recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jüri Rebane** (kuni 1935. aastani **Georg Rebane**; 28. juuli 1915 Tartu – 3. aprill 2006 Tallinn) oli eesti jurist, ametnik ja sporditegelane.

Lõpetas 1934 Pärnu poeglaste gümnaasiumi (Paul ja Harald Kerese koolivend) ja 1939 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna (cum laude). 1934. aastast oli ta üliõpilasseltsi Liivika liige (Elmar Salumaa akadeemiline poeg), vilistlaskoondise esimees.

Värvati Punaarmeesse ja II maailmasõja ajal oli Uuralites ehitustööde korraldaja. 1945–1982 Eesti NSV Ministrite Nõukogu Riikliku Plaanikomisjoni (hiljem Plaanikomitee) transpordi ja sideosakonna juhatajana. 1982–1991 Eesti NSV Plaaniinstituudi vanemteadur. Töötanud Statistikaametis ja Tallinna Tehnikaülikoolis. 

Juba lapsepõlves hakkas tegelema spordiga õpetaja Juhan Meimeri õhutusel. Oli kooli spordiringi esimees, 1932. aastast harrastas tennist. Tegutses spordiorganisaatorina, sh Paul Kerese mänedžerina, sh AVRO turniiril. 1946–1975 Tenniseföderatsiooni presiidiumi esimees, 1955–1960 Eesti NSV Spordiföderatsioonide Nõukogu esimees, kuulus Nõukogude Liidu Olümpiakomiteesse.

Avaldanud üle 40 artikli majanduse ja spordi teemadel.

Tunnustus
---------

* Kalevi auliige (1964)
* Eesti NSV teeneline sporditegelane (1964)
* Tenniseföderatsiooni auliige (1968).

Viited
------

1. ↑  Harald Keres. Harald Keres. Sajandi seiklused. Väljavõtted autobiograafiast. Tartu : Ilmamaa, 2009
2. ↑   Elmar Salumaa. Tiib pandud aastaile õlale. Mälestuskilde minevikust. Tallinn : Eesti Päevaleht, Akadeemia, 2010
3. ↑   ÜS Liivika väljaanne. Liivika album 1999. Tallinn, 1999
4. ↑   Hindrek Meri. Tagasivaateid veerevast vagunist. Tallinn : Eesti Päevaleht, Akadeemia, 2010

Välislingid
-----------

*
Männik Tytuvėnai ümbruskonnas
**Tytuvėnai regionaalpark** (leedu keeles *Tytuvėnų regioninis parkas*) on regionaalpark Põhja-Leedus Kelmė, Radviliškise ja Raseiniai rajoonis.

Tytuvėnai regionaalpark asub Žemaitija lääneosas. Regionaalpark asutati 1992. aastal, et kaitsta Tytuvėnai ja Šiluva ümbruse metsi, sealset ökosüsteemi ning katoliiklikku kultuuripärandit.

Tytuvėnai regionaalpargi territooriumist on 45,4% metsaga kaetud. Tytuvėnai ümbruskonna männikud on üks vanemaid kuurorte Leedus. Užpelkiais asub mitme kilomeetri pikkune põhjast lõunasse kulgev kivikülv, mida kohalikud kutsuvad Rūžaks. Ümbruskonnas on ka mitmeid märgalasid, kus asuvad linnuvaatlustornid. Regionaalpargi territooriumil elab mustlaik-apollo.

Tytuvėnai kirik ja kloostrikompleks
Regionaalpargis asuvad mitmed kultuurimälestised, neist olulisemad on Tytuvėnai kirik ja kloostrikompleks, samuti ka Šiluva kirik ja kabel. Tytuvėnais asuvad veel aastal 1875 valminud õigeusu kirik ja Pagryžuvyse mõisa omanike kabel-mausoleum. Regionaalpargi territooriumil asuvad kaks linnamäge, kaks mõisakompleksi ja mitmed vanad kalmistud.

Tytuvėnai regionaalpargi halduskeskus asub Tytuvėnais aadressil Miško g. 3. Teine tähtsam asula regionaalpargi territooriumil on Šiluva alev. Regionaalpargi pindala on 18 159 hektarit. Kaitsealade all on kokku 39,7%, reservaadi all 1,5% regionaalpargi territooriumist.

Välislingid
-----------

* Tytuvėnai regionaalpargi koduleht
* Regionaalpark Leedu kaitsealade registris (*leedu keeles*)
* Regionaalpargi kaart
* Regionaalpark YouTube'is
TIFF-i reklaamsilt metroojaama seinal Minatos Tōkyōs (2005)
**Tokio rahvusvaheline filmifestival** (inglise keeles **Tokyo International Film Festival**; akronüüm **TIFF**) on Jaapanis Tōkyōs igal aastal toimuv filmifestival. 

Festival kuulub Rahvusvahelise Filmiprodutsentide Liitude Föderatsiooni (FIAPF) otsusega rahvusvaheliselt sertifitseeritud võistlusprogrammiga ehk A-kategooria festivalide hulka.

Festivalist, mida esimest korda peeti 1985. aastal, on saanud Aasia suurim filmifestival. TIFF on ainus Jaapani filmifestival, mis on saanud akrediteeringu FIAPF-ist. 

Festivali peaauhinnaga *Tokyo Grand Prix*, mis antakse parimale filmile, käib kaasas rahasumma 50 000 USA dollarit, mis jagatakse filmi režissööri ja produtsendi vahel võrdses osas. Žürii eriauhinnaga kaasneb 20 000 USA dollariline rahaline autasu. Kategooriaauhindadega kaasnevad tagasihoidlikumad rahalised summad, nii näiteks parim lavastaja saab auhinnarahaks 5000 USA dollarilise summa.

Viited
------

1. ↑  Prizes. tiff-jp.net

Välislingid
-----------

* Tōkyō rahvusvaheline filmifestival – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Festivali koduleht (inglise keeles)
**Maskiga mehe eksitus** (inglise keeles *masked man fallacy*) on arutlusviga, mille puhul identse osutusega tähistajate asendamine tõeses väites võib viia väära väiteni. 

Nimi tuleb näitest "Ma ei tea, kes maskiga mees on". See võib olla tõene ka juhul, kui maskiga mees on Heldur ja ma tean, kes Heldur on. 

Maskiga mehe eksituse ühe kuju võib kokku võtta järgmiselt: 

* Eeldus 1: Ma tean, kes *X* on.
* Eeldus 2: Ma ei tea, kes *Y* on.
* Järeldus: Järelikult *X* ei ole *Y*.

Probleem tuleb sellest, et eeldused 1 ja 2 võivad olla korraga tõesed isegi juhul, kui "*X*" ja "*Y*" osutavad samale isikule. Võtame arutluse: "Ma tean, kes mu isa on. Ma ei tea, kes on varas. Järelikult minu isa ei ole varas." Kui isa on varas ja kõneleja seda oma isa kohta ei tea, siis on eeldused tõesed ja järeldus väär. Seega on tegemist arutlusveaga. 

Kui keegi ütleb: "Ma ei ta, kes maskiga mees on," siis ta peab muu hulgas silmas: "Kui ma tean, kes maskiga mees on, siis ma ei tea, et ta on maskiga mees." Maskiga mehe eksitus ei arvesta seda.

Vaata ka
--------

* Osutuslikult läbipaistmatu kontekst
* Identsuse transitiivsus

Artikli kirjutamisel on kasutatud inglise vikipeedia artiklit seisuga 2. märts 2008
**Väimela külanõukogu** oli külanõukogu Eesti NSV-s.

Külanõukogu moodustati 1945 septembris Võrumaal Võru valla koosseisus. Külanõukogu keskus asus algselt Raiste külas.

Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Väimela külanõukogu 1950 septembris Võru rajooni koosseisu.

1954. aasta seisuga tegutsesid külanõukogu piirides J. V. Stalini nimeline, akadeemik R. Viljamsi nimeline, S. M. Kirovi nimeline ja Järve kolhoos ning Väimela Loomakasvatustehnikumi õppemajand. Külanõukogu keskus asus Võrus.

