recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nõmmeri** (varasema nimega *Nõmmeküla*) on küla Harju maakonnas Kose vallas Ardu külje all.

Kuni 2013. aastani kuulus küla Kõue valda.

Küla läbib Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee.

Küla läänepiir jookseb suuresti mööda Pirita jõge ja põhjapiir mööda Hiieveski oja.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Kose valla lippKose valla lipp
Kose valla asulad

**Alevikud:** Ardu | Habaja | Kose | Kose-Uuemõisa | Ravila   

**Külad:** Aela | Ahisilla | Alansi | Harmi | Kadja | Kanavere | Kantküla | Karla | Kata | Katsina | Kirivalla | Kiruvere | Kolu | Krei | Kuivajõe | Kukepala | Kõrvenurga | Kõue | Laane | Leistu | Liiva | Lutsu | Lööra | Marguse | Nutu | Nõmbra | Nõmmeri | Nõrava | Ojasoo | Oru | Pala | Palvere | Paunaste | Paunküla | Puusepa | Rava | Raveliku | Riidamäe | Rõõsa | Saarnakõrve | Sae | Saula | Silmsi | Sõmeru | Sääsküla | Tade | Tammiku | Triigi | Tuhala | Uueveski | Vahetüki | Vanamõisa | Vardja | Vilama | Virla | Viskla | Võlle | Äksi
**Nõmme vana apteek** oli apteek Tallinnas Nõmme linnaosas aadressil Mai tänav (endine *Apteegi*) 4 Nõmme raudteejaama lähedal. Apteegi Nõmmel avas proviisor Arnold Trossin 1910. aasta mais. 1940. aasta sügisel apteek natsionaliseeriti.

1992. aasta märtsis muutus apteegi omandivorm ja moodustati AS Nõmme Vana Apteek. Alates 19. aprillist 2006 kuulus Nõmme Vana Apteek Koduapteegi osaühingule.

Aastast 1995 on Nõmme vanima apteegi hoone muinsuskaitse all.

2011. aasta märtsis kolis apteek äsja valminud Nõmme Tervisekeskuse hoonesse.

15. mail 2013 müüs Tallinna linn apteegi endised ruumid ehk Mai tänav 4 hoone esimese korruse 121 061 euro eest kinnisvarafirmale TCM Grupp. TCM Grupp võõrandas 139 ruutmeetril asuva korteriomandi edasi eraisikule.

Nõmme vana apteegi läheduses asub Mai park.

Viited
------

1. ↑  Nõmme linnaosa ajaleht: Nõmme apteek tähistab sajandat sünnipäeva.
2. ↑  Hoone, milles asub Nõmme vanim apteek. Kultuurimälestiste riiklik register.
3. 1 2  Merilin Kruuse (30.01.2017). "DELFI FOTOD: Nõmme vana apteegi ruumidesse tuleb korter". *Delfi.ee*. Vaadatud 29.04.2021.
4. ↑  Urmas Tooming (1. märts 2012). "Nõmme vana apteek läheb ajutiselt puuetega laste kasutusse". *Postimees.ee*. Vaadatud 29.aprillil 2021. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|vaadatud=` (juhend)

Välislingid
-----------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portaal Nõmme***  |

* Nõmme vana apteek kultuurimälestiste riiklikus registris
Zemgale eeslinna paiknemine.
**Zemgale eeslinn** (läti *Zemgales priekšpilsēta*) on Riia linnaosa. Zemgale eeslinn asub Riia lõuna- ja edelaosas Daugava vasakul kaldal. Linnaosa pindala on 41 km² ja Läti Rahvastikuregistri andmetel elas 1. jaanuaril 2012 seal 103 451 elanikku.

Linnaosa moodustati 1940. aastal. Läti NSV ajal oli linnaosa nimeks **Lenini rajoon** (*Ļeņina rajons*). Oma praegused piirid sai linnaosa 1969. aastal, kui Lenini rajooni koosseisust eraldati omaette linnarajooniks **Leningradi rajoon** (praegune Kurzeme rajoon). Praeguse nime sai Zemgale eeslinn 28. detsembril 1990.

Läti Rahvastikuregistri andmetel oli 1. jaanuaril 2012 Zemgale eeslinna elanikest lätlasi 47,34%, venelasi 35,89%, valgevenelasi 3,90%, ukrainlasi 3,58%, poolakaid 1,80% ja teistest rahvustest inimesi 4,26%. 3,25% inimeste rahvus oli teadmata.

Asumid
------

Zemgale eeslinn jaguneb 13 asumiks:

* Āgenskalns
* Atgāzene
* Beberbeķi
* Bieriņi
* Bišumuiža
* Katlakalns
* Mūkupurvs
* Pleskodāle
* Salas
* Šampēteris
* Torņakalns
* Ziepniekkalns
* Zolitūde

Viited
------

1. 1 2  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. märts 2012. Vaadatud 18. augustil 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Rīga : enciklopēdija. Rīga, 1988, lk. 430

| * v
* r
Riia linnaosad |
| --- |
| 
Keskrajoon · Kurzeme rajoon · Latgale eeslinn · Põhjarajoon · Zemgale eeslinn · Vidzeme eeslinn |
Zemgale vapp (1921)
**Zemgale** (ka **Semigalia** või **Sem(i)gallia** (läti keeles *Zemgale*, saksa keeles *Semgallen*, poola keeles *Semigalia*, leedu keeles *Žiemgala*, liivi keeles *Zemgāl*) on Läti ajalooline ja etnograafiline piirkond riigi keskosas, mis mõne kirjelduse kohaselt hõlmab ka tänapäevase Leedu alasid.

Läti ajaloolised piirkonnad
Zemgalega piirnevad ajaloolised piirkonnad Sēlija, Samogiitia, Kuramaa ja Liivimaa. Piirkond on peamiselt tasane. Kõige tähtsamad jõed on Daugava ja Lielupe. Suurim linn on Jelgava, kunagise Kuramaa ja Zemgale hertsogiriigi pealinn. Piirkonda kuuluvad Jelgava linn ning Auce, Baldone, Dobele, Engure, Iecava, Jaunpilsi, Jelgava, Ozolnieki, Rundāle, Tērvete, Tukumsi ja Vecumnieki omavalitsus. 1795–1918 kuulus Zemgale haldusjaotuses Kuramaa alla ning läks koos selle territooriumiga pärast Esimest maailmasõda Läti Vabariigile.

Piirkonna nimi on tulnud muistse balti rahva semgalite nimetusest. 13. sajandist on seeli rahvalt nime pärinud Sēlijat peetud Zemgale osaks, tänapäeval moodustab see Zemgale valimisringkonna idaosa. Ka ajalooline Sēlija hõlmab osa Kirde-Leedust.

Vaata ka
--------

* Kurzeme
* Latgale
* Vidzeme
* Sēlija


Läti ajaloolised piirkonnad

Kurzeme  | Zemgale  | Vidzeme  | Sēlija | Latgale
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Zeltiņi kihelkonna mõisast; Smiltene kihelkonna mõisa kohta vaata artiklit Zeltiņi mõis.* |

---

Zeltiņi mõis 1790. aastal. Johann Christoph Brotze kogu
Zeltiņi mõis 1904. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Walkschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904). Mõisa maad on tähistatud numbriga 66
Zeltiņi mõis 1790. aastal
**Zeltiņi mõis** (saksa keeles *Seltinghof*, läti keeles *Zeltiņu muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Zeltiņi kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Alūksne piirkonnas Zeltiņi vallas Zeltiņis.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 4 ja 3/4 adramaad, sellele allus koos Jaunmuiža mõisaga (*Karlsberg*) 542 mees- ja 585 naishinge.

