recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Vaimulik tõstab monstrantsi hostia näitamiseks
Sakramendiorva uks, 15. sajand, tempera puutahvlil. Museum Schnütgen, Köln
**Monstrants** (ladina sõnast *monstrare* 'näitama') ehk **ostensoorium** (ladina sõnast *ostendere* 'näitama', 'välja panema') on katoliku kirikutes kasutatav liturgiline nõu pühitsetud armulaualeiva (*hostia*) näitamiseks kirikulistele missa ajal ja kirikupühade protsessioonidel.

Monstrants arenes välja püksiidist (*pyxis*) ja relikviaarist 13.–14. sajandil ning võeti kasutusele eeskätt seoses Kristuse Ihu pühaga. Pidulikumad monstrantsid valmistati väärismetallidest, neid kaunistati kalliskividega ja keerukate skulptuursete ehistega. Monstrantsi tugijalg ja kabi oli kujundatud nagu karikatel, sageli ka keskel asuva hoidmist hõlbustava pungisega. 

Gooti monstrantsid kujundati sageli miniatuursete kirikute taolistena, kus läbipaistvas klaaskuplis asuv kuukujulisesse klambrisse asetatud hostia oli ümbritsetud ažuursetest arhitektuursetest kaunistustest, nagu sambad, tornikesed, tugikaared ja fiaalidega kroonitud tugipiidad. 

16. sajandil kujunes välja monstrantsitüüp, kus ümaras klaaskarbis asuvat hostiat ümbritses kiirtekujuline metallpärg, milletaolist kasutatakse tänapäevani.

Pildid
------

* Gooti monstrants Sedleci kloostrist
* Hilisgooti vormides monstrants, 1490. aastad
* Vääriskividega barokkmonstrants, 17. sajand
* Monstrants akvamariinidega. 19. sajand, Portugal
* Augustus Pugin. Monstrantsi kavand. Yale Center for British Art
* Kaks tänapäeval kasutatavat monstrantsi: vasakpoolne traditsioonilisema, parempoolne lakoonilisema kujundusega

Vaata ka
--------

* Tabernaakel
* Tsiboorium
* Sakramendinišš
* Niguliste monstrants

Viited
------

1. ↑  Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001
**Renate Emanuela Alexandra Beckmann** (23. mail 1901 Tallinn – surmaaeg ja -koht teadmata) oli eesti arst.

Ta lõpetas 1917. aastal Peterburis Peetri Koguduse Keskkooli. 1921. aastal astus ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas 1926. aastal arsti astme väärilisena *cum laude*. 1929. aastal valmis tal doktoriväitekiri teemal "Die Wirkung der Wasserstoffionenkonzentration auf überlebende Venen", mille ta kaitses 19. aprillil 1929 Tartu Ülikooli juures ja omandas *dr. med.* kraadi.

Ta töötas algul Tartu Ülikooli farmakoloogia, füsioloogia ja patoloogia instituutides. 1927. aasta veebruaris registreeriti ta arstina Tartus ning ta töötas Tartu Ülikooli närvikliinikus ja hospitaalhaavakliinikus. Pärast doktoritöö kaitsmist 1929. aastal asus ta tööle Tartusse eraarstina haavahaiguste erialal. 1933. aastal siirdus ta Tallinna ja 1936. aastal teatas, et tema erialaks on sestpeale sisehaigused, eriti kopsuhaigused. 

Ta käis end korduvalt välismaal täiendamas ja oli välismaal ka 1940. aasta juunipöörde ajal. Eestisse tagasi ta ei pöördunud. Tema edaspidise saatuse kohta puuduvad andmed.

Isiklikku
---------

Tema isa Eduard Beckmann oli Tallinna Püha Vaimu koguduse abiõpetaja ja vanglaõpetajate seenior.

Kirjandus
---------

* Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk. 384.
**Paindlik mehhanism** on mehhanism, mis saavutab vähemalt mingi osa oma liikuvusest painduvate elementide läbipaine tõttu. Masinaehituses nimetatakse paindlikeks mehhanismideks masinaid, mis edastavad avaldatud jõu ja nihke sisendist väljundisse läbi elastse keha deformatsiooni. Need võivad olla monoliitsed (terviklikud) või liigenditeta konstruktsioonid.

