recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rein Ahman** (sündinud 15. augustil 1943 Tartus) on eesti põllumajandustegelane ning endine Eesti NSV partei- ja riigitegelane.

1961. aastal lõpetas ta Märjamaa Keskkooli. 1969. aastal lõpetas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia põllumajanduse mehhaniseerimine eriala.

Pärast EPA lõpetamist töötas insenerina Mooste näidissovhoosis ja Põlva rajooni Rahvasaadikute Nõukogu täitevkomitee põllumajandusvalitsuses.

Tegevus Eesti NSV valitsusasutustes ja NLKP-s
---------------------------------------------

* 1966 NLKP liige
* lõpetas ka Leningradi Kõrgema Parteikooli
* 1978 EKP Põlva Rajoonikomitee organisatsioonilise osakonna juhataja
* 1982 EKP Põlva Rajoonikomitee sekretär ja EKP Keskkomitee parteiorganisatsioonilise töö osakonna inspektor
* 1985 EKP Põlva Rajoonikomitee esimene sekretär
* 1985–1990 Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu saadik

Tegevus Eesti Vabariigis
------------------------

Pärast Eesti iseseisvuse taastamist töötas ta Põlva maakatastri juhatajana ja korraldas maareformi läbiviimist Põlva maakonnas.

Viited
------

1. ↑  Märjamaa Keskkooli 12. lend[*alaline kõdulink*]
2. ↑  Eesti Maaülikooli vilistlaste nimekirjad
3. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseis. Biograafiline lühiteatmik. Tallinn: Eesti Raamat 1985. Lk 13, kaader nr 17
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kooliõpetajast ja Eesti NSV haridusministrist. Sõjaväelase kohta vaata Voldemar Oja (1908–1942).* |

---

**Voldemar Oja** (3. juuni 1894 Tõstamaa vald – 7. august 1989) oli Eesti NSV haridusjuht ja riigitegelane.

Elulugu
-------

Ta lõpetas aastal 1911 Tartu Õpetajate Seminari. Seejärel algas tema koolmeistritee Reiu vallas. 1915 suundus Siberisse, kus asus Eesti külla kooliõpetajaks, kuid enne plaanitud õppetöö algust mobiliseeriti ta sõjaväkke, kust vabanes 1917. Pikka aega töötas ta nii õpetaja kui ka koolijuhina Krasnojarski krais ja Irkutski oblastis.

Aastal 1947 tuli ta taas Eestisse, olles aastatel 1947–1950 Tõstamaa 7-klassilise kooli direktor. Ta oli aastatel 1950–1951 Eesti NSV haridusministri asetäitja, aastatel 1951–1958 Eesti NSV haridusminister ja aastatel 1958–1961 ministri I asetäitja. Aastast 1964 jäi ta pensionile.

Ta oli aastast 1945 NLKP liige. Oli Eesti NSV Ülemnõukogu III ja IV koosseisu saadikuks ning NSV Liidu Ülemnõukogu III koosseisu (tegutses aastatel 1950–1954) saadikuks.

Voldemar Oja suri 7. augustil 1989 ja ta maeti 11. augustil 1989 Metsakalmistule.

Tunnustus
---------

* Lenini orden
* Tööpunalipu orden (2 tk.)
* 1951 Eesti NSV teeneline õpetaja

Viited
------

1. ↑

Kirjandus
---------

* Teeneline pedagoog – rahva kandidaat" Nõukogude Õpetaja, nr 6, 10. veebruar 1950
* Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951\*2000 AS Kirjastus Ilo, 2003
* "Valitud ja valitsenud..." koostanud Jaan Toomla. Tallinn 1999.
* "Nõukogude Õpetaja" 12. august 1989 (Nekroloog)
* "Rahva Hääl" 10. august 1989 (Nekroloog)

Välislingid
-----------

* "KIRJUTAMATA MEMUAARE. Voldemar Oja." Eesti Raadio, 1979
Toomas kirss modellidega 1996. aastal
**Toomas Kirss** (3. november 1958 Saaremaa – 28. juuni 2022) oli eesti teleprodutsent ja režissöör.

Haridus
-------

Ta õppis aastatel 1966–1974 Raikküla 8-klassilises Koolis. Aastatel 1974–1978 õppis ta Rapla Keskkoolis, aastatel 1978–1979 Tehnikakoolis nr 19 Tallinnas liftiremondilukksepa erialal ja aastatel 1980–1984 Tallinna Pedagoogilises Instituudis režissöör-lavastaja erialal.

Töökoht Eesti Televisioonis
---------------------------

Aastatel 1984–1995 töötas ta Eesti Televisioonis režissöörina ja aastast 1995 teleprodutsendi ja režissöörina.

Filmid
------

* 2008 – "Jackpot"
* 2018 – "Pilvede all. Neljas õde"
* 2018 – "Õigus õnnele"
* 2020 – "Salmonid. 25 aastat hiljem"

Televisioon
-----------

* 1989 – "Vigased pruudid" (telelavastus)
* 1990 – "Miss Marple'i lood"
* 1993–1995 – "Salmonid"
* 1995–1997 – "V.E.R.I."
* 1997–1999 – "Waba Riik"
* 1998–2001 – "Kired"
* 2006–2013 – "Kelgukoerad"
* 2007–2008 – "Brigaad 3"
* 2010–2020 – "Pilvede all"
* 2013–2014 – "Kartulid ja apelsinid"
* 2015–2016 – "Üheotsapilet"
* 2020 – "Sinu, minu, meie"
* 2021 – "Kümnest kümme"

Tunnustus
---------

* 2022 – panus Eesti televaldkonda (postuumselt)

Välislingid
-----------

* Haud Kudjape kalmistul
Hendrik Verwoerd (1960)
**Hendrik Frensch Verwoerd** (8. september 1901 Amsterdam – 6. september 1966 Kaplinn) oli Lõuna-Aafrika Vabariigi psühholoog, sotsioloog, ajakirjanik ja poliitik.

Hendrik Verwoerd sündis Hollandis Amsterdamis. 1901. aasta detsembris asus ta koos oma vanematega elama Lõuna-Aafrikasse. Verwoerdide perekond elas kümme aastat Kaplinnas ja nad kolisid hiljem Bulawayosse Rodeesiasse, kuha nad jäid elama neljaks aastaks. Seejärel pöördus Verwoerdide perekond tagasi Lõuna-Aafrikasse Oranje provintsi Brandforti. Gümnaasiumi lõpetamise järel asus Hendrik Verwoerd õppima Stellenboschi Ülikoolis. Esialgu õppis ta teoloogiat, seejärel aga vahetas eriala ja asus õppima psühholoogiat ja filosoofiat. Ta omandas filosoofia alal magistrikraadi ja doktorikraadi *cum laude*. 1925–1926 täiendas ta ennast Saksamaal Hamburgi, Berliini ja Leipzigi Ülikoolis. Seejärel täiendas ta ennast Suurbritannias ja Ameerika Ühendriikides ja pöördus tagasi Lõuna-Aafrikasse 1928. aastal. Ta tegeles sotsiaaltööga vaeste valgete hulgas. Ta töötas rakenduspsühholoogia õppejõuna Stellenboschi Ülikoolis, alates 1933. aastast oli ta sotsioloogia ja sotsiaaltöö kateedri juhataja. 1937. aastal sai ta Johannesburgis ilmuva ajalehe Die Transvaler toimetajaks. Sellele ametikohale jäi ta kuni 1948. aastani, mil Rahvuspartei võitis valimised ja Verwoerdist sai parlamendi liige.

Hendrik Verwoerd oli üks apartheidi poliitika peamisi kavandajaid ja elluviijaid. 1950. aastal sai ta põlisrahvaste asjade ministriks.

