recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hillar Aleksander Randalu** (aastani 1935 **Bachmann**, 29. märts 1915 Tartu – 7. aprill 1990 Tartu) oli eesti õigusteadlane.

Elulugu
-------

Lõpetas 1934 Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja 1938 Tartu Ülikooli; õigusteaduse magister (1940, TÜ, kinnitatud õigusteaduse kandidaadiks 1949), väitekiri "Kuriteole kihutamine", õigusteaduse doktor (1978, Moskva NL Prokuratuuri Instituut), väitekiri "Эффективность применения информационно-поисковых систем в предупреждении правонарушений несовершеннолетних".

Oli 1938–1941 TÜ abiõppejõud ja assistent, 1944–1952 TÜ kriminaalõiguse ja -protsessi kateedri dotsent. Sunniti ülikoolist lahkuma, 1952–1961 advokaat Vändras, Pärnus, Märjamaal, Keilas ja Tallinnas. 1961–1984 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Majanduse Instituudi õigussektori vanemteadur, aastast 1982 TÜ kriminaalõiguse ja -protsessi kateedri professor.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: kriminoloogilised andmetöötlussüsteemid, kriminaalprotsess, kohtukorraldus, alaealiste kriminoloogia. Üle 30 teadustrükise.

Teoseid
-------

* Seadusandluse täiustamise ja õigusliku informatsiooni küsimusi. Tallinn 1965
* Применение перманентных автоматизированных систем обработки данных в криминологии. Tallinn 1978
* Kuritegevuse geneesi ja profülaktika sotsiaalsest mehhanismist. Tallinn 1982

Isiklikku
---------

Tema isa oli Eesti endine poliitik Adam Randalu ning poolvend oli õigusteadlane Hillar Aleksander Randalu ja poolõde oli keeleteadlane Eeva Ahven. Ta oli Hans Kruusi kasupoeg.

Ta oli Ilme Randalu abikaasa, Ann Pikveri ja Kadri Järve isa.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Hillar Randalu kaitses doktoriväitekirja. Kodumaa, 27. juuli 1977
* Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Tartu 1987. Lk 442
* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944* III. Tartu 1994. Lk. 199
* EE 8. Tallinn 1995. Lk 24
* EE 14. Tallinn 2000. Lk 404

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Alinda-tüüpi asteroidid** on asteroidide rühm, millel orbiidi pikem pooltelg on umbes 2,5 astronoomilist ühikut ning orbiidi ekstsentrilisus on umbes 0,4...0,65.

Nad on saanud nime asteroidi 887 Alinda järgi, mille avastas Max Wolf 1918. aastal.

Alinda-tüüpi asteroide hoiab selles piirkonnas orbitaalresonants 1:3 Jupiteriga, millest tuleneb resonants 4:1 Maaga. Sellise resonantsiga taevakehal suurendavad gravitatsioonilised vastasmõjud Jupiteriga pidevalt orbiidi ekstsentrilisust, kuni too lõpuks möödub lähedalt mõnest siseplaneedist, mis resonantsi rikub.

Mõningate Alinda-tüüpi asteroidide periheel on väga lähedal Maa orbiidile, mistõttu nad resonantsist 4:1 tulenevalt mööduvad lähedalt Maast peaaegu täpselt iga nelja aasta tagant.

Sellest tuleneb muuhulgas, et kui mõni Alinda-tüüpi asteroid satub Maast lähedalt möödumise ajal olema vaatlemiseks ebasoodsas asendis (näiteks väikesel eemaldumusel (nurkkaugusel) Päikesest), siis selline olukord võib jätkuda aastakümneid. Näiteks ei ole 2004. aasta seisuga Alinda-tüüpi asteroide (3360) 1981 VA ja 1915 Quetzálcoatl vaadeldud 1985. aastast saadik ning asteroidi 2608 Seneca ei ole vaadeldud 1994. aastast saadik.

Allpool on ära toodud mõned Alinda-tüüpi asteroidid:

| Nimi | Orbiidi pikem pooltelg astronoomilistes ühikutes | Ekstsentrilisus |
| --- | --- | --- |
| 887 Alinda | 2,48422 | 0,56356 |
| 1429 Pemba | 2,55185 | 0,33858 |
| 1550 Tito | 2,54673 | 0,30984 |
| 1607 Mavis | 2,54783 | 0,30741 |
| 1915 Quetzálcoatl | 2,54207 | 0,57170 |
| 2608 Seneca | 2,5035 | 0,57620 |
| (3360) 1981 VA | 2,46803 | 0,74295 |
| 3628 Božněmcová | 2,53691 | 0,30052 |
| 3806 Tremaine | 2,54058 | 0,31301 |
| 4179 Toutatis | 2,51005 | 0,63423 |
| 5847 Wakiya | 2,54442 | 0,30086 |
| 5864 Montgolfier | 2,55866 | 0,32007 |
| 6318 Cronkite | 2,51002 | 0,46522 |
| (6322) 1991 CQ | 2,51628 | 0,47349 |
| 6489 Golevka | 2,50768 | 0,60382 |
| (6491) 1991 OA | 2,50959 | 0,58946 |
| 7092 Cadmus | 2,52493 | 0,70202 |
| 7345 Happer | 2,45047 | 0,32467 |
| (7568) 1988 VJ2 | 2,52739 | 0,33216 |
| (7569) 1989 BK | 2,54950 | 0,30348 |
| 7638 Gladman | 2,53634 | 0,31606 |
| (8201) 1994AH2 | 2,53362 | 0,70851 |
| 8709 Kadlu | 2,53497 | 0,48432 |
| (9047) 1991 QF | 2,52479 | 0,31661 |
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Suveolümpiamängud |
| **Kuld** | 2020 | jalgpall |

**Bruno Guimarães Rodriguez Moura** (sündinud 16. novembril 1997 Rio de Janeiros) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Newcastle United ja Brasiilia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Brasiilia klubis Audax. 2017. aasta mais läks ta laenule Brasiilia kõrgliiga klubisse Athletico Paranaense, kellega sõlmis aasta hiljem püsiva lepingu. 2018. aastal võitis ta Athletico Paranaensega Lõuna-Ameerika klubide karikavõistlused Copa Sudamericana ja Paraná osariigi meistrivõistlused ning 2019. aastal Brasiilia karikavõistlused. 2019. aastal valiti Guimarães Brasiilia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

2020. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Prantsusmaa kõrgliiga klubiga Lyoni Olympique.

2022. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Newcastle Unitediga. Inglismaa kõrgliigas lõi ta esimese värava sama aasta 10. märtsil mängus Southamptoni vastu.

2020. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril võitis Guimarães Brasiilia võistkonnaga kuldmedali. Brasiilia jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 17. novembril 2020 mängus Uruguay vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 29. märtsil 2022 MM-i valikmängus Boliivia vastu.

Saavutused
----------

Athletico Paranaense
* Copa do Brasil: 2019
* Campeonato Paranaense: 2018
* Copa Sudamericana: 2018
* J.League Cup / Copa Sudamericana Championship: 2019

Viited
------

1. ↑  "Bruno Guimaraes: Newcastle sign Brazil international midfielder from Lyon". skysports.com. 30.1.2022. Vaadatud 26.3.2022

| * v
* r
Brasiilia koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Alisson
* 2 Danilo
* 3 Thiago Silva
* 4 Marquinhos
* 5 Casemiro
* 6 Alex Sandro
* 7 Paquetá
* 8 Fred
* 9 Richarlison
* 10 Neymar
* 11 Raphinha
* 12 Weverton
* 13 Dani Alves
* 14 Militão
* 15 Fabinho
* 16 Alex Telles
* 17 B. Guimarães
* 18 Antony
* 19 Gabriel Jesus
* 20 Vinícius Jr.
* 21 Rodrygo
* 22 Bremer
* 23 Ederson
* 24 Martinelli
* 25 Pedro
* 26 Éverton Ribeiro
* Treener: Tite

 | Brasiilia |
**Hilisromantism** on muusikastiil, mis iseloomustab aastatel 1860–1910 põhiliselt Saksamaal ja Austrias loodud romantilist muusikat. 20. sajandi alguse muusika puhul on tihti keeruline teha vahet, millal lõpeb hilisromantism ja algab ekspressionism. 

