nicholas Joseph Clayton (1840–1916), Austraalia kohtunik John Madden (1844–1918) ja arvukalt sportlasi, kelle alaks on *hurling* (Donal Óg Cusack, Diarmuid O'Sullivan, Paudie O'Sullivan, Christy Ring jpt).

Viited
------

1. ↑  Cloyne Placenames Database of Ireland. Retrieved: 2012-10-03.

Välislingid
-----------

* Cloyne'i koduleht
**Mihkel Jüris** (algselt **Mihail Jürisson**) (11. september 1907 Hellamaa vald, Muhu saar, Saaremaa – 22. oktoober 1997 Stockholm, Rootsi) oli Eesti poliitik ja põllumajandusametnik.

Elukäik
-------

Jürise isa oli meremees Mihail Jürgenson, kes hukkus vaid mõni nädal enne Mihkli sündmist. Leseks jäänud ema Maria (Mare) (neiupõlves Valk), Mihkel ja tema õde Akilina kolisid Jägalasse, kus Mihkel elas oma lapsepõlveaja. Pärast Raasiku Haljava kooli lõpetamist astus Jüris Jäneda Põllutöökeskkooli, mida tollal peeti oma valdkonnas parimaks. Põllutöökeskkooli ta lõpetas 1928. aastal ja läks aega teenima Soomusrongirügementi ja pärast Tondi sõjakooli. Ta ülendati nooremleitnandi auastmesse 24. veebruaril 1936. Aastal 1929 ta alustas põllumajanduse instruktori ametis Pärnumaal ja hiljem Viljandimaal. Tema viimaseks töökohaks jäi Põllutöökoja maatulunduse konsulendi amet Ravila vallas Kosel. Kose piirkonnast ta valiti Rahvuskogu esimesse kotta. 

1933. aastal abiellus ta Õie Helenega (1912–1991).

Ta oli Rahvuskogu liige 1937. aastal ja I Riigivolikogu liige (valitud 16. valimisringkonnast Põhiseaduse Elluviimise Rahvarinde kandidaadina). Ta oli Kaitseliidu Harju maleva Ravila kompanii pealik. Autasustatud Kotkaristi kuldristiga (1938). 

Imelikult õnnestus Jürise põgeneda koos perega Rootsi sügisel 1944. Pärast laagrit ta töötas karjalaudas, lubjatööstuses ja viimaseks metallitööstuses Eskilstunas, kus ta asetus koos perega Torshälla elama. Jüris pidi sidet teiste Rootsi jõudnute riigikogulastega ning osales VEKO asutamisele. Kui 19. augustil 1949 asutati Eestluse Koostöö Keskus, sai Jürisest selle juhatuse ja hiljem vanematekogu liige. Lisaks ta oli Eesti Rahvusfondi Esinduse ja Eesti Põllumeeste Kogude (EPK) keskjuhatuse liige, millest viimane esindas Põllumeeste Kogu paguluses. Rootsi Eestlaste Esinduse esinduskogu rahvasaadik ta oli aastatel 1956–1990. Aastal 1980 ta juhatas III Rahvuskongressi korraldamist Stockholmis.

Ta oli eelviimane elusolev I Riigivolikogu liige (viimane oli Mihkel Hansen, kes suri 20. novembril 2004).
**Herbert Konstantin Johannes Lieberg** (30. detsember 1890/11. jaanuar 1891 Tallinn – 30. detsember 1949 Bethel) oli Eesti vaimulik.

Lieberg õppis aastatel 1899–1903 Jucumi erakoolis, aastatel 1903–1909 Tallinna Nikolai Gümnaasiumis. Tartu ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1909–1913. Prooviaastal oli ta Ambla Maarja koguduses (Johannes Theodor Willbergi juures), Järva-Madise Püha Matteuse koguduses (Arnold Theodor Benjamin Wieckmanni juures), Viru-Nigula koguduses (Max Reinhold Krause juures) ja Tallinna Püha Vaimu koguduses (Friedrich Frommhold Wieckmanni juures). Ordineeriti 27. aprillil 1914 Riias õpetajaks.

Oli aastatel 1914–1919 Pöide ja Saaremaa Jaani koguduse õpetaja. Aastatel 1919–1922 oli ta Nissi Maarja koguduse õpetaja. Aastatel 1922–1930 oli ta Kaarma Peeter-Pauli koguduse õpetaja (hooldades aastatel 1923–1930 Kärla Maarja-Magdaleena kogudust). Aastal 1931 oli ta Eestimaa sisemisjoni rändjutlustaja ja Tallinna Peeteli koguduse õpetaja Roderich Bidderi isiklik adjunkt.

Lahkus aastal 1931 Saksamaale. Oli aastatel 1931–1934 vaimulikuks Prosekenis (Weimari lähedal, Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal. Aastatel 1934–1938 oli ta vaimulikuks Arnshagenis (praegu Charnowo, Słupski maakonnas, Pomorze vojevoodkonnas, Poolas), aastatel 1938–1943 oli ta vaimulikuks Cuxhavenis (Alam-Saksi liidumaal). Aastatel 1943–1949 oli ta vaimulikuks Trebelis (Lüchow-Dannenbergi kreisis, Alam-Saksi liidumaal). Suri aastal 1949 Bethelis, Saksamaal.

