recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Siin on loetletud asulad, mis on kunagi olnud mõne riigi pealinnaks, kuid praegu seda ei ole. On ka pealinnade loend*



---

**# A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y**

---

A
-

Ad-Dīrīyah - Aden - ‘Akko - Almatõ - Aného - Annapolis - Auckland - Austin - Ayutthaya

B
-

Bacolod - Baltimore - Baturin - Belize City - Bergen - Bonn - Bursa

C
-

Câmpulung-Muscel - Cartago - Cebu - Cetinje - Cluj-Napoca - Coimbra - Columbia - Czersk

D
-

Dar es Salaam - Dresden

E
-

Edinburgh - Edirne - Eşfahān

F
-

Fès - Firenze

G
-

Gluhhiv - Gniezno - Guimarães

H
-

Haapsalu - Harkiv - Hebron - Heidelberg - Hồ Chí Minh - Houston

I
-

Iași - İstanbul

K
-

Karachi - Karlsruhe - Kaunas - Konstantinoopol - Koror - Kraków - Kukawa - Kuressaare - Kyōto

L
-

Lagos - Lancaster (Pennsylvania) - Lublin

M
-

Mannheim - Mashhad - Melbourne - Mérida - Modena - Moskva - München

N
-

Nagaoka - Nanjing - Napoli - Nara - New York - Ngazargamu - Njimi

O
-

Ohrid

P
-

Paraná - Parma - Persepolis - Perth (Šotimaa) - Peterburi - Petrograd - Philadelphia - Pliska - Płock - Poznań - Preslav - Princeton (New Jersey) - Põltsamaa

Q
-

Qazvīn - Quezon City

R
-

Rāwalpindi - Rio de Janeiro - Russell

S
-

Samarqand - Sārī - Shīrāz - Spanish Town - Saint George - Saint John's - Stuttgart

T
-

Tabrīz - Taiz - Târgoviște - Tartu - Tel Aviv - Toledo - Torino - Trenton - Trondheim - Tšigirõn - Tulaghi - Turu

V
-

Valencia - Vagharšapat - Valladolid - Vana-Pärnu – Veliko Tǎrnovo - Veneetsia - Vlorë

Y
-

Yangon - York (Pennsylvania)
**Viktor Evald Voldemar Terras** (välismaal elades kasutas nimekuju **Victor Terras**; 21. jaanuar 1921 Põltsamaa – 17. detsember 2006 Chevy Chase, Maryland, USA) oli ameerika ja eesti kirjandusteadlane.

Terras lõpetas aastal 1938 Gustav Adolfi Gümnaasiumi, seejärel jätkas õpinguid Tartu Ülikoolis slaavi ja germaani filoloogia, indoeuroopa keeleteaduse ning ladina ja kreeka keele alal ülemastmes 1941. aastal (magistrikraadi sai 1942). Ta töötas aastatel 1943–1944 Tartu Ülikoolis ladina ja kreeka keele lektorina.

Ta kaitses Chicago ülikoolis 1963. aastal väitekirja Fjodor Dostojevskist ja sai doktorikraadi. 

Seejärel töötas professorina Illinoisi Ülikoolis, Wisconsini Ülikoolis ja Browni ülikoolis. 

Ta on olnud organisatsiooni American Association of Teachers of Slavic Languages and Literatures president ja International Dosotoevsky Society asepresident.

Teoseid
-------

Terras on avaldanud ligi 20 raamatut (inglise, saksa, vene ja serbohorvaadi keeles) ning mitusada teadusartiklit. 

* Victor Terras. Poetic Form and Language Structure in Estonian Poetry. Lituanus, Vol 16, No 1, Spring 1970.
* lühimonograafia Aleksis Rannitist
* *A Handbook of Russian Literature*
* *A History of Russian Literature*

### Eesti keeles

* "Poeetiline vorm ja keelestruktuur eesti luules", Vikerkaar, 2010, nr 4/5 (tõlkinud Märt Väljataga)
* "Eesti luule sisevorm", Vikerkaar 2015, nr 6 (tõlkinud Märt Väljataga)

Tunnustus
---------

* Valgetähe V klassi teenetemärk, 2001

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Uno Schultz, "Victor Terras 21. I 1921 – 17. XII 2006", *Sirp*, 23. veebruar 2007
**Segakoor Endla** on Pärnus tegutsev segakoor. Koor on asutatud 1878. aastal Endla Seltsi segakoorina. 

Kooris laulab keskmiselt 34 lauljat, koori praegune dirigent on Kadri Põder.

Koori repertuaaris on hulgaliselt lääne ja eesti koorimuusikat ning rahvalaule. Suurvormidest on koori repertuaaris näiteks Karl Jenkinsi "Rahumissa" ja Mart Siimeri "Te Deum".

Koor on edukalt osalenud konkurssidel nii Eestis kui ka välismaal.[*viide?*]

2007. aasta sügisel anti välja CD-plaat "Seitsmest üheksani", millel kõlavad laulud vanamuusikast tänapäevani.

Koori traditsioonide hulka kuuluvad esinemised Pärnu linna üritustel, jõulu- ja suvekontserdid, meelelahutuslik-sportlikud väljasõidud Eestis, ühisprojektid teiste Pärnu kooridega, osalemine Pärnu koorifestivalidel ja laulupidudel. Koori proovid toimuvad kaks korda nädalas.

Dirigendid
----------

Endla koori esimene dirigent oli K. Erm, järgnesid M. Must, J. Otstavel ja E. Maczevsky. Hiljem olid koori ees A. Arro, M. Üts, M. Lüdig, E. Soodla, P. Laja, V. Rumessen ja Õ. Kurg-Vedro.

|  |  |
| --- | --- |
| Peadirigendid
* K. Erm
* M. Must
* J. Otstavel
* E. Maczevsky
* 1958–1988 Herbert Pulk
* 1988–2000 Eva Taul
* 2000–2002 Peeter Perens
* 2002–2004 Tõiv Tiits
* 2004–2013 Karin Veissmann
* 2013–2016 Toomas Voll
* Kadri Põder
* 2017-2021 Mareks Lobe
 | Dirigendid
* A. Arro
* Mihkel Üts
* Mihkel Lüdig
* E. Soodla
* Peeter Laja
* Voldemar Rumessen
* Õie Kurg-Vedro
* Ivi Kullam
* Mall Pöial
* 1986–1988 Eva Taul
* 1989–1998, 2000–2010 Mari-Krõõt Fridolin
 |

Välislingid
-----------

* Segakoor Endla koduleht
**Nikolai Pärna** (perekonnanime rööpkuju: **Paerna**, 18. detsember (vkj 6. detsember) 1878 Tartu – 28. november 1923 Petrograd) oli Eesti arstiteadlane ja füsioloog.

Elulugu
-------

Lõpetas 1902 Peterburi Ülikooli füüsika-matemaatika-teaduskonna, 1908 Peterburi Sõjameditsiiniakadeemia (oli Nikolai Vvedenski ja Vladimir Behterevi õpilane), meditsiinidoktor (1914), väitekiri "О функциональных изменениях нерва и мышцы при пропускании постоянного тока: из Физиологической лаборатории проф. Н. Е. Введенского при С.-Петербургских Высших женских курсах: диссертация на степень доктора медицины". 1914–1917 arstina I maailmasõjas, 1917–1923 Peterburi Ülikooli õppejõud (aastast 1919 professor).

Teadustöö
---------

Uurimusi närvi- ja lihasefüsioloogia, sisenõristuse ja (ühe esimesena maailmas) biorütmide vallast. Oma närviimpulsside lühiajalise blokeerimise meetodiga ("Pärna primaarne anooddepressioon") oli nn kahe pidurdustüübi teooria (L. Vassiljev) loomisel eelkäijaks.

