recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Energia avastuskeskus** (aastani 2009 ka *Energiakeskus*; juriidilise nimega **Tallinna Tehnika- ja Teaduskeskus**) on aastal 1999 Tallinnas asutatud tehnika- ja teaduskeskus; õiguslikult sihtasutus.

Energia avastuskeskus tegutseb Tallinna elektrijaama masinahoones aadressil Põhja puiestee 29. Keskuse eelkäija selles hoones oli Energeetikamuuseum, mis avati 17. detsembril 1993 ja tegutses 5 aastat.

Keskuse rajamiseks asutasid Eesti Energia AS, Tallinna linn, Tallinna Tehnikaülikool ja AS Tallinna Soojus 1999. aastal SA Tallinna Tehnika- ja Teaduskeskuse. 2009. aastal muudeti nimi Energia avastuskeskuseks. Keskuse renoveerimise projekt algas 2012. aastal, seda toetas EAS. Uuenenud Energia avastuskeskus avati külastajatele 13. juunil 2014.

Sihtasutuse juhtorganid on juhatus ja nõukogu. Energia avastuskeskuse juhataja on Martin Sõmer. Nõukogus on seitse liiget. 

Energia avastuskeskus on ühtlasi Põhjamaade Teaduskeskuste Ühingu NSCF ja Euroopa Teaduskeskuste ja -muuseumide võrgustiku ECSITE liige.

Ekspositsioon
-------------

Teaduskeskuse eesmärk on innustada lapsi loodus- ja reaalteaduste õppimisel. Selleks on keskuses rohkem kui sada eksponaati, mis võimaldavad füüsikanähtusi turvaliselt ise uurida ja katsetada. Energia avastuskeskuses saavad külastajad ise neid ümbritsevat keskkonda avastada. Peale selle on koolidel võimalus teha loodus- ja reaalainete õpet vaheldusrikkamaks – avastuskeskuse programmis on palju õpitube, mis aitavad klassiruumis õpitut täiendada ja kinnistada. Vana elektrijaama masinamaja keskkond aitab kaasa elektri toimimise ja selle tootmise selgitamiseks.

Koostöös OÜ KAOS Arhitektidega valmis lisaks hoone renoveerimise projektile ka täielikult uue disainiga näituste projekt. Külastajatele on avatud:

* elektrieksponaatide kollektsioon – näha võib kuni kolmemeetrist välku
* energia ja elektritoomise mineviku ja tuleviku näitus
* heli ja optika eksponaadid
* muutuvad näitused
* täiskuppel planetaarium
* teadusteatrid
* füüsikaklassid
* seminariruumid

Vaata ka
--------

* Vigala Roheline Energiakeskus

Viited
------

1. 1 2 3   (vaadatud 10.03.2013)
2. 1 2 3  EE 12. köide. Tallinn 2003. Lk 563

Välislingid
-----------

* Keskuse koduleht
* "Eesti vanemaid elektrijaamu tähistab 100. sünnipäeva". arileht.delfi.ee, 24. märts 2013
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib noorsootöötajast; poliitiku kohta vaata Meelis Kukk (poliitik).* |

---

Meelis Kukk 2021. aasta Arvamusfestivalil
**Meelis Kukk** (sündinud 25. juunil 1982) on eesti nõustaja, koolitaja ja eripedagoog.

Haridus
-------

2016 aastal alustas õpinguid Ettevõtlus Kõrgkoolis Mainor

2015. aastal Tallinna Ülikooli eripedagoog-nõustaja eriala magistriõppes. 

2005. aastal lõpetas Tallinna Pedagoogilise Seminari noorsootöö eriala

Töö
---

Alates 2020 Tallinna Lastekodu juhataja

2015 – 2019 oli Viru Haigla juhatuse Liige 

2017 – 2019 AS Karell Kiirabi, juhatuse liige 

2007 – 2015 oli ta SOS Lasteküla kasvataja. 

Ta on Eesti Asenduskodu Töötajate Liidu asutajaliige ja juhatuse liige.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Meelis Kukk". Herta Eesti. Vaadatud 1. jaanuar 2021.
2. 1 2 3  "Äriregister". 28.12.2009.

Välislingid
-----------

* Tutvustus SOS Lasteküla saidil
* Lapsjoodikust ja -kerjusest tippjuhiks

* Meelis Kukk. Minu lugu, sama, SOS Lasteküla Eesti Ühing
* Jane Snaith ja Meelis Kukk, teineekraan.ee, 10. mai 2013
* Rain Uusen. Igapäevatöö noortega tähendab eelkõige selgitustööd. – *Sotsiaaltöö*, 2015, nr 1.
**Gonzalo Ariel Montiel** (sündinud 1. jaanuaril 1997 González Catánis) on Argentina jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Inglise kõrgliiga klubis Nottingham Forest (laenul Hispaania kõrgliiga klubist Sevilla) ja Argentina jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Argentina klubis River Plate, debüteerides Argentina kõrgliigas 2016. aastal. 2018. aastal võitis ta Lõuna-Ameerika klubide meistrisarja Copa Libertadorese ja 2021. aastal tuli ta klubiga Argentina meistriks.

2021. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Sevillaga.

Suvel 2023 liitus ta laenulepingu alusel Nottingham Forestiga.

Argentina jalgpallikoondises debüteeris Montiel 22. märtsil 2019 sõprusmängus Venezuela vastu. 2021. aastal võitis ta Argentina koondisega 2021. aasta Copa América.

Saavutused
----------

River Plate
* Argentina Primera División: 2021
* Copa Argentina: 2016–17, 2018–19
* Supercopa Argentina: 2017, 2019
* Copa Libertadores: 2018
* Recopa Sudamericana: 2016, 2019

Viited
------

1. ↑  "Gonzalo Montiel joins Sevilla FC". Sevilla FC. 13.8.2021. Vaadatud 4.4.2022

| * v
* r
Argentina koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Armani
* 2 Foyth
* 3 Tagliafico
* 4 Montiel
* 5 Paredes
* 6 Pezzella
* 7 De Paul
* 8 Acuña
* 9 Álvarez
* 10 Messi (c)
* 11 Di María
* 12 Rulli
* 13 Romero
* 14 Palacios
* 15 Correa
* 16 Almada
* 17 Gómez
* 18 Rodríguez
* 19 Otamendi
* 20 Mac Allister
* 21 Dybala
* 22 La. Martínez
* 23 E. Martínez
* 24 Fernández
* 25 Li. Martínez
* 26 Molina
* Treener: Scaloni

 | Argentina |
Väljakaevamised endise linna asupaigas
**Helike** (kreeka: Ἑλίκη) oli muistne linn, mis asus Vana-Kreekas Kórinthose lahe edelakaldal. Linna kaitsejumalaks oli merejumal Poseidon. Soodsa asukoha tõttu merekaldal ja oma paiknemise tõttu teiste linnade suhtes oli Helike tähtis kaubanduslinn. 

Aastal 373 eKr hävines linn võimsas maavärinas, millega kaasnes veeldumisprotsess ja tsunami. Linna hävingut peeti antiikmaailmas kättemaksuks Poseidoni templit külastanud võõraste halva kohtlemise eest.

20. sajandi jooksul tehti mitmeid katseid linna asukoha tuvastamiseks. 1988. aastal alustas oma otsinguid professor Dora Katsonopoulou, tal õnnestus linn leida ja arheoloogilised tööd Katsonopoulou juhtimise all jätkuvad Helike arheoloogilises paigas tänase päevani.

