recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Arvo Junti 2011. aastal
**Arvo Junti** (sündinud 17. aprillil 1953 Türil) on eesti jurist ja poliitik.

Ta on lõpetanud 1971. aastal Vändra Keskkooli ja 1976. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (õigusteaduskonnas).

Ta töötas aastatel 1989–1990 Eesti NSV Ministrite Nõukogu Riiklikus Plaanikomitees / Majandusministeeriumis.

Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige. 20. augustil 1991 hääletas ta Eesti iseseisvuse taastamise poolt. Ta oli ka Eesti Kongressi saadik ja Eesti Komitee I koosseisu liige.

Aastatel 1992–1995 oli ta VII Riigikogu liige (valimisliidu Rahvarinne nimekirjas); 1995–1999 VIII Riigikogus (Keskerakonna nimekirjas), seal oli ta 20. aprillist 1995 kuni 14. märtsini 1996 Riigikogu I aseesimees.

Riigikogus paistis Junti silma obstruktsiooniga ehk oskusega istungeid lakkamatute küsimuste, paranduste ja sekkumistega venitada. Tema nime järgi sai obstruktsioon endale sünonüümiks *juntimine*.

1981 - 2019 kuulus ta vandeadvokaadina Eesti Advokatuuri. Ta oli Advokaadibüroo Arvo Junti juhataja. 

Ta on töötanud õppejõuna Mainori Majandusinstituudis, Audentese Ülikoolis ja Akadeemias Nord.

Tunnustus
---------

* 2002 Riigivapi V klassi teenetemärk
* 2006 Riigivapi III klassi teenetemärk

Kirjandus
---------

* Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951–2000 AS Kirjastus Ilo, 2003
* "Valitud ja valitsenud..." koostanud Jaan Toomla. Tallinn 1999

Viited
------

1. ↑  Koch, Tuuli (12. juuli 2008). "Ekspoliitik Arvo Junti – juntimise ristiisa". *Postimees.ee*. Vaadatud 10. augustil 2023.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Arvo Junti** |

*
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib 1995–2006 eksisteerinud erakonnast; varasema organisatsiooni kohta vaata artiklit Isamaaliit (1935–1940); Liechtensteini erakonna kohta vaata artiklit Isamaaliit (Liechtenstein); Leedu erakonna kohta vaata artiklit Isamaaliit – Leedu Kristlikud Demokraadid* |

---

**Erakond Isamaaliit** oli rahvuslik-konservatiivne kristlik-demokraatlik liberaalse majanduspoliitikaga Eesti erakond aastatel 1995–2006.

Isamaaliit loodi 2. detsembril 1995 Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei ja Rahvusliku Koonderakonna "Isamaa" ühinemise teel. Paljud nimetatud kahe partei liikmetest olid juba varem töötanud koos Eesti kodanike komiteede liikumises, Eesti Muinsuskaitse Seltsis ja Eesti Kongressis.

1995–1998 oli erakonna esimees Toivo Jürgenson, 1998–2002 Mart Laar, 2002–2005 Tunne Kelam ja aastast 2005 kuni ühinemiseni Res Publicaga Tõnis Lukas.

Isamaaliit on mänginud olulist rolli iseseisvuse taastanud Eesti elu kujundamisel, olles valitsuse juhtiverakond kolmandiku sellest ajast. Samuti oli Lennart Meri "Isamaa" kandidaadiks Eesti presidendi kohale 1992. aastal.

Isamaaliidu juures tegutsesid Rahvuslaste ühendus, Naiskogu, Ettevõtjate ühendus, Rahvuskultuuri ühendus, Sportlaste ühendus, Seeniorite kogu, mitmed toimkonnad ja töörühmad ning noorteühendus Noor-Isamaa.

2001. aasta presidendivalimistel valiti Isamaaliidu presidendikandidaadiks Peeter Tulviste.

2006. aasta jaanuari seisuga oli Isamaaliidul üle 3200 liikme.

18. märtsil 2006 võttis Eesti Demokraatliku Partei kongress vastu otsuse liituda Isamaaliiduga. 

4. aprillil 2006 teatasid erakond Isamaaliit ja erakond Res Publica kavatsusest ühineda. Sama aasta 4. juunil saavutas ühinemisotsus ka Pärnus peetud erakonna suurkogu toetuse. Ühenderakonna nimeks kinnitati ametlikult Isamaa ja Res Publica Liit. Kuni ühinemisprotsessi lõpuleviimiseni juhtisid seda kaks esimeest – Tõnis Lukas ja Taavi Veskimägi.

Viited
------

1. ↑  Kahe pere lahing Kadrioru pärast
|  |
| --- |
| Pikker Tallinna lahel 2019. aPikker Tallinna lahel 2019. a |
| Teenistuskäik |
|
|  **Eesti** |
| **Nimi** | 
PVL-103 Pikker |
| **Omanik** | Eesti Piirivalve (1995–2009)Politsei- ja Piirivalveamet (2010–2022)Eesti merevägi (2023– ) |
| **Ehitaja** | 
Tallinna Meretehas, Eesti |
| **Kiil pandud** | 
20. mai 1994 |
| **Vette lastud** | 
22. detsember 1995 |
| **Kodusadam** | 
Tallinn |
| Laeva üldandmed |
| **Klass ja tüüp** | 
Pikker |
| **Veeväljasurve** | 
88 tonni |
| **Pikkus** | 
30 m |
| **Laius** | 
5,8 m |
| **Süvis** | 
1,5 m |
| **Kere** | 
teras |
| **Tekiehitus** | 
teras |
| **Peamasinad** | 
2x MTU - 2x 900 kW |
| **Abimasinad** | 
2x Valmet |
| **Käiturid** | 
2 sõukruvi |
| **Kiirus** | 
25 sõlme |
| **Sõidupiirkond** | 
rannikumeri |
| **Kajutikohti** | 
12 |
| **Meeskond** | 
6 liiget |
| **Relvastus** | 
1x 2-14,5 mm kuulipilduja ja 2x 7,62 mm kuulipildujat |

**PVL-103 Pikker** on mereväe patrull-laev. See on esimene pärast iseseisvuse taastamist Eestis ehitatud riigilaev, mis kuulus kuni 2023. aastani Politsei- ja Piirivalveameti laevastikku.

Ajalugu
-------

Pikkeri mudel (teistsuguse pardarelvaga) meremuuseumis
Pikker merepäästeõppusel koos vabatahtlike päästjatega
1994. aasta 20. mail toimus Tallinna Meretehases Pikri kiilupanek, tseremoonial keevitas õnnemündi kiilu sisse Piirivalveameti peadirektor Tarmo Kõuts. Laeva ehitusmaksumus oli 14,9 miljoni krooni, mis oli tolle aja kohta suur kulutus.

22. detsembril 1995 lasti Pikker Meretehases pidulikult vette. Laeva ristiema oli Eesti presidendi abikaasa Helle Meri. Veeskamisel osalesid ka president ise ja peaminister. Esimese korraga ei tahtnud ristimisel kasutatud šampanjapudel laeva vastu puruneda, kuid laeva pootsmani Peeter Valguta abiga see siiski õnnestus.

2006. aastal läbis laev kapitaalremondi, mille käigus vahetati välja ka endised vene 12ЧНС18/20 tüüpi peamasinad saksa MTU 10V2000M72 vastu.

Teenistuse käigus on Pikker külastanud muuhulgas Riiat, Liepajat ja Peterburi.

2014. aasta märtsis tabas laeva skandaal, kui ühe sõiduvahetuse meeskonnaliikmed peeti Tallinnas kinni, süüdistatuna seadusevastases võrkudega kalapüügis teenistusülesannete täitmise ajal.

