recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Alexis Mac Allister (2022)
**Alexis Mac Allister** (sündinud 24. detsembril 1998 Santa Rosas) on Argentina jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Liverpool ja Argentina jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Argentina klubis Argentinos Juniors. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Argentina esiliigas 30. oktoobril 2016.

2019. aasta jaanuaris sõlmis nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Brighton & Hove Albioniga, kuid jäi 2019. aastaks laenule Argentina klubidesse Argentinos Juniors ja Boca Juniors. Brightoni meeskonnas debüteeris Mac Allister 7. märtsil 2020 mängus Wolverhampton Wanderersi vastu. Esimese värava Brightoni meeskonnas lõi ta EFL Cup'i meeskonnas 17. septembril 2020 mängus Portsmouthi vastu. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta sama aasta 18. oktoobril mängus Crystal Palace'i vastu. Brightoni põhikoosseisus kindlustas Mac Allister koha hooajal 2021/22, kui lõi Inglismaa kõrgliigas 33 mänguga viis väravat.

Argentina jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 5. septembril 2019 sõprusmängus Tšiili vastu. Pärast ligi kolme aastast pausi kutsuti ta uuesti Argentina koondisse 2022. aasta märtsis. 2021. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril osales Mac Allister Argentina olümpiavõistkonna koosseisus. 

Tema vanemad vennad Francis ja Kevin on samuti jalgpallurid. Nende isa Carlos Mac Allister on endine jalgpallur. Mac Allisterid on iiri ja šoti päritolu.

Viited
------

1. ↑  "Argentina call up Brighton youngster Mac Allister for the first time". *The42*. Vaadatud 10. detsembril 2020.
2. ↑  "Argentine football returns to its Scottish founder". *The Scotsman*. JPI Media. 19. märts 2018. Vaadatud 24. jaanuaril 2019.

| * v
* r
Argentina koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Armani
* 2 Foyth
* 3 Tagliafico
* 4 Montiel
* 5 Paredes
* 6 Pezzella
* 7 De Paul
* 8 Acuña
* 9 Álvarez
* 10 Messi (c)
* 11 Di María
* 12 Rulli
* 13 Romero
* 14 Palacios
* 15 Correa
* 16 Almada
* 17 Gómez
* 18 Rodríguez
* 19 Otamendi
* 20 Mac Allister
* 21 Dybala
* 22 La. Martínez
* 23 E. Martínez
* 24 Fernández
* 25 Li. Martínez
* 26 Molina
* Treener: Scaloni

 | Argentina |
**Gerard Batliner** (9. detsember 1928 – 25. juuni 2008) oli Liechtensteini jurist ja poliitik. Aastatel 1962–1970 oli ta Liechtensteini valitsusjuht ja 1974–1977 Liechtensteini Maapäeva president ehk parlamendi esimees.

1956. aastal lõpetas Batliner litsentsiaadina õigusteaduse õpingud Šveitsis Fribourgi Ülikoolis. Ühtlasi oli ta samas ülikoolis õppinud filosoofiat. Läbinud praktika Liechtensteini ülemkohtus, asus ta samal aastal tööle iseseisva advokaadina. 1957. aastal kaitses ta Fribourgi Ülikoolis doktoriväitekirja ja sai õigusteaduse doktori kraadi. Tema väitekiri käsitles eeltõkendi kasutamist Liechtensteini õigussüsteemis.

Poliitikas alustas Gerard Batliner tegevust Progressiivse Kodanikepartei liikmena, aastatel 1958–1962 oli erakonna aseesimees. Ühtlasi töötas ta aastatel 1960–1962 Escheni abilinnapeana.

Pärast Alexander Fricki ametist lahkumist valis Maapäev Batlineri 16. juulil 1962 riigi uueks valitsusjuhiks. Sellele ametikohale jäi Batliner kaheksaks aastaks kuni Progressiivse Kodanikepartei valimiskaotuseni 1970. aastal. Tema lahkumisega peaministriametist 18. märtsil 1970 lõppes Kodanikepartei 42 aastat kestnud võim Liechtensteinis.

Pärast Progressiivse Kodanikepartei valimisvõitu 1974. aastal valiti Gerard Batliner Maapäeva presidendiks ehk Liechtensteini parlamendi esimeheks. Sel ametikohal töötas ta kolm aastat. Seejärel oli ta 1978–1981 Maapäeva asepresident ja Liechtensteini parlamendidelegatsiooni esimees Euroopa Nõukogu juures.

Aastatel 1981–1982 oli ta Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee asepresident ja 1983–1990 Euroopa Inimõiguste Komisjoni liige.

Hiljem töötas ta ka advokaadi ja õigusteaduste eksperdina, 2002. aastast oli Batliner advokaadibüroo Batliner Wanger Batliner partner.

1987. aastast oli ta Liechtensteini Instituudi teadusnõukogu liige, aastatel 1987–1997 ühtlasi selle nõukogu esimees.

Aastast 1991 oli ta niinimetatud Veneetsia Komisjoni liige ja aastast 1995 arbiiter Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni kohtus.

Ta oli ka Baseli Ülikooli ja Innsbrucki Ülikooli audoktor.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Alexander Frick** | **Liechtensteini valitsusjuht**1962–1970 | Järgnev**Alfred Hilbe** |

Liechtensteini valitsusjuhid

Liechtensteini lipp Ospelt | Feger\* | Gubelmann\* | Schädler | Prints Alfred Roman\* | Hoop | Frick | Batliner | Hilbe | Kieber | Brunhart | Büchel | Frick | Hasler | Tschütscher | Hasler | Risch Liechtensteini lipp

  
\* valitsusjuhi kohusetäitja
**Pekka Martti Piekäinen** (30. detsember 1945 – 25. detsember 2004) oli tuntud soome metallikunstnik-disainer. Ta kavandas kelli tuntud Šveitsi firmadele Omega, Tissot ja Lanco, oli aastatel 1971–1989 peakunstnik firmas Auran Kultasepät OÜ ning seejärel asutas 1991. aastal koos Anna-Kaisa Laaksoga ühise firma PlatinOro OÜ. Lisaks on Piekäinen pälvinud Soome riikliku disainipreemia.

  

Pekka Piekäinen sündis 1945. aastal Helsingis ja käis seal ka koolis. Metallitööga tegi Piekäinen algust juba poisikesena, tal oli võimalus õppida nii kullassepast isa kui ka kuulsa vene päritolu kullassepa Boris Sarvala juures. Pärast keskkooli hakkas ta pakkuma firmadele ehtenäidiseid ja pääses samal ajal ka Helsingi Kõrgema Kunstikooli õhtusesse osakonda. Piekäineni varem omandatud oskused olid aga nii head, et seal ta palju uut juurde ei õppinud.

Pärast õpinguid Helsingi Kõrgemas Kunstikoolis töötas Piekäinen 18 aastat Turus suures kullassepaettevõttes Auran Kultasepät OÜ. Kui firma müüdi, otsustas ta omal käel hakkama saada. Auran Kultasepät OÜ oli aidanud tal ka mujal maailmas nime teha, sest tema tööd olid poeriiulitel suurlinnades Londonis, New Yorgis, Tokyos ja Pariisis. Piekäinen oli ka esimene Põhjamaade disainer, kelle töid müüdi Tiffany & Co poodides. 1991. aastal asutas ta koos Anna-Kaisa Laaksoga ühise firma PlatinOro OÜ. Pekka Piekäineni tehtud asju on Suurbritannia kuninglikul perekonnal, paljudel Euroopa riigipeadel ja tema ehteid on kandnud ka printsess Diana.

PlatinOro OÜ asutati 1991. aastal Anna-Kaisa Laakso ja Pekka Piekäineni poolt. Piekäinen kohtas maailmakuulsat Portugali vääriskivibrändi Atlantist maaletoovat Laaksot kullasseppade messil. Kui Piekäinen valiti 2002. aastal aasta kullassepaks, kavandas ta Anna-Kaisale esimesed Marquize-seeria ehted.

