recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Toompea Suur linnus** (ladina keeles *castrum magnus* või *castrum maius*) oli Mõõgavendade ordu kindlustatud asula, mida 1220. aastatel ehitati ja arendati Toompea paelava kaguosas, kus varem oli asunud muinaseestlaste ja hiljem I Taani aja taanlaste linnus. Üldlahenduselt oli see kastell, mis II Taani ajal aastatel 1238–1346 jagati põikmüüriga kahte ossa. 13. sajandil tekkis sinna tihe hoonestus, kus muuhulgas paiknesid Taani kuninga Harju, Viru, Rävala ning vahepeal ka Järva vasallide ja piiskopi elamukrundid. 

Aastatel 1227–1229 lasi ordumeister Volquin lavasaare edelaossa ehitada Tallinna esimese kivist ordulinnuse ehk ordulossi (*Ordensburg* või *Ordenschloss*), mida tuntakse Toompea Väikese linnusena (ladina keeles *castrum minus* või *castrum parva*). Väikest linnust ühendas suure linnusega Toompea kolmanda osana eeskaitseala (*cingele*). 

Linnuse müüridele rajati keskajal arvatavasti 14 kaitsetorni. Enamik neist (11) olid madalad konsooltornid, mille katked on osaliselt siiani jälgitavad. Peale selle oli ringmüüril veel kaks müüritorni ja üks väravatorn.

Vaata ka
--------

* Toompea Väike-Ordukindlus
* Toompea loss
* Tallinna linnamüür
* Tallinna tornistik

Kirjandus
---------

* Rein Zobel. "Tallinn (Reval) keskaegsed kindlustused". Eesti Kunstiakadeemia Kirjastus. Tallinn 2011. 287 lk, ISBN 9789949467129
* Rein Zobel, Juhan Maiste, Mart Kalm. "Toompea loss". Riigikogu Kantselei Kirjastus. Tallinn 2009. 165 lk, ISBN 9789985953167
**Rossano** (ladina keeles *Roscianum*), ekslikult tuntud ka kui *Rossano Calabro*, on linnaks nimetatav omavalitsusüksus (*comune*) Itaalias Calabria maakonnas Cosenza provintsis. Rossano sai linnaõigused vabariigi presidendi 1998. aasta 14. oktoobri dekreediga.

Rossano kõrgus merepinnast on 270 meetrit, asustustihedus keskmiselt 245 inimest ruutkilomeetri kohta.

Haldus
------

Rossano rannik
Rossano piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Calopezzati, Corigliano Calabro, Crosia, Cropalati, Longobucco, Paludi.

Rossano halduspiirides asuvad järgmised asulad ja asumid: Piragineti, Amica.

Loodus
------

Rossano asub Sybarise oru idaserval, Sila platoo ja Joonia mere vahel, Taranto lahe edelakaldal.

Ajalugu
-------

Rossano rajati arvatavasti 11. sajandil eKr, 7.–2. sajandini eKr oli ta Magna Graecia osa. Hadrianus rajas Rossanosse sadama. 540–1059 oli Rossano Bütsantsi võimu all.

Vaatamisväärsused
-----------------

* Cattedrale di Maria Santissima Achiropita, 9. sajand
* Chiesa di San Nilo, 15. sajand
* Oratorio di San Marco, 9.–10. sajand
* Chiesa di S. Bernardino, 15. sajand
* Chiesa della Panaghìa, 10. sajand
* Chiesa di San Francesco di Paola, 16. sajandi lõpp
* Chiesa di Santa Chiara, 16. sajand
* Abbazia di Santa Maria del Patire, 11.-12. sajand
* Torre Sant'Angelo

* RossanoRossano
* Oratorio di San MarcoOratorio di San Marco

Viited
------

1. ↑  "DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. oktoober 2018. Vaadatud 26. juuni 2013.
2. ↑  Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018, vaadatud 16.03.2019.

Välislingid
-----------

 Rossano – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (itaalia keeles)
**Hamburgi Kunstihall** on kunstimuuseum Hamburgis Saksamaal. 

Peatähelepanu on pööratud 14. sajandi Hamburgi maalikunstile, 16. ja 17. sajandi hollandi ja flaami kunstnike maalidele ning 19. sajandi prantsuse ja saksa maalidele, samuti kaasaegsele ja nüüdiskunstile. Linna südames, raudtee peajaama ja Binnenalsteri järve läheduses asuv muuseum koosneb kolmest omavahel ühenduses olevast ehitisest. Väljapanekuruumide üldpind ületab kolmeteist tuhandet ruutmeetrit.

Ajalugu
-------

Schirrmacheri/Hude projekteeritud punastest tellistest ehitis öösel
Peasissekäik
Nüüdisaja galerii
Esimese muuseumihoone ehitasid arhitektid Georg Theodor Schirrmacher ja Hermann von der Hude aastatel 1863–1869. Teise, 1919. aastal püstitatud hoone projekteeris arhitekt Fritz Schumacher. 1976.–1997. aastani projekteeritud ja ehitatud Galerie der Gegenwart (Nüüdisaja galerii) autor on Oswald Mathias Ungers.

Kogud
-----

Muuseumist leiab külastaja maalikogu, milles on esindatud mitmete oluliste 19. sajandi kunstnike tööd. Tutvumiseks on pandud välja tööd näiteks sellistelt kunstnikelt nagu Max Liebermann, Lovis Corinth, Philipp Otto Runge, Caspar David Friedrich ja Adolf Menzel. Gallerie der Gegenwart on pühendunud kaasaja kunstile alates 20. sajandi algusest, sealhulgas on esindatud tööd sellistelt tuntud kunstnikelt nagu Pablo Picasso, Paul Klee, Max Beckmann ja teised, ning sõjajärgne kunst.

Galerii
-------

* Caspar David Friedrichi "Rändaja udumere kohal"Caspar David Friedrichi "Rändaja udumere kohal"
* Caspar David Friedrichi "Jäämeri"Caspar David Friedrichi "Jäämeri"
* Carl Blecheni "Palmihoone Pfaueninseli saarel Potsdami lähistel"Carl Blecheni "Palmihoone Pfaueninseli saarel Potsdami lähistel"
* Paul Cézanne'i "Seine'i jõgi Bercy lähedal"Paul Cézanne'i "Seine'i jõgi Bercy lähedal"
* Albrecht Düreri "Lõvi"Albrecht Düreri "Lõvi"
* Max Liebermanni "Kaseallee Wannsee aias"Max Liebermanni "Kaseallee Wannsee aias"
* Jan Massijsi "Flora", 1559 Jan Massijsi "Flora", 1559
* Hermann Hahni skulptuur peasissekäigu kõrval Hermann Hahni skulptuur peasissekäigu kõrval
* Edgar Degas' "Mademoiselle Dobigny" (1869)Edgar Degas' "Mademoiselle Dobigny" (1869)
* Franz Marci "Elevant" (1907)Franz Marci "Elevant" (1907)
* Paul Klee "Viaduktide revolutsioon"Paul Klee "Viaduktide revolutsioon"

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Hamburgi Kunstihall** |
**Vallejo** on linn USA-s California osariigis Solano maakonnas. See asub San Francisco lahe piirkonnas San Pablo lahe kirdekaldal. Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse järgi 126 090. Aastal 2010 oli elanikke 115 942. See on elanike arvult maakonna suurim linn.

