recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Saaremaal kujunes rähkmulla peal puisniit
Rähkmuld Väike-Pakri saarel
**Rähkmuld (Solo aspero)** on mulla liik, rähkse rendsiina rahvapärane nimetus. WRB süsteemis vastavad sellele **Calcaric Cambisols**.

Rähk on karbonaatsete kivimite murenemisel tekkinud teravakandilistest osistest koosnev kivirusu.

Rähkmuld kujuneb lubjakivirikastel lähtekivimitel (tugevasti karbonaatsel rähkmoreenil, rannaklibul või fluvioglatsiaalsetel setetel) ja profiili kesk- või allosas võib sisaldada massiivset paekivi. Tänu karbonaatsetele kivimitele on rähkmuldadel neutraalne reaktsioon (pH 6,5...7,5) ja nad on toitainerikkad. Aga nende muldade viljakus võib varieerida suure ulatuses sõltuvalt sellest, kui suur on kivide sisaldus ja kui suur on huumushorisondi tüsedus. Õhemad ja räharikkad mullad sisalduvad 7...10% huumust, tüsedamad põllumullad 3...5%.

Ehituse järgi võib rähkmuldi jaotada järgmisteks rühmadeks:

* **väga õhuke rähkmuld** (huumushorisondi paksus alla 10 cm, tüüpiline profil A-C või A-C-D)
* **õhuke rähkmuld** (huumushorisondi paksus 10–20 cm, tüüpiline profil A-C või A-C-D)
* **keskmise sügavusega rähkmuld** (huumushorisondi paksus 20–30 cm, tüüpiline profil A-Bm-C(D))
* **sügav rähkmuld** (huumushorisondi paksus üle 30 cm, tüüpiline profil A-Bm-C(D))

Kui huumushorisont on õhuke ja sisaldub palju kive (20–50% või rohkem), on rähkmuld põuekartlik ja seda on raske haritada. Suure tüseduse ja vähese rähasisaldusega rähkmullad on hästi viljakad.

Inimtegevuse poolt puutumata aladel ja puisniitudel esineb väga liigirikas rohttaimestik. Kasvavad kadakad ja sarapuud ning mitmesugused lehtpuud. Kuivematel aladel kujunevad männikud, niiskematel kuuse-segametsad.

Rähkmuldade osatähtsus Eesti mullastikus on 6,3%, põllumaast see on 11,1%. Nad on levinud peamiselt Põhja- ja Loode-Eestis (Harjumaal ja Läänemaal) ning saartel (Saaremaal), vähemal määral Kagu-Eesti kõrgustikel.

Rähkmullad valiti aastal 2021. aasta mullaks.

Viited
------

1. 1 2  rähkmuld Eesti Entsüklopeedia (vaadatud 25.12.2020)
2. ↑  rähk, "Eesti keele seletav sõnaraamat" 2009 (vaadatud 25.12.2020)
3. 1 2 3 4   Aasta muld 2021 on rähkmuld, ERR.ee, 03.12.2021 (vaadatud 25.12.2020)
4. ↑  Alar Astover. Eesti mullastik ja muldade kasutussobivus. Tartu, 2005
5. ↑  Aasta muld 2021 on rähkmuld, err.ee, 3.detsember 2020
McMurdo polaarjaam (2006)
**McMurdo polaarjaam** (inglise keeles *McMurdo Station*) on Ameerika Ühendriikide uurimisjaam Antarktisel Rossi saare lõunatipus ning ühtlasi suurim Anktarktisel paiknev polaarjaam. See asub mandri kõige lõunapoolsemal laevaga ligipääsetava kõva maaga kohas, olles ehitatud Hut Pointi poolsaart katvale vulkaanilisele kivimile.

Jaama ehitamist alustati 1955. aasta detsembris. 2017. aasta seisuga asus seal umbes 85 erinevat hoonet.

See suudab mahutada kuni 1200 inimest. Suviti on seal keskmiselt 800 tehnilist töötajat ning 200 teadlast, talviti 150 tehnilist töötajat ja 3 teadlast. Suviti viibib jaamas ka keskeltläbi 8 arsti või meditsiiniliste baasoskustega töötajat, talveks jääb neid jaama 2.

McMurdot haldab Ameerika Ühendriikide Antarktise Programm (USAP), mis on osa Riiklikust Teadusfondist. Jaamas ja selle lähedal tehakse mitmesugust teadustööd, mis hõlmab näiteks aeronoomia, astrofüüsika, bioloogia, glatsioloogia, geoloogia, geofüüsika, geomorfoloogia, okeanograafia ja klimatoloogia valdkondi. Tänapäeval on McMurdo ka USAP-i peamine logistika- ja jäätmekäitluskeskus kaugemal sisemaal asuvatele väiksematele uurimisjaamadele.

Jaama teenindab kokkupressitud lumele rajatud Phoenixi lennuväli ja samuti Williams Fieldi maandumisrada. Varem asus baasi juures ka Pegasus Fieldi maandumisrada, kuid liigse suvise sulamise tõttu suleti see 2016. aasta lõpus ja asendati Phoenixi lennuväljaga.

Viited
------

1. 1 2  "McMurdo Station" (inglise keeles). Riiklik Teadusfond. Vaadatud 8. veebruar 2022.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
2. 1 2 3  "McMurdo Station" (inglise keeles). NASA. Originaali arhiivikoopia seisuga 8. veebruar 2023. Vaadatud 8. veebruar 2022.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
3. 1 2  Riiklike Antarktika Programmijuhtide Nõukogu (COMNAP; 2017). *Antarctic Station Catalogue*. COMNAP Secretariat: Christchurch. lk 146–147. ISBN 978-0-473-40409-3.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **McMurdo polaarjaam** |

* USA Antarktise Programmi koduleht koos jaamale suunatud veebikaamera ülekandega (inglise keeles)
**Tišnov** (saksa keeles *Tischnowitz*) on linn Tšehhis Lõuna-Morava maakonnas Brno-venkovi ringkonnas. Tišnov asub Svratka jõe vasakul kaldal, Brno kesklinnast ligikaudu 22 km põhjaloodes.

Tišnov paikneb merepinnast 240–265 meetri kõrgusel.

Tišnovi on esmamainitud 1233. aastal seoses tsistertslaste naiskloostri *Porta coeli* rajamisega asula lähedale. Tišnovi edukat arengut segasid sagedased sõjad ja looduskatastroofid. 1428. aastal põletasid hussiidid asula ja kloostri maha. Tišnov sai rängalt kannatada ka Kolmekümneaastases sõjas. 1668. aastal põles suur osa Tišnovist tulekahjus maha. Linnaõigused sai Tišnov 1788. aastal. Raudteeühenduse omandas linn 1885. aastal. Alates 1896. aastast oli Tišnov maakonnalinn. 1895. aastal kuulutati Tišnov kuurortlinnaks.

Viited
------

1. ↑  Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018.
2. ↑  Population in municipalities – 1 January 2023, vaadatud 25.05.2023.
3. ↑  Specifika Tišnovska Město Tišnov
4. ↑  Stručná historie města Město Tišnov
Kvintidena üles ehitades saame 7 diatoonilist heli
**Heptatoonika** on seitsmeheliline diatooniline helirida. Nende heliread moodustuvad diatoonilise helirea helidest, kusjuures toonikaks võib saada ükskõik milline 7 helist. See on omane kõigile diatoonilistele heliridadele. Samuti on võimalik diatooniline atonaalsus – kõik astmed on võrdsed, ükski pole toonika. Kõik heptatooniliste heliridade astmikud sisaldavad viit tervetooni ja kaht pooltooni.