Karjamõisad
-----------

Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis: *Roschukaln*.

Viited
------

1. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 277.

Zeltiņi kirik
Zeltiņi kihelkond

**Kirik**: Zeltiņi kirik  

**Mõisad**: Ādami mõis | Ilzene mõis | Jaunkalnamuiža mõis | Kalniena mõis | Zeltiņi mõis
|  |  |
| --- | --- |
| 37 | 
181882 |
| Rb
85,47 |
| Rubiidium |

**Rubiidium** on keemiline element järjenumbriga 37.

See esineb looduses kahe isotoobina. Rubiidium-85 on stabiilne. Rubiidium-87 on radioaktiivne, poolestusajaga 47 miljardit aastat.

Omadustelt on rubiidium leelismetall. 

Normaaltingimustel on see pehme hõbedane metall tihedusega 1,53 g/cm3, mis sulab temperatuuril 39 °C ja keeb temperatuuril 688 °C.

Keemiliselt on rubiidium väga aktiivne. Reaktsioon õhuhapnikuga põhjustab rubiidiumi iseenesliku süttimise õhu käes.

Rubiidiumi koos tseesiumiga avastasid 1860. aastal saksa keemik Robert Wilhelm Bunsen ja saksa füüsik Gustav Robert Kirchhoff.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **rubiidium** |



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Keemiliste elementide perioodilisussüsteem |
| --- |
| Metallid | Poolmetallid | Väärisgaasid | Mittemetallid | Leelismetallid | Leelismuldmetallid | Lantanoidid | Aktinoidid |
| Liitium - Naatrium - Kaalium - Rubiidium - Tseesium - Frantsium |

 |
**Truskavets** (ukraina keeles Трускавець; poola keeles Truskawiec; jidiši keeles טרוסקעוויץ‎) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Lvivi oblastis Drohobõtši rajoonis.

Truskavets asub 9 km Drohobõtšist lõunas Karpaatide eelmäestikus, keskmiselt 400 m kõrgusel üle merepinna.

Truskavets on mineraalveekuurort. 13 mineraalveeallikast on tuntuim Naftusja.

Kirjalikes allikates on Truskavetsi esmamainitud 1462. aastal. 1772. aastal läks Truskavets Poola esimese jagamise tagajärjel Habsburgide Austria keisririigi võimu alla. 1919–1939 oli linn Poola koosseisus. Teises maailmasõjas hõivas Punaarmee linna 24. septembril 1939, sama aasta novembri algul inkorporeeriti Truskavets Ukraina NSV osana Nõukogude Liidu koosseisu. Saksa okupatsioon kestis Truskavetsis 4. juulist 1941 kuni 6. augustini 1944.

Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Truskavetsi elanike seas ukrainlasi 93,3%, venelasi 4,9%, valgevenelasi 0,4% ja poolakaid 0,4%.

Galerii
-------

* Truskavetsi veehoidla Truskavetsi veehoidla
* Kaubanduskeskus Kaubanduskeskus
* Truskavetsi raekoda Truskavetsi raekoda
* Truskavetsi linnavalitsuse hoone Truskavetsi linnavalitsuse hoone
* Elumaja Elumaja
* Tänav Truskavetsi kesklinnas Tänav Truskavetsi kesklinnas
* Truskavetsi kesklinn Truskavetsi kesklinn
* Villad Villad

Viited
------

1. ↑  История Трускавца в датах, событиях, фактах turportal.org.ua
2. ↑  Про кількість та склад населення Львівської області за підсумками Всеукраїнського перепису населення 2001 року Державний комітет статистики України. Всеукраїнський перепис населення 2001
Kreisivaba linna Aacheni vapp
**Aacheni vapp** on Saksamaa Liitvabariigi Nordrhein-Westfaleni liidumaa Kölni ringkonna kreisivaba linna Aacheni vapp. 

Vapil on paremale vaatav punaste küüniste, noka ja keelega must kotkas kuldsel põhjal (*in Gold ein rot bewehrter und rot bezungter schwarzer*).

Linna värvid on must ja kollane. 

Vapp sätestati viimati 24. jaanuaril 1980 Aacheni linna peastatuudiga (*Hauptsatzung*), kuid see on kasutusel juba väga ammu.

Sellel Meyeri konversatsioonileksikonist (1888) pärit kujutisel on kotkal peas kroon, mida vapi kirjeldus ei maini ning mida traditsioonilistel vappidel ei ole.
Kotkas sümboliseerib riiki ning väljendab asjaolu, et Aachen oli kaua aega Saksa kuningate kroonimispaik. Kõigil riigilinnadel (linnadel, mis allusid otse keisrile, näiteks Besançon, Dortmund, Deventer), on vapil must kotkas kuldsel põhjal.

Aacheni vapp (1774)
Aacheni suur vapp Aacheni raekojas
Keskaegsetel Aacheni pitseritel on kujutatud troonil istuv Karl Suur. Kõige vanemad pitserid pärinevad 12. sajandist. Samasugust kujutist kasutati 16. sajandini. Siis võeti vapil kasutusele Saksa-Rooma riigi kotkas. 

Napoleoni ajal 1811–1817 oli Aacheni vapil kera, mille külgedel oli neli kotkast. Päises oli kolm mesilast, mis olid Prantsuse keisririigi riigilinna tunnuseks.
Bejaïa
**Bejaïa** (varem eesti keeles *Bedžaja*, antiikajal **Saldae**) on sadamalinn Alžeerias Vahemere ääres, Bejaïa provintsi halduskeskus.

Majandus
--------

Bejaïa on Alžeeria suurim naftasadam. Seal lõpeb Hassi Messaoud'st tulev naftajuhe. Lisaks toornaftale eksporditakse Bejaïa kaudu rauda, fosfaatväetisi, veini, kuivatatud viigimarju ja ploome. Linnas on olemas tekstiili- ja korgitööstus.

Ajalugu
-------

Bejaïa esimesed elanikud olid berberid. Kartaago ja Rooma riigi ajal oli linna kohal Saldae asula, kus oli väike sadam. Roomlased ehitasid Saldaesse 1 km pikkuse tunneli vee juhtimiseks. Säilinud on Saldae raidkiri, mis jutustab tunneli ehitamisel tehtud mõõtmisveast, mille tulemusel tunneli otstest tehtud käigud ei ulatunud keskel kokku ja seda viga tuli ristkäigu abil parandada .

Rooma ajal kuulus Saldae Mauretania Caesariensise provintsi. Vespasianus asutas sinna veteranide koloonia. Hiljem tõusis Saldae tähtsus veelgi, kui Diocletianus eraldas selle provintsi idaosa omaette provintsiks Sitifensiseks, sest Saldae oli selle provintsi suurim sadam (provintsi keskus Sitif, tänapäeval Sétif, asus sisemaal).

Pärast Rooma riigi langemist sai Saldae vandaalide riigi pealinnaks. See riik loodi 429/430 ja Bütsants vallutas selle umbes 533. Saldae kuulus Bütsantsis Aafrika prefektuuri ja hiljem, alates 590, Kartaago eksarhaati. 647 toimus araablaste esimene rünnak eksarhaadile ja 698 vallutasid araablased Kartaago, likvideerides eksarhaadi. Ühtlasi jäi Saldae inimtühjaks.

