recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kalle Remm** (sündinud 9. aprillil 1954 Tartus) on eesti zooloog, geograaf, kartograaf ja orienteeruja.

Haridus
-------

1972. aastal lõpetas Tartu 5. Keskkooli. 1977. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia eriala. 1990. aastal sai Leningradis Zooloogia instituudist bioloogiakandidaadi kraadi. 1999. aastal sai Tartu Ülikoolist teadusmagistri kraadi geoinformaatika ja kartograafia erialal.

Töö
---

Aastatel 1977–1993 töötas Teaduste Akadeemia Zooloogia ja Botaanika Instituudis inseneri ja nooremteadurina. 1993–1998 töötas Eesti Kaardikeskuses insenerina, 1998–1999 Maa-ametis kartograafiabüroo peaspetsialistina. 1998. aastast Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna teadur, 2002. aastast TÜ Ökoloogia- ja Maateaduste Instituudi geoinformaatika ja kartograafia teadur, 2005. aastast vanemteadur.

Sporditegevus
-------------

Orienteerumisjooksu Eesti meistrivõistlustel on ta võitnud 4 kuldmedalit (1979 tavarajal, 1975, 1981 ja 1983 teatejooksus), 1 hõbemedali ja 1 pronksmedali. Kergejõustiku Eesti meistrivõistlustel võitnud 1983 pronksi 30 km maanteejooksus ja 1985 pronksi maratonis.

TRÜ võistkonnas on ta viis korda tulnud Jüriööjooksu võitjaks.

Teadustöö
---------

Üle 50 teaduspublikatsiooni. 2011. aastast Rahvusvahelise Arvutusökoloogia Seltsi liige.

Tegevus kartograafina
---------------------

Ta on koostanud üle 70 orienteerumiskaardi, lisaks mitmesuguseid turismikaarte, linnaplaane ja muid kaarte.

Tunnustus
---------

* 2014 Tartu Ülikooli aumärk

Pere
----

Tema isa oli Hans Remm ja ema on Eevi Remm. Maido Remm on tema vend. 

Ta on Tiit Remmi ja Jaanus Remmi isa.

Viited
------

1. ↑  Eesti spordi biograafiline leksikon. Remm, Kalle
2. 1 2  Eesti Teadusportaal. Kalle Remm
3. ↑  "Tartu Ülikooli magistriõppe lõpetanute tähestikuline nimekiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. detsember 2016. Vaadatud 14. juulil 2015.
4. ↑  ESBL sporditulemused. Kalle Remm
5. ↑  "Eesti Orienteerumisliidu orienteerumiskaartide andmebaas". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. juuli 2015. Vaadatud 14. juulil 2015.
6. ↑  E-kataloog ESTER. Remm, Kalle, kartograaf
7. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 9.12.2022.

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Biograafia ESBL-is
**Kalli Samorodni** (varem **Kalli Meriste**; sündinud 22. mail 1974 Sauga vallas) on Eesti sõudja.

1994. aastal alustas ta Ülo Tölbi juhendamisel sõudmistreeninguid. Ta on paljukordne Eesti meister sõudmises. Politsei- ja tuletõrje maailmamängudel on ta saavutanud mitmel korral esikoha laskejooksus, sõudmises ja ergomeetrisõudmises.

Haridustee
----------

Ta lõpetas 1993. aastal Nõo Reaalgümnaasiumi. Seejärel asus ta õppima Tartu Ülikoolis geograafiat, mis jäi lõpetamata (õpiaastad 1993–1995). 1997. aastal lõpetas ta Paikuse Politseikooli ja 2012. aastal Tallinna Ülikooli kunstiõpetuse bakalaureuseõppe õppekava, lastekaitse lisaerialaga.

Töökäik
-------

Pärast politseikooli lõpetamist töötas ta aastatel 1997–2003 Pärnu Politseiprefektuuri kriminaalosakonna, 2004–2008 Lääne Prefektuuri Pärnu kriminaaltalituse, 2008–2012 Põhja Prefektuuri kriminaalbüroo ja alates 2012. aastast töötab Lääne Prefektuuri Kärdla kriminaaltalituse uurijana.

Sõudmine
--------

1991. aastal hakkas Erika Aderi innustusel tegelema alpinismiga ja 1994 alustas Ülo Tölbi juhendamisel sõudmistreeninguid. 

* Tulnud politsei ja tuletõrje maailmamängudel 13 korral esikohale:
	+ 1999 ja 2003 ühepaadil,
	+ 2003 paarisaerulisel kahepaadil,
	+ 1999–2007 indiv sisesõudmises (5) ning paaris- (3) ja segapaarissõudmises (2).
	+ 2003–05 segapaarissõudmises 2. ja 2007 3. koht.

```
Püstitanud 2 korral sisesõudmises 2000 m distantsil mängude rekordi: 7.11,0 (1999) ja 7.07,3 (2002). 
```

* Tulnud 21 korral Eesti meistriks:
	+ 1998–2001 ühepaadil,
	+ 1998–99 ja 2002 paarisaerulisel kahepaadil,
	+ 2006 roolijata neljapaadil,
	+ 1998–2002 ja 2005 paarisaerulisel neljapaadil,
	+ 1997–99 ja 2002 kaheksapaadil
	+ 1999–2001 sisesõudmises.

Pärnu Sõudeklubi liige. 

```
Sõudeliidu parim naissõudja 1998–2002.
```

Isiklikku
---------

Tema abikaasa on meediategelane Oleg Samorodni.
Isa Eerik M. (14. VII 1947 Pärnu – 6. X 2018), tuli sõudmises 2 korral Eesti meistriks: 1971 kaheksapaadil ja 1975 paarisaerulisel neljapaadil.
Õde Tuuli M. (14. IX 1979 Pärnu), tulnud sõudmises 2 korral Eesti meistriks: 1998–99 kaheksapaadil.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Meriste, Kalli. esbl.ee
2. 1 2 3  Kalli Samorodni. samorodni.eu

Välislingid
-----------

* Kalli Samorodni. samorodni.eu
* Kalli Meriste andmed Rahvusvahelise Sõudeliidu (FISA) kodulehel. worldrowing.com
**Geodeetiline punkt** on kohtkindlalt paigaldatud geodeetilise märgi asukoht maapinnal, pinnases või ehitisel, millele on arvutatud koordinaadid ning vajaduse korral arvutatud kõrgused ja määratud raskuskiirenduse väärtus.

Geodeetilised punktid on olulised selleks, et ühtses koordinaat- ja kõrgussüsteemis täpselt määrata mistahes objekti asukoht. Igal geodeetilisel punktil on koordinaadid, mille alusel koostatakse näiteks topograafilisi kaarte; tehakse ehituseelseid töid alates projektide koostamisest kuni ehitiste märkimiseni looduses; täpsustatakse kinnistu piire; kaardistatakse kaevandusalasid jne.

Punktide koordinaatide abil saab looduses täpselt määrata mistahes objekti asukohta. Punktid on abiks topograafiliste kaartide koostamisel ja uuendamisel; ehituseelsete tööde tegemisel alates projektide koostamisest kuni ehitiste märkimiseni looduses; kinnistu piiride täpsustamisel; kaevandusalade kaardistamisel jne.

Vanim praegu kasutuses olev geodeetiline punkt Eestis on paigaldatud 1891. aastal ja asub Kuremäe kloostri juures.

