recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Havis Amanda
**Havis Amanda** on purskkaevuga merineitsi kuju Helsingis. Kuju on üks tuntumaid Helsingi sümboleid ning üliõpilaste volbriöö kogunemiskoht.

Kuju valmistas 1906. aastal skulptor Ville Vallgren ning see püstitati Helsinki Kauppatoril 20. septembril 1908. Havis Amanda on viie meetri kõrgune juugendstiilis pronkskuju, mis kujutab merest tõusnud merineitsit toetumas neljale vettpurskavale merilõvile. Eliel Saarise kujundatud bassein on valmistatud punasest graniidist.

Alasti naise kuju püstitamine tekitas esialgu oodatult palju pahameelt – naisõiguslaste meelest oli see kõlvatus, töölisliikumise arvates raiskamine ning rahvuslaste arvates ebasoomlaslik. Kuju oli harjumatu ka seetõttu, et tolleaegsed kujud avalikus linnaruumis kujutasid pigem kurguni kinninööbitud väärikaid härrasmehi.

Tänapäeval on Havis Amanda korduvalt valitud Helsingi kõige tähtsamaks ja kõige ilusamaks kunstiteoseks.

Kuju nime päritolu pole päris selge. Levinuima legendi järgi on see tulnud kohe alguses kasutusele võetud rootsikeelsest nimest Havets Amanda ('Mere Amanda'). Soomlased mugandasid selle nimeks *Haaviston Manta* ehk lihtsalt *Manta*. Vallgren ise nimetas kuju Merineitsiks ning see sümboliseeris tema jaoks Helsingi sündi merest.

Iga aasta 1. mail pesevad Helsingi üliõpilased Havis Amanda puhtaks ning panevad talle pähe eritellimusel valmistatud suure tekli. Esialgu roniti mööda kuju üles; aastal 1990 see aga keelati ning nüüd kasutatakse tõstukit.
**Äkiline virgumine** (hiina keeles 頓悟 *dunwu*; jaapani keeles *tongo*) on mõiste või meetod *chan*- ehk *zen*-budismis, mille kohaselt võib jõuda virgumise ehk taipamiseni äkitselt ja spontaanselt. 

Äkiline virgumine ei sõltu eriti eelnevatest õpingutest ega harjutustest, kuid eeldab sellegipoolest pikemaajalist pühendumuslikku praktikat. Äkilist virgumist võib õpetaja esile kutsuda õpilast ehmatades, veidralt käitudes, teda kepiga lüües, ootamatult tema peale karjudes või muul viisil tavapärasest olukorrast välja viies.

Äkilise virgumise meetodid on iseloomulikud hiina budismi linji ja jaapani budismi rinzai koolkondades.

Vaata ka
--------

* Satori
* Kenshō

Viited
------

1. ↑  McRae, John (2003), Seeing Through Zen. Encounter, Transformation, and Genealogy in Chinese Chan Buddhism, The University Press Group Ltd, ISBN 978-0-520-23798-8
2. ↑  Feldberg, Elli. 2013. Meel ongi Buddha: Mazu jutlused ja ütlused. Tallinn: TLÜ Kirjastus. ISBN 9789985587690

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Ida mõtteloo leksikoni" materjale.*
Äksi kirik (2009)
**Äksi Andrease kirik** on kirik Tartu maakonnas Tartu vallas Äksi alevikus.

Kirikukihelkonda on kirjalikes allikates esmamainitud 1443. aastal. Samas asukohas on olnud mitu puust kirikut, mis on aga sõdades hävinud. Praegune kirikuhoone on tõenäoliselt ehitatud 1770. aastal, vanimad osad umbes 1500. aastast. Kirik rekonstrueeriti põhjalikult uusgooti stiilis 1887.–1889. aastal Reinhold Guleke projekti järgi, kes kavandas ka samas stiilis sisekujunduse. Kiriku altarimaali maalis Julie Wilhelmine Hagen-Schwarz.

Kirikuaias on mälestuskivi 1815–1832 Äksis pastoriks olnud Otto Wilhelm Masingule (1763–1832).

Kirikus on pastorina töötanud ka Eesti kultuuritegelane August Wilhelm Hupel, juhuluuletaja Carl Gustav von Staden, aastatel 1834–1855 koolielu arendaja, eesti-saksa sõnaraamatu koostaja ja esimene Goethe eesti keelde tõlkija Franz von Ackermann (1801–1855).

Äksi kiriku kaitsepühak on püha Andreas. Kirikus tegutseb EELK Äksi Andrease kogudus.

* Äksi kirik (2011)Äksi kirik (2011)
* Äksi kirik (2015)Äksi kirik (2015)

Vaata ka
--------

* Äksi Andrease kogudus

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Äksi kirik** |

* Äksi kirik kultuurimälestiste riiklikus registris
**Takud** on linadest eraldatud lühemate kiudude ja linaluukatkendite segu.

Lina töötlemine toimus Eestis 19. sajandi II pooleni veel täielikult käsitsi vanade põliste tööriistadega. Veekogus leotatud ja seejärel kuivatatud linavartel murti luud lahti lõugutiga.

Takud eraldati murtud linadest *ropsimise* ja sugemise teel. Ropsides ropsimõõgaga linaluude eemaldamiseks, eraldati linadest jämedamad ropsitakud, *linaharjaga* sugedes *sugetakud*. Kui kasutati jämedamat linaharja, saadi *otstakud*, peenema harjaga sugedes *peentakud*. Ropsitakke kasutati puitehitistel palgivarade tihendamiseks, samuti nööri keeramiseks ja kotiriide valmistamiseks. Sugetakkudest tehti rõivaid - rüüsid, meeste pükse, naiste särgialaseid ja pallapooli.

Viited
------

1. ↑   Eesti rahvakultuuri leksikon. Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2007. lk 298
2. ↑   Eesti rahvakultuur. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2008. lk 154
3. ↑   Eesti etnograafia sõnaraamat. Arvi Ränk. Tallinn. 1995. lk 207

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Takud** |

Takud ja hari, Eesti Rahva Muuseum
**Iru vald** oli vald Harju maakonnas aastail 1939–1950.

Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Nehatu valla maa-alast; senise Viimsi valla maa-alast; senise Jõelehtme valla Kostivere mõisa järgi oleva Ületee nr 9 talu ja Männiku rabast põhja pool asuvate heinamaade maa-aladest.

Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad
1939. aastal oli vallas 4598 elanikku. Territooriumi suurus oli 137,07 km² (13 707,21 ha).

Esimene vallavanem oli Konstantin Jüssi.

Vabariigi Valitsuse otsusega 11. aprillist 1940 tunnustati asulaks AS-i Eesti Fosforiit poolt valda rajatav Maardu kaevanduse ja vabriku asupaik ja lähem ümbrus.

21. augustil 1940 oli Irul esimene Eesti naisvallavanem Alide Sommerling.

Vald kuulus Riigivolikogu 18. valimisringkonda, kust valiti Kustav Kurg.

Valla aukodanik oli Johan Laidoner.

Seadlusega 2. märtsist 1945 liideti Iru valla Pirita, Merivälja, Iru-Lepiku ja Kose asula Tallinna linnaga.

Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine
--------------------------------------------------

8. augustil 1945 moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega vallas Iru külanõukogu, Maardu külanõukogu ja Viimsi külanõukogu. 

26. septembril 1950 arvati vald Harju rajooni koosseisu.

Viited
------

1. ↑  Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 87 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
2. ↑  RT 1940, 34, 267
3. ↑  Esimene naisvallavanem. Talurahva Hääl, 21. august 1940
4. ↑  EESTI NSV TEATAJA, Nr. 35 26. oktoobril 1945, Art 543. Seadlus Harju maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta.
**Havai vares** (*Corvus hawaiiensis*) on vareslaste sugukonda varese perekonda kuuluv lind.