3. septembrist 1958 kuni 6. septembrini 1966 oli Hendrik Verwoerd Lõuna-Aafrika peaminister. Tema ametisoleku ajal korraldati 5. oktoobril 1960 referendum Briti Rahvaste Ühendusest lahkumise küsimuses (52,29% hääletanutest pooldas lahkumist, 47,71% oli vastu). 15. märtsil 1961 lahkus Lõuna-Aafrika Briti Rahvaste Ühendusest ja 31. mail 1961 kuulutati Lõuna-Aafrika Liit iseseisvaks Lõuna-Aafrika Vabariigiks.

1960. aastal keelati Aafrika Rahvuskongress. Henrik Verwoerd pooldas ka mustanahalistele nn. homeland'ide (bantustanide) loomist.

6. septembril 1966 pussitas Lõuna-Aafrika parlamendi segavereline (kuid ametlikult valgeks klassifitseeritud) käskjalg Dimitri Tsafendas Hendrik Verwordi Lõuna-Aafrika parlamendi hoones surnuks.

Viited
------

1. ↑  Alistair Boddy-Evans. Hendrik Frensch Verwoerd : Leading Apartheid Ideologue, Professor of Psychology, Editor, and Statesman ThoughtCo.
2. ↑  Hendrik Frensch Verwoerd South African history online
3. ↑  Hendrik Verwoerd : Prime Minister of South Africa britannica.com
4. ↑  Hendrik Frensch Verwoerd (September 8, 1901 - September 6, 1966) South Africa : overcoming apartheid, building democracy
5. ↑  Countries Se-So rulers.org
6. ↑  Südafrikanische Union, 5. Oktober 1960 : Ausrufung der Republik Datenbank und Suchmaschine für direkte Demokratie
7. ↑  Pre-Transition (1902-1989) - Chronologies - 1960's : 1961 Nelson Mandela Foundation
8. ↑  Hendrik Frensch Verwoerd facts YourDictionary
9. ↑  Nathanael Strickland. Hendrik Verwoerd on Separate Development Faith & Heritage, 2. august 2012
10. ↑  Death in Parliament : Hendrik Verwoerd, 1966 africacrime-mystery.co.za
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Levinasi mõistest; Peirce'i mõiste kohta vaata artiklit Teine (Peirce); Sartre'i mõiste kohta vaata artiklit Teine (Sartre); Lenna albumi kohta vaata artiklit Teine (album)* |

---

**Teine** (inglise: *other,* saksa: *andersartig*, vene: *другой*; ka võõras) on filosoofia, psühholoogia, eetika, kriitilise teooria ja kultuuriuuringute põhimõiste (mingil määral sõna objekti asemel), mis tähendab teist, ehk mittemina. Teine on kõik see, mis ei ilmne minuna. Teine on inimese kui ühiskondliku olendile see, kellel on suunatud suhtlemine.

Martin Heideggeri mõtlemine sisaldas arusaama (keskmisest) teisesest. M. Buber ja H.-G. Gadamer hakkasid suhtlemisõpetuses kasutama mõistet "teine".

Emmanuel Levinasi mõtlemises ja eetikas oli teine teistsuguse tunnistamine. Teise inimesega kohtudes ei püüta teda suruda raamidesse. Teisega seotud mõtlemine on totaalsuse ja totalitarismi vastane. Levinasil teise eristamisega algab vägivallast hoidumine. Ta kritiseeris 20. sajandi filosoofias teise ühetaolisustumist ja taandamist (mingiks kindlaks vormiks või "standardiks"). Sartre'il on teine mõtlev olemus, mis pärineb minuga samast olevast. Tänapäeva mõtlemises teisest algabki erinevus.

Vaata ka
--------

* Teisesuse filosoofia
* Eksootilisus

Viited
------

1. ↑  Leho Lamus. "Mõtlemise mõistevõrk", lk 337.
**Tuhkapäev** ehk **tuhapäev** on vastlapäevale järgnev kolmapäev. 

Sellest päevast algab 40-päevane paast (pühapäevad ei lähe arvesse), mis lõpeb ülestõusmispühal. Maagilistel põhjustel olid keelatud mitmesugused tööd ja toimetamised, eriti juuste kammimine.

Päeva nimetus tuleneb juba 7. sajandi lõpu katoliku kiriku rituaalist – palmipuudepühal põletatud palmide või nende asenduspuu tuha patukahetsejate pähe raputamisest. Algselt ei kuulunud tuhkapäev ja sellele järgnenud päevad suure paastu hulka, kuid umbes aastal 700 pikendati paastu, et saada selle pikkuseks 40 päeva ehk Kristuse paastu pikkus.

Tuhkapäevaga on seotud rida uskumusi ja toiminguid, mis väljendavad puhastamist ja kõige kurja eemaletõrjumist. Eeskätt viidi tuhka põllule ja aeda, oluline oli tubade puhastamine ja laiskuse või niinimetatud tuhkapussi väljapeksmine.

Tuhkakapuss, tuhkapoiss või tuhkatüdruk oli poisiks või tüdrukuks riietatud nukk, mis viidi salaja teise pere ukse taha, sealt jälle edasi. Kelle ukse taha kuju lõpuks jäi, see pere oli kogu aasta pilkealune laiskuse ja lohakuse pärast. See on kristlik püha.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Tuhkapäev** |

* Tuhkapäevast Eesti rahvakalendri tähtpäevade andmebaasis *Berta*

Maarahva pühad

6. I kolmekuningapäev  • 
13. I nuudipäev ehk kanutipäev  • 
14. I taliharjapäev ehk korjusepäev  • 
17. I tõnisepäev, ka jõuluemapäev  • 
1. II pudrupäev  • 
2. II küünlapäev  • 
9. II luuvalupäev  • 
22. II talvine peetripäev  • 
24. II talvine madisepäev  •
kihlakud: liugupäev ja tuhkapäev  • 
9. III sirgupäev  • 
17. III käädripäev  • 
21. III pendipäev  •
eidepäev  •
urbepäev  •
kevadine pööripäev  •
kiigepüha  •
suur neljapäev  •
suur reede  •
ülestõusmispühad  • 
25. III marjapunapäev  • 
1. IV karjalaskepäev  • 
14. IV künnipäev  •
maahingaus  • 
23. IV jüripäev  •
suvisted  • 
9. V ligupäev, ka kevadine nigulapäev  • 
25. V urbanipäev  •
taevaminemispüha  •
nelipüha  •
suvine pööripäev  • 
23. VI leedopäev  • 
24. VI jaanipäev  • 
29. VI suvine peetripäev  • 
2. VII heinamaarjapäev, ka heinaleedo  • 
10. VII seitsmevennapäev  • 
13. VII karusepäev  • 
25. VII jakobipäev  • 
26. VII annepäev  • 
29. VII olevipäev, ka jakepäev  • 
10. VIII lauritsapäev, ka esimene rukkiema päev  • 
15. VIII rukkimaarjapäev, ka suur rukkiema päev  • 
24. VIII pärtlipäev, ka viimane rukkiema päev  • 
8. IX ussimaarjapäev, ka ussiurguminemisepäev  •
pekopäev  •
sügisene pööripäev  • 
21. IX sügisene madisepäev  • 
29. IX mihklipäev, ka kasupäev  • 
14. X kolletamispäev  • 
26. X midruskipäev  • 
28. X simunapäev  • 
2. XI hingepäev  • 
10. XI mardipäev  • 
25. XI kadripäev, ka hanipäev  • 
30. XI andresepäev  • 
6. XII talvine nigulapäev  • 
7. XII tõnnipäev  • 
13. XII luutsinapäev  • 
21. XII toomapäev  • 
21.–24. XII jõulud  • 
25. XII ajastaja päev
31. XII näärid  •
**Klooga raudteejaam** on raudteejaam Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Klooga alevikus.

Raudteejaam asub 1870. aastal valminud laiarööpmelise Keila–Paldiski raudtee ääres, 35,9 km kaugusel Balti jaamast.

