recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Matthew P. Walker** (sündinud Liverpoolis Inglismaal) on Briti ja Ameerika Ühendriikide neuroteadlane.

Ta on New York Timesi bestselleri "Miks me magame" autor. See teos on tõlgitud 34 keelde.

Walker lõpetas 1996. aastal Nottinghami Ülikooli ja sai 1999. aastal Swindonis asuvast Medical Research Councilist doktorikraadi neurofüsioloogias. Ta töötas aastatel 2004–2007 Harvard Medical Schoolis psühhiaatria professorina. 2007. aastast on ta California Ülikoolis Berkeleys neuroteaduse ja psühholoogia professor.

Ühtlasi on Walker California Ülikooli Berkeleys psühholoogia osakonnas tegutseva Uneteaduse keskuse rajaja ja direktor. Walkeri uurimisvaldkond on kognitiivne neuroteadus ja tema teadustöö teemaks on une mõju inimese tervisele.

Teosed
------

* 2017 – "Why We Sleep: Unlocking the Power of Sleep and Dreams", Penguin Random House (eesti keeles "Miks me magame. Une ja unenägude vägi". Tõlkinud Triin Olvet. Teadustoimetanud Jaan Aru. Kirjastus Argo: Tallinn, 2018. ISBN 978-9949607686).

Viited
------

1. ↑  Writer. sleepdiplomat.com
2. ↑  Center for Human Sleep Science. vcresearch.berkeley.edu
3. ↑  Matthew P. Walker. psychology.berkeley.edu
4. ↑  Scientist. sleepdiplomat.com

Välislingid
-----------

* Koduleht
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib romaanist; Eesti ansambli kohta vaata artiklit Ivanhoe (ansambel)* |

---

"**Ivanhoe**" on Briti kirjaniku Walter Scotti 1819. aastal ilmunud romantiline ajalooline romaan, mille tegevus toimub 12. sajandi Inglismaal. Scott oli üks romantismiajastu tuntumaid kirjanikke ning keskaja populariseerijaid, kes levitas romantilist suhtumist sellesse perioodi. 

Romaani nimitegelane kuulub ühte normanni vallutus järel säilinud saksi aadlisuguvõsadest, kuid on andnud truudusvande normannidele. Romaani tegevus algab 1194. aastal, pärast Kolmanda ristisõja nurjumist, kui kuningas Richard Lõvisüda on tagasiteel vangipõlvest Austria hertsogi juures, kuid teda arvatakse endiselt vangis olevat. Tegelaste seas on ka Robin Hood koos oma lindpriide salgaga, kelle mainet tänapäeva popkultuuris Scotti kirjeldus suuresti mõjutas. Üks teose läbivaid teemasid on toonane juutide tagakiusamine.

Eesti keeles ilmus romaan esimest korda 1926. aastal A. H. Tammsaare tõlkes.

Välislingid
-----------

 Ivanhoe – alliktekstid Vikitekstides
|  |
| --- |
|  |
| MS-1
MS-1 |
| MS-1 mod. 1930 tehnilised andmed |
| Pikkus | 3,50 m |
| Laius | 1,80  m |
| Kõrgus | 2,20  m |
| Kaal | 5,9  t |
| Kiirus | maastikul ??? km/h maanteel 22 km/h |
| Käiguvaru | maanteel ??? km  maanteel 120 km |
| Suurtükk | 37 mm  laskemoona 104 mürsku |
| Kuulipildujad | 7,62 mm  laskemoona 2016 padrunit |
| Soomus | kuni 16 mm |
| Mootor | T-18 |
| Mootori võimsus | 40 hj |
| Meeskond | 2 inimest |

**MS-1**, tuntud ka tähisega **T-18**, on kergetank, mida toodeti Nõukogude Liidus aastatel 1927–1931. See oli esimene Nõukogude Liidus toodetud seeriatank. MS (МС) on lühend venekeelsetest sõnadest „малый сопровождения", mis tähendab väikest saatjat.

Ajalugu
-------

Kuni 1920. aastate teise pooleni kasutati Punaarmees Inglise ja Prantsuse tanke, mis oli saadud sõjasaagiks kodusõja aastatel, kuid siis otsustati hakata välja töötama oma tanki. 1925. aastal saadi Poola kommunistidelt kingituseks tank Fiat 3000. Itaallaste masin osutus paremaks prantslaste Renault FT-17-st, selle mass oli väiksem ja kiirus suurem. Uus tank valmis 1927. aasta märtsis ning pärast katsetusi sai selle nimeks T-18 (MS-1). Esialgu hakati uut tanki tootma Leningradi tehases Bolševik, kuid 1929. aasta aprillist ka Permis asuvas masinatehases. Viimases ei tahtnud tootmine esialgu kuidagi edeneda ning 1929. aasta lõpuks tellitud 133 masinast saadi valmis ainult 96. Aastatel 1927–1931 toodeti kokku mõlemas tehases 959 tanki. Tanki hind oli 60 000 – 80 000 rubla.

Modifikatsioonid
----------------

### MS-1 mod. 1927

Esimene seeriamasin, mida toodeti aastatel 1927–1930. Tanki pearelvaks oli 37 mm suurtükk Hotchkiss või PS-1 (ПС-1). Mürsu algkiiruseks oli 442 m/s, laskekiiruseks 10–12 lasku minutis ning mürsu lennu kauguseks otsesihtimisega oli 2000 meetrit. Kildmürsu kaal oli 0,51 kg. Relvastuseks oli ka 6,5 mm paariskuulipilduja. Tanki korpuse ja torni soomus olid needitud karkassile. Mootoriks oli õhkjahutusega karburaatormootor T-18.

* Meeskond: 2 meest
* Kaal: 5,3 tonni
* Pikkus: 4,40 meetrit
* Laius: 1,76 meetrit
* Kõrgus: 2,12 meetrit
* Soomus: torn, korpuse esikülg, küljed, ahter ja katus 16 mm ning korpuse põhi 8 mm
* Mootor: 4-silindriline, 4-taktiline, õhkjahutusega rida-, karburaatormootor T-18
* Mootori võimsus: 35 hj, 1800 pööret minutis ja töömaht 3200 cm³
* Kiirus: maanteel 16,4 km/h
* Läbisõit: maanteel 120 km
* Relvastus: 37 mm suurtükk (96 mürsku) ja 6,5 mm paariskuulipilduja (1800)
* Toodang: 325 masinat (1927–1930)

### MS-1 mod. 1930

Teine seeriamasin, mida toodeti aastatel 1930–1931. Selle pearelvaks oli 37 mm suurtükk Hotchkiss või PS-1 (ПС-1) ning 7,62 mm kuulipilduja DT. Masinal oli 40 hj mootor.

Välislingid
-----------

* Battlefield *inglise keeles*
Audla mõisa peahoone 2005. aastal
**Audla mõis** (saksa keeles *Hauküll*) oli rüütlimõis Saaremaal Pöide kihelkonnas. Nüüdisajal jääb mõis Saare maakonna Saaremaa valla territooriumile.

Ajalugu
-------

Buhrmeisteri suguvõsa aadlivapp
1464. aastal läänistas ordumeister Johann von Mengede Hauckulli mõisa Jacob Swartele. Aastail 1623–1806 kuulus mõis Vietinghoffidele, 1806. aastast kuni 1919. aasta võõrandamiseni aga Buhrmeisteritele. Mõisa viimane omanik oli Karl von Buhrmeister.

1914. aastal kuulus mõisale 1182,23 hektarit mõisamaad, 1087,68 ha talumaad, Ollamäe kõrvalmõis, Levala küla, Kuke kõrts. 1909. aastal kuulus mõis Laimjala valda, 1939. aastal kuulus endine mõisasüda uude Laimjala valda.