Neile on antud Vana-Kreeka laadide nimetused: joonia, dooria, früügia, lüüdia, miksolüüdia, eoolia ja lokria. Et võrrelda neid tänapäeva mažoori-minooriga, peaks nad reastama kvintsüsteemina, sel juhul tõuseb esile nende mažoorsus-minoorsus.

  

Mažoorne helirida f - g - a - h - c - d - e - f – lüüdia

Joonia - mažoorne helirida

Mažoorne helirida g - a - h - c - d - e - f - g – miksolüüdia

Dooria – keskne helirida

Eoolia – minoorne helirida

Früügia – minoorne helirida

minoorne helirida h - c - d - e - f - g - a - h – lokria

Mitmehäälse muusika ja harmoonia tekkimise ja arenemisega kaotab Lokria laad iseseisva laadina tähenduse vähendatud kvindi (>5) tõttu I ja V astme vahel, mis muudab toonikakolmkõla dissoneerivaks.

Vaata ka
--------

* Helirida
* Mažoorne helirida
* Minoorne helirida
**Jana keel** on hoka hõimkonda kuuluv kolmeks murdeks jagunenud lähedaste sugulasteta keel, mida enne 1940ndaid kõnelesid janad Californias. Jana keele jahi murrakut kõneles California genotsiidis ellu jäänud Ishi.

Leviala
-------

Jana keelt kõneldi Sacramento oru kirdeosa mägedes ja kanjonites. Põhjas piirnes janade asuala Piti jõega, lõunas ulatus see tänapäeva Tehama maakonnas asuvast Deer Creeki jõest veidi lõunasse, läänes elasid janad mõne miili kaugusel Sacramento jõest (jõgi ise oli janade suhtes vaenulikult meelestatud vintude ja nomlakide valduses) ning idas elavatest atsugevidest ja maidudest eraldas janasid Kaskaadide mäestik.

Murded
------

Jana keeles eristatakse kolme murret. **Põhjajana** ja **keskjana murrete** kõnelejad sarnanesid kultuuriliselt atšumavidele. **Lõunajana murre** jagunes omakorda murrakuteks, millest igat kõneles laavamaadel rändlevat eluviisi viljelev väiksem rühm. Lõunajana murrakutest on arvestataval määral dokumenteeritud vaid **jahi murrakut**, mida rääkis Edward Sapiri keelejuhiks olnud Ishi.

Jana keeleainest on kogunud John Wesley Powell, Roland Burrage Dixon, Clinton Hart Merriam ja John Peabody Harrington. Kõige rohkem on jana keelt dokumenteerinud, kirjeldanud ja publitseerinud Edward Sapir, kes 1907. aasta suvel ja sügisel kogus põhja- ja keskmurde ainest ning 1915. aasta suvel töötas Berkeleys Ishiga lõunamurde jahi murraku kallal.

Viited
------

1. ↑  Golla, *California*. lk. 100.
2. ↑  Golla, *California*. lk. 100–101.
3. ↑  Golla, *California*. lk. 101.

Kirjandus
---------

* Golla, Victor. 2011. *California Indian Languages*. Berkeley and Los Angeles: University of California Press. (ISBN 978-0-520-26667-4)
**Jaunkalsnava** on küla (*lielciems*) Lätis Madona piirkonnas, Kalsnava valla halduskeskus.

Küla asub merepinnast 90 meetri kõrgusel Veseta jõe kaldal ja jääb piirkonna keskusest Madonast 28 kilomeetri kaugusele. Jaunkalsnavat läbib Pļaviņas–Gulbene raudteeliin, külas asub Jaunkalsnava raudteejaam. Bussipeatustest jäävad sinna Jaunkalsnava 1 ja Jaunkalsnava. Seal asub ka Kalsnava valla raamatukogu. Ettevõtetest tegutseb seal piiritusevabrik, külas on ka asutuse Latvijas Valsts meži Kalsnava filiaal, mis on välja kasvanud nõukogudeaegsest metsanduskatsejaamast. Külast läänes asub selle Kalsnava arboreetum. Asulasse jääb ka endise Jaunkalsnava mõisa keskus.

Lisaks arboreetumile on looduskaitse all veel Teteri tamm, Teteri mänd, punased tammed ümbermõõtudega 2,33 ja 1,99 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,89 meerit, pärn ümbermõõduga 4,02 meetrit, ja kuivanud tamm ümbermõõduga 5,12 meetrit.

Aastal 1832 sündis Jaunkalsnavas läti luuletaja Juris Alunāns. Sealsel teises maailmasõjas hukkunud sõdurite vennaskalmistul on mälestussein.

Aastal 2008 oli külas 770 elanikku. Aastal 2017 oli elanikke 730, aastal 2019 aga 720. Aastal 2022 oli elanikke 642.

Tiik Jaunkalsnava külas

Viited
------

1. ↑  Läti Ruumiandmete Agentuur
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑
5. ↑  Административно-территориальное деление Латвийской ССР 1978 год. — Рига: Лиесма, 1978. — 137 lk.
6. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
7. ↑  Список памятников и памятных мест, связанных с событиями Великой Отечественной войны, на территории Латвийской Республики
8. ↑  Vietvārdu datubāze

| * v
* r
Kalsnava valla asulad |
| --- |
| 
Aiviekste **·**  Apšuriņķis **·**  Aronieši **·**  **Jaunkalsnava** **·**  Jāņukalns **·**  Lāči **·**  Liepnieki **·**  Maisi **·**  Mārtiņēni **·**  Ramuļēni **·**  Stepes **·**  Tuteni **·**  Veckalsnava |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jaunkalsnava** |
**Kromaatiline helirida** on tõusvate või langevate pooltoonide helirida. Pooltoonid võivad olla diatoonilised või kromaatilised. Kromaatiline helirida on tuletatud loomulikust mažoorist või minoorist. 

Kromaatilise helirea kirjutamisel kehtivad järgmised reeglid:

* **Tõusev** kromaatiline helirida **mažooris** kõrgendatakse kõiki diatoonilisi astmeid, millele järgneb tervetoon. Ainult VI astme kõrgendus asendatakse **VII astme madaldusega**.

c, cis, d, dis, e, f, fis, g, gis, a, b, h, c
* **Laskuv** kromaatiline helirida **mažooris** madaldatakse kõiki diatoonilisi astmeid, millele järgneb tervetoon. Ainult V astme madaldus asendatakse **IV astme kõrgendusega**.

c, h, b, a, as, g, fis, f, e, es, d, des, c
Eeltoodud ortograafiat nimetatakse klassikaliseks ortograafiaks, kuna see esineb Viini klassikute teostes. Selle ajastu harmoonias kasutati modulatsioone peamiselt lähedastesse helistikesse. Kuna VI astme kõrgendamine ja V astme madaldamine põhjustaks alteratsioonimärkide ilmumise, mis ei kuulu antud helistike I järgu sugulashelistike (vaata helistike sugulus) märkide hulka, siis klassikalises ortograafias neid välditakse. Erandiks võib olla tehniliste passaažide ja tertsiline liikumine kahehäälsuse puhul. Siis kõrgendatakse ka VI ja madaldatakse V astet, et ei tekiks enharmoonilist asendamist teiste intervallidega, mis raskendab noodilugemist.

* **Minoori tõusev** kromaatiline helirida kirjutatakse nagu tema **paralleelse mažoori** tõusev kromaatiline helirida, mis algab VI astmelt.
* **Minoori laskuv** kromaatiline helirida kirjutatakse nagu **samanimelise mažoori** kromaatiline laskuv helirida.