Kloogal peatuvad Elroni Tallinnast Paldiskisse ja Kloogarannale sõitvad elektrirongid. Piletihinnalt kuulub jaam IV tsooni.

Pärast Kloogat jaguneb raudtee kaheks, üks raudteeharu jätkub Paldiski suunal, teine aga keerab Kloogaranna poole.

Raudteejaamas asub lisaks peateele kolm kõrvalteed, 7 pööret ning üks teedevaheline perroon pikkusega 150 meetrit, mis avati 2010. aastal.

Keila–Klooga raudteelõik elektrifitseeriti 1958. aastal ning avati sama aasta 30. detsembril. 1960. aastal avati Klooga–Kloogaranna raudteelõik (3,4 km).

Jaamahoone
----------

Charles Borchardti foto Klooga jaamast, 1871
Elroni Stadler FLIRT tüüpi reisirong väljumas Kloogalt Paldiski suunal
Raudtee põhjaküljel asetseb 1870. aastal ehitatud kroonuhistoritsistlik puidust jaamahoone, mis moodustab ansambli samas laadis ühekorruselise, viilkatusega puitelamuga.

Valdavalt rõhtlaudvoodrile sekundeerib hoonete sokliosas kuni aknalaudadeni püstlaudvooder, mis on eraldatud ülemisest osast kitsa liseeniga.

Jaamakompleksi kuuluvad nimetatutest lisaks veel põhja ja kirde pool asetsevad kuur, kivist abihoone ning kelder.

Klooga jaamahoone näol on tegemist oma tüübi ainsa esindajaga Eestis, kuna Paldiski–Tallinna–Narva raudteele algselt ühekorruselisi puidust jaamahooneid rohkem ei rajatud.

2019. aastal avaldatud nimekirja kohaselt kuulus Klooga jaamahoone ehitiste hulka, millest hoone omanik AS Eesti Raudtee soovib vabaneda.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Tallinna ja Harjumaa elektriraudtee: Klooga". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. juuli 2007. Vaadatud 4. jaanuaril 2010.
3. ↑  AS Eesti Raudtee raudteerajatistel teostatavad operatsioonid
4. ↑  Elektrirongid sõidavad Kloogani; Kollektiivne Töö: Eestimaa KP Keila Rajoonikomitee ja Keila Rajooni TSN häälekandja, nr. 1, 1. jaanuar 1959 (DIGAR)
5. ↑  Välja, Leele (2012). *20. sajandi Eesti raudteejaamad. Alusuuring* (PDF). Tallinn: Kultuurimälestiste riiklik register. Lk 14. Vaadatud 29.06.2022.
6. ↑  Selgusid jaamahooned, millest Eesti Raudtee soovib vabaneda ERR uudised, 01.07.2019

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Klooga raudteejaam** |

* Klooga jaamas algasid suured ehitustööd; Harju Elu, 7. mai 2019
* FOTO: Klooga jaam aastal 2004; Baltic Trains Picture Gallery
* Klooga raudteejaam (1920.–1930. aastatel); ajapaik.ee
* YouTube'i video: Elroni elektrirongid Kloogal
* Infot jaama kohta; fotod (*vene keeles*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** |  **Raudteepeatus läänesuunalistel reisirongiliinidel** | **Järgnev peatus** |
|  Niitvälja |  **Klooga** | Paldiski poole: |
| Klooga-Aedlinn  |
| Kloogaranna poole: |
| Klooga-Rand  |
**Koonga Kool** on kool Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Koonga külas. 

Kool 1919. aastal **Koonga kõrgema algkoolina**. Kool on kandnud ka **Koonga Põhikooli** nime.

1922. aastal muudeti kool 6-klassiliseks, 1945. aastal 7-klassiliseks ja 1960. aastal 8-klassiliseks.

1. septembril 2015 liideti Koonga Põhikool ja Koonga Lasteaed Naksitrallid. 1. septembril 2023 liideti kooliga Lõpe Kooli lasteaiaosa.

Alates 1. septembrist 2024 lõpetatakse koolis aga 7.–9. klasside õpe ning Koonga Kool jätkab kuueklassilisena ja koolieelse lasteasutusena. Koonga Kooli õpilaste vanemad kaebasid valla otsuse kohtusse.

Alates õppeaastast 2024/25 tegutseb kool Lääneranna Gümnaasiumi juhtimise all.

Viited
------

1. ↑  Martin Kaasik, 2001. Eesti koolid 2000. AS Inreko Press. Lk 305
2. 1 2  Ajalugu Koonga Kool
3. 1 2  "Lääneranna vald otsustas hoolimata elanike protestist mitu kooli sulgeda" ERR, 24. märts 2023
4. ↑  "Kõik Lääneranna koolid pöördusid valla vastu kohtusse" Delfi, 3. mai 2023
5. ↑

Välislingid
-----------

* Koduleht
Pühvlipiimast *mozzarella*
***Mozzarella*** on juust, mis sai alguse Itaalia lõunaosas Battipaglia piirkonnas. *Mozzarella* juustu valmistatakse traditsiooniliselt Itaalia pühvli piimast pasta filata meetodil. Seda toodetakse samal meetodil ka lehmapiimast kogu Itaalias, teistes Euroopa riikides ja Ameerika Ühendriikides. *Mozzarella* juust on ümara kujuga, kergelt soolane, valge, pehme ja ainulaadse venivusega. Pühvlipiima eelistatakse lehmapiimale, sest pühvlipiim annab puhtama valge värvuse, mis on *mozzarella*'le iseloomulik. 

*Mozzarella* on valgurikas, sisaldades üle 22 grammi valku 100 g kohta, ja vähese süsivesikusisaldusega, sisaldades umbes 2 grammi süsivesikuid 100 g kohta. Üldiselt moodustavad suurema osa juustu rasvadest küllastunud rasvad.

Valmistamine
------------

Ükskõik, kas kasutatakse lehma- või pühvlipiima, valmistatakse *mozzarella*'t alati *pasta filata* meetodil. Piima inkubeeritakse termofiilseid baktereid sisaldava vadakuga ja seejärel lisatakse see kohupiima moodustamiseks laabi. Kohupiim kuumutatakse vees või vadakus seni, kuni see muutub tekstuurilt elastseks. Kohupiim venitatakse, sõtkutakse ühtlaseks massiks ja vormitakse ümarateks pallideks ning seejärel valmib sellest *mozzarella*.

Säilitamine
-----------

Värske *mozzarella* maitseb alati kõige paremini, kuid see säilib umbes nädal aega ka külmkapis kinnises karbis. Lisaks saab seda säilitada nõrgas soolvees, mida tuleks iga päev uuendada. *Mozzarella* on üks neist juustudest, mida saab külmutada ilma, et tekiks maitse- või struktuurimuutused.

Kasutamine
----------

Kõige rohkem kasutatakse *mozzarella*'t pitsa peal ja mitmesusguste salatite koostisainena.

Viited
------

1. ↑  Jana, A.H. Mandal, P.K. 2011. Manufacturing and Quality of Mozzarella Cheese: A Review Vaadatud 2. aprill 2020.
2. 1 2  Filippone, P.T. 2020. What Is Fresh Mozzarella Cheese? Vaadatud 3. aprill 2020.
3. ↑  Joseph, M. 2018. Mozzarella Cheese: Nutrition Facts (and Is It Healthy?) Vaadatud 1. aprill 2020.
4. ↑  Ajakirjade Kirjastus AS. Mozzarella Vaadatud 2. aprill 2020.
**Mati Nuude** (18. veebruar 1941 – 10. märts 2001) oli eesti tõstja ja laulja.