11. sajandil asutasid berberi päritolu Hammadiidide dünastia valitsejad Saldae kohale uue linna Bejaïa ja tegid selle oma pealinnaks. Bejaïast sai tähtis sadam ja kultuurikeskus. Riigi viies valitseja al-Nasir ibn Alnas ibn Hammad kindlustas linna tugevasti ja tema poeg, kuues valitseja al-Mansur ibn Nasir rajas kindlustuste keskele kauni palee. Hammadiidide riik lõppes kümnenda valitseja ajal 1152, kui Marokost tulnud Almohaadid selle vallutasid ja oma riigiga liitsid.

Pärast Almohaadide nõrgenemist vallutasid 13. sajandi alguses Bejaïa Tuneesiast tulnud Hafsiidid. Nende võimu ajal levis Põhja-Aafrikas piraatlus ja Bejaïa sai selle üheks keskuseks. 1510–1555 kuulus linn Hispaaniale, kuid seejärel kapituleerus linna sajameheline hispaanlaste garnison Türgi mitme tuhande mehelise laevastiku ähvarduste ees. Hispaanlastel lubati puutumatult lahkuda, kuid kodumaal süüdistati garnisoniülemat Alonso Peraltat reetmises ja ta hukati. Türgi võimu ajal jätkus linnas mereröövlite tegevus kuni 1833. aastani, mil Prantsusmaa selle vallutas. 1962 Alžeeria iseseisvus.

Sõpruslinn
----------

Alates 1995. aastast on Bejaïa sõpruslinn Prantsusmaal asuv Brest.

Viited
------

1. ↑  Antiigileksikon, 2. kd, register
2. ↑  Antiigileksikon, 2. kd, lk 196
3. ↑  Antiigileksikon, 2. kd, lk 238
Kaart
**Tallinna–Lagedi tee** (registrinumbriga 11290) on kõrvalmaantee Tallinna linnas ja Rae vallas. Tee pikkus on 8,5 km, kaasaarvatud 4,9 km pikkune lõik Tallinna linnas (Suur-Sõjamäe tänav).

Tee saab alguse Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee kolmandal kilomeetril Tallinna linna Ülemiste liiklussõlmes ning lõpeb Tallinna ringtee viiendal kilomeetril Soodevahe küla ja Lagedi aleviku piiril. Tee kulgeb läbi nimetatud asulate.

Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 4 truupi. Teele jäävad järgmised Suur-Sõjamäe tänava bussipeatused: Järvevana, Ülemiste jaam, Dvigatel, Kaubajaama, Kesk-Sõjamäe, Orto, Tubaka, Suur-Sõjamäe, Ruunaoja, Raudbetooni, Sõjamäe. Väljaspool Tallinna piiri asub veel Lennuradari bussipeatus.

Teega ristub kaheksandal kilomeetril Lagedi liiklussõlme ühendustee.

Linnatänava kohta vt artiklit "Suur-Sõjamäe tänav". Alates linna piirist kuni tee lõpuni on tee asfaltkattega, tee klass on III. Samas on liiklussagedus 1000–3000 autot ööpäevas. Lagedi liiklussõlmes on kiiruspiirangud (50 ja 70 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Rootsi |
|  |
| 2. ring | 1928 | Kärbeskaal |
|  |
| Kuld | 1927 | Kärbeskaal |
| 4. koht | 1930 | Kukk-kaal |

**Lennart Axel Bohman** (27. mai 1909 Örnsköldsvik – 11. oktoober 1979 Stockholm) oli Rootsi poksija.

Bohman sai 1928. aastal Rootsi meistrivõistlustel kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) 2. koha.

Bohman osales kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Bohman võitis kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 2. Euroopa meistrivõistlustel (Berliin, 1927) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks. Ta sai kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) 3. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1930) 4. koha, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Marin Plaesule (Rumeenia) ning 3. koha kohtumises Edelweis Rodriguezele (Itaalia).

Viited
------

1. ↑  "Lennart Bohman lehel Ringside. Rootsi keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. mai 2012. Vaadatud 26. juulil 2012.
2. ↑  9. suveolümpiamängude poksivõistlus. Amsterdam 1928. Tulemused inglise keeles
3. ↑  2. Euroopa meistrivõistlused poksis. Berliin 1927. Tulemused inglise keeles
4. ↑  3. Euroopa meistrivõistlused poksis. Budapest 1930. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Lennart Bohman lehel Ringside. Rootsi keeles
* Lennart Bohman veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Ḩanān Bakr Yūnīs** (araabia keeles حنان بكر يونس‎) on Saudi Araabia laulja ja meelelahutaja Lähis-Idas. Ta on laialt tuntud lavanimega **Wa‘id**, mis tähendab araabia keeles 'lubadus'.

Elulugu
-------

Wa‘id ( وعد ) sündis ja kasvas üles Saudi Araabias. Tema isa on Bakr Younis, üks Saudi Araabia ringhäälingu ja televisiooni asutajaid, ning ta ema on Iraagi päritolu. Juba lapsena nautis Wa‘id muusika kuulamist ning unistas saada lauljaks. Wa‘idi esimene esinemine televisioonis oli siis, kui ta laulis 7-aastaselt lastesaates. Keskkooliõpingute ajal esines ta juba paljudes saadetes ja klubides ning ka heategevusorganisatsioonide kontsertidel. Wa‘idi hääl paistab silma sellepoolest, et sellel on võime väljendada tema olemust ja esitust. See võimaldas tal laulda paljude Saudi heliloojate, näiteks Mohamed Abdu ja Talal Almaddahi kirjutatud lugusid. Wa‘id on esinenud ja andnud intervjuusid paljudele televisiooni- ja raadiojaamadele kogu araabiakeelses maailmas.

Diskograafia
------------

* 2001 – "Jonoun"
* 2004 – "Wejhat Nazar"
* 2008 – "Ya Ahlahoum"
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Iirimaa |
|  |
| 3.ring | 1988 | Helveskaal |
| Hõbe | 1992 | Kukk-kaal |
|  |
| Veerand-finaal | 1991 | Kukk-kaal |
| Võist-kond |  | Põhja--Iirimaa |
| Rahvaste Ühenduse mängud |
| Kuld | 1990 | Kärbeskaal |
|

**Wayne Pocket Rocket McCullough** (kuni maini 2004 **Wayne William McCullough**; sündinud 7. juulil 1970 Belfastis) on Iirimaa ja Põhja-Iirimaa endine poksija. 

McCullough sai kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Joel Casamayorile (Kuuba). Ta osales helveskaalus (kuni 48 kg) 1988. aasta Seouli olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 3. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

McCullough osales kukk-kaalus (kuni 54 kg) 6. maailmameistrivõistlustel (Sydney, 1991), kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale hõbemedalivõitjale Enrique Carrionile (Kuuba) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. 

McCullough võitis kärbeskaalus (kuni 51 kg) 14. Rahvaste Ühenduse mängude poksivõistlustel (Auckland, 1990) kuldmedali ja tuli Rahvaste Ühenduse meistriks. 

McCullough poksis veebruarist 1993 kuni juulini 2005 ning uuesti 20. juuni 2008 elukutselisena ning pidas kokku 34 kohtumist, millest võitis 27 (neist 18 nokaudiga) ja kaotas 7 (neist 2 nokaudiga) kohtumist.