Isiklikku
---------

Nikolai Pärna oli kösterkooliõpetaja Jakob Peerna ja Carl Robert Jakobsoni õe Natalie Johanson-Pärna poeg. Tema kaksikvend oli paleontoloog Elmar Pärna ja õde haridustegelane Marta Pärna.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. ↑  Kodulugu: Jakob Peerna lugu. Rannu Valla Leht. Maaleht, 19. mai 2012.

Teoseid
-------

* Об электротонических изменениях проводимости нерва = Ueber die elektrotonischen Veränderungen in der Leidungstätigkeit der Nerven. Юрьев, 1913
* Окрашивание слуховых представлений. Пг, 1914
* Das Wellenphänomen des Lebens. Periodische Schwankungen im Seelenleben des Menschen. Leipzig, 1923
* Сон и его значение. Пг, 1923
* Строители живого тела: очерки физиологии внутренней секреции. Л, 1924
* Питание и жизнь. Обмен веществ и обмен энергии у человека, Л, 1925
* Rütm, elu ja looming. // Loomingu raamatukogu (1978) 50/51.

Kirjandus
---------

* EE 14, 392
* Teaduse ajaloo lehekülgi Eestist. Tallinn, 1968– IV, 84
* LR (1978) 50/51.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**"Augud"** on Louis Sachari 240-leheküljeline tavaformaadis ja pehmes köites raamat. Raamat on kirjutatud 1998. aastal. Eesti keeles ilmus "Augud" 2006. aastal Leelo Märjamaa tõlkes.

Raamatut premeeriti 1999. aastal John Newbery medaliga, millega autasustatakse USAs kirjanikke silmapaistva panuse eest lastekirjandusse. See on kõige esimene lastekirjanduse autasu maailmas, mida on välja antud alates 1922. aastast ning igal aastal läheb see parimale Ameerika Ühendriikides ilmunud lasteraamatule. Samuti sai raamat ilmumisaastal National Book Awardi.

Sisu
----

Raamatu tegevus viib meid Rohelise Järve laagrisse, noorte paranduslikku kolooniasse, kus poisse mehistatakse sellega, et neid sunnitakse iga päev auke kaevama. Rohelise Järve laagris ei ole järve. Kuid seal on lugematu arv suuri auke. 

Valesüüdistustusega laagrisse sattunud Stanley Yelnats taipab, et laager ei ole mõeldud ainult poiste kasvatamiseks. Poisid kaevavad auke, sest Laagriülem otsib midagi. Kuid mis võib olla maetud ärakuivanud järve põhja? Stanley üritab tõde välja kaevata. 

See on kaasakiskuv, tõsine ja samas humoorikas lugu kuritööst, karistusest ja - lunastusest.
**Nikolai Vassiljevitš Protopopov** (vene *Николай Васильевич Протопопов*; 1844 – 29. jaanuar 1924 Võru) oli Eesti aladel tegutsenud vene rahvusest õigeusu vaimulik.

Ta lõpetas 1867. aastal Riia Vaimuliku Seminari ja töötas seejärel ühe aasta Riias Schrammi erakoolis õpetajana.

19. veebruaril 1869 pühitseti Nikolai Protopopov preestriks ja saadeti teenima Kähri õigeusu kogudusse. 

1870. aastal viidi ta üle Võru õigeusu koguduse teiseks preestriks. Aastatel 1891–1921 oli isa Nikolai Võru koguduse esipreester. Ühtlasi oli ta 26 aastat ka Võru praost. 

Isa Nikolai Protopopov osales arvukate heategevusseltside töös. Lisaks oli ta tsaarivalitsuse aastatel vaimulikkonna esindajana Võru linnavolikogu liige, vaimulikkonna esindaja Võrumaa karskusseltsis ja isegi Võru maakonna vangla direktor.

Sügisel 1921 lahkus ta kõrge vanuse ja halva tervise tõttu vaimulikust teenistusest.

Isa Nikolai maeti Võru kalmistule. Matusetalituse viis läbi Petseri kloostri arhimandriit Joann.

Eesti Vabariigi aastatel heideti isa Nikolaile ette liigset venemeelsust ja hoolimatust eesti rahvusest koguduseliikmete suhtes. Preester Anton Laar on oma ajalehes Uus Elu ilmunud nekroloogis iseloomustanud Nikolai Protopopovit järgmiste sõnadega: "*Vanakese Protopopoviga langes hauda üks viimastest Vene aja tüübilisematest tegelastest. Äärmuseni ja viimase tähekeseni kohusetruu oli kadunu, ka ei puudunud tal omajagu arusaamist koguduse elust. Kuid ühes asjas oli ta, nii kui kogu endine kirikuvalitsus, täiesti hoolimata, nimelt, kuidas Eesti kogudusi koondada ja elustada. /.../ Ja viimaks, kadunu oma koguduse Eesti osa, üks suurematest Võrumaal, kuivas kadunu ajal paarituhande võrra just hoolimatuse tagajärjel: suure laialdaste piiridega Eesti kogudusele peeti jumalateenistust kell 7 hommikul ja sedagi vist mitte iga püha, kuna päristeenistust ainult käputäie Võru umbkeelse ametnikkude jaoks peeti.*"

Allikad
-------

* *Ülempreester Nikolai Protopopov +*. // Uus Elu, märts 1924, nr. 3, lk 7–8.
**Variku raudteepeatus** oli raudteepeatus Tartu–Valga liinil.

See asus Aardla raudteepeatuse ja Ropka raudteejaama vahel (kilometraaž 431,7).

Varikus peatusid kõik Tartu–Elva rongid ja aeglased Tartu–Valga rongid.

Peatus jäi avamisel Ropka valda. Viimane reisirong peatus Variku raudteepeatuses 2008. aastal, enne Tartu-Valga raudtee remondi algust. Pärast rongiliikluse taastamist (2010) reisirongid enam Variku peatuses majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi otsusega ei peatunud. Peatuskoht suleti seda kasutavate reisijate väikse hulga tõttu.

Variku raudteepeatus oli varustatud madala (kõrgus 20 cm) 27 meetri pikkuse reisijate ooteplatvormiga, mis lammutati raudteelõigu remonditööde ajal 2009. aastal. Reisijate ootepaviljon oli juba mõned aastad varem lammutatud.

Viited
------

1. 1 2  AS Eesti Raudtee avaldamata andmed
2. ↑  Tartu-Valga rongiliiklus seiskub raudteeremondi tõttu mitmeks kuuks
3. ↑  Jätke meile rongipeatus alles!

Välislingid
-----------

* FOTO: Variku peatus aastal 2002; Baltic Trains Picture Gallery
* Infot peatuse kohta; fotod (*vene keeles*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Aardla |  **Variku** | Ropka  |
**Luis Guillermo Solís Rivera** (sündinud 25. aprillil 1958 San Josés) on Costa Rica sotsiaalteadlane ja poliitik, kes oli 8. maist 2014 kuni 8. maini 2018 Costa Rica president.

Solíse vanemad olit pärit Turrialba linnast, kuid ta ise sündis ja kasvas üles pealinnas San Josés. Kõrghariduse omandas ta ajaloo alal Costa Rica Ülikoolis, mille lõpetas 1979. aastal. Magistrikraadi kaitses ta hiljem Ladina-Ameerika uuringute alal Tulane'i Ülikoolis New Orleansis.

Solísel on selja taga pikk akadeemiline ja poliitiline karjäär. Ta on töötanud ülikooli õppejõuna, konsultandi ja teadustöötajana, eksperdina Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni süsteemis ning mitmetel ametikohtadel Rahvusliku Vabastamise Parteis.

