recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Riho Ühtegi ja Triin Varek 2022. aasta Admiral Pitka luurevõistluse avatseremoonial Rakvere Vabadussõja mälestussamba juures.
**Triin Varek** (sündinud 23. juunil 1977 Rakveres) on Eesti Keskerakonna poliitik ja praegune Rakvere linnapea.

Lapsepõlv ja haridus
--------------------

Triin Varek sündis 23. juunil 1977 Rakveres ja kasvas üles alul Tõrremäel ning siis Haljalas. Ta isa Toomas Varek oli Kullaaru sovhoosi direktor.

Varek lõpetas 1995. aastal Rakvere Gümnaasiumi, kus õppis inglise süvakallakuga klassis. Keskkooli lõpetamise järel asus ta õppima rahvusvahelist ärijuhtimist Concordia Rahvusvahelisse Ülikooli Eestis ning lõpetas kooli 1999. aastal.

2014. aastal lõpetas ta magistrikraadiga õpingud Tallinna Ülikooli sotsiaalteaduste instituudis.

Töökäik
-------

2001. aastast olnud meditsiinitarvikutega tegeleva perefirma OÜ Wimberg tegevjuht. Samuti on ta olnud SA Lääne-Viru Arenduskeskuse ettevõtlus- ja kohalike omavalitsuste konsultant.

Poliitiline karjäär
-------------------

### Liitumine Keskerakonnaga ja 2017. aasta KOV valimised

2017. aasta kohalike omavalitsuste volikogude valimiste aegu liitus ta Urmas Lahe kutsel Keskerakonnaga, saades seejärel erakonna esinumbriks Rakveres. Valimistel sai ta 283 häält ja pääses linnavolikokku.

Aastatel 2017–2019 töötas ta Rakvere abilinnapeana.

### 2021. aasta KOV valimised

2021. aasta kohalike omavalitsuste valimistel osutus Varek volikokku valituks 689 häälega, mis oli neil valimistel Rakvere linna parim tulemus.

### Rakvere linnapeana

6. oktoobril 2019 valis Rakvere linnavolikogu Vareku 15 häälega (viis erapooletut) Rakvere linnapeaks. See oli teine kord, mil Rakvere linnapeaks sai Keskerakonna liige: eelnevalt, aastatel 1996–1999 oli ainsa keskerakondlasena ametis olnud Triin Vareku isa.

26. novembril 2021 valis linnavolikogu häältega 14-5 ta teiseks ametiajaks linnapeaks.

### 2023. aasta Riigikogu valimised

2023. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Lääne-Virumaa ringkonnas Riigikokku, sai 1198 häält ning ei osutunud valituks.

Isiklikku
---------

Tal on poeg ja tütar.

Viited
------

1. 1 2  "Triin Varek". *TheMayor.EU* (inglise keeles). Vaadatud 28. august 2023.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
2. 1 2 3 4 5  "Triin Varek: linna rahakotti tuleb hoolega kaaluda". *Kuulutaja*. 8. september 2017. Vaadatud 28. august 2023.
3. 1 2 3  Anu Viita-Neuhaus & Marianne Loorents (6. juuni 2017). "Keskerakonna linnapea kandidaat on Triin Varek". Vaadatud 28. august 2023.
4. ↑  "Valimistulemus". *Valimised.ee*. Vabariigi Valimiskomisjon. Vaadatud 28. august 2023.
5. 1 2  Rene Kundla (17. oktoober 2021). "Rakvere küsimused said pühapäeval vastuse". *ERR*. Vaadatud 28. august 2023.
6. ↑  "Rakvere volikogu valis linnapeaks Triin Vareku". *ERR*. 6. oktoober 2019. Vaadatud 28. august 2023.
7. ↑  "Rakvere linnapeaks valiti Triin Varek". *ERR*. 26. november 2021. Vaadatud 28. august 2023.
8. ↑  Eva Samolberg-Palmi (6. märts 2023). "Valimised ⟩ Triin Varek: keskerakonnast on kahju". *Virumaa Teataja*. Vaadatud 28. august 2023.

Välislingid
-----------

* Triin Varek – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kergejõustiku alast; kulgemisviisi kohta vaata artiklit Kõndimine; suhte kohta vaata artiklit Kurameerimine; malekäigu kohta vaata artiklit Käik (male)* |

---

Reeglipärane käimine
Käimiskohtunike kaardid: I - ebapiisav kontakt maaga, II - kõverdunud põlv, III - diskvalifitseerimine.

**Sportlik käimine**
--------------------

**Olemus ja tehnika**

Sportlik käimine on kergejõustiku olümpiaala, mis jooksualadest erineb selle poolest, et sportlane peab maapinnaga säilitama pideva kontakti. Käija eespool asuv jalg peab olema hetkel, kui see maapinda puudutab, kuni hetkeni, millal jalg täisnurga saavutab, põlvest sirge. 

**Reeglid**

Võistlustel jälgib võistlejate reeglipärast käimist 6-9 kohtunikku. Kui käimine ei vasta reeglitele, teeb kohtunik hoiatuse. Pärast hoiatuse saamist kolmelt kohtunikult peab sportlane rajalt lahkuma. Hoiatus tehakse hoiatuskaardi näitamisega. Kaardi mõlemal poolel peab olema sümbol, mis näitab kõnealust määrusterikkumist. Diskvalifitseerimist kinnitab punane kaart, mida võib teha ainult ala vanemkohtunik. Kui kõrvaldamine pole millegipärast kohe võimalik, tehakse seda vahetult pärast finišit. 

**Distantsid**

Käimisvõistlusi peetakse nii staadionil (tavadistantsid 400 m staadionil 10 000 m, 20 000 m ning 300 m sisestaadionil 3000 m, 5000 m) kui ka maanteel (10 km, 20 km, 35 km, 50 km). 10 km käimisdistantsil ja pikematel distantsidel paigutatakse esimene joogipunkt stardist 5 km kaugusele ning järgmised kas igale ringile või taas 5 km järel. Joogipunkte võib ka tihedamalt olla, kui ilmastikuolud seda nõuavad. Maanteel korraldataval 20 km käimisel peab ühe ringi pikkus olema kuni 2,5 km, 50 km käimisdistantsil aga kuni 5 km.

**Ajalugu**
-----------

Sportlik käimine sai alguse Inglismaalt. Esimesed Inglismaa meistrivõistlused peeti 1866. aastal, mille võitis John Chambers. 1880. aastal asutati Inglismaal amatööride kergejõustikuliit ning töötati välja võistlusreeglid, millest *Käimisvõistlustel tuleb hoiatused ja diskvalifitseerimised jätta kohtunike otsustada. Iga võistluse kohtunike otsus on lõplik* on siiani kehtivad.

**Ajalugu Eestis**
------------------

Vaata ka
--------

* Käijate maailmakarikavõistlused
* Bruno Junk
Beth Chatto 2005. aastal
**Bessie Diana "Beth" Chatto** (27. juuni 1923 Essex – 13. mai 2018 Essex) oli tuntud inglise aednik, õppejõud ja aiakujundaja. 

Beth Chatto on tuntud oma mitmete aiakujunduste poolest, teda on nimetatud ka aiakujunduse *grand old lady*'ks. Inspiratsiooni oma aedade jaoks sai ta peamiselt Jaapani kuivaedadest.

Elulugu
-------

Beth Chatto alustas õpinguid Essexis Colchesteri maakonna tütarlaste keskkoolis. 1940-1943 õppis ta Bishop's Stortfordi Hockerilli kolledžis õpetaja ametit. 1940.aastal kohtus Beth Chatto puuviljakasvataja Andrew Chattoga. Paar abiellus 1943. aastal ja asus elama Colchesteris asuvasse külla Braiswicki. Mõned aastad hiljem sündisid nende perre tütred Diana ja Mary. Alates 1950. aastatest töötas Beth õppejõuna ning osales ka Lilleklubi liikumises, mis keskendus lilleseadete loomisele.1978. avaldas Beth oma esimese raamatu "The Dry Garden".