23. juunil 2018 võttis Pikker osa mereparaadist Tallinna lahel.

3. jaanuaril 2023 viidi laev seoses Politsei- ja Piirivalveameti laevastiku likvideerimisega üle mereväkke, patrull-laevade divisjoni koosseisu.

Vaata ka
--------

* Pikker (vahilaev)

Viited
------

1. ↑  "Politsei- ja piirivalveameti laevad alustavad tegevust mereväe laevastikus". *ERR Uudised*. Vaadatud 7. mail 2023.
2. ↑  "Patrull-laevade divisjon". *Merevägi*. Vaadatud 7. mail 2023.

Välislingid
-----------

* Pilt Pikri sillalt
**Andres Ellamaa** (24. september 1944 Suhhobezvodnoje, Semjonovi rajoon, Gorki oblast, Vene NFSV – 5. mai 2023) oli eesti arst (neurokirurg) ja poliitik, Eesti Keskerakonna liige.

Ta sündis 1944. aastal Suhhobezvodnoje vanglas Gorki oblastis (tema ema arreteeriti 24. juunil 1941 Tallinnas ja oli saadetud Vene NFSV-sse); 1946. aastal pääses ta koos emaga Eestisse.

Ta lõpetas 1962. aastal Tallinna 1. Keskkooli ja 1968. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. 1974. aastast meditsiinikandidaat. 

Töötanud neurokirurgina Tallinna Vabariiklikus Haiglas ja Mustamäe haiglas II neurokirurgia osakonna juhatajana. Aastatel 2005–2008 oli ta Põhja-Eesti Regionaalhaigla juhatuse liige ja ülemarst. Lisaks töötas ta arst-konsultandina erakliinikus Clinic.

Ta on olnud ajakirja Nõukogude Eesti Tervishoid toimetaja.

Andres Ellamaa oli Eesti Arstide Liidu asutajaliige ja asepresident 1989–1990 ning Tallinna Arstide Liidu juhatuse esimees 1993–1998.

Ta oli aastatel 1990–1992 Eesti Vabariigi tervishoiuminister. Kuni 2009. aastani oli ta Tallinna Linnavolikogu liige ja on olnud Kesklinna Halduskogu liige.

Kirjutisi
---------

* Andres Ellamaa: Kahjulik kolesterool võib olla sajandi suurim pettus. Delfi/Elutark, 30. detsember 2015
* Andres Ellamaa. "Arstile jääb valu. Mälestusi ja mõtisklusi". Tammerraamat. 2016

Autasud
-------

* 2002 – Riigivapi IV klassi teenetemärk
* 2006 – Riigivapi III klassi teenetemärk

Lisaks on ta pälvinud Tallinna teenetemärgi, Eesti Arstide Liidu kuldmärgi, Ludvig Puusepa nimelise neuroloogide ja neurokirurgide teadusliku seltsi medali, Tartu Ülikooli Kliinikumi preemia, Tartu Ülikooli arstiteaduskonna tunnustusdiplomi ning PERH-i grand old man-i aunimetuse.

Viited
------

1. ↑  "Clinic kodulehelt dr. Andres Ellamaa". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. märts 2008. Vaadatud 23. märtsil 2008.
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. märts 2009. Vaadatud 6. märtsil 2009.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  "Tallinna Linnavalitsuse kodulehelt andmebaas". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. juuli 2007. Vaadatud 30. juulil 2007.
4. ↑  EESTI TÄNAB 1995-2008[*alaline kõdulink*]

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Andres Ellamaa** |

* Foto ja andmed
* Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
Munir El Haddadi 2020. aastal Sevilla särgis
**Munir El Haddadi Mohamed** (tuntud lihtsalt ka kui **Munir**; sündinud 1. septembril 1995 San Lorenzo de El Escorialis) on Hispaania jalgpallur, kes mängib ründajana Hispaania kõrgliigaklubis Las Palmas.

Ta alustas klubikarjääri FC Barcelonas, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2011. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Hispaania kõrgliigas 24. augustil 2014 mängus Elche vastu ja lõi selles mängus ka värava. Hooaegadel 2014–15 ja 2015–16 tuli ta Barcelonaga Hispaania meistriks. Hooajal 2016–17 mängis Munir Barcelonast laenul Valencias ja hooajal 2017–18 Deportivo Alavésis.

2019. aasta juunis siirdus ta Hispaania kõrgliigaklubisse Sevila. Hooajal 2019/20 võitis ta Sevillaga UEFA Euroopa Liiga.

Hooajal 2022/23 mängis Munir Hispaania kõrgliigaklubis Getafe. 2023. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu äsja Hispaania kõrgliigasse tõusnud Las Palmasega.

8. septembril 2014 debüteeris Munir Hispaania jalgpallikoondises mängus Makedoonia vastu. Hiljem soovis ta hakata koondises esindama Marokot, et osaleda 2018. aasta maailmameistrivõistlustel, kuid tema taotlus lükati esialgu tagasi. Lõpuks lubati tal Maroko koondises mängida 2021. aasta jaanuaris. Maroko koondises tegi Munir debüüdi 26. märtsil 2021 mängus Mauritaania vastu. Esimese värava lõi ta neli päeva hiljem mängus Guinea-Bissau vastu. Munir kuulus Maroko koondisse 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Saavutused
----------

Barcelona
* La Liga: 2014–15, 2015–16
* Copa del Rey: 2015–16
* Supercopa de España: 2016, 2018
* UEFA Superkarikas: 2015
* Klubide maailmameistrvõistlused: 2015

Sevilla
* UEFA Euroopa Liiga: 2019–20

Viited
------

1. ↑  "Munir El Haddadi nuevo jugador de la UD Las Palmas" [Munir El Haddadi new player of UD Las Palmas]. *www.udlaspalmas.es* (hispaania). 30. juuli 2023. Vaadatud 31. juulil 2023.
2. ↑  "FIFA rejects El Haddadi bid to switch to Morocco from Spain". Associated Press. 8.10.2020. Vaadatud 24.12.2020
3. ↑  "Munir El-Haddadi peut enfin jouer avec le Maroc" [Munir El Haddadi can finally play for Morocco]. *Be Soccer* (prantsuse). 28. jaanuar 2021.

Välislingid
-----------

 Munir El Haddadi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Diego Cavalieri 2007. aastal Palmeirase meeskonnas
**Diego Cavalieri** (sündinud 1. detsembril 1982 São Paulos) on Brasiilia jalgpallur. Ta mängib väravavahina Brasiilia kõrgliiga klubis Botafogo.

Ta alustas karjääri kodumaal Palmeirases, mille esindusmeeskonnas tegi debüüdi 2002. aastal.

2008. aasta juulis sõlmis ta kolme aasta pikkuse lepingu Liverpooliga. Debüüdi klubi meeskonnas tegi ta 23. septembril 2008 liiga karika mängus Crewe Alexandra vastu. Meistrite Liigas tegi ta debüüdi sama aasta detsembris mängus PSV Eindhovenis. Kahel Liverpoolis veedetud hooaja jooksul ei õnnestunud tal aga Premier League'is kordagi platsile pääseda.

2010. aasta augustis liitus ta Itaalia kõrgliiga klubiga Cesena. Ta veetis klubis kokku viis kuud, kuid ei pääsenud kordagi Itaalia kõrgliigas koosseisu, kuna klubi peatreener Massimo Ficcadenti eelistas Cesena põhiväravavahina 41-aastast veterani Francesco Antoniolit. Küll mängis Cavalieri ühe mängu Itaalia karikavõistlustel.

