recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Dobruši rajoon** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Homieli oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1453 km². 2018. aasta seisuga elas seal 36 110 inimest.

Rajoon piirneb idas Venemaa Brjanski oblasti Klimovo, Zlõnka ja Novozõbkovi rajooniga. Lõunas piirneb see Ukraina Tšernigivi oblasti Tšernigivi rajooniga. Rajooni territooriumi keskel asub Venemaa Medvežje-Sankovo enklaav.

Rajoon moodustati 1926. aastal, ent juba järgmisel aastal see likvideeriti. Rajoon moodustati taas aastal 1935, aastast 1938 Homieli oblasti koosseisus. Tänapäevastes piirides on rajoon aastast 1965. See koosneb järgmistest külanõukogudest: Barščoŭka, Cierachoŭka, Ivaki, Karma, Kruhaviec-Kalinina, Krupieci, Kuźminičy, Lenina, Nasovičy, Pierarosti, Rassvieti, Žhuńi, Usochskaja Buda ja Vući külanõukogu. Lisaks moodustab omaette haldusüksuse veel Dobruši linn, mis on ka rajooni halduskeskus. Teisi asulaid: Cierachoŭka alev, Nasovičy, Dziamjanki, Karma.

* Paik, kus kohtuvad Venemaa, Ukraina ja Valgevene piiridPaik, kus kohtuvad Venemaa, Ukraina ja Valgevene piirid
* Krupieci kirikKrupieci kirik
* LeninaLenina
* Kruhaviec-KalininaKruhaviec-Kalinina

Rajoon asub Polesje madaliku piirialadel. Tähtsaimaks jõeks on Iputs, teine suurem jõgi on Vući jõgi. Kõrgused jäävad vahemikku 140-160 meetrit.

2009. aasta seisuga oli elanikest 90,38% valgevenelasi, 7.26% venelasi, 1,47% ukrainlasi ja 0,89% muust rahvusest inimesi. 41,89% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 55,81% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 15,69% elanikke, vene keelt aga 78,63%.

Viited
------

1. ↑   Численность населения на 1 января 2018 г. и среднегодовая численность населения за 2017 год по Республике Беларусь в разрезе областей, районов, городов и посёлков городского типа. // Национальный статистический комитет Республики Беларусь. — Мн. 2018.
2. ↑  «Дзяржаўны зямельны кадастр Рэспублікі Беларусь»

Välislingid
-----------

 Dobruši rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
* Rajooni kaart

| * v
* r
Homieli oblasti haldusjaotus |
| --- |
| Rajoonid | 
Akciabrski rajoon • Brahini rajoon • Buda-Kašalova rajoon • Čačerski rajoon • Chojniki rajoon • Dobruši rajoon • Homieli rajoon • Jelski rajoon • Kalinkavičy rajoon • Karma rajoon • Lelčycy rajoon • Łojeŭ rajoon • Mazyri rajoon • Naroŭla rajoon • Pietrykaŭ rajoon • Rahačoŭ rajoon • Rečyca rajoon • Svietłahorski rajoon • Žłobini rajoon • Žytkavičy rajoon • Vietka rajoon |
| Oblastilise alluvusega linnad | 
Homiel |
**Alšany** (valgevene keeles *Альшаны*, kohalikus murdes *Olšany* (*Ольшаны*), transkribeerituna **Alšanõ**) on agrolinnake Valgevenes Bresti oblastis Stolini rajoonis. Asula on Alšany külanõukogu halduskeskus. Alšany asub merepinnast 127 meetri kõrgusel.

Alšany on Bresti oblasti suurim mittelinnaline asula. Valdav osa elanikest on protestandid. Asulas on raamatukogu, kultuurimaja ja kaks keskkooli. Peamiseks tegevusalaks on aedviljade (eriti kurkide) kasvatus. Aastal 2009 oli kurkide kilo hind Alšanys 20 Valgevene rubla (0, 007 $). Alšany turg, kus aiasaadusi müüakse, on tipphooajal Valgevene suurim.

Vaatamisväärsusteks on kaks õigeusu kirikut ja protestantide palvemaja.

Ajalugu
-------

Alšanyt mainitakse esimest korda aastal 1392. Poola jagamisel läks Alšany aastal 1793 Venemaa koosseisu. Pärast Esimest maailmasõda kuulus küla Poola koosseisu. 1939. aastast kuulus asula Nõukogude Liitu. Aastal 2009 sai Alšanyst agrolinnake.

* AlšanyAlšany
* Alšany taluAlšany talu

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Alšany** |

* Alšany
* Alšany Valgevene fotoentsüklopeedias
**Lakktuvi** (*Caloenas nicobarica*) on tuvilaste sugukonda kuuluv linnuliik. Ta oma perekonna ainus retsentne liik. 

Lakktuvi kehapikkus on umbes 40 cm. Tema pea on hallikas, samuti kaela ülaosa. Saba on väga lühike ja valge. Ülejäänud sulestik on metallroheline. Jalad on tuhmpunased. Emased on isastest veidi väiksemad ning nende keha alapool on pruunikam.

Lakktuvi pesitsusala hõlmab Andamanide ja Nicobaride saared Indias, Mergui saared Birmas, Tai edelaosa rannikusaared, Lääne-Malaisia, Lõuna-Kambodža ja -Vietnami ning paljud Kagu-Aasia saared Sumatrast Saalomoni Saarteni. Belau saarel elab alamliik *C. n. pelewensis* .

Lakktuvi liigub saarelt saarele parves. Ta veedab öö tavaliselt rannikuäärsetel laidudel, kus ei esine kiskjaid, ja päeva aladel, kus on parem kättesaadavus toidule, sh inimasustuse lähedal. Ta toitub peamiselt taimede seemnetest, viljadest ja pungadest. Lakktuvi pesitseb rannikulähedal tihedas metsas, sageli suures koloonias. Pesa rajab puu otsa. Korraga muneb ühe kahvatult sinise varjundiga valge muna. Haudeperiood kestab 30 päeva, hauvad mõlemad vanemad. Linnupojad saavad lennuvõimeliseks 70–80 päevaga.

Lakktuvid kuuluvad üleküttimise, elupaikade hävimise ja suureneva vaenlaste arvu tõttu ohulähedaste liikide sekka.

Lakktuvi Walsrode linnupargis Saksamaal

Viited
------

1. ↑  BirdLife International (2016). Caloenas nicobarica. *IUCNi punase nimestiku ohustatud liigid*. IUCN 2016.
Kohalik seltsimaja
**Nemunėlio Radviliškis** on alev Leedus Biržai rajoonis, Nemunėlio Radviliškise valla halduskeskus. Alev asub Nemunėlise ja Apaščia jõe ühinemispaigas.

Alevis on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1854 valminud katoliku kirik ja aastal 1890 valminud kalvinistide kirik.

Ajalugu
-------

Asulat on esimest korda mainitud 4. novembril 1586. Toona kuulus asula Radziwillidele. Aastal 1590 valmis seal esimene kalvinistide kirik, mille juures hakkas tegutsema ka kihelkonnakool.

Aastal 1655 saatis Gustaf Adolf Lewenhaupt oma väed Koknesest sinna alevisse, tehes Nemunėlio Radviliškisest oma baasi. Sealsed seitse jalaväekompaniid ja 200 ratsanikku hõivasid Piltene, Šventoji ja Palanga. Hiljem sai Rootsi vägede baasiks Pasvalys.

Aastal 1719 valmis esimene katoliku kabel. Aastal 1729 rüüstati Palėvenė dominiiklaste kloostri vaimuliku Gruzdase eestvedamisel Nemunėlio Radviliškise ja Papilysi kalvinistide kirikuid. Aastal 1782 ehitati kabeli asemele kirik. Aastal 1795 läks alev Venemaa koosseisu. Katoliiklik kihelkonnakool avati alevis aastal 1804.

