recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib maakonnast USA Rhode Islandi osariigis; Massachusettsi osariigis asunud maakonna kohta vaata artiklit Bristoli maakond (Massachusetts)* |

---

**Bristoli maakond** (*Bristol County*) on maakond USA-s Rhode Islandi osariigis.

Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Bristol.

Maakonna pindala on 117 km². Veepindala on 52 km².

Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 49 875. Aastal 2000 oli elanike arv 50 648.

Naabermaakonnad
---------------

* Bristoli maakond (Massachusetts) (idas)
* Providence'i maakond (põhjas)
* Kenti maakond (läänes)
* Newporti maakond (lõunas)

Ajalugu
-------

Bristoli maakond moodustati 1747. aastal pärast piirivaidlusi Bristoli maakonnaga Massachusettsi osariigis.

Sarnaselt teiste Rhode Islandi maakondadega likvideeriti maakonna omavalitsus 1846. aastal. Maakond jaguneb kolmeks aleviks (town), linnu (city) maakonnas ei ole: Barrington, Bristol ja Warren.

Viited
------

1. ↑  2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.

| * v
* r
Rhode Island maakonnad |
| --- |
| 
Bristol **·** Kent **·** Newport **·** Providence **·** Washington |  |
**BMW 4. seeria** on BMW kupeemudelite seeria. 4. seeria nimetus võeti kasutusele 2013. aastal, kui otsustati kupee- ja kabriolettmudelid tähistada erinevalt BMW 3. seeria sedaan- ja universaalmudelitest.

Esimene põlvkond (F32/F33/F36; 2013–2020)
-----------------------------------------

Saadaval oli 2-ukseline **kupee (F32)** ja 4. seeria **kabriolett (F33)**, mis on BMW 4. seeria lahtine versioon ja see asendab nüüd BMW mudelivalikus 3. seeria kabrioletti. 

Mootorivalikus on nii bensiini- (184–306 hj) kui ka diiselmootorid (143–258 hj). Pakiruum mahutab 370 liitrit (kui katus on peal; kui katus on all, siis 220 liitrit).

### BMW 4. seeria Gran Coupe

**BMW 4. seeria Gran Coupé** (F36) on BMW neljaukseline kupee. See põhineb BMW 3. seerial, millest on 1,5 cm pikem ja laiem, aga 4 cm madalam. Auto on 4,6 m pikk, 1,8 m lai ja 1,4 m kõrge. Pakiruum mahutab tavaolekus 480 liitrit ja kui tagaistmed alla klappida, siis 1300 liitrit. Mootorivalik koosneb viiest mootorist, millest võimsaim on 3-liitrine 435i (306 hj). Ülejäänud mootorid on kaks 2-liitrist bensiinimootorit (194 ja 245 hj) ja kaks diiselmootorit (143 ja 184 hj).

* BMW 4. seeria kabriolettBMW 4. seeria kabriolett
* BMW 4. seeria F36 Gran CoupéBMW 4. seeria F36 Gran Coupé

Teine põlvkond (G22/G23/G24; 2020–tänapäev)
-------------------------------------------

Uus 4. seeria BMW näeb välja väga sarnane 2019. aasta Frankfurdi autonäitusel tutvustatud kontseptsioonimudeliga. Tootmiskõlbulikku autot esitleti 2020. aasta juunis. 

Keretüübid on endiselt kupee (G22), kabriolett (G23) ja 4-ukseline luukpära-kupee ehk 4. seeria Gran Coupé (G24).

G22 kerega kupeest on olemas ka sportlikum ja võimsam mudeli M4. 

* 
*

Välislingid
-----------

* BMW 4 Series Gran Coupé: Start page (*inglise ja saksa keeles*)
**Akrisios** oli vanakreeka mütoloogias Peloponnesosel asuva Argose kuningas, Perseuse vanaisa. Tema isa oli Abas, Lynkeuse ja Hypermnestra poeg.

Akrisios oli pettunud, et tal polnud poegi, vaid ainult tütar Danae, ning küsis oraaklilt, kas ta neid saab. Oraakel ütles, et ei, ning lisas, et Akrisiose tapab tema oma tütre poeg. Danael lapsi ei olnud. Et asi nii jääkski, pani Akrisios ta luku taha pronksist või vasest keldrisse. Ent Zeus tuli tema juurde katuseaugu kaudu kuldse vihmana ning varsti sündis Perseus.

Akrisios ei tahtnud oma järeltulijate tapmisega enda peale jumalate viha tõmmata, vaid saatis nad kirstus merele. Zeusi palvel vaigistas Poseidon mere ning ema ja laps jäid ellu.

Kui Perseus hiljem tappis Medusa ja päästis Andromeda, läks oraakli ennustus tõeks. Rahvas kihutas Akrisiose Argosest minema ja ta leidis pelgupaiga Põhja-Kreekas Larissas. Juba Argose kuningaks saanud Perseus osales seal spordivõistlusel kettaheites, kui tema käsi vääratas ning ta heitis kiviketta publikusse. Akrisios sai silmapilkselt surma.
**Native Nod** oli *emotional hardcore* ansambel, mis tegutses põhiliselt 1990ndate esimesel poolel USA idarannikul.

Bändi panust aitamaks defineerida üpriski meelevaldselt kasutatavat terminit "emo" peetakse väga suureks. Nende albumit "Today Puberty, Tomorrow the World" käsitletakse tihti kui ühte emožanri verstapostidest. 

Native Nodi looming koosneb tegelikult vaid üheksast loost, mis algselt anti välja kolmel seitsmetollisel grammafoniplaadil ("Answers", "Bread" ja "Lower GI bleed"). Nende muusika on emotsionaalne, depressiivne, poolenisti karjuv ning kuigi laulude sõnad on hoolikalt kombineeritud, on tegelik sõnum tihti raskesti mõistetav. Alles 1996. aastal andis Gern Blandsten Records välja nende CD, mis sisaldas kogu nende loomingut.

Liikmed
-------

* Chris Leo (vokaal)
* Danny Leo (trummid)
* Dave Lerner (basskitarr)
* Justin Simon (kitarr)

Diskograafia
------------

* "Answers" (1992)
* "Bread" (1993)
* "Lower GI Bleed" (1995)
* "Today Puberty, Tomorrow The World" (1996)
**Jääklass** on lisamärk laeva klassitähises, mis iseloomustab laeva võimet töötada piiritletud jääoludes.[*viide?*]

Eristatakse mitmeid jääklassi tähiseid, mis olenevad nende väljaandjast.[*viide?*]

Balti mere (Soome–Rootsi) süsteem aastast 1971 hõlmab järgmisi jääklasse, mis on heaks kiidetud Soome ja Rootsi mereohutusagentuuride poolt 2010. aastal.
Sama süsteemi kasutavad ka Eesti ja Läti.

Klassifikatsiooni järgi peab laeva vöör võimaldama ohutut sõitu

* 1A Super – 1 m paksuses jääs
* 1A – 0,8 m
* 1B – 0,6 m
* 1C – 0,4 m

1A Super klassi laevad ei vaja reeglina Läänemeres jäämurdja abi.

1A, 1B, 1C klasside laevad vajavad jääs liikumisel jäämurdja abi olenevalt jää paksusest.

1A Super+ (31. dets 2013 seisuga ametlikult heaks kiitmata ja ei kuulu süsteemi) klassi laevad on võrdsustatud jäämurdjatega.

Ameerika Laevandusbüroo (ABS) tähistab laevade jääklassid A 5 kuni D 0 kus A 5 on kõige tugevama ja D 0 kõige nõrgema jää jaoks.

Rahvusvaheline Klassifikatsiooniühingute Liit (IACS) jaotab jääklassid seitsmeks tähistustega PC 1 kuni PC 7.