Hilisromantilise muusika tunnusteks on:

* sümfooniaorkestri koosseisu suurenemine hiigelmõõtmeteni ja vaskpillide osatähtsuse tõus;
* kromaatiline harmoonia ja toonikasse lahenemise edasilükkmine;
* programmilise muusika ja muusikateatri eelistamine puhtale muusikale.

Hilisromantismi mõjukamad heliloojad olid Gustav Mahler (1860–1911), Anton Bruckner (1824–1896) ja Richard Strauss (1864–1949). Hilisromantikute hulka on liigitatud ka Max Reger (1873–1916) ning varane Arnold Schönberg (1874–1951). Hilisromantikute suur eeskuju oli Richard Wagner (1813–1883).

Hilisromantiline helikeel
-------------------------

Hilisromantilist helikeelt iseloomustab järjest keerulisemaks ja lahendust edasilükkavamaks muutuv harmoonia ning tihenev polüfoonia. Alexander von Zemlinsky või Max Regeri teostes võib olla isegi kuni kaksteist kontrapunktiliselt iseseisvat häält, mis on orkestreeritud värviküllaselt ning mille harmoonia lahendus kas ei saabu üldse või saabub väga hilja, viies selle muusika tonaalsuse piiridele. Hugo Wolfi teostes võib leida rohkelt hermoonilist teravust ja senitundmatuid akordide kombinatsioone. Richard Wagneri ooper Tristan und Isolde on kuulus oma tonaalselt määramatu harmoonia poolest, mis hõlmab kogu kaksteistheliruumi. 

Jõudmine tonaalsuse piiridele tõi 20. sajandi alguses kaasa tonaalse süsteemi lagunemise ja avas tee uutele harmooniasüsteemidele, näiteks dodekafooniale.

Tonaalsuse kaotanud muusikat hakati nimetama atonaalseks.

Hilisromantismi kaasaegsed muusikastiilid
-----------------------------------------

Väljaspool saksa keeleruumi sarnanevad hilisromantismiga näiteks sümbolism ja varane impressionism (Gabriel Fauré, Aleksander Skrjabin) või ka itaalia verism (Giacomo Puccini), milles omakorda avaldub modernism, kuna tragöödia lõpus puudub katarsis ja tegevus kulgeb traagilise lõpuni.

Muusikaelu areng hilisromantismi perioodil
------------------------------------------

19. sajandi lõpus oli väga populaarseks muutunud kodumusitseerimine. Selle mõju avalikule muusikaelule oli kontserte korraldavate muusikaühingute (*Konzertgesellschaft*) ja filharmooniate teke.

Kirjandus
---------

* Garšnek, Igor (2004). Õhtumaade muusikalugu III, 20. sajand. Tallinn: Avita.
* Jõgiste, M.; Raud, J.; Tähis, H.; Saue, H. (2014). 19.-20. sajandivahetuse kunst ja muusika. Mahler. Eri ajastute kunsti ja muusika kokkukõlad (õpiobjekt). Tartu: Tartu Ülikool.
* Kaldaru, M. (2004/2007). Muusikaajalugu gümnaasiumile. Konspekt. II osa. Romantism. 20. sajand. Tallinn: Avita.
* Wörner, K. H. (1993). Geschichte der Musik. Ein Studien- und Nachschlagebuch. Achte Auflage [Muusikaajalugu. Õpik ja leksikon. Kaheksas trükk, välja andnud L. Meierott]. Göttingen: Vandenhoeck & Ruprecht.
**Hilja mõis**, varem **Uniküla mõis** (saksa keeles *Hiljamois*) oli Haaslava mõisa kõrvalmõis Kambja kihelkonnas Tartumaal.

Ajalugu
-------

On teada, et enne 14. sajandi keskpaika oli seal kindlusmõis, mille kaks Haselowi-nimelist venda jagasid Haaslava ja Uniküla mõisaks (hilisema nimega Hilja mõis).

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 15.11.2015)
2. ↑  Haaslava ja Hilja mõis - 1410 Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis (vaadatud 15.11.2015)

Kirjandus
---------

* Stryk, Leonhard von. *Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands*. Erster Teil. Der estnische District. Dorpat: Druck von C. Mattiesen, 1877. Lk 25-27 .
* *Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus*. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 169 .

Välislingid
-----------

* Haaslava ja Hilja mõis - 1410 Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis

Kambja kirik
Kambja kihelkond

**Kirik**: Kambja  

**Mõisad**: Haaslava mõis | Hilja mõis | Kaarli mõis | Kammeri mõis | Kodijärve mõis | Krüüdneri mõis | Maaritsa mõis | Maidla mõis | Raanitsa mõis | Reola mõis | Suure-Kambja mõis | Tapu mõis | Uhti mõis | Vana-Kuuste mõis | Vana-Prangli mõis | Vastse-Kambja mõis | Vastse-Prangli mõis | Veski mõis
**Põhjamaade Energiauuringute Keskus** (inglise keeles *Nordic Energy Research*, rootsi keeles *Nordisk Energiforskning*) on Põhjamaade Ministrite Nõukogu alluvuses töötav organisatsioon, mis toetab Põhjamaade energiaalast koostööd ja rahastab selles vallas tehtavaid uuringuid.

Toetatakse ühisprojekte, mis edendavad uuendusmeelseid, keskkonnasäästlikke ja jätkusuutlikke lahendusi, sealhulgas taastuvenergia, energia tootmise ja kasutamise tõhustamise, vesinikuenergia kasutuselevõtu, energiaturgude integreerimise ja kliimamuutuste uurimise vallas.

Põhjamaade Energiauuringute Keskus tegeleb lisaks rahastamisele ka projektide kooskõlastamise ja nõustamisega.

Põhjamaade energiauuringute programmi alustati 1985. aastal; 1999. aastal loodi selle põhjal Põhjamaade Energiauuringute Keskus.

Keskuse peakorter asub Oslos. Keskuse tegevjuht on Klaus Skytte. Varem on seda juhtinud näiteks Anne Cathrine Gjærde.

Põhjamaade Energiauuringute Keskus toimib koos NordForski ja Põhjamaade Innovatsioonikeskusega Põhjamaade Tippteaduse Algatuse sekretariaadina.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Nordisk Energiforskning". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. oktoober 2009. Vaadatud 8. aprillil 2011.
2. ↑  Top-level Research Initiative

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Põhjamaade Energiauuringute Keskuse põhikiri
**Hilja Läti** (8. september 1922 Pööra, Härjanurme vald, Kursi kihelkond, Tartumaa – 26. oktoober 2013) oli eesti kunstiajaloolane.

Ta lõpetas 1936. aastal Saduküla algkooli ja 1941. aastal Tartus Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi tütarlaste gümnaasiumi. 

Aastatel 1941–1944 elas ta evakueerituna NSV Liidu tagalas, kus õppis mitmesugustel kursustel, sealhulgas Moskvas raadiotöötajate kursustel, ja töötas eestikeelsete raadiosaadete toimetuses. 

1944. aastal astus ta Tartu Riiklikku Ülikooli ja lõpetas selle 1949. aastal. Aastatel 1951–1954 oli ta aspirantuuris Ilja Repini nimelises kunstiinstituudis Leningradis.