Pilte
-----

* Katoliku kirikKatoliku kirik
* Kalvinistide kirikKalvinistide kirik
* KoolimajaKoolimaja
* Nemunėlio RadviliškisNemunėlio Radviliškis
* ApaščiaApaščia

Tuntud elanikke
---------------

* Jan Gabriel Cumft – Poola arst
* Vincentas Sladkevičius – Leedu päritolu kardinal

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Nemunėlio Radviliškis** |

* Alev portaalis vietoves.Lt
Max Aarons (2021)
**Maximillian James Aarons** (sündinud 4. jaanuaril 2000 Londonis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib Inglismaa Premier League'i klubis Bournemouth. Ta mängib põhiliselt paremkaitsjana, kuid võib mängida ka vasakkaitsjana.

Tema jalgpalluriteekond algas Luton Townis. 2016. aastal liitus ta Norwich Cityga. Esimese profilepingu sõlmis ta klubiga 2018. aastal. Norwich City põhimeeskonnas debüteeris ta 14. augustil 2018 EFL Cup'i mängus Stevenage'i vastu. Esimese värava lõi ta klubi põhimeeskonnas kaks nädalat hiljem EFL Cup'i mängus Cardiff City vastu.

Kohe hooajal 2018/19 mängis Aarons ennast Norwich City põhikoosseisu, kui pääses Inglismaa esiliigas platsile 41 mängus ja lõi kaks väravat. Ta valiti hooajal 2018/19 Inglismaa esiliiga sümboolsesse koosseisu ja English Football League'i (EFL) hooaja parimaks noormängijaks. Hooajal 2020/21 valiti Aarons taas Inglismaa esiliiga sümboolsesse koosseisu. Hooaegadel 2019/20 ja 2021/22 mängis ta Norwich Cityga Inglismaa kõrgliigas.

2023. aasta augustis siirdus ta seitsme miljoni naelsterlingi eest Norwich Citysse.

Alates 2018. aastast on Aarons mänginud Inglismaa noortekoondistes. 2023. aastal tuli ta Inglismaa kuni 21-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistriks.

Ta on Jamaica päritolu. Tema nõbu Rolando Aarons on samuti jalgpallur.

Viited
------

1. ↑  "Max Aarons Joins The Cherries". *afcb.co.uk*. 10. august 2023. Vaadatud 11. augustil 2023.
2. ↑  Steinberg, Jacob (26. oktoober 2019). "Norwich's Max Aarons: 'When I came here it almost felt like home'". *The Guardian*. London. Vaadatud 16. juunil 2020.

Välislingid
-----------

 Max Aarons – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
AFC Bournemouth mängijad  –  Premier League |
| --- |
| 

* 1 Neto
* 2 Fredericks
* 3 Kerkez
* 4 Cook
* 5 Kelly
* 6 Mepham
* 7 Brooks
* 8 Rothwell
* 9 Solanke
* 10 Christie
* 11 Ouattara
* 12 Randolph
* 14 Scott
* 15 Smith
* 16 Tavernier
* 19 Kluivert
* 20 Radu
* 21 Moore
* 22 Traorè
* 23 Hill
* 24 Semenyo
* 25 Senesi
* 26 Kilkenny
* 27 Zabarnyi
* 29 Billing
* 32 Anthony
* 37 Aarons
* Treener: Iraola

 |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib vesiehitisest; Hispaania ajalehe kohta vaata artiklit El Pais; elektroonikaseadmete kohta vaata artiklit Pn-siire.* |

---

*Mitte segi ajada tammiga*

---

Induse jõel asuv ülisuurte mõõtmetega pais Pakistanis, mille tagust veehoidlat kutsutakse Tarbela järveks
Karuni jõel Iraanis asuv pais
Õhtune vaade Mont Blancile ja ehitusjärgus Emossoni paisule 1971. aastal
**Pais** on enamasti inimese ehitatud vesiehitis, mille eesmärk on kas veevoolu tõkestada või selle taha vett paisutada (tekitada veehoidla) ning tekitada energiat sealt läbi voolava vee kaudu.[*viide?*]

Üldjuhul paikneb pais veekoguga (tavaliselt jõega) risti.[*viide?*]

Maailma kõrgeim pais on Tadžikistanis paiknev Nureki pais, mis on 300 meetrit kõrge.  Ehitusjärgus on 305 m kõrgune betoonkaarpais Jinping I pais Hiinas, mis plaani järgi valmib 2014. Euroopa kõrgeim ja maailma kõrguselt kolmas pais on Šveitsis asuv Grande Dixence'i pais, mida ehitati 1953–1964 ja mis on 285 meetrit kõrge.[*viide?*]

Ehitise mahu poolest maailma suurim pais on USA-s asuv New Cornelia Tailings, mis valmis 1973 ja mille ruumala on 209,5 miljonit kuupmeetrit. Teisel ja kolmandal kohal on Euroopa suurimad paisud, Venemaal asuvad 1952 valminud Verhne-Svirskaja pais Oneegal (185,5 miljonit m³) ja Kuibõševi veehoidla ees asuv 1955 valminud Samaara pais Volgal (169 miljonit m³). 2010. aasta lõpu seisuga on maailmas ehitusjärgus kaks paisu Argentinas ja üks Kanadas, mis valmides on maailma kolm kõige suuremat.[*viide?*]

Paisu taga olevatest veehoidlatest on maailma suurim 1983 valminud Itaipu paisu taha Paraná jõele Brasiiliasse ja Paraguaysse tekkinud Itaipu järv. 7. kohal on Euroopa suurim ja Venemaa suuruselt teine veehoidla, 1958 valminud Volga hüdroelektrijaama paisu taha Volgale tekkinud Volgogradi veehoidla.[*viide?*]

Paisud võivad olla ka looduslikud, kui näiteks koprad on mingi veelõigu maha langetatud puude või muu risuga tõkestanud.[*viide?*]

Argikeeles kasutatakse paisu tähenduses ka sõna "tamm", mis terminina tähendab teist tüüpi vesiehitist (tamm).

Ajalugu
-------

Esimene pais ehitati umbes 3000 aastat eKr. Selleks oli Jawa pais, mis asus Jordaanias. Enamik iidsetest paisudest olid kruusa ja müüritisega ehitatud lihtsad gravitatsioonipaisud, kuid Jawa paisu tugevdati kividega, täites ülesvoolu seina tagust, et seina kaitsta. Selline ohutusabinõu oli sel ajal uuenduslik.

Järgnevate iidsete paisude ehitus ja töökindlus oli varieeruv. Umbes 400 aastat pärast väga tõhusa Jawa paisu rajamist ehitasid egiptlased Sadd el-Kafara paisu, tõenäoliselt selleks, et varustada kohalikke karjääre Kairo ümbruses veega. Niisutuse otstarbeks varustasid Niiluse üleujutused talunikke rohke veega.[*viide?*]

Vaata ka
--------

* Aswāni pais
* Krasnojarski pais
* Oroville'i pais
* gravitatsioonipais
* ülevoolupais

Viited
------

1. ↑  Guinness Book of Records 1997, lk 108–109. ISBN 0-85112-693-6
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. juuni 2018. Vaadatud 6. juunil 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Koit Soasepp esinemas Saaremaa Ooperipäevade avakontserdil "Kuressaare 450" 21. juulil 2013
**Koit Soasepp** (sündinud 19. novembril 1972) on eesti ooperilaulja (bass). 

Ta töötab alates 2010. aastast Soome Rahvusooperi koosseisulise solistina.