Isiklikku
---------

Ta oli kaks korda abielus, teise abikaasa isa oli Martna Püha Martini koguduse õpetaja Gustav Albert Haller. Tema poeg Hellmut Ottomar Friedrich Lieberg oli vaimulikuks mitmes kohas Saksamaal, poeg Godo Lieberg oli klassikalise filoloogia professor; vennapoeg Burchard Lieberg oli vaimulikuks Eestis ja Saksamaal ning oli Eesti abistamise ühingu "Estlandhilfe" rajaja.

Viited
------

1. ↑  Die Pastoren des Konsistorialbezirk Estland 1885-1919. Böhlau Verlag Köln Wien, 1988
2. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
3. ↑  Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann
**Ymaut** oli liivlane, kes Henriku kroonika kohaselt tappis 1198. aastal Riia lahingus teise Liivimaa piiskopi Bertholdi.

Tema nime on seostatud eestipärase nimega *Him(m)ot(u)* ja selle tähenduseks on pakutud "himustatu, ihaldatu". Läti keeles on Ymauti nime tõlgendatud kui *Imants* või *Imanta*. See ajalooliste romaanide kaudu tuntuks saanud ja 20. sajandi esimesel poolel Lätis populaarne olnud nimetraditsioon põhineb aga ümberkirjutusveaga käsikirja kasutamisel.

Tema kohta pole peale Henriku kroonika piiskopi tapmisest rääkiva lõigu rohkem mingeid andmeid. Kroonika kirjelduse (II, 6) kohaselt tormas piiskopi ratsu lahingust põgenevate liivlaste keskele, kellest kaks ta kinni haarasid ja kolmas, Ymaut, ta odaga läbi torkas. Kas Ymaut seejärel tapeti või ta pääses, pole teada.

Viited
------

1. 1 2  Henriku Liivimaa kroonika = Heinrici chronicon Livoniae. Ladina keelest tõlkinud Richard Kleis, toimetanud ja kommenteerinud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat 1982, lk 31
2. ↑  Indriķa hronika. Läti keelde tõlkinud Ā. Feldhūns; eessõna ja kommentaarid Ē. Mugurēvičs. Rīga: Zinātne, 1993. Peatükk II, kommentaar 15.
3. ↑  Balodis, Pauls. *Personal Names of Livonian Origin in Latvia: Past and Present*]. Names in Multi-Lingual, Multi-Cultural and Multi-Ethnic Contact. York University, Toronto, Canada, 2009, lk 112
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib laevapoisist; laeva kohta vaata artiklit Junga (laev).* |

---

**Junga** (ka **laevapoiss**, **tekipoiss**) on üldjuhul alaealine laevameeskonna (laevapere) liige, kelle ülesanne laevas on täita vanemate meeskonnaliikmete korraldusi ning saada õpipoisi meetodil praktilisi kogemusi merendusest ja laevandusest.

Ajalugu
-------

Jungade tegevus laevadel ulatub sajandite taha. Algul kasutati neid muuhulgas ohvitseride kajutiteenijatena. Üldjuhul ei võetud tekipoisiks alla teismeliseiga. Mitmed ajaloost tuntud meresõitjad või kõrgemad mereväeohvitserid on alustanud oma laevateenistust jungana. Jungad pidid sageli sooritama teatud teenistusaja järel purjelaevadel pädevus- ja julguskatseid, misjärel nad ülendati nooremmadrusteks.

Kuni teise maailmasõjani oli näiteks pea kõigi suuremate Eesti purje- ja aurulaevade meeskonnas alaealine tekipoiss.

Uuemal ajal on noorte varajaseks merenduslikuks ja sõjanduslikuks ettevalmistamiseks asutatud ka spetsiaalseid jungade koole, mis on olnud eriti aktuaalsed maailmasõdade aegu. Venemaal asutas Peeter I esimese jungade kooli juba 1703. aastal Kroonlinnas.

Tänapäev
--------

Tänapäeval on n-ö ametlikke palgalisi jungasid või tekipoisse laevadel harva. Selleks on nii juriidilisi kui ka praktilisi põhjuseid. Neid võib esineda pigem abilistena väikelaevadel või purjejahtidel. 

Noortele meresõiduhuvilistele on tänapäeval asutatud esmaste merenduskogemuste saamiseks huviringe ja organisatsioone, kus on võimalik omandada praktilisi oskusi noortele mõeldud väiksematel õppelaevadel või õppeväljasõitudel. Vastavas organisatsioonis või huvihariduses osalejat nimetatakse ka mõnikord jungaks ja neile korraldatakse jungade katseid või ristimisi.

Vaata ka
--------

* Sea Cadet Corps
* Eesti Noorte Mereklubi
* Merenoorkotkad

Välislingid
-----------

* Nõukogude mängufilm "Põhjalaevastiku junga" (M. Gorki nimeline stuudio 1973)
**Katabolism** ehk **dissimilatsioon** ehk **lagundav ainevahetus** (kreeka *katabolē* 'allaviskamine', sõnadest κατά *kata*, "allapoole" ja βάλλειν *ballein*, "viskama") on organismis hapniku kaasabil toimuv keemiline protsess, ainevahetuse osa, milles keerulisematest ainetest tekivad lihtsamad ja milles vabaneb energiat.

Katabolism on polümeeride biolagundamine ensüümide toimel monomeerideni (näiteks tselluloos glükoosini) või lihtsate orgaaniliste aineteni (glükoosi lagundamine CO2 ja H2O-ni).