Kui kromaatilise helirea tõusvas mažooris kõrgendatakse VI astet (seega minooris ka I astet) ning laskuvas helireas madaldatakse mažooris kui ka minooris V astet, siis seda nimetatakse modernseks (moodsaks) ortograafiaks. Sellist kirjaviisi on kasutatud hilisromantikutest (näiteks Wagner) alates, seoses altereeritud akordide keerukamate vormide esinemisega nende teostes.

  


Noodinimed

|  |  |
| --- | --- |
| **Heli põhinimetused:** | C (do) **·**  D (re) **·**  E (mi) **·**  F (fa) **·**  G (sol) **·**  A (la) **·**  H (si) |
| 9px‎ **pooltooni võrra kõrgendatud**: 
  | Cis (do#) **·**  Dis (re#)  **·**  Eis (mi#) **·**  Fis (fa#) **·**  Gis (sol#) **·**  Ais (la#) **·**  His (si#) |
|  **tervetooni võrra kõrgendatud**: 
  | Cisis (do x) **·**  Disis (re x) **·**  Eisis (mi x) **·**  Fisis (fa x) **·**  Gisis (sol x) **·**  Aisis (la x) **·**  Hisis (si x) |
|  **pooltooni võrra madaldatud**: 
  | Ces (do b) **·**  Des (re b) **·**  Es (mi b) **·**  Fes (fa b) **·**  Ges (sol b) **·**  As (la b) **·**  B (si b) |
|  **tervetooni võrra madaldatud**: 
  | Ceses (do bb) **·**  Deses (re bb) **·**  Eses (mi bb) **·**  Feses (fa bb) **·**  Geses (sol bb) **·**  Ases (la bb) **·**  Heses (si bb) |
**Õigusvahemees** (ka **ombudsman**) on riiklik institutsioon, kus vaadatakse läbi kodanike kaebusi bürokraatliku omavoli üle. Amet loodi algselt Rootsis aastatel 1809–1810. Sealt on sarnased institutsioonid levinud Skandinaaviasse, Uus-Meremaale, Ühendkuningriiki, Saksamaale, Iisraelisse, samuti mõnedesse USA ja Austraalia osariikidesse ning Kanada provintsidesse. Maastrichti lepingust alates teostab Euroopa Liidu institutsioonide tegevuse üle järelevalvet Euroopa ombudsman.

Õigusvahemehe nimetab ametisse parlament, kes aga ei saa edaspidi mõjutada seda, kuidas ombudsman üksikuid juhtumeid käsitleb. Õigusvahemees on – vähemalt eeldatavasti – iseseisev ja erapooletu vahendaja riigivõimu ja üksikisiku vahel. Üldjuhul kuuluvad tema pädevusse kõik riigiasutused, kuid mõnel juhul on sellest välistatud kohalikud omavalitsused (Uus-Meremaal ja Norras), valitsuskabineti otsused (Uus-Meremaal, Norras ja Rootsis) või kohtunikud (Taanis, Uus-Meremaal ja Norras). Kuigi õigusvahemehe järelevalvele allutatus on ulatuslik, on tema pädevus reeglina vaid soovituslik. Ta võib välja pakkuda muudatusi riigiameti tegevuses, kuid tal pole volitusi neid nõuda.

Õigusvahemees saab arvukalt kirjalikke pöördumisi, millest suurt osa ei ole vaja üldse uurida, kuna tegu on ilmselgelt alusetute pöördumistega. Arvukalt on juhtumeid, kus kodanik esitab oma pöördumises kriitikat, kuid ei selgu milline on temale tekitatud kahju. Vastavalt olukorrale võib õigusvahemees paluda selgitusi ning aidata kodanikul arusaadavalt oma muret väljendada. Paljudel juhtudel on tegu ka kaebustega selliste institutsioonide peale, mis ei allu ombudsmanile (näiteks eraettevõtted). Juhul kui riigi õiguskord näeb kõigepealt ette haldusliku või õigusliku vaidluste lahendamise, võib see välistada õigusvahemehe pädevuse. 

Eesti õigusvahemees on õiguskantsler.

Vaata ka
--------

* Lasteombudsman
* Õiguskantsler

Välislingid
-----------

* Euroopa ombudsman
Juri Lotmani mälestusmärk
**Juri Lotmani mälestusmärk** on Eesti kirjandusteadlase ja semiootiku Juri Lotmani auks Tartu Ülikooli Raamatukogu ette püstitatud mälestusmärk. 

See on metallist, veest ja valgusest koosnev torustikuline portree, mille alla on ehitatud ja sisustatud tehnokamber. Mälestusmärk asub Tartus Vanemuise tänava ja Struve tänava ääres Tartu Ülikooli Raamatukogu esisel platsil Tartu Ülikooli Raamatukogu purskkaevu kagupoolses osas.

Skulptuuri autorid on Tartu Kõrgema Kunstikooli professor Mati Karmin ja arhitekt Andres Lunge ning skulptuuri koostaja on Erik Haavistu. 
Viiest 15-meetrisest terastorust skulptuuri idee põhineb Juri Lotmani autošaržil.
Mälestusmärk avati 6. oktoobril 2007. Avamisel kõnelesid Tartu linnapea Urmas Kruuse, kultuuriminister Laine Jänes, Tartu Ülikooli rektor Alar Karis ja Rahvusvahelise Semiootikaassotsiatsiooni president professor Eero Tarasti.

Vaated mälestusmärgile
----------------------

* 
* 
*

Vaata ka
--------

* Tartu Ülikooli Raamatukogu purskkaev

Viited
------

1. ↑  "Lotmani võidutöö autorid on Mati Karmin ja Andres Lunge" Tartu Turismiinfokeskus, 11. juuli 2006
*Mitte segi ajada jahiklassiga Star.*

---

**Star** on Eesti reederi Tallink kiire parvlaev, mis on ehitatud 2007. aastal Aker Finnyardsi Helsingi laevatehases ja mis prahiti 2023. aasta kevadel Iirimaale, kus laev kannab nime **Oscar Wilde**.

Tehnilised andmed
-----------------

Star on 186 m pikk ja 27,7 m lai süvisega 6,5 m. Laeva kogumahutavus on 36 249 ja kandevõime 3500 t. Laev on kiire: suudab sõita 27 sõlmega. Laeva jääklass on 1A.

Laeval on 4 MaK diiselmootorit, millest igaühe võimsus on 12 MW ja koguvõimsus 48 MW.

Laeval on kohti 1900 reisijale. Kajutites on ööbimiskohti 520 reisijale. Lisaks on laeval 2000 rajameetrit autodele ja sinna mahub 450 autot.

Stari ja Superstari liiniletulekul loobus Tallink Autoexpressi ja SuperSeaCati tüüpi kiirparvlaevadest ning teised laevakompaniid oma kiirparvlaevadest. Star võtab peale rohkem reisijaid ja lasti, aga peamine on võimekus iga ilmaga väljuda ja pidada kinni sõiduplaanist, lisaks võimaldab Stari jääklass sõita Tallinna–Helsingi liinil aasta ringi.

* Tallinna saabumineTallinna saabumine
* Star Tallinna VanasadamasStar Tallinna Vanasadamas
* Star õhtulStar õhtul

Ajalugu
-------

Star telliti 1. augustil 2005 Helsingis asuvast Aker Finnyardsi laevatehasest. Laevale tehasenumbriga 1467 pandi kiil 30. mail 2006. Laev lasti vette 23. novembril 2006 ja ristiti veel samal päeval. Uue kiire parvlaeva ristiema on Helsingi linnapea abikaasa Jaana Pajunen. Star anti tellijale üle 10. märtsil 2007 ja laev asus esmareisile 12. aprillil 2007.

