recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Ukraina linnast; kala kohta vaata artiklit Koha* |

---

**Sudak** on linn Ukrainas Krimmi lõunarannikul. Pärast Krimmi õigusvastast annekteerimist märtsis 2014 on linn *de facto* koos Krimmi Vabariigiga Venemaa valduses.

Sudak on kuurortlinn ja veinitööstuse keskus. Valitseb vahemereline kliima – juuli keskmine temperatuur on 23 °C, veebruaris 2 °C, sademeid 310 mm aastas.

Ajalugu
-------

4. sajandil eKr oli linna alal tauride asula. Sudaki asutamisajaks peetakse aastat 212. 

3.–13. sajandil oli siin Bütsantsiga seotud kreeklaste kaubanduslinn (*Σουγδαία*; slaavlased tundsid teda nime *Surož* all). 

1204. aastast Veneetsia koloonia. 13. sajandi purustasid linna mongoli-tatari väed, kuid seejärel linn taastati. 1365. aastast Genova võimu all. 

1475. aastal vallutati Osmanite riigi vägede poolt, 16.–18. sajandil kuulus Krimmi khaaniriiki.

Krimm ja Kertši poolsaar 15. sajandi keskel. Sinisega on märgitud Krimmi khaaniriigi alad ja punasega, Bütsantsiga seotud kreeklaste kolooniad
1771. aastal vallutati Venemaa keisririigi vägede poolt ja 1783 liideti keisririigi koosseisu ning linn tühjenes elanikest (kristlased saadeti välja 1778, hiljem lahkusid krimmitatarlased).

19. sajandi alguses sai linnast esimene veinitootmise keskus Venemaal. Samal sajandil kujunes kuurortasulaks.

Linnaks sai taas 1982. aastal.

Elanike arvu muutus:

* 1805 – 33 inimest (kõik krimmitatarlased)
* 1926 – 1877 (742 venelast, 418 krimmitatarlast, 298 ukrainlast, 110 sakslast, 95 armeenlast, 65 kreeklast, 45 valgevenelast, 27 juuti, 23 tšehhi, 7 bulgaarlast)
* 1939 – 3247
* 1966 – 8100
* 1989 – 15 316
* 2001 – 15 100 (64,3% venelasi, 19,4% ukrainlasi, 9,8% krimmitatarlasi).

* Genova kindlus Sudaki linnas 14.-15. sajandist. KrimmGenova kindlus Sudaki linnas 14.-15. sajandist. Krimm
* Telkimine Genova kindluses. KrimmTelkimine Genova kindluses. Krimm
* Sudaki linnas Genova kindlusSudaki linnas Genova kindlus
* Panoraam Genova kindlusest 2009. aastal

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Sudak** |

* Mägisest Krimmist kuldsele Musta mere rannaliivale
* Genova kindlus
* 19. sajandi kuurortarhitektuur
**Vööla meri** ehk **Bysholmsvike** (ka *Võõla meri, Vööle meri*; rts *Bysholmsviken, Bisolmsvike*) on järv Läänemaal Noarootsi vallas Hara ja Kudani külas. Vööla meri jääb Silma looduskaitsealale.

Vööla meri on soolatoiteline rannikujärv. Järve kaldajoone pikkus on 8220 m. Maakerke tagajärjel väheneb Eesti rannikujärvede pindala üsna kiiresti. Maa kerkib siin 3–4 mm aastas. Vööla meri on üks enim viimase sajandi jooksul kahanenud veekogu Eestis (ca 55 %).

Vööla meri on avalikult kasutatav veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m.

Vööla mere keskkonnaregistri kood on VEE2038300.

Vööla meri oli avatud laht, mis nõukogude ajal suleti tammiga. Lahe suudmesse ehitati truubid, kuid need olid liiga väiksed ja ei võimaldanud Vööla mere ning Hara lahe vahel piisavat looduslikku veevahetust. Oktoobris 2011 valmis uus sild ja avar truup, mis ühendab Vööla merd Hara lahega.

Järv on loode-kagu suunas pikliku kujuga ning koosneb kahest tammiga eraldatud osast. Järve põhi on valdavalt savine, kohati ka mudane.

Järve lõunaosas on kariloomade karjamaid.

Kalastik
--------

2012. aasta kontrollpüüdmisel esines järves enim ogalikku ja roosärge. Esines ka nurgu, kokre, hõbekokre, viidikat ja särge.

Kalapüügi nõuded Silma looduskaitsealal leiab Keskkonnaameti veebilehelt.

Taimestik
---------

Vööla meri
Vööla meres registreeriti 2012. aastal 19 liiki veetaimi – 10 kaldaveetaime, 1 ujutaim ja 8 veesisest taime. Suuri veetaimi (eriti pilliroogu ja penikeeli) leidus rohkelt. 2012. aastal oli palju rohelisi niitvetikaid, mida varem ei täheldatud. Kaldaveetaimestikus domineeris mõlemas järveosas harilik pilliroog, järgnesid järvkaisel ja meri-mugulkõrkjas. Kaldaveetaimestik moodustas pideva, laia, kõrge ning väga tiheda vööndi. Veesiseses taimestikus domineerisid mändvetikad.

Linnustik
---------

Kevadel ja sügisel võib järvel näha palju rändlinde. 

2017. a kevadrändel on loendatud siin suur laukhanesid, valgepõsk-laglesid, rabahanesid, lühilnokk-hanesid, kanda laglesid ja punakael-laglesid.

Vaata ka
--------

* Sutlepa meri

Viited
------

1. 1 2  Vööla meri keskkonnaportaalis
2. ↑  Noarootsis avati nõukogude ajal kinni ehitatud laht
3. 1 2 3  Ingmar Ott (2014). "Täiendavad uuringud Vööla mere tervendamiseks" (PDF). *Eesti Maaülikooli põllumajandus- ja keskkonnainstituut*. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 19.03.2022. Vaadatud 31.10.2020.
4. ↑  Kalapüük Silma looduskaitsealal
5. ↑  Keskkonnaagentuur (2017). "Keskkonnaseire infosüsteem (KESE), Hanede rändekogumite seire 2017. a." Vaadatud 8.11.2020.

Välislingid
-----------

* Noarootsis avati nõukogude ajal kinni ehitatud laht
**Raamatupidamisaruanne** on kirjalike dokumentide kogum, mis kirjeldavad ettevõtte äritegevust ja majandustulemusi. Raamatupidamisaruandeid auditeerivad sageli valitsusasutused, raamatupidajad, ettevõtted. Raamatupidamisaruanne koosneb bilansist, kasumiaruandest, rahavoogude aruandest ja omakapitali muutuste aruandest ning lisadest. Omakapitali muutuste aruannet ei pea tegema mikro- ja väikeettevõtjad.

### Bilanss

Üks raamatupidamisaruannetest on bilanss. Bilanss näitab majandusüksuse varasid, kohustusi ja omakapitali aruandekuupäeva seisuga. Bilansis peab kõigi varade kogusumma ühtima kõigi kohustuste ja omakapitali kogusummaga. Bilansis olev varainfo on jaotatud käibe- ja põhivaradeks. Samamoodi on ka kohused jaotatud lühi- ja pikaajalisteks kohustusteks. Bilansi saab kasutada koos teiste oluliste raamatupidamisaruannetega fundamentaalanalüüsi tegemiseks või finantssuhtarvude arvutamiseks.