Ta töötas 1949. aastast Eesti Kunstimuuseumis, 1954. aastast maalifondi vanemteadurina ja aastatel 1967–1990 muuseumi teadusdirektorina.

Liikmesus
---------

* 1967 Eesti Kunstnike Liit

Kirjandus
---------

* Hilja Jõgi. "Läti, Hilja, kunstiajaloolane". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 287

Välislingid
-----------

* In memoriam: Hilja Läti Sirp, 31. oktoober 2013
**Põhjamaade Geenipank** (*Nordisk Genbank*) oli Põhjamaade ühisasutus taimegeneetiliste ressursside säilitamiseks ning vanade Põhjamaade aia- ja põllumajandustaimede säilitamiseks. Asutus loodi Põhjamaade Ministrite Nõukogu halduses 1979 ning see töötas iseseisva asutusena 2007. aastani. Aastast 2008 on ta NordGeni koosseisus taimede osakonnana. 

Põhjamaade Geenipangal oli suur seemne- ja taimekogu vanadest Põhjamaade kultuurtaimedest ja nende metsikutest sugulastest. Taimegeneetilisi materjale kasutatakse uute põllumajandus- ja aiataimesortide aretamisel. Materjali kasutatakse ka aladel, kus kultuurtaimede geneetilised variandid huvi pakuvad. Materjale jagatakse tasuta teadlastele, sordiaretajatele ja teistele huvilistele kogu maailmas. 

Põhjamaade Geenipangas säilitati umbes 350 Põhjamaade taimeliiki. Kogus oli umbes 30 000 seemne- ja taimeproovi. Seemneid säilitati õhukindlates alumiiniumkottides 152 sügavkülmikus –20 °C juures Põhjamaade Geenipanga seemnelaos Alnarpis Malmö lähedal. Et minimeerida geneetiliste ressursside kadumaminemise ohtu, rajas Põhjamaade Geenipank turvalao Svalbardil, kus seemneid säilitati mahajäetud söekaevanduses –40 °C juures.

Kogu hoidsid töögrupid, mis koosnesid kõigi Põhjamaade esindajatest. Töögrupid tegelesid ka geneetiliste ressursside kasutamise projektidega. Näiteks tegutsesid teravilja-, haljassööda-, juurvilja-, puuvilja ja marjade, kartuli- ja õlitaimede töörühm. 

Põhjamaade Geenipanga direktorid on olnud Bent Skovmand ja Jessica Kathle.

Vaata ka
--------

* Teravmägede seemnepank
* Põhjamaade Koduloomade Seemnepank

Märkused
--------

*Kasutatud on taanikeelse Vikipeedia artiklit seisuga 27.3.2011.*

Välislingid
-----------

* NordGeni taimede osakond
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib saarestikust India ookeanis; Vaikses ookeanis asuva saare kohta vaata artiklit Kookossaar.* |

---

Kookossaarte lipp
Kookossaarte asend India ookeanis
Kookossaared
**Kookossaared** on Austraaliale kuuluv saarestik India ookeanis (moodustab **Kookossaarte ala**). 

Saarestik koosneb 27 saarest, mis on ajalooliselt jaotatud kaheks: eraldiseisvaks Põhja-Keelingi saareks ning 26 saarest moodustunud Lõuna-Keelingi saarteks. Elanikke on saartel kokku hinnanguliselt 600–700.

Ajalugu
-------

Euroopa jaoks avastas saared 1609. aastal Briti Ida-India Kompanii kapten William Keeling (elas 1578–1620) oma reisil Jaavalt Taani Ida-Indiasse.

Aastal 1836 külastas saarestikku Charles Darwin laeval Beagle, kuid meeskond ei suutnud saartel maabuda. Saared olid kaua aega Malaisia päritolu vangide kinnipidamise paigaks. Aastal 1827 läks saar koos elanikega John Cluies-Rossi valdusse, kes vabastas vangid ning rajas kookospähkli- ja metsatööstuse.

Vahepeal, aastatel 1857–1867, haldas saari Briti valitsus. Aastal 1978 müüs Cluies-Rossi suguvõsa saared 6 250 000 Austraalia dollari eest Austraaliale. Sellest ajast allub saarestik formaalselt ka Briti kroonile, seega praegu Charles III-le.

Välislingid
-----------

 Kookossaared – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

Rahvaste Ühenduse maad

Antigua ja Barbuda **·**  Austraalia **·**  Bahama **·**  Bangladesh **·**  Barbados **·**  Belize **·**  Botswana **·**  Brunei **·**  Dominica **·**  Fidži **·**  Ghana **·**  Grenada **·**  Guyana **·**  India **·**  Jamaica **·**  Kamerun **·**  Kanada **·**  Keenia **·**  Kiribati **·**  Küpros **·**  Lesotho **·**  Lõuna-Aafrika Vabariik **·**  Malaisia **·**  Malawi **·**  Maldiivid **·**  Malta **·**  Mauritius **·**  Mosambiik **·**  Namiibia **·**  Nauru **·**  Nigeeria **·**  Pakistan **·**  Paapua Uus-Guinea **·**  Rwanda **·**  Saalomoni Saared **·**  Saint Kitts ja Nevis **·**  Saint Lucia **·**  Saint Vincent ja Grenadiinid **·**  Sambia **·**  Samoa **·**  Seišellid **·**  Sierra Leone **·**  Singapur **·**  Sri Lanka **·**  Suurbritannia **·**  Svaasimaa **·**  Tansaania **·**  Tonga **·**  Trinidad ja Tobago **·**  Tuvalu **·**  Uganda **·**  Uus-Meremaa **·**  Vanuatu
**Brunnera** on kareleheliste sugukonda kuuluv õistaimeperekond. 

Brunneraid on kolm liiki: 

* siberi brunnera (*Brunnera sibirica)*,
* suureleheline brunnera (*Brunnera macrophylla)* ja
* *Brunnera orientalis*.

Brunnera perekond on saanud nime šveitsi botaaniku Samuel Brunneri (1790–1844) järgi. Looduslik kasvuala ulatub Kaukaasiast Siberini. 

Siberi brunnera on Lõuna-Siberi endeemiline rohttaim. Reliktina on siberi brunnera kantud paljude Siberi piirkondade punasesse raamatusse. Sellegipoolest on siberi brunnera tuntud ja populaarne dekoratiivtaim, mis vaatamata reliktsusele kasvab edukalt mitte ainult Lääne-Siberis, vaid ka Euroopa-Venemaa aladel.
Aedades kasvatatakse eelkõige suurelehelist brunnerat ja tema sorte.

Õied sarnanevad aed-lõosilma ehk meelespea (*Myosotis alpestris*) õitega, lehed on südajad ja karedad.

Kasvatamine
-----------

Brunnerad on risoomilised mitmeaastased poolvarju- ja varjutaimed. Juurekava on üsna pinnapealne ja seetõttu tundlik kuivuse suhtes. Liigne päike võib kõrvetada brunnerate lehti. Taimi paljundatakse jagamise teel, juure- või lehepistikute abil või seemnetega.

### Kahjurid ja haigused

2004. aasta septembris testiti suurelehise brunnera taime Lõuna-Inglismaal, kuna taimel esinesid lehtedel pruunid kuivad laigud. Testimise tulemusena selgus, et taimel oli parasiit *Peronospora myosotidis*. Inglismaal oli see esmane juhtum; varem oli seda jäädvustatud vaid korra samal liigil 1927. aastal Nõukogude Venemaal. Tänapäeval on see parasiit levinud üle maailma. Iseloomulikult esineb see taimede lehtedel ja vartel pruunide kuivade laikudena.