Aastatel 1977–2005 oli ta Rahvusliku Vabastamise Partei liige, kuid lahkus sealt protestiks parteijuhtide autokraatliku stiili ja partei sisevalimistel toime pandud rikkumiste vastu. 2009. aastal astus ta Kodanike Aktsiooni Parteisse. Novembris 2012 teatas ta kavatsusest kandideerida Kodanike Aktsiooni Partei presidendikandidaadiks, mis realiseerus, kui ta võitis napilt partei sisevalimised.

Solís on vasakpoolne poliitik, kes on kritiseerinud teravalt majandusliberalismi, nõudnud suurema tähelepanu pööramist keskkonnaküsimustele ja soolisele ebavõrdsusele. Tema valimisprogrammi keskmes olid kolm teemat: võitlus korruptsiooni vastu, majandusliku ebavõrdsuse vähendamine ja samas ka majanduskasvu suurendamine.

2. veebruaril 2014 toimunud presidendivalimiste esimeses voorus kogus ta 30,95% valijate toetuse ja pääses edasi valimiste teise vooru. Märtsis 2014 loobus tema vastaskandidaat Johnny Araya kandideerimast, kuid kuna seaduse järgi ei olnud võimalik valimiste teist vooru ära jätta, osales Solís 6. aprillil 2014 toimunud presidendivalimiste teises voorus ainsa kandidaadina ja kogus enam kui 77% valijate toetuse.

8. mail 2014 vannutati ta Costa Rica presidendiks.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Laura Chinchilla** | **Costa Rica president**2014–2018 | Järgnev**Carlos Alvarado Quesada** |
**Raja Jon Vurputoor Chari** (sündinud 24. juunil 1977) on Ameerika Ühendriikide õhuväelane, katselendur ja NASA astronaut.

Pärast keskkooli lõpetamist 1995. aastal astus ta Õhuväe Akadeemiasse, mille lõpetas 1999. aastal. 2001. aastal lõpetas ta Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi. Seejärel läbis Chari sõjalennuki F-15E Strike Eagle väljaõppe ja osales Iraagi sõjas. 2007. aastal astus Chari mereväe katselendurite kooli ja sai õhuväe katselenduriks. 2017. aastal valiti ta NASA astronaudiks.

Chari sai NASA 22. astronautide grupi liikmeks ning detsembris 2020 määrati ta Artemise programmi. Samal kuul määrati ta missiooni SpaceX Crew-3 komandöriks ning temast sai esimene missiooni komandör pärast 1973. aastal toimunud missiooni Skylab 4, kes oli missiooni ajal oma esmalennul. Chari oli 66. ja 67. ekspeditsiooni liige.

Viited
------

1. ↑  "Raja Chari". *NASA*. Vaadatud 24. oktoober 2022.
2. ↑  "Meet NASA Astronaut & Artemis Team Member Raja Chari". *SciTechDaily*. Vaadatud 24. oktoober 2022.
3. ↑  "SpaceX's Crew-3 lifts off for space station on Dragon Endurance". *CollectSpace*. Vaadatud 24. oktoober 2022.
**Evelin Kõrvits** (18. oktoober 1972 Tallinn) on eesti muusikateadlane ja helilooja.

Haridus
-------

Evelin Kõrvits on lõpetanud muusikateooria- ja kompositsioonierialal Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli (1995), kus tema loomingu juhendaja oli Alo Põldmäe ning Eesti Muusikaakadeemia muusikateaduse erialal (1999), lõputööks "Eesti muusikaelu ümberkorraldamine Nõukogude okupatsiooni algusaastatel (1940–1941)", juhendaja Toomas Siitan. Muusikaakadeemias võttis Kõrvits kompositsioonitunde Eino Tambergilt.

Tegevus
-------

Evelin Kõrvits töötas Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia muusikateaduse (1997–2007) ja kompositsiooniosakonna (1998–2007) sekretärina. Alates Eesti Muusikaakadeemias õppimise ajast on Evelin Kõrvits kirjutanud kontserdikavade jaoks annotatsioone ning hooajast 2004/2005 töötab ta Eesti Kontserdis muusikateadlasena. Tema sulest on ilmunud üle tuhande kontserdiannotatsiooni. Ta on esinenud ettekannetega Eesti Muusikateaduse Seltsi ja Eesti Heliloojate Liidu üritustel. Aastast 1997 on ta tegutsenud ka vabakutselise noodigraafikuna. Evelin Kõrvits on laulnud koorides (Tallinna Raekoja Kammerkoor, Haapsalu Festivali Koor) ning osalenud rahvusvahelises projektikooris EuropaChorAkademie mitme vokaalsümfoonilise suurvormi ettekandel Saksamaal.

Evelin Kõrvits on 1998. aastast Eesti Muusikateaduse Seltsi ja 1999. aastast Eesti Heliloojate Liidu liige.

Muusika kõrval on talle olulised tegevusalad ka kokandus, aiapidamine, korilus ja ornitoloogia.

Looming
-------

Tema heliloomingusse kuuluvad peamiselt vaimulikud soolo- ja koorilaulud (umbes 40), mille kõrval ta on kirjutanud ka klaveripalu ja kammermuusikat. Enamik autori kirikumuusikast on sündinud repertuaarivajadusest kahele vokaalkoosseisule, kus ta on aastaid laulnud: kogudustevaheline Credo-Allika kammerkoor (varemt Credo) ja Tallinna metodisti kiriku juures tegutsev gospelansambel Sela.

Viimastel aastatel on Evelin Kõrvitsa looming jõudnud ka laiema kuulajaskonna ette: üle-eestiliste kirikukooride ja orkestri saatel on see kõlanud näiteks Lootuse Festivalil Saku Suurhallis (2009), Tartu vaimulikul laulupeol (2010), Kristuspäeval Lilleküla staadionil (Kiievi Sümfooniaorkestriga) (2012) ning jõulukontserdil "Immanuel" Tallinna Kaarli ja Tartu Pauluse kirikus (2014). 2014. aastal toimusid kaks kontserti (25. mail Tallinna vanalinna päevade raames Peeter-Pauli kirikus ja 15. juulil XXII Rapla Kirikumuusika Festivalil), kus Credo-Allika kammerkoor ja Collegium Consonante orkester esitasid läbilõike autori loomingust. Kõrvits on tegelenud ka arranžeerimisega, mahukaim töö on olnud Leo Normeti ja Boris Kõrveri opereti "Hermese kannul" arranžeerimine (esiettekanne 2004 Tallinnas).

2015. aasta lõpul ilmus Evelin Kõrvitsa esimene autoriplaat "Nagu liiva mere ääres" 19 teosega, mida esitavad Credo-Allika kammerkoor ja Collegium Consonante orkester, kaastegev on ka vanamuusikaansambel Tuli Taevast ning vokaal- ja instrumentaalsolistid.

Välislingid
-----------

* Evelin Kõrvits Eesti Muusika Infokeskus
| Medalikohad |
| --- |
| Hispaania esindaja |
| Euroopa meistrivõistlused |
| Esimene koht | 1947 | kärbeskaal |

**Luis Martínez Zapata** (27. juuli 1925 Sabadell, Vallès Occidentali maakond, Barcelona provints – 25. november 2008 Nîmes, Prantsusmaa) oli Hispaania poksija.

Martínez osales Euroopa eest ühe korra kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) maavõistlusel USA Kuldkinda-turniiri võitjate meeskonnaga ja võitis 28. mail 1947 oma kohtumise Chicagos.

Martínez osales kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1948. aasta Londoni olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale hõbemedalivõitjale Spartaco Bandinellile (Itaalia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Martínez võitis kärbeskaalus (kuni 51 kg) 7. Euroopa meistrivõistlustel (Dublin, 1947) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks.