### Kasumiaruanne

Teine raamatupidamisaruanne on kasumiaruanne. See kajastab majandusüksuse aruandeperioodi majandustegevuse ja äritegevuse tulemusi. Üldiselt on kasumiaruandes kas viimase kuu või aasta tulemused, ja et saada parem ülevaade ettevõtte tegevusest, võib aruandes kajastada mitut perioodi. Aruande ülesehitus algab tuludega, millest esialgu lahutatakse maha müüdud kaupade maksumused, seejärel ka kõik müügi-, üld- ja halduskulud. Selle tegevusena saadakse teada ettevõtte kahjum või kasum, mis esitatakse ilma tulumaksuta.

### Rahavoogude aruanne

Rahavoogude aruanne kajastab muutusi majandusüksuse rahavoogudes aruandeperioodi jooksul. Rahavood edastatakse põhitegevuse, investeerimistegevuse ja finantseerimistegevuse kohta. Suurem osa kõigist rahavoogudest on üles loetletud põhitegevuse jaotises, kus näidatakse äritegevuse põhitegevusega seotud raha sisse- ja väljavoolud. Investeerimistegevuse jaotis annab ülevaate näiteks varade ja investeerimisinstrumentide müügist. Finantseerimistegevuse jaotis sisaldab rahavoogusid, mis on seotud võlgade ja nende tasumisega, dividendide väljastamisega, aktsiate müügiga.

Viited
------

1. ↑  Murphy, Chris B. "Financial Statements". Investopedia.
2. ↑  Riigi Teataja. "Raamatupidamise seadus".
3. 1 2 3  Accounting Tools. "Financial statements definition".
**Kruuda** on eesti perekonnanimi.

Statistika
----------

2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kruuda 55 inimesel: 32 mehel ja 23 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kruuda meeste puhul 3592. kohal ja naiste puhul 5778. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Kruuda vanuserühmas 55–59, kus neid on 10 000 elaniku kohta 0,98. Nimi oli kõige sagedasem Võru maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 4,59 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupojale Võrumaal Põlva kihelkonnas Tilsi mõisavallas nimeks Kruda (normaliseeritult Kruuda).

Nime kandjaid
-------------

* Ernst Kruuda, eesti laulja (bariton) (1903–1974)
* Hugo Kruuda, eesti laulja (bariton) (1901–1941)
* Karl Kruuda, eesti autorallisõitja (1992–)
* Oliver Kruuda, eesti ettevõtja (1967–)
* Parri Kruuda, eesti võrkpallur (1963–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 20.12.2022)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Kruuda.

Välislingid
-----------

* Kruuda statistikaameti andmebaasis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib tänapäeval seda nime kandvast külast; varem seda nime kandnud küla kohta vaata artiklit Galgauskas muiža* |

---

Gaulgauskase postkontori hoone (november 2014)
**Galgauska** (varasema lätikeelse nimega *Veiši*) on küla (*vidējciems*) Lätis Gulbene piirkonnas, Galgauska valla halduskeskus. Küla asub Riiast 176 ja piirkonna keskusest Gulbenest 17 kilomeetri kaugusel, merepinnast 120 meetri kõrgusel.

Külas asuvad lisaks vallavalitsusele veel kogukonna vabaajakeskus Lāčsalas, põhikool, raamatukogu, postkontor ja kultuurimaja. Asulas on Galgauska bussipeatus. Seal asub mälestusmärk II maailmasõjas hukkunud valla elanikele.

Galgauska küla kujunes endise Galgauska mõisale kuulunud Veiši karjamõisa (*Weissenhof*) juurde pärast seda, kui sinna oli rajatud Galgauska vallamaja. Ieriķi–Gulbene–Abrene raudtee rajamisel seal algselt peatust ei olnud, ent aastal 1973 avati küla juures Galgauska raudteepeatus. Asulasse ehitati praegu muinsuskaitse all olevad põhikooli hoone ja Galgauska lauluseltsi maja. Nõukogude ajal oli küla kolhoosi Kopdarbība keskasulaks.

Külas elas 2007. aastal 180 inimest. Aastal 2017 oli elanikke 198, aastal 2022 aga 185.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Список памятников и памятных мест, связанных с событиями Великой Отечественной войны, на территории Латвийской Республики
4. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija
5. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. 1. sējums. Rīga : A/S Preses nams. 2001. 300. lk. ISBN 9984-00-412-0.
6. ↑  Vietvārdu datubāze

| * v
* r
Galgauska valla asulad |
| --- |
| 
**Galgauska** **·**  Galgauskas muiža **·**  Lielkaļi **·**  Musteri **·**  Plēķi **·**  Rimstavas **·**  Sīļi **·**  Zemītes |
**Mihkel** oli Ameerikas ehitatud neljamastiline abimootoriga purjelaev, mis oli ühtlasi 1934–1940 Eesti suurim purjelaev. 

Teoreetiliselt oli suurimaks kunagi Eesti lippu kandnud purjelaevaks 1926 brutoregistertonnine kuunar *Viktor*, mis aga pärast ostu USA-st juba enne Eestisse jõudmist ja tegelikku kasutuselevõttu uppus. Seega võib *Mihklit* pidada tegelikult suurimaks kasutuses olnud Eesti purjelaevaks.

Ajalugu
-------

Purjelaev algse nimega *Josiah B. Chase* lasti vette USA-s Kanada piiri lähedal Boothbays 8. jaanuaril 1921. Laev oli ehitatud Atlantic Coast Co tellimusena. See oli üks viimaseid USA-s veesatud suuri 4-mastilisi ookeani-purjelaevu. Aluse kodusadam oli Boston ja viimane kohalik omanik Crowell & Thurlow. Toonased viimased ookeani-kaubapurjelaevad kippusid Boothbays kasutult seisma jääma.

1934. aasta suvel ostis laeva Eestisse ise kohale sõitnud pärnakast kapten ja laevaomanik Kristjan Jurnas ning see sai seni suurimaks Eesti purjelaevaks nimega *Mihkel*. 21. juulil väljuti USA-st pikale sõidule Kopenhaagenisse ja 14. oktoobril väljus laev Pärnust esimesele teenistusreisile Soome.

1940. aastal natsionaliseerisid okupatsioonivõimud laeva. 25.–26. augustil 1941 paigutati Tallinnas purjedeta ja liikumisvõimetu laeva pardale umbes 3500 Punaarmeesse mobiliseeritud eestlast. Laev viidi puksiiridega reidile ja seoti ankrupoi külge, et sõita hiljem üldise konvoiga edasi Venemaale. Paisunud tormis tuli ankrupoi põhjast lahti ja meeskond ajas laeva ööl vastu 28. augustit Paljassaare randa, 100 m kaugusele kaldast, kinni. Nõukogude 3 miilitsat lahkusid aga laevalt. Nüüd pääsesid pardal olijad peagi maale, kus käis küll veel lahing viimaste punaste ja linna hõivavate sakslaste ning eestlaste vahel. Teadaolevalt laeval olijaist keegi ei hukkunud.

Saksa okupatsiooni algul tõmmati *Mihkel* madalikult lahti, remonditi ning arvati 1943 Saksa mereväe koosseisu vahilaevana. 1944. aasta jaanuari keskel alustas laev teekonda Tallinnast Saksamaale, kuid uppus tormis 23. jaanuaril Saaremaast läänes.

Kirjeldus
---------

Laev oli 4-mastiline abimootoriga kuunar (praamseil-kuunar). Eesmisse masti oli võimalik heisata raapuri.