Viited
------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Helike** |

1. ↑  *Ancient Apocalypse - Helike | Greek Lost city of Poseidon*, vaadatud 3. augustil 2023
2. ↑  "HELIKE PROJECT". *www.helikeproject.gr*. Vaadatud 3. augustil 2023.
**Constanze Elisabeth Marguerite von Wetter-Rosenthal** (18. aprill 1872 Härgla mõis – 14. september 1948 Othmarschen, Hamburg) oli baltisaksa skulptor.

Elukäik
-------

Constanze von Wetter-Rosenthal sündis Härgla, Kauksi ja Kernu mõisniku Hermann Ferdinand Gotthard von Wetter-Rosenthali ja Olga Cäcilie Justine Viktoria von Roseni tütrena. Õppis 1901–1905 Dresdenis ja 1906–1909 Berliini Preisi Kunstiakadeemias. Oli 1909. aastast vabakunstnik. Elas 1913. aastast Tartus, Tallinnas ja Pirgu mõisas. 1927. aastal kolis Hamburgi.

Looming
-------

Loonud portreid ja figuurplastikat, hauasambaid ning keraamikat. Tema portreelooming kujutab peamiselt Eestis elanud baltisakslasi. Wetter-Rosenthali parimad tööd ("Brahmsi valsi tantsijatar" ja "Istuv tütarlaps") asuvad Hamburgi Kunstihallis.

Tema loodud on 1913. aastal valminud Tartu Inglisilla George Frederic Parrot ja Kuradisilla Aleksander I pronksreljeefid. Ta esindas Eesti Vabariiki Berliini olümpiamängude võidukarikate konkursil skulptuuriga "Sihile".

Sugupuu
-------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  **Constanze von Wetter-Rosenthal**  | Hermann Ferdinand Gotthard von Wetter-Rosenthal | Gustav Jakob Ferdinand von Wetter-Rosenthal | Karl Friedrich von Wetter-Rosenthal |
| Margarethe Elisabeth von Traubenberg |
| Natalie Elisabeth von Wrangell | Karl von Wrangell |
| Karoline von Traubenberg |
| Olga Cäcilie Justine Viktoria von Rosen | Gottlieb Reinhold Wilhelm von Rosen | Hans Wilhelm Gustav von Rosen |
| Katharina Matthias |
| Gertrude Rigby | Edward Rigby |
| Anna Palgrave |

Välislingid
-----------

* ID puudub saidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
* Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
**Ieng Sary** (khmeeri keeles អៀង សារី; 24. oktoober 1925 – 14. märts 2013) oli Kambodža riigitegelane, üks punaste khmeeride juhtivaid tegelasi.

Ieng Sary oli pärit khmeeri-hiina segaperekonnast. Tema sünninimi oli Kim Trang.

Ieng Sary õppis Phnom Penhis Sisowathi lütseumis. Ta sai stipendiumi Prantsusmaal õpingute jätkamiseks. Pariisis õppis ta Condorcet' lütseumis ja Institut d’Études Politiques de Paris'is. 1951. aastal astus ta Prantsusmaa Kommunistlikku Parteisse. Pariisis olevat ta rajanud khmeeri üliõpilaste marksistliku ringi. 1957. aastal pöördus ta Kambodžasse tagasi ja töötas Sisowathi lütseumis ajalooõppejõuna. 1960. aastal valiti ta Kambodža Töölispartei Keskkomiteesse. 1971–1975 oli Kambodža Kuningliku Rahvusliku Ühtsuse Valitsuse liige ja Kambodža Rahvusliku Ühtsuse Rinde erisaadik.

Punaste khmeeride võimuletuleku järel sai Ieng Saryst Demokraatliku Kampuchea asepeaminister ja välisminister.

Vietnami invasiooni järel 1979. aastal põgenes Ieng Sary üle piiri Taisse, kus ta jätkas tegevust punaste khmeeride eksiilvalitsuse välisministrina. 19. augustil 1979 mõistis Rahva Revolutsiooniline tribunal Phnom Penhis Ieng Sary ja Pol Poti tagaselja surma. 1996. aastal andis kuningas Norodom Sihanoukile armu ja ta pöördus Kambodžasse tagasi.

2007. aasta novembris vahistati Ieng Sary ja tema abikaasa Ieng Thirith süüdistatuna inimsusvastastes kuritegudes.

16. detsembril 2009. aastal esitas tribunal talle süüdistuse genotsiidis osalemises. Ieng Sary suri haiglas enne kohtuotsuse saamist.

Viited
------

1. ↑  "Ieng Sary (Fomer Accused)". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. jaanuar 2021. Vaadatud 20. veebruaril 2021.
2. ↑  Ieng Sary’s Regime: A Diary of the Khmer Rouge Foreign Ministry, 1976-79 Yale University. Genocide Studies Program
3. ↑  Ieng Sary Khmer Rouge
4. ↑  People’s Revolutionary Tribunal Held in Phnom Penh for the Trial of the Genocide Crime of the Pol Pot - Ieng Sary Clique International crimes Database
5. ↑   The Prosecutor v. Ieng Thirith] International Crimes Database
6. ↑  Ieng Sary Find A Grave
Isar Hinterau orus
**Hinterau org** (saksa: **Hinterautal**) on org Tiroolis Austrias, mis läbib Karwendeli ahelikku idast läände. Isari ametlik läte on Hinterau orus.

Org ulatub oma läänepoolsest otsast Scharnitzis (970 m merepinnast) ülemisse idapoolsesse otsa nimega Rossloch (1500 m merepinnast), üle 14 km läänest itta. Alates Scharnitzist piiravad orgu põhjast Põhja-Karwendeli ahelik ja Hinterautal-Vomperi ahelik, neid katkestab Karwendeli org. Lõunas piirab orgu Gleirsch-Halltali ahelik.

Läänepoolses küljes on Isari jõe veed esialgu orgu sügavalt sisse lõikunud, pärast seda kulgeb org kuni Isari jõe lätteni sujuvamalt. Pärast seda lõpeb org alpikaussi nimega Rossloch.

Hütid
-----

Pärast *Scharnizer Almi* ja *Wiesenhofi* talumajapidamisi oru lääneosas ei ole rohkem hütte, enne kui *Kastenalm* idaosas. Siit edasi pakub ulualust vaid *Hallerangeri* hütt. Kõik muud hütid nõuavad kohalejõudmiseks vähemalt alpimatku.

Tegevused
---------

Org on avalikule liiklusele suletud. Oma pikkuse ja väikese keskmise kalde tõttu on marsruut *Kastenalmini* klassikaline Karwendeli mägirattamatk. Idapoolsest otsast võib jõuda paljude Karwendeli tippudeni, näiteks lõunast Birkkarspitzeni. Mägironijad kasutavad kiireks läbi oru pääsuks sageli mägirattaid.

Süstasõit on orus Isari jõel ka levinud.

Galerii
-------

* Steinmandl Isari ääres*Steinmandl* Isari ääres
* Süstamatk Isaril Hinterau orusSüstamatk Isaril Hinterau orus
**São Gonçalo** on linn ja omavalitsusüksus Brasiilias Rio de Janeiro osariigis.

São Gonçalo asub Guanabara lahe ääres 25 km kaugusel Rio de Janeirost idas.

São Gonçalo on Rio de Janeiro järel elanike arvult osariigi teine omavalitsus. Ta oli suuruselt kolmas omavalitsus senikaua, kuni Nova Iguaçust eraldati Mesquita ja järelejäänud Nova Iguaçu osutus São Gonçalost väiksemast.