Elulugu
-------

Mati Nuude oli pärit represseeritute perekonnast. Isa, leitnant Albert Nuude, arreteeriti 1948. aastal ja saadeti Nõukogude vangilaagrisse, kus ta suri. Mati koos ema, vanaema ja vennaga küüditati 1949. aastal Krasnojarski kraisse Šira rajooni (toona kuulus Hakassia Krasnojarski kraisse), kust saabus tagasi Eestisse 1958. aastal.

Mati Nuude oli 1960. aastate algul üks tugevamaid raskekaalutõstjaid Eestis, viiekordne Eesti meister (1961–1970) üliraskekaalus ja NSV Liidu meistersportlane.

1970. aastal Kaliningradis toimunud vene laevastiklaste tõstevõistlustel surus ta 190 kg, rebis 142,5 ja tõukas 192,5 kg, saavutades kogusummaks 525 kg (võistluste ajal kaalus Nuude 140,8 kg).

Tema saavutuste hulka kuulus ka NSV Liidu 1971. aasta relvajõudude meistri tiitel üliraskekaalus 535 kiloga (võistlus toimus Odessas). Isiklik rekord kolmevõistluses: 537,5 kg (192,5 + 145 + 200). Nuude esimene treener oli Alfred Neuland.

Nuude teenis aega Tallinnas sisekaitsevägedes Patarei vanglas vangivalvurina (1962–1964).

Mati Nuude töötas ka Pirital tuletõrjes (1970–1975).

Oma lauljapopulaarsusele pani Mati Nuude aluse ansamblis Apelsin (1975–1985).

Esimese lauluna ansamblis Apelsin laulis Nuude linti «Jambolaya». Taheti aga tegelikult algul Ajakirjandusmaja ansambliks saada, aga sinna neid ei võetud. Nii nad saidki algul Tallinna Kaubamaja bändiks.

1990. aastatel, esines ta sooloartistina oma bändiga.

Ta valiti aastatel 1998, 1999 ja 2002 aasta parimaks meeslauljaks[*viide?*].

Mati Nuude leiti oma kodust surnuna 10. märtsil 2001. Ta suri infarkti tagajärjel. Maetud Tallinna Metsakalmistu spordirahva kvartalisse.

Isiklikku
---------

Tema isa oli sõjaväelane Albert Nuude, onu näitleja Rudolf Nuude.

Diskograafia
------------

* 1992 "Aeg on käes" MC SALUMuusik
* 1996 "Laulge kaasa!" Aidem Pot
* 1996 "Kutse tantsule 2" Aidem Pot
* 1996 "Kutse tantsule 8: Tulipunased roosid" Aidem Pot
* 1999 "Kutse tantsule 14: Viva šampanja" Aidem Pot
* 1999 "Aeg on käes" SALUMuusik
* 2001 "Eesti kullafond" 3CD Hitivabrik
* 2001 "Parimad 1" Records 2000
* 2001 "Parimad 2" Records 2000
* 2002 "Parimad 3" Records 2000
* 2003 "Meie Mati tantsulood" Records 2000
* 2006 "Mati Nuude tantsulood" Records 2000
* 2008 "Multi megamix 2008" Pyramid Records
* 2009 "Mati Nuude megamix" Records 2000, Šhlaager Records
* 2011 "Mati Nuude 70" 3CD Records 2000
* 2016 "Mati Nuude 75, osa 1" Records 2000
* 2016 "Mati Nuude 75, osa 2" 2CD, Records 2000
* 2023 "Mati Nuude Ekstra kogumik 4", Records 2000

Viited
------

1. ↑  "Eestlasist häid tõstjaid". Vaba Eesti Sõna = Free Estonian Word : Estonian weekly. 19. märts 1970. Vaadatud 22.04.2018.
2. ↑  "M. Nuude 535 kilo". Eesti Päevaleht = Estniska Dagbladet. 10. märts 1971. Vaadatud 22.04.2018.

Kirjandus
---------

* Liidia Nuude. "Mati Nuude". Toimetaja Jaak Valdre. Tallinn 2010, 184 lk; ISBN 9789949213887

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Pappel** on perekonnanimi. 

Kanadas oli perekonnanime Pappel kandjaid 2014. aastal üle 90 isiku. Ameerika Ühendriikides, Venemaa Föderatsioonis ja Saksamaal oli sellenimelisi isikuid üle 50, mujal vähem.

Levik Eestis
------------

2024. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Pappel 253 inimesel: 116 mehel ja 137 naisel. Perekonnanimede levikult oli Pappel meeste puhul 661. kohal ja naiste puhul 597. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Pappel vanuserühmas 55–59, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 2,76. Nimi oli kõige sagedasem Rapla maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 4,71 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Võrumaal Urvaste kihelkonna; Virumaal Viru-Nigula ja Simuna kihelkonna; Viljandimaal Paistu kihelkonna; Harjumaal Jõelähtme ja Keila kihelkonna ning Läänemaal Kullamaa kihelkonna erinevates mõisavaldades 8 korral nimeks Pappel.

Nimede eestistamisel võeti perekonnanimi Pappel aastatel 1935–1936 uueks nimeks neljal juhul isikute poolt, kes loobusid nimedest Pahapill, Papmann, Pappa ja Pappe. Üks isik loobus 1936. aastal nimest Pappel ning võttis uueks nimeks Paas.

Nime kandjaid
-------------

* Kaie Pappel (1942–), eesti biokeemik
* Kristel Pappel (1961–), eesti muusikateadlane ja teatrikriitik
* Tiina Pappel (1970–), eesti jurist ja kohtunik
* Toivo Pappel (1942–), eesti tehnikateadlane

Viited
------

1. ↑  Pappel Surnames. Vaadatud 25. märts 2024.
2. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika. Pappel. Vaadatud 25. märts 2024.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Pappel.
4. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Pappel.
5. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Pappel.

Välislingid
-----------

* Pappel statistikaameti andmebaasis
**Koit** oli aurulaev, mida kasutati Eestis kaubalaevana ja hiljem õppelaevana.

Ajalugu
-------

### Kaubalaevana

Kaubaaurik ehitati 1942. aastal Taanis. Laeval oli kaks lastiruumi.

Kuni 1971. aastani oli laeva nimi **Verhojansk** ja Eesti Merelaevandus kasutas seda kaubalaevana. Kodusadam oli Tallinn. Laev tühimassiga 2200 t võis peale võtta 3900 t lasti.

See oli viimane Eesti NSV-s kasutatud söeküttega aurulaev.

### Õppelaevana

Seoses vana laeva "Läänemaa" kasutuselt kõrvaldamisega 1971. aastal loovutas Eesti Merelaevandus "Koidu" Eesti NSV Vetelpäästeühingule õppelaevaks. Alates 1971. aastast seisis laev Lahesuu sadama kaugemas sopis Paljassaare tee 6. 

Laeval tegutses ka Eesti Noorte Mereklubi, kus olid laevajuhtide, mehaanikute (motoristide), laevamudelismi, veemotospordi ja paljud muud noorte huviringid. 

Kapten oli Tõnu Meltsas.

Laev kõrvaldati kasutusest 1980. aastal, kui võeti kasutusele uus õppelaev "Tallinn".

Viited
------

1. ↑  "Õppe-baaslaeva "Koit" külastajale". Eesti NSV Riiklik Meremuuseum. Tallinn 1977. Lk 14

Kirjandus
---------

* "Õppe-baaslaeva "Koit" külastajale". Eesti NSV Riiklik Meremuuseum. Tallinn 1977
* "1971. Kaubaaurik Verhojansk". // 100 aastat kiilu all. Eesti lugu laevades. Eesti Meremuuseum. Tallinn 2015. Lk 114–115
*Mitte segi ajada ühinguga Väliseestlastega Kultuurisidemete Arendamise Ühing (VEKSA)*

---

**Välismaaga Sõpruse ja Kultuurisidemete Arendamise Eesti Ühing** (lühend VSKAEÜ) oli 23. detsembril 1958 asutatud organisatsioon. 

