recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Tammedel on sageli muljetavaldav võra
**Võra** on taime varte, okste, lehtede ja muude maapealsete organite kogum. Puittaimede võra teljeks on peavars või tüvi.

Aiandus
-------

**Võra** ehk **puukroon** on puu või põõsa oksade kogum ehk oksastik, mis jääb tüvest ülespoole. Võra keskseks osaks on tüvepikendus – tüve jätk võra sees kuni juhtoksani. Tüvepikendusele kinnituvad kõik teised võra osad. Puuvõra on liigiomane. 

Võral saab eristada juhtoksa ja sellest lähtuvaid harusid: kõrval- ja katteoksi.

Esteetilistel kaalutlustel on loodud mitmeid muudetud võradega puid ja põõsaid, kus näiteks võra pikkust või laiust on muudetud, näiteks kääbusviljapuudel.

Puu võra kuju
-------------

Puuvõra kuju varieerub sõltuvalt nende liigist, kasvutingimustest ja ka vanusest. Lagedal kasvava puu võra ulatub sageli maapinnani ja on tüve suhtes horisontaalsuunas sümmeetriline. Metsas surevad puude alumised oksad metsa kasvamise käigus, kui oksani ei jõua piisavalt valgust, tüved laasuvad ja elusvõra säilib tüve ülaosas ainult 20–50 % ulatuses puu kõrgusest. 
Metsas kasvavate puude võrad on horisontaalsuunas tihti ebasümmeetrilised naaberpuudest tingitud konkurentsi tõttu. Eestis kasvavate metsapuude võrakujud on silinderjas-koonusjad (kuusk) või ellipsoidsed (mänd, lehtpuud).

Puu võra mudelid
----------------

Puuvõrade suurust ja kuju saab modelleerida mitmeti. Näiteks saab puu võra koostada pisikestest silindritest, mis kujutavad oksi. Võra modelleerimiseks ja kujutamiseks kasutatakse aga ka geomeetrilisi kujundeid (silinder, koonus, ellipsoid). Võra kirjeldatakse tavaliselt tema pikkuse ja läbimõõduga. Puuvõra võib jagada ka neljaks ümber tüve paiknevaks sektoriks ja need omakorda poolitada võra kõige laiema osa kohalt . Puuvõra vertikaalset projektsiooni horisontaalsel pinnal lähendatakse tihti lihtsustamise mõttes ringina, mille läbimõõtu prognoositakse puu tüve rinnasdiameetri järgi. Seda seost on kasutatud aerofotodelt metsade takseerimisel.

Vaata ka
--------

* Võraelustik
* Kääbusviljapuud
* Bonsai

Viited
------

1. ↑   Perttunen, J. 2008. The LIGNUM functional-structural tree model. PhD Thesis. Finnish Forest Research Institute.
2. ↑   Widlowski, J.-L. Verstraete, M. Pinty, B. Gobron, N. 2003. Allometric relationships of selected European tree species. Technical report, EC Joint Research Centre, Ispra, Italy. 61 pp.
3. ↑   Song, B. Chen, J. Desanker, P. Reed, D.D. Bradshaw, G.A. Franklin, J.F. 1997. Modeling canopy structure and heterogeneity across scales: From crowns to canopy. Forest Ecology and Management, 96, 217–229.
4. ↑  McGaughey, B. (2018). "Stand Visualization System" (inglise). USDA Forest Service, Pacific Northwest Research Station. Vaadatud 19.12.2020.
**Aleksander Mui** (2. september 1900 Uuemõisa vald (Pöide kihelkond), Saaremaa – 26. oktoober 1941 Pöide vald, Saaremaa) oli eesti kommunist, EK(b)P Saaremaa komitee sekretär.

Mui oli Eestimaa Kommunistliku Partei liige, astus illegaalsesse EKP-sse 1923. aastal. Ta oli 1. detsembri riigipöördekatsest osavõtja, kes tabati ja saadeti sunnitööle, kus viibis aastail 1924–1940. Ta vabastati Tallinna keskvanglast 21. juunil juunipöörde käigus.

Mui oli juulivolikogu liige, EK(b)P Saaremaa komitee sekretär aastatel 1940–1941, Eesti NSV Ülemnõukogu I koosseisu liige aastail 1940–1941 ja Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe I asetäitja aastail 1940–1941.

Pärast Teise maailmasõja Nõukogude Liidu – Saksamaa sõja algust jäeti Mui EKP Keskkomitee poolt Eestisse sakslastele vastupanu ja agitatsioonitööd korraldama. 

Mui tabati Saaremaal ja hukati Saksa okupatsioonivõimude poolt 26. oktoobril 1941 Saaremaal Pöide vallas.

Viited
------

1. ↑  Eesti rahvastikukaotused. II/1, Saksa okupatsioon 1941-1944 : hukatud ja vangistuses hukkunud, lk 187.
**Juvian** (vene keeles *Иувиан*; kodanikunimega **Ivan Petrovitš Krasnoperov**, vene *Иван Петрович Красноперов*; 24. jaanuar 1880 – 13. november 1957) oli vene õigeusu munk, kes avaldas 1930. aastatel mõju tulevase Moskva patriarhi Aleksius II vaimulikule arengule.

Ivan Krasnoperov oli hilisema õigeusu pühaku Kroonlinna Joanni vaimulik õpilane, kes astus viimase õnnistusel 1899. aastal Valamo kloostrisse. Kloostris töötas ta aastakümneid arhivaarina.

Aastatel 1938–1939 pidas ta regulaarselt kirjavahetust sel perioodil kloostris palverännakutel käinud noore Aleksei Ridigeriga, kes on teda hiljem korduvalt oma mälestustes meenutanud. Juvian veetis Alekseiga aega ka kloostris, tutvustades talle sealset elukorraldust ja õpetades austust kiriku traditsioonide vastu.

1940. aastal korraldas isa Juvian Valamo kloostri arhiivi evakueerimist Nõukogude vägede okupeeritud aladelt Soomesse Heinävesi valda uude Valamo kloostrisse. Alates 1947. aastast oli ta uue kloostri raamatukoguhoidja.

Juviani ja Aleksiuse kirjavahetus oli kaua aega viimase valduses. Pärast Valamo kloostri taastamist Venemaal loovutas patriarh Aleksius II kirjad kloostri eesseisjale Pankratile kasutamiseks kloostri publikatsioonides.

Kasutatud allikad
-----------------

* Никитин, Валентин. *Святейший Патриарх Алексий II: Жизнь и деяния во славу Божия.* Москва: Астрель, 2009. Стр. 41–45, 50.
**Hobuste alfaherpesviirus 3** ehk valdavalt edasikanduv ja nakkav hobuste haigus. Hobuste alfaherpesviirus kuulub *herpesviridae* ja varitselloviiruse perekonda. Hobuste herpeseviirus 3 on suguorganite ekseemi (ECE) põhjustaja, mis levib kogu maailmas ning erineb antigeneetiliselt, geneetiliselt ja patoloogiliselt teistest hobuslaste herpesviirustest.

