recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Piibli tegelasest; aineklassi kohta keemias vaata artiklit Estrid; e-kataloogi kohta artiklit ESTER; naisenime kohta vaata artiklit Ester (eesnimi)* |

---

**Ester** (5. sajand eKr; heebrea keeles אסתר) oli naine kristliku Piibli Vanas Testamendis ja juudi Tanahis, Pärsia ja Meedia kuninga Ahasverose (Xerxes I) kuninganna, Estri raamatu kangelanna.

Lugu
----

Ester oli vaeslapsest hajala juuditar nimega **Hadassa** 'mürt', ent kui ta läks kuninga haaremisse, sai ta nime, mille all teda praegu tuntakse. See on süüria-araabia teisend pärsia sõnast *satarah* 'täht'. Ta oli benjaminlase Abihaili tütar.

Tema perekond ei kasutanud kuningas Kyros II antud luba Paabeli vangipõlvest Jeruusalemma tagasi pöörduda. Ester elas koos sugulasest kasuisa Mordokaiga, kellel oli mingi amet Suusani palees.

Ahasveros laskis end lahutada Vastist ning valis uueks abikaasaks Estri. Varsti pärast seda andis Ahasveros oma peaministrile, agaglasele Haamanile võimu ja voli tappa ja hävitada kõik juudid kogu Pärsia impeeriumis. Estri vaheleastumine hoidis selle kohutava katastroofi ära. Haaman poodi võllassse, mis ta oli lasknud Mordokai jaoks valmistada. Ja juudid seadsid oma imepärase pääsemise mälestuseks sisse iga-aastase puurimipüha. See juhtus umbes 52 aastat pärast Paabeli vangipõlvest vabanemist, Plataia lahingu ja Mykale lahingu aastal (479 eKr).

Iseloomustus
------------

Ester esineb Piiblis vaga, uskliku, julge, ettevaatliku ja otsusekindla naisena ja oma kasuisa sõnakuuleliku tütrena, kes juudi rahva heaks püüdis jagada kuninga soosingut oma kasuisaga. Ta pidi olema erakordselt veetlev, sest ta "leidis armu kõigi silmis, kes teda nägid" (Estri raamat 2:15).

Pühakiri näitab teda Jumala tööriistana juudi rahva hävingu ärahoidmisel ning Pärsia juutidele turvalisuse, jõukuse ja rahu tagamisel.

Vaidlused Estri ajaloolisuse üle
--------------------------------

Selle üle, kas Ester on reaalselt eksisteerinud, on vaieldud. On olemas seisukoht, et Estri lugu on puhas väljamõeldis, mis oli mõeldud õpetlikuks allegooriaks.

Estri ebaajaloolisusele viitavad sarnasused juutide puurimipüha ning jumal Marduki ja tema abikaasa Ištari auks peetud pärsia püha vahel, mida peeti nende võidu auks oma võistlejate Umani (kõlab nagu "Haaman") ja Mašti (kõlab nagu "Vasti") üle.

Estri ajaloolisuse kasuks räägib see, et kreeka ajaloolane Herodotos mainib, et pärast kaotust ühes sõjas kreeklastega (vaata Kreeka-Pärsia sõjad) nõudis kuningas taga oma haaremit.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ester** |
Ester Oras 2020. aastal Arvamusfestivali teadusalal
Ester Oras tõmbamas välja hammast Tartu Ülikooli kunstimuuseumile kuuluvast muumiast. Radiosüsinikumeetodil ja DNA analüüsil tuvastati muumia autentsus. 
**Ester Oras** (sündinud 11. septembril 1984) on eesti arheokeemik. Ta on Tartu Ülikooli loodus- ja täppisteaduste valdkonnas keemia instituudis analüütilise keemia kaasprofessor.

Peamiselt töötab ta orgaaniliste jäägianalüüside alal, kombineerides arheoloogiliste leidude uurimist analüütilise keemiaga. Tema põhiline uurimisvaldkond on biomolekulaaranalüüsid (lipiidid, proteiinid) ja muistse toidukultuuri uuringud. Samuti on tal kogemused massispektromeetria ja elementanalüüsi alal.

Ester Oras on Eesti Noorte Teaduste Akadeemia liige.

Tunnustus
---------

2017. aastal pälvis ta Professor Peeter Tulviste mälestusfondi stipendiumi. Fondi eesmärk on toetada ja tunnustada üliõpilasi ja noorteadlasi, kes on ühiskondlikult aktiivsed ning panustavad silmapaistva õppe- ja teadustööga Eesti ühiskonna edendamisse.

Samal aastal sai Oras Eesti muuseumide auhinnakonkursil väikse muuseumiroti parima muuseumikogu arendaja kategoorias koos Jaanika Andersoniga Tartu Ülikooli muuseumi projekti "Muumiate interdistsiplinaarsed uuringud ja tulemuste tutvustamine erinevatele sihtgruppidele" eest.

2022. aastal pälvis ta Tartu Ülikooli aumärgi.

Viited
------

1. ↑  Valme, Valner (10. märts 2020). "Arheokeemik Ester Oras: tuleks leppida sellega, et meis ongi igasuguseid minevikke". *ERR*. Vaadatud 28.01.2021.
2. ↑  Oras, Ester (19. juuni 2020). "TEADUSELU | Ester Oras: ema-/isa-teadlane". *Delfi*. Vaadatud 28.01.2021.
3. ↑  ENTA (vaadatud 28. jaanuaril 2021)
4. ↑  Hanson, Raimu (28. oktoober 2017). "Tegevust alustas professor Peeter Tulviste mälestusfond". *Tartu Postimees*. Vaadatud 28.01.2021.
5. ↑  "Muuseumirottide võitjad on teada". *Postimees*. 19. jaanuar 2018. Vaadatud 28.01.2021.
6. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 9.12.2022.

Välislingid
-----------

* Ester Oras Eesti Teadusinfosüsteemis
Sergio Padt FC Groningeni mängijana
**Sergio Vincenzo Roberto Padt** (sündinud 6. juunil 1990 Haarlemis) on Hollandi jalgpallur, kes mängib väravavahina Bulgaaria kõrgliigaklubis Razgradi Ludogorets.

2007. aastal liitus ta Amsterdami Ajaxiga. Klubi põhimeeskonnas ei mänginud ta kordagi. 2010. aasta alguses läks ta laenule Hollandi esiliigaklubisse HFC Haarlem. Hollandi esiliigas debüteeris Padt 22. jaanuaril 2010 mängus SBV Excelsiori vastu, kuid see jäi tema ainsaks mänguks Haarlemis, kuna klubi läks varsti pankrotti. Hooajal 2010/11 oli Padt Ajaxist laenul Hollandi esiliigaklubis Go Ahead Eagles.

Aastatel 2011–2014 mängis ta Belgia kõrgliigaklubis Gent.

Aastatel 2014–2021 mängis ta Hollandi kõrgliigaklubis FC Groningen ning oli seal kõik seitse hooaega klubi esiväravavaht. 2015. aastal võitis ta Groningeniga Hollandi karikavõistlused.

2021. aasta juunis liitus ta Razgradi Ludogoretsiga. Hooajal 2021/22 tuli ta klubiga Bulgaaria meistriks.

Padt mängis Hollandi kuni 17-aastaste ja kuni 21-aastaste koondistes. Hollandi jalgpallikoondisse kutsuti ta esmakordselt 2018. aasta mais, kuid koondisedebüüti pole ta seni teinud.

Ta on Itaalia päritolu.