Ta on laulnud peale Soome Rahvusooperi ka Eesti ja Läti Rahvusooperis, Vanemuises, Berliini Koomilises Ooperis ja Savonlinna ooperifestivalil. 

Koit Soasepa repertuaaris on üle 40 ooperirolli, muuhulgas Suurinkvisiitor (Verdi "Don Carlos"), Fasolt (Wagneri "Reini kuld"), Ramfis (Verdi "Aida"), Sparafucile (Verdi "Rigoletto"), Sarastro (Mozarti "Võluflööt"), Komtuur (Mozarti "Don Giovanni"), Bartolo (Mozarti "Figaro pulm"), Gremin (Tšaikovski "Jevgeni Onegin"), Pimen (Mussorgski "Boriss Godunov"), Titurel (Wagneri "Parsifal"), Colline (Puccini "Boheem"), Timur (Puccini "Turandot"), Zuniga (Bizet' "Carmen"), Lavrenti (Reinvere "Puhastus"), Tiera (Sallineni "Kullervo"), Väike John (Linkola "Robin Hood"). 

Enne lauljakarjääri tegeles ta ettevõtlusega.

Tema poeg on tuntud Eesti räppar/muusikaartist Clicherik räpiduost "Clicherik & Mäx".

Tunnustus
---------

* 2023 Eesti Teatriliidu muusikaauhind (Jürka osatäitmine Ardo Ran Varrese ooperis „Põrgupõhja uus Vanapagan" (Teater Vanemuine) ning Lalli osatäitmine Veljo Tormise ja Rasmus Puuri ooperis „Lalli ehk Mere keskel on mees" (Tallinna Filharmoonia))

Välislingid
-----------

* Kristel Kossar, Koit Soasepp astus seemneärist ooperilavale, Postimees, 17. juuni 2012
* Koit Soasepp - koduleht
* Koit Soasepp, Pimen's story (Mussorgsky/Boris Godunov) YouTube'is
*
**Taavi Kull** (sündinud 6. oktoobril 1984) on eesti dirigent.

Haridus
-------

Taavi Kull lõpetas 2004. aastal Tallinna Muusikakeskkooli klaveri ja koorijuhtimise erialal. Seejärel õppis ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias koori- ja orkestridirigeerimise erialal professor Toomas Kapteni ja professor Paul Mägi juhendamisel. 2010. aastal astus Taavi Kull Stockholmi Kuningliku Muusikakõrgkooli magistrantuuri, kus teda õpetasid professor Daniel Harding ja professor Cecilia Rydinger-Alin. Taavi Kull on osalenud Neeme ja Paavo Järvi meistrikursustel ning Roland Zollmanni, Lutz Köhleri ja Paul Mägi meistriklassides.

Dirigendikarjäär
----------------

2014. aastast töötab Taavi Kull Vanemuise teatris dirigendina. 2015. aastal debüteeris ta Eesti muusika päevade raames Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri ees.

Ta on osalenud dirigendi assistendina ooperite väljatoomisel, olnud muusikajuhi assistent ja muusikajuht ning dirigeerinud oopereid. Muu hulgas on ta olnud Berliinis esietendunud Age Veeroosi „Gridi" ning Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia nüüdisooperiprojekti „Korduma kippuvad küsimused" muusikajuht.

Tunnustus
---------

* 2018 Eesti Teatriliidu muusikaauhind (koos ooperi "Tulleminek" lavastuse meeskonnaga: Märt-Matis Lille, Taago Tubina ja Jan Kausiga)

Viited
------

1. 1 2 3  Taavi Kull. Vanemuise teatri veebisait.
**Neum** on linn Bosnia ja Hertsegoviina lõunaosas Hertsegoviina-Neretva kantonis, Neumi valla keskus.

Neum on Bosnia ja Hertsegoviina ainuke Aadria mere äärne linn riigi 20 km pikkusel rannikul.

Neumi ala kuulus varem Ragusa (Dubrovniki) vabariigile, millel olid head suhted Osmanite riigiga, kuid oli pidevalt vaenujalal Veneetsia vabariigiga. Kui 1699. aastal Morea sõja käigus vallutas Veneetsia osa Ragusa sisemaaalast ja lähenes Ragusale, loovutas Ragusa Karlowitzi rahuga Neumi Osmanite riigile, et Veneetsia ei saaks neid maismaa kaudu rünnata. 1815. aastal proovis Austria keisririik, olles toona annekteerinud Veneetsia ja Ragusa, Neumi tagasi osta, kuid edutult. Siis kuulutas Austria Neumile blokaadi ja saatis sadamat tõkestama oma sõjalaeva kuni Berliini kongressini, mille otsusega Bosnia ja Hertsegoviina anti Austria-Ungarile.

Pärast Jugoslaavia lagunemist jäi Neum Bosnia ja Hertsegoviinale, lõigates nii Dubrovniki ala ära muust Horvaatiast. Seoses Horvaatia liitumisega Euroopa Liiduga 2013. aastal sai sellest Euroopa Liidu välispiir. Muust Horvaatiast Dubrovnikisse sõites maismaa kaudu tuli seega Neum läbida, mis tähendas dokumendikontrolli nii linna Neumi sisse sõites kui ka Neumist lahkudes, mis turismi kõrghooajal võis tähendada pikki ummikuid. Sellest ülesaamiseks ehitas Horvaatia Pelješaci silla, mis avati 26. juulil 2022 ja mis ei läbi Bosnia ja Hertsegoviinat.

Bosnia valitsus on plaaninud Neumist teha kaubasadama, minnes nii vastuollu kohalike soovide kui ka rahvusvaheliste lepetega ökoloogiliselt tähtsa ja kaitstud Mali Stoni lahe suhtes, mille alla Neumi laht kuulub. Plaanitud on ehitada meresadam, raudtee ja kiirtee, mistõttu laskis Horvaatia projekteerida silla nii, et seda saavad läbida ka laevad, mis oma mõõtmetega ei saagi Neumi lahte siseneda. Samas on täna Bosnia ja Hertsegoviina jaoks tähtsaim sadam hoopis Horvaatia Ploče'i sadam, millel on Bosnia ja Hertsegoviinaga raudteeühendus.

Viited
------

1. ↑  "Horvaatia uus suur sild muudab Balkanil reisimist". *Err.ee*. 26. juuli 2022. Vaadatud 21. mail 2023.

Välislingid
-----------

 Neum – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht
**Paatjas** on värvinimetus, mis tähistab pleekinud, luitunud või murtud kollast värvitooni, kahvatukollakat või hallikaskollast.

Värvinimetust on kasutatud kulu, kõrte, kuivanud lehtede kohta, ka karvavärvuse kohta. Sõna on murdelise päritoluga, tulnud läti keelest.

Pildid
------

* Sügisene kuivanud rohiSügisene kuivanud rohi
* Paatjas pilvik Russula ochroleucaPaatjas pilvik *Russula ochroleuca*
* Russula ochroleuca*Russula ochroleuca*
* Hele timpnarmik on iseloomuliku paatja värvusegaHele timpnarmik on iseloomuliku paatja värvusega
* Pöögiriisikas (Lactarius pallidus)Pöögiriisikas (*Lactarius pallidus*)
* Kirbe panell (Panellus scipticus)Kirbe panell (*Panellus scipticus*)
* Võik New Foresti poni, värvust võib kirjeldada ka paatjanaVõik New Foresti poni, värvust võib kirjeldada ka paatjana
* Palomino hobunePalomino hobune
* Tugevalt helenenud kahvatukollane palominoTugevalt helenenud kahvatukollane palomino
* Paatjat värvi kana TuneesiasPaatjat värvi kana Tuneesias
* Paatja sulestikuga kana BallenbergisPaatja sulestikuga kana Ballenbergis
* Paatja värvusega merisiga esiplaanilPaatja värvusega merisiga esiplaanil

Sarnase tähendusväljaga värvinimetused teistes keeltes
------------------------------------------------------

Inglise keeles tähistab kahvatupruunikat, tuhmkollast värvust värvinimetus *buff* (tähenduselt seemiskollane) ja *fallow*.