Elukutselisena
--------------

Martínez poksis aprillist 1950 kuni detsembrini 1954 elukutselisena. Ta pidas kokku 7 kohtumist, millest võitis 4 (neist 2 nokaudiga) ja kaotas 3 kohtumist.

Isiklikku
---------

Ta oli rahvuselt katalaan.

Viited
------

1. ↑  1947. aasta Euroopa-USA Kuldkinda-võistlused. Tulemused inglise keeles
2. ↑  14. suveolümpiamängude poksivõistlus. London 1948. Tulemused inglise keeles
3. ↑  7. Euroopa meistrivõistlused poksis. Dublin 1947. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Luis Martínez veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Luis Martínez lehel *BoxRec* (inglise keeles)
| Medalikohad |
| --- |
| CONCACAF Gold Cup |
| **Kuld** | 2019 |  |

**Luis Arturo Montes Jiménez** (sündinud 15. mail 1986 Ciudad Juárezes) on Mehhiko jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Mehhiko kõrgliiga klubis Club León ja Mehhiko jalgpallikoondises.

2007. aastal liitus ta Mehhiko kõrgliiga klubiga Pachuca, mille noorteakadeemiasse oli ta mõni aasta varem kuulunud. 2011. aastal suundus ta laenule Club Leóni, kellega sõlmis 2013. aastal püsiva lepingu. Ta on Leóniga tulnud kahel korral Mehhiko meistriks. 2018–19 kevadhooajal valiti Montes Mehhiko kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

Debüüdi Mehhiko jalgpallikoondises tegi Montes 17. aprillil 2013 sõprusmängus Peruu vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 14. juulil CONCACAF Gold Cupi viimases alagrupimängus Martinique'i vastu. Ta on kuulunud Mehhiko koondisse veel ka 2015. aasta Copa Américal ja 2019. aasta CONCACAF Gold Cupil.

Saavutused
----------

León
* Liga MX (2): Apertura 2013, Clausura 2014
**MaryAnn Mihychuk** (ukraina keeles *Мері-Енн Мігичук*; sündinud 27. veebruaril 1955 Vitas) on ukraina päritolu Kanada poliitik, ta on Kanada Liberaalse Partei liige. Ta oli 4. novembrist 2015 kuni 10. jaanuarini 2017 Kanada tööminister.

Ta sündis aastal 1955 Vitas Manitoba provintsis ukraina päritolu vanemate lapsena. Ta lõpetas aastal 1979 Winnipegi Ülikooli bakalaureuse- ja aastal 1984 Brocki Ülikooli magistrikraadiga. Ta on elukutselt sertifitseeritud geoloogiainsener. Ta töötas aastatel 1984–1986 geoloogina Newfoundlandi ja Labradori ning 1986–1992 geoloogina Manitoba provintsis.

5. oktoobrist 1999 kuni 4. novembrini 2003 oli ta Manitoba provintsi kaubandus- ja tööstusminister, 4. novembrist 2003 kuni 21. maini 2004 oli ta samuti minister Manitoba provintsi valitsuses. Aastal 2004 kandideeris ta Winnipegi linnapeaks, kuid kaotas valimistel Sam Katzile.

4. novembrist 2015 kuni 10. jaanuarini 2017 oli ta Kanada tööminister. Ta on ka Kanada Parlamendi alamkoja (House of Commons) liige.

Ta oli aastatel 1989–2014 Uue Demokraatliku Partei liige. Aastast 2014 on ta Kanada Liberaalse Partei liige.

Isiklikku
---------

Ta on aastast 1992 abielus Kenneth Marshalliga, neil on kaks tütart ja poeg.

Viited
------

1. ↑
Stevensoni allkiriStevensoni allkiri
**Adlai Ewing Stevenson** vanem (23. oktoober 1835 Kentucky – 14. juuni 1914 Bloomington, Illinois) oli Ameerika Ühendriikide poliitik Demokraatlikust Parteist. Ta oli Ameerika Ühendriikide asepresident aastatel 1893–1897, Grover Clevelandi teisel ametiajal. Ta oli hariduselt jurist.

Enne asepresidendiametit oli Stevenson Esindajatekoja liige 1875–1877 ja 1879–1881. 1885–1889 oli ta USA postiminister. 1900. aasta presidendivalimistel oli ta William Jennings Bryani asepresidendikandidaat, kuid nad kaotasid valimised vabariiklastele William McKinleyle ja Theodore Rooseveltile. 

Tema poeg Lewis Stevenson oli Illinoisi riigisekretär, pojapoeg Adlai Stevenson noorem oli USA suursaadik ÜROs ja Illinoisi osariigi kuberner ja kahekordne Demokraatliku Partei presidendikandidaat ja pojapojapoeg Adlai Stevenson III oli USA Senati liige.

| * v
* r
Ameerika Ühendriikide asepresidendid |
| --- |
| 

* Adams
* Jefferson
* Burr
* Clinton
* Gerry
* Tompkins
* Calhoun
* Van Buren
* R. Johnson
* Tyler
* Dallas
* Fillmore
* King
* Breckinridge
* Hamlin
* A. Johnson
* Colfax
* Wilson
* Wheeler
* Arthur
* Hendricks
* Morton
* Stevenson
* Hobart
* Roosevelt
* Fairbanks
* Sherman
* Marshall
* Coolidge
* Dawes
* Curtis
* Garner
* Wallace
* Truman
* Barkley
* Nixon
* L. Johnson
* Humphrey
* Agnew
* Ford
* Rockefeller
* Mondale
* Bush
* Quayle
* Gore
* Cheney
* Biden
* Pence
* Harris

 | USA asepresidendi pitsat |
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| CONCACAF Gold Cup |
| **Kuld** | 2019 |  |

**Luis Alfonso Rodríguez Alanís** (sündinud 21. jaanuaril 1991 Monterreys) on Mehhiko jalgpallur, kes mängib paremkaitsja või poolkaitsjana Mehhiko kõrgliiga klubis Tigres UANL ja Mehhiko jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri 2010. aastal kodulinna klubis C.F. Monterrey. Aastatel 2012–2013 mängis ta San Luises ning seejärel aastatel 2013–2016 Chiapases.

2016. aastal liitus ta Tigres UANL-iga. Ta on tulnud klubiga Mehhiko meistriks kolm korda. 2017–18 sügishooajal ja 2018–19 kevadhooajal valiti Rodríguez Mehhiko kõrgliiga sümboolsesse koosseisu.

Debüüdi Mehhiko jalgpallikoondises tegi Rodríguez 15. aprillil 2015 sõprusmängus USA vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 9. juunil 2019 sõprusmängus Ecuadori vastu. Ta on kuulunud Mehhiko koondisse 2017. ja 2019. aasta CONCACAF Gold Cupil. 2019. aasta CONCACAF Gold Cup'il valiti ta turniiri sümboolsesse koosseisu.

Saavutused
----------

UANL
* Liga MX: Apertura 2016, Apertura 2017, Clausura 2019
* Campeón de Campeones: 2016, 2017, 2018
* Campeones Cup: 2018
Printsess Mary (u 1926)
**Printsess Mary, kuninglik printsess ja Harewoodi krahvinna** (Victoria Alexandra Alice Mary Lascelles, neiupõlvenimega Windsor) (25. aprill 1897 – 28. märts 1965) oli Briti kuningliku perekonna liige ning tiitli *kuninglik printsess* kuues valdaja.

Sünd
----

Printsess Mary sündis 25. aprillil 1897 Norfolkis. Tema isa oli Yorki hertsog prints George ja ema Yorki hertsoginna Mary. Mary sai nime vanavanaema, isapoolse vanaema ja emapoolse vanaema järgi. Sündimise ajal oli ta troonipärilusjärjestuses 5. kohal.