Piekäinen suri aastal 2004.

Viited
------

1. 1 2 3
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
Robert Pattinson (2011)
**Robert Douglas Thomas Pattinson** (sündinud 13. mail 1986 Londonis) on inglise näitleja, modell, muusik ja produtsent.

Ta on tuntud filmisaagast "Videvik" (2008), kus ta kehastab Edward Cullenit, ja filmist "Harry Potter ja tulepeeker" (2005), kus ta kehastab Cedric Diggoryt. Osatäitmise eest filmis "Videvik" andis MTV talle aasta parima meesdebütandi, parima suudluse ja parima võitlusstseeni auhinna. Ta on mänginud ka filmis "Mäleta mind" (2010). 

Pattinsoni isa importis USA-st uunikumautosid ja ema töötas modelliagentuuris. 12-aastaselt alustas ta ka ise modellitööd, kuid neli aastat hiljem jäi see soiku, sest talle ei pakutud enam tööd. Ise nimetas ta selle põhjuseks, et pärast murdeiga hakkas ta liiga mehelik välja nägema. Kuid juba modellitöö kõrvalt tegi ta esimesed katsetused näitlejana.

Pattinson mängib kitarri ja klaverit ning kirjutab muusikat. Filmis "Videvik" esitab ta kaks laulu, millest ühe kaasautor ta on. Filmis "Kuidas olla" (2008) esitab ta kolm oma laulu. Pattinson on öelnud, et muusika on tema tagavaraplaan juhuks, kui tema näitlejakarjäär peaks ebaõnnestuma.

Ta on mänginud veel filmides "Little Ashes" (2008), "Mäleta mind" (2010), "Vesi elevantidele" (2011), "Bel Ami" (2012) ja "Cosmopolis" (2012).

Isiklikku
---------

2009. aasta suvel tekkis Pattinsonil armusuhe "Videviku saaga" kaasstaari Kristen Stewartiga. 2012. aasta juulist oli Stewartil aga nn kokku-lahku-suhe endast 19 aastat vanema Rupert Sandersiga. Lõplikult läksid Stewart ja Pattinson lahku 2013. aasta mais.

Septembrist 2014 oli Pattinson lähisuhtes Briti laulja FKA Twigsiga. Nad läksid lahku 2017. aasta suvel.

Filmograafia
------------

| Aasta | Pealkiri | Eestikeelne pealkiri |
| --- | --- | --- |
| 2004 | "Vanity Fair" | "Edevuse laat" |
| 2004 | "Ring of the Nibelungs" | "Nibelungide sõrmus" |
| 2005 | "Harry Potter and the Goblet of Fire" | "Harry Potter ja tulepeeker" |
| 2006 | "The Haunted Airman" |  |
| 2007 | "The Bad Mother's Handbook" |  |
| 2007 | "Harry Potter and the Order of the Phoenix" | "Harry Potter ja Fööniksi ordu" |
| 2008 | "How to Be" | "Kuidas olla" |
| 2008 | "Twilight" | "Videvik" |
| 2009 | "Little Ashes" |  |
| 2009 | "The Twilight Saga: New Moon" | "Videviku saaga: Noorkuu" |
| 2010 | "Remember Me" | "Mäleta mind" |
| 2010 | "The Twilight Saga: Eclipse" | "Videviku saaga: Päikesevarjutus" |
| 2010 | "Love & Distrust" |  |
| 2011 | "Water for Elephants" | "Vesi elevantidele" |
| 2011 | "The Twilight Saga: Breaking Dawn-Part 1" | "Videviku saaga: Koidukuma - Osa 1" |
| 2012 | "Bel Ami" | "Kallis sõber" |
| 2012 | "Cosmopolis" | "Cosmopolis" |
| 2012 | "The Twilight Saga:Breaking Dawn Part 2" | "Videviku saaga: Koidukuma - Osa 2" |
| 2014 | "The Rover" | "Rändur" |
| 2014 | "Maps to the Stars" |  |
| 2014 | "Queen of the Desert" |  |
| 2014 | "Life" |
| 2020 | "Tenet" |

Väliskingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Robert Pattinson** |

* Robert Pattinson IMDb-s
**Karl Kaarli** (aastani 1938 **Karl Karlson**; 18. august 1923 Puurmani vald, Kursi kihelkond, Tartumaa – 17. veebruar 2006) oli eesti põllumajandusteadlane.

Ta õppis Kadrina algkoolis, Rakvere Progümnaasiumis ning lõpetas aastal 1944 Jäneda Kõrgema Põllunduskooli ja aastal 1948 Tartu Riikliku Ülikooli põllumajandusteaduskonna. Aastal 1969 kaitses ta samas põllumajanduskandidaadi väitekirja.

Ta töötas aastatel 1943–1944 Jõgeva Sordiaretuse Instituudis katsetehnikuna. Aastatel 1945–1949 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli ravimtaimede katsejaama vanemlaborant ja taimekasvatuse kateedri assistent ja aastatel 1949–1950 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Põllumajanduse Instituudi Kuusiku filiaali nooremteadur. Aastatel 1951–1953 oli ta Mahtra kolhoosis agronoom ja Kurna sovhoosis peaagronoom, aastatel 1953–1962 Sommerlingi nimelise sovhoosi peaagronoom ja aastatel 1973–1976 sama sovhoosi direktor. 

Aastatel 1962–1973 ja 1976–2002 oli ta teadur Eesti Maaviljeluse Instituudis, algul katsemajandite osakonnaseemnekasvatuse sektori ja heinakasvatuse sektori juhataja, aastast 1986 kaunviljade ja õlikultuuride grupijuht, ühtlasi juhtiv- või vanemteadur.

Ta on selgitanud välja Eesti oludele sobivad kaunvilja-, rapsi- ja rüpsisordid, kujundanud sordikohased kasvatamisviisid ja osalenud nende tootmisse evitamises.

Karl Kaarli suri 17. veebruaril 2006 ja maeti 28. veebruaril 2006 Metsakalmistule.

Tunnustus
---------

* 1982 Eesti NSV teeneline teadlane
* 1999 Valgetähe V klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema isa Gustav Kaarli oli organist ja luterlik pastor; luterlik pastor oli ka tema lell Karl Karlson.

Ta pojad on matemaatik Kalle Kaarli ja füüsik Rein Kaarli.

Viited
------

1. ↑  Haud Tallinna Metsakalmistul

Kirjandus
---------

* *Eesti entsüklopeedia.* 14. köide: *Eesti elulood.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 124.
* Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951–2000. AS Kirjastus Ilo. 2003
* Karl Kaarli 1923–2006 In memoriam. Harjumaa, 28. veebruar 2006, lk 7

Välislingid
-----------

* Haud Tallinna Metsakalmistul
**Elina Pähklimägi** (aastatel 2014–2022 **Elina Purde**; sündinud 7. veebruaril 1983  Amblas ) on eesti näitleja ja lavastaja.

Haridus
-------

Ta on lõpetanud 2002. aastal Rakvere Reaalgümnaasiumi, õppinud aastatel 2002–2004 Sisekaitseakadeemias maksundust (ja seejärel töötanud kaks aastat maksuametnikuna) ning lõpetanud 2008. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (23. lennus). 
2007. aastal õppis ta vahetusüliõpilasena Londonis Rose Bruford College’is.

Loominguline tegevus
--------------------

2008. aastal mängis ta peaosalist Liinat filmis "Soovide puu" (režissöör Liina Paakspuu). 

Elina Purde on mänginud ka telesarjades "Ohtlik lend", "Kelgukoerad", "Eestlane ja venelane", "Kättemaksukontor" ja "Alpimaja".

Ta on näidelnud filmides "Kormoranid ehk Nahkpükse ei pesta", "Imelise ajastu lõpp", "Mehetapja/Süütu/Vari" ja "Svingerid" ning lühifilmis "Legend vägevast seebist". 

