recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Turniiri võitis Läti suurmeister Arturs Neikšāns
**Ilmar Raua 49. mälestusturniir** oli 2015. aastal Viljandis peetud järjekordne Ilmar Raua mälestusturniir males. 

29. juunist kuni 5. juulini 2015 Viljandis asetleidnud 62 osavõtjaga rahvusvahelise turniiri koosseis oli komplekteeritud peamiselt Eesti maletajaist. Turniiril osales mitu külalissuurmeistrit: Lätist Arturs Neikšāns ja Normunds Miezis, Leedust Aloyzas Kveinys, Rootsist Erik Blomqvist, Valgevenest Aliaksiej Aliaksandraŭ ning Ameerika Ühendriikidest Jaan Ehlvest. 

Lätit esindasid lisaks suurmeistritele rahvusvaheline meistrid Ņikita Meškovs ja Rolands Bērziņš. 

Eesti maleparemikust osalesid suurmeistrid Kaido Külaots ja Igor Švõrjov ning rahvusvahelised meistrid Olav Sepp, Tarvo Seeman ja Ottomar Ladva. Kaasa tegid ka tulevased rahvusvahelised meistrid Juri Krupenski, Andrei Šiškov ja 17-aastane Ilja Siroš.

Turniiri peakohtunik oli FIDE arbiiter Marek Kolk, kohtunik Gert Elmaste ja turniiridirektor Toomas Valgemäe. Mängiti Šveitsi süsteemis 9 vooru.

Turniiri lõpptulemus
--------------------

Turniiri võitis 32-aastane Läti suurmeister Arturs Neikšāns. Aasta varem Raua mälestusturniiri võitnud Aliaksandraŭ jäi seekord jagama teist kohta. Eesti maletajaist pääses esiviisikusse Kaido Külaots.

Naistest oli edukaim Mai Narva (üldarvestuses 18. koht). Järgnesid Tuuli Vahtra (31. koht) ja Regina Narva (32. koht).

### Paremusjärjestus

* 1. Neikšāns 7 punkti
* 2.–5. Aliaksandraŭ, Miezis, Meškovs ja Külaots 7 p
* 6.–10. Blomqvist, Kveinys, Sepp, Ehlvest ja Ladva 6,5 p
* 11.–18. Seeman, Siroš, Smirnov, Bērziņš, Jezov, Švõrjov, Dubrovin ja Narva 6 p
* jt

  

* Aliaksiej Aliaksandraŭ, turniiri 2.–5. koht
* Normunds Miezis, turniiri 2.–5. koht
* Kaido Külaots, turniiri 2.–5. koht
* Erik Blomqvist, turniiri 6.–10. koht
* Aloyzas Kveinys, turniiri 3.–6. koht
* Jaan Ehlvest, turniiri 2.–6. koht
* Mai Narva, turniiri 11.–18. koht

Viited
------

1. ↑  Ilmar Raud Memorial 29.06.-05.07. 2015 in Viljandi. chess-results.com
Tiina Kilkson
**Tiina Kilkson** (sündinud 11. märtsil 1980 Tallinnas) on eesti lastekirjanik ja psühholoog.

Elulugu
-------

Ta sündis automaatikutest vanemate perekonnas. 1986. aastal alustas kooliteed Tallinna 20. Keskkoolis, 1987–1998 õppis Tallinna 1. Keskkoolis. 2000. aastal astus eraülikooli Akadeemia Nord, mille lõpetas 2007. aastal psühholoogina. 2011–2014 õppis Tallinna Ülikoolis kommunikatsiooni ja sai magistrikraadi 2014. aastal.

2019. aastal asus Pärnu Kutsehariduskeskuses bürootööd õppima. 

2019. aastast õpib Tiina Kilkson Tallinna Tehnikaülikooli avatud ülikoolis turunduse ja juhtimise aineid. 

Ta on teinud kaastööd mitmele väljaandele valdavalt psühholoogia teemadel.[*viide?*]

Ta on OÜ Ühetähejutud tegevjuht.[*viide?*]

Kirjanduslik tegevus
--------------------

Tema esimene lasteraamat "Pisikese Peetri pikk pühapäev", kus kõik sõnad algavad P-ga, ilmus 2006. aastal. Ka edasistes lasteraamatutes algavad kõik sõnad ühe kindla algustähega.

### Teosed

* "Pisikese Peetri pikk pühapäev" (2006)
* "Tööka Toonekure talu tegemisi" (2008)
* "Talv Toonekure talus" (2013)
* "Rebasepere reis Rootsi" (2014)
* "Pisikese Peetri pannkoogipiknik" (2014)
* "Karupojad kevadet kaemas" (2015)
* "Siilipere sünnipäev" (2016)
* "Lapsed laululaagris" (2017)
* "Mõnus metsapere" (2018)
* "Teeme turismitalu" (2019)
* "Ühetähejutud" (2019)
* "Nuustaku naljalood" (2019)

Liikmesus
---------

* 2004 – Eesti Ajakirjanike Liit
* 2019 – EVEA liige
* 2018 – Erakond Eestimaa Rohelised liige
Tigran Keosajan (2018)
**Tigran Edmondovitš Keosajan** (armeenia keeles: *Տիգրան Քեոսայան*, vene keeles: *Тигран Эдмондович Кеосаян*; sündis 4. jaanuaril 1966 Moskvas) on armeenia päritolu Venemaa filmirežissöör.

Elulugu
-------

Sündis Moskvas filmirežissöörist isa ja filminäitlejast ema (mõlemad rahvuselt armeenlased) lapsena. 1983 lõpetas keskkooli ja asus tööle filmistuudiosse Mosfilm. 1984. aastal astus Üleliidulise Riikliku Kinematograafia Instituudi (VGIK) režiiosakonda, lõpetas 1998. 

1992. aastal tegi ta oma esimese mängufilmi – "Katka ja Šiz".

1993 asutas koos oma venna Davidiga stuudio Gold Vision, kus toodab muusikavideoid ja reklaame.

Sai laialdaselt tuntuks selliste filmidega nagu lüüriline uusaastakomöödia "Vaene Saša" (1997), samuti telesari "Meeste töö" (2001), mis räägib GRU vägede ajateenijatest Tšetšeenias.

2007. aastast töötab ta telesaatejuhina. 3. septembrist 2016 on õhtuse meelelahutusliku satiirilise saate "Rahvusvaheline saeveski" juht NTV kanalil.

Abielus Margarita Simonjaniga, neil on kaks tütart ja poeg.

Sanktsioonid
------------

28. veebruaril 2022 kehtestas Euroopa Liit tema suhtes viisa- ja majandussanktsioonid. Tema Euroopa Liidu riikides olev vara külmutati. "Riigi rahastatud ja tema korraldatud telesaates „Rahvusvaheline saeveski Tigran Keosajaniga" on ta pidevalt kirjeldanud Ukrainat nõrga ja korrumpeerunud riigina, mis on püsinud üksnes tänu lääneriikide toetusele. Ta teatas, et Ukraina ametivõimud ei ole legitiimsed. Ta teatas korduvalt, et Krimm kuulub Venemaale ja et Donbass ei ole Ukraina osa. Keosajan osales foorumil „Venemaa Donbass", mille korraldasid nn Donetski Rahvavabariigi ametivõimud Donetskis, et levitada „Venemaa Donbassi" doktriini. Ta süüdistas avalikult Ukrainat konflikti eskaleerimises."

Viited
------

1. ↑  "Putini oligarhid, pankurid, propagandistid sanktsioonide all. Euroopa Liit kirjeldab detailides, kuidas nad Ukraina sõda toetasid" Eesti Päevaleht, 1. märts 2022
**Viikar** oli aastatel 1980–1994 Eesti Meremuuseumi juures tegutsenud allveearheoloogia klubi.

