recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Lõik mängufilmist "Karujaht Pärnumaal"
**"Karujaht Pärnumaal"** on 1914. aastal valminud Eesti mängufilm. Seda peeti Eesti vanimaks mängufilmiks, kuid leitud on veel varasem – "Laenatud naene".

Tegijad
-------

* Produtsent – Aleksander Tippo
* lavastaja – Tõnis Nõmmits
* operaator – Johannes Pääsuke
* stsenarist – Karl August Hindrey

Sisu
----

Johannes Pääsukese filmitud mängufilm äpardunud karujahist on poliitiline pila, mille ajendiks on Pärnu linnapea Oskar Brackmanni ja ajakirjanik Jaan Karu tegelikult aset leidnud konflikt, laiemaks taustaks aga eestlaste ja baltisakslaste valimisvõitlus Pärnu linnavolikogus. Päevasündmustega kursis olnud vaatajad said kohe aru, et filmijandis ei peetud jahti mingile müstilisele Vändra metsade karule, vaid täiesti konkreetsele Jaan Karule, Pärnu Postimehe toimetajale ja agarale eesti-eduerakondlasele.

Välislingid
-----------

* Kaadreid filmist
* Filmiarhiiv äratas ellu 90-aastase Eesti esimese mängufilmi
* Täispikk film YouTube'is Rahvusarhiivi kasutajakontol
* Vaata ja kuula: "Karujahile heli taha!" konkursi võidutööd, err.ee, 30. oktoober 2014
* Karujaht Pärnumaal (1914) EFIS
|  |
| --- |
| **Džedkara hieroglüüfidega** |
| **sünninimi** |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

 |  |

 |
| *Isesi* |
| **valitsejanimi** |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

 |  |

 |
| *Džedkara* |

Džedkara hauapüramiid Saqqārah' lõunaosas
Džedkara *sedi*-pidustuse puhuks valmistatud alabastervaas
**Džedkara** (ka *Džedkare*, *Džedkare-Isesi*) oli Vana-Egiptuse Vana Riigi 5. dünastia eelviimane kuningas. Tema valitsemisaeg langes umbes aastatesse 2414–2375 eKr.

Tema isiku ja suguluse kohta 5. dünastia kuningaperekonnaga pole siiani midagi teada. Leitud on tema kuue lapse hauaehitised.

Džedkara viis läbi suuri reforme riigivalitsemises. Ta korraldas sõjaretki Süüriasse, Nuubiasse ja Punti.

Ta laskis ehitada väikese püramiidi Saqqārah'sse, millest on tänapäevaks järel 24 m kõrgune rusuhunnik.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Džedkara** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Menkauhor** | **Egiptuse vaarao 5. dünastia**u 2414–2375 eKr | Järgnev**Unas 5. dünastia** |
Prantsuse Vabariigi embleem
**1946. aasta Prantsuse Asutava Kogu valimised** (prantsuse keeles *élections constituantes françaises de 1946*) oli juunis 1946 toimunud sõjajärgse teise asutava kogu valimised Prantsusmaal. 

Mais 1946 korraldatud referendumil andis 52,8% valijatest oma hääle Asutava Kogu väljatöötatud põhiseaduse projekti vastu. Seetõttu tekkis vajadus kokku kutsuda asutava kogu uus koosseis, mille ülesandeks saanuks põhiseaduse uue projekti väljatöötamine. 2. juunil 1946 toimusidki sõjajärgse teise Asutava Kogu valimised.

Nagu ka eelmistel (oktoobris 1945) Asutava Kogu valimistel sai ka nüüd kolm parteid üle 20% valijate häältest: Vabariiklik Rahvapartei (liider Georges Bidault) 28,2%, Prantsusmaa Kommunistlik Partei (liider Maurice Thorez) 26,0% ja Töölisinternatsionaali Prantsuse Sektsioon (liider Guy Mollet) 21,1%. 

Kokku valiti Asutavasse Kokku 586 liiget.

Vaata ka
--------

* 1945. aasta Prantsuse Asutava Kogu valimised
* 1945. aasta Prantsuse Asutav Kogu
* 1946. aasta Prantsuse Asutav Kogu
**Lamp** on eesti perekonnanimi.

Statistika
----------

2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Lamp 173 inimesel: 73 mehel ja 100 naisel. Perekonnanimede levikult oli Lamp meeste puhul 1276. kohal ja naiste puhul 936. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Lamp vanuserühmas 75–79, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,60. Nimi oli õige sagedasem Lääne maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 8,16.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Tartumaal Rannu, Tartu-Maarja, Maarja-Magdaleena, Kambja ja Torma kihelkondades, Virumaal Haljala kihelkonnas, Järvamaal Koeru kihelkonnas ning Läänemaal Ridala kihelkonnas kaheksal korral nimeks Lamp.

Aastatel 1935–1937 loobuti Eestis nimest Lamp 3 korral ning uuteks nimedeks võeti Kallaste, Lambi ja Vanema. Üks isik loobus 1937. aastal nimest Lampe ja võttis uueks nimeks Lamp.

Nime kandjaid
-------------

* Annikky Lamp, eesti riigiametnik (1982–)
* Anu Lamp, eesti näitleja (1958–)
* Dagmar Lamp, eesti ajakirjanik, kirjanik ja blogija (1984–)
* Edgar Lamp, eesti sõjaväelane (1915–2004)
* Elsa Lamp, eesti laulja (sopran) (1913–2009)
* Enno Lamp, eesti endine sõudja (1942–)
* Marku Lamp, eesti riigiametnik (1979–)
* Silja Lamp, eesti tekstiilikunstnik (1950–)
* Tõnn Lamp, eesti näitleja (1983–)
* Veljo Lamp, eesti spordielu edendaja, illustraator ja kergejõustiklane (1968–)
* Agnes Lamp-Mikk, eesti maalikunstnik ja kostüümikunstnik (1910–1981)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 03.05.2023)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Lamp.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Lamp.
4. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Lamp.

Välislingid
-----------

* Lamp statistikaameti andmebaasis
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Eesti |
|  |
| Veerand-finaal | 1934 | Kärbeskaal |
| Veerand-finaal | 1937 | Sulgkaal |

**Hillar Orandi** (kuni 12. aprillini 1939 **Harald Eduard Freimuth**; 17/30. juuni 1914 Tallinn – 7. september 1956 Tallinn) oli Eesti poksija. 

Ta alustas poksimist 1930. aastal Tallinna Poksiklubis, tema treener oli Nigul Maatsoo.

Eesti meistrivõistlustel
------------------------

Ta oli Eesti noorte meister kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 1932. aastal

Ta oli kolmekordne Eesti meister: kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 1934. aastal ning kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) aastatel 1935–1936.

Maavõistlustel Eesti esindajana
-------------------------------

Ta osales neli korda Eesti–Soome maavõistlusel, kus võitis oma kohtumise aastatel 1933, 1934 ja 1935 ning kaotas oma kohtumise 1936. aastal.