Teatrinäitlejana on ta üles astunud VAT Teatris, Draamateatris, Vanemuises, Vene Teatris jm. 

Lavastajana on ta loonud lavastused "Fanny ja Faggot" (2010, Cabaret Rhizome), "Lähedus", "Hobune, kes kaotas prillid ära" (2013, Rakvere Teater) ja "Hullemast hullem" (2018, Rakvere Teater). 

2013. aastal osales ta kohtunikuna telesaates "Su nägu kõlab tuttavalt".

Isiklikku
---------

Üksteist aastat oli tema elukaaslane näitleja Kristjan Sarv. 2012. aastast oli Elina suhtes Andrus Purdega ja nad abiellusid 2014. aastal. Neil on kaks ühist tütart (sündinud 2014 ja 2019). 2022. aastal läksid nad lahku ning Elina kannab taas perekonnanime Pähklimägi.

Elina lemmikžanrid on *house*, *indie* ning trumm ja bass.

Muu
---

2022. aastal pälvis Delfi meediamaja edetabelis "Eesti mõjukad 2022" 93. koha.

Viited
------

1. ↑  Robert Randma. Kes olid tuntud inimesed eelmises elus?[*alaline kõdulink*] Eesti Ekspress, 21.09.2009.
2. ↑  Eesti Teatriliit, Elina Purde. Vaadatud 18.06.2021.
3. ↑  Näitleja Elina Pähklimägi oli kaks aastat maksuametnik, Elu24, 12.12.2008.
4. ↑  Kairi Prints. Hoidke eest: tegutsevad tapjatüdrukud. Sirp, 26.02.2010.
5. ↑  Filmiveeb
6. ↑  Elina Pähklimäe mees jättis pikantsel põhjusel esilinastusele tulemata, ajakiri Naised, 19.12.2008.
7. ↑  "Elina Pähklimägi viis aastat kestnud suhe sai läbi". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. jaanuar 2012. Vaadatud 16. jaanuaril 2012.
8. ↑  Elina Pähklimägi kannab nüüd perekonnanime Purde
9. ↑  "Elina Purdest saab taas Pähklimägi: ühel hetkel tegelen valuga, praegu ma ei suuda". 7.7.2022. Vaadatud 25.11.2022.
10. ↑  Laura-Marleene Jefimov (28. november 2022). "2 Quick Start, „Müstiline Venemaa" ja Kaupo Karelsoni jõululaulude playlist. Millist muusikat kuulavad mõjukad?". *Laupäevaleht*. Vaadatud 28.11.2022.
11. ↑  "Eesti mõjukad 2022". 25. november 2022. Vaadatud 25.11.2022.

Välislingid
-----------

* Näitleja Elina Pähklimägi oli kaks aastat maksuametnik, Elu24, 12. detsember 2008
* Tiiu Laks, Elina Pähklimägi toob lavale lapsmõrtsuka loo, Eesti Päevaleht, 6. veebruar 2010
* Eva Kübar, Noor lavastaja arutleb kuritöö ja karistuse üle, Postimees.ee, 12. veebruar 2010
Mälestusmärk Kurkse suurõnnetuses hukkunud rahuvalvajatele.
**Kurkse suurõnnetus** toimus 11. septembril 1997, mil Kurkse väina ületamisel uppus või suri alajahtumisse 14 Balti rahuvalvepataljoni staabikompanii luurerühma liiget. Kaheksa sõdurit päästsid karjumist kuulnud sadama töötajad, kes paadiga merele kiirustasid ja elus olnud sõdurid kaldale tõid. 14 rahuvalvaja surm on Eesti kaitseväe suurim kaotus pärast iseseisvuse taastamist. 

1998. aasta septembris püstitati hukkunud rahuvalvajate mälestuseks Kurkse sadamasse mälestuskivi. Sündmusest on valminud ka film "Surmaretk".

Õnnetus
-------

11. septembril 1997 andis Balti rahuvalvepataljoni luurerühma ülem Jaanus Karm õppusel "Vilets elu" 22-liikmelisele luurerühmale käsu ületada täisvarustuses veetakistus mööda madalikku Suur-Pakri lõunatipust mandrile Kurkse sadama suunas. Peagi avastasid mehed, et jalad ei ulatu põhja. Paanikat ei tekkinud, sest teati, et ujuda tuleb paarsada meetrit, seejärel pidi madalik jälle jalge all olema. Maad aga ei saadud jalge alla. Mehed sidusid seljakotid kokku parveks ja jäid merre hulpima. Varsti hakkasid mehed üksteise järel surema. Kuna merevesi oli külm, tekkis alajahtumise oht ja selleks, et keegi magama ei jääks, tuli üksteist pidevalt togida. Lõpuks kuulsid meeste röökimist sadamakapten Heino Kreintal ja sadamakapteni abi Hannes Kuusemäe. Kui nad taipasid, et kisa tuleb merelt, läksid nad oma paadiga merele ja võtsid viis meest paati ja vedasid veel kolm köiega paadi järel kaldale. Hiljem rääkisid mehed, et paat oli ülerahvastatud ja kolme meest ei saanudki muud moodi transportida. Ülejäänud 14 mehe surnukehad tõid päästjad merest välja. Rühma juhtinud Jaanus Karm mõisteti 4,5 aastaks vangi.

Viited
------

1. ↑  "Kurkse tragöödiat meenutab mälestuskivi" Õhtuleht, 12. september 1998
2. ↑  "Kurkse tragöödiast valmis film "Surmaretk""[*alaline kõdulink*] Delfi, 8. september 2008
3. ↑  "See oli nagu halb unenägu"Maaleht, 6. september 2007

Välislingid
-----------

* "Kurkse surmaretke tõde teadmata" Eesti Päevaleht, 10. september 1999
* "Kurkse väinas paistis kümme aastat tagasi petlik päike" Eesti Päevaleht, 11. september 2007
* "Kurkse surmaretke kronoloogia" Õhtuleht, 11. september 2007
**Warmia-Masuuria vojevoodkond** on vojevoodkond Poolas.

Haldusjaotus
------------

Vojevoodkond jaguneb kaheks maakonna õigustega linnaks:

1. Elbląg
2. Olsztyn

ning 19 maakonnaks:

1. Bartoszyce maakond
2. Braniewo maakond
3. Działdowo maakond
4. Elblągi maakond
5. Ełki maakond
6. Giżycko maakond
7. Gołdapi maakond
8. Iława maakond
9. Kętrzyni maakond
10. Lidzbark Warmiński maakond
11. Mrągowo maakond
12. Nidzica maakond
13. Nowe Miasto Lubawskie maakond
14. Olecko maakond
15. Olsztyni maakond
16. Ostróda maakond
17. Piszi maakond
18. Szczytno maakond
19. Węgorzewo maakond

Viited
------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Warmia-Masuuria vojevoodkond** |

Poola vapp
Poola vojevoodkonnad

Alam-Sileesia | Kujawy-Pomorze | Łódź | Lublin | Lubusz | Lääne-Pomorze | Masoovia | Opole | Podkarpacie | Podlaasia | Pomorze | Sileesia | Suur-Poola | Święty Krzyż | Väike-Poola | Warmia-Masuuria


Warmia-Masuuria vojevoodkonna vapp
Warmia-Masuuria vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Elbląg |
Olsztyn  

**maakonnad:**
Bartoszyce |
Braniewo |
Działdowo |
Elbląg |
Ełk |
Giżycko |
Gołdap |
Iława |
Kętrzyn |
Lidzbark Warmiński |
Mrągowo |
Nidzica |
Nowe Miasto Lubawskie |
Olecko |
Olsztyn |
Ostróda |
Pisz |
Szczytno |
Węgorzewo
Anton Pilgrami rinnaportree orelit toetaval konsoolil Viini Püha Stefanuse katedraalis
**Anton Pilgram** (ka Anton Pilchramb) (sündinud umbes 1460, oletatavalt Brnos, surnud 1516 Viinis) hiliskeskaegsel Määrimaal ja Austrias tegutsenud skulptor.