Klubi asutati Eesti mereasjandusloo uurimise edendamiseks Eesti Meremuuseumi direktori Ants Pärna käskkirja alusel 28. aprillil 1980.

Eesti Meremuuseum tegi uppunud laevade otsimisega algust Hiiumaa lähistel 1978. aasta suvel.

Klubi liikmed olid kutselised tuukrid Kirovi-nimelisest Näidiskalurikohoosist ja allveeklubi Nemo amatöörsukeldujad.

Asutatud klubi merearheoloogiauuringud kujunesid peagi Meremuuseumi üheks esmatähtsaks tegevussuunaks. 1982. aastal hankis muuseum ekspeditsioonilaeva, mis ehitati põhjalikult ümber ja moderniseeriti. Laeva nimeks pandi Mare.

Allveeuuringuid sooritati kõigil Eesti merevetel, aga ka siseveekogudel, näiteks Viljandi järvel, Koorküla-Valgjärvel, Narva jõel. Allveeleidudest hakati koostama Eesti vrakiregistrit.

1994. aastal hakkas klubi Viikar tegevus aegamisi soikuma. Meremuuseumi juurde loodi 1998. aastal allveearheoloogia osakond.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Viikar Merevikis (vaadatud 28.12.2015)

Välislingid
-----------

* Viikar Merevikis
**"Killed by Death"** on Suurbritannia *hard rock*'i ansambli Motörhead laul, mis anti välja 1. septembril 1984 vinüülplaadil singlina koos looga "Under the Knife". Singel jõudis Suurbritannia edetabelis (UK Singles Chart) 51. kohale. Lugu pole ilmunud Motörheadi ühelgi stuudioalbumil, kuid see on kogumikul "No Remorse", mis avaldati 15. septembril 1984.

"Killed By Death" oli esimene lugu, mille mängis sisse Motörheadi uus koosseis: Phil Campbell, Michael Burston ja Pete Gill, kuna varasemast oli bändi jäänud vaid selle liider Lemmy.

"Killed By Death" leidis suhteliselt sooja vastuvõtu televisioonis ja raadios, kuid singli müük ei läinud siiski nii hästi, kui Motörhead lootis ning loo kõrgeimaks kohaks Suurbritannia singlite edetabelis (UK Singles Chart) jäi 51. koht. Loole tehtud videot keeldus MTV aga esitamast, leides, et seal on liigselt põhjendamatut vägivalda. Sellest hoolimata sai sellest Motörheadi üks tuntumaid lugusid, mis oli ka kontsertidel üks enimmängituid.

Kogumikul "No Remorse" oli "Killed by Death" üks neljast uuest loost, kolm ülejäänut olid "Snaggletooth", "Steal Your Face" ja "Locomotive". "Killed by Deathi" lüürikas on palju kasutatud loomade metafoore, eriti palju viidatakse madudele ja teistele roomajatele (sellega ka Motörheadi varasemale loole "Love Me Like a Reptile"), aga ka hundile.

Koosseis
--------

* Lemmy (Ian Kilmister) – basskitarr, vokaal
* Phil Campbell – kitarr
* Michael "Würzel" Burston – kitarr
* Pete Gill – trummid

Kaverid
-------

"Killed by Deathi" on mänginud teisedki rokk- ja *metal*-bändid. Tõenäoliselt kõige tuntuma kaveri on teinud Rootsi *hard rock*'i ansambel Crucified Barbara, kelle versioon on ilmunud nende esikalbumil "In Distortion We Trust" (2005).

Viited
------

1. ↑  Selist.fm andmetel mängis Motörhead seda 951 korral: Killed by Death by Motörhead, vaadatud 4. aprillil 2016.
**Süsteemne mõtlemine** (ka **süsteemne mõtlemisviis**, **süsteemne lähenemine**, **süsteemne lähenemisviis**, **süsteemne käsitlus**, **süsteemkäsit(l)us**; inglise *systems thinking*) on holismist lähtuv käsitlus, mis põhineb arusaamal, et süsteemi osad toimivad erinevalt, kui need on keskkonnast või teistest süsteemi osadest eraldatud. Seega süsteemi moodustavate elementide omavahelisest toimest ning seostest aru saades on võimalik mõista kogu tervikut.

Arvatakse, et teaduslike süsteemide (inglise *science systems*) täielikuks mõistmiseks, miks mingi probleem või element (inglise *element*) esineb või püsib, tuleb aru saada süsteemi osade suhestumisest tervikuga.

Süsteemset mõtlemist peetakse nt jätkusuutliku arengu eelduseks, sest see käsitleb majanduslikke, sotsiaalseid ja keskkonnaküsimusi vastastikku sõltuvatena.

Vaata ka
--------

* Holism
* Holistlik mõtlemine
* Üldine süsteemiteooria

Viited
------

1. 1 2 3  Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 25.07.2011)
2. ↑  Capra, F. 1996. The web of life: a new scientific understanding of living systems (1st Anchor Books ed). New York: Anchor Books. p. 30
**Süsteem A** (inglise keeles *IALA Maritime Buoyage System A*, lühidalt **IALA-A**) on süsteem navigatsiooniliste ohtude ja vaba vee tähistamiseks. Süsteem A regioonid asuvad Euroopa, Aafrika, Austraalia ja Venemaa vetes.

See koosneb:

* kardinaalsetest märkidest;
* lateraalsetest märkidest;
* eraldi asuvate väiksemaid ohte tähistavatest märkidest;
* faarvaatrite ja kanalite alguspunkte ja telge tähistavatest märkidest;
* eriotstarbelistest märkidest.

Süsteem realiseeritakse poide ja toodrite abil.

Kardinaalsed märgid
-------------------

Tähistavad ohtlikku piirkonda ilmakaartest orieteeritutest märkidest:

* põhjapoi või -tooder asetseb ohtlikust piirkonnast põhja pool;
* lõunapoi või -tooder lõuna pool;
* idapoi või -tooder ida pool;
* läänepoi või -tooder lääne pool.

Märke iseloomustavad märkide värvused, topimärgid ja tulede karakteristika.

*Vaata: Kardinaalsüsteem.*

Lateraalsed märgid
------------------



Tähistavad faarvaatrite ja kanalite asetuse:

* vasakus servas punase tulega punane poi või tooder topimärgiga tüvikoonus, paaris järjekorranumbritega;
* paremas servas rohelise tulega roheline poi või tooder topimärgiga koonus, paaritute järjekorranumbritega.

Eraldi asuvate väiksemate ohtude tähistamise märgid
---------------------------------------------------

Tähistavad ohtlikke piirkondi, mille diameeter on kuni 1 kaabeltau.

Poi või tooder on horisontaalselt musta-punase triibuline, topimärgiga vertikaalselt asetsevad kaks musta kera, tulekarakteristikaga kaks lühikest plinki ja paus.

Faarvaatrite ja kanalite alguspunkte ja telge tähistavad märgid
---------------------------------------------------------------

On asetatud ohutu vee teljele, eraldab erinevaid sõidusuundi. Mööduda tuleb sellest paremalt poolt.

Poi või tooder on vertikaalselt valge-punase triibuline, topimärgiga üks valge kera, tulekarakteristikaga üks pikk plink ja paus.

Eriotstarbelised märgid
-----------------------

Tähistavad spetsiaalseid objekte.

Poi või tooder on kollane, topimärgiga kollane horisontaalne rist, plinkiv kollane tuli.
**Aluvere kihistik** (inglise keeles *Aluvere Member*) on ordoviitsiumi ladestu Haljala lademe Jõhvi kihistusse kuuluv kihistik. Seda hakkas esimesena eristama Vladimir Jaanusson aastal 1945. Kihistik on nime saanud Aluvere järgi.