Saavutused
----------

Groningen
* KNVB beker (1): 2014–15

Razgradi Ludogorets
* Bulgaaria kõrgliiga: 2021–22

Viited
------

1. ↑  "Privacyinstellingen op VI.nl". *www.vi.nl*. Vaadatud 2. juunil 2018.
**Sergijev Possadi rajoon** (vene keeles *Сергиево-Посадский район*) oli 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Moskva oblasti kirdeosas. Rajooni keskus oli Sergijev Possadi linn. 1. aprillil 2019 munitsipaalrajoon kaotati ning asendati Sergijev Possadi linnaringkonnaga. 16. juunist 2019 kaotati rajoon ka haldusüksusena.

Rajoon piirnes põhjas Tveri oblastiga, kirdes Jaroslavli oblastiga, idas Vladimiri oblastiga, kagus Krasnoarmeiski linnaringkonnaga, lõunas Puškino rajooniga, läänes Dmitrovi rajooniga ja loodes Taldomi rajooniga.

Rajooni pindala oli 2027,17 km². Elanike arv oli 2012. aastal 224 011, 2009. aastal 220 945 ja 2002. aastal 230 481.

Sergijev Possadi rajoonis oli 295 asulat, mis kuulusid kuue linnaasunduse (Sergijev Possadi, Hotkovo, Krasnozavodski ja Peresveti linnade ning Bogorodskoje ja Skoropuskovski alevite) ja kuue külaasunduse koosseisu.

Rajooni tähtsamad jõed olid Kunja, Torgoša, Vorja, Velja, Kubža ja Dubna.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Закон Московской области № 32/2019-ОЗ «Об организации местного самоуправления на территории Сергиево-Посадского муниципального района» (vene keeles)
3. ↑
**Polli** on küla Viljandi maakonnas Mulgi vallas (varem Karksi vallas).

Külas asus Polli mõis.

Külast voolavad läbi Halliste jõgi, millele on paisutatud Karksi järv ja Saksaveske järv, ja Kutsiku oja, millele on paisutatud Linnutare paisjärv ja Kutsiku paisjärv ehk Kutsiku veehoidla. Karksi järv on kaitse all Karksi maastikukaitseala koosseisus, Saksaveske järve kaldal kasvab kaitsealune Polli elupuu.

Asulas tegutseb Polli Aiandusuuringute Keskus.

Rahvaarv 1. jaanuari seisuga
----------------------------

| Aasta | Rahvaarv |
| --- | --- |
| 1999 | 307 |
| 2000 | 296 |
| 2001 | 281 |
| 2002 | 267 |
| 2003 | 272 |
| 2004 | 263 |
| 2005 | 264 |
| 2006 | 261 |
| 2007 | 250 |

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Mulgi valla asulad

**Linnad:** Abja-Paluoja • Karksi-Nuia • Mõisaküla   

**Alevikud:** Halliste • Õisu   

**Külad:** Abja-Vanamõisa • Abjaku • Ainja • Allaste • Atika • Ereste • Hirmuküla • Hõbemäe • Kaarli • Kalvre • Kamara • Karksi • Kulla • Kõvaküla • Laatre • Lasari • Leeli • Lilli • Maru • Metsaküla • Morna • Mulgi • Muri • Mõõnaste • Mäeküla • Naistevalla • Niguli • Oti • Penuja • Polli • Pornuse • Põlde • Päidre • Päigiste • Pärsi • Pöögle • Raamatu • Raja • Rimmu • Räägu • Saate • Saksaküla • Sammaste • Sarja • Sudiste • Suuga • Tilla • Toosi • Tuhalaane • Umbsoo • Univere • Uue-Kariste • Vabamatsi • Vana-Kariste • Veelikse • Veskimäe • Äriküla • Ülemõisa
Tamara Karsavina 1910. aastatel
**Tamara Platonovna Karsavina** (vene keeles Тамара Платоновна Карсавина; 9. märts (vkj 25. veebruar) 1885 Peterburi – 26. mai 1978 London) oli vene balletitantsija ja balletipedagoog. 

Pärast Peterburi keiserliku teatrikooli lõpetamist 1902. aastal sai Karsavina Maria teatri rühmatantsijaks. 1907. aastal edutati ta esimeseks solistiks ja 1910. aastal priimabaleriiniks.
Alates 1909. aastast tegi ta koostööd antreprenöör Sergei Djagilevi trupiga Ballets Russes.

Karsavina viimane etteaste Maria teatri laval oli mais 1918.

Emigratsioonis
--------------

1918. aasta suvel emigreerus ta koos inglasest abikaasa ja lapsega Suurbritanniasse. Nad asusid elama Londonisse. Jätkus koostöö Djagilevi trupiga. Karsavina lõpetas lavakarjääri 1931. aastal. Ta tegutses ka balletipedagoogina. 

1931. aastal sai Karsavina Kuningliku Tantsuakadeemia asutajaliikmeks. Aastatel 1931–1955 oli ta akadeemia asepresident.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tamara Karsavina** |

Tamara Karsavina andmekogus IMDb (inglise) Muuda Vikiandmetes
**Tamara Sõrmus** (aastani 1953 **Tamara Sander**; 29. november 1926 Tartu – 28. märts 2018 Tartu) oli eesti baleriin ja matemaatik.

Ta oli aastatel 1945–1951 Vanemuise teatri baleriin.

Ta lõpetas 1954. aastal Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna matemaatikuna. 1963. aastal kaitses ta füüsika-matemaatikakandidaadi väitekirja (juhendaja professor Gunnar Kangro).

Aastatel 1955–1975 töötas ta õppejõuna (aastast 1968 dotsendina) Tartu Riikliku Ülikooli matemaatilise analüüsi kateedris. Aastatel 1975–1995 töötas ta õppejõuna (dotsendina) Tallinna Pedagoogilises Instituudis, hiljem Tallinna Pedagoogikaülikoolis.

Tal on uurimusi hajuvate ridade teooria alalt, ta on üldistanud selle teooria tulemusi Banachi ruumide jadadele ja operaatormaatriksitega summeerimismenetlustele. Ta koostas mitu kõrgkooliõpikut.

Tunnustus
---------

* 1994 Gerhard Rägo nimeline mälestusmedal

Isiklikku
---------

Tema vend Georg Sander (1923–2016) oli eesti teatrikunstnik.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. juuli 2015. Vaadatud 24. märtsil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Kirjandus
---------

* *Eesti entsüklopeedia.* 14. köide: *Eesti elulood.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 496.

Välislingid
-----------

* Haud Tartu Pauluse kalmistul
Fabian von Plateri vapp
**Fabian von Plater gen. Broel** (suri 1656) oli baltisaksa päritolu Rootsi sõjaväelane, Liivimaa maanõunik ning mitmete mõisate omanik.

Platerite suguvõsast pärit Fabian von Plater sündis Johann von Plateri ja Barbara von Ungerni pojana.

19. septembril 1625 kinnitati talle isapoolsed pärusmõisad Laatre (*Fölk*), Tõlliste (*Teilitz*), Uniküla (*Unniküll*) ja Kiuma (*Kioma*) mõisad.

1634. aastal oli kuningas Gustav II Adolfi matustel üks kirstukandjatest.

4. juulil 1643 välja antud kuningliku resolutsiooni järgi tuli Liivimaa kolmest kreisist määrata igaühest kaks maanõunikku - üks rootslane ja üks sakslane. Võnnu kreisist määrati Otto von Mengden, Tartu kreisist Fabian von Plater ning Pärnu kreisist Friedrich Wilhelm von Patkul.