Sümptomid
---------

Hobuste herpeseviirus on akuutne, sümptomid võivad olla vistrikud, villid, mädapaised/villid ja ka haavandid peenisel ja eesnahal isasloomadel. Märadel võib samasuguseid tunnuseid esineda vaginaalsel limaskestal ja anaalpiirkonnas. Hingamisteedel, huultel ja limaskestal on aeg-ajalt täheldatud patoloogilisi kahjustusi, mis on põhjustatud nakatunud nakkuselevitajate ja iatogreense leviku kaudu. Paljud nakkuslikud juhtumid on kerged või kliiniliste tunnusteta. EHV-3 ei põhjusta vireemiat ega looduslikes tingimustes tiinetel loomadel aborti. Piirdub nina, limaskestade ja vaginaalpiirkonna epiteeli nakkusega, Viirus ei riku basaalmembraani ega immuunrakke.

Ravi ja ennetamine
------------------

Viirus võib teiste hobusteni jõuda ka kaudselt, inimeste või esemete kaudu. Viirus püsib välismaailmas (sh riietel, heinaharkidel, koerakarvadel jne) nakkavana enamasti nädala. Mitte kõik viirust eritavad ja teistele hobustele nakkusohtlikud hobused ei ole kliiniliselt haiged. Parim viis EHV-3 ennetamiseks on jälgida loomade kliinilisi tunnuseid, kahtluse korral hoiduda lähikontaktist loomadega, isoleerida haiged loomad ning vältida hobuste omavahelist seksuaalkontakti. Herpesviirused suudavad ennast peremeesorganismi immuunsüsteemi eest edukalt peita. Selle viiruse
oskus on püsida latentselt (st peidus, mitte aktiivselt) ja seega ka peremeesorganismile märkamatult teatud rakkudes, on taganud haiguse laialdase leviku ja teeb tema täieliku kõrvaldamise võimatuks. Kahjuks on ka hobust vaktsineerides keeruline saavutada pikaajalist ja täielikku immuunsust. Vaktsineerimise peamine eesmärk on vähendada haige hobuse poolt eritatava viiruse kogust. Sekundaarsete infektsioonkahjustuste vältimiseks tuleks paranemisprotsessiks määrida kahjustunud kohtadele antibiootikumiga salvi. Samuti on oluline loomade käsitlemisel kasutada ühekordseid kindaid ja kaitsevahendeid, kuna haigus võib nakkuda ka saastunud pindade kaudu.

Viited
------

1. ↑  Vissani M.A.a, Tordoya M.S.a, Tsai Y.-L.b, Lee P.-Y.A.b, Shen Y.-H.b, Lee F.-C.b, Wang H.-T.T.b,Parreño V.a, Barrandeguy M.. ",, On-site detection of equid alphaherpesvirus 3 in perineal and genital swabsof mares and stallions´' In Argentina and USA". Vaadatud 6. nov 2020. `{{cite web}}`: kontrolli parameetri `|url=` väärtust (juhend)CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
2. 1 2  Tohver, Triin. "Hobuste neuroloogiline herpes" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 15. aprill 2016. Vaadatud 6. nov 2020.
**Aleksander Maripuu** (6. juuni 1885 Emmaste, Hiiumaa – 26. aprill 1948 Tallinn) oli Eesti õigeusu vaimulik – diakon ja preester. Ta lõpetas Emmaste kihelkonnakooli ning sooritas vaimuliku kutseeksami 1933. aasta mais EAÕK Sinodi juures. Maripuu pühitseti diakoniks 18. märtsil 1934 ning preestriks 16. detsembril 1934.

Ta oli diakon Tallinna Issandamuutmise koguduses 1934. aastal; preester Vormsi Kristuse ülestõusmise koguduses (1934–1936), Juuru Püha Vassilius Suure koguduses (1936–1940) ja Lelle Püha Kolmainu koguduses (1940–1948). Lisaks täitis ta kogudust hooldava preestri ametiülesandeid Mäemõisa Püha Nikolaose koguduses (1935–1936), Vändra Peetruse ja Pauluse koguduses (1940–1944), Paide Uspenski koguduses (1942) ja Türi Püha Kolmainu koguduses (1942; 1944–1947).

Aleksander Maripuu on maetud Tallinna Aleksander Nevski kalmistule, tema puhkepaik on nimetatud kultuurilooliseks hauaks.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Maripuu Aleksander Juhani p". *Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik*. Vaadatud 3.05.2017.
2. ↑  "Aleksander Maripuu". *Geni.com*. Vaadatud 3.05.2017.
3. ↑  "Preester Aleksander Maripuu". *Kalmistud.ee*. Vaadatud 3.05.2017.
**Hobulaid** (rootsi keeles *Hästholm*) on Lääne maakonda kuuluv laid Väinameres.

Asend
-----

Hobulaid asub Vormsi ja Rohuküla vahel 2,4 kilomeetrit Pinukse neemest läänes. Hobulaiu lähedal asuvad Obholmsgrunne (Upholm), Odrarahu ja Varsarahu.

Loodus
------

Saare pindala on 89 hektarit ja kõrgus kuni 6,6 meetrit. Hobulaid on põhja-lõuna suunas piklik ning kuni 2,5 kilomeetrit pikk. Hobulaiu põhiosa moodustab radiaalne oos, mille meri on ümber kujundanud. Laiul kasvab lehtmets (sanglepad, kased, saared), võsa ja kadastik.

Laid kuulub Väinamere hoiualasse. Laiul pesitsevad merikotkad.

Ajalugu
-------

Hobulaidu on esmamainitud 1391. aastal. Keskajal peeti seal Haapsalu piiskopilinnuse hobuseid.

Saar asustati 20. sajandi algul. 1936 elas saarel 2 peret ja lisaks omas üks pere veel kinnisvarakrunti. 

1970.-ndatel rajas Märjamaa külanõukogu laiule oma puhkebaasi.

Hobulaiul on karjamaa ja see on tänapäeval ka suvituskohaks.

6. juunil 2015 sõitis laiu lähistel karile väikelaev 

Saarel asuvad Hobulaiu põhja-tulepaak ja Hobulaiu lõuna-tulepaak.

Viited
------

1. ↑  Hobulaid Eesti looduse infosüsteemis, vaadatud 29. juunil 2019.
2. ↑  Urmas Lauri: "Hobulaiu ainus püsielanik: aastatega õpid seda saart üha enam hindama." Lääne Elu 24. oktoober 2017.
3. ↑  "Hobulaiu saarel rahulik elu." Maa Hääl 79, 15. juuli 1936 lk.3
4. ↑  "Väikelaev sõitis karile, 18 inimest olid Hobulaiul lõksus." Delfi, 8. juuni 2015.

* Hobulaiu lõuna-tulepaakHobulaiu lõuna-tulepaak
* HobulaidHobulaid
* LühtermändLühtermänd
* 
* Puisniit HobulaiulPuisniit Hobulaiul
* Hobulaiu lõunatippHobulaiu lõunatipp
* Hobulaiu lõunatippHobulaiu lõunatipp
* 
* Kadakad HobulaiulKadakad Hobulaiul
* Hobulaiu puhkebaasi külaliste vastuvõttHobulaiu puhkebaasi külaliste vastuvõtt
* Liiklusmärk Hobulaiu saarelLiiklusmärk Hobulaiu saarel
**Manuel Pérez** (1800 Granada – 1852) oli Nicaragua poliitik, aastail 1843–1844 Nicaragua ülemdirektor.

1843. aastal lahkus riigi senine ülemdirektor Pablo Buitrago y Benavente ametist ja parlament määras peadirektori kohusetäitjaks Juan de Dios Orozco, kes oli selles ametis seni, kuni parlament rahva asemel Manuel Péreze riigi uueks ülemdirektoriks valis, kuna avalikud valimised ebaõnnestusid ja ükski kandidaat ei suutnud saavutada nõutavat häälteenamust.