Kihistiku stratotüübiks on Roodevälja külas asuv Aluvere paemurd, kus paljanduvad Kahula kihistu alumise osa kivimid ja on hästi näha kihistikule omane puhta ning savika lubjakivi kihtide rütmiline vaheldumine.

Aluvere kihistik on Jõhvi kihistu alumine kihistik. Kihistikul lasub Pagari kihistik. Kihistik koosneb helehallist lubjakivist, milles vahelduvad suurema ja väiksema savisisaldusega kihid.

Viited
------

1. ↑  Aluvere kihistik Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 17.08.2019)
2. ↑  Stratigraafia terminoloogia
3. ↑  Suuroja, K. All, T. Kõiv, M. Mardim, T. Morgen, E. Ploom, K. Vahtra, T. *Eesti geoloogiline baaskaart (mõõtkavas 1:50 000). 6343 Maardu*. Eesti Geoloogiakeskus. Kaardistamise osakond, Tallinn, 2002.

Välislingid
-----------

* Aluvere kihistik Eesti geokogude infosüsteemis
**Tiina Kaljuste** (sündinud 18. novembril 1969 Tallinnas) on eesti keraamik.

Elulugu
-------

1995. aastal lõpetas ta Eesti Kunstiakadeemia keraamika eriala. Töötas kuni 1991. aastani Riiklikus Ehitusuuringute Instituudis joonestajana, hiljem on tegutsenud vabakutselise kunstnikuna. 

Tiina Kaljuste Kaasaegse Keraamika Stuudio asub 33 km kaugusel Tallinna kesklinnast, Illurma külas.

Looming
-------

Eesti Keraamikute Liidu ja Eesti Kunstnike Liidu liige. Töid on erakogudes üle kogu maailma, Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumis ja Riia portselanimuuseumis.

Korraldanud nii isikunäituseid kui ka alates 1993. aastast osalenud grupinäitustel Eestis, Lätis, Soomes, Leedus, Rootsis, Poolas, Kreekas, Belgias, Taanis ja Hiinas.

Jätkanud siiditrüki traditsiooni keraamikas. Selleks on ta oskuslikult kasutanud fotomaterjali oma perekonnaalbumist, sh vanaema noorpõlvefotosid. 

Sama temaatika esineb ka nõude dekooris, kus fotokujutisi täiendab efektselt teostatud kirjatekst. Hiljem teinud koopiatrükki. Lisaks siiditrükis teostatud esemetele loonud keraamilisi objekte ning skulptuurseid tarbevorme puupõletustehikas.

Isikunäitused
-------------

1999              „Gardenia", Porvoo kunstihoone, Soome 

2003             „Päevapilt", Järvamaa muuseum, Paide, Lihula 

2015–2016    „47 profiili", Harjumaa Maakonnaraamatukogu, Keila; Kondase keskus, Viljandi; Vana-Võro Kultuurikeskus, Võru; Jakopi Galerii, Tartu 

2018              „Tasakaaluharjutus", Frida ja Lonn Stuudio-Pood, Tartu 

2018              „Ainsus ja mitmus", Harju Maakonnaraamatukogu, Keila 

2019              „Inimesed, keda sa võid teada", Kunstiaken, Tallinn 

2020              „Inimesed, keda sa võid teada II", Kunstiaken, Tallinn

2022              „Pintseldised ja pintseldused", R galerii, Tartu

Viited
------

1. ↑  "Tiina Kaljuste Kaasaegse Keraamika Stuudio".
2. ↑  Leo Rohlin (2007). *"Eesti keraamika ajast aega"*. Eesti Kunstiakadeemia. Lk 261.
Viking 1893. aasta maailmanäitusel Chicagos
**Viikingilaeva koopia** on üks levinumaid laevakoopiate liike.

Viking – esimene viikingilaeva koopia – ehitati Rødsverveni laevatehases Norras Sandefjordis. 1893. aastal sõitis see üle Atlandi ookeani Ameerika Ühendriikidesse Chicagosse. Varem asus laev Lincoln Parkis Chicagos, praegu on Viking konserveerimisel Genfi linnas Ameerika Ühendriikides.

Põhja-Euroopas ja Põhja-Ameerikas on kasutusel märkimisväärne hulk viikingiaegsete laevade uusehitisi. Rohkesti viikingilaevade täpseid rekonstruktsioone on ehitanud arheoloogiliste leidude järgi Taanis Roskildes asuv Vikingilaevade Muuseum.

Eestis ehitatud viikingilaevade koopiad
---------------------------------------

Viikingilaev Turm Peipsi järvel
* Turm – Tartu, ehitatud aastatel 2008–2009, Lapuri laeva koopia, pikkus 12 m, laius 2,5 m, 10 aeru.
* Aimar – Käsmu, ehitatud aastatel 2009–2010, Gokstadi seksringi koopia, pikkus 9,7 m, laius 2 m, 8 aeru.
* Thule ja Neyve – Nõva, ehitatud aastatel 2010–2011, Gokstadi faeringi koopiad, pikkus 6,7 m, laius 1,7 m, 4 aeru.
* Äge – Kiruvere, ehitatud aastatel 2011–2012, Foteviki koopia, pikkus 11,6 m, laius 2,8 m, 12 aeru.
* Thor – Hõreda, ehitatud aastatel 2013–2018, Gokstadi laeva 1/2 koopia, pikkus 10 m, laius 2,6 m, 8 aeru.

Viited
------
**Tiina-Mall Kreem** (sündinud 10. aprillil 1971 Tallinnas) on eesti kunstiajaloolane.

Tiina-Mall Kreem on lõpetanud Kehra Keskkooli 1989. aastal. Aastatel 1989–1994 õppis ta Tartu Ülikoolis ajalugu. 
1999. aastast kunstiteaduse magister (Tartu Ülikool), "Puunikerdaja Christian Ackermann. Puunikerdus ja tislerikunst Tallinnas 1674–1710" (juhendaja Kaur Alttoa). 2010. aastast filosoofiadoktor (Eesti Kunstiakadeemia), "Viisipäraselt ehitatud: luterlik kirikuehitus, -arhitektuur ja -kunst Eestis Aleksander II ajal (1855–1881)" (juhendaja Krista Kodres). Tema doktoritöö pälvis peapreemia 2011. aasta üliõpilaste teadustööde riiklikul konkursil.

Tiina-Mall Kreem on Eesti Kunstimuuseumi Kadrioru kunstimuuseumi skulptuurikogu kuraator.

Tiina-Mall Kreemi peamised uurimisvaldkonnad on Eesti ja Euroopa 19. sajandi skulptuur ning sakraalarhitektuur ja -kunst.

Teosed
------

* 2002 *Altariseinte ja kantslite visuaalne tähendussuhe 17. ja 18. sajandi vahetusel : Christian Ackermanni loomingu näiteil*. – *Kunstiteaduslikke uurimusi*. Tallinn, 2002, 1406–2860, nr. 11, lk. 212–236 : ill
* 2003 kaasautorid Kersti Markus, Anu Mänd. *Kaarma kirik*. Tallinn
* 2005 *Koopiad kirikus ja surnuaial*. – *Sirp*. 16.12, lk. 11
* 2007 kaasautor Egle Tamm. *Tallinna Kaarli kirik*. Tallinn ISBN 9789985976876
* 2010 *Viisipäraselt ehitatud: luterlik kirikuehitus, -arhitektuur ja -kunst Eestis Aleksander II ajal (1855–1881)*. Tallinn ISBN 9789949467051

Tunnustus
---------

* 2006 Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu aastapreemia (näitus "Meistriteoste lummus. Koopia Eestis 19. sajandil" Kadrioru lossis ja Mikkeli muuseumis 2005/2006, konverents ja samanimeline kataloog)

Isiklikku
---------

Tiina-Mall Kreemi abikaasa on ajaloolane Juhan Kreem.