Geodeetilised punktid on riikliku kaitse all, nende ümber paiknevas 3–5-meetrise raadiusega kaitsevööndis on keelatud tegevused, mis võivad märki kahjustada, takistada sellele ligipääsu või sellega seotud mõõtmisi. Rikutud märkidest tuleks teada anda Maa-ametile või kohalikule omavalitsusele.

Eesti geodeetilised punktid kantakse geodeetiliste punktide andmekogusse. Andmekogu on avalik ja kättesaadav kõigile huvilistele.

Viited
------

1. ↑  Ruumiandmete seadus Riigi Teataja I, 21.06.2016
2. ↑  Eesti geodeetiliste punktide andmekogu muutub riiklikuks Maa-amet, 19.12.2011
3. 1 2 3  Geodeetiliste punktide andmekogu Maa-amet, 05.02.2015

Välislingid
-----------

* Geodeetiliste punktide andmekogu
* Geodeetilise punkti tähis
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Hõbe** | 2013 | jäähoki |
| **Hõbe** | 2018 | jäähoki |

**Roman Josi** (sündinud 1. juunil 1990 Bernis) on Šveitsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Nashville Predators. Ta on klubi meeskonna kapten.

Klubikarjääri alustas ta kodumaal SC Bernis. 2010. aastal tuli ta klubiga Šveitsi meistriks.

2008. aastal valiti ta NHL-i *draft* '​is Predatorsi poolt 38. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus ta mängima hooajal 2010–11, liitudes Predatorsi noorteklubiga Milwaukee Admirals AHL-is. Alates hooajast 2011–12 on ta kuulunud Predatorsi põhikoosseisu. 2017. aastal sai ta Predatorisi kapteniks.

Hooajal 2019–20 pälvis ta NHL-i hooaja parimale kaitsemängijale antava James Norris Memorial Trophy ning ta valiti samal hooajal liiga hooaja sümboolsesse koosseisu (*NHL First All-Star Team*). Aastatel 2016, 2019 ja 2020 on ta osalenud NHL-i tähtede mängul.

Šveitsi jäähokikoondise koosseisus on ta maailmameistrivõistlustelt võitnud kaks hõbemedalit (2013 ja 2018). 2013. aasta maailmameistrivõistlustel lõi ta neli väravat, millega oli turniiri edukaim kaitsja. Weber valiti turniiri sümboolsesse koosseisu, parimaks kaitsjaks ja ühtlasi väärtuslikumaks mängijaks.

Välislingid
-----------

* Roman Josi NHL.com lehel
* Roman Josi hockeydb.com lehel
**Kalle mõis** (saksa keeles *Kalle*) oli Saiakopli mõisa kõrvalmõis Ambla kihelkonnas Järvamaal. Praeguse haldusjaotuse järgi jääb mõisakoht Lääne-Viru maakonna Tapa valla Saiakopli külla.

Kalle poolmõis eraldati Nõmmküla mõisast 1753. aastal. Mõis kuulus Michael Meurile, aga 1765. aastal ostis selle Otto Reinhold von Yhrmann. 1811. aastal läks mõis Jakob Johann von Patkuli valdusse, 1839. aastal abielu kaudu perekond Tritthofile. 1852. aastal ostis mõisa doktor Gustav-Hieronymus Ehrenbusch ning mõisa viimane omanik oli eestlane Arved Kurberg.

Mõisahooned on hävinud. Praegu asub kunagiste hoonete kohal talumaja, osaliselt on säilinud Kalle mõisa vesiveski.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 22.01.2016)
2. ↑  Kalle mõisa vesiveski, Ajapaik.ee/

Välislingid
-----------

* Kalle mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
* Kalle mõis, www.tapamuuseum.ee
* 32. KALLE mõis (Kalle). Kõrvalmõis, kuulus Saiakopli mõisa juurde, register.muinas.ee

Ambla kirik
Ambla kihelkond

**Kirik**: Ambla  

**Mõisad**: Aru mõis | Jootme mõis | Jäneda mõis | Järvajõe mõis | Kaarli mõis  | Kalle mõis | Karkuse mõis | Koigi mõis | Kukevere mõis | Kurge mõis | Kuru mõis | Käravete mõis | Lehtmetsa mõis | Lehtse mõis | Linnape mõis | Moe mõis | Nõmmküla mõis | Pruuna mõis | Prümli mõis | Põriki mõis | Raka mõis | Roosna mõis | Rägavere mõis | Räsna mõis | Saiakopli mõis | Tamsalu mõis | Tapa mõis | Trilli mõis | Uudeküla mõis
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Läti |
|  |
| 1. ring | 1996 | Raskekaal |
|  |
| 2. ring | 1995 | Raskekaal |
| Veerandfinaal | 1999 | Raskekaal |
|  |
| Veerandfinaal | 1996 | Raskekaal |
| Veerandfinaal | 1998 | Raskekaal |
|

**Roman Kuklin** (lätipäraselt **Romāns Kukļins**; sündinud 13. septembril 1974 Riias) on Läti endine poksija.

Kuklin on vähemalt kuuekordne Läti meister raskekaalus (kuni 91 kg) aastatel 1994–1999.

Kuklin osales raskekaalus (kuni 91 kg) 1996. aasta Atlanta olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Kuklin osales raskekaalus (kuni 91 kg) 8. maailmameistrivõistlustel (Berliin, 1995), kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 10. maailmameistrivõistlustel (Houston, 1999), kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale pronksmedalivõitjale Steffen Kretschmannile (Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Kuklin osales raskekaalus (kuni 91 kg) 31. Euroopa meistrivõistlustel (Vejle, 1996), kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Luan Krasniqile (Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 32. Euroopa meistrivõistlustel (Minsk, 1998), kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Giacobbe Fragomenile (Itaalia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Kuklin poksis 5. augustil 1994 elukutselisena. Ta osales kokku 1 kohtumisel ning võitis selle.

Viited
------

1. ↑  26. suveolümpiamängude poksivõistlus. Atlanta 1996. Tulemused inglise keeles
2. ↑  8. maailmameistrivõistlused poksis. Berliin 1995. Tulemused inglise keeles
3. ↑  10. maailmameistrivõistlused poksis. Houston 1999. Tulemused inglise keeles
4. ↑  31. Euroopa meistrivõistlused poksis. Vejle 1996. Tulemused inglise keeles
5. ↑  32. Euroopa meistrivõistlused poksis. Minsk 1998. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Roman Kuklin Läti Olümpiakomitee lehel. Läti keeles
* Roman Kuklin saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Roman Kuklin lehel *BoxRec*. Inglise keeles
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| FIFA konföderatsioonide karikaturniir |
| **Kuld** | 2013 |  |

**Jean Raphael Vanderlei Moreira** (mängijanimega **Jean**; sündinud 24. juunil 1986 Campo Grandes) on Brasiilia jalgpallur. Ta mängib Brasiilia esiliiga klubis Cruzeiro. Tema mängupositsioon on paremkaitsja või kaitsev poolkaitsja.

Ta alustas klubikarjääri 2005. aastal São Paulos.

Ta on tulnud Brasiilia meistriks neljal korral ja seda kolme erineva klubiga: 2008. aastal São Pauloga, 2012. aastal Fluminensega ning 2016. ja 2018. aastal Palmeirasega. Aastatel 2012 ja 2016 on ta valitud lisaks Brasiilia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

Ainus välisklubi, kus ta on mänginud, oli 2008. aastal Portugali esiliiga klubi Penafiel.