Viited
------

1. ↑  Wikipedia: Finnish-Swedish ice class

* 2002, Kaj Riska: Comparison of the scantlings derived from different ice rules in order to establish equivalencies between ice classes, Order: Finnish Maritime Administration 16.1.2002, National Research Council Canada 26.3.2002, Ship Laboratory: HELSINKI UNIVERSITY OF TECHNOLOGY, HELCOM.fi
Polümetüülmetakrülaat (PMMA).
Akrüülvärvid plasttuubides
Värske akrüülvärviga töötamine tumedal lõuendil. Isegi värskena ei segune akrüülvärvid omavahel iseenesest
**Akrüülvärv** on sünteetiline emulsioonvärv, mille sideaineks on akrüülpoümeervaik.

Omadused
--------

Sideaine omaduste tõttu on akrüülvärv värskena vees lahustuv, kuid kuivades muutub elastseks veekindlaks mittekolletuvaks kileks. Omaduste poolest sobib asendama nii õli- kui ka vesivärve ja temperat.

Esimesed akrüülsideainega värvid loodi juba 1950. aastatel ja neid täiustati pidevalt. Laialdaselt hakati akrüülvärve kasutama alates 1960. aastatest. Akrüülvärvi toonid on eredad ja silmatorkavad ning tänu oma keemilisele koostisele on akrüül ka elastne, heade katteomadustega ning mittepleekiv. Värve saab veega lahjendada, kuid ainult enne maalimist. Kuivanud värvi enam veega lahustada pole võimalik. Õhukesed ja keskmise paksusega värvikihid kuivavad 5–30 minutiga ja neid võib kohe pärast kuivamist üle maalida.

Kasutamine
----------

Maalipinnaks sobib akrüülvärvide puhul peaaegu igasugune pind, mis on rasvavaba, näiteks lõuend, papp, paber, puit, puitkiudplaat, klaas, betoon, kivi, kile, savi, kips ja õhukuiv lubikrohv. Akrüülvärve kasutatakse laialdaselt monumentaal- ja tahvelmaalis ning värvigraafikas.

Viited
------

1. ↑  Kunstileksikon. Eesti Klassikakairjastus, 2001
**Friedrich Gustav Knüpffer** (16. (vkj)/27. oktoober 1745 Kuusalu – 28. märts (vkj)/8. aprill 1790 Juuru) oli Eesti vaimulik.

Friedrich Gustav Knüpffer õppis Tallinna toomkoolis ja aastatel 1764–1768 Halle ülikoolis. Ordineeriti 21. detsembril/1. jaanuaril 1771/1772 õpetajaks.

Friedrich Gustav Knüpffer oli aastatel 1771–1790 (kutsuti 25. oktoobril/3. novembril 1771) Juuru Mihkli koguduse õpetaja. Sai Eestimaa konsistooriumi assessoriks 27. jaanuaril/7. veebruaril 1785.

Aastal 1779 ilmunud "Jutluse Ramatus" on temalt mitu eestikeelset jutlust.

Isiklikku
---------

Tema isa Arnold Johann Knüpffer ja vanaisa Arend Johann Knüpffer olid Kuusalu Laurentsiuse koguduse õpetajad. Tema abikaasa Beata Christina (1753–1811) isa Johann Georg Tideböhl oli Tallinna toomkoguduse õpetaja. Poeg Arnold Friedrich Johann Knüpffer oli Kadrina Katariina koguduse õpetaja, teine poeg Georg Magnus Knüpffer oli Väike-Maarja koguduse õpetaja (nagu ka tema poeg Carl Theodor Knüpffer), väimees Georg Christian Sabler oli Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja.

Vaata ka
--------

* Knüpffer

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885 Tallinn 2007
**Roman Nõvandi** (sündinud **Roman Neumann**; 31. august (vkj 18. august) 1914 Petrograd – 11. veebruar 1980 Tartu) oli eesti spordipedagoog ja -teadlane.

Elulugu
-------

Roman Nõvandi lõpetas 1934 Tartu Poeglaste Gümnaasiumi, 1937 Sõjakooli, 1940 Sõjaväe Tehnikakooli, 1949 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna, pedagoogikakandidaat (1964, TRÜ), väitekiri "Stardihüppe efektiivsuse määramise ja ujumisliigutuste õigeaegse alustamise kontrolli metoodikast".

Punaarmeesse mobiliseerituna võttis Nõvandi osa teisest maailmasõjast. Oli 1946–1966 TRÜ veespordi kateedri vanemõpetaja, 1966–1978 raskejõustiku ja veespordi kateedri juhataja, 1970–1980 dotsent. Koostanud õppevahendeid ja teinud 4 õppefilmi (1967, 1973, 1978, 1980).

Sport
-----

Oli 1947–1949 kolmekordne Eesti NSV meister veepallis, püstitas ujumises korduvalt uusi Eesti rekordeid. Üleliiduline aukohtunik ujumises (1965).

Teadustöö
---------

Roman Nõvandi uuris ujumise stardihüppe efektiivsust ja kiiruse dünaamikat ujumisdistantside läbimisel. 30 teadustrükist ja õpikut, aimeartikleid.

Isiklikku
---------

Tema õde oli ujuja Nora Kutti.

Teoseid
-------

* Ujumise algõpetuse metoodika I. Tartu, 1967
* Selilikrooli ja rinnulibrassi tehnika ning õpetamise metoodika (kaasautor S. Oja). Tartu, 1969
* Stardi- ja pöördetehnika analüüs ja õpetamise metoodika. Tartu, 1973
* Kehaline kasvatus IV–VIII klassile: käsiraamat õpetajale (kaasautor). Tallinn, 1975

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 24

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013
* Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 328
* Eesti spordi biograafiline leksikon, 432

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Johann Georg Dragendorff
**Johann Georg Noël Dragendorff** (20. aprill 1836 Rostock – 26. märts 1898 Rostock) oli saksa farmatseut.

Dragendorff sooritas Rostocki ülikoolis 1856 apteekriabilise- ja 1858 apteekrieksami. Ta õppis Heidelbergi ja Rostocki ülikoolis loodusteadusi ning kaitses 1861 doktoriväitekirja. Ta asus 1862 tööle Peterburi Farmaatsiaseltsi väljaande "Pharmaceutische Zeitschrift für Russland" toimetajana, seltsi labori juhatajana ja farmaatsiakooli õpetajana. Dragendorff oli 1864–94 Tartu Ülikooli farmaatsiaprofessor, 1883–1887 ka prorektor ning 1888–1893 arstiteaduskonna dekaan. Ta oli 1890–93 Eesti Loodusuurijate Seltsi president. Ta läks 1894 tagasi Saksamaale.

Dragendorff uuris põhjalikult Turkestani, Tiibeti, Hiina ja Aafrika ravimtaimi. 1898 avaldas ta suurteose "Kõigi aegade ja rahvaste ravimtaimed: kasutamine, toimeained ja ajalugu" ("*Die Heilpflanzen der verschiedenen Völker und Zeiten. Ihre Anwendung, wesentlichen Bestandtheile und Geschichte*").

Dragendorff pani aluse ravimtaimede fütokeemiale. Ta töötas välja ravimtaimede toimeainete tundmaõppimise põhimõtted ja 1882 avaldas vastava käsiraamatu "Ravimtaimede kvalitatiivne ja kvantitatiivne analüüs ("*Die qualitative und quantitative Analyse von Pflanzentheilen*"). Suurt tähelepanu pööras ta seostele ravimtaimede keemilise koostise ja bioloogiliste tunnuste vahel ning pani sellega aluse fülogeeniale.

Tema järgi on nimetatud Dragendorffi reaktiiv. See on kaaliumvismutjodiidi K2BiI5 vesilahus, mida kasutatakse alkaloidide olemasolu kindlakstegemiseks. Samuti töötas ta välja vastava Dragendorffi testi: see on kvalitatiivne test, mida kõigepealt kasutati sapi uurimiseks. Kui testitav lahus sisaldab alkaloide, siis reageerivad need Dragendorffi reaktiiviga ja tekib oranž või punakasoranž sade.

