recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Peter Ustinov
Peter Ustinov
Sir **Peter Alexander Ustinov** (16. aprill 1921 – 28. märts 2004 Šveits) oli vene päritolu Briti näitleja, kirjanik ja režissöör.

Peter Ustinov oli oma prantsuse päritolu kunstnikust ema ja vene päritolu ajakirjanikust isa ainus poeg. Õppis mainekas Westminsteri koolis, kuid ei sallinud seda ja lahkus sealt 16-aastaselt. Seejärel sai näitlejakoolitust Londoni Teatristuudios.

Looming
-------

### Näidendid

* "Nelja koloneli armastus" (1951)
* "Romanov ja Julia" (1956)
* "Poolel teel puu otsa" (1967)

### Autobiograafiad

* "Dear me" (1977)
* "Minu Venemaa" (1983)

### Artiklikogu

* "Ustinov at Large" (1991).

Filmikarjäär
------------

Peter Ustinovi 60-aastasse filmikarjääri mahtus kümneid rolle alates imperaator Nerost ja lõpetades Agatha Christie loodud Belgia detektiivi Hercule Poirot'ga.

Ta võitis kaks kõrvalosatäitja-Oscarit rollide eest filmides "Spartacus" (1960) ja "Topkapi" (1964) ning oli veel paaril korral nomineeritute hulgas.

Ustinov sai muude auhindade seas televisiooniloomingu eest mitu Emmyt ja Grammy.

Välislingid
-----------

 Peter Ustinov – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Peter Ustinov andmekogus IMDb (inglise) Muuda Vikiandmetes
Peter Simon Pallas
**Peter Simon Pallas** (22. september 1741 Berliin – 8. september 1811 Berliin) oli saksa zooloog, botaanik ja geograaf.

Elukäik
-------

Peter Simon Pallase isa oli kirurgiaprofessor Berliinis. Peter Simon õppis koduõpetajate käe all ning seejärel Halle ja Göttingeni Ülikoolis ja 1760. aastal Leideni Ülikoolis, mille ta lõpetas 19-aastaselt, kaitstes parasitoloogiaalase doktoritöö "De Infestis viventibus intra viventia". Seejärel läks ta Haagi, kus tema loomade klassifitseerimise teooria tähelepanu äratas. 23-aastaselt valiti ta Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks.

Ta oli andekas keelte peale, lisaks saksa keelele õppis ta ära ladina, kreeka, inglise, prantsuse, hiljem ka vene ja tatari keele.

1766. aastal ilmus tema töö "Elenchus zoophytorum", kus ta maailmas esimesena tõestas, et käsnad ja korallid on loomad.

1767. aastal kutsus Katariina II ta Peterburi professoriks. Ta juhtis kahte uurimisretke Siberisse ja Lõuna-Venemaale, kus ta uuris taimede ja loomade levikut ja kogus loodusloolist materjali. Esimesel uurimisretkel 1768–1774 käis ta Kesk-Venemaal, Volga ääres, läks üle Uuralite Lääne-Siberisse ning jõudis Altaisse, Amuuri ülemjooksule ja Baikali järveni. Teine uurimisretk viis ta 1793–1794 Krimmi ja Musta mere äärde. Ta avaldas reisipäevikud pealkirja all "Reise durch verschiedene Provinzen des Russischen Reichs".

Tema järgi nimetati mitmed teadusele seni tundmata loomaliigid. Ta koostas koguteose "Flora Rossica" (1784–1815). Reiside põhjal koostas ta mahukat teost "Zoographica Rosso-Asiatica", mis ilmus postuumselt.

Katariina II kinkis talle mõisa Simferopolis, kus ta elas 1810. aastani, mil suri ta teine abikaasa ning ta sai loa pöörduda tagasi Berliini, kus ta vähem kui aasta pärast suri.

Teosed
------

* Elenchus zoophytorum. 1766 Digitaalselt
* Reise durch die verschiedene Provinzen des Russischen Reichs. St. Petersburg 1771–1776. 3 Bde 1. osa
* Samlungen historischer Nachrichten über die mongolischen Völkerschaften. St. Petersburg 1776 1.osa Frankfurt und Leipzig 1779 1.osa
* Miscellanea zoologica quibus novae imprimis atque obscurae animalium specie. Lugduni Batavorum 1778 Digitaalselt
* Zoographia rosso-asiatica, sistens omnium animalium in extenso Imperio Rossico et adjacentibus maribus observatorum. Petropoli 1811 2.osa 1831 2.osa
* Travels through the southern provinces of the Russian empire, in the years 1793 and 1794. London 1812, (Reisikirja ingliskeelne 2. trükk) Digitaalselt: 1.osa

Välislingid
-----------

* Teoseid digitaalselt Prantsusmaa Rahvusraamatukogus
Siversi suguvõsa vapp.
**Peter Reinhold von Sivers** (13. (ukj 24.) mai 1760 – 9. (ukj 21.) aprill 1835 Heimtali) oli põllumees ja Liivimaa rüütelkonna tegelane.

Elulugu
-------

Ta sündis Õisu mõisniku Friedrich Wilhelm von Siversi (1716−1781) ja tema teise abikaasa Anna von Schulze pojana. 1776. aastal immatrikuleeriti ta Leipzigi ülikooli tudengiks. 1783. aastal sai temast Pärnu kreisikohtu assessor, 1786. aastal Pärnu ja 1789. aastal Viljandi kreisikohtunik. Asehalduskorra ajal oli 1792−1795 Pärnu kreisi aadlimarssal. 1803−1806 oli ta Liivimaa Maakrediidiseltsi eesti distrikti direktsiooni direktor ja 1806−1809 seltsi ülemdirektor. Valiti Pärnumaa kreisisaadikuks. 1818−1833 oli Liivimaa maanõunik. Valiti Liivimaa Üldkasuliku ja Ökonoomilise Sotsieteedi tegevliikmeks. Hiljem oli Pärnu-Viljandi koolikreisi auinspektor. Vastustas pärisorjust.

Perekond
--------

Ta oli kolm korda abielus. 1783. abiellus ta Katharina Louise von Staudeniga (1763−1785), kes suri 1785. aastal sünnitusel. 1788. aastal naitus ta Eva Charlotte von Meyeriga (1763−1827), kuid lahutas temast juba 1795. aastal; sellest liidust sündis kolm last. Viimaks abiellus ta 1802. aastal Katharina Charlotte von Wrangelliga (1777−1848), kellega tal oli kümme last.

Heimtali mõis
-------------

1785. aastal võttis ta üle Kurvitsa mõisa juhtimise, mis 1793. aastal nimetati ümber Heimtaliks. 1799. aastal põles ühekorruseline poolkelpkatusega härrastemaja maha.

Viited
------

1. ↑  Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Livland. Bd I. Görlitz, 1929, lk 288-9 .
2. ↑  ID puudub saidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
3. ↑  Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Livland. Bd I. Görlitz, 1929, lk 293 .

Kirjandus
---------

* ID puudub saidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"

Välislingid
-----------

* Peter von Siversi genealoogia
Robert Alexy
**Robert Alexy** (sündinud 9. septembril 1945 Oldenburgis) on saksa riigiõigusteadlane ja õigusfilosoof, Kieli Christian Albrechti nimelise ülikooli avaliku õiguse ja õigusfilosoofia korraline professor.

Aastatel 1968–1973 õppis ta Göttingeni ülikoolis õigusteadust. Üliõpilasena oli ta Saksa rahva õppefondi (*Studienstiftung des deutschen Volkes*) stipendiaat. Aastal 1976 kaitses ta doktoritöö teemal "Juriidilise argumentatsiooni teooria," mille eest ta sai 1982. aastal Göttingeni Teaduste Akadeemia keeleteaduslik-ajaloolise klassi auhinna. 