Brasiilia jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 21. novembril 2012 mängus Argentina jalgpallikoondise vastu. Ta kuulus Brasiilia koondisse 2013. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril, kuid üheski mängus ta väljakule ei pääsenud.

Saavutused
----------

São Paulo
* Campeonato Brasileiro Série A: 2008

Fluminense
* Campeonato Carioca: 2012
* Taça Guanabara: 2012
* Campeonato Brasileiro Série A: 2012

Palmeiras
* Campeonato Brasileiro Série A: 2016, 2018
**Kalle-Mart Suuroja** (sündinud 3. oktoobril 1945 Tudulinnas) on Eesti geoloog.

Ta lõpetas aastal 1969 Tartu Riikliku Ülikooli. 1996. aastal kaitses ta Tartu Ülikooli geoloogia instituudis teadusmagistri kraadi tööga "Formation and development of Kärdla impact crater" (juhendaja Väino Puura).

Aastatel 1968–1991 töötas ta Eesti Geoloogiakeskuses geoloogina, 1991. aastast samas geoloogilise kaardistamise osakonna juhataja.

Tegelenud peamiselt Eesti aluspõhja geoloogilise kaardistamise valdkonnaga, osalenud mitme maavara (põlevkivi, lubjakivi, graniidi, mineraalvee, polümetallide) otsingutes.

Lisaks erialasele kirjandusele avaldanud ka ilukirjandust (novellikogu "Viimane marsruut", 1983).

Isiklikku
---------

Tema poeg Martin Suuroja on matkakorraldaja ja avaldanud looduse alast kirjandust, ka isaga kahasse.
Teine poeg Sten Suuroja on meregeoloog.

Viited
------

1. ↑  Eesti Teadusinfosüsteem. Kalle Suuroja
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. detsember 2014. Vaadatud 27. novembril 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Eesti Entsüklopeedia

* Kalle Suuroja Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
Geodeetiline märk
**Geodeetiline märk** on geodeetilise punkti tähistamiseks rajatud ehitis. Märk rajatakse kohtkindlalt maapinnale, maapõue, ehitisse või suurde piisava stabiilsusega looduslikku kivisse.

Geodeetiliste punktide andmekogu
--------------------------------

Geodeetiliste punktide andmekogu asutamine ja andmekogu pidamise põhimäärus on kehtestatud Eesti Vabariigi Valitsuse 22.12.2011 määrusega nr 164 "Geodeetiliste punktide andmekogu asutamine ja andmekogu pidamise põhimäärus". Määrus kehtestati ruumiandmete seaduse § 36 lõike 2 alusel.

Andmekogu koosseisu kuuluvad:

* infotehnoloogiline andmekogu – geodeetiliste punktide andmebaas, sealhulgas digitaalne kanderaamat;
* paberkandjal registreerimistoimikud;
* arhiveeritud andmekoguandmed – Maa-ameti arhiivis säilitatavad geodeetiliste tööde toimikud.

Ajalugu
-------

Geodeetilisi märke asetati maapinnasele mõõtmistööde lihtsustamiseks ning ka maakaartide loomiseks. Tihti oli märgete peale tehtud mustreid, näiteks nooli, tänu millele oli lihtsam leida teed tagasi põhipunkti. Vanim kasutusel olev geodeetiline märk Eestis paigaldati Kuremäe kloostrisse 1891. aastal. Mõned vanemad märgid on 1,5–2,5 meetri sügavusele maa alla peidetud, et säästa neid maapinnal tehtava töö, näiteks põllutööde eest. Neid peidetud märke oli võimalik leida tänu veel väiksematele märkidele maapinnal. Kõrgusvõrgu puhul jõuti geodeetiliste märkide, reeperite, kasutamiseni mõned kümnendid varem. Kasutati kivimajade sokleid, kivist verstaposte ja rändrahne. Nendesse raiuti peitliga horisontaaljoon koos reeperi numbriga (Wellner 1923). Märkide asukohad ei ole tänapäeval teada. Esimesed teadaolevate asukohtadega reeperid pärinevad 19. sajandi lõpust, osa neist on säilinud tänapäevani.

Geodeetiliste märkide konstruktsioonile esitatavad põhinõuded
-------------------------------------------------------------

Märgi materjal peab olema vastupidav ilmastiku- ja pinnasemõjudele. Märgi tsenter – selgelt määratletud koht mõõtevahendi täpseks tsentreerimiseks ja/või nivelleerimislati asetamiseks – peab olema vastavuses mõõtmistäpsusega. Märgi maksumus peab olema optimaalne.

Märkide stabiilsus
------------------

Märkide stabiilsuse kriteeriumi n-ö päevakorrast mahavõtmiseks peaks nende stabiilsus võrreldes mõõtmistäpsusega olema 2–3 korda kõrgem. See on mõnikord tõsine väljakutse – näiteks renoveeritavas kõrgusvõrgus on kõrguste täpsused suurusjärgus ± 2 mm √km. Seega ei tohiks märgi kõrguslik asukoht muutuda enam kui 0,7–1,0 mm.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. 1 2  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 15. veebruar 2018. Vaadatud 15. veebruaril 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Carl Roman Abt
**Carl Roman Abt** (16. juuli 1850 Bünzen, Aargau – 1. mai 1933 Luzern) oli Šveitsi masinaehitusinsener, leiutaja ja ettevõtja.

Perekond
--------

Carl Roman Abt sündis katoliiklikus peres. Tema isa oli suurnõunik ja tööstur Roman Abt. Carl Roman oli Joachim Wey lapselaps. Tema vennad olid põllumajandustegelane Heinrich Eugen Abt ja Siegfried Abt.

Elu ja looming
--------------

Aastal 1872 lõpetas ta Zürichi Polütehnikumi diplomeeritud masinaehitusinsenerina. Ta oli Niklaus Riggenbachi õpilane.

Ta töötas Oltenis ja Aaraus konstruktorina, 1879–1981 föderaalses posti- ja raudteeametis kontrolliinsenerina, 1881–1885 Pariisis üleminsenerina. Edaspidi tegutses ta vaba ettevõtjana. 

Abti süsteem
Abti tüüpi vedur
Carl Roman Abt tegi teedrajavaid leiutisi, sealhulgas Abti süsteemi hammasratasraudteede jaoks, mis kombineeris adhesioonvedureid ja hammasratasvedureid, ja automaatsed möödasõidukohad (Abti pöörang) köisraudteedele. 

Ta juhatas isiklikult 72 mägiraudtee ehitust kõigis maailmajagudes. Nende hulgas on Vispi–Zermatti raudtee, Gornergrati raudtee, Furka–Oberalpi raudtee ja Monte Generoso raudtee (kõik Šveitsis).

Gotthardi raudtee seltsi presidendina pidas Carl Abt aastal 1903 eraraudteede riigistamisel Šveitsi riigiga läbirääkimisi. 

Kutsetöö ja leiutised tõid Abtile märkimisväärse jõukuse. Ta oli kunstitundja ning metseen. Aastatel 1904–1907 oli ta Šveitsi riikliku kunstikomisjoni liige ning 1905-1911 Šveitsi Kunstiühingu president.

Kunstikogu
----------

Roman Abt kogus eelkõige kullassepakunsti teoseid. Seejuures ei lasknud ta käest ühtki eriti ilusat või kunstiliselt huvipakkuvat münti ega medalit. 