Dissimilatsiooni moodustavad organismi kõik lagundamisprotsessid. Toiduga saadavad või organismis sünteesitud orgaanilised ühendid lõhustatakse ensüümide abil järk-järgult lihtsama ehitusega molekulideks. Selles protsessis võime eristada biopolümeeride hüdrolüüsi (nt. tärklise lagundamist glükoosi molekulideks) ja sellele järgnevat monomeeride (nt. glükoosi) oksüdatsiooni. Enamiku dissimilatsiooni protsessidega kaasneb energia vabanemine. See talletatakse energiarikastesse ehk makroergilistesse ühenditesse umbes 40% kasuteguriga. Üheks peamiseks makroergiliseks ühendiks on ATP (adenosiintrifosfaat). Viimasel on oluline roll ka assimilatsiooni protsessides. Dissimilatsioonist ja assimilatsioonist koosneb organismi metabolism.

Vaata ka
--------

* Anabolism – ehitav ainevahetus

Välislingid
-----------

* (Video inglise keeles)
Herbert Spencer
**Herbert Spencer** (27. aprill 1820 Derby – 8. detsember 1903 Brighton) oli inglise filosoof, bioloog, sotsioloog ja poliitikateoreetik.

Herbert Spenceri isa oli koolijuhataja, kes kasutas oma koolis progressiivseid Pestallozzi õpetamismeetodeid. Ta oli ka ametis Derby Filosoofiaühingu (*Derby Philosophical Society*) sekretariaadis. Selle ühingu oli 1790. aastal asutanud Charles Darwini vanaisa Erasmus Darwin.

Herbert Spencer oli autodidakt, kellele empiirilisi aineid õpetas tema isa. Derby Filosoofiaühingu liikmed tutvustasid talle Darwini-eelseid kontseptsioone bioloogilisest evolutsioonist, peamiselt Erasmus Darwini ja Jean-Baptiste de Lamarcki õpetusi. Tema vikaarist onu õpetas Spencerile matemaatikat, füüsikat ning piisavalt ladina keelt, nii et ta suutis tõlkida lihtsamaid tekste.

1830. aastate lõpus töötas raudteejoonestajana, kirjutades samal ajal artikleid kohalikku ajakirja. 1840. aastast elas Londonisse, kus ta muu hulgas oli mõnda aega ajakirja Economist abitoimetaja. Ta oli vabakaubanduse propageerija ning edendas ideed, mille kohaselt saab ühiskond areneda vaid siis, kui kõigile on antud võrdsed võimalused. 

1851. aastal avaldas oma esimese raamatu "Sotsiaalne staatika" ("Social Statics"). Herbert Spencer oli veendunud, et progress on seaduspärasus, mitte juhus, ning et inimühiskonna progressi aluseks on järjepidevus ja kasulikkus. Ta arvas, et Darwini ja Lamarcki ideed looduse kohta on rakendatavad ka inimühiskonnale. Oma kirjastaja John Chapmani kaudu tutvus ta paljude juhtivate radikaalsete ja progressiivsete poliitikutega, nagu John Stuart Mill, Harriet Martineau, George Henry Lewes ja Mary Ann Evans (George Eliot), kellega oli ka lühikest aega romantiliselt seotud. Sõprusest Evansi ja Lewisega sündis tema teine raamat "The Principles of Psychology", mis ilmus 1855. aastal ning milles ta kirjeldas psühholoogia füsioloogilist poolt. Raamat põhines ideel, et inimese ja loomade mõistus areneb pidevalt ning selle ülesandeks on aidata organismil keskkonnaga kohaneda. Inimese psüühika allub loodusseadustele, areng toimub väikeste sammude haaval ning talletub liigi või rassi kollektiives mälus.

Artiklis "The Social Organism" (1860) rakendas ta organismi metafoori ühiskonnale.
1873. aastal ilmus "The Study of Sociology", milles ta propageeris sotsioloogia kui iseseisva teaduse vajalikkust.

Herbert Spencer ei abiellunud ning oli elu lõpuaastatel üksildane.[*viide?*]

1902. aastal oli ta Nobeli kirjandusauhinna nominent. Kirjutamist jätkas ta elu lõpuni 1903. aastal.

Kirjandus
---------

* Will Durant, "Lood filosoofia ajaloost" IV–V osa "Pessimism ja positivism: Schopenhauer ja Spencer", tõlkinud Aira Kaal ja Leo Anvelt, Eesti Kirjanduse Selts, Tartu 1938; 2. trükk: "Lood filosoofia ajaloost" (kõik osad ühes köites), Olion, Tallinn 1998, 8 peatükk lk 285–323
Suuremad äravooluta alad
**Äravooluta valg(a)la** ehk **äravooluta ala**[*viide?*] on valgla, kust pinnavesi ei voola maailmamerre[*viide?*].

Äravooluta valglale langenud sademed kas kuivavad enne maailmamerre jõudmist, voolavad äravooluta soolajärve või infiltreeruvad pinnasesse. Meile lähim suur sisevooluala on Volga jõgikond Venemaal (suurim "äravooluta" jõgi maailmas).