2010. aasta detsembris naasis ta Brasiiliasse, liitudes riigi kõrgliiga klubiga Fluminense. Ta sai kohe esimesel hooajal meeskonna põhiväravavahiks. 2012. aastal tuli ta klubiga nii Rio de Janeiro osariigi meistriks kui ka Brasiilia meistriks. Samal aastal valiti ta Brasiilia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. Fluminenses mängis ta kokku seitse hooaega.

2018. aasta märtsis sõlmis ta lühiajalise lepingu Premier League'i klubiga Crystal Palace. Ühtegi mängu ta klubi meeskonnas kirja ei saanud.

2018. aasta detsembris sõlmis ta lepingu Brasiilia kõrgliigaklubiga Botafogo. Tema lepingu Botafogoga lõpetati 2021. aasta septembris.

Debüüdi Brasiilia jalgpallikoondises tegi Cavalieri 21. novembril 2012 mängus Argentina vastu. Ta oli koondise varuväravavaht 2013. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril. Üheski mängus ta koosseisu ei pääsenud.

Saavutused
----------

Palmeiras
* Campeonato Brasileiro Série B: 2003
* Campeonato Paulista: 2008

Fluminense
* Campeonato Brasileiro Série A: 2012
* Campeonato Carioca: 2012

Viited
------

1. ↑  "Liverpool sign keeper Cavalieri". BBC Sport. 11.7.2008. Vaadatud 20.12.2018
2. ↑  "Cavalieri Joins Palace". cpfc.co.uk. 2.3.2018. Vaadatud 20.12.2018
3. ↑  "Botafogo anuncia seus primeiros reforços para 2019: Diego Cavalieri e Ferrareis". globoesporte.globo.com. 20.12.2018. Vaadatud 20.12.2018
4. ↑  "Botafogo anuncia saída do goleiro Diego Cavalieri e atacante Lecaros". */tntsports.com.br*. 15. september 2021. Vaadatud 23. märtsil 2023.
**Kati Orru** (sündinud 4. augustil 1982 Tartus) on eesti sotsioloog, Tartu Ülikooli sotsioloogia vanemteadur. 

Tema peamised uurimisteemad on keskkonnasotsioloogia, keskkonnakasutuse sotsiaalsed aspektid, kriisihaldus ja -kommunikatsioon.

Haridustee
----------

Orru lõpetas 2004. aastal Tartu Ülikooli sotsioloogia ja sotsiaalpoliitika bakalaureuseõppe. 2003-2004 õppis ta Atlantas Oglethorpe’i Ülikoolis retoorika ja kommunikatsiooni erialal ning 2006. aastal lõpetas Tartu Ülikooli sotsioloogia ja sotsiaalpoliitika magistriõppe. 

2011. aastal kaitses ta King's College London'is riskihalduse doktorikraadi teemal "Europeanising risk regulation: Drinking water safety in Estonia and Lithuania" ("Euroopastuv riskihaldus: joogivee ohutus Eestis ja Leedus", juhendaja Henry Rothstein).

Töökäik
-------

Kati Orru oli aastatel 2003-2005 Peipsi Koostöö Keskuse sotsioloog. Aastatel 2006-2009 oli ta Eesti Maaülikooli põllumajanduse- ja keskkonnainstituudis projektijuht ja 2009-2013 teadur. 

2015. aastal töötas Orru Tartu Ülikooli ühiskonnateaduste instituudis teadurina, 2016-2017 Umeå Ülikoolis järeldoktorina. 

Alates 2011. aastast on ta King's College Londoni külalisuurija, 2017. aastast Tartu Ülikooli sotsiaalpoliitika teadur ning 2019. aastast TÜ kestlikkuse sotsioloogia vanemteadur.

Tunnustus
---------

2015 - ESS uuringu meeskonna tunnustus - riiklikult tunnustatud teaduse populariseerija

Teadusorganisatsiooniline tegevus
---------------------------------

Kati Orru koordineerib Eesti tegevusi Horisont 2020 teadus- ja arendusprojekti Building European Communities’ Resilience and Social Capital (BuildERS) raames. Ta on põhitäitja TÜ ühiskonnateaduste instituudi uuringus Eesti energia-, transpordi- ja telekommunikatsioonisüsteemide ümberkujundamine Teise Suure Siirde lävel (PRG346). 

Orru on Euroopa Sotsioloogia Assotsiatsiooni riski ja määramatuse uurimisvõrgustiku liige ja Eesti Sotsioloogide Liidu juhatuse liige.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  "Eesti Teadusinfosüsteem. Kati Orru".

Välislingid
-----------

* Kati Orru ResearchGate lehekülg

* Kati Orru Academia.edu lehekülg
Chevrolet' rajaja William C. Durant
Chevrolet' tehas 1936. aastal
**Chevrolet**, kõnekeeles **Chevy**, on automark, mida toodab autoettevõtte General Motors Ameerika Ühendriikide osakond. 

Ettevõtte rajasid 3. novembril 1911 Chevrolet Motor Car Company nime all Louis Chevrolet ja General Motorsi endine juht William C. Durant. 1918. aastal liitis Durant Chevrolet GM-iga; ettevõtete liitumise järel muudeti Chevrolet GM-i laiatarbesõidukite margiks, mis pidi konkureerima Fordi mudeli T-ga.

Tänapäeval müüakse Chevrolet' marki sõidukeid üle kogu maailma, ainsaks erandiks Okeaania, kus GM-i esindab Austraalia tütarettevõte Holden. Põhja-Ameerikas müüb ettevõte laias valikus sõidukeid, alustades väikeautodest ja lõpetades kaubikute ja veoautodega. 2005. aastal alustas Chevrolet uuesti autode müüki Euroopas, turustades seal kuni 2016. aastani selle nime all Lõuna-Korea GM Daewoo toodangut. 2013. aastal teatas ettevõte, et Chevrolet'de müük Euroopas lõpetatakse (eranditeks sportmudelid Camaro ja Corvette); sõidukeid müüakse siiski endiselt SRÜ riikides.

Vaata ka
--------

* Chevrolet Corvette
* Chevrolet Camaro

Viited
------

1. ↑  "Chevrolet 1911–1996". GM Heritage Center. 1996. Lk 97. Vaadatud 27.12.2016.
2. ↑  "General Motors to withdraw Chevrolet brand from Europe". *BBC News*. Vaadatud 27.12.2016.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib automargist ja ettevõttest; Norra järve kohta vaata artiklit Holdeni järv* |

---

Holden FJ (1953-1956)
Holden Rodeo (2006)
**Holden**, varem tuntud ka kui **General Motors-Holden**, oli Austraalia automark ja autosid tootev ettevõte asukohaga Port Melbourne'is.

Ettevõtte **J.A Holden and Co** asutas James Alexander Holden 1856. aastal ja see oli algselt naha- ja sadulsepaettevõte. 1908 hakati tegelema autode hooldusega ja hakati tootma mootorrattakülgkorve. 1913 valmistati esimene auto. 1919 hakati valmistama autokeresid erinevatele automarkidele, peamiselt Chevrolet'le. 1931. aastast oli Holden see General Motorsi (GM) tütarettevõte. 2005. aastast on ettevõtte ametlik nimi **GM Holden Ltd.**

2007. aasta novembris oli ettevõtte palgal 6500 inimest.

Holdeni turuosa Austraalias oli 27,5% aastal 2000 ja 15,2% aastal 2006.

17. veebruaril 2020 teatas General Motors, et Holdeni nime kandvate autode tootmine lõpetatakse 2021. aastaks. Uudis ilmus peale seda, kui GM oli teatanud, et ei tooda enam parempoolse rooliga sõidukeid ning seejärel lahkuti Austraalia ja Uus-Meremaa turult.

