recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Püha Platoni ja Püha Issidori Õigeusu Vennaskond** on Eestis tegutsev skismaatiline õigeusklike ühendus, mis ei allu Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kirikule ega Eesti Apostlik-Õigeusu Kirikule, samuti ei tunnista see ühegi patriarhi ülemvõimu.

Vennaskonna asutasid 2001. aastal juba kaks aastat varem Eesti Apostlik-Õigeusu Kirikust metropoliit Stefanusele allumatuse tõttu välja heidetud preestrid Gabriel Keres ja Samuel Puusaar. 

Vennaskonna juhid ja poolehoidjad peavad ennast ise tõeliseks Eesti Apostlik-Õigeusu Kirikuks ja selle järjepidevuse kandjaks, tunnistades Samuel Puusaart kirikupeana (Tartu ja kogu Lõuna-Eesti piiskop). Teised õigeusu kirikud Eestis seda seisukohta ei jaga. Katsed läheneda Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kirikule ei ole olnud tulemuslikud.

Ametlikult on tegu maksusoodustusega mittetulundusühinguga, mille tegevusvaldkondadeks on muuhulgas heategevus, õigeusu kiriku õpetuse propageerimine, teoloogia õpetamine, stipendiumite maksmine õigeusu teoloogiat õppivatele üliõpilastele, temaatilise perioodika väljaandmine, kirjastustegevus, kiriklike ürituste korraldamine, õigeusu kiriklike rituaalide toimetamine ning suhete arendamine sarnaste ühingutega mujal maailmas.

Vennaskonna tegevus on keskendunud Tartusse ja Lõuna-Eesti maakondadesse. Peamise toetajaskonna moodustavad paljud endised Tartu Püha Aleksandri koguduse, Valga Püha Issidori koguduse ja Arussaare Issanda Taevaminemise koguduse liikmed, kes lahkusid kogudustest koos oma preestritega. Samuti on vennaskonnal teatud määral toetajaid Setumaa õigeusklike elanike seas, kuid usaldusväärseid andmeid nendega seotud inimeste arvu kohta ei ole võimalik esitada.

Püha Platoni ja Püha Issidori Õigeusu Vennaskond annab alates 2001. aastast välja ka ajalehte "Õigeusk Eestis".

Aastatel 2006 ja 2008 pälvis organisatsioon mõningast avalikkuse tähelepanu protestidega usulisi sümboleid kasutavate kaasaegse kunsti näituste vastu, mida vennaskond on tõlgendanud usu teotamise ja eesti rahva sihiliku võõrutamisena religioonist.

Viited
------

1. ↑  Vene kultuur Baltikumis: Registreeriti püha Platoni ja püha Issidori õigeusu vennaskond
2. ↑  Birkan, Lauri. Kunstiprojekt ajas usklikud vihale. SL Õhtuleht, 3. juuni 2008
3. ↑  Keres, Gabriel. Jumalavastane kunstinäitus. SL Õhtuleht, 3. juuni 2008
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kirjanikust; bioloogi ja filosoofi kohta vaata artiklit Francisco J. Ayala* |

---

Francisco Ayala
**Francisco Ayala García-Duarte** (16. märts 1906 Granada – 3. november 2009 Madrid) oli hispaania kirjanik ja pedagoog.

16-aastaselt läks ta Madridi, kus õppis õigusteadust ja kirjandust. Hiljem omandas ta Madridi ülikoolis õigusteaduse doktori kraadi. Madridis tegi ta kaastööd mitmele ajalehele ning kui ta oli 19-aastane, siis ilmusid tema kaks esimest romaani. 

Aastatel 1939–1950 elas ta Argentinas, seejärel Brasiilias, Puerto Ricos ja Ameerika Ühendriikides. 

Francisco Ayala kirjutas nii romaane, kirjanduskriitikat kui ka teoseid õigusteaduse ja sotsioloogia vallas. Ta õpetas mitmes ülikoolis õigusteadust, sotsioloogiat ja hispaania kirjandust.

1976. aastal pöördus ta tagasi Hispaaniasse ja jätkas kirjutamist kõrge eani. Aastal 1983 sai ta Hispaania Kuningliku Akadeemia liikmeks. Aastal 1991. sai ta Cervantese auhinna ning 1998. aastal Astuuria printsi kirjandusauhinna.
**Püha Savva kirik** (serbia keeles Храм светог Саве / Hram svetog Save) on õigeusu kirik Serbia pealinnas Belgradis. See on pühitsetud pühale Savvale.

Ajalugu
-------

Samas kohas Vračari kõrgendikul põletati 1595. aastal Osmanite riigi suurvesiiri Koca Sinan Paša käsul serbia peapiiskopi püha Savva säilmed. Kiriku ehitamist alustati 1935. aastal. Teise maailmasõja ajal ehitustööd katkesid, jätkudes alles 1986. aasta mais. Kuppel lõpetati 1989. aastal, kiriku siseviimistlused kestavad tänini.

Arhitektuur
-----------

Uusbütsantsi stiilis 79 meetri kõrgune ristkuppelkirik on maailma üks suurimaid sakraalhooneid. See on mahult suurem kui İstanbulis asuv kunagine õigeusu katedraal Hagia Sophia, mis oli Püha Savva kiriku projekteerimisel eeskujuks.

* Võrdlus Hagia SophiagaVõrdlus Hagia Sophiaga
* Püha Savva kirik ööselPüha Savva kirik öösel
* Püha Savva kiriku vaade linnulennultPüha Savva kiriku vaade linnulennult

Vaata ka
--------

* Sava jõgi

Välislingid
-----------

 Püha Savva kirik – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Francis Herbert Bradley
**Francis Herbert Bradley** (30. jaanuar 1846 Inglismaa, Surrey (praegu London), Clapham – 18. september 1924) oli Briti filosoof.

Bradley oli üks juhtivaid Briti idealiste. Tema õpetuse järgi ei olemas erinevaid asju, vaid üks ühtne asi, mis koosneb üksnes ideest, kogemusest.

Bradley filosoofia mõjutas tugevasti T. S. Elioti luulet.

Tema vanemad olid mõjukas evangeelne jutlustaja Charles Bradley, kelle ümber kogunes "Claphami sekt", ning selle teine abikaasa Emma Linton. Francis oli nende neljas laps ning täiskasvanuks saanud poegadest vanim.

Francise poolvend isa esimesest abielust oli George Granville Bradley oli väljapaistev vaimulik ja õpetlane. Francise noorem vend A. C. Bradley oli kirjandusteadlane.

Aastal 1856 asus Francis õppima *Cheltenham College*'isse, kust ta 1861 läks üle *Marlborough College*'isse, mida juhatas tema poovend Charles. Sinna ta jäi 1863. aastani. Aastal 1865 asus Bradley õppima Oxfordi Ülikooli *University College*'isse.

Detrsembris 1870 sai ta kolleegiumiliikmeks Oxfordi Ülikooli *Merton College*'is. See tõi kaasa õpetamiskohustusteta eluaegse stipendiumi, mille oleks katkestanud ainult abiellumine. Bradley aga ei abiellunud. 

Bradley vaadete kritiseerimisest Edward George Moore'i ja Bertrand Russelli poolt sai alguse analüütiline filosoofia.