Eluloolist
----------

On oletatud, et Anton Pilgram õppis kiviraiumiskunsti Viinis. 1481. aastal kutsuti ta tööle Heilbronni, kus valmis tema varaseim teos, Heilbronni Püha Kiliani kiriku kantsel. Oma muud varasemad teosed lõi ta enamjaolt Švaabimaal, võttis osa Schwieberdingeni Georgi kiriku ja Rottweili Laurentsiuse kabeli ehitamisest. Arvatavasti Švaabimaal tutvus ta lähemalt Saksamaa ja Itaalia renessansskunstnike teostega ja stiiliga.

Pilgram naasis juba kogenud skulptorina Brnosse 1495. aasta paiku ning töötas kiviraidurina Jakobi kiriku ja Juudivärava (Judentor, valmis 1508) ehitusel. 1512. aastal töötas Pilgram kiviraidurina Viini Püha Stefanuse katedraali ehitusel, keskendudes peamiselt väiksematele arhitektuurilistele vormidele nagu raidkivikantsel ja kõrgreljeefsed skulptuurid. Arvatavasti suri ta 1516. aasta paiku.

Looming
-------

Tema teostest on tuntuimad Brno Jakobi kiriku portaal (1510–1511) ja Brno vana raekoja portaal (1512) Brnos ja Viini Püha Stefanuse katedraali kantsel (1514–1515). Märkimisväärsed on tema puuskulptuurid märter Peetrusest ja ühest dominiiklasest pühakust, loodud umbes 1511. aasta paiku.

* Brno vana raekoja portaalBrno vana raekoja portaal
* Püha Stefanuse katedraali kantselPüha Stefanuse katedraali kantsel
* Märter Peetruse puuskulptuur, u 1510Märter Peetruse puuskulptuur, u 1510
* Kunstniku autoportree Viini katedraali kantslilKunstniku autoportree Viini katedraali kantslil

Viited
------

1. ↑  "Anton Pilgram. Google Arts and Culture". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. aprill 2021. Vaadatud 19. aprillil 2021.
2. ↑  Anton Pilgram. – Moravska galerie
3. ↑  [ St. Peter Martyr. Anton Pilgram, 1505/1515. – Google Arts and Culture
]

Välislingid
-----------

* Anton Pilgram. – Moravska galerie
* Pilgram, Anton. – Austria-Forum
* Pilgram, Anton. – Web Gallery of Art
Emma Watson filmi "Harry Potter ja segavereline prints" esilinastusel 2009. aasta juulis
Hermione Grangerit kehastanud Emma Watson koos Daniel Radcliffe'i (vasakul) ja Rupert Grintiga filmi "Harry Potter ja surma vägised: osa 2" Londoni esilinastusel 2011. aasta juulis
**Hermione Jean Granger** on tegelane J. K. Rowlingu Harry Potteri romaanisarjast.

Hermione on mugu päritolu, erakordselt intelligentne tüdruk, kes õpib kõik ära, on väga kohusetundlik ja usaldusväärne. Tal on pruunid puhvis juuksed, pruunid silmad ja suured esihambad.

Kuna tema mõlemad vanemad on mugudest hambaarstid, ei teadnud nad tema maagilisest maailmast midagi enne 11-aastaseks saamist. Ta saab kirja, kus talle teatatakse, et ta on nõid ja ta on vastu võetud Sigatüüka Nõiduse ja Võlukunsti kooli (inglise keeles Hogwarts School of Witchcraft and Wizardry). Koolis ei ole tal sõpru, kuid Halloweeni päeval lastakse kooli sisse troll ning Harry ja Ron päästavad Hermione selle käest. Tüdruk võtab aga süü enda peale ja sellest ajast saadik on Harry Potter, Ron Wesley ja Hermione Granger lahutamatud parimad sõbrad.

Hermione armastab lugemist ja õppimist, iga vaba aja veedab ta raamatukogus suure hunniku raamatute taga. Tema arust peaksid Harry ja Ron rohkem aega õppimisele kulutama, ta on alati valmis neid koduste töödega aitama, kuid ta ei lase kunagi neil tema pealt maha kirjutada.

Tal on oranž kass Konkskäpp (inglise keeles Crookshanks). Tema Patronus võtab saarma kuju.

Hermione abiellus Ron Weasleyga, kellega koos kasvatasid nad üles kaks last: Rose ja Hugo Weasley.

Hermione prototüübiks on J. K. Rowling ise. Hermione nimi tuleneb sõnast *hermetic*, mis tähendab iidset nõiakunsti.

Filmides kehastab Hermione Grangerit Emma Watson.

| * v
* r
Harry Potteri romaanisari |
| --- |
| Romaanid | 
Tarkade kivi **·** Saladuste kamber **·** Azkabani vang **·** Tulepeeker **·** Fööniksi ordu **·** Segavereline prints **·** Surma vägised | Harry Potteri raamatud |
| Sarjavälised raamatud | 
Bard Beedle'i lood **·** Fantastilised elukad ja kust neid leida **·** Harry Potter ja äraneetud laps **·** Lendluupall läbi aegade |

Harry Potteri filmid

Tarkade kivi **·** Saladuste kamber **·** Azkabani vang **·** Tulepeeker **·** Fööniksi ordu **·** Segavereline prints **·** Surma vägised: osa 1 **·** Surma vägised: osa 2
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Norra kuningast; Norra trooninõudleja kohta vaata Sigurd Magnusson Slembe.* |

---

**Sigurd Magnusson** (ka **Sigurd I** või **Sigurd Jeruusalemmasõitja** (vanapõhja **Sigurðr Jórsalafari**, norra **Sigurd Jorsalfare**; u. 1090 – 26. märts 1130) oli Norra kuningas aastail 1103–1130. Ta oli Magnus Paljasjala poeg.

1098. aastal oli Sigurd kaasas oma isa sõjakäigul Orkney saartele, Hebriididele ja Iiri merele. Samal aastal sai ta Orkney kuningaks ning Manni ja Saarte kuningaks. Ei ole teada kas Sigurd naasis sõjakäigu järel koos isaga Norrasse. Igatahes 1102. aastal kui Magnus uuesti läände sõitis, oli Sigurd Orkneyl.

Magnus ja Iirimaa ülemkuningas Muirchertach Ua Briain olid kokku lepinud abielu Sigurdi ja Muirchertachi tütre Blathmin O'Brieni vahel. Magnuse surma järel jäeti abieluplaanid siiski katki.

Peale oma isa surma 1103. aastal tõusis Sigurd koos oma vendade Øystein Magnussoni ja Olav Magnussoniga Norra troonile.

1107. aastal siirdus Sigurd norralastest koosneva väesalga eesotsas appi Jeruusalemma kuningriigile, olles esimene Euroopa kuningas kes võttis osa Norra ristisõjast. Ristisõjast osavõtu eest sai ta omale lisanime **Jeruusalemmasõitja**. Ta võttis osa lahingutest Lissabonis, erinevatel Vahemere saartel, ning Palestiinas. 1110. aastal võttis ta koos Jeruusalemma kuninga Baudouin I-ga osa rannikulinna Sidoni vallutamisest.

Sigurd naasis 1111. aastal Norrasse ja viis oma pealinna Konghellesse ning ehitas sinna linnuse. Linnuses hoidis ta muuhulgas Baudouini käest kingituseks saadud reliikviat – puutükki, mis olnud pärit Jeesuse ristipuust. 

1123. aastal asus Sigurd uuesti sõtta kristluse nimel. Sedapuhku võitles ta Smålandi elanike vastu, kes olid taganenud ristiusust ja hakanud uuesti austama oma vanu jumalaid.

Sigurdi valitsusajal võeti Norras kasutusele kirikukümnis ning asutati Stavangeri piiskopkond.

