recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Ateena linna nime kasutamisest klassitsistliku eponüümina.* |

---

Leo von Klenze idealiseeritud maal Ateena kesksest akropolisest ja Areios Pagost, 1846
**Klassitsismile omane eponüüm „Ateena"** osutab lüüriliselt iidsele Ateena linnriigile kui kõrgkultuuri (Hellas) hällile, mida kaitses hellenite tõekspidamiste järgi tarkuse-, julguse-, õiguse- ja õiglusejumalanna Athena. 

Eponüüm kujutas kõne- ja kirjakeeles eelkõige pöördelisi teaduskeskusi, mis seadsid endale antiiksed eeskujud.

Põhjala Ateena (Edinburgh)
--------------------------

1890. aastate vaade Edinburghi kindlusest üle kesklinna ja selle taguse Calton Hill observatooriumkõrgendiku Põhjamerele
**Athens of the North** on šoti valgustusajastust pärinev klassitsistlik ingliskeelne hüüdnimi ilmestamaks Edinburghi linna intellektuaalseid käärimisi industriaalselt tärkaval Šotimaal.

Kultuuriliselt on haridus- ja teaduskeskusena suurt rolli mänginud Edinburghi Ülikool.

Emajõe Ateena (Dorpat)
----------------------

1860. aastate „kuldajastu" vaade Tartu Ülikooli peahoonele kui baltisakslaste teadustemplile Venemaa Keisririigis
**Embach-Athen** on baltisakslaste poolt kasutatud klassitsistlik, ka romantismile viitav, (eestikeelse „Emajõe Ateenana" laialt tuntud) kõnekeelne Tartu hüüdnimi. See ilmestab samuti intellektuaalsuse käärimist Liivimaa ajaloolises ülikoolilinnas. Nimetus rõhus peamiselt valgustusajastu idüllilisusele, sedagi küll Venemaa Keisririigi reaalsetes tingimustes.

Venestusajal, mil Tartu nimetati keisririigi võimude poolt ametlikult ümber Jurjeviks (Jurjew), kasutasid sakslased ja eestlased vene nime vältimiseks Tartu kohta lisanimesid: *„Embach-Athen"*, *„Embachstadt"*, *„Musenstadt am Embach-Ufer"*; *„Emajõe Ateena"*, *„Taaralinn"* jne.

Hüüdnimi viitab lüüriliselt linna läbivale Emajõele kui tarkuse lättele ning Ateenale kui muistsele hällile, kust arenes kõrgetasemeline antiikkultuur, mida on suuresti eeskujuks võetud (eriti 18.–19. sajandil) kogu Euroopas ja ka Põhja-Ameerikas.

Kultuuriliselt on hüüdnime alalhoiul pearolli kehastanud haridus- ja teadusasutus Tartu Ülikool. Südalinnas säilitab linna luulemeelset entiteeti tänapäevalgi ülikooli lähedal asuv Athena Keskus.

### Taaralinn

Muinaslugude põhjal on saksapärane *Dorpat* ja eestipärane *Tartu* enda nimed saanud ürgse eesti kaitsejumaluse Taara järgi. Niisamuti kaitses veendumuste järgi iidset Ateena akropoli kaitsejumalanna Athena (epiteediga *„Pallas"*).

Saksamaa jõeäärsetel asuvad Ateenad
-----------------------------------

Wilhelm von Kaulbachi seinamaal „Bavaaria valuvorm", mis kujutab parasjagu tõstetavat Baierimaa kaitsejumalanna kuju (München 1854)
* Leine-Athen (Göttingen)
* Ilm-Athen (Weimar)
* Isar-Athen (München)
* Pleisse-Athen (Leipzig)
* Spree-Athen (Berliin)

Vaata ka
--------

* Valgustusajastu
* Klassitsism
* Ateena akropol

Viited
------
Karel Čapek
**Karel Čapek** Helifaili info kuula i (9. jaanuar 1890 Malé Svatoňovice – 25. detsember 1938 Praha) oli tšehhi kirjanik.

Karel oli maakonnaarsti poeg. Keskhariduse sai ta Hradec Králové, Brno ja Praha gümnaasiumides. Aastatel 1909–1915 õppis ta Praha ülikoolis filosoofiat ja sai doktorikraadi. Seejärel töötas ta raamatukogudes ja eraõpetajana. 1917–1920 töötas ta ajakirjanikuna ajalehes Národní listy ning seejärel 1921–1938 Lidové noviny toimetajana.

Kirjanikuna oli tal lai ampluaa: realistlikud jutustused, näidendid, muinasjutud, kriminaaljutud, religioosse taustaga jutud ja ulme. Oma teostes käsitles ta 20. sajandi alguse tehnika ja teaduse saavutustega (masstootmine, massihävitusrelvad) kaasnenud eetilisi probleeme ning hoiatas katastroofide eest.

Erilisel kohal tema loomingus oli küsimus, missugune karistus mingi väärteo eest on õiglane. Sel põhjusel kirjutas ta terve hulga kriminaalse süžeega jutte, kus reeglina saab süüdlane karistuse, kuid üldjuhul mitte surmanuhtluse ja sageli mitte sellise, kui seadus ette näeb.

Čapek polnud usklik, kuid kirjutas hulga religioosse taustaga lugusid, sest see võimaldas käsitleda eetilise elu ja eetilise käitumise probleeme keerulistes olukordades.

Karel Čapek suri vähem kui aasta enne Teise maailmasõja algust. Kui talle sai selgeks, et liitlasriigid (Prantsusmaa, Suurbritannia) ei võta midagi ette Tšehhi päästmiseks, loobus ta söömisest ja suri kopsupõletikku.

Ta kirjutas mitu raamatut ka president Masarykist (Kõned TGM-iga, Vaikus TGM-ga ja Lugemine TGM-ist). 

Tema vend oli kunstnik ja kirjanik Josef Čapek, kes leiutas sõna "robot", mida Karel kasutas näidendis "R.U.R."

Teoseid
-------

* "R.U.R. (Rosumovi Univerzální Roboti)" (1920, eesti keeles 1985)
* "Absoluudi vabrik" (1922)
* "Krakatit" (1924)
* "Aedniku aasta" (1929, eesti keeles 1964)
* "Üheksa muinasjuttu" (eesti keeles 1975)
* "Retk Hispaaniasse" (eesti keeles 1976)
* "Apokriivade raamat" (1932, eesti keeles 1990)
* "Sõda salamandritega" ("*Válka s mloky*", 1935, eesti keeles 1956 kogumikus "Valitud teosed")
* "Valge taud" ("*Bílá nemoc*", 1937)
* "Hordubal. Meteoor. Tavaline elu. Esimene päästesalk" (eesti keeles 1979)
* "Jutud ühest taskust. Jutud teisest taskust" ("*Povídky z jedné kapsy. Povídky z druhé kapsy*", 1929, eesti keeles 1983, tõlkinud Leo Metsar)

Viited
------

1. ↑  (CS) PRECLÍK, Vratislav. Masaryk a legie (Masaryk and legions), váz. kniha book, 219 pages, first issue vydalo nakladatelství Paris Karviná, Žižkova 2379 (734 01 Karviná-Mizerov, Czech Republic) ve spolupráci s Masarykovým demokratickým hnutím (in association with the Masaryk Democratic Movement, Prague), 2019, ISBN 978-80-87173-47-3, pp.45-75

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Karel Čapek** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Karel Čapek** |
**Daron Vartan Malakian** (armeenia: Տարոն Մալաքյան, sündinud 18. juulil 1975 Hollywoodis California osariigis) on armeenia päritolu USA laulja ja *alternative metal*'i ansambli System of a Down kitarrist. 