Raamatus "Keel, tõde ja loogika" kritiseerib Alfred Jules Ayer Bradleyt selle eest, et ta esitab väiteid, mis ei rahulda loogilise positivismi verifikatsiooniprintsiibi nõudeid, näiteks "Absoluut siseneb evolutsiooni, kuid ei ole ise evolutsiooniks võimeline."
***Hatecore*** viitab ajalooliselt 1980. aastate New Yorgi *hardcore*'i ansamblitele, mille kõla erines harilikust *hardcore*-pungist, olles natuke metalsem. 1990. aastatel aga võtsid paljud rassistliku, *white power*'i, neonatsi ja RAC temaatikaga bändid termini üle ning hakkasid kasutama seda enda muusika kirjeldamiseks. Seega tänapäeval enamasti mõeldaksegi *hatecore*'i all rassistlikku *hardcore*-muusikat.

New Yorgis ansambliga SFA *hardcore* punki vijelenud Brendan Rafferty, kes arvatavasti võttis esimesena kasutusele termini *hatecore*, jaoks tähistab *hate-core* *hardcore*-pungi muusikat, mis vastandub *straight edge*'i ja *posi* liikumistele.

> „*Hardcore* oli hakanud tähendama kogu seda positiivset ühtsust, blondeeritud, Niket kandvat, kätt hoidvat, loomaarmastajalikku paska, mida tuli välja egoistlike *straight-edge*'i rokistaaride suudest, kes olid pööranud vihase ja mässava subkultuuri võistluseks populaarsuse pärast. Ma ei soovinud ennast sellega seostada, seega tulin välja nimetusega *hate-core*"."
> 
> 
>  – Brendan Rafferty
> 
>
Il Sodoma, Püha Sebastianuse martüürium, u 1525
Püha Sebastianuse relikviaar, u 1497, Victoria ja Alberti muuseum, London
**Püha Sebastianus** (umbes 256–288 pKr) oli varakristlik Rooma märter, kes kannatas Diocletianuse valitsemise ajal.

Legendi järgi oli ta pretoriaanide kapten, kes mõisteti oma usu eest surma ning otsus tuli täide viia vibulaskmise läbi. Traditsiooni kohaselt ta päästeti ja raviti terveks, mille järel ta läks Diocletianuse juurde, et teda pattude eest hoiatada ning peksti seejärel surnuks.

Kui 6. ja 7. sajandi kunstiteostel on teda kujutatud vanema habemes mehena, siis renessansikunstnikud hakkasid teda maalima noormehena. Kunstis on tema atribuudiks vibunooled.

Püha Sebastianus on roomakatoliku ja õigeusu kirikus vibuküttide, sportlaste ja sõdurite kaitsepühak. Tema poole palvetatakse ka katku puhul ning usutakse, et ta leevendab surijate kannatusi. Roomakatoliku kirikus on tema mälestuspäev 20. jaanuar.

Püha Sebastianus on Acireale, Caserta, Petilia Policastro ja Melilli kaitsepühak Itaalias, Donostia, Palma de Mallorca, Lubríni ja Huelva kaitsepühak Hispaanias ja Rio de Janeiro kaitsepühak Brasiilias.
**Rauno Pehka** (sündinud 1. jaanuaril 1969 Keilas) on eesti endine korvpallur, korvpallitreener ja laulja.

Aastatel 1991–2004 Eesti korvpallikoondisse kuulunud Pehka tuli klubikorvpallis Nõukogude Liidu, Läti, Belgia ja Eesti meistriks.

Haridus
-------

Pehka õppis aastatel 1976–1984 Tallinna 44. Keskkooli inglise keele eriklassis ja seejärel TSIK-is, mille lõpetas 1987. aastal.

Korvpallurikarjäär
------------------

### Klubi

Pehka tuli ajateenistuses olles Riia ASK-s mängides (1987–1989) Läti meistriks ja võitis 1988. aastal Läti karika, profikorvpallurina tuli 1994. aastal Riia SWH Broceni meeskonnas Läti meistriks ja võitis karika.

Pehka on tulnud aastatel 1992, 1995–1998, 2002 ja 2003 BC Kalevi ja BC Tallinna meeskonnas Eesti meistriks. Ta on mänginud ka Iisraeli klubides Beitar Ramat Gan (1992–1993) ja Maccabi Irony Ramat Gan (1998–1999) ning Belgias Oostende Telinduse meeskonnas (2000–2001), kellega tuli Belgia meistriks ja võitis superkarika.

### Koondis

Pehka võistles aastatel 1991–2004 Eesti koondises 134 mängus ning saavutas 1993. aasta Euroopa meistrivõistlustel 6. koha ja 2001. aasta Euroopa meistrivõistlustel 14. koha.

### Saavutused

* NSV Liidu meister (1991)
* Läti meister (1987, 1994)
* Läti karika võitja (1988, 1994)
* Belgia meister (2001)
* Belgia superkarika võitja (2001)
* Eesti meister (1992, 1995–1998, 2002, 2003)
* Eesti karika võitja (1992, 1996, 2001)

Treenerikarjäär
---------------

Pehka on olnud aastatel 2008–2009 Eesti koondise abitreener, aastatel 2010–2012, 2014 ja 2019 poiste U-16, aastatel 2013 ja 2016 noormeeste U-18 ning aastatel 2018 ja 2020 U-14 poiste koondise treener.

Pehka tegutses aastatel 2007–2013 Korvpalliliidus meistriliiga tegevjuhi ja aastatel 2012–2020 Audentese spordiklubi korvpallitreenerina.

Isiklikku
---------

Tal on abikaasa Maie Kuusikuga kaks poega, Ron-Arnar (sündinud 1998. aastal) ning Ran-Andre (sündinud 2001. aastal), kes on korvpallurid.

Viited
------

1. ↑  "Tallinna Mustamäe Gümnaasium 35". *Õpetajate Leht*. 1.12.2000.
2. 1 2 3 4 5 6  Biograafia ESBL-is
3. ↑  EM-finaalturniirini jääb täpselt kuu *Basket.ee*, 5. august 2015.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Plaadipõgenik: Rauno Pehka
**"Püha ja õudne lõhn"** on Robert Kurvitza 2013. aastal ilmunud ulmeromaan.

Romaani sündmustik leiab aset väljamõeldud maailmas ja keskendub kolmele mehele, kes pole kakskümmend aastat pärast klassiõdede jäljetut kadumist ikka veel nende otsimisest loobunud.

Retseptsioon
------------

"Püha ja õudset lõhna" on nimetatud eesti (proosa)kirjanduse "haihtunud nullindate" lunastuseks ning üheks märgilisemaks kirjandussündmuseks viimase kümne aasta jooksul. Kirjandusekspert Johanna Ross märgib, et teos "ületas harva erandina piiri ulme ja "päriskirjanduse" vahel", ning pälvis elavat vastukaja mõlemalt poolt. 

Ulmespetsialist Jaak Tomberg liigitab teose "fantastilise realismi" ja "maailmaehituskirjanduse" valda kuuluvaks: "Kirjandusteoreetilisest vaatenurgast õnnestub "Pühal ja õudsel lõhnal" dünaamiliselt ära kasutada kaht konventsionaalses žanrisüsteemis teineteisest seni üsna kaugel lahus seisnud žanritendentsi: realistlikku ja fantastilist. Veel enam, sel õnnestub tagantjärele edukalt ilmestada nende tendentside alatist olemuslikku ühisosa ning sellisena kehastab romaan "meie oma väikest tõestust" maailmakirjanduses valdavale tundmusele, et kahekümne esimese sajandi algus on teatud traditsioonilises mõttes uue ja produktiivse realismi mitmete ilmingute esilekerkimise aeg."