Äravooluta on näiteks Kaspia mere, Araali mere ja Surnumere valglad. Selliste järvede vesi on tavaliselt suure soolsusega. Suurimad äravooluta alad ongi Sise-Aasias ja Sahara kõrbes, ka Eyre'i järve valgla Austraalias ja Okavango jõe valgla Lõuna-Aafrikas.

Tähtsamad äravooluta piirkonnad
-------------------------------

* Suur osa Kesk-Aasiast:
	+ Kaspia mere vesikond, maailma suurima järve valgla
	+ Araali mere vesikond
	+ Balkaši järve vesikond
	+ Õsõk-Köli järve vesikond
* Surnumere vesikond Lähis-Idas
* Sise-Austraalia suurim osa – Eyre’i järve vesikond
* Aafrika sisealad:
	+ Okavango jõe vesikond koos deltaga Kalahari kõrbes Botswanas
	+ Tšaadi järve vesikond
	+ Etosha Pan Etosha Rahvuspargis Namiibias
* Suur nõgu Nevadas ja Utah's.
**Pandorin** oli Tallinnas aastatel 1902–1940 tegutsenud kultuuriselts.

Seltsil oli enda laulukoor, näitering ja viiuliansambel, korraldati kontserte, peoõhtuid.

Pandorini Rahvateater
---------------------

Aastatel 1916–1917 tegutses seltsi juures kutseline teatritrupp **Pandorini Rahvateater**, mille asutasid Vanemuise teatrist protesti tõttu lahkunud näitlejad, sh Aleksander ja Olly Teetsov, Eduard ja Maria Türk, Anna Markus ja August Sunne. Nende eesmärk oli edasi viia Karl Menningu kunstiteatri ideed. Trupiga liitusid Mizzi Möller (Mari Möldre), Ruts Bauman, Karl Vasko jt. Nende käsutuses oli Estonia seltsi endine maja Väike-Tartu maanteel. Kui selts teiseks hooajaks enam ruume ei andnud, liitus osa trupi liikmeid bolševike asutatud Tallinna Tööliste Teatriga, osa aga hakkas mängima Tallinna Draamateatris. Mõlemad rentisid ruume Tallinna saksa teatrilt (praegune Eesti Draamateater).

Viited
------

1. 1 2  Pandorin Eesti entsüklopeedia veebiversioonis (vaadatud 27. oktoobril 2019)
2. ↑  Tallinna Tööliste Teater Eesti nõukogude entsüklopeedia veebiversioonis. (vaadatud 27. oktoobril 2019)
**Robert Walpole** (26. august 1676 Houghton Hall, Norfolk – 18. märts 1745 London) oli Briti riigitegelane, keda tema mõju tõttu valitsuskabinetile peetakse Suurbritannia kuningriigi esimeseks peaministriks, kuigi tol ajal sellist ametinimetust tegelikult ei olnud.

Tema isa Robert Walpole oli viig ja kuulus parlamendi alamkotta. Peres oli kokku 17 last, kellest 8 surid lapsena. 1690. aastal astus Walpole Eton College'isse ja 1696. aastal Cambridge'i King's College'isse. 1698. aastal suri tema ainus veel elanud vanem vend ning ta pöördus koju, et isale abiks olla. Ta oli kavatsenud saada vaimulikuks, kuid vanima pojana pidi nüüd hakkama hoolt kandma perekonna valduste eest. 30. juulil 1700 abiellus ta Catherine Shorteriga. Neil sündis kaks tütart ja neli poega:

* Robert (1701–1751)
* Katherine (1703–1722)
* Horatio (1704–1704)
* Mary (u 1705–1732)
* Edward (u 1706–1784)
* Horace Walpole (1717–1797)

Catherine suri 1737. aastal. Pärast seda, aga enne 3. märtsi 1738 abiellus Walpole oma armukese Maria Skerrittiga, kellega ta oli avalikult koos elanud juba umbes 1724. aastast. Neil oli enne abiellumist sündinud ka üks tütar.

Aastal 1732 pakkus kuningas George II Londoni Downing Street 10 ja selle kahte naaberkinnistut Sir Robert Walpole'ile, kes võttis kingituse vastu tingimusel, et see antakse *First Lord of the Teasury* kantseleile (seda ametikohta täidab Suurbritannia peaminister) , mitte talle kui eraisikule. Hoone on tänapäeval Suurbritannia valitsuse peakorter ning *First Lord of the Treasury* ametlik residents ja ametihoone.

Vaata ka
--------

* Suurbritannia kuningriik
* Suurbritannia valitsusjuhtide loend
Robert Wadlow koos sõbraga 1928. aastal
**Robert Pershing Wadlow** (22. veebruar 1918 Alton, Illinois, USA – 15. juuli 1940 Manistee, Michigan, USA) oli pikim inimene, kes on kunagi elanud ja kelle pikkus on mõõdetud meditsiiniliselt korrektselt.

Wadlow sündis normaalsete vanemate lapsena. Mõneaastasena avastati tal ajuripatsi talitluse häire, mistõttu tema organism sai liigselt kasvuhormooni. Kuna operatsioon arvati olevat talle liiga ohtlik, lasti tal edasi kasvada. Tema kasvamine jätkus ka kahekümnendates eluaastates.

Wadlow' kämblad ja jalalabad olid erakordselt suured. Tema jalalaba pikkus oli 47 cm, kuid need olid vähese tundlikkuse ja kehva vereringega. Kui tema paremale jalale paigaldati ortopeediline tugi, ei märgatud, et raudtugi oli tekitanud haava ja põhjustanud veremürgistuse. Hilinenud diagnoosi ja abi tõttu ei suudetud teda enam päästa.