Viited
------

1. ↑  25. suveolümpiamängude poksivõistlus. Barcelona 1992. Tulemused inglise keeles
2. ↑  24. suveolümpiamängude poksivõistlus. Seoul 1988. Tulemused inglise keeles
3. ↑  6. maailmameistrivõistlused poksis. Sydney 1991. Tulemused inglise keeles
4. ↑  14. Rahvaste Ühenduse mängude poksivõistlused. Auckland 1990. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Wayne McCullough saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Wayne McCullough saidil BoxRec
**Globaalprobleem** on ülemaailmne oht inimkonnale, mis on tekkinud mitmesuguste mõjurite kuhjumisel ja koostoimel ning mille ületamine eeldab kas kogu inimkonna või suurte regioonide elanikkonna kestvaid jõupingutusi. 
Globaalprobleemi omapäraks on see, et ta on küll globaalne, kuid lahendada saab seda vaid tegutsedes lokaalselt.

Globaalprobleemide lahendamisega viivitamine võib muuta nende tagajärjed pöördumatuks ja juhitamatuks. 

Globaalprobleemide süstemaatilise uurimise ja laiema teadvustamise algatas Rooma Klubi.

Globaalprobleeme
----------------

* Rahvastiku kasv
* Globaalne soojenemine
* Vaesus
* Kõrbestumine
* Terrorism
* Liigilise mitmekesisuse vähenemine
* Süsinikdioksiidi emissiooni kasv
* Osoonikihi hõrenemine
* Erosioon
* Märgalade hävimine
* AIDS-i levik
* Maavarade ammendumine
* Nälg
* Vihmametsade pindala vähenemine
* Mulla vaesumine
* Põhjavee reostumine
* Mageveevarude puudus
* Õhusaaste
* Kliimamuutus
* Happevihmad
* Veekogude reostumine
* Maailma toitlusprobleemid

Vaata ka
--------

* kliimamuutus
* riskiühiskond

Viited
------

1. 1 2 3  Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 21.10.2012)
**Globaalse ületarbimise päev** (ka *maailma võlguelamise päev*; inglise keeles *Earth Overshoot Day*), varasema nimetusega **ökoloogilise võla päev**, on päev, millal inimesed on kasutanud ära selleks aastaks ettenähtud looduslikud varad, ehk tekib ökoloogiline defitsiit. See päev on kalkuleeritud, jagades looduse taastootmise hulga inimeste kasutatud loodusvarade hulgaga ja korrutades 365-ga (Gregoriuse kalendri aasta päevade arv). Globaalse ületarbimise päeva kalkuleerib Global Footprint Network. Kampaaniat toetavad kümned muudki mittetulundusorganisatsioonid.[*viide?*]

Valem: 

Globaalne ületarbimise päev = (Maa poolt toodetud loodusressursid : inimkonna poolt kulutatud loodusvarad) × 365
Eesmärk on mõista ökoloogilise jalajälje ja bioloogilise võimekuse kontseptsioone ja mõõtmeid: miks on ökoloogiliste ressursside piirangute käsitlemine ülemaailmse jätkusuutlikkuse jaoks oluline.

Ajalugu
-------

Globaalse ületarbimispäeva mõiste lõi 2006. aastal Andrew Simms New Economics Foundationi mõttekoja raames. Seejärel loodi koostöös Global Footprint Networkiga esimene globaalse ületarbimispäeva kampaania. 2006. aastal tarbiti kõik ettenähtud ressursid ära oktoobriks. Seda kampaaniat viiakse läbi igal aastal, et tõsta teadlikkust Maa piiratud ressursside kohta. Global Footprint Network ennustab, et inimesed tarbivad vähem kui kaheksa kuuga kõik aastaks ettenähtud ressursid. 

Globaalse ületarbimispäeva toetajad nendivad, et ökoloogilise liigtarbimise tagajärjed annavad end tunda tugevamalt aja jooksul, väljendudes juba praegu kliima soojenemises.

| Aasta | Ületarbimispäev |
| --- | --- |
| 1987 | oktoober 23 |
| 1990 | oktoober 11 |
| 1995 | oktoober 5 |
| 2000 | september 23 |
| 2005 | august 26 |
| 2010 | august 8 |
| 2011 | august 4 |
| 2012 | august 4 |
| 2013 | august 4 |
| 2014 | august 5 |
| 2015 | august 6 |
| 2016 | august 5 |
| 2017 | august 3 |
| 2018 | august 1 |
| 2019 | juuli 29 |

Eesti olukord
-------------

Samas hinnatakse ka ressursside tarbimist riikide kaudu. Eesti oli 2019 aastal kiiremate ressursikulutajate reas 11. kohal, aastanorm tarbitud 26. märtsil.
 
2021. aastal oli Eesti 13. kohal, aastanorm tarbitud 23. märtsil. 
2022. aastal oli Eesti 8. kohal, aastanorm tarbitud 14. märtsil. 2023. aastal on Eesti ületarbimise päev samuti 14. märtsil.

Vaata ka
--------

* ületarbimine

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
Meile üks lähimaid Boki gloobuleid on tume udukogu Barnard-68 Maokandja tähtkujus
**Boki gloobul**, sageli lihtsalt **gloobul**, (inglise keeles *Bok globule*) on isoleeritud ja suhteliselt väike tume udukogu, mis sisaldab tihedat tähtedevahelist tolmu ja gaasi ning milles võivad tekkida tähed. 

Vahel öeldakse, et Boki gloobulite näol on tegemist kokkutõmbuvate pilvedega, mis tähtede ja udukogude valguse taustal paistavad pisikeste mustade tilkadena või tumedate tompudega udukogude hiiglasuures tumedas külmas vesinikupilves.

Boki gloobuleid on leitud H-II-piirkondades ja nende mass on umbes 2–50 Päikese massi. Nad avastas 1940. aastatel ameerika astronoom Bart Bok.

Boki gloobulid sisaldavad molekulaarset vesinikku (H2), süsinikoksiide, heeliumi ja umbes 1 massiprotsent silikaatset tolmu. Boki gloobulid põhjustavad kõige sagedamini kaksik- ja mitmiktähtede tekkimist.

Vaata ka
--------

* Aurustuv gaasigloobul

Viited
------

1. ↑  Robin Kerrod. "Hubble. Aken universumisse". Tõlkinud Jaak Jaaniste. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2005. Lk 26
2. ↑  Mary. K. Baumann jt. "Mis on maailmaruumis". Tõlkekonsultant Tõnu Viik. Sinisukk, 2005. Lk 14

Välislingid
-----------

 Gloobul – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib mäest; Norra* metal*-ansambli kohta vaata artiklit Glittertind (ansambel).* |

---

**Glittertind** ehk **Glittertinden** on 2465 m kõrgune mägi Norras Innlandeti maakonnas Lomi vallas Jotunheimeni mäeahelikus, 13 km Lillehammerist loodes.

Mägi on saanud nime Glittra jõe järgi. Sellele lisandub sõna "tind", mis tähendab tippu. Jõe nimi omakorda tuleb norrakeelsest sõnast "glitre", mis tähendab 'sädelema, sätendama'.

Oma absoluutse kõrgusega 2465 m on ta Norra kõrguselt teine mägi, jäädes alla vaid samas vallas paiknevale Galdhøpiggeni mäele (2469 m). Mäe kõrguse hulka on arvatud mäe tipus oleva liustiku paksus; selleta oleks mägi 2452 m kõrge. Glittertindi kõrgus kõigub lume ja jää sadamise ja äravoolu tõttu, mis muudab mäe tipus oleva liustiku paksust. Ta on olnud kõrgem kui Galdhøpiggen ja sellisena kõrgeim mägi Skandinaavias. Praegu on ta madalam, sest liustik tema tipus on kahanenud. Glittertindi suhteline kõrgus on 995 m.

Esimestena ronisid Glitterindi mäe otsa Harald Nicolai Storm Wergeland ja Hans Sletten 1841.