22. mail 1936 pandi tema müntide ja medalite kogu oksjonile.

Tunnustus
---------

* Hannoveri Tehnikaülikooli audoktor

Isiklikku
---------

Carl Roman Abt oli abielus Anna Josepha Felberiga.

Välislingid
-----------

* Tšehhikeelne artikkel
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib 1939 moodustatud vallast; 1866 moodustatud valla kohta vaata artiklit Lelle vald (Vändra kihelkond).* |

---

Pärnu maakonna valdade piirid enne ja pärast 1939. aasta vallareformi
**Lelle vald** oli vald Pärnumaal aastail 1939–1950. Vallamaja asus Lokuta külas.

Vald moodustati senise Lelle valla maa-alast, välja arvatud Kirnasoo ja Kuusiku talude ning talu nr. A-56 lahustüki ja Käru metskonna Pulga metsandiku kvartaali nr. 1 maa-alad; senise Kehtna valla Haakla küla, Lelle aleviku osa ja Otimatsi nr. 7, Sinikse nr. 5, Lassi nr. 6, Pelgulinna nr. 7-a ja Valdeki nr. 5-a talude maa-aladest.

Vald kuulus Riigivolikogu 35. valimisringkonda, kust valiti Juhan Kaarlimäe.

1945 augustis moodustati Lelle vallas Eidapere külanõukogu keskusega Eidapere asulas ja Hiiekõnnu külanõukogu keskusega Kõnnu külas. 1950. aastal Lelle vald likvideeriti ja selle alad arvati Vändra rajooni koosseisu.

Viited
------

1. ↑  Maa-ameti kaardirakendused
2. ↑  Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
3. ↑  Eesti NSV Teataja, 1945, 32, 501
4. ↑  Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
Romain Perraud (2018)
**Romain Paul Jean-Michel Perraud** (sündinud 22. septembril 1997 Toulouse'is) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Southampton.

Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaal. Profidebüüdi tegi ta Nice'is. Klubi põhimeeskonnas tegi ta debüüdi 8. detsembril 2016 UEFA Euroopa Liiga alagrupimängus Krasnodari vastu. Prantsusmaa kõrgliigas tegi ta debüüdi järgmisel hooajal. Aastatel 2015–2018 mängis Perraud põhiliselt Nice'i reservmeeskonnas. Hooajal 2018/19 oli ta Nice'ist laenul Prantsusmaa esiliigaklubis Paris FC, kus kuulus klubi põhikoosseisu ja lõi 33 liigamänguga viis väravat.

2019. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Brest. 13. septembril 2020 lõi ta mängus Dijoni vastu oma esimese värava Prantsusmaa kõrgliigas.

2021. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Southamptoniga. Inglismaa kõrgliigas tegi ta debüüdi 14. augustil 2021 mängus Evertoni vastu. Esimese värava lõi ta Southamptoni meeskonnas 2. märtsil 2022 Inglismaa karikamängus West Ham Unitedi vastu.

Aastatel 2014–2018 mängis Perraud Prantsusmaa noortekoondistes.

Viited
------

1. ↑  "Southampton sign Perraud from Brest". *Southampton FC*. 2. juuli 2021. Vaadatud 2. juulil 2021.`{{cite web}}`: CS1 hooldus: url-status (link)
2. ↑  "Southampton 3–1 West Ham United". *BBC Sport*. 2. märts 2022. Vaadatud 2. märtsil 2022.
| Romagna veekoer |
| --- |
|  |
| Romagna veekoer |
| FCI standard nr 298 |
| Rühm | **8**: retriiverid, linde lendu ajavad koerad ja veekoerad |
|
| Alarühm | **3**: veekoerad |
| Standard nr | **298** (en ) |
| Päritolumaa |  Itaalia |
|
| Kohalik nimi | lagotto romagnolo |
|
|
|
|
|
|
| Tunnused |
| Turja kõrgus | 41–46 cm |
|
| Kaal | 11–16 kg |
| Kattekarv | alusvill on vettpidav; tihedalt keerdunud ringikujulised lokid |
| Karvkate | valge, pruun, oranž |
| Pesakond | 4–7 kutsikat |
| Eluiga | 12–17 aastat |
|
|  Meediafailid Wikimedia Commonsis |
| Koer (*Canis lupus familiaris*) |

**Romagna veekoer** on pärit Itaaliast Romagnast, tegu on haruldase koeratõuga. Romagna veekoera on kasutatud trühvlite otsijana juba sajandeid.

Üldmulje
--------

Väikse kuni keskmise kasvuga, väga heade proportsioonidega ja tugeva kehaehitusega koer. Karv on tihedalt lokkis ja villava struktuuriga.

Keha
----

**Pea** on pealtvaates mõõduka laiusega ja trapetsikujuline. 

**Näopiirkond :** Põsed on lamedad, lõualuud on tugevad, ripsmed on hästi arenenud, pilk on väga tähelepanelik ja elav, rahulikus olekus liibuvalt rippuvad kõrvad, koon on üsna lai, silmad on suured ja ümarad.

**Kael** on tugev, lihaseline, jäme ja ovaalse läbilõikega. 

**Kere** on trimmis ja kompaktne, turjast laudjani sirge, selg on tugevate lihastega ja sirge, rindkere on hästi arenenud ja ulatub küünarnukkideni.

**Saba** ei ole liiga kõrge, ega ka liiga madala asetusega, tipu suunas ahenev. Rahulikus olekus on saba saablikujulise hoiakuga, tähelepanu korral kerkib märgatavalt.

**Nahk** on kerel hästi liibunud, ilma voltideta, õhuke; nahaalust sidekude on vaid napilt. Nii limaskestade kui ka käpapadjandite pigmentatsioon on pruunist kuni tumepruuni värvini.

Liikumine
---------

Väga korrapärane samm, elav traav ja lühikeste perioodidena galopp.

Värvus
------

Ühevärviliselt määrdunud-valge, pruunide või oranžide laikudega. Lubatud on pruun kuni tumepruun mask.

Tervis
------

Romagna veekoer elab keskmiselt 15-16 aastaseks, seega on loomal hea immuunsussüsteem. Terviseprobleemid mis võivad esineda on neuroloogilised häired, kuid need on tavaliselt tingitud halvast aretusest.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib modaalsuse mõistest loogikas, filosoofias ja keeleteaduses; psühholoogia mõiste kohta vaata artiklit Modaalsus (psühholoogia); muusika mõiste kohta vaata artiklit Modaalsus (muusika); semiootika mõiste kohta vaata artiklit Modaalsus (semiootika).* |

---

**Modaalsus** on filosoofias laad ja viis, kuidas miski on, näib või kuidas sellest mõeldakse.

Kitsamas klassikalises tähenduses on modaalsus aleetiline modaalsus: modaalsus on ontoloogias asjaolu olemise laad ja viis või loogikas propositsiooni tõesus. Lisaks lihtsale (faktilisele) tõesusele on olemas paratamatus (*Notwendigkeit*), võimalikkus (*Möglichkeit*), võimatus (*Unmöglichkeit*) ja kontingentsus (*Kontingenz*). Aleetilise modaalsuse mõiste esineb juba Aristotelese kommentaatoritel.