Oli Tartu õuekohtu assessor.

Perekond
--------

Fabian von Plater abiellus Elisabeth von Taubega, kes oli Konrad von Taube tütar. Abielust sündisid:

* Fabian von Plater, Rootsi sõjaväelane (ooberst)
* Elisabeth von Plater, abiellus Kuigatsi mõisniku Johann Ernst von Dückeriga (maetud 1694)

Viited
------

1. 1 2 3 4  Anton Buchholtz "Beiträge zur Lebensgeschichte Johann Reinhold Patkuls" Riia 1893, lk. 9
2. ↑  Jully Ramsay "Frälsesläkten i Finland. Intill stora ofreden" Helsingi, lk. 316-317
**Faasiverb** on verb, mis väljendab tegevuse algust või lõppu.

Eesti keel
----------

Faasiverb moodustab lauses koos *ma*-tegevusnimega ahelverbi. 

### Algust väljendavad faasiverbid

Algust väljendavad nt verbid *hakkama*, *asuma*, *minema*, *tulema*, *jääma*, *kukkuma*, *lööma*, *puhkema*, *kargama*, *süttima* koos supiini illatiiviga:

*Mihkel **hakkas jooksma**.*

*Postiljon **asus** kirju laiali **kandma**.*

*Vanaema **läks rohima**.*

*Koer **tuli sööma**.*

*Nad **jäid** hotelli **ööbima**.*

*Boss **kukkus karjuma**.*

*Jalgpallur **lõi** palli **minema**.*

*Laps **puhkes nutma**.*

*Maali **kargas tantsima**.*

*Maja **süttis põlema**.*

### Lõppu väljendavad faasiverbid

Lõppu väljendab verb *lakkama* koos supiini elatiiviga:

*Auto **lakkas sõitmast**.*

*Lammas **lakkas** muru **närimast**.*

*Tööline **lakkas töötamast**.*

*Vihm **lakkas sadamast**.*

*Lõvi **lakkas jahtimast**.*

Viited
------

Mati Erelt, Reet Kasik, Helle Metslang, Henno Rajandi, Kristiina Ross, Henn Saari, Kaja Tael, Silvi Vare 1993. Eesti keele grammatika II. Süntaks. Lisa: Kiri. Tallinn: Eesti Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituut, § 481
Püha Nikolause kirik Puškinos
**Puškino** on linn Venemaal Moskva oblastis, Puškino rajooni keskus. Asub Utša jõe kaldal, 31 km Moskvast kirdes.

Esmamainitud 1498. aastal Puškino külana, linnaõigused 1925. aastast.

Linnas asub metsandusinstituut ja dendropark.

Puškinot läbib raudtee.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.

Välislingid
-----------

* 

Moskva oblasti vapp
Moskva oblasti linnad

Aprelevka  | Balašihha  | Beloozjorski  | Bronnitsõ  | Dedovsk  | Dmitrov  | Dolgoprudnõi  | Domodedovo  | Drezna  | Dzeržinski  | Dubna  | Elektrogorsk  | Elektrostal  | Elektrougli  | Frjazino  | Golitsõno  | Himki  | Hotkovo  | Istra  | Ivantejevka  | Jahroma  | Jegorjevsk  | Kašira  | Klin  | Kolomna  | Koroljov  | Kotelniki  | Krasnoarmeisk  | Krasnogorsk  | Krasnozavodsk  | Krasnoznamensk  | Kubinka  | Kurovskoje  | Likino-Duljovo  | Ljubertsõ  | Lobnja  | Lossino-Petrovski  | Luhhovitsõ  | Lõtkarino  | Možaisk  | Mõtištši  | Naro-Fominsk  | Noginsk  | Odintsovo  | Orehhovo-Zujevo  | Ozjorõ  | Pavlovski Possad  | Peresvet  | Podolsk  | Protvino  | Puškino  | Puštšino  | Ramenskoje  | Reutov  | Rošal  | Ruza  | Sergijev Possad  | Serpuhhov  | Solnetšnogorsk  | Staraja Kupavna  | Stupino  | Šatura  | Štšolkovo  | Zaraisk  | Zvenigorod  | Žukovski  | Taldom  | Tšehhov  | Tšernogolovka  | Vereja  | Vidnoje  | Volokolamsk  | Voskressensk  | Võssokovsk
**Gaius Octavius Tidius Tossianus Lucius Iavolenus Priscus** (lühinimega **Iavolenus Priscus**) (sündinud u 60 pKr) oli Rooma senaator ja jurist. Priscus oli sabiniaanide koolkonna pea ja pidas mitut ametit, olles muuhulgas leegioniülem, provintsi asehaldur ja konsul. Paljusidd tema otsuseid on tsiteeritud "Digestides".

Arvatakse, et Iavolenus Priscus tuli Nedinumist või Iguviumist Umbrias. Ta tegi karjääri keiserliku halduse ja õiguse alal.

Keiserlik karjäär
-----------------

Usutakse, et 84 pKr tuli Javolenus Priscus Rooma Britannia provintsi, kus ta viibis kaks aastat ja teenis *juridicus'*e ehk vanemkohtunikuna. Pärast seda naasis ta Rooma ja pidas seal oma konsulaati. Konsuliametit peeti Rooma riigi kõrgeimaks auks. 
Pärast konsuliaega, 86 pKr oli ta Ülem-Saksamaa kuberner, keiser Domitianuse valitsusajal tõenäoliselt Süüria provintsi kuberner ja natuke hiljem Aafrika prokonsul ehk maavalitseja. Iavolenus Priscus teenis ka keiser Traianuse konsiiliumis, olles lugupeetud jurist. 106. või 107. pKr sai temast Keiserliku Nõukogu liige.

Juristikarjäär
--------------

Gaius Plinius Caecilius Secundus kirjeldab Iavolenus Priscust kui tihedalt avalike suhetega seotud tuntud tsiviilõigus eksperti, kes on pigem ekstsentrik. Ta oli viimane sabininaanide õigusteadusliku kooli juht  ning Salvius Iulianuse õpetaja ja õiguslik juhendaja. Ta kirjutas "Küsimuste" ja "Vastuste" kogumikke ning kommentaare sabiniaanide koolkonna varasemate juhtide, nagu Marcus Antistius Labeo ja Cassiuse teostele.

Priscus avaldas 15 kirjade ehk *epistulaede raamatut ehk librit*, milles käsitleti õigusprobleeme.

On avaldatud arvamust, et Iavolenus Priscus oli kuulus, kuna ta oli jurist.

Iavolenus Priscuselt teatakse tema ütlust *Omnis definitio in iure civili periculosa est* 'Iga definitsioon tsiviilõiguses on ohtlik'.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5   25.04.2019
2. 1 2 3  H. Siimets- Gross, M. Ristikivi. Fontes iuris Romani. Rooma õiguse allikate kogumik. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus 2019, lk 60.
3. 1 2 3  The Oxford Classical Dictionary (4 ed.) HeinOnline 25.04.2019
4. ↑  Anton-Hermann Chroust, Legal Profession in Ancient Imperial Rome , 30 Notre Dame Law. 521 (1955) HeinOnline 25.04.2019
5. ↑  A. M. Honore, Julian's Circle, 32 Tijdschrift voor Rechtsgeschiedenis 1 (1964) HeinOnline 25.04.2019
Piusa koopad. 
**Piusa koobastiku looduskaitseala** eesmärk on kaitsealuste nahkhiirte ja nende talvitumiseks vajalike koobaste kaitse, uurimine ja tutvustamine.