Asula tekkis 6. aprillil 1579 kolonisaator Gonçalo Gonçalvesi juthimisel rajatud kabeli juurde. Selle kabeli kohal seisab tänapäeval katedraal. Juba 1646 elas São Gonçalos 6 tuhat inimest. 17. sajandil asutasid jesuiidid linna kohviistanduse, mille peahoone on säilinud ja tänapäeval asub selles sõjaväepolitsei. 22. septembril 1890 eraldati São Gonçalo Niteróist iseseisvaks omavalitsuseks ja 27. detsembril 1929 sai linnaks. 1940. aastatel sai São Gonçalo tööstuspiirkonnaks.

Linnas valitseb lähistroopiline kliima vihmaste suvede ja kuivade talvedega. Suvel võib õhutemperatuur tõusta +40 °C-ni ja talvel langeda +10 °C-ni. Kuiv ja jahe aastaaeg kestab maist oktoobrini.

São Gonçalos asub Rio de Janeiro osariigi pedagoogiline instituut. Linnas on 8 haiglat.

São Gonçalo kannatab pidevalt prügi aeglase koristamise käes. Tüüpiline on, et äraviimata praht koguneb tänava äärde. Eriti hull on asi prügikorjajate streikide ajal, näiteks 2008. aasta detsembris ja 2011. aasta jaanuaris, kui mitmel pool linnas jäi prügi enam kui nädalaks koristamata ja seetõttu sanitaarne olukord linnas tunduvalt halvenes.

São Gonçalos sündis Umbanda Branca ususekti asutaja Zélio Fernandino de Moraes (1891–1975).

Välislingid
-----------

*
**Heno Sarv** (21. jaanuar 1954 – 15. märts 2010) oli eesti kultuurigeograaf ja etnoloog.

Ta õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis geograafiat (lõpetas 1978). Ta kaitses 2002. aastal Tartu Ülikoolis inimgeograafia alal doktoritöö teemal "*Indigenous Europeans East of Moscow*".

Ta on töötanud Eesti Rahva Muuseumis teaduri ja asedirektorina.

Aastatel 1976–1977 oli ta filmi "Linnutee tuulte" võttegrupis režissöör Lennart Mere assistent. Ta oli ansambli Hellero ja Liinatśuraq liige.

Poliitiline tegevus
-------------------

Oli Eesti Kongressi liige.

Kandideeris 1995. aastal Riigikokku Valimisliit Parempoolsete nimekirjas Tartu linnas, kuid ei osutunud valituks.

Kirjutisi
---------

* "Soomeugriluse olevik ja tulevik". Horisont, 2007

Isiklikku
---------

Tema isa oli Hans Sarv ja vanaisa oli matemaatik Jaan Sarv. Tema vennad on Tõnn Sarv ja Mikk Sarv.

Tema lapsed on Kail Visla, Tuul Sepp, Pihel Sarv ja Meel Valk.

Viited
------

1. ↑  Postimees, 16. märts 2010, lk 21
2. ↑  Horisont 2007, Fenno-Ugria erinumber

Välislingid
-----------

* Tiit Tuumalu. Tal on üks viga. Aga see läheb üle. Noorus! Intervjuu Heno Sarvega. Postimees, 27. märts 2009
* Aado Lintrop. Heno Sarve mälestuseks
**Helihark** ehk **kammertoon** on U-kujuline metallhark, mida kõige sagedamini kasutatakse muusikas noodikõrguste määramiseks.

Helihark resonaatoril Helihark tekitab heli võnkuma lüües, näiteks koputades sellega vastu mõnd objekti või pinda. Helikõrgus, mida helihark tekitab, sõltub U-kujuliselt asetsevate harude pikkusest. Kõige levinum on 1. oktavi a ehk la-noodi helihark, mille helisagedus on 440 Hz. 

Helihargi on leiutanud 1711. aastal Inglise muusik John Shore. Ta tegutses trompetisti ja lautomängijana õukondades ning spetsiaalselt talle kirjutasid teoseid nii Händel kui ka Purcell. Tol ajal (1750–1820) oli a-noodi peamine helisagedus 423,5 Hz.

Helihark on U-kujuline, sest resoneerides tekkib siis väga puhas toon, milles suurem osa võnkumisest kulub põhihelile ning väike osa ülemhelidele.
Selle omakorda põhjustab esimese ülemheli ligi 2,5-oktavine kaugus põhihelist (võrdluseks: keelpillide keeltel asub esimene ülemheli ligi 1 oktavi kaugusel põhihelist).
Heliharki kasutatakse instrumentide häälestamiseks ja näiteks koorile referentstooni andmiseks enne pala esitamist. 

Kõige sagedamini on helihark kasutusel muusikas, kuid seda kasutatakse ka tehnika valdkonnas, näiteks kellade sees, ja meditsiinis.

 Stimmgabel90degree
**Filip Mihaljević** (sündinud 31. juulil 1994 Livnos) on Horvaatia kuulitõukaja.

Ta võitis 2013. aasta juunioride Euroopa meistrivõistlustel Rietis hõbemedali. 2015. aasta Euroopa U23 meistrivõistlustel Tallinnas võitis ta kuldmedali.

Mihaljević tegi täiskasvanute tiitlivõistluste debüüdi 2016. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Portlandis, kui võitis tulemusega 20.97 Tomas Walshi ja Andrei Gagi järel pronksmedali.

2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas pääses ta finaali ja sai tulemusega 20.48 11. koha.

2021. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel võitis ta tulemusega 21.31 pronksmedali.

2022. aasta Euroopa meistrivõistlustel Münchenis tuli ta Euroopa meistriks tulemusega 21.88, edestades serblast Armin Sinančevići ja tšehhi Tomáš Staněkit. Maailmameistrivõistlustel Eugene'is sai ta 21.82-ga 6. koha.

Mihaljevići isiklik rekord kuulitõukes on **21.94**, mis on püstitatud 5. juunil 2021 Karlovacis. Sisetingimustes on tema isiklik rekord **21.84**, mis on püstitatud 27. veebruaril 2020 Belgradis. Mõlemad tulemused on ka Horvaatia rekordid. Kettaheites on tema isiklik rekord 2017. aastal Eugene'is heidetud **63.76**.

Isiklikku
---------

Mihaljević on õppinud Virginia Ülikoolis saksa keelt ja keskkonnateadust.

Viited
------

1. 1 2  "Filip Mihaljevic". *eurosport.com*. Vaadatud 3. augustil 2023.
2. ↑  "Filip Mihaljevic". *virginiaathleticsfoundation.com*. Vaadatud 3. augustil 2023.

Välislingid
-----------

Filip Mihaljević Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel Muuda Vikiandmetes
**Toomas Tõniste** (sündinud 26. aprillil 1967 Tallinnas) on eesti poliitik ja ettevõtja ning endine purjesportlane. 

Alates 12. juunist 2017 kuni 29. aprillini 2019 oli Toomas Tõniste rahandusminister Jüri Ratase esimeses valitsuses.

Ta on Tõnu Tõniste kaksikvend.

Haridus
-------

Toomas Tõniste on lõpetanud Tallinna 42. Keskkooli 1985 ja Tallinna Pedagoogikaülikooli kehakultuuriteaduskonna 1997.

Sportlaskarjäär
---------------

Toomas ja Tõnu Tõniste 1992. aastal  
Foto: Jaan Künnap
Vennad Toomas ja Tõnu Tõniste on klassis 470 saavutanud:

* 1986 juunioride MM-il 5. koha
* 1988. aasta suveolümpiamängudel Sŏulis hõbeda
* 1990 MM-il 4. koha
* 1992. aasta suveolümpiamängudel Barcelonas pronksi
* 1992 EM-il 1. koha
* 1993 MM-il 5. koha
* 1994 MM-il 4. koha
* 1996. aasta suveolümpiamängudel Atlantas 10. koha

1997. aastal saavutas Eesti paatkond koosseisus Tõnu ja Toomas Tõniste, Ants Haavel ja Indrek Haavel EM-il klassis Melges-24 3. koha.