Havai vares sarnaneb välimuselt mustvaresega, kuid tal on palju paksem nokk ja ümaramad tiivad. Tema kehapikkus on 48–50 cm. Tal on pehme pruunikasmust sulestik ja pikad turris kurgusuled. Jalad, varbad ja nokk on mustad.

Viimased kaks Hawaii saarel looduses elavat havai varest surid 2002. aastal. Nad elasid troopilistes metsades Mauna Loa ja Hualālai nõlvadel 300–2500 m kõrgusel merepinnast, kus aastas sajab 600–2500 mm vihma. Vangistuses on säilinud 2010. aasta juuli seisuga 78 isendit San Diego loomaaias. Loomaaiast vabadusse lastud linnud on langenud havai viu ohvriks, mis on ise samuti ohustatud liik.

16. aprillil 2009 eraldas Ameerika Ühendriikide Kalanduse ja Eluslooduse Amet 14 miljonit USA dollarit, et see 5 aasta jooksul kulutada havai varese elupaikade säilitamiseks ja ohtude haldamiseks.

Havai varese havaikeelne nimi on *ʻalalā*. Mõnede havailaste jaoks on havai vares ʻaumakua (perejumalus).

Fossiilsete leidude põhjal on järeldatud, et minevikus oli havai vares kõigil Havai saartel üsna rohkearvuline ja elas seal koos veel 4 vareseliigiga, mis on kõik säilinud. Ta oli tuntud oma hea lennuvõime ja taiplikkuse poolest ning tema väljasuremise põhjused on teadmata. Arvatavasti olid selles olulisel kohal valgete kolonisaatorite poolt sisse toodud haigused toksoplasmoos, lindude malaaria ja linnukatk.

Havai vares on segatoiduline. Ta sööb linnumune ja linnupoegi, selgrootuid, puuvilju, nektarit, lilli, sisalikke ja muud. Ta kangutas puudelt koort lahti ja nokkis selle alt putukaid.

Havai varese laul on mitmekesine. Tema kutsehüüd on kahetooniline "ko-o". Ta suudab teha ka madalamat häält, mis meenutab kassi näugumist. Tal on keerukas vulisev laul, millesse kuulub mitmesuguseid helisid.

Havai varesed kasutavad tööriistu. 2016. aasta novembris lastakse Hawaii saare loodusesse lahti tehistingimustes kasvatatud Havai varesed.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Discovery of species-wide tool use in the Hawaiian crow
**Järelkõla kestus** ehk **reverberatsiooniaeg** ajavahemik, mille vältel helienergia tihedus väheneb pärast heliallika tekitatud heli järsku lakkamist miljon korda (vastavalt helirõhk väheneb tuhat korda) ehk 60 dB võrra.

Järelkõla kestus (tähis *T*60 või RT, ingl k sõnadest *reverberation time*) on ruumiakustika tuntuim tunnussuurus.

Järelkõla kestus sõltub ruumi mahust ja akustilistest omadustest, samuti helide loomusest. Kui ruumi heliväli on difuusne, on järelkõla kestusel, ruumalal {\displaystyle V\,\mathrm {[m^{3}]} } ja neeldumispinnal {\displaystyle A\,[\mathrm {m} ^{2}\,\mathrm {sab} ]} Sabine'i valemi kohaselt seos:

{\displaystyle T\_{60}=0,16{\frac {V}{A}},}
kus ruumi ekvivalentne neeldumispind {\displaystyle A} on ühikutes sabiin (m2 sab).

Erinevate ruumide järelkõla kestus sagedusel 500 Hz| Järekõla kestus [s] | Ruum |
| --- | --- |
| > 5 | Tühi kivikirik |
| 2 kuni 3 | Suur saal, kus ei ole summutust |
| 1,8 kuni 2,2 | Kontserdisaal |
| 1,5 | Möbleerimata magamistuba |
| 1,0 kuni 1,2 | Teater, auditoorium |
| 0,5 kuni 0,8 | Hästi möbleeritud klassituba |
| 0,5 | Möbleeritud magamistuba |
| 0,3 kuni 0,8 | Kinosaal olenevalt mahust |
| 0,2 kuni 0,3 | Helitehnika ruum olenevalt mahust |

Vaata ka
--------

* Järelkõla
* Reverberaator
* Kajamasin
* Kajaruum
* Sabiin

Viited
------

1. ↑  Mikko Kylliäinen, Valtteri Hongisto (2009). *Hoonete akustiline projekteerimine : akustika alused*. Tallinn: ET INFOkeskus OÜ. Lk 51.

Kirjandus
---------

* Ilmar Eiskop, Aleksander Sillart. Akustika ja helitehnika. Tallinn, Valgus, 1992
* Mikko Kylliäinen, Valtteri Hongisto. Hoonete akustiline projekteerimine: akustika alused. Tallinn, ET-INFOkeskuses AS, 2009
Vaade Vorma jõe läänekaldalt
**Minnesundi raudteesild** on Dovrebanenil asuv raudteesild Norras Vikeni maakonnas Eidsvolli vallas Minnesundis. Sild ületab Vorma jõe kohas, kus see Mjøsa järvest alguse saab.

Seda silda arvatakse Vorma jõe ja Mjøsa järve piiriks.

Sild on tehtud terasest ja kivist.

Sildeavasid on 12, suurim sildeava on 82 m. Kogupikkus on 362 m või 363 m.

Sild ehitati 1879 Eidsvolli ja Hamari vahelise raudtee Hedmarksbaneni osana ning avati 1879.

Keskmine sildeava laiendati 1913. aastal 62 meetrilt 82 meetrile. Selleks tuli keskmisi sambaid nihutada.

Aastal 1925 ehitati sild ümber kombineeritud maantee- ja raudteesillaks, millel on kummalgi pool raudteesilda üherajaline sõidutee. Aastal 1959 ehitati uus maanteesild (Minnesundi vana sild) ning 1965 lammutati raudteesilla maanteesosad.

Praegu on sild kasutusel Dovrebaneni osana.

Riiklik teede, sildade ja teedega seotud kultuurimälestuste kaitseplaan (Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner) nägi ette Minnesundi raudteesilla, Minnesundi vana silla ja Minnesundi uue silla ning 1800. aastast pärineva parvekai kaitse alla võtmise. Riigiantikvaar (Riksantikvaren) võttis 17. aprillil 2008 kaitse alla mõlemad maanteesillad, kuid raudteesild jäi kaitse alla võtmata.

Vaata ka
--------

* Norra sildade loend

Viited
------

1. ↑  broer.no
2. ↑  Store Norske Leksikon
3. 1 2  Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner (alajaotus Minnesundi teede kohta; pdf)
4. ↑  Riksantikvaren: Forskrift om fredning av broer i Statens vegvesens eie (pdf)

Välislingid
-----------

* Sissekanne saidil broer.no
* Store Norske Leksikoni
Cēsise raudteejaam 2016. aasta aprillis.
**Cēsise raudteejaam** on raudteejaam Valga–Riia raudteeliinil Cēsise piirkonnas Cēsise linnas.

Jaam asub Riiast 93 km kaugusel. Jaamas asub lisaks peateele kolm kõrvalteed, platvorme on kaks. Päevas peatub seal kümme reisirongi. Jaamas võib toimuda ka kaupade rongidele ja neilt maha laadimine.

Raudteejaam avati 1889. aastal ja algul kandis see nime *Wenden*. Raudtee valmimise ajal jäi see Võnnu kreisi Võnnu kihelkonda Rucka mõisa maadele. Praeguse nime sai jaam aastal 1919. Vana jaamahoone hävis sõjategevuse käigus aastal 1944; praegune stalinistlikus stiilis peahoone valmis aastal 1946.