Briti monarhi lapselapselapsena oli tema nimi koos tiitliga "tema kõrgus Yorki printsess Mary". 1898 andis kuninganna välja seaduse, millega ka hertsogite ja hertsoginnade lapsed said tiitli "kuninglik kõrgus". Seega sai Maryst "tema kuninglik kõrgus Yorki printsess Mary".

Haridus
-------

Printsess Maryt õpetas guvernant, kuid mõne aine tundides osales ta koos vendade prints Edwardi ja prints Albertiga. Ta rääkis vabalt saksa ja prantsuse keelt ning huvitus edasise elu jooksul hobustest ja ratsutamisest. Tema esimene avalik ülesastumine oli 11. juunil 1911 Westminster Abbeys oma vanemate kroonimisel.

Kuninglikud kohustused
----------------------

Esimese maailmasõja ajal külastas Mary koos emaga haiglaid ja heategevusorganisatsioone, mis pakkusid tuge Briti sõdurite perekondadele. 1918 võttis ta osa õdede koolitusest ning töötas õena Great Ormond Streeti haiglas.

3. juunil 1917 andis George V talle Briti impeeriumi rüütliordu ordeni ning ta sai aunimetuse *dame*. Järgmiste aastate jooksul pälvis ta veelgi ordeneid.

Abielu
------

28. veebruaril 1922 abiellus printsess Mary Henry Lascellesiga. Nende laulatus Westminster Abbeys oli esimene kuninglik üritus, kus Elizabeth Bowes-Lyon osales kui üks Mary pruutneitsidest. 

Printsessil ja Harewoodi krahvil oli kaks last:

* George Lascelles
* Gerald Lascelles

Hilisem elu
-----------

6. oktoobril 1929 sai Henry Lascellesist 6. Harewoodi krahv, Lascellesi vikont ja Harewoodi parun. Paari vanem poeg pälvis tiitli Lascellesi vikont. 1. jaanuaril 1932 kuulutas George V, et tema ainus tütar peab kandma tiitlit *kuninglik printsess*. 

Printsess oli eriti lähedane oma venna Edwardiga. Pärast tolle troonist loobumist viibisid Lascellesid Edwardi ja Wallise juures Viinis, et näidata oma toetust. Hiljem, 1947, kui abiellusid printsess Elizabeth ja prints Philip, keeldus Mary laulatusele minemast, et protestida asjaolu vastu, et Edwardit polnud kutsutud. 

Pärast Henry Lascellesi surma 1947 elas printsess oma vanema poja ja viimase perekonna juures. Ta osales Elizabeth II kroonimisel 1952 ning esindas kuningannat 1962 Trinidadi ja Tobago ning 1964 Sambia iseseisvuspidustusel. 

Printsess suri südamerabanduse tõttu 1965. aastal ning on maetud Harewoodi.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Mary, kuninglik printsess** |
Varvas-adiantum
Talbjas adiantum
Karvane adiantum
**Adiantum** (*Adiantum*) on adiantumiliste sugukonda kuuluv sõnajalgtaimede perekond.

Perekonna nimi tuleb kreeka keelest ja tähendab 'ei saa märjaks'. Sellega näidatakse taimede võimet vihmana pealesadav vesi maha poetada, ilma et lehed märguksid.

Levik
-----

Adiantumi liike on üle 200, enamik troopikas ja lähistroopikas. Nad kasvavad troopikas ja lähistroopikas, peamiselt Andides, Ida-Aasias (Hiinas leidub neid 40 liiki) ja Uus-Meremaal (10 liiki).

Juusadiantum kasvab Lõuna- ja Lääne-Euroopas looduslikult. See on vastupidav ilutaim, mis sobib ka niiskesse jahedasse ruumi.

Adiantumid eelistavad kasvada varjus. Nad kasvavad vee lähedal ja kaljudel, mõned adiantumid on epifüüdid.

Välimus
-------

Adiantumi vars on lühike või pikk, roomav kuni poolpüstine ja harunenud. 

Lehed on suured, helerohelised ja tugevalt lõhestunud, moodustades lehviku äraspidimunajatest, trapetsikujulistest või kiiljatest leheosadest. Leherootsud on pikad ja läikivad, värvilt tumedad, vahel isegi mustad. Lehelaba on sulgjagune, liht- kuni viielisulgjas. Steriilsed lehed on kujult sageli teistsugused kui fertiilsed lehed. Leheseis on vahelduv või vastastikune.

Adiantumi eoskuhjad on ümarad või piklikud. Tavaliselt paiknevad nad sulglehekese serva lähedal. Adiantumitele on iseloomulik eoskuhjasid kattev pöördunud leheserv.

Adiantumite risoom on lühike. Risoom on kaetud tuhmide pruunide või mustade soomustega.

Koostis
-------

Adiantumi lehed sisaldavad triterpenoide, flavonoide, lipiide, steroide, fenoolkarbonüülhappeid ja nende derivaate, proantotsüanidiine ja eeterlikke õlisid.

Kasvatamine
-----------

Paljusid adiantumeid kasvatatakse toataimena või lõikelillena. Eestis on toataimena tuntud karvane, kaunis, talbjas, saba-, varvas- ja õrn adiantum.

Eesti avamaal saab looduslikult kasvatada himaalaja adiantumit. Kõige külmakindlamad adiantumid on aleuudi ja varvas-adiantum, mis on omavahel nii lähedalt sugulased, et neid peetakse sama liigi alamliikideks.

Liike
-----

* *Adiantum anceps* (sarnasadiantum)
* *Adiantum capillus-veneris* (juusadiantum)
* *Adiantum caudatum* (saba-adiantum)
* *Adiantum chilense* (tšiili adiantum)
* *Adiantum formosum* (kaunis adiantum)
* *Adiantum hispidulum* (karvane adiantum)
* *Adiantum macrophyllum* (suurelehine adiantum)
* *Adiantum pedatum*
	+ *Adiantum pedatum* var. *aleuticum* (aleuudi adiantum)
	+ *Adiantum pedatum* var. *pedatum* (varvas-adiantum)
* *Adiantum peruvianum* (peruu adiantum)
* *Adiantum raddianum* (talbjas adiantum)
* *Adiantum reniforme* (neerjas adiantum)
* *Adiantum tenerum* (õrn adiantum)
* *Adiantum trapeziforme* (trapetsadiantum)
* *Adiantum venustum* (himaalaja adiantum)

Viited
------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Adiantum** |

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Adiantum[*alaline kõdulink*] TEA 2008
Põlva vapp
**Põlva vapp** oli Eesti haldusüksuse Põlva linna vapp.

Vapp on kinnitatud 23. jaanuaril 1995.

Vapi kirjeldus
--------------

Hõbedase vapikilbi keskel seisab roheline kukk. Vapi ülaossa jäävad kaks sinist viieharulist õit. Kukk suundub paremale, hoides ülestõstetud jalas kaardikeppi, teise jalaga toetub ta neerja kujuga rohelisele jalgealusele.

Põhjendus
---------

Kukk on sümbolina kahe tähendusega. Ühelt poolt on ta heraldikas vabaduse sümbol ja Põlva oli taastatud Eesti Vabariigis esimene alev, mis end linnaks kuulutas. Teisalt, eriti koos kaardikepiga, on kukk hariduse ja kooliõpetuse sümbol.

Põlva linn on alguse saanud kihelkonnakiriku ümber kujunenud külast. Põlva kirikus on töötanud pikka aega õpetajana Eesti haridusajaloos silmapaistvat kohta omavad Johann Georg Schwartz, kes andis välja õpikute sarja "Koli-ramat" ning Gustav Adolph Oldekop. Lisaks on Põlvaga seotud üks rahvusliku liikumise juhte ja folkloori kogumise algataja Jakob Hurt ning eesti rahvusliku pedagoogikateaduse üks rajajaid Johannes Käis. Põlva on pikka aega olnud vähemalt oma lähema ümbruse hariduskeskuseks, siin asus 1688. aastal üks kahest Võrumaa koolist, 1833. aastal avatud kihelkonnakool oli tol ajal esimene Võrumaal.