Viited
------

1. ↑  Üliõpilaste teadustööde riikliku konkursi 2011.a tulemused

Välislingid
-----------

* Tiina-Mall Kreem Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
**Alvareze hüpotees** väidab, et dinosauruste ja paljude teiste liikide massilise väljasuremise Kriidi ajastu lõpul põhjustas kokkupõrge suure meteoroidiga. Hüpotees on nime saanud Luis ja Walter Alvareze järgi, kes esitasid esimestena selle väite 1980. aastal.

Eellugu
-------

1970. aastate teisel poolel uuris geoloog Walter Alvarez Itaalias kivimeid, mille geoloogiline vanus oli umbes 66 miljonit aastat. Oli teada, et just sellel ajal (Kriidi ajastu lõpus) surid välja dinosaurused. 1977. aastal leidis ta Gubbio linna lähistelt Kriidi-Paleogeeni piirilt õhukese savikihi, millest allpool olevates kihtides leidus dinosauruste fossiile, ülevalpool aga mitte. Alvareze ette kerkis küsimus – kui kiiresti need olevused Maa pealt ära kadusid? Ta leidis, et vastus peitub selles õhukeses savikihis ning arvas, et selle kihi keemilise koostise analüüs võimaldab määrata kihi moodustumise kiiruse.

Selle küsimusega pöördus ta oma isa Luis Alvareze poole, kes samuti töötas Berkeleys. Vajalikud uuringud tehti Lawrence'i Berkeley kiirguslaboris. Tulemus üllatas neid mõlemaid. Uuritava savikihi iriidiumisisaldus oli kümneid kordi kõrgem kui tavalistes maakoore kivimites. Maakoores on iriidium küllaltki haruldane, küll aga leidub seda rohkelt komeetides ja asteroidides. Sai arusaadavaks, et meteoroidid ei lange Maa peale alalise sagedusega. Aeg-ajalt langevad Maale suuremad taevakehad. Alvarezed leidsid, et 66 miljonit aastat tagasi tabas Maad Kriidi-Paleogeeni vahetusel iriidiumi sisaldav meteoroid, mis põhjustas Kriidi ajastu lõpul toimunud suure väljasuremise. Hävis suur osa maa- ja meretaimestikust ning neist toituvad organismid.

Artikkel Science'is (1980)
--------------------------

1980. aastal ilmus Luis Alvaraze ja Walter Alvareze ning kahe Lawrence'i Berkeley labori tuumakeemiku Frank Asaro ja Helen V. Michaeli ühisartikkel Science'is "Extraterrestrial Cause for the Cretaceous-Tertiary Extinction: Experiment and Theory", milles nad esitasid oma uurimuste tulemused ja andsid teoreetilise tõlgenduse neile.

Luis Alvarez ja tema kolleegid esitasid ka väljasuremise võimaliku mehhanismi. Suure meteoroidi langemine tekitas plahvatuse, mille tulemusena õhku kerkinud tolmu- ja suitsupilved varjutasid taeva niivõrd pikaks ajaks, et suur osa taimestikust hävis. See aga põhjustas teiste elusorganismide hukkumise.

Viited
------

1. 1 2 3  Нил Шубин. "Вселенная внутри нас. Что общего у камней, планет и людей". Изд. "АСТ". Lk 154–155
2. 1 2  "Maa Universumis". Tallinn: 2004. Lk 254
3. ↑  Extraterrestrial Cause for the Cretaceous-Tertiary Extinction: Experiment and Theory. earthscience.rice.edu
Killustik
**Killustiku** toodetakse suuremate looduskivimite ja tehiskivimite purustamisel, mille tulemusel saadakse nurgelistest tükkidest krobelise pinnaga sõmer materjal. Lähtematerjalideks kasutatakse peamiselt pae- ,graniidi- , pimsi- ja telliskivi. Tükkide läbimõõduks on enamasti 0,5–10 cm. Mahumassi järgi eristatakse tavalist pae- ja graniidikivi ning kerget pimsi-, perliidi-, keramsiidikivi.

Purustatud killustik sõelutakse ja vajadusel pestakse tolmust puhtaks. Killustik lastakse läbi erinevate sõelade, et neid eraldada kuju ja suuruse järgi. Selle tulemusel saadakse killustik, mis on läbimõõdult konkreetsetes terasuurustes, mida nimetatakse fraktsioonideks. Näiteks killustik fraktsiooniga 32-64 on väikseimad kivid alates 32 mm ja suuremad kuni 64 mm. Sõelumisprotsess algab suuremate kivide eemaldamisega. Sõelutakse kuni kivitolmuni. Sõela avade läbimõõdud on: 70 - 40 - 20 - 10 - 5 mm või 64 - 32 -16 - 8 - 4 mm. Killustiku teralist koostist kontrollitakse samuti sõelumisega.

Killustiku sorteerimisel eraldatakse suuremad kivid väikestest. Eri suurusega kivide kasutamine oleneb vajadusest. Killustik, mis koosneb suurematest kividest ehk jämekillustik on sobilik kohtades, kus võib ette tulla vajumist ja peab olema tagatud suurem kandevõime. Peenkillustik sobib näiteks betoonsegude valmistamiseks või platside kattematerjaliks, kus tugevusnäitajad ei ole olulised. Seetõttu on optimaalselt sorteeritud killustik suurema stabiilsusega ning neile on ehituses suur nõudlus.

Kasutamine
----------

**Jämetäitematerjal:**

* asfaltbetoon, betoonisegu valmistamine.

**Kattematerjal:**

* platsid, jalgteed ja sillutise aluspind.

Paekivikillustik
----------------

Kivimitüüp, mida kasutatakse kõige sagedamini killustiku valmistamiseks. Eelkõige on see laialdaselt kättesaadav ning kasutusvõimalusi on palju.

Betoonkillustik
---------------

Betoonkillustik on taaskasutatav materjal, mis saadakse betoonist lammutusjääkide purustamisel. Pärast purustamist betoon sõelutakse ning tulemuseks on erineva fraktsiooniga betoonkillustik.

Graniitkillustik
----------------

Graniitkillustik on väga tugev ja vastupidav killustik, mis ei tekita tolmu ning on ühtlasi ilusa väljanägemisega. Seetõttu sobib see väga hästi haljastuses dekoratiivsetel eesmärkidel kasutamiseks. Graniitkillustik on lubjakivist parem happelises vees või pinnases. Kasutatakse ka betooni täitematerjalina kui on vaja vastupidavat täitematerjali.

Transport
---------

Killustik on hulgikaup, mille tootmine ja transportimine on kulukas. Transport töökohale võib maksumust oluliselt tõsta.

Vaata ka
--------

* rähk

Viited
------

1. ↑  *Eesti nõukogude entsüklopeedia.* 4. köide: *IST–KONI.* Tallinn: Valgus, 1989, lk 509.
2. ↑  "The Complete Guide to Crushed Stone and Gravel". *GRA - ROCK REDI MIX*. 11.11.2019. Vaadatud 31.03.2022.
3. ↑  "Raudbetoon sillaehituses". 28.03.2013. Vaadatud 31.03.2022.
4. ↑  Hobart M. King. "Crushed Stone - The Unsung Mineral Hero". Vaadatud 31.03.2022.
Noussair Mazraoui (2018)
**Noussair Mazraoui** (araabia keeles نصير مزراوي; sündinud 14. novembril 1997 Leiderdorpis) on Hollandis sündinud Maroko jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Saksamaa kõrgliigaklubis Müncheni Bayern ja Maroko jalgpallikoondises.