Kultuurispetsiifiliste nimede ja kontekstide kasutamine uutes geograafilistes ja kultuurilistes seostes tekitas kriitikutes segadust (Vaasa linnanime kohta küsiti, miks tegevus toimub Rootsis). Mitmed kriitikud (Rein Raud, Peeter Helme ja Maniakkide Tänav ) heitsid romaanile ette rahuldava lõpu puudumist (samas selle muid voorusi tunnistades), ent ulmekirjanik ja toimetaja Triinu Meres vastas, et raamatu lõpuks on lahenduse kõik tükid käes ja jääb üle need vaid kokku panna.

Arvustajad kiitsid Kurvitza romaani keelelist kaasaegsust ja uuenduslikkust  ning kirjelduste realistlikkuse kõrget taset.

Kirjutamisprotsess
------------------

Autor on öelnud, et toetub kirjutamisel suuresti D&D maailmaehitamise traditsioonile. Ideede arendamisse on kaasatud ka teisi isikuid. Samuti rakendati raamatu viimistlemisel "massitoimetamist", kus erinevate taustadega inimesed said hinnata teose arusaadavust ja realismilähedust, tuua välja häguseid kohti ning teha parandusettepanekuid.

Kirjutamisprotsessis D&D mängusüsteemi kasutamise põhjus on Robert Kurvitza pikaajaline seotus rollimängudega, nii mängujuhi kui ka mängijana.

Vaata ka
--------

* "Disco Elysium"

Viited
------

1. ↑  Vikerkaar 4-5 2014: Diamat on see kui on igasugu, Mariann Tihane
2. 1 2  Värske Rõhk: Kirjanduse võidurelvastumine. Intervjuu Robert Kurvitzaga
3. ↑  Sirp: Maailmaehitamise paranduslik ainelaulatus
4. ↑  Goodreads: Püha ja õudne lõhn
5. ↑  Looming: Suur ja põnev, aga tühjavõitu maailm, Peeter Helme
6. ↑  Ulmeajakiri: Robert Kurvitz "Õudne ja püha lõhn", Maniakkide Tänav
7. 1 2  Algernon: "Püha ja Õudne Lõhn", Triinu Meres
8. ↑  Eesti Ekspress: Kurvitza püha ja õudne aegruum, Priit Hõbemägi

Välislingid
-----------

* Nihilisti arvamus
* Müürilehe arvamus
**Koer** (*Canis*) on loomade perekond kiskjaliste seltsist koerlaste sugukonnast.

Eestikeelse nimetuse asemel on käibel ladinakeelne nimetus, sest hunte, koiotte ja šaakaleid ei nimetata tavaliselt koerteks.

Taksonoomia
-----------

Koera perekonnas on järgmised liigid (kodukoeral on näidatud ka mõned kunagised alamliigid):

* *Canis adustus* (vöötšaakal), avamaadel Senegalist Somaaliani ning Namiibias ja Lõuna-Aafrika Vabariigi idaosas
* *Canis aureus* (šaakal ehk harilik šaakal), Balkani poolsaarest Tai ja Sri Lankani, Marokost Egiptuseni ja Tansaania põhjaosani
* *Canis dingo* ehk *Canis antarcticus* (dingo), Austraalias ja Uus-Guineas
* *Canis lupus* (hunt ehk hallhunt ehk susi), Euraasias peale kagunurga troopiliste metsade, Egiptuses ja Liibüas, Alaskas, Gröönimaal, USA-s peale kagunurga ja suurema osa Californiast, Mehhiko kõrgmaadel
* *Canis familiaris* (koer ehk kodukoer)
	+ *Canis familiaris inostranzewi* (Inostrantsevi koer)
	+ *Canis familiaris matris optimae* (pronksikoer)
	+ *Canis familiaris palustris* (turbakoer ehk sookoer)
	+ *Canis familiaris poutiatini* (Putjatini koer)
* *Canis latrans* (koiott ehk preeriahunt, Alaskast Nova Scotia ja Panamani
* *Canis mesomelas* (mustselg-šaakal), avamaadel Sudaanist Lõuna-Aafrika Vabariigini
* *Canis rufus* (tume hunt), Texase keskosast Pennsylvania lõunaosa ja Floridani
* *Canis simensis* (etioopia hunt), Etioopia keskosa mägedes)

Dingo arvatakse sageli koera liigi alla.

On pakutud ka niisugust koera perekonna käsitust, mille järgi perekond koer hõlmab alamperekondadena perekonnad koer, rebane (sealhulgas fennek ja hallrebane), polaarrebane, *Lycalopex*, *Pseudalopex*, pamparebane, *Cerdocyon* ja *Atelocynus*.

Etioopia hunt arvatakse mõnikord eraldi perekonnaks või alamperekonnaks.

Kodukoer arvatakse mõnikord hundi liiki.

Tumedat hunti on pakutud hundi alamliigiks.

Väikeste huntide populatsiooni Egiptuses ja Liibüas peeti enne 1981. aastat šaakali alamliigiks *Canis aureus lupaster*.

Hunt, tume hunt, ja koer ristuvad omavahel. Tõenäoliselt ei ole nendel omavahel põlvnemissuhteid, vaid nad põlvnevad kõik ühisest esivanemast.

Perekond *Canis* ilmus pliotseenis.

Iseloomustus
------------

Perekonna *Canis* esindajatel on suhteliselt kõrge keha, pikad jalad ning kohev silindrikujuline saba.

Pupillid on eredas valguses tavaliselt ümarad.

Kuigi enamikul liikidel on saba lähedal lõhnanääre, ei tekita see nii vänget lõhna nagu rebase perekonna liikidel.

Koljul on suured otsmiku-urked ja oimuharjad on lähestikku, ühinedes sageli noolharjaks. Näokolju on koera perekonnal (välja arvatud etioopia hundil) suhteliselt lühem kui perekondadel rebane ja *Pseudalopex*.

Emasloomadel on 8 või 10 rinnanääret.

Välislingid
-----------

* Eesti koerte portaal

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Canis** |
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Venezuela |
|  |
| Kuld | 1968 | Helveskaal |
| 1. ring | 1972 | Helveskaal |

**Francisco Antonio Rodríguez Brito** (sündinud 20. septembril 1945 Cumanás Sucre osariigis) on Venezuela endine poksija.

Rodríguez võitis helveskaalus (kuni 48 kg) 1968. aasta México olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Ta osales helveskaalus (kuni 48 kg) 1972. aasta Müncheni olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Rodríguez oli Venezuela esimene poksija, kes võitis olümpiamängudel medali, ning esimene poksija ja üldse sportlane, kes võitis olümpiamängudel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.

Viited
------

1. ↑  19. suveolümpiamängude poksivõistlus. México 1968. Tulemused inglise keeles
2. ↑  20. suveolümpiamängude poksivõistlus. München 1972. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Francisco Rodríguez veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
Järva-Jaani pastoraat eest
Järva-Jaani pastoraadi otsvaade
Pastoraadi kunagise hobusetalli vundamendile ehitati 1934. aastal pritsikuur, 1990. aastal loodi sinna Järva-Jaani tuletõrjemuuseum
Järva-Jaani pastoraat pargi poolelt
**Järva-Jaani pastoraat** oli pastoraat Järvamaal Järva-Jaani kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Järva maakonnas Järva vallas. 

Pastoraadi peahoone asub Piibe maantee ääres Järva-Jaani kiriku vastas. Pastoraat oli algul lihtne ühekorruseline kaunistusteta hoone. 