Kaitstavaks elupaiga tüübiks on vanad loodusmetsad ning kaitstavateks taime- ja loomaliikideks tiigilendlane, harivesilik, palu-karukell, aas-karukell ja roomav öövilge. 

1945. avastati koobastes seal talvituvad nahkhiired. Nende arvukus suurenes pidevalt ja Põlva RSN TK 30. septembri 1981 otsusega nr 180 moodustati kaitseala (idapoolsed koobastikud) ning laiendati Põlva Maavalitsuse 15. jaanuari 1992 määrusega nr 16 lahustükiga (läänepoolsed koobastikud). Eesmärk oli kaitsta Baltimaade suurimat talvituvate nahkhiirte kolooniat. Nüüdseks on leitud kõik Eestis talvituvad liigid (kokku seitse), kellest kaks on väga haruldased (habelendlane, leitud kaks isendit, ning Nattereri lendlane, leitud ühel korral). Praegu loendatatakse Piusas ligikaudu 3000 isendit.

Nahkhiirte koondumispaikade, eriti talvituspaikade-koobaste osa, on nende loomade kaitses väga suur. Koobaste sobivus nahkhiirte talvitumiseks oleneb kindlatest tingimustest, millest tähtsaimad on temperatuur ja niiskus, vaikus, pimedus, koopa mõõtmed, avade mõõtmed, pragude olemasolu koopas, koopa ümbruse maastiku iseloom. Piusa koobaste tingimused on püsinud nahkhiirtele soodsad pikka aega ja see ongi võimaldanud suure talvituskoloonia tekkimise.

Välislingid
-----------

*
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Prantsusmaa kuningast; teiste samanimeliste kohta vaata lehelt Charles IV (täpsustus)* |

---

**Charles IV** (u. 1294 – 1. veebruar 1328) oli Prantsusmaa kuningas aastail 1322–1328 ja Navarra kuningas **Charles I** 1322–1328.

Charles oli Prantsusmaa kuninga 1285–1314 Philippe IV ning Jeanne I-ga poeg ning tema vennad olid: Louis X (1289–1316), Prantsusmaa kuningas 1314–1316, Philippe V (1292/93–1322), Prantsusmaa kuningas, 1316–1322, ja õde Prantsuse Isabelle (1295–1358), kes abiellus Inglismaa kuninga Edward III-ga.

Kuningas Charles IV suri 1328. aastal ilma meessoost pärijetata. Peamisteks troonipretendentideks said senise kuninga lellepoeg ja kuningas Philippe IV venna, Valois' krahvi Charlese poeg Philippe ning Inglise kuningast õepoeg Edward III. 

Prantsuse kõrgaadlike toel nimetati regendiks Valois' dünastiast Philippe. Charles IV lesk Jeanne d'Évreux oli enne kuninga surma siiski temast rasedaks jäänud. Kuna sündis siiski tütar ning Saali tavaõiguse kohaselt naissoost isikutel polnud võimalust troonile asuda, krooniti Philippe VI 29. mail 1328. aastal Reimsi katedraalis Prantsusmaa kuningaks ning algas Kapetingide kõrvalharu Valois'de dünastia valitsusaeg. 

Charles IV surmaga lõppes Kapetingide dünastia pealiin, mis andis Inglismaale ettekäände alustada Saja-aastast sõda, kuna Edward III ema, Prantsusmaa kuninga Philippe IV tütre Isabelle kolm venda (Louis X, Philippe V ja Charles IV) Kapetingide dünastiast olid Prantsuse kuningad, kes kõik meesjärglasteta surid. Seetõttu arvas Edward III, et Prantsuse troon peaks kuuluma temale, mitte aga Prantsusmaa kuninga 1285–1314 Philippe IV venna, Valois' dünastia Valois' krahvi Charlese poeg Philippele.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Philippe V** | **Prantsusmaa kuningas**1322–1328 | Järgnev**Philippe VI** |
| Eelnev**Philippe II** | **Navarra kuningas**1322–1328 | Järgnev**Jeanne II (kuni 1343. aastani koos abikaasa Philippe III-ga** |

Vaata ka
--------

* Saja-aastane sõda
* Kapetingid
* Valois'd
**Regina Birk** (8. oktoober 1911 Tallinn – detsember 1999 Narva) oli eesti arst ja sportlane (jalgrattur).

Ta lõpetas 1928. aastal Tallinna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumi. Sügisel 1928 läks õppima Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, kus ta õppis vaheaegadega aastani 1941, ehkki stuudium jäi lõpetamata.

Aastatel 1930–1931 oli ta Eesti meister ja rekorditeomanik jalgrattasõidus.

Aastal 1940 võttis ta väga punase hoiaku. Oli 1940. aastal "Mareti" toimetaja ja EK(b)P Tartumaa komitee naistetöö instruktor, 1941. aastal "Maanaise" kaastööline ja Harku jaoskonnaarst. 

Põgenes 1941. aastal Nõukogude Liidu tagalasse, teenis seal ja kuni 1944. aastani Punaarmees arstina.

Aastatel 1944–1945 töötas ta Tartu Lastekliiniku ordinaatorina ja ühtlasi lõpetas aastal 1945 ka poolelijäänud Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) arstiteaduskonna. 

Pärast lõpetamist töötas ta TRÜ arstiteaduskonna lastehaiguste kateedris assistendina. Oli aastatel 1945–1948 TRÜ sportliku hügieeni kateedri juhataja kohusetäitja.

Aastatel 1953–1954 oli ta Pärnus rajoonihaiglas arst-terapeut. Aastatel 1954–1971 oli ta jaoskonnaarst Narvas. Läks 1971. aastal pensionile.

Isiklikku
---------

Tema isa Ado Birk oli Eesti poliitik ning vend Aadu Pirk (1919–1945) oli ohvitser 45. Relva-SS Grenaderirügemendis.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk 603

Kirjandus
---------

* Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk 603

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Haud Riigiküla kalmistul
Connor Goldson 2018. aastal Rangersi särgis
**Connor Lambert Goldson** (sündinud 18. detsembril 1992 Wolverhamptonis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib Šotimaa kõrgliiga klubis Rangers. Ta mängib eelistatult paremkaitsjana, kuid teda on kasutatud ka paremkaitsja ja keskpoolkaitsjana.

Ta alustas klubikarjääri Shrewsbury Townis, debüteerides hooajal 2010–11 Inglismaa tugevuselt neljandas liigas. Hooajal 2013–14 mängis ta lühikest aega laenul samasse liigasse kuuluvas Cheltenham Townis. Hooajal 2014–15 lõi ta Shrewsbury Townis mängides seitse väravat ja aitas klubil tõusta Inglismaa tugevuselt kolmandasse liigasse. Hooajal 2014–15 valiti Goldson lisaks League Two sümboolsesse koosseisu ja Shrewsbury Towni aasta mängijaks.

2015. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Inglismaa esiliiga klubiga Brighton & Hove Albion.

2018. aasta juunis siirdus ta Rangersi, kellega sõlmis viieaastase lepingu. Hooajal 2020–21 tuli ta Rangersiga Šotimaa meistriks. Samal hooajal valiti ta liiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

Viited
------

1. ↑  "Shrewsbury Town defender Connor Goldson moves to Brighton & Hove Albion". Shrewsweb. 19.8.2015. Vaadatud 8.4.2022
2. ↑  "Connor Goldson: Rangers sign defender from Brighton". BBC Sport. 13.6.2018. Vaadatud 8.4.2022

Välislingid
-----------

 Connor Goldson – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Piz Badile** on mäetipp Berni Alpides Bregaglia ahelikus.