Selle eelkäijaks oli 6. novembril 1956 asutatud Välismaaga Kultuurisidemete Arendamise Ühingu (vene keeles Всесоюзное общество культурной связи с заграницей, lühend VOKS) Eesti osakond.  
Ühing allus EKP Keskkomitee informatsiooni ja välissidemete sektorile, 1971. aastast välissidemete osakonnale.  
VSKAEÜ kuulus Välismaaga Sõpruse ja Kultuurisidemete Arendamise Nõukogude Ühingute Liitu (vene keeles Союз советских обществ дружбы и культурной связи с зарубежными странами, lühed SSOD).  VSKAEÜ tegutses kuni 1980. aastani Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi hoones Kadriorus, seejärel koliti Olevimägi 12 asunud majja. 

Ühing reorganiseeriti 1990. aastal Eesti Välisühingute Assotsiatsiooniks.

Tegevus
-------

VSKAEÜ tegeles sõprussidemete loomise ja arendamisega analoogsete ühingutega nii idabloki riikides kui väljaspool seda. Selleks tegutsesid VSKAEÜ juures erinevate üleliiduliste sõprusühingute osakonnad:

* Ühingu „NSVL-Soome" Eesti osakond (asutatud 1958)
* Ühingu „NSVL-Rootsi" Eesti osakond (1959)
* Nõukogude-Ungari Sõprusühingu Eesti osakond (1960)
* Nõukogude-Tšehhoslovakkia Sõprusühingu Eesti osakond (1961)
* Saksa DV-ga Sõpruse Arendamise Nõukogude Ühingu Eesti osakond (1965)
* Ühingu „NSVL-Jaapan" Tallinna osakond (1973)
* Nõukogude-Poola Sõprusühingu Eesti osakond (1975)
* Üleliidulise Esperantistide Assotsiatsiooni Eesti osakond (1980)
* Ühingu „NSVL-Prantsusmaa" Eesti osakond (1980)
* Ühingu „NSVL-Itaalia" Tallinna osakond (1983)
* Ühingu „NSVL-Saksamaa LV" Tallinna osakond (1983)
* Nõukogude-Kuuba Sõprusühingu Eesti osakond (1986).

Veel tegutsesid VSKAEÜ juures Naistesektsioon ja Sõpruslinnade komisjon. 

Koos Väliseestlastega Kultuurisidemete Arendamise Ühinguga andis VSKAEÜ välja ajalehte Kodumaa. 

VSKAEÜ ja selle juures tegutsenud sõprusühingud tegelesid ka väliskülaliste vastuvõtuga ning tegid seejuures koostööd Inturistiga.

Esimehed
--------

* Olga Lauristin (1958–1961)
* Raoul Viies (1961–1971)
* Johannes Undusk (1971–1979)
* Arnold Meri (1979–1989)
* Andres Aarma (1989–1990)

Vaata ka
--------

* Inturist
* Väliseestlastega Kultuurisidemete Arendamise Ühing

Viited
------

1. ↑  Informatsioon Eesti sõprusühingu tegevuse kohta. Tallinn 1983, lk 16.
2. ↑  Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee organisatsiooniline struktuur 1940–1991. Tallinn 2002, lk 249.
3. ↑  Välismaaga Sõpruse ja Kultuurisidemete Arendamise Eesti Ühingu põhikiri. Tallinn, november 1966, lk 1.
4. ↑  Luule Sirp (koost.). Mälestuskilde Eesti Sõprusühingust. Tallinn 1990.
5. ↑  Riigiarhiivi fondide teatmik, II osa, 1940–1997. Koostaja Liivi Uuet. Tartu 2001, lk 283.
6. ↑  Lisa Välismaaga Sõpruse ja Kultuurisidemete Arendamise Eesti Ühingu V konverentsi aruandele – 20. detsembril 1986. a. Tallinn 1986, lk 12–14.
7. ↑  Lisa V konverentsi aruandele, lk 15.
8. ↑  EE 12. köide, 2003, lk 698.
**Päriskaheidulehelised** (*Dicotyledoneae* või *Magnoliopsida*) on katteseemnetaimede ehk õistaimede suurim klass.

Iseloomulikud tunnused
----------------------

Üheidulehelistest eristab neid see, et neil on kaks idulehte, erandlikult võib üks iduleht olla kängunud. Kaheidulehelistel on üks peajuur ja ühe ringina asetsevad juhtkimbud, mille kambium võimaldab varre teiskasvu. Lehed on enamasti sulg-, sõrm- või võrkroodsed, terveservalised või lõhestunud. Õied on põhiliselt viietised või neljatised. Kaheidulehelised erinevad üheidulehelistest ka tolmuterade ehituse ja keemiliste omaduste, kromosoomide tugevama keerdumise jm poolest.

Arvukus
-------

3/4 õistaimedest kuulub kaheiduleheliste hulka, mis on oma ehituselt, kujult ja eluvormilt mitmekesisemad kui üheidulehelised. Kaheiduleheliste liike on umbes 180 000, neist kasvab Eestis umbes 1000.

Seltse
------

* *Asterales* – astrilaadsed
* *Boraginales*
* *Brassicales* – kapsalaadsed
* *Caryophyllales*– nelgilaadsed
* *Ericales* – kanarbikulaadsed
* *Fabales* – oalaadsed
* *Lamiales* – mailaselaadsed
* *Rosales* – roosilaadsed

Algelisem selts on magnoolialised (uuemail andmeil seltsi *Chloranthales* esindajad), kõiki kaheidulehelisi peetakse neist arenenuks. Eesti taimestiku ürgsemad seltsid on tulikalaadsed ja vesiroosilaadsed, viimastest lahknevad ühe haruna üheiduleheliste klassi seltsid.

Evolutsioon
-----------

Kaheidulehelised pärinevad arvatavasti vanaaegkonnas seemnesõnajalalaadseist (sõnajalgtaimed), hulgaliselt tekkis neid juura lõpus ja eriti kriidiajastul.

Vaata ka
--------

* üheidulehelised
* Eesti NSV floora

Viited
------

1. ↑  "Eestikeelsete taimenimede andmebaas". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. veebruar 2008. Vaadatud 15. jaanuaril 2008.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kaheidulehelised** |
Jaak-Albert Metsoja Puhtu bioloogiajaamas (juuli 2022)
**Jaak-Albert Metsoja** (ka **Jaak Albert Metsoja**; sündinud 3. detsembril 1978) on eesti taimeökoloog ja ansambli Tsõdsõpujaleelo liige.

Aastatel 1986–1994 õppis Metsoja Tallinna Sõle Gümnaasiumis ja 1994–1997 Tallinna 21. keskkoolis. Aastatel 1997–2002 õppis ta Tartu Ülikoolis semiootikat ja kulturoloogiat. 2007. aastal lõpetas ta samas bakalaureuseõppe bioloogia erialal. 2010. aastal kaitses ta bioloogias magistritööd "Alam-Pedja looduskaitseala Emajõe-äärsete lamminiitude taimestiku mitmekesisust mõjutavad tegurid"  ja sai loodusteaduse magistriks. 2016. aastal kaitses ta väitekirja "Taimkattemuutused luhtadel: niitmise ja jõesetete ladestamise mõju" ning sai doktorikraadi. 

Ta on töötanud Looduskaitseühingus Kotkas, Tartu Ülikooli Ökoloogia- ja Maateaduste Instituudis ja Tartu Rahvusvahelises Koolis. Ta on pärandkoosluste kaitse ühingu esimees.

Viited
------

1. ↑  Jaak-Albert Metsoja Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
**Karelehelised** (*Boraginaceae*) on kaheiduleheliste sugukond, kuhu kuulub nii põõsaid, puid kui rohttaimi ning isegi liaane. Kokku arvatakse siia 148–156 perekonda umbes 2740 liigiga. 