Cēsise raudteejaama ja Jāņamuiža raudteepeatuse vahel on Valga–Riia raudtee kaheteeline.

Viited
------

1. ↑  ""Līnijai Rīga-Valka 120 gadi"". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. september 2018. Vaadatud 25. detsembril 2015.
2. ↑

Välislingid
-----------

* Infot jaama kohta; fotod (*vene keeles*)
* Jaam vanal kaardil

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** |  **Raudteepeatus liinil Riia-Valga** | **Järgnev peatus** |
|  Āraiši |  **Cēsis** | Jāņamuiža  |
**Richard Potter** (17. aprill 1894 – 13. aprill 1924) oli Venemaa Keisririigi ja Eesti Vabariigi ohvitser (kapten).

Ta oli pärit Võrumaalt Sõmerpalu vallast, lõpetas Võru linnakooli ja 4. Petrogradi lipnikkude kooli. Sõjaväe teenistusse astus 20. jaanuaril 1915 ja teenis 178. ja 303. Semenski ning 748. Vilno polgus, võttes osa lahingutest Esimesest maailmasõjas. Tuli kodumaale 12. jaanuaril 1918 ja astus teenistusse Eesti Tagavara Jalaväepataljoni Tartus, kus teenis kuni 23. veebruarini 1918. Vabadussõjast võttis osa 3. jalaväepolgu koosseisus 1. pataljoni 2. roodu ülema, 1. pataljoni ülema ja polgu ülema abina 21. novembrist kuni sõja lõpuni. Ta sai 11. märtsil 1919 lahingus Wizemhofi mõisa juures haavata. Teenete eest autasustati teda Vabadusristi II liigi 3. järguga.

Richard Potter suri 1924. aasta aprillis tiisikusse ja on maetud Prassipalu kalmistule Osulas Võrumaal.

Välislingid
-----------

* Ohvitseride andmekogu: Richard Potter
* 
* Teenetemärkide kavalerid: Richard Potter
Moritz Stensson Leijonhufvud
**Moritz Stensson Leijonhufvud** (10. september 1559 – 23. november 1607 Käggleholm) oli Rootsi riigitegelane, Raseborgi krahv.

Tema isa Sten Eriksson Leijonhufvud (1518–1568) oli alates 1539 Rootsi riiginõunik. Tema ema oli Ebba Månsdotter Lilliehöök. Tal oli vanem vend Axel Leijonhufvud ning kolm vanemat ja kaks nooremat õde, kellest kõik elasid vähemalt 34-aastaseks.

Moritz Stensson Leijonhufvud saadeti juba noorena Södermanlandi hertsogi Karli õukonda. 1584 sai temast hertsogi nõunik. 1588 oli ta saadiku ülesannetes Poolas ja 1592 Holsteinis. 1595 sai ta Närke maakonnakohtunikuks. 1598 määrati ta Västeråsi lossi asehalduriks. 1601–1602 oli ta Eestimaa kuberner. Seejärel sai ta riiginõunikuks ja töötas kuni surmani Rootsi riigikohtunikuna.

Ta abiellus 1592 Amalia von Hatzfeldiga (1560–1628). Neil sündis üks laps, tütar Ebba Leijonhufvud (aastal 1595), kellest sai kuninganna Kristiina kasuema. Pärast mehe surma müüs tema lesk Amalia Raseborgi krahvi tiitli juba samal aastal Moritza vennapojale Sten Axelsson Leijonhufvudile.
**Papisaare lennusadam** (vene keeles *Папенсхольм*) oli Venemaa keisririigi Balti laevastiku lennuväe lennuväli Kuressaare kreisis Papissaare poolsaarel Papissaare sadama juures, tänapäeva haldusjaotuse järgi Saare maakonnas Saaremaa vallas Rootsiküla juures. 

Papissaare poolsaar
Papisaare lennusadama vesilennukite angaarini relvastuse transportimiseks ehitati ka Kihelkonna-Papissaare munakivitee. Papisaare merelennukite baasi ehitati kaks kivist, kolm puust angaari, kasarmud, kasiinod, haigla jne. Papisaare vesilennukite angaari toodi 14 lennukit, nende seas maailma suurim vesilennuk Ilja Muromets. 

Papisaare baasi pidid kaitsema kaks õhutõrjepatareid, milles kokku 8 Möller tüüpi alusel 75 mm õhutõrjesuurtükki.

Viited
------

1. ↑  27285 Kihelkonna-Papissaare munakivitee, Kultuurimälestiste register

Välislingid
-----------

* Mati Õun. Lennusadam. Tehnikamaailm, jaanuar 2010
* Lilian Hansar. Papisaare sadama vesilennukite angaaride DOKUMENTEEERIMINE. EKA muinsuskaitse ja restaureerimise osakond, Tallinn 2012
* Papisaare (Rootsiküla) merelennubaas, Kultuurimälestiste register

| * v
* r
Eesti lennujaamad ja lennuväljad |
| --- |
| Lennujaamad | 
Kuressaare **·** Kärdla **·** Tallinn **·** Pärnu **·** Tartu |
| Lennuväljad | 
Humala **·** Jõhvi **·** Karksi **·** Kihnu **·** Lyckholmi **·** Narva **·** Nurmsi **·** Rakvere **·** Rapla **·** Ridali **·** Riidaja **·** Ruhnu **·** Varstu **·** Viljandi **·** Vormsi |
| Kopteriväljakud | 
Salme **·** Tallinna Linnahall |
| Kaitseväe lennuväljad | 
Ämari |
| Mahajäetud lennuväljad | 
Haapsalu **·** Lasnamäe **·** Piirissaare **·** Raadi **·** Rutja **·** Tapa |
**Havortia** (ladina *Haworthia*) on suur taimeperekond, mis koosneb väiksemõõdulistest sukulentidest. Tegemist on populaarsete õue- ja toataimedega.

Perekonda kuuluvate liikide endeemiks on Aafrika lõunaosa (Mosambiik, Namiibia, Lesotho, Svaasimaa, Lõuna-Aafrika Vabariik).

Perekond on nime saanud botaaniku Adrian Hardy Haworthi järgi. B. Bayer tunnustas umbes 60 liiki havortiaid 2012. aastal.

Kirjeldus ja omadused
---------------------

Havortiad on sukulendid, mille lehed moodustavad 3 kuni 30 sentimeetrise läbimõõduga rosette, mis on enamasti varretud, kuid esineb ka liike, mille vars võib ulatuda kuni 50 sentimeetrini. Havortia võib kasvada üksiktaimena (monopodiaalne), või moodustada võsusid (sümpodiaalne). Paljudel liikidel on tugevad, lihakad lehed, mis on tavaliselt tumerohelised. Esineb ka pehmete lehtedega liike, mille lehed sisaldavad läbipaistvaid rakke. See aitab valgusel pääseda ka sisemiste fotosünteesivate rakkudeni. Õied on väikesed, enamasti valged.

Kasvatamine
-----------

Mõned liigid, nagu näiteks *Haworthia cymbiformis*, on laialdaselt levinud toa- ja õuetaimedena.

Peaaegu kõik havortia liigid on looduslikult kohanenud poolvarjuliste valgus tingimustega. Mõned liigid (näiteks *Haworthia pumilla* ja *Haworthia truncate*) on kohastunud ka täispäikesega.
Kõik havortia liigid eelistavad hea drenaažiga mulda ning kastmis tihedus sõltub liigist. Ülekastmine võib põhjustada juurte mädanemist. Kõik havortiad on tundlikud madalatele temperatuuridele.