Paekivist peahoone ehitati 1860. aastatel historitsistlikus stiilis fassaadiga. Hoonel on viilkatus, nurgad ja aknad tellispiiretega, kelbad petikniššidega, peasissepääsul puitpitsdekooriga veranda. Peahoone ees on muruväljak, mida ääristavad põlispuud. 

Nõukogude perioodil oli hoone eri asutuste valduses, mistõttu tehti selles mitmeid ümberehitusi. 1990. aastatel hoone remonditi ja pärast seda on seda järjepidevalt korras hoitud. Pastoraadis on säilinud tall-tõllakuur, rohtaed ja mitmed majandushooned.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Järva-Jaani pastoraat veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 08.10.2015)
2. ↑  "Pastoraadi ajalugu". *EELK Järva-Jaani kogudus*. Vaadatud 27.04.2021.

Välislingid
-----------

* Järva-Jaani pastoraat veebiportaalis eestigiid.ee
**Rauno Koorts** (sündinud 10. veebruaril 1995) on eesti muusik.

2012-2015. aastal õppis Lähte Ühisgümnaasiumis ja 2011-2018 Heino Elleri nimelises muusikakoolis lõpetas pärimusmuusika suunal lõõtspilli erialal I lennu (eriala õpetaja Juhan Uppin).

2012. aastal asus Tabivere huvikooli akordioniõpetajaks ja hiljem ka solfezoõpetajaks ning 2015. aastast Tabivere lasteaias muusikaõpetaja. 

2015. aastal loodud R.K. EVENT OÜ (ühemehe-ansambel) - Seltskonnalaulud akordionil, lõõtsal, kitarril, suupill jne juubelitel, rahvamajades, vanadekodudes jne. Lisaks pulmaisa-, jõuluvana-, õhtujuhiteenus. 

2003. aastast Maarja-Magdaleena segakoori ja 2009. aastast meesansambli Mehed Mandrilt liige. 

2017. aastal alustas õppimist Järvamaa kutsehariduskeskuses hobuhoolduse erialal. 2019. aastal jätkas õpet hobusekasvatusspetsialisti erialal. 

2015-2017. aastal võttis osa Johnny Cash Tribute Show´st.

Alates 2020. aastast tegeleb ka sepatööga (hobuste värkimine).

Viited
------

1. ↑  [ 

Muusikaõpetaja pere Tabivere vallast kindlustas tee Perepeo finaali], Delfi, 26. november 2012
**Francisco Castellón Sanabria** (1815 León – 8. september 1855 León) oli Nicaragua jurist ja poliitik, 1854–1855 Nicaragua ülemdirektor.

Francisco Castellón Sanabria sündis aastal 1815 Leónis. Ta töötas seal juristina. Patricio Rivas määras ta oma valitsusse ministriks, kuid Pablo Buitrago taandas ta ametist. Aastal 1843 sai temast minister Manuel Péreze valitsuses. Aastal 1844 sai temast Nicaragua saadik Suurbritannias ja hiljem Prantsusmaal. Aastail 1851–1853 oli ta ministriks ka José Laureano Pineda Ugarte valitsuses.

Aastal 1853 seadis Nicaragua Liberaalne partei ta üles Fruto Chamorro vastaskandidaadina ülemdirektori valimistel. Ta küll kaotas valimised, aga liberaalid süüdistasid oma oponenti valimistulemuste võltsimises. Kui Chamorro seadis oma valitsuse sisse Granadas ja muutis ilma liberaalsete saadikute kohalviibimiseta põhiseadust ning kuulutas end presidendiks, sundis see mõjukamaid liberaale, kelle seas olid Francisco Castellón Sanabria, José María Valle ja Máximo Jerez, kuulutama välja oma valitsuse. Francisco Castellón Sanabria oli selle valitsuse ülemdirektor või, nagu teda ka nimetati, "demokraatliku Nicaragua president".

Ta alustas Fruto Chamorro vägede vastu sõjalist tegevust ja oli algul edukas, kuid Granada piiramine ebaõnnestus ja seejärel kaotasid liberaalid kontrolli nii Managua, Masaya kui ka Rivase üle. Nii palkas Castellón endale appi William Walkeri juhitavad väed, mis saabusid Nicaraguasse juunis 1855.

Francisco Castellón Sanabria suri septembris 1855 koolerasse.

Viited
------

1. ↑  Gobernantes de Nicaragua

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Fruto Chamorro** | **Nicaragua ülemdirektor**11. juuni 1854 – 2. september 1855 | Järgnev**Nazario Escoto** |
Hammersmithi rippsild (foto 2008)
Hammersmithi rippsild (1828. aasta gravüür)
**Hammersmithi sild** (inglise *Hammersmith Bridge*) on rippsild üle Thamesi jõe Hammersmithis Londonis. Sild ühendab Hammersmithi jõe põhjakaldal Richmond upon Thamesiga jõe lõunakaldal.

Praegune sild on arvult teine alaline sild samas asukohas.

Hammersmithi sild arvati 1983. aastal 2. järgu arhitektuurimälestiseks.

Silla rajamine
--------------

Esimese alalise silla Hammersmithis projekteeris William Tierney Clark. 1827. aastal avatud sild oli esimene rippsild Thamesil. Sild oli sepisrauast valmistatud 8 kettkanduriga, keskmise ava sille oli 121,9 m.

Teine sild
----------

1880. aastatel asendati olemasolev sild uuega – vanadele sillasammastele ehitati uus sildeehitis. Uue rippsilla projekteeris insener Joseph Bazalgette.

Rekonstrueerimine
-----------------

1973. aastal sild rekonstrueeriti ja aastatel 1997–1998 remonditi.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Hammersmithi sild** |
Francis Walsingham (u 1585)
**Sir Francis Walsingham** (u 1532 – 6. aprill 1590) oli Inglismaa kuninganna Elizabeth I peasekretär 1573. aastast kuni surmani.

Walsingham alustas karjääri õigusteaduses 20-aastaselt. Pühendunud protestandina veetis Walsingham katoliku kuninganna Mary I valitsusaja eksiilis Šveitsis ja Põhja-Itaalias. Ta naasis Inglismaale pärast Mary protestandist õe Elizabethi troonile asumist.

Elizabethi valitsusajal jälgis Walsingham välis-, sise- ja usupoliitikat. 1570. aastate alguses oli ta Inglismaa suursaadik Prantsusmaal. Peasekretärina toetas Walsingham Inglismaa mereväe kasutamist uute kaubateede avamiseks. Ta oli otseselt seotud Inglismaa välispoliitikaga Hispaania, Madalmaade, Šotimaa, Iirimaa ja Prantsusmaa suhtes. Samuti peatas ta mitmed vandenõud Elizabethi vastu, kaasa arvatud Babingtoni vandenõu, millega seoses hukati Šotimaa kuninganna Mary Stuart, kes mõisteti süüdi plaanis Elizabeth tappa ning ise Inglismaa troonile asuda. Stuarti hukkamise kindlustas Walsingham.

Walsingham oli juba 1571. aastast saati halva tervisega. On spekuleeritud, et ta võis põdeda vähki, neerukive, kuseteede infektsiooni või diabeeti. Walsingham suri 6. aprillil 1590. Ta maeti eraviisiliselt järgneval päeval.