Kareleheliste sugukonnal pole veel ühtset tunnustatud seltsilist määrangut, kuna tegu on parafüleetilise rühmaga. Cronquisti süsteemi järgi loeti neid iminõgeselaadsete (*Lamiales*) seltsi, praegu aga pooldatakse neid pigem näha iseseisva seltsina *Boraginales*.

Enamikul liikidel on vars ümmarguse ristlõikega.

Peaaegu kõikidel karelehelistel on karedate karvadega (liht)lehed. Karvad on karedad sellepärast, et sisaldavad ränidioksiidi SiO2 ja kaltsiumkarbonaati CaCO3. Mõne liigi karvakesed võivad tekitada inimestel sügelust või löövet, eriti inimestel, kes nendega sageli kokku puutuvad, näiteks aednikud. Lehed paiknevad tavaliselt vahelduvalt, harva ka paarikaupa vastakuti. Lehed on tavaliselt terved ja terve servaga, ainult mõnel liigil ebamääraselt saagja servaga.

Õied on tavaliselt mitme, aga sageli ka ebaselgelt kahe sümmeetriateljega. Õied on neljatised või viietised. Tolmukaid on samuti 5. Sigimik on ülemine. Õiekrooni neelus on enamasti mühksoomused. Õisikuks on kõige sagedamini tähk või pähik, aga küllalt sageli ka pööris. Õied puhkevad ühe- või kahekaupa. Mõnel liigil põhjustavad antotsüaniinid vananenud õie värvuse muutumise punasest siniseks. Arvatavasti tuleb see sellest, et karelehelisi tolmeldavad putukad ja niimoodi näitab taim neile, et nendes õites on õietolm ja nektar juba otsa saanud.

Viljal on kaks viljalehte. Vili on viljalihata ja jaguneb 4 pähklikeseks, mis on kinnitunud õiepõhja või selle väljakasvu külge. Mõnel liigil on pähklikesi vähem, 1 või 2, veel harvem on taimel luuvili.

Esimest korda kirjeldas karelehelisi teaduslikult Antoine Laurent de Jussieu 1789.

Perekonnad
----------

Järgmistes kareleheliste perekondades leidub Eestis kasvavaid liike.

* *Amsinckia* – karusilm
* *Anchusa* – imikas
* *Asperugo* – karerohi
* *Borago* – kurgirohi
* *Brunnera* – brunnera
* *Buglossoides* – rusuvars
* *Cynoglossum* – rass
* *Echium* – ussikeel
* *Lappula* – takelrohi
* *Lithospermum* – rusujuur
* *Myosotis* – lõosilm
* *Nonea* – rändrass
* *Omphalodes* – nabaseemik
* *Pulmonaria* – kopsurohi
* *Symphytum* – varemerohi

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Karelehelised** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib arhitektuuri mõistest; galerii kohta vaata artiklit Aatrium (galerii); Eesti ansambli kohta vaata Aatrium (ansambel)* |

---

Etruski aatrium
**Aatrium** oli vanarooma arhitektuuris elamu keskne ruum. Seda sõna on hiljem hakatud kasutama lähedaste nähtuste kohta.

Vanarooma aatrium
-----------------

*Atrium corinthicum* roomaaegses majas Prantsusmaal Vaison-la-Romaine'is
Aatrium (*atrium*) oli vanarooma arhitektuuris elamu keskne ruum.

### Sõna päritolu

Ladina sõna *atrium* tuleneb võib-olla sõnast *ater* 'suitsust mustunud'. Seos võib seisneda selles, et selles ruumis oli algselt ka lahtine kolle, mille suits väljus katuseava kaudu.

### Konstruktsioon ja liigid

Aatrium oli nelinurkne siseruum maja keskel. Sealt pääses ümbritsevatesse ruumidesse. Aatrium oli perekonna "elutuba". Valgus pääses aatriumi avast katuses.

Ehitusviisi puhul, mida Vitruvius nimetas "*atrium tuscanicum*" (etruski aatrium), kandsid katust kaks massiivset puittala, millele oli põigiti paigutatud veel kaks tala. Sellest moodustus ülespoole osaliselt avatud siseruum, mille katust kandsid sambad või ka piilarid.

Ainult nelja sambaga aatriumi nimetatakse *atrium tetrastylicum* (neljasambaline aatrium).

Aatriumi, mille katuseava kannab palju sambaid, nimetatakse *atrium corinthicum* (Korintose aatrium).

Väiksemates majades oli ka täielikult katusega kaetud, ilma *compluvium*'ita aatriume, mida nimetati *atrium testudinatum*.

### Katuse kuju

Katuse kuju järgi oli aatriumi tüüp enamasti *atrium impluviatum*. Sellise aatriumi katus oli sissepoole kaldu. Nelinurkse katuseava (*compluvium*) all paiknes samuti nelinurkne bassein (*impluvium*), kuhu koguti vihmavett. Sealt suunati vesi tsisterni.

Juhul kui aatriumi vihmavett ei kogutud, võis katus olla ka väljapoole kaldu. Sellist aatriumi nimetatakse *atrium displuviatum*.

Pildid
------

Lundi ülikooli aatrium
* Atrium impluviatum*Atrium impluviatum*
* Atrium displuviatum*Atrium displuviatum*
* Atrium tetrastylicum*Atrium tetrastylicum*
* Atrium corinthicum*Atrium corinthicum*

Kiriku eesõu
------------

 *Pikemalt artiklis Aatrium (kirikuarhitektuur)*

**Aatriumiks** hakati nimetama ka kristliku basiilika eesõue.

Aatrium tänapäeva arhitektuuris
-------------------------------

Tänapäeva arhitektuuris nimetatakse **aatriumiks** klaaskatusega kaetud õue.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Aatriumid** |
**Vabaduse tänav** on tänav Narva vanalinnas. See algab Tuleviku tänava juurest, ristub Lavretsovi ja Hariduse tänavaga ning lõpeb tupiktänavana. Tänava pikkus on umbes 565 m.

1905. aasta linnaplaanil oli selle tänava nimi **Николаевская улица** ja 1912. aasta linnaplaanil **Nikolai tänav**. 1927. ja 1986. aasta linnaplaanil oli tänava nimi **Vabaduse tänav** ehk **улица Вабадузе**. Oletatavasti sai tänav oma nime pärast Eesti Vabariigi väljakuulutamist.

Aadressil Vabaduse 5 asus Narva Politseiosakond, mis kolis uude hoonesse aadressil Vahtra tänav 3.

Vabaduse 15
Aadressil Vabaduse 15 asub Kaitseliidu Narva malevkonna renoveeritud hoone. Nõukogude ajal oli selles hoones Narva sõjakomissariaat. Enne Teist maailmasõda tegutses hoones Narva Iveri Jumalaema Kristlik Naistöö Ühing (Нарвское женское христианское общество Иверской Божьей матери). Rekonstrueerimise käigus taastati hoone esialgne ilme.

Vabaduse 16. Narva Püha Antoniuse kabel
Aadressil Vabaduse 16 asub Narva Püha Antoniuse kabel.