Prantsuse keeles tähistavad kuivanud lehtede värvust värvinimetused *feuille morte* ja *lavalliere*, mõlemad toonid on helepruunid; hobuse karvavärvuse kohta *aubère*.

Saksa keeles tähistab helenemisgeeniga tekkivat kahvatut, pleekinud karvavärvust värvinimetus *falb*.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Feuille morte. - pourpre.com
5. ↑  Lavalliere. - pourpre.com
6. ↑  Aubère. - pourpre.com]
Mārtiņsala (*Martinsholm*, üleval paremal) 1900. aasta paiku avaldatud kaardil. Sellest allavoolu jääb suurem Dole saar (*Insel Dahlen*)
**Mārtiņsala**, ajaloolises kontekstis ka **Holm**, oli Salaspilsi linna juures Daugava jões asunud 20 hektari suurune saar.

Ajalugu
-------

### Muinasaeg

Arheoloogilised leiud viitavad sellele, et saar oli asustatud juba vähemalt 11. sajandil. Toonane asula hõlmas 5 ha, kus neljal tänaval paiknes 20–30 elamut koos paarisaja elanikuga ning tegeldi põllumajanduse, käsitöö, kaubanduse ja kalastusega. Küla kaitses ühelt kõrge jõekallas ja teiselt poolt 3 m lai ja 1 m kõrge vallilaadne ehitis. Tolleaegne Mārtiņsala oli üks suuremaid Väina liivlaste asuala keskusi.

### Ristiusustamine ja Liivi ristisõda

Kirjalikes allikates on mainitud saart Holmi nime all esimest korda Henriku Liivimaa kroonikas seoses 1186. aastal sinna kivilinnuse ehitamise ja seal kuue liivlase ristimisega Üksküla piiskopi Meinhardi poolt. 1198. aastal kasvas rahumeelne misjonitöö üle Liivi ristisõjaks, mille algusperioodil oli just Holm peamine konflikti tulipunkt. 1200. aastal piirasid liivlased Holmi linnusesse varjunud piiskop Albertit ja tema kaaskonda, kuid lõpuks sõlmisid temaga rahu. 1202. aastal põletasid semgalid maha Holmi küla, kuid linnust vallutada ei suutnud. Järgmisena saabus linnust piirama Polotski vürsti vägi, mille aga piiskopi ammukütid tagasi lõid. 1206. aastal hõivas Holmi kantsi piiskop Alberti vastu üles tõusnud kohalike liivlaste, turaidalaste ja leedulaste liitlasvägi. Piiskopi saadetud sõjamehed aga võitsid neid Holmil peetud lahingus, tappes seejuures ka Holmi liivlaste juhi ja üliku Ako, ja alistasid seejärel ka linnuses olijad. Varsti pärast seda saabus taas Polotski vürst, kes koos turaidalastega üritas omakorda linnust vallutada, kuid pikk piiramine edu ei toonud. Seejärel alistusid Holmi liivlased lõplikult piiskopi ülemvõimule ja suurem sõjategevus selles piirkonnas lõppes.

### Hilisem ajalugu

Holmi linnus sai tugevalt kannatada 13. sajandi lõpu ja 14. sajandi alguse Riia peapiiskopi ja Liivi ordu vahelistes sõdades.

Asustus kestis saarel kuni 16. sajandini. Varem *Holm*i või *Kirchholm*i nime all tuntud saart hakati alates 17. sajandist kutsuma läti keeles *Mārtiņsala*ks ja saksa keeles *Martinsholm*iks seal asunud pühale Martinile pühitsetud kiriku järgi.

1974.–1975. aastal jäi saar vee alla seoses Riia hüdroelektrijaama veehoidla rajamisega.

Viited
------

1. ↑  Lang, Valter. *Baltimaade pronksi- ja rauaaeg*. Tartu Ülikooli Kirjastus, 2007, lk 230.
2. ↑  Henriku Liivimaa kroonika = Heinrici chronicon Livoniae. Ladina keelest tõlkinud Richard Kleis, toimetanud ja kommenteerinud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat 1982, lk 27–67
3. ↑  "Vecsalaspils, Salas jeb Mārtiņsalas pils, Latvijas Piļu un muižu asociācija". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. veebruar 2014. Vaadatud 7. veebruaril 2014.
4. ↑  Indriķa hronika. Läti keelde tõlkinud Ā. Feldhūns; eessõna ja kommentaarid Ē. Mugurēvičs. Rīga: Zinātne, 1993. Peatükk I, kommentaar 24.
**Eesti Inimesegeneetika Ühing** (akronüüm **EIGÜ**) on Eesti teadusorganisatsioon, mis ühendab inimese- ja meditsiinilise geneetika valdkonnas töötavaid teadlasi. 

Mittetulundusühing Eesti Inimesegeneetika Ühing asutati 2000. aastal Tartus. Ühing edendab alus- ja rakenduslike uurimusi inimese- ja meditsiinilise geneetika vallas. Samuti on ühingu eesmärgiks geneetika alase teadustöö, arendustegevuse ja koolitusliku sisuga ürituste organiseerimine, koordineerimine ja populariseerimine ning Eesti Vabariigi valitsusasutuste professionaalne nõustamine.

Ühingusse kuulub 2015. aasta oktoobri seisuga 158 üksikliiget ja 1 kollektiivne liige (AS Asper Biotech). EIGÜ annab üks kord aastas oma aastakonverentsil välja auhinna väljapaistvale geneetikule – auhinna "Elutöö geneetikuna".

Juhatus
-------

2017. aasta juuli seisuga kuuluvad ühingu juhatusse:

* Ants Kurg (president), Tartu Ülikooli molekulaar- ja rakubioloogia instituut
* Aavo-Valdur Mikelsaar, Tartu Ülikooli arstiteaduskond
* Andres Metspalu, Tartu Ülikooli molekulaar- ja rakubioloogia instituut, Tartu Ülikooli Eesti Geenivaramu, Eesti Biokeskus
* Riin Tamm, Tartu Ülikooli molekulaar- ja rakubioloogia Instituut, Tartu Ülikooli Eesti Geenivaramu
* Tiia Reimand, Tartu Ülikooli Kliinikumi Ühendlabori kliinilise geneetika keskus
* Andres Veske, Tallinna Tehnikaülikooli geenitehnoloogia instituut

Seos rahvusvaheliste teadusorganisatsioonidega
----------------------------------------------

EIGÜ ei kuulu (erinevalt Läti, Leedu ja Soome inimesegeneetika seltsidest) Inimesegeneetika Seltside Rahvusvahelise Föderatsiooni (inglise *International Federation of Human Genetics Societies*, IFHGS) liikmeskonda.

Viited
------

1. ↑  Põhikiri. estshg.ebc.ee
2. ↑  Liikmed. estshg.ebc.ee
3. ↑  Juhatus. estshg.ebc.ee
4. ↑  IFHGS All Members. ifhgs.org

Välislingid
-----------

* Eesti Inimgeneetika Ühing. estshg.ebc.ee
* Liikmed. estshg.ebc.ee
**Elektrooniline majandus** ehk **e-majandus** on majandustegevus, mis põhineb digitaalsetel tehnoloogiatel. Lisaks tarkvara arendamisele ja müügile hõlmab see ka e-äri ja e-kaubandust. Makseid toodetud kaupade ja teenuste eest sooritatakse sageli e-rahaga.