2005. aastal liitus ta Amsterdami Ajaxi noorteakadeemiaga. Hooajal 2016/17 debüteeris ta Ajaxi noortemeeskonnas Hollandi esiliigas, lüües 33 mänguga kuus väravat. Ajaxi põhimeeskonnas debüteeris ta järgmisel hooajal ja hakkas Ajaxi põhimeeskonnas enam mänguaega saama hooajal 2018/19. 2019. aastal valiti Mazraoui Ajaxi aasta silmapaistvamaks talendiks. Hooajal 2021/22 lõi ta Hollandi kõrgliigas viis väravat. 23. jaanuaril 2022 lõi ta derbimängus PSV Eindhoveni vastu värava, mis valiti Hollandi kõrgliiga kuu parimaks ja Ajaxi hooaja parimaks. Ajaxiga tuli ta Hollandi meistriks hooaegadel 2018/19, 2020/21 ja 2021/22.

Maroko jalgpallikoondises debüteeris 8. septembril 2018 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Malawi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 19. novembril 2019 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Burundi vastu. Ta kuulus Maroko koondisse 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistustel.

Saavutused
----------

Ajax
* Eredivisie: 2018–19, 2020–21, 2021–22
* KNVB beker: 2018–19, 2020–21
* Johan Cruyff Shield: 2019

Müncheni Bayern
* DFL-Supercup: 2022

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 4.10.2022)

| * v
* r
Maroko koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Bounou
* 2 Hakimi
* 3 Mazraoui
* 4 Amrabat
* 5 Aguerd
* 6 Saïss (c)
* 7 Ziyech
* 8 Ounahi
* 9 Hamdallah
* 10 Zaroury
* 11 Sabiri
* 12 Munir
* 13 Chair
* 14 Aboukhlal
* 15 Amallah
* 16 Ezzalzouli
* 17 Boufal
* 18 El Yamiq
* 19 En-Nesyri
* 20 Dari
* 21 Cheddira
* 22 Tagnaouti
* 23 El Khannous
* 24 Benoun
* 25 Attiyat Allah
* 26 Jabrane
* Treener: Regragui

 | Maroko |
**Novaja Myš** (valgevene keeles Новая Мыш, transkribeerituna **Novaja Mõš**, poola keeles *Nowa Mysz*) on küla (endine alev) Valgevenes Bresti oblastis Baranavičy rajoonis, Novaja Myši külanõukogu halduskeskus. Asulas on 1669 elanikku (2000). Novaja Myš asub merepinnast 188 meetri kõrgusel.

Küla asub Myšanka jõe kaldal ja on ilmselt selle järgi nime saanud. Jõe nime kohta on omakorda kaks versiooni, ühe järgi pärineb see sõnast *мыш* ('hiir), teise järgi pärineb see balti päritolu sõnast *mašaz* ('väike').

Novaja Myšis on põhikool ja muusikakool, tegutsevad raamatukogu ja kultuurimaja. Asulas on katoliku kirik aastast 1825, sünagoog ja õigeusu kirik aastast 1859. Teised vaatamisväärsused on XIX sajandil ehitatud vesiveski ja kõrts. Aastal 1996 püstitati külla mälestusmärk Jan Czeczotile. Novaja Myš on säilitanud XVI sajandist pärineva põhiplaani.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 1200 (1650)
* 524 (1830)
* 884 (1865)
* 1000 (1885)
* 1031 (1886)
 | * 3860 (1901)
* 1815 (1921)
* 1942 (1959)
* 1601 (1999)
* 1370 (2010)
 |

Ajalugu
-------

Novaja Myši asulat mainitakse esimest korda XV sajandi esimesel poolel. Toona kandis see nime Myš (*Мыш*), olles Navahradaki vojevoodkonda ja Navahradaki maakonda kuulunud küla. Aastal 1563 läks Myš Chodkiewiczite valdusse, saades krahvkonna pealinnaks, aastaks 1566 oli asulast saanud alev. XVI-XVII sajandil asus alevi juures ka kindlus.

XVII sajandil kandis alev nime Novaja Myš, kindlustatud lossi juurde kuulus aga Staraja Myši (*Старая Мыш*) nime kandev küla, kuhu asutati jesuiitide klooster. XVII sajandi lõpus läks asula Sieniawskite valdusse, hiljem aga Judyckitele.

Uputuse ajal rüüstasid alevit Moskva väed. Suurem osa alevi elanikest tapeti. Asulal võttis taastumine aega terve sajandi. XVIII sajandil oli alev Niesialowskite ja Massalskite valduses. Toona rajati sinna klaasikoda. Aastal 1762 hävitas alevi suur tulekahju, toona päles maha ka Sapiehadele kuulunud loss. Aastast 1784 läks Novaja Myš kuninga valdusse.

Poola jagamisel läks Novaja Myš Venemaa koosseisu aastal 1795. Alev kuulus Hrodna kubermangu Słonimi maakonda. Asulas peeti kaks korda aastas laata, kus kaubeldi põhiliselt loomade ja kohalike põllumajandussaadustega. Asula elanikud võtsid osa Kastuś Kalinoŭski juhitud ülestõusust.

Kuni 1917. aastani oli Novaja Myš Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale, 1939–1991 kuulus Nõukogude Liidu koosseisu. Toona kaotas Novaja Myš ka alevi staatuse, aga aastani 1957 oli ta samanimelise rajooni keskuseks.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. juuni 2015. Vaadatud 25. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Novaja Myš** |

* Novaja Myš

  

* Novaja MyšNovaja Myš
* Katoliku kirikKatoliku kirik
* Õigeusu kirikÕigeusu kirik
* KõrtsihooneKõrtsihoone
**Nova Scotia vapp** (ametlikult inglise keeles *Arms of His Majesty in Right of the Province of Nova Scotia*) on Kanada Nova Scotia provintsi vapp. 

See on Kanada vanim provintsivapp ja vanim Briti vapp väljaspool Suurbritanniat. Nova Scotia vapi andis kuningas Charles I kasutusse esimese Inglise koloonia jaoks Kanada alal aastal 1625. Vappi kasutasid ka Nova Scotia baronetid. Selle kasutamine lõppes, kui Nova Scotia liitus Kanada konföderatsiooniga 1867. aastal. Vapp võeti uuesti kasutusele 1929. aastal.

Vapil on sinine kaldrist hõbedasel kilbil, ümberpööratud Šotimaa lipp (valge rist sinisel taustal). Kilbi keskel asub keskkilbil Šotimaa vapp, kuldne väli punase lõviga. Kiivriehisena on kujutatud kaht kätt, üks paljas ja teine raudrüüs, hoidmas takjat (Šotimaa rahvuslill) ja loorberipuu oksa. Kiivriehisel on deviis *"Munit haec et altera vincit"* ('üks [käsi] kaitseb ja teine vallutab'), mis on paigutatud kilbile vastavalt Šoti traditsioonile. Kilbi all olevad lilled lisati siis, kui vapp võeti aastal 1929 uuesti kasutusse.

Välislingid
-----------

* Vapp – Nova Scotia valitsus *(inglise keeles)*
**"Final Fantasy II"** (ファイナルファンタジーII, Fainaru Fantajī Tsū) on konsooli arvuti-rollimäng, mille töötas välja Square (nüüd Square Enix) 1988. aastal Nintendo perearvutile (ingl Nintendo Family Computer). Mäng on "Final Fantasy" sarja teine osa. Kõigepealt ilmus mäng ainult Jaapanis, kuid uusversioonid anti välja ka Põhja-Ameerikas ja PAL-i regioonis. Kõige uuem uusverioon on tehtud 2007. aastal PSP-le.

Mängu lugu keskendub neljale noorukile, kelle vanemad tapeti sõjaväe invasiooni ajal. Invasiooni juht, keiser, vallutab maailma, kasutades koletiste ja deemonite abi. Noorukid ühinevad vastuhakuga, mille eesmärgiks on lõpetada keisri sõda.