Põhiandmed:

* Pikkus: 71,39 m
* Laius: 12,59 m
* Mahutavus: 1639 brt
* Meeskond: 19

Välislingid
-----------

* Pärnu postimees: Visa reeder Kristjan Jurnas ehk Pärnu Jõnn ja tema laevad maailmameredel
* TUNA: Küllo Arjakas / 1941. aasta augusti lõpupäevad Tallinnas
* Worthpoint: foto Boothbay-s ehitatud sarnasest kuunarist
**Sääs** oli 4–8 meetri pikkune võrkkoti kujuga kalapüünis, mille küljes oli tundenöör. Sääsaga püüti öösiti peamiselt kevadise kudemise ajal.

Sääsa ehitus
------------

Jõe keskpaigani ehitati kalatõke, milleni viis kaldalt purre. Purde all asuva kalatõkke ava ette seati suuga vastuvoolu võrkkott ehk *sääsavõrk*. Selle alumise serva põhipuud sai lati abil üles tõsta, kui saak võrgus. Emajõele paigutatud sääsade juurde ehitasid kalurid ka vaiadel *sääsamaju*, milles olid nii küttekolle kui magamisase. Sääsa tundenöörid olid ühendatud võrkkoti päraosaga ning andsid onnis signaalkellukestega märku, kui kala võrgus. 

Pärnu jõel vastas sääsavõrgule **tähes**. Seal onni ei ehitatud, kalur istus kalatõkkel ja hoidis käes tundenööre, mis olid ühendatud sääsaga ning andsid märku kala sisenemisest.

Asukoht
-------

Sääsad paiknesid põhiliselt Emajõel. 19. sajandi II poolel hakkasid võimud nõudma arvukalt ehitatud sääsade lammutamist, kuna need segasid jõeliiklust ning rohke maimude püügi tõttu põhjustasid kalandusele suurt kahju. 1920 aastal keelati sääsapüük ametlikult, kuid üksikuid onne leidus jõel 20. sajandi keskpaigani.

Vaata ka
--------

* rüsa
* noot
* mõrd

Viited
------

1. 1 2  Arvi Ränk. Eesti etnograafia sõnaraamat. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. Lk 205
2. 1 2 3  Eesti rahvakultuuri leksikon. 2000. Koostanud Ants Viires. Tallinn, Ühiselu AS trükikoda. Lk 283

Välislingid
-----------

* Kalatõke, Eesti Rahva Muuseum
**Söödav auster** (*Ostrea edulis*) on austri perekonda kuuluv liik austerkarplasi.

Söödav auster elab pärismaisena Euroopa soolastes vetes, teda püütakse töönduslikult näiteks La Manche'i väina rannikul.

Peale söödava austri kasutatakse austreina toiduks ka mitut muud liiki austerkarplasi.

Austrite söömine
----------------

 *Pikemalt artiklis Austrite hooaeg*
Austreid süüakse üldjuhul vaid kalendrikuudel, mille eestikeelses nimetuses esineb *r*-täht, ehk septembri algusest kuni aprilli lõpuni. Suvekuudel austrid koevad ning nende limuskehasid täidab suurem kogus toksiine. Samuti on suvel suurem võimalus nakatuda vohamisega kaasnevate viiruste või bakterite *vibrio parahaemolyticus*'e ja *vibrio vulnificus*'e põhjustatud infektsioonidesse, millest viimane on ühel juhul viiest surmav. Tooreste (aurutamata, keetmata, praadimata või röstimata) ning eriti aegunud austrite, mida võib elujõus austritest olla raske eristada, söömine on seega tervisele vastunäidustatud või elule ohtlik.

Vaata ka
--------

* Söödav rannakarp
|  |  |
| --- | --- |
| 96 | 
292532182 |
| Cm
<243> |
| Kuurium |

**Kuurium** (ladina *Curium*) on keemiline element järjenumbriga 96.

Ta on nimetuse saanud Marie ja Pierre Curie järgi. 

Kuurium on sünteetiline element, mida saadakse näiteks plutooniumi pommitamisel alfaosakestega (heeliumiioonidega). Kuid peamine kuuriumi saamise viis on plutooniumi, esialgu uraani pommitamine neutronitega pikka aega ja suurel hulgal.

Kõik kuuriumi isotoobid on radioaktiivsed. Neist pikima elueaga on isotoop massiarvuga 247, mille poolestusaeg on 15,6 miljonit aastat.

Omadustelt on kuurium aktinoid.

Kuurium sünteesiti esimest korda 1944. aastal.

Viited
------

1. ↑  Facts About Curium Live Science

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **kuurium** |



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Keemiliste elementide perioodilisussüsteem |
| --- |
| Metallid | Poolmetallid | Väärisgaasid | Mittemetallid | Leelismetallid | Leelismuldmetallid | Lantanoidid | Aktinoidid |
| Aktiinium - Toorium - Protaktiinium - Uraan - Neptuunium - Plutoonium - Ameriitsium - Kuurium - Berkeelium - Kalifornium - Einsteinium - Fermium - Mendeleevium - Nobeelium - Lavrentsium |

 |
Kootsaare Jeerusalemma labürint 2014. aastal samblast puhastatuna
**Kootsaare kivilabürint** on Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Reigi küla maadel (kihelkondliku haldusjaotuse järgi Reigi kihelkonnas) asuv kivilabürint. Labürint on rajatud 10–30 cm läbimõõduga kividest, see on mõõtmetega 6,2 × 7,8 meetrit ning säilnud on seitse kiviringi, ehkki 1986. aastal Urmas Seliranna juhatatud väljakaevamiste plaani põhjal on neid algselt olnud kaheksa.

Kootsaares on eri teadetel asunud veel üks või kaks labürinti. Ühe võimalikku asukohta uuriti 1990. aastal, kus leiti kivikuhjatisi, mis võivad viidata lõhutud labürindile. 2014. aastal selgitati, et mälestise tähise paiknemiskohal midagi labürindile viitavat säilinud ei ole.

Kootsaare labürindi, nagu ka teiste Eesti rannikuala kivilabürintide rajamist seostatakse rannarootslastega.

Labürindi koopia oli Hiiumaal asunud Tahkuna kivilabürint.

Eesti Rahvaluule Arhiivis leiduvate andmete järgi on labürinti kutsutud ka *jeruusalemmaks* ja selle olevat ehitanud laevahukust pääsenud meremees. Teine teade seostab labürindi rajamist laevahukust pääsenud sõduritega. Samuti on labürindi kohta räägitud, et meremehed mänginud seal enne teeleasumist, et tagada soodsat tuult ja reisi kordaminekut.

Viited
------

1. 1 2  Reppo, Monika (2015). "A hideout, fortified dwelling and labyrinths – archaeological investigations in Hiiumaa" (PDF). *Archaeological Fieldwork in Estonia*. **2014**: 205–210. ISSN 1406-3972.
2. 1 2 3 4 5  Kraft, John; Selirand, Urmas (1990). "Labyrinths in Estonia" (PDF). *Caerdroia*. **23**: 32–37. Originaali arhiivikoopia seisuga 8.10.2018. Vaadatud 9.05.2023.`{{ajakirjaviide}}`: CS1 hooldus: robot: algne URL-i olek teadmata (link)

Kirjandus
---------

* Eesti Rahvaluule Arhiiv (ERA) II, 229, LA 3

Välislingid
-----------

* 8911 Kivilabürint. – Kultuurimälestiste register
Mihhail Švõdkoi (2015)
**Mihhail Jefimovitš Švõdkoi** (vene keeles Михаил Ефимович Швыдкой; sündinud 5. septembril 1948 Kantis Kirgiisi NSV-s) on Venemaa riigitegelane, kunstiteadlane ja telesaatejuht, Venemaa kultuuriminister (2000–2004). 