Malakian on kirjutanud suurema osa bändi muusikast, ta on Serj Tankiani kõrval bändi teine laulja. Nagu ka teistel bändi liikmetel, on temagi esivanemad armeenlased. Ta on 30. kohal ajakirja Guitar World Top 100 nimekirjas "The 100 Greatest Heavy Metal Guitarists Of All Time".

Lapsepõlv
---------

Daron oli Vartan ja Zepur Malakiani ainus laps. Daronile hakkas *heavy metal*'i meeldima väga noorelt. Ta nõbu lasi tal kuulata Kissi albumit ja 4-aastane Daron oli sellest rabatud. Daron hakkas kuulama Van Halenit, Iron Maidenit, Judas Priesti, Motörheadi, Ozzy Osbourne'i ja paljusid teisi. Daron tahtis väga trumme saada, kuid vanemad ostsid talle kitarri põhjusega: "Trumme ei saa välja lülitada". Teismeliseks saanuna hakkas ta kuulama raskemaid *metal*-bände nagu näiteks Slayer, Venom, Metallica, Pantera, Sepultura and Cannibal Corpse. Umbes 17-aastaselt hakkas ta kuulama ansamblit The Beatles ja John Lennonit, keda ta nimetab nüüd üheks suurimaks mõjuallikaks endale kui laulukirjutajale. Daron käis Rose & Alex Pilibos' Armeenia koolis, mis asus Little Armenias Hollywoodis, samas koolis käisid ka bändikaaslased Serj Tankian ja Shavo Odadjian. Daron on siiamaani suur Slayeri fänn, nagu ka bändikaaslane Shavo Odadjian, kes vahest kannab kontsertidel Slayeri T-särke.

"System of a Down"
------------------

Daron kohtus 1993 Serj Tankianiga, kui nad mängisid eri bändides, aga harjutasid samas stuudios. Serj oli oma bändi klahvpillimängija, samas Daron oli oma bändi laulusolist. Koos tegid nad oma bändi Soil ja said tuttavaks Shavo Odadijaniga. Soil aga läks laiali ja Malakian ning Tankian asutasid uue bändi System of a Down. Nimi tuleb Daroni luuletusest "Victims of a Down", kuid Serj arvas et System mõjub rahvale paremini kui victims ning nende soov oli olla poelettidel Slayeri kõrval.

Nüüd liitus bändiga ka Shavo Odadijan, kes oli varem olnud bändi mänedžer. Trummariks kutsuti Andy Khachaturian, kes küll vahetati välja praeguse ja hiilgavalt hakkama saava John Dolmayani vastu, kuna Andy oli kätt vigastanud.

Malakian on olnud Rick Rubini kaasprodutsent SOAD-ile ning The Ambulance'ile ja Bad Acid Tripile. Daron asutas ka oma plaadifirma EatUrMusic, mille esimene leping tehti bändiga Amen. Lisaks on tal käimas uus projekt "Scars on Broadway".
Haroun Tazieff (1972 )
**Haroun Tazieff** (11. mai 1914 Varssavi – 2. veebruar 1998 Pariis) oli belgia-prantsuse vulkanoloog, vulkaanidega seotud raamatute ja dokumentaalfilmide autor ning teaduse populariseerija.

Eesti keeles on sarjas "Maailm ja mõnda" ilmunud Tazieffi teos "Kraatrid tules" (tõlkinud Helle Michelson ja Silvia Tui, Eesti Raamat, Tallinn 1964, 208 lk). Kogumik sisaldab ka algselt eraldi ilmunud teost "Kohtumised saatanaga", mille aluseks oli tema dokumentaalfilm "Les Rendez-vous du diable" (1958).

Mitmetes publikatsioonides on viidatud Tazieffi Poola päritolule, kuid see on üsnagi tinglik, kuna Varssavi kuulus toona Tsaari-Venemaa koosseisu, tema isa Sabir Tazueff (1885–1914) oli Kesk-Aasia tatarlane ning ema Zenitta Klupta (1887–1984) juudi rahvusest või samuti tatari juurtega. Isa hukkus Esimese maailmasõja Poola rindel tsaariarmees meedikuna teenides samal aastal, kui Haroun sündis. Ka emast lahutati ta juba varases lapsepõlves. 1950. aastatel Aasias rännates olevat Haroun Samarkandis siiski oma kaugete sugulastega kohtunud.

Tazieff õppis algul agronoomiat ja hiljem geoloogiat. Nooruses töötas ta mäeinsenerina endises Belgia-Kongos. Huvi vulkanoloogia saigi alguse uurimisretkedelt Kesk-Aafrikas. Aastatega laienes see kõigile kontinentidele, Kariibi mere saartele ja ka ookeanipõhjale. Filmimist alustas ta Lõuna-Itaalia tulemägedel (Etna, Stromboli, Vesuuv).

1966. aastal kandideeris ta Oscarile dokumentaalfilmiga "Le Volcan interdit" (inglise keeles "Forbidden Volcano"). Hilisemas tegevuses keskendus vulkaaniliste nähtuste ennustamise ja looduskatastroofide ennetuse probleemidele (raamat "Forecasting volcanic events", 1983). 1990. aastatel jõudis Tazieff tegeleda ka osooniaukude ja kliimasoojenemise probleemidega. Eriti huvitas teda, mil määral on need protsessid looduslikku päritolu ja mil määral inimtekkelised. Praegu jätkab tema uurimistööd temanimeline teaduskeskus Pariisis.

Vaata ka
--------

* Vaikse ookeani tulerõngas
Markkrahv Friedrichi kujutis Nürnbergi püha Sebaldi kirikus
**Friedrich von Hohenzollern** (ka **Friedrich von Brandenburg-Ansbach**; 17. jaanuar 1497 Ansbach – 20. august 1536 Genova) oli Hohenzollernide dünastia Ansbachi (Franki) haru liige ja katoliiklik vaimulik.

Friedrichi isa oli Brandenburg-Ansbachi markkrahv Friedrich II, ema aga Sophie Poolast, Poola kuninga Kazimierz IV tütar. Tal oli üheksa venda ja seitse õde, ise kuulus ta pere nooremate laste hulka. Seetõttu valiti Friedrichile vaimulikukarjäär ning 1514. aastal asus ta koos endast aasta noorema venna Wilhelmiga õppima Ingolstadti ülikooli. Ta kuulus koos vennaga mõnda aega ka ülikooli rektoraati.

Kui Friedrichi kolmest vennast – Ansbachi markkrahvist Georgist, Preisimaa hertsogist Albrechtist ja hilisemast Riia peapiiskopist Wilhelmist – said 1520. aastatel alanud reformatsiooni ajal veendunud protestandid, siis Friedrich jäi truuks vanale usule. Selles mõjutas teda ilmselt tugevalt tema õpetaja Ingolstadtist, Johannes Eck, kes oli üks veendunumaid luterlusvastaseid teolooge ning kellega Friedrich jäi kirjavahetusse ka pärast ülikooli lõpetamist. 

Friedrichi esimeseks vaimulikuks ametikohaks oli Salzburgi toomhärra oma, kelleks ta oli kuni 1530. aastani. Hiljem sai temast ka Würzburgi toomkapiitli liige (toomhärra), lõpuks toompraost ning 1529. aastal kerkis tema nimi üles ka võimaliku Riia peapiiskopi koadjuutori kandidaadina. Kuid et koadjuutoriplaani taga oli protestandist vend Albrecht, siis sai koadjuutoriks tema teine vend Wilhelm ning Friedrich suri 7 aastat hiljem Würzburgi toompraostina. Tema epitaaf on siiani Würzburgi toomkirikus.