Kirjandust
----------

* Ain Raal. 160 – lähedaselt kauge (Farmaatsia instituudi aastapäevast). – Eesti Rohuteadlane, 2002: 5, lk. 2–3.
* Toivo Hinrikus, Hain Tankler, Ain Raal. Farmaatsiaprofessor G. Dragendorffi poolt aastatel 1864–1894 juhendatud meditsiinidoktori väitekirjad. – Eesti Arst, 2003: 9, lk. 622.
* Prof. Dr. G. Dragendorff'i elulugu. – Eesti Rohuteadlane, 1926: 1, lk. 6–12.
* Prof. Dr. Georg Dragendorff. – Eesti Rohuteadlane, 1928: 5, lk. 87–90.
* Nikolai Kromer. Prof. Dr. Georg Dragendorff. – Eesti Rohuteadlane, 1927: 3, lk. 45–49.
* Prof. Dr. Georg Dragendorff 1936. – Eesti Rohuteadlane, 1927: 4, lk. 70–74.
* Rudolf Wallner. Tartus mälestatakse kuulsat rohuteadlast : Georg Dragendorffi 100-aastane sünnipäev. – Uus Eesti, 1936, nr. 112.
* Margareete-Helge Otter. Toksikoloogiaalane teadustegevus 19. sajandi Tartu Ülikoolis. – Eesti Arst, 2002: 9, lk. 576.

Välislingid
-----------

* Teoseid
Friedrih Kazimir Kettler.
**Friedrich Kasimir Kettler** (6. juuli 1650 Miitavi – 22. jaanuar 1698 Miitavi) oli Kuramaa hertsog aastatel 1682–1698.

Friedrich Kasimir oli Jakob Kettleri ja tema abikaasa Luise Charlotte vanim poeg. Hertsogiks sai ta oma isa surma järel 1682. aastal. Erinevalt oma ettevaatlikust ja kokkuhoidlikust isast elas Friedrich Kasimir laia ja pillavat elu. Seetõttu müüs ta inglastele Tobago koloonia ning läänistas soosikutele ohtralt maavalduseid. Tema majanduslikku kitsikust suurendas ka see, et isa testamendi kohaselt pidi ta hertsogiriigi varasid jagama oma vendade ja õdedega.

Friedrich Kasimir suri veidi enne Põhjasõja algust. Seejärel sai troonile tema 6-aastane poeg Friedrich Wilhelm, kelle eest regendina asus valitsema tema onu Ferdinand. 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Friedrich Kasimir Kettler** |

Perekond
--------

1675. aastal abiellus ta Nassau-Siegeni printsessi Sophia Amaliega (1650–1688). Abielust sündisid:

* Friedrich (1682–1683)
* Marie Dorothea (1684–1743), abiellus 1703. aastal Preisimaa printsi ja Brandenburg-Schwedti markkrahvi Albrecht Friedrichiga (1672–1731)
* Eleonore Charlotte (1686–1748), abiellus 1714. aastal Braunschweig-Beverni hertsogi Ernst Ferdinandiga (1682–1746)
* Amalie Luise (1687–1750), abiellus 1708. aastal Nassau-Siegeni printsi Adolfiga (1680–1722)
* Christina Sophia (1688–1694)

1691. aastal abiellus ta Brandenburgi kuurvürsti Friedrich Wilhelmi tütre ja Preisimaa kuninga Friedrich I õe Elisabeth Sophiaga. Abielust sündisid:

* Friedrich Wilhelm (1692–1711), Kuramaa hertsog 1698–1711
* Leopold Karl 1693–1697

Viited
------

1. 1 2  "Kettlerite sugupuu". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. september 2017. Vaadatud 23. detsembril 2010.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Jakob Kettler** | **Kuramaa hertsog**1682–1698 | Järgnev**Friedrich Wilhelm Kettler**

 |
**Gustav Hermann Axel Oehrn** (13. detsember / 25. detsember 1884 Võnnu – 18. juuli 1970 Bad Salzuflen, Nordrhein-Westfaleni liidumaa) oli Eesti ja saksa vaimulik.

Oehrn õppis aastatel 1895–1901 Tartus eragümnaasiumis; aastatel 1901–1904 õppis ta Riia linnagümnaasiumis. Usuteadust õppis ta aastatel 1904–1910 Tartu Ülikoolis; aastatel 1905–1906 täiendas ta ennast Berliini Ülikoolis. Prooviaastal oli ta Kursi Maarja-Eliisabeti koguduses Gustav Punga juures. Ordineeriti 13. novembril / 26. novembril 1911 Riias õpetajaks.

Ta oli aastatel 1911–1918 Kärla Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja ning 1915–1917 Moskva kubermangu välja saadetud.

Ta lahkus aastal 1919 Saksamaale. Aastatel 1920–1945 oli ta Mickrow' koguduse (Lauenburgi kreisis, Pommeris; praeguse haldusjaotuse ja nimede järgi Mikorowo Lęborki maakonnas Pomorze vojevoodkonnas) viimane luterlik vaimulik(Ppaegu on selles hoones Püha Kasimiri (katoliku) kirik). Jäi seejärel emerituuri. Emerituuris olles elas aastatel 1946–1955 Jössenis (Minden-Lübbecke kreisis Detmoldi ringkonnas Nordrhein-Westfaleni liidumaal) ning 1955–1970 Bad Salzuflenis (Lippe kreisis Detmoldi ringkonnas Nordrhein-Westfaleni liidumaal), kus ta ka suri.

Isiklikku
---------

Tema isa Gustav Axel Conrad Oehrn oli Võnnu ja Tartu Jaani koguduse õpetaja ning Liivimaa kindralsuperintendent, vanaisa Gustav Oskar Oehrn oli Võnnu Jakobi koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
**Friedrich I Badenist** (1249 – 29. oktoober 1268), Zähringite suguvõsa liige, oli Badeni ja Verona markkrahv, samuti Austria hertsog 1250. aastast kuni oma surmani. Hohenstaufenist kuningas Konradini kaasvõitlejana raiuti ka temal Napoli kuninga Charles I käsul pea maha.

Nõue Austriale
--------------

Ta sündis Austrias Allandis Švaabimaa Badeni markkrahvi Hermann VI (u.1226–1250) ja tolle naise Gertrudi (1226–1288) ainsa pojana. Gertrud oli viimase Babenbergist Austria hertsogi Friedrich II vennatütar ja pärijanna.

Kuna Austria hertsog Friedrich II tapeti 1246. aasta Leitha jõe lahingus, Babenbergide hertsogiliin hääbus. Badeni markkrahv Hermann VI tõstis abielu kaudu Gertrudiga Austria ja Steiermargi valduste pärimisnõude. Kuid pärast keiser Friedrich II surma 1250. aastal ei olnud tugevat keiserlikku autoriteeti tema tiitli maksmapanemiseks. Ehkki teda toetasid paavst Innocentius IV ja vastukuningas Hollandi Willem, ei saanud Hermann ülekaalu võimsa Přemysliidist Böömimaa kuninga Václav I ja tema sõjaka poja Otakar II tõstetud nõuete suhtes.

Oma isa surma ajal oli noor Friedrich Meißeni õukonnas, kuhu tema ema Gertrud oli põgenenud. Ta võis olla markkrahv Hermanni järglane Badenis, kus tema onu Rudolf I tegutses regendina. Oma ema kaudu ka Austria ja Steiermargi hertsogkondadele pretendeerinud Friedrich asus elama Viini lähedale. Kui aga Otakar II abiellus 1252. aastal Gertrudi tädi Margaretega ja liikus Austriasse, pidi ta taas põgenema, esialgu Steiermarki ja hiljem Sponheimi õukonda Kärntenis.