Linna juures suubub Napa jõgi Carquinezi väina.

Vallejos valitseb pehme lähistroopiline vahemereline kliima. Keskmine õhutemperatuur on jaanuaris 9 °C ja juulis 20 °C. Suvi on pikk, keskmised pikaaegsed õhutemperatuurid on juulist septembrini peaaegu võrdsed. Seetõttu on ka oktoober soojem kui mai. Sajab 627 mm/a. Peamiselt langeb sademeid novembrist märtsini. Suvel sajab väga harva.

Vallejo asutati 1851. aastal. See on saanud nime kindrali Mariano Guadalupe Vallejo järgi. Vallejo sai linnaõigused 30. märtsil 1868.

Vallejo on lühikest aega olnud kahel korral aastatel 1852 ja 1853 California pealinn.

2008. aastal kuulutas linn välja pankroti.

Vallejos asus mereväe laevatehas.

Linnas asub California osariigi ülikooli mereakadeemia.

Läbi linna kulgeb kiirtee Interstate 80, mis ühendab San Franciscot ja Sacramentot. Linna lähedal asub üle Carquinezi väina ehitatud Carquinezi sild. Kiirtee Interstate 80 kõrvalharu Interstate 780 ühendab Vallejot idas asuva Beniciaga. Vallejos saab alguse maantee State Route 29 (endine U.S. Route 40)

Sõpruslinnad
------------

Vallejol on kuus sõpruslinna:

* Jaapan Akashi, Jaapan (1968)
* Tansaania Bagamoyo, Tansaania (1993)
* Filipiinid Baguio, Filipiinid (1993)
* Lõuna-Korea Jincheon, Lõuna-Korea (1999)
* Itaalia La Spezia, Itaalia (1985)
* Norra Trondheim, Norra (1958)

Viited
------

1. ↑  2016 U.S. Gazetteer Files
2. ↑  2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.
3. ↑  Sister Cities. vallejosistercity.com. Vaadatud 27.1.2023

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Soome |
|  |
| 1. ring | 1928 | Kergekaal |
| 1. ring | 1948 | Keskkaal |
|  |
| 1. ring | 1930 | Kerge-keskkaal |

**Valle Aleksander Resko** (kuni 1935 **Walfrid Aleksander Resch**; 3. juuni 1910 Uusikirkko Viiburi lähedal (praegu Poljanõ, Viiburi rajoon, Leningradi oblast) – 2. august 1988 Lahti) oli Soome poksija ja pesapallur, poksitreener ja -kohtunik ning spordipedagoog ja -tegelane.

Poksijana
---------

Resko oli neljakordne Soome meister poksis – 1927. aastal kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) ning aastatel 1929 ja 1934 kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) ning 1937. aastal keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg).

Ta osales viis korda Eesti–Soome maavõistlustel, kus võitis aastatel 1927–1929 ning 1931–1932 kõik oma kohtumised (viimane kord võitis Nikolai Stepulovit).

Resko osales 1928. aasta Amsterdami olümpiamängudel kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg), kuid kaotas oma kohtumise esimeses ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales ka 1948. aasta Londoni olümpiamängudel keskkaalus (kuni 73 kg), kuid kaotas oma esimese kohtumise hilisemale olümpiavõitjale László Pappile (Ungari) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Resko osales 3. Euroopa meistrivõistlustel 1930. aastal Budapestis kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg), kuid kaotas oma esimese kohtumise hilisemale Euroopa meistrile Josef Besselmannile (Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Pesapallurina
-------------

Resko sai Soome meistrivõistlustel soome pesapallis 1933. aastal meeskondliku hõbemedali.

Sporditegelasena
----------------

Resko tegutses hiljem poksitreenerina. Ta tegutses ka poksikohtunikuna, muuhulgas ka 1952. aasta Helsingi olümpiamängudel, 1960. aasta Rooma olümpiamängudel ja 1964. aasta Tōkyō olümpiamängudel. Ta oli mitme Soome poksi- ja riikliku spordiorganisatsiooni juhatuses aastatel 1939–1972 ning Rahvusvahelise Poksiassotsiatsiooni (AIBA) juhatuses aastatel 1957–1966.

Teoseid
-------

Resko kirjutas kaks soomekeelset poksiõpikut:

* 1931 Walfrid Resch. *Nyrkkeilytaito*
* 1947 *Nyrkkeily*

Isiklikku
---------

Tema poeg Anssi Resko oli 1960. aastatel tuntud Soome mootorrattasportlane.

Viited
------

1. ↑  9. suveolümpiamängude poksivõistlus. Amsterdam 1928. Tulemused inglise keeles
2. ↑  14. suveolümpiamängude poksivõistlus. London 1948. Tulemused inglise keeles
3. ↑  3. Euroopa meistrivõistlused poksis. Budapest 1930. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Valle Resko saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Valle-Sten Maiste** (sündinud 17. oktoobril 1972 Tallinnas) on eesti kultuuriajakirjanik ja teatrikriitik.

Haridus
-------

Maiste lõpetas 1990. aastal Tallinna 54. Keskkooli. 1996. aastal lõpetas Maiste Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna ajaloo osakonna, peaaineks lähiajalugu ja kõrvalerialaks filosoofia. Tema diplomitöö "Kuuekümnendad ja tänapäev. Väljumine modernismist" käsitles 1968. aasta üliõpilasrahutusi, seda juhendas Kaido Jaanson.

1998. aastal sai Maiste Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas magistrikraadi eesti kirjanduse erialal tööga "Erinevate subjektimõistmiste vastumäng Vaino Vahingu ja Madis Kõivu romaanis "Endspiel. Laskumine orgu"", juhendaja Arne Merilai. Aastail 1998–2003 õppis Maiste Tartu Ülikoolis doktorantuuris eesti kirjanduse erialal, kuid katkestas õpingud.

Erialane tegevus
----------------

Alates 1994. aastast on Maiste avaldanud artikleid teatrist ja kirjandusest ning arvustanud filosoofiaalaseid tõlke- ja algupäraseid raamatuid. 1998–1999 töötas ta Sõnumilehe meelelahutustoimetuse reporterina ning toimetas ajalehe Postimees lisaväljaande "Kultuur" kirjanduskülgi. 1999–2001 töötas ta Postimehe kultuuritoimetajana.

2001. aastast töötab ta kultuurilehe Sirp esseistikatoimetaja ja Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia filosoofia ja esteetika lektorina.[*viide?*] Lisaks sellele on ta õpetanud mitmesuguseid valikkursusi Tartu Ülikoolis[*viide?*] ja Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis.[*viide?*]

Maiste on 1999. aastast Teatriliidu liige ja kuulub alates 1994. aastast üliõpilaskorporatsiooni Revelia.

2020. ja 2021. aastal kuulus Maiste Eesti Teatriliidu sõnalavastuste auhindade žürii koosseisu.