Toomas Tõniste liitus 2019. aasta aprillis venna Tõnu kutsel purjetamisvõistluse Star Sailors League Gold Cup Eesti võistkonnaga.

Töökäik
-------

Tõniste on töötanud AS LTT finantsjuhina 1992–2007.

Poliitiline tegevus
-------------------

Tõniste on Isamaa ja Res Publica Liidu liige alates 1998. aastast. Ta oli Tallinna Linnavolikogu liige 1999–2001, 2006–2007 ning XI ja XII Riigikogu liige. 2009. aasta kohalikel valimistel kandideeris Tõniste IRL-i nimekirjas Lasnamäe valimisringkonnas. 

Isamaa ja Res Publica Liidu esimees Helir-Valdor Seeder esitas juunis 2017 Toomas Tõniste rahandusministriks Jüri Ratase valitsuses varasema rahandusministri Sven Sesteri asemele. Toomas Tõniste asus rahandusministri ametisse 12. juunil 2017.

Tunnustus
---------

* 2001 – Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema abikaasa on Ingrid Tõniste (neiuna Nigola). Neil on tütar ja kaks poega.

Viited
------

1. ↑  Silver Tabo (20. aprill 2019 09:45). "Tõnu Tõniste juhitav Eesti võistkond asub heitlema maailma parima purjetamisriigi tiitli nimel". *Postimees*. Postimees Grupp. Originaali arhiivikoopia seisuga 20. aprill 2019.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Toomas Tõniste** |

* Tõnu ja Toomas – kolmest kolm?, Luup, 1996
* Lühitutvustus Riigikogu lehel
* Biograafia ESBL-is

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Sven Sester** | **Eesti rahandusminister**2017–2019 | Järgnev**Martin Helme** |
Vaade tammi parkimisplatsilt Saaremaa suunas
Vaade tammi parkimisplatsilt Muhu suunas
**Väikese väina tamm** ehk **Väinatamm** on tamm, mis ühendab Muhu saart Saaremaaga läbi Väikse väina.

Tammil kulgevad sõidutee ja elektriliinid. Et linnud ei satuks elektriliinidesse, on traatidele riputatud helkurid.

Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare maantee kulgeb 85. ja 90. km vahel Väikese väina tammil.

Ajalugu
-------

Tammi esimesed eskiisid valmisid 1865. aastal. Nende andmetel kujunes tammi maksumuseks 60 000 – 78 000 rubla. Komisjon otsustas tammi ehitada Saare ninast üle Tõnno laiu ning projekti eelarveks määrati 28 000 rubla. Riik panustas tammi ehitusse 14 250 rubla. Lisaks panustas tammi ehitusse rahaliselt ka osa kohalikest mõisnikest.

1870. aastaks poldud ehitusega algust tehtud, sest Kuivastu mõisnik Arthur von Buxhoeveden raiskas 28 000 rubla ära.

Aastal 1894 alustati tammi ehitust. Liivimaa kuberner Mihhail Zinovjev pani 2. aprillil 1894 Kinda laiule tammi nurgakivi. Nurgakivi panekul laulis koor ja paukusid suurtükid. Sama aasta oktoobri lõpuks oli valminud 60 m tammi. Tammi ehitamisel kasutati Muhu maalinna ja Maasi ordulinnuse kive.

Tamm avati 27. juulil (vkj 15. juulil) 1896. Algul nimetati see Zinovjevi tammiks (Sinowjewi tamm). Esimesena sõitsid tammist üle Zinovjevi abikaasa ja Liivimaa kuberner Vladimir Surovtsev. Avamise puhul toimus Muhu rannas rahvale mõeldud pidu. Esimesel valmimisjärgsel kuul oli tammi ületamine tasuta. Alates juulist pidi jalakäija tasuma 5 kopikat ja hobuvankriga reisija 15 kopikat.

Esimest korda ületati tamm autoga 1906. ning bussiga 1938. aastal.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Hiiumaa ja Saaremaa laevaliikluse kadunud kuldajad
2. ↑  Mihkel Kampmann: *Koolilugemise raamat II*: 112. Kuresaare maakond, lk. 147

Kirjandus
---------

* Väikese väina tamm (veebimaterjali ei eksisteeri enam)

Välislingid
-----------

* Väikese Väina tammi 360° aeropanoraam / aerofoto
**Gallipoli langemine** (türgi: *Gelibolu'nun Fethi*, **Gelibolu vallutamine**) oli Gallipoli kindluse ja poolsaare piiramine ja vallutamine osmanitürklaste poolt 1354. aasta märtsis. Pärast poolt sajandit kaotusi Osmanite käest oli Bütsants kaotanud peaaegu kõik oma valdused Anatoolias, peale Filadelfia. Juurdepääs Egeuse ja Marmara meredele tähendas, et Osmanid võisid nüüd vallutada Lõuna-Balkani ja liikuda edasi põhja poole Serbiasse ja Ungarisse.

Vallutamine
-----------

Bütsantsi kodusõja (1352–57) ajal rüüstasid keiser Ioannes VI-ga liidus olevad türgi palgasõdurid enamuse Bütsantsi Traakiast ja 1352. aasta paiku anti neile väike Tzympe kindlus Gallipoli lähedal. 2. märtsil 1354 tabas piirkonda maavärin, mis prustas sadu külasid ja linnu. Peaaegu kõik Gallipoli hooned hävinesid, mistõttu kreeklastest elanikud evakueerusid linnast. Kuu aja jooksul hõivas Süleyman Paşa selle paiga, kindlustades selle kiiresti ja asustades selle Anatooliast toodud türklaste perekondadega.

Tagajärjed
----------

Ioannes VI pakkus sultan Orhan I-le linnast lahkumise eest raha, kuid sellest keelduti. Väidetavalt ütles sultan, et ta pole linna jõuga vallutanud, ega saanud loobuda millestki, mis oli "Allahi poolt talle antud". Paanika levis üle kogu Konstantinoopoli, kuna paljud uskusid, et türklased tulevad varsti linna enda juurde. Seetõttu muutus keisri positsioon ebastabiilseks ja ta kukutati 1354. aasta novembris.

Gallipolist pidi saama peamine sillapea Euroopasse, mille kaudu Osmanid hõlbustaksid edasist laienemist Euroopasse. Vähem kui kümne aasta jooksul langes peaaegu kogu Bütsantsi Traakia türklaste kätte, sealhulgas Adrianoopol.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Šotimaa provintsist; USA-s Washingtoni osariigis asuva linna kohta vaata artiklit Fife (Washington).* |

---

**Fife** on regioon Šotimaa idaosas. 

Algselt oli see üks piktide kuningriikidest (mainitud 1150 nimega Fib) ja on tänini Šotimaal tuntud kui Fife'i kuningriik.

Regiooni suuremad linnad on Dunfermline, Kirkcaldy ja Glenrothes.

2017. aastal elas Fife regioonis 371 400 inimest.