Seos Konradiniga
----------------

Umbes 1266. aastast kasvas Friedrich Baieri hertsogi Ludwig II Wittelsbachi residentsis, kus ta sõbrunes Švaabimaa hertsogi Konradiniga, Saksamaa kuninga Konrad IV noore poja ja keiserliku Hohenstaufenite dünastia pärijaga. Temalt ootas Friedrich toetust oma võimunõuete jõustamisel.

Konradin ja Friedrich kuulevad oma surmaotsust, Johann Heinrich Wilhelm Tischbeini ajaloomaal (1784)
1267. aastal langetas ta saatusliku otsuse saata Konradini ekspeditsioonil Anjou Charlesi vastu, kelle paavst Clemens IV kroonis Sitsiilia kuningaks ja kes tappis 1266. aasta Benevento lahingus Konradini onu Manfredi. Konradin oli asunud 24. juulil 1268 Rooma, kuid Charles võitis 23. augustil otsustavalt Hohenstaufenite vägesid Tagliacozzo lahingus, pärast mida Konradin ja Friedrich põgenesid ja sattusid 8. septembril Torre Asturas Anziost lõuna pool vangi. Frangipani pooldajate poolt reedetuna ja kuningas Charlesile üleantuna jäid mõlemad Napoli Castel dell'Ovos alandavasse vangistusse. Kuningas ise mõistis nad surma; legendi järgi kuulsid nad otsusest malet mängides ja jätkasid ükskõikselt mängu. Konradinil ja Friedrichil raiuti 29. oktoobril *Piazza del Mercatol* avalikult pea maha.

Nende säilmed maeti algul kiiruga maha, kuid hiljem viidi Konradini ema Elisabethi Baierist käsul Santa Maria del Carmine kirikusse. Paavst Clemens suri kuu pärast hukkamist; Charles aga saadeti 1282. aasta Sitsiilia vespriga oma kuningriigist välja.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Hermann VI Badenist** | **Badeni markkrahv**1250–1268koos Rudolf I-ga | Järgnev**Rudolf I Badenist** |
Lāde mõisa peahoone 2011. aastal
Lāde mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wolmarschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1903). Mõisa valdused on kaardil tähistatud numbriga 6
**Lāde mõis** (saksa keeles *Ladenhof*, varem *Namküll*, läti keeles *Lādes muiža*) oli rüütlimõis, hiljem Riia linnamõis Liivimaal Volmari kreisis Lemsalu kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Limbaži piirkonnas Limbaži vallas.

Ajalugu
-------

Mõisa läänistas Riia peapiiskop Michael Hildebrand aastal 1508 Peter von der Lodele. Aastal 1695 sai selle omanikuks Ewold Mengden.

19. novembril 1621 kinkis Rootsi kuningas Gustav II Adolf Lemsalu piiskopilinnuse koos kõige sinnakuuluvaga Riia linnale. Kingitu hulgas oli ka Lāde mõis, mis oli toona 2 ja 1/2 adramaa suurune.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 9 ja 3/8 adramaad, sellele allus 355 mees- ning 413 naishinge. Aastal 1641 oli mõisa suurus koos Lemsalu ja Viļķene mõisaga kuuskümmend viis adramaad. 1688 oli mõisa suurus 12 ja 3/4 adramaad, aastal 1734 oli adramaid 7 ja 3/4, aastal 1757 aga 9 ja 3/8. Aastal 1823 oli mõisa suurus 11 ja 9/10 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 11 ja 9/20, aastal 1881 aga 6 ja 39/80, lisaks 11 ja 18/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Viited
------

1. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 157
2. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 248.
3. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 157
4. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 152.

Lemsalu kirik.
Lemsalu kihelkond

**Kirik**: Lemsalu Jaani kirik  

**Mõisad**: Lemsalu kirikumõis | Buddenbrockshofi mõis | Gerķise mõis | Krüdenershofi mõis | Lāde mõis | Lemsalu mõis | Nabe mõis | Rēza mõis | Vecķipēni mõis | Viffhuseni mõis
**"Pimeduse rüütli taastulek"** (inglise keeles *The Dark Knight Rises*) on 2012. aastal valminud Ameerika Ühendriikide mängufilm superkangelasest Batmanist, mille režissöör on Christopher Nolan. Bruce Wayne'i kehastab Christian Bale.

Näitlejad
---------

* Christian Bale – Bruce Wayne ehk Batman
* Michael Caine – teener Alfred Pennyworth
* Gary Oldman – leitnant James Gordon
* Anne Hathaway – Selina Kyle ehk Kassnaine
* Tom Hardy – Bane
* Marion Cotillard – Miranda Tate
* Morgan Freeman – Lucius Fox
* Liam Neeson ja Josh Pence – Ra's al Ghul
* Joseph Gordon-Levitt – John Blake
* Nestor Carbonell – linnapea Anthony Garcia

Välislingid
-----------

* Koduleht.
* Pimeduse rüütli taastulek andmekogus IMDb (inglise)
* Pimeduse rüütli taastulek andmebaasis Box Office Mojo (inglise)

Batmani filmid

"Batman" (1966) | "Batman" (1989) | "Batmani tagasitulek" (1992) | "Batman igaveseks" (1995) | "Batman ja Robin" (1997) | "Batman alustab" (2005) | "Pimeduse rüütel" (2008); "Pimeduse rüütli taastulek" (2012)
**27. Preisi Kuninglik Jäägripataljon** (soome keeles *Kuninkaallinen preussilainen jääkäripataljoona 27*, saksa keeles *Königlich Preussisches Jägerbataillon Nr. 27*) oli 1916. aastal Preisimaa kuningriigi sõjavägede koosseisus soome vabatahtlikest moodustatud sõjaväeosa.

Jäägripataljon koosnes Soome vabatahtlikest, kes olid salaja Rootsi kaudu Saksamaale läinud ja Saksamaal sõjaliselt välja koolitatud. Vabatahtlikud sõitsid välispassiga Rootsi kaudu Saksamaale õppelaagrisse, mis asus Hamburgist põhja pole Holsteinis Lockstedtis. 189 mehest olid 145 keskkooli lõpetanud ja 34 ka ülikooli. 60% vabatahtlike emakeel oli rootsi. Algul ei käsitatud neid sõduritena, vaid Saksa riigi külalistena, tsiviilisikutena. Nad kandsid Saksa skautide vormi ja neid kutsuti pioneerideks – rajaleidjateks (*Pfadfinder*). Hiljem riietati nad Saksa jalaväevormi ja neid kutsuti musketärideks. Esmalt oli väljaõppeaeg määratud neljale nädalale, kuid seda pikendati korduvalt. Programm oli otstarbekas ja tõhus ning vastas Soome hilisemale reservohvitseride väljaõppele.

Kursuste juhiks ja Soome vabatahtlike komandöriks oli algusest peale kuni 1917. aasta alguseni major Maximilian Bayer. Augustis 1915 nimetati kursus ümber jäägripataljoniks, mida pidi suurendatama 200 meheni. 1916. aasta maiks oli Saksamaale läinud lisaks juba sealsetele veel 1510 meest. Kuid nende hulgas oli ka tervise poolest sobimatuid. Alles jäänud 1890 mehest osales hiljem Soome Vabadussõjas 1261 jäägrit.

Augustis-septembris 1915 oli Soome vabatahtlike õiguslik seisund muutunud. Nad muudeti Saksa armee sõduriteks, kuid vandetõotuse andmist ei nõutud. Neid kohustati Saksamaal teenima igal pool ja kõigest jõust. Vene ja Soome kindralkubermangu seaduste järgi oli see reeturlik tegevus.