Mõiste
------

E-majanduse mõiste tekkis 20. sajandi viimasel kümnendil. Nicholas Negroponte kasutas aastal 1995 metafoori, et aatomitöötluselt minnakse üle bititöötlusele. Ta rääkis klassikaliste kaupade puudustest (kaal, tooraine, transport) ja uue majanduse kasust (kaupade massi puudumine, virtuaalne reaalsus, toorainet ei ole peaaegu vaja, momentne globaalne liikumine).

Mõõtkava
--------

Digitaalse majanduse suuruse hindamine on seotud erinevate raskustega ja on paljude vasturääkivuste põhjuseks. Mõned autorid jagavad e-majanduse kaheks osaks: "sirge" (äri internetis) ja "kaudne" (ühisettevõtete digitaalne tegevus).

### Mõju

On laialdaselt omaks, et digitaalse majanduse kasv on tugev mõju kogu majandusele. Proovitakse hinnata selle sfääri mõju traditsioonilistele majandusharudele. Näiteks Boston Consulting Group räägib "4 muutuste lainete kohta, mis mõjuvad tarbekaupadele ja jaekaubandusele". Teised autorid arvavad, et konkurents muutub globaalsemaks ja intensiivsemaks digitaalse majanduse leviku tulemusena.

E-majandus ja e-valitsus
------------------------

Maailma rahvastiku kasvu ja ressursside mobiliseerimise tõttu, e-majandus ei piirdu e-kaubanduse ja äriteenustega, vaid mõjutab iga elu aspekti: tervishoid, haridus, e-pangandus ja muud.

Arvestades massilist dokumentide ja kommunikatsioonide üleviimine digitaalse meediale, tundub loogiliseks riigiga suhtluse üleviimine elektroonilise platvormile. E-riik ja e-valitsus hakkavad olulise osa elektrooniliste toodete ja teenuste looma oma kodanikutele.

Juba praegu võtavad valitsused meetmeid, et kiired digitaalsed seaded olid kodanikutele kättesaadavad. Näiteks, Austraalia rahvuslik lairibavõrk peab pakkuma kiirust 1 Gbit/s 93% Austraalia rahvastikust vanuses üle 10 aasta.

Vaata ka
--------

* E-riik
* E-kaubandus
* Infoühiskond
* Teadmisjuhtimine
* E-raha

Viited
------

1. ↑  "Глоссарий.ru: Сетевая экономика". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. november 2010. Vaadatud 16. detsembril 2013.
2. ↑  "Nicholas Negroponte - Bits & Atoms - University of Phoenix". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. oktoober 2013. Vaadatud 16. detsembril 2013.
3. ↑
4. ↑  When Measuring the Digital Economy, Measure the (Creative) Destruction Too | eaves.ca
5. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2013. Vaadatud 16. detsembril 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
6. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 28. jaanuar 2013. Vaadatud 16. detsembril 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
7. ↑  bcg.perspectives - Digital’s Disruption of Consumer Goods and Retail
8. ↑  "What is the NBN? | NBN - National Broadband Network - Australia". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. jaanuar 2013. Vaadatud 16. detsembril 2013.
Alsėdžiai kirik
**Alsėdžiai** on alev Leedus Plungė rajoonis, Alsėdžiai valla halduskeskus. Alsėdžiai asub Sruoja jõe ääres. Asula vana saksakeelne nimi on *Alschaden*, vene keeles olid aga kasutusel nimekujud Олсяды, Ольсяды.

Alevis on keskkool ja raamatukogu. Alsėdžiais kaevandatakse savi.

Alsėdžiais asub vana linnamägi. Alevis on aastal 1793 valminud kirik, selle värav ja kellatorn (valminud aastal 1679). Alevi juures asub X–XIII sajandil kasutusel olnud kalmistu.

Ajalugu
-------

Alsėdžiai linnamäge on esimest korda mainitud aastal 1253. Toona asus see kuralaste Ceklise muinasmaakonnas. Kroonikates kannab asula nime *Aliseiden* või *Alizeyde*.

Aastal 1421 andis Vytautas asula Medininkai piiskoppidele (Medininkai piiskopkond oli praeguse Telšiai piiskopkonna eelkäija). Piiskoppide valdusse jäi asula XIX sajandi keskpaigani, mil tsaarivõimud valduse konfiskeerisid. Piiskop Baltramiejus Svirenkavičius püstitas sinna aastail 1475–1476 esimese kiriku. Kas XV sajandi lõpus või XVI sajandi alguses sai Alsėdžiaist alev.

Aastal 1702 hakati alevis pidama laatasid. Kuni XX sajandi keskpaigani elas seal suur juudi kogukond. Nõukogude ajal oli Alsėdžiai kohaliku kolhoosi keskasula.

Tuntud elanikke
---------------

* Jonas Jablonskis – Leedu keeleteadlane
* Stanislovas Narutavičius – Leedu poliitik
* Kazys Varnelis – Leedu kunstnik
* Remigijus Žaliūnas – Leedu kardioloog

Viited
------

1. ↑  Олсяды. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 3 (Лаарсъ — Оятъ). СПб, 1867, 631 lk.

Välislingid
-----------

 Alsėdžiai – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Alev portaalis vietoves.Lt
**Leckava** on alev Leedus Mažeikiai rajoonis Reivyčiai vallas. Leckava asub Läti piiri ääres Venta jõe kaldal, Lätist eraldab alevit Vadakstis. Idast piirab alevit Ašva jõgi. Alevi kohta on vene keeles olnud kasutusel nimekujud Лацково ja Ляцковъ.

Leckavas on kultuurimaja ja raamatukogu.

Ajalugu
-------

Alevi ümbruses on kolm muistset kuralaste linnamäge.

Aastal 1622 ehitati naaberkülla Griežėsse luteri kirik. Vastuseks sellele püstitas Jonas Alfonsas Liackis aastal 1930 Leckavasse katoliku kiriku. Kirikut hakati kutsuma tema nime järgi, sellest tuleneb ka alevi nimi. Aastal 1644 põles kirik maha, kuid selle asemele ehitati uus ja suurem.

Kaardile jõudis Leckava esimest korda aastal 1658. Aastal 1783 põles kirik taas maha, uus kirik valmis aastal 1785. Aastal 1863 võitlesid Leckava elanikud tsaariarmee vastu.

XX sajandi alguseks oli Leckavast saanud alev, mis oli tuntud oma laatade poolest. Esimese maailmasõja ajal laastasid alevit bolševikud, hiljem aga bermondtiaad. Teise maailmasõja ajal põles alev maha, hävis ka kirik.

Pärast sõda ei soovinud kogudus kirikut selle vanas asukohas taastada. olukord muutus aastal 1955, mil tulid tagasi küüditatud pered, kes tõid kaasa kiriku taastamiseks ajalikke vahendeid. Kirik valmis aastaks 1958.

Nõukogude ajal oli Leckava kohaliku kolhoosi keskus.

Pilte
-----

* LeckavaLeckava
* Leckava kirikLeckava kirik
* Veski Ašva jõel.Veski Ašva jõel.
* TulpkabelTulpkabel

Viited
------

1. ↑  Лацково. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 3 (Лаарсъ — Оятъ). СПб, 1867, 17 lk.