Saksa talurahvasõja ajal (1524–1525) kaitses Friedrich von Hohenzollern komandandina Marienbergi linnust. Tema käsutuses oli 240 kaitsjat, kellest suur osa kuulus mõnda silmapaistvasse aadlisuguvõssa ning leidus ka mitmeid teisi Würzburgi toomkapiitli liikmeid.

Sugupuu
-------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  **Friedrich von Hohenzollern**  | Friedrich II (1460–1535), Ansbachi valitseja | Albrecht Achilles (1414–1486), Brandenburgi kuurvürst | Friedrich I (1371–1440), Brandenburgi kuurvürst |
| Elisabeth Baierist, Baieri hertsogi tütar |
| Anna von Sachsen (1437–1512) | Friedrich II (1412–1464), Saksi hertsog |
| Margarethe Austriast, Ernst Raudse (Habsburgi) tütar |
| Zofia Jagiellonka (1465–1512) | Kazimierz IV (1427–1492), Poola kuningas | Jogaila (1351–1434), Algirdase poeg |
| Sophia Holszanyst (1402–1461), Jogaila viimane abikaasa |
| Elisabeth von Habsburg (1437–1505) | Albrecht II (1397–1439), Saksa kuningas |
| Elisabeth von Luxemburg, keiser Sigismundi tütar |

Kirjandus
---------

* Leonid Arbusow vanem, *Livlands Geistlichkeit*. 1. [1900] ja 4. osa [1913].
* Theodor Sandel: *Kirchberg an der Jagst - Schicksal einer hohenlohe-fränkischen Stadt Band I*
**Darja Jurlova** (sündinud 3. märtsil 1992 Narvas) on endine Eesti laskesuusataja.

Jaanuaris 2010 Torsbys toimunud juunioride maailmameistrivõistlustel sai ta kaks kuldmedalit.

Darja Jurlova kuulub spordiklubisse Audentes. 

Ta debüteeris Eesti koondises detsembris 2010 IBU-karikasarja etapil Austrias Obertilliachis ja sai sprindis 40. koha. 

17. juunil 2011 kirjutasid Eesti laskesuusatamise föderatsioon ja AS Molycorp Silmet alla sponsorluslepingule, mis nägi ette konkreetseid toetusi Ida-Virumaalt pärit sportlastele Darja Jurlovale ja Daniil Steptšenkole. 

Ta osales 2014. aastal Eesti koondise koosseisus Sotši olümpiamängudel.

Jurlova jättis 2015/16 hooaja vahele. 2016. aasta aprillis otsustas Jurlova tippspordist loobuda, et pühenduda õpingutele ja treeneritööle. Jurlova jõudis karjääri jooksul MK-sarjas korra punktikohale, saades Prantsusmaal sprindis 39. koha. Sotši olümpiamängudel jäi tema parimaks tulemuseks sprindi 67. koht, maailmameistrivõistluste parima koha sõitis ta välja 2012. aastal Ruhpoldingus, kui sai sprindis 44. koha.

Viited
------

1. ↑  Intervjuu laskesuusataja Jurlovaga (vene keeles)
2. ↑  Ameeriklased toetavad Narva laskesuusatajaid
3. ↑  Darja Jurlova tippsporti ei naase ja jätkab treenerina

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Darja Jurlova** |

* Darja Jurlova IBU kodulehel
* Darja Jurlova Blogi
* Interview
* Laskesuusatajate read täienevad – talendikas Jurlova saab Eesti passi
* Jurlova tõusis jälitussõiduga 17. kohale
Lohmanni suguvõsa aadlivapp
**Friedrich Wilhelm von Lohmann** (Venemaal tuntud kui **Fjodor Jakovlevitš**, vene keeles *Фёдор Яковлевич Ломен*) (26. mai (vkj) 1753 Taagepera − 11. juuni 1822 Tallinn) oli Venemaa mereväelane (viitseadmiral) ja Tallinna eskaadri komandör aastatel 1809−1822.

Elulugu
-------

Põlvnes XVIII sajandi algul Saksimaalt Lüneburgist Venemaale elama asunud aadlisuguvõsast. Tema isa oli polkovnik ja polgukomandör Jakob von Lohmann (1723−1758) ja ema Justina Elisabeth von Anrep (1725−?). Õppis alates aastast 1766 Kroonlinnas merekadetikorpuses, mille lõpetas 1769. aastal gardemariini auastmes. Ohvitseriauastme sai 1771. aastal. 1772−1775 teenis Vahemere laevastikus. 1777. aastaks oli ta saanud leitnandiks. Järgmisel aastal komandeeriti ta Inglismaale ja ta teenis kuni 1780. aastani Inglise mereväes. Seejärel naasis Venemaale ja oli mitme sõjalaeva komandör. Osales 1788−1790 fregatikomandörina sõjas Rootsiga. 1803. aastal ülendati kontradmiraliks. 1809. aastal määrati Tallinna eskaadri komandöriks, kellena oli ametis surmani.

1803. aasta 5. veebruaril (vkj) võeti ta Eestimaa rüütelkonna matriklisse.

Mõisavaldused
-------------

1801. aastal sai ta ukaasiga 12 aastaks tasuta rendile Eži mõisa (*Eschenhof*). Lepingu tähtaeg oli 1807−1819, tema nimel oli see veel 1818. aastal. 1817. aastal sai ta 12 aastaks tasuta rendile ka Pati (*Pattenhof*) ja Suigu (*Suick*) mõisad. Leping pidi jõustuma 1820. aastal ja kehtima 1832. aastani. Tema nimel olid need veel 1825. aastal, ehkki ta oli siis juba surnud.

Sõjaväeline karjäär
-------------------

| Aasta | Kuupäev | Auaste |
| --- | --- | --- |
| 1769 | 10. detsember | gardemariin |
| 1771 | 12. märts | mitšman |
| 1777 | 21. aprill | leitnant |
| 1783 | 1. mai | kaptenleitnant |
| 1789 | 19. september | 2. järgu kapten |
| 1796 | 13. november | 1. järgu kapten |
| 1801 | 14. märts | kapten-kommodoor |
| 1803 | 9. jaanuar | kontradmiral |
| 1808 | 12. detsember | viitseadmiral |

Autasud
-------

* Püha Georgi ordeni IV klass (26. november 1783)
* Püha Vladimiri ordeni IV klass (1790)
* Püha Anna ordeni II klass (1797)
* Püha Anna ordeni I klass (1800)
* Püha Jeruusalemma Johannese orden (1800)

Viited
------

1. ↑  Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Estland. Bd III. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1930, lk 341 .
2. ↑  Friedrich Wilhelm von Lohmann saidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
3. ↑  LAB, f. 25, Ms. 154a, L 9.
4. ↑  LAB, f. 25, Ms. 154a, L 15.
5. ↑  LAB, f. 25, Ms. 154g. Pagineerimata.

Kirjandus
---------

* Erik Amburgeri andmebaas. Nr 71985 .
* Friedrich Wilhelm von Lohmann saidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
Atgāzene asendikaart
**Atgāzene** on asum Lätis, Riia linna Zemgale eeslinna osa pindalaga 0,745 km². Asub Ziepniekkalnsist idas, Bieriņist läänes ja Torņakalnsist lõunas. 1097 elanikku (2010). 

Atgāzene on väike asum, mis sarnaneb hoonestuselt Bieriņiga, aga funktsioonidelt Ziepniekkalnsiga. Asumis on Riia–Jelgava raudteel aastal 1930 rajatud raudteepeatus. Asumi lõunaosas asub Ābolu iela, mille paarisnumbrid kuuluvad juba Mārupe piirkonda. Atgāzene asub kahe tähtsa liiklustee – aastal 1868 ehitatud raudtee ja Jelgava maantee vahel. Raudteel asub asumi aladel Atgāzene raudteepeatus.