Sigurd suri 1130. aastal ja maeti Hallvardskirkeni kirikusse Oslos.

Sigurdi surma järel algas Norras kodusõda tema poja Magnus Sigurdssoni ja Sigurdi väidetava poolvenna Harald Gille vahel. See tõi kaasa endaga kodusõdade perioodi, mis kestis 1240. aastani.

Perekond
--------

Sigurd oli abielus Kiievi suurvürsti Mstislav I tütre Malmfrediga, kellega tal oli tütar Kristin Sigurddatter. Kristin abiellus mõjuvõimsa jarli Erling Skakkega.

Borghild Olavsdotteriga oli tal poeg Magnus Sigurdsson, kes oli 1130–1135 ja 1137–1139 Norra kuningas.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Øystein Magnusson** | **Norra kuningas**1103–1130 | Järgnev**Magnus Sigurdsson** |

Vaata ka
--------

* Norra kuningate loend

Kirjandus
---------

* Snorri Sturluson "Heimskringla"
**Nils Muižnieks** (sündinud 31. jaanuaril 1964 Los Angeleses) on läti politoloog ja inimõigusaktivist. Ta oli 2012–2018 Euroopa inimõigustevolinik.

Muižnieks sündis läti põgenike perekonnas. Ta õppis Princetoni ja Berkeley Ülikoolis politoloogiat. Tema doktoriväitekirja pealkiri oli "The Baltic popular movements and the disintegration of the Soviet Union".

1994–2002 oli ta Läti inimõiguste ja rahvusuuringute keskuse direktor. 2002–2004 oli ta Läti integratsiooniminister. 2004 kandideeris ta Läti Esimese Partei nimekirjas Euroopa Parlamenti. Seejärel töötas ta Euroopa Rassismi ja Sallimatuse Vastase Komisjoni liikme (2005–2010) ja esimehena (2010–2012). Jaanuaris 2012 valiti ta Euroopa Komisjoni inimõigustevoliniku kohale ning ta asus ametisse 1. aprillil.

2020. aastast töötab ta Amnesty Internationali Euroopa haru direktorina.

Tunnustus
---------

* 2005 Maarjamaa Risti III klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Nils Muižnieks on abielus, tal on kaks tütart.

Ta räägib emakeelena nii läti kui ka inglise keelt.

Viited
------

1. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 549

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Nils Muižnieks** |

* Euroopa Nõukogu inimõigustevoliniku koduleht
* Euroopa inimõiguste volinik saabub Eestisse, Postimees, 24. märts 2013
Tulika ja Endla tänava ristmikul
**Tallinna bussiliin 48** oli Tallinna bussiliin, mida teenindas Tallinna Linnatranspordi AS.
Alates 1. augustist 2023 ühendati bussiliiniga 35, uus marsruut Seli - Pelguranna. 

Bussiliin ühendas Südalinna asumit Kesklinnas Pelguranna asumiga Põhja-Tallinnas, läbides Lilleküla ja Pelgulinna. Liin sai alguse Viru Keskuse bussiterminalist. 

Enne 1. novembrit 2016 oli 48 ekspressliin, mis ei peatunud Vabaduse väljaku ja Sõle peatusete vahel.

Peatused
--------

Viru Keskus – Pelguranna
Viru Keskus 3 - Viru - Vabaduse väljak - Tõnismägi - Koidu - Taksopark - Ülase - Sõle - Ädala - Kolde puiestee - Nisu - Ehte - Kari - Randla

Pelguranna – Viru Keskus
Randla - Pelguranna - Vihuri - Puhangu - Ehte - Nisu - Kolde puiestee - Ädala - Ülase - Taksopark - Koidu - Vabaduse väljak - Estonia - A. Laikmaa

Viited
------

1. ↑  Tallinnas muutuvad mitmed bussi- ja trammiliinide sõiduplaanid Delfi, 25.10.2016

Välislingid
-----------

* Tallinna 48. liini sõiduplaan

| * v
* r
Tallinna bussiliinid |
| --- |
| 1–9 | 
1 **·**  2 **·**  3 **·**  4 **·**  5 **·**  6 **·**  7 **·**  8 **·**  9 |
| 10–19 | 
10 **·**  11 **·**  12 **·**  13 **·**  14 **·** 15 **·**  16 **·**  18  **·**  18A |
| 20–29 | 
20 **·**  20A **·**  21 **·**  21A **·**  21B **·**  22 **·**  23 **·**  24 **·**  26 **·**  26A **·**  27 **·**  28 **·**  29 |
| 30–39 | 
30 **·**  31 **·**  32 **·**  33 **·**  34 **·** 35 **·**  36 **·**  37 **·**  38 **·**  39 |
| 40–49 | 
40 **·**  41 **·** 41B **·** 42 **·** 44 **·**  45 **·**  46 **·**  47 **·**  49 |
| 50–59 | 
50 **·**  51 **·** 54 **·** 55 **·** 57 **·**  58 **·**  59 |
| 60–69 | 
60 **·**  61 **·**  62 **·**  63 **·**  64 **·**  65 **·**  66 **·** 67 |
| 70–79 | 
72 **·**  73 |
| Muud bussiliinid | 
52 **·**  81 |
Sihhote-Alini asukoht
Sihhote-Alin sügisel
Taiga Sihhote-Alinis
**Sihhote-Alin** (vene keeles *Сихотэ-Алинь*) on mäestik Venemaa kaguosas Kaug-Idas Habarovski ja Primorje krai territooriumil. Sihhote-Alin on Amuuri jõe, Jaapani mere ja Tatari väina veelahe.

Mäestiku pikkus on 1200 km, laius kuni 250 km, suurim kõrgus 2090 m (Tordoki-Jani mägi). Teised mäetipud on Ko (2003 m), Jako-Jani (1955 m), Anik (1933 m), Durhe (1903 m), Oblatšnaja (1856 m), Sputnik (1805 m), Ostraja (1788 m), Võssokaja (1745 m), Snežnaja (1684 m), Olhovaja (1805 m), Lõssaja (1554 m), Izjubrinaja (1433 m), Livadiiskaja (Pidan) (1334 m), Tšornõi Kust (1010 m), Kedrovaja (961 m).

Sihhote-Alini kõrgematel tippudel on reeglina teravalt visandatud kuju, suur osa neist on kaetud suurte kivide rusuga. Pinnavormid meenutavad tugevasti purustatud tsirkusorge.

Sihhote-Alini mäestik koosneb liivakivist ja kiltadest. Esineb hästi palju intrusioone, mis on põhjustanud kulla, tina ja polümetallide leiukohtade tekkimise. Nõgudes on kivi- ja pruunsöe leiukohad.

Eelmäestikus esinevad basaltplatood. Sihhote-Alini lõuna- ja idaosa on järskude nõlvadega keskmäestikud, lääneosas esinevad sageli pikiorud ja nõod. Üldiselt on Sihhote-Alini ristiprofiil asümmeetriline, läänenõlv on laugem kui idanõlv. Vastavalt on läände voolavad jõed pikemad kui itta voolavad. Selle iseärasuse põhjal on mäestik ka nime saanud. Mandžu keeles tähendab Sihhote-Alin 'suurte läänejõgede ahelik'.

Taimkate ja loomastik
---------------------

Sihhote-Alinis on mitmekesine taimkate: mäestiku lõuna- ja keskosas kõrgusel kuni 500 m on okas-laialehised metsad ning põhjaosas on okasmetsad ajaani kuuse ja amuuri nuluga. Kõrgemal esineb mägitundra. Nõgude põhjas kasvab rohi kõrgusega kuni 3,5 meetrit.

Sihhote-Alini endeemid on taimedest mikrobioota (*Microbióta decussáta*), olga lehis ja loomadest amuuri leopard.