Švõdkoi sündis Kirgiisias sõjaväelase perekonnas. 1971. aastal lõpetas Moskvas Riikliku Teatrikunstiinstituudi teatriteaduse erialal. Kaitses kunstiteaduses 1977. aastal kandidaadiväitekirja "Идейно-художественные проблемы английской исторической драмы XX века : „Избранник судьбы", „Цезарь и Клеопатра", „Святая Иоанна" Бернарда Шоу, „Убийство в соборе" Т. С. Элиота" ja 1991. aastal doktoritöö "Традиции гуманизма и мировой театр, 50-80-е годы". On olnud Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli ja GITIS-e professor.

Švõdkoi oli aastatel 1993–1997 Venemaa Föderatsiooni kultuuriministri asetäitja, seejärel Ülevenemaalise Riikliku Ringhäälingukompanii aseesimees (1997–1998) ja esimees (1998–2000). Aastatel 2000–2004 oli ta Venemaa Föderatsiooni kultuuriminister, 2004–2005 Kultuuri ja Kinematograafia Föderaalagentuuri esimees ning 2008–2013 Venemaa Televisiooniakadeemia president. Ühtlasi on Švõdkoi 2008. aastast Venemaa presidendi eriesindaja rahvusvahelise kultuurialase koostöö alal.

2012. aastal oli Švõdkoi Moskva Muusikaliteatri asutajaid. Samast aastast on ta selle kunstiline juht. Kirjutas libreto muusikalile "Vremena ne võbirajut". 2015. aastast on Švõdkoi seotud Industriaalsete Telepreemiate Komitee tegevusega (tegeleb televisiooniauhinna TEFI väljaandmise organiseerimisega).

Švõdkoi on juhtinud kultuurisaateid telekanalitel Kultura, TV Tsentr ja Pervõi Kanal.

Välislingid
-----------

 Mihhail Švõdkoi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Kopenhaageni Ülikool** (*Københavns Universitet*) on Taani vanim ja suurim ülikool ja teadusasutus. 

Seal õpib peaaegu 38 000 üliõpilast, kellest enamik on naissoost, ja töötab üle 6000 inimese. 

Kopenhaageni Ülikooli ei tohi segi ajada Kopenhaageni Vaba Ülikooliga, mis on hiljuti asutatud radikaalne õppeasutus. 

Kopenhaageni Ülikooli õppehooned asuvad Kopenhaagenis ja selle ümbruses. Vanimad hooned asuvad Kopenhaageni kesklinnas. 

Kopenhaageni ülikool on vanim ülikool Skandinaavias. Koos Aarhusi ülikooliga on ta üks Taani prestiižikimaid ülikoole. 

Enamik kursusi on taani keeles, mõned ka inglise ja saksa keeles.

Ajalugu
-------

1479. aastal asutati esimese Taani ülikoolina Kopenhaageni ülikool. Sellest sai katoliku teoloogia keskus, kuid peale usuteaduskonna oli seal ka õigusteaduskond, arstiteaduskond ja filosoofiateaduskond. Ülikool taastamise järel 1537. aastal pärast reformatsiooni sai sellest luteri seminar.

Ülikooliga seotud kuulsaid inimesi
----------------------------------

* Thomas Bartholin
* Niels Bohr
* Tycho Brahe
* Thomas Fincke
* Julie Vinter Hansen
* Harald Høffding
* Ludvig Holberg
* Otto Jespersen
* Wilhelm Johannsen
* Christen Sørensen Longomontanus
* Johan Nicolai Madvig
* Kirstine Meyer
* Hans Christian Ørsted
* Vilhelm Thomsen
* Ole Worm
* Nicolai Grundtvig
* Árni Magnússon

Vaata ka
--------

* Kopenhaageni Ülikooli botaanikaaed

Välislingid
-----------

* Koduleht
Tööstuslik **koostöörobot** (inglise *collaborative robot, lühemalt co-robot, cobot*) on robot, mis täidab ülesandeid tööstuskeskkonnas ja töötajatega koostöös. Rahvusvaheline Robootikaföderatsioon on määratlenud kaks koostöörobotite liiki. 

* Koostöörobotid, mis vastavad Rahvusvahelise Standardiorganisatsiooni (ISO) standardile 10218-1, mis sätestab nõuded ja suunised tööstusrobotitele projekteeritud ohutusmeetmetele, kaitsemeetmetele ja kasutust puudutavale teabele.
* Koostöörobotid, mis ei vasta standardi ISO 10218-1 nõuetele. Neile võivad kehtida muud ohutusstandardid, näiteks riiklikud või ettevõttesisesed.

Robotitele, mis töötavad inimestega kõrvuti muudes ärilistes või mitteärilistes keskkondades (nt tervishoid, toiduvalmistamine ja avalikud ruumid), kehtivad omaette ISO standardid, ja seega ei lisa IFR neid tööstuslikke koostööroboteid puudutavasse statistikasse.

Kasutatud allikad
-----------------

* Esteg inseneribüroo artikkel: "Mis on koostöörobotid ja kuidas neid kasutatakse?" - 7.mai 2019
* - Ülemaailmne robootika liit
**Söll** on vald *(Gemeinde)* Kufsteini ringkonnas Austria Tirooli liidumaal Sölllandlis, 703 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 45,93 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 3599 inimest. Vald paikneb 9 km Kufsteinist lõunas ja 9 km Wörglist idas. Küla koosneb 25 osast. Peamised sissetulekuallikad on põllumajandus ja turism.

Turismiobjektid
---------------

Söll on üks peamisi suusapuhkusekülasid Ski Welt Wilder Kaiseri piirkonnas. See paikneb koonilise Hohe Salve tipu all, mis on kõrgeim punkt suusapiirkonnas. Hohe Salve pakub ka musta ja punase klassi suusaradu, samuti suusaradu ülemisest tõstukijaamast. Hohe Salve tipus on kirik, samuti mägirestoran, millel on pöörlev terrass, pakkudes panoraamvaadet piirkonnale. Teised suusapuhkusekeskused Ski Welt Wilder Kaiseri piirkonnas on Itter, Scheffau, Ellmau, Going, Brixen ja Hopfgarten. Pärast pimeduse saabumist pakub Söll *après-ski*, mäenõlvadel asuv baarikompleks, tantsu ja jooke hilisööni. Mõnel juhul on vaja suusabusse, et jõuda majutuskohtadest suusatõstukiteni.

Vaatamisväärsused
-----------------

Söllis on mitu vaatamisväärsust:

* Püha Peetruse ja Pauluse kirik, mis ehitati 1764–1768 barokkstiilis, on kihelkonnakirik. See asub vanas külakeskuses
* Tüüpiline traditsiooniline Tirooli arhitektuur on näha peatänaval. Mõnel majal on silmapaistvad seinamaalingud, näiteks vanal võõrastemajal Postwirt
* Palverännukirik Das Wallfahrtskirchlein am Stampfanger.
* Sõjamemoriaal (saksa: *Kriegerdenkmal*), mis viitab Napoleoni sõdade lahingule 13. mail 1809, mis toimus Sölli lähedal. Memoriaal asub jalgraja lõpus küla põhjaosas

Suusapiirkond
-------------

Söll on osa Ski Welti suusapiirkonnast, suurimast omavahel ühendatud suusapiirkonnast kogu Austrias, ja seal on umbes 250 km allamäge suusaradu. Nüüd on võimalik ühendada Kitzbüheli keskus Westendorfiga (Ski Welt) tänu uuele ehitatud gondlile, kuigi see on võimalik vaid Kitzbühler Alpeni suusapassiga.