### Suurelehelise brunnera levinud sorte

* ‘Variegata’ – laiade valgete leheservadega
* ‘Jack Frost’ – südamekujulised, roheliste soontega hõbedased lehed
* ‘Betty Bowring’ – valgeõieline sort
* ‘Hadspen Cream’ – kreemikate kollaste leheservadega

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Arne Kähr "Varjutaimed", Varrak 2006.
3. ↑  Aarne Kähr "Varjutaimed", Varrak 2006
4. ↑
5. ↑  Kähr, Aarne (2006). *Varjutaimed*. Varrak.
**Põhjamaade Soouuringute Instituut** (lühend **NIKK**; norra keeles *Nordisk institutt for kunnskap om kjønn*; taani keeles *Nordisk institut for kundskab om køn*, varem *Nordisk institut for kvinde- og kønsforskning*; soome keeles *Pohjoismainen tasa-arvotiedon keskus*; islandi keeles *Norræna kvenna- og kynjarannsóknastofnunin*) on Põhjamaade soouuringute ja võrdõiguslikkuse uurimis- ja teabekeskus. See töötab Oslo Ülikooli juures Põhjamaade Ministrite Nõukogu finantseerimisel. 

NIKK-i eesmärk on luua viia kokku Põhjamaade soouuringud ja võrdõiguslikkuspoliitika. 

NIKK teeb tihedat koostööd Põhjamaade võrdõiguslikkusministrite ja Põhjamaade võrdõiguslikkuse täitevkomiteega. NIKK aitas ellu viia Põhjamaade võrdõiguslikkuse koostööprogrammi "Rõhuasetusega soole on eesmärgiks võrdõiguslik ühiskond" (2006–2010).

NIKK algatab, koordineerib ja viib ellu projekte, mille eesmärgiks on valgustada olulisi võrdõiguslikkus- ja soopoliitilisi probleeme. Nende seas on uurimisprojektid, analüüsid, ülevaated ja aruanded.

NIKK-is töötas 2010. aasta seisuga 6 inimest 4 riigist. Nende seas olid uurimiskoordinaatorid, teadurid, teabenõustajad ja haldustöötajad.

Projektid
---------

* Sugu ja võim Põhjalas (2008–2009)
* Prostitution i Norden (2007–2008)
* Sooline Kodanikualgatus multikultuurses Euroopas: tänapäeva naisliikumiste (FEMCIT) mõju (2007–2011)
* Perekonnapoliitiliste kordade mõju sugudevahelisele võrdõiguslikkusele (2007)
* Mitmemõõtmeline diskrimineerimispoliitika Põhjalas (2007)
* Võrdõiguslikkus ja elu kvaliteet. Norra vaatepunkt. Ülevaade (2007)
* Noored, sugu ja pornograafia Põhjalas (2004–2006)

Uurimust prostitutsioonist esitleti Põhjamaade võrdõiguslikkusministritele oktoobris 2008. 

Uurimust soost ja võimust esitleti novembris 2009.

Ajaleht
-------

Kolm korda aastas ilmub NIKK-i tasuta ajaleht NIKK magasin, mis valgustab uusi küsimusi ja probleemiasetusi Põhjamaade soouuringutes ja võrdõiguslikkuspoliitikas. Kaks numbrit ilmuvad skandinaavia keeltes, üks inglise keeles.

Viited
------

1. ↑  Miriam Stackpole Dahl. "Sexkjøpforbud kan bli sovepute" Ny Tid, 17. oktoober 2008
2. ↑  Lisa Bjurwald. "Bland liljor och rhododendronbuskar" Dagens Nyheter, 17. oktoober 2008
3. ↑  Evalis Björk. "Få kvinnor i styrelser" GP, 19. november 2009
4. ↑  "NIKK magasin". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. juuli 2011. Vaadatud 3. aprillil 2011.

Välislingid
-----------

* Koduleht

*Kasutatud on inglis- ja taanikeelse Vikipeedia artiklit seisuga 3.4.2011.*
**Põhjamaade Metsauuringute Koostöökomitee** (rootsi keeles *SamNordisk Skogsforskning*, lühend **SNS**; inglise keeles *Nordic Forest Research Co-operation Committee*) on Põhjamaade Ministrite Nõukogu alluvuses tegutsev koostööorgan metsauuringute edendamiseks Põhjamaades.

Metsauuringute komitee asutati 1972. aastal.

Komitee eesmärk on tagada metsa säästlik majandamine; metsa ja puiduvarude sotsiaalselt, majanduslikult ja ökoloogiliselt vastutustundlik hooldamine ja kasutamine. Ta toimib ka Põhjamaade Ministrite Nõukogu nõustajana metsandusküsimustes.

Komitee edendab eri Põhjamaade uurijate koostööd ja kogemuste vahetamist. Ta aitab luua uurijate võrgustikke, käivitada projekte, korraldada kohtumisi ja uurimisasutuste ühiskasutust, algatab töörühmi uutes uurimisvaldkondades, innustab osalema rahvusvahelistes projektides, edendab koostööd Baltimaade ja Loode-Venemaaga.

Põhjamaade Metsauuringute Koostöökomitee toetab ajakirjade Scandinavian Journal of Forest Research ja Wood Material Science and Engineering väljaandmist.

Komitee juhatusse kuuluvad eri maade uurimisasutuste, metsanduse ja metsatööstuse esindajad. Juhatusse kuulub kaks liiget Islandilt, Norrast, Rootsist, Soomest ja Taanist ning üks vaatlejaliige Ahvenamaalt, Fääri saartelt ja Gröönimaalt. Sekretariaat roteerub eri Põhjamaade vahel. Komitee aastaeelarve on umbes 700 000 eurot.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  About SNS

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Koolera**  (*Cholera*) on äge nakkushaigus, mille tekitajaks on kooleravibrioonid (*Vibrio Cholerae*). Nad on gramnegatiivsed, komakujulised bakterid, kes vajavad elutegevuseks aeroobset keskkonda. Nakatumine toimub fekaal-oraalsel teel. Koolera esineb eelkõige sooja kliimaga maades, kus sageli tarbitakse puhastamata joogivett ja pesemata toiduaineid. RHK-10 alusel klassifitseeritakse koolerat järgmiselt:

* Vibrio cholerae 01, biovar cholerae koolera (A00.0)
* Vibrio cholerae 01, biovar eltor'i koolera (A00.1)
* Täpsustamata koolera (A00.9)

Patogenees ja kliiniline pilt
-----------------------------

Haigusetekitaja siseneb organismi suu kaudu ning kinnitub seejärel soole mikrohattudele, kus hakkab paljunema ning eritama enterotoksiini, mis viib vee ja elektrolüütide kaole hüpersekretsiooni näol.
Haigus algab enamasti kõhulahtisusega. Väljaheide on vedel ning paari tunni möödudes omandab hallikasvalge värvuse. Kõhulahtisusega kaasneb ka oksendamine, iiveldustunne võib puududa. Suur veekadu kutsub esile tugeva janu, kuid vedelikku tarbides oksendatakse see üsna pea välja. Haiguse raskema kulu korral võib päeva jooksul kaotatud vee kogus ulatuda 30 liitrini.

Haigus progresseerub kiiresti ja haige kehatemperatuur langeb. Tekivad krambid ning nahk omandab kahvatu tooni, kujunevad mikrotsirkulatsioonihäired. Lisaks sellele teravnevad näo piirjooned ning patsient muutub raugalikuks. Mineraalsoolade ja vee vähesuse tõttu kujuneb välja hüpovoleemiline šokk, tekib hapnikuvaegus ja see viib omakorda metaboolse atsidoosi väljakujunemisele.