Atgāzene liideti linnaga aastal 1924. Asumi tänavavõrgustik oli juba varem, XIX sajandi lõpus ja XX sajandi alguses välja kujunenud, kuna Jelgava maanteelt viisid läbi asumi territooriumi teed linnalähedastesse mõisatesse. Asumi territooriumil asus toona Atgāzene mõis. Asumis elasid aastail 1922–1926 Rainis ja Aspazija.

* Asumi idapiirAsumi idapiir
* Gimnastikas ielaGimnastikas iela
* Adulienas ielaAdulienas iela

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Atgāzene** |

* Atgāzene koduleht (*läti keeles*)

| * v
* r
Zemgale eeslinna asumid |
| --- |
| 
Āgenskalns **·**  Atgāzene **·**  Beberbeķi **·**  Bieriņi **·**  Bišumuiža **·**  Katlakalns **·**  Mūkupurvs **·**  Pleskodāle **·**  Salas **·**  Šampēteris **·**  Torņakalns **·**  Ziepniekkalns **·**  Zolitūde |
Darja Tkatšenko
**Darja Tkatšenko** (ukraina Дарія Олександрівна Ткаченко, vene Дарья Александровна Ткаченко; sündinud 21. detsembril 1983 Thorezis, Donetski oblastis) on Ukraina päritolu Venemaa kabetaja, rahvusvaheline suurmeister ning Ukraina teeneline meistersportlane (2005).

Ta on neljakordne maailmameister aastatest 2005, 2006, 2008 ja 2011 ning ka kahekordne Euroopa meister (2004 ja 2006). Samuti võitis ta 2016. aasta naiste maailmameistrivõistlused türgi kabes.

Juunioride vanuseklassis tuli ta samuti maailmameistriks (2001) ning kahel korral enne seda ka Euroopa meistriks (1999, 2000).

2015. aastast elab ta Moskvas ning esindab rahvusvahelistel võistlustel Venemaad. 2016. aastal sai ta Venemaa kodakondsuse.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. detsember 2019. Vaadatud 23. augustil 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑

Välislingid
-----------

* Darja Tkatšenko Eesti Kabeliidu saidil

| * v
* r
Naiste maailmameistrid rahvusvahelises kabes |
| --- |
| 

* Jelena Mihhailovskaja (1973–1977)
* Ludmila Sohnenko (1979)
* Alena Altšul (1980, 1982–1985)
* Olga Levina (1981, 1987, 1989, 1993)
* **Zoja Golubeva (Sadovskaja)** (1986, 1988, 1990–1992, 1994–2000, 2010, 2013, 2015, 2017)
* Tamara Tansõkkužina (2001–2002, 2004, 2007, 2011, 2019)
* Olga Kamyshleeva (2003)
* Darja Tkatšenko (2005–2006, 2008, 2011)
* Natalia Sadowska (2016, 2018)

 |
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Iirimaa |
|  |
| Pronks | 2008 | II keskkaal |
|  |
| Veerand-finaal | 2005 | II keskkaal |
| 2. ring | 2007 | II keskkaal |

**Darren John Sutherland** (18. aprill 1982 Dublin – 14. september 2009 London) oli Iirimaa poksija. Tema ema oli iirlane ja isa oli pärit Saint Vincenti saarelt.

Sutherland sai II keskkaalus (kuni 75 kg) 2008. aasta Pekingi olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale James DeGale'ile (Suurbritannia). 

Sutherland osales II keskkaalus (kuni 75 kg) 13. maailmameistrivõistlustel (Mianyang, 2005), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Matvei Korobovile (Venemaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 14. maailmameistrivõistlustel (Chicago, 2007), kuid kaotas 2. ringis hilisemale hõbemedalivõitjale Alfonso Blancole (Venezuela) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Sutherland poksis alates detsembrist 2008 elukutselisena. Ta jõudis osaleda kokku 4 kohtumisel ning võitis need kõik nokaudiga.

Sutherland leiti 14. septembril 2009 oma Londoni korterist pooduna. Tõenäoliselt oli ta teinud enesetapu.

Viited
------

1. ↑  29. suveolümpiamängude poksivõistlus. Peking 2008. Tulemused inglise keeles
2. ↑  13. maailmameistrivõistlused poksis. Mianyang 2005. Tulemused inglise keeles
3. ↑  14. maailmameistrivõistlused poksis. Chicago 2007. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Darren Sutherland saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Darren Sutherland saidil BoxRec
**Harras Kullango** (kuni 1935 **Herbert-Aleksander Kihlevelt**; 7. detsember (vkj)/ 20. detsember 1904 Tallinn – 13. august 1968 Kotkajärve, Muskoka piirkond, Ontario, Kanada) oli eesti ehitusinsener. 

Ta lõpetas detsembris 1935 Tallinna Tehnikumi ehitustehnika haru ehitusinsenerina (lõputöö "Koostada raudmaanteesild üle Emajõe Vabadussilla kohal Tartus"). Akadeemiliselt oli ta Korporatsioon Rotalia liige.

Ta sai jaanuaris 1936 Haapsalu linnainseneriks. Kuid veebruaris 1936 läks ta õpetajaks Põltsamaa Tööstuskooli ja oli ühtlasi ka Põltsamaa linnainsener. 1939. aastal läks ta Viljandisse, oli õpetaja ja juhataja Viljandi Tööstusõpilaste Koolis ning Viljandi Tööoskusameti juhataja. Ühtlasi oli ta ka Viljandi linnainseneri kohusetäitja.

Ta põgenes Teise maailmasõja ajal 1944. aastal Rootsi. Ta tegutses seal insenerina, oli ettevõtte AB Hus & Vägar peainsener Stockholmis. 

Ta läks 1951. aastal Kanadasse, töötas seal mitmes ettevõttes inseneri ja konstruktorina. Oli tegev mitmes eestlaste ühingus Kanadas.

Töid
----

* 1938 – Põltsamaa rannahoone
* 1938 – Põltsamaa linna planeerimise kava muudatus
* 1940 – Neanurme rahvamaja ümber- ja juurdeehitus(projekt)

Liikmesus
---------

* Association Professional Engineers of Ontario
* Engineering Institute of Canada

Isiklikku
---------

Tema vend oli raamatukogutöötaja Konrad Kullango.

Viited
------

1. ↑  "Harras Kullango surnud". Vaba Eestlane nr 58, 17. august 1968. Lk 1
2. ↑  "Neli noort inseneri". Uus Eesti nr 95, 21. detsember 1935. LK 6
3. ↑  "Haapsalu sai linnainseneri". Uus Eesti nr 28, 29. jaanuar 1936. LK 9
4. ↑  "Põltsamaa linnainseneriks Harras Kullango". Sakala nr 19, 14. veebruar 1936. Lk 6
5. ↑  "Insenerikriis linnas. H. Kullango Viljandi tööstusõpilaste kooli, tööoskusameti juhatajaks ja linnainseneriks". Sakala nr 98, 25. august 1939. Lk 5

Välislingid
-----------

* TLÜAR väliseesti isikud
Athanásios Mastrovasílis (2005)
**Athanásios Mastrovasílis** (kreeka keeles Αθανάσιος Μαστροβασίλης; sündinud 18. aprillil 1979 Thessaloníkis) on kreeka maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2005). 

Mastrovasílis tuli 1995. aastal Guarapuavas noorte maailmameistrivõistlustel U16-vanuseastmes viiendaks. Suurmeistriks sai ta 26-aastaselt 2005. aastal. Viis aastat varem oli ta saanud FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. 

Ta on kahekordne Kreeka malemeister (2015, 2018). 2004. aastal võitis Mastrovasílis Ateenas Akropoli rahvusvahelise turniiri.