Eelised
-------

Paindlikud mehhanismid leiavad kasutust paljudes erinevates rakendusalades. Paindlike mehhanismide eeliseid käsitletakse kahes kategoorias: kulude vähendamine (komponentide arvu vähendamine, monteerimiseks kuluva aja vähendamine, tootmisprotsesside lihtsustamine) ja suurem jõudlus (suurem täpsus, suurem töökindlus, vähendatud kulumine ja kaal ning väiksem hooldus).
Paljud paindlikud mehhanismid on üheosalised ning seetõttu ei vaja need mehhanimid monteerimist. Erinevalt jäikadest mehhanismidest on paindlikud mehhanismid elastsed ning seetõttu ei esine nendes liigendite vahelist hõõrdumist ning sellega kaasnevat kulumist. Paindlikel mehhanismidel on tavaliselt vähem osi ning lihtsamad tootmisprootsessid, mis võimaldavad neid toota võrdlemisi odavalt..

Viited
------

1. ↑  "Compliant mechanisms explained". *Brigham Young University Compliant Mechanisms Research* (english). Provo, UT 84602. 2019. Originaali arhiivikoopia seisuga 22. jaanuar 2021. Vaadatud 24. mail 2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: koht sisaldab numbrit (link) CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
2. ↑  L. Howell, Larry (2001). *Compliant mechanisms*. New York: Wiley. ISBN 047138478X. OCLC 46713157.
Kloostri põhiplaan
Kloostri tornikiiver peaingel Miikaeli kujuga
**Mont-Saint-Micheli klooster** on klooster Prantsusmaal Mont-Saint-Micheli saarel.

Mont-Saint-Micheli klooster paikneb Mont-Tombe nimelisel künkal, 8. sajandil ehitatud Notre-Dame-sous-Terre'i kiriku kõrval.

Ajalugu
-------

Kloostri rajasid 10. sajandil benediktiini mungad.

13. sajandil toimus kloostris tulekahju ja mahapõlenud hooneosa asemele rajati hoonekompleks, mida tuntakse *La Mervelle'i* nime all.

Mont-Saint-Michel elas üle piiramised Saja-aastase sõja ajal ja Prantsusmaa ususõdades.

Prantsuse revolutsiooni ajal muudeti klooster vanglaks ja see tegutses vanglana kuni 1863. aastani.

Aastal 1874 kuulutati Mont-Saint-Michel ajaloomälestiseks ja seda hakati restaureerima.

19. sajandi lõpul ehitati kloostrile ka torn ja tornikiiver, mida kroonib peaingel Miikaeli kuju.

1966. aastal pöördusid kloostrisse tagasi mungad.

Vaata ka
--------

* Mont-Saint-Michel

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Mont-Saint-Micheli klooster** |
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Copa América |
| **Hõbe** | 2021 |  |

**Renan Augusto Lodi dos Santos** (sündinud 8. aprillil 1998 Serranas) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib Prantsusmaa kõrgliiga klubis Marseille Olympique ja Brasiilia jalgpallikoondises vasakkaitsjana.

Ta alustas klubikarjääri Brasiilia klubis Athletico Paranaense. Brasiilia kõrgliigas tegi ta klubi meeskonnas debüüdi 2016. aasta oktoobris.

2019. aasta juulis siirdus ta Hispaania kõrgliigaklubisse Madridi Atlético, kellega sõlmis kuueaastase lepingu. 23. novembril 2019 toimunud mängus Granada vastu lõi ta oma esimese värava Hispaania kõrgliigas. Hooajal 2020/21 tuli ta Atléticoga Hispaania meistriks.

2022. aasta augustis läks ta Madridi Atléticost üheks hooajaks laenule Nottingham Foresti.

Suvel 2023 siirdus ta 13 miljoni euro eest Marseille Olympique'i.

Debüüdi Brasiilia rahvuskoondises tegi Lodi 10. oktoobril 2019 sõprusmängus Senegali vastu. Ta kuulus Brasiilia koondisse 2021. aasta Copa Américal.