Välislingid
-----------

 Leckava – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Alev portaalis vietoves.Lt
* Alev Mažeikiai piirkonna entsüklopeedias
**Kulgemine** ehk **lokomotsioon** (ka **liikumine**) on loomade (sealhulgas inimese) liikumine ühest kohast teise teda ümbritsevas keskkonnas. Kulgemine selle otseses tähenduses on omane vagiilsetele ehk vabalt ringiliikuvatele organismidele. Sessiilsete ehk kinnitunud loomade puhul enamasti kulgemisest rääkida ei saa. Kulgemine otseses tähenduses toimub organismi kehaliigutuste abil tema enda jõul. Passiivseks kulgemiseks nimetatakse organismi asukohamuutust teiste organismide või keskkonnategurite toimel (nt passiivne ujumine, passiivne lendamine).

Kulgemine on loomadele vajalik selleks, et leida toitu, liigikaaslast, põgeneda vaenlase eest, leida sobilik elupaik jne. Evolutsioon on iga liigi kulgemisviisid kujundanud tema vajadustele vastavaks. Näiteks on pikki vahemaid läbiva rändava eluviisiga organismi kulgemisviis vahemaaühiku kohta väikese energiatarbega, paigalisel organismil, kes peab tihti vaenlase eest põgenema, on kulgemisviis suure energiatarbega, kuid väga kiire.

Kulgemisviisid
--------------

Peamised kulgemisviisid on kõndimine, jooksmine, hüppamine, ronimine, ujumine, lendamine ja roomamine. Need toimuvad kas õhu-, veekeskkonnas või maismaal.
Gulnora Karimova (2009)
**Gulnora Karimova** (usbeki Гулнора Каримова; sündinud 8. juulil 1972) on Usbekistani presidendi Islom Karimovi (1938–2016) vanem tütar, alates 2010. aasta jaanuarist kuni 2012. aasta juulini Usbekistani suursaadik Hispaanias.

Alates 2014. aasta veebruarist on Karimova väidetavalt koduarestis.

Karimovat peetakse korruptiivsel teel omandatud suure isikliku varanduse omanikuks. Teda seostati nüüdseks pankrotistunud Šveitsis registreeritud ettevõttega Zeromax.

WikiLeaksi avaldatud USA Taškendi saatkonna väidetav memo nimetab Karimovat vihatuimaks inimeseks Usbekistanis.

Väidetavalt tegeleb Karimovale kuuluv ettevõte FMN Logistics Afganistanis paiknevate Ühendriikide vägede varustuse transpordiga ja ehitustegevusega USA rajatistes Afganistanis. Endine Briti suursaadik Usbekistanis Craig Murray hindas 2010. aasta aprillis Karimovite ja Ühendriikide lepingute mahu 850 miljonile dollarile.

2008. aasta veebruaris nimetati Karimova Usbekistani välisministri asetäitjaks kultuuri- ja humanitaarküsimuste alal.

2008. aasta septembris nimetati Karimova Usbekistani alaliseks esindajaks ÜRO ja teiste Genfis paiknevate rahvusvaheliste organisatsioonide juures.

Tunnustus
---------

* 2011 – valiti Venemaa Kunstide Akadeemia välisliikmeks

Viited
------

1. ↑  Birdamlik leader on the split in power in Uzbekistan and Gulnara Karimova, Uznews.net, 27.02.2014.
2. ↑  "arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. veebruar 2011. Vaadatud 14. detsember 2010.`{{cite web}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑
4. ↑  Pentagon Gives Gulnara Karimova Huge Contract For Supply of US Forces in Afghanistan, Craig Murray, 1.04.2010
5. 1 2

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Gulnora Karimova** |

* Ametliku veebilehe arhiveeritud versioon
Antimeetod (eesliide "anti-" Vana-Kreeka keelest pärinev aktiivne morfeem tähenduses vastu-, vastas-, vastand-) on uute meetodite loomise asemel eksisteerivate meetodite ning nende kasutamiseks vajalike tingimustekriitline vaatlemine, kirjutas muusikateooria professor Kevin Korsyn. Võttena on antimetodoloogia midagi, mida ei saa ülekanda ühelt valdkonnalt teisele. Seega kui kasutada meetodi mõistet pedagoogika valdkonnas ning kui näiteks tantsuõppes on meetodiks mäng siis selleks, et leida antimeetod, peab kahtluse alla seadma kõik selle meetodi töötamiseks vajalikud tingimused. Leitud antimeetodit ei saa üle kanda näiteks keeleõppesse, sest tingimused on seal teistsugused.

Eesti keeles on antimeetodi väljendit kasutanud näiteks eesti kuraator ja kunstikriitik Hanno Soans, kes kirjeldab antimeetodit kui juhuslikult kätte juhutuvate vahenditega tegutsemist.

Antimeetod ja postmeetod
------------------------

On kasutatud ka terminit "postmeetod", kus eesliide "post-" tähendab millegi järgne, kuid terminis "postmeetod" võib seda mõista nii vastandumise (ehk antimeetodina), meetodist loobumise kui ka meetodite segamisena. Anti- või postmeetodi ühe arengu põhjuseks on loetud teadlaste suutmatust leida ühest meetodist olulisi eeliseid teiste ees. Kindla meetodi eelistamise asemel on muud mõjutavamad tegureid- näiteks õpetaja entusiasm või meetodi uudsus.

Viited
------

1. ↑  Korsyn, K (2003). *Decentering Music : A Critique of Contemporary Musical Research*. New York: Oxford University Press.
2. ↑  Nordstrom, S (26. aprill 2017). ""Antimethodology: Postqualitative Generative Conventions"".
3. ↑  Soans, H (2003). ""Vabandage, kas Teie olete siin viimane?"".
4. ↑  Thornbury, S. ""Methods, post-method, and métodos"".
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib linnast; jõe kohta vaata artiklit Dnepr; Eesti ukraina spordiklubi kohta vaata artiklit Dnipro (spordiklubi)* |

---

Dnipro kesklinn
**Dnipro** (varem eesti keeles *Dnipropetrovsk* ja venepäraselt *Dnepropetrovsk*) on linn Ukrainas, Dnipropetrovski oblasti keskus. Asub Dnepri (Dnipro) jõe ääres.

Ajalugu
-------

Linn asutati 1776. aastal. 1796. aastani oli linna nimi **Jekaterinoslav**, 1796. aastast 1802. aastani **Novorossiisk**, aastatel 1802–1926 vene keeles **Jekaterinoslav** ja ukraina keeles **Katerõnoslav**, aastatel 1926–2016 ukraina keeles **Dnipropetrovsk** ja vene keeles **Dnepropetrovsk**. Ukraina Ülemraada otsusega muudeti 19. mail 2016 linna nime, linna uueks nimeks sai **Dnipro**.
Aastail 1918–1921 Ukraina iseseisvussõja ajal oli linna mitteametlikuks nimeks **Sitšeslav** meenutamaks Zaporižžja Sitši.

Nõukogude ajal oli Dnipro tuuma-, relva- ja kosmosetööstuse keskus. Seal on transpordivahendite, põllumajandusmasinate ja ballistiliste rakettide tootja Južmaši peakontor.

### Mälestusmärgid

2022. aasta detsembris eemaldati Dnipros Volodja Dubinini ja Aleksandr Puškini mälestusmärk. 2023. aasta jaanuaris eemaldati Dnipros Aleksandr Matrossovi ja T-34 tank-monument. 6. jaanuaril 2023 eemaldati Mihhail Lomonossovi mälestusmärk.

Rahvastik
---------

Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Dnipro elanikest ukrainlasi 72,6%, venelasi 23,5%, valgevenelasi 1,0% ja juute 1,0%. Paljud Dnipro ukrainlased kõnelevad põhiliselt vene keelt.

Transport
---------

Linnas toimib trolli-, bussi- ja liinitaksoliiklus. 1995. aastal avati Dnipro metroo, mis on 7,1 km pikk ja sel on 6 peatust. Linn on ka tähtis raudteesõlm. Dnipro rahvusvaheline lennujaam asub 15 km kesklinnast kagus.