Kreeka (pildil vasakul) ja Aserbaidžaani võistkonna kohtumine Bakuu maleolümpial 2016. aastal. Kolmandal laual mänginud Athanásios Mastrovasílis võitis Riiast pärit Arkadij Naiditschit. Noorem vend Dimítrios Mastrovasílis mängis esimesel laual viiki Şəhriyar Məmmədyaroviga 
Mastrovasílis on mänginud Kreeka võistkonna koosseisus kolmel maleolümpial (2004, 2010, 2016).

Ta tegutseb ka maletreenerina. FIDE-lt on ta saanud FIDE treeneri nimetuse.

Tema vend on malesuurmeister Dimítrios Mastrovasílis.

Välislingid
-----------

* Athanásios Mastrovasílis – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Athanásios Mastrovasílis FIDE andmebaasis
Dariusz Świercz (2016)
**Dariusz Świercz** (sündinud 31. mail 1994 Tarnowskie Górys) on poola päritolu Ameerika Ühendriikide maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2009). 

Świercz tuli Poola maletajana 2007. aastal Euroopa noortemeistriks U14-vanuseastmes. Suurmeistriks sai ta 15-aastaselt 2009. aastal. Aasta varem oli ta saanud FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. 

Ta võitis juunioride maailmameistrivõistlustel kaks medalit: 2010. aastal Chotowas pronksmedali ja 2011. aastal Chennais kuldmedali. 2012. aastal tuli ta Mariboris noorte maailmameistriks U18-vanuseastmes. 

Parimaks tulemuseks Poola meistrivõistlustel jäi Świerczil 2014. aastal Katowices võidetud pronksmedal. 

Świercz pääses 2013. aastal Tromsøs peetud maailma karikaturniirile, kus kaotas teises ringis Aleksandr Grištšukile. 

Ta on mänginud Poola võistkonna koosseisus kahel maleolümpial (2012, 2016).

2018. aastast esindab Świercz rahvusvahelistel malevõistlustel Ameerika Ühendriike.

Välislingid
-----------

* Dariusz Świercz – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Dariusz Świercz FIDE andmebaasis
Kim Thúy (2019)
**Kim Thúy** (sündinud 19. septembril 1968 Saigonis Vietnamis) on Vietnami päritolu Kanada kirjanik. 

Ta lahkus 10-aastaselt koos vanematega paadipõgenikuna Vietnamist ning asus elama Québeci. Ta on lõpetanud Montréali Ülikooli keeleteaduse ja tõlke (1990) ning õigusteaduse alal (1993).

Kim Thúy debüütromaan "Ru" ilmus prantsuse keeles 2009. aastal ning võitis 2010. aastal Kanada kindralkuberneri auhinna prantsuskeelse ilukirjanduse alal. Eesti keeles ilmus raamat Triinu Tamme tõlkes 2014. aastal Loomingu Raamatukogu sarjas (nr 28–29).

Teoseid
-------

* "Ru" (2009)
* "À toi" (2011, koos Pascal Janovjakiga)
* "Rouma (2013)
* "Mãn" (2013)

Viited
------

1. ↑  "From lawyer to novelist: an alumna's amazing journey". Université de Montréal nouvelles, 9. veebruar 2010.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kim Thúy** |

* Marie-Josée Montminy, "Les nombreuses vies de Kim Thuy", *Le Nouvelliste*, 24. märts 2012.
**Sydney Gustaf Louis Reinhold Alrutz** (31. oktoober 1868 London – 14. veebruar 1925) oli rootsi psühholoog, Rootsi esimene eksperimentaalpsühholoog. 

Ta oli hulgikaupmees Anders Gustav Reinhold Alrutzi ja Hulda Ida Sofia de Ponti poeg.

Ta õppis Stockholmi koolis Nya Elementar, kus ta sooritas 16. detsembril 1886 küpsuseksami. 

1901. aastast töötas ta Uppsala ülikooli psühholoogiadotsendina.

Alrutz tõestas täpsete mõõtmistega Max von Frey järel eraldi valupunktide olemasolu. Kuumaaistingu tekitab Alrutzi järgi üheaegne sooja- ja külmaaisting (Alrutzi teooria). Ta uuris põhjalikult hüpnoosi ja hüsteeriat, eriti tundlikkuse muutusi hüpnoosi ajal. Samuti uuris ta värvipimedust ning andis panuse parapsühholoogiasse. Ta konstrueeris kliiniliselt kasutatava algesimeetri. 

Aastatel 1897–1910 andis ta välja sarja "I vår tids livsfrågor". Ta osales ajakirjade Psyke ja Arkiv för psykologi och pedagogik väljaandmises. 

1909. aastal, kui asutati psühholoogiainstituut, oli ta üks selle asutajaid, esimene sekretär ja teadusjuht.

Publikatsioonid
---------------

* Bidrag till kännedomen om hudens kall- och varmpunkter. – *Upsala läkareföreningens forhandlingar*, N. F. kd 2, 1896/97; *Skandinavischer Archiv für Physiologie*, kd 7, 1897, lk 321–340; On the temperature-senses. – *Mind*, 1897, 6 (23), lk 445–448.
* *On the Temperature-Senses*. – *Mind*, 1898, 7 (25), lk 141–144.
* *Till nervsystemets dynamik* (1913–1917)
* *Hypnos och suggestion* (1925)

Isiklikku
---------

2. septembril 1903 abiellus ta hulgikaupmees Sten Reinhold Sandlundi tütre Elina Augusta Eugenia Sandlundiga (sündinud 10. veebruaril 1874).

Välislingid
-----------

* Sissekanne Rootsi biograafilises leksikonis
**Lenina**, vanasti Раманаў või Раманава (**Ramanaŭ**, **Ramanava**) on agrolinnake ja endine alev Valgevenes Mahiloŭ oblastis Horki rajoonis, Lenina külanõukogu halduskeskus. Asula asub Horki linnast 17 kilomeetri kaugusel.

Lenina asub Miareja jõe kaldal merepinnast 206 meetri kõrgusel. Asulas on keskkool, muusikakool, kultuurimaja ja raamatukogu. Asula on nime saanud Vladimir Lenini järgi. Vaatamisväärsuseks on Teises maailmasõjas langenute memoriaalkompleks.

Ajalugu
-------

Ramanava Napoleon Orda maalil
Asulat on esimest korda mainitud aastal 1523. Aastal 1529 läks see Ostrogskite valdusse ja neilt abielu kaudu edasi Radziwillidele. Administratiivselt kuulus see Viciebski vojevoodkonda ja Orša maakonda. Aastal 1647 sai Ramanavast alev, kus oli 56 maja. Alevis asusid toona kõrts, viinavabrik, õigeusu kirik ja veski.

XVII sajandil rajati alevisse vallikraavide ja muldvalliga ümbritsetud puidust kindlus. Kindluses asusid elumaja, staarostkonna haldushoone, pagaritöökoda ja vangla. Kindluse värava ees asus majandushoov, millel paiknesid kahekorruseline varakamber, kelder, aidad ja tallid. Kindluse juurde kuulusid veel pruulikoda, rehi ja söökla. Kindluse ees asus turuplats, mille ääres asus ka aastal 1759 valminud katoliku kirik.

Poola jagamisel läks alev aastal 1772 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Mogiljovi kubermangu ja Orša maakonda. Aastast 1772 hakkas alev kuuluma Dandukov-Korsakovidele. Aastaks 1880 oli alevis avatud postijaam. Seal asusid õigeusu kirik ja juutide palvemaja, alevis asusid ka vesiveski ja viinavabrik. Aastal 1897 peeti seal neli korda aastas laata. 