Piz Badile'i kirdeseina loetakse üheks kuuest suurest põhjaseinast Alpides.

Asukoht ja kõrgus
-----------------

Halduslikult asub mäetipp Šveitsi ja Itaalia piiril, jäädes Graubündeni kantoni (Šveits) ja Sondrio provintsi (Itaalia) aladele.

Piz Badile'i kõrgus on **3308 m**.

Piz Badile'ist 1,2 km ida suunas asub Piz Cengalo (3367 m). 

Biz Badile'i kirdesein

Tipputõusud
-----------

Esmatõusu mäetippu tegid 27. juulil 1867 lõunaribi kaudu USA mägironija William Augustus Brevoort Coolidge koos prantslastest teejuhtide François Devouassoud' ja Henri Devouassoud'ga.

Tänapäeval on Piz Badile'i tippu kaks klassikalist marsruuti: põhjaharja mööda ja nn Cassini marsruut Piz Badile'i kirdeseinal.

### Tõusud tippu kirdeseina kaudu

Esmatõusu kirdeseina kaudu tegid 14.–16. juulil 1937 kaks itaallaste gruppi: Riccardo Cassini kolmeliikmeline grupp (Cassin, Gino Esposito, Vittorio Ratti) ja varem startinud Como meeskond (Mario Molteni ja Giuseppe Valsecchi), kes tõusuteel ühendasid oma jõupingutused. Esmatõus kirdeseinal lõppes traagiliselt: Molteni suri tippu jõudes kurnatusest ja Valsecchi hukkus laskumisel lõunaharja mööda. Läbitud marsruut nimetati Cassini marsruudiks. 

6. juulil 1952 tegi austerlane Hermann Buhl esimese alpinistina soolotõusu Piz Badile'i kirdeseinal. Cassini marsruudi läbis ta 4 tunni ja 30 minutiga.

1953. aasta augustis läbisid kirdeseina uuel marsruudil Claudio Corti ja Felice Battaglia. Viimane hukkus pikseöögist. Marsruut nimetati Corti-Battaglia marsruudiks.

### Eesti alpinistide tipputõusud

* 2013 – Andres Hiiemäe, esimese eesti alpinisti tipputõus mäe kirdeseinal mööda Cassini marsruuti (raskuskategooria TD, VI, 6a, kõrguste vahe 1000 m)

Viited
------

1. 1 2  Piz Badile, Italy/Switzerland. peakbagger.com
2. ↑  Andres Hiiemäe. firn.ee
3. ↑  Bregaglia - 2013. firn.ee

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Piz Badile** |

* Piz Badile. summitpost.org
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib veo- ja sõiduvahendist, helilooja kohta vaata artiklit Aadu Regi, eesti rahvalaulu kohta vaata artiklit regilaul, küla kohta Alsunga piirkonnas vaata artiklit Reģi.* |

---

Heinaveo regi
Kiviregi rautatud jalastega
Regi räästa all
**Regi** on kahel looduskõveral või painutatud jalasel libisev loomade abil veetav veo- ja sõiduvahend. Regedega veeti tavaliselt talvel palke, suvel heinu, aga madalregedega ka kive, turvast, sõnnikut, samuti põllutööriistu.
Kerget sõidurege inimeste vedamiseks nimetatakse saan, väikest järelveetavat rege kelk.

Eestis on rege vedanud üldiselt üks hobune. Saaremaa lääneosas ja Eesti loodeosas kasutati 20. sajandi alguseni kahe härja poolt veetavat vehmriga härjarege.

Ajaloost
--------

Tänapäeva reele ehituselt sarnase kodarree võtsid eestlased ja teised läänemeresoome rahvad kasutusele arvatavasti 
kokkupuutes balti hõimudega. Regi oli vajalik areneva põllumajanduse veovajaduste rahuldamiseks.

19. sajandini kasutati rege ilma laiema veoaluseta, reepõhja kattis pikivarbadest laudi. Puude ja heinaveoks paigaldati reele risti loogakujulised *reemalgad*. 20. sajandi regededele oli iseloomulik lai reepeas kitsenev veoraam (nimetatud ka *laam*, *laavits*, *kresla* jne), mis võeti Eestis kasutusele 19. sajandi lõpul venelaste eeskujul. Samal ajal hakati sõiduks kasutama reele seotavat varbpära, mida nimetati ka *kanakorv*, *kresku*, *korup* jne. Regede puitkonstruktsiooni ilmusid raudosad 19. sajandi keskel, kui rauast tehti reetallad. Üldisemalt hakati rege rautama sajandivahetusel.

Ree osad ja tüübid
------------------

Ree osad on jalased, kodarad, kaustad, ristpuud või painardid, laudi, aisad.

Konstruktsioonitüübilt jagunesid eesti talureed:

* madalregi
* kodarregi
* kaustregi
* sebaregi
* sidepulkregi

Viited
------

1. ↑  Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 176
2. 1 2  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Tallinn, Ühiselu AS trükikoda. Lk 246
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib külast Kose vallas; teiste samanimeliste kohtade kohta vaata lehekülge Tammiku (täpsustus)* |

---

**Tammiku** on küla Harju maakonna Kose valla loodenurgas.

Külas asus Tammiku mõis.

Küla kagunurgas asub arheoloogiamälestiseks arvatud asulakoht ja mitu kaitsealust kultusekivi.

Küla läbib Vaida–Urge tee ja seal lõppeb Kolu–Tammiku tee.

Küla põhjaosa kuulub Nabala-Tuhala looduskaitseala koosseisu.

Vaata ka
--------

* Vähikivi
* Tammiku radioaktiivsete ainete varastamine

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Kose valla lippKose valla lipp
Kose valla asulad

**Alevikud:** Ardu | Habaja | Kose | Kose-Uuemõisa | Ravila   

**Külad:** Aela | Ahisilla | Alansi | Harmi | Kadja | Kanavere | Kantküla | Karla | Kata | Katsina | Kirivalla | Kiruvere | Kolu | Krei | Kuivajõe | Kukepala | Kõrvenurga | Kõue | Laane | Leistu | Liiva | Lutsu | Lööra | Marguse | Nutu | Nõmbra | Nõmmeri | Nõrava | Ojasoo | Oru | Pala | Palvere | Paunaste | Paunküla | Puusepa | Rava | Raveliku | Riidamäe | Rõõsa | Saarnakõrve | Sae | Saula | Silmsi | Sõmeru | Sääsküla | Tade | Tammiku | Triigi | Tuhala | Uueveski | Vahetüki | Vanamõisa | Vardja | Vilama | Virla | Viskla | Võlle | Äksi
**Ravimi patent** on tööstusomandi valdkonda kuuluv patendi alaliik. Patenteeritav objekt on tavaliselt ravimi toimeaine ehk uudne keemiline molekul.

Ravimi patendikaitse on Eestis reguleeritud Eesti patendiseaduse ja ratifitseeritud rahvusvaheliste lepingutega. 