Neerja kujuga roheline jalgealune sümboliseerib Põlva linna asumist paljudel küngastel ja Ora ürgoru pervedel. Kaks sinist viieharulist õit on stiliseeritud linaõied, mis viitavad linakasvatusele – pikka aega Põlva ümbruse talupoegadele peamiseks sissetuleku allikaks olnud tegevusele. Just linakasvatusest saadud tuludega hakkasid Põlva kihelkonna talupojad XIX sajandil oma talusid päriseks ostma, see võimaldas omakorda pöörata rohkem tähelepanu kultuurile ja kaubandusele, mille keskuseks sai Põlva. Ka sümboliseerivad kaks õit Põlva koosnemist kahest osast, millest üks on kujunenud kirikuküla laienemisel ja teine paari kilomeetri kaugusel raudteejaama ümber.

Vaata ka
--------

* Põlva lipp

Välislingid
-----------

* Põlva sümboolika Riigikantselei kodulehel
**Adila mõis** (saksa keeles *Addila*) oli mõis Hageri kihelkonnas Harjumaal. Tänapäeval on mõis Rapla maakonna Kohila valla territooriumil.

Ajalugu
-------

Mõisa on esimest korda mainitud 1586. aastal, kui see kuulus Risbiteritele. Pärast Põhjasõda läks mõis Hoyningen-Huenede valdusse, 1843. aastal omandasid mõisa von Stackelbergid ja 1887. aastal said mõisa omanikuks Ungern-Sternbergid.

20. sajandi alguses jõudis mõis olla Karl von Luederi, Gustav von Knorringu, Adolf von Rammi ja Franz de Vriesi valduses. 1913. aastal omandas mõisa Talurahva Põllupank ja mõisasüda jagati taludeks.

Mõisakompleks
-------------

Mõisa peahoone oli pikk ühekorruseline viilkatusega ehitis. Tänapäeval on peahoone koos mitmete kõrvalhoonetega hävinenud ning alles on vaid varemed. Osa kõrvalhoonetest on kõrval oleva talukompleksi jaoks ümber ehitatud.

Vaata ka
--------

* Eesti mõisate loend

Välislingid
-----------

* Adila mõis Eesti mõisaportaalis

Hageri kirik
Hageri kihelkond

**Kirik**: Hageri  

**Mõisad**: Adila mõis | Angerja mõis | Hageri kirikumõis | Haiba mõis | Kelba mõis | Kirdalu mõis | Kernu mõis | Kohatu mõis | Kohila mõis | Kurtna mõis | Lohu mõis | Lümandu mõis | Mäeküla mõis | Maidla mõis | Ohulepa mõis | Pahkla mõis | Rabivere mõis | Ruila mõis | Salutaguse mõis | Sutlema mõis | Tohisoo mõis | Uuemõisa mõis
Vinträim.
**Vinträim** ehk **atlandi vintaloosa** (*Alosa fallax fallax*) on heeringlaste sugukonda aloosa perekonda kuuluv vintaloosa alamliik. 

Vinträim elab Põhjameres, Norra meres kuni Trondheimi ja Islandini ning Läänemere lõunarannikul kuni Stockholmini. 

Eesti vetes kohtab vinträime harva. Veel läinud sajandi alguses oli vinträimel töönduskala tähtsus Eestiski, peamiselt küll lõunapoolses rannikuvees, Läti lähedal. Aga isegi 1930. aastatest on kirjeldusi, mille järgi vinträime on müüdud suitsutatu ja värskena. 

Vinträim kasvab 50–60 cm pikkuseks ja keskmiselt 620 g raskuseks. Pea on madal ja kitsas. Keha külgedel on peaaegu alati rida tumedaid tähne. Lõpusepiisid on esimesel lõpusekaanel 30–80, need on lühikesed ja tugevad. Selgroolülisid on 55–59. 

Vinträim saab suguküpseks 2–3-aastaselt, kui ta on 27–30 cm pikk ja kaalub 150 g. Jõgedesse tõuseb ta teistest aloosadest hiljem: aprilli keskpaigast juuni alguseni. See võib tuleneda sellest, et ta on kõige põhjapoolsema levikuga alamliik ja elab paigus, kus jõed on kaua jääs. Ta koeb alamjooksul. 

Vinträimed toituvad planktonis leiduvatest vähilaadsetest. Kudemiseks kogunevad nad suuremate jõgede suudmealale ja rändavad sealt kudema jõgede alamjooksudesse. Vinträim koeb 80 000–200 000 marjatera, millest 3–8 päeva jooksul kooruvad maimud.

Tartu ülikooli Eesti mereinstituudi Pärnu osakonna laboris mõõdeti ja kaaluti 8. juunil 2010 üle 52,3 sentimeetri pikkune ja 1,34 kilogrammi raskune vinträim, kes oli suurim seni ametlikult registreeritud oma liigi esindaja, mis Eesti vetes püütud.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Loomade elu", 4. kd. lk. 109
2. 1 2  Tõnu Kann. Pärnus püüti Eesti suurim räim, Pärnu Postimees, 9. juuni 2010

Välislingid
-----------

* Otsing: Alosa fallax fallax andmebaasist eElurikkus (lisa eElurikkuse id Vikiandmete lehele)
**Põlva Põhikool** oli üldhariduskool Põlvas.

Ajalugu
-------

1. septembril 1981 alustas Põlvas tegevust *Põlva 8-klassiline Kool*, mis nimetati 1988. aastal ümber *Põlva 9-klassiliseks Kooliks* ja 1991. aastal *Põlva Põhikooliks*. 1995. aasta sügisel sai põhikoolist keskkool – *Põlva Keskkool*. Selle tulemusel nimetati teine Põlva keskkool (mis kandis aastatel 1988–1997 nime Johannes Käisi nimeline Põlva Keskkool) 1997. aastal ümber Põlva Ühisgümnaasiumiks. 2014. aastal muudeti keskkool taas põhikooliks ja kooli nimeks sai uuesti **Põlva Põhikool**. 1. juulist 2016 Põlva Põhikooli tegevus lõpetati.

Kooli viimane direktor oli alates 25. septembrist 1998 Arvo Sarapuu.

Põlva Keskkooli ametlik ajaleht kandis nime Coolix.

Kooli nimed
-----------

* 1981–1988 Põlva 8-klassiline Kool
* 1988–1991 Põlva 9-klassiline Kool
* 1991–1995 Põlva Põhikool
* 1995–2014 Põlva Keskkool
* 2014–2016 Põlva Põhikool

Vaata ka
--------

* Põlva Ühisgümnaasium

Viited
------

1. ↑  Avatud ja suletud valla-, linna- ja erakoolid 2014. Maaleht, 4. september 2014
2. ↑  "Põlva vallavolikogu otsus 13.01.2016 nr 1-3/1 "Põlva valla haridusasutuste ümberkorraldamine"" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 9.12.2018. Vaadatud 8.12.2018.