Vaata ka
--------

* Hawklaw Y Station

Välislingid
-----------

* Fife – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Ametlik koduleht

Šotimaa omavalitsused

Aberdeen **·**  Aberdeenshire **·**  Angus **·**  Argyll and Bute **·**  Clackmannanshire **·**  Dumfries and Galloway **·**  Dundee **·**  East Ayrshire **·**  East Dunbartonshire **·**  East Lothian **·**  East Renfrewshire **·**  Edinburgh **·**  Falkirk **·**  Fife **·**  Glasgow **·**  Highland **·**  Inverclyde **·**  Midlothian **·**  Moray **·**  Na h-Eileanan Siar (Välis-Hebriidid) **·**  North Ayrshire **·**  North Lanarkshire **·**  Orkney saared **·**  Perth and Kinross **·**  Renfrewshire **·**  Scottish Borders **·**  Shetlandi saared **·**  South Ayrshire **·**  South Lanarkshire **·**  Stirling **·**  West Dunbartonshire **·**  West Lothian
*See loend loetleb sildu, välja arvatud Eesti sillad, mis on loetletud Eesti sildade loendis. On ka sildade loend riigiti.* 



---

**# A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y**

---

A
-

Akashi-Kaikyō sild
- Alberti sild
- Alcántara sild
- Aleksander III sild
- Aleksander Nevski sild
- Amuri sild
- Anitškovi sild
- Anpingi sild
- Anshuni sild
- Antonivka sild
- Atatürki sild

B
-

Blagoveštšenski sild
- Bolšoi Moskvoretski sild
- Bosporuse sild
- Britannia sild
- Broadway sild
- Brooklyni sild
- Brömsebro
- Bryggebroen

C
-

Čevljarski most
- Chaudière'i sild
- Chelsea sild
- Cliftoni rippsild
- Colossus Bridge
- Conwy raudteesild
- Conwy rippsild

D
-

Danyangi-Kunshani sild
- Darnõtsja sild
- Darnõtsja raudteesild
- Daugavpilsi raudteesild
- Djavolski most
- Draakoni sild
- Dvortsovõi sild

E
-

Eshima Ohashi sild

F
-

Forthi maanteesild
- Franz Josephi sild
- Forthi sild

G
-

Grammene raudteesild
- Gupo sild

H
-

Alexander Hamiltoni sild
- Hammersmithi sild
- Hangzhou lahe sild
- Henry Hudsoni sild
- Humberi sild
- Höga Kusteni sild

I
-

Iroise'i sild

J
-

Johannese sild

K
-

Kertši väina sild
- Kierbedźi sild
- Kingsgate'i sild
- Krimmi sild (Moskva)
- Krjukivi sild 
- Krki sild
- Kuldīga tellissild
- Kuldvärava sild
- Kvalsundi sild

L
-

Laekeni raudteesild
- Lambethi sild
- Langfangi-Qingxiani viadukt
- Liteinõi sild
- Londoni sild

M
-

Magdeburgi veesild
- Mala Rijeka viadukt
- Manhattani sild
- McCall's Ferry Bridge
- Mehmed-paša Sokolovići sild
- Menai rippsild
- Merefa-Hersoni sild
- Millau viadukt
– Minnesundi raudteesild
- Minnesundi vana sild
- Minnesundi uus sild
- Msta sild

N
-

Nanjing Shi Jangtse sild
- Nikolai kettsild
- Novovolžski sild

O
-

Ohete sild

P
-

Palmburgi sild
- Pelješaci sild
- Permanent Bridge
- Pinzano sild
- Plougasteli sild 
- Pont de Cassagne
- Pont de Fontpédrouse
- Pontcysyllte akvedukt
- Ponte Vecchio 
- Ponte Sant'Angelo 
- Pont d'Avignon
- Pont Neuf
- Port Depositi sild
- Postbridge'i sild
- Puente Romano sobre el río Guadiana
- Punane sild

Q
-

Quebeci sild
- Queensboro sild

R
-

Raippaluoto sild
- Raudteesild Volga raudteejaama juures
- Raudteesild üle Luga jõe Tolmatšovo raudteejaama juures
- Rialto sild
- Riia raudteesild
- Royal Border Bridge
- Rževi raudteesild
- Russki saare sild

S
-

Saami sild
- Schuylkilli kettsild
- Sinine sild
- Sotra sild
- Széchenyi kettsild
- Starovolžski sild
- Storstrømi sild
- Struve raudteesild
- Sundi sild
- Sundsvalli sild
- Suur-Beldi sild
- Sõzrani sild

Š
-

Šeher-Ćehaja sild
- Štefániki sild

Z
-

Zelenodolski raudteesild
- Zubizuri

T
-

Tacoma Narrowsi sild
- Tarr Stepsi sild
- Tianjini sild
- Tiberiuse sild
- Topologi sild
- Toweri sild
- Traianuse sild
- Tsurunomai sild
- Tšonhari raudteesild
- Tšonhari sild
- Tutškovi sild
- Tveri raudteesild
- Tähtiniemi sild

U
-

Uddevalla sild

V
-

Vabadussild
- Vasco da Gama sild
- Vauxhalli sild
- Verebja sild
- Verrazano–Narrowsi sild
- Västerbron

W
-

George Washingtoni sild
- Waterloo sild
- Westminsteri sild
- Williamsburgi sild

Ö
-

Ölandi sild
- Öresundi sild

Vaata ka
--------

* Peterburi sillad
* Eesti sildade loend
**Słonimi rajoon** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Hrodna oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1470 km². 2009. aasta seisuga elas seal 67 288 inimest.

Rajoon moodustati 1940. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Azhinavičy, Aziarnica, Dzieraviančycy, Dzieraŭnaja, Miževičy, Novadzieviatkavičy, Paŭłava, Sialavičy, Siańkoŭščyna, Žyrovičy, Vasilevičy ja Vialikija Šyłavičy külanõukogu. 

Rajooni halduskeskus on Słonimi linn. Teine tähtsam asula on Žyrovičy küla.

* SłonimSłonim
* SłonimSłonim
* ŽyrovičyŽyrovičy
* NovadzieviatkavičyNovadzieviatkavičy

Rajooni suurimaks jõeks on Nemunase lisajõgi Ščara, teine suurem jõgi on rajooni piiril voolav Zelvianka. Rajoon on vahelduva reljeefiga, asudes osalt Navahrudaki kõrgustikul, osalt aga Słonimi kõrgustikul. Põhjaosa asub Neemeni madalikul, edelas asub aga Baranavičy tasandik. Valdavad kõrgused 180-200 meetrit üle merepinna. Kõrgeim koht ulatub 223 meetrit üle merepinna. 

2009. aasta seisuga olid elanikest 85,94% valgevenelased, 8,32% venelased, 2,69% poolakad, 1,74% ukrainlased ja 1,31% oli teistest rahvustest. 62,95% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 33,54% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 33,54% elanikke, vene keelt aga 58.4%.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

 Słonimi rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
* Rajooni kaart

| * v
* r
Hrodna oblasti haldusjaotus |
| --- |
| 
Rajoonid: Astravieci rajoon • Ašmiany rajoon • Bierastavica rajoon • Dziatłava rajoon • Hrodna rajoon • Iŭje rajoon • Kareličy rajoon • Lida rajoon • Masty rajoon • Navahrudaki rajoon • Słonimi rajoon • Smarhońi rajoon • Svisłači rajoon • Ščučyni rajoon • Zelva rajoon • Vaŭkavyski rajoon • Voranava rajoon |
| 
Oblastilise alluvusega linnad: Hrodna (selle koosseisus: Kastryčnicki rajoon • Leninski rajoon) |
Pannkoogid
**Pannkook** on vedelast tainast pannil küpsetatud õhuke magustoit. Pannkoogid on ühel või teisel kujul levinud peaaegu kõigis maailma maades.

Eri maade köökide pannkoogid erinevad veidi koostiselt, valmistamis- ja söömisviisilt. Tihti süüakse pannkooke magusate (nt moos, mesi, siirup, šokolaad, puuviljad) või soolaste lisanditega (lihatooted, hakkliha, sink, juust jne).

Pannkook on kujult tavaliselt ümmargune, selle paksus ja läbimõõt sõltuvad peamiselt kultuuritraditsioonidest, aga ka taina koostisest, panni suurusest ja tegija isiklikest eelistustest. Pannkooki küpsetatakse terve pannipinna suurusena (ülepannikook) või on pannil korraga mitu väiksemat ümarakujulist pannkooki.