**"Final Fantasy II"** tutvustab uuendusi, mis esinevad ka tulevates mängudes, näiteks tegelane Cid, Chocobo.

| * v
* r
"Final Fantasy" sari |
| --- |
| Mängud | 
I • II • III • IV • V • VI • VII • VIII • IX • X • X-2 • XI • XII • XIII • XIII-2 • Lightning Returns • XIV • A Realm Reborn • XV |  |
| Filmid | 
Final Fantasy: Spirits Within • Final Fantasy VII: Advent Children |
**Filosoofilised küsimused** on küsimused olemise ja selle põhjuste ja tähenduse kohta, niisamuti teadmiste, väärtuste, tunnetuse, keele jne, muuhulgas ka filosoofia enese kohta. Filosoofiliste küsimustega tegelemine võib olla ka üks filosoofia määratlusi.

Filosoofilised küsimused on näiteks järgmised: "Mis on elu mõte?", "Kas maailm on igavene?", "Mis on tõde?", "Mis juhtub pärast surma?", "Mis on õige ja mis on vale?", "Mis mõte on üldse sellistel küsimustel?" jne. Filosoofiliste küsimuste hulk ei ole piiratud ega suletud ning neid küsimusi on läbi kogu filosoofia ajaloo pidevalt uuendatud, neid on lisandunud ja täiendatud.

Küünik Diogenes pidas filosoofias oluliseks üksikisikuga seotud elulisi küsimusiFilosoofilised küsimused jagunevad eri tüüpideks vastavalt filosoofia valdkondadele ja filosoofia ajaloo perioodidele. Tavakeeles peetakse filosoofiliste küsimuste all silmas keerulisi vastuseta küsimusi, mis kerkivad üles teatud eluperioodidel.

Küsimused filosoofia ajaloos
----------------------------

Eelsokraatikud küsisid küsimusi füüsilise maailma kohta ja oodatavad vastused osutasid füüsilise maailma algelementidele nagu tuli, vesi, õhk, maa, aga ka apeiron, riid.

Sokratesega seoses muutusid küsimused elulisemaks, sest Sokrates esitas küsimusi, mis puudutava ühiskondlikke asju, mille kohta on eri ühiskonnaliikmetel oma seisukoht. Sokrates küsis ühiskonnaelu puudutavate üldmõistete nagu õiglus, vaprus, headus jne definitsioone ja sellega sai alguse filosoofiline mõisteanalüüs.

Küsimused filosoofia valdkondade kaupa
--------------------------------------

* *Religiooni käsitlevad* - Hakati jumala eksistentsis kahtlema ja selle kohta küsimusi esitama.

Kui jumal on olemas siis miks on maailmas nii palju kurjust?

* *Eetika ehk väärtusfilosoofia* - inimeste või inimgruppide poolt pooldatavad või taunitavad väärtused.

Kas rass on bioloogiline või sotsiaalne liigitus?

* *Esteetika*
* *Füüsika*
* *Metafüüsika*

Vaata ka
--------

* Filosoofiline probleem
* Tõde
* Elu mõte

1. ↑  "philosophy | Definition, Systems, Fields, Schools, & Biographies". Encyclopædia Britannica. Archived from the original on 23 February 2021. Retrieved 29 May 2022.
2. ↑  "Philosophy". Lexico. University of Oxford Press. 2020. Archived from the original on 28 March 2019. Retrieved 28 March 2019.
**Väinö Kalevi Järvenpää** (hüüdnimega **"Väiski"**; sündinud 25. september 1933 Ii vald – 30. jaanuar 1994) oli Soome poksija.

Järvenpää oli aastatel 1959 ja 1961 Soome meister I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg). Ta sai kergekaalus (kuni 60 kg) 1955. aastal ja I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1958. aastal II koha.

Järvenpää osales ühe korra Eesti NSV - Soome sõpruskohtumistel ning võitis oma kohtumise 1960. aastal.

Järvenpää osales 1960. aasta Rooma olümpiamängudel kergekaalus (kuni 60 kg), kuid kaotas I ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales 1959. aastal Luzernis 13. Euroopa meistrivõistlustel I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg), kuid kaotas II ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales 1961. aastal Belgradis 14. Euroopa meistrivõistlustel poksis I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg), kuid kaotas II ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Välislink
---------

Väinö Järvenpää veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Väino Kull** (sündinud 8. novembril 1943 Tartus) on Eesti poliitik, Tartu linnapea 11. novembrist 1993 kuni 31. oktoobrini 1996.

Ta lõpetas aastal 1969. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikainsenerina.

Väino Kull oli Ta oli 1990. aastate alguses Tartu abilinnapea, seejärel oli lühikest aega Tartu Autovedude peadirektor. 1993–1996 oli ta Tartu linnapea.

Väino Kull andis oma tööga suure panuse Tartu linna õigusliku baasi ning praktilise töökorralduse arengusse. Tema juhtimisel koostati esimene Tartu linna põhimäärus, alustati linna esimese üldplaneeringu ja mitmete arengudokumentide koostamist, viidi läbi maareform ja korterite erastamine ning kaubandus-, toitlustus- ja teenindusettevõtete erastamine. Sel perioodil valmis ka uus laululava, ehitati avaturg ja Kroonuaia sild. Pärast linnapea ametit oli Väino Kull kolme volikogu koosseisu liige, täites nii volikogu esimehe, aseesimehe kui ka mitmete komisjonide liikme ülesandeid.

Ta on olnud ka linnavolikogu Reformierakonna fraktsiooni esimees ja kuulunud linna ettevõtete (sh Aura keskuse) nõukogudesse. 1990. teisel poolel juhtis ta valimisliitu "Tartu 2000", samuti oli ta Koonderakonna juhatuse liige.

Tunnustus
---------

* 2006 Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2017 Tartu linna aukodanik ja Tartu Suurtähe kavaler

Isiklikku
---------

Väino Kull on abielus, tema naise neiupõlvenimi on Aime Kuum.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. oktoober 2000. Vaadatud 11. aprillil 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  Urmas Paet "Väino Kull: pooldan stabiilsust" Postimees, 20.03.1998
4. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 5000
5. ↑

Välislingid
-----------

* "Tartu abilinnapeaks saab Väino Kull" Postimees, 10. detsember 2008
* Jüri Saar "Väino Kull astub täna linnavolikogu ette" Postimees, 18. detsember 2008
* "Väino Kull loobub Aura nõukogu esimehe kohast" Postimees, 5. november 2012
* Inno Tähismaa "Kokkumäng Hansapanga ja Väino Kulli vahel" Äripäev, 5. november 1997
* Urmas Paet "Väino Kull: pooldan stabiilsust" Postimees, 20. märts 1998
* Jüri Saar "Linnavolinik istub kahe tooli peal" Postimees, 5. november 2012

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Ants Veetõusme** | **Tartu linnapea**1993–1996 | Järgnev**Tõnis Lukas** |
| Eelnev**Ants Veetõusme** | **Tartu linnavolikogu esimees**1996–1999 | Järgnev**Peeter Tulviste** |
**Marika Vernik** (sündinud 14. augustil 1957) on eesti näitleja, jätkuvalt seotud draama kui kunsti, eneseväljendamise viisi ja teraapiavahendiga.

Lõpetas aastal 1980 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (9.lend) näitlejana, aastal 1994 Tartu Ülikooli ajaloo erialal, 2005 Tallinna Psühhodraama Kooli psühhodraama rakendajana, Tallinna Psühhodraama Koolis (Moreno Keskus) psühhodraama lavastaja (CP 2008).