Artikleid
---------

* Valle-Sten Maiste artiklid ajalehes Sirp
* Tallalakkujate põli ei tohiks nii mugav olla Teater. Muusika. Kino 2019 nr 1 / ERR, 18. jaanuar 2020

Tunnustus
---------

* 2009 Reet Neimari nimeline kriitikaauhind
* 2018 Tartu Ülikooli aumärk

Isiklikku
---------

Valle-Sten Maiste on abielus, tal on kaks tütart ja poeg.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 17. jaanuaril 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Ajalehe Sirp toimetus
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. jaanuar 2020. Vaadatud 25. jaanuaril 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑  "Eesti Teatriliidu žüriid 2021". *Eesti Teatriliidu koduleht*.
5. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 9.12.2022.
*Chronicon Aulae Regiae* *incipit*-lehekülg (fo 1v) kuningas Václav II kujutava initsiaaliga "Reverendo in Christo patri..."
Luksemburgide dünastia valitsejaid kujutav illustratsioon kroonika lehel
**Zbraslavi kroonika**, ladina keeles ***Chronicon Aulae Regiae*** (tšehhi keeles *Zbraslavská kronika*, saksa keeles *Königsaaler Chronik* või *Zbraslaver Chronik*) on hiliskeskaegne ladinakeelne kroonika, mis on üks olulisemaid allikaid Böömimaa ajaloo kohta 13. ja 14. sajandil (kirjeldab aastaid 1253–1338). Kroonika kirjutasid Zbraslavi kloostri abtid Otto Tüüringist ja Peter Zittaust (viimatinimetatu on põhiautor).

Kirjeldus
---------

Tüüringi Otto alustas kroonikat ja Peter Zittaust jätkas seda. Kroonika on pühendatud Waldsasseni kloostri abtile Johannes III Elbogenile ja koosneb kolmest raamatust:

* esimene raamat hõlmab aastaid 1253–1316. See koosneb 130 peatükist ja Böömimaa kuninga Václav II elulookirjeldusest. 1.–51. peatükk on Tüüringi Otto kirjutatud, kes oli abt 1312–1314.
* teine raamat hõlmab aastaid 1317–1333 ja koosneb 30 peatükist,
* kolmas raamat hõlmab aastaid 1333–1338 ja koosneb 15 peatükist.

Kroonika ei kirjelda mitte ainult kloostri ajalugu, vaid Böömimaa ajalugu laiemalt ja ka mujal toimunud sündmusi ja isikuid. Václav II kõrval kujutatakse ka Saksa-Rooma keisrit Heinrich VII, kuningas Johann I Luksemburgi ja tema abikaasat Elisabethi, kelle pihiisa Peter oli ja kes Zbraslavi kloostrit eriliselt toetas. Přemysliidide valitsejasoost on kõneldud positiivselt ja Böömimaa pärandumist Luksemburgidele on üksikasjalikult käsitletud. Kroonika on ka seetõttu väärtuslik, et kirjutaja oli ise paljude sündmuste pealtnägija.

Keskladina keeles, osaliselt leoninuse heksameetris kirja pandud kroonika on suure kirjandusliku väärtusega. Heksameetriridu on kokku 2651.

Kasutamine teistes kroonikates
------------------------------

Böömimaa kroonik Franciscus Prahast kasutas kroonikat allikmaterjalina oma Praha kroonika jaoks. See omakorda oli Beneš Krabicele Weitmühlist abiks Praha Cosmase Chronica Boemorumi jätkamisel. Zbraslavi kroonika on esimene allikas, kus on mainitud pärimuse kohaselt Šveitsile aluse pannud Morgarteni lahingut.

Viited
------

1. ↑  Chronicon Aulae Regiae. - Geschichts­quellen des deutschen Mittelalters. - Bayerische Akademie der Wissenschaften
2. ↑  Chronik von Königsaal. Chronikon Aulae Regiae. - Jana Nechutová: Die lateinische Literatur des Mittelalters in Böhmen. Böhlau, Köln/Wien/Weimar 2007, S. 154–156
3. ↑  "Morgarten in den frühesten Chroniken des 14. Jahrhunderts. - Morgarten. Geschichte". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. aprill 2021. Vaadatud 26. aprillil 2021.

Välislingid
-----------

* Zbraslavi kroonika ladinakeelne tekst
* Zbraslavi kroonika Vatikani käsikiri (osa teisest raamatust, Biblioteca Apostolica Vaticana, Pal. lat. 950) digiteeritult
* Chronicon Aulae Regiae. - Geschichts­quellen des deutschen Mittelalters. - Bayerische Akademie der Wissenschaften

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Zbraslavi kroonika** |
**Valletta Kuninglik Ooperimaja** või lihtsalt **Kuninglik Teater** (malta keeles *It-Teatru Rjal*, itaalia keeles *Teatro Reale*) oli ooperite ja etenduskunstide koht Malta pealinnas Vallettas. Inglise arhitekti Edward Middleton Barry projekteeritud ehitis tarindati aastail 1862–1866. 

Vaid seitse aastat pärast valmimist sai selle sisemus tulekahjus ulatuslikult kannatada. Hoone taastati 1877. aastal. Teise maailmasõja ajal sai see Luftwaffe õhupommitamisest otsetabamuse, siis seda enam üles ei ehitatud, ehkki enne hävimist oli see olnud linna üks ilusamaid ja ikoonilisemaid ehitisi.

Pärast mitut kõrvalejäetud plaani teatri ümberehitamiseks kujundas varemed siiski ümber itaalia arhitekt Renzo Piano. 2013. aastal avati see etenduspaigana Pjazza Teatru Rjal.

Varemed 2016. aastal

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. veebruar 2018. Vaadatud 22. aprillil 2022.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

 Valletta Kuninglik Ooperimaja – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Argentina Menis** (19. juuli 1948 Craiova – 3. märts 2023) oli rumeenia kettaheitja.

Esimest korda rahvusvahelistel tiitlivõistlustel täiskasvanute arvestuses, tegi ta kaasa 1971. aasta Euroopa meistrivõistlustel Helsingis, kus ta tulemusega 59.04 sai neljanda koha.

Argentina Menis võitis hõbemedali Müncheni olümpiamängudel ja hõbemedali 1974. aasta Euroopa meistrivõistlustel Roomas. Mõlema võistluse kullad võitis Nõukogude Liidu kettaheitja Faina Melnik. Montréali olümpiamängudel 1976 sai ta kuuenda koha.

Tema isiklik rekord kettaheites oli **67.96** (1976).

Septembris 1972 püstitas Argentina Menis kettaheite maailmarekordi 67.32. Selle ületas kaheksa kuud hiljem Faina Melnik tulemusega 67.44.

Viited
------

1. 1 2 3  "World Athletics". Vaadatud 25. märtsil 2023.
2. ↑  "World Record Progression of Discus Throw". Vaadatud 25. märtsil 2023.

Välislingid
-----------

* Argentina Menis Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel Muuda Vikiandmetes
* Argentina Menis veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
*Poecile cinctus lapponicus*
**Taigatihane** (*Parus cinctus*, sünonüüm *Poecile cinctus*) on linnuliik tihaslaste sugukonnas tihase perekonnas. Taigatihane on Eestis eksikülaline.

Levila
------

Taigatihane on levinud hajusa kuni suhteliselt tavalise haudelinnuna Euraasia põhjaosas Skandinaavia kesk- ja põhjaosast läbi Siberi kuni Alaskani ja Kanada loodeosani. Ta on tihastest ainus liik, kes on levinud nii Euraasias kui Põhja-Ameerikas. Taigatihane on paigalind. Eestisse on ta sattunud üksikutel kordadel, esmakordselt kohati teda Kablis 1977. oktoobris .