Aastatel 1976–1978 läbis ta juriidilise ettevalmistusteenistuse (refendariaadi). Seejärel oli kuni 1984. aastani professor Ralf Dreieri assistent ja kirjutas mahuka habilitatsioonitöö "Põhiõiguste teooria." Aastatel 1984–1986 pidas ta Kielis ja Regensburgis dotsendi ametit. 1985. aasta lõpus kutsuti teda Regensburgi ülikooli avaliku õiguse ja õiguse filosoofia õppetoolile, kuid selle asemel järgnes 1986. aasta kevadel esitatud kutsele Kieli ülikooli.

Professor Alexy on jäänud Kielile truuks: ta lükkas tagasu 1991 esitatud Grazi ülikooli kutse asuda Ota Weinbergeri õppetoolile ja 1998 keeldus Göttingeni ülikooli õppetoolile asumisest, millega võinuks kaasneda võimalus saada oma õpetaja Ralf Dreieri järglaseks.

Aastatel 1994–1998 oli ta rahvusvahelise õigus- ja sotsiaalfilosoofia ühenduse Saksa sektsiooni president. Ta kulub Bielefeldi ringi (*Bielefelder Kreis*), mis ühendab enamikku juriidilise argumentatsiooni ja tõlgendusteooria alal tooniandvaid teoreetikuid.

Teosed
------

* *Theorie der juristischen Argumentation. Die Theorie des rationalen Diskurses als Theorie der juristischen Begründung* (1983).
	+ Neil MacCormicki tõlkes inglise keeles *A Theory of Legal Argumentation: The Theory of Rational Discourse as Theory of Legal Justification* (Clarendon, 1989).
* *Theorie der Grundrechte* (1985; 2.trükk 1994).
	+ Julian Riversi tõlkes inglise keeles *A Theory of Constitutional Rights* (Oxford University Press, 2002).
* *Mauerschützen* (1993)
* *Recht, Vernunft, Diskurs* (1995)
* *Der Beschluß des Bundesverfassungsgerichts zu den Tötungen an der innerdeutschen Grenze vom 24. Oktober 1996* (1999)
* *Begriff und Geltung des Rechts* (2002)
* *The Argument from Injustice: A Reply to Legal Positivism*. Tõlkinud Stanley Paulson ja Bonnie Litschewski Paulson (Oxford University Press, 2002).
* *Elemente einer juristischen Begründungslehre* (2003)

### Eesti keeles

* "Põhiõigused Eesti põhiseaduses." tõlkinud Madis Ernits ja Pille Vinkel. Juridica eriväljaanne 2001.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib teadusfilosoofia mõistest; tehnika mõiste kohta vaata artiklit Kinnitus (tehnika)* |

---

**Kinnitus** on vaatlusandmete või muude tõendite tugi teaduslikule teooriale või muule hüpoteesile. Sel juhul öeldakse, et tõendid **kinnitavad** ehk **toetavad** teooriat või hüpoteesi.

Induktiivselt tugeva arutluse eeldus kinnitab selle järeldust.

Näited
------

Kraadiklaasi näit 38,0 kinnitab hüpoteesi, et inimesel, kelle kaenla alt kraadiklaas võeti, on palavik. 

Krõbin aknaklaasil kinnitab oletust, et väljas sajab.

Kvalitatiivne kinnitus
----------------------

Kvalitatiivses mõttes vaadeldakse kinnitust suhtena kinnitavate tõendite, kinnitatava oletuse ja taustinfo vahel.

Kvantitatiivne kinnitus
-----------------------

Kvantitatiivses mõttes vaadeldakse kinnitust suhtena kinnitavate tõendite, kinnitatava oletuse, taustinfo ning kinnitamise määra ehk kinnitamisastme vahel. 

On võimalik võrrelda määra, millel ühed tõendid ühe taustinfo juures kinnitavad üht oletust, määraga, millel teised tõendid teise taustinfo juures kinnitavad teist oletust.
**Kinsey skaala** on skaala, millega mõõdetakse inimese seksuaalset sättumust nullist (täielikult heteroseksuaalne) kuueni (täielikult homoseksuaalne). Kinsey aruandes oli veel eraldi hinne aseksuaalsuste jaoks. Aruanne avaldati esmakordselt 1948. aastal Alfred Kinsey, Wardell Pomoroy ja teiste raamatus "Mehe seksuaalne käitumine" ("Sexual Behavior in the Human Male"). See oli ka läbiv teema 1953. aastal järjena ilmunud raamatus "Naise seksuaalne käitumine" ("Sexual Behavior in the Human Female").

Skaalat tutvustades kirjutas Kinsey, et:

> „Mehed ei jagune seksuaalsete eelistuste alusel kahte populatsiooni – heteroseksuaalsed ja homoseksuaalsed. Maailma ei saa jagada kitsedeks ja lammastaks. Loodus harva tegeleb diskreetse kategooriatega... Elav maailm on segu kõigist tema aspektidest. 
> 
> 
> Pannes rõhku jätkuvatele hinnangutele, mis jagavad inimesi hetero- ja homoseksuaalseteks, on mulle tundunud vajalik arendada välja mingit sorti uus klassifikatsioon, mis põhineks suhtelisel homoseksuaalsete ja heteroseksuaalsete kogemuste kogusel või mis vastaks kummalegi kategooriale... Indiviid võib saada erineva hinnangu skaalal oma igal eluperioodil.... Seitsmepunktine skaala kajastab hästi erinevaid seksuaalsuse variatsioone, mis eksisteerivad."
> 
> 
>  – 
> 
> 

Skaala on järgmine:

| Aste | Kirjeldus |
| --- | --- |
| 0 | Täielikult heteroseksuaalne |
| 1 | Peaaegu täielikult heteroseksuaalne, kõigest mõni harv homoseksuaalne kogemus |
| 2 | Enamjaolt heteroseksuaalne, kuid rohkem kui juhuslikud homoseksuaalsed kogemused |
| 3 | Biseksuaalne, võrdselt nii heteroseksuaalseid kui ka homoseksuaalseid kogemusi |
| 4 | Enamjaolt homoseksuaalne, kuid rohkem kui juhuslikud heteroseksuaalsed kogemused |
| 5 | Peaaegu täielikult homoseksuaalne, kõigest mõni harv heteroseksuaalne kogemus |
| 6 | Täielikult homoseksuaalne |
| X | Aseksuaalne |

Vaata ka
--------

* Judith Reisman

Viited
------

1. ↑  Kinsey, A. et al. (1948). Sexual Behavior in the Human Male. pp. 639, 656

Välislingid
-----------

* Kinsey Instituudi koduleht
Surju valla lipp
**Surju valla lipp** on Pärnu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Surju valla lipp.

Lipp kinnitati riigisekretäri poolt 7. veebruaril 1996.

Lipu autor on Priit Herodes.

Lipu kirjeldus
--------------

Surju valla lipp on ruudukujuline vapilipp, mis koosneb kahest rohelisest ja ühest kollasest vaheldumisi asetsevast võrdsest vertikaalsest laiust. Rohelise laiu ülaosas asub kollane ja kollase laiu ülaosas roheline kuusk.

Lipu normaalmõõdud on 105×105 cm.

Põhjendus
---------

Lipu roheline värvus ning jaotus viitavad metsadele, mis hõlmavad 2/3 valla territooriumist. Kuld on Pärnumaa vapivärvus. Keskmine kollane laid sümboliseerib Reiu jõge ning kuused märgivad seda, et Surju vald koosneb kolme endise valla aladest.

Lipu kasutamise kord
--------------------

Valla lipp heisatakse:

1. Alaliselt vallavalitsuse hoonel.
2. Surju valla ja teiste kohalike omavalitsusüksuste ametlike delegatsioonide kohtumistel.
3. Surju valla avalikel üritustel ning muudel üritustel, kus on esindatud Surju vald.
4. Lipuvardaga vastavasse hoidjasse või lipumasti, kusjuures lipukanga alumine serv jääb maapinnast vähemalt kolme meetri kõrgusele.