Kliima
------

Kliima on soe ja niiske. Talv on pehme, sest esinevad sageli Jaapani mere kohal tekkinud tsüklonid. Jaanuari keskmine õhutemperatuur on –10...–15 °C. Aasta keskmine sademete hulk on päris suur (kuni 800–1000 mm), suurem osa neist sajab suvel. Lumikate tekib oktoobris–novembris ja sulab ära märtsis–aprillis. Lumikattega päevade arv on 120–150. Talvel sajab ühtlaselt, tihti on tugevad lumesajud, lumetormid ja sulad. Laviiniohtlik periood kestab kuni 90 päeva.

Looduskaitseala
---------------

Sihhote-Alini territooriumil on loodud Sihhote-Alini looduskaitseala, mis aastast 2001. kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Sihhote-Alin on suurimate kaslaste amuuri tiigrite päritolumaa

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Sihhote-Alin** |
**"Köki ja Kokka Ramat"** (täispealkiri: "Köki ja Kokka Ramat, mis Rootsi Kelest Eesti-ma Kele üllespandud on. Tallinnas, trükkitud 1781. aastal") on esimene eestikeelne kokaraamat.

Cajsa Wargi kokaraamatu "Hjelpreda I Hushållningen För Unga Fruentimber" tõlkis eesti keelde Johann Lithander. Eestikeelse tõlke ilmumise ajaks oli Wargi kokaraamatust ilmunud kaks saksakeelset trükki. Ehkki Lithander tõlkis raamatu rootsi keelest, oli ta ka kursis saksakeelse versiooniga, kust võttis oma tõlkesse roogade saksakeelsed nimetused, mis esinevad kõrvuti eestikeelsetega. Tõlkes on kasutatud hulgaliselt tol ajal veel vähe tuntud, kuid hiljem kinnistunud toidutermineid, nagu *supp*, *pulljong*, *soost*, *kortlettid*, *sallad*, *krääm*, aga ka ridamisi toorlaenusid, mis elavas keeles ei kinnistunud, nagu *pakkitud* (sks *gebackte*, 'praetud'), *wüllitud* (sks *gefüllte*, 'täidetud') jne. Raamat sisaldab 986 õpetust ja retsepti. Raamatu eessõnas on öeldud:

> „Sesinnane ramat on jo kaks korda Saksa ma kele üllespandud, et agga wägga pissut Eesti ma kokke Saksa keelt moistwad, siis monned ausad Herrad ja Prauad hakkasid tahtma, et se Rootsi kele ramat, mis Tokkolmis on trükkitud, Eesti ma kele piddi seätama. Sepärrast antakse nüüd sesinnane Köki ja Kokka ramat Eesti ma kokkade kasuks ja öppetukseks wälja."
> 
> 
> 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikitekstides on artikliga seotud alliktekste: **Köki ja Kokka Ramat** |

Tõuge teose "Hjelpreda I Hushållningen För Unga Fruentimber" tõlkimiseks eesti keelde tuli baltisaksa aadlilt, kes oli huvitatud mõisakokkade paremast väljaõpetamisest. Algupärandis olnud peatükid, mis käsitlevad riidevärvimist ja jagavad majapidamisalaseid juhiseid, on eestikeelsest versioonist välja jäetud, osutades, et teose sihtrühmaks on ainult kokad.

Viited
------

1. 1 2  Viires, Ants. Kokaraamatud kultuuriloo kajastajatena. – *Keel ja Kirjandus* 1985/3: 158.
2. 1 2  Viires, Ants. Kokaraamatud kultuuriloo kajastajatena. – *Keel ja Kirjandus* 1985/3: 158–159.
3. ↑  Reimo, Tiiu. Raamatukultuur Tallinnas 18. sajandi teisel poolel. TPÜ Kirjastus, Tallinn 2001: 179–180.

Välislingid
-----------

* Köki ja Kokka Ramat eesti vanema kirjanduse digitaalses tekstikogus EEVA
Map
**Sigulda raudteejaam** on raudteejaam Valga–Riia raudteeliinil Sigulda piirkonnas Siguldas.

Jaamas asub lisaks peateele veel kolm kõrvalteed, ooteplatvorme on kaks. Päevas peatub jaamas kakskümmend reisirongi. Jaam asub Riiast 53,1 km kaugusel. Piletihinnalt kuulub jaam C-tsooni.

Raudteejaam avati 1889. aastal. Raudtee valmimisajal jäi see Riia kreisi Sigulda kihelkonda Sigulda mõisa maadele. Kuni aastani 1919 kandis see nime *Segewold*. Aastail 1934–1948 järgnes jaamale Vildoga raudteepeatus, aastani 2019 eelnes Siguldale Silciemsi raudteepeatus. Teise maailmasõja ajal hävis sealne aastal 1925 püstitatud jaamahoone, praegune jaamahoone valmis aastal 1950.

Vangaži raudteejaama ja Sigulda raudteejaama vahel on Valga–Riia raudtee kaheteeline.

* JaamahooneJaamahoone
* JaamahooneJaamahoone
* 
* Jaamahoone sisemusJaamahoone sisemus
* VeetornVeetorn

Viited
------

1. ↑
2. ↑  T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 79. lk.
3. ↑  ""Līnijai Rīga-Valka 120 gadi"". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. september 2018. Vaadatud 25. detsembril 2015.
4. ↑

Välislingid
-----------

* Infot jaama kohta; fotod (*vene keeles*)
* Jaam vanal kaardil

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** |  **Raudteepeatus liinil Riia-Valga** | **Järgnev peatus** |
|  Egļupe |  **Sigulda** | Līgatne  |
Kaart
**Harju-Risti – Riguldi – Võntküla tee** (registrinumbriga 11230) on 75,6 km pikkune kõrvalmaantee Lääne-Harju ja Lääne-Nigula vallas.

Tee saab alguse Keila–Haapsalu maantee 25. kilomeetril Määra külas (Lääne-Harju vald). Tee kulgeb läbi Määra, Kõmmaste, Harju-Risti, Vilivalla, Pedase, Vihterpalu, Änglema, Alliklepa, Keibu, Vaisi, Nõva, Rannaküla, Tusari, Tuksi, Höbringi, Riguldi, Hara, Aulepa, Sutlepa, Väike-Nõmmküla, Salajõe, Ingküla, Vedra, Linnamäe, Oru, Koela, Nigula, Pälli, Leediküla, Kedre, Turvalepa ja Võntküla külade. Tee lõpeb Ääsmäe–Haapsalu–Rohuküla maantee 55. kilomeetril Võntküla külas (Lääne-Nigula vald).

Tee ületab neli silda (Puuna sild üleVihterpalu jõe tee 15. kilomeetril, Jõesma sild üle Nõva jõe tee 33. kilomeetril, Riguldi sild üle Riguldi jõe tee 45. kilomeetril, Nigula sild üle Taebla oja tee 69. kilomeetril) ja 48 truupi. Teele jääb 28 bussipeatust: Kõmmaste, Risti kool, Risti kool, Harju-Risti, Ulamäe, Vilivalla, Metsavahi, Vihterpalu, Maissoo, Suurekivi, Vaisi, Nõva, Peraküla, Tusari, Soosaare, Höbringi, Vanaküla, Söderby, Hara teerist, Aulepa, Sutlepa, Sutlepa kpl, Ingküla, Jõe, Kündamägi, Linnamäe, Koela, Nigula.

Teega ristub kolmandal kilomeetril Kõmmaste–Hatu tee, viiendal kilomeetril Harju-Risti tee, kuuendal kilomeetril Padise – Kurkse – Harju-Risti tee ja Harju-Risti – Paeküla tee, üheksandal kilomeetril Kõmmaste–Hatu tee, 15. kilomeetril Vihterpalu tee, 21. kilomeetril Keibu–Alliklepa tee, 27. kilomeetril Vaisi–Kuijõe tee, 30. kilomeetril Nõva–Rannaküla tee, 44. kilomeetril Riguldi–Dirhami tee, 49. kilomeetril Hara–Kudani tee, 52. kilomeetril Nõmmküla–Aulepa–Österby tee, 56. kilomeetril taas kord Nõmmküla–Aulepa–Österby tee, 63. kilomeetril Keila–Haapsalu maantee, 68. kilomeetril Oru–Tagavere tee, 70. kilomeetril Ääsmäe–Haapsalu–Rohuküla maantee.
Garlieb Merkel
**Garlieb Helwig Merkel** (31. oktoober 1769, Lēdurga, Läti – 9. mai 1850, Riia) oli valgustusaegne baltisaksa kirjanik ja ühiskonnategelane, varane estofiil ja letofiil.