Glittertindile on kõige lihtsam ronida läänes olevast Spiterstuleni jahimajast, kust tuleb ronida 1300 m, või Glitterheimi jahimajast, kust tuleb ronida 1000 m kõrgemale. Glitterheimi jahimaja asub rahvuspargis ja sinna pääseb ligi ainult jalgsi.

Glittertindi otsa ronimine on suviti väga populaarne, ehkki mitte nii populaarne kui Galdhøpiggeni otsa ronimine. Tee üle liustiku on täielikult ilma jäälõhedeta, kuid kuumal päeval liustikku kattev lumi sulab ja muudab liustiku pinna täiesti märjaks. Mõned matkajad on kogenud, et liustikule moodustuvad vooluveenõvad, mille läbimisel saavad inimesed täiesti märjaks.

Vaade mäetipult on väga ilus. Glittertindist idas ja kagus ei ole kõrgeid mägesid, mistõttu mäetipult saab näha suuremat osa Opplandi põhja- ja idaosast. Glittertindi tipust tehtud fotod on enamasti tehtud mäe idanõlvalt pisut tipust altpoolt, kust mägi jätab kõige mõjuvama mulje.

Kunagi oli otse mäetipul väike onn, aga seda polnud võimalik korralikult kinnitada ja tuul puhus selle mäe järsust põhjanõlvast alla Grjotbreeni liustikule.

Välislingid
-----------

 Glittertind – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Glittertind maailma mägede entsüklopeedias (inglise keeles)
**Greifenburg** on turulinn Austria Kärnteni liidumaa Spittal an der Drau ringkonnas.

Asula on ülemises Drava orus (*Drautal*) Kreuzecki mäestiku (põhjas, Kõrg-Tauerni osa) ja Gailtali Alpide (lõunas) vahel. Greifenburgist viib mägimaantee lõunasuunas Weißensee järve ja Kreuzbergi sadula kuruni.

Omavalitsuse osad on Bruggen, Greifenburg ja Kerschbaum.

Ajalugu
-------

Tänapäevane asula võis tekkida mansiost nimega *Bilachium* Rooma teel Sanctiumist (Villach) piki Drava jõge üles Littamumisse (Innichen), strateegiliselt olulise hargnemiskohani Kreuzbergi kuru juurde.

Greifenburgi loss
Greifenburgi lossi on esmamainitud 1166. aasta dokumendis, siis asus see Meinhardiinide (*Meinhardiner*) maadel; Kärnteni hertsog Bernhard von Spanheim omandas selle u. 1230. aastal. Hertsog Bernhard säilitas Greifenburgi, alistades 1252. aastal Görzi krahvi Meinhard I ja tema äia Tirooli krahvi Albert IV ühendväed oma poja Salzburgi peapiiskopi Philippi abil. 1267. aastal turuõigusega varustatud Greifenburg läks sellegipoolest Meinhardiinide dünastiale, kui pärast Sponheimi dünastia hääbumist läänistas Habsburgist Saksamaa kuningas Rudolf I 1286. aastal selle koos Kärnteni hertsogkonnaga krahv Meinhardi pojale Meinhard II-le. Hertsog Meinhard II suri Greifenburgi lossis 1295. aastal.

Pärast Meinhardi pärija hertsog Heinrichi surma 1335. aastal läks Greifenburg koos Kärnteni maadega Austria Habsburgidele. 1460. aastal loobus Görzi krahv Johann II ametlikult kõigist nõuetest linnale keiser Friedrich III kasuks. 1537. aastal läänistasid Habsburgid maad oma laekurile krahv Gabriel von Salamanca-Ortenburgile; tema pärijad valdasid Greifenburgi lossi 1626. aastani.

Sõpruslinn
----------

* Schiffweiler, Saksamaa

Tuntud inimesi
--------------

* Baldur Preiml (\* 1939), suusahüppaja

Viited
------

1. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Spittal an der Drau ringkonna vallad

* Bad Kleinkirchheim
* Baldramsdorf
* Berg im Drautal
* Dellach im Drautal
* Flattach
* Gmünd in Kärnten
* Greifenburg
* Großkirchheim
* Heiligenblut am Großglockner
* Irschen
* Kleblach-Lind
* Krems in Kärnten
* Lendorf
* Lurnfeld
* Mallnitz
* Malta
* Millstatt am See
* Mörtschach
* Mühldorf
* Oberdrauburg
* Obervellach
* Radenthein
* Rangersdorf
* Reißeck
* Rennweg am Katschberg
* Sachsenburg
* Seeboden am Millstätter See
* Spittal an der Drau
* Stall
* Steinfeld
* Trebesing
* Weißensee
* Winklern
Greifswaldi ülikooli fennistika ja skandinavistika instituudi hoone alates 2018. aastast (vana kirurgia hoone Lohmeyeri kampuses)
Greifswaldi ülikooli fennistika ja skandinavistika instituudi endine hoone, Hans-Fallada-Straße, Greifswald
**Greifswaldi ülikooli fennistikaosakond** on Greifswaldi ülikooli (saksa *Ernst-Moritz-Arndt-Universität Greifswald*) fennistika ja skandinavistika instituudi allüksus, kus õpib ligikaudu 90 üliõpilast. 

Osakonda juhatab Christer Lindqvist. Greifswaldi ülikooli fennistikaosakond on Erasmuse partnerülikooliks Helsingi, Turu, Tampere, Jyväskylä, Tallinna ja Tartu ülikoolidele ja Ida-Soome ülikoolile.

Fennistikaosakonna üliõpilased ja õppejõud on kaasatud kultuurifestivali Nordischer Klang (suurim Skandinaavia-teemaline kultuurifestival väljaspool Skandinaaviat) korraldusse, kus osalevad ka nimekad muusikud ja autorid Soomest.

2011. aastal tähistas instituut soome keele õpetamise 90. aasta juubelit kahe erialase konverentsi ja mitmete näitustega.

Ajalugu
-------

Ülikooli suhted Soomega ulatuvad 1921. aastasse, mil asutati esimene soome keele õppetool. Teadusajalooliselt on Greifswaldi fennistika osakond Göttingeni ülikooli järel üks tähtsamaid linnu soome keele õpetamisel Saksamaal. Olulist rolli mängis siin ajaloolane Friedrich Rühs, kelle 1809. aastal avaldatud teos "Finnland und seine Bewohner" ('Soome ja tema elanikud') uuris esimesena sügavuti Soomet ning mõjutas pikalt sakslaste maailmapilti soomlastest. 1827. aastal Adolf Iwar Arwidsoni välja antud teose ümberkirjutatud versioon oli pikemat aega konkurentsitu isegi Soomes.

Õppimisvõimalused
-----------------

Greifswaldi ülikoolis saab fennistikat õppida nii bakalaureuse- kui ka magistriõppes. Mõlemad õppevormid sisaldavad soome keele omandamise kõrval (magistriõpingutes ka Soome teise riigikeele rootsi keele omandamine) seminare ja loenguid ka keele-, kirjandus- ja kultuuriteadusest. Koostöös skandinavistika osakonnaga antakse edasi ka kirjandus- ja kultuuriteadusi Skandinaaviast.

Soome riik toetab osakonda igal aastal külalisõppejõududega, kes korraldavad seminare Soomega seotud teemadel. Samuti toimuvad pidevalt eri ülikoolidest pärit külalislektorite loengud.

Üliõpilastel on ka võimalus osaleda tõlkeseminaridel, mille tulemused igal aastal ürituse "Junge Literatur in Europa" raames teatavaks tehakse ja millest traditsiooniliselt ka mõni Soome autor osa võtab.