Septembrist 1915 kuni maini 1916 kasutati Soome vabatahtlike väeosade kohta nimetust Ausbildungsgruppe Lockstedt. Eesmärgiks oli koolitada Soome tulevase armee võimalikult rohkematele väeliikidele põhi- ja juhtivjõudusid. Algul oli selles koolis kaks laskurkompaniid, kuulipildujakompanii ja pioneerikompanii. Meeste arvu kasvades lisandusid hiljem veel kaks laskurkompaniid ja välisuurtükiväerühm. Koolitati saksa ohvitseridele ja allohvitseridele abiks ka soomlasi. Viimaste jaoks kehtestati koguni oma auastmestik: *Hauptzugführer*, *Oberzugführer*, *Zugführer*, *Gruppenführer* (rühmaülem), *Hilfsgruppenführer*. Kõige kõrgema aukraadi sai Erik Jernström, teise 19, kolmanda 46, neljanda (rühmaülema oma) 196 ning rühmaülema asetäitja aukraadi 274 soomlast.

Jäägripataljon osales Esimeses maailmasõjas lahingutes Venemaa keisririigi vägede vastu Kuramaal Misse ja Aa jõe joonel Riia rindel.

25. veebruaril 1918. aastal saabus Soome jäägripataljon Vaasasse ja võttis osa Soome kodusõjast.

Osa Soome jäägritest võttis osa ka Eesti Vabadussõjast.

Vaata ka
--------

* Soome jäägriliikumine
* Soome kodusõda

Viited
------

1. ↑
**Gustav Heinrich Kel(l)ner** (1715 Moskva – 20. juuni/1. juuli 1772 Tallinn) oli Eesti vaimulik.

Kellner oli Tallinna toomorbudekodu kasvandik, õppis Tallinna toomkoolis. Ta immatrikuleeriti 23. juulil/4. augustil 1733 Halle ülikooli ja 2. oktoobril/13. oktoobril 1734 Wittenbergi ülikooli. Ordineeriti 1. novembril/12. novembril 1738 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1738–1753 Tallinna Oleviste koguduse abiõpetaja, aastatel 1753–1763 oli ta sama koguduse õpetaja. Oli 12. maist/23. maist 1742 Tallinna koolide inspektor. Aastast 1757 kandis ta Venemaa riigiametnike astmete järgi titulaarpraosti nimetust. Aastatel 1764–1772 oli ta Tallinna linna superintendent (sai superintendendiks 5. mail/16. mail 1764) ja Tallinna Oleviste koguduse õpetaja.

Ta juhtis aastal 1771 ilmunud saksakeelse lauluraamatu trükki andmist; kirjutas, et raamat on sisuliselt uus võrreldes rootsi aja lõpul ilmunuga.

Isiklikku
---------

Gustav Heinrich Kellner oli kaks korda abielus. Tema esimese naise Christiana Maria isa Georg Günther Tunzelmann oli Tallinna Oleviste koguduse õpetaja. Tema väimees (tütre Justina Elisabethi abikaasa) Johann Adam Andreae oli Nissi, Tarvastu ja Helme Maarja koguduse õpetaja; teine väimees (tütre Margaretha abikaasa) Jacob Johann Höppener oli Jüri koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
Gustav III
**Gustav III** (24. jaanuar (Juliuse kalendri järgi 13. jaanuar) 1746 – 29. märts 1792) oli Rootsi kuningas alates 1771. aastast kuni surmani.

Ta oli kuningas Adolf Fredriki poeg.

Gustav III oli viimane Rootsi monarh, kes valitses absolutistlikult. Et Gustav oli saanud hea hariduse, viis ta ellu olulisi valgustatud absolutismi vaimus reforme, näiteks kaotas piinamise ülekuulamise vahendina ja edendas haridust.

Peatselt pärast troonile tõusmist likvideeris ta 1772. aastal seni kuningavõimule suurt mõju avaldanud aadlirühmitused, nn Kübaratepartei ja Mütsidepartei.

Gustavi peamine eesmärk oli aga Rootsi kunagise hiilguse taastamine. Selleks alustas ta 1788. aastal sõda Venemaaga, et Rootsi kunagisi valdusi (Vana-Soomet, Ingerimaad, Eestimaad ja Liivimaad) tagasi võita. Kuid sõda ei läinud kuigi hästi, Vene armee oli sõjaks küllaltki hästi valmis ning lisaks tekkis Rootsi aadlike seas Vene-sõbralik Anjala Liit. Nii pidi Gustav III sõja 1790. aastal piirimuutusteta Värälä rahuga lõpetama.

Seejärel sõlmisid Gustav ja Katariina II revolutsioonilise Prantsusmaa vastase liidu ning kavandasid sellele rannikule Vene-Rootsi ühisdessanti. Ettevalmistusi alustati 1791. aasta lõpul.

16. märtsil 1792 toimunud maskiballi ajal haavas Gustavit aadliopositsiooni liige Jacob Johan Anckarström. Esialgu ei tundunud haav kuigi tõsine, ent peagi tekkis veremürgistus, millesse kuningas 29. märtsil suri.

Vaata ka
--------

* Gustav III kohvieksperiment
* Marstrandi vabasadam

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Gustav III** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Adolf Fredrik** | **Rootsi kuningas**1771–1792 | Järgnev**Gustav IV Adolf** |
Ledurga piirkond Liivi lahega piirnemas ja Läti kivilinnused 1185-1230
**Lēdurga** on Henriku Liivimaa kroonikas mainitud piirkond Turaidas, Koiva liivlaste asualal. Aģe jõe ülemjooksul asuva Lēdurga keskuseks oli samanimeline küla. Koha nime (Henriku Liivimaa kroonikas *Lethegore*) on arvatud tulevat liivikeelsetest sõnadest *lēd* "leht" ja *urga* "väike oja", "voolava veega madalik".

Lēdurgast on teada mitmeid noorema rauaaja kalmistuid. Kaubanduse olulisest rollist annavad tunnistust 11.–13. sajandist pärit mündileiud ja piirkonda läbiv tee, mis ühendas Koiva jõe äärset Turaida keskust põhja pool asuva Metsapoole alaga. Lēdurgast itta jäi Idumea. Lääne suunas ta mööda Aģe jõge Liivi laheni ilmselt ei ulatunud ja Henriku Liivimaa kroonikas mainitavad Aģe jõe äärsed liivlased Lēdurga elanikud ei olnud.

Liivi ristisõja aegset linnust sellest piirkonnast teada ei ole. Vaid oletatav linnamägi Inciemsi metsas võis olla sõjaaegseks pelgupaigaks.

Sarnaselt muude liivlaste piirkondadega alistus Lēdurga 1206. aastal ristisõdijatele. 1207. aastal Riia piiskopi ja Mõõgavendade ordu vahelise leppega läks ta Riia piiskopkonna koosseisu ja sinna moodustati omaette kirikukihelkond.

Henriku Liivimaa kroonikas on Lēdurgat mainitud seoses sinna ulatunud läänemaalaste ja saarlaste rüüsteretketega 1211. ja 1218. aastal.

Viited
------

1. ↑  HLK, lk 117
2. 1 2 3  Indriķa hronika, XIV, kommentaar 67
3. ↑  HLK, peatükid X-XI
4. ↑  HLK, lk 117, 183

Allikad
-------

* Henriku Liivimaa kroonika = Heinrici chronicon Livoniae. Ladina keelest tõlkinud Richard Kleis, toimetanud ja kommenteerinud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat 1982.
* Indriķa hronika. Läti keelde tõlkinud Ā. Feldhūns; eessõna ja kommentaarid Ē. Mugurēvičs. Rīga: Zinātne, 1993.
* Lang, Valter. *Baltimaade pronksi- ja rauaaeg*. Tartu Ülikooli Kirjastus, 2007.
Koba Jass (2012)
**Koba Jass** (sündinud 4. mail 1990 Riias) on Läti jäähokikoondise ründaja.

Jass on isa poolt grusiin ja ema poolt mustlane. Tema vanem vend Māris ja onupoeg Mareks on samuti hokimängijad, ehkki Läti koondisse pole nad pääsenud.