Star teenindas reisijaid aasta ringi kaubamärgi all Tallink Shuttle. Laeva projekt põhineb laeval SeaFrance Rodin, mis ehitati 2001 samas tehases ettevõttele SeaFrance. Esialgu polnud Starile plaanitud reisijakajuteid, hiljem otsustati ehitada kajutid 520 reisijale.

Alates 2007. aasta aprillist kuni aprillini 2023 sõitis Star liinil Tallinn–Helsingi. Star tegi alates 12. aprillist 2007 kolm edasi-tagasi reisi päevas, sõit kestis kaks tundi. Esialgu kavandati reisi pikkuseks 1 tund ja 50 minutit, aga nii kiireks laev ei osutunud. Täislastis laeva lossimine ja laadimine kestab vähemalt tund.

2008. aastal hakkas sel liinil sõitma lisaks Starile ka Superstar, Tallinki teine kiire parvlaev.

Tallink Grupp sõlmis 6. aprillil 2023 lepingu Iiri ettevõttega Irish Continental Group plc süstiklaeva Star pikaajaliseks prahtimiseks.
Alus prahitakse esialgu 20 kuuks võimalusega pikendada lepingut kuni nelja aasta võrra ning ka laev välja osta. Star hakkas sõitma Iirimaa, Ühendkuningriigi ja Prantsusmaa piirkonnas.

Stari 2023. aasta kevade viimane väljumine Läänemerel toimus 1. mai õhtul Helsingist Tallinna. Alates maist 2023 kannab laev nime Oscar Wilde.

Restoranid, kohvikud ja baarid
------------------------------

* A la carte – restoran
* Food Wave – Rootsi laud
* Quick & Easy – pitsa, hamburgerid
* Snack Time – kohv ja väikesed suupisted
* Sunset Bar
* Pub Seaport
* Burger King

Viited
------

1. 1 2  marinetraffic.com
2. ↑  "Star (2007)". Originaali arhiivikoopia seisuga 31.07.2012. Vaadatud 19.10.2009.(rootsi keeles)
3. ↑  Börsiteated, aufgerufen am 16. Mai 2012

Välislingid
-----------

 Star – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Maljarka Alle-Saija teatritalus. Ühispilt enne etendust "Khelesa, romale" 19.08.2016
Kunstiline juht Svetlana Zaikova Maljarka 10. sünnipäeva kontserdil Tartus 04.06.2016 
Maljarka lauljad Külli Kressa, Annika Rahnu ja Aino Kartul-Najar Maljarka 10. sünnipäeva kontserdil 4. juunil 2016
Maljarka esinemas Radaja Seto Festivalil (2016)
**Maljarka** on Tartus tegutsev tantsuansambel, mis viljeleb vene mustlastantsu. See loodi 2006. aastal.

Ansambli juhendaja on Svetlana Zaikova. Ansambel on osalenud paljudes meistriklassides, nt Lehti Kostabi, Ilze Zarina ja Irina Lisovskaja juures.

Maljarkast on välja kasvanud Tartu mustlastantsutrupp Romaška, mida juhendab Pille Priks. Ansamblil on sidemed ka teiste riikide mustlastantsuansamblitega nagu Ukrainas tegutsev Dance Hayat, kes on korduvalt Eestis koos Maljarkaga ühistel kontsertidel üles astunud.

Viited
------

1. 1 2   (vaadatud 17.10.2017)
2. 1 2  Aime Jõgi Vallikraav täitub mustlastantsijaist Postimees, 3. juuni 2016 (vaadatud 03.07.2018)
3. ↑  Vallikraavis algab reede õhtul mustlastantsupidu Postimees, 28. juuni 2017 (vaadatud 03.07.2018)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Maljarka** |

* Ansambli koduleht
* Aime Jõgi Mustlaskontsert lõi Hurda saali punni täis, paljud lahkusid Postimees, 2. juuli 2018
* Aime Jõgi Kirevais rõivais tantsijad püüavad tabada mustlastähte Postimees, 28. juuni 2018
* Aime Jõgi Vallikraavis algab reede õhtul mustlastantsupidu Postimees, 28. juuni 2017
* Mustlasansambli MALJARKA kontsertetendus "Khelesa, romale!" Alle-Saija Teatritalus, YouTube, 27.06.2016
* Aime Jõgi Vallikraav täitub mustlastantsijaist Postimees, 3. juuni 2016
* Maljarka - Mar Mar, YouTube, 27.01.2012
* Maljarka @Romanofest 2016, YouTube, 3. mai 2016
Frederik Storm 2023.
Frederik Storm 2021. aastal ERC Ingolstadi meeskonnas
**Frederik Storm** (sündinud 20. veebruaril 1989 Gentoftes) on Taani jäähokimängija, kes mängib ründajana Saksamaa kõrgliiga klubis ERC Ingolstadt.

Aastatel 2007–2009 ja 2011–2012 mängis ta Taani kõrgliigas Herlev Hornetsi ning 2009–2011 SønderjyskE ridades. 2010. aastal tuli ta SønderjyskEga Taani meistriks. Hooajal 2011–12 valiti Jensen Taani kõrgliiga hooaja parimaks mängijaks ja liiga sümboolsesse koosseisu.

Aastatel 2012–2020 mängis ta kaheksa hooaega Rootsi klubis Malmö Redhawks, millest viimased viis hooaega kõrgliigas.

2020. aasta augustis sõlmis ta lepingu Ingolstadtiga.

Taani jäähokikoondise koosseisus osales Jensen jäähoki maailmameistrivõistlustel esmakordselt 2011. aastal ning on alates sellest ajas pidevalt koondisse kuulunud. Ta osales Taani koondises ka 2022. aasta taliolümpiamängudel.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 14.2.2022)
2. ↑  "STORM WIRD EIN PANTHER". erc-ingolstadt.de. 27.8.2020. Vaadatud 14.2.2022

Välislingid
-----------

* Frederik Storm hockeydb.com lehel
**Inkrementaalne poliitika**, ka peenäälestamine ja pisiparanduste poliitika (inglise keeles *incrementalism, incremental policy*) on arusaam poliitikakujundamisest, mis rõhutab eelmistele poliitikatele tuginemist ja sellest lähtuvalt väikeste muudatuste ja pisiparanduste läbiviimist. Selle aluseks on asjaolu, et poliitikakujundamise protsessides osaleb palju erinevaid gruppe ja tegutsejaid, kelle seisukohti ja vaatepunkte üritatakse arvesse võtta.

Lisaks tuuakse inkrementaalses poliitikas välja, et poliitikate kujundajad teevad otsuseid piiratud informatsiooni, kindla ajaraami ja enda võimekuse kontekstis, mistõttu lihtsustatakse valikuvariante ja pakutavaid lahendusi, et võimalikult suur hulk inimesi oleks rahul. Seetõttu on läbiviidavad muudatused väikesed, sest see aitab vältida üleüldist rahulolematust ja poliitika läbikukkumist tervikuna.

Viited
------

1. ↑  "Incrementalism | Definition, Benefits & Challenges | Britannica". *www.britannica.com* (inglise). Vaadatud 22. novembril 2023.
2. ↑  Knill, Christoph; Tosun, Jale (2020). *Public Policy: A New Introduction* (inglise) (teine trükk). Suurbritannia: Bloomsbury Publishing. ISBN 9781137573292.
**Raamistamine** (inglise keeles *framing*) on (poliit)kommunikatsiooni võte ja meetod, mille eesmärk on kujundada seda, kuidas mingeid probleeme või teemasid defineerida ning nendest mõelda. Raamistamisel esitletakse teadmisi ja informatsiooni valikuliselt, kasutades erinevaid metafoore, näiteid, kirjeldusi ja visuaale. Selle võtte kasutamisel soovitakse kaasata osasid gruppe (ja teemasid) ning välistada teisi, andes probleemile kindla suunitluse, kuidas seda peaks käsitlema ja lahendama. 