Välimus
-------

Taigatihane on põhjala karmide oludega kohastunud koheva sulestikuga, suure pea ja pika sabaga tihane. Üldpikkus 13,5–14 cm. Tal on tumepruun lagipea, laialt mustjaspruun kurgualune ja kaneelpruun selg. Põsed ja alapool valged, tiivasuled mustjad heledate servadega, kehakülgedel on pruunikas varjund. Häälitsused on mitmekesised, paljud neist sarnanevad põhjatihase omadega. Laul on kähedavõitu "*tsip tsjiep tsjiep*" või lühike jada, nt "*ptirie-lii, ptirie-lüü, ...*".

Elupaik
-------

Taigatihane asustab vanu kuuse-, männi- ja lehisemetsi ja tundrakaasikuid, sageli jõgede kaldametsi. Majandatavates metsades eelistab ta tihedaid okaspuistuid vanade puudega, mille tüvesid katab kõdu.

Toitumine
---------

Taigatihase toiduks on putukad, teod, ämblikud ja seemned. Talvel külastab prügikohti ja lindude toidulaudu. Ta kogub aastaringselt rohkesti toiduvarusid.

Pesitsemine
-----------

Taigatihase pesitsusperiood on mais-juunis. Emaslind ehitab pesa puuõõnde maast kuni viie meetri kõrgusele. Pesitseb ka pesakastides. Pesa koosneb samblast ja rohust ning on tihedalt vooderdatud karvade ja jõhvidega. Kurnas on 4–11, tavaliselt 6–10 muna. Taigatihane pesitseb korra aastas. Vanalinnud on väga paiksed, nad püsivad oma territooriumil aastaringselt. Taigatihane talub edukalt Siberi –60 °C pakast.

Viited
------

1. ↑   Leibak, E. Lilleleht, V. Veromann, H. *Birds of Estonia. Status, Distribution and Numbers*. Tallinn: Estonian Academy Publishers, 1994, lk 211.
2. 1 2 3 4   Harrap, S. Quinn, D. *Tits, Nuthatches and Treecreepers*. London: Christopher Helm, 1996.
3. ↑   Jonsson, L. *Euroopa linnud*. Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 462.

Välislingid
-----------

* Taigatihane andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Taigatihane** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Kadrina kihelkonna mõisast; samanimelise Rõuge kihelkonna mõisa kohta vaata Võsu mõis (Rõuge)* |

---

**Võsu mõis** (saksa keeles *Wösso*) oli Palmse mõisa karjamõis Kadrina kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Võsu aleviku lähedal Haljala vallas Lääne-Virumaal.

Viited
------

1. ↑  Võsu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 11.01.2018)
2. ↑  Võsu krjms, www.eki.ee

Välislingid
-----------

* Võsu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Kadrina kirik
Kadrina kihelkond

**Kirik**: Kadrina  

**Mõisad**: Arbavere mõis | Eigu mõis | Hulja mõis | Hõbeda mõis | Imastu mõis | Ilumäe mõis | Jõepere mõis | Jõetaguse mõis | Kadrina kirikumõis | Kihlevere mõis | Kolu mõis | Kruusimäe mõis | Kõrve mõis | Lante mõis | Lasila mõis | Liblika mõis | Liigvere mõis | Lepiku mõis | Loksu mõis | Muike mõis | Muusi mõis | Mõndavere mõis | Neeruti mõis | Oonurme mõis | Pala mõis | Pakitu mõis | Palmse mõis | Polli mõis | Pressi mõis | Päri mõis | Saksi mõis | Sakussaare mõis | Sinnepali mõis | Soomukse mõis | Tuimõisa mõis | Tõdva-Kõnnu mõis | Udriku mõis | Undla mõis | Uku mõis | Vandu mõis | Vasivere mõis | Vatku mõis | Vohnja mõis | Võduvere mõis | Võsu mõis
**Web Hypertext Application Technology Working Group** (**WHATWG**) on veebitehnoloogiate arendamisest huvitatud inimesi koondav rühmitus. WHATWG asutati 2004. aastal ettevõtetesse Apple, Mozilla Foundation ja Opera Software kuuluvate isikute poolt.

WHATWG moodustati vastukaaluks W3C aeglasele veebistandardite arendusele ning otsusele hüljata HTML-i arendus XML-il baseeruvate tehnoloogiate kasuks.

10. aprillil 2007 tegid Mozilla Foundation, Apple ja Opera Software W3C-le ettepaneku võtta WHATWG poolt arendatud HTML5 aluseks uue HTML-i töögrupi tööle, ning nimetada loodav spetsifikatsioon nimega "HTML5". 9. mail 2007 otsustaski W3C HTML-i töögrupp nõnda toimida.

Vaata ka
--------

* World Wide Web Consortium
* HTML5

Viited
------

1. ↑  What is the WHATWG? – WHATWG FAQ. 26 aprill, 2010
2. ↑  Maciej Stachowiak. Proposal to Adopt HTML5. W3C public-html arhiiv. 9 aprill 2007.
3. ↑  Dan Connolly. results of HTML 5 text, editor, name questions. W3C public-html arhiiv. 9 mai 2007.

Välislingid
-----------

* WHATWG koduleht
Linnupeleti Tartus Emajõe ääres, juuli 2015
Üleskutseid linnupeletite paigaldamiseks võib põhjustada näiteks rohkearvuline hakikoloonia nagu Tartu kesklinnas
**Linnupeleti** on seade või vahend lindude peletamiseks.

Linnupeleteid kasutatakse nii põldude ja aedade kaitseks kui ka lindude peletamiseks parkidest, hoonetelt, lennuväljadelt või mõnda muud liiki avalikult territooriumilt.

Linnupeletite hulka kuuluvad akustilised linnupeletid, röövlindude maketid, võrkkatted viljapuudel või peenardel, tuules lehvivad plastist või riidest ribad nööridel, traattakistused aknasimssidel, keemilised jms vahendid, samuti Eestis traditsioonilised hernehirmutised.

2010. aastatel on akustilisi linnupeleteid paigaldanud mitmed Eesti omavalitsused (nt Tartu linn ja Kadrina vald), peamiselt tõrjumaks parkidest või elurajoonidest suuri vareslaste (hakkide ja vareste) või kajakate kolooniaid. Elanike arvamused linnuparvede suhtes ning omavalitsuste vastavad meetmed on pälvinud ohtrat tähelepanu ajakirjanduses.