Mõisaansambel
-------------

Audla mõisa peahoone 2011. aastal  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 1. august 2011
Audla mõisa varemed 2024. aastal
Mõisa ühekorruseline varaklassitsistlik peahoone on ehitatud 1805. aastal. Hoone valmimisajale viitavad eeskoja seina müüritud raidtahvlid. Poolkelpkatusega hoone eripäraks on erakordselt kõrge esimene korrus ja kolm ovaalsaali. Fassaadi ilmestab kolme akna laiune pealeehitis, millel on ovaalaknaga kolmnurkfrontoon.

Vähesed kõrvalhooned ei asunud mitte peahoone läheduses, vaid sellest 150–200 meetrit lõuna pool, teisel pool väheldast teed omaette kompleksina.

Pärast mõisa võõrandamist kolis mõisa peahoonesse kool, mis tegutses seal 1970. aastateni. Hiljem seisis hoone tühjalt ja lagunes. Tänapäeval on hoone eraomanduses, kuid seisab tühjalt ja laguneb edasi.

Vaata ka
--------

* Eesti mõisate loend

Kirjandus
---------

* *Saaremaa. Maateaduslik, majanduslik ja ajalooline kirjeldus*. Toim. A. Luha. Tartu: Eesti Kirjanduse Seltsi kirjastus, 1933. Lk 706-707 .

Välislingid
-----------

* Audla mõis Kultuurimälestiste riiklikus registris

Pöide kirik
Pöide kihelkond

**Kirik**: Pöide  

**Mõisad**: Audla mõis | Kahtla mõis | Keskvere mõis | Koigi mõis | Kõiguste mõis | Kübassaare mõis | Laimjala mõis | Maasi mõis | Muraja mõis | Orissaare mõis | Oti mõis | Reina mõis | Saare mõis | Tumala mõis | Uuemõisa mõis
Peredelkino kalmistu värav
Kornei Tšukovski ja Lidija Tšukovskaja haud Peredelkino kalmistul
**Peredelkino kalmistu** (vene keeles *Переделкинское кладбище*) on kalmistu Moskvas Novomoskovski ringkonnas Peredelkino asula lähedal.

Külakalmistuna oli Peredelkino kalmistu olemas juba 17. sajandil. 1935. aastal rajati lähedusse kirjanike asula. 1960. aastatel kujunes Peredelkino kalmistu kirjanike nekropoliks.

Alates 2012. aastast asub Peredelkino kalmistu linnapiiride laiendamise tulemusel Moskva linna territooriumil.

Maetuid
-------

* Margarita Aliger
* Valentin Asmus
* Jefim Geller
* Jevgeni Jevtušenko
* Boriss Pasternak
* Robert Roždestvenski
* Juri Štšekotšihhin
* Arseni Tarkovski
* Leon Toom
* Kornei Tšukovski
* Mihhail Volkonski

Vaata ka
--------

* Kuntsevo kalmistu
* Novodevitšje kalmistu
* Trojekurovo kalmistu
* Vagankovo kalmistu
* Vostrjakovo kalmistu

Viited
------

1. ↑  Переделкинское мемориальное кладбище peredelkino-land.ru
2. ↑  Переделкино в составе Москвы peredelkino-land.ru
Sven Botman (2021)
**Sven Adriaan Botman** (sündinud 12. jaanuaril 2000 Badhoevedorpis) on Hollandi jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Newcastle United.

Ta alustas klubikarjääri Hollandi klubis Amsterdami Ajax, mille noortesüsteemiga liitus ta 2009. aastal. Hooajal 2018/19 mängis ta Ajaxi reservmeeskonnas Hollandi esiliigas, kuid Ajaxi põhimeeskonnas mängis ta vaid hooajaeelsetes sõprusmängudes. Hooajal 2019/20 mängis Botman Hollandi kõrgliigaklubis Heerenveen.

2020. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Lille. Hooajal 2020/21 tuli ta Lille'iga Prantsusmaa meistriks.

2022. aasta juunis siirdus ta 40 miljoni euro eest Newcastle Unitedi, kellega sõlmis viieaastase lepingu. Esimese värava Newcastle Untedi meeskonnas ja esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 24. septembril 2023 8:0 võidumängus Sheffield Unitedi üle.

Aastatel 2015–2022 mängis Botman Hollandi noortekoondistes.

Saavutused
----------

Lille
* Ligue 1: 2020–21
* Trophée des Champions: 2021

Newcastle United
* EFL Cup: Teine koht 2022–23

Viited
------

1. ↑  "L'international U20 néerlandais, Sven Botman est Lillois" (French). Lille OSC. 31. juuli 2020.`{{cite web}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
2. ↑  "Newcastle United agree Sven Botman deal". Newcastle United F.C. 28. juuni 2022. Vaadatud 28. juunil 2022.

Välislingid
-----------

* Profiil Newcastle Unitedi kodulehel

| * v
* r
Newcastle United FC mängijad  –  Premier League |
| --- |
| 

* 1 Dúbravka
* 2 Trippier
* 3 Dummett
* 4 Botman
* 5 Schär
* 6 Lascelles
* 7 Joelinton
* 8 Gordon
* 9 Wilson
* 10 Saint-Maximin
* 11 Ritchie
* 12 Lewis
* 13 Targett
* 14 Isak
* 17 Krafth
* 18 Karius
* 19 Manquillo
* 21 Fraser
* 22 Pope
* 23 Murphy
* 24 Almirón
* 28 Willock
* 29 Gillespie
* 32 Anderson
* 33 Burn
* 36 Longstaff
* 39 Guimarães
* Treener: Howe

 |
Timo Werner (2018)
**Timo Werner** (sündinud 6. märtsil 1996 Stuttgardis) on Saksamaa jalgpallur. Ta mängib ründajana Bundeslina klubis RB Leipzig ja Saksamaa jalgpallikoondises.

Werner alustas karjääri VfB Stuttgardis. Klubi põhimeeskonnas tegi ta debüüdi 2013. aasta augustis UEFA Euroopa Liiga eelringis Bulgaaria klubi Botev Plovdivi vastu. Ta sai 17 aasta, nelja kuu ja 25 päeva vanuselt Stuttgardi noorimaks debütandiks. Järgmistel nädalatel sai ta Stuttgardi noorimaks mängijaks Bundesligas ja samuti noorimaks väravalööjaks. Sama aasta 10. novembril lõi ta liigamängus kaks väravat Freiburgi vastu, saades noorimaks mängijaks, kes on Bundesligas ühes mängus kaks väravat löönud.

Oma 18. sünnipäeval sõlmis Werner Stuttgartiga lepingu, mis pidi kehtima kuni 2018. aasta juunini, kuid 2016. aasta juunis liitus ta äsja kõrgliigasse tõusnud Leipzigiga. Hooajal 2016–17 lõi ta Bundesligas 21 väravat, olles sel hooajal klubi parim ja samuti suurima väravate arvuga Saksamaa mängija liigas. Leipzig lõpetas hooaja teise kohaga ja kindlustas järgmiseks hooajaks koha UEFA Meistrite Liigasse. Hooajal 2019–20 lõi ta Saksamaa kõrgliigas 28 väravat, olles sellega liigas paremuselt teine väravakütt.

2020. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Chelseaga.

Debüüdi Saksamaa jalgpallikoondises tegi Werner 2017. aastal. Samal aastal valiti ta koondisse 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiriks. Turniiri viimases alagrupimängus lõi ta kaks väravat Kameruni vastu ja poolfinaalis Mehhiko vastu. Lisaks kuulus ta Saksamaa koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.

Viited
------

1. ↑  "Leipzig snare Werner from Stuttgart". bundesliga.com. 15.6.2016. Vaadatud 2.12.2018
2. ↑  "Timo Werner: Chelsea agree to sign forward from RB Leipzig on five-year deal". BBC Sport. 18.6.2020. Vaadatud 18.8.2020

Välislingid
-----------

 Timo Werner – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Saksamaa koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Neuer (c)
* 2 Plattenhardt
* 3 Hector
* 4 Ginter
* 5 Hummels
* 6 Khedira
* 7 Draxler
* 8 Kroos
* 9 Werner
* 10 Özil
* 11 Reus
* 12 Trapp
* 13 Müller
* 14 Goretzka
* 15 Süle
* 16 Rüdiger
* 17 Boateng
* 18 Kimmich
* 19 Rudy
* 20 Brandt
* 21 Gündoğan
* 22 Ter Stegen
* 23 Gómez
* Treener: Löw

 | Saksamaa |
**Claudio Saracini** (1. juuli 1586 Siena – 20. september 1630) oli itaalia varabaroki helilooja, lautomängija ja laulja. Teda peetakse monoodilise stiili üheks olulisemaks esindajaks. 