Immanuel Kanti järgi on modaalsuse kategooriad võimalikkus (*Möglichkeit*), tegelikkus (*Wirklichkeit*) ja paratamatus (*Notwendigkeit*), mis vastavad otsustuste modaalsusele (problemaatilisele (võimalikule), assertoorilisele (tegelikule) (*assertorische (wirkliche)*), apodiktilisele (paratamatule) (*apodiktische (notwendige)*)). 

Leibnitz eristab nelja propositsioonitüüpide kategooriat: asjaolu võib olla paratamatu, võimalik, võimatu ja kontingentselt tõene (aktuaalne). 

Laiemas, aleetilisest tulenevas tähenduses mõistetakse modaalsuse all laadi ja viisi, kuidas propositsioon on tõene suhtes väljaütleja teadmiste, väljaütlemise aja või kohustusega. Nende hulka kuuluvad doksastilised (episteemilised) (*doxastische (epistemische)*), ajalised (*temporale*) või deontilised (*deontische*) modaalsused.

**Nominatiivne modaalsus**

Nominatiivne modaalsus ehk modaalsus kitsamas mõttes on situatsiooni hinnang:

* tegelikkusele vastavuse kohta

*Ta loeb.* (reaalne) *Ta loeks.* (irreaalne)

* lubatavuse kohta

*Ta võib lugeda.* (lubatud)

* tõenäosuse kohta

*Ta vist loeb.* (tõenäoline) *Ta loeb tõepoolest.* (tõsikindel)

* väärtuse kohta

*Hea, et ta loeb.* (positiivne) *Halb, et ta ei loe* (negatiivne)

Modaalsushinnang toimib operaatorina, mille mõjualaks on kas lause tervikuna või lause fokuseeritud osa. Näiteks:

* *Helena peab Joosepile unejuttu lugema.*
* ***Unejuttu** peab Helena Joosepile lugema.*

Vaata ka
--------

* Aleetilised modaalsused
**Babadag** (varem **Babatag**, türgi keeles *Babadağ*) on linn Rumeenias Tulcea maakonnas. Babadag paikneb ajaloolises Põhja-Dobrudža piirkonnas, maakonnakeskusest Tulceast ligikaudu 32 km lõunas. Linna lähedal asub Babadagi järv.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Babadagi elanikest rumeenlasi 69,91%, mustlasi 13,63%, türklasi 4,41% ja teistest rahvustest inimesi 0,64%. Rahvus oli teadmata 11,38%-l elanikest.

Rooma riigi ajal asus praeguse Babadagi kohal asula nimega *Vicus Novus*. Babadagi on esmamanitud 1263. aastal. Alates 15. sajandist oli Babadag Osmanite riigi võimu all. Aastatel 1677–1678 omandas asula linnastaatuse ja sai Dobrudža halduslikuks ja poliitiliseks keskuseks. Rumeenia koosseisu läks Babadag 1878. aastal.

Viited
------

1. ↑  Istoric UAT Orasul Babadag - Centrul National de Informare si Promovare Turistica Babadag
2. ↑  Babadag City, Tulcea County UAT Babadag City - National Information Centre and Tourism Promotion Babadag

Välislingid
-----------

 Babadag – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Mochovce tuumaelektrijaam
**Mochovce tuumaelektrijaam** on teine Slovakkia tuumaelektrijaam (esimene on Bohunice tuumaelektrijaam, mis avati 1972). 940 MW nimivõimsusega jaam on endises Tšehhoslovakkias ehituse alguselt neljas, kuid valmimisajalt kolmas tuumajaam (Temelini tuumajaam Tšehhis alustas tööd hiljem). Jaam asub Nitra maakonnas Levicest 12 kilomeetrit kirdes, Nitrast 35 km idas ja Bratislavast 120 km idas endises Mochovce külas, mis jaama ehituse jaoks kõrvaldati. Jaam katab ligi 20% Slovakkia energiavajadusest.

Jaama hakati kavandama 1970. aastatel, ehitus algas oktoobris 1983. Jaam kasutab VVER-440/213 surveveereaktoreid. Esimese reaktoripaari - Mochovce-1 ja Mochovce-2 ehitus algas 13. oktoobril 1983, järgmise paari - Mochovce-3 ja Mochovce-4 ehitus algas 27. jaanuaril 1987. Rahapuuduse tõttu 1991. aastal kõigi reaktorite ehitus seiskus, kuid 1995. aastal jätkati esimese reaktoripaari Mochovce-1 ja Mochovce-2 ehitust Lääne ohutustehnoloogiaga. Mochovce-1 valmis 4. juulil 1998 ja Mochovce-2 20. detsembril 1999. Ehitus kutsus esile protestid Slovakkia naaberriigis Austrias, mis on tugev tuumaenergia vastane. 2008. aastal suurendati jaama 440 MW reaktorite võimsust 470 MWni.

1. juunil 2009 jätkus Mochovce-3 ja Mochovce-4 ehitus. Eeldatavalt peaks Mochovce-3 valmima 2020 ja Mochovce-4 2022.
**Roman Kariste** (kuni 22. juuni 1938 **Roman Karelin**; 8. detsember 1918 Tallinn – 11. oktoober 1992 Tallinn) oli eesti poksija ja poksitreener. 

Kariste poksis aastatel 1932–1954 Tallinna Poksiklubis ja Dünamos, tema esimene treener oli Nigul Maatsoo, hiljem treenis ta üksinda ning tema Venemaa-perioodi treenereid pole teada. Ta pidas 252 kohtumist ja võitis neist 199.

Kariste oli kergekeskkaalus (kuni 66,7 kg) Eesti meister (1939).

Kariste oli kokku seitsmekordne Eesti NSV meister – keskkaalus (kuni 72,6 kg) aastatel 1945–1948, II keskkaalus (kuni 75 kg) 1952. aastal, I keskkaalus (kuni 71 kg) 1953. aastal ning II poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1954. aastal.

Kariste oli keskkaalus (kuni 72,6 kg) kahekordne NSV Liidu meister (1946 ja 1948). Ta sai NSV Liidu meistrivõistlustel kergekeskkaalus (kuni 66,7 kg) II koha (1944), keskkaalus (kuni 72,6 kg) II koha (1945) ja III koha (1949) ning I keskkaalus (kuni 71 kg) III koha (1951). Ta sai Tallinna meeskonnas NSV Liidu meeskondlikel meistrivõistlustel III koha (1945). Ta sai Dinamo üleliidulistel meistrivõistlustel keskkaalus (kuni 72,6 kg) esikoha (1946). Ta võistles 8 korda NSV Liidu koondises ja sai 1950. aastal Nõukogude Liidu meistersportlaseks.

Kariste õppis II maailmasõja ajal Moskva Kehakultuuri Keskinstituudis. Ta lõpetas Tallinna Kehakultuuritehnikumi (1948) ja Leningradi Lesgafti-nimelise Kehakultuuriinstituudi (1952). Hiljem töötas poksitreeneri ja kehalise kasvatuse õpetajana.

Kirjandus
---------

* Henn Saarmann, Erlend Teemägi. "Eesti spordi biograafiline leksikon". Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2001
* Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009. Lk 371

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Haud Nõmme Hiiu kalmistul
**Indrek Kannik** (sündinud 25. novembril 1965 Tallinnas) on Eesti riigiametnik, ajakirjanik ja poliitik.

Indrek Kannik lõpetas 1984. aastal Tallinna 43. Keskkooli ja 1990. aastal Tartu Ülikooli ajakirjanikuna.