Patendikaitse kestus originaalravimitel (esimene uut toimeainet sisaldav ravim) on kuni 20 aastat alates patenditaotluse esitamise kuupäevast. Kuna ravimi kliinilised ohutuse ja efektiivsuse uuringud on pikaajalised, võib patendi kehtivuse algusest kuluda müügiloa ja reaalse turunduseni jõudmiseni aastaid. Seega reaalne monopoolne turundusperiood võiks jääda ilma täiendavate võimalusteta suhteliselt lühiajaliseks. Euroopa Liidus on turu eksklusiivsuse õigus originaalravimil kuni 11 aastat müügiloa saamisest.
Pärast patendikaitse lõppu on sama toimeainet sisaldavat geneerilist ehk analoogravimit õigus toota ka teistel ettevõtjatel. Geneerilise ravimi tootmiseks peab olema tõestatud, et see sisaldab originaalravimiga sama toimeainet ning on organismi poolt ekvivalentses doosis omastatav. 
Haruldaste haiguste ravis kasutatavate orbravimite ehk harvikravimite puhul on võimalik taotleda täiendavat patendikaitset.

### Patendiomaniku ainuõiguste piirangud

Ravimi patendikaitse alla ei kuulu ravimit ennast puudutavad katsed, ravimi toimeaine edasistes kliinilistes katsetes kasutamine ega eraviisiline ärieesmärkideta kasutamine.
Teatud epidemioloogiliste olukordade (epideemia) korral võib ravimi vajaduse olulisel suurenemisel juhtuda, et patendiomanik ei suuda tagada piisavat toodangumahtu või kuritarvitab oma monopoolset positsiooni ebaõiglaste hinnatingimustega. Kui on tegemist patendiomaniku oma õiguste kuritarvitamisega, on võimalik Pariisi konventsiooni artikkel 5A alusel rakendada sundlitsentside väljastamist Pariisi Liidu liikmesriikidele. Maailma Kaubandusorganisatsiooni intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide leping (TRIPS) artikkel 31 sätestab samuti omaniku patendiõiguse piiramise tingimused.
Eetiliselt on küsitavusi madala majandustasemega riikides monopoolsete ravimitootjate tegevuses, kuid tavaliselt ei vii need patendiõiguse piiramiseni.

Vaata ka
--------

* Patent
* Patendiamet
* Eesti Patendiraamatukogu
* Intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide leping

Viited
------

1. ↑  European Medicines Agency. (2012). Questions and Answers on Generic Medicines.
2. ↑  REGULATION (EC) No 141/2000 OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL of 16 December 1999. Official Journal of the European Communities.
3. ↑   Patendiseadus. RT I 1994, 25, 406
4. ↑  Kelli A. (2005). Patendikaitse põhiõiguslikud alused. Acta Societatis Martensis

Kirjandus
---------

1. European Medicines Agency. (2012). Questions and Answers on Generic Medicines.
2. REGULATION (EC) No 141/2000 OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL of 16 December 1999. Official Journal of the European Communities.
3. Patendiseadus. RT I 1994, 25, 406
4. Kelli A. (2005). Patendikaitse põhiõiguslikud alused. Acta Societatis Martensis

Välislingid
-----------

* Patendiseadus
* Tööstusomandi kaitse Pariisi konventsioon
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Pronks** | 2015 | jäähoki |
| **Pronks** | 2018 | jäähoki |

**Connor Murphy** (sündinud 26. märtsil 1993 Bostonis) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Chicago Blackhawks. Ta on klubi meeskonna asekapten.

Aastatel 2011–2013 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis Sarnia Sting.

2011. aastal valis Phoenix Coyotes ta NHL-i *draft* '​is 20. valikuna. NHL-is debüteeris ta 16. novembril 2013 mängus Tampa Bay Lightningi vastu ja lõi selles mängus ka värava.

2017. aasta juunis kaubeldi ta Chicago Blackhawksi.

2013. aastal tuli Murphy USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Aastatel 2015 ja 2018 võitis ta USA jäähokikoondise koosseisus maailmameistrivõistlustelt pronksmedali. 2016. aasta maailmameistrivõistlustel, kus ta saavutas USA koondisega neljanda koha, lõi ta turniiril kaitsemängijatest enim väravaid (kokku kolm väravat).

Tema isa Gord Murphy mängis NHL-is kokku nelja klubi koosseisus.

Välislingid
-----------

* Connor Murphy NHL.com lehel
* Connor Murphy hockeydb.com lehel

| * v
* r
Chicago Blackhawks |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Petr Mrázek **·** Alex Stalock |
| 
**Kaitsjad**: Jack Johnson **·** Caleb Jones **·** Seth Jones **·** Jake McCabe **·** Connor Murphy **·** Jarred Tinordi **·**  Alex Vlasic |
| 
**Ründajad**: Andreas Athanasiou **·** Colin Blackwell **·** Jason Dickinson **·** Max Domi **·**  MacKenzie Entwistle **·** Reese Johnson **·** Tyler Johnson **·** Patrick Kane **·** Boris Katchouk **·** Jujhar Khaira **·** Philipp Kurashev **·** Sam Lafferty **·** Taylor Raddysh **·** Jonathan Toews **·**  |
**Pascali kihlvedu** on Blaise Pascali tõestus Jumala uskumise kasulikkusest.

Võimalikud on neli varianti: 

1. uskuda Jumalasse, kui ta tegelikult eksisteerib;
2. uskuda, kui Jumalat tegelikult olemas pole;
3. Jumalasse mitte uskuda, kui ta tegelikult eksisteerib;
4. mitte uskuda, kui Jumalat polegi olemas.

Pascali järgi annavad kaks viimast, s.t mitteuskumise valikud inimese elu jaoks kas neutraalse (4: ei avalda mõju) või negatiivse tulemuse (3: põrgu), seevastu mõlemad uskumise valikud annavad positiivse tulemuse; kui uskuda ja Jumal eksisteeribki (1), siis tagatakse paradiis, kui uskuda ja Jumalat pole (2), teeb usk inimese elu lihtsalt paremaks ja harmoonilisemaks. Seega on Jumalasse uskumine igal juhul kasulik.

Pascali kihlvedu, mis ei ole küll jumalatõestus, püüab mänguteooria abil näidata, et Jumalasse uskumine on parim strateegia: kui Jumalat ei ole olemas ja temasse uskuda, on sellest sündiv kahju väike. Kui aga Jumal on olemas ja temasse ei usuta, siis on kahju suur. Niisiis on Jumalasse uskumine nagu kindlustuspoliis.

Vaata ka
--------

* Jumalatõestused
Sir **Francis Reginald Wingate, esimene baronet Wingate** (25. juuni 1861 Renfrewshire, Šotimaa – 28. jaanuar 1953 Dunbar, Šotimaa) oli Suurbritannia sõjaväelane, kindralkuberner Inglise-Egiptuse Sudaanis 1899–1916.

Ta sündis pere seitsmenda pojana. Pärast kuningliku sõjaakadeemia lõpetamist 1880. aastal saadeti ta Briti laevastikuga algul Indiasse ja siis Adenisse. 1883 ühines ta kindral Evelyn Woodiga ja aitas reorganiseerida Egiptuse armeed. Aastal 1885 sai ta majoriks.

Suurepärase araabia keele oskajana, hea vangide ja põgenike küsitlejana ning käsikirjade uurijana avaldas ta 1891 väga autoriteetseks osutunud raamatu "Mahdism ja Egiptuse Sudaan". Osaliselt seetõttu nimetati ta 1892. aastal Egiptuse luureülemaks. Sellel ametipostil täitis ta ka sõjalisi ülesandeid Sudaanis mahdistide vastu, mille eest sai 1897 kindraliks ning Püha Miikaeli ja püha Jüri ordu rüütliks.

Sir Reginald Wingate
1895. aastal aitas ta Slatin-pašal põgeneda. Ta tõlkis tolle emakeelest, saksa keelest inglise keelde ning avaldas ta raamatud "Kümme aastat mahdistide vangis" (1892) ja "Tuli ja mõõk Sudaanis" (1896).