Saracini sündis ilmselt Sienas kõrgest seisusest perekonnas. Tema õpingutest on vähe teada, kuid kuna ta noorena reisis väga palju ning omas rohkelt kontakte välismaiste ülikutega, on tema muusikas kuulda võõrapäraseid mõjutusi. Kõrgklassi kuuluva isikuna polnud tal vajadust teha tööd muusikuna. Seetõttu võib teda pidada väga andekaks asjaarmastajaks, keda hindas kõrgelt näiteks Claudio Monteverdi. Monteverdi hinnang Saracinile kui *Il Palusi* viitab akadeemia liikmelisusele, millest detailsem info siiski puudub. Kogu Saracini looming on ilmunud trükis Veneetsias aastatel 1614–1624.

Saracini muusikast on teada 133 laulu, mis kõik on kirjutatud ühele virtuoosselt ornamenteeritud soolohäälele instrumentide saatel. Ühe erandiga on kõik tema laulud kirjutatud itaalia keeles. Laulude tõsised, lõbusad ja erootilised tekstid esindavad laia teemaderingi. Tema helikeeles vaheldub diatoonilisus kromaatilisusega ning see on oma eksperimentaalsete omaduste poolest võrreldav tema kaasaegse laululooja Sigismondo d'India muusikaga. Saracini muusika omapäraks võib pidada ka eelkõige Balkani rahvaste muusika mõjutusi, mida võib itaalia varabarokis pidada suureks harulduseks. Ilmselt kuulis ta seda muusikat oma nooruses toimunud reisidel. Balkani muusika mõjud on esil eelkõige tema salmilauludes, mis võivad olla noteeritud näiteks 5/2 taktimõõdus. Asümmeetriline meetrum oli Balkani muusikas tavaline, kuid puudus Itaalias. 

Pärast pikka unustuseaega hakati Saracini teoste vastu kasvavat huvi tundma 20. sajandil. Tema muusika eksperimentaalsus on alguses paelunud muusikateadlasi ning seejärel ka esitajaid. Nüüdseks on tema teosed enamjaolt salvestatud, enamasti koos tema ajastu muude heliloojate, nagu Monteverdi või Alessandro Grandiga.
Kompanii lipp (1801)
Kompanii vapp (1698)
**Briti Ida-India Kompanii** (inglise keeles East India Company (EIC); ka Honourable East India Company (HEIC), the British East India Company ja mitteametlikult John Company) oli 31. detsembril 1600 kuningliku tegevusloa (*Royal Charter*) saanud aktsiakompanii, mis asutati kauplemiseks Lõuna-Aasiaga. Briti Ida-India Kompanii peamisteks tegevuspiirkondadeks kujunesid India ja Hiina.

Ida-India Kompaniisid asutati ka muudes Euroopa riikides.

18. sajandi algupoolel oli Briti Ida-India Kompanii kaubavahetusbilanss Hiinaga negatiivne. Hiina ei vajanud Kompanii kaupu. Olukorda uurides avastas Kompanii, et Portugal ja Holland müüvad Hiinasse oopiumi, saades suurt kasumit, ning Kompanii lülitus 1765 samuti sellesse ärisse. Kompanii müüs Hiinasse 1799. aastal 900 tonni ja 1838. aastal 1400 tonni oopiumi. Hiina valitsus oli vastu oma rahva hävitamisele välismaise oopiumi abil ning see põhjustas 19. sajandil Esimese ja Teise oopiumisõja, mis mõlemad lõppesid Hiina kaotusega.

Briti valitsus andis Ida-India Kompaniile suuri kaubanduseeliseid võrreldes näiteks Põhja-Ameerikas olevate teeimportijatega. Kompanii ei pidanud teed Põhja-Ameerikaase müües maksma mingeid kohalikke makse. See viis Bostoni teejoominguni 16. detsembril 1773 ja järgnenud Briti valitsuse poolsed repressioonid põhjustasid USA iseseisvussõja ülejärgmisel aastal.

Briti Ida-India Kompanii omandas 18. sajandi teisel poolel võimu suure osa India üle. Kompanii rakendas Indias sõjalist jõudu ja täitis administratiivseid funktsioone. 1858. aastal, pärast Sipoide mässu, võttis Briti kroon India oma vahetu võimu alla, kuninganna Victoria kuulutati India keisrinnaks.

Ida-India Kompanii tegevus lõpetati 1. jaanuaril 1874.

Viited
------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Briti Ida-India Kompanii** |

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. september 2015. Vaadatud 3. septembril 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Filip Mladenović (2021)
**Filip Mladenović** (serbia kirillitsas Филип Mлaдeнoвић; sündinud 15. augustil 1991 Čačakis) on Serbia jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Kreeka kõrgliigaklubis Panathinaikόs ja Serbia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis Čačaki Borac, debüteerides Serbia kõrgliigas hooajal 2010/11. Klubikarjääri jooksul on ta mänginud veel Serbia suurklubis Belgradi Crvena zvezda (2012–2013), Valgevene kõrgliigaklubis Borissovi BATE (2014–2015), Saksamaa kõrgliigaklubis 1. FC Köln (2016), Belgia kõrgliigaklubis Standard Liège (2017) ning Poola kõrgliigaklubides Gdański Lechia (2018–2020) ja Varssavi Legia (2020–2023).

Panathinaikόsega sõlmis ta 2023. aasta juunis kaheaastase lepingu.

Oma riigi meistriks on Mladenović tulnud BATE ja Legiaga, võitnud karika Crvena zvezda, BATE ja Lechiaga ning superkarika BATE ja Lechiaga. Hooajal 2020/21, mil ta tuli Legiaga Poola meistriks, valiti Mladenović Poola kõrgliiga hooaja parimaks mängijaks ja parimaks kaitsjaks.

Serbia jalgpallikoondises tegi Mladenović debüüdi 31. mail 2012 mängus Prantsusmaa vastu. Ta kuulus Serbia koondisse 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Crvena zvezda
* Serbia karikas: 2011–12

Borissovi BATE
* Valgevene kõrgliiga (2): 2014, 2015
* Valgevene karikas: 2014–15
* Valgevene superkarikas (2): 2014, 2015

Gdański Lechia
* Poola karikas: 2019
* Poola superkarikas: 2019

Varssavi Legia
* Ekstraklasa: 2020–21
* Poola karikas: 2023

Viited
------

1. ↑  "Στον Παναθηναϊκό ο Μλαντένοβιτς" (kreeka). Panathinaikos. 12. juuni 2023. Vaadatud 12. juunil 2023.

| * v
* r
Serbia koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Dmitrović
* 2 Pavlović
* 3 Eraković
* 4 Milenković
* 5 Veljković
* 6 Maksimović
* 7 Radonjić
* 8 Gudelj
* 9 A. Mitrović
* 10 Tadić (c)
* 11 Jović
* 12 Rajković
* 13 S. Mitrović
* 14 Živković
* 15 Babić
* 16 Lukić
* 17 Kostić
* 18 Vlahović
* 19 Račić
* 20 S. Milinković-Savić
* 21 Đuričić
* 22 Lazović
* 23 V. Milinković-Savić
* 24 Ilić
* 25 Mladenović
* 26 Grujić
* Treener: Stojković

 | Serbia |
**Kaltsunukk** on nukk, mis on traditsiooniliselt käsitsi valmistatud tekstiilijääkidest. 