Liiklusühendused
----------------

Söll on kergesti ligipääsetav Kufsteini raudteejaamast bussiga. On ka bussiliine, mille abil saab Wörglisse ja Sankt Johann in Tirolisse.

Söll

Suurenda
Söll

* Barokkstiilis Püha Peetruse ja Pauluse kirikBarokkstiilis Püha Peetruse ja Pauluse kirik
* Vaade Söllile ja Hohe Salve mäeleVaade Söllile ja Hohe Salve mäele
* KihelkonnakirikKihelkonnakirik
* SõjamemoriaalSõjamemoriaal
* Kohalik võõrastemaja traditsiooniliste seinamaalingutegaKohalik võõrastemaja traditsiooniliste seinamaalingutega
* Traditsiooniline Tirooli arhitektuur peatänavalTraditsiooniline Tirooli arhitektuur peatänaval

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* www.soell.tirol.gv.at
* Sölli veebileht
* Sölli panoraam

Kufsteini ringkonna vallad

* Alpbach
* Angath
* Angerberg
* Bad Häring
* Brandenberg
* Breitenbach am Inn
* Brixlegg
* Ebbs
* Ellmau
* Erl
* Kirchbichl
* Kramsach
* Kufstein
* Kundl
* Langkampfen
* Mariastein
* Münster
* Niederndorf
* Niederndorferberg
* Radfeld
* Rattenberg
* Reith im Alpbachtal
* Rettenschöss
* Scheffau am Wilden Kaiser
* Schwoich
* Söll
* Thiersee
* Walchsee
* Wildschönau
* Wörgl
Läti Vabariigi väike vapp
Läti Vabariigi suur vapp
**Läti vapi** kilbi vasakul alumisel väljal on Kuramaa vapp, paremal alumisel Liivimaa (st. Vidzeme) vapp ning ülemine väli tõusva päikese kujutisega tähistab Latgalet, millel Läti vapi loomise ajal oma vappi polnud. Tõusvat päikest kasutasid Esimeses maailmasõjas Venemaa sõjaväes sõdinud Läti kütid. Päikesel on 17 kiirt, mis sümboliseerivad 17 tollast Läti maakonda.

Kuramaa vapil on punane lõvi hõbedasel väljal ja Liivimaa vapil hõbedane greif punasel väljal. Lõvi esines Kurzeme ja Zemgale sümbolina juba 1569. Greif esines Liivimaa sümbolina veelgi varem, 1566, kui tänapäeva Vidzeme ja Latgale läksid Leedu võimu alla.

Kolm viieharulist tähte märgivad kolme ajaloolist Läti osa Vidzemet, Kurzemet ja Latgalet. Sama tähendusega on need tähed ka Riias asuval vabadussambal.

Ajalugu
-------

Läti vapp võeti ametlikult vastu 16. juunil 1921. Selle kujundas läti kunstnik Rihards Zariņš.

Nõukogude okupatsiooni ajal kasutati Lätis Läti NSV vappi. 1990 võeti taas kasutusele 1918. aasta vapp.

Kasutamine
----------

Läti vapi kasutamine on rangelt reglementeeritud. Lisaks suurele ja väikesele vapile on Lätil ka "lisanditega väike vapp" (*papildinātais mazais valsts ģerbonis*), millel väikest vappi ümbritsevad kaks tammeoksa. Niisiis on vapist kokku kolm versiooni.

Läti suurt vappi kasutavad Läti president, parlament, peaminister, valitsus, ministrid, ülemkohus ja peaprokurör, samuti Läti diplomaatilised ja konsulaaresindused.

Lisanditega väikest vappi kasutavad parlamendi fraktsioonid, valitsus ja need institutsioonid, mis on valitsuse ministrite otsese või kaudse juhtimise all.

Väikest vappi kasutavad ülejäänud valitsusasutused, kohalikud omavalitsused ja haridusasutused ametlikes dokumentides.
**Ungari Kultuuriselts** ehk UKS (ungari keeles *Magyar Kulturális Egyesület*) on Tartus registreeritud mittetulundusühing, mille liikmeskond koosneb Eestis elavatest ungarlastest, ungari keelt õppivatest tudengitest ning teistest Ungari-huvilistest. Ühingu eesmärk on tutvustada Ungari kultuuri Eestis ning edendada Eesti ja Ungari vahelisi kultuurisuhteid erinevate ürituste kaudu. Selts korraldab selleks kirjandusõhtuid, filmipäevi, näitusi, kontserte, seminare ning infopäevi. Eriline tähelepanu on Ungari kirjanduse tõlkimisel ning tutvustamisel eesti publikule. Ungari Kultuuriseltsi silmapaistvaim üritus on oktoobriti Tartus korraldatavad Ungari filmipäevad.

Ungari Kultuuriselts asutati **HEEMP Eesti-Ungari Kultuuriselts**i nime all 2004. aastal. Samal ajal loodi ka Budapestis seltsi sõsarorganisatsioon, mis tegutseb Ungaris Eesti kultuuri edendamise heaks. Eestis tegutsev selts muutis oktoobris 2007 nime Ungari Kultuuriseltsiks.

Seltsis on praegu umbes kolmkümmend liiget, neist pooled osalevad seltsi tegevuses aktiivselt.

Peale Ungari Kultuuriseltsi tegutseb Eestis ka Eesti-Ungari Selts ning Mihály Munkácsy nimeline Eestimaa Ungarlaste Ühing. Eestis elas 2000. aasta rahvaloenduse andmetel 172 ungarlast.

Vaata ka
--------

* Eesti ungarlased

Välislingid
-----------

* 
* HEEMP Hungarian Estonian Massive Progress
* Ungari Kultuuriseltsi põhikiri
* Ungari Kino (Ungari filmipäevad)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Võnnu kihelkonna rüütlimõisast; Võnnu kihelkonna Kaagvere mõisa kõrvalmõisa kohta vaata artiklit Vana-Kastre mõis.* |

---

Kastre mõisa härrastemaja
Kastre park
**Kastre mõis** ehk **Uue-Kastre mõis** (saksa keeles *Kaster*) oli rüütlimõis (fideikomiss) Võnnu kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõis Tartu maakonda Kastre valda.

Enne mõisat oli seal 3 km ülesvoolu ja teisel pool Emajõge Uue-Kastre piiskopilinnus (saksa *Warbecke*), mis ehitati 14. sajandil. Pärast linnuse hävimist rajati mõis, mis sai linnuse järgi nimeks *Kaster*.

Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta mõisate võõrandamist oli Alexander Jacob Otto von Essen, kellel kuulus ka läheduses asunud Mäksa mõis. Kastre mõisasüdame omanik Aleksander Jakob Otto Essen (1878–1939) suri Tartus 61 a vanuses, 25. oktoobril 1939. aastal. 

1924. aastal vaestemajana asutatud Kavastu Invaliididekodu hävines 1944. aastal lahingute käigus ja sealsed asukad koliti ümber Kastre mõisa härrastemajja. Sealt alates on mõisa peahoone olnud hooldekodu käsutuses, mis alates 1997. aastast kannab nime Hooldekodu Härmalõng.

Mõisahoonete juures asub kaitsealune Kastre park.