Kui valla lipp heisatakse koos:

1. Eesti riigilipuga, siis paigutatakse valla lipp Eesti riigilipust lipurivi tagant vaadates vasakule.
2. Eesti riigilipu ja teise riigi lipuga, jääb valla lipp teise riigi lipust vasakule, mis on omakorda vasakul Eesti riigilipust.
3. Maakonnalipuga võrreldes jääb valla lipp maakonnalipust vasakule.

Valla lipp ei tohi ületada riigilipu mõõtmeid ning kasutamiskõlbmatuks muutunud lipp kuulub sündsal viisil hävitamisele.

Vaata ka
--------

* Surju valla vapp

Viited
------

1. ↑  Surju valla koduleht Sümbolid ja nende kasutamine

Välislingid
-----------

* Surju valla sümboolika valla kodulehel
* Omavalitsuste sümbolid Riigikantselei lehel - Surju vald.
**Priit Elias** (sündinud 18. mail 1941 Rakveres) on eesti piimandusteadlane.

Ta lõpetas 1961. aastal Põltsamaa Keskkooli ning 1966. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia veterinaariateaduskonna piimatehnoloogia osakonnas. Aastatel 1994–1999 õppis Eesti Põllumajandusülikoolis, kaitses seal 1999. aastal väitekirja "Piima ja selle käsitluse tähtsusest mikrobioloogilistele protsessidele emmentali juustu valmistamisel" (juhendaja Huno Eller) ning sai põllumajandusdoktori kraadi.

Ta töötab alates 1967. aastast praeguses Eesti Maaülikoolis. Ta on alates 2000. aastast Eesti Maaülikooli veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituudi dotsent.

Tunnustus
---------

* 2000 – Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi aastapreemia

Kirjandus
---------

* "Elias, Priit". // Eesti teaduse biograafiline leksikon. I kd, A – Ki. Tallinn 2000. Lk 234

Välislingid
-----------

* Priit Elias Eesti Teadusinfosüsteemis

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Ligniini keemiline struktuur (üldistus)
**Ligniin** ehk **ligneen** on varieeruva struktuuriga biopolümeer, mis moodustab suure osa taimse materjali rakukestadest.

Maal levinud taimsest materjalist moodustavad põhimassi kolm biopolümeeri, mis on põhilised rakukesta ehitusmaterjalid. Need on tselluloos, ligniin ja hemitselluloos, vastavalt keskmiselt 33, 30 ja 20 protsenti biomassist. Puidus on nende sisaldus vastavalt 40–50%, 20–30% ja 20–30%. Erinevalt tselluloosist ja hemitselluloosist, mis on polüsahhariidid, on ligniin varieeruva struktuuriga polümeer, milles prevaleerivad aromaatsed (benseeni) tsüklid. Ligniin seondub keemiliselt hemitselluloosi polüsahhariididega, seega aitab tugevdada rakukesta ja kogu taime. Lisaks nimetatud põhikomponentidele on rakukestades mitmeid ühendeid, mis modifitseerivad selle tugevust ja läbilaskvust.

Puitumine on polüsahhariidide ja ligniini ladestumine taime raku seintesse, mille tulemusena muutub taime vars jäigaks.

Paberitööstuses on olulisel kohal ligniini tselluloosist eraldamise tehnoloogia. Seejuures on ligniin kõrvalsaadus. Puidust saadud ligniini valge pehme hügroskoopse paberitaolise kihilise massina tarvitatakse meditsiinis vati asemel. Suur osa tööstuses eraldatud ligniinist läheb kütusena põletamisele. Ligniini kasutatakse roheasfaltis. Aktuaalseks on saanud selle taastuva biopolümeeri uute kasutusvõimaluste leidmine.

Vaata ka
--------

* Rakukest
* Lignotselluloos
* Tõrv
* Tärpentin

Viited
------



1. ↑  "Ülemiste keskuses katsetati Eesti firma kaasabil toodetud roheasfalti". *www.ehitusuudised.ee*. 19. juuli 2023. Vaadatud 22. juulil 2023.
**Lignotselluloos** on taimne biomass, mis koosneb põhiliselt tselluloosist, hemitselluloosist ja ligniinist.

Taimedele annavad tugevuse rakukestad, mille põhikoostisosad on polümeersed süsivesikud (biopolüsahhariidid nagu tselluloos ja hemitselluloos) ning nendega seondunud hüdrofoobne polümeer ligniin. Nimetatud kolm biopolümeeri – tselluloos, ligniin ja hemitselluloos – moodustavad põhimassi Maal levinud taimsest materjalist, vastavalt keskmiselt 33, 30 ja 20 protsenti biomassist. Puidus on nende sisaldus vastavalt 40–50%, 20–30% ja 20–30%.

Lignotselluloos biomass jagatakse nelja põhikategooriasse: põllumajandusjäägid (õled), energiataimed (pajuvõsa), puidujäägid (saepuru) ja vanapaber. Puitumine on polüsahhariidide ja ligniini ladestumine taime raku seintesse, mille tulemusena muutub taime vars jäigaks.

Lignotselluloosse biomassi kolm põhikomponenti interakteeruvad üksteisega ja seetõttu on selle biomassi struktuur ensümaatilisele hüdrolüüsile vastupidav. Samas on ka lignotselluloos biolagunev ja seda lagunemist (sobivates tingimustes toimuvat ensümaatilist hüdrolüüsi) teostavad looduses bakterid ja seened. Lignotselluloos on perspektiivne lähtematerjal bioetanooli või biobutanooli tootmiseks, kuid senised eeltöötlus- ja fermentatsioonitehnoloogiad on küllalt kulukad.

Vaata ka
--------

* Lignotselluloosi lagundamine
* Rakukest
* Tselluloosi- ja paberitööstus
* Bioetanool
**"Psychologie vom empirischen Standpunkte"** ("Psühholoogia empiirilisest vaatepunktist") on 1874 Leipzigis kirjastuse Verlag von Duncker & Humblot ilmunud Franz Brentano raamat. Tiitellehel on märgitud, et tegu on kaheköitelise raamatu esimese köitega.

Kokkuvõte
---------

### Eessõna

Nagu pealkiri ütleb, toetub autor ainult kogemusele, kuigi see on ühitatav ka teotud "ideaalse kaemusega". Esimene raamat räägib psühholoogiast kui teadusest, teine psüühilistest nähtustest üldiselt, kolmas ettekujutuste omapäradest ja seadustest, neljas otsustustest, viies meeleliigutustest ja tahtest ning kuues psüühiliseja füüsilise organismi ühendusest ning sellest, kas on mõeldav psüühilise elu edasikestmine pärast keha lagunemist. 

Autor paneb erilist rõhku sellele, et rajada püsiv, rangelt teaduslik alus ühtsele psühholoogiale. 

### Esimene, sissejuhatav raamat. Psühholoogiast kui teadusest

#### Esimene peatükk. Psüühikateaduse mõistest ja ülesandest

Brentano püüab anda psüühikanähtuste omaduste ja seaduste kohta parandatud pildi. 

§ 1. Psühholoogia on nime järgi teadus hingest. Aristoteles pani oma teosele pealkirjaks "Hingest". Hing on elusolendi loomus, vorm, esimene *energeia* ja esimene entelehhia. Elusolend on see, kes toitub, kasvab ja sigib, aistib ja mõtleb või teeb ainult mõnda neist asjadest. Ka taimed on elusolendid, kuigi neil pole teadvust. Teos uuris vegetatiivse, sensitiivse ja intellektuaalse tegevusega asjade kõige üldisemaid eripärasid. Hiljem arvati vegetatiivsed tegevused ja taimed psühholoogia vallast välja ning sensitiivse tegevusega seotud närvide ja lihaste uurimine jäeti füsioloogiale. See parandus tulenes asja loomusest. Omavahel suguluses on eelkõige teadvuse nähtused. Juba Aristotelesel leiduvad psühholoogia uue piiritluse algmed. Kolmandas raamatus loobub ta nende elundite uurimisest, mis vahendavad ihaldamist ja kehaosa, millele see on suunatud. Ta jätab selle keha uurijate hooleks (*De anima* III 10, 433b21). 