Wadlow' pikkus oli enne surma 272 cm ja kaal 222,3 kg.

Vaata ka
--------

* Castelnau hiiglane

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Robert Wadlow** |

* Video ja foto
**Robert Whytt** (6. september 1714 Edinburgh – 15. aprill 1766) oli šoti arst ja neurofüsioloog.

Robert Whytt oli praktiseeriv arst ja suurepärane eksperimentaator ning teda võib pidada neurofüsioloogia pioneeriks. Whytt kirjeldas, kuidas pupillid reageerivad valgusele (Whytti refleks). Whytt vaatles last, kelle pupillid olid fikseerunud ja ei reageerinud valgusele. Lapse aju uurides leidis ta tsüsti, mis surus talamuse optilisele piirkonnale. Sellest järeldas Robert Whytt, et see on põhjuseks, miks silm ei reageeri valgusele. Ta dokumenteeris esimesena ka kliinilise tuberkuloosse meningiidi juhtumi. Lisaks tegi ta kindlaks peamised seljaaju refleksid ja leidis, et seljaajul on väga oluline roll reflekside edasikandmisel. Whytt võttis kasutusele termini "stiimul". Selle all mõtles ta lühiajalist füüsilist mõjutust, mis kutsub närvisüsteemis esile ärrituse. Ta demonstreeris ka, et lihaskontraktsioonid sõltuvad närvisüsteemist.

Elulugu
-------

Robert Whytt sündis 1714. aastal Edinburghis. Seal õppis ta ka meditsiini ning pärast jätkas õpinguid Londonis (William Cheseldeni õpilasena) ja Pariisis Jacob Winslow' õpilasena. Seejärel jätkas Whytt õpinguid Hollandis Leidenis Hermann Boerhaave käe all. Sel ajal oli Leiden Euroopa anatoomilise õppe tähtsaim keskus. Magistrikraadi sai ta Rheimsi Ülikoolis 1736. aastal ning 1737. aastal läks edasi Saint Andrewsi Ülikooli, kus ta õppis Alexander Monro käe all. 1738. aastal kutsuti ta Edinburghi Kuningliku Arstide Kolledži (Royal College of Physicians) liikmeks ning 1763. aastal sai Robert Whyttist selle president. 1747. aastal sai Whyttist Edinburghi Ülikooli arstiteaduste professor ja ta valiti 1752. aastal Kuningliku Seltsi liikmeks. Ta hakkas kasutama laimivett põiekivide raviks ja saavutas sellega kuulsuse. 

Whytt suri 1766. aastal 52-aastaselt. Tema eraelu ei olnud kuigi õnnelik. Tema isa suri enne Roberti sündi ja ema siis, kui poiss oli kõigest kuueaastane. Vanem vend suri, kui Robert oli 14-aastane. Whytt oli abielus Helen Robertsoniga, kuid naine ja kaks last surid. Kahe aasta pärast abiellus ta Louisa Balfouriga, kes suri 1764. aastal. Nende 14 lapsest olid Whytti surres elus veel vaid kuus.

Viited
------

1. ↑  Encyclopedia of the Neurological Sciences, Elsevier Science, 754–755.
2. ↑  Eadie, M. J. (2000). Robert Whytt and the pupils. Journal of Neuroscience, 7 (4), 295–297.
**Luksemburgi Elisabeth** (7. oktoober 1409 Visegrád – 19. detsember 1442 Győr) oli Saksa-Rooma keisri Sigismundi ainus järeltulija ja Saksa kuninga Albrecht II abikaasa.

28. septembril 1421 abiellus Elisabeth Albrechtiga, kes oli siis Austria hertsog. Kui suri Elisabethi isa, valiti Albrecht Ungari, Böömimaa ja Saksa kuningaks.

Neil sündis kaks poega ja kaks tütart, kellest Austria Elisabeth abiellus Leedu suurvürsti Kazimierz IV-ga ning Ladislaus Postumus sai Ungari ja Böömimaa kuningaks.

Pärast Albrechti surma 1439. aastal oli Elisabeth lühikest aega Ungari valitseja. Kuna riigil oli vaja sõjaväelist juhti, valiti 1. jaanuaril 1441 kuningaks Poola valitseja Władysław III. Elisabeth aga lasi kuningaks kroonida oma poja Ladislause. Põhja-Ungari toetas teda ning ta ründas Budapesti. Algas kodusõda, mis kestis kuni 1442. aastani, mil toimusid läbirääkimised ning Elisabeth ja Władysław vahetasid kingitusi. Elisabeth suri varsti pärast seda. Kuulujuttude järgi ta mürgitati.

Välislingid
-----------

Naine ajas. Helene Kottanner. Vikerraadio, 27.07.2019.
**Eero Tölpt** (sündinud 30. oktoobril 1988 Tallinnas) on Eesti ettevõtja. Ta on ettevõtte Zen Native asutaja ja tegevjuht.