Havortiat kasvatada valgusküllases või poolvarjulises kasvukohas, kuid mitte otsese päikese käes. Kasvupinnaseks sobib sukulendi ja kaktusemuld. Kasvab tavalisel toatemperatuuril (18–25 °C). Kastetakse ettevaatlikult, et vesi et satuks lehe rosetti, sest see võib põhjustada mädanemist. Väetatakse sügisel 1–2 korda. Ümber istutatakse siis, kui on näha, et potis enam ruumi pole.

Havortiad paljunevad seemnete, jagunemise või tütartaimede teel. Neid paljundatakse vegetatiivselt külgvõrsetega jagamise teel. Juurteta võrsetel lasta paar päeva kuivada, ning siis istutada kaktuse ja sukulendi mulda. Havortia juurdub 2 nädalaga.

Viited
------

1. 1 2 3 4 . 12. Mai 2021
2. 1 2 . 12. Mai 2021
*Paradetas* tuleb ette Pedro Calderon de la Barca näidendis "El pintor de su deshonra": muusik küsib, mida mängida; kui palutakse *paradetas*'t, ta mängib ja seda tantsitakse
***Paradetas*** või ***Las paradetas*** on Hispaania 17. sajandi teisest poolest pärinev muusikaline teema, mille aluseks oli samanimeline ühele paarile mõeldud tants.

Tants
-----

Tantsust on vähe teada, kuid eri allikate kirjeldused nimetavad selle liikumises esinevaid järske paigalejäämisi energiliste keerutuste vahel. Tantsu seostatakse Valencia maakonnaga. Ainuke säilinud sammujärjestus on kirjas raamatus "Libro de danzar de D. Baltasar de Rojas Pantoja, compuesto por el maestro Juan Antonio Jaque" (17. sajandi käsikiri, ilmus trükis 1881).

Muusika
-------

Tuntuimad on Gaspar Sanzi variatsioonid *paradetas*'e teemale, avaldatud 1675. aastal kogumikus "Instrucción de Música" (Libro II, fol 38), teada on ka Lucas Ruiz de Ribayaze autorsus.

Vaata ka
--------

* Jácara

Viited
------

1. ↑  Calderon de la Barca. The Painter of his Dishonour, El pintor de su deshonra. (teose kommentaaridest)
2. ↑  K. M. Goldberg, N. D. Bennahum, M. H. Hayes. Flamenco on the Global Stage: Historical, Critical and Theoretical Perspectives. McFarland, 2015

Välislingid
-----------

* Video: Gaspar Sanzi *paradetas*'e variatsioonid klassikalisel kitarril
* Video: *Paradetas* Pierre Pitzli ja vanamuusikaansambli Private Musicke esituses
* Video: Gaspar Sanzi *Paradetas* Xavier Díaz-Latorre ja Pedro Estevani esituses
* Video: Lucas Ruiz de Ribayazi *Paradetas* The Harp Consorti esituses
**Hauts-de-Seine'i departemang** on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Île-de-France'i piirkonnas. Asub Pariisist läänes. Seal asuvad Pariisi eeslinnad, sealhulgas La Défense.
Jaguneb 36 vallaks.

|  |  |
| --- | --- |
| 
**Antonyringkond**1. Antony
2. Châtenay-Malabry
3. Sceaux
4. Bourg-la-Reine
5. Bagneux
6. Fontenay-aux-Roses
7. Le Plessis-Robinson
8. Clamart
9. Châtillon
10. Montrouge
11. Malakoff
12. Vanves
 | **Boulogne-Billancourtiringkond**13. Issy-les-Moulineaux
14. Boulogne-Billancourt
15. Meudon
16. Sèvres
17. Chaville
18. Ville-d'Avray
19. Saint-Cloud
20. Marnes-la-Coquette
21. Vaucresson

---

**Nanterre'iringkond**22. Garches
23. Rueil-Malmaison
24. Suresnes
25. Puteaux
26. Nanterre
27. Colombes
28. La Garenne-Colombes
29. Bois-Colombes
30. Courbevoie
31. Neuilly-sur-Seine
32. Levallois-Perret
33. Clichy
34. Asnières-sur-Seine
35. Gennevilliers
36. Villeneuve-la-Garenne
 |

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2020

Prantsusmaa departemangud

Ain **·** 
Aisne **·** 
Allier **·** 
Alpes-de-Haute-Provence **·** 
Alpes-Maritimes **·** 
Ardèche **·** 
Ardennes **·** 
Ariège **·** 
Aube **·** 
Aude **·** 
Aveyron **·** 
Bas-Rhin **·** 
Belfort **·** 
Bouches-du-Rhône **·** 
Calvados **·** 
Cantal **·** 
Charente **·** 
Charente-Maritime **·** 
Cher **·** 
Corrèze **·** 
Corse-du-Sud **·** 
Côte-d'Or **·** 
Côtes-d'Armor **·** 
Creuse **·** 
Deux-Sèvres **·** 
Dordogne **·** 
Doubs **·** 
Drôme **·** 
Essonne **·** 
Eure **·** 
Eure-et-Loir **·** 
Finistère **·** 
Gard **·** 
Gers **·** 
Gironde **·** 
Guadeloupe **·** 
Haut-Rhin **·** 
Haute-Corse **·** 
Haute-Garonne **·** 
Haute-Loire **·** 
Haute-Marne **·** 
Haute-Saône **·** 
Haute-Savoie **·** 
Haute-Vienne **·** 
Hautes-Alpes **·** 
Hautes-Pyrénées **·** 
Hauts-de-Seine **·** 
Hérault **·** 
Ille-et-Vilaine **·** 
Indre **·** 
Indre-et-Loire **·** 
Isère **·** 
Jura **·** 
Landes **·** 
Loir-et-Cher **·** 
Loire **·** 
Loire-Atlantique **·** 
Loiret **·** 
Lot **·** 
Lot-et-Garonne **·** 
Lozère **·** 
Maine-et-Loire **·** 
Manche **·** 
Marne **·** 
Martinique **·** 
Mayenne **·** 
Meurthe-et-Moselle **·** 
Meuse **·** 
Morbihan **·** 
Moselle **·** 
Mayotte **·** 
Nièvre **·** 
Nord **·** 
Oise **·** 
Orne **·** 
Pariis **·** 
Pas-de-Calais **·** 
Prantsuse Guajaana **·** 
Puy-de-Dôme **·** 
Pyrénées-Atlantiques **·** 
Pyrénées-Orientales **·** 
Réunion **·** 
Rhône **·** 
Saône-et-Loire **·** 
Sarthe **·** 
Savoia **·** 
Seine-Maritime **·** 
Seine-et-Marne **·** 
Seine-Saint-Denis **·** 
Somme **·** 
Tarn **·** 
Tarn-et-Garonne **·** 
Val-d'Oise **·** 
Val-de-Marne **·** 
Var **·** 
Vaucluse **·** 
Vendée **·** 
Vienne **·** 
Vosges **·** 
Yonne **·** 
Yvelines
Vapp
Havelbergi paiknemineStendali kreisis
**Havelberg** on linn Stendali kreisis Saksi-Anhaltis Saksamaal. See asub Haveli jõe ääres ja osa linnast on ehitatud saarele jõe keskel. Kaks osa ühendati linnaks 1875. aastal. Linna pindala on 149,13 km². 31. detsembril 2017 elas seal 6567 inimest.

Ajalugu
-------

Havelbergi piiskopkond asutati 946. aastal, kuid piiskop kippus elama kas Plattenburgis või Wittstockis, mõned kilomeetrid Havelbergist põhjas. Varajane piiskop oli Anselm von Havelberg. Havelbergis oli varem klooster, mida nüüd kasutab Prignitzi muuseum, mis rajati 1904. aastal.

Havelberg oli Brandenburgi osa enamuse selle ajaloost. Kuid kui liidumaad Ida-Saksamaal 1952. aastal kaotati, sai Havelbergist Magdeburgi ringkonna osa.