Ta oli aastatel 1992–1999 Isamaa esindajana VII Riigikogu ja Parempoolsete esindajana VIII Riigikogu liige. 7. jaanuarist kuni 23. maini 1994 oli Kannik Mart Laari esimeses valitsuses kaitseminister. 1998–2007 kuulus ta Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda.

Aastatel 2000–2001 juhtis ta Postimehe välistoimetust, 2001–2004 oli kaitseministeeriumi kantsler, seejärel nõunik. Aastatel 2006–2011 töötas ta presidendi julgeolekunõunikuna.

Alates 23. novembrist 2020 on ta Rahvusvahelise Kaitseuuringute Keskuse (RKK) direktor.

Tunnustus
---------

* 2005 – Valgetähe III klassi teenetemärk

Viited
------

1. 1 2  Kes on kes? Eesti 2000, lk 59, ISBN 9985607899
2. ↑  Indrek Kannik will become the Counsellor to the President of the Republic on Security Issues
3. ↑  Presidendi julgeolekunõunik Indrek Kannik lahkub ametist

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Indrek Kannik** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Jüri Luik** | **Eesti kaitseminister**1994 | Järgnev**Enn Tupp** |
**Vanarooma muusika** on muusika Vana-Roomas.

Vana-Kreeka kultuuril oli suur mõju Rooma vabariigile, eriti pärast Kreeka mandriosa vallutamist Rooma poolt 168 eKr. Muusikas tähendas see kreeka muusikateooria ülevõtmist ja muusikute sisserändu Rooma. Muusikud tõid endaga kaasa pille, mis täiendasid etruskidelt päritud pillikogu. Rikastes kodudes oli kombeks kuulata muusikat õhtusöögi ajal ning teatris kuulus nii tragöödiate kui komöödiate juurde sageli *tibia* (aulose rooma versioon) või hüdraulise (vesioreli) muusika. Hüdraulist mängiti ka tsirkuseareenil, sageli koos vaskpillidega nagu *cornu* ja tuuba, saatemuusikana kaarikute võidukihutamisele ja gladiaatorite võistlusele.

Esimeseks sajandiks pKr, kui impeerium laienes ida suunas, saabusid Rooma muusikud ja pillid Lääne-Aasiast ja Põhja-Aafrikast ning tulijate eksootilised laulud ja tantsud andsid tõuke pantomiimteatri edasiseks arenguks. Pantomiimid põhinesid kreeka tragöödial, nagu ka väga populaarsed miimid. Pärast Egiptuse vallutamist 30 pKr jõudis Rooma Isise kultus ja koos sellega egiptuse sistrum, harf ja pikk flööt.

Vaata ka
--------

* Vanaaja muusika
* Vanakreeka muusika
**Vanapagana õpperada** on Järvamaal Türi vallas Rassi külas asuv õpperada.

Saarjõe maastikukaitseala
Õpperada on osa Saarjõe maastikukaitsealast.

Raja tutvustus
--------------

Matkaaja algus- ja lõpp-punkt on Vanapagana metsamaja juures, kuid rada võib alustada ka käbikuivati juurest või Tõrvaaugult. Üldiselt metsas kulgev rada viib läbi endise Tõrvaaugu küla ning seda saab läbida ainult jalgsi. Raja keskmine läbimisaeg on umbes 1–1,5 tundi. Rada on umbes 3 kilomeetri pikkune ning peale vaadates ringikujuline. Rada on looduses märgitud sinise värviga puutüvedel, punase-kollase värviga madalatel postidel ning ristumiskohtadel asuvate teeviitadega.

Vaatamisväärsused
-----------------

Õpperajal asub kokku üheksa huvipunkti, millelt saab infot ala loodus- ja ajalooväärtuste kohta. Samuti annavad huvipunktid infot Tõrvaaugu küla saamisloo kohta. Õpperada on mõeldud loodus- ja pärandkultuurihuvilistele matkajatele. Rajalt võib leida nii mõnegi marja- ja seenekoha.

Rajal leiab huvitavat infot taimede, loomade, putukate ja seente ning metsa kõrvalkasutuse kohta.

Vanapagana metsamaja juures on filmitud paljud 1964. aasta kultusfilmi "Põrgupõhja uus vanapagan" stseenid. Praeguse Vanapagana metsamaja asukohal oli vanasti Jürka maja. Pärast filmi levimist pälvisid nii kohalike kui ka kaugemalt tulnud inimeste tähelepanu püstijäänud hoonete osad ja seda ümbritsev ürgne kuusemets.

Majutus
-------

Matkarajal on ööbimisvõimalus. Saab ööbida telgis või metsamajas, mida ei ole soovitatav teha talveperioodil, sest olenemata pidevast matkamaja kütmisest ei saa maja täielikult soojaks.

Viited
------

1. 1 2 3  RMK. "Vanapagana õpperada". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. oktoober 2017. Vaadatud 6. oktoobril 2017.
2. ↑  RMK. "Vanapagana õpperaja kaart PDF" (PDF). Vaadatud 6. oktoobril 2017.
3. ↑  RMK. "Matkaraja puhkeala". Vaadatud 6. oktoobril 2017.
**Indrek Miidla** (sündinud 22. detsembril 1956) on Eestist pärit USA-s töötav kirurg, kes on spetsialiseerunud rinnavähi ravile.

Ta lõpetas aastal 1975 Tartu 2. Keskkooli. 1982. aastal lõpetas Miidla Tartu Ülikooli arstiteaduskonna. Eesti Üliõpilaste Ehitusmalevas oli Miidla 1981. ja 1982. aastal Tartumaa staabi arst ning 1983. aastal Ljubljana rühma komandör.

Miidla töötas Tartu Riikliku Ülikooli operatiivkirurgia kateedris, seejärel siirdus USA-sse. Tal on erapraksis Coral Springsi linnas Florida osariigis, samuti õpetab ta arstitudengeid Nova Southeasterni ülikoolis.

Muusika
-------

25.–27. aprillil 1980. aastal toimunud Tartu teistel levimuusikapäevadel pälvis Miidla (koos Nevil Blumbergiga) kõige lootustandvama muusiku eriauhinna, mängides kitarri ansamblis Meedium. 2007. aastal esines ta taas Tartus, levimuusikapäevade toonase peakorraldaja Riho Illaku algatusel Tartu Ülikooli juubeli puhul korraldatud kinnisel kontserdil, "Tartu Riikliku Ülikooli vokaal-instrumentaalansamblite ülevaatusel".
2009. aastal avas Miidla koos Vanemuise kontserdimaja direktori Kulvo Tamraga kontserdimaja piletikassade ees Eesti muusiku kuju.

Isiklikku
---------

Indrek Miidla on olnud abielus, tal on täiskasvanud poeg. Tema isa oli taimefüsioloog Heigo Miidla, ema Eesti NSV teeneline arst Milvi Miidla (neiupõlvenimega Riso, 1929–2021), vend rakendusmatemaatik Peep Miidla. 

Hobi korras harrastab Indrek Miidla kalapüüki.