Huvi taimede vastu viis Chattod kokku kunstniku ja taimeteadlase Cedric Morrisega, kellest inspireerituna asutasid Beth Chatto ja ta sõber Pamela Underwood lilleseadeklubi. 1950.aastate lõpus avas Chatto veel mitmeid aiandusklubisid ja pidas aiandusteemalisi loenguid. 1960 rajasid Chattod ettevõtte "Chatto Gardens". 1967. aastal asutas Beth koos oma abikaasaga puukooli, mille põhirõhk oli eksootiliste taimede kasvatamisel. 

Beth Chatto elutööks peetakse talle ainuomase aiakujundusstiili väljatöötamist, millega ta alustas koos abikaasaga koduaias. Tema stiil oli eriline ja pälvis tähelepanu, kuna ta muutis mahajäetud aiamaa/tühermaa kasutuskõlblikuks kasutades printsiipi **"**õige taim õiges kohas".

Väljaanded
----------

* **The Damp Garden**. 1982. Kirjastus The Pimpernel Press Ltd.
* **The Green Tapestry**. 1986. Kirjastus Simon and Schuster.
* **Beth Chatto's Shade Garden**. 2017. Kirjastus The Pimpernel Press Ltd.

Tunnustus
---------

* 1987 – Victoria aumedal, Essexi ülikooli aukraad.

* 1998 – Aiakirjanike gildi saavutuse auhind.

Viited
------


1. 1 2 3
2. ↑  Chatto, Beth (1982). *The Damp Garden*. The Pimpernel Press Ltd. ISBN 0460045512.
3. ↑  Chatto, Beth (1989). *The Green Tapestry*. Simon and Schuster. ISBN 0671670360.
4. ↑  Chatto, Beth (2017). *Beth Chatto's Shade Garden*. The Pimpernel Press Ltd. ISBN 9781910258224.
Glynis Johns (1952)
**Glynis Margaret Payne Johns** (5. oktoober 1923 Pretoria – 4. jaanuar 2024 Los Angeles, California) oli Briti näitleja. Tema karjäär kinolinal, telesarjades ja teatris ulatus kaheksasse aastakümnesse. Ta mängis üle 60 filmis ja üle 30 lavastuses.

Ta sündis Lõuna-Aafrikas Pretorias Walesi näitleja Mervyn Johnsi tütrena. Näitlejakarjääri alustas ta varases lapsepõlves teatris. Viieaastaselt astus ta Londoni balletikooli ja juba kümneaastaselt töötas ta ise balletiõpetajana. Filmidebüüdi tegi Johns 1938. aastal Briti mängufilmis "South Riding". Näitlejana sai Johns tuntuks 1940. aastate alguses pärast rolli sõjafilmis "49. laiuskraad" ("49th Parallel"; 1941) – filmis tehtud roll tõi talle 1942. aastal National Board of Review' auhinna. 1940. aastate lõpus mängis Johns peaosa filmides "Miranda" (1948) ja "Third Time Lucky" (1949). Pärast mängimist Suurbritannia ja USA koostöös valminud filmis "No Highway in the Sky" (1951) hakkas Johns aina enam mängima Hollywoodi filmides ja mujal. 1952. aastal tegi ta debüüdi televisioonis ja Broadwayl. Alates 1950. aastatest mängis ta peaosa sellistes filmides nagu "The Sword and the Rose" (1953), "The Weak and the Wicked" (1954), "Mad About Men" (1954), "Narr" ("The Court Jester"; 1955), "The Sundowners" (1960), "The Cabinet of Caligari" (1962), "The Chapman Report" (1962) ja "Piimmetsa vilus" ("Under Milk Wood"; 1972). Rolli eest filmis "The Sundowners" kandideeris ta Oscarile parima naiskõrvalosatäitja kategoorias ja rolli eest filmis "The Chapman Report" Kuldgloobusele parima naispeaosa eest draamafilmis. Telesarjades mängis ta peaosa enda situatsioonikomöödias "Glynis" (1963).

Johns laulis nii filmides kui ka teatrilavastustes just temale kirjutatud laule, millest on kõige tuntum vendade Shermanite kirjutatud "Sister Suffragette" filmist "Mary Poppins" (1964), ja Stephen Sondheimi kirjutatud "Send In the Clowns" Broadway lavastusest "Väike öömuusikal" (1973). Ta oli esimene, kes mängis "Väikeses öömuusikalis" Desiree Armfeldti – see roll tõi talle Tony auhinna ja Drama Desk Awardi.

Välislingid
-----------

* Glynis Johns andmekogus IMDb (inglise) Muuda Vikiandmetes
**Georg Magnus Knüpffer** (26. aprill (15. aprill vkj) 1785 Juuru – 13. aprill (1. aprill vkj) 1863 Väike-Maarja) oli Eesti vaimulik

Elulugu
-------

Knüpffer õppis Tallinna toomkoolis. Tartu ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1802–1805; Göttingeni ülikooli immatrikuleerus ta 16. oktoobril 1806. Ordineeriti õpetajaks 13. oktoobril/25. oktoobril 1812.

Oli aastatel 1812–1852 (kutsuti 13. septembril/25. septembril 1812) Väike-Maarja koguduse õpetaja. Haiguse tõttu ei võtnud praosti kohta vastu; jäi 9. oktoobril/21. oktoobril emerituuri.

Knüpffer oli 18. jaanuaril/30. jaanuaril 1838 Õpetatud Eesti Seltsi üks asutajaid, 13. märtsist/25. märtsist 1843 Eestimaa Kirjanduse Ühingu liige. Kirjutas Eestimaa sinodite ajaloost: *Beiträge zur Estn. Synodenprotokoll* (1847). Avaldas pastor Johann Engelhardt Benderi kirjutatud kurioosumid; *Maarahva kalendris* publitseeris silmaringi avaldavaid kirjutisi. Uuris Taani hindamisraamatut (*Liber Census Daniae*), töötades läbi seal kirjas olnud andmeid.

Isiklikku
---------

Tema vend Arnold Friedrich Johann Knüpffer oli Kadrina Katariina koguduse õpetaja, tema isa Friedrich Gustav Knüpffer oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, tema vanaisa Arnold Johann Knüpffer oli Kuusalu Laurentsiuse koguduse õpetaja, teine vanaisa Johann Georg Tideböhl oli Tallinna toomkoguduse õpetaja, poeg Carl Theodor Knüpffer oli Väike-Maarja koguduse õpetaja, pojapoeg Georg Martin Knüpffer oli Ambla Maarja koguduse õpetaja. Tema poeg oli arhitekt Rudolf Otto von Knüpffer.

Vaata ka
--------

* Knüpffer

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007

Välislingid
-----------

* Georg Magnus Knüpffer Eesti vanema kirjanduse digitaalses tekstikogus EEVA
Suure-Jaani Muusikafestivali "Päikesetõusukontsert" 23. juunil 2011 Hüpassaare rabasaarel
**Suure-Jaani muusikafestival** on heliloojatele Kappidele pühendatud festival Suure-Jaanis ja Põhja-Sakala vallas, mida korraldatakse alates 1998. aastast jaanipäeva eel – 17.–23. juunil. Traditsioonilistele kontsertidele lisanduvad kontsert-etendused, foto- ja kunstinäitused, lõunatunnid, kus loovisikud räägivad oma tegemistest, konkursid, aiakohvikute päev ning palju muud. Festivali raames on toimunud ka vaimulikud laulupäevad ning valla laulu- ja tantsupidu. 