XX sajandi alguses oli Ramanavas üle tuhande elaniku. Aastal 1918 muudetui alevi nimi Leninaks. Aastal 1924 läks Lenina Valgevene NSV koosseisu, kus sellest sai küla.

Enne Teist maailmasõda oli Leninas 335 elanikku. Saksa okupatsiooniväed tapsid 186 sealset elanikku ja septembris 1943 põletasid maha kõik küla majad.. Sama aasta oktoobris toimus küla all lahing, kus osalesid ühel pool Saksamaa, teisel poolel aga Poola, Prantsusmaa ja Nõukogude Liidu relvajõud.

Aastal 1960 sai Leninast kohaliku sovhoosi keskasula. Aastal 1968 avati külas seal toimunud lahingu mälestuseks memoriaalkompleks.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. august 2018. Vaadatud 16. veebruaril 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Т. 6. Кн. 2: Усвея — Яшын; Дадатак / Беларус. Энцыкл.; Рэдкал.: Г. П. Пашкоў (галоўны рэд.) і інш.; Маст. Э. Э. Жакевіч. — Мн.: БелЭн, 2003. — 616 lk.
3. ↑
4. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Lenina** |

* Mälestused saksa okupatsiooni ajast
Turniiri võitja Mihhail Botvinnik
Turniiril kuuendaks jäänud Max Euwe tuli järgmisel aastal maailmameistriks
**1934. aasta Leningradi maleturniir** oli 1934. aastal Leningradis korraldatud rahvusvaheline maleturniir. 

Augustis 1934 Leningradis peetud 12 osavõtjaga turniirile said kutse kaks välismaa maletajat: Max Euwe ja Hans Kmoch. 

Nõukogude Liitu esindasid Mihhail Botvinnik, Nikolai Rjumin, Pjotr Romanovski, Ilja Rabinovitš, Ilja Kan, Vladimir Alatortsev, Grigori Löwenfisch, Georgi Lissitsõn, Vitali Tšehhover ja Mihhail Judovitš.

Euwe, kes äsja Zürichis tugevakoosseisulisel rahvusvahelisel turniiril tuli esikolmikusse ja seejuures võitis maailmameister Aleksandr Alehhinit, esines Leningradi turniiril kahvatult – ta võitis 11 mängitud partiist vaid kaks. Sai kaks kaotust: Rjuminile ja Rabinovitšile.

Turniiri lõpptulemus
--------------------

1. **Botvinnik** 7,5 punkti, 2.–3. Rjumin ja Romanovski 7 p, 4. Rabinovitš 6,5 p, 5. Kan 6 p, 6. Euwe 5,5 p, 7.–8. Kmoch ja Judovitš 5 p, 9.–10. Alatortsev ja Lissitsõn 4,5 p, 11. Löwenfisch 4 p, 12. Tšehhover 3,5 p.

  

* Nikolai Rjumin, turniiri 2.–3. kohtNikolai Rjumin, turniiri 2.–3. koht
* Pjotr Romanovski, turniiri 2.–3. kohtPjotr Romanovski, turniiri 2.–3. koht
* Ilja Rabinovitš, turniiri neljas kohtIlja Rabinovitš, turniiri neljas koht

Vaata ka
--------

* 1935. aasta Moskva maleturniir

Viited
------

1. ↑  Leningrad Tournament. chessgames.com
Veriora valla lipp
**Veriora valla lipp** on Põlva maakonnas asuvnud endise Eesti haldusüksuse Veriora valla lipp.

Lipp kinnitati 9. aprillil 1999.

Lipu kirjeldus
--------------

Veriora valla lipp on vapilipp. Kangas on jaotatud kahe kitsa, sinise ja valge lainelise laiuga diagonaalselt 
(vardapoolsest ülanurgast lehvipoolsesse alanurka) kaheks väljaks. Vardapoolne alumine väli on sinine ning sellel on viieharuline valge heraldiline okaspuutaim. Lehvipoolne ülemine väli on aga valge ja sellel sinine kollase ringikujulise südamikuga rukkilille õis.

Lipu normaalmõõtmed on 165×105 cm ning pikkuse ja laiuse suhe 11:7.

Lipu kasutamise kord
--------------------

Veriora valla lipp on välja pandud ruumis, kus toimuvad vallavolikogu istungid. 

Valla lipp heisatakse ametlike esinduste vastuvõtmisel, ülevallalistel pidupäevadel, valla kultuuri- ja spordiüritustel ning muudel juhtudel vallavalitsuse korraldusel. 

Lippu võivad kasutada valla ametlik delegatsioon või valda esindavad kollektiivid ja üksikisikud rahvusvahelistel, vabariiklikel ja regionaalsetel üritustel.

Valla lippu on õigus omandada igal valla elanikul ning vallas registreeritud juriidilisel isikul vallavalitsuse kaudu, tasudes lipu valmistamise kulutused. 

Eesti riigilipu ja valla lipu samaaegsel heiskamisel paigutatakse valla lipp Eesti riigilipust lippude poolt vaadates vasakule.

Vaata ka
--------

* Veriora valla vapp
* Põlva maakond

Välislingid
-----------

* Veriora valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
**Ath** (prantsuse [at]) on linn ja vald Belgias Valloonia piirkonnas Hainaut' provintsis.

Athi juures saab alguse Denderi jõgi.

Asulad
------

Ath'i valla piirides asuvad järgmised asulad: Ath, Lanquesaint, Irchonwelz, Ormeignies, Bouvignies, Ostiches, Rebaix, Maffle, Arbre, Houtaing, Ligne, Mainvault, Moulbaix, Villers-Notre-Dame, Villers-Saint-Amand, Ghislenghien (hollandi keeles *Gellingen*), Isières, Meslin-l'Évêque ja Gibecq.

* St. Julieni kirikSt. Julieni kirik
* LanquesaintLanquesaint
* IrchonwelzIrchonwelz
* OrmeigniesOrmeignies
* RebaixRebaix

Viited
------

1. ↑  Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

 Ath – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (prantsuse, hollandi ja inglise keeles)
* Ath-i kellakoda (prantsuse keeles)

Hainaut' provintsi vallad

Aiseau-Presles **·** Anderlues **·** Antoing **·** Ath **·** Beaumont **·** Belœil **·** Bernissart **·** Binche **·** Boussu **·** Braine-le-Comte **·** Brugelette **·** Brunehaut **·** Celles **·** Chapelle-lez-Herlaimont **·** Charleroi **·** Châtelet **·** Chièvres **·** Chimay **·** Colfontaine **·** Comines-Warneton **·** Courcelles **·** Dour **·** Écaussinnes **·** Ellezelles **·** Enghien **·** Erquelinnes **·** Estaimpuis **·** Estinnes **·** Farciennes **·** Fleurus **·** Flobecq **·** Fontaine-l'Evêque **·** Frameries **·** Frasnes-lez-Anvaing **·** Froidchapelle **·** Gerpinnes **·** Ham-sur-Heure-Nalinnes **·** Hensies **·** Honnelles **·** Jurbise **·** La Louvière **·** Le Rœulx **·** Lens **·** Les Bons Villers **·** Lessines **·** Leuze-en-Hainaut **·** Lobbes **·** Manage **·** Merbes-le-Château **·** Momignies **·** Mons **·** Mont-de-l'Enclus **·** Montigny-le-Tilleul **·** Morlanwelz **·** Mouscron **·** Pecq **·** Péruwelz **·** Pont-à-Celles **·** Quaregnon **·** Quévy **·** Quiévrain **·** Rumes **·** Saint-Ghislain **·** Seneffe **·** Silly **·** Sivry-Rance **·** Soignies **·** Thuin **·** Tournai
**Veritasu**, **vendetta**, **klannisõda**, **jõugusõda** või **erasõda** on pikaaegne põhjendus või võitlus, sageli erinevate sotsiaalsete gruppide või perekondade ja klannide vahel. Ka lihtsalt tava tapetu eest tapmisega kätte maksta. Veritasu võis kanduda edasi põlvest põlve.