1960 oktoobrist Väimela külanõukogu likvideeriti. Järve kolhoosi territoorium liideti Lasva külanõukoguga, ülejäänud aladest koos Kasaritsa külanõukogu aladega moodustati Võru külanõukogu keskusega Võru linnas.

Viited
------

1. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlus "Võru maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta". Eesti NSV Teataja, 1945, 33, 520
2. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlus "Maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s". Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
3. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 17. juuni 1954 seadlus "Eesti NSV külanõukogude ühendamisest". Eesti NSV Teataja, 1954, 10, 104
4. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 3. septembri 1960 seadlus "Mõnede Eesti NSV külanõukogude likvideerimise ning mõnede külanõukogude ja rajoonide piiride muutmise kohta". Eesti NSV Ülemnõukogu Teataja, 1960, 29, 83
5. ↑  Väimela külanõukogu Eesti nõukogude entsüklopeedia faksiimileversioonis (vaadatud 30.11.2017)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib 1935 asutatud ajalehest; 1930 asutatud ajalehe kohta vaata artiklit Uus Eesti (1930); väliseesti ajalehe kohta vaata artiklit Uus Eesti (ajaleht, 1968), erakonna kohta vaata artiklit Erakond Uus Eesti* |

---

**Uus Eesti** oli Tallinnas samanimelise osaühingu poolt väljaantav Eesti päevaleht. Ajaleht toetas president Konstantin Pätsi ning Eesti valitsuse poliitilist joont.

Ajaleht Uus Eesti ilmus 18. septembrist 1935 kuni 21. juunini 1940.

Ajalehe peatoimetajad olid Artur Tupits (1935–1937), Hugo Kukke ja Ants Oidermaa (1937–1939). 

Kaastööliste hulka kuulusid teise hulgas Johannes Aavik, metropoliit Aleksander, Hans Alver, Oskar Angelus, Linda Eenpalu, August Gailit, Artur Grönberg, Mihkel Hansen, Jüri Jaakson, Juhan Jaik, Jaan Järve, Oskar Kask, Tõnis Kint, Johannes Klesment, Paul Kogerman, Hanno Kompus, Heinrich Lauri, Hans Leesment, Eugen Maddisoo, Mait Metsanurk, Elmar Muuk, Ants Piip, Jaan Roos, Oskar Rütli, Karl Schlossmann, Jaan Soots, Friedebert Tuglas, Aleksander Tõnisson, Marie Under, Anton Uesson, Aleksander Veiderma, Värdi Velner, Henrik Visnapuu ja Paul Öpik

Ajalehe esimeses numbris hakkas ilmuma Albert Kivika romaan "Nimed marmortahvlil".

Pärast Eesti okupeerimist Nõukogude Liidu poolt juunis 1940 lõpetas Uus Eesti ilmumise. Selle asemel hakkasid stalinlikud võimud välja andma kommunistliku partei häälekandjat Rahva Hääl.

Viited
------

1. ↑  Kes on "Uus Eesti" juures? Uus Eesti, 18. september 1935, nr. 1, lk. 6.

Kirjandus
---------

* "Uus Eesti" ja tema sihid. *Uus Eesti*, 18. september 1935, nr 1, lk 4.
* Kuidas valmib "Uus Eesti". Uus Eesti, 18. september 1936, nr 253, lk 10.
* "Uus Eesti" aastapäev. Uus Eesti, 18. september 1937, nr 253, lk 7.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikitekstides on artikliga seotud alliktekste: **Kategooria:Uus Eesti** |

* Võrguversioon (digiteeritud eesti ajalehed)
**Uus-Meremaa veinid** on veinid, mida toodetakse Uus-Meremaal, kus asuvad maailma kõige lõunapoolsemad ja kõige idapoolsemad veinipiirkonnad. Kõige enam toodetakse valgeid veine.

Uus-Meremaa veinide ajalugu
---------------------------

Uus-Meremaa puhul on tegu uue maailma veiniriigiga. Veini hakati seal valmistama 19. sajandi esimeses pooles kuid tõelise hoo sai see sisse 1960. aastate lõpus. Sellest ajast alates on Uus-Meremaa veinitööstus arenenud väga kiiresti ja saanud riigi väga oluliseks kaubaartikliks.

Uus-Meremaa veiniregioonid
--------------------------

* Northland
* Auckland
* Waikato ja Plenty laht
* Gisborne
* Hawke’s Bay
* Wellington/Wairarapa
* Nelson
* Marlborough
* Canterbury / Waipara org
* Central Otago

Uus-Meremaal kasvatatavad viinamarjasordid
------------------------------------------

Populaarsemad veinitooraine viinamarjasordid (lähtudes toodetud veini kogusest):

* Sauvignon Blanc
* Pinot Noir
* Chardonnay
* Pinot Gris
* Merlot
* Riesling
* Syrah
* Gewürztraminer
* Cabernet Sauvignon
* Malbec

Kogu veinitoodangust moodustavad Sauvignon Blanci veinid ligikaudu 68%. Eksporditavast veinitoodangust moodustavad valged veinid ligikaudu 91% ja Sauvignon Blanci veinid 83%.

Välislingid
-----------

* Uus-Meremaa veinid
* New Zealand Winegrowers Annual Report 2013
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib huumoriajakirjast, mis trükiti A. Laurmanni trükikojas. Ad. M. Karotoomi toimetatud ajakirja kohta vt artiklit Uus Meie Mats (1906 Karotoom)* |

---

Uus Meie Mats esikaas (1906)
**Uus Meie Mats** oli satiiri- ja huumoriajakiri, mis ilmus 1906. aastal Tallinnas.

Ajakiri ilmus pärast seda, kui Jakob Jaason oli Meie Matsi väljaandmisel Jakob Ploompuust lahku löönud. Jakob Ploompuu hakkas aga välja andma eri pealkirjaga Matse, millest üldiselt ilmus vaid üks number.

Ajakirja trükiti Tallinnas A. Laurmanni trükikojas. Ilmus vaid 1 number.

Vaata lisaks
------------

"Meie Mats" (1902) > "Nalja Madis" (1903) > "Nalja Liisa" (1904) > "Meie Matsi vastane" (1905) > "Uus Meie Mats" (1906) > "Meie Mats" > "Päris Meie Mats" (1907) > "Matside Mats" (1907) > "Sakste Mats" (1908) > "Matsi poeg Ats" (1908) > "Matsi poeg Mats" (1908) > "Meie Mats Ise" (1908) > "Vana Meie Mats" (1914)

Viited
------

1. ↑  "ERB Uus Meie Mats". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. august 2017. Vaadatud 9. augustil 2017.
Borna Sosa (2018)
**Borna Sosa** (sündinud 21. jaanuaril 1998 Zagrebis) on Horvaatia jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Saksamaa kõrgliigaklubis VfB Stuttgart ja Horvaatia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Horvaatia klubis Zagrebi Dinamo, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2005. aastal. Horvaatia kõrgliigas debüteeris ta 2015. aasta märtsis. Zagrebi Dinamo põhikoosseisus kindlustas ta koha hooajal 2017/18.

2018. aasta mais sõlmis ta viieaastase lepingu VfB Stuttgardiga.

Horvaatia jalgpallikoondises tegi Sosa debüüdi 1. septembril 2021 MM-i valikmängus Venemaa vastu.

| * v
* r
Horvaatia koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Livaković
* 2 Stanišić
* 3 Barišić
* 4 Perišić
* 5 Erlić
* 6 Lovren
* 7 Majer
* 8 Kovačić
* 9 Kramarić
* 10 Modrić (c)
* 11 Brozović
* 12 Grbić
* 13 Vlašić
* 14 Livaja
* 15 Pašalić
* 16 Petković
* 17 Budimir
* 18 Oršić
* 19 Sosa
* 20 Gvardiol
* 21 Vida
* 22 Juranović
* 23 Ivušić
* 24 Šutalo
* 25 Sučić
* 26 Jakić
* Treener: Dalić

 | Horvaatia |
Even Hovland 2014. aastal 1. FC Nürnbergi särgis
**Even Hovland** (sündinud 14. veebruaril 1989 Vadheimis) on Norra jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Rootsi kõrgliiga klubis Häcken ja Norra jalgpallikoondises.