Briti Muuseumis on hoiul ühe lapse hauast leitud Vana-Rooma kaltsunukk, mida dateeritakse umbes aastasse 300 eKr.

Tänapäeval valmistatakse ka tööstuslikult nukke, mis jäljendavad traditsiooniliste kaltsunukkude omadusi: lihtsad vormid, pehme riidest keha, lapitehnikas rõivad.

Tuntud tegelane eesti lastekirjanduses on kaltsunukk Sipsik.

Kaitsenukk
----------

Ukraina kaitsenukudRistikujutisega motanka Ukraina postmargilKaitsenukud teenivad amuleti eesmärki. Slaavi kultuurides on nende nimetus motanka (poole *motanka*, ukraina *мо́танка*, tuletatud *motać*/*мотати* - keerutama, mässima). Esimesed märgid sõlmitud nukkudest pärinevad enam kui 5000 aasta tagusest ajast. Need on osa rahvakultuurist ning maagilisest mõtlemisest, need valmistatakse ja seotakse ilma nõela või muude teravate vahenditeta, kuna "saatust ei tohi torkida/vigastada", kaitsenuk tehakse valmis ühe korraga ja seda valmistades pannakse mõttes tema sisse head soovid. Traditsiooniliselt puuduvad nendel näojooned, mõnikord on näo asemel ristikujutis. Ristikujutis andvat nukule tuge ja võimu juurde, kuna on vana kaitsesümbol, see on paganlik päikse kujutis. Motankad valmistati kindla eesmärgi, ülesande ja sooviga: näiteks perekonna kaitsmine või abieluõnne hoidmine, reisil kaitsmine lapse kaitsmine kurja vaimu eest jne. Motankad jagunevad üldjoontes kolme gruppi: tseremoniaalsed, kaitsenukud ja lelud. Tseremoniaalsed valmistati teatud tähtpäevadeks, kaitsenukud kindla kaitse-eesmärgiga (rasedus, tervis jne). Vastavalt funktsioonile olid nukkudel erinevad nimetused. Samuti kasutati värvuseid kindla eesmärgiga, näiteks punane kaitsevat kurjade vaimude eest ja tagab tervise. Ka valmistamise aeg oli olulline, täiskuu, kahanev kuu teenisid erinevaid eesmärke.

Tänapäeval on need taas populaarseks muutumas rahvakunstnike ja käsitööringide tööna.

Ka soome-ugri rahvastel oli komme, et nukkudele ei tehta nägu, kuna laps pole võimeline nuku eest vastutama, aga usuti, et kui nukul on nägu, siis tuleb temasse hing.

Vaata ka
--------

* Waldorfi nukk

Viited
------

1. ↑  Briti Muuseum
2. ↑  "Hällilapse kaitsenukk aitab pisikesel rahulikult uinuda". *www.ohtuleht.ee*. Vaadatud 22. jaanuaril 2024.
3. 1 2 3  Uniwersytet Marii Curie-Skłodowskiej; Świdzińska, Agata (30. september 2020). "Lalki-motanki jako metoda pracy nad zrozumieniem doświadczenia migracyjnego". *Kultura I Edukacja*. **129** (3): 184–201. DOI:10.15804/kie.2020.03.11.
4. ↑  Olesya Hursky, The history of Motanka, a traditional Ukrainian guardian doll
5. 1 2 3 4  "The history of Motanka, a traditional Ukrainian guardian doll". *Ukieology Fashion and Decor*. Vaadatud 22. jaanuaril 2024.
6. 1 2 3  ERR, Liisbeth Rats | (21. jaanuar 2024). "Tartus avati näitus Ukraina iidsetest kaitsenukkudest". *ERR*. Vaadatud 22. jaanuaril 2024.
7. ↑  Budnyk, Olena (2014). "THE CONTEMPORARY FOLKLORE REVIVAL IN THE MOUNTAIN SCHOOLS OF THE UKRAINIAN CARPATHIANS: EXPERIENCE AND ASSESSMENT". *Гірська школа Українських Карпат*. **11**: 14–19.
8. ↑  "Lastemuuseumis valmivad maagilised kaitsenukud" (inglise). Vaadatud 22. jaanuaril 2024.
Kaltsiumhüdroksiid
**Kaltsiumhüdroksiid** ehk **kustutatud lubi** (keemilise valemiga **Ca(OH)2**) on keemiline aine, mis koosneb kaltsiumi katioonist (Ca2+) ja hüdroksiidioonidest (OH–). See on värvitu kristalne aine või valge pulber, mis tekib kaltsiumoksiidi (mida nimetatakse lubjaks või kustutamata lubjaks) kustutamisel veega. Seda võib saada ka segades lahustava kaltsiumi soola (nt kaltsiumkloriidi) ja lahustava aluse (nt naatriumhüdroksiidi) vesilahuseid. Traditsiooniline kaltsiumhüdroksiidi nimetus on kustutatud lubi.

Kuumutades laguneb kaltsiumhüdroksiid kaltsiumoksiidiks ja veeks. Kaltsiumhüdroksiidi vesilahus, mida kutsutakse lubjaveeks, on keskmise tugevusega alus, mis reageerib ägedalt hapetega ja korrodeerib vee juuresolekul mitmeid metalle. Suspensiooni peentest kaltsiumhüdroksiidi osakestest kutsutakse lubjapiimaks, seda kasutatakse laialdaselt keemiatööstuses ja ehituses.

Kasutusalad
-----------

Tänu oma tugevatele aluselistele omadustele kasutatakse kaltsiumhüdroksiidil muuhulgas:

* koostisosana lubjapiimas, mördis ja krohvis
* leelisena, mida kasutatakse seebikivi asendajana seebikivivabades juuksepehmendajates
* reaktiivina
	+ akvaariumis, lisamaks vette kaltsiumi seda tarbivatele vetikatele, tigudele, ussidele ja korallidele (tihti nimetatakse Kalkwasseri seguks)
	+ parkimistööstuses lisahappe neutraliseerimiseks
	+ naftarafineerimistööstuses õlilisandite tootmiseks (alküülsalitsüül-, sulfaat-, fenüül-)
	+ keemiatööstuses kaltsiumstearaadi tootmisel
	+ toiduainetööstuses vee töötlemiseks (alkoholi ja karastusjookide jaoks)
	+ põlis-ameeriklaste toiduvalmistamises maisi maitsvamaks ja kergemini seeditavaks muutmiseks

* täidisena
	+ naftakeemiatööstuses tahkete õlide valmistamiseks
	+ piduriklotside tootmisel
	+ eboniidi tootmisel
	+ kuivade segude tootmisel värvimiseks ja kaunistamiseks
	+ pestitsiidide tootmisel
	+ Polikari-nimelises tõrjeaines, mis kaitseb puu- ja juurvilju (seentest põhjustatud) kõdunemise vastu ladustamise ajal

Terviseriskid
-------------

Kaitsmata kokkupuude Ca(OH)2-ga võib põhjustada tõsist nahaärritust, keemilisi põletusi, pimedaksjäämist, kopsukahjustusi või lööbeid.

Vaata ka
--------

* Lubjapiim
* Lubjavesi

Kaltsiumiühendid

CaB6 **·**  CaBr2 **·**  CaC2 **·**  CaCN2 **·**  CaCO3 **·**  CaC2O4 **·**  CaCl **·**  CaCl2 **·**  Ca(ClO)2 **·**  Ca(ClO3)2 **·**  CaCrO4 **·**  CaF2 **·**  CaH2 **·**  Ca(HCO3)2 **·**  CaH2S2O6 **·**  CaI2 **·**  Ca(IO3)2 **·**  Ca(MnO4)2 **·**  Ca(NO3)2 **·**  CaO **·**  CaO2 **·**  Ca(OH)2 **·**  CaS **·**  CaSO3 **·**  CaSO4 **·**  CaSi2 **·**  CaTiO3 **·**  Ca2P2O7 **·**  Ca2SiO4 **·**  Ca3(AsO4)2 **·**  Ca3(BO3)2 **·**  Ca3(C6H5O7)2 **·**  Ca3N2 **·**  Ca3P2 **·**  Ca3(PO4)2 **·**  Ca(H2PO4)2 **·**  CaHPO4 **·**  C36H70CaO4



1. ↑  "MSDS Calcium hydroxide" (PDF). Archived from the original (PDF) on 25 March 2012. Retrieved 21 June 2011.
**Tüvetutik** (*Orthotrichum speciosum*) on tutiku perekonda kuuluv samblaliik. 