Saavutused
----------

Athletico Paranaense
* Campeonato Paranaense: 2018, 2019
* Copa Sudamericana: 2018

Madridi Atlético
* La Liga: 2020–21

| * v
* r
Madridi Atlético mängijad  –  La Liga |
| --- |
| 

* 1 Grbić
* 2 Giménez
* 4 Kondogbia
* 5 De Paul
* 6 Koke
* 7 João Félix
* 8 Griezmann
* 9 Cunha
* 10 Correa
* 11 Lemar
* 12 Lodi
* 13 Oblak
* 14 Llorente
* 15 Savić
* 16 Molina
* 17 Saúl
* 18 Felipe
* 19 Morata
* 20 Witsel
* 21 Carrasco
* 22 Hermoso
* 23 Reinildo
* Treener: Simeone

 |
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Itaalia |
|  |
| Kuld | 1984 | Kukk-kaal |
|  |
| Veerand-finaal | 1983 | Kukk-kaal |

**Maurizio Stecca** (sündinud 9. märtsil 1963 Santarcangelo di Romagna vallas Rimini provintsis Emilia-Romagna maakonnas) on Itaalia endine poksija.

Stecca tuli kukk-kaalus (kuni 54 kg) Itaalia meistriks kolm korda – 1979. 1980.  ja 1981. aastal.

Stecca võitis kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1984. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.

Stecca osales kukk-kaalus (kuni 54 kg) 25. Euroopa meistrivõistlustel (Varna, 1983), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Klaus-Dieter Kirchsteinile (Ida-Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Stecca poksis detsembrist 1984 kuni märtsini 1995 elukutselisena. Ta pidas kokku 53 kohtumist, millest võitis 49 (neist 22 nokaudiga) ja kaotas 4 (neist 3 nokaudiga) kohtumist. Ta on olnud elukutseliste eri kaalukategooriate ja poksiorganisatsioonide Itaalia, Euroopa ja maailmameister.

Isiklikku
---------

Maurizio Stecca vanem vend Loris on samuti tuntud Itaalia poksija.

Viited
------

1. ↑  Itaalia meistrivõistlused poksis. Fano 1979. Tulemused inglise keeles
2. ↑  Itaalia meistrivõistlused poksis. Terracina 1980. Tulemused inglise keeles
3. ↑  23. suveolümpiamängude poksivõistlus. Los Angeles 1984. Tulemused inglise keeles
4. ↑  25. Euroopa meistrivõistlused poksis. Varna 1983. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Maurizio Stecca veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Maurizio Stecca saidil BoxRec
**Sviby tulekahju** oli 13. juunil 1932 Vormsi saarel Sviby külas toimunud tulekahju. Tulekahjus hävis peaaegu kogu küla hoonestus.

Tulekahju sai alguse Nibundase talu elumajast.

Tulekahju põhjus
----------------

Sel päeval oli pererahvas läinud kaugemale toimetama, koju jäi peremehe 73aastane ema Maria Österlin, kes tegi pliidi alla tule ja käis õues puid toomas, kuid pliidi ette oli jäetud peremehe hööveldamisest jäänud laastuhunnik, kuhu sattus koldest säde, laastud süttisid ning neist tõusnud leegid süütasid seejärel tapeedi.

Kuna sel päeval oli ilm kuum, kuiv ja tuuline, levis tuli tihedalt hoonestatud ja paljuski õlgkatustega külas kiiresti teistesse taludesse. Samuti olid paljud teistegi talude elanikud kas põllutöödel või merel. Külas polnud tuletõrje veepritsi.

Tule kahju
----------

Küla 36 talust põles ära 21, koduta jäi 118 inimest. Rahaline kahju oli 150 000 krooni. Tulekahju järel toetasid toiduga ümbruskonna külad, samuti tuli appi Punane Rist ja kuna peagi pidi toimuma Rootsi kuninga visiit, andis ka kuningas annetusi. Pärast tulekahju planeeriti uute hoonete paigutus senisest hajutatumalt.