Euroopa meistrivõistlustel
--------------------------

Ta osales kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 4. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1934), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Szapsel Rotholcile (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 5. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1937), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Aleksander Polusile (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Viited
------

1. ↑  4. Euroopa meistrivõistlused poksis. Budapest 1934. Tulemused inglise keeles
2. ↑  5. Euroopa meistrivõistlused poksis. Milano 1937. Tulemused inglise keeles

Kirjandus
---------

* Spordibiograafiline leksikon. Tallinna Kirjastuse Kooperatiiv. Tallinn 1937
* Henn Saarmann, Erlend Teemägi. "Eesti spordi biograafiline leksikon". Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2001
* Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009. Lk 367
* Rein Pajur, Juhan Maidlo, Erlend Teemägi. "Poks". // Eesti spordi aastaraamat 1918–1940. Eesti Spordiajaloo Selts. 2015. Lk 346–355

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Harald Freimuthi sporditulemused
Cyndi Lauper (2008)
**Cyndi Lauper** (**Cynthia Ann Stephanie Lauper**; sündinud 22. juunil 1953 New Yorgis) on USA laulja, laulukirjutaja ja näitleja. Ta sai rahvusvaheliselt tuntuks 1980. aastatel lauludega "Girls Just Want to Have Fun", "Time After Time", "She Bop", "All Through the Night", "True Colors" ja "I Drove All Night".

Lauperi esimest albumit "She's So Unusual", mis ilmus 1983. aastal, saatis suur müügiedu – sellega teeniti 16 miljonit dollarit. Ta pälvis parima uustulnuka Grammy-auhinna.

1985. aastal osales ta Michael Jacksoni loos "We Are the World", mille tulu läks Aafrika näljahädaliste abistamiseks. Ta on siiani aktiivne inimõiguste ja seksuaalvähemuste õiguste eest võitleja.

Cyndi Lauper on näidelnud mitmes telesarjas ja mängufilmis.

Ta on abielus näitleja David Thorntoniga.

Diskograafia
------------

### Stuudioalbumid

* "She's So Unusual" (1983)
* "True Colors" (1986)
* "A Night to Remember" (1989)
* "Hat Full of Stars" (1993)
* "Sisters of Avalon" (1996)
* "Merry Christmas ... Have a Nice Life" (1998)
* "At Last" (2003)
* "Shine" (2004)
* "Bring Ya to the Brink" (2008)
* "Memphis Blues" (2010)

Osaline filmograafia
--------------------

* "Prime Cuts" (1984)
* "Girls Just Want to Have Fun" (1985)
* "Vibes" (1988)
* "Mother Goose Rock 'n' Rhyme" (1990)
* "Off and Running" (1991)
* "Life with Mickey" (1993)
* "Mad About You" (1993–1999, seriaal, 5 osa)
* "Mrs. Parker and the Vicious Circle" (1994)
* "The Happy Prince" (1999)
* "The Opportunists" (1999)
* "Tamo i ovde" (2009)
* "Dirty Movie" (2011)
* "Henry & Me" (2011)
* "Bones" ("Kondid", 2009–2015, seriaal, 4 osa)

Välislingid
-----------

* Cyndi Lauperi koduleht
* "Cyndi Lauper ja The Hives tegid jõululaulu". november 2008
Indrek Kalda aastal 2014
**Indrek Kalda** (sündinud 6. detsembril 1960) on eesti muusik ja helilooja. 

Ta mängib ansamblis Justament, Lindpriid ja Kaunimate Aastate Vennaskond, on osalenud ka Kukerpillides ja Jääääres. 

Aastal 2006 ilmus autoriplaat "Jagatud armastus".

Aastast 2013 musitseerib ta koos oma poja Paul Kristjan Kaldaga, 2013. aastal tegi ta koos pojaga plaadi "Lihtsalt lood".

Ta oli kuni 2012. aastani õppejõud Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias.

Poliitiline tegevus
-------------------

Ta astus 2013. aastal Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liikmeks, kandideeris kohalikel valimistel Tartus ja kogus 147 häält. 2017. aasta kohalikel valimistel sai ta 588 häält ning osutus valituks Tartu linnavolikogu liikmeks.

Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 10 (Tartu linn) 468 häält ning ei osutunud valituks.

Tunnustus
---------

* 2013 Tartu Ülikooli aumärk

Viited
------

1. ↑  Aigi Viira. Indrek Kalda: püüd olla moodne muutub pikapeale piinlikuks. Õhtuleht, 6. november 2013
2. ↑  Vabariigi Valimiskomisjon: Valimistulemus valdades ja linnades
3. ↑  "Valimistulemus valdades ja linnades". 16.10.2017. Vaadatud 16.10.2017.
4. ↑  Delfi. (2023). Riigikogu valimiste tulemused 2023. Delfi, 6. märts. Kasutatud 12.03.2023,
5. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 8.12.2022.

Välislingid
-----------

* Aigi Viira. "Indrek Kalda: püüd olla moodne muutub pikapeale piinlikuks". Õhtuleht, 6. november 2013
* "Indrek ja Paul Kristjan Kalda esitavad lugusid uuelt plaadilt". ETV Terevisioon, 13. november 2013
Cyrus Christie (2018)
**Cyrus Sylvester Frederick Christie** (sündinud 30. septembril 1992 Coventrys) on Inglismaal sündinud Iirimaa jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Inglismaa esiliigaklubis Hull City ja Iirimaa jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Coventry City. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2010. aasta augustis liigakarika mängus. Pärast seda mängis ta hooajal 2010/11 Inglismaa tugevuselt kuuenda liiga klubides Nuneaton Town ja Hinckley United. Hooajal 2011/12 debüteeris Christie Coventry City meeskonnas Inglismaa esiliigas ja sai kohe esimesel hooajal Coventry City põhikoosseisu liikmeks.

2014. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Inglismaa esiliigaklubiga Derby County. 2017. aasta juulis liitus ta äsja Inglismaa kõrgliigast esiliigasse langenud Middlesbrough'ga, kuid juba 2018. aasta jaanuaris siirdus ta Fulhami. Hooajal 2018/19 mängis Christie Fulhamiga Inglismaa kõrgliigas. Hooajal 2020/21 oli ta Fulhamist laenul Inglismaa esiliigaklubis Nottingham Forest ja hooaja 2021/22 teises pooles samasse liigasse kuuluvas Swansea Citys.

2022. aasta augustis siirdus Christie Hull Citysse.

Isa kaudu on Christie Jamaica päritolu ning ema kaudu iiri ja Liibanoni päritolu. Õiguse mängida Iirimaa jalgpallikoondises sai Christie tänu sellele, et tema emapoolne vanaema on pärit Iirimaalt. Iirimaa koondises tegi Christie debüüdi 18. novembril 2014 sõprusmängus USA vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta oma teises koondisemängus 4. septembril 2015 EM-i valikmängus Gibraltari vastu. Ta kuulus Iirimaa koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel, kuid üheski mängus ta väljakule ei pääsenud.