Ettevõtlus
----------

Eero ettevõtluse teekond sai alguse aastal 2006, mil ta alustas graafilise ja veebidisaini ettevõtte ning 2009. aastal andis rohelist mõtteviisi propageeriv Eero oma panuse korduvkasutatava riidemähkme Hipsik loomisele Aastatel 2012 – 2019 oli Eero turunduse ja brändikonsultant lennuettevõttes Airest. 2019. aastal alustas brändi Zen Native, mis tegeleb tervisetoodete arendamise, tootmise ja müügiga ning heaoluteraapiateenuste pakkumisega. 2022. aastal valiti Eero Eesti (Tervisetoode) Ettevõtjate Liit esindajaks.

Poliitilised vaated
-------------------

2023. aastal kutsuti Eero liituma erakonnaga Eestimaa Rohelised. Aastad loodusmeditsiini ja täiendteraapiate keskel on Eero Tölpti kokku viinud inimeste ja olukordadega, mis on kasvatanud temas veendumust seista koos Rohelistega. Oma valimiskampaanias 2023. aasta Riigikogu valimistel kasutas Eero Tölpt sloganit: "Terveks koos loodusega!" Olulist rõhku paneb ta just ravimtaimede, loodusravi ja täiendmeditsiini toetamisele ja tunnustamisele koos läänemeditsiiniga.

Isiklikku
---------

Eero Tölpt sündis 1988. aastal Tallinnas ning käis Tallinna Lasnamäe Lasteaed-Algkoolis, Haapsalu Linna Algkoolis ning Tallinna Üldgümnaasiumi põhikoolis. Gümnaasiumis õppis ta Tallinna Vanalinna Hariduskolleegiumis. Ta on õppinud ka klaverimängu Haapsalu muusikakoolis ning Tallinna Nõmme Muusikakoolis. Eero on tegelenud karatega, korvpalli ja viievõistlusega. Hetkel täiendab ta ennast Suuremõisa Ametikoolis.

Viited
------

1. ↑  "Lapsed andsid tõuke ettevõtjaks hakata". *Äripäev*. Vaadatud 22. veebruaril 2023.
2. ↑  "Eesti lennufirma Airest ostab Bombardieri kaubalennuki". *Uudised*. 12. detsember 2017. Vaadatud 22. veebruaril 2023.
3. ↑  "Zen Native tekkelugu". 9. veebruar 2022. Vaadatud 22. veebruaril 2023.
4. ↑  "VIDEO! Täistund (27.09.2022 20:00)". *kanal2.postimees.ee*. Vaadatud 22. veebruaril 2023.
**Aude'i departemang** on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas. 

Departemang on nime saanud Aude'i jõe järgi. Tema halduskeskus Carcassonne on üle Prantsusmaa tuntud turismikeskus linnas asuva keskaegse vaatamisväärse vanalinnaga.

2015. aastani kuulus departemang Languedoc-Roussilloni piirkonda.

Departemang jaguneb halduslikult:

| Ringkond | Rahvaarv(2010) | Pindala(km²) | Valdu |
| --- | --- | --- | --- |
| Carcassonne | 153 203 | 2668 | 186 |
| Limoux | 41 489 | 1781 | 138 |
| Narbonne | 126 391 | 1690 | 109 |

Vaata ka
--------

* Aude'i departemangu haldusüksuste loend

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2020

Prantsusmaa departemangud

Ain **·** 
Aisne **·** 
Allier **·** 
Alpes-de-Haute-Provence **·** 
Alpes-Maritimes **·** 
Ardèche **·** 
Ardennes **·** 
Ariège **·** 
Aube **·** 
Aude **·** 
Aveyron **·** 
Bas-Rhin **·** 
Belfort **·** 
Bouches-du-Rhône **·** 
Calvados **·** 
Cantal **·** 
Charente **·** 
Charente-Maritime **·** 
Cher **·** 
Corrèze **·** 
Corse-du-Sud **·** 
Côte-d'Or **·** 
Côtes-d'Armor **·** 
Creuse **·** 
Deux-Sèvres **·** 
Dordogne **·** 
Doubs **·** 
Drôme **·** 
Essonne **·** 
Eure **·** 
Eure-et-Loir **·** 
Finistère **·** 
Gard **·** 
Gers **·** 
Gironde **·** 
Guadeloupe **·** 
Haut-Rhin **·** 
Haute-Corse **·** 
Haute-Garonne **·** 
Haute-Loire **·** 
Haute-Marne **·** 
Haute-Saône **·** 
Haute-Savoie **·** 
Haute-Vienne **·** 
Hautes-Alpes **·** 
Hautes-Pyrénées **·** 
Hauts-de-Seine **·** 
Hérault **·** 
Ille-et-Vilaine **·** 
Indre **·** 
Indre-et-Loire **·** 
Isère **·** 
Jura **·** 
Landes **·** 
Loir-et-Cher **·** 
Loire **·** 
Loire-Atlantique **·** 
Loiret **·** 
Lot **·** 
Lot-et-Garonne **·** 
Lozère **·** 
Maine-et-Loire **·** 
Manche **·** 
Marne **·** 
Martinique **·** 
Mayenne **·** 
Meurthe-et-Moselle **·** 
Meuse **·** 
Morbihan **·** 
Moselle **·** 
Mayotte **·** 
Nièvre **·** 
Nord **·** 
Oise **·** 
Orne **·** 
Pariis **·** 
Pas-de-Calais **·** 
Prantsuse Guajaana **·** 
Puy-de-Dôme **·** 
Pyrénées-Atlantiques **·** 
Pyrénées-Orientales **·** 
Réunion **·** 
Rhône **·** 
Saône-et-Loire **·** 
Sarthe **·** 
Savoia **·** 
Seine-Maritime **·** 
Seine-et-Marne **·** 
Seine-Saint-Denis **·** 
Somme **·** 
Tarn **·** 
Tarn-et-Garonne **·** 
Val-d'Oise **·** 
Val-de-Marne **·** 
Var **·** 
Vaucluse **·** 
Vendée **·** 
Vienne **·** 
Vosges **·** 
Yonne **·** 
Yvelines
**Julius Kangur** (11. detsember 1918 Tartu – 12. jaanuar 1972 Lakewood) oli eesti ujuja.