Kui liidumaad Saksamaa taasühinemise käigus 1990. aastal taastati, sai kogu Magdeburgi ringkond Saksi-Anhalti osaks, sealhulgas endine Brandenburgi linn Havelberg.

Tuntud inimesi
--------------

* Bruno Keil (1859–1916), klassikaline filoloog.
* Annett Louisan, laulja
* Gustav Gerneth (sündinud 1905), vanim elav mees, elab siin.

Välislingid
-----------

* havelberg.de
* Pilte Havelbergist
Richard Petty (2006)
Richard Petty kuulus Plymouth Superbird Petty muuseumis Randlemanis Põhja-Carolinas
**Richard Lee Petty** (hüüdnimega **The King**; sündinud 2. juulil 1937 Level Crossis Lõuna-Carolinas) on USA endine autovõidusõitja. Ta võistles NASCAR-i võidusõidusarjas.

Tema isa Lee Petty (eluaastad 1914–2000) oli kolmekordne NASCAR-i meister.

Ta on Dale Earnhardti ja Jimmie Johnsoni kõrval üks kolmest sõitjast, kes on võitnud NASCAR Sprint Cupi kokku seitsmel korral. Petty võitis selle aastatel 1964, 1967, 1971, 1972, 1974, 1975 ja 1979.

Ta on kõige edukam NASCAR-i sõitja ajaloos. Petty võitis karjääri jooksul kokku 200 sõitu. 1967. aasta hooajal võitis ta rekordiliselt 27 sõitu, sh kümme järjest. Kokku startis ta 1184 etapil ja jõudis neis esikümnesse üle 700 korral. Aastatel 1971–1989 startis ta järjest 513 võistlusel.

Ta võistles NASCAR-i sarjas aastatel 1958–1992. Tema viimaseks stardiks jäi 1992. aasta hooaja viimane etapp Atlanta Motor Speedwayl.

Ka tema poeg Kyle Petty (sündinud 1960) on osalenud NASCAR-i sarjas.

Ta oli inspiratsiooniks 2006. aasta animafilmi "Autode" ("Cars") tegelane Strip Weathers ehk Kunn, kelle teksti ta filmis dubleeris.

Välislingid
-----------

* Koduleht
Esimene Newsweeki number 17. veebruarist 1933.
**Newsweek** on alates 1933. aastast Ameerika Ühendriikides ilmuv uudisteajakiri. 

Newsweek ilmub korra nädalas. Seda levitatakse ka väljaspool Ameerika Ühendriike – kokku on Newsweekil neli ingliskeelset ja üksteist muudes keeltes regionaalset väljaannet. Eestis on müügil ajakirja ingliskeelne Euroopa väljaanne Newsweek Europe, varem müüdi ka venekeelset väljaannet Russki Newsweek.

Aastatel 1961–2010 andis ajakirja välja meediakontsern The Washington Post Company. Augustis 2010 müüdi rahalistesse raskustesse sattunud väljaanne 1 USA dollari eest 91-aastasele ärimehele Sidney Harmanile, kes võttis koos ostuga üle 71 miljoni USA dollari väärtuses Newsweeki rahalisi kohustusi.

Ameerika väljaannet toimetas alates 2006. aastast Jon Meacham, regionaalsete väljaannete aluseks olevat rahvusvahelist versiooni Newsweek International alates 2000. aastast Fareed Zakaria. Mõlemad teatasid pärast omanikuvahetust 2010. aastal ametist lahkumisest. Fareed Zakaria kirjutas oma viimase juhtkirja peatoimetajana ajakirja 4. oktoobri numbris.

Novembris 2010 ühines Newsweek veebiväljaandega The Daily Beast ning kahe väljaande haldamiseks moodustati valdusfirma The Newsweek Daily Beast Company. Mõlema väljaande peatoimetajaks sai seni The Daily Beasti toimetanud Tina Brown.

Ajakirja tiraaž langes 21. sajandi alguses tugevalt – kui 2003. aastal oli ühe numbri eksemplaride arv 2 700 000 ja koos regionaalsete väljaannetega üle 4 000 000, siis 2010. aastaks oli see langenud umbes 1 500 000 eksemplarini. Vaatamata tiraaži vähenemisele oli Newsweek Ameerika Ühendriikides müügiarvult teine ajakiri oma põhikonkurendi Time'i järel.

Kahanevad müüginumbrid sundisid Newsweeki oktoobris 2012 võtma vastu otsuse ajakirja paberväljaanne alates 31. detsembrist 2012 sulgeda ja piirduda edaspidi ainult digitaalse väljaandega. Euroopas jätkas AG Castillo Media omanikfirmalt saadud litsentsi alusel trükiväljaande avaldamist ka pärast seda kuupäeva.

3. augustil 2013 vahetas Newsweek taas omanikku – väljaande omandas ettevõte IBT Media, tehingu tingimusi osapooled ei avalikustanud. Tehing puudutas ainult Newsweeki, kuid mitte sellega samasse gruppi kuulunud väljaannet The Daily Beast. 7. märtsil 2014 hakkas Newsweek ilmuma taas paberväljaandena ka Ameerika Ühendriikides.

Ajakirja uus peatoimetaja on alates septembrist 2013 Jim Impoco.

Viited
------

1. ↑  80-aastane Newsweek lõpetab ajakirja väljaandmise ERR Uudised, 18.10.2012.
2. ↑  IBT Media to Acquire Newsweek International Business Times, 03.08.2013.
3. ↑  Pal Singh, Puneet. Newsweek magazine relaunches print edition BBC News, 07.03.2014.
4. ↑  Jim Impoco LinkedIn (vaadatud 24.05.2014)

Välislingid
-----------

* Ametlik veebileht *(inglise keeles)*
Vergiliust kujutav antiikaegne mosaiik (Landesmuseum Trier, Saksamaa)
**"Aeneis"** on heroiline eepiline poeem, Vana-Rooma kirjaniku Vergiliuse (70–19 eKr) tähtsaim teos ja üks tuntumaid ladinakeelseid kirjandusteoseid.

Vergilius soovis oma poeemiga luua rooma vastet kreeka eepostele, "Iliase" ja "Odüsseia" sünteesi. Ta laenab ka mitmetelt teistelt autoritelt.

"Aeneise" värsimõõduks on daktüliline heksameeter.

"Aeneis" idealiseerib Itaalia minevikku, kombeid ja uskumusi. Peategelase Aenease kujus on leidnud üldistatud väljenduse minevikukangelastele omaseks peetud kõlbelised väärtused. Aeneas (kr *Aineias*) on troojalane, Homerose "Iliases" esineb ta kui üks Trooja väejuhte.

"Aeneise" 1.–6. laulus kirjeldatakse Aenease eksirännakuid teel Troojast Itaaliasse, kasutades tugevaid paralleele "Odüsseiaga". Teose 7.–12. laulus on kirjeldatud Aenase võitlust Itaalia hõimude allutamiseks ja see osa teosest on omakorda tugevas seoses "Iliase" sündmustikuga.

"Aeneis" on ühtlasi Rooma riigi sünnilugu rooma idee valguses. Just see idee ajendab Aenease tegusid, eepose sündmustikku ning üldist suunitlust.

Vergiliuse enese seisukoht oli, et teos on lõpetamata ja surma eel palus ta selle põletada. Keiser Augustus aga käskis selle avaldada.

Eepost on võimalik lugeda ka eesti keeles. Tõlkinud Ants Oras, ilmunud Lundis 1975. aastal ja Tallinnas Hortus Litterarumi väljaandel 1992. aastal (koos "Bucolicaga" samuti A. Orase tõlkes).