Viited
------

1. ↑  "Christie signs for Hull City". Hull City A.F.C. 26. august 2022. Vaadatud 26. augustil 2022.
2. ↑  "DERBY COUNTY: Rams defender Cyrus Christie receives first Republic of Ireland call-up" (arhiivilink). derbytelegraph.co.uk. 10.11.2014. Vaadatud 9.6.2022

| * v
* r
Iirimaa koondis  –  UEFA Euro 2016 |
| --- |
| 

* 1 Westwood
* 2 Coleman
* 3 Clark
* 4 O'Shea
* 5 Keogh
* 6 Whelan
* 7 McGeady
* 8 McCarthy
* 9 Long
* 10 Keane (c)
* 11 McClean
* 12 Duffy
* 13 Hendrick
* 14 Walters
* 15 Christie
* 16 Given
* 17 Ward
* 18 Meyler
* 19 Brady
* 20 Hoolahan
* 21 Murphy
* 22 Quinn
* 23 Randolph
* Treener: O'Neill

 | Iirimaa |
**Barbara Radziwiłłówna** (leedu keeles **Barbora Radvilaitė**; 6. detsember 1520 Vilnius – 8. mai 1551 Kraków) oli Zygmunt II Augusti abikaasa ja Poola kuninganna alates temaga abiellumisest 1550 kuni oma surmani.

Barbara isa Jerzy Radziwiłł oli kastellaan ehk Poola senaator, vojevood ja alates 1531 kuni oma surmani 1541 Leedu Suurvürstiriigi hetman. Tema ema oli Barbara Koła.

Kaasaegsete kirjelduste põhjal oli Barbara üks kauneimaid naisi Euroopas. Ta oli oma aja kohta üsna pikk: 162 cm, sale ja kauni kehaga, heledate juuste ja ühtlaste valgete hammastega. Lisaks huvitus Barbara moest ja kosmeetikast, kasutas lõhnaõlisid ja puudrit.

Barbara oli saanud hea hariduse. Ta rääkis ja oskas kirjutada leedu, vanavalgevene ja poola keeles ning tõenäoliselt ka ladina keeles.

Barbara abiellus 16-aastaselt, 18. mail 1537 Navahrudaki ja hilisema Trakai vojevoodi Stanislovas Goštautasega. Abikaasa suri 18. detsembril 1542 umbes 35-aastaselt.

Barbara alustas suhet Poola kroonprintsi Zygmunt Augustiga. Mees oli 1542 abiellunud Austria Elisabethiga, kellel pärast pulmi lõi välja epilepsia. Elisabethi tervis läks järjest halvemaks ja 1545 suri ta 19-aastaselt epilepsiahoo tagajärjel.

Barbara Radziwiłłówna surm. Józef Simmleri maal (1860)
1547 Barbara ja Zygmunt abiellusid. 1. aprillil 1548 suri kuningas Zygmunt I ning Zygmunt August sai Poola kuningaks ja ühtlasi Leedu suurvürstiks. See suurendas märgatavalt Radziwiłłide suguvõsa mõjukust nii Poolas kui Leedus.

Barbara ja Zygmunti abielule olid paljud aadlikud tugevalt vastu. Zygmunt ei hoolinud võimalikest tagajärgedest ja abiellus Barbaraga sellegipoolest: nähtavasti armastas ta Barbarat tõeliselt. Kuninga ema Bona Sforza ei sallinud Barbarat ja organiseeris abielu vastu vandenõusid. Poola seim nõudis kuningalt lahutust, aga Zygmunt keeldus. Lõpuks, 7. detsembril 1550 krooniti Barbara kuningannaks.

Viis kuud hiljem, 8. mail 1551 Barbara suri. Tema surm oli kuningale tõsine kaotus ja tekkis kahtlus, et kuninga ema, kes pärines Sforzade soost, kus mürgi kasutamine rivaalide kõrvaldamiseks oli tavaline, oli Barbara mürgitanud. Siiski ei ole seda tõestada suudetud.

Zygmunti ja tema ema suhted muutusid väga halvaks. Bona Sforza kolis Masooviasse ja elas seal 8 aastat, siis pöördus oma sünnimaale Itaaliasse tagasi ja suri aasta hiljem. Hispaania kuningas Felipe II laskis Bona Sforza mürgitada, sest ei tahtnud tagasi maksta temalt võetud suurt laenu.

Zygmunt abiellus 1553 kolmandat korda, oma esimese naise õega. Ühestki tema abielust lapsi ei sündinud.

Barbara Radziwiłłówna elu ja saatus on inspireerinud paljusid, alates 19. sajandi maalidest üle 20. sajandi filmide ja teleseriaali kuni blogini. Vilniuse kesklinnas on tema üleelusuurune skulptuur. Vilniuse vanalinna lääneväraval asuv neitsi Maarja maal on väidetavalt maalitud tema järgi.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Barbara Radziwiłłówna** |
**Indrek Leivategija** (sündinud 28. juunil 1986) on eesti tšellist.

Ta lõpetas 2005. aastal Heino Elleri nimelise Muusikakooli Reet Metsa tšelloklassis. Seejärel õppis ta aasta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias Henry-David Varema juures ning jätkab õpinguid Müncheni Muusika- ja Teatriakadeemia magistrantuuris professor Wen-Sinn Yangi tšelloklassis. Selle kõrval on ta alates 2011. aasta sügisest ka Itaalias Fiesole Muusikakoolis Natalia Gutmani õpilane. 

Indrek Leivategija on osalenud meistrikursustel ja konkurssidel nii Eestis kui ka võõrsil ning pälvinud preemiaid, kontserte ja salvestisi (Eesti Rahvusringhäälingule, Baieri Ringhäälingule, Saksa Raadiole). Aastatel 2008–2010 töötas ta Baieri Ringhäälingu orkestris (Symphonieorchester des Bayerischen Rundfunks) ning on praegu vabakutselisena seotud mitme Saksamaa tipporkestriga.

Indrek Leivategija on käinud kontserdireisidel Taanis, Soomes ja Saksamaal, osalenud Vanemuise ja Estonia teatri orkestrite ning ERSO töös.

Isiklikku
---------

Tema ema Kadri Leivategija on 2001. aastast Heino Elleri Muusikakooli direktor, tema isa Andres Leivategija on sama kooli viiuli- ja vioolaõpetaja.

Viited
------

1. ↑  Päring inforegister.ee andmebaasis[*alaline kõdulink*]
2. ↑  "Noore tšellisti edutee jätkub" Tartu Postimees, 8. juuni 2010
3. ↑  Keelpillikvartett TETRARCHI Eesti Kontsert (vaadatud 3. veebruar 2012)
4. ↑  "Hannaliisa Uusma esitles kallimat "Kroonika, 24. märts 2009
**Hilliste kihistu** (inglise *Hilliste Formation*) on siluri ladestu Raikküla lademe kihistu. Seda hakkas esimesena eristama Ago Aaloe aastal 1958. Kihistu on nime saanud Hilliste küla järgi, kus asuvas paemurrus kihistut esimest korda eritleti.

Kihistu stratotüüp on Hilliste paemurd, kus erinevad lubjakivikihid paljanduvad põhjaseinas ligi 4 meetri ulatuses, esinduslik on ka kivimurru lõunakülg.

Kihistu kivimeid leidub Hiiumaal ja kohati ka Lääne- ning Kesk-Eestis. Hiiumaal on see kohati 20 meetri paksune. Mandri-Eestis esineb see Haapsalu ja Rohuküla ning Rapla ja Käru vahelistes vööndites. 

Kihistu on tekkinud madalas vees ja koosneb meriliiliate jäänuseid sisaldavast lubjakivist, esinedes kohati ka biohermsete riffidena, kus leidub korallide jäänuseid. Kuigi seda loetakse Raikküla lademe kihistuks, jääb selle alumine osa siiski Juuru lademesse. Lademete vaheline piir on selle kihistu esinemisalal biohermides raskesti määratav.