2009 osales Jass Läti koondises Kanadas Ottawas juunioride maailmameistrivõistlustel, kus Läti saavutas oma senise ajaloo parima koha, kaheksanda. Hiljem on ta ainult korra veel parema koha saanud.

2012 arvati Jass Läti täiskasvanute koondisse. 2012. aasta jäähoki maailmameistrivõistlused toimusid Stockholmis. Läti jäi 8-liikmelises alagrupis 5. kohale ja saavutas kokkuvõttes 10. koha.

2013. aasta jäähoki maailmameistrivõistlused toimusid Helsingis. Läti jäi alagrupis 6. kohale ja sai kokkuvõttes 11. koha.

2014. aasta taliolümpiamängudele jäähokis pääses Läti 9 tugevaima meeskonna seas ilma valikturniirita. Kuid alagrupis kaotas Läti kõik 3 mängu ja sai pärast alagrupimänge 11. asetuse. Väljalangemisfaasis alistas Läti aga Šveitsi jäähokikoondise 3:1 ja pääses veerandfinaali, kus pidi tunnistama Kanada jäähokikoondise 2:1 paremust. Kanada tuli olümpiavõitjaks.

Pärast olümpiamänge toimusid Minskis 2014. aasta jäähoki maailmameistrivõistlused, kus Läti tuli alagrupis 6. ja üldarvestuses 11. kohale.

2015. aasta jäähoki maailmameistrivõistlused toimusid Prahas. Läti ei võitnud ainsatki kohtumist ning jäi 5 punktiga jagama 6.–8. kohta nagu Prantsusmaa ja Austria. Napilt jäi Läti alagrupis 7. ja üldarvestuses 13. kohale, Austria lages välja.

Rohkem Jass suurvõistlustel Läti koondisesse ei pääsenud, ehkki tema sportlaskarjäär jätkus 2022. aastani.
Süsinikdioksiidi rõhu-temperatuuri faasidiagramm, millel on märgitud kolmikpunkt (*triple point*) ja kriitiline punkt (*critical point*)
**Kolmikpunkt** on ühekomponendilise aine jaoks kindel punkt rõhu–temperatuuri diagrammil. Sellele punktile vastab temperatuuri ja rõhu väärtuste paar, mille puhul aine kolm faasi (tavaliselt agregaatolekut) on omavahel termodünaamilises tasakaalus. Nende faaside vahel võib toimuda kolm faasisiiret: tahke↔vedel, vedel↔gaasiline, tahke↔gaasiline. Kolmikpunktis lõikuvad kõigi kolme faasipaari tasakaalukõverad.

Näiteks vee kolmikpunk on temperatuuril 273,16 K (0,01 °C) ja rõhul 611,657 (± 0,010) Pa (umbes 0,006 baari). Vee keemistemperatuur on normaaltingimustel 100 °C, kuid rõhu vähendamisel see langeb, nii et vaakumi lähedal ühtib keemispunkt jää sulamispunktiga. Kolmikpunktis on jääst, veest ja aurust koosnev termodünaamiline süsteemm tasakaalus. Kolmikpunktile vastavast rõhust madalamal muutub jää otse auruks ja vastupidi, vedel faas puudub.

Tahkeid faase võib vastavalt kristallimodifikatsioonidele olla rohkem kui üks, seetõttu võib ühel ainel olla erinevaid kolmikpunkte, kus on näiteks tasakaalus kaks tahket faasi ja üks vedel faas või kaks tahket faasi ja üks gaasiline faas.

Mõnede ainete kolmikpunktid| Aine | Temperatuur | Rõhk |
| --- | --- | --- |
| Nimetus | Valem | K | °C | kPa |
| Vesi | H2O | 273,16 | −000,01 | 000,611657 |
| Hapnik | O2 | 054,361 | −218,789 | 000,14633 |
| Süsihappegaas | CO2 | 216,592 | 0−56,558 | 517,95 |
| Lämmastik | N2 | 063,151 | −209,999 | 012,523 |
| Ammoniaak | NH3 | 195,5 | 0−77,65 | 006,1 |
| Elavhõbe | Hg | 234,3 | −38,8 | 1,65·10−4 Pa |

Vee kolmikpunktid| Osalevad faasid | Temperatuur | Rõhk (MPa) |
| --- | --- | --- |
| vedel vesi, jää Ih, veeaur | −00,01 °C | 000,000 611 657 |
| vedel vesi, jää Ih, jää III | −22 °C | 209,9 |
| vedel vesi, jää III, jää V | −17 °C | 350,1 |
| vedel vesi, jää V, jää VI | −00,16 °C | 632,4 |
| jää Ih, jää II, jää III | −35 °C | 213 |
| jää II, jää III, jää V | −24 °C | 344 |
| jää II, jää V, jää VI | −70 °C | 626 |

Vaata ka
--------

* Faasidiagramm

Viited
------

1. ↑  Pärtel, E. 2010. Füüsika mõisted gümnaasiumile (eesti-vene-eesti sõnastik). Tartu Ülikooli Kirjastus.
**Kemoselektiivsus** (**kemoselektiivne reaktsioon**) on ühe keemilise reaktsiooni valdav realiseerumine teiste võimalike reaktsioonidega võrreldes. See on ühe reaktsiooniprodukti valdav moodustumine tänu mingi funktsionaalrühma (keemilise sideme) selektiivsele reaktsioonivõimele võrreldes teiste funktsionaalrühmadega, mis esinevad kas samas ühendis või reaktsioonisegu teistes komponentides. Seega ühe produkti moodustumine on oluliselt kiirem teiste reaktsioonisuundadega võrreldes.

Kui kemoselektiivsus on madal, siis on tegu paralleelreaktsioonidega.

Reaktsiooni kiiruse ja produktide koostise määravad eelkõige reaktsiooni tsentriga seotud asendusrühmade elektroonsed ja steerilised faktorid, vähem keskkonna omadused. Siiski, paljudel juhtudel on oluline mõju ka reaktsioonitsentrist kaugemal olevatel rühmadel ehk intramolekulaarsetel efektidel.

Kemoselektiivsete reaktsioonide näiteid: 

* kaitsvate rühmade kasutamine orgaanilises sünteesis: kaitsev rühm viiakse molekuli keemilise modifitseerimisega (derivatiseerimine), selleks et järgnev reaktsioonietapp toimuks kemoselektiivselt
* Sommelet’ reaktsioon: kvaternaarsete ammooniumsoolade selektiivne moodustumine primaarsete halogeniididega
* stüreeni (ehk vinüülbenseeni) reaktsioon elektrofiilsete reagentidega annab kaksiksidemega liitumise produktid, kuid mitte asendust aromaatses tuumas

Vaata ka
--------

* Selektiivsus (keemia)
* Regioselektiivsus
* Stereoselektiivsus
* Kemoselektiivsus keemilises analüüsis
* Reaktsioonivõime-selektiivsus printsiip
**Giosuè Alessandro Giuseppe Carducci** (27. juuli 1835 – 16. veebruar 1907) oli itaalia luuletaja. 1906. aastal sai ta esimese itaallasena Nobeli kirjandusauhinna.