2016. aasta USA presidendi valimistel suutis Donald Trump edukalt raamistada Hillary Clintoni kui korrumpeerunud, moraalitu ja ebaausa kandidaadi, kelle poolt ei tohiks hääletada. Trump kasutas järjepidevalt erinevaid loosungeid (nagu "*Crooked Hillary*"), mis tugevdasid sellist raamistust ja mõjutasid valijakäitumist. See aitas Trumpi edukusele kaasa, sest osa valijaid hakkas mõtlema valimistest kui Hillary vastu hääletamisest, et vältida tema võimule pääsemist.

Teiste probleemide, nt taastuvenergia ja kliimamuutuste puhul võib raamistamine mõjutada, milliseid lahendusi pakutakse ning kui oluliseks inimesed seda peavad. Kui näiteks kõige veenvamalt mõjub, et kliimamuutused on majanduslik probleem, pakutakse sellele majanduspõhiseid lahendusi, eirates looduskaitse aspekte ja seda esindavaid rühmi.

Viited
------

1. ↑  Gamson, William A.; Modigliani, Andre (1989-07). "Media Discourse and Public Opinion on Nuclear Power: A Constructionist Approach". *American Journal of Sociology* (inglise). **95** (1): 1–37. DOI:10.1086/229213. ISSN 0002-9602. `{{ajakirjaviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|kuupäev=` (juhend)
2. ↑  Ward, Neil; Donaldson, Andrew; Lowe, Philip (2004-04). "Policy Framing and Learning the Lessons from the UK's Foot and Mouth Disease Crisis". *Environment and Planning C: Government and Policy* (inglise). **22** (2): 291–306. DOI:10.1068/c0209s. ISSN 0263-774X. `{{ajakirjaviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|kuupäev=` (juhend)
3. ↑  Rathje, Steve (20. juuli 2017). "The power of framing: It's not what you say, it's how you say it". *The Guardian* (Briti inglise). ISSN 0261-3077. Vaadatud 22. novembril 2023.
Eiffeli torn
**Eiffeli torn** (prantsuse *La tour Eiffel*) on Pariisi tuntuim ehitis ja populaarseim turismiatraktsioon. Teraskonstruktsiooniga torn on saanud nime kogu projekti juhtinud ettevõtja Gustave Eiffeli järgi, arhitekt oli Stephen Sauvestre. Ehitamist alustati 1887 ja torn valmis 1889. aasta Pariisi maailmanäituseks, et tähistada Prantsuse revolutsiooni 100. aastapäeva. 

Torn on tänapäeval 330 meetrit kõrge ja kaalub 7300 tonni. Eiffeli torn oli 300 meetri kõrgusena 41 aastat maailma kõrgeim ehitis (1889–1930). Aastal 2022 paigaldati tornile digitaalside antenn, mis tegi torni kõrguseks senise 324 meetri asemel 330 meetrit.

Pärast ehitamist peeti torni väga inetuks ja häbiväärseks. Torni omandiõigused pidid vastavalt lepingule minema 20 aasta möödumisel torni rajamisest (1909) Pariisi linnale, kes lubas selle kohe lammutada. Torni ehitamise tingimuseks oligi, et see peab olema kergelt lammutatav.

Vahepeal oli aga leiutatud raadio. Prantsuse armee oli selleks ajaks torni tippu paigaldanud saatja ja vastuvõtja, mis oli spionaaži jaoks ülitähtis. Seetõttu oli sõjaväe juhtkond otsustavalt lammutamise vastu. Pärast Esimest maailmasõda, kus torn end spionaaži kohalt õigustas, pole torni lammutamise ideel enam laiemat kõlapinda olnud.

2004. aastal külastas torni üle 6,2 miljoni inimese. 2002. aastal registreeriti 200 miljones külastaja.

Detsembris ja jaanuaris on torni alumisel platvormil avatud 220 ruutmeetri suurune liuväli. Seal kasutatav varustus antakse kohapeal, enda oma kaasa võtta ei tohi.

Eiffeli torni on keelatud kaasa võtta loomi, välja arvatud pimeda juhtkoerad.

Eiffeli tornist on üle maailma tehtud üle 30 duplikaadi või sellest inspireeritud ehitist.

Pilte
-----

* Eiffeli torn (1994)Eiffeli torn (1994)
* 
* 
* 
*

Vaata ka
--------

* Watkini torn
* Hiiumaa Eiffel

Viited
------

1. ↑  "Eiffeli torn tehti kuus meetrit kõrgemaks" ERR, 15. märts 2022

Kirjandus
---------

* Eiffeli torn maha? Vaba Maa, 14. jaanuar 1936, nr 10, lk 8.

Välislingid
-----------

 Eiffeli torn – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Eiffeli torni koduleht
**Matteus** (tuntud ka heebrea nimega Leevi ja evangelist Matteusena) oli üks Jeesuse kaheteistkümnest jüngrist ja apostlist.

Anthony van Dyck. "Apostel Matteus"
Matteuse nime leiab Uues Testamendis kõigist kaheteistkümne jüngri ja apostli loenditest evangeeliumites (Mt 10:2-4; Mk 3:16-19; Lk 6:13-16) ning Apostlite tegude raamatus (Ap 1:13). Veel mainitakse Matteuse evangeeliumis meest tollihoones Matteuse nime all (Mt 9:9). 

Enne Jeesusega kohtumist töötas Matteus Rooma keisririigile maksude kogujana, mis oli tollases juudi ühiskonnas väga halvakspandav amet. Kirikliku pärimuse järgi oli Matteus ka Matteuse evangeeliumi autor, mistõttu teda kutsutakse evangelist Matteuseks. Samuti on Matteuse nime esitletud kõigis apostlite loeteludes.

Ajalugu
-------

Evangeeliumide järgi oli Matteus 1. sajandi galilealane. Arvatakse, et Matteus oli sündinud Galileas, mis ei kuulunud Juudamaale ega Rooma Juudamaa provintsile. Matteuse isaks peetakse Alfeust.

Uues Testamendis on kirjas, et ta järgnes Jeesusele jüngrina ja oli üks Jeesuse ülestõusmise tunnistajatest.

Matteus Eestis
--------------

Matteuse järgi on eesti rahvakalendris nimetatud sügisene madisepäev 21. septembril.

Eestis on Matteuse kirik Järva-Madise kirik, mis asub Järvamaal Albu vallas Järva-Maddise külas.

Viited
------

1. ↑  David Noel Freedman (1992). *Anchor Bible Dictionary*. Lk 618.
2. 1 2  Fritz Rienecker, Gerhard Maier (2011). *Suur Piiblileksikon*. Lk 398.
3. ↑  Jacquier, Eugène (1911). *Catholic Encyclopedia*.
4. ↑  David Noel (2001). *The Anchor Bible Reference Library*.
**Silvia Soro** (kuni 2002. aastani **Silvia Sarrap**; sündinud 15. märtsil 1975 Tallinnas) on Eesti näitleja, näitekirjanik ja lavastaja. 