Hinge all mõistetakse uuemal ajal ettekujutuste ning teiste ainult sisekogemuse teel tajutavate, ettekujutustel rajanevate omaduste (näiteks aistingu, fantaasia, mäluakti, lootuse või kartuse akti, himu või vastikuse) substantsiaalset kandjat. Ka Brentano räägib hingest samas tähenduses ning nimetab psühholoogiat teaduseks hingest. Psühholoogia õpib tundma hinge omadusi ja seadusi, mis me leiame vahetult iseendast sisekogemuse teel ning järeldame analoogia põhjal ka teistel. Nõnda erineb ta selgelt loodusteadusest, mis uurib kehade omadusi ja seadusi, toetudes väliskogemusele. Siiski on tõsiasju, mis ei ole eripärased ei loodusteadusele ega psühholoogiale: need kuuluvad metafüüsika alla. Loodusteaduse ja psühholoogia piiriala, kus keha ja hing teineteist mõjutavad, nimetab Gustav Fechner psühhofüüsikaks. See sisaldab psühhofüüsilist põhiseadust [ Weberi-Fechneri seadus ]. (Wilhelm Wundt ("Grundzüge der physiologischen Psychologie") jt on seda nimetanud füsioloogiliseks psühholoogiaks, kuid see nimetus sobiks paremini füsioloogia uurimisele tuginevale psühholoogile.)
**Psühhodünaamiline psühhoteraapia** on kliinilise psühholoogia haru, mille eesmärgiks on jõuda inimese psüühika alateadliku osa mõistmiseni, seega sarnaneb see psühhoanalüütilise lähenemisega. Rohkem kui teised süvapsühholoogia meetodid rõhutab psühhodünaamiline teraapia kliendi ja terapeudi omavahelise suhte olulisust. Oma lähenemiselt on see teraapia pigem eklektiline ja kaasab mitme koolkonna tehnikaid. Psühhodünaamilist teraapiat kasutatakse nii individuaalse, grupi- kui ka pereteraapia puhul.

Ajalugu
-------

Psühhodünaamilise teraapia põhimõtteid tutvustas esimesena Saksa teadlane Ernst Wilhelm von Brücke oma 1874. aastal avaldatud raamatus "Lectures on Physiology". Brücke võttis oma kirjutises eeskuju termodünaamikast, mis väidab, et kõik elavad organismid on energia süsteemid, mida juhib energiasäästuprintsiip. Samal aastal juhendas Brücke Viini Ülikooli esmakursuse arstitudengit Sigmund Freudi. Hiljem liitis Freud tolleaegse uue kontseptsiooni "dünaamilisest" psühholoogiast enda psühholoogiakohaste vaadete sekka. Hiljem on psühhodünaamilist lähenemist täiendanud Carl Jung, Alfred Adler, Otto Rank ja Melanie Klein.

Lähenemine
----------

Valdav osa psühhodünaamilisest lähenemisest väidab, et inimeses eksisteerivad halvasti kohanenud funktsioonid ning vähemalt osaliselt on need alateadvuslikud. Eeldatav halvasti kohanemine areneb juba varases eas ja tasapisi hakkab igapäeva elus dissonantsi põhjustama. Psühhodünaamilised teraapiad püüavad alateadvuslikud konfliktid üles leida ja neile ka lahenduse leida (et sümptomid kaoks). Esmalt sekkub psühhodünaamilise suuna terapeut muret tekitava funktsiooni reguleerimisse, seejärel aitab kliendil düsfunktsiooni mõista ja siis proovitakse koos muutustele mõelda. Enim kasutatavad psühhodünaamika tehnikad on vabad assotsiatsioonid, vastupanu ja ülekande leidmine, valusate mälestuste ja keeruliste muredega töötamine, katarsis ja tugeva terapeutilise suhte loomine.

Põhimõtted ja tunnused
----------------------

Olgugi et psühhodünaamikal võib olla mitmeid vorme, on neil ka ühisosa

1. Keskseks psüühikasisesed ja alateadvuslikud konfliktid ning nende mõju inimese arengule
2. Usutakse, et kaitsemehhanismid toimivad selleks, et sisemisi psühholoogilisi struktuure konflikti eest kaitsta
3. Seisukoht, et psühhopatoloogia areneb eeskätt just varase lapsepõlve kogemustest
4. Seisukoht, et inimese suhted kujundavad sisemisi ettekujutusi kogemustest
5. Uskumus, et elulised probleemid tulevad esile ka kliendi-terapeudi suhte puhul (ülekande ja vastupanu näol)
6. Kliendi sisekonfliktide mõistmisel tuginetakse vabade assotsiatsioonide meetodile
7. Keskendutakse ülekande, kaitsemehhanismide ja sümptomite tõlgendamisele ja muredega hakkamasaamisele
8. Teraapia edu põhineb läbinägelikkusel
|  |  |
| --- | --- |
| Hoiatus! | **Võimalik autoriõiguste rikkumine!**  Kui on olemas/saadud luba teksti kasutamiseks litsentsi CC BY-SA 3.0 tingimustel, siis edasta aadressile permissions-etättwikimedia.org kiri, milles autor kinnitab, et on nõus teksti kasutamisega selle litsentsi tingimustel.

Võimalikuks lahenduseks on ka teksti ümbersõnastamine, sest faktid ei ole autoriõigustega kaitstud. |

   Teksti allikas:  
Psühhoaktiivsete ainete all mõeldakse aineid, mis võivad põhjustada sõltuvuse ainest:
alkohol, opiaadid (nt heroiin, morfiin), kokaiin ja teised stimulaatorid, hallutsinogeenid, nikotiin ja lenduvad lahused.
Psüühikahäired, mis tekivad sõltuvust mittepõhjustavate ainete toimel ei kuulu siia gruppi (näiteks deliirium melipramiini üleannusest).
Närvisüsteem kohaneb teatud määral kõigi sellesse toimivate ainetega:
nende ärajätmine pikemaajalise kasutamise korra võib väljenduda enesetunde muutustes, mis alati ei tähenda sõltuvuse olemasolu. Näiteks enesetunde muutusedpärast anksiolüütikumide mõnenädalast kasutamist.
Kõigi psühhotroopse ainete korral ei teki aine kasutamisel tungi (iha) ainet jätkuvalt kasutada nagu see on selgelt väljenduv psühhoaktiivsete ainete korral.

Vaata ka
--------

* Alkohol
* Nikotiin
* Marihuaana
* Hašiš
* Punane kärbseseen
* Terav paljak
* Muskaatpähkel
* Kokaiin
* Heroiin
* Morfiin

Viited
------

1. ↑  "Psühhoaktiivsetest ainetest põhjustatud psüühika- ja käitumishäired".
|  |
| --- |
|  |
| Kirillitsa |
| Tänapäevased tähed |
| А | Ӓ | Ӑ | Ӕ | Б | В | Г |
| Ѓ | Ґ | Ғ | Ҕ | Д | Ђ | Е |
| Ё | Ӗ | Є | Ә | Ӛ | Ж | Ӝ |
| Җ | З | Ҙ | Ӟ | З́ | Ӡ | Ԅ |
| Ѕ | Ԇ | И | Ӥ | Ӣ | І | Ї |
| Ӏ | Й | Ҋ | Ј | К | Қ | Ҝ |
| Ҟ | Ҡ | Ӄ | Л | Љ | Ԉ | М |
| Ӎ | Н | Њ | Ҥ | Ң | Ӈ | Ԋ |
| О | Ӧ | Ө | П | Р | С | Ԍ |
| Т | Ԏ | Ћ | Ќ | У | Ў | Ӱ |
| Ӳ | Ӯ | Ү | Ұ | Ф | Х | Һ |
| Ц | Ч | Ӵ | Џ | Ш | Щ | Ъ |
| Ы | Ӹ | Ь | Э | Ю | Я |
| Arhailised tähed |
| Ҁ | Ѹ | Ѡ | Ѿ | Ѻ | Ѣ | Ꙗ |
| Ѥ | Ꙓ | Ѧ | Ѫ | Ѩ | Ѭ | Ѯ |
| Ѱ | Ѳ | Ѵ | Ѷ |

**Ѣ ѣ** (eesti kõnekeeles **jätt**, vene keeles *ять*) on kirillitsa täht, mis tähistas vanaslaavi ja vanavene keeles pikka täishäälikut [æ:] või täishäälikuühendit [ie:]. Tänapäeva vene keeles kasutatakse *Ѣ* asemel tähte *E* ja ukraina keeles tähte *I*.