Nobel
Nobeli kirjandusauhinna laureaat

1901 Prudhomme • 1902 Mommsen • 1903 Bjørnson • 1904 F. Mistral, Echegaray • 1905 Sienkiewicz • 1906 Carducci • 1907 Kipling • 1908 Eucken • 1909 Lagerlöf • 1910 von Heyse • 1911 Maeterlinck • 1912 Hauptmann • 1913 Tagore • 1915 Rolland • 1916 von Heidenstam • 1917 Gjellerup, Pontoppidan • 1919 Spitteler • 1920 Hamsun • 1921 France • 1922 Benavente • 1923 Yeats • 1924 Reymont • 1925 Shaw • 1926 Deledda • 1927 Bergson • 1928 Undset • 1929 Mann • 1930 Lewis • 1931 Karlfeldt • 1932 Galsworthy • 1933 Bunin • 1934 Pirandello • 1936 O'Neill • 1937 du Gard • 1938 Buck • 1939 Sillanpää • 1944 Jensen • 1945 G. Mistral • 1946 Hesse • 1947 Gide • 1948 Eliot • 1949 Faulkner • 1950 Russell • 1951 Lagerkvist • 1952 Mauriac • 1953 Churchill • 1954 Hemingway • 1955 Laxness • 1956 Jiménez • 1957 Camus • 1958 Pasternak • 1959 Quasimodo • 1960 Perse • 1961 Andrić • 1962 Steinbeck • 1963 Seféris • 1964 Sartre • 1965  Šolohhov • 1966 Agnon, Sachs • 1967 Asturias • 1968 Kawabata • 1969 Beckett • 1970 Solženitsõn • 1971 Neruda • 1972 Böll • 1973 White • 1974 Johnson, Martinson • 1975 Montale • 1976 Bellow • 1977 Aleixandre • 1978 Singer • 1979 Elýtis • 1980 Miłosz • 1981 Canetti • 1982 García Márquez • 1983 Golding • 1984 Seifert • 1985 Simon • 1986 Soyinka • 1987 Brodski • 1988 Mahfuz • 1989 Cela • 1990 Paz • 1991 Gordimer • 1992 Walcott • 1993 Morrison • 1994 Ōe • 1995 Heaney • 1996 Szymborska • 1997 Fo • 1998 Saramago • 1999 Grass • 2000 Gao • 2001 Naipaul • 2002 Kertész • 2003 Coetzee • 2004 Jelinek • 2005 Pinter • 2006 Pamuk • 2007 Lessing • 2008 Le Clézio • 2009 Müller • 2010 Vargas Llosa • 2011 Tranströmer • 2012 Mo • 2013 Munro • 2014 Modiano • 2015 Aliaksijevič • 2016 Dylan • 2017 Ishiguro • 2018 Tokarczuk • 2019 Handke • 2020 Glück • 2021 Gurnah • 2022 Ernaux
**Elmo Lööve** (15. jaanuar 1941 Tartu – 20. november 2014) oli eesti muusik ning muusikasaadete ja -filmide režissöör.

Ta õppis aastatel 1955–1959 Tartu Muusikakoolis koorijuhtimist (Richard Ritsingu juhtimisel) ja aastatel 1959–1964 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis (Gustav Ernesaksa klassis).

Ta oli 1965–2005 Eesti Televisioonis muusikasaadete režissöör, ta on teinud umbes 2000 muusikasaadet, sealhulgas sarjad "Horoskoop", "Käokava", "Orkestrimängud", "Kammertoon" ja "Klassika koos Klasiga", 400 "Reklaamiklubi" saadet, palju portreesaateid ja üldlaulupeo ülekandeid. 

Ta tegi stuudios Eesti Telefilm 28 muusikafilmi, sealhulgas "Ahvatluste tund" (1969), "Pärnu" (1974), "Pillipuu" (1976), "Laulud lumes" (1981) ja "Laulutuli" (1991). 

Ta on mänginud mitmes koosseisus kontrabassi ja basskitarri, sealhulgas aastatel 1960–1964 Tallinna stringorkestris Aleksander Rjabovi juhatusel, aastatel 1965–1985 ETV ansamblis Kustas Kikerpuu juhatusel ja ETV režissööride ansamblis Con Amores ning esinenud koos Uno Naissoo, Georgi Garanjani, Eri Klasi ja teiste muusikutega.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli klaveripedagoog Frieda Lööve.

Kirjandus
---------

* *Eesti muusika biograafiline leksikon.* 1. köide: *A–M.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007, lk. 457.

Välislingid
-----------

* Suri muusikasaadete ja -filmide režissöör Elmo Lööve
* Suri unustamatu režissöör Elmo Lööve
**Cinevilla** on filmilinnak Lätis Tukumsi piirkonnas Slampe vallas. Varem oli linnak küla staatuses.

Linnak asub valla lääneosas. Tegemist on Vidus Vecvagarose talu juurde rajatud butafoorse linnakuga, mille pindala on 150 hektarit. Linnak rajati Riia ajaloost rääkivate filmide välivõtete tarbeks, sinna ehitati näiteks mitme Riia ajaloolise hoone ja ehitise koopiad.

Linnakus asuv kanal kujutab Daugavat. Sellele rajati Riia kivisilla koopia ning koopiad nüüdseks hävinud Lübecki ja pontoonsillast. Osa linnakust kujutab Riia vanalinna, osa aga Pārdaugavat. 2010. aastast kuulub see Riia Filmistuudiole.

Linnakus tehtud näiteks filme "Hirmus suvi", "Riia kaitsjad" (selle filmi tarbeks rajati Daugavat kujutav osa), "Rūdolfa mantojums" (selle filmi tarbeks rajati eraldi Rudolfi talu kujutav osa), "Sapņu komanda 1935" (räägib 1935. aastal Euroopa meistriks tulnud Läti korvpallimeeskonnast), "Nameja gredzens" (seiklusfilm Nameisise elust).

Filmilinnakus on hoiul ka filmimisel kasutatud sõidukid ja muu tehnika: laevad, rongid, hobusõidukid, soomustehnika. Cinevillasse on rajatud üks Läti alade neljast trammiliinist.

* Butafoorne DaugavaButafoorne Daugava
* Linnaku tänavLinnaku tänav
* Cinevilla tramm Cinevilla tramm

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  Rīgas Kinostudija apvienojas ar 'Cinevilla Studio'
3. ↑  www.vietas.lv
4. ↑  Lonely Planet (2012). Estonia, Latvia & Lithuania Travel Guide. Lonely Planet. lk. 41. ISBN 978-1-74321-304-9.

Välislingid
-----------

* Linnaku koduleht

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Cinevilla** |

  


| * v
* r
Slampe valla asulad |
| --- |
| 
Ārlavciems **·**  *Cinevilla* **·**  Ozolnieki **·**  Praviņas **·**  **Slampe** **·**  Spirgus **·**  Vīksele |
**Ukraina presidendi** autasu (ukraina keeles *Почесна відзнака Президента України*) on esimene iseseisva Ukraina autasu. 

Selle autasu asutas Ukraina president Leonid Kravtšuk 1992. aastal jõustunud Ukraina põhiseaduse artikli 114-5 lõike 9-2 alusel. Autasustada kodanikke isiklike teenete eest suveräänse, demokraatliku riigi ülesehitamisel, Ukraina majanduse, teaduse ja kultuuri arendamisel, aktiivse rahuvalve, heategevusliku ja avaliku tegevuse eest. 

Ukraina presidendi autasusid anti välja aastatel 1992–1996, enne autasu järglase, Ukraina presidendi teenetemärgi asutamist.

Ukraina presidendi aumärgiga autasustatud isikuid nimetatakse teeneteordeni kavalerideks ja neil on õigus kanda neile omistatud Ukraina presidendi aumärgi märke.

Auhinna kavandi autor ja kujundaja on Juhhim Harabet (Юхим Вікторович Харабет), graveerija Leonid Tolstov (Леонід Федорович Толстов).

Auhindade statistika
--------------------

Ukraina presidendi autasu on pälvinud 630 inimest.

* 1992 - 14 inimest.
* 1993 - 32 inimest.
* 1994 - 131 inimest.
* 1995 - 186 inimest.
* 1996 - 267 inimest.

Viited
------

1. ↑  "ПОЧЕСНА ВІДЗНАКА ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ". *leksika.com.ua*. Vaadatud 16. septembril 2022.
2. ↑  "Про заснування Почесної відзнаки Президента України". *Офіційний вебпортал парламенту України* (ukraina). Vaadatud 16. septembril 2022.
3. ↑  "Горловчанин Леонид Толстов – автор "Почетного знака президента Украины" (фото)". *Горловский Медиа Портал* (vene). Vaadatud 16. septembril 2022.
**Ciney** (prantsuse [si.nɛ]) on linn ja vald Belgias Valloonia piirkonnas Namuri provintsis Dinanti haldusringkonnas.