Haridus
-------

Õppis Treffneri Gümnaasiumis ja Tartu õhtugümnaasiumis. Lõpetas aastal 1941 Tartu 5. Keskkooli. Tartu Ülikoolis on ta õppinud veterinaariat, kehalist kasvatust ja õigusteadust (ühtegi neist lõpetamata).

Sportlikud saavutused
---------------------

Julius Kangur tuli kolmel aastal rinnuliujumises Eesti meistriks. Ta ujus esimese eestlasena 200 meetrit rinnuli alla kolme minuti. Kõik rekordid ujus Kangur Elvas.

1937. aastal tunnustati teda kuldujuja tiitliga.

Ühiskondlik elu
---------------

Töötas Tartus kindlustusseltsis "Eesti".

1943. aasta alguses määrati ta Akadeemilise Spordiklubi juhiks.

1944. aastal lahkus Kangur Saksamaa kaudu USA-sse, kus tegutses ettevõtjana.
1950. aastatel rajas ta USA-s Eesti Ühingu Kesk-Hudsonis. Lisaks pidas New Yorgis Eesti Haridusseltsi esimehe ametit ja juhtis Lakewoodi Eesti Seltsi. Edasi tuli juba Balti Ameerika Komitee esimehe amet. Mitmel korral valiti ta Eesti Rahvuskomitee Ühendriikides esimeheks.

Isiklikku
---------

25. mail 1940 abiellus ta Elva kirikus Laine Raudsepaga.

Julius Kangur on koostanud kaheköitelise raamatu "Eesti sport".

Viited
------

1. ↑  Zink, Heli (7.01.2017). "Julius Kangur – 1930. aastate sporditäht Elvas". *Elva Postipoiss*. Vaadatud 21.08.2019.
2. 1 2  "Nende esimesed ühised sammud". *Uus Eesti*. 27.05.1940. Vaadatud 21.08.2019.
3. ↑  "Uus juht Akadeemilisele Spordiklubile". *Järva Teataja (1926-1944)*. 28.01.1943. Vaadatud 21.08.2019.

Välislingid
-----------

* Foto: Julius Kangur 1940. aastal
* Biograafia ESBL-is
* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Ülevaade
--------

**Luksemburgi vein**e toodetakse peamiselt  Luksemburgi kaguosas  Moseli jõe ääres. Viinamägede all on Luksemburgis ligikaudu 300-400 meetri laiune ja 42 kilomeetri pikkune ala.

Luksemburgi veine toodetakse peamiselt Kagu-Luksemburgis Moseli jõe ääres

Luksemburgis kasvatatavad viinamarjasordid
------------------------------------------

2006 aasta seisuga olid enim kasvatatud viinamarjad:

* Müller-Thurgau, mida Luksemburgis nimetatakse nimega Rivaner: 377,1 hektarit (29,0%)
* Auxerrois blanc: 184,2 hektarit (14,2%)
* Pinot gris: 177,5 hektarit (13,7%)
* Riesling: 165,8 hektarit (12,8%)
* Pinot blanc: 143,1 hektarit (11,0%)
* Elbling: 122,9 hektarit (9.5%)
* Pinot noir, ainuke punane viinamarjasort üle 1%: 88,2 hektarit (6,8%)
* Gewürztraminer: 18,8 hektarit (1,4%)
* Chardonnay: 14,8 hektarit (1,1%)

Luksemburgi veinide kvaliteedisüsteem
-------------------------------------

Veinide kvaliteeti reglementeeriv seadus võeti vastu 2 juulil 1931. Vastavalt sellele seadusele võib kvaliteetvein langeda ühte kolmest kategooriast: Appellation Controlée, Premier Cru või Grand Premier Cru. Veinide kvaliteedi üle otsustab Ekspertide nõukogu ja seda tehakse igal aastal, st veinitootjad peavad kvaliteedimärgist taotlema oma veinidele igal aastal.

Crémant de Luxembourg
---------------------

**Crémant de Luxembourg** on Luksemburgi vahuvein, mida toodetakse traditsioonilisel meetodil ja seal tohib kasutada ainult Luksemburgis kasvatatud viinamarjasid. Sellised nõuded on defineeritud kohaliku kvaliteedistandardi **Marque Nationale** raames. Mõned Luksemburgi vahuveinid kannavad lihtsalt nime Crémant ja seal ei kuvata tiitlit **Marque Nationale**. Selliseid vahuveine on kas osaliselt või täielikult toodetud imporditud viinamarjadest.

Välislingid
-----------

* "Veinid Luksemburgi Suurhertsogiriigist"
* "Institut Viti-vinicole"
Robert Zemeckis Tribeca filmifestivalil 2010. aastal
**Robert Lee Zemeckis** (sündinud 14. mail 1952 Chicagos Illinoisi osariigis) on ameerika filmilavastaja, produtsent ja stsenarist.