24. novembril 1899 tappis ta Egiptuse sissi ja iseseisvuse eest võitleja Khalifa `Abd Allāh ibn Muhammadi.

1899 nimetati ta Sudaani kindralkuberneriks ja sirdariks (armee ülemjuhataja) pärast seda, kui eelmine kindralkuberner lord Horatio Herbert Kitchener kutsuti Buuri sõtta. 

Tema valitsemisperioodil sai Sudaanist brittide liitlane, eeskätt tänu Wingate'i rangusele ja vastuhakkude julmale mahasurumisele, kuid ka tema sidemete tõttu. 1903 sai Wingate kindralmajoriks ja 1908 kindralleitnandiks. 1905 nimetas Oxfordi ülikool ta tsiviilõiguse audoktoriks. Sudaanlased nimetasid ta pašaks.

1917. aastal määrati ta Suurbritannia ülemkomissariks Egiptuses. Kuigi vastuolu tõttu Egiptuse Rahvusliku Parteiga ta vallandati, täitsid britid Egiptuse asjus endiselt tema soovitusi.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib 1939. aastal loodud vallast, varasemate valdade kohta vaata artikleid Ravila vald (1866) ja Ravila vald (1899)* |

---

**Ravila vald** oli vald Harju maakonnas aastail 1939–1950. Vallamaja asus Vardja külas.

Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Ravila valla maa-alast, välja arvatud Tagametsa, Kõrvenõmme, Varbse (Varblase) ja Oostevõhma talude maa-alad; senise Alavere valla Rasivere, Palu ja Taganurga külade ning Mõisaaseme asunduse maa-aladest; senise Triigi valla Paunküla küla ja Paunküla asunduse maa-aladest.

Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad
1939. aastal oli vallas 2835 elanikku, territooriumi suurus oli 20 268,37 ha.

Esimene vallavanem oli Jaan Moor.

1939. aastal kuulusid Ravila valla koosseisu: Kose alevik, Kose, Ahisilla, Viskla ja Lellavere külad, Nõmmemõisa asundus, Ravila asundus ja Sõmeru asundus, Maanteeääre, Tagametsa, Marguse, Pikasöödi, Lenderma, Palvere, Vilama, Maardu ja Lakesöödi küla, Paunküla, Leistu, Voose, Palu, Rasivere ja Taganurga külad ning Paunküla asundus, Mõisaaseme asundus.

Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine
--------------------------------------------------

8. augustil 1945 moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega vallas Kose külanõukogu, Palvere külanõukogu ja Voose külanõukogu. 

26. septembril 1950 arvati vald Harju rajooni koosseisu.

Vaata ka
--------

* Ravila mõis

Viited
------

1. ↑  Maa-ameti kaardirakendused
2. ↑  Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
3. ↑  588. Harju Maavanema otsus Harju maakonna vallavolikogude valimisringkondade arvu ja nende piiride kohta. Riigi Teataja, nr. 75, 9 september 1939
4. ↑  EESTI NSV TEATAJA, Nr. 35 26. oktoobril 1945, Art 543. Seadlus Harju maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta.
Amhari lapsed
**Amharid** (varem ka **amhaarad**) on semiidi rahvas Etioopias. Kõnelevad afroaasia keelkonna semiidi rühma kuuluvat amhara keelt. Nad on suuruselt teine rahvas Etioopias oromode järel, kuid amharid on riigi kultuuriliselt mõjukaim rahvus. Samuti on amharid ajalooliselt kuni hiljutise minevikuni olnud Etioopias poliitiliselt juhtival positsioonil.

Amharite üldarvu on mõnevõrra raske tuvastada, kuna mitmed väiksemad Etioopia rahvas on võtnud omaks amhari keele. 2007. aasta rahvaloendusel loendati Etioopias 19 867 817 amharit (26,9% riigi elanikkonnast).

Amharate asualad paiknevad valdavalt Etioopia mägismaal riigi kesk- ja põhjaosas. Suurem osa amhareid järgib alates 4. sajandi keskpaigast monofüsiitlikku Etioopia õigeusku, vähesel määral on ka islamiusulisi.

Antropoloogiliselt esindavad amharid etioopia rassitüüpi, mis on tekkinud europiidide ja negriidide segunemise tulemusena.

Amhari tähestik

Viited
------

1. ↑  Summary and statistical report of the 2007 Population and Housing Census results

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Amharid** |
Piusa Ürgoru Puhkekompleks, sügis 2013
**Piusa Ürgoru Puhkekompleks** on turismitalu Võru maakonnas Setomaa vallas Piusa jõe ürgorus. Piusa Ürgoru Puhkekompleksi haldab OÜ NAXOS.

Ajalugu
-------

Piusa Ürgoru Puhkekompleks asub kunagises Väiko-Härma veski asukohas. Väiko-Härma veski asutas 1930. aastate paiku Aleksander Laanberg (hiljem eestistatult Laanemäe), kes omandas ehituskrundi jõe paremal kaldal. Vasakpoolse kalda omaniku Voldemar Videriga sõlmis ta "perve kasutamise" lepingu, makstes selle eest 20 puuda rukkeid aastas. 

Veskis oli 2 kivipaari. Ühe kivipaariga suudeti tunnis jahvatada 300–400 kg kuivi teri. Peale jahvatuse tehti veel järgmisi teenustöid: laastulöömine, tänu sellele olid ümbruskonna hoonetel katused korda seatud; kreissael oli võimalik valmistada sindleid ja aialippe; höövelmasinat tarvitati ümbruskonna väiksemateks puutöödeks. 

Veskijärves leidus haugi, ahvenat, lutsu, särge, hõrnast ja vähki. 

Aastast 1963 läks veski "Võidu" sovhoosi valdusse; möldriks oli kohapeal Kusta Klaas, kes vana asjatundjana seadis kohale tulles veski hästi korda. Veski töötas kuni 1972. aastani.
1946. aastal ehitati veski juurde uus elumaja (praegune puhkemaja), kus perekond Laanemäe elas kuni 1961. aastani. Sellest ajast seisis elumaja tühjana.

Piusa ürgoru puhkekeskus

Tänapäev
--------

Pärast mitmeid pärandamisi ja kinkimisi jõudis talu lõpuks Voldemar Laanemäe poja Koidi kätte. Praegune puhkemaja hoone renoveeriti 1999. aastal. Külastajaid hakati selles hoones vastu võtma alates 2000. aastast. 

Puhkemajas on 4 magamistuba kokku 9 voodikohaga. Majas ja selle ümbruses on Wi-Fi-võrk. Vanasse sepikotta ehitatud saun asub otse jõe kaldal. Ööbida on võimalik ka renoveeritud aidas, kus on 6 voodikohta. Suitsusaun asub eemal majutushoonetest ning moodustab omaette väikese kompleksi koos lõkkeplatsi ja telkimiskohtadega. Suitsusaun on käsitsiraiutud palkidest murukatusega hoone. Majutuseks on kompleksis ka palkidest kämpinguid.

Puhkemaja lähedalt viib mööda 15 km pikkune Piusa Ürgoru matkarada. Ümberkaudsed metsad on marja- ja seenerikkad.