2007. aastal debüteeris ta Norra esiliigas Sogndali ridades. Norra kõrgliigas mängis ta klubiga esmakordselt oma karjääri jooksul 2011. aastal. 2011. aastal valiti Hovland Norra kõrgliiga hooaja parimaks kaitsjaks. Aastatel 2012–2014 mängis ta Norra kõrgliiga klubis Molde, kellega tuli aastatel 2012 ja 2014 Norra meistriks.

Aastatel 2014–2017 mängis Hovland kolm hooaega Saksamaa esiliiga klubis 1. FC Nürnberg.

2017. aasta septembris naasis ta Sogndali. 2018. aasta aprillis sõlmis ta lepingu Rosenborgiga, kellega tuli samal aastal Norra meistriks.

2021. aasta detsembris sõlmis ta kaheaastase lepingu Häckeniga.

Norra jalgpallikoondises tegi Hovland debüüdi 15. jaanuaril 2012 sõprusmängus Taani vastu.

Tema õde Stine Hovland on samuti jalgpallur ja kuulunud Norra naiste jalgpallikoondisse.

Saavutused
----------

Molde
* Tippeligaen (2): 2012, 2014
* Norra karikas (2): 2013, 2014

Rosenborg
* Eliteserien (1): 2018
* Norra karikas (1): 2018
**Hägglunds Bv 206** *(Bandvagn 206)* on Rootsi firmas toonase nimega Hägglund & Söner, tänapäevase nimega BAE Systems Hägglunds AB valmistatud suurendatud maastikuläbivusega amfiibne, algupärasena militaarotstarbeline liigendroomiksõiduk ehk hõlmik.

Tänu väiksele erisurvele maapinnale on see eriti efektiivne vahend liikumiseks sügavas lumes või pehmel pinnasel.

Taktikalis-tehnilised andmed
----------------------------

**Massid ja mõõdud**

 
* Pikkus: 6,90 m
* Laius: 1,87 m
* Kõrgus: 2,45 m
* Tühimass: 4500 kg – eesmine vagun 2740 kg + tagumine vagun 1760 kg
* Kandevõime: 2240 kg – eesmine vagun 630 kg + tagumine vagun 1610 kg
* Kohti: eesmises vagunis 1+5, tagumises vagunis 11
* Maksimaalne haagise mass: 2500 kg

**Mootor, liikuvus**

 
* Tüüp: Ford 2658E bensiinimootor või Mercedes-Benz OM 603.950 turbo-diiselmootor
* Töömaht: diiselmootoril 2996 cm³
* Võimsus: 100 kW (136 Hj) – 4600 p/min
* Väändemoment: 255 Nm – 2400 p/min
* Käigukast: automaatkäigukast (4 edasikäiku, 1 tagasikäik)
* Sõidukaugus: 330 km (maanteel)
* Kiirus: maanteel 52, maastikul 25, vees 4 km/h
* Elektrisüsteem: 24 V, 100 A

**Läbivus**

 
* Tõusunurk: tugeval pinnasel 100%, sügavas lumes 30%
* Erisurve pinnasele: 13,8 kPa
* Pöörderaadius: 8 m
* Roomikud: 4 × kummiroomikud metalltugevdusega
* Roomikute laius: 620 mm
* Kasutustemperatuur: –40...+46 °C

Põhivariandid
-------------

Soomustatud Bv206S meditsiiniveok Saksamaal
* **Bv 206** – tavaline versioon
	+ **Bv 206D** või Bv 208 – diiselmootoriga
* **Bv 308** või Bv 206S – soomustatud ja madalama siluetiga versioon
	+ **Bv S10** soomustatud versioon, pikendatud 6-jooksurattalise veermikuga
* **RaBv 2061** – juhtimispunkt
* **Bv 2062** – 90 mm tankitõrjekahuri Pvpj 1110 kandemasin
	+ **Bv 2063** – tankitõrjeraketisüsteemi kandemasin
* **Sisu Nasu** – Soomes valmistatav versioon eriotstarbeliste modifikatsioonidega

Kirjeldus
---------

Bv 206 Rootsis
Bv 206 kere on valmistatud klaaskiust, mis teeb masina kergeks. Mootor asub esimeses vagunis, kust toimub jõuülekanne ka tagumisele vagunile. Vagunite pööramine on hüdrauliline. Väike surve pinnasele tagatakse laiade kummiroomikutega, mis katavad 2/3 masinaalusest pinnast ja takistavad lumme või pehmesse pinnasesse vajumist. Vees liigub masin edasi samuti roomikute ringlemise abil.

Ajalugu
-------

Eelkäijaks oli Volvo Bv 202, mis töötati välja 1970. aastail. Uuem versioon 206 valmis 1980. aastail. Bv-206 osutus väga õnnestunuks ja levis peagi üle Skandinaavia ja kaugemale. 1990 esitleti soomustatud ja madalama siluetiga versiooni Bv 206S.

Bv 206 oli kasutusel ka Afganistani operatsioonil.

Kasutamine
----------

 kasutajad 
On kasutuses enam kui 25 riigi armees. Kokku on masinat valmistatud ligikaudu 11 000 eksemplari. Lisaks armeele kasutatakse seda ka tsiviilsektoris. Koos tsiviil-riigisektoriga küünib kasutavate riikide arv üle 30.

Vaata ka
--------

* BAE Systems Land Systems Hägglunds BvS 10
* GAZ-3344 (ГАЗ 3344)

Viited
------

Välislingid
-----------

* SoldF.com: Bandvagn 206

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Hägglunds Bv 206** |
**Jioji Konousi Konrote** (ka **George Konrote**; sündinud 26. detsembril 1947 Rotuma saarel) on Fidži sõjaväelane ja poliitik, kes oli 12. novembrist 2015 kuni 12. novembrini 2021 Fidži president.

Pärast keskkooli lõpetamist astus ta 1966. aastal väeteenistusse ja valis karjäärisõjaväelase elukutse. Ta sai sõjaväelise hariduse Austraalia sõjaväeakadeemiates ja täiendas ennast hiljem ka Harvardi ülikoolis.

Ohvitserina juhtis ta esialgu Fidži üksusi Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni rahutagamismissioonidel Liibanonis ning edenes lõpuks ÜRO rahutagamisüksuste juhiks Liibanonis. Teenistuse eest Liibanonis on ta saanud nii Fidži, Liibanoni, Suurbritannia kui ka ÜRO autasusid. Sõjaväeteenistuses saavutas Konrote kindralmajori auastme.

Pärast erruminekut teenis ta diplomaadi ja valitsuse liikmena, olles 2001–2006 Fidži ülemvolinik Austraalias ja 2006. aastal Laisenia Qarase valitsuses immigratsiooni- ja veteraniküsimuste minister. Tema karjäär ministrina lõppes 5. detsembril 2006, kui kommodoor Josaia Voreqe Bainimarama kukutas riigipöördega Qarase valitsuse.

Vaatamata sellele kandideeris Konrote 2014. aasta parlamendivalimistel Bainimarama erakonna FijiFirst nimekirjas ja valiti 1585 häälega parlamenti. Septembris 2014 moodustatud uues valitsuses nimetas Bainimarama ta tööturu, produktiivsuse ja tööstussuhete ministriks. 

12. oktoobril 2015 valis Fidži parlament Konrote riigi presidendiks. Ta on esimene president, kelle vastavalt 2013. aasta põhiseadusele valis parlament – kõik varasemad presidendid oli valinud hõimupealike suurkogu. Ta astus ametisse kuu aega hiljem, 12. novembril 2015.