Aastast 2007 toimuvad eri instrumente (tšello, trompet, orel, metsasarv, klaver, ...) mängivate noorte interpreetide ja lauljate (Mart Saare nimeline lauljate konkurss) konkursid. Toimunud on ka Villem Kapi nimeline heliloomingu konkurss "Uus laul". Nii nagu lauljate konkurss, on Mart Saare nimeline ka pianistide konkurss. 

Aastatel 1998–2022 korraldas festivali Põhja-Sakala vald (algselt Suure-Jaani linn ja 2006–2017 Suure-Jaani vald) koostöös Rahvusvahelise Artur Kapi Ühinguga. Aastast 2023 on festivali peakorraldajaks Rahvusvaheline Artur Kapi Ühing. Koostööd tehakse ka Eesti Muusika- ja Teatriakadeemiaga – pikaaegne koostööpartner oli Eesti Kontsert.

Festivali algatasid omaaegne Suure-Jaani kultuurimaja direktor Tiiu Siim ja Eesti Kontserdi produtsent organist Andres Uibo. viimane on ka festivali kunstiline juht. Tiiu Siim oli festivali Suure-Jaani-poolseks peakorraldajaks aastatel 1998–2003, 2004–2007 tegi seda tööd Maret Aaboja, aastatel 2008–2012 ja 2015–2017 Anneli Kundla, aastatel 2013–2014 Kätlin Kink, aastal 2018 ja alates aastast 2023 Priit Toobal ning aastatel 2019–2022 Aire Levand.

Suure-Jaani muusikafestivali traditsioonilisteks kontserdikohtadeks on Suure-Jaani Johannese kirik, heliloojate Kappide majamuuseum, Olustvere loss ja leivakoda, Hüpassaare rabasaar ja Mart Saare majamuuseum, Suure-Jaani Peeter-Pauli kirik, Suure-Jaani Kooli aula ja suur saal, Kondase maja sinine saal, Tääksi vesiveski välilava, Suure-Jaani Tervisekoja Hüpassaare saal. Esinemispaigad on olnud ka kohvik Arturi Juures, tuletõrjetorn, jahimaja, Lõhavere linnamägi, Lahmuse mõis, Lubjassaare talumuuseum, Olustvere viljahoidla, Energia talu teemaja, Vanaõue puhkekeskus, Vastemõisa viljahoidla, Tääksi veski, Lahmuse veski jpm. Festival on külas käinud Tallinnas – Vabaduse väljaku aluses parklas, Vändras, Kanakülas, Kõpus jm.

Kõige rohkem huvilisi toob kohale "Päikesetõusukontsert", mis toimub 23. juuni öösel kell 3 Soomaal Hüpassaare rabasaarel, kus muusikale lisaks saab nautida kaunist päikesetõusu – "Päikesetõusukontsert" lõppeb traditsiooniliselt päikesetõusu ajal ja aastaid on lõpupalaks olnud Edvard Griegi "Hommikumeeleolu" süidist "Peer Gynt".

Vaata ka
--------

* Artur Kapp
* Eugen Kapp
* Villem Kapp

Välislingid
-----------

* Suure-Jaani muusikafestival
* Rahvusvaheline Artur Kapi Ühing
Ungari kuninga regaalid
**Ungari kuningas** oli kuningriigi valitseja tiitel aastatel 1001–1918 (ametlikult kuni 1948. aastani).

Esialgu, alates 9. sajandist, valitsesid ungarlasi Ungari vürstid. Kuningatiitli esimene kandja oli István Püha, kes sai selle Püha Rooma keisrilt Otto III-lt (nagu ka esimene Poola kuningas Bolesław Vapper). Kuningast kujunes Kagu-Euroopa võimsaim valitseja: peagi sai temast ka Horvaatia ning Balkani poolsaare põhjaosa isand. Paavst andis talle (kui selle ala võimsaimale katoliiklikule valitsejale) apostelliku kuninga tiitli.

Kuni 14. sajandi alguseni valitses Ungaris kohalik Árpádi dünastia. Selle väljasuremise järel algasid dünastilised võitlused, mis kestsid üle kahe sajandi. Et Ungari troon (nagu ka Poola ja Böömimaa omad) oli valitav, oli ühel dünastial end seal suhteliselt raske kehtestada. Esialgu läks troon Anjou dünastiale, seejärel Luxemburgidele, ent nemadki ei suutnud trooni kuigi kaua hoida. 15. sajandil said võimule Jagelloonid ja pärast nende sealse haru (mis valitses ka Böömimaad) väljasuremist läks troon Habsburgidele, kes olid Ungari valitsejad kuni 1918. aastani (alates 1780. aastast Habsburgide-Lotringide dünastiana).

1918. aastal loobus viimane valitseja Károly IV (Austria keisrina Karl I) riigivalitsemises osalemast, ent ametlikult jäi Ungari monarhistlikuks riigiks. Kaks restauratsioonikatset 1920. aastail nurjusid rahvusvahelise surve tõttu. Kuningata kuningriiki valitses aastatel 1919–1944 riigihoidja Miklós Horthy. Vabariik sai Ungarist alles 1948. aastal, mil seal toimus vabariiklik ja kommunistlik riigipööre.

Vaata ka
--------

* Ungari valitsejate loend
* Buda palee
Maagimäestiku looduskaart
**Maagimäestik** (saksa keeles *Erzgebirge*, tšehhi *Krušné hory*) on mäestik Kesk-Euroopas, mis kulgeb edela-kirde suunas Tšehhi ja Saksamaa (täpsemalt Saksimaa) piiril. 12. – 20. sajandini oli mäestik Saksi- ja Böömimaa looduslikuks piiriks.

Mäestiku loodenõlvad on lauged, kagunõlvad aga järsud. Kõrgeimateks tippudeks on Klínoveci mägi (saksapäraselt *Kellberg*; kõrgus 1244 meetrit) ja Fichtelbergi mägi (1215 meetrit). Fichtelberg oli enne Saksamaa taasühinemist Saksa DV kõrgeim punkt (Saksamaal üldse on selleks Zugspitze Baieri liidumaal).

Piirkond mängis olulist rolli pronksiajal metallimaagi allikana ja keskajal metallurgia kujunemisel käsitööst suuremahulisemaks tööstuseks.

2019. aastal kanti mäestik UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Viited
------

1. ↑  "Erzgebirge/Krušnohoří Mining Region" (inglise keeles). UNESCO. Vaadatud 22. oktoober 2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)

Välislingid
-----------

* Maagimäestik – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Artikkel Maagimäestikust *Encyclopædia Britannicas* (inglise keeles)
**Lundi vald** (*Lunds kommun*) on vald Lõuna-Rootsis Skåne läänis. Selle keskus on Lund.

Vallas asub Dalby Söderskogi rahvuspark.

Vallas on üheksa linnalist asulat.

| Nr | Asula | Rahvaarv (31. detsember 2010) |
| --- | --- | --- |
| 1. | Lund | 82 800 |
| 2. | Södra Sandby | 6136 |
| 3. | Dalby | 5708 |
| 4. | Veberöd | 4062 |
| 5. | Genarp | 2892 |
| 6. | Stångby | 1218 |
| 7. | Idala | 738 |
| 8. | Torna Hällestad | 584 |
| 9. | Revingeby | 545 |

Sõpruslinnad
------------

Lundi vallal on sõpruslinn/vald kõigis Põhjamaades ning lisaks muudes riikides.

* Viborgi vald, Taani
* Hamar, Norra
* Porvoo, Soome
* Dalvík, Island
* Nevers, Prantsusmaa
* León, Nicaragua
* Greifswald, Saksamaa
* Zabrze, Poola

Viited
------

1. ↑  Swedish Land and Water Area Report 2012–2019
2. ↑  Q124633063
3. ↑  "Lund Municipality homepage, twin cities". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. jaanuar 2009. Vaadatud 24. oktoobril 2011.