Vaata ka
--------

* Käristi

Välislingid
-----------

* Kas tõesti peab linnupeletite tõhususe uurimiseks linn välja käima 20 000 eurot? Postimees, 20. oktoober 2014
* Kuidas rändlinde põllult efektiivselt eemale hoida ja kuidas valida tõhus linnupeleti Nirgu, 21. mai 2018
* Linnupeletaja.ee kuidas peletada erinevaid linde 09.oktoober 2018
* Vilja Kohler. Linnalinnud naasevad õhtuti oma ööbimispaika Postimees, 16. september 2014
* Linnupeletid vaikivad veel paar kuud Postimees, 15. mai 2014
* Linnas lärmavad linnupeletid Postimees, 25. juuli 2014
* 5 põhilist viga, mida tehakse linnupeletajat ostes Nirgu, 01. juuli 2018
* Linnupeletid ajasid ornitoloogid turri Postimees, 27. märts 2014
* Tallinna sadam pani püsti linnupeleti Postimees, 8. mail 2012
* Kadrina seljatas rahu rikkunud tüütud varesed ja hakid Virumaa Teataja, 27. august 2014
* Ardi Kivimets. Jõgeva saab varesevabaks Vooremaa, 1. aprill 2014
* Katre Tatrik. Tartus alustatakse vareste loendamist Novaator, 7. november 2014
Gubanitsõ kirik 1911. aastal
Kirik 2019. aastal
**Gubanitsõ Ristija Johannese kirik** on luterlik kirik Ingerimaal, mis praeguse haldusjaotuse järgi asub Leningradi oblastis Volossovo rajoonis Gubanitsõs. Kirikut kasutab Gubanitsõ Ristija Johannese kogudus, mis kuulub Ingeri Kiriku Lääne-Ingeri praostkonda.

Ajalugu
-------

Luterlikku kogukonda on mainitud Gubanitsõs esimest korda aastal 1647. Luterlik kogudus moodustus aastal 1656, esimene pastor oli Olaus Michaelis Elgfooth. Esimene puukirik ehitati aastal 1704. Aastal 1743 alustati teise puukiriku ehitamist, kirik pühitseti aastal 1748. 

Aastal 1860 algas kolmanda, seekord kivikiriku ehitamine, kirik pühitseti 3. detsembril 1861. Aastatel 1901–1903 toimus kirikus kapitaalremont. Augustis 1937 jumalateenistused katkesid, pastor Leo Schultz lasti maha.

Aastal 1988 registreeriti Ingeri Kiriku all Gubanitsõ kogudus, samal aastal anti kirikuhooned koguduse kasutada ja algasid restaureerimistööd. 3. detsembril 1989 algasid kirikus jumalateenistused, 14. mail pühitseti kiriku varemetes Ingeri lipp. Aastal 1991 oli kirik restaureeritud.
**Guaraana-pauliinia** (*Paullinia cupana*) on ronitaim seebipuuliste sugukonnast pauliinia perekonnast.

Morfoloogia
-----------

Guaraana-pauliinia on puitunud varrega ronitaim, mis võib kasvada kuni 10 m pikkuseks. Selle liitlehed on suured, sõrmjagused ja paarissulgjad ning koosnevad ovaalsetest ja saagja servaga lehekestest. Väikesed valged õied kasvavad umbes 30 cm pikkuste kobaratena.

Viljad on väikesed, tumekollased, või oranžikaspunased marjad, mille sees seemnerüü ümbritseb ühte lillat või musta seemet. Seemned kuivatatakse, röstitakse ja jahvatatakse. Pulber segatakse veega, kuni saadakse paks pasta, millest vormitakse kangikesi või palle, mis kuivatatakse.

Levik
-----

Guaraana-pauliinia pärineb Brasiilia ja Venezuela Amasooniast. Kõige rohkem kasvatatakse seda Brasiilias.

Ajalugu
-------

Esimese eurooplasena märkas guaraanat jesuiidi misjonär aastal 1669. 18. sajandil kasutati seda Brasiilias juba laialdaselt armurohuna ning malaaria ja düsenteeria vastu. Arvatakse, et guaraana jõudis 1817. aasta paiku Lõuna-Ameerikast Prantsusmaale, kus sellest valmistati populaarset karastusjooki. 19. sajandil pälvis guaraana Põhja-Ameerika arstide tähelepanu oma mõõduka närvistimulaatori ja migreeniravimina.

Legend
------

Kui guaraana vili lõhki lõigata, näeb see värvikontrasti tõttu välja nagu silm. Sellest on tulnud indiaani Sateré-Maué hõimu legend sellest, et üks kuri jumal olevat tapnud armastatud külalapse. Selleks, et küla lepitada, istutas teine, heatahtlikum jumal lapse vasaku silma metsa ja sellest kasvas metsik guaraanapuu. Seejärel võttis ta lapse parema silma, istutas külla ja sellest kasvas kodustatud guaraanapuu.

Seemnete toimeained
-------------------

Guaraana-pauliinia seemned sisaldavad 2–7% kofeiini, lisaks teobromiini, teofülliini, ksantiini, adentiini, guaniini, hüpoksantiini, 25% parkaineid, guaraanaõli, proantotsüanidiine, saponiine, tärklist, valku, tsüanopiide, punast pigmenti, lima, rasvu, vaiku ja koliini.

Kofeiinisisalduse tõttu on guaraana toimed inimtervisele sarnased kohvi omadega.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  S. Piippo, U. Salo, *Meelte ja tunnete taimed*, Tallinn: Kirjastus Varrak, 2007

Välislingid
-----------

* Urmas Kokassaar. Kauge külaline guaraana Eesti Loodus
* European Medicine Agency, EMA/HMPC/897384/2011, Assessment report on Paullinia cupana Kunth ex H.B.K. var. sorbilis (Mart.) Ducke, semen, 15. jaanuar 2013
*Ba* Egiptuse surnuteraamatus
***Ba*** on vanaegiptuse usundis jumala ilming või inimese surmajärgne eluvorm toonekure kujul, vaimne elujõud.

*Ba* oli mõnes mõttes kõige lähedasem lääne nägemusele hingest, kuid see oli samas ka kõik, mis teeb inimese ainulaadseks ja isikupäraseks, sarnanedes iseloomu mõistega. (Selles mõttes on ka võimalik, et elutud olendid omavad *ba*d, unikaalset karakterit, ning tõepoolest viidati Vana Riigi püramiididele kui nende omanike *ba*dele.) Nagu hingki, oli *ba* osa inimesest, mis elas edasi pärast maist surma ning seda on tihti kujutatud inimpeaga linnuna, kes lendab hauast välja, ühinemaks *ka*ga hauataguses elus.

Nagu ka inimestel, võis jumalustel olla *ba*, kuid nende puhul seostati seda veel enam nende võimu, reputatsiooni ja ülevusega. Kui jumal sekkus inimasjadesse, öeldi, et jumalate *bau* (*ba* mitmus) on töös. Selles suhtes peeti vaaraot jumalate *ba*ks.

Ajalugu
-------

Kõige vanemates religioossetes tekstides oli *ba* anonüümsete jumalate nimetus, hiljem jumala väline, käegakatsutav kuju, kultusvorm: näiteks Apist austati Memphises Osirise *ba*'na.

Vana Riigi lõpus hakati seda sõna kasutama seoses inimestega. Surma hetkel eraldus *ba* kehast ning lendas linnu kujul ära. Teispoolsuses säilitas *ba* konkreetse inimese iseloomu.

Kunst
-----

*Ba*'d kujutati linnuna, alates 18. dünastiast inimpeaga linnuna, kes lendab haua lähedal, istub puul või joob tiigist või järvest vett.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Gudeliai valla asulast; Vilniuse linnaosa kohta vaata artiklit Gudeliai (Vilnius)* |

---

Gudeliai kirik
**Gudeliai** on alev Leedus Marijampolė omavalitsuses, Gudeliai valla halduskeskus.