Kui El Salvadori riigipea Francisco Malespíni vastu alustati sõda, siis saatis Pérez Chinandegas kogunevad Nicaragua väed Chichigalpasse, takistades nii sõjategevust. See Malespínile osutatud toetus kutsus aga esile parlamendi vastuseisu ja nii tagandati Pérez 16. septembril ametist ning tema kohuseid asus täitma Emiliano Madriz. Pérez siiski vabatahtlikult ametit maha ei pannud ja jätkas tööd kuni 4. novembrini.

Viited
------

1. ↑  Nicaragua worldstatesmen.org
2. ↑  Hubert Howe Bancroft, Chapter XII, Republic of Nicaragua 1838–1855, 1887, History of Central America. 1886–1887, lk 239
3. ↑  Hubert Howe Bancroft History of Central America. Vol. III. 1801–1887, The History Company, Publishers San Francisco, 1887
4. ↑  Esgueva Gómez, Antonio. Conflictos y paz en la historia de Nicaragua, Número 7 de Talleres de historia. Instituto de Historia de Nicaragua y Centroamérica, Universidad Centroamericana, 1999. lk. 17, 18, 127

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Juan de Dios Orozco** | **Nicaragua ülemdirektor**31. mai 1843 – 4. november 1844 | Järgnev**Emiliano Madriz** |
Nana Alekhsandria (1970)
**Nana Alekhsandria** (gruusia keeles ნანა ალექსანდრია; sündinud 13. oktoobril 1949 Phothis) on gruusia maletaja ja malekohtunik, naiste suurmeister (1976), rahvusvaheline arbiiter (1995).

Alekhsandria lõpetas 1972. aastal Thbilisi Riikliku Ülikooli filoloogia erialal. Ta oli 1970.–1980. aastatel Nõukogude Liidu tippmaletajaid. Pärast Gruusia iseseisvumist (1991) mängis ta Gruusia värvides.

Ta on pääsenud kahel korral mängima tiitlimatši valitseva maailmameistriga – pärast 1975. ja 1981. aastal edukaid pretendentide finaalmatše (võites vastavalt Irina Levitinat ja Nana Ioselianit). Tiitlimatši mängis ta 1975. aastal Nona Gaphrindašviliga ja 1981. aastal Maia Tšiburdanidzega, kuid kaotas tiitlikaitsjatele.

Alekhsandria on osalenud korduvalt naiste maleolümpial, kust sai viis kuldmedalit mängides Nõukogude Liidu naiskonna koosseisus (1969, 1974, 1978, 1980, 1982). Kahel korral (1992, 1994) on ta olnud maleolümpial Gruusia naiskonna kapten, kuid ise ei võistelnud, sest Gruusias tugevatest naismaletajaist puudust polnud.

Ta sai FIDE-lt 1966. aastal naiste rahvusvahelise meistri ja 1976. aastal naiste suurmeistri nimetuse.

Alekhsandria oli 2018. aastal Londonis toimunud Carlseni–Caruana MM-tiitlimatši peakohtuniku asetäitja.

Tunnustus
---------

* 1971 – NSV Liidu teeneline meistersportlane

Välislingid
-----------

* Nana Alekhsandria – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Nana Alekhsandria FIDE andmebaasis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib luulisest vaagnast; neeruvaagna kohta vaata artiklit Neeruvaagen; lauanõu kohta vaata artiklit Vaagen (lauanõu)* |

---

**Vaagen** (ladina *pelvis*, rahvapärane nimetus ka **vaagnaluu**) on paljude selgroogsete loomade skeleti luuline osa – luurõngas.

Vaagen ühendab kahel jalal kulgevatel inimestel keret jalgade (alajäsemete) vabaosaga ning neljal jalal kulgevatel loomadel tagajäsemete vabaosaga.

Vaagnana käsitletakse vahel ka luulist vaagnat koos vaagnaõõnega – vaagnapiirkonna lihaste ja siseelunditega (nagu kusepõis, emakas, pärasool).

Vaagna asend ja kuju erinevad nii liigiti kui ka indiviiditi. 

Vaagen jaotatakse: 

* suurvaagnaks (*pelvis major*) – ülemine, laiem osa;
* väikevaagnaks (*pelvis minor*) – alumine, väiksem osa.

Imetajatel
----------

Mehe vaagen eestvaates
### Inimestel

Inimestel koosneb luuline vaagen puusaluudest, ristluust ja õndraluust. 

#### Naise vaagen

Vaagnal esinevad ka soolised iseärasused. 

Luuline vaagen koos väikevaagna pehmete kudede ja vaagnapõhjaga moodustavad sünnituskanali.

Naise vaagen eestvaates

Roomajatel
----------

### Madudel

Kõigil tänapäeva maolistel vaagen puudub, kuid näiteks nii emastel kui ka isastel anakondadel, boadel ja püütonitel on tagakehas kloaagi läheduses säilinud vaagna ja tagajäsemete paarilised väiksemõõtmelised jäänused (vaagnakannused).

Viited
------

1. ↑  Eesti nõukogude entsüklopeedia. 8. köide: TINK-YVER. Tallinn: Valgus, 1976, lk 244.
2. ↑  "Meditsiinisõnastik" 816:2004.
3. ↑  Marge Mahla RM, MSc,, Veebiversioon (vaadatud 07.01.2014)
4. ↑  Hermann Schlegel, *Essay on the Physiognomy of Serpents*, translated by Thos. Stewart Traill, Edinburgh, Maclachlan Stewart and Company, lk 27, 1843, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 23.10.2013) (inglise keeles)
Manuk Abeghjanile pühendatud NSV Liidu postmark
**Manuk Abeghjan** (Մանուկ Աբեղյան; venepäraselt **Manuk Hatšaturovitš Abegjan** (Манук Хачатурович Абегян); 29. märts 1865 Nahhitševan – 25. september 1944) oli armeenia kirjandusteadlane, folklorist, kirjanduskriitik ja keeleteadlane.

Ta õppis 1876–1885 Etšhmiadzinis vaimulikus seminaris, hiljem Jenas, Leipzigis, Berliinis ja Pariisis.

Alates 1923 õpetas ta Jerevani Riiklikus Ülikoolis.

Ta on kirjutanud monograafia "Armeenia rahva müüdid Movses Horenatsi "Armeenia ajaloos"", mille avaldas 1899 ja mille põhjal ta 1898 kaitses Jenas väitekirja. Küsimuses, kas Movses Horenatsi on tõesti talle omistatava "Armeenia ajaloo" autor, pooldas Abeghjan seisukohta, et on küll, ja 20. sajandil on ilmnenud asjaolusid, mis räägivad selle kasuks, ehkki see pole tänapäevani üldtunnustatud seisukoht.

Abeghjani keeleteaduslikud tööd on osaliselt läinud 1931 ilmunud raamatusse "Armeenia keele teooria".

Oma elu viimastel aastatel kirjutas ta vanaarmeenia kirjanduse ajaloo, mille jõudis viia 15. sajandini (ilmus 2 köites surmajärgselt 1944–1946), monograafia armeenia rahvausundist ja monograafia armeenia värsiõpetusest. Tema toimetamisel anti välja "Sassuni Davithi" variantide kogu (1936).

Ta oli 1943. aastast Armeenia NSV Teaduste Akadeemia akadeemik. Tema nime kannab Armeenia Teaduste Akadeemia kirjandusinstituut.