Viited
------

1. ↑  Hilliste kihistu Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 07.04.2018)
2. ↑   (vaadatud 14.09.2020)
3. ↑  Eesti stratotüüpsed paljandid
4. ↑  Raikküla Stage H. Heinsalu & V. Viira: Raukas, A. Teedumäe, A. (eds). 1997. Geology and Mineral Resources of Estonia. Estonian Academy Publishers, Tallinn. ISBN 9985-50-185-3.

Välislingid
-----------

* Hilliste kihistu Eesti geokogude infosüsteemis
Prantsuse Vabariigi embleem
**1945. aasta Prantsuse Asutava Kogu valimised** (prantsuse keeles *élections constituantes françaises de 1945*) olid oktoobris 1945 toimunud valimised Asutavasse Kokku Prantsusmaal. 

Pärast 1936. aastal toimunud parlamendivalimisi pidid järgmised valimised toimuma 1940. aastal, kuid jäid sõja tõttu ära. Alles 1945. aastal korraldati uued üleriigilised valimised. 

21. oktoobril 1945 said Asutava Kogu valimistel kolm parteid üle 20% valijate häältest: Prantsusmaa Kommunistlik Partei (liider Maurice Thorez) 26,2%, Vabariiklik Rahvapartei (liider Maurice Schumann) 23,9% ja Töölisinternatsionaali Prantsuse Sektsioon (liider Léon Blum) 23,5%. 

Kokku valiti Asutavasse Kokku 586 liiget.

Ühtlasi toimus valimiste raames Ajutise valitsuse eestvedamisel referendum, kus küsiti, kas taastada Kolmas Vabariik (ametlikult lõppes 10. juulil 1940, kui Prantsuse parlament andis täielikud volitused marssal Philippe Pétainile) või luua uue konstitutsiooniga Neljas Vabariik. Referendumi tulemused näitasid, et 96% vastanutest soovis Neljandat vabariiki. Seetõttu samal päeval valitud Asutava Kogu peaülesandeks sai välja töötada Neljanda vabariigi põhiseadus.

Vaata ka
--------

* Prantsusmaa Vabariigi Ajutine Valitsus
* Prantsusmaa Kolmas Vabariik
* 1945. aasta Prantsuse Asutav Kogu
* 1946. aasta Prantsuse Asutav Kogu
**Hille Sarapuu** (aastast 1970 **Hille Bachmann**; sündinud 12. detsembril 1937 Tallinnas) on eesti endine kiiruisutaja, jalgrattur ja motosportlane.

Ta hakkas uisutamisega tegelema Pelgulinna koolis, aastast 1952 treenis ta spordiühingu Spartak liikmena Kalevi uisurajal. Ta on tulnud aastatel 1953–1957 kiiruisutamises 2 korda mitmevõistluses ja 11 korda üksikdistantsidel Eesti meistriks. Ta on püstitanud kiiruisutamises 16 Eesti rekordit, sealhulgas suures mitmevõistluses 2 ja väikeses mitmevõistluses 3 rekordit.

Ta oli aastal 1968 Nõukogude Liidu delegatsiooni koosseisus Rahvusvahelise Motospordi Föderatsiooni motorallil; tagasiteel koju pöördus ta 25. juulil 1968 Viinis kohalikku politseisse, paludes Austria võimudelt poliitilist varjupaika. Nõukogude võimu esindajatega kohtumast ta keeldus. Peatselt sõitis ta edasi USA-sse, kuhu jäi alaliselt elama ja sai kõigepealt tööd juuksuri-kosmeetikuna. Ta elab Baltimore'is. Ta on mänginud panoraamfilmis "Ohtlikud kurvid".

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 16. märts 2014. Vaadatud 16. märtsil 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
A – suurpuri (groot); B – eespuri, antud juhul foka 
**Bermuudapuri** (inglise keeles *bermuda sail*) on kolmnurkne, pikendatud ees- ehk mastiliigiga pikipuri.

Kirjeldus
---------

Bermuudapurje ala- ehk poomiliik on kinnitatud poomi külge, mastiliik on kinnitatud piki masti tagapinda asetseva relsi või ümber masti paigutatud rõngaste külge. Selline kinnitusviis lubab purje üles tõsta või koristada, ilma et puri mastist eemalduks. Bermuudapurje halsinurk on kinnitatud poomikanna juures, soodinurk poominuka juures, vallinurga külge on kinnitatud vall, millega purje heiskamisel vallinurk tõmmatakse mastitopi juurde. Puri seatakse tuulde poominuka külge kinnitatud kahe soodi abil.

Ajaloost
--------

Nimetuse "besaanpuri" sai bermuudapuri sellest, et seda kasutati parklaeva besaanmastis oleva pikipurjena. 18. sajandi täispurjestusega laevade arengul oli selleks purjeks priitpuri, mis hiljem vahetati välja besaanpurjega, aga 19. sajandi alguses kahvelpurjega. 1800. aasta paiku hakkasid Lääne-India ja Bermuda saarestiku vetes ilmuma besaanpurjestusega kuunarid ja jahid, mis kandsid bermuudapurjeid. Sellest ka purje nimetus edaspidisel kasutusel, eriti jahtidel. 1911. aastal võeti Inglismaal kasutusele purjeregattidel bermuudapurjed, mis on senini kasutusel paljudel nii avamere kui ka võidusõidujahtidel. Seda tüüpi laevadel on bermuudapurjesid eelistatud, kuna need nõuavad vähem teenindavat meeskonda ja hoiavad laeva paremini tihttuules.

Vaata ka
--------

* Bermuudakuunar
* Kahvelpuri
Memoriaal katastroofis hukkunutele Anfieldil
Staadioni külg, kus õnnetus toimus, kaks aastat pärast õnnetust
**Hillsborough' staadioni katastroof**, ka **Hillsborough' tragöödia** ja **Hillsborough' õnnetus** oli 15. aprillil 1989 Sheffieldis Hillsborough' staadionil toimunud õnnetus, mille tõttu suri 97 ja sai vigastada 766 inimest. 

Õnnetus juhtus FA Cupi poolfinaalis peetud Liverpooli ja Nottingham Foresti mängu esimestel minutitel. Soovides kiirendada sissepääsu juures tungleva rahvamassi edasipääsemist, lasid politseinikud korraga tuhanded jalgpallifännid Liverpooli toetajatele eraldatud seisualale. Selle käigus trambiti palju inimesi jalge alla või litsuti vastu ala piiravaid barjääre.

Samal päeval suri 94 inimest, üks inimene suri haiglas mõned päevad hiljem, veel üks 1993. aastal. 2021. aastal teatati, et surnud on Hillsborough' õnnetuse 97. ohver, kes oli õnnetuse tagajärjel saanud püsiva ajukahjustuse.

Sedavõrd ohvriterohke õnnetuse põhjuseks peetakse politsei tegevust ja tegevusetust rahvahulga juhtimisel, samuti on leitud, et umbes poolte ohvrite elu oleks saanud päästa, kui nad oleks saanud kiiremini meditsiiniabi.