Vabaduse 20
Hoone aadressil Vabaduse 20 (arhitekt Nikolai Opatski) kuulus EELK Narva Aleksandri Kogudusele. 2015. aastal kuulutas Viru maakohus välja Narva Aleksandri koguduse pankroti ja 2016. aastal müüdi hoone enampakkumisel. Aastatel 1951–1962 tegutses hoones Narva 2. Keskkool. Tänapäeval tegutsevad majas Narva Eesti Selts, Pensionäride Liit, Teater Ilmarine, Narva ja Prichudi piiskopkonna administratsioon ning MTÜ Vaba Loomingu Maja.Hoone arhitekt oli Nikolai Opatski

Viited
------

1. ↑  Svetlana Andrejeva. Narva tänavad 17.-21. sajandi linnakaartidel. – Narva Muuseumi Toimetised, nr 7, 2007, lk 108-127.
2. ↑  NARVA AADRESSIRAAMAT 1939/1940
3. ↑  Появление купола на здании Кайтселийта показалось нарвитянам подозрительным Viru prospekt, 21.09.2015
4. ↑  Hoone pilt Ajapaik.ee lehel (vaadatud 02.11.2021)
5. ↑  Majast. MTÜ Vaba Loome Keskus veebisait.
6. ↑  Hoone pilt Ajapaik.ee lehel (vaadatud 02.11.2021)
**Erich Erilt** (4. oktoober 1927 Mõdriku, Rägavere vald, Viru-Jaagupi kihelkond – 6. august 1993 Rakvere) oli eesti põllumajandustegelane, majandijuht ja Eesti NSV rahvasaadik.

Ta lõpetas 1949. aastal Jäneda Põllumajandustehnikumi. 1972. aastal lõpetas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomia eriala.

1949. aastast töötas ta Viru-Jaagupi agrojaoskonna vanemaagronoomina. Aastatel 1951–1956 oli ta Küti masina-traktorijaamas algul vanemagronoom, hiljem direktor. 1956. aastal töötas lühemat aega Viru-Jaagupi sovhoosi osakonnajuhatajana. Aastatel 1956–1957 oli ta kolhoosi Tee Kommunismile esimees, 1958–1969 Iisaku sovhoosi direktor.

Aastatel 1969–1985 oli ta Rakvere rajooni Eduard Vilde nimeline kolhoosi esimees. Ta algatas muuhulgas Rägavere mõisa taastamise.

Aastatel 1975–1980 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseisu saadik.

Ta on maetud Viru-Jaagupi kalmistule.

Viited
------

1. ↑  Eesti Maaülikooli vilistlaste nimekirjad, 1972. a. lõpetajad
2. ↑  Erich Jüri p. Erilt, Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseis = Верховный Совет ЭССР IX созыв: biograafiline lühiteatmik. EESTI RAAMAT TALLINN 1976, lk 28
3. ↑  Eesti Entsüklopeedia, 14. köide. Tallinn, 2000
4. ↑  Kalmistute register HAUDI

Välislingid
-----------

* Rahvusarhiivi fotoinfosüsteem FOTIS. Erilt, Erich – Eesti NSV Ülemnõukogu saadikukandidaat (1975)
**Aime-Ingrid Sügis** (neiuna **Aime Rulli**; 21. jaanuar 1935 Tallinn – 29. august 2017) oli Eesti keemik ja poliitik.

Ta lõpetas aastal 1958 Tallinna Polütehnilise Instituudi keemia-mäeteaduskonna silikaatide tehnoloogia erialal. Ta töötas Silikaatbetooni Teadusliku Uurimise Instituudis, hiljem Keemia Instituudis.

Aime Sügisest sai tervislike eluviiside ja taimetoitluse propageerija ning rohelise mõtteviisi toetaja.

Aime Sügis kandideeris 1992. aasta Riigikogu valimistel Valimisliidus Eesti Kodanik (selle moodustasid Eesti Vabariigi Partei ja Noarootsi Tervisliku Eluviisi Selts). Ta sai 69 häält ning osutus valituks. Ta oli 1992–1995 VII Riigikogu liige. 1994. aasta kevadel liitus Sõltumatute fraktsiooniga, kus viimased kuud oli aseesimees. Töötas majanduskomisjonis.

Teoseid
-------

* Sügis, Aime-Ingrid 2009. *Ökokultuuri kujundamine: Ökoloogiline majandus maal*. Noarootsi Tervisliku Eluviisi Selts. 61 lk.

Isiklikku
---------

Ta oli taimetoitlane ja abielus Anatol Sügisega, kes oli samuti taimetoitlane

Viited
------

1. ↑
2. 1 2 3
3. ↑
4. ↑

Välislingid
-----------

* Eesti lood: Lained ja võnked
**Ferdinand Eisen** (17. november 1914 Nursi vald, Võrumaa – 31. oktoober 2000) oli eesti haridustegelane ja pedagoogikateadlane.

Ferdinand Eiseni autogramm

Haridustee
----------

Eisen õppis aastail 1923–1926 Vastse-Nursi algkoolis ja 1926–1928 Rõuge algkoolis. 1928–1930 õppis ta Võru Õpetajate Seminaris, selle sulgemise järel 1930–1932 Läänemaa Õpetajate Seminaris ning aastail 1932–1934 Tallinna Pedagoogiumis.

Aastail 1948–1953 õppis Eisen Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonnas ja 1954–1959 Moskva Ühiskonnateaduste Akadeemias. Omandas 1960. aastal filosoofiakandidaadi kraadi.

Töökäik
-------

Eisen töötas aastail 1935–1938 Petserimaal Molnika algkoolis õpetajana ja 1938–1940 Läänemaal Varbla algkooli juhatajana.

1940. aastal siirdus Eisen ametiühingutööle, oli Maatööliste Ametiühingu Vabariikliku Komitee sekretär ja seejärel esimehees. Oli 1941–1944 mobiliseerituna NSV Liidu tagalas. Oli 1945–1947 Eesti NSV Ametiühingute Kesknõukogu orgosakonna juhataja ja abiesimees. NLKP liige 1944. aastast.

Töötas 1947–1949 Tallinna Polütehnilise Instituudi õppejõuna ja 1949–1955 EKP Keskkomitee Vabariikliku Parteikooli direktori asetäitjana õppealal. Töötas alates 1959. aastast taas Tallinna Polütehnilises Instituudis õppejõuna, alates 1969 dotsendina.

Oli 1959–1960 lühikest aega Eesti NSV Ministrite Nõukogu Riikliku Kõrgema ja Kesk-Erihariduse Komitee Õppe- ja Metoodilise Töö valitsuse juhataja. Aastail 1960–1980 oli Eisen Eesti NSV haridusminister. Haridusministrina toetas eesti lastele sobivate õppeprogrammi ja koolisüsteemi rakendamist. Eiseni algatusel kehtestati 11-klassiline üldhariduskool, viiepäevane koolinädal, hakati looma süvaõppega muusika- ja kunstiklasse ning -koole (diferentseeritud õpe). Eiseni eestvedamisel propageeriti eesti originaalõpikute koostamist ja kirjastamist. Paljud Eiseni algatused leidsid hiljem rakendamist mujal NSV Liidus.

Aastail 1961–1981 kuulus Eisen EKP Keskkomiteesse ning oli 1963–1980 Eesti NSV Ülemnõukogu VI, VII, VIII, IX koosseisu saadik.

Pärast pensioniikka jõudmist 1980. aastal töötas kuni 1990. aastani Tallinna Pedagoogilise Instituudi õppejõuna ja Pedagoogika Teadusliku Uurimise Instituudi teadurina.

Ühiskondlik tegevus
-------------------

Eisen oli Eesti Esperanto Liidu esimees, Eesti Looduskaitse Seltsi ja Ühiskondliku Pedagoogika Uurimise Instituudi asutajaid ning koolinoorte laulu- ja tantsupidude korraldamise mõtte algatajaid.

Eisen on teinud kaastööd pedagoogikaalasele ajakirjandusele ning uurinud Eesti kooli ajalugu.

Tunnustus
---------

* 1974 – Eesti NSV teeneline õpetaja
* 1976 – Tööpunalipu orden
* 1991 – Bengt Gottfried Forseliuse medal
* 1994 – Eesti Rahvuskultuuri Fondi elutöö tänuauhind
* 1996 – Riigivapi IV klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Suri endine haridusminister Ferdinand Eisen. – Eesti Päevaleht, 2000, 1. november.
2. ↑  Ferdinand Mihkli p. Eisen, Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseis = Верховный Совет ЭССР IX созыв: biograafiline lühiteatmik. EESTI RAAMAT TALLINN 1976, lk 24
3. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 879

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Helle-Reet Vahersalu** (ka Helle-Reet Vahersalu-Paris; sündinud 22. oktoobril 1939 Tapal) on eesti maalikunstnik.