Mudelid
-------

Mitmed Austraalias Holdeni kaubamärgi all müüdavad mudelid vastavad teise GM tütarettevõtte, Opeli mudelitele.

* Adventra
* Apollo
* Astra
* Barina
* Berlina
* Calais
* Caprice
* Captiva
* Combo
* Commodore
* Crewman
* Cruze
* Monaro
* Nova
* Rodeo
* Statesman
* Tigra
* Ute
* Vectra
* Viva

Viited
------

1. ↑  Toh, Michelle (17. veebruar 2020). "General Motors is killing off the Holden brand and pulling out of Australia".

Välislingid
-----------

* Holdeni koduleht
* Heiki Suurkask, "Holdeni viimsed päevad, ehk kuidas kauged omanikud Austraalia uhkusele lõpu teevad" Delfi Forte, 18. detsember 2013
**Flavius Hypatius** (kreeka keeles: Ὑπάτιος; sünniaeg teadmata, suri jaanuaris 532), oli Bütsantsi aadlik ja idas vägede komandör Justinus I ajal. Ta valiti Nikaia mässu käigus Konstantinoopolis rahva poolt uueks keisriks Justinianus I vastu ning hukati peagi pärast seda.

Elukäik
-------

Hypatius oli keiser Anastasius I, kes valitses enne Justinus I, õepoeg, mis andis talle ka õiguse keisritrooni nõuda. Sellest hoolimata ei olnud Hypatiusel ambitsioone keisriks saada. Hypatiusel ja tema vendadel oli hea läbisaamine nii keiser Justinus I kui ka Justinianus I. 
Nikaia rahutuste kõrghetkel sai Hypatiusest ja tema vendadest Pompeiusest ja Probusest rahva jaoks peamised kandidaadid troonile. Kui sai selgeks, et rahvas soovib uut keisrit, põgenes Probus Konstantinoopolist, Hypatius ja Pompeius otsisid peavarju keisri paleest koos Justinianus I ja Bütsantsi senatiga. Vennad ei soovinud keisri vastu üles tõusta, sest nad kartsid, et neil on liiga vähe toetajaid. Sellest hoolimata kartis Justinianus reetmist ning ta saatis senati ja vennad paleest välja, juhatades sellega võimalikud usurpaatorid otse rahvahulga kätte. Rahvas viis Hypatiuse sunniviisiliselt tema kodust hipodroomile, kus ta keisriks kuulutati. See toimus millalgi jaanuaris 532. aastal. Sellel hetkel loobus Hypatius vastuhakust rahvale ning andis rahvale järele. Tal polnud ka muud valikut, sest signaal Justinianusele oli antud ning tema olukord polnud niikuinii enam turvaline. 
Peagi surus keiserlik kaardivägi rahutuselt edukalt, kuid veriselt maha ning Justinianuse mehed arreteerisid Hypatiuse. Väidetavalt soovis Justinianus usurpaatori elu säästa, kuid tema naine Theodora oli sellele kategooriliselt vastu ning tema nõudmine jäi peale. Jaanuari lõpus Hypatius hukati.
**Aliaksandr Azarau** (valgevene keeles *Аляксандр Азараў*, vene keeles *Александр Азаров*; sündinud 1976/77 Minskis) on endine Valgevene siseministeeriumi alampolkovnik, kes alates 2022. aastast on Valgevene opositsioonipolitseirühmituse BYPOL juht. Augustist 2022 Valgevene opositsiooni Ühinenud Üleminekukabineti liige, vastutades seaduse ja korra eest.

Elulugu
-------

Kasvas üles Minskis Frunzienski rajoonis. Tema ehitustöölisest isa suri elektrilöögi tõttu, kui Azarau oli 11-aastane. Tema ema oli insener.

2000. aastal lõpetas juristina Valgevene Õigusinstituudi ja asus tööle Valgevene siseministeeriumis. Tal on diplom ka Valgevene Majandusülikoolist ja Minski Riiklikust Keelteülikoolist.

2008–2018 Valgevene siseministeeriumi organiseeritud kuritegevuse ja korruptsiooni vastu võitlemise peavalitsuse inimkaubanduse osakonna juhataja asetäitja. Azarau väidab, et alates 2015. aastast kaitses ta oma töökohal avalikult ukrainlasi, mis viis sisekonfliktini. 2018–2020 Valgevene Siseministeeriumi Akadeemia õppejõud. Pärast 2020. aasta augustis puhkenud Lukašenko-vastast protestilainet siirdus Poola.

Maist 2021 Valgevene opositsioonilise vastupanuorganisatsiooni BYPOL liider. 

9. augustil 2022 nimetas Valgevene opositsiooniliider Svetlana Tihhanovskaja ametisse nn Ühinenud Üleminekukabineti, mille liikmeks seaduse ja korra taastamise alal sai Azarau.

Kriitika
--------

2023. aasta juulis süüdistas rühmitus Joint Resistance Staff Azarovit Valgevene GRU heaks töötamises.
"Töötervishoiu ja tööohutuse saanud värskest teabest, mida on Intelligence Online'iga jagatud, selgub, et aastatel 2018–2019 lähetas siseministeerium endise politseiniku salaja kaitseministeeriumisse koolitusele. Lähetus oli osa "enneolematu hübridiseerimisoperatsioon GRU ja GUBOPiK vahel", mis algas OSFi pressiesindaja sõnul 2013. aastal. Operatsiooni eesmärk oli koolitada vara salatööks Valgevene dissidentide kogukonnas".

Sellised kahtlused on, et Azarov töötab Lukašenka eriteenistustes, sest just Aleksandr Azarov kuulutas 2021. aastal välja niinimetatud Peramogi plaani, mille alusel on Valgevenes juba vahistatud sadu, kui mitte tuhandeid inimesi. Tohutu hulk inimesi, kes registreerusid selle plaani jaoks, see on selline digitaalne lugu, andsid spetsiaalsel platvormil oma andmed, telefoninumbrid suhtlemiseks, nad arreteeriti hiljem. Riigijulgeoleku ja kaitse peaministeeriumi telegrammi kanalis on peaaegu iga päev patukahetsusvideod nendest inimestest, kes ütlevad, et nad vahistati Peramogi plaanis osalemise eest.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
**Journal of Ethnology and Folkloristics** (JEF) on ingliskeelne Eesti teadusajakiri, mis avaldab akadeemilisi originaaluurimusi etnoloogia, kultuuriantropoloogia, folkloristika, museoloogia ja nendega seotud valdkondade alal kogu maailma teadlastelt. Antakse välja ka teemanumbreid (enamasti koostöös külalistoimetajatega) ning erialaste raamatute arvustusi. Ajakiri on eelretsenseeritav ja rahvusvaheliselt indekseeritav, ilmub kaks korda aastas (nii paberkandjal kui veebis) ning selle väljaandjateks on Eesti Rahva Muuseum, Eesti Kirjandusmuuseum ja Tartu Ülikool. 2016. aastast alates ilmub JEF kirjastuse Sciendo (De Gruyter Open), maailma suuruselt teise vaba ligipääsuga (*open access*) akadeemilise kirjastuse platvormil. 2021. aasta seisuga on ajakirja peatoimetaja Art Leete, toimetajad Maarja Kaaristo, Pille Runnel, Taive Särg ja Ergo-Hart Västrik. Tegevtoimetaja on Helen Kästik ning keeletoimetaja Daniel Edward Allen.

Ajakiri asutati 2007. aastal kolme väljaande ühinemisel. Nendeks olid Eesti Rahva Muuseumi välja antud ajakiri *Pro Ethnologia* (19 numbrit 1993–2005), Tartu Ülikooli eesti ja võrdleva rahvaluule osakonna jätkuväljaanne *Studies in Folklore and Popular Religion* (3 numbrit, 1996–1999) ja TÜ etnoloogia osakonna *Studies in Folk Culture* (5 numbrit, 2003–2005).