Raamatukogu
-----------

Soome keele õpetamisel on erialase kirjandusega raamatukogu olnud alati olulisel kohal ja selle püsimine on siiani üks tähtsamaid eesmärke.

Välislingid
-----------

* Greifswaldi ülikooli fennistika ja skandinavistika instituut
* Masterprogram Language Diversity
* Artikkel: Greifswaldin yliopistossa suomen kielen tutkimuksella on pitkät perinteet (soome)
**Jaan Ratassepp** (sündinud 2. veebruaril 1951 Laevas Tartu rajoonis) on eesti sõudja.

Lõpetas 1970 Tallinna Spordiinternaatkooli ja õppis 1970–1976 kaubanduslikku raamatupidamist Tartu Riiklikus Ülikoolis.

Aastast 1993 OÜ Võluvits juhatuse esimees.

Tallinna Spordiinternaatkoolis treenis võrkpallurite (Raimund Pundi) ja keskmaajooksjate (Peeter Varraku) rühmas. 
Tartus pühendus sõudmisele, treenerid olid Inge Pind ja Jüri Kurul. 
194 cm, 95 kg.

Saavutused
----------

* Võitis NL-i mv-tel roolijata neljapaadil 1973 ja 1975 hõbeda ja 1977 pronksi,
* olnud roolijata neljapaadil 1973 NL-i karika võitjaid
* 1977 karikavõistlustel 2.
* NL-i aü-te mv-tel saanud 3 kulda, hõbeda ja pronksi.
* Tulnud 17 korral Eesti meistriks:
	+ 1973–75 roolijaga kahepaadil,
	+ 1973, 1975, 1977 ja 1979 roolijata neljapaadil,
	+ 1973, 1975, 1977–1979 roolijaga neljapaadil
	+ 1972–1973 ja 1977–1979 kaheksapaadil.
* Meistersportlane (1973).
* Kuulunud Kalevi ja TRÜ Spordiklubi liikmeskonda.

```
Eesti parima võistkonna liige 1973. 
```

Viited
------

1. ↑
**Jaan Saluvere** (sündinud 1. novembril 1953 Šira külas Krasnojarski krais) on eesti arstiteadlane ja kirurg.

Elulugu
-------

Jaan Saluvere on metsandustöötaja poeg.

Lõpetas 1972 Türi Keskkooli, 1978 TÜ arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1987, TÜ), väitekiri "Динамика кардиоспецифической креатинкиназы, циклических нуклеотидов и свободных и связанных катехоламинов в артериальной крови и крови венечого синуса во время операции прямой реваскуляризации миокада". Oli 1978–79 intern, 1979–83 Tartu Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi (ÜMPI) vanemlaborant, nooremteadur, 1984–87 vanemteadur, 1988–1992 ÜMPI Eesti Südamekeskuse vanemteadur Tallinnas, aastast 1992 AS Keemia juhatuse esimees.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: kardiokirurgia, anesteesia ja selle hormonaalne regulatsioon. Neil teemadel autorina või kaasautorina avaldanud 15 teadustrükist.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Vereplasma kateholamiinide sisaldus fentaüül-O2-anesteesia korral (kaasautor R. Teesalu). // Nõukogude Eesti Tervishoid (1986) 3
* AKTH-, aldosterooni-, kortisooli-, kilpnäärme hormoonide ja reniinisisalduse dünaamika fentanüülanesteesia ajal (kaasautor). // Nõukogude Eesti Tervishoid (1986) 4.

Kirjandus
---------

* Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 160.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Jaan Rohusaar** (15. mai 1936 Tallinn – 24. märts 2021) oli eesti ehitusinsener ja tehnikateadlane.

Ta lõpetas 1954. aastal Tapa Keskkooli ja 1960. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna autoteede ja sildade insenerina. Ta oli samas aastatel 1964–1968 aspirant, kaitses 1968. aastal väitekirja "Исследование работы предварительно напряжённых металлических балок" ning sai tehnikakandidaadi kraadi. 

Oli tööstusehitiste ja sildade projekteerija Tööstusprojektis, Maanteeprojektis ja Maaparandusprojektis. 

Aastatel 1968–1996 oli ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi ja selle järglaskoolide arhitektuuriteaduskonna vanemõpetaja, 1969–1990 dotsent, 1990–1996 professor, 1979–1989 ehituskateedri juhataja, 1986–1996 arhitektuuriteaduskonna dekaan. Alates 1996. aastast oli ta Tallinna Tehnikakõrgkooli ehitusmehaanika professor.

Teadustöö
---------

Avaldanud töid teraskonstruktsioonide kandevõime suurendamise võimalustest ja optimaalsetest parameetritest ning kõrghariduse probleemidest. 50 teadustrükist, 20 aimearaamatut, 3 õpikut.

Teosed
------

* 1968 – *"О расчёте предварительно напряжённых металлических балок"*. Kaasautor Johannes Aare. // TPI Toimetised 259 (1968)
* 1971 – *"Влияние способа прикpепления затяжки на работу предварительно напряжённых металлических балок"*. // TПИ Сб. докл. по стоительству. Tln 1971
* 1987 – *"О расчёте гофрированных пластин"*. // TPI Toimetised 640 (1987)
* 2005 – "Minimaalse massiga varraskonstruktsioonidest". Kaasautorid M. Komendant, T. Ental. // Tallinna Tehnikakõrgkooli Toimetised 8 (2005)

Kirjandus
---------

* "Jaan Rohusaar". // Ehitusinsenerid TPI-st. Valgus. Tallinn 1986. Lk 229

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 1195

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on keskaegse Tallinna kaitseehitisest; tänava Väike Rannavärav kohta vaata lehekülge Väike Rannavärav (tänav)* |

---

Tee Väiksesse Rannaväravasse 19. sajandi piltpostkaardil
**Väike Rannavärav** oli Tallinna linnamüüri kaguosas Vene tänava lähedal olnud kaitseehitis. Peavärav asus Brookusplatsi juures Vene ja Olevimäe tänava nurgal. 

Läbi ajaloo kasutatud ka nimetusi: weike rannawärraw; minor strantporte, porta; parva Strandporte; arenae, porta; porta arene; porta sant; Lutteke Strantporte; luttke strantporte; minor Strandporte; Sandporte.

Ehitist on esimest korda mainitud 1360 nime all *Liivavärav*. Väikese Rannaväravana tuntakse seda aastast 1373.

15. sajandil ehitati ehitis oluliselt ümber ja arvatavasti oli peatorn 5-6korruseline ja umbes 20 m kõrge. Ehitis lammutati enamikus 1779 ja lõplikult 1887.

Nelinurksest peaväravatornist viis väravakäik samuti nelinurkse Väikese Rannavärava eesväravani Olevimäe ja Uue tänava nurgal, üle vana vallikraavi hilisema Uue tänava kohal viis sild.

Praegune Väikese Rannavärava tänav tähistab kohta, kust Väikese Rannavärava vallivärava juurest läks puust sild üle uue vallikraavi. 1887. aastal lammutati ka vallivärav ja kõdunenud silla asemele ehitati tänav üle Mere puiestee sihi Tuukri tänavani Tallinna sadamasse. Ainukese algse hoonena on kunagisest suurest kindlustusest Uue tänava ääres alles vallivärava vahimaja.

Aastatel 1903–1923 tegutses Väikese Rannavärava esisel alal vanakraamiturg.