Viited
------

1. ↑  Adams, Simon; Bryson, Alan; Leimon, Mitchell. "Walsingham, Sir Francis (c. 1532–1590)". *Oxford Dictionary of National Biography*.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
2. ↑  Hutchinson, Robert (2007). *Elizabeth's Spy Master: Francis Walsingham and the Secret War that Saved England*. London: Weidenfeld & Nicolson.
3. ↑  Cooper, John (2011). *The Queen's Agent: Francis Walsingham at the Court of Elizabeth I*. London: Faber & Faber. Lk 324.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Francis Walsingham** |
**Juri Aleksejevitš Motšanov** (vene keeles Юрий Алексеевич Мочанов; 8. november 1934 Leningrad – 20. oktoober 2020 Kiiev) oli Sahha arheoloog, Jakuutia ja Kirde-Aasia esiaja uurija, Sahha teaduste akadeemia liige. 

Ta oli 2004. aastast Sahha TA arktilise arheoloogia ja inimese paleoökoloogia teaduskeskuse teadusdirektor. Teadlasena olid tema peamised uurimisteemad biokultuurse inimese kohanemise põhietapid Arktika äärmuslikes tingimustes; liigiteke areaalide ääremaal; paleoliitikumi asulakohad ning Ameerika asustamise algetappide probleemid.

Ta võttis osa paljudest arheoloogilistest väljakaevamistest. Ta avastas koos Svetlana Fedossejevaga 1963. aastal Ihine asulakoha Aldani jõe ääres ja 1964. aastal Aldani jõe ääres seeria mitmekihilisi asulakohti.

Haridus- ja töökäik
-------------------

Ta lõpetas 1957. aastal Leningradi Riikliku Ülikooli orientalistikateaduskonna. 1966. aastal kaitses ta Moskvas NSV Liidu TA arheoloogia instituudis kandidaadiväitekirja ""Многослойная стоянка Белькачи 1 и периодизация каменного века Якутии". 1979. aastal kaitses ta samas väitekirja "Древнейшие этапы заселения человеком Северо-Востока Азии" ja sai ajaloodoktori kraadi.

1964. aastast töötas NSV Liidu TA Siberi osakonna keele, kirjanduse ja ajaloo instituudi arheoloogialaboris. Ta osales 1964. aastast Prilenkskoje arheoloogilistel ekspeditsioonidel teaduri, vanemteaduri, peateadurina ja ülemana.

Alates 2004. aastast oli ta Sahha TA arktilise arheoloogia ja inimese paleoökoloogia teaduskeskuse teadusdirektor.

VF teenelise teadustegelase rinnamärk

Tunnustus
---------

* 1993 – valiti Sahha teaduste akadeemia liikmeks
* 1995 – Venemaa Föderatsiooni teeneline teadustegelane
* 1996 – Sahha Vabariigi riiklik preemia
* 2009 – Põhjatähe orden
* 2015 – Sahha teaduste akadeemia kuldmedal

Isiklikku
---------

Tema abikaas oli arheoloog Svetlana Fedossejeva.

Publikatsioone
--------------

* 2007: Мочанов Ю.А. "Дюктайская бифасиальная традиция палеолита Северной Азии" (История ее выделения и изучения). Якутск
* 2007: Мочанов Ю.А. "Дюктайская палеолитическая культура и история выделения бифасиальной традиции палеолита Северной Азии". Якутск
* 2007: Мочанов Ю.А. Федосеева С.А. "Стоянка древнейшего палеолита Диринг-Юрях в Якутии и проблема внетропической прародины человечества" // Известия лаборатории древних технологий. Иркутск, Вып. 5. С.75–99.
* 2010: Мочанов Ю.А. "50 лет в каменном веке Сибири". Якутск
* 2013: Мочанов Ю.А. Федосеева С.А. "Очерки дописьменной истории Якутии. Эпоха камня". Якутск

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Мочанов Юрий Алексеевич. science.ykt.ru
2. ↑  Федосеева Светлана. ysia.ru
3. ↑  Здесь жили первобытные люди. 1. september 2011. dnevniki.ykt.ru

Välislingid
-----------

* Академики Юрий Алексеевич Мочанов и Светлана Александровна Федосеева. blogs.korrespondent.net
**Janne Jõesaar-Ruusalu** (sünninimi **Janne Jõesaar**, sündinud 1969 Tallinnas) on Eesti diplomaat.

Janne Jõesaar-Ruusalu
1993. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli matemaatika eriala.

1993. aastas asus ta tööle Välisministeeriumi juriidilise osakonna konsulaarbüroosse. Ta on töötanud diplomaadina Eesti peakonsulaadis Peterburis ja Välisministeeriumi poliitikaosakonnas. Ta on olnud Välisministeeriumi personaliosakonna koolitusbüroo juht ja Eesti suursaatkonna Helsingis esinduse asejuht. 2011. aastast oli ta Välisministeeriumi Euroopa Liidu osakonna üldasjade büroo juht ja 2012. aasta veebruarist Euroopa ja Atlandi-ülese koostöö osakonna Põhja- ja Kesk-Euroopa ning regionaalse koostöö büroo juht. Aastatel 2016–2020 oli ta Eesti suursaadik Norras ja Islandil. Aastatel 2020–2022 oli ta Välisministeeriumi Kagu-Euroopa ja Euroopa Liidu üldasjade büroo direktor. 2022. aastast on ta Eesti suursaadik Kosovos.

Tunnustus
---------

* 2021 Rumeenia Rahvusliku Teeneteordeni komandör

Viited
------

1. ↑  Tartu Ülikooli matemaatika ja statistika instituudi vilistlased
2. ↑  Eesti suursaadik Kosovos andis üle volikirja. Välisministeerium, 14.10.2022
3. ↑  "Välisriigi antud au- ja teenetemärgid". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. veebruar 2023. Vaadatud 7. veebruaril 2023.
***Trilakṣaṇa*** või ***tilakkhana***, 'kolm tunnust' (sanskriti keeles *trilakṣaṇa*; paali keeles *tilakkhana*; tiibeti keeles *mtshan nyid gsum*; hiina keeles 三法印 *sanfayin*; jaapani keeles *sanbōin*) ehk **olemasolu tunnused** on budismis kõikidele kokkupandud seadmustele ehk kogu sansaarale omased kolm iseloomulikku tunnust: 

* püsitus,
* kannatus ja
* isetus.

Tekst
-----

Olemasolu tunnused on loetletud Dhammapada värssides 277, 278 ja 279:

> „Miski ei püsi –   
> kes seda mõistab, enam ei kannata.  
> See on puhas tee.  
>   
> Miski ei rahulda –   
> kes seda mõistab, enam ei kannata.  
> See on puhas tee.  
>   
> Kuskil pole kedagi –   
> kes seda mõistab, enam ei kannata.  
> See on puhas tee."
> 
> 
> 

**Originaal:**

> „*sabbe savkhara anicca ti yada pabbaya passati*atha nibbindati dukkhe esa maggo visuddhiya  
>   
> *sabbe savkhara dukkha ti yada pabbaya passati*atha nibbindati dukkhe esa maggo visuddhiya  
>   
> *sabbe dhamma anatta ti yada pabbaya passati*atha nibbindati dukkhe esa maggo visuddhiya"
> 
> 
>

Interpretatsioonid
------------------

### Ontoloogiliselt

*Trilakṣaṇa* kirjeldab olemasolu tunnuseid. Olemasolul puudub püsivus, teisiti öeldes, see ei püsi. Sel puudub rahuldamisvõime, teisiti öeldes, see ei saa kedagi rahuldada. Sel puudub omaolemine ehk isesus, teisiti öeldes, see ise pole midagi ega kedagi.