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. mai 2021. Vaadatud 25. mail 2021.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. mai 2021. Vaadatud 25. mail 2021.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**Hemorraagilised palavikud** (ka **hemorraagilised viiruspalavikud**, **viiruslikud hemorraagilised palavikud**; ladina keeles ainsus *febris haemorrhagica*, mitmus *febres virales haemorrhagicae*; lühend **VHF**) on koondnimetus teatud palavikuga kulgevate viirushaiguste kohta. 

Hemorraagilisi palavikke iseloomustavad väga suur nakatamisvõime, täppverevalumid, veresoonte kahjustumise tagajärjel tekkinud verejooksud, šokk ja suur suremus.

Hemorraagilise palavikuga kulgevate haiguste põhjustajateks peetakse, harilikult mitmete lülijalgsete või näriliste kaudu inimestele levitatavaid, sugukondadesse *Arenaviridae*, *Bunyaviridae*, *Filoviridae*, *Flaviviridae* ja *Togaviridae* liigitatud viiruseliike.

Hemorraagiliste palavike peiteaegades, nakkusteedes ja sümptomites ning ravis esineb varieeruvusi.

*Bunyaviridae*
--------------

Inimestel hemorraagilist palavikku põhjustav *Bunyaviridae* viirus on *Severe fever with thrombocytopenia syndrome* (SFTS).

Filoviirused
------------

Inimestel hemorraagilist palavikku põhjustavad filoviirused on 

* Ebola viirus – põhjustab Ebola viirushaigust;
* Marburgi viirus – põhjustab Marburgi haigust.

Viited
------

1. ↑  hemorraagiline palavik, veebiversioon (vaadatud 08.08.2014)
2. ↑  "Meditsiinisõnastik", 257:2004.

Välislingid
-----------

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Viral hemorrhagic fever seisuga 08.08.2014.*
Rootsi sõjalipp
Rootsi sõjalipp sõjalaeval HMS Gustaf V
**Rootsi sõjalipp** on kolme keelega Rootsi lipp, mida kasutavad Rootsi kaitsejõud ja Kaitseministeerium. 

Lipu proportsioonid on 1:2 (arvestatud on ka keeli). 

Seda lippu kasutatakse ka sõjalaevude plaguna, mille proportsioonid on samad, kuid mõõtmed väiksemad.

Algne kahe keelega lipp oli Rootsi kuninga isiklik lipp. 

Seda hakkasid kandma sõjalaevad. 

Lipu sinine ja kollane ulatuvad tagasi Folkungite aega. 

16. sajandi lõpus kasutati nii triipudega kui ka ristiga sinikollaseid lippe. Ristilipp, millest hiljem sai lipu kõige tavalisem kuju, võib olla inspireeritud tollase "igivaenlase" Taani lipust. Sel ajal kasutati nii sirgelt lõigatud kui ka kahe keelega lippe, aga Gustav II Adolfi ajal võeti kasutusele kolme keelega lipud. 

Esimesed õigusaktid lipu kohta avaldati 1663. Nende kohaselt pidi sõjalaevadel ja kindlustel olema kolme keelega sõjalipp. Teised laevad ei tohtinud seda kanda, mistõttu sirgelt lõigatud lipust kujunes hiljem kaubalipp. Siiski sai Rootsi Ida-India Kompanii eesõiguse kasutada oma laevadel sõjalippu, aerusõjalaevastik Skärgårdsflottan võis aga kasutada helesinist sõjalippu. 

Tänapäeval kasutatakse Rootsi sõjalippu erandina endiselt Stockholmi Kastelleti kindluses. Kui 1990. aastatel andis Rootsi sõjavägi kindluse üle avalikku omandisse, lõppes ka sealne sõjalipu heiskamise tava. Avalikkuse nõudmisel see tava aga taastati ning nii heisatakse kindlusel iga päev just nimelt Rootsi sõjalipp.

*Artikli kirjutamisel on kasutatud rootsikeelse Wikipedia artiklit* ja ingliskeelse Wikipedia artiklit en:Flag of Sweden.

Viited
------

1. ↑  Kastellet på Kastellholmen
**Saba** on saar Kariibi meres Tuulepealsete saarte rühmas. Saar moodustab ühe kolmest Hollandi eriomavalitsusest (*bijzondere gemeente*) Kariibi Madalmaades. Selle halduskeskus on The Bottom. Saare pindala on 13 km² ja elanike arv 1933 (2020).

Suurema osa saarest moodustab kustunud vulkaan Mount Scenery (888 m), mis on Madalmaade Kuningriigi kõrgeim punkt.

2010. aastani kuulus Saba Hollandi Antillide koosseisu.

Saarel on 1963. aastal valminud Juancho E. Yrausquini lennujaam, kus on maailma lühim (u 400 m) kaubanduslik lennurada. Saarele saab lennata vaid Sint Maartenis asuvast Printsess Juliana rahvusvahelisest lennujaamast.

Esimene lennuk maandus saarel 1959. aasta 9. veebruaril Saint-Barthélemyst. Lennuki Dornier Do-27 piloot oli Rémy de Haenen.

Saarel väljastatakse kohalikku ajalehte Saba Herald.

Saba lipp
Saba vapp

Viited
------

1. ↑  Chilton, Nicola (8. juuli 2022). "What it's like to land on the world's shortest commercial runway" [Kuidas on maanduda maailma lühimal kaubanduslikul lennurajal]. *CNN* (inglise). Vaadatud 18. jaanuaril 2023.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: url-status (link)
**Pulanna** on Poola looduskosmeetika sari, mis töötati välja 1990. aastatel. 

Pulanna kosmeetikasarja kuulub 12 kosmeetikumide alamsarja (Pulanna Belamcanda, Pulanna Bio-Gold, Pulanna Phytosilver, Pulanna Silk Peptide jne). 

Kosmeetikasarja lõid professorid Shu Xiao Xian Hiinast ja Glinka Poolast. Teadlastel olid pikad kogemused kosmeetikateaduse vallas ning nad tundsid Idamaade säilinud meditsiini saladusi. Nad segasid kokku kordumatuid komponente (biokuld, biohõbe, pärlid, nefriit ning ka idamaiseid ravimtaimi), et saada eksklusiivsete koostisosadega õlid, palsamid ja kreemid. Tänu valitud tehnoloogiatele säilib looduslike koostisosade toime kogu kosmeetikumi kõlblikkusaja jooksul. 

Idamaade meditsiini saladuste oskuslik põimimine Euroopa kosmeetikateaduste uuendustega tagab kosmeetikasarja eripära. 

Naturaalne tooraine on kõrge kvaliteediga ning läbib hoolika kontrolli ja valiku. Kogu kosmeetikasari on allergiaohutu. Pulanna kosmeetikumide looduslikkuse tagab Saksamaa assotsiatsiooni BDIH sertifikaat.

Välislingid
-----------

* Pulanna toodete kirjeldused eestikeelsel veebilehel
Kaspar Kalluste saatmas trummidel Ott Leplandi esinemist Õlletoobril 10. juulil 2010
**Kaspar Kalluste** (sündinud 28. aprillil 1988 ) on eesti muusik. 

Ta on lõpetanud Nõmme Muusikakooli klaveri erialal, Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli pop-jazz osakonna löökpilli erialal (õpetajad: Petteri Hasa, Toomas Rull, Andrus Lillepea), täiendanud ennast Malmö muusikaakadeemias (Peter Nilsson) ja lõpetanud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia magistrikraadiga (Tanel Ruben, Jaak Sooäär, Raul Sööt). .