Välislingid
-----------

* Presidendi ametlik Twitteri leht (inglise keeles)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Epeli Nailatikau** | **Fidži president**2015–2021 | Järgnev**Wiliame Katonivere** |
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Taliolümpiamängud |
| **Kuld** | 1998 |  |
| **Pronks** | 1992 |  |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Kuld** | 2005 |  |
| **Pronks** | 1998 |  |
| **Pronks** | 1997 |  |

**Jiří Šlégr** (sündinud 30. mail 1971 Jihlavas) on endine Tšehhi jäähokimängija (kaitsja).

Ta alustas klubikarjääri Litvínovi CHZ-is. Hooajal 1987–88 debüteeris ta Tšehhoslovakkia kõrgliigas.

1990. aastal valis Vancouver Canucksi ta NHL-i *draft* '​is 23. valikuna. Canucksi meeskonnaga liitus ta hooajal 1992–93. Karjääri jooksul mängis ta NHL-is veel viies klubis: Edmonton Oilers, Pittsburgh Penguins, Atlanta Thrashers, Detroit Red Wings ja Boston Bruins. Hooajal 2001–02 võitis ta Red Wingsiga Stanley karika.

Klubikarjääri jooksul mängis ta veel Rootsi kõrgliigaklubis Södertälje SK, Venemaa kõrgliigaklubis Omski Avangard ja Šveitsi kõrgliigaklubis EHC Biel. Karjääri lõpetas ta 2015. aastal Litvínovis, tulles oma viimasel hooajal klubiga Tšehhi meistriks.

1998. aastal tuli Šlégr Tšehhi jäähokikoondise koosseisus olümpiavõitjaks ja 2005. aastal maailmameistriks. Lisaks võitis ta maailmameistrivõistlustelt veel kaks pronksmedalit. Tšehhoslovakkia jäähokikoondise koosseisus võitis ta 1992. aasta taliolümpiamängudel pronksmedali.

Šlégr on Jaromír Jágri kõrval üks kahest Tšehhi jäähokimängijast, kes võitis karjääri jooksul olümpiakulla, tuli maailmameistriks ja võitis Stanley karika.

Aastatel 2010–2013 oli Šlégr Tšehhi parlamendi alamkoja liige.

Tema isa Jiří Bubla on endine jäähokimängija, kes mängis samuti Vancouver Canucksis.

Välislingid
-----------

* Jiří Šlégr NHL.com lehel
* Jiří Šlégr hockeydb.com lehel
**Matti Liiske** (28. november 1939 Tooste küla, Räpina vald, Võrumaa – 19. august 2017) oli eesti energeetikateadlane ja professor. 

Ta on uurinud loomapidamishoonete sisekliimat ja selle automatiseerimise küsimusi. On õpetanud elektrotehnikat, elektriajameid, insenerieetikat, hoone sisekliimat jm.

Ta lõpetas 1958. aastal Vaeküla Põllumajanduse Mehhaniseerimise Tehnikumi ning 1963. aastal EPA põllumajanduse mehhaniseerimise erialal. Ta kaitses Läti Põllumajanduse Akadeemias 1974. aastal väitekirja ning sai tehnikakandidaadi kraadi. 1996. aastal sai ta tehnikadoktoriks.

Ta töötas alates 1963. aastast EPA-s, oli 1981. aastast elektrifitseerimiskateedri dotsent ja professor (1992–2005). Alates 2005. aastast oli ta EMÜ tehnikainstituudi emeriitprofessor. 

EPA kaugõppeteaduskonna dekaan 1989–1992, tehnikateaduskonna dekaan 1994–1999.

Kirjandus
---------

* Liiske, Matti// Eesti elulood, Eesti entsüklopeedia 14. kd. Tallinn; Eesti Entsüklopeediakirjastus 2000. lk. 243.
* Audoktorid, töötajad ja vilistlased. 1991...1995, Eesti Põllumajandusülikool, Tartu: 1996. 247 lk.
* Lühike arengulugu. Eesti Põllumajandusülikool, Tartu: 1996. 158 lk.

Välislingid
-----------

* Matti Liiske Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* Matti Liiske, E-kataloog ESTER
Fail:Batyrhanfamily (cropped).jpg Batõrhan Šökenov
**Batõrhan Kamalulõ Šökenov**, lauljanimi **Batõr**, (kasahhi keeles Батырхан Камалұлы Шөкенов; vene keeles Батырхан Камалович Шукенов; 18. mai 1962 Kõzõlorda, Kasahhi NSV – 28. aprill 2015 Moskva) oli kasahhi ja Venemaa muusik, UNICEF-i hea tahte saadik.

Ta oli estraadilaulja, saksofonist, helilooja ja luuletaja. Ta oli Kasahstani-Venemaa popmuusikaansambli A'Studio loojaid ja solist aastatel 1987–2000. Pärast ansamblist lahkumist 2000. aastal pühendus ta soolokarjäärile. Viljeles maailmamuusikat. Tema esimene sooloalbum "Otan ana" ("Отан ана", 'Kodumaa') ilmus 2002. aastal kasahhi keeles, viimane album 2013. aastal "Duša" ("Душа", 'Hing') oli venekeelne. 

Šökenov oli 2007. aastast Kasahstani presidendi Nursultan Nazarbajevi kultuurinõunik.

Haridustee
----------

Šökenov õppis aastatel 1979–1981 Krupskaja-nimelises Leningradi Riiklikus Kultuuriinstituudis saksofoni eriala. 1981. aastal jätkas ta õpinguid Almatõ riiklikus konservatooriumis, kus õppis sama eriala. Konservatooriumi lõpetas ta 1985. aastal.

Osalemine Venemaa telesaadetes
------------------------------

Šökenov on osa võtnud mitmest Venemaa meelelahutus- ja muusikatelesarjast, sealhulgas 2013. aastal telekanal Rossija-1 saatest "Živoi zvuk" ("Живой звук") (võitis saate) ja 2015. aastal saates "Odin v odin!" ("Один в один!"), mis põhines Hispaania produktsioonifirma saateformaadil (Eestis tuntud versioon "Su nägu kõlab tuttavalt"). Saatesarja finaalsaade toimus mai algul, kuid Šökenovi osaluseta, sest ta oli 28. aprillil ootamatult surnud infarkti tagajärjel. Ta maeti Almatõs. Saatesarja finaalis tunnistati ta postuumselt saate kaasvõitjaks.

Tunnustus
---------

* 2009 – UNICEF-i hea tahte saadik
* 2010 – Kasahstani teeneline kunstitegelane

Isiklikku
---------

Tema poeg Maksut (sündinud 2002. aastal) huvitub tänapäeva muusikast, mängib klaverit ja elab ema Jekaterina Šeljakovaga USA-s.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Батырхан Шукенов. nur.kz
2. ↑  Батырхан Шукенов. rusradio.ru

Välislingid
-----------

* Batõrhan Šökenovi fondi koduleht. fund.batyr.live
* A'Studio ajalugu. astudio.ru
* Lauluga "Besame Mucho" Cesária Évorat kehastamas Venemaa meelelahutustelesarjas "Odin v odin!". youtube.com, 8. märts 2015
* Tõnis Mäge kehastamas Venemaa meelelahutustelesarjas "Odin v odin!". youtube.com, 26. aprill 2015
**"400 lööki"** (originaalpealkiri **"Les Quatre cents coups"**) on Prantsuse režissööri François Truffaut' 1959. aastal valminud debüütmängufilm, millest sai koos Jean-Luc Godardi "Breathlessiga" üks esimesi filme, mis tutvustas Prantsuse "uue laine" (*La Nouvelle Vague*) filmiliikumist laiemale avalikkusele ja pani aluse liikumise õitsenguperioodi algusele. 

Film võitis parima režissööri auhinna 1959. aasta Cannes'i filmifestivalil, samuti parima originaalstsenaariumi Oscari.