Kõige noorem hukkunu oli 10-aastane poiss. 79 hukkunu vanus oli vähem kui 30 aastat.
Prantsuse Vabariigi embleem
**1946. aasta Prantsuse Asutav Kogu** (prantsuse keeles *Assemblée constituante de 1946*) oli sõjajärgne teine asutav kogu Prantsusmaal, mille ülesandeks oli välja töötada Neljanda Vabariigi põhiseadus, moodustada valitsus ja täita parlamendi funktsioone kuni uue põhiseaduse jõustumiseni.

2. juunil 1946 Prantsusmaal toimunud üleriigilistel valimistel valiti 586-liikmeline Asutav Kogu, kus enim saadikukohti said Vabariiklik Rahvapartei (liider Georges Bidault) 28,2%, Prantsusmaa Kommunistlik Partei (liider Maurice Thorez) 26,0% ja Töölisinternatsionaali Prantsuse Sektsioon (liider Guy Mollet) 21,1%.

Asutav Kogu alustas oma tööd 11. juunil 1946.

Põhiseaduse projekt
-------------------

Asutava Kogu väljatöötatud Neljanda vabariigi põhiseaduse projekt esitati 13. oktoobril 1946 toimunud üleriigilisele referendumile. 53% referendumil hääletanutest oli selle projekti poolt. Prantsusmaa uus konstitutsioon hakkas kehtima 27. oktoobril 1946. Neljas vabariik oli sündinud.

Valimised parlamenti
--------------------

Tuginedes uuele Prantsuse põhiseadusele korraldas Georges Bidault' juhitud Prantsuse Vabariigi Ajutine Valitsus 10. novembril 1946 valimised Neljanda vabariigi esimesse rahvuskokku.

Asutava Kogu volituste kehtimine
--------------------------------

Asutav Kogu lõpetas oma tegevuse 27. novembril 1946.

Vaata ka
--------

* 1946. aasta Prantsuse Asutava Kogu valimised
* 1945. aasta Prantsuse Asutav Kogu
Brian O'Neill (2013)
**Brian O'Neill** (sündinud 1. juunil 1988 Yardleys Pennsylvanias) on USA jäähokimängija, kes mängib ründajana Šveitsi kõrgliigaklubis EV Zug.

Aastatel 2008–2012 mängis ta jäähokit Yale'i Ülikooli meeskonnas USA üliõpilasliigas.

2012. aastal sõlmis ta lepingu Los Angeles Kingsiga. Ta asus mängima Kingsi noorteklubi Manchester Monarchsi ridades AHL-is. Hooajal 2014–15 võitis ta Monarchsiga Calder Cup'i. Samal hooajal pälvis ta AHL-i väärtuslikuma mängija auhinna Les Cunningham Award. AHL-i põhihooajal oli ta 80 punktiga (22+58) liiga resultatiivseim mängija, millega võitis John B. Sollenberger Trophy. Kingsi meeskonnas O'Neillli NHL-is mängida ei õnnestunud.

2015. aasta oktoobris siirdus ta New Jersey Devilsi. Debüüdi NHL-is tegi ta Devilsi meeskonnas 10. oktoobril 2015 mängus Washington Capitalsi vastu. Devilsi meeskonnas mängis ta vaid hooajal 2015/16, kogudes 22 mänguga kaks resultatiivsuspunkti.

2016. aasta mais liitus ta KHL-i klubiga Jokerit. Seal mängis ta kokku kuus hooaega. Tema kõige resultatiivsem hooaeg oli 2018/19, mil ta lõi 13 värvat ja andis 45 väravasöötu.

2022. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu EV Zugiga.

Ta kuulus USA jäähokikoondisse 2018. ja 2022. aasta taliolümpiamängudel.

Viited
------

1. ↑  "Brian O'Neill signs for two-years in Zug" (saksa). EV Zug. 6. mai 2022. Vaadatud 6. mail 2022.

Välislingid
-----------

* Brian O'Neill KHL.ru lehel
* Brian O'Neill NHL.com lehel
* Brian O'Neill hockeydb.com lehel
Susannah York
**Susannah York** (sünninimi **Susannah Yolande Fletcher**; 9. jaanuar 1939 Chelsea – 15. jaanuar 2011 London) oli Briti teatri- ja filminäitleja.

Susannah Yorki filmikarjäär algas 1960. aastal, kui ta sai rolli Ronald Neame'i filmis "Tunes of Glory". Tema esimene suurem filmiroll oli aga Henry Fieldingi romaani 1963. aasta adaptatsioonis "Tom Jones". Samuti on ta mänginud Fred Zinnemanni filmis "Mees kõigiks aegadeks" ("A Man for All Seasons"), Delbert Manni lavastatud filmis "Jane Eyre" ning Supermani filmides, kus ta kehastab peategelase ema.

Aastal 1969 kandideeris ta rolli eest filmis "Äraaetud hobused lastakse ju maha" ("They Shoot Horses, Don't They?") Oscarile, kuid auhinna võitis seekord Maggie Smith. Susannah York võitis osatäitmise eest Briti Akadeemia filmiauhinna (1971).

Aastal 1972 võitis ta Cannes'i filmifestivalil parima näitleja auhinna filmi "Images" eest.

Susannah York on kirjutanud ka kaks lasteraamatut.

Ta oli 1960–1976 abielus Michael Wellsiga. Neil sündis kaks last: poeg Orlando ja tütar Sasha.

Susannah York suri 72-aastaselt vähki.

Välislingid
-----------

* Susannah York andmekogus IMDb (inglise)
**New York Life Building** või **New York Life Insurance Company Building** on 40-korruseline pilvelõhkuja New Yorgis, mis asub Midtown Manhattanil Madison Square Parki kõrval aadressil 51 Madison Avenue. See on ettevõtte New York Life Insurance Company peakorter.

187,5-meetri kõrguse äripindadega massiivse kõrghoone arhitekt oli Cass Gilbert, sama mees projekteeris ka Woolworth Buildingu. Hoone valmis aastatel 1926–1928 ning see on kujundatud uusgootika nüanssidega *art déco* stiilis. Selle tornitipu kroon on kaetud umbes 25 000 kullatud plaadiga.

Aastal 1972 kanti see Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikusse Registrisse (*National Register of Historic Places*) kui riiklik ajaloomälestis (*National Historic Landmark*) ning aastast 2000 on tegu New York City Mälestusmärkide Säilitamise Komisjoni poolt kaitsealuseks mälestiseks (*New York City Landmark*) kuulutatud ehitisega.

Pildigalerii
------------

* New York Life Buildingu jalamNew York Life Buildingu jalam
* Vaade tornitipule ööselVaade tornitipule öösel
* Vaade New York Life Buildingule õhustVaade New York Life Buildingule õhust

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **New York Life Building** |

* New York Life Building hoone kirjeldus ja pildid veebilehel www.nyc-architecture.com
Turniiri võitja Vjatšeslav Ragozin
Turniiril neljandat kohta jaganud Eero Böök
**1946. aasta Helsingi maleturniir** oli 1946. aastal Helsingis korraldatud rahvusvaheline maleturniir. 

Soome maleparemiku kõrval osales kaks külalismängijat Nõukogude Liidust – Leningradi meistrivõistluste kaks paremat: Vjatšeslav Ragozin ja Georgi Lissitsõn.

Kümne osavõtjaga turniiril esindasid Soomet kaheksa mängijat, sealhulgas neljakordne Soome meister Eero Böök, 1945. aasta Soome meister Ilmari Solin, samuti Aatos Fred, kes aasta pärast tuli Soome meistriks ja Kaarle Ojanen, kes hiljem tuli 13-kordseks Soome meistriks. 