Ravi ja profülaktika
--------------------

Koolera ravis on esmatähtis elektrolüütide vähesuse likvideerimine spetsiaalsete toitesegudega. Lisaks sellele manustatakse ka tetratsükliini ja gentomütsiini.

Kooleraepideemiad pole haruldased ning seetõttu tuleb haige võimalikult kiiresti hospitaliseerida ja panna karantiini. Nakatumise vältimiseks tuleb toiduained enne söömist korralikult pesta, samuti pidada kinni elementaarsetest hügieeninõuetest. Nakkusohtlikesse piirkondadesse sõitmise eel peab end kindlasti vaktsineerima.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Koolera** |
**Hilja Jalviste** (neiuna **Hilja Piiper**; 1. jaanuar 1918 Tallinn – 3. aprill 2015) oli eesti günekoloog, Tartu Ülikooli õppejõud.

Ta omandas alghariduse Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tütarlaste Gümnaasiumis ja lõpetas aastal 1935 Tartu Tütarlaste Gümnaasiumi. Samal sügisel astus ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas aastal 1942 arsti astme väärilisena. Kuna Nõukogude korra ajal loeti Saksa okupatsiooniaegne diplom kehtetuks, tuli tal aastal 1945 diplom vahetada ja lõpetamist loetakse sellest aastast. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Filiae Patriae.

Aastatel 1942–1943 töötas ta Nõo-Ropka jaoskonnaarstina. Aastal 1943 asus ta arstina tööle Tartu Ülikooli naistekliinikus. Aastast 1945 sai temast sünnitusabi ja günekoloogia kateedri assistent; selle töö juures valmis tal kandidaadi väitekiri teemal *"Vereseerumivalkude nihetest rasedal seoses dieediga, eriti rasedustoksikoosi puhul"*, mille ta kaitses aastal 1958, saades meditsiinikandidaadi kraadi. Aastal 1973 anti talle sünnitusabi ja günekoloogia kateedri dotsendi kutse. Aastal 1986 jäi ta pensionile.

Isiklikku
---------

Ta oli aastast 1956 abielus farmatseudi ja Eesti Põllumajanduse Akadeemia keemiakateedri dotsendi Heiti Jalvistega (1915–2005). Tema isa Johannes Piiper oli eesti zooloog, looduskirjanik ja Tartu Ülikooli professor, ema Elviine Mathilde Piiper oli bioloog, vend Johannes Piiper oli füsioloog, Eesti Teaduste Akadeemia välisliige.

Kirjandus
---------

* Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk 179.

Välislingid
-----------

* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944
Koogu mõis, Theodor Albert Sprengeli pliiatsijoonistus (1894)
**Koogu mõis** (saksa keeles *Kook*) oli rüütlimõis Viru-Nigula kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Lääne-Viru maakonna Viru-Nigula valda.

Omanikud
--------

Koogu mõisa on esmamainitud 1685. aastal, mil omanikeks olid Lipahartid. 1788. aastal müüs Fabian von Liphart mõisa Georg Gustav von Wrangelile. 1807. aastal oli mõisa omanik Eugéne von Rosen, samal aastal sai mõisa omanikuks Carl Christoph von Essen. Essenitele kuulus mõis peaaegu sajandi.

Mõisa viimane võõrandamiseelne omanik oli Otto von Schilling.

Mõisakompleks
-------------

Mõisa pikk ühekorruseline kivist härrastemaja ehitati 19. sajandil, tänapäeval seisab see varemeis.

Säilinud on mõned kõrvalhooned, millest osa on ümber ehitatud.

Välislingid
-----------

* Koogu mõisast Eesti mõisaportaalis
* Koogu mõis (Viru-Nigula khk), Kinnistute register

Viru-Nigula kirik
Viru-Nigula kihelkond

**Kirik**: Viru-Nigula  

**Mõisad**: Aarla mõis | Andja mõis | Aseri mõis | Haansalu mõis | Hurtja mõis | Kabala mõis | Kalvi mõis | Koogu mõis | Kunda mõis | Lontova mõis | Maasika mõis | Malla mõis | Nugeri mõis | Ojaküla mõis | Oru mõis | Pada mõis | Pärna mõis | Päsula mõis | Rannamõisa mõis | Raudna mõis | Rihula mõis | Salumä mõis | Samma mõis | Satsu mõis | Sonda mõis | Tüükri mõis | Ulvi mõis | Unukse mõis | Uue-Varudi mõis | Vana-Varudi mõis | Varudi mõis | Vasta mõis | Viru-Nigula kirikumõis
Pärnassaare kalmistu värav.  
Foto: Ründo Mülts, 20. juuli 2012
Pärnassaare kalmistu kabel.  
Foto: Ründo Mülts, 23. juuli 2012
Pärnassaare kalmistu hauaplatsid
**Pärnassaare kalmistu** on kalmistu Rutikvere külas Järva vallas Järva maakonnas, endise haldusjaotuse järgi Põltsamaa kihelkonnas Viljandimaal.

Kalmistu asus Põltsamaa kihelkonna serval vastu Järvamaad. Kaugus kihelkonnakeskusest ja selle kalmistust Põltsamaal oli arvatavasti üks põhjus, miks endise Pärnassaare talu peremees Hendrik Limberg rajas umbes 1880. aastate keskel oma talu maadele kalmistu. Kui ta 1888. aastal suri, oli ta ka esimene maetav uuel kalmistul.

Kalmistule oli 1920. aastaks maetud 7 inimest. Pärast 1940. aastat toimis see sarnaselt Kütimäe kalmistuga samuti avaliku kalmistuna. Mõnda aega korrastas ja hooldas kalmistut palgalise kalmistuvahina naabrusest pärit Hele-Mall Mõttus, kes pani aluse tänaseni kõrgel tasemel olevale kalmistu heakorrale.

Kalmistu lõunaossa rajati 1988. aastal kaev ja 1988–1990 matusekabel. Praeguseks on kalmistule maetud umbes 300 lahkunut. Tänapäeval hooldab kalmistut Järva vald.

Kalmistule maetuid
------------------

* 1888 – Hendrik Limberg
* 1966 – Hele-Mall Mõttus (1926–1966)

Kirjandus
---------

* Kristjan Waldmann. Põltsamaa kihelkonna minewikust ja mälestusmärkest. Tartu 1926
* Harald Rebane. Väikekalmistud Põltsamaal ja lähikonnas. [I osa] "Vooremaa", 14. september 1996
* Harald Rebane. Väikekalmistutest Süda-Eestis. // Linnade haljastud ja nende kaitse. Tartu–Tallinn 2001. Lk 103
* Taavi Pae. "Pärnasaare talu kalmistu". – Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002
* Ründo Mülts. "Pärnassaare kalmistu". Kodu-uurimustöö. Käsikiri. Koigi 2007
* Taavi Pae. Kalmistud. // Järvamaa 2. Koostajad Taavi Pae, Henn Sokk. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2009. Lk 466
* Kadri Tael. Põltsamaa kalmistute pärand. VII osa. "Vali Uudised", 7. märts 2014. Lk 5
* Robert Treufeldt. "Põltsamaa kalmistud Eesti kalmistutepärandis, 3. osa". "Vali Uudised", 4. aprill 2014. Lk 5
* Tiina Tuulik. "Oma kodu, oma maa sümbolid — talukalmistud Eestis". // Tuna, 3/2018. Lk 43

Välislingid
-----------

* Pärandkultuuri objekt: "Pärnasaare surnuaed" (325:KAV:001) Eesti looduse infosüsteemis
**Heiki Suomalainen** (sündinud 27. jaanuaril 1971 Tartus) on eesti piirivalvespetsialist.