Tüvetutik on ühekojaline. 

Kasvab puutüvedel ja kividel, leidub Eestis väga sagedasti. Eeslitab valgusrikkamaid paiku ja talub mõõdukalt saastatust.

Iseloomulikud tunnused
----------------------

Kollakasrohelist või rohelist värvi, harvem pruunikas sammal. Kasvab kuni 5 cm kõrguste kohevate padjanditena. Lehed on kitsad, lantsetjad, kuivalt püstised või kogu varre ulatuses eemaldunud, niiskena varrest eemale hoiduv, tipus enamasti pikalt ja ühtlaselt ahenenud. Rood on kitsas ja pikk ning lõpeb enne lehe tippu. Leheserv peaaegu tippuni allpoole käändunud või lame.

Tippkupralised eoskuprad jäävad pooleldi kõrglehtede vahele või ulatuvad neist üle. Kupar on kitsas ja silindrejas, helepruun, osaliselt või üleni periheetsilehtede kohal. Tanu tihedalt karvane, kitsas ja kooniline, helepruun, tumeda tipuga ja vaoline. Eoste suurus: 18-20 µm, mis valmivad varasuvel.

Rakuline ehitus
---------------

Rakud on tugevalt paksenenud kestaga, ümarad või ebakorrapärased. Alusel roo lähedal rakud pikemad, nad on ristkülikukujulised ja pikivaheseinad tugevalt sõlmjate paksenditega. 

Tüvetutiku eoskuprad
Tüvetutik mikroskoobi all

Välislingid
-----------

* Tüvetutik andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Ingerpuu, N, Vellak, K (1998). *Eesti sammalde määraja* (eesti keel). Tartu. Lk 180.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
2. 1 2 3  Kalda, A. Randlane, T (2004). *Väike sammalde ja samblike raamat* (eesti keel). Lk 56.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
**Hiiu Leht** on Hiiu maakonna ajaleht, mis ilmub 1997. aasta 20. juunist.

Algul ilmus see kord nädalas reedeti, 1998. aastast ilmub kaks korda nädalas teisipäeviti ja reedeti. Alates 2010. aasta augustist ilmub reedene Hiiu Leht värvilisena. Muudatus oli tingitud konkurendi tekkimisest – hakkas ilmuma värviline nädalaleht Hiiu Nädal.

Hiiu Lehe omanikfirma oli osaühing Saaremaa Raadio, mis andis välja ka Saare maakonna ajalehte Meie Maa. Aastast 2022 on lehe omanik OÜ Hiiu meedia.

Hiiu Lehe esimene peatoimetaja oli Anu Pallas. 1999. aastal sai peatoimetajaks aasta varem tegevtoimetajana tööle asunud Urmas Lauri. Pärast Urmas Lauri siirdumist ajalehte Lääne Elu võttis 2006. aasta 1. oktoobrist peatoimetaja ülesanded üle seni ajakirjaniku ja toimetajana töötanud Harda Roosna.

Hiiu Lehel on ilmunud ka lisasid:

* aastast 1997 Saarte Suvenädal
* aastast 2001 Käina Kuller; Pühalepa Teataja.

Enne 2004. aastat ilmus ka teine Hiiu maakonna ajaleht – Hiiumaa, mis 2004. aasta septembris läks pankrotti. Pankrotivara koos kohustustega ostis Hiiu Lehe omanik Arne Pagil.

2010. aasta augustist kuni 2012. aasta juunini ilmus Hiiu maakonnas ka nädalaleht Hiiu Nädal.

Viited
------

1. 1 2 3  Valter Voole (2015). *Hiiumaa Loodus Aeg Inimene*. Kärdla: MTÜ Hiiumaa Teabekapital. Lk 1264.
2. ↑  Anu Pallas (22.06.2007). "Miks sündis Hiiu Leht". *Hiiu Leht*. Vaadatud 14.05.2017.
3. ↑  Harda Roosna (06.08.2010). "Kvaliteetleht kohal". *Hiiu Leht*. Vaadatud 14.05.2017.
4. 1 2  Kadri Masing (29.09.2006). "Hiiu Lehe peatoimetaja vahetub". *Eesti Päevaleht*. Vaadatud 14.05.2017.
5. ↑  Roosna, Harda (15. september 2022). "Hiiu Lehe peatoimetaja vahetub - Hiiu Leht". Vaadatud 26. jaanuaril 2024.
6. ↑  EE 12. köide, 2003: 150.
7. ↑  Madis Filippov (22.06.2012). "Hiiu Nädal lõpetab ilmumise". *Postimees*. Vaadatud 14.05.2017.

Välislingid
-----------

* Ajalehe koduleht
Lhasa de Sela (2005)
**Lhasa de Sela**, lavanimega **Lhasa** (27. september 1972 New Yorgi osariik, Big Indian – 1. jaanuar 2010 Montréal) oli USA päritolu Kanada laulja.

Tema isa oli Mehhiko päritolu hispaania keele õpetaja, ema ameeriklannast fotograaf ja näitleja. Lapsena kolis ta koos oma perekonnaga sageli ja ta ei käinud koolis, vaid oli koduõppel. Vanematel oli palju lapsi ning perekond elas ja reisis ümberehitatud koolibussis. Lapsepõlves elas Lhasa Mehhikos ja USA-s, täiskasvanuna enamasti Kanadas ja Prantsusmaal. Ta oli 13-aastane, kui vanemad lahku kolisid. Siis kolis ema lastega San Franciscosse, kus Lhasa hakkas laulma kreeka restoranis. 1991 sõitis ta Montréali õdede juurde, kes seal Kanada tsirkusekoolis õppisid, ja otsustas samuti Montréali elama jääda. Järgmised viis aastat laulis ta sealsetes baarides.

1997 ilmus tema esimene album "La llorona", mis ühendas ladinaameerika rahvamuusikat omaloominguga. See oli suuresti mõjutatud mehhiko muusikast, kuid ka idaeuroopa mustlasmuusikast, Lähis-Ida muusikast ja alternatiivsest rokist. Album sai kohe väga edukaks, jõudes plaatinaplaadiks. 2003. aastaks oli seda müüdud 120 tuhat eksemplari Kanadas, 330 tuhat Prantsusmaal ja 30 tuhat USA-s. 1998 pälvis ta selle eest Juno auhinna parima globaalse artisti kategoorias.

1999. aastal jättis Lhasa lauljakarjääri tagaplaanile ning hakkas koos oma õdedega esinema ringreisidel tsirkuse- ja teatritrupis Pocheros. Lõpuks hakkas ta taas laule kirjutama ja 2003 ilmus Montréalis tema teine plaat "The Living Road". Kui tema esikplaat oli hispaaniakeelne, siis teisel plaadil laulis ta hispaania, inglise ja prantsuse keeles. Selle plaadi ilmumisele järgnes kaks aastat kestnud kontserditurnee, mille vältel külastas ta 17 riiki.

2009. aasta aprillis avaldas Lhasa oma kolmanda albumi "Lhasa".

Ta suri oma kodus rinnavähki. Rinnavähk diagnoositi tal ajal, mil ta oli oma kolmanda plaadi juba salvestanud, aga see polnud veel ilmunud. Temast jäi maha 9 õde-venda. Ta elas koos elukaaslasega, aga tal ei olnud lapsi.