* Kastre mõisa kuivatiKastre mõisa kuivati
* Kastre mõisa müürKastre mõisa müür

Viited
------

1. 1 2 3 4  Kastre mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 23.01.2016)
2. ↑  Postimees (1886-1944), nr. 290, 27 oktoober 1939
3. ↑  Ajalugu SA Hooldekodu Härmalõng
4. ↑  Kastre park

Kirjandus
---------

* Maiste, Juhan. Nutt, Nele. *Tartumaa mõisad*. Näituse "Kaotatud paradiis" kataloog. − Eesti Põllumajandusülikool. Maastikuarhitektuuri eriala toimetised II. Balti villa rustica II. Tartu: 2005. Lk 33-5.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kastre mõis** |

* Kastre mõis Eesti mõisaportaalis

Võnnu kirik
Võnnu kihelkond

**Kirik**: Võnnu  

**Mõisad**: Ahja mõis | Issaku mõis | Kaagvere mõis | Kiidjärve mõis | Kriimani mõis | Kurista mõis | Kõnnu mõis | Leevi mõis | Lootvina mõis | Mäksa mõis | Poka mõis | Rasina mõis | Sarakuste mõis | Tammepee mõis | Uue-Kastre mõis | Vana-Kastre mõis | Vastse-Kuuste mõis
**Ökoloogiline sobitumine** (inglise keeles *ecological fitting*) on koosluse moodustumise protsess, kus organismid paigutuvad kooslusse lähtuvalt sobivusest seal olevate teiste liikide ja tingimustega.

Ökoloogiline sobitumine eristub evolutsioonilisest kohastumisest, mille kohaselt koosluse moodustavad koevolutsioneerunud liigid.

Mõiste võttis kasutusele Daniel Janzen 1985. aastal. Varem on sarnast mõistet kasutanud Jakob von Uexküll (saksa keeles *Einpassung*, eristades seda evolutsioonilisest kohastumisest – *Anpassung*).

Vaata ka
--------

* kohanemine
* võimaldus

Viited
------

1. ↑  Agosta, Salvatore J.; Jeffrey A. Klemens 2008. Ecological fitting by phenotypically flexible genotypes: implications for species associations, community assembly and evolution. *Ecology Letters* 11(11): 1123–1134.
2. ↑  Janzen, Daniel H. 1980. When is it coevolution? *Evolution* 34(3): 611–612.
3. ↑  Janzen, Daniel H. 1985. On ecological fitting. *Oikos* 45(3): 308–310.
4. ↑  Uexküll, Jakob von 2012. *Omailmad*. Tartu: Ilmamaa. (Lk. 308.)
**Kastna** on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.

Külas asub Kastna hiiemägi ja sellel Kastna hiiemäe pärn.

1977. aastal liideti Kastna külaga Asunduse.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  Marja Kallasmaa: artikkel "Kastna2" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.

Kehtna valla vapp
Kehtna valla asulad

**Alev:**Järvakandi **Alevikud:** Eidapere | Lelle | Keava | Kehtna | Kaerepere  

**Külad:** Ahekõnnu | Ellamaa | Haakla | Hertu | Hiie | Ingliste | Kaerepere | Kalbu | Kastna | Kehtna-Nurme | Kenni | Koogimäe | Koogiste | Kumma | Kõrbja | Käbiküla | Kärpla | Laeste | Lalli | Lau | Lellapere | Lellapere-Nurme | Linnaaluste | Lokuta | Metsaääre | Mukri | Nadalama | Nõlva | Ohekatku | Pae | Palasi | Paluküla | Põllu | Põrsaku | Reonda | Rõue | Saarepõllu | Saksa | Saunaküla | Selja | Sooaluste | Valtu-Nurme | Vastja
**Johannes Rennit** (4. august 1862 Kuressaare küla – 21. juuni 1923 Põltsamaa) oli eesti vaimulik.

Ta sündis koolmeister Aadu Renniti ja tema naise Anna (neiuna Holzman) pojana. Ristimisel sai ta nimeks **Jaan**, üliõpilasena kandis eesnime **Johann**, kuid abiellu astudes juba Johannes. 

Johannes õppis Tarvastu kihelkonnakoolis 1873–1876, Viljandi kreiskoolis 1876–1877, Tartu Kubermangugümnaasiumis 1878–1884 ja Tartu ülikooli usuteaduskonnas 1884–1887. Üliõpilasena osales ta esimese sinimustvalge lipu õnnistamisel Otepääl 4. juunil 1884. Pärast õpingute lõpetamist oli ta prooviaastal Tartu Maarja koguduse õpetaja Paul Willigerode juures. 

29. novembril 1889 ordineeriti Johannes Rennit Tartu Maarja koguduse abiõpetajaks. Aastatel 1889–1900 teenis ta Kambja kogudust ja 1900–1923 Põltsamaa kogudust. 

20. mail 1890 laulatati Karula kirikus Johannes Rennit ja Molly Helene Elisabeth Paslack (4. november 1871 Tartu – 26. september 1960 Sulzberg, Saksamaa). Helene isa oli Karula koguduse õpetaja Heinrich Ewald Paslack ja ema Molly Amalie, neiuna Trautmann. 

Johannes Rennit on maetud Põltsamaa kalmistule.

Isiklikku
---------

Tema onupoeg oli kirjanik ja raamatukaupmees Andres Rennit.

Välislingid
-----------

* Johannes Rennit Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Johannes Selliov
**Johannes Selliov** (14. jaanuar 1909 Kurtna – 15. november 1991 Tartu) oli eesti vaimulik. 

Johannes Selliov õppis Rakvere Õpetajate Seminaris aastatel 1923–1927, Tartu Õpetajate Seminaris 1927–1929 ja seejärel Tartu Ülikoolis usuteadust 1929–1934. Prooviaastal oli ta Sangaste Püha Andrease koguduses. Ordineeriti 14. aprillil 1935 õpetajaks.

1935–1939 oli ta Halliste koguduse õpetaja, 1941–1944 Mustvee ja Lohusuu koguduse õpetaja, 1944–1949 Rakvere Pauluse ja Haljala koguduse õpetaja, 1949–1959 Lüganuse ja Kiviõli koguduse õpetaja, 1959–1979 Tartu Pauluse koguduse õpetaja. Lühemat aega on ta teeninud ka Äksi, Ambla ja Aegviidu kogudusi. Aastatel 1929–1945 töötas ta kooliõpetajana Kongutas, Tartus, Valgas, Jõhvis, Mustvees (1941. aastal määrati kooli direktoriks) ja Rakveres.

Johannes Selliov on maetud Tartu Pauluse kalmistule.

Tunnustus
---------

* EELK Kuldrist (1955)

Isiklikku
---------

Johannes Selliovi poeg Leevi Selliov oli eesti tõlkija.

Viited
------

1. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
2. ↑  "J. Selliov Rakvere õpetajaks". *Sakala (1878-1940)*. 4.09.1944. Vaadatud 3.01.2019.

Välislingid
-----------

* Elulugu EELK kodulehel
**Raasiku** on alevik Harju maakonnas Raasiku vallas Jõelähtme jõe ääres.

2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Raasikul 1399 elanikku, neist eestlasi 1292 (92,5%).
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Raasikul 1210 elanikku, neist eestlasi 1120 (92,6%).

Raasikul on põhikool (asutatud köstrikoolina 1717), Raasiku Rahvamaja, ambulatoorium, apteek, lasteaed Oravake, Raasiku raamatukogu, Raasiku spordihoone. Asulas on kaks kauplust (Raasiku Konsum ja Raasiku Meierei pood) ning kohalikest ettevõtetest on suurimad vabrik Mistra-Autex AS (autovaibad, seinakatted) ning katsetehas Raasiku Elekter AS (elektriseadmed, metallitooted).

Raasikul asub Harju-Jaani Ristija Johannese kirik (nüüdne hoone ehitatud 1863, vanast kabelist on säilinud vundament), kirikuaed, Raasiku uus kalmistu, Raasiku vana kalmistu ning mõisapark.