Soome paremikust ei osalenud turniiril Osmo Kaila, kes veel samal aastal tuli Põhjamaade meistriks.

Turniiril said kaksikvõidu külalismängijad.

Turniiri lõpptulemus
--------------------

1. **Ragozin** 7,5 p, 2. Lissitsõn 7 p, 3. Ojanen 5,5 p, 4.–6. Fred, Kiuru ja Böök 4,5 p, 7. Rantanen 3,5 p, 8. Laisaari 3 p, 9.–10. Palomaa ja Solin 2,5 p.

Vaata ka
--------

* 1947. aasta Helsingi maleturniir

Viited
------

1. ↑  Helsinki 1946. 365chess.com
**Brežnevi triloogia** ehk **Brežnevi memuaarid** oli aastatel 1978–1979 Leonid Brežnevi nime all üllitatud teoste sari.

1978. aastal ilmus ajakirjas Novõi Mir ("Новый мир") 15-miljonilises tiraažis Brežnevi mälestusteraamatud ehk nn "Brežnevi triloogia", mille eest Leonid Iljitš pälvis 1980. aasta aprillis NSV Liidu kõrgeima auhinna, Lenini preemia, kirjanduse vallas. Triloogiasse kuulusid raamatud "Väike maa" ("Малая земля"), "Taassünd" ("Возрождение") ja "Uudismaa" ("Целина"). Hiljem väideti, et teoste ilmumise ajal seniilsuse märke ilmutanud Brežnevi asemel oli üllitiste autoreiks rühm palgalisi ajakirjanikke: Anatoli Agranovski, Aleksandr Murzin, Vladimir Gubarev ja kirjanik Arkadi Sahnin.

Hiljem ilmusid samas ajakirjas veel täiendavad mälestuste peatükid: 1981. aastal "Kui elu käis tehasevile järgi" ("По заводскому гудку") ja "Kodumaatunne" ("Чувство Родины") ning 1983. aastal "Moldaavia kevad" ("Молдавская весна"), "Kosmiline Oktoober" ("Космический Октябрь") ja "Kommunistidest" ("Слово о коммунистах"). Nagu ka paljud teised Leonid Brežneviga seotud aspektid, muutusid tema "memuaarid" rohkete anekdootide ja pilgete objektiks (sageli viidati sellele, et peasekretär ei pruukinud isegi neid läbi lugeda, oletus, millele mõned allikad tõepoolest viitavad).

1987. aastal korjati need raamatud raamatupoodidest ära ja anti üle makulatuuriks.

Viited ja märkused
------------------

1. ↑  "14 этапов эпохи Брежнева: чем гордиться и чего стыдиться" (vene). RIA Novosti. 19. detsember 2006. Vaadatud 21.05.2018.
2. ↑  Üks tuntud tšastuška kõlas: "Появилась "Целина" - удивилась вся страна: как же вождь ее состряпал - коль не смыслит ни х\*\*\*а?" - "Ilmus "Uudismaa", imestas kogu maa: kuidas küll juht selle kokku käkerdas, kui ei mõtle mitte m\*\*\*gi?" - Александр Мурзин: Я писал за Брежнева «Целину»
3. ↑  Любви все звания покорны (2)
**Šilainiai** on Kaunase asum, mis asub linna põhjaosas Šilainiai valla territooriumil. Šilainiai piirneb põhjas Sargėnaiga ning läänes Romainiai ja Linkuvaga. 

Asum on nime saanud selle aladel asunud Šilainė küla järgi. Šilainiai aladele jääb neli gümnaasiumi, kaks algkooli ja kaks keskkooli, seal asub ka puuetega lastele mõeldud Kaunase erikool. Sinna jääb Kaunase kindluse VIII fort ja IX fort. Asumi aladele jäävad osa Linkuva mõisa pargist ja Sargėnai mõisa hoonekompleksi säilinud osa. Piirkonda asuti hoonestama aastal 1980.

Asumi edelaosas eristatakse Milikoniai linnaosa, selle kirdeosas aga Smėliai linnaosa. Linnaosad on praktiliselt ühte sulanud ja üldiselt kutsutakse kogu nende ala Šilainiaiks. Šilainiai ja Linkuva piiril asub veel Maironiškiai asum, mida samuti vahel Šilainiai alla arvatakse. Selle alad kuulusid aastani 1944 Raudondvarise valda. Seejärel liideti need Kaunase linnaga, kus kuulusid Linkuva külanõukogusse. Aastal 1954 liideti need Kaunase rajooni Užliedžiai külanõukoguga, taas hakkasid need Kaunase linnale kuuluma aastast 1972.

Usuelu
------

Aastal 1989 püstitati asumisse Vilijampolė kihelkonna vaimuliku Lionginas Vaičiulionise eestvedamisel kabel, mis aastal 1994 sai kihelkonnakiriku staatuse. Aastal 1997 pandi vana kiriku kõrvale uue hoone nurgakivi, ehitamist alustati siiski alles järgmisel aastal. See hoone valmis aastal 2007, kaks aastat hiljem sai hoone põrandakütte ja aastal 2010 toimus uue Kaunase Püha Vaimu kiriku sisseõnnistamine. Vana kirikuhoone asub selle kõrval ja on kasutusel abikabelina. Tööd kirikaiaga jätkusid siiski ka pärast hoone valmimist.

Aastal 2013 loodi Šilainiai valda ka teine kihelkond, mis jääb valla läänepoolsesse otsa. Selle kihelkonna kabel valmis aastal 2015 ja jääb samuti Šilainiai asumisse. Selle valmimiseni toimusid kihelkonna jumalateenistused katoliikliku Johannes Paulus II gümnaasiumi ruumides.

* ŠilainiaiŠilainiai
* MilikoniaiMilikoniai
* Õndsa Johannes Paulus II kabelÕndsa Johannes Paulus II kabel
* SmėliaiSmėliai
* Kaunase Püha Vaimu kirikKaunase Püha Vaimu kirik
* Püha Vaimu kabelPüha Vaimu kabel
Francesco di Paola
**Francesco da Paola** ehk **Franciscus Paolast** (27. märts 1416, Paola, Cosenza, Napoli kuningriik – 2. aprill 1507, Plessis-lez-Tours, Touraine, Prantsusmaa) oli Itaalia rändmunk, roomakatoliikliku miniimide kerjusmungaordu asutaja. Erinevalt enamikust ordude rajajaist ei saanud Francesco di Paola kunagi preestripühitsust, just nagu ka tema kaitsepühak Assisi Franciscus.

Francesco sündis Paola linnas Calabrias Lõuna-Itaalias. Hariduse sai ta oma kodulinna frantsiskaanidelt. Ta kasvas vagas perekonnas ning käis koos vanematega palverännakuil Roomas ja Assisis, misjärel hakkas erakuks, elades mereäärses koopas. Viie aastaga kogunes tema ümber rühm järgijaid. 1452. aastal rajas ta usulise kogukonna, mis elas rangete reeglite järgi: lisaks kasinus- ja vaesustõotusele tegeldi patukahetsuse ja heategevusega ning söödi üksnes taimetoitu (keelatud olid ka piim, juust ja munad). Francesco oli tuntud loomaarmastuse poolest; ühe legendi järgi äratas ta taas ellu oma lemmiklamba Martinello, kelle näljased töömehed olid ära küpsetanud, jättes järele üksnes naha ja kondid. Samuti olevat ta äratanud surnust oma lemmikforelli Antonella, kelle üks preester oli juba ära praadinud. Samas aitas ta ka inimesi: Francesco palvete peale tõusis surnust tema õepoeg Nicholas Alessio, kes sai pühaku üheks tuntumaks õpilaseks.