Ta sündis ja kasvas üles Chicagos. Tema isa oli Leedu päritolu ja ema Itaalia päritolu.

Lavastajana pälvis ta esimest korda tähelepanu 1980. aastatel filmiga "Kalliskiviromaan" ("Romancing the Stone"; 1984) ja "Tagasi tulevikku" (Back to the Future") ulmefilmitriloogiga.

Ta on lavastanud viimaste aastakümnete ühed suurimad kassahitid. Aastal 1994. aastal võitis ta filmi "Forrest Gump" eest parima lavastaja Oscari ja Kuldgloobuse. 1988. aastal pälvis ta filmi "Jänes Roger" eest Saturni auhinna. Ta on teinud ka mitu animafilmi, kasutades ühe esimesena *motion capture* '​i tehnikat.

Ta on lavastanud filme paljudest erinevatest žanritest.

Filmograafia
------------

Lavastaja
* "I Wanna Hold Your Hand" (1979)
* "Used Cars" (1980)
* "Romancing the Stone" – "Kalliskiviromaan" (1984)
* "Back to the Future" – "Tagasi tulevikku" (1985)
* "Who Framed Roger Rabbit" – "Jänes Roger" (1988)
* "Back to the Future II" – "Tagasi tulevikku 2" (1989)
* "Back to the Future III" – "Tagasi tulevikku 3" (1990)
* "Death Becomes Her" – "Surm sobib talle" (1992)
* "Forrest Gump" – "Forrest Gump" (1994)
* "Contact" – "Kontakt" (1997)
* "What Lies Beneath" – "Peidus pinna all" (2000)
* "Cast Away" – "Kaldale uhutud" (2000)
* "The Polar Express" – "Polaarekspress" (2004)
* "Beowulf" – "Beowulf" (2007)
* "A Christmas Carol" – "Jõululugu" (2009)
* "Flight" – "Lend" (2012)
* "The Walk" – "Kõnd" (2015)
* "Allied" – "Liitlased" (2016)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Robert Zemeckis** |

* IMDb link puudub Robert Zemeckis andmekogus IMDb (inglise)
Privaatne eesaed (Blairgowrie, Victoria, Austraalia)
**Eesaed** on maja ees asuv ala, mis on tihti ühest küljest piiratud tänavaga. See on nii ühenduslüliks kui ka eraldavaks alaks maja ja seda ümbritseva ala vahel, mis teeb eesaiast eraomandis oleva avalikult kogetava ruumi.

Tunnusjooned
------------

Maja eesõu Soomes Kangasalas.
Eesaia peamiseks eesmärgiks on rõhutada maja stiili ja luua külalistele saabumisel meeldejääv mulje. Eesaed võib olla nii avatud ja hoonet rõhutav kui ka privaatne. Eesaia kujundamisel keskendutakse neljale peamisele osale: ala ehituslik seisund, külaliste tervitav vastuvõtmine, vaated majale ja eesaia eraldamine tänavamürast. 
Tüüpilisteks eesaia kujunduselementideks on sillutatud kõnnitee, sissesõidutee autodele, muruplats, lillepeenrad, madalad põõsad. Tihti on sinna taimestikule lisaks pandud ka aiapäkapikke ja dekoratiivseid loomakujusid. Tänavast eraldab eesaeda tavaliselt metallist või puidust aed või hekk.

Ajalugu
-------

Eesaia ajalugu ulatub aastasse 1860, mil hakati maja ümbritsevale alale rohkem tähelepanu pöörama. Algselt oli esiplaanil eesaed, kuid hiljem hakati ka maja taga olevat aeda kujundama. Tekkis tervikaed. Seda ümbritses tugev puidust aed, keskel oli värav, mis viis maja välisukse juurde. Varem pandi aias rohkem rõhku ravimtaimedele ja köögiviljadele. Need istutati täpselt köögiukse ette, et taimed oleksid kergesti kättesaadavad.

Stiilid
-------

Vabakujuline e muruaed (Blairgowrie, Victoria, Austraalia)
### Vabakujuline ehk muruaed

Aed, kus domineerib suur ja avar murupind, esineb ka üksikuid puid, põõsaid ja vabakujulisi lillepeenraid.

### Modernne aed ehk kiviaed

Modernne aed e kiviaed (Sanctuary Cove, Queensland, Austraalia)
Aed, kus on kasutatud rohkelt kivist materjale disainielementide jaoks ja võimalikult sarnaseid taimeliike.

### Regulaaraed

Element regulaaraias (The Burrows Garden)
Aed, kus kasutatakse geomeetrilist ülesehitust erinevate aiaehitiste, treppide, purskkaevude ja hekkide abil.

Viited
------

1. ↑   Vaadatud 2020-05-05.
2. 1 2   Smith, Mary Riley. (1991) *The Front Garden: New Approaches to Landscape Design*. Houghton Mifflin Company: Boston, MA.
3. ↑   Webber, Jeni. (2002) *Taunton’s Front Yard Idea Book*. The Taunton Press: Newtown, CT.
4. ↑   Vaadatud 2020-05-05.
5. ↑  "5 eesaeda". Vaadatud 5. juulil 2020.[*alaline kõdulink*]