Viited
------

1. ↑  [ Päring inforegister.ee andmebaasis
2. 1 2 3 4  Raimu Hanson "Eesti arst annab abi kasvaja korral USAs" Postimees, 29.10.2012
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. märts 2010. Vaadatud 19. aprillil 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. veebruar 2015. Vaadatud 29. oktoobril 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
5. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. august 2016. Vaadatud 29. oktoobril 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
6. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 29. oktoobril 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
7. ↑
8. 1 2  Raimu Hanson. "Muusikapäevade rokk tuksus nostalgia lainetel" Postimees, 04.05.2009
9. ↑  Raimu Hanson "Professoribändid käisid ülevaatusel" Postimees, 08.10.2007

Välislingid
-----------

* Raimu Hanson "Eesti arst annab abi kasvaja korral USAs" Postimees, 29.10.2012
New Yorgi suurlinnapiirkonna tihedalt asustatud kese satelliidifotol
New Yorgi suurlinnapiirkond Ameerika Ühendriikide kaardil
**New Yorgi suurlinnapiirkond** (inglise keeles *New York metropolitan area*) on maailma suurim suurlinnapiirkond (11 640 km²), mille keskme moodustab viie linnaosaga New York. Piirkonnas elab ligikaudu 19 miljonit inimest.

Ulatus
------

New Yorgi suurlinnapiirkonna maakonnad
* New York (Ameerika Ühendriikide kõige suurema rahvaarvuga linn), Long Islandi piklik suursaar ning Hudsoni jõeoru kesk- ja alamjooks New Yorgi osariigis;
* New Jersey osariigi viis suurimat linna: Newark, Jersey City, Paterson, Elizabeth ja Edison;
* Connecticuti osariigi seitsmest suurimast linnast kuus: Bridgeport, New Haven, Stamford, Waterbury, Norwalk ja Danbury.

Sadamaala
---------

 *Pikemalt artiklis Port of New York and New Jersey*
New Yorgi suurlinnapiirkonna sadamaala New Yorgi lahes on Atlandi ookeani suurim looduslik sadam.

Vaata ka
--------

* New Yorgi osariik
* Empire State
**Keelkontakttajur** on magnetväljale reageeriv astmelise toimega tajur.

Keelkontaktid asuvad inertse gaasiga, näiteks argooniga, täidetud hermeetilises klaaskestas. Magnetmaterjalist kontaktid täidavad mitut funktsiooni. Nad on samal ajal nii magnetjuhiks, elektrijuhiks kui ka kontakti ennistusvedruks. Kontakttakistuse vähendamiseks ja roostetamise vältimiseks on kontaktipinnad kaetud väärismetalliga, näiteks kulla või plaatinaga.

Keelkontaktide töölerakendamiseks tuleb tekitada magnetvoog, mis läbib kontaktidevahelist õhupilu. Magnetvoo tekitamiseks võib kasutada püsimagnetit, keelkontakti läheduses olevat vooluga latti või seda ümbritsevat solenoidi.

Keelkontaktide vahemik on tavaliselt mõnest sajandikust kuni mõne kümnendiku millimeetrini. Valmistatakse sulguvaid, ümberlülituvaid ja püsimagnetitega polaar- ja mälukeelkontakte. Suurte voolude puhul kasutatakse kaarekustutuskontaktiga keelkontakte. Tajuri seisukohalt on keelkontaktide puuduseks lai hüstereesisilmus, eeliseks aga suur toimekiirus (rakendusaeg 0,5...2 ms) ja töökindlus.

Andurites kasutatakse keelkontakttajureid koos mehaaniliste muundurite ja püsimagnetitega. Näiteks, kontakti lülitav püsimagnet võib olla kinnitatud nivooanduri ujukiga, rõhuanduri manomeetrilise vedruga, asendianduri liuguriga jne.

Vaata ka
--------

* Keelrelee
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Eesti jõest; samanimelise oja kohta vaata artiklit Räpu oja* |

---

**Räpu jõgi** on jõgi Järva ja Viljandi maakonnas, Navesti jõe parempoolne lisajõgi.

Jõe registrikood: VEE1132500.

Jõe pikkus on 20,8 km, valgala suurus 54,7 km², langus 25,5 m ja lang 1,23 m/km. Jõgi saab alguse 66 m kõrgusel Kabala külas Retla rabas ja suubub 40,5 m kõrgusel Maalasti ja Venevere küla piiril paremalt poolt Navesti jõkke 65,6 km kaugusel selle suudmest. Jõgi kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Jõkke suubuvad paremalt Kabala kraav ja vasakult Rokamäe peakraav. Veekogu kuulub riigi korrashoitavate ühiseesvoolude loetellu ning on avalikult kasutatav (kasutusel kalapüügipiirkonnana ja heitveesuublana). Jõe kalda piiranguvöönd on 100 m.

Räpu jõgi läbib järgmisi külasid: Arkma, Kabala (Järva maakond, Türi vald); Arussaare, Koksvere, Maalasti, Soomevere, Venevere (Viljandi maakond, Põhja-Sakala vald).

Jõel Arkma küla territooriumil paikneb Arkma hüdrokeemiaseire jaam. Jaama kaugus jõe suudmest on 12,5 km.

Ajalugu
-------

Krahv Ludwig August Mellini koostatud Viljandimaa kaardil aastast 1796 on Räpu jõel Arkma ja endise Mändla (*Mendla*) küla vahel näha Anni vesiveski ja Koksveres Koksvere vesiveski. Tänapäeval on mõlemast veskist järel vaid vundament.

Viited
------

1. ↑  Räpu jõgi keskkonnaportaalis Muuda Vikiandmetes (vaadatud 01.01.2013)
2. ↑  Riiklike keskkonnaseirejaamade ja -alade määramine, Riigi Teataja, Keskkonnaministri määrus nr 50, jõust. 24.08.2002
3. ↑  Ludwig August Mellin: Liivimaa Atlas, veebiversioon, World Digital Library, vaadatud 01.01.2013

Välislingid
-----------

* Räpu jõgi Eesti looduse infosüsteemis
* Räpu jõgi keskkonnaportaalis Muuda Vikiandmetes
New Yorgi raekoda 2016. aastal
**New Yorgi raekoda** on New Yorgi Linnavalitsuse ajalooline esindushoone, mis asub Civic Centeri linnajao pargis City Hall Park, Lower Manhattani tänavate Broadway, Park Row ja Chambers Street vahel.

Esindus
-------

Ameerika Ühendriikide vanimas siiani tegutsevas raekojas asuvad New Yorgi linnapea ja New Yorgi volikogu ametiruumid. Linnavalitsuse osakonnad asuvad aga naaberkõrghoones Manhattan Municipal Buildingis, mis on maailma suurimaid valitsushooneid.

Ehituskunst
-----------

Prantsuslikult uusrenessanslik ja ameerikalikult georgiaanlik hoone ehitati aastatel 1803–1811 ja valmis aastal 1812. Selle keskel asub krooniva katuselaternaga paviljon, millest eenduvad hoonetiivad.

Mälestis
--------

Raekoja parki ümbritsevad kõrghooned ja nendevaheline Brooklyni silla trammiteede terminal 1915. aastal
19. detsembril 1960 registreeriti ehitis Ameerika Ühendriikide Riikliku Ajaloomälestisena (*National Historic Landmark*).
15. oktoobril 1966 kanti hoone Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikusse Registrisse (*National Register of Historic Places*). New York City Mälestusmärkide Säilitamise Komisjon määras samuti 1966. aastal ehitise eksterjööri ning 1976. aastal lisaks ehitise interjööri kaitsealusteks mälestusmärkideks (*New York City Landmark*).