Välislingid
-----------

* Koduleht

Skåne lääni vapp
Skåne lääni vallad

Bjuv |
Bromölla |
Burlöv |
Båstad |
Eslöv |
Helsingborg |
Hässleholm |
Höganäs |
Hörby |
Höör |
Klippan |
Kristianstad |
Kävlinge |
Landskrona |
Lomma |
Lundi |
Malmö |
Osby |
Perstorp |
Simrishamn |
Sjöbo |
Skurup |
Staffanstorp |
Svalöv |
Svedala |
Tomelilla |
Trelleborg |
Vellinge |
Ystad |
Åstorp |
Ängelholm |
Örkelljunga |
Östra Göinge
**Lõõtspillipidu Harmoonika** on iga-aastane traditsiooniline lõõtspilli laulu- ja pillipidu, mis toimub Põlva Intsikurmu parkmetsas ja lauluväljakul. Peol esinevad pillimehed, lõõtspilliansamblid ja lõõtspillide koondorkestrid nii Eestist kui ka välismaalt. 

Harmoonika on ellu kutsutud, et taaselustada ja elavdada August Teppo aegset kohalike lõõtspillimeistrite ja -mängijate traditsiooni. Soovist leida esinemisväljund omal käel õppinud ja õppivatele pillimängijatele on lõõtspillipidu saanud Põlvas iga-aastaseks traditsiooniks. 

Enne suurt pidu Intsikurmus toimuvad Põlvamaa külades külaharmoonikad. Nende eesmärk on tutvustada seda omapärast ja kaunikõlalist pilli ka lõõtspillimängijateta külades. 

Harmoonika peo tarbeks on valminud ja ette kantud algupärane kodumaine lõõtsamuusikal „Lõõtspillihullus", mille libreto kirjutas Jan Rahman, lavastas Ain Mäeots ning muusikajuht oli Tiit Kikas. 

Harmoonika peakorraldaja on Põlva Vallavalitsus ja lavastaja Ain Mäeots. 13. lõõtspillipidu Harmoonika toimub 13. juulil 2024.

Ürituse sünd
------------

Tallinna TV ja Põlva Vallavalitsuse loodud ja ellu kutsutud telekonkursi "Rahvalõõts" formaadi idee autor oli Tallinna TV režissöör Olev Jaksi, kes 2015. aasta sügisel koostöös Heino Tartese ja Põlva Vallavalitsusega hakkas lõõtspillimängijaid kaamera ette kutsuma. Teekonda alustas 18 pillimeest, kes olid kokku tulnud mitmest Eesti paigast ja igas saates astus üles kolm pillimeest, kelle poolt oli peale saate lõppu võimalik hääletada. Ühes saates enim hääli kogunud mängija pääses edasi finaali. Kokku oli finaliste kuus ning Rahvalõõtsa finaal toimus 16. jaanuaril 2016 Eesti lõõtsapealinnas Põlvas kontserdil "Avatud lõõtsad". 

Põlva kihelkonnas elas 19. sajandi lõpul talumees August Teppo, kes ei leppinud võõra pilli mängimisega ja seepärast valmistas endale ise omanäolise ja hea kõlaga pilli, mida nüüdisajal tuntakse Eesti lõõtspillina ehk Teppo lõõtsana. Kui 20. sajandil jäi pillimeistreid ja -mängijaid järjest vähemaks, oli Põlva mees Heino Tartes see, kes tegi endale pilli valmistamise selgeks ja erinevalt varasematest meistritest otsustas oma teadmisi ja oskusi ka teistega jagada. Ta hakkas korraldama lõõtspillivalmistamise kursusi, hiljem on toimunud juba mitmed kursused ka kutseõppeasutustes. Nii sündiski Põlva muusikakooli juures lõõtsakool ja 13. juulil 2011 toimus Põlva linna rannas esimene lõõtspillipidu Harmoonika.

Viited
------

1. 1 2  Tartu 2024. Lõõtsapealinna Põlva traditsiooniline lõõtspillipidu Harmoonika toimub 9. juulil. *Postimees.* 27. juuni 2022. https://www.postimees.ee/7552675/lootsapealinna-polva-traditsiooniline-lootspillipidu-harmoonika-toimub-9-juulil
2. ↑  Põlva Kultuuri- ja Huvikeskus. Kultuurikeskus.ee. 20. juuli 2013. https://www.kultuurikeskus.ee/
3. ↑  Põlva vald (2023, 31. august). *polva.ee.* https://www.polva.ee/uldinfo
4. 1 2  Põlva Teataja. (2016, 27. jaanuar). Põlvas kohtusid lõõtspillimängijad ja lõõtspillimuusika sõbrad. *Põlva Teataja*.
**Kristel Reim** (sündinud 20. aprillil 1970 Tartus) on eesti haridus- ja teadustegelane.

Haridustee
----------

2000–2002
Tartu Ülikool, doktoriõpe

1992–
Tartu Ülikool, magistriõpe, matemaatika magister (MSc)

1992–
Tartu Ülikool, õpetajakoolituse lisa-aasta, 

Aastal 1992 lõpetas ta Tartu Ülikooli matemaatikuna ja 1993 gümnaasiumi matemaatikaõpetajana.

Teenistuskäik
-------------

2023–
Haridus- ja Teadusministeeriumi TAIE arengukava nõunik 

2023–2023
Tartu Ülikooli ettevõtluskoostöö juht 

2018–2022
Tartu Ülikooli ettevõtlus- ja innovatsioonikeskuse juhataja 

2017–2017
Tartu Ülikooli Teadus- ja arendusosakonna tehnoloogiasiirde talituse juhataja.

2016–2016
Tartu Ülikooli partnerlusprogrammi projektijuht 

2011–2015
Eesti Ettevõtluskõrgkool Mainori koostöösuhete juht 

2000–2015
Eesti Ettevõtluskõrgkool Mainori matemaatika ja statistika lektor 

2007–2011
Eesti Ettevõtluskõrgkool Mainori välis- ja koostöösuhete juht 

2004–2007
AS Erahariduskeskuse koolitusjuht 

2002–2004
AS Erahariduskeskuse peadirektor 

2000–2002
Eesti Ettevõtluskõrgkool Mainori Tartu Õppekeskuse direktor 

1997–2000
Eesti Ettevõtluskõrgkool Mainori vabakutseline õppejõud 

1995–1996
Tartu Ülikooli arvutikoolituse lektor
**Peeter Orle** (16. juuli (vkj 4. juuli) 1887 Kavastu vald, Tartumaa – 8. märts 1985 München) oli eesti tehnikateadlane.

Elulugu
-------

Peeter Orle oli talupidaja poeg.

Ta lõpetas 1908. aastal Tartu Reaalkooli ja 1914. aastal Riia Polütehnilise Instituudi masinaehitusinsenerina.

Töötas üliõpilaspõlvest alates raudteel. Esimese maailmasõja ajal võeti sõjaväkke, oli soomusrongide insener Siberis. Vene kodusõjas sai valgete poolel sõdides raskesti haavata. 1921 opteeris Eestisse, oli 1921–1925 Raudteevalitsuse veoosakonna ülem, 1925–1930 Kaitseministeeriumi tehnikaosakonna insener, 1930–1940 Raudteetalituse veoameti juhataja. Ühtlasi õpetas ta 1930–1036 Tallinna Tehnikumis liikumise mehaanika ning vedurite ja rongide kursust. Juhtis Baltimaade esimese elektriraudteeliini, 1924 avatud Tallinn-Pääsküla liini rajamist ning elektrimootorvagunite projekteerimist ja ehitamist. Oli Eesti Raudtee nõukogu liige. 1941. aastal põgenes Saksamaale ja töötas Münchenis raudteeametnikuna.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Tallinna Tehnikumi ja Tallinna Tehnikaülikooli õppe- ja abijõud 1918–1944. Tallinn, 1993, 44
* Album Vironorum I. Toronto, 1975, 83
* Mägi, V. Eesti energeetikasüsteemi ratsionaliseerimine 1920.–1930. aastail: ideed, tegevussuunad, insenerkonna valmisolek. // Halduskultuur '99. Tallinn, 2000, 78–92
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Vassili Riis** (31. august 1910 Pöide vald, Saaremaa – 28. veebruar 1998 Pärnu) oli Nõukogude julgeolekuasutuste töötaja, riigiametnik ja inimsusvastaste kuritegude toimepanija Saaremaal (vt juuniküüditamine).