Poolautobiograafiline film peegeldab Truffaut' ning tema sõprade lapsepõlve elu ja sündmusi. Linateos paistis silma ka selle poolest, et näitas, kui ebaõiglaselt Prantsusmaal alaealiste õigusrikkujatega sel ajal ümber käidi. 

Truffaut pühendas filmi oma vaimsele isale André Bazinile, kes suri vahetult pärast filmivõtete lõppu.

Süžee
-----

Antoine on varateismeline poiss, kellel on probleeme nii koolis kui ka kodus. Tema õpetaja näeb teda vaid kui kritiseerimise ja karistamise objekti, ema suhtumine on jahe ja nõudlik ning sagedased kaklused abikaasaga (Antoine'i kasuisaga) vaid võimendavad poisi ängi. Tal on raske, sest ta ei kuulu kergesti kohanejate hulka. Asi ei ole selles, et ta oleks mässaja, kaugel sellest; ta lihtsalt erineb enamusest ega oska enda eest seista (mis teebki ta sümpaatseks). Natuke abitut, vahel vallatut, vahel valelikku, kuid kõigest hoolimata siirast poissi huvitab vaid see, kuidas olla õnnelik. Perekond on majanduslikes raskustes ning Antoine peab magama kõigi läbikäidavas koridoris. Koolis karistatakse tema igasuguseid eksimusi rängalt, mis viib omakorda selleni, et Antoine mässib end aina rohkem pahandustesse. Pärast järjekordset koolist puudumist ja Pariisi tänavatel hulkumist ta arreteeritakse ning saadetakse ema nõusolekul ümberkasvatuskolooniasse.

Osatäitjad
----------

* Jean-Pierre Léaud – Antoine Doinel
* Claire Maurier – Antoine'i ema Gilberte Doinel
* Albert Rémy – Antoine'i kasuisa Julien Doinel
* Guy Decomble – prantsuse keele õpetaja (Sourpuss)
* Patrick Auffay – Antoine'i sõber René Bigey
* Georges Flamant – René isa *monsieur* Bigey

Kirjandus
---------

Filmi analüüs leidub Olev Remsu raamatus "Filmidraamatehnika", TÜ kirjastus, 2016
Matthias Zurbriggen
**Matthias Zurbriggen** (15. mai 1856 Saas-Fee – 21. juuni 1917 Genf) oli Šveitsi alpinist.

Ta lahkus juba 13-aastaselt kodunt ja elatas end juhutöödega. Monte Rosale mägionni ehitades avastas ta endas alpinistivõimed ja edaspidi tegutses ta peamiselt mägigiidina.

1892 kohtus ta William Martin Conwayga. Koos uurisid nad aasta aega Karakorumi liustikke ja mäetippe ja vallutasid koos 6890 m kõrguse Baltoro Kangri mäe, mis oli tollal maailma kõrgusrekord alpinismis. Seejärel rändas ta üksinda Indias ja Austraalias.

Uus-Meremaal on tema järgi nimetatud riigi kõrgeimal mäel Aorakil asuv Zurbriggeni hari. Ta oli esimene, kes seda harja mööda tippu tõusis, samuti esimene, kes üksinda sellele tippu tõusis. Siiski ei olnud ta esimene inimene Aorakil üldse, sest 1894. aasta jõulupäeval oli sedasama juba teinud rühm uusmeremaalasi, kes ei soovinud, et mäe vallutamise au läheks võõramaalasele.

Zurbriggen on esimene teadaolev inimene, kes tõusis Ameerika kõrgeima mäe Aconcagua tippu (12. veebruaril 1897). Ta tõusus esimesena paljudele teistelegi tippudele.

Zurbriggen rändas Tjan-Šanis ja tegi 1902 ekspeditsiooni Himaalajasse. Pärast seda tuli ta Euroopasse tagasi. 1906 lõpetas ta Monte Rosal oma mägigiiditöö.

Oma elu viimased kümmekond aastat elas ta Šveitsis hulgusena ja 1917 leiti ta Genfis pooduna.
Vaade Kurgja talule, kus asub muuseum.  
Foto: juuli 2007
**Carl Robert Jakobsoni Talumuuseum** on aastal 1948 asutatud muuseum, mis asub Vändra kihelkonnas Pärnumaal, praeguse haldusjaotuse järgi Kurgja külas Põhja-Pärnumaa vallas Pärnu maakonnas.

Muuseumi põhiülesanne on põhikirja järgi "jäädvustada Carl Robert Jakobsoni ja tema perekonna elu ning tegevust iseloomustavat ainestikku, koostöös teiste asutuste, organisatsioonide ja isikutega koguda ja säilitada 19. sajandi teise poole talupidamist ja elukeskkonda kajastavat kultuuriväärtuslikku materjali ning korraldada nende vahendamist üldsusele teaduslikul, hariduslikul ja meelelahutuslikul eesmärgil".

Alates 2018. aasta 1. jaanuarist on Carl Robert Jakobsoni Talumuuseum Sihtasutus Eesti Maaelumuuseumid struktuuriüksus.

* Kurgja-Linnutaja talu häärber talvelKurgja-Linnutaja talu häärber talvel
* Pukksild KurgjalPukksild Kurgjal
* Kurgja-Linnutaja talu heinaküünKurgja-Linnutaja talu heinaküün

Viited
------

1. 1 2   (vaadatud 30.05.2013)
2. ↑  "Sihtasutuse Eesti Maaelumuuseumid koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. märts 2018.

Välislingid
-----------

* Muuseumi koduleht (vaadatud 30.05.2013)
* C. R. Jakobsoni kirjutuslaud. Vaade kirjutustoa ekspositsioonile. // C. R. Jakobsoni Talumuuseumi fotokogu. CRJM F TR I 18 F 315
* Kirjutuslaua garnituur, kingitud C. R. Jakobsonile J. Köleri poolt. // C. R. Jakobsoni Talumuuseumi fotokogu. CRJM F TR I 15 F 312
**Onu Julius** (õieti **Julius Jansson**) on tegelane Astrid Lindgreni Karlssoni-lugude sarja viimases raamatus "Karlsson katuselt hiilib jälle".

Onu Julius on perekond Svantessoni kauge sugulane, kes elab Västergötlandis. Kord aastas saabub ta Stockholmi, et käia arsti juures ja hingata pisut ka linnaõhku. Nii veedabki onu Julius paar nädalat oma sugulaste kostil. Onu Julius on vanapoiss. Ta on parasjagu pirtsakas, üsna upsakas ning majanduslikult hästi kindlustatud, ehkki kitsi nagu väidab Väikevend. Julius kurdab Svantessonide juures viibides ühtelugu, et voodi on liiga kõva, lapsed kasvatamatud jms. Nii ei naudi ükski pereliige Juliuse külaskäike. Samuti ei salli onu Julius vastuvaidlemist ning koeri.

Onu Julius ilmub taas Stockholmi, kui Svantessonide korteris viibib teist korda Majasokk. Esialgu ei saa vanakesed omavahel kuigi hästi läbi, ent peagi leitakse ühine keel, armutakse ning Majasokk läheb onu Juliusele mehele. Kõiges selles on süüdi Karlsson, kes tembutab, tirriteerib ja figureerib onu Juliusega, ent viimane peab toimuvat ekslikult märguanneteks "muinasmaailmast", mis paneb teda elule hoopis uue pilguga vaatama.
**Jaan Soontak** (18. detsember 1940 Soontaga vald, Pärnumaa – 24. juuni 1999 Tartu) oli eesti keeleteadlane.

Haridus
-------

Jaan Soontak lõpetas 1958. aastal Pärnu 2. Keskkooli, 1963. aastal Tartu Riikliku ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna, ta oli filoloogiakandidaat (1973, Moskva Rahvusvaheliste Suhete Instituut), väitekiri "Английские заимствования в шведской прессе".