Alevis on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1895 valminud katoliku kirik ja Ivoniškise mõisa hoonetekompleks.

Ajalugu
-------

Gudeliaid on esimest korda mainitud XVI sajandi alguses. Aastal 1700 ehitati sinna kabel. Asula kuulus Balbieriškise kihelkonda. Aastal 1822 alustas seal tööd kihelkonnakool. Kuni XIX sajandi lõpuni kuulus asula Tyszkiewiczitele, seejärel aga Seftelitele. Aastal 1895 valmis praegune kirik. ja asulast sai kohaliku kihelkonna keskus. 

Aastal 1945 hõivasid asula korduvalt Leedu metsavennad, augusti alguses tõrjusid NKVD väed nad sealt neli päeva kestnud lahinguga välja. Nõukogude võimu ajal oli Gudeliai kohaliku kolhoosi keskasula. Asulast sai alev aastal 2002.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Gudeliai** |

* Alevi koduleht
* Alev portaalis vietoves.Lt
**"Näljamängud: Lahvatab leek"** on 2013. aasta ulme- ja seiklusfilm, mis põhineb ameerika kirjaniku Suzanne Collinsi raamatul "Lahvatab leek" (teine raamat "Näljamängude" triloogias). See on järg filmile "Näljamängud" ja teine osa neljaosalisest "Näljamängude" filmisarjast.

### Sisu

Katniss ja Peeta võitsid 74. Näljamängud. Inimesed Ringkondades pole rahul ja on alustamas mässu Kapitooliumi vastu. President Snow aga ei jäta asja nii. Peagi on Katniss ja Peeta ning mitmed teised võitjad tagasi heidetud kohta, kuhu nad poleks tahtnud kunagi sattutagi – Näljamängudele.

### Tegelased

* Jennifer Lawrence – Katniss Everdeen (Ringkond 12)
* Josh Hutcherson – Peeta Mellark (Ringkond 12)
* Liam Hemsworth – Gale Hawthorne (Ringkond 12)
* Woody Harrelson – Haymitch Abernathy (Ringkond 12)
* Elizabeth Banks – Effie Trinket (Kapitoolium)
* Willow Shields – Primrose Everdeen (Ringkond 12)
* Sam Claflin – Finnick Odair (Ringkond 4)
* Jena Malone – Johanna Mason (Ringkond 7)
* Philip Seymour Hoffman – Plutarch Heavensbee (Kapitoolium)
* Donald Sutherland – president Coriolanus Snow (Kapitoolium)
* Stanley Tucci – Caesar Flickerman (Kapitoolium)
**Maomürk** on madude tugevalt modifitseeritud sülg, mis sisaldab toksiine saaklooma surmamiseks või liikumisvõimetuks tegemiseks, lisaks ka saaklooma seedimise parandamiseks ning kaitseks ohu eest. Mürki sisestatakse hammustades mürgihammaste abil. Mõned liigid ka sülitavad mürki.

Maomürki nimetatakse ka **ofiidmürgis** (*venenum ophidicum*)

Mürkmadude mürginäärmeteks on muutunud parotiid- ehk kõrvasüljenäärmed, mis teistel selgroogsetel paiknevad tavaliselt pea mõlemal küljel, silmadest taga- ja allpool ning on ümbritsetud lihaskihiga. Mürginäärmed on varustatud sopistega, milles hoitakse toodetud mürki enne, kui seda saadetakse vastavate juhade kaudu mürgikanalit omavatesse või torujatesse mürgihammastesse, mille kaudu toimub selle väljutamine.

Sülitavad kobrad aga suunavad ohtu tunnetades mürgijoa enesekaitseks ka kiskjate ja inimeste vastu (silma sihtides).

Kägistavate madude sülge ei nimetata harilikult maomürgiks. 

Maomürgi koostis, värvus ja kogused erinevad nii maoliigiti kui ka isendite lõikes.

Mürkmadude ja maomürgi seostamine pole nüüdisajal päris täpne, kuna on esinenud inimeste surmajuhtumeid ka maohammustuse tagajärjel (nt perekonda liaanimadu (*Thelotornis*) kuuluvad maod), kelle peas paiknevad Duvernoy näärmed ja keda üldiselt peetakse inimesele ohutuks.

**Maomürgiks** nimetatakse ka madudelt maokasvandustes *lüpstud* sülge. Maomürgist saadakse bioaktiivseid aineid (sh ensüüme) ning sellest toodetakse ravimeid.

### Keemiline koostis

#### NGF

1956. ja 1958. aastal avastasid Stanley Cohen ja Rita Levi-Montalcini, et maomürk on üks kõige tugevama toimega närvirakkude kasvufaktori allikaks.

Vaata ka
--------

* Butantani instituut
* Maohammustus
* Mürkmadu
* Rästikumürk
* Vastumürk
* Vipratoks

Viited
------

1. ↑  Ogawa, Y.; Kanai-Azuma, M.; Akimoto, Y.; Kawakami, H.; Yanoshita, R. (2008) "Exosome-Like Vesicles with Dipeptidyl Peptidase IV in Human Saliva", *Biological and Pharmaceutical Bulletin*, 31(6): 1059–1062.
2. ↑  "Meditsiinisõnastik", 496:2004.
3. ↑  Rita Levi-Montalcini, DEVELOPMENTAL NEUROBIOLOGY AND THE NATURAL HISTORY OF NERVE GROWTH FACTOR\*, Ann. Rev. Neurosc 1982, 5:341-62, veebiversioon (vaadatud 18.06.2014) (*inglise keeles*)
4. ↑  Katrin Trummal, Külli Tõnismägi, Viiu Paalme, Lilian Järvekülg, Jüri Siigur, Ene Siigur, Molecular diversity of snake venom nerve growth factors. Lühikokkuvõte, Toxicon, 58. köide, 4. väljaanne, 15 September 2011, lk 363–368, veebiversioon (vaadatud 18.06.2014) (*inglise keeles*)

Välislingid
-----------

* Noguchi, Hideyo, Snake venoms; an investigation of venomous snakes with special reference to the phenomena of their venoms, Washington, Carnegie Inst. 1909, veebiversioon, vaadatud 14.11.2103 (inglise keeles)
* Alexey V. Osipov, Tatiana I. Terpinskaya, Elena V. Kryukova, Vladimir S. Ulaschik, Lubov V. Paulovets, Elena A. Petrova, Ekaterina V. Blagun, Vladislav G. Starkov, Yuri N. Utkin, Nerve Growth Factor from Cobra Venom Inhibits the Growth of Ehrlich Tumor in Mice, Toxins 2014, 6, 784-795; doi:10.3390/toxins6030784, veebiversioon, vaadatud 18.06.2104 (inglise keeles)
**Oleg Kašin** (Олег Кашин; sündinud 17. juunil 1980) on Venemaa ajakirjanik.

Ta on olnud

* 2003–2005 Kommersandi korrespondent;
* 2005 Izvestija korrespondent;
* 2005–2007 ajakirja Ekspert kommentaator;
* 2007–2009 ajakirja Русская жизнь peatoimetaja asetäitjana;
* 2009. aastast Kommersandi kaastööline.