Asulad
------

Valla piiridesse kuuluvad järgmised asustatud punktid: Ciney, Achêne, Braibant, Chevetogne, Conneux, Leignon, Pessoux, Serinchamps ja Sovet. 

* ChevetogneChevetogne
* Kabel (XVI sajand)Kabel (XVI sajand)
* Haversin, Haversini loss (XVII sajand)Haversin, Haversini loss (XVII sajand)
* KirikKirik
* Jannée lossJannée loss

Viited
------

1. ↑  Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

 Ciney – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (prantsuse keeles)

Namuri provintsi vallad

Andenne **·** Anhée **·** Assesse **·** Beauraing **·** Bièvre **·** Cerfontaine **·** Ciney **·** Couvin **·** Dinant **·** Doische **·** Éghezée **·** Fernelmont **·** Floreffe **·** Florennes **·** Fosses-la-Ville **·** Gedinne **·** Gembloux **·** Gesves **·** Hamois **·** Hastière **·** Havelange **·** Houyet **·** Jemeppe-sur-Sambre **·** La Bruyère **·** Mettet **·** Namur **·** Ohey **·** Onhaye **·** Philippeville **·** Profondeville **·** Rochefort **·** Sambreville **·** Sombreffe **·** Somme-Leuze **·** Viroinval **·** Vresse-sur-Semois **·** Walcourt **·** Yvoir
**Giorgi Dvali** (ka **Gia Dvali**; gruusia keeles გიორგი დვალი; sündinud 30. mail 1964 Thbilisis) on gruusia füüsik.

Ta õppis Thbilisi riiklikus ülikoolis kõrge energia füüsikat ja kosmoloogiat ning sai doktorikraadi 1992. aastal.

Seejärel töötas ta Triestes Rahvusvahelises Teoreetilise Füüsika Keskuses ja Genfis CERN-is.

Giorgi Dvali töötab 1998. aastast New Yorgis ning on New Yorgi Ülikooli kosmoloogia ja osakestefüüsika keskuse ja Müncheni ülikooli füüsikaprofessor. Ta kuulub Max Plancki füüsikainstituudi direktorite nõukokku.

Tema peamised uurimisvaldkonnad on suured lisadimensioonid (LED), kvantgravitatsioon ja varajane universum.

1998. aastal pakkus ta koos Nima Arkani-Hamedi ja Sávvas Dimópoulosega välja ADD-mudeli, mis püüab seletada, miks on gravitatsioon teistest fundamentaalsetest vastastikmõjudest nii palju nõrgem. Selle järgi on standardmudelis kirjeldatud vastastikmõjude väljad piiratud neljamõõtmelise ruumiga, gravitatsiooniväli ulatub aga lisadimensioonidesse. Lisadimensioonid on kokkusurutud, kuid võrreldes Plancki skaalaga suhteliselt suured (suurusjärgus 1/10 mm). Mudeli paikapidavust oleks võimalik Suures Hadronite Põrgutis kontrollida.

Viited
------

1. 1 2  Georgi Dvali

Välislingid
-----------

* Georgi Dvali
**"Brisingr"** on USA kirjaniku Christopher Paolini sarja "Pärand" kolmas romaan. See avaldati septembris 2008. Eesti keeles ilmus raamat 24. aprillil 2009.

Algselt triloogiana kavandatud sarjas on autori sõnul oodata siiski ka neljandat osa, kus senised sündmused leiavad lahenduse.

Süžee
-----

Viimane vaba ratsanik ja tema säravsinine lohe Saphira pääsevad Leegitsevate Väljade lahingust Impeeriumi vägede ja kuningas Galbatorixi uue Ratsaniku Murtaghi ja punase lohe Astla vastu hädavaevu eluga. Murtaghis jätkub halastust ja ta laseb neil minna. Aga sellega ei ole Ratsaniku ja lohe võitlused lõppenud. Eragon avastab, et on andnud liiga palju lubadusi,mida ta võib-olla ei suudagi pidada. Ta tõotas oma nõole Roranile, et aitab vabastada tolle kallima Katrina Helgrindi sügavustest. Ta lubas päkapikk Orikile, et maksab kätte päkapikkude kuningas Hrothgari surma eest. Ta vandus vardjate juhile Nasudale igavest truudust. Ta lubas, et maksab kätte Bromi ja onu Garrow' surma eest. Ta lubas...
Kui Vardjate ja Surda kuningas Orrini sõjavägi jõuab Impeeriumi aladele, on neid ähvardavad ohud kasvanud. Kuningas saadab nende vastu jõud, mille sarnaseid ei ole Alagaesias varem nähtud. Vardjatel, päkapikkudel ja haldjatel on kätte jõudnud aeg astuda ühes koos ühise vaenlase vastu, kui nad tahavad elada vabana Galbatorixi ikkest.

Sarja "Pärand" romaanid
-----------------------

1. "Eragon"
2. "Vanem"
3. "**Brisingr**"
**Obinitsa tsässon** on tsässon Setumaal Setomaa vallas Obinitsa külas Obinitsa muuseumitarõ kõrval.

Üldandmed
---------

Tsässon on paasapäeva tsässon, paasapäev on 19. august. Tsässon on ehitatud 2007. aastal, ehitaja on Ain Raal. Tsässonat kasutatakse paasapäeval, muul ajal avatakse turistidele setu kultuuri tutvustamiseks, sest see asub Obinitsa muuseumitarõ kõrval ja võti asub muuseumis.

Ehituslikud andmed
------------------

Obinitsa tsässon on ehitatud männipalgist ja palgid on nii seest kui ka väljast tahumata. Hoonel on palkidest põhiosa ja postidele toetuv eeskoda. Tsässona välismõõdud ilma nurgapähikuteta on 347 x 560 cm, sellest pikkusest on eeskoda 130 cm. Eeskoda on ilma laeta ja väravata, piire on umbes 1 m kõrgune ja valmistatud püstistest servamata laudadest, mis on paigaldatud mõnesentimeetriste vahedega. Hoone otsaviil on ehitatud laudadest, mis on asetatud nn poola laudisena. Tsässon toetub maakividele. Hoone palkosa kõrgus on 194 cm ja kõrgus katuseharjani 383 cm. Katusel on kahekordne laastukate. Katuseharjal on lihtne ümarpuidust valmistatud kadakane rist. Hoonel puudub lagi ja põrand on valmistatud laiadest plankudest.
Hoone eesseinas on laiadest plankudest sissepoole avanev uks. Hoone on lukustatud suure tabalukuga. Aknad puuduvad, kuid lõunaküljel, keset seina on luugiga suletav pajaauk.

Sisustus
--------

Tsässona tagaseinas on lihtne ja kitsas ikoonilaud, mis on kaetud tumepunase kootud pühaserätiga. Ikoonilauale ja tagaseinale on paigutatud uuemaaegsed trükitud ikoonid. Seina keskel asuva ikooni kohale on riputatud maalitud pühaserätt. Tsässonas on ka üks puidust treitud küünlajalg ning analoi. Põrandal on mõningad traditsioonilised kootud põrandavaibad.

Viited
------

1. 1 2 3  *Setomaa tsässonad*. Koostanud Tapio Mäkeläinen ja Ahto Raudoja. Kirjastus: Setu Kultuuri Fond, 2011

Kirjandus
---------

* Jaanus Plaat, Arne Maasik. Obinitsa. Paasapäeva tsässon. - Õigeusu kirikud, kabelid ja kloostrid Eestis. Eesti Kunstiakadeemia. Tallinn 2011. Lk 9444–947