Töötas 1980–1994 Rakvere Teatris näitlejana, 1994–1996 Teatri- ja Muusikamuuseumis teadurina, 1999–2004 Rakvere Linnavalitsuses kultuurinõunikuna. Tegutseb vabakutselise koolitajana.

Ta on töötanud noorte ja täiskasvanud harrastusnäitlejatega ning kirjutanud teatriloolisi artikleid, teatri- ja kunstiarvustusi.

Rolle
-----

* Lisette (Pierre de Marivaux "Armastuse ja juhuse mäng", 1982)
* Alison (John Osborne "Vaata raevus tagasi", 1984)
* Ing (Hendrik Lindepuu "Süda kaheks", 1985)
* Anita (Leonard Bernstein "West Side'i lugu", 1986)
* Varja (Anton Tšehhov "Kirsiaed", 1987)
* Väike Merineitsi (Hans Christian Andersen "Väike Merineitsi", 1989)
* Liisi (Tammsaare "Jumalaga, Vargamäe", 1991)
* Karin (Tammsaare "Abielu ja õnn", 1992)
* Rosalie Liiv (Toomas Suuman "Liivad", 1997)
Ühefööniksilise mündi esi- ja tagakülg
20 leptonit
5-fööniksine rahatäht
**Fööniks** oli Kreeka Esimese Vabariigi rahaühik, tänapäevase Kreeka riigi esimene rahaühik. See jagunes 100 leptoniks. Fööniks asendas Osmanite riigi rahatähe kuruş vahetuskursiga 6 fööniksit = 1 kuruş.

Rahaühiku võttis kasutusele Kreeka riigi juht kuberner Ioánnis Kapodístrias aastal 1828. 

Rahaühik sai nimetuse müütilise linnu fööniksi järgi, kes sümboliseeris Kreeka taassündi: raha kasutusele võtmise ajal kestis jätkuvalt Kreeka iseseisvussõda.

Kasutuselevõtt
--------------

Vastses Kreeka riigis valitsenud valuutakaose tõttu oli oma ühtse valuuta loomine üks kõige pakilisemaid küsimusi. Enne fööniksite kasutuselevõttu arveldati suuresti mitmesuguste müntidega – lisaks Osmanite riigi rahale olid populaarsed ka näiteks Prantsusmaa, Suurbritannia, Venemaa ja Austria mündid. Seetõttu oli fööniksite vermimine kuberner Kapodístriase suurimaid prioriteete ning 1828. aasta 12. aprillil allkirjastas ta seda volitava määruse. Venemaa valitsus laenas Kapodístriase administratsioonile projekti alustamiseks 1,5 miljonit rubla.

Fööniksite vermimine
--------------------

Kapodistrias tegi fööniksite vermimise eest vastutavaks Alexandros Kontostavlose. Viimane reisis Maltale, kus ta alustas läbirääkimisi mitme algselt Malta ordu omanduses olnud mündipresside ostu asjus. Ostetud masinad viidi seejärel Aígina saarele.

Fööniksite vormid lõi Armeenia juveliir Chatzigrigoris Pyrobolistis ning 1829. aasta 27. juunil valmistati esimesed näidismündid vääringutes 1 fööniks, 20 leptonit, 10 leptonit, 5 leptonit ja 1 lepton. Mõni päev hiljem, 30. juunil rajati riiklik rahapaja ning müntide tootmine jätkus. Uue rahaühiku käikulaskmise ametlikuks kuupäevaks määrati 1829. aasta 1. oktoober.

Kõik fööniksid vermiti Aígina Riiklikus Rahapajas, mis töötas kuni 1833. aastani. Tegemist on huvitava kokkusattumusega, kuna Aígina on koht, kus ligikaudu aastal 700 e.m.a vermiti ka esimesed Antiik-Kreekas käibel olnud mündid.

Langus
------

Tegelikult aga vermiti vaid väike kogus münte ning suurem osa Kreekas tehtud tehingutest sooritati jätkuvalt välisvaluutas. Kuna valitsusel ei olnud rohkemate müntide vermimiseks vajalikke väärismetalle, andis valitsus 1831. aastal ringlusse täiendavad 300 000 fööniksit paberrahana, kuid ilma neid toetavate varadeta. Selle tõttu avalikkus paberraha omaks ei võtnud. Aastal 1832, mil riiki saabus monarh Otto I, reformiti valuutasüsteemi ning fööniksite asemel tuli käibele Kreeka drahm.

Vaata ka
--------

* Esimene Kreeka Vabariik

Viited
------

1. ↑  Stratoudakē, Geōrgiou (2002). *Ta Hellēnika nomismata : [1828-2002]*. Athēna: G. Stratoudakēs. Lk-d 5–6. ISBN 960-91397-3-6.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Fööniks (rahaühik)** |

* Aígina Riiklik Rahapaja (kreeka keeles)
**Föderaalpolitsei** on korrakaitseasutus föderatsioonina üles ehitatud riigis. Föderaalpolitsei allub föderatsiooni keskvalitsusele ja on föderatsiooni sisejulgeolekut tagavaks asutuseks.

Ülesanded
---------

Igas föderatsioonis lepivad föderatsiooni liikmed (osariigid, liidumaad, linnad jne) kokku, milline osa sisejulgeoleku tagamisest antakse föderaalpolitseile ja milline osa jääb föderatsiooniliikmete enda kanda. Tavaliselt antakse föderaalpolitseile ülesanded, mis puudutavad kõiki föderatsiooniliikmeid üheaegselt või vajavad kitsalt spetsialiseeritud teadmisi. Sellisteks ülesanneteks võivad olla:

* võitlus terrorismiga ja üleföderatsioonilise valmidusega eriüksuste loomine;
* võitlus massihävituserelvade levikuga;
* võitlus inimkaubandusega;
* põhiseadusliku korra kaitse;
* korra ja turvalisuse tagamine transpordivaldkonnas;
* föderatsiooni välispiiride kaitse;
* võitlus ebaseadusliku immigratsiooniga.

Näited organisatsioonidest
--------------------------

* Saksamaa Liitvabariigi föderaalpolitsei nimi on Bundespolizei.
* Brasiilia föderaalpolitsei nimi on Polícia Federal.
* Euroopa Liidu föderaalpolitsei nimi on European Gendarmerie Force.
**Följeton** (prantsuse keeles *feuilleton* 'leheke') on veste, pilke- või pilalugu. 

Ajalooliselt oli *feuilleton* prantsuse ajalehe lisaleht, hiljem aga nn joonealune või selles kohas avaldatud kirjutis, näiteks veste, järjejutuna ilmuv romaan, teatrikriitika, üldiselt mittepoliitiline aines.

Följeton on lühivorm, milles naeruvääristatakse mingit nähtust või isikut. Följeton asub ilukirjanduse ja publitsistika piirimail ning nõuab autorilt nõtket vaimu, teravat sulge ja isiklikku seisukohta kujutatavate sündmuste suhtes. 

Enamasti võetakse följetonis sõna päevakajalistel, olmelistel, poliitilistel, majanduslikel ja kultuuriteemadel. Teostust iseloomustab kergus, vaba vorm ja paroodilisus. 

Eesti tuntumad följetonistid on olnud Eduard Vilde, Oskar Luts, August Kitzberg (varjunimega Tiibuse Jaak), Karl August Hindrey (Hoia Ronk), Hugo Raudsepp (Milli Mallikas), August Alle ja August Gailit, tänapäevastest autoritest on seda Andrus Kivirähk.

Allikad
-------

* *Eesti entsüklopeedia* 3, lk. 82. (Tallinn 1988.)
Föderatsiooninõukogu istung
**Föderatsiooninõukogu** (Совет Федерации) on Venemaa parlamendi (Venemaa Föderaalassamblee) ülemkoda. Iga Venemaa föderaalsubjekt (vabariik, oblast, krai, föderaalalluvusega linn, autonoomne ringkond, autonoomne oblast) on Föderatsiooninõukogus esindatud 2 senaatoriga. Föderatsiooninõukogu koosneb 170 liikmest (senaatorist).