Venemaal kasutati jätti kuni bolševike vene keele õigekirja reformini 1918. aastal, kuigi juba 19. sajandi lõpuks hääldati seda samamoodi nagu e-d enamikus vene keele murretes. Väljaspool Nõukogude Venemaad kasutati vene keeles jätti kohati edasi, sealhulgas ka Eesti venekeelses kirjanduses ja ajakirjanduses.

Bulgaaria keeles oli täht *Ѣ* kasutusel kuni 1945. aastani.

Unicode'is on *Ѣ-*tähe kood 0462.

Paljude rahaühikute (euro, dollar, jeen, nael, vonn) lühendina kasutatakse mõnda tähte, millest on üks või mitu kriipsu läbi tõmmatud. Jätist läheb samuti põikikriips läbi ja sellepärast on tehtud ettepanek hakata jätti kasutama Vene rubla tähisena.

Jätt Eesti kultuuris
--------------------

Oskar Lutsu jutustuses "Kevade" on stseen, kus Joosep Toots peab minema klassi ette ja kirjutama tahvlile jäti. Toots seda aga ise ei oska ning Arno Tali kirjutab talle jäti ette. Õpetaja aga märkab seda ning paneb Tootsi karistuseks nurka seisma.

Palamuse O. Lutsu Kihelkonnakoolimuuseum on kasutanud selle seiga tõttu tuntuks saanud jätti oma logona.

Viited
------

1. ↑  "Sergei Dobrõdnevi kavand". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. september 2007. Vaadatud 28. jaanuaril 2011.
2. ↑  Oskar Luts. "Kevade". Eesti Riiklik Kirjastus. Tallinn 1954. Lk 10,11 ja 13
|  |
| --- |
| Ґ ґ |
| Kirillitsa |
| Tänapäevased tähed |
| А | Ӓ | Ӑ | Ӕ | Б | В | Г |
| Ѓ | Ґ | Ғ | Ҕ | Д | Ђ | Е |
| Ё | Ӗ | Є | Ә | Ӛ | Ж | Ӝ |
| Җ | З | Ҙ | Ӟ | З́ | Ӡ | Ԅ |
| Ѕ | Ԇ | И | Ӥ | Ӣ | І | Ї |
| Ӏ | Й | Ҋ | Ј | К | Қ | Ҝ |
| Ҟ | Ҡ | Ӄ | Л | Љ | Ԉ | М |
| Ӎ | Н | Њ | Ҥ | Ң | Ӈ | Ԋ |
| О | Ӧ | Ө | П | Р | С | Ԍ |
| Т | Ԏ | Ћ | Ќ | У | Ў | Ӱ |
| Ӳ | Ӯ | Ү | Ұ | Ф | Х | Һ |
| Ц | Ч | Ӵ | Џ | Ш | Щ | Ъ |
| Ы | Ӹ | Ь | Э | Ю | Я |
| Arhailised tähed |
| Ҁ | Ѹ | Ѡ | Ѿ | Ѻ | Ѣ | Ꙗ |
| Ѥ | Ꙓ | Ѧ | Ѫ | Ѩ | Ѭ | Ѯ |
| Ѱ | Ѳ | Ѵ | Ѷ |

**Ґ** (**ґ**) on kirillitsa täht, mida kasutatakse ukraina tähestikus. 

Ukraina keeles kasutatakse seda helilise velaarklusiili /g/ tähistamiseks. See häälik esineb vaid laensõnades, sest algne /g/-häälik, mida tähistati kirillitsa tähega Г hääldub tänapäeva ukraina keeles helilise larüngaalklusiilina /ɦ/.

1933. aastal heideti see Ukraina NSV-s tähestikust välja, kuid seda kasutati edasi Poolale kuulunud Galiitsias ja ukraina diasporaas. 1990. aastal võeti täht taas kasutusse ka Ukrainas.

Täht esineb nt sõnades а́ґрус, ґа́ва, ґа́зда, ґандж, ґа́нок, ґату́нок, ґвалт, ґе́ґати, ґедзь, ґелґота́ти, ґелґотіти, ґерґелі, ґерґота́ти, ґерґоті́ти, ґи́ґнути, ґирли́ґа, ґлей, ґніт, ґо́ґель-мо́ґель, ґонт(а), ґрасува́ти, ґра́ти, ґре́чний, ґринджо́ли, ґрунт, ґу́дзик, ґу́ля, ґура́льня, джиґу́н, дзи́ґа, дзи́ґлик, kohanimedes Ґорґани (Gorganõ), Ґоро́нда (Goronda), У́ґля (Uglja) ja isikunimedes Ґалаґа́н, Ґалято́вський, Ґе́ник, Ґерза́нич, Ґерда́н, Ґжи́цький, Ґи́ґа, Ґо́ґа, Ґо́йдич, Ґо́нта, Ґри́ґа, Ґудзь, Ґу́ла, Лома́ґа.
**Kommunistlik kuritegu** (poola keeles *zbrodnia komunistyczna*) on Poola õiguskorras kasutatav juriidiline mõiste. Kommunistliku kuriteo mõiste võeti Poolas kasutusele 1998. aastal ning seda on hiljem mitu korda muudetud ja täiendatud. 

Kommunistlikuks kuriteoks loetakse kommunistliku riigi funktsionääri poolt 17. septembrist 1939 kuni 31. detsembrini 1989 toime pandud tegusid, millega kas otseselt või kaudselt rikuti inimõigusi või mis hõlmasid muid tol ajal kehtinud kriminaalseadustikus kirjeldatud kuritegusid. Samuti loetakse kommunistlikuks kuriteoks muid tegusid, näiteks dokumentide võltsimist ning sellega inimestele kahju tekitamist jne. 

Kommunistliku riigi funktsionääriks loetakse riigiametnikku või muud isikut, kel oli riigiametnikuga sarnaselt õiguslik kaitse, sealhulgas valitsusametnikke ja kommunistliku partei juhte. Selliste funktsionääride hulka kuuluvad eelkõige Poola luure- ja julgeolekutöötajad, tsensuuri ja usuasjade osakondade töötajad jpm. Eraldi on välja toodud Poola Julgeolekuministeerium, *Służba Bezpieczeństwa* ja *Główny Zarząd Informacji Wojska Polskiego*. Kommunistlik kuritegu võib olla toime pandud ka mõne välisriigi tsiviil- või sõjalise teenistuse töötaja poolt (näiteks KGB, NKVD, Stasi). 

Kommunistlike kuritegude aegumist arvestatakse 1. augustist 1990. aastal ning aegumistähtaeg on mõrvade puhul 40 aastat ning muude kuritegude puhul 30 aastat. Kommunistlikele kuritegudele, mis on rahvusvahelise õiguse järgi tunnistatud inimsusvastasteks kuritegudeks, kuritegudeks rahu vastu või sõjakuritegudeks, aegumist ei kohaldata.