Välislingid
-----------

* Foto Jerevani ülikooli saidil
**Sanremo** (liguuri keeles *Sanremu*) on sadamalinn Itaalias Liguurias Vahemere kaldal. Sanremo jääb Itaalia-Prantsusmaa piirist 20 km kaugusele.

Vana-Rooma aegne asundus oli algselt tuntud kui *Matutia* või *Villa Matutiana*. Asundus kujunes iseseisvaks linnaks 15. sajandi teises pooles. Kirjapilti **San Remo** kasutati keskajal ja ka Mussolini valitsuse aastail kasutati seda ametlikes dokumentides.

Sanremo majandus toetub suuresti turismile.

Alates 1951. aastast korraldatakse linnas Sanremo laulufestivali. Selle eeskujul alustati 1956. aastal ka Eurovisioni lauluvõistlust.

1907. aastast peetav Milano-Sanremo ühepäevasõit on elukutseliste jalgratturite pikim ühepäevasõit (298 km).

Linnast on pärist *Five-card stud* pokkeri versioon *telesina*.

Elu lõpuaastail elas Sanremos Alfred Nobel. Nobeli villas ja laboratooriumis on tänapäeval muuseum.

* Sanremo sadamSanremo sadam
* Nobeli villaNobeli villa

Viited
------

1. ↑  Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018, vaadatud 16.03.2019.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Sanremo** |

* Sanremo koduleht
* Sanremo festival
**Sant** (samuti **rümp**)**, Lombakas ja Pärispime** on soome loitsudes esinevad kolm kurja venda. Need inimeste kahjuks nõiatempe tegevad halvad vennad on Põhjala perenaise Louhi (samuti tuntud kui Loviatari, Louheatari ja Lovetari) kolm poega. Nende ema viljastub tuulest või vahekorrast  merekoletise Iku-Turso või  kurivaimuga ning sünnitab kokku  üheksa poega.

Mõningate torkesõnade ehk  nõianooli leevendavate loitsude kohaselt Sant, Lombakas ja Pärispime on süüdi kolmest nähtamatust noolest ühe laskmises maaemasse, kes oli sellest hoobist lõhki minna. Maailma müütilise algaja lõpuks maha raiutud  suure tamme merre heidetud  laastudest tehtud nooled kas vooliti seppade töökojas  kurivaimu või vendade enda poolt ning need lasti lendu suunda valimatta:

*Sant saladust pidav,*
*Lombakas vibu pingutav,*
*laskev Pärispime ...*
Teine nool lasti taevalakke, mis oli sellest hoobist alla kukkuda. Ükski nendest kahest noolest ei tulnud tagasi. Keegi ei jäänud neid taga igatsema. Alles kolmas ja kõige vihasem nool, mis lasti raudse ja kaljuse mäe suunas, põrkas selle pinnalt tagasi ja tabas juhuslikult inimest. Sellest ajast alates maailmas lendab nooli, mis aeg-ajalt tapavad inimesi või põhjustavad nende haigestumisi. (vt  Torke ja surma sünd)

Vaata ka
--------

* Nõianoolte sünd
* Soome rahva vanad luuletused
* Helblinde

Viited
------

1. ↑  Kalevala

Allikad
-------

* Kristfrid Ganander: Mythologia Fennica. Recallmed, 1995. IBN-951-9221-72-7
* Soome Rahva Vanad Runod ( fi: Suomen Kansan Vanhat Runot)
**Idas** ja **Lynkeus** olid vanakreeka mütoloogias **Aphareuse** ja **Arene** pojad, Messeene kuningapojad.

Väidetavalt oli Lynkeusel nii terav nägemine, et ta isegi maa alla näha võis.

Idas ja Lynkeus olid kuulsad kangelased, kes osalesid Kalydoni metsseajahil ja argonautide retkel. Nad olid kihlatud oma onu Leukippose tütarde **Hilaeira** ja **Phoibega**. Kuid nende isa poolvenna Tyndareose pojad Kastor ja Polydeukes röövisid neiud. Idas ja Lynkeus läksid kätte maksma. Kokkupõrkes tappis Idas Kastori ja Polydeukes Lynkeuse. Pärast seda loobus Polydeukes vabatahtlikult maapealsest elust ning ka Idas ei tahtnud enam Leukippose tütardega abielluda.

Selle asemel sai Idas teada, et Aitoolia kuningal Evenosel on imekaunis tütar Marpessa, kelle Evenos lubas anda naiseks mehele, kes teda sõjavankrivõitluses võidab. Sõjavankrivõitlus lõppes tol ajal sageli kaotaja surmaga ning Evenos oligi kõik kosilased tapnud. Idas oli enda käsutusse saanud tiivulise hobuse Pegasose, kellel ratsutas läbi õhu lossi, tõstis Marpessa enda taha sadulasse ja lendas tagasi. Evenos hakkas teda taga ajama, kuid Lykormase jõe ületamisel uppus. Sellest ajast nimetatakse seda jõge Evenoseks.

Nad ei olnud veel pääsenud. Enne kui nad Messeenesse jõudsid, peatas nad Apollon, kes tahtis Marpessat naiseks. (See on ainus kord, kus Apollon abielluda tahtis.) Idas ei loovutanud neidu ja asus Apolloniga maadlema. Jumal ei saanud temast sugugi jagu. (Samamoodi võitles jumalaga Joosep Esimeses Moosese raamatus.) Võitlus oli nii äge, et nad peatusid alles siis, kui Zeus välgunoole nende vahele virutas. Kui Zeus oli kakluse põhjuse ära kuulanud, lubas ta Marpessal valida, kumba tahab. Marpessa valis sureliku Idase, kahtlustades (ja kindlasti põhjusega), et jumal ei jää talle truuks.

Idasel ja Marpessal oli üks tütar, kelle nimi oli **Kleopatra**. See nimi tähendab kreeka keeles 'isa järgi kuulus' ja sobis neiule, sest ta ei saanud kuidagi kuulsaks.
**Manujel Petrosjan** (armeenia keeles Մանուել Պետրոսյան; sündinud 6. mail 1998 Stephanakertis Mägi-Karabahhis) on armeenia maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2017). 

Petrosjan tuli 2016. aastal U18-vanuseklassis Prahas Euroopa noortemeistriks ja kaks kuud hiljem Hantõ-Mansiiskis noorte maailmameistriks. 2017. aastal jagas ta Tarvisios juunioride maailmameistrivõistlustel esikohta. Järelmatšiga võitis hõbemedali. 2018. aastal tuli ta Armeenia meistriks kiirmales. 

2014. aastal andis FIDE Petrosjanile rahvusvahelise meistri nimetuse. Esimese suurmeistrinormi täitis ta 2016. aastal Euroopa meistrivõistlustel (sai 47. koha), teist korda 2016. aastal noorte MM-il (esikoht) ja kolmandat korda täitis Petrosjan suurmeistrinormi 19-aastaselt juulis 2017 turniiril Lake Sevan 2017. 

Petrosjan tuli teiseks 2018. aastal Riia Tehnikaülikooli turniiri A-turniiril.

Välislingid
-----------

* Manujel Petrosjan FIDE andmebaasis
* Riga Technical University Open 2018 - Tournament A. chess-results.com
**Sant'Angelo dei Lombardi** on vald (*comune*) Itaalias Campania maakonnas Avellino provintsis.

870 meetri kõrgusel merepinnast asuva Sant'Angelo dei Lombardi asustustihedus on keskmiselt 77 inimest ruutkilomeetri kohta.