Kaspar Kalluste džässikoosseisudest on tuntumad trio Frank Frank (Kristjan Mazurchak / Erki Pärnoja / Kaspar Kalluste), Carrot Lights (Paula Mustikas / Joel-Rasmus Remmel / Kaspar Kalluste), ta kuulub Raul Söödi Deeper Sound ridadesse ja on Paul Danieli kvarteti (Paul Daniel / Raun Juurikas / Peedu Kass / Kaspar Kalluste) liige. 

Kaspar Kalluste triol (Virgo Sillamaa / Marti Tärn / Kaspar Kalluste) ilmus 2014. aastal heliplaat "Koletise tagasitulek", kus teeb kaasa džässlaulja Kadri Voorand.

Popmuusika vallas on Kaspar Kallustel ette näidata pikk rida kontserte, stuudiosalvestisi ja heliplaate. Ta on trummidel saatnud ansambleid Spunk, Monohord , Aides, The Sun  ja lauljaid Hendrik Sal-Saller, Mihkel Raud, Kerli Kõiv, Mikk Saar, Maarja-Liis Ilus, Koit Toome, Jakko Maltis, Birgit Õigemeel, Ithaka Maria, Marvi Vallaste, Anna Põldvee, Sofia Rubina, Uku Suviste, Ines, Villu Veski, Brian Melvin, Kadri Voorand, Erki Pärnoja, Peedu Kass, Virgo Sillamaa, Kristjan Mazurtchak. 

Kaspar Kalluste, Tarvi Kull ja Rosanna Lints moodustavad elektropopi ansambli Würffel , kellel ilmus 2015. aastal albumi "Beats & Bubbles". Looga "I'm Facing North" osaleti konkursil Eesti Laul 2016. 

Pärast sed on ta kaasa teinud Ott Leplandi saatebändis, kellele ta on kirjutanud muusikat ja laulutekste ning produtseerinud mitu heliplaati. 

Ta on osalenud ka telesaatebändides, näiteks saadetes "Eesti otsib superstaari", "Laulud tähtedega", "Eesti otsib lemmiklaulu".

Varia
-----

2008. aastal varastati Otsa kooli ees olevast autost tema trummikomplekt. 

Kalluste kuulus 2013. aastal Raadio 2 Unistuste Bändi koosseisu.

Viited
------

1. ↑  CV blogis
2. ↑  CV blogis
3. ↑  "Sissekanne Jazzkaare veebilehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. juuni 2007. Vaadatud 11. juulil 2010.
4. ↑  Kaarel Tigas. The Sunis hakkab trumme taguma Kaspar Kalluste. Õhtuleht, 23. mai 2007
5. ↑  Mart Niineste. Raud ja Sal-Saller rokkisid nagu Karu ja Rebane. Eesti Päevaleht, 4. märts 2009
6. ↑  Ansambli Würffel koduleht
7. ↑  Muusik Kaspar Kallustelt varastati trummid. Elu24, 16. september 2008
**Miina Hint** (1966–1978 **Miina Gasman**; sündinud 3. märtsil 1945) on eesti kirjanik.

Ta on õppinud Tallinna 10. ja Tallinna 46. Keskkoolis ning lõpetanud 1963. aastal Nõmme Valdeku õhtukeskkooli. Aastatel 1966–1972 õppis ta Leningradi Riiklikus Ülikoolis filosoofiat. Ta kaitses 1980. aastal väitekirja "Inimese ajaloolised tüübid ja kunstiline tüpologiseerimine" ja sai filosoofiakandidaadiks. 

Ta on töötanud filosoofiaõppejõuna aastatel 1974–1976 (õpetajana) Tallinna Polütehnilises Instituudis ja 1979–1987 (vanemõpetajana) Tallinna Pedagoogilises Instituudis.

Hint juhtis 1990. aastatel Eesti Demokraatlikku Liitu (EDL). Tollest ajajärgust räägivad ka mõned tema poliitilise sisuga romaanid.

2018. aastal esines ta ajakirjanduses ühena "loomisjärgus" oleva Eesti Kodanike Erakonna (EKE) eestvedajatest.

Miina Hint on PEN klubi liige.[*viide?*]

Isiklikku
---------

Tema vanemad olid kirjanikud Aadu Hint ja Minni Nurme.

Teoseid
-------

Hindilt on ilmunud üle 50 raamatu: peamiselt luulekogud, aga ka 17 romaani või lühiromaani.

* "Kadunud tütar". Lühiromaan. Maarjamaa. Tallinn 1996
* "Kalevipoja tagasitulek". Luuletused. Kunstnik Minna Hint. MR. Tallinn 2004
* "Omaenda põrgus". Luuletused. 2015
* "Lugu suurest armastusest". Luuletused. Tallinn 2019

Viited
------

1. ↑  "Päring andmebaasis inforegister.ee". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. september 2018. Vaadatud 6. veebruaril 2018.
2. 1 2
Norra sõjaväelased gaasimaskides
Norra tankid Leopard I lumes
Norra värvides F-16
**Norra kaitsevägi** (norra keeles *Forsvaret*) on Norra Kuningriigi kaitse eest vastutav kaitsevägi. See koosneb maaväest, mereväest, õhujõududest, kodukaitsest ja küberkaitsest. Kaitseväkke kuulub umbes 24 000 inimest ja mobilisatsiooni korral kasvab see 83 000 inimeseni. 

Norras on kohustuslik ajateenistus ja alates 2013. aastast võetakse aega teenima ka naisi. Ajateenistuse suurim probleem on sobivate inimeste vähesus, 2012. aastal kutsuti arstlikku komisjoni 63 841 inimest, kellest aega teenima võeti ainult 9265. 

Kaitsevägi allub kaitseministeeriumile. Kaitseväe ülemjuhataja on praegune kuningas Harald V ja kaitseväe juhataja on admiral Haakon Bruun-Hanssen. Norra kaitseväe peakorter asub Oslos Akershusi kindluses. Ühendpeakorter asub Bodøs. Kaitseväe peamine mereväebaas asub Bergenis, peamised maaväebaasid Bardus, Målselvis ja Renas ning peamised õhuväebaasid Ørlandis ja Bodøs. Norra kaitsejõudude ühendatud õppeasutus on Forsvarets høgskole.

Norra kaitseväe aastane eelarve on 5,87 miljardit USD ehk 1,3% SKP-st.

Ajalugu
-------

Norra kaitsevägi asutati koos Norra iseseisvumisega 1905. aastal ja pidas iseseisva Norra eest oma esimesed lahingud II maailmasõjas, kui Saksamaa ründas neutraalset Norrat ja Taanit. Kaitsevägi pidas 62 päeva kaitselahinguid, aga oli lõpuks sunnitud kapituleeruma.

1949. aastal loobus Norra neutraliteedipoliitikast ja oli NATO asutajaliige. Külma sõja ajal ehitati Norrasse mitu maa- ja õhuväebaasi ja eriti keskenduti Põhja-Norra kaitsele. Alates 2000. aastatest osaleb kaitsevägi senisest rohkem välismissioonidel.

Juhtimine ja struktuur
----------------------

### Poliitiline juhtimine

Norra põhiseaduse § 25 järgi on Norra maa- ja mereväe ülemjuhataja kuningas, st kuningas riiginõukogus.

### Sõjaväeline juhtimine

Kaitseväe juhataja (tavaliselt neljatärnikindral või -admiral) juhib maaväge ja on kaitseministri peamine nõunik.