Merkel sündis Liivimaal külakirikuõpetaja peres. 17. eluaastast töötas ta koduõpetajana jõukamates perekondades.

1790. aastal liitus ta Riia intellektuaalide seltskonnaga. Sealsete ideede mõjul avaldas Merkel 1796. aastal raamatu "Die Letten" ("Lätlased", täispealkirjaga: "Die Letten vorzüglich in Liefland am Ende des philosophischen Jahrhunderts, Ein Beytrag zur Völker- und Menschenkunde"), mis kirjeldas talupoegade elu ja baltisaksa maaomanike jõhkrust väga süngelt ning kutsus Vene valitsust üles olukorda sekkuma ja lätlaste elutingimusi parandama. Raamat pälvis Saksamaal arvestatava populaarsuse ning tõlgiti prantsuse, taani ja vene keelde. 1800. aastal avaldati algne saksakeelne versioon kordustrükis. 20. sajandil tõlgiti see lõpuks ka läti keelde.

Merkeli raamat põhjustas Liivimaa maaomanike seas vihatormi ning Merkel oli sunnitud minema pagulusse. Ta kolis algul Weimarisse ja 1800. aastal Berliini, kus toimetas koos August von Kotzebuega nädalakirja "Der Freimutige" (1803–1806).

Aastal 1802 ilmus Merkeli proosapoeem "Wannem Ymanta – Eine lettische Sage", mis on olnud üks eesti rahvuseepose "Kalevipoeg" eeskujusid ja eelkäijaid.

1816. aastal naasis Merkel Liivimaale. Ta avaldas raamatud "Minu kümme aastat Saksamaal" (1818) ning "Pilte ja karaktereid minu elust" (2 kd, 1839–1840). Samuti kirjutas ta brošüüri "Vabad lätlased ja eestlased" (1820), mis trükiti Leipzigis.

Isiklikku
---------

Tema isa Daniel Merckel (1714–1782) oli aastatel 1741–1770 Lēdurga koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  August Annist. Friedrich Reinhold Kreutzwaldi "Kalevipoeg". Teine, täiendatud ja parandatud trükk. Toimetaja Ülo Tedre. Eesti Kirjandusmuuseum, Eesti Keele Sihtasutus, Tallinn 2005, 910 lk. ISBN 9985-79-103-7.

Kirjandus
---------

* Raun, Toivo U. (2003). Nineteenth- and early twentieth-century Estonian nationalism revisited. *Nations and Nationalism* 9.1, 129-147.
* Merkel, Garlieb. *Die Vorzeit Lieﬂands: Ein Denkmahl des Pfaffen- und Rittergeistes*. 2 vols. Berlin: Vossische Buchhandlung, 1807.
* Deniss Hanovs. The National Movement in Latvia in the 19th Century. The Nation as a Quasi-Religion (2003)
* Roger Bartlett. Nation, Revolution und Religion in der Gesellschaftskonzeption von Garlieb Merkel (2005)

Välislingid
-----------

* Garlieb Merkel Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
* Garlieb Merkel Eesti vanema kirjanduse digitaalses tekstikogus EEVA
**Prelude FLNG** on Shellile kuuluv veeldatud maagaasi ujuvplatvorm, mille ehitas Lõuna-Koreas konsortsium Technipilt-Samsungilt (TSC). 2013. aasta detsembris lasti selle massiivne topeltkerega konstruktsioon vette laevatehases Geojes.

Kirjeldus
---------

See on maailma suurimaks veeldatud maagaasi ujuvplatvormiks, mis on ka suurim seni ehitatud FLNG-rajatistest. Selle pikkus on 488 meetrit, laius 74 meetrit, kõrgus 105 meetrit ning valmistatud enamast kui 260 000 tonnist terasest. Aluse veeväljasurve on täislastis umbes 600 000 tonni, mis on enam kui viis korda suurem kui Nimitz-klassi lennukikandjal.

Asukoht
-------

Alus on ankurdatud iseenda torni, mida hoiavad 16 merepõhja puuritud terasvaia, millest igaüks on 65 meetrit pikk ja 5,5 meetrit lai. India ookeanis paikneva gaasimaardla kohal hõljuvana asub see umbes 200 kilomeetri kaugusel Broome'ist.

Intsidendid
-----------

Aastail 2020–2021 peatati alusel töö seoses elektriprobleemiga peaaegu aastaks. Platvormil oli varem juhtunud kaks intsidenti, mille käigus eraldus tahtmatult gaasi. Laeva elektrivarustus katkes lisaks väikese tulekahju tõttu 2. detsembril 2021. See tõi kaasa tootmise lõpetamise ja meeskonna evakueerimise. 2022. aasta aprillis alustati alusel taas tegevust. Kuid tööd peatati uuesti streigi ajaks, mis kestis 11 nädalat kuni 25. augustini 2022.

Viited
------

1. ↑  The Biggest Ship in the World (Though It Isn’t Exactly a Ship)
2. ↑  Shelli esindusvideo YouTube'is
Piirkonna asend Sardiinias
**Marghine** on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare keskosas.

Peamine keskus on 10 800 elanikuga Macomer.

Piirkonna kirdeosas laiub Burgose mets (*foresta Burgos*), kus leidub arvukalt nuraage, sealhulgas Orolo, Ponte, Santa Barbara, Santa Sabina, Orolio ja Corbose nuraagid.

* Sissepääs Orolo nuraagiSissepääs Orolo nuraagi
* Vaade Orolo nuraagile läänestVaade Orolo nuraagile läänest

Piirkonnas on üheksa Nuoro provintsi valda: Birori, Bolotana, Borore, Bortigali, Dualchi, Lei, Macomer, Noragugume ja Silanus. Marghine piirneb Planargia, Meilogu, Goceano, Barbagia di Nuoro, Barbagia di Ollolai, Barigadu, Campidano di Oristano ja Montiferru piirkonnaga.

Marghine pindala on 475,42 km² ja elanike arv 23 127.

Välislingid
-----------

* Marghine veebisaidil GAL MArghine
* Marghine veebisaidil SardegnaTurismo

Sardiinia ajaloolised piirkonnad (*subregioni*) 

Anglona **·** Barbagia di Belvì **·**  Barbagia di Nuoro **·** Barbagia di Ollolai **·** Barbagia di Seùlo **·** Barigadu **·** Baronie **·** Campidano di Cagliari **·** Campidano di Oristano **·** Gallura **·** Goceano **·** Guilcer  **·** Guspinese **·** Iglesiente  **·** Logudoro **·** Mandrolisai **·** Marghine **·** Marmilla **·** Meilogu **·** Monreale **·** Monteacuto **·** Montiferru **·** Nurra **·** Ogliastra **·** Parteòlla **·** Planargia **·** Quirra **·** Romangia **·** Sarcidano **·** Sarrabus-Gerrei **·** Sassarese **·** Sulcis **·** Sulcis-Iglesiente **·** Trexenta
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on alevist Kaunase rajoonis; alevi kohta Kėdainiai rajoonis vaata artiklit Akademija (Kėdainiai).* |

---

**Akademija** on alev Leedus endise Kaunase maakonna aladel Kaunase rajoonis. Alev asub Kaunase linna serval, Nemunase jõe lõunakaldal. Seal asub Akademija valla halduskeskus. Vaatamisväärsusteks on Kaunase kindluse Marva fordi varemed, Obelynė park ja professor Tadas Ivanauskase majamuuseum. Asula hakkas kasvama 1964. aastal, kui sinna toodi Leedu Põllumajanduse Akadeemia, nüüdne Aleksandras Stulginskise Ülikool. Alev moodustati 1999. aastal, mil see eraldati Noreikiškėse külast. 2001. aastal oli alevis 4213 elanikku.