Viited
------

1. ↑  Number of Present Population of Ukraine, as of January 1, 2022
2. ↑  Ukraina suuruselt kolmas linn Dnipropetrovsk nimetati ümber Dniproks
3. ↑  Ярослав Герасименко. У Дніпрі демонтували пам'ятники Пушкіну та Дубініну 16.12.2022 (vaadatud: 18.12.2022)
4. ↑  У Дніпрі демонтували два радянських пам'ятники (vaadatud: 05.01.2023)
5. ↑  У Дніпрі демонтували пам'ятник Михайлу Ломоносову (vaadatud: 06.01.2023)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Dnipro** |

* Dnipro koduleht
Cosimo III
**Cosimo III de' Medici** (14. august 1642 – 16. oktoober 1723) oli Toscana suurhertsog aastatel 1670–1723.

Cosimo oli suurhertsog Ferdinando II ja tema naise Vittoria della Rovere poeg. 1661. aastal abiellus ta Marguerite Louise d'Orleans'iga, kes oli Prantsusmaa kuninga Louis XIV nõbu. Abikaasad said omavahel väga halvasti läbi ning Marguerite ja tema ämma suhted olid veelgi hullemad. Kuni vana suurhertsog veel elas, ei muutunud tülid liialt suureks, kuid Cosimo III võimule saades ületasid need peagi igasugused piirid. Cosimo oli oma esimesel 20 valitsusaastal ka tugevalt oma ema võimu all, kes teda naisest lahutama ärgitas. Lahutust tahtis ka Marguerite ning 1674. aastal saatiski Cosimo ta tagasi Prantsusmaale, kus too elas jumalavallatut elu mitmes kloostris. Abielust oli Cosimo siiski saanud kolm last: pojad Ferdinando ja Gian Gastone ning tütre Anna Marias Luisa.

Oma ema tugeva mõju all olev Cosimo oli rõhutatult vaga, kuid söögist väga lugu pidav mees. Ta kulutas tohutuid varandusi igasugustele eksootilistele toitudele, kuid keelas samas välise toretsemise. Tema ajal hakkas Toscana majandus kiiresti alla käima, eriti seetõttu, et usufanaatikuna ajas ta enda riigist minema juudi ja araabia kaupmehed ning tegi elu kibedaks ka seal hulgakesi elavatel inglastel. Ta liikus ringi tavaliselt üleni mustas rüüs ning tavaliselt külastas ta kas missasid või pühapaiku. Et alamate vagadust süvendada, keelas Cosimo lõpuks ära ka sündsusetute kunstiteoste eksponeerimise, kattes ka Firenze peaväljakul seisva Michelangelo Taavet kuju riidega. Elu lõpupoole loobus Cosimo ka gurmaanlusest ning pühendus peaasjalikult palvetamisele. Riigiasjad läksid Toscanas aga üha enam käest ära ning see kaotas lõplikult oma kunagise võtmerolli Itaalias. Firenze elanike arv vähenes võrreldes 16. sajandiga üle kahe korra ning majanduselu jäi täielikult soiku. Cosimo tõstis küll pidevalt makse, kuid riigi majanduslikule jaluleupitamisele ta kuigivõrd ei mõelnud.

Cosimol elas väga üle ka oma järeltulijate lastetust. Vanem poeg Ferdinando osutus homoseksuaalseks ning suri enne oma isa järglasi saamata süüfilisse. Noorem poeg Gian Gastone abiellus aga Baieri printsessiga, kes oli talle täiesti vastumeelne ning temast sai parandamatu alkohoolik, lapsi ei olnud temalgi. Tütar Anna Maria Luisa abiellus aga süfiliitikust Pfalzi kuurvürsti Johann Wilhelmiga ega saanud samuti lapsi. Nõnda surigi Medicite dünastia pärast Cosimo laste surma välja. 

Cosimo III valitses Toscanat 53 aastat, rohkem kui keegi teine enne ja pärast teda ning elas 81-aastaseks.

Vaata ka
--------

* Martin Fogel

Kirjandus
---------

* Paul Strathern. *Medicid: renessansi ristiisad*. Tallinn: Kunst, 2006.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Ferdinando II** | **Toscana suurhertsog**1670–1723 | Järgnev**Gian Gastone de' Medici** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib jõest; maakonna kohta vaata artiklit Cuyahoga maakond* |

---

Cuyahoga jõe jõgikond koos lisajõgedega
Cuyahoga jõgi Cuyahoga Valley rahvuspargis
**Cuyahoga jõgi** on umbes 136 km pikkune jõgi USA-s Ohio osariigi kirdeosas. See saab alguse Clevelandist umbes 56 kilomeetri kaugusel idas ja voolab edela suunas Cuyahoga Fallsi linna, kust pöörab põhja. See suubub Clevelandi juures Erie järve.

Jõe alguspunktiks peetakse tema idaharu ja lääneharu (idaharu on pisut suurem) ühinemise kohta. See asub 333 m kõrgusel merepinnast, suue 176 m kõrgusel. Lähte ja suudme vahe on linnulennult ainult umbes 50 km.

Jõge on laiendatud ja reguleeritud nii, et see oleks laevatatav kuni kaheksa kilomeetrit ülesvoolu. Põhiosas on jõgi siiski ainult 1–2 m sügav.

Jõe nimi arvatakse tähendavat mohokite keeles 'käänuline jõgi'. Senekad nimetavad seda jõge *cuyohaga*, mis tähendab 'lõualuu koht'.

Cuyahoga jõgi on arvatavasti olnud tuhandeid aastaid kohalike indiaanlaste kaubatee. Esimesed asunikud pidasid kiirevoolulist jõge laevasõiduks sobimatuks, kuid seda kasutati Ohio ja Erie kanali ehitamise juures 1827. aastal.

Ohio kirdeosas arenes 19. sajandil kiiresti tööstus. Paljud tööstusettevõtted suunasid oma heitveed otse jõkke, mistõttu tekkisid jõel tulekahjud (esimese kohta pärinevad andmed 1868. aastast). Viimane tulekahju toimus 1969. aastal, mil naftareostusest põlema läinud jõgi kahjustas kahte raudteesilda. See pälvis rohkelt tähelepanu. Tänapäeval on jõge märgatavalt puhastatud.

1974. aastal loodi Akroni ja Clevelandi vahele jõe orgu Cuyahoga Valley rahvuspark. Rahvuspargi alal on palju ajaloolisi hooneid, sest seda läbis 19. sajandil raudteeliin.

Viited
------

1. 1 2  "Cuyahoga River". *Encyclopedia Britannica*. Vaadatud 4.12.2016
2. ↑  "Cuyahoga Valley National Park: Natural Features & Ecosystems". NPS.gov (National Park Service)
3. ↑  Cuyahoga River Fire. Cleveland Historical. Vaadatud. 4.12.2016
4. ↑  "HISTORY OF THE CUYAHOGA RIVER". Vaadatud 4.12.2016
Vaade Koigi rabale nelja meetri kõrgusest vaatetornist, detsember 2006
**Koigi soostik** on mitmelaamaline raba Saare maakonnas Saaremaa valla maadel. 

Raba pindala on 39,8 km².

Koigi raba on oluline põhjaveekihtide toitja Ida-Saaremaal. Seal esinevad piiratud alal kõik soode liigid (madalsoo, siirdesoo ja raba), mistõttu on see piirkond eriti väärtuslik objekt Lääne-Eesti soostumisprotsesside uurimisel. Seetõttu on ehitatud looduse õpperada, mis aitab eksponeerida seda loodusturistidele huvi pakkuvat vaatamisväärsust. Rada on ehitatud metallplaatidest ja paigaldatud on kolm vaatetorni kõrgustega 4, 7 ja 10 m. Kuna rabasse maitsi liikuvate masinatega ei pääse, paigaldati vaatetornid helikopteriga.