Eesti köögis on pannkoogitaina tavalisemad koostisosad munad, jahu (enamasti nisujahu, kuid kasutatakse ka rukki- või muud jahu) ja piim (kasutatakse ka hapupiima või keefiri), maitsestamiseks suhkur ja sool. Tainasse võidakse lisada ka rasvainet (toiduõli, või), hapukoort, söögisoodat.

Vaata ka
--------

Pieter Aertsen. Pannkoogitegu (1560)
* Pliinid
* Krepp = crêpe
* Vahvel, vahvlid

Viited
------

1. ↑  VSL, Krepp/Crêpe

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Pannkoogid** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Pannkook** |
Sinialliku endine jaamahoone
**Sinialliku raudteejaam** oli raudteejaam Sinialliku külas Mõisaküla–Viljandi raudteelõigul.

Pooljaam avati 1897. aastal. Avamise ajal jäi see Viljandi kihelkonda Viljandi mõisa maadele. Jaam suleti 1973. aastal seoses kitsarööpmelise raudtee sulgemisega. Jaam asus Tallinn-Sadama raudteejaamast 156,5 kilomeetri kaugusel.

Sinialliku jaamaesine 20. saj alguses
Sinialliku naaberjaam Viljandi suunal oli Viljandi raudteejaam ja Mõisaküla suunal Loodi raudteejaam (pooljaam). Lisaks suundus jaamast raudteeharu liivakarjääri.

Sinialliku puidust jaamahoone ehitati eriprojekti järgi ja on ühes ootepaviljoniga säilinud. Hoone on korduvalt ümber ehitatud ning tänaseks eraomanduses.

Viited
------

1. ↑  Eesti kitsarööpmelised raudteed

Välislingid
-----------

* MULGI RAUDTEE - EHITUS
* "Rännak rohtunud raudtee radadel", tarbija24 28.09.2007
* "Kadunud raudtee jälgi otsimas", Äripäev 15.03.2011
* Aiaraudtee pildigalerii Viljandi-Mõisaküla

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Viljandi |  **Sinialliku** | Loodi  |
**Valencia provints** on provints Hispaanias Valencia autonoomse piirkonna keskosas.

Valencia provintsi vapp on väga Valencia autonoomse piirkonna vapi moodi, erinedes peamiselt roheliste ilustuste poolest külgedel, mida autonoomse piirkonna vapil pole. Oma lippu provintsil ei olegi, vajaduse korral kasutatakse autonoomse piirkonna lippu.

Kliima
------

Valencia provintsi aasta keskmine temperatuur on +17,6 °C, jaanuaris +11,5 °C, augustis +25,0 °C.

Aastas sajab keskmiselt 464 mm, sealhulgas jaanuaris 32 mm ja augustis 21 mm sademeid. Aastas paistab päike keskmiselt 2571 tundi, sealhulgas jaanuaris 162 ja augustis 278 tundi.

Viited
------

1. 1 2 3  Guía Oficial de Campings. TURESPAÑA. Secretaría de Estado de Comercio y Turismo, Ministerio de Economía. Madrid 2003
2. ↑  Instituto Nacional de Estadística

Välislingid
-----------

 Valencia provints – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

Hispaania 2. järgu haldusüksused

A Coruña **·**  Albacete **·**  Alicante **·**  Almería **·**  Araba **·**  Astuuria **·**  Ávila **·**  Badajoz **·**  Baleaarid **·**  Barcelona **·**  Biskaia **·**  Burgos **·**  Cáceres **·**  Cádiz **·**  Castellón **·**  Ceuta **·**  Ciudad Real **·**  Córdoba **·**  Cuenca **·**  Gipuzkoa **·**  Girona **·**  Granada **·**  Guadalajara **·**  Huelva **·**  Huesca **·**  Jaén **·**  Las Palmas **·**  León **·**  Lleida **·**  Lugo **·**  Madrid **·**  Málaga **·**  Melilla **·**  Murcia **·**  Navarra **·**  Ourense **·**  Palencia **·**  Pontevedra **·**  Salamanca **·**  Santa Cruz de Tenerife **·**  Santander **·**  Segovia **·**  Sevilla **·**  Soria **·**  Zamora **·**  Zaragoza **·**  Tarragona **·**  Teruel **·**  Toledo **·**  Valencia **·**  Valladolid
**Ciudad Reali provints** on provints Hispaanias Castilla–La Mancha autonoomse piirkonna lõunaosas. See piirneb lõunas Andaluusiaga. Provintsi keskus on Ciudad Reali linn.

Kliima
------

Ciudad Reali aasta keskmine temperatuur on +14,3 °C, jaanuaris +5,7 °C, augustis +24,5 °C.
Aastas sajab keskmiselt 450 mm, sealhulgas jaanuaris 47 mm ja augustis 8 mm sademeid. Aastas paistab päike keskmiselt 2722 tundi, sealhulgas jaanuaris 133 ja augustis 342 tundi.

Vaata ka
--------

* Ciudad Reali Kesklennujaam

Viited
------

1. 1 2 3  Guía Oficial de Campings. TURESPAÑA. Secretaría de Estado de Comercio y Turismo, Ministerio de Economía. Madrid 2003
2. ↑

Hispaania 2. järgu haldusüksused

A Coruña **·**  Albacete **·**  Alicante **·**  Almería **·**  Araba **·**  Astuuria **·**  Ávila **·**  Badajoz **·**  Baleaarid **·**  Barcelona **·**  Biskaia **·**  Burgos **·**  Cáceres **·**  Cádiz **·**  Castellón **·**  Ceuta **·**  Ciudad Real **·**  Córdoba **·**  Cuenca **·**  Gipuzkoa **·**  Girona **·**  Granada **·**  Guadalajara **·**  Huelva **·**  Huesca **·**  Jaén **·**  Las Palmas **·**  León **·**  Lleida **·**  Lugo **·**  Madrid **·**  Málaga **·**  Melilla **·**  Murcia **·**  Navarra **·**  Ourense **·**  Palencia **·**  Pontevedra **·**  Salamanca **·**  Santa Cruz de Tenerife **·**  Santander **·**  Segovia **·**  Sevilla **·**  Soria **·**  Zamora **·**  Zaragoza **·**  Tarragona **·**  Teruel **·**  Toledo **·**  Valencia **·**  Valladolid
**"Müstiline Venemaa"** on Vikerraadio saatesari, mis on pühendatud Venemaa ajaloole ja mille autor on David Vseviov.

Saatesari sai alguse veebruaris 1997. Kuni surmani (31. detsembril 2003) oli saate kaasautor, toimetaja ja saatejuht Terje Soots.

Saates on käsitletud Venemaa keisreid ja keisrinnasid ning Bütsantsi keisreid (viimastest kokku 112 saadet), praegu käimasolev tsükkel käsitleb Venemaa ja Nõukogude Liidu ajalugu alates 1917. aastast. 

11. novembril 2008 oli eetris 1. saade J. Stalinist ja tema ajast. 

"Müstiline Venemaa" on Vikerraadio üks populaarsemaid saatesarju. Aastal 2004 oli see kuulajaküsitluse põhjal "Rahva teenrite" järel populaarsuselt teisel kohal. Kolmel aastal on see tunnistatud parimaks saateks.

Saade oli nii 2015. aasta novembri kui ka 2020. aasta oktoobri seisuga eetris pühapäeviti kell 11.20, kordusena kell 21.20. Internetis on kuulatav ka saadete arhiiv. Vikerraadio kodulehelt ja mobiiliäpist on 2020. aasta seisuga seda kuulatud ligi 4,5 miljonit korda

Saate materjalide põhjal on algatatud raamatusari "Venemaa – lähedane ja kauge", millest on ilmunud raamat "Bütsantsi keisrid".