Välislingid
-----------

* Globaalne kommunismiohvrite muuseum
Vaade kirikule lõunast
Kiriku põhiplaan
Kiriku ristlõige
**Santi Pietro e Paolo d’Agrò** on 12. sajandist pärit romaani kirik Casalvecchio Siculos Sitsiilias, üks olulisemaid Sitsiilia romaanika näiteid normannide Sitsiilia kuningriigi ajast.

Arhitektuur
-----------

Tellistest kirik on 11 meetrit lai, 20 meetrit pikk ja 17 meetrit kõrge kolmelööviline basiilika, lihtsa risttahukja kavatisega, kuid rikkalikult kaunistatud välispinnaga. Välismüürid on liigendatud punastest tellistest, valgest lubjakivist ja mustast laavakivist liseenidega, mis ülal on ühendatud ristkaarfriisiks. Kesklöövist kerkivad kaks piklikku kuplit, üks pikihoone keskel ja üks kooriruumi kohal.

Arhitektuuris on täheldatavad Põhja-Euroopa, Bütsantsi ja islami arhitektuuri jooned läbisegi. Kiriku basilikaalne ehitusplaan ja konstruktsiooniprintsiip on pärit Lääne-Euroopa gooti arhitektuurist, selle põhiplaan on bütsantsipärane - kreeka risti kujulist ruumi jätkab läänes narteks ja idaküljes kolme apsiidiga altariruum - ja esinevad mauripärased detailid ning kaunistused, nt *muqarnas*-lagi, vaolised kuplid ja katusesakmed.

Pildid
------

* Läänefassaad ja portaalLäänefassaad ja portaal
* Vaade apsiidideleVaade apsiididele
* Nišis asuva portaali detailNišis asuva portaali detail
* Vaade läbi kesklöövi ittaVaade läbi kesklöövi itta
* Vaade keskkuplile seestpooltVaade keskkuplile seestpoolt
* Kooriruumi muqarnas-nurgatrompidele toetuv kuppelKooriruumi *muqarnas*-nurgatrompidele toetuv kuppel
* Sisevaade nelitise sammastegaSisevaade nelitise sammastega

Viited
------

1. ↑  C. E. Nicklies. The architecture of the church of SS. Pietro e Paolo d'Agro, Sicily. - PhD Dissertation, University of Illinois at Urbana-Champaign. - ideals.illinois.edu

Välislingid
-----------

* C. E. Nicklies. The architecture of the church of SS. Pietro e Paolo d'Agro, Sicily. - PhD Dissertation, University of Illinois at Urbana-Champaign. - ideals.illinois.edu
Santi Cazorla
**Santiago Cazorla González** (sündinud 13. detsembril 1984 Astuurias Llaneras) on Hispaania jalgpallur (poolkaitsja). Alates 2020. aastast mängib ta Katari kõrgliiga klubis Al Sadd.

Karjäär
-------

Cazorla sai ta jalgpalli algteadmised Real Oviedos, kust 18-aastaselt siirdus Villarreali. Hispaania põhiliigas Primera Divisiónis tegi ta esimese mängu 30. novembril 2003. aastal Deportivo de La Coruñaa vastu. Järgmisel aastal osales ta meeskonnaga ka UEFA Cupi ja UEFA Meistrite Liiga mängudes.

2006. aasta kevadel müüdi Cazorla Recreativo klubisse, kus ta mängis suurepärase hooaja, mille järel Villarreal kasutas lepingus olnud tagasiostuvõimalust ja võttis ta tagasi oma koosseisu. Cazorla leping Villarrealiga kestis 2011. aastani. 2007–2008 hooajal oli ta Villarreali põhimängija, kui meeskond sai Primera Divisiónis ajaloolise teise koha.

Aastatel 2012–2018 mängis ta Inglismaa kõrgliiga klubis Arsenal. 2013. aastal valiti ta Arsenali aasta mängijaks.

Luis Aragonés valis ta Hispaania rahvuskoondisse 2008. aasta Euroopa meistrivõistlustel. Debüüt rahvuskoondises oli tal 31. mail 2008 sõprusmängus Peruu meeskonna vastu. Seisuga 18. november 2019 on ta rahvusmeeskonnas mänginud 81 korral ja löönud 15 väravat.

Klubid
------

*Seisuga 7. september 2020*

| Aasta | Klubid | Mänge | Väravaid |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003–2004 | Villarreal B | 40 | 4 |
| 2003–2006 | Villarreal | 54 | 2 |
| 2006–2007 | Recreativo | 34 | 5 |
| 2007–2011 | Villarreal | 127 | 23 |
| 2011–2012 | Málaga | 38 | 9 |
| 2012–2018 | Arsenal | 129 | 25 |
| 2018–2020 | Villarreal | 70 | 15 |
| 2020– | Al Sadd | 3 | 4 |

Isiklikku
---------

Santi Cazorla on 168 cm pikk ja kaalub 66 kg.

Saavutused
----------

Villarreal
* UEFA Intertoto Cup: 2004

Arsenal
* FA Cup: 2013–14, 2014–15, 2016–17
* FA Community Shield: 2014, 2015

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Santi Cazorla** |

* Santi Cazorla Arsenal FC kodulehel
* Santi Cazorla Football Database kodulehel
* Santi Cazorla Topforward kodulehel
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib linnast Hispaanias; departemangu kohta Colombias vaata artiklit Santanderi departemang; valla kohta Filipiinidel vaata artiklit Santanderi vald, panga kohta vaata Banco Santander.* |

---

**Santander** on sadamalinn Põhja-Hispaanias Biskaia lahe ääres, Kantaabria autonoomse piirkonna ja Santanderi provintsi keskus.

Kantaabriast lääne poole jääb Astuuria ja ida poole Baskimaa.

Elanike arv oli 1998. aastal umbes 184 000 ja 2009. aastal 183 466.

Rooma riigi ajal oli linna nimi *Portus Victoriae Iuliobrigensium* (1. sajand eKr). Praeguse nime on linn saanud pühalt Emetheriuselt, (hispaania keeles Emeterio), kes legendi järgi oli märter, kelle pea toodi sinna 3. sajandil. Nime vahepealsed vormid olid näiteks *Sant Emter* ja *San Ender*.

1187. aastal tegi kuningas Alfonso VIII San Emeterio kloostri abti linna isandaks. 1248. aastal osales Santander Sevilla lahingus, mille eest ta sai vapi.

Santander oli keskajal Kastiiliale tähtis sadam, mille kaudu käis ka Uue Maailmaga kauplemine.

Santander sai ametlikult linnaõigused aastal 1755.

1893. aastal plahvatas sadamas prahilaev Cabo Machichaco, hukkus 500 inimest.

Santander oli kuningas Alfonso XIII meelissuvituskoht. Ka praegu on see populaarne suvituskoht, kuigi 1941. aastal hävis tulekahjus suur osa vanalinnast.

Santanderis on panga Banco Santander peakontor.

Vaata ka
--------

* Racing de Santander

Viited
------

1. ↑  Municipal Register of Spain of 2022

Välislingid
-----------

 Santander – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Santali keel** on Austroaasia hõimkonda munda keelkonda kuuluv keel.

Santali keelt kõneldakse Nepalis, Bhutanis, Bangladeshis ja Indias. Enamik kõnelejaid elab Indias Jharkhandi, Assami, Bihari, Odisha ja Tripura osariigis. Indias kõneleb santali keelt 5 940 000 inimest (loendatud 2001 a.). Kõigis riikides kokku hinnati santali keele kõnelejate arvuks aga 6 218 900.

Santali keel on aglutinatiivne keel.

Santali keele põhisõnajärg on SOV ehk subjekt-objekt-verb.