Viited
------

1. ↑  Ilmar Vene: Kõige kesksem luuletaja, Sirp, 13. mai 2011.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Aeneis** |
**Lähiajalugu** on mõiste ajalooteaduses, millega enamasti tähistatakse tänapäevaga lõppevat ajalooperioodi. Selle ajalised piirid sõltuvad vaatleja käsitlusviisist.

Ajalistest piiridest
--------------------

Ida-Euroopas, ka Eestis, on suhteliselt tavaline eristada lähiajalugu, mis algab 1918. või 1944/1945. aastaga ja lõpeb 1991. aastal, ning sellele järgnevat tänapäeva (ajalugu). Enamasti samastatakse tänapäeval vähemalt Euroopas lähiajalugu kas esimese või teise maailmasõjaga algava ajastuga. Et uusaja lõpuks on üldtunnustatult võetud esimene sündmus (1914), siis sõltub lähiajaloo algdaatum sellest, kas periodiseeringus kasutatakse eraldi uusima aja mõistet või mitte. Esimesel juhul võib lähiajaloo algus liikuda isegi 1991. aastasse. Levinuim näib siiski olevat lähiajaloo alguse paigutamine 1914. aastasse.

Lähiajaloo periodiseerimine sõltub väga tuntavalt ka riikidest ja isiksustest. Prantsusmaal peetakse moodsa ajaloo alguseks väga tihti juba Prantsuse revolutsiooni (1789–1799), USA-s aga kodusõda (1861–1865). Mart Laar on välja pakkunud, et Eesti lähiajaloo alguseks võiks olla 19. sajandi algus, mil eestlased vabanesid pärisorjusest. Teised eesti ajaloolased on lähiajaloo alguseks üldiselt pidanud siiski kas 1918. või 1944. aastat.
**Lähilugemine** (*close reading*) on lugemismeetod, mis keskendub üksikute detailide uurimisele tekstis. Nancy Boyles’i sõnul on lähilugemine teksti erinevate kihtide analüüsimine ning just selle kaudu jõuab lugeja teksti sügavama tähenduse mõistmiseni.

Lähilugemisel ei piirduta vaid ühekordse lugemisega. T. Shanahani sõnul oleks vaja teksti lugeda vähemalt kolm korda ning iga kord peaks keskenduma erinevatele aspektidele. Esimesel lugemisel keskendutakse sellele, millest tekst räägib, teisel lugemisel püütakse aru saada teatud sõnade või lõikude olulisusest ning kolmandal korral analüüsitakse ja võrreldakse kirjapandut nt sama autori teiste teostega.

Lähilugemise puhul ei räägita seega mitte teksti narratiivist, vaid vaatluse alla on võetud detailid ning peidetud sõnumi välja lugemine.

**Näide**: Kui võtta vaatluse alla muinasjutt "Kolm karu", võiks lähilugemisel leida vastused näiteks sellistele küsimustele nagu miks proovis tüdruk järele kõikide karude toolid, toidu ja voodid või miks lõhkus tüdruk ära just karupoja tooli, sõi ära just tema pudru ning läks just pisikese karu voodisse magama. Üheks vastuseks võiks olla see, et tüdruk justkui tahaks suureks kasvada, kuid täiskasvanute asjade kasutamine ei tee temast veel täiskasvanut.

Vaata ka
--------

* kauglugemine
* kriitilise lugemise oskus

Viited
------

1. ↑  Boyles, N. (December 2012/January 2013, Volume 70, Number 4, pp. 36-41). "Closing in on Close Reading". *Educational Leadership: Common Core: Now What?*. Originaali arhiivikoopia seisuga 20.04.2019. Vaadatud 13.11.2014. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|Aeg=` (juhend)
2. 1 2  Shanahan, T. (2014). "Closing in on Close Reading". Scholastic Instructor. Vaadatud 13.11.2014.
**Dryviaty järv** ehk **Drõvjatõ järv** (valgevene keeles *Возера Дрывяты*, vene keeles *Дривяты* (Drivjatõ)) on järv Valgevenes Viciebski oblastis Brasłaŭ rajoonis. Järv asub merepinnast 129 meetri kõrgusel, selle valgala on 459 km². Dryviaty kuulub Brasłaŭ järvestikku, asudes Brasłaŭ järvestiku rahvuspargi territooriumil. Järve kagukaldal asub kaitsealune Belmonti park.

Kaldajoone pikkus on 37,6 kilomeetrit. Järves asub kuus saart kogupindalaga 0,92 km². Madala veetaseme korral võivad mitmed madalikud kuivale jääda, sel ajal suureneb saarte arv Dryviaty järves üheteistkümneni, kõrge veetaseme korral väheneb järvede arv aga kolmeni. Järve kaldad on üldiselt madalad. Kõrgem on järve kallas põhjas, kus järve kaldal asub Brasłaŭ linn. Seal asub järve läheduses kõrge linnamägi.

Madala veega tsoon ulatub rannast 15–300 meetri kaugusele. Sügavama veega osa põhi on ebatasane, madalamates kohtades liivane, sügavamates kohtades kaetud sapropeeliga. Vesi on puhas; vee läbipaistvus on suvel 3, talvel aga 4,5 meetrit.

Järve madalamas osa kasvab harilik pilliroog. Dryviaty järves kasvab ka haruldasemaid liike, nende seas mitu liiki näkirohtu.

Tähtsamad kalad Dryviaty järves on rääbis, ahven, haug, linask, koha, latikas, säinas ja särg. Leidub ka karpkala, angerjat ja viidikat.

Järv on tähtis puhkekeskus, selle kallastele on rajatud sanatoorium ja turismibaas.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Dryviaty järv** |

* Järv Valgevene kalapüügiportaalis
**Läbipaistvaks Coca-Colaks** (vene keeles Бесцветная кока-кола *Bestsvetnaja koka-kola*; inglise keeles *Clear Coca Cola*) nimetatakse värvitut varianti Coca-Cola sortidest, mida hakati tootma 1940. aastatel Nõukogude Liidu marssali Georgi Žukovi soovil.

Ajalugu
-------

Žukov tutvus Coca-Cola joogiga teise maailmasõja ajal või vahetult pärast seda, kui tema kolleeg Lääne-Euroopas, Lääne-Euroopa liitlasvägede ülemjuhataja Dwight Eisenhower seda talle pakkus, kes oli ise ka joogi suur fänn. Kuna Coca-Colat peeti Nõukogude Liidus Ameerika Ühendriikide imperialismi sümboliks, oli Žukov vastu sellele, et teda Coca-Cola joogiga pildistataks.

Ajakirjanik Tom Standage'i sõnul küsis Georgi Žukov hiljem, kas Coca-Cola jooki oleks võimalik valmistada ja pakendada viina sarnaseks. 

Marssal Žukov tegi joogi importimise ja selle maskeerimise suhtes päringu kindral Mark W. Clarki kaudu, kes oli Ameerika Ühendriikide okupeeritud Austria sektori ülem, kes omakorda esitas taotluse president Harry Trumanile. Presidendi töötajad võtsid ühendust korporatsiooni Coca-Cola Export juhatuse esimehe James Farleyga. Tol ajal jälgis Farley 38 Coca-Cola tehase rajamist Kagu-Euroopas, sealhulgas Austrias. Farley delegeeris Žukovi eritellimuse Mladin Zarubicale, Coca-Cola ettevõtte tehnilisele juhatajale, kes oli saadetud Austriasse 1946. aastal, et teostada järelevalvet suure villimistehase rajamise üle. Zarubica leidis keemiku, kes võis värvuse Coca-Colast eemaldada, täites seeläbi marssal Žukovi soovi. Coca-Cola värvitu versioon villiti läbipaistvast klaasist pudelitesse, mille valge kork tähistati punase viisnurgaga. Pudeleid ja korke valmistas Crown Cork ja Seal Company Brüsselis. Valge koolajoogi esimesi eksemplare saadeti tellijale kokku 50 kasti.