Ta lõpetas 1989. aastal Tartu 14. Keskkooli, õppis Eesti Põllumajanduse Akadeemias veterinaariat[*viide?*], lõpetas 2000 Sisekaitseakadeemia piirivalve erialal ning kaitses 2009. aastal Tartu Ülikoolis magistritööd ärijuhtimise alal (sai magistrikraadi).

Suomalainen töötas pikka aega Kagu Piirivalvepiirkonnas, olles 1990–1991 Luhamaa piiripunkti inspektor, 1991–1993 Murati piiripunkti ülem, 1993–1996 Värska piirivalvekordoni ülem ning 1996–2001 Saatse piirivalvekordoni ülem. Aastail 2001–2004 oli ta Valga Piirivalvepiirkonna teenistusjaoskonna ülem, 2004–2007 Piirivalveameti piiriosakonna vanemohvitser, 2007. aastal sama ameti välis- ja avalike suhete jaoskonna vanemohvitser. Aastast 2007 on Suomalainen töötanud Sisekaitseakadeemia lektorina. 2010. aastal valiti ta Sisekaitseakadeemia parimaks õppejõuks. Töötas Politsei- ja Piirivalveameti piirivalveosakonnas juhtivpiiriametnikuna ja Lõuna prefektuuri Mustvee kordoni vanempiiriametnikuna. Alates aastast 2022 on eriteenistuja pensionil.

Tunnustus
---------

* 1997 Kotkaristi kuldrist

Viited
------

1. 1 2 3 4  Heiki Suomalainen Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
2. ↑  Aasta õppejõud 2010 – Heiki Suomalainen

Välislingid
-----------

* Heiki Suomalainen Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
**Koodivahetus** on kahe või enama keele või keelevariandi[*viide?*] kasutamine ühe lausungi või vestluse piires.

Vahekord lähedaste mõistetega
-----------------------------

Koodivahetuse erinevus laenamisest, interferentsist, keelevahetusest ja koodikopeerimisest on hägus. Mõistete piirid on autoriti erinev. Terminite rohkus ja nende tähenduse varieerumine on seotud mitmekeelsuse teooriate rohkusega.

### Koodivahetus ja laenamine

Kontaktlingvistikas on vaieldud koodivahetuse ja laenamise eristuse üle. Alternatiivsed seisukohad on, et: 

* koodivahetus ja laenamine moodustavad kontiinumi;
* koodivahetus on sünkrooniline, laenamine diakrooniline ilming;
* koodivahetuse ja laenamise eristamine põhineb keelendite integreerumisel (laensõnad on kõneleja emakeeles integreerunud, koodivahetuse elemendid ei ole)
* koodivahetuse ja laenamise eristamine põhineb sotsiolingvistilistel eristamisalustel (nt emakeelt kõnelejate hinnang).

Koodivahetuse uurimine
----------------------

Uuritakse valdavalt lausesiseselt toimuvaid mitmekeelseid üleminekuid, kusjuures "uuritakse koodivahetuse struktuuri, koodivahetuse asukohta lauses, koodivahetuse jagunemist sõnaliikide ja lauseliikmete lõikes, koodivahetuse elementide fonoloogilist, morfoloogilist ja süntaktilist integreerumist vestluse põhikeelde, vestluse põhikeele määramist, koodivahetuse piiranguid, koodivahetamise ja laenamise eristamist".

Viited
------

1. ↑  Anna Verschik. Koodivahetus meil ja mujal. *Keel ja Kirjandus 1*, 2004: 25-46.
2. ↑  Kristiina Praakli. *Esimese põlvkonna Soome eestlaste kakskeelne keelekasutus ja koodikopeerimine*. 2009: 25.
3. ↑  Kristiina Praakli. *Esimese põlvkonna Soome eestlaste kakskeelne keelekasutus ja koodikopeerimine*. 2009: 22.

Kirjandus
---------

* Einar Haugen. *The Norwegian language in America: A study in Bilingual Behaviour*, Bloomington: Indiana University Press 1953.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **koodivahetus** |
**AS Pärnu ATP** oli suuruselt teine Eestis asuvatest bussiettevõtetest. Aastal 2007 läks ta GoBusi koosseisu. 

Pärnu ATP asutati 1960. 1991 reorganiseeriti ta II tüüpi riiklikuks aktsiaseltsiks RAS Pärnu ATP. 1995 anti ettevõtte aktsiad Pärnumaa omavalitsuste ühisomandisse.

2004. aasta suveni kuulus ettevõte kahele omanikule: Pärnu Linnavalitsus omas 51,4% ja OÜ Maiben 48,6% aktsiatest. Pärast seda omandas 100% Pärnu ATP aktsiatest bussifirma GoBus.

Ettevõtte juhataja on Andrus Kärpuk.

Statistika
----------

Pärnu ATP bilansimaht oli 2004 22,2 miljonit krooni ning käive 88,8 miljonit krooni. Ettevõte andis tööd rohkem kui 300 inimesele ja kasutas 103 autobussi.

Pärnu ATP teenindas kaubamärgi "Pärnu Bussipark" all järgmisi liinigruppe:

* linnaliiniveod Pärnus: 24,2 miljonit reisijat ja 2 miljonit liinikilomeetrit aastas
* maaliiniveod Pärnu maakonnas: 4,7 miljonit reisijat ja 2,7 miljonit liinikilomeetrit aastas
* kaugliiniveod Eestis: 0,7 miljonit reisijat ja 3,0 miljonit liinikilomeetrit aastas
* tellimusveod Eestis, mujal Euroopas ja SRÜ maades: 0,4 miljonit kilomeetrit aastas.

Ettevõte omas vabariigis suuruselt ja õppeedukuselt kolmandal kohal olevat autokooli.

Välislingid
-----------

* Pärnu ATP sait
**Heiki Onton** (sündinud 1. jaanuaril 1978 Tallinnas) on eesti ehitusteadlane ja ehitusinsener.

Hariduskäik
-----------

Heiki Onton on lõpetanud 1996. aastal Tallinna Pelgulinna Keskkooli ja 2000. aastal Tallinna Tehnikaülikooli ehitusteaduskonna bakalaureuseõppes. 2003. aastal sai ta samas magistrikraadi tehnikateadustes väitekirjaga "Vesilennukite angaari raudbetoonkoorikute uurimine, analüüs ja restaureerimine" ning 2008. aastal filosoofiadoktori kraadi ehituses ja keskkonnatehnikas väitekirjaga "Vanade raudbetoonkonstruktsioonide kahjustuste põhjuste uurimine ning nende restaureerimise võimalused" (mõlema juhendaja oli professor Karl Õiger).

Töökäik
-------

Heiki Onton töötab 2001. aastast ehitusseadmete rendi- ja müügifirmas Ramirent: alustas projekteerijana (2001–2003), seejärel töötas samas juhtiva projekteerijana (2003–2005), direktori asetäitjana (2005–2008 ja 2010–2012) ning müügidirektorina (2008–2010). Alates 2012. aastast on Onton Ramirent Baltic AS-i tegevdirektor.

Teadus
------

Heiki Ontoni teadustöö põhisuunad olid vanade raudbetoonkonstruktsioonide kahjustuste põhjuste uurimine ja raudbetoonkonstruktsioonide restaureerimine. 2009. aastal töötas Onton koos professor Õigeriga välja Tallinna vesilennukite angaaride raudbetoonkonstruktsioonide renoveerimisprojekti, mille järgi angaarid renoveeriti aastail 2010–2011.

Tunnustus
---------

* 2012 – Eesti Betooniühingu auhind Aasta betoonehitis – Tallinna Lennusadama vesilennukite angaari betoonkonstruktsioonide rekonstrueerimine (Vesilennuki 6, Tallinn). Konkursi peaauhind – konstruktorid Karl Õiger ja Heiki Onton.