Arvsõnad santali keeles
-----------------------

1 – mit, midok

2 – bar, barea

3 – pe (pɛ), pea

4 – po, ponea

5 – more (mɔ̃ɽɛ̃)

6 – turui

7 – eae

8 – irol (irəl)

9 – are (arɛ), lo

10 – gel (gɛl)

Keele ehitus
------------

### Ol Chiki tähestik

Santali keelel on oma tähestik – Ol Chiki. Kasutatakse ka ladina alfabeeti. Ol Chiki tähestiku lõi Pandit Raghunath Murmu (tuntud ka kui Guru Gomke) 1925. aastal. 

**Ol Chiki** koosneb 30 tähest. Tabelisse on tähed paigutatud kujul: 6 x 5, kus 6 tähte esimeses tulbas on täishäälikud ja ülejäänud 24 tähte kaashäälikud. 5 tähte kolmandas tulbas esindavad aga kahekordseid kaashäälikuid ja seetõttu tuleb tegelikult kokku 29 kaashäälikut.

Diakriitikuid kasutatakse Ol Chikis täishäälikute nasaalsuse märkimiseks.

#### Vokaalid

Santali keeles on 9 vokaali.[*viide?*] Esimesed 6 on näidatud esimeses tulbas Ol Chiki tähestiku tabelis. Ülejäänud 3 vokaali tekivad kui kõrvutada diakriitiline märk Gahla Tudag ( ". "), sest see aitabki luua lisavokaale.

### Käänded

| Kääne | Tunnus | Funktsioon |
| --- | --- | --- |
| Nominatiiv | -Ø | Subjekt ja objekt |
| Genitiiv | -rɛn-ak', -rɛak' | Omaja |
| Komitatiiv | -ʈhɛn/-ʈhɛc' | Eesmärk, koht |
| Instrumentaal–lokatiiv | -tɛ | Instrument, põhjus, liikumine |
| Sotsiatiiv | -são | Assotsiatsioon |
| Allatiiv | -sɛn/-sɛc | Suund |
| Ablatiiv | -khɔn/-khɔc' | Allikas, päritolu |
| Lokatiiv | -rɛ | Tähistab nii kohta kui ka aega |

**Arvukategoorias** eristatakse kolme liiget: ainsus, duaal ja mitmus:

Arvukategooria| Ainsus | Duaal | Mitmus |
| --- | --- | --- |
| seta | seta-kin | seta-ko |
| ’koer’ | ’kaks koera’ | ’koerad’ |

Keelenäited
-----------

Orak' ko tek' yar kana. – Nad ehitavad maju.

Noa gaDa re tayanko menak' koa. – Selles jões on krokodillid.

Viited
------

1. ↑

* 
* 
*
**Santa Maria** on Itaaliale kuuluv väikesaar Vahemeres Maddalena saarestikus, Sardiinia saare kirderanniku lähistel. Santa Maria saar asub Sardiinia maakonna Olbia-Tempio provintsis La Maddalena vallas, Gallura ajaloolis-geograafilises piirkonnas. Saare pindala on 2,05 km², rannajoone pikkus 10,2 km ning suurim pikkus 2,5 km ja laius 1,5 km.

Läänes lahutab kitsas väin Santa Maria saart Razzoli saarest ning põhjas eraldab veelgi kitsam väin Santa Maria saart La Presa saarest, mida loetakse üldiselt Santa Maria saare osaks ja Sardiinia maakonna põhjapoolseimaks kohaks. Supelrandadena on populaarsed kitsad Santa Maria ja Fosso lahed.

Saart on esimest korda mainitud 1238. aastal. Keskajal asus saarel benediktiinide ordu klooster, mis jäeti maha 16. sajandil.

Tänapäeval asub saarel 19 elamut, mida kasutatakse peamiselt suvemajadena. Näiteks Roberto Benignil on saarel suvemaja. Saarel elab aastaringselt üks perekond ning saarel asub ka võõrastemaja.

Filetto neemel asub alates 1913. aastast tuletorn.

Santa Maria saart hõlmab 1994. aastal moodustatud Maddalena saarestiku rahvuspark.

Viited
------

1. ↑  LA GEOGRAFIA DELL'ARCIPELAGO saidil lamaddalena.it (*itaalia keeles*)
2. ↑  Lighthouse of Santa Maria island

Välislingid
-----------

 Santa Maria saar (Sardiinia) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Andmed Santa Maria saare tuletorni kohta (*itaalia keeles*)
**Säde** oli teater Valgas.

Aastast 1911 tegutses Säde seltsi juures näitering. Aastal 1936 kujunes sellest poolkutseline Valga teater Säde, mis muutus 1944. aastal kutseliseks. 

1948. aastal algas Eesti NSV-s kokkuhoiukampaania ja teatrite töö korraldati ümber isemajandamise põhimõttel. Teatrite külastatavus oli sel ajal aga väga väike. Et teatri materiaalset olukorda parandada, liideti aprillis 1948 Valgas tegutsenud kutselise teatri Säde näitlejaskond Võru Kandle trupiga ja moodustati Lõuna-Eesti Teater. Esialgu tegutses Lõuna-Eesti Teater Valgas, kuid järgmisel aastal pärast teatrimaja põlengut koliti Lõuna-Eesti Teater üle Võrru.

Näitlejaid
----------

* Teodor Lipp 1928–41
* Ants Pahla 1922–24, 1933–41 ja 1944–48
* Ksenia Palmre 1935–42
* Lembit Põder 1932–48
* Ants Veesaar
* Karl Veri1933–40
* Hermann Vähi 1937–48
* Minni Vähi 1940–48

Viited
------

1. ↑  Karin Kask, 1987. Eesti teater 1940–1965. Tallinn: Eesti Raamat. Lk 265
2. ↑  "Ühe teatri sünd ja surm" Sirp, 3. august 2007

Kirjandus
---------

* "Säde selts ja teater 1902–1940", 2001, ISBN 9985941217
* „Säde" teater Valgas Uus Eesti, 17. november 1937
|  |  |
| --- | --- |
|  | **See artikkel on esitatud kustutamiseks.**
Põhjus: **tähelepanuväärsus?** 
Lisateavet võid leida arutelu- või ajalooleheküljelt. Vaata ka: Vikipeedia:Artiklite kustutamise kord. Kustutamisettepaneku saad vaidlustada arutelulehel. |

**Yves Christian-François Le Lay** (tuntud kui Yves Le Lay) on taani kokk.

Karjäär
-------

Le Lay on töötanud Šveitsi restoranis Relais & Châteaux Domaine de Châteauvieux, Taani restoranis Relais & Châteaux Falsled Kro, Taani restoraniketis Herman ja Søllerød Kro ja Venemaal Moskvas asuvas restoranis Strelka.  

2013. aasta 1. oktoobrist 2015. aastani töötas Le Lay Muhu saarel asuva Pädaste mõisa restorani Põhjala Saarte Köök peakokana. Le Lay sattus Pädaste mõisa tööle, kuna kohtus ühel noortele kokkadele mõeldud üritusel Pädaste mõisa omaniku Martin Breueri ja endise Pädaste mõisa restorani Põhjala Saarte Köögi peakoka Peeter Piheliga. Nende koostöö põhjuseks said ühised väärtused ja arusaamised kulinaariamaailmast.

Alates 2015. aastast töötab Le Lay Taanis Kopenhaagenis Tivoli lõbustuspargis asuva restorani Nimb Terrasse peakokana.

Isiklikku
---------

Le Lay veetis lapsepõlve Taani pealinnapiirkonna Hillerødi valla Hillerødi linna Seelandi linnaosas. Tema isa on prantslane ja ema taanlanna. Kokakunst oli tema lapsepõlves väga tähtsal kohal. Esimese menüü valmistas ta 9-aastaselt.

Viited
------

1. ↑  Facebooki postitus
2. ↑  "Pressiteade - Pädaste Mõisa uueks peakokaks saab Yves Le Lay". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. oktoober 2016. Vaadatud 28. septembril 2016.
Ana Pauker
**Ana Pauker** (sünninimi **Hannah Rabinsohn**; 13. veebruar 1893 – 14. juuni 1960) oli juudi rahvusest Rumeenia kommunistlik poliitik ja riigitegelane.