1. novembril 2020 on eetris 900. saade.

Viited
------

1. 1 2  "Kui hästi tunned müstilist Venemaad? Testi oma teadmisi!" ERR, 27. oktoober 2020

Kirjandus
---------

* Jüri Laulik. "Terjele". Nädal, 2004 (David Vseviovi mälestused koostööst Terje Sootsiga)

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
* Saatesarja arhiiv
* Vikerraadio kuulajate lemmiksaade on «Müstiline Venemaa». Postimees, 3. aprill 2010
**Ferdinand Petersen** (1938. aastani **Ferdinand Peterson**; 13. märts 1887 Vahtriku talu, Lehtse vald, Järvamaa – 18. veebruar 1979 Chapel Hill, Põhja-Carolina, USA) oli eesti insener ja poliitik.

Elukäik
-------

Ta lõpetas 1909. aastal Tallinna Reaalkooli ja 1916. aastal Peterburi Polütehnilise Instituudi hüdrotehnika alal. 1956 koopteeriti ta Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlaseks. 1978 valiti ta EÜSi auvilistlaseks.

1917 Eesti Tehnika Seltsi (ETS) esimees, 1918 ETSi asutatud tehniliste erikursuste (Tallinna Tehnikumi eelkäija) hüdrotehnika õppejõud. Veebruarist novembrini 1918 Eesti Ajutise Valitsuse teedeminister, 1919–1920 Asutava Kogu liige.

Aastast 1921 pidas talu, ehitas Anija hüdroelektrijaama ja saeveski ning Raasiku villa- ja jahuveski.

1944 põgenes Eestist Saksamaale. Hiljem elas Ameerika Ühendriikides, projekteeris sildu ja vesiehitisi.

Teoseid
-------

* 1924 Ferdinand Peterson. "Taluehitised". Tallinn 1924
* 2001 "Mälestusi ja tähelepanekuid". Tallinna Tehnikaülikooli Kirjastus. Tallinn 2001

Isiklikku
---------

Peterseni esimene abikaasa oli Alide-Hermine Püümann (1890–1921). Aastatel 1921–1941 oli ta abielus pedagoogi ja haridustegelase Emma Peterseniga (1889–1965). Tema kolmas abikaasa oli Maret Pärli (1913–2002).

Tema poegade seas on matemaatikud Ivar Petersen ja Karl Endel Petersen.

Temast
------

* 1979 "Eesti Vabariigi üks asutajaist F. Petersen surnud". Teataja nr 5, 10. märts 1979, lk 10
* 2000 "Petersen, Ferdinand". // Eesti entsüklopeedia. 14. kd (Eesti elulood). Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2000. Lk 368

Viited
------

1. 1 2 3 4  Auvilistlased EÜS

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 552–553
* Ferdinand Petersen – 115
* "Inseneriasjanduse suurmehi: Ehitusinsener Ferdinand Peterson" Inseneeria, juuni 2012

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Lielzalve mõisa peahoone.
**Lielzalve mõis** (*Lielzalves muiža*) on mõis Lätis Nereta piirkonnas Zalve vallas Zalves. Saksa keeles *Groß-Salwen*.

Lielzalve mõisa mainitakse esimest korda aastal 1607 kui *Knaweni* karjamõisa või Effernite mõisa. Effernid olidki mõisa esimesed omanikud. Aastal 1617 sai Zalvest iseseisev mõis. Aastast 1774 kuulus Zalve mõis Korffidele. Kui Venemaa keisririik Kuramaa hõivas, sai mõisa endale Platon Zubov. Pärast tema surma hakkas mõis kuuluma Šuvalovitele, jäädes nende valdusse kuni võõrandamiseni aastal 1920.

Mõisa kahekorruseline peahoone rajati XIX sajandil. Aastail 1968–1970 kohandati seda kooli vajaduste järgi. Šuvalovite valduses oleku ajal oli mõisa peahoone kujundatud edumeelselt, nii näiteks oli majas telefonside. Kool oli majas aastatel 1922–2009. Teise maailmasõja ajal asus majas Saksa sõjaväe hospital. Kõrvalhoonetest on säilinud maakividest ait või laut. Mõisa ümbritseb XIX sajandi algul rajatud park.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Lielzalve mõis** |

* Sissekanne Läti mõisate veebisaidil (*läti keeles*)
**Gabriela Urm** (varem **Gabriela Liivamägi**; sündinud 21. septembril 1980) on eesti kunstnik, fotograaf ja graafiline disainer. 

Ta on õppinud Tartu Kõrgemas Kunstikoolis meedia- ja reklaamikunsti ning Eesti Kunstiakadeemias. 
Fotograafi ja kujundajana on ta teinud koostööd eesti teatrite, filmiettevõtete, moedisainerite ja kirjastustega ning esinenud mitmel grupinäitusel.

Ta on olnud fotograaf eesti filmides "Idioot" (2011), "Kertu" (2013), "Polaarpoiss" (2016), "November" (2017), "Põrgu Jaan" (2018), "Skandinaavia vaikus" (2019) ja "Viimased" (2020).

Kunstnikuna on osalenud lavastustes "Neetud" (Rakvere Teater 2012) ja "Ilusad inimesed" (Tartu Uus Teater), videokujundajana lavastuses "Teineteiseta" (Vanemuine 2019).

Viited
------

1. 1 2  Gabriela Liivamägi. Eesti Lavastuste Andmebaas.
2. 1 2  Gabriela Liivamägi. Eesti filmi andmebaas.

Välislingid
-----------

* Gabriela Urm. IMDb.
* Kaido Haagen, Gabriela Urm. Isolatsioonidialoogid. linnamuuseum.ee
* Pandeemia kiuste valis rahvas välja eelmise aasta kauneimad raamatud. raamatud.postimees.e, 12. märts 2021.
* More ideas from Gabriela Urm. pinterest.com
**Bogdogeegen** oli Mongoolia Gelukpa koolkonna budistide vaimsete juhtide tiitel 1639–1924, mis kandus edasi ümbersündide kaudu. Esimene Bogdogeegen oli Dzanabadzar, kes oli Gombodorj-khaani poeg, põlvnedes nii Tšingis-khaanist. Dzanabadzarile anti tiitel Shireet Tsagaan Nuuri järve ääres toimunud nõupidamisel, millest võtsid osa nelja Mongoolia khanaadi valitsejad. Dzanabadzar oli sel ajal ainult nelja aasta vanune. Visiidil Tiibetisse 1650. aastal kuulutas dalai-laama Dzanabadzari 16. Jebtsun Damba reinkarnatsiooniks. See tiitel kandus järgnevatele bogdogeegenitele edasi.

Bogdogeegenid:

1. 1639–1723 Öndur Jebtsun Damba (*Blo-bzang-bstan-pa'i-rgyal-mtshan*)
2. 1724–1757 Lobzang Damba Damni (*Blo-bzang-bstan-pa'i-srgon-me*) sündis 1723
3. 1758–1773 *Ye-shes-bstan-pa'i-nyi-ma*
4. 1775–1813 Lobzang Dobdan Doksin Düri (*Blo-bzang-thub-bstan-dbang-phyug*)
5. 1815–1841 Lobzang Coldam Jigmed (*Blo-bzang-tshul-khrim-'jigs-med*)
6. 1843–1848 *Blo-bzang-dpal-ldan-bstan-pa*
7. 1850–1868 *Ngag-dbang-chos-kyi-dbang-phyug-'phrin-las-rgya-mtsho*
8. 1870 – 20. mai 1924 Jebtsundamba Khutuktu *Hutagt Bogd Gegeen Ezen Haan* (*Ngag-dbang-blo-bzang-chos-rje-nyi-ma-bstan-'dzin-dbang-phyu grJe-btsun-dam-pa Bla-ma*) sündis 1869.