Sant'Angelo dei Lombardi piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Guardia Lombardi, Lioni, Morra De Sanctis, Nusco, Rocca San Felice, Torella dei Lombardi, Villamaina.

Sant'Angelo dei Lombardi halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Acquara, Barricella, Casaglia, Castellani, Cupa dell'Olmo, Erbaia, Fredane, Genualdo, Luonghi, Marcolaponi, Martinelli, Montanaldo, Montevergine, Monticchio, Monticchio Apicella, Montocchia, Patetto, Piani San Nicola, Piano Mattino, Piano Messano, Porrara, Puoio, Ruocchio del Conte, Ruggiano, San Gennaro, San Guglielmo, San Marco, San Pietro, San Pietro Pozzi, Sant'Antuono, Santo Janni, San Vito, Scannacapre, Schinicosa, Secatizzo, Selvatico, Serra di Nardo, Siepi, Vallegrande.

Ajalugu
-------

1980. aasta 23. novembri Irpinia maavärina inimohrite arv oli Sant'Angelo dei Lombardis suurim, hukkus 482 inimest.

Goleto klooster

Viited
------

1. ↑  Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018, vaadatud 16.03.2019.

Välislingid
-----------

 Sant'Angelo dei Lombardi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (itaalia keeles)
Maximiliani kindlus
**Sant'Erasmo** on Itaalia põhjaosas Veneta laguunis asuv saar. Saar asub Lido di Venezia saarest põhja ja Veneetsiast ida pool.

Saarel elab ligikaudu 700 elanikku. Saare suhtelise isoleerituse, ühistranspordi väikese sageduse ja investeeringute vähesuse tõttu on rahvastik tasapisi vähenemas.

Geograafia
----------

Tegemist on ühe Veneta laguuni suurima saarega – saar on 4 kilomeetrit pikk ja 500–900 meetrit lai. Saar asub laguuni väga strateegilises punktis põhjapoolsete saarte Murano, Burano ja Torcello ning mandriasulate Punta Sabbioni, Treporti ja Cavallino vahel.

Ajalugu
-------

Juba 8. sajandil oli saarel Muranoga seotud sadam.

Saart ääristavad varemeis kindlustused, sealhulgas nn *Torre Massimiliana* ehk "Maximiliani torn". Saarel olid kindlused juba nii vara kui 16. sajandil ning pärast Veneetsia vabariigi lõppu ehitasid prantslased saarele aastatel 1811–1814 oma tugipunkti.

Pärast Napoleoni valitsemise lõppu lasi Austria ertshertsog Maximilian ehitada aastatel 1843–1844 saarele torni ning mässu ajal leidis ta saarelt pelgupaiga. Tornil on hulknurgakujuline 25-meetrise läbimõõduga põhi ja torn on ümbritsetud kraaviga. Selle ülemisele korrusele võis paigutada kuni 13 kahurit ning seda kasutati Itaalia sõjaväe poolt veel nii hilja kui Esimese maailmasõja ajal.

Põllumajandus
-------------

Juba aastal 1696 kirjutas Coronelli Sant'Erasmo saare kohta, et saare viinamarjaistandused ja aiad varustavad Veneetsiat täiuslike puu- ja juurviljadega.

Sant'Erasmot on alati peetud Veneetsia juurviljaaiaks ja saar on kuulus sealsete maitsvate viljade poolest (head maitseomadused on tingitud saare osalt liivasest ja osalt savisest pinnasest). Sant'Erasmo kaup on alati saadaval Veneetsia Rialto turul. Eriti kuulus on saar oma artišokkide, peetide ja spargli poolest. Lisaks toodetakse saarel ka veini.

Tänapäeval
----------

Saarel toimub suviti iga-aastane paadiralli. Sant'Erasmo on tuntud ka seda ümbritsevas laguunis liivamadalikel elunevate kurvitsaliste seltsi kuuluvate lindude poolest.

2012. aasta juunis tabas Veneetsiat tornaado, mis möödus küll Veneetsia ajaloolisest keskusest, kuid tabas täie võimsusega Sant’Elena saart ja liikus sealt edasi Sant'Erasmole, kus räsis surnuaeda, mis tuli seejärel remondiks sulgeda.

Galerii
-------

* KirikKirik
* KirikKirik
* Saart iseloomustavad kitsad kanalid.Saart iseloomustavad kitsad kanalid.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Island of Sant'Erasmo. Vaadatud 08.03.2015.
2. ↑  Tromb purustas Veneetsias maju. Õhtuleht, 14.06.2012. Vaadatud 08.03.2015.
**Karl II** (10. aprill 1651 Heidelberg – 26. mai 1685 Heidelberg) oli Pfalzi kuurvürst aastatel 1680–1685. Ta oli Karl I Ludwigi ja Charlotte von Hessen-Kasseli poeg.

Valitsemine
-----------

Tema lühike valitsemine ei olnud võluv. Ta nimetas oma ebakompetentse endise õpetaja Paul Hachenbergi peaministriks, jättes oma poolvennad-õed, "raukrahvid" ebasoosingusse. Ta tõi oma ema Kasselist tagasi ja maksis selle tohutuid võlgu. Karl oli nõrga ja ara loomuga, mis tulenes lapsepõlvekogemusest. Ta näitas pealiskaudset huvi sõjaväeelu vastu. Karl oli range kalvinist. Aastal 1671 korraldas tema tädi, Hannoveri kuurvürstinna Sophie talle abielu Taani kuninga Frederik III tütre Vilhelmine Ernestinega. See abielu oli lastetu.

Pärast tema surma läks Pfalzi kuurvürstkond perekonna katoliiklikule Neuburgi harule. Tema õe Elisabeth Charlotte, Louis XIV vennanaise võistlevad nõuded Pfalzile olid ettekäändeks Prantsuse sissetungile Pfalzi aastal 1688, millega algas Pfalzi pärilussõda.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Karl I Ludwig** | **Pfalzi kuurvürst**1680–1685 | Järgnev**Philipp Wilhelm** |
**Lewis Marc Capaldi** (sündinud 7. oktoobril 1996) on Šotimaa laulja ja laulukirjutaja. 

Ta oli nomineeritud Critics' Choice Award auhinnale 2019. aasta Brit Awardsi galal. 2019. aasta märtsis jõudis Capaldi singel "Someone You Loved" UK Singles Charti edetabeli tippu, kus see püsis seitse nädalat, ning sama aasta oktoobris jõudis see laul ka Ameerika Ühendriikide edetabelisse Billboard Hot 100. 62. Grammy auhindade galal sai "Someone You Loved" nominatsiooni kategoorias "Song of the Year", kuid ei võitnud. Laul võitis Brit Award for Song of the Year auhinna.

17. mail 2019 ilmus Lewis Capaldi debüütalbum "Divinely Uninspired to a Hellish Extent", mis püsis kuus nädalat UK Albums Charti edetabeli tipus.

2020. aasta mais teatati, et Capaldi laulust "Someone You Loved" on saanud Official Charts Company andmetel kõigi aegade kõige kauem esikümnes püsinud Suurbritannia singel.

Lapsepõlv
---------

Lewis Capaldi sündis Glasgow's Šotimaal, kus ta elas kuni nelja-aastaseks saamiseni. Ta on oma pere neljast lapsest noorim. Capaldi ema on meditsiiniõde ja isa on kalakaupmees. Ta alustas oma kooliteed Blackburnis West Lothianis St Kentigern's Academys. 2016. aastal lõpetas Capaldi Motherwellis asuva New College Lanarkshire'i kooli HND-ga muusika alal.