Väikese Rannavärava bastion
---------------------------

Väikese Rannavärava bastion
Väikesest Rannaväravast paremale poole ehitati 17. sajandi keskpaigas Väikese Rannavärava bastion, bastioni kivikonstruktsioonid taastati aastatel 1984–1987.

Vaata ka
--------

* Suur Rannavärav
* Väikese Rannavärava bastion

Viited
------

1. 1 2 3 4   Tallinna entsüklopeedia. II köide Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk 339
2. ↑  Väike Rannavärav, Päring kohanimeandmebaasist. Eesti kohanimed, (vaadatud 14.11.2020)
3. ↑  Jaak Juske, Lugu ühest unustusse vajunud Tallinna linnaväravast, forte.delfi.ee, 22.04.2018
Osa näitustest Nõukogude okupatsiooni muuseumis 2007. aastal.
**Nõukogude okupatsiooni muuseum** (ukraina keeles Музей радянської окупації) Kiievis Ukrainas on pühendatud Nõukogude režiimi kuritegude kujutamisele Ukrainas aastatel 1917–1991. Selle asutas 2001. aasta novembris Memorial ühing Vassõl Stus filiaali näitusena "Ei tohi unustada: Kommunistliku inkvisitsiooni kroonika." Aastatel 2001–2007 kasvas ekspositsioon täisväärtuslikuks muuseumiks. 30. mail 2007 sai see oma praeguse nime.

Muuseumi ajalugu
----------------

Novembris 2001 rajas Memoriali ühing Vassõl Stuse filiaal oma ruumidesse näituse pealkirjaga "Ei tohi unustada: Kommunistliku inkvisitsiooni kroonika". Ekspositsiooni algtekstideks olid dokumendid, fotod ja plakatid. Neid kogusid Ukraina Memoriali filiaal ja sõsarorganisatsioonid Venemaal. Kõige huvitavamate eksponaatide hulgas on Beria ajal loodud Nõukogude koonduslaagrite kaart Ukrainas. Näitus sisaldas selliseid osasid nagu "Kiievi martüroloogia", "Ukraina Solovki", näitust ukraina keele repressioonidest ja spetsiaalset raamatukogu. Sealses arhiivis on arvukalt dokumente, raamatuid, videolinte jm.

2007. aasta mais nimetati näitus Nõukogude okupatsiooni muuseumiks. Muuseumi külastas Paneuroopa Liidu aupresident, Euroopa poliitik ja Habsburgide suguvõsa otsene järglane Otto von Habsburg.

Juba ainuüksi sellise institutsiooni avamise fakt tekitas Ukraina ühiskonnas alguses vaidlusi. Ukraina riikliku arhiivikomitee tollane juht ja Ukraina Kommunistliku Partei liige Olha Ginsburg keeldus arhiivimaterjale uue muuseumiga jagamast. Vassõl Stusi Memoriali ühingu direktor Roman Krutsõk kirjeldas sellist keeldumist kui "tavalist kommunistlikku tava oma kuritegude varjamiseks".

Samanimelised muuseumid tegutsevad Gruusias (Nõukogude okupatsiooni muuseum), Lätis (Läti okupatsioonimuuseum) ja Eestis (Okupatsioonide ja vabaduse muuseum Vabamu).

Viited
------

1. ↑  "Museum of Soviet Occupation opened in Kyiv." 5tv veebiarhiivis. 2. juuni 2007. (vaadatud 19. juulil 2007)
2. ↑  *"Dispute over the Museum of the Soviet Occupation in Ukraine", Maidan Hub, translated from BBC Ukrainian*
Nõukogude Liidu vapp
**Nõukogude Liidu vapp** oli Nõukogude Liidu riigivapp.

Vapil oli kujutatud maakera, mille peal olid sirp ja vasar. Maakera mandrid olid kujutatud helepruunidena, ookeanid helesinistena. Maakera ümber oli viljavihkudest pärg, mida kaunistasid punased lindid. Vappi kaunistavatele põimitud lintidele oli kirjutatud kõigis liiduvabariikide keeltes "Kõigi maade proletaarlased, ühinege!". Maakera kohal vapi ülaosas oli kollase randiga punane viisnurk.

Vapi väljatöötamisel osales palju kunstnikke. Juba 1922. aasta sügisel moodustas Goznak nõukogude võimu sümboolika väljatöötamiseks komisjoni. See komisjon oli ka esimeste nõukogude markide ja ümbrike autor. Komisjoni pani kokku kartograaf V.N. Adrianov (1875–1938), kelle mõte oli kujutada vapil maakera. See pidi sümboliseerima, et pääs NSV Liitu on avatud igale maailma maale.

NSV Liidu vapist on säilinud palju kavandeid. Näiteks V. Lomantsovi projekt: maakera on ümbritsetud viljapeadega, ülal punane täht, külgedel sirp ja vasar. D.S. Goljadkini projekt oli järgmine: viisnurk, mille keskel asuvad päikesekiirtes sirp ja vasar, ümberringi tööstussümbolid. J.B. Dreieri projektil on sirp ja vasar, täht, maakera ja lindid deviisiga. V.P. Korzuni projekt on juba väga hilisema vapi moodi. Vapi lõpliku joonise tegi Ivan Ivanovitš Dubassov, kelle esimeses versioonis olid kõik kirjad "Kõigi maade proletaarlased, ühinege!" vapi alumisel punasel lindil, hiljem otsustati igas keeles kiri panna vapi külgedele.

Komisjoni tööd jälgisid ka riigijuhid ja esitasid omi soovitusi. Näiteks on säilinud V. Korzuni eskiis, millel kesktäitevkomitee sekretär Avel Enukidze oli 28. juunil 1923 vapi ülaosast punase lindi maha tõmmanud ja juurde kirjutanud "Lindi asemele täht".

Esimese NSV Liidu vapi kinnitas NSV Liidu Kesktäitevkomitee 6. juulil 1923. Vapi kirjeldus sätestati NSV Liidu Konstitutsioonis 1924. aastal.

Aegade jooksul vappi muudeti vastavalt vajadusele. 1923–1936 oli vapil kiri "Kõigi maade proletaarlased, ühinege!" ainult 6 keeles vastavalt liiduvabariikide arvule. 1936–1946 kasutati vappi, millel oli ainult 11 põimitud linti, puudusid Eesti NSV, Läti NSV, Leedu NSV ja Moldaavia NSV. 1946–1956 oli vapil lisaks veel Karjala-Soome NSV soomekeelne lint. Sellise kujuga vappi, nagu juuresoleval pildil näha võib, kasutati Nõukogude Liidu ametliku vapina 1956–1991. Eestikeelne kiri oli paremal pool kõige ülemine.

Vaata ka
--------

* Nõukogude Liidu lipp

Välislingid
-----------

* Vapid 1924 kuni 1991 saksa keeles
**Rohe-tondihobu** (*Aeshna viridis*) on tondihobulaste sugukonda tondihobu perekonda kuuluv kiililine.

Rohe-tondihobu levila ulatub põhja poole Rootsi ja Soomeni, lääne poole Hollandi ja Põhja-Saksamaani, lõuna poole Serbiani ning ida poole Ukraina ja Venemaani.

Tema elupaigaks on jõed ja järved, sood ja padurad, mis kõik võivad olla nii alalised kui ajutised. Ta elab üksnes magevees. Eestis elab ta eriti neis järvedes ja vanajõgedes, kus kasvab vesikarikaid.

Rohe-tondihobu tiibade siruulatus on 8,5 cm. Rindmik on kollakasroheline, tagakeha isasel sinine mustade triipudega, emasel roheline pruunide triipudega.

Rohe-tondihobu lendab juulist oktoobrini. Vastsestaadium kestab paar-kolm aastat.