2010. aasta oktoobris ei lubanud Venemaa presidendi pressiteenistus Kašinit presidendi kohtumisele muusikutega, põhjendades seda sellega, et Kašin on seoses arreteerimisega 2007. aasta mittenõustujate marsil kantud musta nimekirja.

2010. aasta 6. novembril rünnati Kašinit Moskvas kodu lähedal. Murti mõlemad sääreluud, purustati sõrmed. Kolju sai vigastada. Arstid viisid haiglasse toimetatud Kašini kunstlikkusse koomasse. Algatati mõrvakatse uurimine, president Medvedev palus peaprokurör Juri Tšaikal ja siseminister Rašid Nurgalijevil uurimist isiklikult juhtida.

Rünnaku põhjuseks peetakse Kašini ajakirjanduslikku tegevust. Võimalikuks ajendiks peetakse muuhulgas seda, et Kašin kajastas Himki metsa kiirtee rajamise vastaseid proteste.
**Bert Pringi** (sündinud 6. juulil 1976) on eesti laulja ja lauluõpetaja.

Tema esimene suurem avalik ülesastumine oli ETV lauljate võistlusel "Kaks takti ette" (1998/1999). Pringi pääses võistluse finaali, aga ei jõudnud esiviisikusse.

Ta on osalenud solistina, ent sagedamini taustalauljana mitmel Eurolaulu konkursil.

Suurema tuntuse on Pringi saavutanud rollidega muusikalides. Tal oli peaosa Tallinna linnahallis etendunud lavastuses "Hull sinu järele" (2004), samuti on ta laulnud muusikalides "Linnupuur", "Vampiiride tants", "Hüljatud", "Kassid" jm.

Pringi on töötanud ka laeval. Ta oli solist ja tantsija Tallinki meelelahutusprogrammis. 

Ta on end erialaliselt täiendanud Taanis ja töötab lauluõpetajana huvikoolis WAF.

Bert õpib Tallinna Ülikoolis.

TV3 saate "Su nägu kõlab tuttavalt" 6. hooaja 1. saates (1.10.2017) parodeeris Bert Pringi Heli Läätse laulu – "Kaunid baleriinid". 8. oktoobril edastatud 2. saates aga Nicki Minaji laulu "Anaconda". 15. oktoobri saates (kolmas) esitas Bert Sam Smithi laulu "Lay Me Down". 6. hooaja neljandas saates (21.10.17) parodeeris Pringi Eesti ansambli Dagö laulu "Muusik".
29. oktoobri saates sai parodeeritavaks Onu Bella ja tema laul "Ma võtsin viina".

Isiklikku
---------

Bert Pringi on gei.

Viited
------

1. ↑  *«Su nägu kõlab tuttavalt» neljas osaleja on...*, 18. august 2017, veebiversioon vaadatud 2. oktoobril 2017)
2. ↑  SNKT2: BERT PRINGI - Nicki Minaj... veebiversioon (vaadatud 9. oktoobril 2017)
3. ↑  SNKT4: BERT PRINGI - Dagö... veebiversioon (vaadatud 23. oktoobril 2017)
4. ↑  SNKT5: BERT PRINGI - Onu Bella... veebiversioon (vaadatud 30. oktoobril 2017)
5. ↑  Ingrid Veidenberg. Bert Pringi: orientatsiooni varjamine on nõukogude taak. 27.10.2017, osaline veebiversioon (vaadatud 30. oktoobril 2017)

Välislingid
-----------

* SNKT1: BERT PRINGI - Heli Lääts…
* SNKT2: BERT PRINGI - Nicki Minaj...
* SNKT3: BERT PRINGI - Sam Smith...
* SNKT4: BERT PRINGI - Dagö...
* SNKT5: BERT PRINGI - Onu Bella...
**Berta Mäger** (30. oktoober 1918 Petrograd – 26. detsember 1999) oli eesti graafik.

Petrogradis eestlasest ametniku peres sündinud Berta Mäger tuli vanematega Eestisse 1921. aastal. Nõmme Gümnaasiumi lõpetamise järel 1935. aastal asus ta õppima Riigi Kunsttööstuskooli. Viieaastase õppeaja lõppedes tegutses peamiselt portselanimaali alal. Kolmekümneaastasena astus ta tolleaegsesse Eesti Riiklikku Tarbekunsti Instituuti, kus õppis aastail 1948–1952 graafikat. Tegutses peamiselt vabakunstnikuna. 

Eesti kunsti elavnemisega 1950. aastate teisel poolel keskendus Berta Mäger peamiselt graafikale. Linnavaated, eeskätt oforditehnikas "Vana Nõmme" (1973), rahvuslik-etnograafilisse ainepiiriga sarjad "Leib" (1978) ja "Koguva legend" (1980) tähistavad kunstniku vabagraafilise loomingu tippu. Samal ajal hakkas kunstnikku järjest enam paeluma väike formaat. 

Berta Mäger tõusis sügavtrükitehnikais teostatud pisigraafika suurmeistriks. Teostanud rohkesti eksliibriseid. Suure osa raamatumärkidest lõi kunstnik ilma tellimuseta, südamest tulnud poolehoiuavaldusena rahvuskultuuri säilitamise ja edendamise alal tegutsevatele inimestele. Viljelenud ka akvarelli. Teinud plakateid ja šarže.

Välislingid
-----------

* Berta Mägeri teoseid Eesti muuseumides
Klaas ungari paalinkaga
**Paalinka** (ungari keeles *pálinka*) on Ida- ja Kesk-Euroopa traditsiooniline puuviljadest valmistatud piiritus (ehk puuviljabrändi). See pärineb keskaegsest Ungarist ning on täpsemalt tuntud mitme nime all. Euroopa Liidu geograafilise tähisena kaitstud, ainult Ungaris püreestatud, destilleeritud, laagerdatud ja pudelisse villitud puuviljapiiritusjooke ning Austria neljast provintsist pärit sarnaseid aprikoosijooke võib sedasi nimetada. Sõna *tótpálinka* viitab nisust valmistatud jookidele. *Törkölypálinka*, juriidilises mõttes teistsugune toode, on sarnaselt kaitstud jäägipiiritus, mida tavaliselt kasutatakse *pálinka* juurde. Kuigi seda võib valmistada mistahes kohapeal kasvatatud puuviljadest, on kõige levinumad ploomid, aprikoosid, õunad, pirnid ja kirsid.

Sarnane toode on olemas Tšehhis ja Slovakkias, kus seda tuntakse *pálenka* nime all, ning Rumeenias (eriti Transilvaanias), Itaalias ja Kreekas nimetuse *palincă* all.

Vaata ka
--------

* Rakia

Välislingid
-----------

 Paalinka – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Linnukuju** ( lõunaeesti murretes ka **polvand**) on jahilinnu topis või riidest, puust või muust materjalist valmistatud linnukujuga peibutis, millega teostatakse lindude ligimeelitamist. 

Vanemal ajal olid linnukujud Euroopas ja Siberis laialdaselt kasutusel eriti tedre- ja veelinnujahil. Eestis kasutati neid pardi- ja tedrejahil, saartel ka luigejahil, kus seda nimetati *kuigukuju* (kuik on saarte murdes luik). Tedrekujusid paigaldati tavaliselt ridvaga mõne kase latva. 