Albumid
-------

* "La Llorona" (1997)
* "The Living Road" (2003)
* "Lhasa" (2009)
**Võimete vallad** ehk **tajuvõimed** (sanskriti ja paali keeles *āyatana*; tiibeti keeles *skye mched*; hiina keeles 處 *chu*; jaapani keeles *sho*) on budismis, eriti abhidharmas, kuus ala ehk valdkonda või tegurit, mida olendid tajuvad kuue tunnetusliku võime (sanskriti ja paali keeles *indriya*) abil. 

1. Nägemisvõimele vastab ‘kujude vald’ (sanskriti keeles *rūpa-āyatana*),
2. kuulmisvõimele ‘helide vald’ (*śabda-āyatana*),
3. haistmisvõimele ‘lõhnade vald’ (*gandha-āyatana*),
4. maitsmisvõimele ‘maitsete vald’ (*rasa-āyatana*),
5. puudutamisvõimele ‘puute vald’ (*sparśa-āyatana*) ning
6. mõtlemisvõimele ‘meele vald’ (*mano-āyatana*).

Võimete ja nendele vastavate valdade kokkupuutel tekib teadvus, kusjuures ka teadvuses eristatakse võimetele ja valdadele vastavat kuut alajaotust.

Kuus võimete valda (*ṣaḍāyatana*) on sõltuvusliku tekkimise viies lüli.

Ihu ja meele töö jaguneb kuueks võimeks. Lisaks Lääne psühholoogias tuntud nägemis-, kuulmis-, haistmis-, maitsmis- ja kompimisvõimele kuulub siia meelevõime, mis toimib teiste tajuvõimete integreerijana. 

Tajuvõime ja tajuorgan on erinevad, sest paljas organ, kui tal puudub suhe teadvusega, ei tee veel inimest nägijaks või kuuljaks. Seda, millega vastav tajuvõime välismaailmas haakub, tähistavad budistliku terminoloogia järgi võimete vallad: värv, heli, lõhn, maitse ja puudutatav. Meelevõime ehk mõistuse vallaks on mõte.

Vaata ka
--------

* Indriya
* Budistlik psühholoogia

Viited
------

1. ↑  Andres Herkel. *Pratītyasamutpāda* ehk sõltuvuslik tekkimine. Akadeemia nr 3, 1994, lk. 533 – 570.

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Ida mõtteloo leksikoni" materjale.*
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kraatrist; perekonnanime kohta vaata artiklit Maar (perekonnanimi).* |

---

Maarijärv Saksamaal
Ukinreki maar tekkis Alaskal 10-päevase purske tulemusena 1977
Maari teke
**Maar** on suhteliselt madal, lamedapõhjaline ja lai vulkaaniline kraater, mis enamasti on täitunud veega, moodustades maarijärve.

Maarid on tekkinud vulkaaniliste plahvatuste tagajärjel. Plahvatuste põhjuseks on kuuma magma tungimine põhjaveekihti, mille tagajärjel osa põhjaveest aurustub ja põhjustab suure rõhu tõttu plahvatuse. Plahvatuse käigus väljapaiskunud materjal moodustab mõnikord kraatrivalli, milles tuff on segunenud mittevulkaanilise materjaliga. Kraatrisse aga koguneb vesi, mis moodustab järve. Maaris ei ole laavat.

Kuulsaimad maarijärved on Saksamaal Rheinland-Pfalzi liidumaal Vulkaneifelis. Nende järgi on termin "maar" ka nime saanud ja see omakorda pärineb ladina sõnast "*mare*", mis tähendab 'meri'.

Maaride läbimõõt on 60–8000 m ja sügavus on 10–200 m. Kõige suuremad maarid asuvad Alaskal Sewardi poolsaarel, kus nende läbimõõt on 4–8 km ja sügavus kuni 300 m. Nad on suuremad sellepärast, et tekkisid suuremate plahvatuste tulemusena. Plahvatused on suuremad siis, kui tuline magma puutub kokku igikeltsaga.

Peale Vulkaneifeli on rohkesti maare ka Švaabi Juuras. Samuti on neid Prantsusmaal Auvergne'is, Etioopias, Islandil, Indias, Jaapanis ja Põhja-Ameerikas, sealhulgas Kesk-Ameerikas.

#### Välislingid

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **maar** |
**ESTO** on fintech-ettevõte, mis pakub oma kaubandusplatvormi kaudu finantsteenuseid Euroopas.

Ettevõttel on kontorid viies erinevas linnas: Tallinnas, Tartus, Riias, Vilniuses ja Kiievis.

Ajalugu
-------

ESTO asutasid 2017. aastal Tallinnas Mikk Metsa, Martin Ustaal ja Mikk Mihkel Nurges, Tallinna kohvikus nimega Kohvipaus.

2019. aastal tõi ettevõte turule oma teise populaarse toote, mis oli suunatud lõppkliendile - ESTO konto.

2020. aastal sisenes ESTO e-kaubanduse maksete sektorisse, hakates pakkuma ESTO Pay panga-ja kaardimakseid.

2021. aastal avas ettevõte oma esindused Lätis ja Leedus ning sisenes edukalt uutele turgudele. 2021. aasta lõpuks oli ESTO-l 1200 aktiivset partnerit.

2021. aastal sai ettevõte Citadele pangalt 4 miljoni euro suuruse laenu. Rahastamine oli mõeldud käibekapitaliks, mis tugevdab ettevõtte tegevust Eestis ja edendab laienemist Balti turul.

2022. aastal saavutas ESTO verstaposti, milleks oli üle 100 miljoni euro finantseeritud oste.

2022. aasta septembris alustasid ESTO ja Bolt koostööd, tuues turule uue makselahenduse Bolt Pay Later.

2022. aasta lõpuks on ESTO-l on Baltikumis kokku üle 2200 partnerist e-poe ja kaupmehe ning üle 220 000 lõppkasutaja.

ESTO on suur valik partnerpoode üle kogu Baltikumi, millest mõned on tuntud kui Euroopa turu suurimad jaemüüjad: IDeal, ELKOR, BigBox, JYSK, Studio Moderna (brands Dormeo, Delimano, Napsie), ONOFF, Goldtime, Sportland ja paljud teised.

Viited
------

1. ↑  "ESTO AS • Tallinn, Kiev, Tartu, Vilnius, Riga". *app.meetfrank.com*.
2. 1 2 3  "Investment opportunities from Estonia grow, as ESTO launches on Mintos!". *mintos.com*. 20. september 2019.
3. ↑  "ESTO". *crunchbase.com*.
4. 1 2  "4 aastaga 1200 poodi ja kauplust – kuidas võitis Eesti üks suurimaid makselahenduste pakkujaid, ESTO, oma partnerite usalduse?". *arileht.delfi.ee*. 28.10.2021.
5. 1 2  "Miks usaldab üle 500 e-poe ja kaupluse Eestis just ESTO makselahendusi?". *aripaev.ee*. 20. aprill 2021.
6. ↑  "Citadele launches partnership with Estonian fintech company Esto". *Labsoflatvia*. 10. November, 2021. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|aeg=` (juhend)
7. ↑  "Финансовый сектор Эстонии — история успеха пришла и в Латвию". *rus.delfi.lv*. 21.03.2022.
8. ↑  "Bolt ja ESTO käivitavad järelmaksuteenuse Bolt Pay Later". *Ärileht*. Vaadatud 6. aprillil 2023.
9. ↑  "Baltikumi juhtivad jaemüüjad on asunud kasutama ESTO makselahendusi". *Ärileht*. Vaadatud 6. aprillil 2023.
**Eesti Tööliste Partei** oli 1926. aastal Eesti Sotsialistliku Tööliste Partei lõhenemisel kommunistlike vaadetega liikmete lahkumisel tekkinud partei.

Partei juhtorganiks oli Eesti Tööliste Partei Keskkomitee ja ETP KK Poliitbüroo. Eesti Tööliste Partei liider ja ETP Keskkomitee liige oli Ernst Selge ja ETP keskkomitee esimees, Valter Kaaver (1929–1930).