Töökohad
--------

Soontak oli 1964.–1970. aastal Tartu Riikliku ülikooli inglise keele kateedri õpetaja, 1970.–1973. aastal vanemõpetaja, 1973.–1981. aastal võõrkeelte kateedri juhataja, (aastast 1977 dotsent), 1981.–1984. aastal dotsent. Ta õpetas inglise keelt üldkeelena, on koostanud õppevahendeid.

Uurimisvaldkonnad
-----------------

Soontaki uurimisvaldkonnad olid keelestatistika, oskuskeel ja eufemismid. Ta on olnud mitme keelestatistikaalase artiklite kogumiku jmt väljaande toimetaja, tõlkinud teadusraamatuid eesti keelest inglise keelde ja vastupidi.

Teoseid
-------

* Texts for chemists (kaasautor E. Rahi). Tartu, 1968;
* Texts for athlets. Tartu, 1972, ²1984;
* Inglise keel võõrkeelena. Tartu, 1976;
* Kergejõustikutermineid neljas keeles (kaasautor K. Metsur). Tallinn, 1985.

U 20 teadustrükist.

Välislingid
-----------

* "Perekonnaõhtu: perekond Soontak Soontagal" Eesti Raadios 18. oktoobril 1968, saatejuhid Vello Mikk ja Gunnar Paal
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 4. köide: *Sar-Y. Lisa* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 348

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Onufriuse introniseerimine 17. augustil 2014 Kiievis
**Onufrius** (ukraina keeles Онуфрій; kodakodanikunimega Орест Володимирович Березовський *Orest Volodõmõrovõtš Berezovskõi*; sündinud 5. novembril 1944 Koritnes Võžnõtsa rajoonis Tšernivtsi oblastis) on Moskva Patriarhaadi Ukraina Õigeusu Kiriku eestseisja.

Teenistus vaimulikuna
---------------------

Valiti 2014. aastal MPUÕK juhiks, teda peeti poliitikast eemale hoidvaks kompromisskandidaadiks. MPUÕK juhina sai temast ühtlasi Vene Õigeusu Kiriku Püha Sinodi alaline liige. 2018. aasta oktoobris läks esimest korda telekanalis Inter eetrisse telesaade „Eestseisja sõna" (*Слово предстоятеля*), milles kõneleb Onufrius. Ta osales koos UÕK aupatriarh Filareti, Ukraina Kreekakatoliku Kiriku eestseisja Svjatoslavi, muslimite ja juudi kogukondade esindajatega 13. mail 2019 president Volodõmõr Zelenskõi eestvedamisel korraldatud Ukraina usujuhtide videopöördumises Donbassi ja Krimmi elanike poole.

Viited
------

1. ↑  The Ukrainian Orthodox Church’s stance on the revolution and war - OSW COMMENTARY
2014-10-30 (vaadatud 18.04.2019)
2. ↑  Устав Русской Православной Церкви. Глава V. Священный Синод.
3. ↑  УПЦ МП наградила "просветителей" с телеканала "Интер" - Ukrainska Pravda, 07.12.2018 (vaadatud: 09.06.2019)
4. ↑  СМИ узнали об отказе Епифания принять участие в видеообращении Зеленского - Nv.ua, 13.05.2019 (vaadatud 17.05.2019)
**Kondiõli** on väikese viskoossusega loomne õli. Kasutatakse toiduainetööstuses, samuti peenmehaanikaseadmete- kellade, mõõteaparaatide ja autode elektriseadmete määrimiseks.

Mootoriõli
Õlid ja määrded

Aparaadiõli | Avioõli | Baasõli | Destillaatõli | Diestrid |
Diisliõli | Elektroreoloogiline vedelik | EM-määre | Emulsioon | Fluoritud õli | Grafiitmääre | Hüdroõli | Hüpoidõli | Immutusõli | Isolatsiooniõli | Jääkõli | Kaabliõli | Karastusõli | Kastoorõli | Kellaõli | Kolloidne grafiit | Kompaundõli | Kompressoriõli | Kondensaatoriõli | Kondiõli | Konserveerimismääre | Konstaliin | Külmutiõli | Kütteõli | Ligroiin | Lihvõli | Linaõli | Loputusõli | Magnetvedelik | Manusteta õli | Masinaõli | Metallitöötlusõli | Mineraalõli | Mittelenduv õli | Molübdeensulfiid | Mootoriõli | Määrdeõli |Naatriummääre | Oliiviõli | Parafiin | Petrolaatum | Petrooleum | Polüglükoolõli | Põlevkiviõli | Rafineeritud õli | Rapsiõli | Rasketööõli | Rasv | Rasvõli | SHC-õli | Silikoonõli | Silindriõli | Solaarõli | Solidool | Spindliõli |Sööbekindelõli | Sünteetiline määre | Sünteetiline õli | Taimeõli | Talveõli | Tavott | Teljeõli | Tihendusmääre | Trafoõli | Transmissiooniõli | Trossimääre | Tseresiin | Turbiiniõli | Tööstusõli | Vaakumõli | Valgeõli | Tehniline vaseliin | Vaseliinõli | Värtnaõli | Õmblusmasinaõli | Üldmasinaõli |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib ontoloogiast kui filosoofia harust; filosoofilise loogika mõiste kohta vaata artiklit Ontoloogia (loogika); ontoloogiast arvutiteaduses vaata artiklit Ontoloogia (informaatika)* |

---

**Ontoloogia** ehk **olemisõpetus** (kreeka sõnadest *on* 'olev' ja *logos*) on metafüüsika haru, mis tegeleb oleva ja olemise kui niisuguse ning olemisviisidega (entiteetide ehk olevate põhitüüpidega). Sõna on tuletatud kreeka sõnast *on* 'olev'.

Ontoloogiaks nimetatakse sageli ka teatud esmaste või kindlalt olemas olevate üksuste määratlemist mõne filosoofia suuna poolt, nende üksuste seostatud ja teoreetiliselt põhjendatud kogumit, näiteks Freudi ontoloogia põhiüksusteks võib pidada tunge ja teadvust, Platoni ontoloogia omadeks jällegi ideesid.

Klassikalises filosoofias (sealhulgas) Christian Wolffi järgi on ontoloogia metafüüsika osa, nimelt üldmetafüüsika erinevalt erimetafüüsikast, mis tegeleb Jumalaga (loomulik teoloogia), hingega (loomulik psühholoogia) ja universumi ehk maailmaga (loomulik kosmoloogia). Erimetafüüsika pretendeeris teatavate entiteetide-valdkondade uurimisele puhtalt mõistuse alusel (kogemusele toetumata). Selle poolest erines loomulik teoloogia teoloogiast, mis tugineb ilmutusele, sealhulgas Pühakirjale, ning loomulik kosmoloogia kogemusele toetuvast füüsikast. Erimetafüüsika uuris näiteks seda, kas maailmal on ajaline algus või kas hing on surematu. Seevastu üldmetafüüsika tegeles olevaga üldiselt. 

Traditsioonilises ontoloogias on esiplaanil küsimus, kuidas suhtub olemine olevasse (Martin Heidegger räägib siinkohal "ontoloogilisest diferentsist", mis seisneb otsustavas vaheteos oleva olemise ja olemise enda suhtes). 

Skolastilises filosoofias arutleti ka transtsendentaalide üle. Tegemist on igasuguse oleva atribuutidega. Nende seas on *res* (asi), *ens* (olev), *unum* (üks), *aliquid* (miski), *bonum* (hea), *verum* (tõeline), osalt ka *pulchrum* (ilus, kaunis).

Ontoloogia arutelu saab alguse Parmenidesest. Sellele valdkonnale on suuremat rõhku pannud näiteks Platon (ideedeõpetus), Immanuel Kant (transtsendentaalfilosoofia) ja Martin Heidegger (eksistentsiaalontoloogia).