Isiklik elu
-----------

Capaldil on nii Šotimaa, Iirimaa kui ka Itaalia juured. Lewis Capaldi isapoolne nõbu on Peter Capaldi, kes oli punk rock ansambli Dreamboys vokalist ja kitarrimängija ning üks "Someone You Loved" muusikavideo näitlejatest. Lewis on Barrheadis sündinud tuumafüüsiku Joseph Capaldi kauge sugulane.

Lewis Capaldi on peale muusika tegemise ka aktiivne sotsiaalmeedias esineja, tehes peamiselt humoorikaid videoid.

Lewis Capaldi elab siiani oma vanematega Whitburnis West Lothianis, samas magamistoas, mis on tal olnud alates kümnendast eluaastast. Ta on jalgpallifänn ja toetab oma kodulinna klubi Celtic FC.

Diskograafia
------------

 *Pikemalt artiklis Lewis Capaldi diskograafia*
### Stuudioalbumid

* "Divinely Uninspired to a Hellish Extent" (2019)

Vaata ka
--------

* "Forget Me"
James Carnegie, 1985
**James George Alexander Bannerman Carnegie** (23. september 1929 – 22. juuni 2015) oli kaheteistkümnes Southeski krahv ja kolmas Fife'i hertsog.

Lapsepõlv
---------

James sündis Charles Carnegie ja Maud Carnegie ainsa lapsena. Southeski krahvi pojana kandis ta sünnijärgselt Kinnairdi lordi tiitlit. 

James Carnegie õppis Gordonstouni koolis Ludgrove'is ning Kuninglikus Põllumajanduskolledžis Cirencesteris. Aastatel 1948–1950 teenis ta Malaias Šoti rügemendis.

Fife'i hertsog
--------------

Fife'i hertsogkonna andis Jamesi vanaisale Alexander Duffile kuninganna Victoria 1889. aastal pärast Duffi abiellumist printsess Louise'iga. 1900. aastal muutis ta tiitli statuuti, lubades seda pärandada ka naissoost pärijale, kuna Alexandril ja Louise'il polnud poega. Tiitel läks pärast Duffi surma tema vanemale tütrele Alexandra Connaughtile.

Alexandra suri 26. veebruaril 1959 ning James päris temalt Fife'i hertsogi ja MacDuffi markii tiitli, kuna Alexandra ainus poeg ja Jamesi ema olid juba surnud. 16. veebruaril 1992 päris ta oma isalt Southeski kaheteistkümnenda krahvi tiitli. 

James Carnegie on kuningas Edward VII tütretütrepoeg ning laiendatud Briti kuningliku perekonna liige. 1. augusti 2007 seisuga on ta Briti troonipärilusjärjestuses 54. kohal ning esimene, kes pole George V järeltulija. Ta ei täida kuninglikke kohustusi ega saa rahalist toetust.

Abielu
------

11. septembril 1956 abiellus James Carnegie leedi Caroline Dewariga. Nad lahutasid abielu 1966. aastal. Paaril oli kolm last:

* Surnult sündinud poeg (4. aprillil 1958)
* Leedi Alexandra Etherington (sündinud 20. juunil 1959)
* David Charles Carnegie (sündinud 3. märtsil 1961)
Arankampsunitelt ja teistelt Iirimaa kudumitelt tuntud reljeefsete koemustritega kaunistatakse nii sukki, kardigane kui seelikuid. Pildil naturaalvalge kardigan.
**Arani kampsun** ehk **arankampsun** on Arani saartelt Iirimaa läänerannikult pärit kudum.

Klassikaline arankampsun on paks üle pea selga tõmmatav džemper, mida katavad mitmesugustest palmikutest ja teistest reljeefsetest koemustritest moodustatud vertikaalsed mustripaneelid. Arankampsuni tüüpiliseks värvuseks on kreemikas naturaalvalge. Traditsioonilisel arankampsunil on 4–6 ülalt alla ulatuvat mustripaneeli laiusega 5–10 cm. Mustripaneelid on nii esi- kui seljaosal kesktelje suhtes sümmeetriliselt paigutatud. Ka varrukad on enamasti kaetud ülalt alla kulgevate mustriribadega.

Kampsunite kudumiseks olevat algselt kasutatud pesemata ja värvimata naturaalvalget või tumedat lambavillast lõnga. Lõng kedrati kuni 1970. aastateni vokiga. Tänu villarasvadele oli sellisest lõngast kootud riideese osaliselt vetthülgav, mis tähendas, et seda sai kanda ka siis, kui kampsun märjaks sai.

Ajalugu
-------

Pole selge, millal selliseid kampsuneid Arani saartel kuduma hakati. Saare elanikud on ilmselt sajandeid kandnud mõnd kootud kampsuni kohalikku varianti nagu Briti saarte teisteski piirkondades. Tõenäoliselt sarnanes see Guernsey kampsuniga. Arani saarte naaberregioonides Iirimaal kasutati üsna sarnaseid mustreid, kuid sealsed kampsunid erinevad arankampsunitest nii lõike poolest kui ka selle poolest, et need kooti peenemast lõngast.

Ajaloolased on seisukohal , et tegelikult leiutati arankampsun oma praegu tuntud kujul 20. sajandi alguses ettevõtlike naiste poolt eelkõige müügi eesmärgil. Jämedam lõng ning lihtsam konstruktsioon võeti kasutusele töömahu vähendamiseks ja tootluse suurendamiseks.

### Legendid

Tuntuim arankampsunitega seotud legend räägib, et igal perel olid välja kujunenud oma mustrikombinatsioonid ja nende paigutus kampsunil, nii et uppunud meremeest sai tema kampsuni abil identifitseerida.
Selle legendi aluseks arvatakse olevat J. M. Synge'i 1904. aastal kirjutatud näidend Riders to the Sea ("Ratsanikud merre"), milles uppunu isik tehakse kindlaks käsitsi kootud riideesemete järgi. Tegelikult on näidendis mainitud ja identifitseerimiseks kasutatav ese lihtne sokk, mille kuduja ära tunneb silmade arvu ja kudumisel tehtud vea tõttu.

Tõendid perekondlike mustrite süsteemse kasutamise kohta puuduvad. Mõned vanad kudujad kinnitavad perekondlike mustrikombinatsioonide kasutamist, teised eitavad seda. Küll aga on allikaid, mis kinnitavad, et kaluri kodukoha võis tema kampsuni järgi kindlaks teha. Samuti kooti kandja nimetähed kampsuni alumisse serva.

Tõendid puuduvad ka ajalooliste Iiri klannimustrite olemasolu kohta.

Viited
------

1. ↑  "Regional Knitting in the British Isles & Ireland". London: The Victoria and Albert Museum. Originaali arhiivikoopia seisuga 27.10.2007. Vaadatud 02.06.2012.

Välislingid
-----------

*
**Johann Samuel Tunder** (aprill 1679 Käina – 24. veebruar/7. märts 1751 Käina) oli Eesti vaimulik.

Tunder õppis usuteadust (immatrikuleeriti 7. septembril 1699, oli kohal veel aastal 1702) Tartu Ülikoolis. Ordineeriti 3. juulil/14. juulil 1703 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1703–1708 Käina Martini koguduse adjunktõpetaja, aastatel 1708–1751 sama koguduse õpetaja, lisaks hooldas aastatel 1711–1714 Reigi Jeesuse kogudust. Aastatel 1719–1751 oli ta Saarte-Lääne praostkonna praost. Aastal 1738 sai *Senior ministerii*'ks.