Oma ülesehituses järgib Venemaa Keisririigi Riiginõukogu põhimõtteid.

Üks kahest iga föderatsioonisubjekti esindajast Föderatsiooninõukogus peaks esindama piirkonna seadusandlikku, teine täidesaatvat võimu. Kuna piirkondlikud seadusandlikud kogud on Ühtse Venemaa kontrolli all ja kubernerid määrab alates 2005. aastast Kreml, on Föderatsiooninõukogu tugevalt allutatud riigi täidesaatvale võimule.

Föderatsiooninõukogu esimees on alates 2011. aasta 21. septembrist Valentina Matvijenko. Aastatel 2001–2011 oli Föderatsiooninõukogu esimees Peterburi esindav Õiglase Venemaa juht Sergei Mironov, kelle Peterburi Seadusandlik Kogu mais Föderatsiooninõukogust tagasi kutsus.

Föderatsiooninõukogu pädevuses on sõjaseisukorra ja erakorralise seisukorra kehtestamine riigis ning voli andmine relvajõudude kasutamiseks väljaspool riiki. Teoreetiliselt on föderatsiooninõukogul õigus presidendi tagasikutsumiseks. 

Praktikas ei ole föderatsioonisubjektide nominaalsetel esindajatel tingimata esindatava piirkonnaga seost ja nõukogu liikme ametit peetakse sinekuuriks.

Välislingid
-----------

*
**Pecq** on prantsuskeelne vald Belgias Valloonia piirkonnas Hainaut' provintsis.

Asulad
------

Schelde kallastel asuv Pecq jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Rooma numbritega on tähistatud osavallad. Kollakaks toonitatud alad tähistavad linnastunud piirkondi. | 

| # | Nimi | Pindala(km²) |
| --- | --- | --- |
| I | Pecq | 6,36 |
| II | Warcoing | 4,13 |
| III | Hérinnes | 12,45 |
| IV | Obigies | 7,18 |
| V | Esquelmes | 2,34 |

 |

* 
* 
* 
* MagistraadihooneMagistraadihoone

Sõpruslinnad
------------

* Prantsusmaa – Manéglise

Viited
------

1. ↑  Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

 Pecq – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (prantsuse keeles)

Hainaut' provintsi vallad

Aiseau-Presles **·** Anderlues **·** Antoing **·** Ath **·** Beaumont **·** Belœil **·** Bernissart **·** Binche **·** Boussu **·** Braine-le-Comte **·** Brugelette **·** Brunehaut **·** Celles **·** Chapelle-lez-Herlaimont **·** Charleroi **·** Châtelet **·** Chièvres **·** Chimay **·** Colfontaine **·** Comines-Warneton **·** Courcelles **·** Dour **·** Écaussinnes **·** Ellezelles **·** Enghien **·** Erquelinnes **·** Estaimpuis **·** Estinnes **·** Farciennes **·** Fleurus **·** Flobecq **·** Fontaine-l'Evêque **·** Frameries **·** Frasnes-lez-Anvaing **·** Froidchapelle **·** Gerpinnes **·** Ham-sur-Heure-Nalinnes **·** Hensies **·** Honnelles **·** Jurbise **·** La Louvière **·** Le Rœulx **·** Lens **·** Les Bons Villers **·** Lessines **·** Leuze-en-Hainaut **·** Lobbes **·** Manage **·** Merbes-le-Château **·** Momignies **·** Mons **·** Mont-de-l'Enclus **·** Montigny-le-Tilleul **·** Morlanwelz **·** Mouscron **·** Pecq **·** Péruwelz **·** Pont-à-Celles **·** Quaregnon **·** Quévy **·** Quiévrain **·** Rumes **·** Saint-Ghislain **·** Seneffe **·** Silly **·** Sivry-Rance **·** Soignies **·** Thuin **·** Tournai
**Gevär m/96** on Rootsis valmistatud 6,5 mm vintpüss.

Kui 19. sajandi lõpus kasutati kogu maailmas suitsuvaba padrunit, nõudis Rootsi sõjavägi ka seda võimsa laskemoona jaoks kaasaegset korduvat vintpüssi. Seni olid Jarmann M 1884 tüüpi vintpüssid musta pulbri laskemoonaga varustatud seadmete osa. Rootsi ja Norra, sel ajal liitlasega liitunud, leppisid 1893. aastal kokku 6,5 × 55 mm suurusel ühisel standardpatendil. Rootsi tellis Mauserilt selle kaliibriga paar eksemplari ja otsustas pärast edukat katsetamist Saksamaaga sõlmitud litsentsilepinguga. Mauser tegi esimesed relvad Oberndorfis. Alates 1901. aastast toimus tootmine ainult riigis, peamiselt Carl Gustafs Stads Gevärsfaktori Eskilstunas. Vintpüssi alustati ametlikult 1896. aastal ja see jäi enam kui kaheksakümnendiks, ehkki paljudes erinevates vormides.
Viimased jalaväemudelid kasutati kuni 1978. aastani; mõned snaipervintpüssid olid isegi kasutuses kuni 1990. aastateni. Pärast taganemist müüs Rootsi oma osaluse. Arvestades nende täpsust ja järjekindlalt head tööd, olid reservvarad väga soovitud. Erinevalt teistest riikidest ei sundinud Rootsi neutraalsus II maailmasõja ajal Venemaad ratsionaliseerima oma relvade tootmist ja säilitanud oma kõrged tootmisstandardid.
Hristianovitši Teoreetilise ja Rakendusmehaanika Instituut Novosibirskis
**Hristianovitši Venemaa TA Siberi Osakonna Teoreetilise ja Rakendusmehaanika Instituut** (vene keeles Институт теоретической и прикладной механики им. С. А. Христиановича СО РАН; lühend **IPTM**) on Novosibirskis asuv teadusuurimisinstituut, mis kuulub Venemaa Teaduste Akadeemia Siberi osakonna struktuuri.

Instituut asutati 1957. aastal.

Uurimissuunad
-------------

Instituudi teadustegevuse põhisuunad on:

* matemaatiline modelleerimine mehaanikas
* füüsikaline ja keemiline mehaanika
* tahkisemehaanika (sealhulgas deformeeruva ja puruneva tahke keha mehaanika)
* aerogaasidünaamika

Juhtimine
---------

* Sergei Hristianovitš (1957–1965)
* Nikolai Janenko (1976–1984)
* Aleksandr Šipljuk (2015–)

Instituudi töötajate pöördumine ülduse poole
--------------------------------------------

Mais 2023 pöördusid instituudi töötajad avaliku kirjaga üldsuse poole palvega "kaitsta Venemaa aerodünaamikateadust, päästa eelseisva krahhi eest see, mis loodi Nõukogude Liidu ja Venemaa teadlaste, inseneride ja tööliste aastakümnetepikkuse ennastsalgava tööga!"

Kirjas kurdeti, et viimase aasta jooksul on süüdistatuna riigireetmises arreteeritud instituudi kolm väljapaistvat aerodünaamikateadlast Anatoli Maslov, Aleksandr Šipljuk ja Valeri Zvegintsev.

Kirjas mainitakse ka 2022. aasta suvel üldsust šokeerinud surmaga lõppenud juhtumit, kui kvantoptika eriteadlane Dmitri Kolker arreteeriti.

Viited
------

1. 1 2 3  Открытое письмо. itam.nsc.ru, 23. mai 2023

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Hristianovitši Teoreetilise ja Rakendusmehaanika Instituut** |

* Koduleht