> „On suur rõõm, kui selgub, et alustõelisusel polegi tunnuseid."
> 
> 
> 

### Psühholoogiliselt

*Trilakṣaṇa* vastab küsimustele: Miks kõik pole nii nagu mina tahan? Miks kõik pole nii nagu enne oli? Miks kõik on halvasti?

Vaata ka
--------

* Dhammapada
* Isetus
* Püsitus
* Dukkha (kannatus)
* Skandhad (isiksuse moodustajad)

Viited
------

1. ↑  Grammatiline analüüs:
2. ↑  Grammatiline analüüs:
3. ↑  Grammatiline analüüs:
4. ↑  Gampopa. Hindamatu pärlikee, XXVIII, 2. ISBN 9789949386789

Välislingid
-----------

* What Are the Three Marks of Existence? – Lion's Roar.
* Anicca, Anatta, Dukkha The Three Marks Of Existence, by John Haspel.
* Teachings of the Buddha: The 3 Marks of Existence, by Patrick Zeis.
* On the Three Marks of Existence, by Paññobhāsa Bhikkhu.

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Ida mõtteloo leksikoni" materjale.*
Margarete Müller Erich Honeckeriga rapsipõllul (1972)
**Margarete Müller** (sündinud 18. veebruaril 1931 Neustadtis Ülem-Sileesias (tänapäeval Prudnik, Poola)) on endine Saksa DV riigitegelane.

Margarete Müller lõpetas rahvakooli 1945. aastal. 1946–1948 töötas ta aednikuna, seejärel kuni 1950. aastani masina-traktorijaamas traktoristina. 1950. aastal alustas ta õpinguid Gustavshofi õppe- ja katsemajandis ning Demmini kutsekoolis. 1951. aastal astus ta Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse.

1953–1958 õppis ta Puškinis Leningradi Põllumajandusinstituudis. Instituudi lõpetamise järel töötas ta agronoomina ja masinatraktorijaama juhatajana. Samal ajal kuulus ta ja Neubrandenburgi ringkonna parteiorganisatsiooni juhatusse.

1963–1989 oli Margarete Müller Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liige ja Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaat. 1963. aastast oli ta ka Rahvakoja (parlamendi) liige ja 1971–1989 Saksa DV Riiginõukogu liige.

1973–1976 oli ta põllumajanduskooperatiivi juhataja Kotelowis, hiljem majandijuht Friedlandis.

1989. aasta lõpus astus ta oma ametitest tagasi ja 1990. aasta jaanuaris arvati ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei koosseisust välja.

Viited
------

1. ↑  Margarete Müller: Landwirtschaftsexpertin und Parteifunktionärin; SED Munzinger
**Triinu Tamm** (sündinud 4. aprillil 1987) on eesti ekstreemsportlane (*basejumper*), langevarjur ja ehitusinsener.

Ta on Eesti ainus naissoost BASE-hüppaja. BASE-hüpetega tegeleb ta alates 2009. aastast. Esimese hüppe tegi ta Prantsusmaal asuvalt 145 meetri kõrguselt sillalt. Madalaima hüppe on ta teinud 45 meetri kõrguselt antennilt. Ta on hüpanud alla Hispaanias, Austrias ja Türgis asuvatelt sildadelt ja kaljudelt. Ta on teinud üle 300 hüppe. 12. juulil 2017 hüppas ta alla Tallinna teletornist (kõrguselt 175 m). Peaaegu vertikaalselt kulgenud õhulend kestis vaid 13 sekundit. Langevari avanes 3 sekundit pärast lahtitõuget.

Ta harrastab ka tavapäraseid langevarjuhüppeid. Sellel alal üritab ta 2017. aasta juulis festivalil Parasummer uuendada koos kaaslastega Eesti naiste rekordit kujundlendamises.

Haridus- ja töökäik
-------------------

Ta on lõpetanud Viljandis C. R. Jakobsoni nimelise Gümnaasiumi. 2010. aastal lõpetas ta Tallinna Tehnikaülikooli ehitusteaduskonna magistrikraadiga keskkonnatehnika erialal.

Ta töötab Rotermanni kvartali tehnosüsteemide ehitusjuhina ning on tegev biogaasijaama ehituses.

2015. aastal, pärast Nepalis toimunud ohvriterikkaimat maavärinat, töötas ta kolm kuud taastamistöödel, kus ta ehitusinsenerina õpetas kohapeal maavärinakindlate majade ehitamist.

Isiklikku
---------

Ta on pärit Sürgaverest.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Kirsti Vainküla.Triinu Tamme ohtlikud lennud. 12. juuli 2017. ekspress.delfi.ee
2. ↑  Otsing "Triinu Tamm". ttu.ee

Välislingid
-----------

* Triinu Tamm. facebook.com
Juri Mamin (2010)
**Juri Borissovitš Mamin** (vene keeles Юрий Борисович Мамин; sündinud 8. mail 1946 Leningradis) on vene filmirežissöör ja stsenarist.

Mamin lõpetas 1969. aastal Leningradi Riikliku Teatri-, Muusika- ja Filminstituudi dramaatikateaduskonna režii osakonna. Alates 1976. aastast töötas ta filmistuudios Lenfilm režissööri assistendi ja teise režissöörina. 1982. aastal lõpetas ta Kõrgemad Stsenaristide ja Režissööride Kursused (Eldar Rjazanovi meistrikursus). 

Mamini esimene täispikk mängufilm valmis 1988. aastal; tema tuntuim film on 1993. aastal linastunud "Aken Pariisi" (Mamin oli selle režissöör, kaasstsenarist ja kõrvalosatäitja). 

2019. aastal Mamin emigreerus Ameerika Ühendriikidesse.

Tunnustus
---------

* 1993 – filmifestvali Kinošokk auhind parima režii kategoorias ("Aken Pariisi")
* 1994 – Berliini filmifestivalil ajalehe Junge Welt auhind ("Aken Pariisi")
* 1994 – Nika nominatsioon parima režissööri kategoorias ("Aken Pariisi")
* 1994 – Nika nominatsioon parima stsenaariumi kategoorias ("Aken Pariisi")
* 1997 – Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstitegelane

Filme
-----

* 1986 – "Prazdnik Neptuna"
* 1988 – "Fontan"
* 1990 – "Bakenbardõ"
* 1993 – "Aken Pariisi"
* 1998 – "Gorko!"
* 2008 – "Ne dumai pro belõhh obezjan"

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Juri Mamin** |

* Yuri Mamin andmekogus IMDb (inglise) Muuda Vikiandmetes
Professor Janno Reiljan Tartu Ülikooli majandusteaduskonna lõpuaktusel TÜ aulas 20. juunil 2008
Janno Reiljan 2008. aastal
**Janno Reiljan** (8. oktoober 1951, Mikita küla – 23. jaanuar 2018) oli Eesti poliitik ja majandusteadlane, Tartu Ülikooli välismajanduse professor.

Ta lõpetas aastal *cum laude* 1975 Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna majandusküberneetika erialal. Aastal 1980 kaitses ta Moskva Riiklikus Ülikoolis majanduskandidaadi väitekirja teemal "Matemaatilis-statistiliste meetodite kasutamise probleemid ettevõtete majandustegevuse analüüsis".

Reiljan oli Rahvaliidu liige ning Villu Reiljani vend. Ta sai tuntuks ülimalt emotsionaalsete ja sageli üle hea maitse piiride minevate sõnavõttudega, seda nii Riigikogus kui ka mujal.