Välislingid
-----------

* Dialoog kadunud koolist – metsakoolil täitus 35 aastat. Koit, 10. november 2016
| Afganistani hurt |
| --- |
|  |
| FCI standard nr 228 |
| Rühm | **10**: hurdad |
|
| Alarühm | **1**: pikakarvalised või narmastega |
| Standard nr | **228**   13.10.2010 (en et) |
| Päritolumaa |  Afganistan |
|
|
|
|
|
|
| Töökatsed | ei |
|
| Tunnused |
| Turja kõrgus | 68–74 cm (isane)63–69 cm (emane) |
|
| Kaal | ca 25 kg |
| Kattekarv | karv on pikk ja siidine, koonul, seljal ja kaelal lühike |
| Karvkate | kõik värvused on lubatud, golden, black/tan, black/silver, cream, domino, brindle |
|
| Eluiga | kuni 15 aastat |
|
| Koer (*Canis lupus familiaris*) |

**Afganistani hurt** (lühemalt **ka afgaani hurt**) on Afganistanist pärit hurtade hulka kuuluv koeratõug. Tõu ametlik nimi Eestis on **Afganistani hurt**.

Ta aretati jahikoeraks Afganistani mägialadel leopardide ja gasellide küttimiseks. Samuti on temaga kütitud kõrberebaseid ja küülikuid ning tasandike sõralisi. Tema oletatav algne päritolupiirkond ulatub Najdist Põhja-Indiani. Sarnaseid koeri on kujutatud 5000–6000 aastat vanadel kujutistel.

Ta sobis loomade pikaks jälitamiseks kivisel maal. Afgaani hurt ei jahi saaki haistmise, vaid nägemise abil. 

Tal on kõrged ja laiad puusaluud ning pikad jalad. Kõrgus on umbes 65 cm ja kaal umbes 25 kg. Isase koera ideaalne turjakõrgus on 68–74 cm, emasel koeral 63–69 cm. Kõrvad on lontis, karv on pikk ja siidiselt läikiv, koonul ja sabal lühike. Kõik värvused on lubatud. Afgaani hurdal on uhke seisak, kaugusse vaatav pilk, väga suured käpad, väike ning otsast rõngas saba, elastsed liigutused. Nad on uhked ja iseseisvad koerad, kes vajavad palju liikumist. 

Euroopasse tõid ta 19. sajandil Briti sõdurid Afganistanist, mille järgi ta saigi nime. Tänapäeva afganistani hurt pärinebki algupärastest Euroopasse toodud afgaani hurtadest.

Läänes peetakse teda põhiliselt lemmikloomana, mõnel maal korraldatakse ka maastiku- ja rajajookse. 

Esimene kloonitud koer oli 2005. aastal sündinud afgaani hurt Snuppy.

Viited
------

1. ↑  FCI koeratõugude klassifikatsioon, koer.ee

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **afgaani hurt** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Afganistani hurt** |
**Mats Kirsel** (8. veebruar 1841 Paistu kihelkond Loodi vallas Laanel – 18. märts 1907 Jämejala vaimuhaigla) oli Eesti kooliõpetaja ja kirjamees, rahvusliku liikumise tegelane, Viljandi kihelkonnakooli juhataja.

Elulugu
-------

Mats Kirseli isa, Paistu kiriku vöörmünder Hans Kirsel andis pojale hea hariduse, pannes ta aastateks 1855–1857 õppima Paistu kihelkonnakooli Hans Wühneri käe alla. Ta jäi esialgu Wühneri kõrvale abiõpetajaks ja selle siirdudes 1858. aastal Tarvastuse, sai vahepeal kihelkonnakoolmeistri eksami sooritanud Kirsel tema asemele. Paistus töötas Kirsel mõned talved, siirdudes 1860. aastal õpetajaks vastavatud Viljandi kihelkonnakooli, töötades seal 29 aastat (algul koolmeistrina ja alates 1862. aastast juhatajana). Kirsel viis Viljandi kihelkonnakooli heale tasemele, koolitades nii viiekümnest õpilasest kooliõpetajad.

Kirsel lõi kaasa rahvuslikus liikumises. Ta oli Viljandi "Koidu" seltsi asutajaid ja esimene president, laulujuhataja ja orelimängija. Kirsel oli ka Eesti Kirjameeste Seltsi asutajaliige ja tegev Eesti Aleksandrikoolis. Ta tegi kaastööd Perno Postimehele, Eesti Postimehele ja hiljem Sakalale.

Kirsel oli kõrgelt hinnatud koolimees ja koorijuht, kuid tema 1887. aastal koos kuue ametivennaga koostatud kaebekiri tsaarivalitsuse koolipoliitika vastu viis tema ametist vabastamisele 1890. aastal. Lõpuks tõsteti Kirseli pere ka ametikorterist välja. Kirseli elu läks allamäge, ta hakkas jooma ning lõpetas elupäevad Jämejala hullumajas 1907. aastal.

Kirjanduslik tegevus
--------------------

Mats Kirsel oli viljakas kirjamees, kellelt ilmunud raamatute hulk ulatub neljateistkümneni. Ta alustas oma kirjanduslikku tegevust haledusjuttudega, nagu "Kannatliko Hirlanda luggo", avaldades oma lugude esimese kogumiku 1864. aastal pealkirja "Essimenne Noor juttomees" all. Seejärel keskendus Kirsel saksa rahvakirjanike lugude mugandamisele kohaliku rahva jaoks, avaldades jutustusi võõraste valitsejate võimu all vaevlevate rahvaste ja orjade elust ning võitlusest oma rõhujate vastu. Seda suunda esindavad näiteks jutustused "Orjaelu", "Weodor ja Olga", "Willem Tell", "Peeter Suur ja pärisori. Jut pärisorjade wiletsusest Wenemaal".

Isiklikku
---------

Tema vennast Hansust sai samuti kihelkonnakooli juhataja.

Mats Kirselil oli abikaasa Marie-Paulinega kuus last: Feliks (1872), Viktor (1876), Hilda (1878), Alfred (1883), Leonhard (1886) ja Herbert (1889).

Tema poja Alfredi tütre Miralda pojad Riho ja Hannes Altrov on tuntud muusikud.

Paistu kihelkonnakoolis õppis Mats Kirsel koos Mihkel Veskega.

Kirjandus
---------

* Hilja Torokoff. *Mats Kirsel ja Viljandi kihelkonnakool*. Eesti Pedagoogika ja kool. Nr 47, 1995.

Välislingid
-----------

* "Paistu valla ajaloolisi isikuid: rahvusliku ärkamisaja hariduselu edendaja Mats Kirsel" Maaleht, 22. detsember 2012
*Mitte segi ajada Serbia kuningriigiga*

**Serbia kuningriik** (serbia: *Краљевина Србија/Kraljevina Srbija*; saksa: *Königreich Serbien*; ladina: *Regnum Serviae*) oli Habsburgide monarhia provints (kroonimaa) aastatel 1718–1739. See moodustati territooriumitest Sava ja Doonau jõgedest lõunas, mis vastas Smederevo sandžakile, mille Habsburgid Osmanite riigilt aastal 1717 vallutasid. See kaotati ja anti Osmanite riigile tagasi aastal 1739.

Kuigi Habsburgide valitsemine oli rõhuvam, kui Osmanite valitsemine, ja ekspluateeris kohalikku serbia enamust, ei kasutanud viimased omavalitsust, sealhulgas autonoomset miilitsat, ja majanduslikku liitumist Habsburgide monarhiaga — reformid, mis aitasid kaasa serblaste keskklassi kasvule ja mida Osmanid jätkasid "avaliku korra huvides". Serbia rahvastik kasvas kiiresti 270 000-lt 400 000-ni, kuid Habsburgide võimu langus piirkonnas tekitas teise Suure serblaste ümberasumise (1737–39).

Ajalugu
-------

Belgradi piiramine (1717) 
Aastatel 1688–89, Suure Türgi sõja ajal, võtsid Habsburgide väed ajutise kontrolli suurema osa tänapäeva Serbia üle, kuid olid seejärel sunnitud taganema. Karlowitzi rahu aastal 1699 tunnistas Osmanite võimu suurema osa tänapäeva Serbia üle, samas Bačka piirkond ja Sremi lääneosa läksid Habsburgidele.