Tänapäeval kasutatakse suurte lindude realistlikke kujusid ka väiksemate lindude ja näriliste eemale peletamiseks põllul, koduaias, aiamaal.

Vaata ka
--------

* Topis

Viited
------

1. ↑  Väike murdesõnastik Vaadatud 15.01.2021
2. ↑  Väike murdesõnastik Vaadatud 15.01.2021
3. ↑  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 145

Kirjandus
---------

Oskar Loorits, "Endis-Eesti elu-olu II". Teaduslik Kirjandus, 1941. Tartu

Välislingid
-----------

* Topis:piilpart. Saaremaa Muuseum
* Seisev ronk
* Lendav pistrik
**Eesti NSV taluseadus** oli Eesti NSV Ülemnõukogus 6. detsembril 1989 vastu võetud seadus, mis jõustus 25. detsembril 1989 ning kaotas lõplikult kehtivuse 17. juunil 2013. Seadus kehtestas juriidilise aluse talude loomiseks Eesti taasiseseisvumise aegse maareformi käigus, määratledes muuhulgas talu, talupere ja taluperemehe mõisted ning talude liigid (põlistalu ja renditalu).

Taluseadus soodustas talude rajamist ja taastamist. Teiste sätete seas kinnitas seadus näiteks, et taluperemeest ei kutsuta sõjaväe kordusõppustele, taluperemehel on õigus kasutada kohalikke maavarasid (liiv, kruus, savi, paas, turvas jms) talu vajadusteks ning talu loomisest viie aasta jooksul on talu maksude maksmisest vabastatud. Reglementeeriti ka kolhooside ja sovhooside varast osakute eraldamine ning talude väljaehitamine riiklike vahendite arvel.

Seaduse sissejuhatus kõlas järgmiselt: "Vabariigi täielikule isemajandamisele ülemineku üheks teeks põllumajanduses on suurtootmise vormide kõrval võrdsetel alustel ajalooliselt meie rahvuskultuuri ja tootmiskogemusi kandvate ning majanduslikku initsiatiivi ja iseseisvust võimaldavate talude taastamine ja uute loomine. Majandusliku konkurentsi tingimustes võimaldab see leida sobivamaid tootmisvorme põllumajanduses. Käesolev seadus annab maaharijale võimaluse ise valida, millistes majandussuhetes ta soovib osaleda, loob eeldused ja võimalused talude moodustamiseks, garanteerib nende õigusliku ja majandusliku iseseisvuse, vara kaitse, kindlustab taluperele sotsiaalse õigluse ja võrdsuse elanikkonna teiste gruppidega."

Üks seaduseelnõu autoreist oli Heldur Peterson.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑   Eesti NSV taluseadus
4. ↑
5. ↑
6. ↑   Eesti NSV taluseadus

Välislingid
-----------

* Eesti NSV taluseadus (algtekst)
**Linnupete** ehk **käopete** (mulgi murdes *linnuiva*, võru murdes *tsirgujüvä* ) on kerge varahommikune eine.

Linnupetet, milleks oli suutäis leiba, võeti alates kevadest enne tööleminekut.
See oli kogu Eestis kombeks põhiliselt rändlindude saabumise ajal, et mitte tühja kõhuga mõnda lindu kuulda või näha. Eriti peljati kägu, kurge, kiivitajat, koovitajat. Vastasel korral *pettis* (*sittus*, *situtas*) lind inimese ära, mistõttu võis eeloleval aastal karta mingi õnnetuse (surma, haiguse, vigastuse, pahanduse jms) juhtumist.

Selle kombe aluseks oli laialt levinud uskumus, et rändlinnud lendavad talvituma teise ilma ning naastes toovad sealt kaasa surma kahjulikku mõju. Linnupette võtmise kommet tundsid kõik Skandinaavia ja Baltimaade rahvad, vähemal määral ka Kaukaasia rahvad ning slaavi rahvad.

Viited
------

1. ↑  Eesti murrete sõnaraamat vaadatud 30.04.2020
2. ↑  "Eesti keele seletavas sõnaraamatus" (vaadatud 24.05.2017)
3. ↑  Arvi Ränk. Eesti etnograafia sõnaraamat. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. Lk 103
4. 1 2  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 146

Välislingid
-----------

* Eesti eluolu. Linnupete
* Kevadel tuleb võtta linnupetet, Maavalla Koda
**Bertine Axeliane Robberstad Zetlitz** ehk **Bertine Zetlitz** (sündinud 9. aprillil 1975) on norra poplaulja. Ta on üks populaarsemaid norra meelelahutajaid.

Elulugu
-------

Bertine alustas muusikukarjääri juba varajases nooruses. Pärast põhjaliku klassikalise muusika õppimist ja muusika instituudi lõpetamist pühendus ta rohkem oma pikaajalisele unistusele saada lauljaks-lauludekirjutajaks. 

Tema debüütalbum oli "Morbid Latenight Show", millele järgnes Tore Johansson (The Cardigans) 2000. aastal produtseeritud album "Beautiful So Far". Tema kolmas album "Sweet Injections" ilmus aastal 2003, produtseeritud Howie B & Magnus Fiennes ja produtsent Richard X (Sugababes, Rachel Stevens) poolt. Album sisaldas hittsinglit "Girl Like You" millele kaasnes laialdane kriitikute heakskiit ja kaubanduslik edu. Tema neljas album "Rollerskating" sisaldas singlit "Fake Your Beauty", mis saavutas edetabelites esikohti. Bertine avaldas oma viienda albumi "My Italian Greyhound" septembris 2006.

Bertine on öelnud: "Album "My Italian Greyhound" on nagu koer: elegantne, humoorikas, sale ja hästilõhnav, koos sarmika vihjega neuroosile."

2007. aasta jaanuaris sündis tal tütar Lill ja ta tegi laulmises vaheaja. Hiljem avaldas ta oma laulude kogumiku. Norra lavadele asus ta taas 2008. aasta alguses.

Viited
------

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Bertine Zetlitz seisuga 11.04.2009*.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib filosoofist ja teadusloolasest; poksija kohta loe artiklist Boriss Kuznetsov (poksija), kabetaja kohta artiklist Boriss Kuznetsov (kabetaja).* |

---

**Boriss Kuznetsov** (5. oktoober 1903 – 5. september 1984) oli vene nõukogude filosoof ja teadusloolane.

Kuznetsov lõpetas aspirantuuri ühiskonnateaduste teadusliku uurimise instituutide Venemaa assotsiatsiooni majandusinstituudis. Seejärel töötas ta teaduse ja tehnika ajaloo instituudis ning NSV Liidu Teaduste Akadeemia loodusteaduste ajaloo komisjonis. 1937. aastal kaitses ta doktoriväitekirja filosoofias. 1944. aastast oli ta NSV Liidu Teaduste Akadeemia loodusteaduste ja tehnika ajaloo instituudi direktori asetäitja.

Boriss Kuznetsovilt on ilmunud mitme kuulsa teadlase, näiteks Giordano Bruno, Galileo Galilei, Isaac Newtoni ja Albert Einsteini elulood, samuti ülevaateid teadusliku maailmapildi kujunemisest. Eesti keeles on ilmunud Kuznetsovi biograafia "Isaac Newton" (Tallinn: Valgus) 1988. aastal Igor Gräzini tõlkes.