Ta kuulus Riigikogu IX ja X koosseisu (1999–2007). 2007. aasta Riigikogu valimistel ei õnnestunud Janno Reiljanil (erinevalt oma vennast) enam Riigikokku pääseda.

Janno Reiljan oli korporatsiooni Fraternitas Liviensis vilistlane.

Tunnustus
---------

* 2006 Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2011 Tartu Ülikooli medal
* 2016 Tartu Ülikooli suur medal

Viited
------

1. ↑  Suri Janno Reiljan Suri Janno Reiljan, 24. jaanuar 2018
2. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 5.12.2022.
3. ↑  "Tartu Ülikooli suure medali kavalerid". Vaadatud 3.12.2022.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Janno Reiljan** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Janno Reiljan** |

* Elulugu Tartu Ülikooli lehel
* Kadri Jakobson. «Isamaaline siga, värdjas ja lurjus!» Õhtuleht, 27. jaanuar 2006
* Janno Reiljan: Pensionisüsteem õiglasemaks Tartu Postimees, 28. august 2006
* Aivar Pau. Janno Reiljan: valimised viigu kõntsa riigikogust ERR, 12. september 2006
* Martin Šmutov. Ene Ergma: Janno Reiljan häbistas riigikogu Postimees, 12. september 2006
* Online-intervjuu: vastas Janno Reiljan Rahvaliidust, 1. märts 2007
**Margaret Joan Geller** (sündinud 8. detsembril 1947 Ithacas Tompkinsi maakonnas New Yorgi osariigis) on ameerika astronoom.

Ta tegeleb astrofüüsika ja astrokartograafiaga. 

Geller lõpetas 1970. aastal California Ülikooli Berkeleys bakalaureusekraadiga füüsikas ja sai Princetoni Ülikoolist 1972. aastal magistrikraadi ja 1974. aastal doktorikraadi (PhD) füüsikas. Oli seejärel teadusuurimisinstituudi Harvard–Smithsonian Center for Astrophysics järeldoktor.

1991. aastast on Geller Cambridge'is asuva teadusuurimisinstituudi Smithsoniani Astrofüüsika Observatooriumi vanemteadur.

Tunnustus
---------

* 1990 – valiti Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeks
* 1992 – valiti USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmeks
* 2008 – Magellanic Premium
* 2010 – Henry Norris Russelli auhind
* 2010 – James Craig Watsoni medal
* 2013 – Lilienfeldi auhind
* 2014 – Karl Schwarzschildi medal
* 2017 – Torino Ülikooli audoktor

Viited
------

1. 1 2  Margaret J. Geller. cfa.harvard.edu

Välislingid
-----------

* Margaret Gelleri koduleht
**Triinu Peters** (aastani 1998 **Triinu Piirimäe**; sündinud 11. mail 1970) on eesti põllumajandusteadlane.

Elulugu
-------

Lõpetas 1988 Tartu 16. Keskkooli, 1993 EPMÜ loomakasvatuse erialal, põllumajandusmagister (1994, EPMÜ), väitekiri "Eesti punast tõugu pullide spermaproduktsiooni sõltuvus pärilikest teguritest", Ph.D. (põllumajandusteadused, 1999, Kieli Ülikool), väitekiri "Schätzung genetischer Parameter für funktionale Merkmale bei Rotviehpopulationen". 

Oli 1993–94 Eesti Punase Karja Aretuskeskuse sekretär-tõlk, 1994 EPMÜ loomakasvatusinstituudi teadur, 1995–99 Kieli Ülikooli teadur, ühtlasi 1996–99 Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Keskuse (PRIA) andmetöötluse osakonna biomeetria sektori teadur, 2000– Planet ID GmbH (Essen, Saksamaa) müügidirektor.

Teoseid
-------

* 1999 "Schätzung genetischer Parameter für funktionale Merkmale bei Rotviehpopulationen". // Schriftenreihe des Instituts für Tierzuht und Tierhaltung der Christian-Albrechts-Universität zu Kiel 116

Isiklikku
---------

Ta on Helmut Piirimäe ja Krista Piirimäe tütar. Tema vennad on ajaloolased Pärtel Piirimäe ja Kaarel Piirimäe ning bioloog Kristjan Piirimäe.

Viited
------

1. 1 2  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Eleanor Margaret Burbidge** (aastani 1948 **Eleanor Margaret Peachey**; 12. august 1919 Davenport – 5. aprill 2020 San Francisco) oli Briti ja Ameerika Ühendriikide astrofüüsik. Elas saja-aastaseks.

Burbidge lõpetas 1939. aastal Londoni Ülikooli University College'i astronoomia alal. 1943. aastal sai doktorikraadi. Ta on töötanud Londoni Ülikooli observatooriumis, Chicago Ülikooli Yerkesi observatooriumis, Cambridge'i Ülikooli Cavendishi laboratooriumis, California Tehnoloogiainstituudis ja alates 1962. aastast California Ülikoolis San Diegos, kus ta aastatel 1979–1988 juhatas astronoomia ja kosmoseteaduste keskust.

Ta oli Greenwichi Kuningliku Observatooriumi esimene direktor (1972–1973) pärast seda, kui Kuningliku astronoomi ja observatooriumi direktori ametid 1972. aastal lahku löödi. 1976. aastal sai ta esimese naisena Ameerika Astronoomiaseltsi presidendiks (oli ametis 1976–1978).

Burbidge võitles naiste diskrimineerimise vastu astronoomias.

Teadus
------

Burbidge'ilt on uurimusi tuumaastrofüüsika, tähtede siseehituse ja evolutsiooni ning kvasarite ja galaktikate füüsika alalt.

Koos William Alfred Fowleri, Fred Hoyle'i ja Geoffrey Burbidge'iga uuris ta aastatel 1955–1957 põhjapanevalt raskete elementide moodustumist tähtedes toimuvate termotuumareaktsioonide käigus. Samuti on ta uurinud galaktikate keemilist koostist, struktuuri ja pöörlemist, määranud esmakordselt mitme galaktika massi ning uurinud galaktikaid, kus toimuvad plahvatuslikud protsessid.

1960. aastatel oli ta üks esimesi, kes alustas kvasarite uurimist. Mitu tema tööd on pühendatud raadiogalaktikate, kvasarite ja pulsarite kiirgusteooriale.

Tunnustus
---------

Kuningliku Astronoomiaseltsi kuldmedal
* 1964 – Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks valimine
* 1978 – USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmeks valimine
* 1982 – Bruce'i medal USA Vaikse Ookeani Astronoomiaseltsilt
* 1983 – National Medal of Science
* 1984 – Henry Norris Russelli loeng (Ameerika Astronoomiaseltsi elutööauhind)
* 1988 – Albert Einsteini teadusauhind Maailma Kultuurinõukogult
* 2005 – Kuningliku Astronoomiaseltsi kuldmedal

Raamatud
--------

* *Quasi-Stellar Objects* (1967, koos Geoffrey Burbidge'iga)
* *The Masses of Galaxies* (1975, koos Geoffrey Burbidge'iga)

Isiklikku
---------

Margaret Burbidge oli abielus astrofüüsik Geoffrey Burbidge'iga. 

Burbidge sai 1977. aastal USA kodakondsuse.

Viited
------

1. 1 2  E. Margaret Burbidge. nndb.com
2. ↑  Eleanor Margaret Burbidge. physics.gmu.edu
Kaart
**Pärnu–Lihula maantee** (registrinumbriga 60) on üks Eesti tugimaanteedest.