Viited
------

1. 1 2  Heiki Ontoni doktoritöö (2008)  (kokkuvõte ja elulookirjeldus eesti keeles)
2. ↑  2003. a TTÜ-s kaitstud lõputööde loetelu TTÜ koduleht
3. ↑  2008. a kaitstud doktoritööde loetelu TTÜ koduleht
4. 1 2  Karl Õiger Eesti Teadusinfosüsteemis
5. ↑  Heiki Onton. ramirent.com
6. ↑  Administratsioon. ramirent.ee
7. ↑  Eesti Betooniühing. betoon.org
**Kutse** (inglise keeles *occupational qualification*) on kvalifikatsioon, mis saadakse kutseeksami sooritamisel ja mille tase on määratud asjakohases kutsestandardis. Tavaliselt tõendatakse kutse olemasolu kutsetunnistusega, mille annab välja pädev asutus. 

Kutsesüsteem on osa kvalifikatsioonisüsteemist, mis seob haridussüsteemi tööturuga ja aitab kaasa elukestvale õppele ning tööalase kompetentsuse arendamisele, hindamisele, tunnustamisele ja rahvusvahelisele võrdlemisele.

Vastavalt Euroopa kvalifikatsiooniraamistikule kehtib Eestis kaheksa-tasemeline kvalifikatsiooniraamistik, mis hõlmab nii formaalhariduslikke kui kutsekvalifikatsioone.

**Reguleeritud kutsetele** on riiklikult kehtestatud teatud hariduse või töökogemuse nõue. **Mittereguleeritud kutsete** kirjeldused ja nõuded määratlevad eriala- või kutseliidud ja kutsenõukogud. Reguleeritud kutsete puhul vajab välisriigi kvalifikatsioon enne vaba juurdepääsu tööturule vastuvõtva riigi pädeva organi heakskiitu. Mittereguleeritud kutsete puhul on juurdepääs teise riigi tööturule vaba ning tööle võtmise otsustab tööandja.

Euroopa Liidus on kutsekvalifikatsioonide tunnustamise hõlbustamiseks vastu võetud direktiiv 2005/36.

Reguleeritud kutsed jagunevad **sektoraalseteks** ja **üldsüsteemi** kutseteks. Sektoraalsete kutsete kutsekvalifikatsiooninõuded reguleeritakse Euroopa Liidus eraldi direktiividega. Sektoraalsed kutsed Euroopa Liidus on:

* hambaarst
* loomaarst
* proviisor
* õde
* ämmaemand
* arst
* arhitekt

Üldsüsteemi kutsed on kõik teised reguleeritud kutsealad, mis ei ole sektoraalsed.

Eestis koordineerib kutsete süsteemi Sihtasutus Kutsekoda. Kutsekoda peab ka kutseregistrit. Informatsiooni Eestis reguleeritud kutsealade, pädevate asutuste, taotlemise korra jms kohta annab Eesti ENIC/NARIC keskus. Pädeva organi nõudmisel hindab Eesti ENIC/NARIC keskus ka välisriigi haridust tõendava dokumendi vastavust Eesti diplomitele.

Üldsüsteemi kutsete tunnustamist Eestis reguleerib välisriigis omandatud kutsekvalifikatsiooni tunnustamise seadus ja sektoraalsete kutsealade tunnustamist vastav valdkondlik seadus (tervishoiuteenuste korraldamise seadus, ravimiseadus, veterinaarkorralduse seadus, ehitusseadustik).

Vaata ka
--------

* Pädevus
* Insenerikoda (1935–1940)

Viited
------

1. ↑  Kutseseadus
2. ↑
3. ↑  Euroopa kvalifikatsiooniraamistik elukestva õppe valdkonnas
4. ↑  Eesti kvalifikatsiooniraamistik
5. ↑  Eesti ENIC/NARIC keskus: Kutsealane tunnustamine
6. ↑  Eestis reguleeritud kutsealad

Välislingid
-----------

* Kutseregistri põhimäärus
* 
* Varasemate õpingute ja töökogemuse arvestamine
* Õpetaja kutse andmine
**Ervin Tender** (15. november (vkj)/ 28. november 1905 Tallinn – 3. september 1941 Sverdlovski oblast, Vene NFSV) oli eesti arhivaar ja notar.

Ta lõpetas 1926. aastal Tallinna Linna Poeglaste Reaalgümnaasiumi. Aastatel 1928–1931 õppis ta õigusteadust Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Akadeemiliselt oli ta EÜS Ühenduse liige.

Ta oli Nõmme linna-arhivaar ja alates 1938. aastast notar Läänemaal (Hiiumaa saarel) Kärdla linnas.

Ta arreteeriti Juuniküüditamisel ning saadeti perest eraldatuna vangilaagrisse Sverdlovski oblastis. Talle ei jõutud Nõukogude võimu poolt midagi inkrimineerida, sest ta suri eeluurimise aegu. Seetõttu pole tema teised väljapakutud surma-ajad (3. september 1942 ja 1943. aasta) arvatavasti õiged ja tõenäolisem on tema surm siiski 1941. aastal.

Isiklikku
---------

Tema vennad olid arhivaar ja ajaloolane Erik Tender ning poksija ja metsandustegelane Karl Tender.

Viited
------

1. ↑  Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
2. ↑  *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
**Philippus Araablane** (ladina keeles *Philippus Arabs*; ametlik nimi valitsejana **Imperator Caesar Marcus Iulius *Philippus* Augustus**; sünninimi **Marcus Julius Philippus**; 204 – september 249) oli Vana-Rooma keiser märtsist 244 kuni surmani.

Tema lisanmi Araablane viitab selgelt tema päritolule Araabiast.

Gordianus III ajal oli ta pretoriaanide prefekt ja sai tema troonijärglaseks. 

Ta sõlmis pärslastega rahu, sõdis 245–247 Doonau ääres gootide jt germaani hõimudega ning paljude usurpaatoritega. 

Raskest sise- ja välispoliitilisest olukorrast hoolimata (Roomat ründasid igast küljest barbarid) laskis ta 21. aprillil 248 suure pidulikkusega tähistada Rooma asutamise 1000. aastapäeva.

Ta langes lahingus vastukeisri Deciusega Verona lähedal.

Viited
------

1. 1 2  Vseviov, David ja Soots,Terje (21.08.1996). "Maailmapilt: MAAILMAPILT. Ole tervitatud, imperaator! 16. Rooma keisrid 3. sajandil". *ERR Arhiiv*. Vaadatud 06.02.2021.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Gordianus III** | **Vana-Rooma keiser**244–249 | Järgnev**Decius** |
**Korporatsioon Baltonia** oli 1872. aastal asutatud Tartu baltisaksa üliõpilaskorporatsioon. Kuni 1932. aastani kandis nime **korporatsioon Fraternitas Pharmaceutica**.

Ajalugu
-------

1872. aastal asutati Rohuteaduse Üliõpilaste Selts. Sel ajal polnud, nagu loomaarstidelgi, rohuteadlastel enda erialale sisseastumiseks vajalik keskhariduse olemasolu ning seetõttu ei saanud rohuteadlased ka enda korporatsiooni *Chargiertenconvent*i liikmena asutada, kuigi peagi muutus ka nende loodud selts korporatsioonile sarnaseks, kuigi puudusid värvid ja korporatsiooni õigused. 1894. aastal saadi siiski *Chargiertenconvent*i tunnustus mitteametliku koostööpartnerina, aga seejärel oli selts venestusajal 1896–1903 suletud. 1911 sai selts värvikandmisõigused ja võeti nimeks Fraternitas Pharmaceutica. Pärast iseseisvust muudeti rohuteaduse stuudium teiste stuudiumitega võrdseks, kuid liikmeskonna vähenedes hakati lõdvendama tingimusi mitterohuteadlaste vastuvõtmiseks. 1932. aastal võeti nimeks Baltonia ning saadi *Chargiertenconvet*i liikmeks.