Veritasu Kaukaasias
-------------------

Imaam Šamil soovis teha lõpu ammusele veritasu traditsioonile ja tõi selle hävitava mõju iseloomustamiseks järgmise loo: 

*"Kolmsada aastat tagasi varastas üks Lõuna-Dagestani talunik oma naabrilt kana. See tasus vargale kätte sellega, et varastas ise temalt lamba. Teine läks naabri karja ja võttis kaks lammast ning naaber omakorda lehma. Nüüd ei leidnud naaber enam, mis oleks küllalt väärtuslik, et saadud kahju omavoliliselt heaks teha. Ta läks ja lõi naabri maha. Kuna mõrtsukas oli põgenenud, siis Kaukaasia kombe kohaselt lõid tapetu sugulased maha kaks mõrtsuka sugulast. Siit edasi arenes kahe perekonna ning varsti sugukonna vastastikkune üksteise hävitamine lumepallina. Sajad süütud inimesed langesid verise kättemaksu ohvriks. Põhjuseks oli varastatud kana."*

Viited
------

1. ↑  Postimees, 20. veebrus 1939. a, lk. 7.
**Ortogonaalne sagedustihendus**, lühend OFDM (*orthogonal frequency-division multiplexing*), on hulkkandja-modulatsioonimeetod, mille puhul laiaribaline digitaalsignaal edastatakse osasignaalide kaupa korraga paljudel abikandesagedustel kitsastes kõrvutistes sagedusribades. Kandevõnkumiste ortogonaalsus ehk ristiolek (90-kraadine faasinihe) naaberribades on vajalik signaalide ribadevahelise ülekostvuse vähendamiseks. Kasutatakse ka kodeeritud ortogonaalset sagedustihendust COFDM (*coded orthogonal frequency-division multiplexing*), mille puhul OFDM on täiendatud edastusjärgse veaparandusega.

Sagedusribades rakendatakse kvadratuuramplituudmodulatsiooni (QAM). Ühe sümbolisammuga edastatakse 4-QAM korral 2 bitti,16-QAM korral 4 bitti, 64-QAM ‒ 6 bitti, 256-QAM ‒ 8 bitti jne. Näiteks 4 biti korral kantakse 7000 abikandesagedusel korraga üle 28 000 bitti; üldise sagedusriba laiusel 8 MHz võib siis andmekiirus ulatuda väärtuseni 30 Mbit/s.

OFDM ja COFDM on kasutusel paljudes andmeedastussüsteemides, näiteks

* digitaalne audioringhääling DAB (Digital Audio Broadcasting) ‒ 192‒1536 kandjat, üldine ribalaius 1,5 MHz;
* maapealse leviga digitelevisioon DVB-T ‒ 2048, 4096 või 8192 kandjat, üldine ribalaius 6,5‒8 MHz;
* WLAN (WiFi) vastavalt standardeile IEEE 802.11a, IEEE 802.11g ja IEEE 802.11n;
* ADSL ‒ 32 kandjat üles- ja 190 kandjat allalaadimisel, iga kandja ribalaius 4,3125 kHz, üldine ribalaius *ca* 1 MHz;
* WiMAX vastavalt standardile IEEE 802.16.2 ‒ 256 või 2048 kandjat;
* mobiilside standard LTE ‒ 1200 kandjat.

Vaata ka
--------

* Modulatsioon (ülekandetehnika)

Välislingid
-----------

* Ortogonaalne sagedustihendus
* Das Prinzip von OFDM
**Kimmel** on perekonnanimi.

Statistika
----------

2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kimmel 286 inimesel: 135 mehel ja 151 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kimmel meeste puhul 535. kohal ja naiste puhul 512. kohal.

Kimmel oli kõige levinum perekonnanimi vanuserühmas 0–4 aastat, kus neid on 10 000 elaniku kohta 3,34.
Nimi oli kõige sagedasem Viljandi maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 6,81 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Tartumaal Otepää, Sangaste ja Tartu-Maarja kihelkonnas, Viljandimaal Põltsamaa, Suure-Jaani ja Kolga-Jaani kihelkonnas, Läänemaal Ridala ja Kullamaa kihelkonnas ning Harjumaal Rapla kihelkonnas 10 korral talupoegadele nimeks Kimmel, Kymmel ja Kimbel (normaliseeritult Kimmel).

Nimede eestistamise käigus võeti 1935. ja 1937. aastal Kimmel uueks nimeks kolmel korral, kui loobuti nimedest Jobso, Levold-Kimmel ja Virup.

Samal ajal loobuti 1935.–1940. aastal nimest Kimmel 16 korral, kui võeti uuteks nimedeks Kaldmäe, Kalve, Kamara, Kaniste, Kimeli, Kiviloo, Kruusimäe, Kruusma, Köömel, Laidva, Lindmäe, Rannamägi, Rohtla, Tammaru, Tamme ja Veersalu.

Nime kandjaid
-------------

* Aare Kimmel, eesti vaimulik (1951–)
* Aavo Kimmel, eesti majandustegelane Kanadas (1925–2014)
* Annelis Kimmel, endine Saksa DV ametiühingu- ja riigitegelane (1934–)
* Jaune Kimmel, eesti näitleja (1994–)
* Jimmy Kimmel, Ameerika Ühendriikide näitleja (1967–)
* Jüri Georg Kimmel, eesti vaimulik (1899–1982)
* Kaarel Kimmel, eesti füüsik (1981–)
* Karl Kimmel, Eesti Vabadussõja veteran (1901–1982)
* Karl Kimmel, eesti jurist (1922–2009)
* Kersti Kimmel, eesti vaimulik (1938–2016)
* Madis Kimmel, eesti uudistetoimetaja, saatejuht ja raadiodiktor (1989–)
* Priit Kimmel, eesti lennundustegelane
* Tõnis Kimmel, eesti arhitekt (1977–)
* Viljar Kimmel, eesti ristsõnakoostaja (1952–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 27.07.2022)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine (algne nimekuju): Kimmel.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine:(uus nimekuju): Kimmel.
4. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Kimmel.

Välislingid
-----------

* Kimmel statistikaameti andmebaasis
SEBi tütarettevõtte SEB Panga peakontor Tallinnas (keskel)
**SEB Pank** on Eesti suuruselt teine pank, mille omanik on Rootsi pank Skandinaviska Enskilda Banken (SEB). Enne seda, kui Rootsi pank Eesti panga kõik aktsiad omandas, kandis see nime **Eesti Ühispank**, seejärel **SEB Eesti Ühispank**.

Ajalugu
-------

15. detsembril 1992 kirjutasid Eesti kümne väikepanga esindajad alla otsusele asutada täisühinguna Eesti Ühispank, mis kanti registrisse 30. detsembril 1992 ja mis sai Eesti Pangalt 12. jaanuaril 1993 ka litsentsi iseseisva krediidiasutusena tegutsemiseks. Kümne väikepanga hulka kuulusid Eesti Maapangast irdunud Haapsalu Maapank, Harju Maapank, Paide Maapank, Pärnu Maapank, Põlva Maapank, Rapla Maapank, Tartu Maapank, Valga Maapank, Viljandi Kommertspank ja Võru Maapank. Ühinemise algataja oli toonane Haapsalu Maapanga juht Ain Hanschmidt, kellest sai ka Eesti Ühispanga esimene juhataja. Väikepankade ühinemise ajendiks oli asjaolu, et nad ei suutnud täita uut kõrgemat kapitalinõuet, kui 1. jaanuarist 1993 jõustus Eesti Panga poolt kommertspankadele kehtestatud uus kapitalinõue: aktsiakapitali suurus pidi olema vähemalt 6 miljonit krooni. Loodava Ühispangaga ühines ka senine EKE Pank. 6. mail 1994 reorganiseeriti täisühinguna asutatud Eesti Ühispank aktsiaseltsiks Eesti Ühispank.