Vaata ka
--------

* Ontoloogiline relativism
* Universaalid

Välislingid
-----------

* Ontology. A resource guide for philosophers
* Über Christian Wolffs Ontologie, 1910 Teos digiteerituna digitaalarhiivis DIGAR
**Konfidentsiaalsus** on üks infoturbe kolmest põhimõistest.

AKIT vahendab konfidentsiaalsuse definitsioonid:

* **ISO 7498, ISO/IEC 18033, 27000** jt: teabe omadus olla kättesaamatu või paljastamatu volitamata isikutele, olemitele või protsessidele
* **ISO/IEC 2382**: andmete omadus, mis näitab, millises ulatuses need andmed ei ole volitamatutele isikutele, protsessidele või muudele olemitele kättesaadavad ega avalikustatud

AKITi selgituste kohaselt seisneb konfidentsiaalsuse olemus järgmises:

"teabe levi kitsendatus, üks teabe turvalisuse kolmest põhikomponendist (teised kaks on käideldavus ja terviklus).

- sisuliselt hõlmab salastatust, omandteavet ja/või privaatsust ;

- sõltuvalt kontekstist on tähendus kvalitatiivne ("on/ei ole konfidentsiaalne") või kvantitatiivne ("mil määral on/peab olema konfidentsiaalne")".

Terminoloogia
-------------

Tuleb hoiduda **konfidentsiaalsust** segi ajamast **privaatsusega**. Konfidentsiaalsus on seotud infokaitse ja süsteemidega, konfidentsiaalsusvajadus võib esineda nii eraisikul, asutusel kui firmal. Seevastu privaatsus kuulub kategooriasse Inimõigused ning on omane üksnes inimesele, seda ei esine loomadel, juriidilistel isikutel, ärisüsteemidel ega robotitel.

Viited
------

1. ↑  AS Cybernetica. "konfidentsiaalsus". *AKIT*.
**Rudolf Harald Sauerbrei** (7. mai 1908 Peterburi – 7. mai 1976 Hannover) oli Eesti vaimulik.

Õppis aastatel 1920–1926 Tallinna Poeglaste Saksa Reaalkoolis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1926–1932. Oli prooviaastal Tallinna Oleviste koguduses. Ordineeriti õpetajaks 8. märtsil 1933.

Oli aastatel 1933–1939 Tallinna Kopli koguduse õpetaja ja usuõpetaja.

Põgenes aastal 1939 Saksamaale. Oli aastal 1939 pastor Litzmannstadt-Erzhausenis (praegu Ruda Pabianicka Lodzi lähistel) ja aastatel 1942–1945 sõjaväeteenistuses. Aastatel 1945–1950 oli ta pastor Spiekeroogis (Wittmundi kreisis Alam-Saksi liidumaal). Aastatel 1905–1971 oli ta Hannoveri Pauluse koguduse õpetaja ja alates aastast 1959 Hannoveri Lõuna piirkonna superintendent. Emeriteerus 1. septembril 1971.

Viited
------

1. ↑  Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann
2. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib politoloogias ja poliitikas kasutatavast terminist; Tšiili erakonna kohta vaata artiklit Radikaaldemokraatia (Tšiili erakond); erakondade kohta vaata artiklit Radikaaldemokraatlik partei; väliseesti ajakirja kohta vaata Radikaaldemokraat (ajakiri)* |

---

**Radikaaldemokraatia** ehk **radikaalne demokraatia** on termin politoloogias ja poliitikas, mida kasutatakse erinevates tähendustes, kuid rõhutamaks alati demokraatia olulisust.

Ilmar Talve (Radikaaldemokraatlik Koondis) definitsiooni kohaselt on radikaaldemokraatia "keskvõimust vabana toimiv tsentraliseerimata kohalik demokraatia, mis ainsana inimesi aktiivseteks demokraatideks võib kasvatada." 

Jüri Lippingu sõnul tähendab radikaalne demokraatia "demokraatliku revolutsiooni radikaliseerimist selle laiendamise teel üha suuremasse hulka ühiskondliku elu valdkondadesse." 

Peeter Selg märgib, et "radikaalset demokraatlikku mõtet esindavad tänapäeval väga eripalgelise taustaga poliitilised teoreetikud: Ernesto Laclau, Chantal Mouffe, James Tully, William Connolly, Bonnie Honig, David Owen, Aletta Norval, Claude Lefort jt. Kõiki neid mõtlejaid iseloomustab nii või teisiti liberaaldemokraatia kriitika ning kõigi nende eesmärk on liberaaldemokraatia potentsiaali süvendada ja radikaliseerida." 

Rein Ruutsoo sõnul on radikaalse demokraatia idee kohaselt "peamine eesmärk hoida avatuna mõttevahetuse tingimusi, millele toetub jätkusuutlik demokraatia." 

Noored Sotsiaaldemokraadid rõhutavad, et "radikaalne demokraatia, see tähendab demokraatia rakendamist kõigis tegemistes." 

M. N. Roy käsitluse kohaselt: "Radikaalne demokraatia eeldab ühiskonna majanduslikku ümberkorraldamist, et kõrvaldada võimalus inimese ekspluateerimiseks inimese poolt. /---/ Mõistes, et vabadus on kokkusobimatu võimu kontsentreerumisega, taotlevad radikaaldemokraadid võimu laialdasimat hajutamist."

Viited
------

1. ↑  "Kuidas kirjanikud kirjutavad" 1992, lk. 105
2. ↑  Jüri Lipping "Teesid radikaalsele demokraatiale"
3. ↑  Peeter Selg "Radikaalse demokraatia võimalikkusest"
4. ↑  Rein Ruutsoo "Ajaloolane kui elukutse ja kutsumus"
5. ↑  Noored Sotsiaaldemokraadid endast
6. ↑  M. N. Roy "Radikaaldemokraatia printsiibid: 22 teesi"

Välislingid
-----------

* Peeter Selg "Sattumuslikkus, hegemoonia ning õiglus: John Rawls ja radikaalne demokraatia"
* Academia.edu | Documents in Radical Democracy
**Malle Hunt** (sündinud 17. mail 1960 Tallinnas) on eesti merendusterminoloog.

1978 lõpetas ta Maardu Keskkooli ja 1985 Tartu Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna eesti keele ja kirjanduse erialal.

Aastatel 1978–1994 töötas ta Eesti Keele Instituudis arvutuslingvistika sektoris. Aastatel 1994–2014 oli ta Veeteede Ameti teatmeteoste talituse juhataja. Juunist 2014 on ta Veeteede Ameti keelekonsultant.

Aastast 1998 on ta Merekeele nõukoja liige ja Veeteede Ameti kontaktisik. Alates 2009. aastast on ta Mereviki toimetaja ja administraator.

Teoseid
-------

* *Navigatsioonimärgid Eesti vetes. List of Lights. Estonia* 1995-2010 (töörühma juht ja keeletoimetaja)
* *Eesti lootsiraamat*. Tallinn: Veeteede Amet, 2003 (töörühma juht ja keeletoimetaja)
* *Sailing Directions for Estonian Waters*. Tallinn: Veeteede Amet, 2004 (töörühma juht)
* *Eesti lootsiraamat*. Tallinn: Veeteede Amet, 2007 (töörühma juht ja keeletoimetaja)
* Inglise-eesti meresõnaraamat. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2008 (töörühma liige)

Viited
------

1. 1 2 3 4  Malle Hunt Merevikis (vaadatud 16.02.2016)

Välislingid
-----------

* Malle Hunt Merevikis
**Rudolf Peets** (8. aprill 1893 – 15. august 1991) oli eesti arst ja Eesti aukonsul Marrakechis.

Ta õppis Hugo Treffneri Gümnaasiumis ja 1915. aastal Tartu ülikooli loodusteaduste- ning 1915–1918 ja 1920–1922 (lõpetas) arstiteaduskonnas.