Ta on lõpetanud 1990. aastal klaveri erialal Tallinna Muusikakeskkooli, 1993. aastal Tallinna Õismäe Humanitaarkeskkooli ja 1997. aastal näitleja erialal Viljandi Kultuurikolledži. Õppis 2010. aastal vahetusüliõpilasena näitleja ja näitekirjaniku erialal Berliini Kunstiülikoolis ning sai samal aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis teatrimagistri kraadi. 
Ta on täiendanud end aastast 1998 lavavõitluse ja Noore Tantsu Festivali rahvusvahelise suvekooli kursustel (kontakt- ja tegevuslik improvisatsioon jm), osalenud dramaturgia- ja hääletöö koolitustel. 

Ta on töötanud 1997–1998 Ugalas dramaturgina ja 1998–2004 näitlejana, olnud aastast 2004 Karksi Valla Kultuurikeskuse noorteteatri O, 2008–2012 C. R. Jakobsoni nimelise Gümnaasiumi näiteringide ja 2009–2012 Ugala noortestuudio juhendaja, 2009–2011 August Kitzbergi nimelise Gümnaasiumi teatri- ja draamaõpetuse õpetaja ning aastast 2012 Viljandi Gümnaasiumi teatristuudio juhendaja ja avaliku esinemise õpetaja. 

Õpetanud 2011–2012 Viljandi Kultuuriakadeemias esituskunstide disaini teooriat ja olnud aastast 2013 samas rakendusteatri lektor. Teinud noorte- ja harrastustruppidega ka lavastusi, ühtlasi lavastanud aastast 2008 Nava laval. 

Ta on kirjutanud näidendeid ja teinud dramatiseeringuid (Piret Raua „Printsess Luluu ja härra Kere", J. M. Barrie „Peeter Paan ja valge lind Wendy"), kirjutanud kaasautorina telesarjastsenaariume („Lastetuba", 2011; „Padjaklubi", 2015) ja laulusõnu ning mänginud teleseriaalides („Keskea rõõmud", 2014). Kuulunud 2005–2012 Noore Tantsu Festivali korraldusmeeskonda.

Ta on Eesti Teatriliidu ja Näitlejate Liidu liige alates 1998. aastast.

Isiklikku
---------

Ta on August Sarrapi ja Anne Sarrapi tütar, Indrek Sarrapi õde. Abielus Aarne Soroga.
**Andres Rennit** (5. november 1860 Kuressaare küla, Tarvastu kihelkond – 3. september 1936 Viljandi) oli eesti kirjanik ja raamatukaubanduse ettevõtja. 

Sündis Tarvastu vallas Kuressaare külas Vaigu talus teise lapsena. Õppis Kuresaare maakoolis oma onu Aadu Renniti juures.[*viide?*]

Hiljem täiendas end iseõppijana ning võttis eratunde Lilli Suburgi juures, kelle juures ta töötas abilisena, aidates toimetada ajakirja Linda. Selles lehes avaldas oma luuletusi ja jutustusi. Hiljem töötas Sakala toimetuses. Pärast seda läks tööle Tartusse Oleviku trükikotta trükiladujaks.[*viide?*]

1893. aastal läks ta elama Viljandisse, kus avas oma raamatukaupluse. 1896. aastal asutas ta lisaks väikese trükikoja. Aastatel 1907–1910 andis välja huumoriajalehte Ulak. Trükikoda sattus kelmide süü tõttu majanduslikesse raskustesse ja ta pidi trükikoja sulgema. 1918. aastal avas ta Viljandis ajalehekontori.[*viide?*]

Teenete eest kirjanduses ja teatrielus kingiti talle eluaegne priipääse Ugala teatrietendustele.

Isiklikku
---------

Tema onupoeg Johannes Rennit oli Kambja ja Põltsamaa Niguliste koguduse õpetaja. Tema tädilapsed on muusikategelane Jaan Tamm, naiskodukaitse tegelane Mari Raamot ja laulja Aino Tamm.[*viide?*]

Looming
-------

Esimene Andres Renniti luuletus ilmus 1880. aastal Sakalas.[*viide?*]

### Luulekogud

* 1883 "Sakala Ööpik"
* 1894 "Nurmelt ja niidult"

### Näidendid

* "Kisa järele kihlus"
* "Abivaimud" *(tõlkis saksa keelest)*
* "Muuseumihoidjad" *(tõlkis saksa keelest)*
* "Mis pärast surma sündis" *(tõlkis saksa keelest)*

Viited
------

1. ↑  "Andres Rennit suri". *Sakala nr. 101*. 4. september 1936. Vaadatud 04.09.2017.

Välislingid
-----------

* Andres Rennit Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
* Geni Andres Rennit
Krapa mõis 1904. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Walkschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904). Mõisa valdused on kaardil tähistatud numbriga 57
**Krapa mõis** (saksa keeles *Kroppenhof*) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Gulbene kihelkonnas. Tänapäevase halusjaotuse järgi jääb Gulbene piirkonna Daukstese valda Krapa külla.

Krapa mõisakompleks (laut, ait ja mõisavalitseja maja) on kohaliku kaitse all olevad muinsusmälestised.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 3 ja 7/8 adramaad, sellele allus 174 mees- ja 206 naishinge.

Karjamõisad
-----------

Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis: *Charlottenhof*.

Viited
------

1. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
2. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 282.

Gulbene kirik
Gulbene kihelkond

**Kirik**: Gulbene kirik  

**Mõisad**: Gulbene kirikumõis | Beļava mõis | Blome mõis | Jaungulbene mõis | Krapa mõis | Litene mõis | Nagliena mõis | Stāmeriena mõis | Valme mõis | Vana-Gulbene mõis
**Richard Møller Nielsen** (19. august 1937 – 13. veebruar 2014) oli taani jalgpallur ja jalgpallitreener.

Richard Møller Nielsen mängis aastatel 1955–1962 Odense Boldklubi koosseisus Taani kõrgliigas 150 mängu ja kaks mängu ka Taani koondises.

Ta treenis alates 1962. aastast Taani klubimeeskondi ja aastatel 1978–1989 Taani noortekoondist. Richard Møller Nielseni juhendamisel tuli Odense Boldklub aastatel 1977 ja 1982 Taani meistriks. Aastal 1975 valiti ta Taani aasta jalgpallitreeneriks.

Aastatel 1987–1990 oli ta Taani jalgpallikoondise teine treener ja 1990–1996 peatreener; seejärel kuni 1999. aastani Soome jalgpallikoondise peatreener ja aastatel 2000–2002 Iisraeli jalgpallikoondise peatreener.

Aastal 1992 võitis Taani Nielseni juhendamisel Euroopa meistri tiitli. Samal aastal valiti ta maailma parimaks jalgpallitreeneriks.

Richard Møller Nielsen suri ajukasvaja tagajärjel.

Viited
------

1. ↑  Richard Møller Nielsen, manden der førte fodboldlandsholdet til europamesterskabstitlen i 1992, er død efter længere tids sygdom.
**Dorin Recean** (sündinud 17. märtsil 1974 Dondușenis) on Moldova poliitik, 16. veebruarist 2023 Moldova peaminister.

Ta on lõpetanud 1996. aastal Moldova Majandushariduse Akadeemia (rumeenia keeles *Academia de Studii Economice a Moldovei*) ja 2000. aastal Wyomingis asuva Newport International University magistrikraadiga.

29. jaanuarist 2010 kuni 24. juulini 2012 oli ta Moldova infotehnoloogia ja side aseminister, tema ülesandeks oli biomeetriliste passide kasutuselevõtt Moldova ja Euroopa Liidu vahelise viisarežiimi liberaliseerimiseks. 24. juulist 2012 kuni 18. veebruarini 2015 oli ta Moldova siseminister. Aastatel 2016–2022 töötas ta mitmetes rahvusvahelistes organisatsioonides konsultandina andmeanalüüsi alal. Alates 7. veebruarist 2022 oli ta Moldova Vabariigi presidendi nõunik kaitse ja riikliku julgeoleku alal, Moldova Vabariigi Julgeolekunõukogu sekretär.