1911. aastal võttis 8. bogdogeegen endale tiitli Bogdo-khaan ning kuulutas Mongoolia pärast 200-aastast Hiina ülemvõimu taas iseseisvaks riigiks. 1921. aastal kõrvaldasid kommunistid Bogdo-khaani poliitilise võimu juurest ning kuulutasid pärast tema surma 1924. aastal ümbersündide ahela lõppenuks. Siiski leidsid Tiibeti mungad 1936. aastal uue ümbersünni kohalikus 4-aastases poisis. Bogdogeegeni 9. reinkarnatsioon (Jampal Namdol Chokye Gyaltsen) hoiti saladuses kuni 1990. aastani. Seejärel on Mongoolia usuringkonnad korduvalt taotlenud tema asumist Mongooliasse ja tunnustamist maa religioosse liidrina. Senini pole Mongoolia võimud seda lubanud.

Viited
------

1. ↑  "Bogdo Khaan, the Rebel Monk (inglise keeles)". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. november 2006. Vaadatud 13. novembril 2006.
2. ↑  Fagan, G. Mongolia: Authorities thwart the return of Buddhist King (inglise keeles)

Välislingid
-----------

* Mongoolia liidrid (www.worldstatesmen.org) (*inglise keeles*)
* His Holiness the Ninth Khalkha Jetsun Dampa Rinpoche (*inglise keeles*)
**Termodünaamiline potentsiaal** on termodünaamikas olekufunktsioon, mis sobivalt valitud sõltumatute olekuparameetrite (loomulike muutujate) korral määrab täielikult termodünaamilise süsteemi omadused.

Termodünaamiliste potentsiaalide kontseptsiooni võttis kasutusele Pierre Duhem 1886. aastal. Josiah Willard Gibbs kasutas oma artiklites terminit fundamentaalsed funktsioonid.

Ühe suletud süsteemi ühendamisel teisega saavutab ühendatud süsteem termodünaamilise tasakaalu, kui kogu süsteemi entroopia saavutab maksimumi. Sel juhul on ka kahe süsteemi kõik intensiivsed parameetrid ühesuurused: temperatuur {\displaystyle T\_{1}=T\_{2}}, rõhk {\displaystyle p\_{1}=p\_{2}} ja keemiline potentsiaal {\displaystyle \mu \_{1}=\mu \_{2}}.

Keskne termodünaamilinei potentsiaal on siseenergia {\displaystyle U}. Teisi termodünaamilisi potentsiaale saab tuletada Legendre’i transformatsiooni kaudu siseenergiast {\displaystyle U(S,V,N)}, mille olekuparameetrid on entalpia {\displaystyle S}, ruumala {\displaystyle V} ja osakeste arv süsteemis {\displaystyle N=N\_{A}\cdot n}, kus 
{\displaystyle N\_{A}} on Avogadro arv ja {\displaystyle n} on ainehulk moolides.

Siseenergia olekufuntsioonist {\displaystyle U(S,V,N)} saadakse teiste termodünaamiliste potentsiaalide olekufunktsioonid olekuparameetreid Legendre’i transformatsiooni abil jõrgmiselt teisendades:

* entroopia {\displaystyle S} temperatuuriks {\displaystyle T}, sest {\displaystyle {\frac {\partial U}{\partial S}}=T}
* ruumala {\displaystyle V} rõhuks {\displaystyle p}, sest {\displaystyle {\frac {\partial U}{\partial V}}=-p}
* osakeste arv N keemiliseks potentsiaaliks {\displaystyle \mu }, sest {\displaystyle {\frac {\partial U}{\partial N}}\ ,=\mu }

Nende kolme muutujapaari (*S-T. V-p, N-μ*) alusel on võimalikud {\displaystyle 2^{3}=8} termodünaamilist potentsiaali. Enamkasutatavad termdünaamilised potentsiaalid on siseenergia, Helmholtzi vabaenergia, Gibbsi vabaenergia ja entalpia.

Termodünaamilisi potentsiaale| Nimetus | Tähis | Olekuparameetrid(intensiivne paksult) | Olekufunktsioon | Seosed |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Siseenergia | {\displaystyle U} | {\displaystyle S,V,N} | {\displaystyle \mathrm {d} U=T{\text{d}}S-p{\text{d}}V+\mu {\text{d}}N} | {\displaystyle U(S,V,N)=TS-pV+{\sum \_{i=1}^{K}}\,\mu \_{i}N\_{i}.} |
| Helholtzi vabaeneria | {\displaystyle F} | {\displaystyle {\boldsymbol {T}},V,N} | {\displaystyle \mathrm {d} F=-S{\text{d}}T-p{\text{d}}V+\mu {\text{d}}N} | {\displaystyle F=U(S,V,N)-TS} |
| Gibbsi vabaenergia | {\displaystyle G} | {\displaystyle {\boldsymbol {T}},{\boldsymbol {p}},N} | {\displaystyle \mathrm {d} G=-S{\text{d}}T+V{\text{d}}p+\mu {\text{d}}N} | {\displaystyle {\begin{aligned}G&=U(S,V,N)-TS+pV\\&=H(S,p,N)-TS\\&=F(T,V,N)\qquad \quad +pV\end{aligned}}} |
| Entalpia | {\displaystyle H} | {\displaystyle S,{\boldsymbol {p}},N} | {\displaystyle \mathrm {d} H=T{\text{d}}S+V{\text{d}}p+\mu {\text{d}}N} | {\displaystyle H=U(S,V,N)\qquad \ +pV} |

Viited
------

1. ↑  ENE 9. köide, 1996
**Rabat** (**Ar-Ribāţ**) on Maroko pealinn, riigi suuruselt teine linn Casablanca järel. See asub Atlandi ookeani rannikul Bou Regregi jõe suudmes. Jõe vastaskaldal asub Salé linn.

Ajalugu
-------

Rabati kohal asus 3. sajandil eKr asula nimega Chellah. Roomlased rajasid sinna 40. aastal Sala Colonia asula ja lahkusid sealt 250. aastal, jättes linna berberitele.

1146 muutis Almohaadi valitseja Abd al-Mu'min asula kindluseks ja andis sellele 1170 nimeks Ribatu l-Fath (võidu kants), millest pärineb ka tänapäeva nimi. Ent sellele järgnes hoopis sajanditepikkuna allakäik. 1515 teatas mauri rändur El-Wassan, et linnas on ainult sada asustatud maja.

1627 ühinesid Rabat ja Salé Bou Regregi Vabariigiks. See oli piraatide riik. Kuigi Alaviidid 1666 ühendasid Maroko, ei suutnud nad piraadiriiki kuidagi endale allutada. Alles 1818 varises Bou Regregi riik kokku, ent piraatlus jätkus sellegipoolest kuni 1829. aastani, mil linna vallutasid Austria väed kättemaksuks Austria kaubalaeva kaaperdamise eest.

1912. aastal vallutasid prantslased Maroko ja Prantsuse kindral Hubert Lyautey viis Maroko pealinna Fèsist üle Rabati, sest berberite ülestõusud olid muutnud Fèsi ebakindlaks kohaks. Ka sultan Yusef ben Hassan (valitses 1912–1927) ja kuningas Mohammed V (pärast Maroko iseseisvumist 1956) valisid pealinnaks Rabati.

Haridus
-------

* ESSEC Business School

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Rabat** |