Ana Pauker sündis Vaslui maakonnas Codăeștis vaeses usklikus juudi perekonnas. Ta töötas Bukarestis juudi koolis õpetajana ning astus 1915. aastal Rumeenia Tööliste Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse. Ta mängis aktiivset rolli vasakpoolses tiivas, mis sai 1921. aastal võimu parteis oma kätte. Samal aastal oli ta koos oma abikaasa Marcel Paukeriga Rumeenia Kommunistliku Partei asutajate hulgas. Ana Pauker arreteeriti võimude poolt 1923. aastal, seejärel elas eksiilis Lääne-Euroopas. 1928. aastal siirdus ta Moskvasse, kus õppis Kominterni Rahvusvahelises Lenini Koolis, seejärel tegutses Prantsusmaal Prantsuse Kommunistliku Partei instruktorina. 1934. aastal pöördus ta Rumeeniasse tagasi, kus ta järgmisel aastal vahistati ning mõisteti kümneks aastaks vangi. 1941. aasta mais vahetas Rumeenia valitsus ta Nõukogude Liiduga vangide vahetuse korras Ion Codreanu vastu.

Ana Pauker pöördus Rumeeniasse tagasi 1944. aasta septembris, kui Punaarmee oli riigi hõivanud. 1947. aasta novembris sai ta Rumeenia välisministriks. Ta oli Rumeenia Kommunistlikus Parteis üks nn Moskva fraktsiooni juhte ning teda on peetud ka 1940. aastate lõpu ja 1950. aastate alguse Rumeenia tegelikuks liidriks. Rumeenia Kommunistliku Partei peasekretär Gheorghe Gheorghiu-Dej kasutas ära Stalini antisemiitlikku "kosmopoliitide" vastast kampaaniat, et kõrvaldada Ana Pauker 1952. aasta mais välisministri ametist. 1953. aasta veebruaris ta arreteeriti, kuid Stalini surma järel vabastati ning paigutati koduaresti kuni 1954. aastani. 1956. aastal kutsuti ta parteikontrolli komisjoni ette ja nõuti, et ta oma süüd tunnistaks. Pauker ennast süüdi ei tunnistanud. Ta nõudis enda parteisse tagasivõtmist, kuid edutult. Oma viimastel eluaastatel tegeles ta prantsuse ja saksa keelest tõlkimisega.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
Deutsche Welle logo alates 2012. aastast
Deutsche Welle logo 1995–2012
**Deutsche Welle** (otsetõlkes 'Saksa laine') on Saksamaa avalik-õiguslik ehk riigi rahastatav ringhääling, mis teeb ja edastab eeskätt välismaailmale suunatud Saksamaa eluolu kajastavaid ja propagandasaateid. Deutsche Welle on asutatud 11. juunil 1953. 

Ringhääling on tegutsenud 1963. aastast Kölnis, alternatiivina teise rahvusvahelisele auditooriumile suunatud raadiojaama Deutchlandfunk kõrval, mis tegi ja edastas saateid Saksamaa naabermaadele. Deutsche Welle sihtauditooriumiks olid seevastu kaugemad riigid. 1993. aastal võttis Deutsche Welle üle ka kõigis senistes Deutschlandfunki keelevariantides saadete tegemise.

Tänapäeval asub Deutsche Welle peakorter Bonnis ja Deutsche Welle televisioonikeskus Berliinis. 2008. aasta seisuga levitab Deutsche Welle teavet nii Saksamaa, Euroopa Liidu kui ka maailma sündmustest ja arengust järgmiste meediakanalite kaudu:

* Deutsche Welle veebiportaalides (30 keeles),
* Deutsche Welle raadio otsesaadetega (8 keeles),
* Deutsche Welle satelliit-televisiooni otsesaadetega (4 keeles).

Deutsche Welle saateid summutasid külma sõja ajal NSV Liit, Ungari ja teised kommunistlikud režiimid. Sellegipoolest saavutas Deutsche Welle külma sõja lõpul oma raadiosaadete auditooriumiks välismaal 30 miljonit kuulajat.

Deutsche Welle raadio on teinud ka eestikeelseid saateid. Alates jaanuarist 1999 on neid valmistatud koostöös Eesti Raadio I programmiga, kolmveerandtunnised saated on eetris kord nädalas pühapäeviti kl 22.10.

Välislingid
-----------

* Deutsche Welle koduleht
Devante Smith-Pelly 2018. aastal Washington Capitalsi särgis
**Devante Malik Smith-Pelly** (sündinud 14. juunil 1992 Scarborough's Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib American Hockey League'is (AHL) klubis Ontario Reign ründajana paremäärel.

Ta alustas karjääri Ontario Hockey League'i klubis Mississauga St. Michael's Majors.

2010. aastal valis Anaheim Ducks ta NHL-i *draft* '​is 42. valikuna. NHL-is debüteeris ta Ducksi meeskonnas hooajal 2011–12. NHL-is on ta mänginud veel Montreal Canadiensi (2015–2016), New Jersey Devilsi (2016–2017) ja Washington Capitalsi ridades (2017–2019). 2018. aastal võitis ta Capitalsiga Stanley karika. NHL-is on tema seni resultatiivseim hooaeg olnud 2014–15, mil ta lõi Ducksi meeskonnas viis väravat ja andis 12 väravasöötu. Smith-Pelly oli silmapaistev ka 2017–18 Stanley karika väljalangemismängudes, mil ta lõi Capitalsi meeskonnas seitse väravat.

Hooajal 2019–20 mängis ta KHL-i klubis Kunluni Red Star, saades kirja kaheksa väravat ja kolm väravasöötu.

2021. aasta märtsis sõlmis ta lepingu Ontario Reigniga. 21. märtsil 2021 mängis ta ühes ründekolmikus koos Quinton Byfieldi ja Akil Thomasiga, kes mõlemad on samuti mustanahalised. See oli esimene kord alates 1940. aastatel, kui profitasemel jäähokis moodustasid mustanahalised ühe ründekolmiku.

Viited
------

1. ↑  Srinivasan, Arun (21.3.2021). "AHL's Ontario Reign forms first all-Black line in pro hockey since 1940s". *Yahoo Sports Canada*. Vaadatud 1.6.2021.

Välislingid
-----------

* Devante Smith-Pelly KHL.ru lehel
* Devante Smith-Pelly NHL.com lehel
* Devante Smith-Pelly hockeydb.com lehel
**Brasiilia iseseisvumine** oli rida poliitilisi sündmusi aastatel 1821–1824, mille tulemusel eraldus senine Portugali koloonia Brasiilia oma emamaast ja kuulutas ennast iseseisvaks.

Brasiilia iseseisvuspäevaks peetakse 7. septembrit 1822, mil toonane Brasiilia asevalitseja Pedro de Bragança kuulutas Brasiilia Portugalist iseseisvaks. Sama aasta 12. oktoobril kuulutati ta Brasiilia keisriks (krooniti 1. detsembril 1822).

Esimese välisriigina tunnustas mais 1824 Brasiilia iseseisvust Ameerika Ühendriigid. Portugal tunnustas Brasiilia iseseisvust augustis 1825 sõlmitud kahepoolse lepinguga, mille alusel nõustus Brasiilia maksma Portugalile kompensatsiooni summas 2 000 000 Suurbritannia naelsterlingit ja kinnitas kirjalikult Portugali nõudmist, et ta ei ühine ühegi muu Portugali kolooniaga.

Viited
------

1. ↑  Levine, Robert M. The History of Brazil Palgrave Macmillan, 2003, 55.
2. ↑  Fausto, Boris; Fausto, Sergio. A Concise History of Brazil Cambridge University Press, 2014, 75–76.