Elulugu
-------

Vassili Riisi haridus oli 8 klassi. Elulookirjelduses märkis ta, et oli iseõppimise teel omandanud vene, saksa ja esperanto keele. Riis oli ÜLKNÜ liige 1926. aastast, teenis aega 1. Jalaväerügemendis Narvas, teda karistati Eesti Vabariigi vastase poliitilise tegevuse eest 1932. aastal 4-aastase vabadusekaotusega. Riis oli Eestimaa Kommunistliku Partei liige 1936. aastast.

Pärast 1940. aasta juunipööret määrati Vassili Riis Poliitilise Politsei komissari ametikohale Saaremaal ja pärast politsei reorganiseerimist Eesti NSV Siseasjade Rahvakomissariaadi Saaremaa osakonna ülemaks. Ta on allkirjastanud Eesti Naiskodukaitse Salme jaoskonna esinaise Aliide Kuuti vahistamiskäsu.

Pärast Saksa vägede kiiret edasiliikumist Mandri-Eestis 1941. aasta suvesõjas jäid Saaremaal asunud Nõukogude väed ja Nõukogude võimu esindajad (nn aktiiv) piiramisrõngasse, kus nad osutasid relvastatud vastupanu, kuni "väärtuslikuma kaadri", sh Vassili Riisi evakueerimiseni Leningradi.

1945. aastal töötas Vassili Riis ajalehe Saarte Hääle vastutava toimetajana. 1946. aastal määrati Vassili Riis Saaremaa TSN Täitevkomitee esimeheks.

Aastail 1948–1957 töötas ta mitme ajalehe toimetuses, viimati Pärnu Kommunisti toimetaja asetäitjana..

Kaitsepolitsei süüdistas Riisi 1996. aastal selles, et Eesti NSV SARKi Saaremaa osakonna ülemana andis ta 1941. aasta juunis-juulis nõusoleku 340 Eesti kodaniku arreteerimiseks.

Isiklikku
---------

Vassili Riisi onu Arseni Riis oli Kuressaare vangla ülem, kes mõisteti surma 1941. aastal. 25.märtsil 1940 abiellus ta Linda Alise Kaubiga (1920-1990).

Vaata ka
--------

* Vastupanuliikumine okupeeritud Eestis 1941–1944

Viited
------

1. ↑  Vassili Riis suri haiglas[*alaline kõdulink*]
2. ↑  Tõnismägi, Heino (15. aprill 2023). "Hullem kui mõrvamine. Eesti naiskodukaitse juhid kaotasid isamaalisuse tõttu elu, nende mantlid anti riigi tuludesse". *Eesti Ekspress*. Vaadatud 15. aprillil 2023.
3. ↑   Rita Peirumaa. Hruštšovi aja "sula" ja muudatused ENSV kultuuripoliitikas ja -elus 1950. aastate teisel poolel
4. ↑  Vassili Riis - kommunist suure algustähega
Ajakiri **Kroonika** on Eesti seltskonnaajakiri. See kirjutab peamiselt kodu- ja välismaistest avaliku elu tegelastest, avaldades intervjuusid, klatši ja uudiseid. Ajakiri ilmub igal reedel. Kroonika on Eesti mahukaim ja suurima lugejaskonnaga meelelahutusajakiri[*viide?*]. 

Ajakiri kuulub Ajakirjade Kirjastusele.

Ajakirja üks asutajaid[*viide?*] ja esimene peatoimetaja aastal 1996 oli ajakirjanik Maire Aunaste. Esimene Kroonika ilmus 10. jaanuaril 1996 ja maksis 7 krooni. 

Järgmine peatoimetaja oli Einar Ellermaa. Kuni detsembrini 2007 oli ajakirja peatoimetaja Ingrid Tähismaa, kes 5. detsembril otsustas ametist lahkuda, viidates eriarvamustele omanikuga ajakirja tuleviku suhtes. 

10. detsembril 2007 sai peatoimetajaks Margus Müil, kes oli ametis kuni 2010. aasta aprillini. 

Aastatel 2010–2019 juhtis ajakirja Krista Lensin.

Ingrid Veidenberg on Kroonika peatoimetaja alates 2019. aasta aprillist kuni praeguseni.

Alates 2002. aastast ilmub neli korda aastas ka Kroonika Kodu-eri ning kord aastas annab Kroonika välja Eesti edukate edetabeli eriväljaannet. Kroonika brändi all korraldatakse ka meelelahutusüritust Eesti Meelelahutusauhinnad.

Välislingid
-----------

* Kroonika koduleht
Fabian Rießle (2016)
**Fabian Rießle** (sündinud 18. detsembril 1990 Freiburg im Breisgaus) on Saksamaa kahevõistleja.

2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis võitis ta suure mäe meeskonnavõistlusel hõbemedali. Suure mäe individuaalvõistlusel võitis ta pronksmedali. Normaalmäe individuaalvõistlusel oli ta kaheksas.

2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis võitis ta suure mäe meeskonnavõistlusel kuldmedali. Suure mäe individuaalvõistlusel võitis ta hõbemedali, kaotades kaasmaalasele Johannes Rydzekile 0,4 sekundiga. Normaalmäe individuaalvõistlusel oli ta seitsmes.

Maailmameistrivõistlustelt on ta võitnud neli medalit, millest kolm normaalmäe meeskonnavõistluses. 2019. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta sprindivõistluses koos Eric Frenzeliga kuldmedali. Individuaalaladel on tema parimaks kohaks neljas, mis on saavutatud 2017. aastal normaalmäe võistlusel.

Maailma karikasarjas tegi ta debüüdi 4. jaanuaril 2009 Schonachis. Esimest korda jõudis ta poodiumile 13. jaanuaril 2012 Chaux-Neuve'is, kus oli kolmas. Esimese etapivõidu sai ta 5. detsembril 2015 Lillehammeris. Hooaegadel 2015–2016 ja 2017–2018 on ta MK-sarja üldkarika arvestuses saavutanud kolmanda koha.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 2014 Venemaa Sotšis
	+ hõbemedal suure mäe meeskonnavõistlusel
	+ pronksmedal suure mäe individuaalvõistlusel
* 2018 Lõuna-Korea Pyeongchangis
	+ **maailmameister** suure mäe meeskonnavõistluses
	+ hõbemedal suure mäe individuaalvõistluses

### Maailmameistrivõistlustel

* 2015 Rootsi Falunis
	+ Kuld **maailmameister** normaalmäe meeskonnavõistluses
* 2017 Soome Lahtis
	+ Kuld **maailmameister** normaalmäe meeskonnavõistluses
* 2019 Austria Seefeldis
	+ Kuld **maailmameister** suure mäe sprindivõistluses
	+ Hõbe hõbemedal normaalmäe meeskonnavõistluses

### Juunioride maailmameistrivõistlustel

* 2009 Slovakkia Szczyrbskie Jezioros
	+ Pronks pronksmedal sprindivõistlusel
	+ Pronks pronksmedal võistkonnavõistluses
* 2010 Saksamaa Hinterzartenis
	+ Kuld **maailmameister** võistkonnavõistluses

### Maailma karikasarjas

* Üldkarikas
	+ 3. koht: 2016, 2018

Fabian Rießle on osalenud 139 maailma karikasarja etapil (seisuga 25. veebruar 2019) ja jõudnud poodiumile 45 korral, millest üheksal korral kõige kõrgemale astmele.