Raba lõunaosa läbib Koigi, Kurdla ja Kuke kraav.

Rabas on Koigi Pikkjärv, Koigi Ümmargune järv, Koigi järv ja Naistejärv.

* 7-meetrine vaatetorn Koigi soostikus7-meetrine vaatetorn Koigi soostikus
* Õppe- ja matkaradaÕppe- ja matkarada
* Soosaarel kasvab mändSoosaarel kasvab mänd
* Metallist rada Koigi soosMetallist rada Koigi soos

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Koigi soostik** |
1975. aasta 6. mail istutatud kuupuu Philadelphias
**Kuupuud** on puud, mis pandi kasvama viiesajast 1971. aastal Apollo 14 missioonil selenotsentrilisel orbiidil kaasas olnud seemnest.

Kuu orbiidile saadetavad seemned valiti viiest liigist: tõrvikumänd (*Pinus taeda*), lääneplaatan (*Platanus occidentalis*), ameerika ambrapuu (*Liquidambar styraciflua*), ranniksekvoia (*Sequoia sempervirens*) ja harilik ebatsuuga (*Pseudotsuga menziesii*).

Peaaegu kõik seemned idanesid pärast kosmosereisi edukalt. Mõned puud istutati samaliigiliste kontrolltaimede kõrvale, et uurida, kas nende kasvamises on erinevusi. Nelikümmend aastat pärast istutamist olulisi erinevusi ei leitud.

Aastatel 1975–1976 kingiti enamik puid osariikide metsandusorganisatsioonidele, et need istutataks maha riigi 200. aastapäeva tähistamiseks. Kuna seemned olid valitud lõuna- ja lääneosariikides kasvavatelt liikidelt, siis kõik osariigid kuupuid ei saanud. Mõned puud istutati ka teistesse riikidesse.

Viited
------

1. ↑  Williams, David R. (28. juuli 2009). "The "Moon Trees"". *Goddard Space Flight Center*. NASA. Vaadatud 28. mail 2019.
Tessa Sanderson 2008. aastal
**Theresa Ione Sanderson** (sündinud 14. märtsil 1956) on Briti endine odaviskaja. Ta esines aastatel 1976–1996 kõigil suveolümpiamängudel, võites 1984. aasta olümpiamängudel odaviskes kuldmedali. Ta oli teine kergejõustiklane, kes võistelnud kuuel olümpial (esimene oli Lia Manoliu 1952–1972), ja esimene mustanahaline britt, kes võitis olümpiakulla.

Sanderson võitis kuldmedalid odaviskes kolmel Rahvaste Ühenduse mängul (1978, 1986 ja 1990) ning 1992. aasta IAAF-i maailmakarikavõistlusel. Ta tuli 1978. aasta kergejõustiku Euroopa meistrivõistlustel teiseks ja osales kolmel maailmameistrivõistlusel (1983, 1987 ja 1997). Sanderson oli kolm korda Ühendkuningriigi tšempion ja kümme korda AAA rahvuslik meister amatööride kergejõustikus. Ta püstitas viis Rahvaste Ühenduse rekordit ja kümme Briti rahvusrekordit odaviskes, samuti rekordeid juunioride ja meistrite (Masters W40) tasemel. Oma karjääri jooksul oli Sandersonil rivaalitsemine kaasbritlanna Fatima Whitbreadiga, kes võitis 1984. aasta olümpiamängudel pronksi.

Väljaspool kergejõustikku on Sanderson esinenud mitmel külalisesinemisel televisioonis ja oli Sky Newsi spordireporter, kui see 1989. aastal saateid alustas. Sanderson määrati Briti Impeeriumi ordu (MBE) liikmeks 1985. aastal ja temast sai 2004. aasta uusaasta autasustamisel Briti impeeriumi ordu komandör. Ta oli aastatel 1999–2005 Sport Englandi aseesimees ning asutas hiljem Tessa Sandersoni fondi ja Akadeemia, mille eesmärk on julgustada noori ja puuetega inimesi spordiga tegelema.

Theresa Ione Sanderson sündis 14. märtsil 1956 St Elizabethis, Jamaica koloonias. Tema vanemad lahkusid Jamaicalt, et Inglismaal tööd leida, kui Sanderson oli viieaastane. Tema eest hoolitses vanaema, kuni ta läks kuueaastaselt oma vanemate juurde Wednesfieldi (nüüd Staffordshire'i). Barbara Richards, tema kehalise kasvatuse õpetaja Ward's Bridge'i keskkoolis, märkis ära tema annet kergejõustiku alal ja julgustas teda edu saavutama; Richards ähvardas panna Sandersoni pärast kooli vahi alla, kui ta ei treeni. See lähenemine aitas hiljem Sandersoni sõnul kaasa. Esimest korda viskas ta oda 14-aastaselt, panustades sõbraga krõpsukoti peale, kes suudab seda kaugemale visata.

Välislingid
-----------

* Tessa Sanderson ROK-i veebilehel
* Tessa Sanderson World Athletics veebilehel
* Tessa Sanderson Olympedia.org veebilehel
* Tessa Sanderson Sporting Heroes.net veebilehel
* Tessa Sanderson TEAM GB veebilehel
* Tessa Sanderson Track and Field Statistics veebilehel

| * v
* r
Naiste odaviske olümpiavõitjad |
| --- |
| 
1932: Mildred Didrikson • 1936: Tilly Fleischer • 1948: Herma Bauma • 1952: Dana Zátopková • 1956: Inese Jaunzeme • 1960: Elvīra Ozoliņa • 1964: Mihaela Peneș • 1968: Angéla Németh • 1972: Ruth Fuchs • 1976: Ruth Fuchs • 1980: María Colón • 1984: Tessa Sanderson • 1988: Petra Meier-Felke • 1992: Silke Renk • 1996: Heli Rantanen • 2000: Trine Hattestad • 2004: Osleidys Menéndez • 2008: Barbora Špotáková • 2012: Barbora Špotáková • 2016: Sara Kolak • 2020: Liu Shiying |
**Ella Jaakson** (1895 Tartumaal Vara vallas – 1984 Tartus) oli Mati Undi romaani "Hüvasti, kollane kass" tegelase Ida Viiksoni prototüüp, Mati Undi vanemate tuttav, kelle juures korteris Tartus Teguri 27 kirjanik keskkoolipäevil elas.

Ta oli õppinud Tartus Puškini-nimelises tütarlastegümnaasiumis, mille lõpetas eksternina, ning töötas kuni 1940. aastani Eesti Panga Tartu osakonnas raamatupidajana.

Mati Undi vanematega tutvuski ta tänu pangaametniku tööle. Aastatel 1942–43 oli ta Linnamäel Undi vanemate talus sõjapaos.

1945. aasta veebruaris ta arreteeriti süüdistusega Kaitseliiduga seotuses, kuid vabastati mais 1946.

1960. aastate algul Tartusse õppima tulnud Mati Undiga tekkis rangel vanapreilil mitmeid konflikte ning esialgu ei kiitnud ta heaks ka romaani, mille üks tegelaskuju oli otseselt temast inspireeritud, kuid hiljem jälgis ta Undi loomingulist teekonda huvi ja kaasaelamisega.

Viited
------

1. ↑  "Mati Unt teel Voorelt Tartusse" Vooremaa, 20.03.2008
2. 1 2 3  "Tädi Ida ja tädi Ella" Vooremaa (2006), 14. veebruar, nr. 19, lk. 4
3. ↑  J Okupatsioonide muuseum (vaadatud 20. novembril 2014)