ETP juures tegutsesid Eesti Tööliste Partei võimlemisrühmad ja Eesti Sotsialistliku Tööliste Partei juures Eesti Sotsialistliku Tööliste Partei võimlemisrühmad.

ETP III Riigikogus
------------------

III Riigikogu valimistel 1926. aastal sai Eesti Tööliste Partei 30 339 häält, mis oli 5,8% ja andis kuus kohta. Riigikogusse valiti partei saadikud: Rosalie Verner (Tallinna ringkond) 

Detsembris 1926 heideti segaste rahaasjade selgumisel Eesti Tööliste parteist ja Riigikogu fraktsioonist *Demokraatlik Liit* välja Arnold Grimpel.

III Riigikogu valimistel valiti Eesti Tööliste Partei nimekirjast III Riigikogusse (1926–1929), Hans Martinson, Eduard Pesuri, August Sprenk, Theodor Maurer kuid 12. jaanuaril 1929. aastal heideti Eesti tööliste partei III kongressi otsuse põhjal nad ETP-st välja ja Hans Martinson, Eduard Pesur läksid üle Eesti Sotsialistlikusse Töölisparteisse IV (1929–1932) ja V Riigikogus (1932–1937).

Septembris 1930 mõisteti Tallinna-Haapsalu rahukogus süüdistusmaterjali puudumisel kohtulikult õigeks Eesti Tööliste Partei liikmed kirjanik Valter Kaaveri ja Leonhard Kääri kaaslased Harald Kadu ja August Muru. V. Kaaver ja L. Käär põgenesid, kui kuulsid Kadu ja Muru süütegudest.

ETP IV Riigikogus
-----------------

IV Riigikogu valimistel 1929. aastal valiti V. Kaaver Eesti Tööliste Partei esindajana IV Riigikogu saadikuks. Kaaver siirdus 1930. aastal Nõukogude Venemaale, kus ta korduvalt arreteerituna suri vangilaagris.

Partei likvideerumine
---------------------

Partei lõpetas tegevuse 1930. aastal.

Viited
------

1. ↑  Valdur Ohmann, EKP hädas provokaatoritega ja õpib tundma oma vaenlast, Tuna 1 / 2019, lk 86–94
2. ↑  Rosalie Verner, 16.12.1880 Avanduse v. Virumaa – ?

Välislingid
-----------

* Eesti Tööliste Partei programm ja taktika. , Tallinn : E.T.P. Keskkomitee, 1927
**Köögihunt** ehk **toidujäätmepurusti** on tavaliselt elektriseade, mis paigaldatakse köögi kraanikausi alla ja ühendatakse kraanikausi äravoolutoru vahele.

Köögi kraanikausi alla paigaldatud toidujäätmepurusti

Kasutus maailmas
----------------

Ameerika Ühendriikides olid 2009. aastal toidujäätmepurustid ligi pooltes kodumajapidamistes. Võrreldes sellega olid need Suurbritannias ja Kanadas vähem levinud (vastavalt 6% ja 3% kodudes).
Rootsi omavalitsused julgustavad toidujäätmepurustite paigaldamist, sest see võimaldab toota heitveest biogaasi. Mõned Suurbritannia kohalikud omavalitsused toetavad toidujäätmepurustite paigaldamist, sest see võimaldab vähendada segaolmejäätmete hulgas prügilasse minevate biojäätmete hulka.

Vaata ka
--------

* Kompostimine
* Prügilagaas
* Jäätmete sortimine

Viited
------

1. ↑  American Housing Survey (U.S. Census Bureau, 2009)
2. ↑  Leo Hickman (21. august 2006). "Leo Hickman: Is it OK ... to use a food waste disposer | Money | The Guardian". London: Money.guardian.co.uk. Vaadatud 8. september 2019.
3. ↑  "Water Canada - Everything but the Kitchen Sink - Water Canada". *Water Canada*. Originaali arhiivikoopia seisuga 22. märts 2016.
4. ↑  Anna Gustafsson (1. september 2008). "Slopad avgift för avfallskvarn | Stockholm | SvD" (Swedish). Svd.se. Vaadatud 8. september 2019.`{{cite web}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
5. ↑  Brat, Ilan (27. veebruar 2008). "Going Global By Going Green". *Wall Street Journal*. ISSN 0099-9660. Vaadatud 8. september 2019.
Alfons Feger
**Alfons Feger** (5. aprill 1856 Triesen – 18. juuli 1933 Vaduz) oli Liechtensteini poliitik, 4. maist 1. juunini 1922 valitsusjuhi kohusetäitja.

2. märtsil 1922 valiti ta valitsusjuht Josef Ospelti asetäitjaks. Kui Ospelt 26. aprillil samal aastal Liechtensteini Maapäeva poolt ametist vabastati, nimetati uue valitsusjuhi määramiseni peaministri kohusetäitjaks Alfons Feger. Tema volitused jõustusid sama aasta 4. maist. Teadmata põhjustel lahkus ka Feger ise ennetähtaegselt oma kohusetäitja ametist ja 1. juunil nimetati tema asemel ajutiselt valitsust juhtima Felix Gubelmann.

Alfons Feger jätkas tööd valitsuse liikmena ja oli Gustav Schädleri valitsuses aastatel 1923–1928 taas valitsusjuhi asetäitja.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Josef Ospelt** | **Liechtensteini valitsusjuht**1922 | Järgnev**Felix Gubelmann (kohusetäitja)** |

Liechtensteini valitsusjuhid

Liechtensteini lipp Ospelt | Feger\* | Gubelmann\* | Schädler | Prints Alfred Roman\* | Hoop | Frick | Batliner | Hilbe | Kieber | Brunhart | Büchel | Frick | Hasler | Tschütscher | Hasler | Risch Liechtensteini lipp

  
\* valitsusjuhi kohusetäitja
**Gustav Schädler** (18. november 1883 Triesenberg – 19. juuni 1961 Vaduz) oli Liechtensteini pedagoog ja poliitik, aastatel 1922–1928 Liechtensteini valitsusjuht.

Hariduse omandas Schädler Saulgau õpetajate seminaris ja Šveitsis Zürichi ülikoolis. Zürichis kuulus ta üliõpilasseltsi Manessia. Aastaid oli ta tegev õpetajana.

Poliitikuna kuulus ta konservatiivsesse Rahvaparteisse.

2. märtsil 1922 valis Liechtensteini Maapäev ta 13 häälega valitsusnõunikuks ehk valitsuse liikmeks. Sama aasta 6. juunil valis Maapäev ta seitsme poolthäälega uueks valitsusjuhiks.

Tema valitsuse ajal viidi 24. mail 1924 sisse ühisturg Šveitsiga ja võeti ametliku maksevahendina kasutusele Šveitsi frank. Schädleri valitsuse 1926. aastal välja töötatud ja Maapäeva poolt kinnitatud rahandusõigus pani aluse Liechtensteini kujunemisele Euroopa oluliseks panganduskeskuseks. 

Septembris 1927 tabasid Gamprini ja Ruggelli valda ulatuslikud üleujutused. Valitsusjuhina juhtis Schädler 28. septembril moodustatud keskabikomiteed, mis tegeles üleujutuste tagajärgede likvideerimisega.

Perekonna haud Vaduzi kalmistul, kuhu on maetud Schädler, tema naine Olga, sündinud Real (1889-1974) ja nende poeg Silvio (1919-1981).
Kui 1928. aastal puhkes skandaal Liechtensteini Laenu- ja Hoiukassas avastatud omavoli ümber, viis see Schädleri valitsuse langemiseni. 15. juunil 1928 esitas ta tagasiastumisavalduse, mille vürst ka rahuldas. Aastatel 1928–1931 esitati Schädlerile seoses Laenu- ja Hoiukassa juhtumiga mitmeid süüdistusi ameti- ja järelevalvekohustuste eiramises, milles riigikohus ta lõpuks 14. detsembril 1931 õigeks mõistis.