Pärast 1718. aasta omandamisi püüdsid Habsburgid Serbiat oma valdustega integreerida. Maa nimetati ametlikult "Serbia kuningriigiks", kuna see ei olnud ei Saksa-Rooma riigi ega Ungari kuningriigi osa. Provintsi tegelik haldamine oli ametisse nimetatud kuberneri käes. Mitte kogu Habsburgide poolt aastal 1718 vallutatud serblastega asustatud territoorium ei kuulunud Serbia kuningriiki. Suur idapoolne provints oli halduslikult eraldi kui Temesvári banaat.

Pärast uut Austria-Türgi sõda (1737–39) kaotas Habsburgide monarhia kõik territooriumid Sava ja Doonau jõgedest lõunas, sealhulgas kogu Serbia kuningriigi territooriumi, kuid säilitas Temesvári banaadi. Habsburgide valitsemise lõpp tekitas teise Suure serblaste ümberasumise (1737–39).

Valitsemine
-----------

kubernerid
* Johann Joseph Anton O'Dwyer (1718–1720) (tuntud kui "kindral Odijer")
* Karl Alexander (Württemberg) (1720–1733)
* Karl Christoph von Schmettau (1733–1738)
* Georg Olivier von Wallis (1738–1739)

Rahvastik
---------

1720. aasta määrus kuulutas, et Belgrad tuli asustada peamiselt Saksa katoliiklastega, samas serblased pidid elama väljaspool linnamüüre "Raška" osas. Hinnanguliselt ei ületanud Belgradi rahvastik 1720. aastatel 20 000. Riigi rahvaarv kasvas kiiresti 270 000-lt 400 000-ni, kuid Habsburgide võimu lõpp piirkonnas põhjustas teise Suure serblaste ümberasumise (1737–39).

Tagajärjed
----------

Kuigi Habsburgide valitsemine tänapäeva Serbia selle osa üle oli lühiealine, jätsid Habsburgid maha teadvuse eraldi poliitilisest üksusest, seega ei kiitnud kohalikud asukad enam kunagi täielikult heaks Osmanite valitsemist, mis viis Koča piirimässuni aastal 1788 ja Esimese Serbia ülestõusuni aastal 1804, mis lõppes Osmanite otsevalitsemisega tänapäeva Serbia selle osa üle.
Anna Sophia Mecklenburgi hertsoginnana
**Anna Sophia** (ka **Anna Sophie**; 11. juuni 1527 Königsberg – 6. veebruar 1591 Lübz) oli sünnipärane Preisimaa printsess ja abielu kaudu Mecklenburgi hertsoginna.

Elukäik
-------

Anna Sophia oli Preisimaa hertsogi Albrechti ja tema abikaasa Taani kuninga tütre Dorothea tütar. Ta oli nende esimene laps ning ainus hertsog Albrechti esimesest abielust sündinud lastest, kes elas täisealiseks. Oma emalt sai Anna Sophia rikkalikke teadmisi ravitsemisest.

1546. aastal hakkasid Preisimaa seisused Anna Sophia ülalpidamiseks maksma nn printsessimaksu, 30 000 kuldnat aastas, mida tasuti kuni tema abiellumiseni.

24. veebruaril 1555 abiellus Anna Sophia Wismaris Mecklenburgi hertsogi Johann Albrecht I-ga. Anna Sophia isa Albrecht saavutas pulmade ajal ka lepituse oma väimehe ja tolle venna, hertsog Ulrichi vahel. Johann Albrecht lasi pulmadeks oma Wismari vürstikoja renessanss-stiilis ümber ehitada; hiljem elasid nad samas hoones.

Anna Sophia suri 15 aastat pärast oma meest Lübzis ning ta maeti Schwerini toomkirikusse.

Järglased
---------

Anna Sophia ja Johann Albrechti abielust sündis kolm poega: 

* Albrecht (1556–1561)
* Johann VII (1558–1592), Mecklenburg-Schwerini hertsog, abiellus 1588 Schleswig-Holstein-Gottorfi printsessi Sophiaga (1569–1634)
* Sigismund August (1560–1600), Mecklenburgi hertsog; abiellus 1593 Pommeri-Barthi printsessi Klara Mariaga (1574–1623)

Viited
------

1. ↑  Martina Schattkowsky: *Witwenschaft in der frühen Neuzeit: fürstliche und adlige Witwen zwischen Fremd- und Selbstbestimmung*, Leipziger Universitätsverlag, 2003, lk 207.
2. ↑  Karl Friedrich Pauli: *Allgemeine preussische Staats-Geschichte*, C. P. Francken, 1762, lk 443.
3. ↑  Christiane Petri: *ADAC Reiseführer Plus Mecklenburg-Vorpommern*, ADAC Verlag DE, 2006, lk 19.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib metafüüsika mõistest; afektsiooniks nimetatakse ka ärritust, ärevust, poolehoidu, kiindumust ja haigust* |

---

**Afektsioon** (ladina keeles *affectio*) on seisundi muutus.

Skolastikud eristasid väliseid afektsioone, millel on väline põhjus, ja sisemisi afektsioone, mis tulenevad subjekti seesmistest algetest. (GOCLEN, Lex. phil. p. 78). 

Baruch Spinoza, kes vaatles afektsioone substantsi osadena (*Einzelding*), moodustena (*modi*), pidas afektsiooniks (*entis affectiones*) "sellist omadust, mida me mõistame üksnes osana olemusest või olemasolust, mis neist aga ainult seetõttu pole eristatav" (*quaedam attributa, sub quibus uniuscuiusque essentiam vel existentiam intelligimus, a qua tamen non nisi ratione distinguuntur*) (Cog. met. I, 3). 

Immanuel Kanti järgi põhinevad kõik kaemused kui meelelised afektsioonidel ning mõisted funktsioonidel (*die Begriffe auf »Funktionen«*) (Kr. d. r. V. S. 88).

Viited
------

1. ↑  Rudolf Eisler 1904. Affektion. Wörterbuch der philosophischen Begriffe

Välislingid
-----------

* Rudolf Eisler 1904. Affektion. Wörterbuch der philosophischen Begriffe
Serbia gusle
**Serbia muusika** on Serbiast pärinev või serblaste loodud või esitatud muusika.

Serbia muusika kuulub laiema Balkani maade muusikatraditsiooni hulka, kuid selle kõla on siiski omanäoline ja rahvuslike erijoontega.

Serbia muusika dokumenteeritud ajalugu ulatub keskaega. Liturgilist muusikat esitasid kogu maal kantorid ja kirikukoorid. Laulud olid pärit jumalateenistusraamatust "Osmoglasnik" ja need põhinesid bütsantsi kaheksa helilaadi süsteemil. Laule korrati kaheksanädalaste tsüklite kaupa. 

Keskajal viljeldi ka rahvamuusikat, millest on vähem teada, ja õukonnamuusikat. Nemanjići dünastia võimu ajal olid muusikutel õukonnas oluline roll. Keskajal kasutati pillidest sarvi, trompeteid, lautosid, psaltreid, trumme ja taldrikuid. 

Rahvapillide hulgas on gajde, kaval, dajre, diple, tamburitza, gusle, tapan, sargija, ćemane, zurla, frula jt. Rahvalaulude seas on tähtsaimad eepilised laulud, mida saadeti guslel.

Heliloojat ja musikoloogi Stevan Stojanovići peetakse üheks tähtsamaks nüüdisaegse serbia kunstmuusika rajajaks. Ta õpetas muusikat, kogus rahvalaule ja uuris neid teaduslikult. Ta oli ka Serbia esimese muusikakooli direktor.

Vaata ka
--------

* "Bože Pravde", riigihümn
* Serbia Eurovisiooni lauluvõistlusel