### Struktuur

Norra kaitsevägi koosneb viiest väeliigist, milleks on:

* Norra maavägi
* Norra kuninglik merevägi
* Norra kuninglikud õhujõud
* Norra kodukaitse
* Norra küberkaitse

Teiste tähtsate struktuuride hulka kuuluvad:

* Kaitseväe erikomando (Forsvarets Spesialkommando) – sõjaväe eriüksuslased
* Norra peastaap – asub Oslos ja allub kaitseväe juhatajale
* Riiklik peakorter – asub Reitanis ja juhib Norra vägesid üle kogu maailma
* Norra kaitselogistika organisatsioon

Vaata ka
--------

* Ula-klassi allveelaevad

Viited
------

1. ↑  Norra kehtestas naistele kohustusliku ajateenistuse
2. ↑  „Financial and Economic Data Relating to NATO Defence", Press Release Communique PR/CP(2009)009, NATO Public Diplomacy Division, 19. Februar 2009 (PDF, 128kB

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Norra kaitsevägi** |

* Norra Kaitseväe koduleht
43. bussilin Hipodroomi peatuses Paldiski maanteel.
**Tallinna bussiliin 43** sõitis Väike-Õismäe ja Balti jaama vahel.
Alates 1. augustist 2023 ühendati bussiliiniga nr 8.

Liin oli käigus kõigil päevil. Liini teenindas Tallinna Linnatranspordi AS.

Peatused
--------

### Väike-Õismäe – Balti jaam

Väike-Õismäe parkla – Väike-Õismäe – Kullerkupu – Nurmenuku – Karikakra – Sinilille – Haabersti – Zoo – Looga – Mustjõe – Humala – Pirni – Lille – Ristiku – Tehnika – Toompark – Balti jaam.

### Balti jaam – Väike-Õismäe

Balti jaam – Kelmiküla – Ristiku – Lille – Hipodroom – Pirni – Humala – Mustjõe – Looga – Zoo – Haabersti – Päevalille – Sinilille – Karikakra – Nurmenuku – Kullerkupu – Väike-Õismäe – Väike-Õismäe parkla.

Enne seda bussiliini teenindas sama marsruuti 7. trolliliin.

| * v
* r
Tallinna bussiliinid |
| --- |
| 1–9 | 
1 **·**  2 **·**  3 **·**  4 **·**  5 **·**  6 **·**  7 **·**  8 **·**  9 |
| 10–19 | 
10 **·**  11 **·**  12 **·**  13 **·**  14 **·** 15 **·**  16 **·**  18  **·**  18A |
| 20–29 | 
20 **·**  20A **·**  21 **·**  21A **·**  21B **·**  22 **·**  23 **·**  24 **·**  26 **·**  26A **·**  27 **·**  28 **·**  29 |
| 30–39 | 
30 **·**  31 **·**  32 **·**  33 **·**  34 **·** 35 **·**  36 **·**  37 **·**  38 **·**  39 |
| 40–49 | 
40 **·**  41 **·** 41B **·** 42 **·** 44 **·**  45 **·**  46 **·**  47 **·**  49 |
| 50–59 | 
50 **·**  51 **·** 54 **·** 55 **·** 57 **·**  58 **·**  59 |
| 60–69 | 
60 **·**  61 **·**  62 **·**  63 **·**  64 **·**  65 **·**  66 **·** 67 |
| 70–79 | 
72 **·**  73 |
| Muud bussiliinid | 
52 **·**  81 |
Nitroglütseriini keemiline valem on C3H5N3O9
**Nitroglütseriin** (**NG**; ka **glütserüülnitraat**, **trinitroglütseriin** või **trinitriin**) on vedel värvitu õlitaoline suure töövõimega lõhkeaine, mida kasutatakse väga paljude lõhkeainesegude valmistamisel.

Nitroglütseriin on väga tundlik tule ja mehaaniliste mõjutuste suhtes. Selle põlemisel võib kergesti tekkida detonatsioon, eriti suuremate lõhkeaine koguste korral. Seetõttu on selle käsitsemine ohtlik ning selle kasutamine puhtal kujul on väga harv. Täiendavaks puuduseks on kõrge sulamistemperatuur (14 °C).

See on suuremas koguses väga mürgine ning põhjustab isegi läbi naha organismi tungides tugevat peavalu. Samas leiavad selle derivaadid kasutust ka meditsiinilistes rakendustes, kus aitavad alandada vererõhku. Seda seetõttu, et aldehüüdi dehüdrogenaasid lagundavad nitraate lämmastikoksiidiks, millel on veresooni laiendav ja vererõhku alandav toime.

Nitroglütseriin oli esimene praktilist kasutust leidnud lõhkeaine, mis ületas tugevuselt musta püssirohtu. Selle sünteesis esimesena itaalia keemik Ascanio Sobrero 1847. aastal Torino Ülikoolis, olles siis veel Théophile-Jules Pelouze õpilane. Ta nimetas selle püroglütseriiniks. Samuti Pelouze käe all õppinud Alfred Nobel püüdis leida viise, kuidas nitroglütseriini ohutult käidelda. Ta avastas 1866. aastal, et nitroglütseriin absorbeerimisel kiiselguuris moodustub segu, mis oli stabiilne ja lihtsalt käsitsetav, kuid säilitas oma plahvatuslikkuse. Nii sündis dünamiit.

Nitroglütseriin on glütserooli lämmastikhappeester (õigemini triester), mis saadakse glütserooli nitreerimisel kontsentreeritud lämmastikhappe ja väävelhappe seguga.

Viited
------

1. ↑  "Lämmastikoksiid: nuhtlus ja ime" Luup, 2. november 1998
Kanepi kirikuaed 2023. aasta suvel. Näha on Vabadussõja mälestussammas (vasakul) ja II maailmasõja matmispaik (paremal). 
**Kanepi kirikuaed** on kirikuaed Kanepi kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kanepi alevikus Kanepi vallas Põlva maakonnas.

Kirikuaed on olnud kasutusel kalmistuna arvatavasti alates 1674. aastast, kui rajati Kanepi esimene puukirik, mis tõenäoliselt asus praegusest kirikust pisut ida pool. 1737. aastal ehitati uus puukirik praeguse kivikiriku kohale ehk siis vanast kirikust pisut lääne pool. Matmine kirikuaeda lõpetati üldiselt millalgi pärast 1772. aastat ning edaspidi maeti kihelkonna surnud vanale kalmistule, pärast 1847. aastat ka uuele kalmistule. Kaevetöödel kas 2002 või 2004. aastal satuti praegusest kirikust idas vundamendile, mis võib olla vana kiriku või kirikuaia osa.

Kirikuaias üldiselt pole hauatähiseid. Arvatavasti muutus aia välisilme uue kiriku ehitamise käigus 1804-1810 ning pärast põlengut kiriku taastamise käigus 1831-1938. Ka aia uus piirdemüür ehitati 1838. aastal. Kirikuaeda maeti seega umbes 100 aasta jooksul, kuid maetud inimeste üldarv ei ole teada. Praegu (jaanuaris 2015) on see üldiselt hooldatud.

Mälestis
--------

Kanepi kirikuaed on 1999. aastast riiklik ehitismälestis. Selle alal asub mälestisena veel kirikuaia piirdemüür, kirik, II maailmasõja matmispaik ja Vabadussõja mälestussammas.