Isiklikku
---------

Tema isa Otto Tunder oli Käina Martini koguduse õpetaja, ka tema poeg Wilhelm Friedrich Tunder oli Käina Martini koguduse õpetaja, tema tütre Sophie Julie mees Hermann Daniel Bonge oli Karja Katariina koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Otto Tunder** | **Käina Martini koguduse õpetaja**1708–1751 | Järgnev**Wilhelm Friedrich Tunder** |
**Arančycy Püha Risti Ülendamise kirik** (valgevene keeles *Царква ўзьвіжаньня Сьвятога Крыжа*) on kirik Valgevenes Bresti oblastis Pružany rajoonis Arančycys.

Kirikut kasutavad õigeusklikud, see on kaitse all olev ehitismälestis. Kirik on tänapäeval kasutuses.

Kirikuhoone
-----------

Pseudovene stiilis kiriku sissepääsu juures asub kolmekorruseline kellatorn. Torni alumine osa on nelinurkne, ülemised korrused aga kaheksanurksed. Teise osa moodustab täisnurkne refektoorium, sellele järgneb kuubikujuline palveruum ja hoone lõpeb viisnurkse apsiidiga. Kiriku katusel asub kaheksanurkne tambuur. Kiriku fassaadi kaunistavad hambulised friisid, eenduvad pilastrid ja liseenid.

Hoone sisemust valgustavad tambuuris paiknevad vitraažaknad. Apsiidis asub puidust ikonostaas. Kirikus asuvad kaks XVIII sajandist pärit ikooni.

Ajalugu
-------

Esimene õigeusu kirik ehitati Arančycy külla aastal 1600, aga juba aastal 1654 ehitati selle asemele uus puidust hoone. Kiriku ehitamist rahastas Simeon Orańsky. Aastal 1879 remonditi seda põhjalikult.

Aastal 1914 ehitati külla praegune kirik. Vana hoone lammutati ja viidi Linovasse, kus see võeti kasutusele katoliku kirikuna. Selle asukohta püstitati puidust rist.

Aastal 1915 viidi kirikukellad ja ikonostaas Venemaale. Aastal 1928 sai kirik uued kellad, samuti valmis Varssavis uus ikonostaas.

Pilte
-----

* Kiriku sisevaadeKiriku sisevaade
* Kirik külgvaatesKirik külgvaates

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. märts 2016. Vaadatud 21. augustil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Arančycy Püha Risti Ülendamise kirik** |

* Fotod kiriku kohta
* Kiriku koduleht
* Artikkel kiriku kohta (*valgevene keeles*)
**Spīn Būldak** (rööpkujud: *Spīn Bōldak*, *Spīn Baldak*) on linn Afganistani lõunaosas Kandahāri provintsis Pakistani piiri ääres. 

See asub Kandahārist Pakistani linna Quettasse viiva tee ääres.

Põgenikelaagrid
---------------

Seal on asunud teistest Afganistani piirkondadest tulnud sõjategevuse eest Pakistani suunduvate põgenike laagrid. Põgenikud pidid seal ootama Pakistani sissepääsu. 2001. aastal arvati põgenike arvuks seal 3000 inimest. Nad olid enamasti nõrgad ja alatoidetud. Pakistan lubas põgenikke riiki valikuliselt, Ţālibāni režiim aga viivitas nende maalt väljalubamisega, otsis nende seast mehi, keda sõjaväkke värvata.

2002. aastal, pärast Ţālibāni režiimi kukutamist detsembris 2001, arvati Spīn Būldakis viies põgenikelaagris olevat umbes 65 000 inimest. Nad põgenesid peamiselt neljandat aastat kestvast põuast tingitud näljahäda eest. Enamik neist olid puštudest nomaadid ja talupojad Kandahāri, Zābuli ja Nīmrūzi provintsist. Laagrid olid viimse võimaluseni täidetud. 

Praegu naasevad sealtkaudu Pakistanist paljud Afganistanist pärit põgenikud.

Ţālibāni rünnakud
-----------------

Spīn Būldak on veel 2004. aasta paiku olnud tähtis Ţālibāni tugipunkt. Praegu arvatakse Ţālibāni võitlejad baseeruvat Pakistanis ning tulevat sealt üle piiri. 

16. jaanuaril 2006 sõitis Spīn Būldaki kesklinnas enesetaputerroristist mootorrattur kohaliku pidustuse raames korraldatud maadlusmatši jälgiva sadakonna inimese sekka ning pani plahvatama oma keha ümber seotud lõhkeaine. Hukkus 22 inimest ja veel 20 inimest sai vigastada. Vastutuse võttis endale Ţālibān.

Välislingid
-----------

* Fotod põgenikelaagritest 2002

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **Spīn Būldak** |
**Kadri Tiis** (sündinud 14. septembril 1970) on eesti rahvatantsujuht ja omavalitsustegelane.

Kadri Tiis on lõpetanud Tartu Ülikooli majandusteaduskonna kaubanduse erialal[*viide?*] ning õppinud samas kultuurikorralduse magistriõppes[*viide?*]. 

Tiis on töötanud Rahvakultuuri Arendus- ja Koolituskeskuse tantsu peaspetsialistina, aastatel 2005–2017 oli ta Laulu- ja Tantsupeo Sihtasutuse tantsupeo toimetaja, osaledes nelja peo korraldamises. Ta on olnud tantsupidude kunstilise toimkonna liige, sealhulgas liigijuhina. 

Ta on Kose vallas tegutseva segarahvatantsurühma Kapak juhendaja, kuid on juhendanud ka teisi tantsurühmi. 2018. aastast on ta Kose valla abivallavanem haridus- ja kultuurialal.

Tunnustus
---------

* 2006 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (aktiivse ühiskondliku tegevuse ja viljaka töö eest noorte ja täiskasvanute rahvatantsurühmade juhendamisel ning maakondlike ja üleriigiliste rahvatantsupidude korraldamisel)
* 2016 Ullo Toomi nimeline rahvatantsustipendium

Isiklikku
---------

Kadri Tiis on abielus ja elab Kose vallas, peres on kaks poega. Tuntud rahvatantsujuht, tantsupidude üldjuht Karin Soosalu on Kadri Tiisi õde. Tiisi abikaasa ema on teenekas tantsujuht ja Kose valla aukodanik Leida Tiis. 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kadri Tiis** |
**Elise von der Howeni tütarlastekool** (saksa keeles *Howensche Schule* või *Elisenschule*) oli Tallinnas, Laial tänav 15 tegutsenud saksakeelne erakool tüdrukutele.

Kooli rajas 1879. aastal eelnevalt õpetajana töötanud paruness Elise von der Howen (1834–1923). Kool oli tunnustatud ja sinna saabus õpilasi kõigist Läänemereprovintsidest. Von der Howen juhtis kooli kuni 1918. aastani ja läks seejärel pensionile, andes kooli ülalpidamise Eestimaa Rüütelkonnale. Kooli ametlik nimi oli seejärel ajutiselt *Mädchenschule der Estländischen Ritterschaft*. Koolijuhiks sai Howeni järel Gabriele Rosenbaum, kes tegi 1919. või 1920. aastal ettepaneku nimetada kool selle rajaja järgi *Elisenschule'*ks.