1474. aastal tunnustas Francesco di Paola tööd paavst Sixtus IV. 1492. aastal sai ordu nimeks miniimid (ladina keeles *Ordo Minimorum*, eesti keeles ka *vähemate vendade ordu* - nimetus rõhutab orduliikmete alandlikkust). 1506. aastal kinnitati ordu põhikiri ning selle juurde loodi ka nunna- ja ilmikute ordud. Ehkki miniimide ordu pole kunagi olnud väga rohkearvuline ning kannatas palju Prantsuse revolutsiooni sündmustes, tegutseb see tänini, eelkõige Euroopas (kõige laiemalt Itaalias), Lõuna- ja Põhja-Ameerikas.

1483. aastal saatis Sixtus IV Francesco Pariisi, ravima Prantsuse kuningat Louis XI. Pärast tolle surma jäi Francesco Prantsusmaale, nõustama Louis' poega Charles VIII. Muuhulgas vahendas ta rahuläbirääkimisi Prantsusmaa ja Bretagne'i ning Prantsusmaa ja Hispaania vahel.

Püha Francesco di Paola kanoniseeriti 1519. aastal. Ta on Calabria, Amato, vaeste ja erakute, kalurite, paadimeeste, meremeeste, mereväeohvitseride, tüürimeeste ja muude merega seotud inimeste kaitsepühak. Temalt palutakse ka kaitset tulekahju, katku ja viljatuse eest.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Francesco di Paola** |
Lanai saare satelliidifoto

**Lanai** on saar Vaikses ookeanis, üks Hawaii saartest. Pindala 363 km². Saar on mägine, kõrgus kuni 1027 meetrit. 

Saar on Ameerika Ühendriikide haldusala, moodustab koos Maui, Molokai ja Kahoolawe saartega Hawaii osariigi Maui maakonna. Saar on Hawaii saartest väikseim, mis on avalikult ligipääsetav - Niihaule pääseb ainult saareomanike loal. Saar on eraomanduses, kuuludes Larry Ellisonile, kuid 2% saarest kuulub Hawaii osariigile.

Saarel elas 2010. aasta rahvaloenduse järgi 3135 inimest. Saarel on vaid üks linn - Lanai City, üks kool, kus õpetatakse kõiki klasse alates algkoolist (Kindergarten) kuni 12. klassini; üks haigla 24 kohaga. Saarel puuduvad valgusfoorid ja kaubanduskeskused; transporti pakuvad saare hotellid. Paljud saare vaatamisväärsused on ligipääsetavad ainult mudateede kaudu.

1921. aastal hakati Lanail kasvatama ananasse, järgmisel aastal ostis saare ananassikasvataja James Dole, kes oli ka Hawaiian Pineapple Company (täna Dole Food Company) president ning rajas saarele maailma suurima ananassiistanduse. Sealt sai saar ka oma nime "ananassisaar" (inglise keeles Pineapple Island).

1985. aastal sai saare omanikuks miljardär David H. Murdock, kui ta ostis Dole Food Company.

Oktoobris 1992 toimus saarel viimane ananassilõikus.

Juunis 2012 ostis Dole'i osa saarest 300 miljoni dollari eest Oracle Corporation'i president Larry Ellison, ülejäänud osa saarest on Hawaii osariigi haldusala. Ellison teatas, et ta kavatseb saare teha 100% keskkonnasõbralikuks, ning on plaaninud investeerida 500 miljonit dollarit saare infrastruktuuri arendamisse ja keskkonnasõbraliku põllumajanduse loomisesse.
Nicolas Deslauriers 2016. aasta Buffalo Sabresis mängimas
**Nicolas Deslauriers** (sündinud 22. veebruaril 1991 Montréalis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Philadelphia Flyers ründajana vasakäärel.

Aastatel 2007–2011 mängis ta Quebec Major Junior Hockey League'i klubides Rouyn-Noranda Huskies ja Gatineau Olympiques.

2009. aastal valis Los Angeles Kings ta NHL-i *draft* '​is 84. valikuna. Aastatel 2011–2014 mängis ta American Hockey League'is Kingsi noorteklubis Manchester Monarchs, kuid Kingsi meeskonnas tal NHL-is debüüti teha ei õnnestunud.

2014. aasta märtsis kaubeldi Deslauriers Buffalo Sabresi. 7. märtsil 2014 tegi ta Sabresi meeskonnas mängus Florida Panthersi vastu oma NHL-i debüüdi.

2017. aasta oktoobris kaubeldi ta Zach Redmondi vastu Montreal Canadiensi.

2019. aasta juunis siirdus ta Anaheim Ducksi. 10. märtsil 2020 tegi ta mängus Ottawa Senatorsi vastu oma esimese NHL-i kübaratriki, mis oli Ducksi ajaloo kiireim – kolmanda värava lõi Deslauriers esimesel perioodil 11:49.

2022. aasta märtsis kaubeldi ta Ducksist Minnesota Wildi, kus ta mängis hooaja lõpuni.

2022. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Philadelphia Flyersiga.

Viited
------

1. ↑  "Canadiens acquire Nicolas Deslauriers". nhl.com. 4.10.2017. Vaadatud 24.10.2021
2. ↑  "Canadiens acquire fourth-round pick in exchange for Nicolas Deslauriers". Montreal Canadiens. 30.6.2019. Vaadatud 24.10.2021
3. ↑  "Nicolas Deslauriers lights up Sens with fastest hat trick in Anaheim history". cbc.ca. 11.3.2020. Vaadatud 24.10.2021
4. ↑  "Wild acquire Deslauriers from Ducks". TSN. 19.3.2022. Vaadatud 4.4.2022
5. ↑  "Flyers sign forward Nicolas Deslauriers to four-year contract". Philadelphia Flyers. 13. juuli 2022. Vaadatud 13. juulil 2022.

Välislingid
-----------

* Nicolas Deslauriers NHL.com lehel
* Nicolas Deslauriers hockeydb.com lehel

| * v
* r
Philadelphia Flyers |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Carter Hart **·** Felix Sandström |
| 
**Kaitsjad**: Justin Braun **·** Tony DeAngelo **·** Ryan Ellis **·** Ivan Provorov **·** Rasmus Ristolainen **·** Travis Sanheim **·** Nick Seeler **·** Cam York **·** Jegor Zamula |
| 
**Ründajad**: Wade Allison **·** Cam Atkinson **·** Kieffer Bellows **·** Noah Cates **·** Sean Couturier **·** Nicolas Deslauriers **·** Elliot Desnoyers **·** Joel Farabee **·** Tyson Foerster **·** Morgan Frost **·** Kevin Hayes **·** Travis Konecny **·** Tanner Laczynski **·** Scott Laughton **·** Brendan Lemieux **·** Owen Tippett **·** James van Riemsdyk |
**Bluefish** on tekstiredaktor, mis on mõeldud peamiselt veebilehtede loomiseks ja programmeerimiseks. Bluefish toetab mitut programmeerimis-, skriptimis- ja märgistuskeelt, näiteks HTML, PHP, C, Java, JavaScript, Java server pages (JSP), SQL, XML, Python, Perl, CSS, ColdFusion, Pascal, R, Octave/Matlab.