10. veebruaril 2023 esitas Moldova president Maia Sandu ta Moldova peaministrikandidaadiks. 16. veebruaril 2023 kinnitas Moldova parlament Rechani peaministriks ja tema pakutud valitsuse koosseisus.

Isiklikku
---------

Ta on abielus, tal on kaks last. Ta on õigeusklik.
**William Shankly**, OBE (9. september 1913 – 29. september 1981) oli šoti jalgpallitreener ja jalgpallur, kes sai tuntuks eelkõige Liverpooli peatreenerina. 

Teda peetakse üheks aegade parimaks jalgpallitreeneriks.

Väikesest Šoti kaevanduslinnast pärit Shankly oli üks viiest vennast, kes mängisid jalgpalli elukutselistena. Ta oli äärepoolkaitsja ning mängis Šoti koondises tosin korda, nende hulgas ka seitsmel sõjaaegsel kohtumisel. Ta mängis ühe hooaja Carlisle Unitedis, seejärel liitus Preston North Endiga, kus ta mängis kuni oma mängijakarjääri lõpuni. Prestoniga võitis Shankly ka 1938. aastal FA karika. Shankly mängijakarjääri katkestas tema teenistus kuninglikus õhuväes Teises maailmasõjas. Pärast mängijakarjääri lõpetamist 1949. aastal sai temast treener. Ta jõudis juhendada Carlisle Unitedit, Grimsby Towni, Workingtoni ja Huddersfieldi, enne kui temast sai Liverpooli peatreener 1959. aasta detsembris.

Shanklyst sai Liverpooli juhendaja ajal, mil meeskond oli Inglismaa esiliigas, kuid peagi ehitas ta üles meeskonna, millest sai üks edukamaid Inglismaal. Ta viis Liverpooli 1962. aastal Inglise esiliiga võiduni ja seeläbi Inglise kõrgliigasse ülendamiseni, misjärel tuli Liverpool šotlase käe all kolm korda Inglismaa meistriks ning võitis kaks FA karikat, neli Inglise superkarikat ja ühe UEFA karika. 

Kaks nädalat pärast Liverpooli 1974. aasta FA karika võitu tegi Shankly avalikkusele üllatusena teatavaks otsuse panna Liverpooli peatreeneri amet maha ning minna pensionile. Shankly ohjad Liverpooli peatreenerina võttis üle tema pikaaegne abitreener Bob Paisley. Shankly suri seitse aastat hiljem, olles 68-aastane.
See artikkel See artikkel räägib jääteemargist.  Mängu "StarCraft 2" mängija kohta vaata artiklit NesTea.  

---

**Nestea** ([*nesti*]) on jääteemark, mis kuulub Šveitsi ettevõttele Nestlé. Seda toodab Ameerika Ühendriikide ettevõte The Coca-Cola Company ning 2017. aastani turustas seda üle maailma The Coca-Cola Company ja Nestlé ühisfirma Beverage Partners Worldwide.

Nestea põhilised konkurendid on Unileveri ja PepsiCo jääteemargid Lipton ja Fuze Tea. Peale jäätee müüakse Nestea kaubamärgi all näiteks vedelaid ja pulbrilisi teekontsentraate, külmutatavaid teid ja müügiautomaatides müüdavaid joomisvalmis jääteid. Eri riikides müüdaval Nestea jääteel võib olla erinevaid maitseid.

2017. aastal otsustasid Nestlé ja Coca-Cola, et lõpetavad 16 aastat kestnud koostöö. Üks koostöö lõpetamise põhjustest oli, et ettevõtted soovisid kiiresti muutuval turul liikuda erinevaid radu pidi. Nestléle jäi Nestea turustamisõigus enamikus riikides, Coca-Cola jätkas Nestea turustamist Kanadas, Hispaanias, Portugalis, Rumeenias, Andorras, Bulgaarias ja Serbias.

2019. aastal hakati Nestead turustama loodusliku tootena. Uues retseptis, mis töötati välja pärast Nestlé ja Coca-Cola lahkuminekut, ei ole enam kunstlikke värv- ega maitseaineid, maisisiirupit ega geenmuundatud organisme (GMO-sid). Uue retsepti teelehed imporditakse Indiast.

Vaata ka
--------

* Lipton

Viited
------

1. ↑  "Nestea". Nestle.
2. ↑  "Nestlé - Nestlé and Coca-Cola: Joint venture to tap rapidly growing beverage segments". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. mai 2006. Vaadatud 16. aprillil 2022.
3. ↑  "Coca-Cola Hellenic Bottling Company Official Website". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. august 2019. Vaadatud 16. aprillil 2022.
4. ↑  "Nestle and Coke Are Ending Their Nestea Iced Tea Venture After 16 Years". *Fortune* (inglise). Vaadatud 16. oktoober 2020.
5. ↑  "Nestea Instant Returns as a Reformulated Natural Tea". *World Tea News* (inglise). 9. detsember 2019. Originaali arhiivikoopia seisuga 17. oktoober 2020. Vaadatud 16. oktoober 2020.
6. ↑  "Nestle overhauls Nestea tea brand". Food Business News.
Mõisa peahoone 2023. aastal
**Imavere mõis** (saksa keeles *Immafer*) oli rüütlimõis Pilistvere kihelkonnas Viljandimaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Järva valda Järva maakonnas.

Ajalugu
-------

1748. aastal eraldas Berend Gustav von Kawer oma Loopre mõisast Imavere mõisa. Selle esimesteks omanikes olid Ihrmannid. 

Imavere mõisnik Otto Karl Hermann von Stackelberg
1759. aastal müüs Otto Reinhold von Ihrmann mõisa Saaremaa maapealikule ja Adavere mõisa omanikule Erich Johann von Vietinghoffile. Vietinghoffidele kuulus mõis 19. sajandi alguseni, mil selle omandas Erich Johann von Vietinghoffi pojatütre abikaasa Bernhard Caspar von Stackelberg. 

1897. aastal müüs tema pojapoeg Bernhard Caspar Otto von Stackelberg Imavere ja Võrevere mõisa Alexander Oskar von Strykile, kes kinkis selle oma väimehele Eugen Carl Alexander von Pistohlkorsile.

Tema kätte jäi mõis kuni 1919. aasta võõrandamiseni.

Mõisakompleks
-------------

18. sajandi lõpus püstitati kõrgel soklil asuv kivist peahoone mis oli põhiosas ühekorruseline. Hoone keskel paiknes kolme akna laiune kahekorruseline osa, mida kaunistas kolmnurkfrontoon. Mõisas asus ka arvukalt kõrvalhooneid, millest enamus on hävinud või varemeis, vaid kahekorruselised aidad on säilinud algkujul tänapäevani, samuti ka mõisale kuulunud viinaköök.

Eesti vabariigi algusaastail tegutses mõisahoones kool, selleks ehitati peahoonele teine korrus ja lisakorpus. Praegu on Imavere mõisakompleks erakätes.