Eesti Ühispank ühines 1998. aastal Tallinna Pangaga. Ühinenud pank võttis aasta jooksul üle mitmed Tallinna Panga klienditeenindusvõtted ning töötas välja must-kuldse firmadisaini. Eesti Ühispank võttis 1990ndate teisel poolel kasutusele telefonipanga, makseautomaadid ja internetipanga, mida peeti tollal Eestis mugavaimaks. 2000ndail kasutas Eesti Ühispank pangakaartide esikülje kujundamisel tuntumate Eesti kunstnike maale, niisugused pangakaardid võisid käibel olla kuni 2007. või ka 2008. aastani.

Eesti Ühispangal oli Lätis tütarpank ja Leedus partnerpank Vilniaus Banka, mistõttu panga kliendid said teistes Balti riikides pangateenuseid soodsamalt kasutada.

Pärast kõigi Eesti panga aktsiate omandamist muutis emaettevõte panga nime: Eesti Ühispangast sai aprillis 2005 SEB Eesti Ühispank ja pärast seda, märtsis 2008 SEB Pank. 

Finantsettevõte muutis firmadisaini kõigis Balti riikides ning nüüd on panga tunnusvärv heleroheline. Ajapikku on SEB juhtimisstruktuuri muudetud, vähendades teistes riikides töötavate pankade iseseisvust ja koondades pangagrupi juhtimist Rootsi.[*viide?*]

Vaata ka
--------

* Skandinaviska Enskilda Banken

Välislingid
-----------

* SEB Pank
* eAkadeemia – teejuht ettevõtlusmaailma, SEB alamportaal
Mereväe kadetikorpus
**Mereväe kadetikorpus**, ka **merekorpus** (vene keeles *Морской кадетский корпус*, ka *Морской корпус*) oli keisrinna Jelizaveta Petrovna korraldusel 15. detsembril 1752 Peterburis Vassili saarel asutatud merealast haridust andnud õppeasutus. See on üks vanim Venemaa sõjalist haridust andev õppeasutus.

Ajalugu
-------

Kooli eelkäijaks oli Peeter I poolt 1701. aastal rajatud **Matemaatika- ja navigatsiooniteaduse kool** (*Школа математических и навигацких наук*), millest sai 1715. aastal **Merekaardiväe Akadeemia** (*Академия морской гвардии*). Keisrinna Jelizaveta moodustas selle baasil 1752. aastal **Mereväe aadlikorpus**e (*Морской шляхетский корпус*). Kümme aastat hiljem nimetati see ümber Mereväe kadetikorpuseks. 1860. aastate reformide käigus kadetikorpus kaotati ja selle asemel rajati **Merekool** (*Морское училище*). 1891. aastal kadetikorpus taastati. 1906. aastal nimetati see ümber **Tema Keiserliku kõrguse Troonipärija mereväekorpus**eks (*Его Императорского высочества наследника Цесаревича Морской корпус*). I maailmasõja ajal 1916. aastal sai õppeasutusest taas Merekool. 1918. aastal pärast nõukogude võimu kehtestamist moodustati Venemaal Merekooli baasil Laevastikuohvitseride ettevalmistamise kursused, millest arenes hiljem välja M. Frunze nimeline Kõrgem sõjamerekool.

Õppetöö
-------

Õppetöö oli korraldatud kolmes klassis, milles igal tasemel oli 120 aadlike seast pärit õppurit. 1. ehk vanema klassi õppurid olid gardemariinid, kahe noorema klassi õppurid aga kursandid. 

Õppetöö toimus Peterburis Vassili saarel kuni 1771. aasta maini, mil õppehoone sai tulekahjus kannatada ja õppetöö viidi üle Kroonlinna. Keiser Paul I korraldusega 8. detsembrist 1796 õppetöö Peterburis Vassili saarel taastati.

Vilistlasi
----------

* helilooja Nikolai Rimski-Korsakov
* arst ja etnograaf Vladimir Dal
**SA Theatrum** (ametliku nimega **Sihtasutus THEATRUM**) on aastal 2005 asutatud sihtasutus, mis jätkab aastal 1994 asutatud **stuudioteatri Theatrum** tööd.

Stuudioteatri asutasid 1994 Eesti Humanitaarinstituudi teatriõppetooli üliõpilased ja õppejõud (Lembit Peterson, Juhan Viiding) ning Vanalinna Hariduskolleegiumi teatriprogrammist osavõtjad. 

Sihtasutus peab oma ülesandeks:

• toetada ja jätkata selle sajandi olulisemate teatritegijate loomingulisi ja metodoloogilisi otsinguid režii- ja näitlejatehnika vallas, mis aitaksid leida klassikalise dramaturgia mängimiseks ja neis sisalduvate väärtuste edasiandmiseks tänasele vaatajale arusaadavaid vahendeid ja mängulisi kujundeid;

• süveneda dramaturgiliste ja teiste tekstide kaudu erinevate ajastute vaimu-, mõtte- ja tundemaailma ning haridus- ja kultuuritegevuse kaudu hoida alles neis sisalduvaid vaimseid väärtusi;

• õppida tundma, loovalt edasiarendada õhtumaade varajase teatri traditsiooni, sidudes seda väärtusliku ja mõistetavaga kogu maailma teatritraditsioonis, otsides kultuuridevahelisi süvaseoseid (interkulturaalsus ühendavatest juurtest lähtudes);

• näitlejatele treeningutundide ja teoreetiliste teadmiste andmist.

Sihtasutus kasutab oma tegevuseks Tallinna Dominiiklaste kloostri aidahoone III korrust.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5   (vaadatud 20.02.2013)
2. 1 2 3  EE 12. köide, 2003: 597.

Välislingid
-----------

* Sihtasutuse koduleht (vaadatud 20.02.2013)
**Ortvin Sarapuu** (inglise keeles ka **Ortvin Sarapu**; 22. jaanuar 1924 Narva – 13. aprill 1999 Auckland, Uus-Meremaa) oli eesti rahvusest Uus-Meremaa maletaja.

Ta lõpetas 1942. aastal Narvas gümnaasiumi. Ta tuli 1940. aastal Eesti koolinoorte esivõistlustel teiseks. 

Teise maailmasõja ajal 1943. aastal siirdus ta Soome ja sealt edasi Taani. Ta oli Kopenhaageni meister males 1946. aastal.

1950. aastast elas ta Uus-Meremaal. Ta on kokku 20-kordne Uus-Meremaa meister males.

Ta on osa võtnud 10 maleolümpiast (Uus-Meremaa võistkonna koosseisus). 1966. aastal võitis ta Aucklandis FIDE tsooniturniiri ja osales 1967. aastal Sousse'is tsoonidevahelisel turniiril, saavutades 21. koha. 

Ortvin Sarapuu Morphy arv oli 4.

Mälestused
----------

* "Minu malelugu". Inglise keelest tõlkinud Otto Lahi. Kupar. Tallinn 1998. 178 lk

Tunnustus
---------

* 1966 Rahvusvaheline meister
* 1980 Briti impeeriumi orden (MBE)

Kirjandus
---------

* Margus Sööt. "Kuulsaim eestlasest malemeister väljaspool Eestit – Ortvin sarapuu". Eesti Päevaleht nr 25, 21. juuni 2007. Lk 6

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* TLÜAR väliseesti isikud