* Tadas Ivanauskase majaTadas Ivanauskase maja
* KoolimajaKoolimaja
* Ülikooli peahooneÜlikooli peahoone
* Obelynė parkObelynė park
* Jugapuuallee Obelynė pargisJugapuuallee Obelynė pargis

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Akademija** |

* Alev portaalis vietoves.Lt
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib mänguasjast, teiste tähenduste kohta vaata Nukumaja (täpsustus).* |

---

**Nukumaja** on väike mängumaja, mis on sisustatud nukkude koduna.

Nukumajad on enamasti mõeldud lastele mängimiseks, kuid nukumajade valmistamine või kogumine on ka täiskasvanute hobi.

Nukumaju valmistati käsitsi, kuni tööstusliku revolutsiooni ja Teise maailmasõja järel läksid need järjest rohkem masstootmisse, muutudes ühetaolisemaks ja odavamaks.

Nukumaja ehitas Milvi Freimuthile tema isa Felix Ferdinand Freimuth 1940. aastate alguses. Restaureeris Virgo Siil 2000. alguses. Tartu Mänguasjamuuseum, 2017
Nukumaja võib olla väga lihtsakoeline, koosnedes paarist kokkuliidetud kastist, kui ka väga detailirohkelt ja kallilt kaunistatud ja möbleeritud.

* Nukumaja 17. sajandi Hollandist, mõeldud täiskasvanutele jõukuse näitamiseks, mitte lastele mängimiseksNukumaja 17. sajandi Hollandist, mõeldud täiskasvanutele jõukuse näitamiseks, mitte lastele mängimiseks
* Nukumaja 17. sajandi SaksamaaltNukumaja 17. sajandi Saksamaalt
* Puidust nukumaja plastiksisustusega, Holland 1974Puidust nukumaja plastiksisustusega, Holland 1974
* USA presidendi Jimmy Carteri tütar Amy oma nukumaja eesUSA presidendi Jimmy Carteri tütar Amy oma nukumaja ees

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Nukumaja** |
**Arnold Alas** (kuni 1939 **Arnold Hoffart**; 1. juuli 1911 Tapa – 20. aprill 1990 Tallinn) oli eesti maastikuarhitekt ja kunstnik.

Alas sündis 1911. aastal aednike peres. Õppis Silla 6-kl algoolis, mille lõpetas 1927. Ta lõpetas 1933. aastal dekoratiivmaali alal Riigi Kunsttööstuskooli, õppis aastatel 1936–1938 riigi stipendiaadina Berliinis Institut für Gartengesfaltung maastikuarhitektuuri. 1937 oli õppereisil Itaalias ja 1938 Pariisis. 

1938. aastal määrati Tallinna Kõrgema Kunstikooli juures avatud maastikuarhitektuuri õhtukursuse juhatajaks ja lektoriks, ühtlasi oli ta joonistamise õppejõud figuuriklassis. 1940. aastal töötas lühemat aega kujundusala ja botaanika õppejõuna Türi Aianduskeskkoolis. Sama aasta lõpus kutsuti Jaan Koorti nim Kõrgema Tarbekunstikooli maastikuarhitektuuri eriala juhatajaks, kus töötas sõja puhkemiseni.

Kujundas Oru kodunduskeskkooli pargi ja osalt Oru lossipargi. 

1941. aastal mobiliseeriti ta Punaarmeesse, kuulus 20. jaanuarist 1943 Jaroslavli kunstnike kollektiivi. Pärast Teist maailmasõda osales mälestussammaste loomisel (sealhulgas Tallinna vabastajate monumendi paekivist püloon, 1947). Töötas 1944. aastast ERKI aia- ja pargikujunduse kateedri juhatajana. 1956–1958 insener-tehniliste distsipliinide kateedri õppejõud. 1958 valiti joonistamiskateedri juhataja kt kohale. 1978. aastast töötas samas professori-konsultandina.

Looming
-------

Arnold Alase loomingus domineerivad suve- ja sügismaastikud, millelel sekundeerivad lillemaal, linnavaated ning tööstusmaastikud. Kuna kunstniku suvekodu asus Karepal, on just sealsed motiivid sagedased tema loomingus.

Esimene suurem näitusel esinemine oli 1962 detsember 1963 jaanuar Tallinna Kunstihoones toimunud Kuue kunstniku grupinäitus koos Ott Kangilaski, Lepo Mikko, Aleksander Mildebergi, Martin Saksa ja Hendrik Vitsuriga. 1967. aastal toimus kino Kosmos fuajees Arnold Alase esimene isikunäitus. 1977. aastal toimus teine isikunäitus, mis hõlmas teoseid ajavahemikust 1956–1976.

Viited
------

1. 1 2  Omakäeline elulugu. Maal A-P. EKMA.136.13.7/23
2. ↑  Kuslap, Illa (24. märts 1977). "Uut muuseumis". *Randlane : aktsiaseltsi Esmar ajaleht*. Vaadatud 17. augustil 2023.
3. ↑  *Professor Arnold Alase maalid*. Tallinn. 1977.
Žemaičių Naumiestise katoliku kirik
**Žemaičių Naumiestis** on alev (endine linn) Leedus Šilutė rajoonis, Žemaičių Naumiestise valla halduskeskus. Alev paikneb Šustise ja Selmuo jõe ääres, merepinnast 31 m kõrgusel. Asula vana saksakeelne nimi on *Neustadt*, venekeelne vana nimetus aga Ново-мѣсто.

Alevis on keskkool. Vaatamisväärsusteks on aastal 1842 püstitatud luteri kirik ja aastal 1782 püstitatud katoliku kirik.

Ajalugu
-------

XVI sajandil asus Žemaičių Naumiestises riigimõis, asula kandis toona Naumiestise nime. Sealset alevit on esimest korda mainitud aastal 1600, aastal 1795 liideti see Venemaaga. Aastal 1816 püstitati alevisse sünagoog. Aastail 1881–1918 kandis Žemaičių Naumiestis Aleksandrovski nime. XIX sajandi lõpus oli alev raamatute salakaubaveo keskuseks. 

Kahe maailmasõja vahelisel perioodil läbis alevit Kulėšai ja Šilutė vaheline kitsarööpmeline raudtee. Toona oli alevi nimeks Tauragės Naumiestis. Teise maailmasõja järel sai asula tänapäevase nime. Aastal 1958 muudeti alev linnaks, Žemaičių Naumiestisest sai taas alev aastal 1997.

Pilte
-----

* Žemaičių Naumiestise turuplatsŽemaičių Naumiestise turuplats
* Žemaičių Naumiestise keskväljakŽemaičių Naumiestise keskväljak
* Žemaičių NaumiestisŽemaičių Naumiestis
* Selmuo ja Šuštise ühinemispaikSelmuo ja Šuštise ühinemispaik
* Žemaičių Naumiestise sünagoogŽemaičių Naumiestise sünagoog
* Žemaičių Naumiestise katoliku kirikŽemaičių Naumiestise katoliku kirik

Tuntud elanikke
---------------

* Sammy Marks – Lõuna-Aafrika Vabariigi tööstur ja poliitik
* Shlomo Zalman Abel – juudi rabi
* Hermann Kallenbach – Lõuna-Aafrika Vabariigi arhitekt, Mahatma Gandhi kolleeg
* Eglė Bendikaitė – leedu ajaloolane

Viited
------

1. ↑   Ново-мѣсто. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 3 (Лаарсъ — Оятъ). СПб, 1867, 531 lk.

Välislingid
-----------

 Žemaičių Naumiestis – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Alev portaalis vietoves.Lt