Viited
------

1. 1 2 3  "Puhkekeskusest". *www.puhkemaja.ee*.
Rooma keisririik u. 125 pKr, *Alpes Maritimae* provints esile tõstetud
**Alpes Maritimae** oli Rooma keisririigi provints. See oli *Alpes Poeninae* ja *Alpes Cottiae* kõrval üks kolmest Alpidega piirnevast provintsist tänapäeva Prantsusmaa ja Itaalia vahel. Provintsi kuulus osi tänapäeva Prantsuse departemangudest Alpes-Maritimes, Alpes-de-Haute-Provence ja Hautes-Alpes.

Ajalugu
-------

Asutatuna aastal 14 eKr Augustuse poolt, oli alguses *Alpes Maritimae* pealinnaks *Cemenelum* (nüüd Cimiez), mis on praegu Prantsusmaal Nice'i linna naabruses. 

Aastal 297 laiendati provintsi põhja ja loodesse kuni Durance (Druentia) jõeni ja Col de Montgenèvre kuruni. Selle pealinn viidi *Civitas Ebrodunensiumisse*, tänane Embrun.

3. sajandil sai provints *Septem Provinciae* osaks, mis omakorda oli pretoriaanide Gallia prefektuuri osa.

Asulad
------

Suured asulad provintsis olid:

* *Cemenelum* (Cimiez)
* *Nicaea* (Nice)
* *Antipolis* (Antibes)
* *Portus Herculis Monoeci* (Monaco)
* *Salinae* (Castellane)
* *Sanitium* (Senez)
* *Vintium* (Vence)

Pärast aastat 297 provintsi laienedes lisandusid:

* *Ebrodunum* (Embrun)
* *Brigantio* (Briançon)
* *Brigomagus* (Briançonnet)
* *Civitas Rigomagensium / Rigomagus* (Chorges)
**Pasigraafia** on märgisüsteem, mille puhul sümbolid tähistavad mõisteid, mitte kõneldava keele sõnu. Pasigraafiad peaks olema üldarusaadavad kõigile inimestele olenemata nende emakeelest.

Pasigraafiad on näiteks noodikiri, matemaatilised sümbolid ja ka numbrisüsteemid. Pasigraafia alla liigitatakse vahel ka hieroglüüfilised kirjasüsteemid. Pasigraafiad on ka piktogrammid ja blisskiri.

Ajalugu
-------

Pasigraafia ideele aluse panijaks ja mõiste kasutuselevõtjaks on peetud Gottfried Wilhelm Leibnizit, kes kasutas pasigraafia mõistet 1666. aastal teoses "Dissertatio de arte combinatoria".

Esimese puhta pasigraafia loojaks arvatakse olevat prantslane Joseph de Maimieux'd, kes esitas oma kontseptsiooni 1797. aastal.

Eestis on pasigraafia arendamisega tegelenud näiteks Jakob Linzbach ja Jaan Sarv, mõlemad püüdsid välja töötada oma kunstlikku märgisüsteemi.

Viited
------

1. 1 2   Ülo Lumiste, Leo Võhandu. Kolmest Eestis loodud tehiskeelest ja nende loojatest. – Akadeemia 2007, nr 3, lk 482–510, siin lk 488.
2. ↑  Erika Luciano. Peano and His School Between Leibniz and Couturat: The Influence in Mathematics and in International Language. – New Essays on Leibniz Reception: In Science and Philosophy of Science 1800-2000. Toim. Ralph Krömer, Yannick Chin-Drian. Lk 41–64, siin lk 42.
3. ↑  Winfried Nöth. Handbook of Semiotics. Bloomington 1990, lk 269.
4. ↑  Lumiste, Võhandu, lk 487.
**Alpbachtal** on org Tiroolis, Austrias. See on Inntali kõrvalorg.

Alpbachtal
Alpbachtal on saanud nime *Alpbachi* jõelt, mis orus voolab. Orusuus on Brixleggi vald. Maantee Brixleggist kulgeb läbi oru Inneralpbachini. Naaberorud on Zillertal ja Wildschönau.

Kõrgeimad mäed Alpbachtalis on:

* Große Galtenberg (2425 m)
* Sonnenjoch (2287 m)
* Standkopf (2228 m)
* Wiedersberger Horn (2128 m)
* Gratlspitze (1899 m)
* Schatzberg (1898 m)
* Loderstein (1830 m)
* Reitherkogel (1337 m)

Peamine sissetulekuallikas nii suvel kui ka talvel on turism. Alpbachtalis on Wiedersberger Horni lõunaküljel suur suusapiirkond 2 gondeltõstuki ja 15 suusatõstukiga. Väiksem suusapiirkond 1 gondeltõstuki ja 4 suusatõstukiga asub Reith im Alpbachtali küla sissepääsu juures. Teisi suusapiirkondi teenindatakse teistest orgudest. Suviti on org matkapiirkond. Seal on mitu alpirohumaad (*alms*).

Iga-aastane *European Forum Alpbach*, kus osalevad poliitikud, õpetlased ja teised kogu maailmast, toimub Alpbachis.

Orus on kaks valda: **Reith im Alpbachtal** ja **Alpbach**. Oru lõpus on *Inneralpbachi* küla.

Galerii
-------

* Alpbachtali suusapiirkond Gmahkopfi juuresAlpbachtali suusapiirkond Gmahkopfi juures

Välislingid
-----------

* Alpbachtali suusapiirkonna veebileht
* Alpbachtal & Tiroler Seenlandi turismiühingu veebileht
**Kanepbanaan** ehk **kiubanaan** (ka *manillakanep*; ladinakeelne teaduslik nimetus *Musa textilis*) on taimeliik banaani perekonnast. Ta meenutab pärisbanaani, kuid lehed on kitsamad ja sirgemad ning vili ei ole söödav.

Taime ehitus
------------

### Lehed

Lehelabad on piklikud, tipu suunas kitsenevad, 1,5–2 m pikkused, 40–50 cm laiused, otsast kitsad ja tömbid, aluse juures ümarad. Lehe pooled on aluse juures ebavõrdsed. Keskrood on roheline nagu lehelaba. Leherootsud on 40–50 cm pikkused, tugevapoolsed ja kõvad. 

### Õied

Õisikuraag on paljas või kergelt udemetes. Kandelehed on rohelised, kuni 50 cm pikkused, väga teravad. Alumised õied on emasõied, ülemised isasõied. 

Emasõisi on kandelehe kohta umbes 10 kahes reas. Sigimik on 5 cm pikkune, roheline, paljas. 

### Ebavars

Nagu teistelgi banaanidel, moodustavad üksteise sisse keerdunud lehetuped toruja ebavarre. Ebavarred on 2,5–4 m kõrgused. Nende läbimõõt on aluse juures 15–20 cm. Nad on rohelised või lillakad, alt võivad olla isegi mustad. Lehetuppedel ja leherootsudel puudub vaha.

Levik
-----

Kanepbanaan on pärit Filipiinidelt ja Kalimantanilt, kultuurtaimena kasvatatakse ka mujal troopikas, sealhulgas Malaisias, Austraalias, Aafrikas, Costa Ricas jm.

Kasutamine
----------

Kanepbanaani on kultuurtaimena hakatud kasvatama Filipiinidel 16. sajandil. Praegu on tal mõnel pool suur tähtsus, sest temast saadakse tugevat ja vastupidavat tekstiilikiudu manillat. Seda kiudu, mille pikkus ulatub 2 meetrini, saadakse alates taime kolmandast eluaastast ebavarrest ja leherootsude servadest. Kiud eemaldatakse mehaaniliselt lehtede välispinnalt.

Välislingid
-----------

* Foto: kanepbanaan kasvuhoones
* Õisiku foto

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **kanepbanaan** |