Bluefish töötab enamikus POSIX-ühilduvates operatsioonisüsteemides , näiteks FreeBSD, Linux, Mac OS X, OpenBSD ja Solaris, samuti Windowsis (kõik vahendid Windowsis ei tööta). 

Bluefish on avatud lähtekoodiga vaba tarkvara ja kasutab GNU Üldist Avalikku Litsentsi.

Bluefish võimaldab hõlpsalt töötada rohkem kui viiesaja avatud dokumendiga. Sealjuures on ta väga kiire, avades tuhandeid faile kõigest mõne sekundiga. Teda on testitud rohkem kui 10 tuhande avatud dokumendiga. Bluefish suudab faile avada rekursiivselt, lähtudes failinime ja/või sisu mustritest. 

Bluefishil on piiramatu viimaste muudatuste tagasivõtmise ja jälle edasivõtmise võimalus. Isegi hangumise ja voolukatkestuse korral suudab ta taastada muudatused kõigis muudetud dokumentides.

Ajalugu
-------

Bluefishi projektile panid 1997. aastal aluse Olivier Sessink ja Chris Mazuc, kes leidsid, et puudub hea tasuta tekstiredaktor veebiarenduseks. Sessink alustas projekti ProSite ja Mazuc alustas HTML-redaktori arendamist. Mehed nägid üksteise postitusi meililistides ja otsustasid koostööd tegema hakata: Oliver oli loonud algelise redaktori ja Chris HTML-dialoogid. Koodi ühendades sündis Thtml-nimeline redaktor.

Hiljem liitus projektiga Neil Miller. Projekti arenedes leiti, et vaja oleks logo. Selleks valiti Neil Milleri disainitud sinine kala, mille järgi võeti kasutusele nimi Bluefish. 

Pärast projekti algfaasi ühinesid sellega teised vabatahtlikud. Neid ühendavad meililist ja viki bfwiki.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Bluefish Features (inglise keeles). Kasutatud 22. aprillil 2010
2. 1 2  About Bluefish (inglise keeles). Kasutatud 22. aprillil 2010
3. ↑  Bluefish Launchpadis (inglise keeles). Kasutatud 14. aprillil 2010
4. ↑  Bluefish Development (inglise keeles). Kasutatud 22. aprillil 2010
5. 1 2  History of Bluefish (inglise keeles) Kasutatud 22. aprillil 2010

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Bluefish** |

* Ametlik koduleht (inglise keeles)
* Bluefish Wiki (inglise keeles)
Brian Lebler 2016. aastal Austria koondises
**Brian Lebler** (sündinud 16. juulil 1988 Klagenfurdis) on Austria jäähokimängija, kes mängib Austria kõrgliigaklubis EHC Linz ründajana paremäärel.

Noorena mängis Lebler Põhja-Ameerika liigades. Aastatel 2004–2006 mängis ta noorteliiga British Columbia Hockey League'i klubis Penticton Vees. Aastatel 2006–2010 mängis ta Michigani Ülikooli jäähokimeeskonnas. Hooajal 2010/11 mängis ta American Hockey League'i klubis Syracuse Crunch ja ECHL-i klubis Elmira Jackals.

Hooajal 2011/12 asus ta mängima Linzis ning on alates sellest ajast seal mänginud kõikidel hooaegadel, välja arvatud 2015/16, mil mängis Saksamaa kõrgliigaklubis ERC Ingolstadt. Hooajal 2011/12 tuli ta Linziga Austria meistriks. Alates hooajast 2012/13 on Lebler Austria kõrgliigas löönud kõikidel hooaegadel vähemalt 24 väravat. Tema kõige resultatiivsema hooaeg on olnud 2017/18 (38+27). Austria kõrgliigas on ta suurim väravakütt olnud hooaegadel 2014/15, 2016/17, 2017/18, 2019/20 ja 2020/21. Hooaja 2021/22 väljalangemismängude ajal mängis ta laenul Salzburgi Red Bullis, kellega tuli sel hooajal Austria meistriks.

Austria jäähokikoondise koosseisus on Lebler osalenud 2014. aasta taliolümpiamängudel ning kolmedel maailmameistrivõistlustel (2015, 2018 ja 2022).

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 13.5.2022)

Välislingid
-----------

* Brian Lebler hockeydb.com lehel
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Jamaica |
|  |
| Veerandfinaal | 1976 | II keskkaal |
|  |
| Veerandfinaal | 1974 | II keskkaal |
|

**Michael (Mike) McCallum** (sündinud 7. detsembril 1956 Kingstonis Jamaical) on Jamaica endine poksija. 

McCallum osales II keskkaalus (kuni 67 kg) 1976. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale pronksmedalivõitjale Reinhard Skricekile (Lääne-Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

McCallum osales II keskkaalus (kuni 67 kg) 1. maailmameistrivõistlustel (Havanna, 1974), kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale hõbemedalivõitjale Clinton Jacksonile (USA) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

McCallum poksis jaanuarist 1981 kuni veebruarini 1997 elukutselisena. Ta pidas kokku 55 kohtumist, millest võitis 49 (neist 36 nokaudiga) ja kaotas 5 kohtumist ning 1 kohtumine jäi viiki. Ta on olnud eri poksiorganisatsioonide ja kaalukategooriate maailmameister.

Viited
------

1. ↑  21. suveolümpiamängude poksivõistlus. Montréal 1976. Tulemused inglise keeles
2. ↑  "1. maailmameistrivõistlused poksis. Havanna 1974. Tulemused inglise keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. august 2011. Vaadatud 13. veebruaril 2012.

Välislingid
-----------

* Michael McCallum veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Michael McCallum saidil BoxRec
**Michael Mann** (sündinud 1942 Inglismaal) on Los Angelese California Ülikooli (UCLA) sotsioloogiaprofessor ja Belfasti Queeni Ülikooli külalisprofessor. Mannil on nii inglise kui ka USA kodakondsus. Ta sai B.A. modernses ajaloos Oxfordi Ülikoolis 1963. ja D. Phil. sotsioloogias 1971. aastal.

Mann on olnud sotsioloogiaprofessor UCLA-s alates 1987. aastast. 1977–1987 pidas ta loenguid Londoni Ülikoolis. Samuti kuulub ta ajakirja Social Evolution & History Journal toimetusse.

1984. aastal Mann avaldas oma töö "The Autonomous Power of the State: its Origins, Mechanisms, and Results" ajakirjas European Journal of Sociology, mis sai aluseks uuringutele tänapäeva riigi institutsioonilise võimu despootsusest.

Manni kuulsaim töö on "The Sources of Social Power and The Dark Side of Democracy", mis räägib 20. sajandi Armeenia genotsiidiist Türgis, natsistlikust genotsiidist ja Rwanda hutude vastastest kampaaniatest. Tal on ilmunud ka "Incoherent Empire", kus ta ründab USA terrorismivastast sõda kui kohmakat uusliberalismi eksperimenti.