Vaata ka
--------

* Eesti mõisate loend

Viited
------

1. ↑  Imavere Sõnumid, veebruar 2005

Kirjandus
---------

* Heinrich von Hagemeister. "Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands". E. Frantzen. 1836

Välislingid
-----------

* Imavere mõisast Eesti mõisaportaalis


| * v
* r
Pilistvere kihelkond |
| --- |
| Kirik | 
Pilistvere kirik | Pilistvere kirik |
| Kirikumõis | 
Pilistvere pastoraat |
| Mõisad | 
Arussaare mõis • Eistvere mõis • Hermani mõis • Imavere mõis • Jalametsa mõis • Kabala mõis • Kõo mõis • Laimetsa mõis • Loopre mõis • Ollepa mõis • Võrevere mõis |
Cato Institute
**Cato Instituut** (*Cato Institute*) on avaliku halduse uuringutega tegelev instituut Ameerika Ühendriikides Washingtonis. Instituudi asutas 1977. aastal Edward Crane. Instituudi nimi viitab "Cato kirjadele".

Cato Instituut avaldab sageli arvamust USA sise- ja välispoliitika kohta. Ametlikult ei soovi instituut, et teda seostataks kindla maailmavaatega, kuid tema seisukohad on libertaarsed. Sellest lähtudes on ta kritiseerinud kõiki ametis olevaid USA presidente. Cato Instituut pooldab küll võimalikult suuri üksikisiku vabadusi, kuid on vastu USA sõjaväe tegutsemisele välismaal, sest see muudab USA vähemalt moraalselt vastutavaks olukorra eest teistes riikides. Instituut on vastu globaalset soojenemist takistavatele lepingutele, pidades neid kasututeks ja liiga kalliteks.

Alates 2002. aastast annab Cato Instituut välja Milton Friedmani auhinda vabaduse edendamise eest. 2015. aasta seisuga on kõik selle laureaadid olnud eri riikidest ja mitte ükski Põhja-Ameerikast.

Välislingid
-----------

* Cato Instituut
**Perthi leping** sõlmiti 1266. aastal Perthis Šotimaa ja Norra vahel ning see lõpetas sõjalise konflikti Hebriidide ja Mani saare üle. Lepingu sõlmimise ajal valitses Norrat Magnus Lagabøte ja Šotimaad Alexander III.

Ajalooline taust
----------------

Hebriidid ja Man olid kuulunud norralastele juba sajandeid. Ametlikult läksid need Norra valdusse 1098. aastal mil Šotimaa kuningas Edgar need Magnus Paljasjalale andis.

Saared tekitasid pidevalt pingeid Norra ja Šotimaa vahel ning korduvalt jõuti ka sõjalise konfliktini. 1263. aastal toimus Largsi lahing, mille norralased kaotasid.

Leping
------

Perthi lepingu järgi läksid Hebriidid ja Mani saar Šotimaa kontrolli alla. Norra sai vastutasuks korraga 4000 marka hõbedat ning lisaks pidi Šotimaa tasuma igal aastal veel 100 marka (maksmine lõppes 14. sajandil). Samuti tunnistas Šotimaa Norra ülemvõimu Orkney ja Shetlandi saartel.

Perthi lepingut uuendati 1312. aastal, mil Norrat valitses Håkon V Magnusson ja Šotimaad Robert I.

Vaata ka
--------

* Rahulepingute loend

Kirjandus
---------

* Michael Brown "The wars of Scotland, 1214-1371". Edinburgh University Press. 2004. Lk. 83–84
* G. W. S. Barrow "Kingship and unity". Edinburgh University Press. 1989. Lk. 120–121
* Lester B. Orfield, Benjamin F. (FRW) Boyer "The Growth of Scandinavian Law" The Lawbook Exchange, Ltd. 2002. Lk. 138–140

Välislingid
-----------

* Lepingu tekst (inglise ja ladina k.)
**Saksa 12. armee** oli Saksa väliarmee Teises maailmasõjas.

Ajalugu
-------

Armee formeeriti 13. oktoobril 1939 14. armeest. Võttis osa Prantsusmaa vallutamisest, rünnates
läbi Luksemburgi ja Belgia. 1940. aasta oktoobris viidi üle okupeeritud Poolasse. 15. detsembril sai armee
käsu liikuda Rumeeniasse ja Bulgaariasse ning aprillis 1941. ründas armee Jugoslaaviat ja Kreekat.
Juunis 1941. formeeriti ümber *Wehrmachtsbefehlshaber Südostiks* ja 23. jaanuaril 1943. formeeriti ümber väegrupiks E.

Moodustati uuesti 10. aprillil 1945. väegrupist Nord. Kapituleerus 8. mail 1945.

Komandörid
----------

* Wilhelm List (13.10.1939)
* Walter Kuntza (29.10.1941)
* Alexander Löhr (8.08.1942)

* Walther Wenck (10.04.1945)

Allunud väeosad
---------------

4. detsember 1939.:

* VI korpus
* XVIII korpus
* III korpus
* 1. mägidiviis
* 5. jalaväediviis
* 21. jalaväediviis
* 24. jalaväediviis
* 27. jalaväediviis

10. mai 1940.:

* VI korpus
* III korpus
* XVIII korpus
* Tankigrupp von Kleist
* 9. jalaväediviis
* 27. jalaväediviis

5. aprill 1941.:

* L korpus
* XI korpus
* XVIII mägikorpus
* XXXX motoriseeritud korpus
* XXX korpus
* 16. tankidiviis

1. juuli 1941.:

* XVIII korpus
* LXV eriotstarbeline korpus (*Höhere Kommando z.b.V. LXV*)

2. jaanuar 1942.:

* LXV eriotstarbeline korpus (*Höhere Kommando z.b.V. LXV*)

  

26. aprill 1945.:

* XXXXVIII tankikorpus
* XXXXI tankikorpus
* XXXIX tankikorpus
* XX korpus
Sissepääs Virulase koopasse
Koobas on suhteliselt lai, kuid suuremas osas väga madal. Pildil on koopauurija Martin Liira.
**Virulase koobas** on karstikoobas Harjumaal Kose vallas Kata külas.

Virulase koobas on Eesti pikim looduslik koobas. Koobas asub Tuhala maastikukaitseala Tuhala karstialal. Koopa peakäigu pikkus on 58 meetrit (2003). Inimesele läbitavate käikude kogupikkus on 90 meetrit. Koopa maht on ligikaudu 40...45 m³.

Ajakirjanduse andmeil avastati Virulase koobas 1997. aastal, kuid see ei vasta tõele. Koopasuu on praktiliselt Virulase talu õuel ning koobast on varem kasutatud toidukraami hoidmiseks ja mobilisatsiooni eest varjamiseks, mistõttu hoiti koopa olemasolu saladuses. Korrektsem oleks öelda, et 1997. aastal sai ka laiem avalikkus koopa olemasolust teadlikuks. Koobast on mainitud juba 1987. aastal ilmunud raamatus "Eesti NSV koopad". Koopasse on võimalik siseneda ka inimesel, ehkki edasi saab liikuda vaid roomates, sest vaid vähestes kohtades ületab koopa kõrgus poolt meetrit.

Koobas on uuristatud Oandu lademe lubjakivisse. Koopas leidub rohkelt rugooside kivistisi.

Koobast on uurinud Ülo Heinsalu 1986. aastal ja Tartu Ülikooli tudengid Martin Liira, Lauri Palumets ja Hendrik Proosa 2003. aastal.

Viited
------

1. ↑  Eesti entsüklopeedia, 12. köide. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003
2. ↑  Ülo Heinsalu (1987). Eesti NSV koopad. Valgus. Lk 19.

Kirjandus
---------

* Lauri Palumets, Hendrik Proosa. Virulase karstikoobas Tuhalas. – *Eluta loodusmälestiste uurimine ja kaitse*, Tartu-Tallinn 2003, lk 64–74.