#### Maailma karikasarja etapivõidud

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2015 | 5. detsember | Lillehammer |  Norra | HS138/10 km |
| **2.** | 2016 | 24. jaanuar | Chaux-Neuve |  Prantsusmaa | HS118/10 km |
| **3.** | 2016 | 21. veebruar | Lahti |  Soome | HS130/10 km |
| **4.** | 2017 | 8. jaanuar | Lahti |  Soome | HS130/10 km |
| **5.** | 2017 | 22. jaanuar | Chaux-Neuve |  Prantsusmaa | HS118/10 km |
| **6.** | 2017 | 17. detsember | Ramsau |  Austria | HS96/10 km |
| **7.** | 2018 | 14. märts | Trondheim |  Norra | HS140/10 km |
| **8.** | 2018 | 17. märts | Klingenthal |  Saksamaa | HS140/10 km |
| **9.** | 2018 | 18. märts | Klingenthal |  Saksamaa | HS140/10 km |

Välislingid
-----------

* Fabian Rießle FIS-i lehel
**"Encore"** on Vanilla Ninja viies album, mis ilmus 2021. aasta oktoobris. See on Vanilla Ninja esimene album, mis ilmus üle 10 aasta kestnud tegutsemispausi. Eelmine album "Love is War" ilmus aastal 2006.

Album valmis koostöös bändi kunagise Produtsendi David Brandesega, kellega tehti varasemalt koostööd aastatel 2004-2005. David Brandes võttis ise Vanilla Ninjaga ühendust ja pakkus välja idee uus album salvestada. Peale uute lugude ülekuulamist, bänd nõustus albumi salvestama.

Esimene singel "Gotta Get It Right" ilmus 2021. aasta juunis. Kokku ilmus albumilt 6 singlit, millele tehti ka videod.

Laulud
------

1. "Gotta Get It Right" – 3:26
2. "No Regrets" – 3:53
3. "The Reason Is You" – 3:22
4. "Driving Through the Night" – 2:47
5. "Faith" – 2:55
6. "I Miss You Like Hell" – 3:46
7. "Waterfalls" – 5:01
8. "Encore" – 4:12
9. "Incredible" – 2:48
10. "The Look in Your Eyes" – 3:22
11. "Say It Loud" – 3:31
12. "It Ain’t You" – 3:39
13. "Daylight" (Limited Edition) – 3:12
14. "White Flags (Limited Edition) "– 3:35
**Georgi Vassiljevitš Aljošin** (vene keeles Георгий Васильевич Алёшин; 10. märts 1931 Krasnojarsk – 4. mai 2011 Novosibirsk) oli nõukogude parteifunktsionäär, Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee II sekretär 1985–1990, rahvuselt venelane.

Aastail 1949–1954 õppis ta Raudteeinseneride Elektromehaanikainstituudis Tomskis ja oli Inski jaama veduridepoo elektrivedurijuhi abi Novosibirskis, 1954–1956 oli ta sama depoo katsejaama ülem, 1956-1957 ÜLKNÜ Novosibirski linna Pervomaiski rajoonikomitee II sekretär ja 1957–1958 I sekretär. Alates 1957 kuulus ta NLKP-sse. 1958–1959 oli Aljošin NLKP Inski jaama veduridepoo komitee sekretäri asetäitja ja 1959–1962 sekretär, 1962–1964 NLKP Novosibirski linna Pervomaiski rajoonikomitee II sekretär ja 1964–1973 I sekretär, 1979–1985 NLKP Novosibirski linnakomitee I sekretär ja NLKP KK inspektor Moskvas.

Seejärel suunati Aljošin Eestisse ja kinnitati 4. detsembril 1985 EKP KK XXI pleenumil EKP KK II sekretäriks, kelleks oli kuni 1990. aasta 25. märtsini..

Pärast NSV Liidu lagunemist töötas Aljošin Venemaa Föderatsiooni Kommunistlikus Parteis Novosibirski oblastikomitee konsultatiivse nõukogu juhatajana.

Aljošin suri 2011. aastal pärast pikaajalist haigust.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  (RGANI, f. 5, n. 98, G. V. Aljošini isikutoimik; "Rahva Hääl", 05.12.1985.)

Välislingid
-----------

* Nekroloog
**Lvivi oblasti lipp** on Ukraina Lvivi oblasti lipp. See võeti kasutusele 27. veebruaril 2001 Lvovi oblastiraada otsusega.

Lipp on sinine ristkülikukujuline proportsioonidega 2:3. Selle keskel on Lvivi oblasti vapil kujutatud kollane (kuldne) kroonitud lõvi ilma kaljuta. Lõvi kõrgus on 3/4 lipu laiusest, kaugus lipu ülemisest ja ülemisest äärest on 1/8 lipu kõrgusest. Pöördküljel on peegelkujutis.

Lõvi, kes vapil toetub kaljule, sümboliseerib maa ja selle iseseisvust sajandite pikku kaitsnud elanike väge ja võimu ning kõlab kokku Lvivi linna ning Vene kuninga Lev Danõlovõtši (Lev Danilovitši, Lev I) nimega. Lõvi kroon osutab piirkonna kesksele tähtsusele Vene kuningriigis (Galiitsia-Volõõnia vürstiriigis) 12.–14. sajandil ning Galiitsia ja Lodomeeria kuningriigis 18.–20. sajandil. 

Lipu etaloni hoitakse oblastiraada pea kabinetis.

Lipp heisatakse hoonel, kus toimub oblastiraada istungjärk, ja istungitesaalis kogu istungjärgu ajaks. Lippu võib Lvivi oblasti omavalitsusorganite, täitevvõimu, asutuste, organisatsioonide ja ettevõtete hoonetel riigi- ja kohalike pühade ajal, ametlike delegatsioonide vastuvõtmise puhul ja spordivõistlustel. Lipu kujutist võib kasutada trükistel ja suveniiridel.

Lvivi piirkonna vägede lipp Grünwaldi lahingus (1410)
**Gustav Tõnspoeg** (5. august 1929 Virumaa Salla vald Kaavere küla – 7. mai 2006 Tallinn) oli Eesti NSV partei-, riigi- ja majandustegelane.

Tõnspoeg lõpetas 1945. aastal Salla 7-klassilise kooli. Ta lõpetas 1949 Rahandus-Krediidi Tehnikumi finantsistina, 1958 Üleliidulise Rahandusökonoomika Instituudi ja 1971. aastal NLKP KK Kõrgema Parteikooli. 

Gustav Tõnspoeg töötas 1949. aastast Järvamaa TSN Täitevkomitee rahandusosakonna vaneminspektorina ja seejärel riigitulude osakonna juhatajana. Pärast ajateenistust Nõukogude armees oli ta 1953–1954 õpetaja Vastse-Kuuste 7-klassilises koolis. Seejärel oli ta Paide Rajooni TSN Täitevkomitee rahandusosakonna juhataja ning Paide Rajooni TSN TK esimehe asetäitja.

1958–1962 oli ta Paide Rajooni TSN Täitevkomitee esimees ning 1962–1964 Paide Rajooni TSN Täitevkomitee Kolhoosi- ja Sovhoositootmise Valitsuse juhataja.

1964–1965 oli ta Eesti NSV Rahvamajanduse Nõukogu Toiduainetööstuse Valitsuse juhataja ning Eesti NSV Plaanikomitee esimehe 1. asetäitja.

1965–1971 oli Tõnspoeg Eesti NSV Liha- ja Piimatööstuse Ministeeriumi minister. 

1966. aastast kinnitati Tõnspoeg EKP Keskkomitee liikmeks, 1987. aastat nimetati ta EKP Keskkomitee büroo liikmekandidaadiks.