See saab alguse Pärnu linnast Tallinna maanteelt. Tee pikkus on 56,1 km. Tee lõpeb Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare maantee 45. kilomeetril Lihula linna, Alaküla küla ja Valuste küla piiril. Pärnu linna tänavatena kannab nimesid J. V. Jannseni tänav ja Haapsalu maantee. Lihula linna ja Valuste küla piiril kannab nimesid Alaküla tee, Uus Pärnu maantee ja Mäe tee. Papsaare külas on maantee kahe sõiduteega, mille vahele jääb haljasala.

Sillad Pärnu–Lihula maanteel
----------------------------

Sildade nimistu pärineb Maa-ameti andmebaasist

| Silla nimi | Kaugus maantee algusest, km | Ületatav takistus |
| --- | --- | --- |
| Sanga viadukt | 8,3 | Audru tee nr 19105 |
| Audru kooli sild | 11,7 | Audru jõgi |

Asulad Pärnu–Lihula maanteel
----------------------------

Pärnu linn, Papsaare küla, Lemmetsa küla, Audru alevik, Malda küla, Liiva küla, Kärbu küla, Põhara küla, Aruvälja küla, Ahaste küla, Soeva küla, Nätsi küla, Kalli küla, Peantse küla, Lõpe küla, Paimvere küla, Rabavere küla, Karinõmme küla, Oidrema küla, Parivere küla, Tõitse küla, Sookatse küla, Valuste küla, Lihula linn.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet
**Triinu Vernik** (sündinud 20. veebruaril 1949) on endine Eesti vandeadvokaat, endine Riigikohtu kohtunik ja president Arnold Rüütli nõunik.

Triinu Vernik õppis Tartu 7. Keskkoolis (lõpetatud 1967) ja Tartu Riiklikus Ülikoolis õigusteadust (1977–1982). Pärast ülikooli lõpetamist asus tööle rahvakohtunikuna Harju Rajooni Rahvakohtusse (praegune Harju Maakohus). 17. jaanuaril 1989 nimetati ta Eesti NSV Ülemkohtu kohtunikuks. Aastatel 1993–2001 oli ta riigikohtunik.

Aastatel 1973–1974 töötas ta toonase EPA rektori Arnold Rüütli sekretärina. Pärast viimase presidendiks valimist 2001. aastal kutsus too endise töötaja endale õigusnõunikuks.

Eesti Ekspressile antud intervjuus leidis Vernik, et oli nõunikuna allumatu ning ütles alati, mida mõtles ja õigusnõuandena õigeks pidas.

2002. aasta suvel olevat presidendi kantselei direktor Tarmo Mänd lasknud kontrollida Verniku kirjavahetust, mis viis konfliktini. Vernik lahkus presidendi õigusnõuniku kohalt, mille teiseks ajendiks olevat saanud Männi tsiteeritud väide, et Vernik olevat presidenti kutsunud "vanameheks". Hiljem töötas vandeadvokaadina Advokaadibüroos HETA.

2005. aastal astus ta Eesti Advokatuuri. Ta on osalenud õigusloomes, olles üks perekonnaseaduse eelnõu väljatöötajatest ja teda loetakse üheks Eesti parimaks perekonnaõiguse tundjaks. Ta on Eesti Advokatuuri juhatuse asendusliige ja Eesti Juristide Liidu volikogu liige. 2015. aastal astus Triinu Vernik Eesti Advokatuurist välja ning siirdus pensionile.

Viited
------

1. ↑  Tiina Kaalep (26.06.2003). "Asepresident". *Eesti Ekspress*. Vaadatud 16.01.2008.

Välislingid
-----------

* Resümee advokaadibüroo HETA lehel
**Gustav Mann** (20. jaanuar 1836 Hannover – 22. juuni 1916 München) oli saksa botaanik.

Aastal 1859 asus ta tööle aednikuna Kew' botaanikaaias. Botaanikaaia direktor William Hooker saatis ta peagi William Balfour Baikie Nigeri jõe ekspeditsiooni liikmena Lääne-Aafrikasse, kust ta saatis botaanikaaiale tuhandeid väärtuslikke taimeeksemplare.

Manni Kameruni mäe uurimisretke kirjeldab Richard Burton oma raamatu "Abeokuta and the Camaroon Mountains" teises osas. Mann ja Burton olid esimesed Kameruni mäe tipu vallutanud eurooplased.

Aastal 1863 abiellus Mann Mary Anne Stovelliga.

Pärast Aafrikast lahkumist suundus ta Indiassse Darjeelingi piirkonda, kus kogus eelkõige sõnajalgtaimi. Aastal 1891 pöördus ta tagasi kodumaale pensionipõlve veetma ja asus elama Münchenisse.

Manni järgi on nime saanud muu hulgas 349 taimeliiki, käpaliste perekond *Manniella* ja piimalilleliste perekond *Manniophyton*. 

Tema kirjeldatud taksonitele lisatakse autorilühend **G.Mann**.

Publikatsioone
--------------

* Mann, G. H. Wendland, Hooker, Sir J. D. *On the palms of western tropical Africa*. R. Taylor, 1864, London.
* Mann, G. *List of Assam ferns*. C. Wolf & Sohn, 1898, München

Viited
------

1. ↑  "Gustav Mann Kew' botaanikaaia lehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. veebruar 2007. Vaadatud 5. juuni 2012.
2. ↑  Abeokuta and the Cameroon Mountains

Välislingid
-----------

* Gustav Mann Kew' botaanikaaia lehel
**Augšciemsi raudteepeatus** on endine raudteepeatus Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel. Peatuse hoone jääb Ropaži piirkonda ja Ropaži valda Augšciemsi küla maadele.

Peatus asus Riia jaamast 42 km kaugusel.

Peatus avati koos raudteega aastal 1935. Voldemārs Ozoliņši tüüpprojekti järgi ehitatud jaamahoone valmis aastal 1937; selle järgi rajati ka Acone raudteejaama hoone. Kivihoone esimesel korrusel asusid reisijate ootesaal ja tööruumid, korrapidaja ruumi kõrval asus ka pagasihoidla. Teisel korrusel olid jaamatööliste eluruumid. Ühtlasi asfalteeriti ka perroon. Teise maailmasõja ajal viisid raudteejaama juurde ka 600 mm rööpmelaiusega metsaveoraudteed, üks neist viis Inčukalnsi raudteejaamast Allažisse ja teine Ogre raudteejaamast Lauberesse. Ühtlasi kujunes raudteejaam metsamaterjaliümberlaadimispunkiks. Sõja järel need raudteed demonteeriti. Nõukogude perioodil rajati peatuse juurde aianduskooperatiive, mille jaoks raudtee oli esmaseks liiklusvahendiks. Enne raudtee sulgemist likvideeeriti jaamas olnud teine tee ja jaam kujunes peatuseks.  Aastal 2009 suleti sealne peatus seoses raudtee sulgemisega.

Viited
------

1. ↑  T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 175. lk. ISBN 978-9984-38-698-0
2. ↑  «Publiskās lietošanas dzelzceļa infrastruktūras pārvaldītāja pārskats par plānotajiem pakalpojumiem 2007; VAS Latvijas Dzelzceļš»

Välislingid
-----------

* Infot peatuse kohta; fotod (*vene keeles*)
* Peatus vanal kaardil

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Remīne |  **Augšciems** | Kārde  |