Vaata ka
--------

* Kanepi kirik
* Kanepi vana kalmistu
* Kanepi Vabadussõja mälestussammas
* Kanepi II maailmasõja matmispaik

Viited
------

1. ↑  "Kanepi". - Võrumaa. Maateaduslik, tulunduslik ja ajalooline kirjeldus. Eesti II. Tartu 1926. Lk 194
2. 1 2  Kultuurimälestis nr 23678 "Kanepi kirikuaed"
3. ↑  Enn Esko. "Varbuse, Kanepi, Valgjärve". Maalehe Raamat. Tallinn 2005. Lk 61
4. ↑  Kultuurimälestis nr 23679 "Kanepi kirikuaia piirdemüür"

Kirjandus
---------

* "Kanepi". - Võrumaa. Maateaduslik, tulunduslik ja ajalooline kirjeldus. Eesti II. Tartu 1926. Lk 194
* Enn Esko. "Varbuse, Kanepi, Valgjärve". Maalehe Raamat. Tallinn 2005. Lk 61

Välislingid
-----------

* Kanepi kirikuaed kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
* Kultuurimälestis nr 23679 "Kanepi kirikuaia piirdemüür"
* Kultuurimälestis nr 23677 "Kanepi kirik"
* Kultuurimälestis nr 27143 "Vabadussõja mälestussammas"
* Kultuurimälestis nr 4187 "II maailmasõjas hukkunute ühishaud"
Nuku‘alofa kesklinn
**Nuku‘alofa** on Tonga pealinn ja suurim linn.

Nuku‘alofa asub Tonga suurima saare Tongatapu põhjarannikul. Seal elab veerand riigi elanikest.

Linnas asuvad riigi parlament ja kuningapalee.

Ajalugu
-------

Esimese eurooplasena jõudis Nuku'alofasse James Cook 10. juunil 1777. Ta kirjeldas Nuku'alofa lahte ja tema joonistatud kaardi põhjal võib järeldada, et ta pidi olema saarel randunud ja ööbinud. Cook nimetas mitut kohanime saarel, kuid mitte Nuku'alofat, kuigi ta seal maabus.

Teise eurooplasena jõudis Nuku'alofasse misjonär George Vason 1797. 1810 avaldas ta maailma esimese Tongat käsitleva raamatu, kus esimest korda Euroopa ajaloos mainiti kohanime Nuku'alofa (kujul Noogollefa).

Kolmanda eurooplasena jõudis Nuku'alofasse William Mariner 1806, kes esimese eurooplasena jäi saarele pikemaks ajaks. Nimelt elas ta Tongal 1810. aastani Finau 'Ulukalala lapsendatud pojana. Tol ajal käis Tongal kodusõda. Pärast 11 aastat kestnud sõda ja piiramist õnnestus 'Ulukalala sõdalastel Nuku'alofa vallutada. Selleks kasutasid nad Marinerilt saadud Port-au-Prince'is toodetud kahureid. 1817 avaldas Mariner maailma teise Tongat käsitleva raamatu, kus Tonga pealinna on nimetatud Nioocalofaks.

1826 saabusid saarele esimesed misjonärid, kes saarele pikemaks ajaks jäid. Need olid pärit Londonist ja rahvuselt tahitilased. Nad olid teel Fidžile, kuid pealik Tupou ei lasknud neil teekonda jätkata. Järgmisel aastal saabus saarele veel kaks metodistidest misjonäri. 1. juunil 1828 laskis pealik Tupou end ristida. Nuku'alofa muutus kiiresti kristluse levitamise keskuseks Tongal. Ühtlasi koostasid misjonärid tonga kirjakeele, mida kasutatakse tänapäevani.

Nuku‘alofa on Tonga pealinn alates 1845. aastast. 4. novembril 1875 võeti vastu Tonga põhiseadus, mis sätestab Tonga pealinnaks Nuku'alofa.

Halduslikult koosneb Nuku'alofa kolmest osast: Kolomotu'a (tõlkes 'vanalinn'), Kolofo'ou (tõlkes 'uuslinn') ja Ma'ufanga. Neist viimane asub linna idaosas ja liideti pealinnaga viimasena, kuid küla oli seal juba Cooki ajal.

2006. aasta rahutuste käigus rüüstati ja hävitati suur osa linna äripiirkonnast.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib linnast Valgevenes; jõe kohta Valgevenes vaata artiklit Dzisna jõgi, Leedu küla kohta vaata artiklit Dysna* |

---

**Dzisna** on linn Valgevenes Viciebski oblastis Miory rajoonis. Leedu keeles *Dysna*. Asub Dzisna ja Daugava jõe ühinemispaigas.

Dzisna on elanike arvult kõige väiksem linn Valgevenes.

Vaatamisväärsusteks on XVI sajandist pärinev kindlus, vanad kirikud, sünagoog.

Ajalugu
-------

Esimest korda on seda asulat mainitud aastal 1374 nimega *Капец-гарадок*. Alates 1461. aastast tuntud praeguse nime all. Aastal 1569 sai linnaõigused. Dzisnast sai tähtis kaubanduskeskus, kus oli mitu kloostrit ja kirikut. Aastal 1793 läks teisel Poola jagamisel Venemaa keisririigi koosseisu. XX sajandi alguseks oli Dzisnas umbes 10 000 elanikku, aga seoses jõeliikluse vähenemisega hakkas kahanema ka rahvaarv. 1921. aastal liideti Dzisna Poolaga, aastal 1939 Valgevene NSV-ga.

Pilte
-----

* Haigla varemedHaigla varemed
* Dzisna õigeusu kirikDzisna õigeusu kirik
* Dzisna katoliku kirikDzisna katoliku kirik

Viited
------

1. ↑  The population as of January 1, 2023 and the average annual population for 2022 in the Republic of Belarus by regions, districts, cities and urban-type settlements

Välislingid
-----------

* Dzisna koduleht
* Dzisna giid YouTube'is
**Åkirkeby** ehk **Aakirkeby** on asula Taanis Bornholmi saare lõunaosas Rønne ja Nexø vahel, Aakeri kihelkonna suurim asula. 

Elanike arv oli 2010. aasta andmetel 2090 ja 2007. aasta andmetel 2178 .

Asula on saanud nime seal paikneva Aa kiriku (*Aa Kirke*) järgi. See on Bornholmi suurim ja tõenäoliselt vanim kirik, mis pärineb umbes 1100. aastast. Åkirkebys on ka katoliku kirik (1936). 

Varem oli Åkirkeby Aakirkeby valla keskus, kuid nüüd on kõik Bornholmi vallad ühendatud Bornholmi piirkondvallaks. 

NaturBornholm
Alevi hüüdnimi on *Blomsterbyen* ('Lilleküla') ning paljud elanikud püüad seda nime õigustada. 

Åkirkebys asuvad TV 2/Bornholm, NaturBornholm, kauplused, Netto, Brugsen ja Bornholmi viimane "tõeline" lihunik. 

Åkirkeby ümbruses on hulk ilusaid suvilaid, näiteks alevist lõunas Boderne ja Pederskeri juures.

Aakirkebyst kagus on Bornholmi ainus ja Taani suurim viimamarjaistandus. 

Åkirkeby lähedal on ka Ekkodalen ('Kajaorg'), kus Ekkodalshuset vahendab kunsti, kultuuri ja kohvi. Ekkodalshuset on kaja proovimise keskus. Otsitakse uusi proovilauseid lause "Hvad drikker Møller?" ('Mida Møller joob?') kõrvale (vastus on "øller" 'õllesid'). Aastal 2007 korraldatud konkursi võitis õppejõud Klaus Kjøller lausega "Hvad forvolder prinsesser smerter?" ('Mis põhjustab printsessidele valu?'; vastus on "ærter" 'herned').

Bornholmi sörgirada (*Bornholms Travbane*) Almindingenis on kahtlemata Taani kauneim. Seal peetakse iga-aastast loomanäitust, mis varem leidis aset Christianshøjkroeni lähedal Koldekilde juures.

Viited
------

1. ↑  Statistikbanken Tabel BEF44

Välislingid
-----------

* Aakirkeby ametlik koduleht
* Aakirkeby koduleht
* Aakirkeby ajalugu