Rudolf Peets osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas, oli 1922–1923 Vigala jaoskonnaarst, 1923–1928 Tallinna linna kooliarst, 1924. aastal Tallinna Linna Poeglaste Humanitaargümnaasiumi õpetaja. Tallinna Eesti Erakliiniku asutajaid. Aastail 1928–1929 elas ta Alžiiris, 1929 asus Marokosse. Alates 1929. aastast oli ta arst, 1934–1935 politseiarst Marrakechis, 1932–1940 samas Eesti aukonsul. 1974. aastal asus ta elama Prantsusmaale.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli kirjanik Nora Peets, kälimees oli loomaarst ja Tartu Ülikooli veterinaaria õppejõud Karl Taagepera.

Kirjandus
---------

* Album academicum universitatis Tartuensis, II köide, Tartu 1994, lk 39.
* Jutuajamine kauge külalisega. Teataja, 18. september 1954, nr 18, lk 1.
Jaan Tallinn (2014)
**Jaan Tallinn** (sündinud 14. veebruaril 1972) on eesti programmeerija ja ettevõtja. 

Ta kuulub Skype'i põhifunktsioonide (SkypeLibi) arendajate tiimi.

Jaan Tallinn on lõpetanud Tallinna 1. Keskkooli 1990. aastal ja Tartu Ülikooli teoreetilise füüsika erialal 1996. aastal.

1989. aastal osales ta arvutimängu "Kosmonaut" loomisel; see oli esimene väljaspool Eestit levitatud Eesti arvutimäng. Ta on 1993. aastal loodud tarkvaraarendusettevõtte Bluemoon Interactive kaasasutaja ja osanik. Ta on üks failijagamisprogrammi Kazaa (2000) ja internetitelefoniprogrammi Skype tehnilise lahenduse väljatöötajaid.

Ta on investeerimisfirma Ambient Sound Investmentsi osanik ning ta oli tehisintellekti­ettevõtte DeepMind esimeste investo­rite seas. 

Aastail 2007–2011 oli Jaan Tallinn presidendi mõttekoja liige.

Jaan Tallinn on kahe aka­deemilise uurimiskeskuse, Cambridge'i Ülikooli juures asuva Centre for the Study of Existential Riski ja Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi juures asuva Future of Life Institute kaasasutaja.

Tunnustus
---------

* 2007 Valgetähe V klassi teenetemärk
* 2021 Tartu Ülikooli Tänutäht

Isiklikku
---------

Jaan Tallinna isa Jüri Tallinn (1948–2018) oli režissöör ja stsenarist; vanaisa Otto Tallinn oli eesti vaimulik.

Viited
------

1. ↑  Vilistlased. Gustav Adolfi Gümnaasiumi ajaloomuuseum. Kasutatud 8.06.2014.
2. ↑  Jaan Tallinn. Bluemoon Interactive. Kasutatud 03.08.2009.
3. ↑  Kristi Helme. Skype – mitte üksnes õnnelik juhus[*alaline kõdulink*]. Õpetajate Leht, 24.10.2008.
4. ↑  "Tartu Ülikooli Tänutähe kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 4.12.2022.

Välislingid
-----------

* Lühitutvustus Bluemoon Interactive'i lehel
* Jaan Tallinn: tehisteadvust lähikümnenditel ei näe ERR, 14. mai 2014
James Bardeen (1980. aastad)
**James Maxwell Bardeen** (9. mai 1939 Minneapolis, Minnesota – 20. juuni 2022 Seattle, Washingtoni osariik) oli ameerika füüsik ja astrofüüsik.

Ta oli kahekordse nobelisti John Bardeeni poeg. Ta oli tuntud oma töödega üldrelatiivsusteooria ja astrofüüsika alalt.

Haridus ja elukäik
------------------

Bardeen lõpetas 1960. aastal Harvardi Ülikooli bakalaureusekraadiga. Sai 1965. aastal California Tehnoloogiainstituudist doktorikraadi (PhD) füüsika alal (doktoritöö juhendaja oli Richard Feynman). 

Bardeen sai 1966. aastal Washingtoni Ülikooli abiprofessoriks, hiljem samas astronoomia kaasprofessor. 1974. aastal sai ta Yale'i Ülikooli kaasprofessoriks, seejärel füüsikaprofessoriks. 1976. aastal asus ta professorina tööle Washingtoni Ülikooli.

Bardeeni noorem vend William Bardeen on samuti füüsik.

Teadus
------

Bardeen tegeles mustade aukude ja akretsiooniketaste astrofüüsikaga, spiraalgalaktikate dünaamikaga, kosmoloogiliste suurte struktuuride arengu uurimisega, kosmoloogilise häiritusteooriaga (1980) ja Einsteini väljavõrrandite lahenduste täpsustamisega.

Koos Stephen Hawkingi ja Brandon Carteriga sõnastas Bardeen 1973. aastal mustade aukude mehaanika neli reeglit. Need reeglid kujutavad endast füüsikalisi tingimusi, millele mustad augud eeldatavasti vastama peavad ja mis on analoogsed termodünaamika seadustele.

Tunnustus
---------

* 1996 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks
* 2012 – valiti USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmeks

Publikatsioone
--------------

Bardeen, J. M.; Carter, B.; Hawking, S. W. The four laws of black hole mechanics. Comm. Math. Phys. 31 (1973), no. 2, 161--170.

Viited
------

1. 1 2  James Bardeen. perimeterinstitute.ca

Välislingid
-----------

 James Bardeen – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Malla mõisa peahoone
**Malla mõis** (saksa keeles *Malla*) oli rüütlimõis Viru-Nigula kihelkonnas Virumaal. Tänapäeval jääb kunagine mõisasüda Viru-Nigula valla territooriumile Lääne-Viru maakonnas.

Ajalugu
-------

Malla mõis, Theodor Albert Sprengeli pliiatsijoonistus (1894)
Esimesed kirjalikud andmed Malla mõisa kohta pärinevad aastast 1443. Keskajal oli Malla mõis rajatud vasallilinnusena.

Eesti NSV ajal kuulus mõis Eesti kalatööstuse tootmiskoondis Ookeanile

Mõis pälvis tähelepanu 2014. aastal, kui soomlane Risto Pietilä soetas selle bitcoinide eest.

Mõisa peahoone põles 7. septembril 2018. aastal.

Galerii
-------

* Tuuleveski varemedTuuleveski varemed
* TõllakuurTõllakuur
* TeenijatemajaTeenijatemaja
* KelderKelder

Viited
------

1. 1 2  Malla mõis (vaadatud 15.09.2012)
2. ↑  Lekkiv katus ja lääpas uksed-aknad löövad meistrimehel silmad särama[*alaline kõdulink*], Virumaa Teataja, nr. 164, 29 august 2015
3. ↑  "Soomlane ostis rekordarvu bitcoinide eest Lääne-Virumaal mõisa" Virumaa Teataja, 3. aprill 2014
4. ↑  "Lääne-Virumaal põleb Malla mõis" ERR, 7, september 2018

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Malla mõis** |

* Malla mõis (Viru-Nigula khk), Kinnistute register
* "Jaak Juskega kadunud Eestit avastamas: värskelt põlenud bitcoinimõis, ehk Malla mõisa lugu" Delfi Forte, 29. september 2018
* Malla mõisa lugu Mõisablogis

Viru-Nigula kirik
Viru-Nigula kihelkond

**Kirik**: Viru-Nigula  

**Mõisad**: Aarla mõis | Andja mõis | Aseri mõis | Haansalu mõis | Hurtja mõis | Kabala mõis | Kalvi mõis | Koogu mõis | Kunda mõis | Lontova mõis | Maasika mõis | Malla mõis | Nugeri mõis | Ojaküla mõis | Oru mõis | Pada mõis | Pärna mõis | Päsula mõis | Rannamõisa mõis | Raudna mõis | Rihula mõis | Salumä mõis | Samma mõis | Satsu mõis | Sonda mõis | Tüükri mõis | Ulvi mõis | Unukse mõis | Uue-Varudi mõis | Vana-Varudi mõis | Varudi mõis | Vasta mõis | Viru-Nigula kirikumõis