Seoses rüütelkonna likvideerimisega loodi septembris 1919 kooli ülalpidamiseks eraldi ühing. Kooli aitas ülal pidada ka ühing Saksa Kooliabi. 1925. aastal läks kooli ülalpidamine Saksa kultuuromavalitsusele.

Kool suleti 1938. aastal.

Viited
------

1. 1 2  Carola L. Gottzmann, Petra Hörner. Lexikon der deutschsprachigen Literatur des Baltikums und St. Petersburgs:
Vom Mittelalter bis zur Gegenwart. Berliin 2011, lk 11.
2. ↑  Album, lk 21.
3. ↑  Album, lk 21–23.

Kirjandus
---------

* Album der Howenschen und Elisenschule. Tallinn 1930. (kättesaadav ka DSpace'is)
* Ruth Wander. Die Elisenschule, ehemals Howensche Schule, in Reval: in der Erinnerung ihrer Schülerinnen. Hirschheydt 1979.
Elisabeth Motschmann (2014)
**Elisabeth Charlotte Motschmann**, sündinud Baronesse von Düsterlohe (13. oktoobril 1952 Lübeckis) on Saksamaa Kristlik-Demokraatliku Liidu (CDU) poliitik.

Elulugu
-------

Motschmann lõpetas Hamburgis am Hochradi Gümnaasiumi. Seejärel õppis ta teoloogiat, romanistikat ja pedagoogikat Hamburgi Ülikoolis ning Kieli Ülikoolis. 1975–1993 töötas ta vabakutselise ajakirjaniku ja publitsistina. Esmajärjekorras kirjutas ta pere- ja naispoliitika teemadel ning avaldas reportaaže arengumaadest. Seejuures oli ta 1986–1991 raadiojaama Norddeutscher Rundfunk (NDR) ja 1986–1993 Axel Springeri Kirjastuse vabakutseline kaastöötaja. Motschmann on abielus evangeelse teoloogi Jens Motschmanniga, neil on kolm last.

Poliitikuna
-----------

### Partei

Motschmannist sai CDU liige 1970. aastatel. Ta oli 1977–1987 muu hulgas CDU Steinburgi (Itzehoe) maakonna organisatsiooni juhatuse liige, naisliidu Frauen-Union Schleswig-Holsteini liidumaa organisatsiooni aseesimees ning CDU Schleswig-Holsteini liidumaa organisatsiooni juhatuse liige (1977–1981). 1990–2006 oli ta CDU Bremeni liidumaa organisatsiooni aseesimees, 2006. aastal sai ta CDU Bremeni liidumaa organisatsiooni komisjoni esimeheks. Alates 2012. aasta novembrist on ta CDU Bremeni liidumaa organisatsiooni aseesimees. Alates 2012. aasta detsembrist on ta CDU Saksamaa föderaalse organisatsiooni juhatuse liige. 2013. aasta märtsis valiti ta CDU Bremeni liidumaa organisatsiooni tippkandidaadiks 18. Saksamaa Liidupäeva valimistel ja valimisringkonna nr 54 kandidaadiks.

### Parlamendi liige

Motschmann oli 1991–1999 Bremeni Bürgerschafti (liidumaa parlamendi) liige ja Bürgerschafti CDU fraktsiooni aseesimees. 1999. aastal sai temast siseasjade, spordi ja kultuuri senaatori riiginõunik. 2003–2007 oli ta kultuuri senaatori riiginõunik. Motschmann oli CDU Bremeni liidumaa tippkandidaat 2013. aasta Liidupäeva valimistel; ta valiti CDU liidumaa nimekirjas 18. Saksamaa Liidupäeva koosseisu. Ta on Liidupäeva väliskomisjoni liige ja Liidupäeva CDU/CSU fraktsiooni Balti riikide raportöör.

### Naispoliitika

Palju aastaid seisis Motschmann vabatahtliku kohustuse võtmise eest, et kaasata rohkem naisi Saksamaa ettevõtete järelevalvenõukogudesse. 2011. aasta veebruaris andis ta teada, et pärast 10 aastat vabatahtlikku lähenemist pole ikka veel nähtavaid muudatusi toimunud ning ettevõtetes pole märgata arusaavat suhtumist sellesse, mistõttu kogu ettevõtmine tuleb luhtunuks tunnistada. Seetõttu toetab ta nüüd naiste kvoodi seadusega sätestamist eraettevõtete järelevalvenõukogudes. Alates 2009. aastast nõuab Motschmann, et ka naistel oleks võimalus osa võtta Schaffermahlzeitist, traditsioonilisest Bremeni söömaajast, kus kaptenite kõrval on esmajärjekorras esindatud ka Bremeni ettevõtete juhtivtöötajad ja nende külalised. 21. sajandil on naiste kõrvalejätmine sellistelt üritustelt anakronism.
**Kadri Ukrainski** (sündinud 10. oktoobril 1974) on eesti majandusteadlane, Tartu Ülikooli teadus- ja innovatsioonipoliitika professor.

Tema peamised uurimisteemad on teadus- ja innovatsioonipoliitika. Ta on toetanud oma uuringutega teaduspoliitika kujundamist nii Eestis kui ka rahvusvahelistes organisatsioonides. Ukrainski on avaldanud üle 80 teaduspublikatsiooni ja uuringuraporti.

Haridustee
----------

Kadri Ukrainski lõpetas 1996. aastal Tartu Ülikooli majandusteaduskonna, 1998. aastal kaitses sealsamas magistrikraadi tööga "Varjatud tööpuudus Eestis" ning 2008. aastal kaitses Tartu Ülikoolis doktorikraadi teemal "Sources of Knowledge Used in Innovation: An Example of Estonian Wood Industries" ("Innovatsiooniteadmuse allikad Eesti puidusektori näitel"), juhendajad prof George Nicholas von Tunzelmann ja prof Janno Reiljan.

Töökäik
-------

Doktorantuuri ajal, alates 2001. aastast, on Kadri Ukrainski töötanud Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas erinevatel ametikohtadel. 2008. aastal, peale doktorikraadi kaitsmist, töötas ta vanemteadurina, 2015. aastal valiti Ukrainski teadus- ja innovatsioonipoliitika professoriks. 

Alates 2013. aastast on Kadri Ukrainski majandusteaduskonna riigimajanduse ja majanduspoliitika õppetooli juhataja. Aastatel 2014-2016 on ta töötanud majandusteadukskonna teadusprodekaanina ja asejuhatajana teaduse alal ning alates 2019. aastast on ta majandusteaduskonna juhataja. Ta on majandusteaduskonna (aastast 2013) ja Johan Skytte instituudi (aastast 2018) nõukogu liige.

Teadusorganisatsiooniline tegevus
---------------------------------

Ukrainski on 2003. aastast Eesti Majandusteaduse Seltsi liige ning 2014. aastast Horizon 2020 programmikomitee ekspert.  Aastatel 2015-2019 oli ta Eesti teaduspoliitika komisjoni liige ning 2020. aastal valitsuse majandusarengu komisjoni juurde loodud ekspertkogu ning Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi ning Haridus- ja Teadusministeeriumi poolt kokkukutsutud nutika spetsialiseerumise ekspertkogu liige.

Tunnustus
---------

* 2021 Tartu Ülikooli aumärk

Viited
------

1. 1 2 3  "Eesti Teadusinfosüsteem. Kadri Ukrainski".
2. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 9.12.2022.

Välislingid
-----------

* Kadri Ukrainski Google Scholar lehekülg

* Kadri Ukrainski ResearchGate lehekülg