Kirjandus
---------

* Cordelia Hebblethwaite (11 September 2012). "Who, What, Why: In which countries is Coca-Cola not sold?". *BBC News*. BBC News. Retrieved 12 September 2012.
* Mark Pendergrast (15 August 1993). "Viewpoints; A Brief History of Coca-Colonization". The New York Times. Retrieved 12 September 2012.
* Tom Standage (2006). A History of the World in Six Glasses. Doubleday Canada. p. 256. ISBN 9780385660877. Retrieved 12 September 2012.
* Mladin Zarubica was the a son of an immigrant to the US from Yugoslavia immigrant, and had been a wartime PT boat commander.
* Marion Loeb (2 October 2005). "Raise a glass to the civilizing influences of what we drink". *The Santa Fe New Mexican*. p. 100. Retrieved 12 September 2012.
* Alfred E. Eckes, Jr; Thomas W. Zeiler (2003). Globalization and the American Century. Cambridge University Press. pp. 118–119. ISBN 9780521009065. Retrieved 25 September 2012.
* Mark Pendergrast (2000). For God, Country and Coca-Cola. Basic Books. pp. 210–211. ISBN 9780465054688. Retrieved 25 September 2012.
**Läbimurde auhind matemaatikas** (inglise keeles *The Breakthrough Prize in Mathematics*) on iga-aastane teadusauhind matemaatika valdkonnas. 

Auhinna asutasid 2013. aastal Juri Milner ja Mark Zuckerberg.

Auhinna rahaline suurus on 3 000 000 USA dollarit. Erandjuhtudel, kui nominendid on teinud uurimuse ühiselt, võib auhinda jagada. Statuudi järgi võib teadlane saada auhinna ka enam kui ühel korral.

Varasemad laureaadid kutsutakse osa võtma järgmiste aastate auhinnakomiteede tööst.

Laureaatide valimine 2015
-------------------------

2015. aasta laureaat UCLA professor Terence Tao (2006)
Esimesed 5 laureaati (igaüks neist sai kolmemiljonilise auhinnaraha) valisid 2014. aasta lõpul ekspertide arvamusele toetudes auhinna asutajad. Väljavalituteks osutusid:

* Simson Donaldson
* Maksim Kontsevitš
* Jacob Lurie
* Terence Tao
* Richard Taylor

Kõik need 5 laureaati lülitati järgmise aasta auhinnakomitee koosseisu.

Hilisemad laureaadid
--------------------

* 2016 – Ian Agol
* 2017 – Jean Bourgain

Auhind "Matemaatika uued horisondid"
------------------------------------

Lisaks auhinnale "Läbimurde auhind matemaatikas" antakse välja auhinda "Matemaatika uued horisondid" (mõeldud noortele andekatele teadlastele, auhinna suurus 100 000 USA dollarit).

#### Auhinnast keeldumise juhtum

2016. aastal määras auhinnakomitee (sinna kuuluvad teiste seas Maksim Kontsevitš, Simon Donaldson ja Terence Tao) kategoorias "Matemaatika uued horisondid" kolm auhinda, ühe neist määras Peter Scholzele. Scholze keeldus auhinda vastu võtmast

Vaata ka
--------

* Läbimurde auhind fundamentaalfüüsikas
* Läbimurde auhind eluteadustes

Viited
------

1. 1 2 3  Rules. breakthroughprize.org

Välislingid
-----------

* Breakthrough Prize. breakthroughprize.org
* Breakthrough Prize in Mathematics. breakthroughprize.org
* Laureates. breakthroughprize.org
* Auhind. Foto. breakthroughprize.org
* 2016 Breakthrough Prizes. math.columbia.edu, 9. november 2015
* Kellele läksid tänavused läbimurde teadusauhinnad? 5.12.2016. tehnika.postimees.ee
**Konkurents** on organismidevahelise suhte tüüp koosluses, mille korral mõju on vastastikku negatiivne. Eri liikide vahelist konkurentsi nimetatakse liikidevaheliseks konkurentsiks, ühe liigi piires toimuvat konkurentsi aga liigisiseseks konkurentsiks.

Konkurents ilmneb tavaliselt juhul, kui organismidel on sarnased toidubaasid ja/või elupaigad, st ühine limiteeriv ressurss. Konkurentsi määr sõltub eeskätt populatsioonitihedusest. 

Taimede puhul saab eristada juurekonkurentsi- ja võsukonkurentsi, mis samuti võib ilmneda nii liigisisesena kui ka liikidevahelisena.

Vastavalt konkurentsi välistamise reeglile (Gause reegel) ei saa kaks liiki püsivalt koos elada ühes ja samas ökonišis (s.o konkureerides sama limiteeriva ressursi pärast); seetõttu pole konkurentsiolukord püsiv, toimub kas ümberkohanemine või ühe osapoole väljasuremine. Looduses siiski Gause reegel alati ei kehti, näiteks veekeskkonnas võivad pisiorganismid sageli elada, ilma et üks liik teist liiki välja tõrjuks (planktoni paradoks). 

Darvinliku evolutsiooniteooria järgi on liikidevahelisel ja liigisisesel konkurentsil oluline roll looduslikus valikus.

Vaata ka
--------

* Gause reegel

Bioloogilised interaktsioonid

Ainult ühele osalisele kasulikud või kahjulikud suhted: kommensalism **·**  amensalism **·**  antibioos **·**  kisklus **·**  parasitism

Mõlemale osalisele kasulikud suhted: sümbioos **·**  protokooperatsioon **·**  mutualism

Mõlemale osalisele kahjulikud suhted: konkurents

Mõlemale osalisele indiferentsed suhted: neutralism
**Saviranna** on küla Harju maakonnas Jõelähtme vallas. Küla kuulub terves ulatuses Rebala muinsuskaitsealasse. Küla territoorium eraldati 2010. aastal Kallavere alast.

Küla piirneb merega 2,8 kilomeetri ulatuses. Piirneb Kallavere küla ja Ülgasega.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 82 inimest. Neist 52 (63,4%) olid eestlased.

Küla territooriumile jääb Kallavere alumine tulepaak.

Viited
------

1. ↑  , vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  "Regionaalministri 22. detsembri 2006. a määruse nr 9 „Asustusüksuste nimistu kinnitamine ning nende lahkmejoonte määramine" muutmine". *Riigi Teataja*. Jõustunud 01.05.2010. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|Aeg=` (juhend)
5. ↑  Statistikaameti andmebaas

Jõelähtme valla vapp
Jõelähtme valla asulad

**Alevikud:** Kostivere | Loo  

**Külad:** Aruaru | Haapse | Haljava | Ihasalu | Iru | Jõelähtme | Jõesuu | Jägala | Jägala-Joa | Kaberneeme | Kallavere | Koila | Koipsi | Koogi | Kostiranna | Kullamäe | Liivamäe | Loo | Maardu | Manniva | Neeme | Nehatu | Parasmäe | Rammu | Rebala | Rohusi | Ruu | Saha | Sambu | Saviranna | Uusküla | Vandjala | Võerdla | Ülgase
**Vassili Väinloo** (enne eestistamist **Vassili Velsvebel**; 25. detsember 1910 Reo, Pihtla vald – 16. november 1987 Tartu) oli eesti õigeusu vaimulik.

Ta lõpetas 1930. aastal Saaremaa Ühisgümnaasiumi, 1935. aastal Petseri vaimulik seminari ja 1937. aastal Tallinna Pedagoogiumi. Aastal 1937 pühitseti ta alul diakoniks, seejärel (14. novembril 1937) preestriks.