Rohe-tondihobu arvatakse soodsas seisundis liikide hulka. Siiski on see piirkonniti erinev, näiteks Saksamaal kuulub ta punase raamatu 1. kategooria kaitstavate liikide hulka. Teda ohustab elupaikade kadumine, näiteks maaparanduse tõttu.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Rohe-tondihobu** |

* Rohe-tondihobu andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

* Rohe-tondihobu
Pilt on tehtud kohas, kus Columbia jäävälja liustike serv asus umbes 100 aastat tagasi. Foto: Andres Marandi
Athabasca liustik
Jäävälja külastajad
Athabasca liustiku lumebuss
Athabasca liustiku lumebuss
**Columbia jääväli** on Kanada Kaljumägedes Põhja-Ameerika kontinentaalsel veelahkmel asuv jääväli. 

Osa jääväljast asub Banffi rahvuspargi loodetipus ja Jasperi rahvuspargi lõunaotsas. Selle pindala on umbes 325 km², sügavus 100–365 m ning sellele langeb aasta jooksul kuni 7 m lund. 

Jääväli toidab kaheksat suurt liustikku, mille seas on

* Athabasca liustik
* Castleguardi liustik
* Columbia liustik
* Dome'i liustik
* Stutfieldi liustik
* Saskatchewani liustik.

Jäävälja äärtel asuvad mõned Kanada Kaljumägede kõrgemaist mägedest:

* Andromeda mägi (3450 m)
* Athabasca mägi (3491 m)
* Bryce'i mägi (3507 m)
* Castleguardi mägi (3090 m)
* Columbia mägi (3747 m)
* Kuningas Edwardi mägi (3490 m)
* Kitcheneri mägi (3505 m)
* North Twin Peak (3684 m)
* South Twin Peak (3566 m)
* Snow Dome'i mägi (3456 m)
* Stutfield Peak (3450 m).

Osa jääväljast on nähtav Icefields Parkwaylt. Athabasca liustik on oma suurimast tänapäevasest ulatusest saati 1844. aastal märkimisväärselt taandunud. Suvekuudel saavad külastajad liustikul käia ja selle tarbeks on ehitatud erilised sõidukid, millega liustikul mugav sõita on. Need on tavaliselt mitmeteljelised, mõned ratastega, mõnel on esimesel teljel suusad ja ülejäänutel rattad. Columbia Icefield on talviti üks mäesuusatajate lemmikpaiku.

Esmakordselt teatasid jäävälja olemasolust 1898 Norman Collie ja Hermann Woolley pärast esmatõusu Athabasca mäele.

Columbia jääväljalt saab alguse Athabasca jõgi, mis voolab Suure Orjajärve ja Mackenzie jõe kaudu Põhja-Jäämerre. Samuti algab Columbia jääväljalt Põhja-Saskatchewani jõgi, mis voolab Winnipegi järve ja Nelsoni jõe kaudu Hudsoni lahte. Hudsoni laht kuulub samuti Põhja-Jäämere vesikonda. Veel algavad Columbia jääväljalt Columbia jõe peamised lisajõed. Columbia suubub Portlandi kandis Vaiksesse ookeani.

On neid, kes peavad Hudsoni lahte Atlandi ookeani osaks. Nende jaoks asub Columbia jääväli kolme ookeani veelahkmel. Suure maailma atlase andmetel asub kolme ookeani veelahe kagu pool 3190 m kõrguse Clevelandi mäe, Watertoni järvede rahvuspargi ja Glacieri rahvuspargi kandis.

Viited
------

1. 1 2 3  Suur maailma atlas, lk. 124
2. ↑  Suur maailma atlas, lk. 161
3. ↑  "Drainage Basins", "The Atlas of Canada"
**Comano Terme** (saksa: *Komaun*) on vald *(comune)* Trento provintsis Põhja-Itaalias. See loodi 1. jaanuaril 2010, kui liideti endised vallad Bleggio Inferiore ja Lomaso.

Ajalugu
-------

Dasindo kirik
Vald loodi pärast 27. septembril 2009 mõlemas vallas peetud referendumit. Nimi tuleb kuurordist (*terme*), mis asub Comano (Komaun) külas, mis oli varem Lomaso (*Lomaß*) valla osa.

Geograafia
----------

Vallas on *frazioni* Biè, Bleggio Inferiore (vallakeskus), Bono, Cares, Cillà, Comano, Comighella, Dasindo, Duvredo, Godenzo, Lomaso (ka Campo Lomaso), Lundo, Poia, Ponte Arche (paikneb osaliselt Stenicos), Santa Croce, Sesto, Tignerone, Val d'Algone, Vergonzo, Vigo Lomaso, Villa

Comano Terme külgneb järgmiste valdadega: Arco, Bleggio Superiore, Bocenago, Dro, Fiavè, Giustino, Massimeno, San Lorenzo in Banale, Stenico, Tenno ja Tione di Trento.

Vaatamisväärsusi
----------------

* Comano spaa
* Campo loss
* Restori loss
* Spine loss

Inimesi
-------

* Lorenzo Guetti
* Giovanni Prati

Välislingid
-----------

* Comano Terme valla ametlik veebileht
* Comano spaa ametlik veebileht
F-pistik kaabliga
**F-konnektor** on pistikühendus, mida kasutatakse televisiooni (sh kaabel- ja satelliittelevisiooni) tehnikas signaali edastamisel koaksiaalkaabliga, mille lainetakistus on 75 Ω.

Pistik kruvitakse otse kaablivarjele (mis on eelnevalt kaablikestale tagasi pööratud) ja kaabli traatjuht (Ø 1 mm) moodustab pistiku keskkontakti. Kuna puuduvad vahepealsed ühendusdetailid, siis on üleminekusumbumus väga väike ja kontakt usaldusväärne. Ilmastikukindlal F-pistikul on spetsiaalne tihendusrõngas (*O-ring*). Kasutatakse ka F-pistikuid, mis kinnitatakse kaabli otsa keermesliite asemel eritangidega pressimise teel.

Pistiku nimiläbimõõduks on vastava kaabli välisläbimõõt ‒ vahemikus 4,0 kuni 10,3 mm. Levinuim läbimõõt on 6,8 mm. Osa tootjaid tähistavad läbimõõtu pistiku rihveldatud osa ümbritsevate siledate rõngastega, näiteks:

* 3 rõngast: 4,0 mm
* 2 rõngast: 5,2 ‒ 5,6 mm
* 1 rõngas: 6,1 ‒ 6,4 mm
* Rõngasteta: 6,8 ‒ 7,0 mm

Pesapoolse keerme läbimõõt on kõigil pistikuil 3/8 tolli (9,525 mm).

Välislingid
-----------

* F-Stecker
* Terminating RG6 Coaxial Cable with F Type Connector

| * v
* r
Pistikühendused (pistik/pesa) |
| --- |
| Kõrgsagedus | 
BNC-pistikühendus • F-konnektor • N-konnektor • SMA-konnektor • QMA-konnektor • RF-konnektor • TNC-konnektor |
| Audio | 
Pulkpistik (TRS) • RCA-pistikühendus • S/PDIF • Speakon-konnektor • XLR-konnektor |
| Video | 
DisplayPort • DVI • HDMI • VGA • RCA-pistikühendus |
| Toide | 
DC-konnektor • Vooluvõrgu-pistikupesa |
| Muud | 
Bajonettühendus • Moodulpistikühendus • Pistik (elekter) • Pistikupesa • RJ-pistikühendus • USB • USB-C • VGA |