1973–1987 oli ta Eesti NSV Ministrite Nõukogu Riikliku Plaanikomitee esimees ning ministrite nõukogu esimehe asetäitja.

1987–1988 oli Tõnspoeg Eesti NSV Rahvakontrolli Komitee esimees.

1988. aasta 12. septembrist nimetati Tõnspoeg Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe 1. asetäitjaks ja Eesti NSV Riikliku Agrotööstuskomitee esimeheks, kellena tegutses kuni 31. märtsini 1990. aastal.

Ta on olnud Eesti Viljasalve nõukogu liige.

Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu VI ning VIII, IX, X, XI koosseisu saadik ning NSV Liidu Ülemnõukogu X koosseisu saadik. Ta oli NLKP liige 1956. aastast ning Keskerakonna liige 2001. aastast.

Ühiskondlik tegevus
-------------------

Tõnspoeg oli Eesti Jalgpalli Föderatsiooni esimees 1969–1985.

Autasud
-------

* Tööpunalipu orden 4 tk
* orden "Austuse märk"

Teosed
------

* Gustav Tõnspoeg, Arvi Olkonen. "Muljeid Soome piima- ja lihatööstusest", Kirjastus Valgus, 1972

Viited
------

1. 1 2  Gustav Augusti p. Tõnspoeg, Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseis = Верховный Совет ЭССР IX созыв: biograafiline lühiteatmik. EESTI RAAMAT TALLINN 1976, lk 183
*Dur-Untash*, või *Choqa Zanbil*, oli ehitatud 13. sajandil eKr *Untash Napirisha* poolt ja asub Iraanis Susa lähedal. See on üks maailma kõige paremini säilinud tsikuraatidest.
**Tsikuraat** (akadi *ziqqurrat*, tüvest *zaqāru*) ehk astmiktempel on Mesopotaamia kultusehitiste tüüp: massiivne, astangutena ülespoole ahenev torn. 

Astangute seinad olid eenduvate osadega liigendatud ning mitmesuguste vahenditega, nt bituumeni ja põletatud tellistega, erivärvilisteks tehtud. Tsikuraadi tipus asus väike tempel - jumala elukoht -, mida katvate glasuurtelliste helesinine värvus rõhutas veelgi tsikuraadi seost taevaste jõududega. Tsikuraadi tippu viisid trepid.

Arvatavasti oli kõige suurem tsikuraat Babülonis asunud Etemenanki (alus 91x91, kõrgus 91 m). Seda peetakse Piiblis kirjeldatud Paabeli torni prototüübiks ning on nimetatud üheks maailmaimedest, ehkki klassikalistes seitsme maailmaime loendites seda ei mainita. Etemenanki kuulus Babüloonia riigijumala Marduki templi Esagila kompleksi.

Vaatamata tsikuraatide mõningasele sarnasusele Vana-Egiptuse püramiididega on nendevaheline seos tänaseni vaieldav. Ka erinevused on silmapaistvad; eelkõige olid püramiidid mitte templid, vaid hauaehitised. Samas ei saa kultuurisidemeid Mesopotaamia ja Egiptuse vahel eitada.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tsikuraat** |
**Neeruti mõis** (saksa keeles *Megel*, varem *Metztaken* ja *Nierothshof*) oli rüütlimõis Otepää kihelkonnas Tartumaal.

Ajalugu
-------

Mõis rajati 15. sajandi II poolel.

1637. ja 1641. aastal kuulus Neeruti mõisa valduste hulka ka Vana-Piigaste mõis.

Viited
------

1. 1 2  Neeruti mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 23.02.2016)
2. ↑   (vaadatud 23.02.2016)
3. ↑  Leonhard von Stryk: *Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Teil, Der ehstnische District mit vier karten*. 1877. Lk 113.

Kirjandus
---------

* *Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus*. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 323-4 .

Välislingid
-----------

* Neeruti mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Otepää kirik
Otepää kihelkond

**Kirik**: Otepää  

**Mõisad**: Arula mõis | Ilmjärve mõis | Kastolatsi mõis | Kintsli mõis | Neeruti mõis | Nüpli mõis | Palupera mõis | Pilkuse mõis | Päidla mõis | Pühajärve mõis | Vana-Otepää mõis | Vidrike mõis
**Colin Blackwell** (sündinud 28. märtsil 1993 Lawrence'is, Massachusettsis) on USA jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Chicago Blackhawks.

Aastatel 2011–2016 mängis ta Harvardi Ülikooli jäähokimeeskonnas.

2011. aastal valis San Jose Sharks ta NHL-i *draft* '​is 194. valikuna. Hooajal 2016/17 mängis ta American Hockey League'is (AHL) Sharksi tütarklubis San Jose Barracuda, kuid NHL-is ta Sharksi meeskonnas debüüti ei teinud. Hooajal 2017/18 mängis ta AHL-i klubis Rochester Americans.

2018. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase kahepoolse lepingu NHL-i klubiga Nashville Predators. Suurem osa hooajast 2018/19 mängis ta AHL-is Predatorsi tütarklubis Milwaukee Admirals. NHL-is debüteeris ta 19. jaanuaril 2019 mängus Florida Panthersi vastu.

2020. aasta oktoobris sõlmis Blackwell lepingu New York Rangersiga. Hooajal 2020/21 tegi ta NHL-is seni oma resultatiivseima hooaja, kui lõi 12 väravat ja andis 10 väravasöötu.

2021. aastal valis NHL-is esimest hooaega alustav klubi Seattle Kraken Blackwelli *Expansion Draft* '​is. 2022. aasta märtsis kauples Kraken Blackwelli koos Mark Giordanoga Toronto Maple Leafsile. Maple Leafsis mängis Blackwell vaid kuni hooaja lõpuni.

2022. aasta juulis sõlmis Blackwell kaheaastase lepingu Chicago Blackhawksiga.

2021. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Blackwell USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali. Ta lõi turniiril neli väravat.

Viited
------

1. ↑  "Predators sign Colin Blackwell to two-year contract". Nashville Predators. 3. juuli 2018. Vaadatud 3. juulil 2018.
2. ↑  "Maple Leafs Acquire Giordano And Blackwell In Trade With Seattle". Toronto Maple Leafs. 20. märts 2022. Vaadatud 20. märtsil 2022.
3. ↑  "Blackhawks sign Colin Blackwell to two-year, $2.4M deal". *Sportsnet.ca* (inglise). Vaadatud 13. juulil 2022.
4. ↑  "Athanasiou, Domi, Blackwell, Stalock, Philp and Seney signed". Chicago Blackhawks. 13. juuli 2022. Vaadatud 13. juulil 2022.

Välislingid
-----------

* Colin Blackwell NHL.com lehel
* Colin Blackwell hockeydb.com lehel

| * v
* r
Chicago Blackhawks |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Petr Mrázek **·** Arvid Söderblom |
| 
**Kaitsjad**: Seth Jones **·** Wyatt Kaiser **·** Kevin Korchinski **·** Connor Murphy **·** Jarred Tinordi **·** Alex Vlasic **·** Nikita Zaitsev |
| 
**Ründajad**: Andreas Athanasiou **·** Anthony Beauvillier **·** Connor Bedard **·** Colin Blackwell **·** Jason Dickinson **·** Ryan Donato **·** MacKenzie Entwistle **·** Nick Foligno **·** Taylor Hall **·** Reese Johnson **·** Tyler Johnson **·** Boris Katchouk **·** Philipp Kurashev **·** Taylor Raddysh **·** Lukas Reichel **·**  |
**Karen Pryor** (sündinud 14. mail 1932 New Yorgis) on Ameerika Ühendriikide kirjanik, käitumispsühholoog, mereloomade bioloog ja loomatreener (peamiselt delfiinid, koerad ja hobused).