Raasikul lõikuvad Tallinna-Tapa raudteeliin ja Aruvalla–Jägala tee, millest hargnevad kohalikud teed Kostiverre, Kehrasse, Anijasse ja Aruarru.

Ajalugu
-------

Asula tekkis 19. sajandil Raasiku raudteejaama ümbrusse. Asula on nime saanud Raasiku mõisa järgi, mida on esimest korda mainitud 1497 (Rasseke) ning mis rajati Kaemla (Keamol) küla asemele ja kuulus keskajal Padise kloostrile.

Tegelikult paikneb asula Raasiku mõisast 1565. aastal eraldatud endise Kambi mõisa maadel.

1860. aastal asuti ehitama uut kirikut. Ehitustööd kestsid ühtekokku neli aastat (1860–1863).

Ühistransport
-------------

### Bussid

Raasikul asub 4 bussipeatust: Raasiku ja Võidu (Jägala maantee ääres), Raasiku Side (endise sidejaoskonna juures) ning Rahvamaja (kultuurimaja juures).

### Raudtee

 *Pikemalt artiklis Raasiku raudteejaam*
Raasiku raudteejaam rajati 1870.

Raasikult sõidavad läbi elektrirongid, diiselrongid (kiirrongid ei peatu) ja Tallinna–Moskva–Tallinna rong (ei peatu). Päevas sõidab Raasikult läbi 30 reisirongi.

Raasiku jaamas on kaks kõrget, 210 meetri pikkust ooteplatvormi. Raasiku kahekorruseline puidust jaamahoone oli ehitatud tüüpprojekti järgi. 2000 jaamahoone lammutati, kuid abihooned ja veetorn on säilinud.

* Raasiku raudteejaama veetornRaasiku raudteejaama veetorn
* Raasiku rahvamajaRaasiku rahvamaja
* Raasiku Konsum, juuksur ja ambulatooriumRaasiku Konsum, juuksur ja ambulatoorium

Vaata ka
--------

* Maardu–Raasiku tee
* Raasiku jaama tee
* Raasiku elektri tee
* Raasiku FC Joker

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
2. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
3. ↑  Päring Statistikaameti andmebaasist
4. ↑  Päring Statistikaameti andmebaasist

Kirjandus
---------

* Mehis Helme "Eesti raudteejaamad" (Tänapäev 2003)

Välislingid
-----------

 Raasiku – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

Raasiku valla vapp
Raasiku valla asulad

**Alevikud:** Aruküla | Raasiku  

**Külad:** Härma | Igavere | Järsi | Kalesi | Kiviloo | Kulli | Kurgla | Mallavere | Peningi | Perila | Pikavere | Rätla | Tõhelgi
Puka Kooli 2021. aastal valminud uus koolimaja
Puka endine koolimaja (lammutatud), vasakul paistmas ka uue hoone ehitus
**Puka Kool** on põhikool Valga maakonnas Otepää vallas Puka asulas aadressil Kooli tänav 3. 

Esimesed tõendid hariduse andmisest Puka kandis pärinevad Eesti Ajalooarhiivi andmetel 1768. aastast. 18. ja 19. sajandil tegutses Puka mõisakool, Puka külakool, Puka vallakool. 1810. aastal oli kolmel Puka mõisal ühine koolimaja. See, Otepääle suunduva tee ääres asuv hoone on tänapäeval kasutusel elumajana. Samuti on elumaja 1875. aastal valminud koolihoone Kooli tänavas, tänapäeva koolimaja naaber. Seda hoonet kasutati 20. sajandi keskel internaadina.

20. sajandi alguses oli kool 4-klassiline - **Puka 4-klassiline algkool**, 1924. aastal muudeti algkool **6-klassiliseks**.

1939. aastal valmis uus Puka koolihoone, nn vana maja, mis on tänapäeval muinsuskaitse all ja mis asub tänapäeva koolimaja vastas. Selles hoones toimus õppetöö viimati 2020. aastal, tänapäeval asuvad paaris klassis kooli muuseumitoad*.* Aastatel 1980-1981 valmis uus koolimaja, nn uus maja, kus oli muu hulgas korralik võimla ja koolisöökla.

1954. aastal sai Puka koolist mittetäielik keskkool (**Puka 7-klassiline Kool**), 1965. aastal muudetakse kool **8-klassiliseks**.

1981. aastal nimetatakse kool **Puka Keskkooliks**. Keskkooli viimane, 43. lend lõpetab 2019. aasta kevadel. Liideti Puka lasteaed ja kool ning alates 1. augustist 2019 muudeti keskkool põhikooliks. Kool ja lasteaed jätkasid ühise nime all - **Puka Kool**.

2021. aastal valmib endise koolihoone (nn uue maja) võimla lõuna- ja idaküljele Puka Kooli uus, L-kujuline hoone. Endine koolimaja lammutati ja selle asemele rajati haljasala.

2004. aastal alustab Esti Kittuse juhatamisel tööd Puka Kunstikool, 2008. aastal avatakse õpetaja Elise Saarele mälestuskivi.

Viited
------

1. ↑  Martin Kaasik, 2001. Eesti koolid 2000. AS Inreko Press. Lk 593
2. 1 2 3 4 5  Kooli ajalugu. Puka Kooli veebisait.
3. 1 2 3 4  Pukas avatakse uus koolimaja. Lõuna-Eestlane, 16. mai 2023.
4. ↑  Puka koolimaja. Kultuurimälestiste register.

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Tihkaine füüsika** ehk **kondensaine füüsika** on füüsika valdkond, mis uurib aine mikro- ja makroskoopilisi omadusi. Eriti puudutab see "kondenseerunud" olekuid, mis ilmuvad alati, kui süsteemi osade hulk on eriti suur ja nendevaheline vastastikmõju on tugev. Kõige tuntumad tihkained on tahkised ja vedelikud, mis tekivad aatomite vahelistest elektromagnetilistest jõududest. Tihkaine füüsikud püüavad nende olekute käitumist loodusseaduste abil mõista. Eelkõige hõlmavad need kvantmehaanika, elektromagnetilisuse ja statistilise mehaanika seadusi. 

Tavapäratumate kondenseerunud faaside hulka kuulub ülijuhtivus, mida ilmneb teatud ainetel madalatel temperatuuridel, aatomite kristallvõrede spinnide ferromagnetilised ja antiferromagnetilised faasid ning ülikülmades aatomsüsteemides leiduv Bose'i-Einsteini kondensaat. Tihkaine füüsika uurimine hõlmab erinevate ainete omaduste mõõtmist katseseadmetega ning teoreetilise füüsika kasutamist matemaatiliste mudelite väljatöötamiseks.
**Raamatupidamiskonto** (ladina keeles *computus*, inglise keeles *account*, saksa keeles *das Konto*) (ka arve). Kontosid kasutatakse raamatupidamiskohustuslike majandusüksuste igapäevase raamatupidamisarvestuse pidamisel. 

Kahe poolega tabeli (registri) vasakut, plusspoolt, nimetatakse deebetiks ja paremat, miinuspoolt, kreeditiks. Deebeti ja kreediti tähendus bilansi aktivapoole kirjetele avatud kontodel (aktivakontod)ja passivapoole kirjetele avatud kontodel (passivakontod) on erinev. Kõigi raamatupidamises kasutatavate kontode loend moodustab raamatupidamise kontoplaani. 

**Aktivakonto deebetis** näidatakse (kuvatakse) algsaldo, suurenemine ja lõppsaldo; **aktivakonto kreeditis** näidatakse (kuvatakse) vähenemine.

**Passivakonto deebetis** näidatakse (kuvatakse) vähenemine; **passivakonto kreeditis** näidatakse algsaldo, suurenemine ja lõppsaldo. 