Ta oli aastatel 1937–1940 Sindi Jumalailmumise koguduse preester ja kooliõpetaja (Sindis). Aastatel 1941–1947 oli ta Kilingi Püha Nikolai koguduses preestriks (ja aastatel 1941–1944 ka õpetajana Kilingi-Nõmme algkoolis), hooldades samal ajal Mõisaküla Püha Vaimu kogudust. Aastatel 1947–1987 oli ta Häädemeeste Issandamuutmise koguduse preester, lisaks hooldas ta aastatel 1952–1987 Treimani Pühade Apostlite Peetruse ja Pauluse kogudust, aastatel 1953–1987 Laiksaare Ristija Johannese kogudust, aastatel 1966–1987 Tahkuranna Jumalasünnitaja Uinumise kogudust. Vahepealsetel aastatel hooldas ta ka Tõstamaa lähedasi kogudusi: aastatel 1961–1966 Seli-Tõstamaa Püha Vassilius Suure kogudust, aastatel 1962–1966 Pootsi-Kõpu Püha Kolmainu kogudust ja aastatel 1963–1964 Tõhela-Murro Ristija Johannese kogudust.

Vassili Väinloo suri 1987. aastal Tartus Maarjamõisa haiglas. Ta on maetud Häädemeeste õigeusu kalmistule.

Tunnustus
---------

* 11. aprill 1976 Püha Vladimiri orden (III järk)
* 19. september 1976 Mitra kandmise õigus

Viited
------

1. ↑  Vilistlased. Kuressaare Hariduse Kooli veebisait.
**Infokihistumine** on ühiskonnagruppide erinevus nende infooskuste ja infole ligipääsu alusel. Selle üks vorme on digilõhe, infoühiskonnas tekkinud erinevus ühelt poolt internetile vaba ligipääsuga ning selle võimalusi kasutada oskavate ning teiselt poolt internetile halvasti või üldse mitte ligipääsevate ja selle võimalusi mitte valdavate inimeste vahel.

Olulised on erinevused nii inimeste kasutatavas riistvaras ja ITK-lahendustes, mis pakuvad neile erinevaid võimalusi, kui ka oskustes neid võimalusi realiseerida (digitaalne kirjaoskus). Samas põhjustab infokihistumist mitte üksnes infotehnoloogia, vaid ka muud meedia- ja ühiskondlikud kanalid. Samuti on olulised keelelised ja geograafilised piirangud ning traditsiooniline kirjaoskus, mille määr maailma mastaabis suuresti kõigub.

Viited
------

1. 1 2  Pille Vengerfeldt "Digitaalsest lõhest infokihistumiseni - uurimistemaatikat kaardistades" Arvutimaailm, 25. september 2002 (vaadatud 14. detsembril 2012)
2. ↑  Tõnu Vare "Digilõhe teisel poolel on vanemaealised" Arvutimaailm, 19. jaanuar 2005 (vaadatud 14. detsembril 2012)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib jumalannadest; ajakirja kohta vaata artiklit Muusa (ajakiri) ja Laura albumi kohta Muusa (Laura Põldvere)* |

---

Frans Florise maal Apollonist muusade õpetajana
Baldassare Peruzzi: Apollon ja muusad tantsuhoos
**Muusad** olid Kreeka mütoloogias kunstide, hiljem ka teaduste ja üldse vaimse tegevuse kaitsjad. Nad olid Zeusi ja mälujumalanna Mnemosyne tütred. Esialgu arvati neid olevat kolm, üheksast muusast rääkis esimesena u 700 eKr. Hesiodos. Veel Hesiodos ei teinud muusadel vahet, pärastpoole spetsialiseerus iga muusa oma alale.[*viide?*]

* Erato oli armastusluule muusa
* Euterpe ('lõbustaja, rõõmustaja') oli muusika ja lüürilise luule muusa
* Kalliope ('kaunihäälne') oli eepilise luule ja eleegia muusa
* Kleio oli ajaloo muusa
* Melpomene oli tragöödia muusa
* Polyhymnia oli koorilaulu ja harmoonia muusa
* Terpsichore ('täis tantsulusti') oli tantsu muusa
* Thaleia ('õitsev') oli komöödia muusa
* Urania oli astronoomia muusa

Muusad nagu kariididki olid Apolloni saatjad. Seetõttu kutsuti Apollonit **Musageteseks** ehk muusade juhiks. Apollon oli tõejumal, kuid muusad, nagu nad Hesiodose sõnul olevat talle kinnitanud, mõistavad ka nii valetada, et see tõena tundub. Pindarose sõnul oskasid nad lüürat mängida sama hästi kui Apollon. Laulmises polnud neile üldse võrdset.

Inimest, keda muusad inspireerisid, austati rohkem kui mis tahes preestrit. "Odüsseias" viskusid poeet ja preester mõlemad põlvili Odysseuse ette ja palusid armu. Odysseus tappis kõhklemata preestri, kuid kinkis elu poeedile: Homerose sõnul ei saanud ta surmata inimest, kellele muusad on õpetanud taevalikku kunsti. Antiiksete kirjandusteoste sissejuhatused sisaldasid harilikult pöördumist muusade poole.

Andrea Mantegna tempera: ülal Mars ja Venus, paremal Bellerophon Pegasosega
Apollon muusadega dionüüsial
Muusade templit nimetati kreeka keeles *musaion'*iks. Sellest tuleb sõna 'muuseum'.[*viide?*]

Plejaadidega oli seotud neli mäge:

* Helikon
* Olümpos
* Parnassos
* Pieros Pieriamaal, kus nad sündisid
* Nende viies elupaik asus hüperborealaste juures.

Traakia laulik Thamyris (või Thamyras) kutsus muusad endaga võistlema laulmises ja kitaramängus, soovides võidu korral üht neist endale naiseks. Muusad võitsid ning karistuseks torkasid mehel silmad peast ning võtsid talt laulu- ja kitaramänguande. See on ainus teadaolev müüt, kus muusad on julmad.

Ainus teadaolev muusa laps oli Orpheus, kelle ema oli Kalliope. Orpheuse isaks nimetatakse nii Apollonit, jõejumalat Oiagrost kui ka tundmatut traakia ülikut. Orpheus kasvas üles Traakias.

Legendid muusadest on sageli seotud Traakiaga, kus asuvad muu hulgas Pieros ja Olümpos. Vanad kreeklased pidasid traaklasi kõige musikaalsemaks rahvaks maailmas.

Roomlased samastasid muusad kameenidega. Nende ladinakeelsed nimed olid **Erato, Euterpe, Calliope, Clio, Melpomene, Polymnia, Terpsichore, Thalia** ja **Urania**.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Muusad** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Muusa** |
**Info- ja kommunikatsioonitehnoloogia** (lühend **IKT**) on andmete töötlemise, salvestamise ja edastamise tehniliste vahendite, meetodite ning võtete koondnimetus. Lühemate ning omakeelsemate rööpterminitena on kasutusel **info- ja kommunikatsioonitehnika**, **info- ja sidetehnoloogia**, **info- ja sidetehnika**, ent kasutatakse ka pikemat kuju: **informatsiooni- ja kommunikatsioonitehnoloogia**.

Vajadus infotehnoloogiat (lühend IT) ja kommunikatsioonitehnoloogiat ehk sidetehnikat hõlmava mõiste järele tekkis 1980. aastail, kui algas telefonivõrgu digiteerimine, mis nõudis seni peamiselt arvutite riist- ja tarkvaraga tegeleva infotehnoloogia rakendamist. Järgmisel aastakümnel mitmekesistusid mõlema valdkonna ühisrakendused (telefaks, mobiiltelefonside, teletekst televisioonis). Sajandivahetusest peale kuulub lahutamatult IKT mõistesse internetiprotokollistikku kasutavad tehnikavaldkonnad.

Vaata ka
--------

* European Digital Rights
* Telekommunikatsioon

Välislingid
-----------

* What is ICT