Õpingud ja töö
--------------

Karen Pryor lõpetas Cornelli ülikooli. 

Taylor A. Pryor ("Tap" Pryor), K. Pryori esimene abikaasa, asutas mereloomade keskuse Hawaii's Sea Life Park and Oceanic Institute   ning 1963. aastal alustas Karen Pryor seal treenerina. 

Karen Pryor pooldas B. F. Skinneri ja Konrad Lorenzi vaateid ning jõudis delfiinidega töötades positiivse kinnistamise ja klikkertreeningu põhimõteteni. Ta on kirjutanud loomade käitumisest ja treenimisest, alates 1987. aastast pidanud koerte treenimise seminare ja loenguid ülikoolides ning olnud USA valitsuse mereimetajate spetsialist ja konsultant. Lisaks on ta loomatreenerite koolitamise keskuse Karen Pryor Academy for Animal Training & Behavior (KPA) rajaja.

Loometöö
--------

Karen Pryor kirjutas ülikooliaastatel näidendeid, luulet ja artikleid ajakirjadele, hiljem teadusartikleid ja väga populaarseid raamatuid loomade psühholoogiast, käitumisest ja treenimisest. 

* "Don't Shoot the Dog", 1984, tõlgitud ligi 20 keelde, eesti keeles "Ära koera maha lase" (Tänapäev, 2008, ISBN 9789985626160). Raamat käsitleb positiivset kinnistamist laiemalt, mitte ainult koerte või loomade treenimist.

> „Minu raamat räägib sellest, kuidas ükskõik keda – inimest või looma, noort või vana, ennast või teisi – treenida tegema asju, mida saab teha ja mida on vaja teha. Kuidas võõrutada kass köögilaual käimisest või su oma vanaema sinu kallal näägutamisest. Kuidas mõjutada oma lemmikloomade, põngerjate, ülemuse ja sõprade käitumist. Kuidas parandada tennisemängu oskust, golfilööke, matemaatikast arusaamist, mälu. Kõike seda kinnistava treeningu põhimõtete abil. "
> 
> 
>  – Karen Pryor, Ära koera maha lase. Eessõna.
> 
> 

* "Clicker Training for Dogs", 1999, eesti keeles "Klikkerkoolitus koertele" (ISBN 9985007042, ISBN 9789985007044)

Viited
------

1. ↑   Karen Pryor. Sea Life Park and the Oceanic Institute.Wiley Online Library (vaadatud 28.01.2017)
2. ↑  Peter Young. Tap.
3. ↑  Balanced Trainers. Karen Pryor. (vaadatud 28.01.2017)
4. ↑  Karen Pryor Academy for Animal Training & Behavior (vaadatud 28.01.2017)
5. ↑  NYPets.com: Meet the Experts.(vaadatud 28.01.2017)
6. ↑  The Authors Guild. Profile: Karen Wylie Pryor (vaadatud 28.01.2017)

Välislingid
-----------

* Clickertraining
* Clicker Training Basics - Getting Started With Clicker Training (video klikkertreeningu põhialustest)
Arlene Dahl (1953)
**Arlene Carol Dahl** (11. august 1925 Minneapolis, Minnesota – 29. november 2021 New York) oli USA näitleja ja ettevõtja.

Ta sündis Minnesota osariigis Minneapolises. Mõlemad tema vanemad olid Norra sisserändajad. Suviti osales ta Minnesota ülikooli teatrikursustel. Pärast keskkooli lõppu kolis ta Chicagosse ja seejärel New Yorki, kus ta asus tööle modellina. 1945. aastal sai ta rolli Broadway muusikalis "Mr. Strauss Goes to Boston". Peagi jäi ta silma Hollywoodi filmitegijatele ning 1947. aastal mängis ta kandvat rolli filmis "My Wild Irish Rose". Seejärel sõlmis ta lepingu filmistuudioga MGM, mängides sellistes MGM filmides nagu "The Bride Goes Wild" (1948), "A Southern Yankee" (peaosas koos Red Skeltoniga; 1948), "Scene of the Crime" (1949), "Three Little Words" (koos Fred Astaire'i ja Skeltoniga; 1950) ja "Varitsus" ("Ambush"; 1950). Dahli kõige tuntum *film noir* '​i roll oli filmis "Slightly Scarlet" (1956). Tema kõige silmapaistavam roll oli Jules Verne'i romaanil põhinevas seiklusfilmis "Journey to the Center of the Earth" (1959). Pärast seda otsustas ta aktiivse filmikarjääri lõpetada, kuid tegi mõningaid rolle filmides, televisioonis ja teatris ka järgnevatel aastakümnetel.

1951. aastal hakkas ta kirjutama ajalehe Chicago Tribune ilu- ja kosmeetikaveerul. 1950. aastatel asutas Dahl ettevõtte Arlene Dahl Enterprises, mis turustas naiste pesu ja kosmeetikat. Ettevõttega sai ta 1970. aastatel miljonäriks, kuid 1980. aastatel jättis üks tema abikaasades ta suurtesse võlgadesse, misjärel oli Dahl sunnitud ette võtma taas enam rolle näitlejana. Ta kirjutas umbes 15 ilualast raamatut. Lisakas kirjutas ta mitu raamatut astroloogia alal.

Dahl oli abielus kuus korda ja tal oli kolm last. Esimesed kaks abielu oli näitlejate Lex Barkeri ja Fernando Lamasega. Abielust Lamasega sündis poeg Lorenzo Lamas, kellest sai samuti näitleja.

Viited
------

1. ↑  "Arlene Dahl, Actress Who Made Beauty Her Business, Dies at 96". hollywoodreporter.com. 29.11.2021. Vaadatud 15.12.2021

Välislingid
-----------

* IMDb link puudub andmekogus IMDb (inglise)
**Philipp Selli** (30. jaanuar 1909 Türi – 14. juuli 2003 Eskilstuna, Rootsi) eesti loomaarst, üks Eesti Veterinaararstide Ühingu Rootsis (EVÜR) asutajaid.

Elulugu
-------

Philipp kaotas mõlemad vanemad, kui ta oli kümneaastane. Tänu sugulaste toele sai ta õppida Türi Algkoolis ja 1928. aastal lõpetada Türi Aiamajanduse Gümnaasiumi. Ta töötas praktikandina Eesti Seemneviljaühisuse Jõgeva aias. 1935. aastal lõpetas Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonna *cum laude* ja asus tööle Lelle jaoskonnas. 

Pärast Vene vägede sissetungi 1939. aastal töötas Lihula jaoskonnas kuni 1944. aastani, mil põgenes Rootsi. Paguluses töötas algul Stockholmi Loomaarstiülikoolis, kuid siis alustas oma erapraksist Eskilstunas. Eesti taasiseseisvumise järel käis ta õpetamas Eesti Põllumajandusülikooli loomaarstiteaduse üliõpilasi.

Philipp Selli oli ka Kaitseliidu Vändra Malevkonna veterinaarpealik, Lelle valla Vabatahtliku Tuletõrjeühingu esimees, EVÜR liige ja korporatsiooni Fraternitas Tartuensis auvilistlane.

Töökohad ja ametid
------------------

* Eesti Vabariigi Sõjakooli aspirant (lõpetas lipniku auastmes) (1931).
* Lelle jaoskonna loomaarst (1937–1939).
* Lihula jaoskonna loomaarst (1939–1944).
* Kunstliku seemenduse veterinaararst, väikeloomaarst (erapraksis), Eskilstuna (Rootsi). Väikeloomaarstina praktiseeris veel 1990. aastate alguses.

Viited
------

1. ↑  Tiit Lepp (1994). "Philipp Selli 85". *Eesti Loomaarstlik Ringvaade* (PDF). Kd 5/6. Tartu. Lk 61. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 15. august 2018. Vaadatud 21. augustil 2018.

Välislingid
-----------

* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944