Aktiva-ka passivakontode pluss-või miinuspoolele kantud summade kokkuvõtted moodustavad käibe (deebetkäive, kreeditkäive) ja nende kokkuvõtete vahe moodustab saldo. Aktivakontod on deebet-ja passivakontod kreeditsaldoga. Perioodi, tavaliselt kuu lõpul, koondatakse nii aktivakontode deebetsaldod kui passivakontode kreeditsaldod bilanssi, mille aktiva –ja passivapoolele kantud saldode summad peavad olema võrdsed.

Vaata ka
--------

* Bilanss
* Raamatupidamise kontoplaan
* Raamatupidamiskohustuslane
* Raamatupidamise eest vastutav isik

Viited
------

1. ↑  E. Linnaks, 1994. Ettevõtte raamatupidamine. Külim. 1994.
2. ↑  U. Mereste, 2003. Majandusleksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Köide I (A-M).

Välislingid
-----------

* Raamatupidamise seadus ja õigusaktid
**Johannes Sonin** (28. jaanuar 1899 Tuhalaane vald, Viljandimaa – 31. oktoober 1987 Florida) oli eesti jurist.

Võitles Vabadussõjas. Lõpetas 1928. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, täiendas end Berliinis. 

1940. aastani oli ta Sotsiaalministeeriumi töökaitse ja sotsiaalkindlustuse osakonna direktor ja aastatel 1940–1941 Eesti NSV Töö Rahvakomissariaadi töökaitseosakonna juhataja. Saksa okupatsiooni ajal 22. septembrist 1941 Eesti Omavalitsuse Sotsiaaldirektooriumi tööosakonna asejuhataja.

Ta oli üks paremaid Eesti töö- ja sotsiaalkindlustusõiguse tundjaid, Sotsiaalse Arengu Eesti Ühingu esimees.

1944. aastal põgenes Saksamaale, hiljem elas Ameerika Ühendriikides.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli alates 1938. aasta jaanuarist näitleja Mae Sonin.

Viited
------

1. ↑  Indrek Paavle. Eesti Omavalitsuse kujunemine 1941. aastal. 1941. aasta Eestis. Eesti Sõjamuuseumi–Kindral Laidoneri Muuseumi aastaraamat 6/2006
2. ↑  Sotsiaalse Arengu Eesti Ühing. Töö ja Tervis, nr 3, 1932

Kirjandus
---------

* Bernhard Mäelo. Johannes Sonin'it mälestades. Teataja, 28. november 1987, nr 22, lk 9
Antti Tulenheimo (1939)
**Antti Agathon Tulenheimo** (aastani 1906 *Thulé*; 4. detsember 1879 Kangasala – 3. september 1952 Helsingi) oli Soome poliitik ja jurist, ta kuulus Rahvusliku Koonderakonna ridadesse. Ta oli aastal 1925 Soome peaminister. Veel on ta olnud Soome siseminister, Helsingi Ülikooli professor, rektor ja kantsler ning Helsingi linnapea.

Ta on lõpetanud Helsingi Ülikooli. Aastatel 1911–1918 oli ta Helsingi Ülikooli dotsent, aastast 1919 oli ta kriminaalõiguse professor. Aastatel 1926–1931 oli ta Helsingi Ülikooli rektor, aastatel 1944–1952 Helsingi Ülikooli kantsler. Lisaks oli ta aastatel 1950–1952 Helsingi Kaubanduskõrgkooli kantsler. 19. novembril 1929 nimetati ta Tartu Ülikooli audoktoriks.

Teda on kolm korda valitud Eduskunna liikmeks. Esimest korda oli ta Eduskunna liikmeks (vanasoomlaste ridades) 2. veebruarist 1914 kuni 3. aprillini 1917. Teist korda oli ta Eduskunna liige 5. septembrist 1922 kuni 30. aprillini 1924 (Rahvusliku Koonderakonna ridades), kolmas kord 21. oktoobrist 1930 kuni 31. augustini 1933.

Ta oli 27. novembrist 1918 kuni 17. aprillini 1919 siseministriks Lauri Ingmani valitsuses. 30. märtsist 1925 kuni 31. detsembrini 1925 oli ta Soome peaminister.

Aastatel 1931–1944 oli ta Helsingi linnapea.

Viited
------



1. ↑  "Tartu Ülikooli audoktorid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 13. detsembril 2022.
**Dmitri Nešumajev** (sündinud 25. oktoobril 1974 Püssis Ida-Virumaal) on vene päritolu Eesti tehnikateadlane.

Elulugu
-------

Dmitri Nešumajev on inseneri poeg.

1991. aastal lõpetas Nešumajev Kehra Keskkooli ja 1996 Tallinna Tehnikaülikooli soojusenergeetika insenerina. 1998. aastal kaitses ta TTÜ-s tehnikamagistri kraadi ja 2005. aastal tehnikadoktori kraadi väitekirjaga "Experimental and numerical investigation of combined heat transfer enhancement technique in gas-heated channels" (Tallinn, 2005).

Nešumajev oli 1997–2005 TTÜ soojustehnika instituudi teadur, 2005. aastast on ta vanemteadur.

Teadustöö
---------

Dmitri Nešumajevi peamised uurimisvaldkonnad on soojusülekanne ja selle intensiivistamine, energiaressursside säästlik kasutamine ning põletusseadmetes toimuvate protsesside täiustamine. Ta on avaldanud üle 10 teadustrükise ja on 2 kasuliku mudeli kaasautor.

Teoseid
-------

* Natural convection heat transfer phenomena near the surface covered by riblets (kaasautor). // Proceedings of the Estonian Academy of Sciences. Engineering 4 (1998) 3
* Effects of surface with regular roughness on convective heat transfer (kaasautor). // Progress in Engineering Heat Transfer. Gdansk, 1999
* Experimental investigation of various turbulator inserts in gas-heated channels (kaasautor). // Experimental Thermal and Fluid Science 28 (2004) 8

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Välislingid
-----------

Dmitri Nešumajev Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Johannes Rammul** (30. mai 1898 Sootaga vald, Tartumaa – 13. november 1943 Sverdlovski oblast, Tavda) oli Eesti raadiotööstur ja raadioekspert.

Haridus
-------

Õppis Laiuse kihelkonnakoolis ning seejärel Kroonlinnas raadiotelegraafiat. Pärast Eesti vabadussõda täiendas oma sõja-aastail katkenud keskharidust (1917–18, arvatavasti eksternina, oli ta sooritanud Helsingi vene gümnaasiumis eksamid).

Elukäik
-------

Johannes Rammul võttis 1919. aastal miiniristleja "Gavril" telegrafistina osa Põhja-Jäämere hüdrograafilise uurimise retkest.
Pärast Tartu rahulepingu sõlmimist naasis optandina kodumaale ning teenis 1920. aastal rahvaväe sädetelegraafikompaniis. Seejärel tegutses Rammul Tallinna sadama ja Balti Päästeseltsi raadiojaamades.

Viited
------

1. ↑  "Elektrooniline memoriaal. EESTI KOMMUNISMIOHVRID 1940–1991". Eesti Mälu Instituut. Vaadatud 4.01.2022.
2. 1 2  Raudsepp, Jüri (14.06.1998). "Telegrafistist raadiotöösturiks". Õhtuleht. Vaadatud 4.01.2022.

Välislingid
-----------

* Raudsepp, Jüri "Sunnitöö motiiv vaid ettevõtlus". Sõnumileht: SL. 14 juuni 1998 (sisaldab fotot Johannes Rammulist)