Ajalugu
-------

Korporatsioon Baltonial olid sõprussidemed Läti korporatsioon Gotoniaga.

| * v
* r
Endised Eesti üliõpilasorganisatsioonid |
| --- |
| *Chargiertenconvent* | 
Curonia • Estonia • Livonia • Fraternitas Rigensis • Ruthenia • Baltica • Arminia • Fraternitas Academica Dorpatensis • Lettonia • Baltonia • Neobaltia • Fraternitas Academica • Tarbatonia • Teutonia |
| Muud korporatsioonid | 
Polonia • Fraternitas Dorpatensis • Hasmonea |
**Kāņciems** (ka **Kāņu ciems**) on küla (*skrajciems* ehk hajaküla) Lätis Talsi piirkonnas Ģibuļi valla lõunaosas.

Küla asub merepinnast 42 meetri kõrgusel Kalvene järve ida- ja lõunakaldal. Kāņciems jääb valla keskusest Pastendest 17, piirkonna keskusest Talsist 22 ja Riiast 131 kilomeetri kaugusele. 

Kāņciems tekkis endise Kāņi karjamõisa juurde. Varem loeti seda Mordanga küla osaks.

Külas asuv Līkumi talu (sealjuures ait, elumaja ja põllumajanduslik tootmishoone) on muinsusmälestisena riikliku kaitse all.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze, vaadatud 18.04 2020
2. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts

| * v
* r
Ģibuļi valla asulad |
| --- |
| 
Aizupes **·**  Arkliņi **·**  *Dravnieki* **·**  Gaviļnieki **·**  Ģibuļi **·**  Iliņi **·**  Jaunzemes **·**  Kaleši **·**  Kaļķciems **·**  Kāņciems **·**  Kraujas **·**  Kurši **·**  Līči **·**  Mordanga **·**  **Pastende** **·**  Ruņķi **·**  Spāre **·**  Talsciems **·**  Turkmuiža |
**Kumari madal** on madal Väinameres Kumari laiust läänes.

Madalate grupp asub 2,75 meremiili Kumari päevamärgist lääneloodes. Madala geograafilised koordinaadid on 58°46,1' 23°15,8'. Väikseim sügavus on 1,8 meetrit.

1886. aastal, üks aasta pärast Venemaa Keisririigi esimese tulepoi (Raugi tulepoi) paigaldamist, hakati Kumari madalat tähistama Kumari tulepoiga. See asub madalast 2 kaabeltaud läänes.

1927. aastal oli madal tähistatud kahe idatoodriga ja Kumari tulepoiga.

Madala juures oli kuni 2011. aasta suveni kasutusel veel Kumari ohupoi (märkis madalast 6 kaabeltaud läänes vrakki), see asendati Kumari parema külje poiga samadel geograafilistel koordinaatidel. Toodreid madala tähistamiseks ei kasutata.

Kumari madal jääb peamisest Muhu väina laevateest itta. Teisele poole laevateed jäävad Unterneemani madal ja Kõverlaid.

Kumari lee (Kumari riff) jääb Kumari laiust lõunasse, Kumari kanal (Kumari laevatee) laiust itta.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Johan Mey. *Eesti loots: meresõidu ja lootsiasjanduse käsiraamat: hüdrograafiline kirjeldus Eesti rannikust ja merest*, Tallinn 1927, lk 160
2. 1 2 3  *Eesti lootsiraamat*. Veeteede Amet, 2007, lk 139
3. ↑  Kumari vasaku külje poi Veeteede Ameti navigatsioonimärkide registris
4. ↑  Teadaanded meremeestele[*alaline kõdulink*], nr 5, 2011, lk 10
**Kumari lee** on põhja-lõunasuunaline liivane madal (leetseljak) Väinameres Kumari laiust lõunas.

Kaartidel võib kohata nimetusi **Kumari riff** ja **Kumaruriff** (vene kaartidel *риф Кумару*).

Kumari lee algab Kumari laiu ja Sipelgarahu rannikult ja ulatub lõunas peaaegu Muhu saareni, mis teeb kogupikkuseks ligikaudu 7 meremiili.

Leetseljaku laius on 0,5...1 meremiili.

Vee sügavus on Kumari leel valdavalt 2–4 m, madalaim koht 2007. aasta lootsiraamatu andmetel (58°44,1'N 023°19,3'E) on 1,7 m.

Peamine Muhu väina laevatee läheb tänapäeval lääne poolt, varem sõjalisel otstarbel kasutusel olnud Kumari kanal kulges leetseljakust ida poolt. Laevade madalikule sattumise vältimiseks on laevatee Kumari lee poolses otsas Raugi vasaku külje poi ja Kesse vasaku külje poi. Laevateest teisel pool asuvad Raugi madal ja Kompassi madal. Kaldal asuvatest meremärkidest on olulised Raugi ülemine ja alumine ning Kesse ülemine ja alumine tulepaak.

Kumari madal asub Kumari laiust lääne pool.

Vaata ka
--------

* Kõinastu lee

Viited
------

1. 1 2 3  Johan Mey. *Eesti loots: meresõidu ja lootsiasjanduse käsiraamat: hüdrograafiline kirjeldus Eesti rannikust ja merest*, Tallinn 1927, lk 161
2. ↑  *Eesti lootsiraamat*. Veeteede Amet, 2007, lk 142
**Philippos V** (238 eKr – 179 eKr) oli Antigoniidide dünastiast Vana-Makedoonia kuningas 221 eKr–179 eKr. 

Philippos V
Makedoonia (oranž) aastal 200 eKr
Philippos V-e Makedoonia laevastik püüdis 216 eKr, Rooma kaotuse järel Trasimenuse järve lahingus 217 eKr Hannibali vägedelt, Illüürias edutult vallutada Apollonia linna. 

Vahemere maad aastal 218 ekr
215. aastal eKr aastal sõlmis Philippos V Kartaago ja Rooma vahelise Teise Puunia sõja ajal (218–201 eKr) Kartaago väejuhi Hannibaliga Rooma-vastase liidu ning tungis laevastikuga 214 eKr Illüüria rannikule, Philippos V-e väed vallutasid Orici linna ning püüdsid taas vallutada Apollonia linna. Invasioonist sai alguse Esimene Makedoonia sõda (214–205 eKr) Roomaga. Vana-Makedoonia vastases sõjalises liidus osalesid Rooma liitlasena kreeklaste Aitoolia liit, Pergamon, Sparta ja Elis. 

Philippos V toetas Ahhaia liitu Aitoolia liidu vastu 207 eKr ja sundis 205 eKr neid sõlmima rahulepingu. 

202 eKr sõlmis Philippos V lepingu Seleukiidide Antiochos III jagamaks Egiptuse Ptolemaioste valdusi Egeuse meres. Rhodoslased, toetatuna Pergamoni poolt, kuulutasid Makedooniale sõja (205–200). Makedoonia laevastik purustas lahingus 201 eKr Lada saare juures liitlaste laevastiku ja laastas Pergamoni.

Philippos sai 197 eKr Kynoskephalai lahingus Põhja-Kreekas Tessaalias lüüa Rooma vägedelt Titus Quinctius Flamininuse juhtimisel ja ta kaotas Kreekas ülemvõimu.

Vaata ka
--------

* Makedoonia sõjad: (214–205 eKr, 200–197 eKr, 171–168, 150–148 ja 192–188 eKr) Kartaago ja Rooma Puunia sõjad
* Vana-Makedoonia#Antigoniidide dünastia
* Antigoniidide dünastia