Hiljem jätkas ta tööd kooliõpetajana. Tema kauaaegseks töökohaks oli Vaduzi Maakool. Aastast 1939 kuulus ta ka kooli nõukogusse.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Felix Gubelmann (kohusetäitja)** | **Liechtensteini valitsusjuht**1922–1928 | Järgnev**prints Alfred Roman (kohusetäitja)** |

Liechtensteini valitsusjuhid

Liechtensteini lipp Ospelt | Feger\* | Gubelmann\* | Schädler | Prints Alfred Roman\* | Hoop | Frick | Batliner | Hilbe | Kieber | Brunhart | Büchel | Frick | Hasler | Tschütscher | Hasler | Risch Liechtensteini lipp

  
\* valitsusjuhi kohusetäitja
**ITER** (International Thermonuclear Experimental Reactor, ladina k 'rada') on rahvusvaheline tuumaenergia suurprojekt. ITER on eksperimentaalne tokamakreaktor. ITER ei hakka tootma elektrienergiat, vaid on mõeldud tuleviku tuumajaamade protsesside katsetusteks. ITER asub Lõuna-Prantsusmaal Provence-Alpes-Côte d'Azuris Bouches-du-Rhône'i departemangus Saint-Paul-lès-Durance'is.

Ettepanek luua ja disainida ITER tuli aastal 1987 "ITER Technical Basis" kohaselt. ITER'i esialgne tähendus oli inglise keeles akronüüm "International Thermonuclear Experimental Reactor". Aastal 2005 vahetati see ladinakeelsest väljendist inglise keelde tõlgituna "The way" vastu.

Tokamak'i ehitus ITER'ile algas aastal 2013 ja selle konstruktsiooni maksumus ületas 2015. aasta juuniks 14 miljardit dollarit. Eelduste kohaselt Tokamak valmib 2025. aastaks. ITER'i eesmärk on demonstreerida tuumaenergia kasutusvõimalusi igapäevaelus.

ITER'i termotuuma reaktsioon on loodud tootma 500 megavatti energiat. Reaktsiooni alustamiseks on vaja kasutada 50 megavatti energiat. Seega on ITER'i eesmärk toota rohkem termoenergiat reaktsioonist, kui seda on vaja rakendada plasma ettevalmistamisse. See on miski, mida ühegi fusioonreaktoriga saavutada pole seni suudetud. Kogu elektrienergia, mida kompleks kasutab, on vahemikus 110 MW kuni 620 MW 30 sekundiks, kui toimub plasma ettevalmistamine. Termosaaduste konventeerimist elektrienergiaks ITER'is ei toimu, kuna energia, mida see toodab, pole piisav elektrienergia tootmiseks. Reaktsiooni käigus eraldunud kuumus eraldatakse atmosfääri.  

Projekti rahastavad ja juhivad seitse liiget - Euroopa Liit, India, Jaapan, Hiina, Venemaa, Lõuna-Korea ja USA. Kuna ITER'i kompleks on Euroopas, on see ka suurim rahastaja - 45% ressurssidest. Teised riigid panustavad igaüks umbes 9%.

Vaata ka
--------

* Tuumaenergia
* Tokamak

Viited
------

1. ↑   What is a tokamak? (Vaadatud 31.05.2019)
2. ↑   Mis on tuumaenergia? (Vaadatud 31.05.2019)

Välislingid
-----------

* What is a tokamak? (Vaadatud 31.05.2019)
* Tuumaenergia eelised ja puudused (Vaadatud 31.05.2019)
* Mis on tuumaenergia? (Vaadatud 31.05.2019)
* ITER a reactor in France may deliver fusion power as early as 2045 (Vaadatud 31.05.2019)
* Prantsusmaal algas maailma suurima termotuumareaktori ehitamine ERR 28.07.2020 20:33 (Vaadatud 07.08.2023)
**Thomas André A. Meunier** (sündinud 12. septembril 1991 Sainte-Ode'is) on Belgia jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Dortmundi Borussia.

Ta alustas klubikarjääri Belgia klubis Virton, millega liitus 2006. aastal.

Aastatel 2011–2016 mängis ta Belgia kõrgliiga klubis Club Brugge, kellega tuli hooajal 2015–16 Belgia meistriks.

2016. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Prantsusmaa kõrgliiga Paris Saint-Germain. Hooaegadel 2017–18, 2018–19 ja 2019–20 tuli ta klubiga Prantsusmaa meistriks.

2020. aasta juunis siirdus ta Dortmundi Borussiasse, kellega sõlmis nelja-aastase lepingu.

Belgia jalgpallikoondises tegi Meunier debüüdi 14. novembril 2013 sõprusmängus Colombia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 14. novembril 2016 MM-i valikmängus Eesti vastu. Ta on kuulunud Belgia koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel. 2018. aasta maailmameistrivõistluste pronksimängus lõi ta värava Inglismaa vastu.

Saavutused
----------

Club Brugge
* Belgia liiga: 2015–16
* Belgia karikas: 2014–15

Paris Saint Germain
* Ligue 1: 2017–18, 2018–19, 2019–20
* Coupe de France: 2017–18
* Coupe de la Ligue: 2016–17, 2017–18
* Trophée des Champions: 2016, 2017, 2019

Viited
------

1. ↑  "Borussia Dortmund sign PSG right-back Thomas Meunier for free". ESPN. 25.6.2020. Vaadatud 11.8.2020

Välislingid
-----------

 Thomas Meunier – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Belgia koondis  –  UEFA Euro 2016 |
| --- |
| 

* 1 Courtois
* 2 Alderweireld
* 3 Vermaelen
* 4 Nainggolan
* 5 Vertonghen
* 6 Witsel
* 7 De Bruyne
* 8 Fellaini
* 9 R. Lukaku
* 10 Hazard (c)
* 11 Carrasco
* 12 Mignolet
* 13 Gillet
* 14 Mertens
* 15 Denayer
* 16 Meunier
* 17 Origi
* 18 Kabasele
* 19 Dembélé
* 20 Benteke
* 21 J. Lukaku
* 22 Batshuayi
* 23 Ciman
* Treener: Wilmots

 | Belgia |

| * v
* r
Belgia koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Courtois
* 2 Alderweireld
* 3 Vermaelen
* 4 Kompany
* 5 Vertonghen
* 6 Witsel
* 7 De Bruyne
* 8 Fellaini
* 9 Lukaku
* 10 E. Hazard (c)
* 11 Carrasco
* 12 Mignolet
* 13 Casteels
* 14 Mertens
* 15 Meunier
* 16 T. Hazard
* 17 Tielemans
* 18 Januzaj
* 19 Dembélé
* 20 Boyata
* 21 Batshuayi
* 22 Chadli
* 23 Dendoncker
* Treener: Martínez

 | Belgia |
Alfred Roman
Liechtensteini prints **Alfred Roman** (**Alfred Roman Prinz von und zu Liechtenstein**, 6. aprill 1875 Viin – 25. oktoober 1930 Waldstein Peggau lähistel) oli Liechtensteini poliitik, 15. juunist 4. augustini 1928 Liechtensteini valitsusjuhi kohusetäitja.

Ta oli vürst Johann I pojapoeg ja vürst Alois II vennapoeg. Tema abikaasa oli 1912. aastast Oettingen-Oettingeni ja Oettingen-Wallersteini printsess Theresia Maria (1887–1971), kellega neil oli kokku neli last:

* printsess Maria (1913–1992)
* prints Hans-Moritz (1914–2004)
* prints Heinrich (1916–1991)
* printsess Eleonore (1920–2008)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Gustav Schädler** | **Liechtensteini valitsusjuht (kohusetäitja)**1928 | Järgnev**Josef Hoop** |

Liechtensteini valitsusjuhid

Liechtensteini lipp Ospelt | Feger\* | Gubelmann\* | Schädler | Prints Alfred Roman\* | Hoop | Frick | Batliner | Hilbe | Kieber | Brunhart | Büchel | Frick | Hasler | Tschütscher | Hasler | Risch Liechtensteini lipp

  
\* valitsusjuhi kohusetäitja