Elulugu
-------

Vahersalu on õppinud aastatel 1958–1961 Tartu Kunstikoolis ja seejärel Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis, lõpetas selle 1967. aastal. Töötanud 1967. aastast Tartu Kunstikoolis ja aastatel 1991–1993 ka Tartu Ülikooli maaliosakonna õppejõuna.

Looming
-------

Vahersalu alustas kunstnikuteed 1970. aastate alguses loodusest inspireeritud abstraktsionistlike maalidega, mida pingestab vaba hoogne pintslilöök. Viljelenud ka akvarelli, portreed, natüürmorti.
1970. ja 1980. aastatel oli Helle Vahersalu tuntud kui portretist, kes jäädvustas mitmeid toonaseid kultuuriinimesi.

Tema õpilaste seas on Sirje Petersen, Kalli Kalde, Tuuli Puhvel, Priit Pangsepp, Kristi Kongi, Merike Estna, Kerttu Lätt, Kadri Toom, Evelin Zolotko, Rauno Thomas Moss ja Katrin Maask.

2019. aastal ilmus tema loomingut tutvustav 232-leheküljeline eesti- ja ingliskeelne raamat "Helle Vahersalu. Lumi, rooste, värv".

Tema abikaasa oli maalikunstnik Jaan Paris (1927–2007).

Tunnustus
---------

* 1999 – Ado Vabbe nimeline visuaalse kunsti aastapreemia
* 2015 – Valgetähe V klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 19266

Välislingid
-----------

* Helle Vahersalu: maalimine ja õpetamine täiendavad teineteist, Tartu Postimees, 24. oktoober 2019
Kunstniku kujutis PSR B1257+12 ümber tiirlevatest planeetidest. Esiplaanil on planeet "C".
**PSR B1257+12**, varem tähisega **PSR 1257+12**, alternatiivne tähis **PSR J1300+1240**, on millisekundiline pulsar, mis asub 2300 valgusaasta (710 parseki) kaugusel Päikesest Neitsi tähtkujus ja pöörleb umbes 161 korda sekundis (kiiremini kui blenderi tera).

Pulsaril on planeetide süsteem, millel on kolm teadaolevat pulsarplaneedi nimedega "Draugr" (PSR B1257+12 b või PSR B1257+12 A), "Poltergeist" (PSR B1257+12 c või PSR B1257+12 B) ja "Phobetor" (vastavalt PSR B1257+12 d või PSR B1257+12 C). Need olid nii esimesed avastatud eksoplaneedid kui ka esimesed avastatud pulsarplaneedid. B ja C avastati 1992. aastal ning A 1994. aastal. A on väikseima massiga eksoplaneet, mis on seni mis tahes vaatlusmeetodiga avastatud ning selle mass on veidi vähem kui kaks korda suurem kui Kuu mass.

Viited
------

1. ↑  "Very long baseline interferometry astrometry of PSR B1257+12, a pulsar with a planetary system". *Monthly Notices of the Royal Astronomical Society*. Vaadatud 25. märtsil 2024.
2. ↑  "Extreme Planets". *NASA Exoplanet Exploration*. Vaadatud 25. märtsil 2024.
**Albu Põhikool** oli põhikool Järva maakonnas Järva vallas Albus.

Albu mõis, kooli fassaad, 01.02.2021
Albu mõis, kool poolprofiilis, 01.02.2021
Kool asutati 1921. aastal ja tegutses Albu mõisas, mis renoveeriti aastatel 1995–2000. Järva valla koolivõrgu reorganiseerimise tulemusel liideti alates alates 1. septembrist 2023 Albu kool, Ambla kool ja Aravete kool üheks Põhja-Järva Kooliks. Koolid jätkavad tööd oma õppehoonetes.

Ajalugu
-------

Kool tegutses põhikoolina alates 1989. aastast. 2017. aastal liideti Albu Põhikooliga Albu Laste Mängutuba ja Ahula lasteaed (reorganiseeritud Ahula Lasteaed- Algkool). Ühendasutus oli üks Järva valla seitsmest koolist. 2019/2020. õppeaastal õppis koolis 69 õpilast ja lasteaedades 55 last. Õppetöö toimus kolmes hoones. Põhikool tegutses Albu mõisas, kehaline kasvatus toimus Albu rahvamaja saalis, lasteaia Albu õppekoht asus samas hoones ja lasteaia Ahula õppekoht asus Ahula külas.

* Mõisa peahooneMõisa peahoone
* KlassiruumKlassiruum

Viited
------

Kirjandus
---------

* Marge Mikson: Albu kooli ajalugu, Tallinn 2002

Välislingid
-----------

* Kooli koduleht
* Albu mõisa peahoone kultuurimälestiste registris
* Albu Põhikool | Albu mõis moisakoolid.ee
* "Albu kool jääb direktorita" Järva Teataja, 7. mai 2018
**Mihkel Neumann** (15. märts (ukj 28. märts) 1866 Ambla, Järvamaa – 6. mai 1941 Tallinn) oli eesti leksikograaf, kooliõpetaja ja ajakirjanik.

Elulugu
-------

Mihkel Neumann oli talupidaja poeg.

Alghariduse omandas Neumann kodus, 1884–86 õppis Kuuda Õpetajate Seminaris.

Neumann oli 1886–96 vallakooli õpetaja Riisiperes, Alaveres, Kodasool ja Vohnjas, 1896–98 töötas Tartus Postimehe toimetuses. Ta oli aktiivne karskusliikumise tegelane, 1897–98 Eesti Karskuse Seltsi aastaraamatu toimetaja. 1898 ostis Neumann ajalehe Virmaline, andis seda 1900–05 välja Tallinnas nime all Uus Aeg. 1905. aasta revolutsiooniliste sündmustega seoses ajaleht suleti, 1907–09 oli väljaandja Peterburis vangis.

Mihkel Neumann avaldas rohkesti vene, soome, saksa ja inglise keele õppe- ning sõnaraamatuid, samuti populaarteaduslikke raamatuid haridusest, tervishoiust, ketserikohtutest, maadlemisest, fakiiridest jms. Lisaks kirjutas ta mitu luulekogu.

Teoseid
-------

* Lühike soome keele grammatika. Tallinn, 1903
* Praktische Lehrbuch der Estnischen Sprache für der Selbstunterricht. Tallinn, 1903, ³1926
* Ajalehelugeja sõnaraamat. Tallinn, 1903
* Inglise keele õpetus. Tallinn, 1907, 2. trükk 1926
* Inglise-eesti sõnaraamat. Tallinn, 1909, 2. trükk 1923
* Tervishoiu sõnaraamat. Tallinn, 1909
* Saksa keele õpetus. Tallinn, 1910
* Eesti-saksa sõnaraamat. Tallinn, 1910
* Soome-eesti sõnaraamat. Tallinn, 1911
* Saksa-eesti sõnaraamat. Tallinn, 1913, 2. trükk 1927
* Eesti-inglise sõnaraamat. Tallinn, 1924
* Sistematikaline eesti-vene sõnaraamat. Tallinn, 1925
* Vene-eesti sõnaraamat. Tallinn, 1929
* Kuuda Seminar ja tema kasvandikud. Tallinn, 1928
* Vene-eesti sõnaraamat. Tallinn, 1929

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
* Eesti biograafiline leksikon. Tartu, 1926–1929, 336–337
* Eesti biograafiline leksikon. Täiendusköide. Tartu, Tallinn, 1940, 217
* Eesti avalikud tegelased. Tartu, 1932, 209
* Eesti kooli biograafiline leksikon. Tallinn, 1996, 161–162

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*