Vaata ka
--------

* Manhattan Municipal Building
**Heinemann Rode** (surnud juulis 1539) oli arvatavasti Preisimaa päritolu Liivimaa kirikutegelane, 1530–1539 Riia kapiitli toompraost.

Rode saabus Liivimaale arvatavasti 1529. aastal uue Riia peapiiskopi Thomas Schöningu lähikondlasena; selleks ajaks oli tal magistri- ning õigusteaduse litsentsiaadi kraad. 1530. aastal osales ta Liivimaa maapäeval ja teistel kohtumistel peapiiskopi esindajana, kus otsustati markkrahv Wilhelm von Hohenzollern, Riia peapiiskopi koadjuutor, Liivimaale lubada. Sama aasta sügisel, kui markkrahv Liivimaale saabus, kinnitati Rode peapiiskopi toetusel Riia toompraostiks. Peapiiskop, kes oli varem ise toompraost ja hoidis praosti valdusi seni enda käes, andis need Rodele üle 1531. aasta sügisel. Seejärel tekkis Rodel aga vastuolu koadjuutor Wilhelmiga, kes soovis ise Riia toompraostiks saada. Nende vastasseis selles küsimuses kestis kuni 1530. aastate keskpaigani, kuid markkrahvil polnud võimalik oma teiste ettevõtmiste kõrvalt (põhiliselt Saare-Lääne vaenuse tõttu) Riia praostikohta endale haarata ning Rode püüdis teda ka lepitada, pakkudes Wilhelmile oma teeneid ja nõuandeid. Kuna Rode jäi aga veendunud katoliiklaseks ja hoidis Liivi ordu poole, samas kui markkrahv Wilhelm oli sarnaselt oma Preisimaa hertsogist venna Albrechtiga ja teda toetanud Riia linna juhtkonnaga (eriti sündik Johannes Lohmülleriga) luterlane ning poliitiliselt ordu vastu meelestatud, siis jäid nende suhted pingelisteks.

Rode suri 1539. aasta juuli keskel une pealt. See juhtus kolm nädalat enne peapiiskop Thomas Schöningu surma (11. augustil).

Viited
------

1. ↑  Herzog Albrecht von Preussen und Livland (1534-1540): Regesten aus dem Herzoglichen Briefarchiv und den ostpreussischen Folianten. Bearbeitet von Stefan Hartmann. Köln [etc.]: Böhlau, 1999. Veröffentlichungen aus den Archiven Preussischer Kulturbesitz; Bd. 49, nr 1038.
2. ↑  Herzog Albrecht (1534–1540), nr 1038.

Kirjandus
---------

* Leonid Arbusow vanem, Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert: osa 2, lk 94; osa 4, lk 172.
* Paul Karge, Die Berufung des Markgrafen Wilhelm zum Koadjutor des Rigaschen Erzbichofs. Ein Betrag zur Reformationsgeschichte. In: Baltische Monatsschrift, 48. Jahrgang, Bd. 61. Riia, 1906, lk 117–156.
**"Live for Speed"** (lühend **LFS**) on 3D-videomäng, mis simuleerib võidusõitu ringrajal. Mängukontrollerina on võimalik kasutada ka rooli.

Mäng keskendub ringrajasõitudele, mida on võimalik sooritada nii üksinda, võisteldes AI-vastastega (*Artificial Intelligence*, 'tehisintellekt', virtuaalsed sõitjad), kui ka võrgumängus teiste mängijatega.

Mängu S2-versioonis (täisversioon) on 20 autot, alustades lihtsamatest maastiku-linnaautodest, lõpetades suurte ringraja- ja vormelautodega, ning 7 rajakompleksi, mis sisaldavad mitmesuguseid ringradasid, nii asfalt- kui ka rallikrossiradu. Mängu S1-versioonis (poolversioon) on saadaval 9 autot ja 4 rajakompleksi, demoversioonis (tasuta versioon) on 3 autot ja 1 rajakompleks.

Üksikmäng
---------

Üksikmängus sõidetakse üksinda või koos virtuaalsete vastastega. Mängija saab radasid kohandada (lisada ja eemaldada objekte, muuta stardi- ja finišipositsiooni jne).

Võrgumäng
---------

Võrgumängus saab samal rajal sõita koos teiste mängijatega.
**New Shepard** on kosmoseturismi otstarbeline korduvkasutatav kanderakett, mida arendab kosmosetööstusettevõte Blue Origin.

Kanderaketi nimi viitab esimesele kosmoses käinud ameeriklasele Alan Shepardile. Shepard oli NASA Mercury Seveni liige ning lendas 1961. aastal missioonil Mercury-Redstone 3 kosmosesse suborbitaalsel trajektooril, mille sarnast kasutab ka New Shepard. 

Kanderaketi ja selle mootori prototüüpide katselennud algasid 2006. aastal ning need valmisid 2015. aastaks. New Shepardi mehitamata katselennud algasid 2015. aastal. 23. novembril 2015 jõudis kanderakett 100,5 km kõrgusele ning sooritas seejärel vertikaalse maandumise. Katselennud jätkusid 2021. aastani.

Blue Origin plaanis mehitatud katselendudega alustada 2019. aastal, kuid need lükati edasi 2021. aastale. Esimene mehitatud New Shepardi lend toimus 20. juulil 2021 ning pardal viibinud Wally Funkist sai vanim ja Oliver Daemenist noorim kosmoses käinud inimene.

Viited
------

1. ↑  "Jeff Bezos conducts New Shepard flight". *BBC*. Vaadatud 21. juuli 2021.
2. ↑  "Record of Safety". *Blue Origin*. Vaadatud 21. juuli 2021.
3. ↑  "Amazoni asutaja Jeff Bezos lendas kosmosesse". *Delfi Forte*. Vaadatud 21. juuli 2021.
**Raasiku hiidremmelgate** all peetakse silmas Raasiku vallas Raasiku raudteejaama juures kasvanud kaht hõbepaju ehk hõberemmelgat.

Eesti kõrgeim hõberemmelgas asus raudteejaama platvormist 100 meetri kaugusel. 1999. aastal mõõtis Hendrik Relve tema keskmiseks kõrguseks 29 meetrit ja tüve rinnasümbermõõduks 569 cm.

Eesti kõrgeimast hõberemmelgast omakorda sada meetrit eemal kasvas teine rekordremmelgas, teadaolevalt Eesti jämedaim paju. Tema tüve rinnasümbermõõt 1,3 meetri kõrguselt mõõdetuna oli 764 cm ja kõrgus 23 meetrit.

Kogu oma elu Raasikul elanud Rein Tedresmaa sõnul jutustas oma vanaisa lugu, mille kohaselt istutati need puud kohe pärast raudteejaama rajamist. Ajalooallikad kinnitavad, et 1870. aastal istutati raudteejaama ümbrusse kuus hõberemmelgat.

23. märtsil 2011 sai häirekeskus teate Raasikul raudteejaama läheduses põlevast puust – lahtise leegiga põles üks Raasiku hiidremmelgatest. Teatele vastanud Kehra komando päästjad langetasid ühe põleva hiidremmelga.

Viited
------

1. ↑  Hendrik Relve, "Põlispuud", lk 82, 2003, Koolibri
2. ↑  Põles Raasiku hiidremmelgas, Sõnumitooja 29. märts 2011. Vaadatud 23.06.2016

Välislingid
-----------

* Kaitsealused puud Eestis