Viited
------

1. 1 2 3 4   (vaadatud 26.02.2018)

Välislingid
-----------

* 
*
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Aru mõisast Simuna kihelkonnas; teiste samanimeliste kohta vaata artiklit Aru mõis.* |

---

**Aru mõis** (saksa keeles *Arro, Brunnenhof*) oli Paasvere mõisa karjamõis Simuna kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Rajaküla küla lähedal Alutaguse vallas Lääne-Virumaal.

Viited
------

1. ↑  Aru mõis (Simuna) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 16.05.2020)
2. ↑  Aru mõis (Simuna) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 16.05.2020)
3. ↑  Aru krjms, www.eki.ee

Välislingid
-----------

* Aru mõis (Simuna) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
* Aru mõis (Simuna) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
* Märt Uustalu, Poolmõisatest ja nende omanikest Eesti- ja Liivimaal, Tallinna Ülikool

Simuna kirik
Simuna kihelkond

**Kirik**: Simuna  

**Mõisad**: Aru mõis | Avanduse mõis | Edivere mõis | Emumäe mõis | Härma mõis | Imukvere | Kellavere mõis | Koila mõis | Kuremaa mõis | Käru mõis | Laekvere mõis | Lasinurme mõis | Liinemõisa mõis | Luusika mõis | Lõusa mõis | Moora mõis | Muuga mõis | Mõisamaa mõis | Määri mõis | Orguse mõis | Paasvere mõis | Pallasvere mõis | Pudivere mõis | Rahkla mõis | Rohu mõis | Salla mõis | Simuna kirikumõis | Selli mõis | Sootaguse mõis | Tammiku mõis | Tillika mõis | Tuulivere mõis | Venevere mõis | Võivere mõis | Väiküla mõis | Vägeva mõis | Vända mõis
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Kuld** | 2012 | jäähoki |
| **Kuld** | 2014 | jäähoki |
| **Hõbe** | 2010 | jäähoki |
| **Hõbe** | 2015 | jäähoki |
| **Pronks** | 2007 | jäähoki |

**Nikolai Vladimirovitš Kuljomin** (vene keeles Николай Владимирович Кулёмин; sündinud 17. juulil 1986 Magnitogorskis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib KHL-i klubis Ufa Salavat Julajev ründajana vasakäärel.

Kuljomin alustas klubikarjäärgi Magnitogorski Metallurgis ja tegi klubi meeskonnas Venemaa kõrgliigas debüüdi hooajal 2005–06. 2007. aastal tuli ta Metallurgiga Venemaa meistriks.

2006. aastal valis Toronto Maple Leafs ta NHL-i *draft* '​is 44. valikuna. NHL-is debüteeris ta Maple Leafsi meeskonnas hooajal 2008–09. Maple Leafsi meeskonnas mängis ta kokku kuuel hooajal. 2014. aasta juulis liitus ta New York Islandersiga, kus mängis kaks hooaega.

2018. aasta juulis naasis ta Metallurgi.

2021. aasta augustis sõlmis ta üheaastase lepingu Ufa Salavat Julajeviga.

Venemaa jäähokikoondisega on Kuljomin tulnud 2012. ja 2014. aastal maailmameistriks. Lisaks on ta maailmameistrivõistlustelt võitnud veel kolm medalit.

Välislingid
-----------

 Nikolai Kuljomin – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Nikolai Kuljomin KHL.ru lehel
* Nikolai Kuljomin NHL.com lehel
* Nikolai Kuljomin hockeydb.com lehel
**Kaur Kivistik** (sündinud 29. aprillil 1991) on eesti kergejõustiklane, Eesti rekordi omanik 3000 m takistusjooksus.

Kivistik võitis juulis 2015 Gwangjus toimunud 2015. aasta suveuniversiaadil 3000 m takistusjooksus hõbemedali tulemusega 8.32,23.

2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis sai ta 3000 m takistusjooksus ajaga 8.56,36 34. koha.

2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Amsterdamis sai ta 3000 m takistusjooksus 6. koha ajaga 8.33,75.

2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros sai ta 8.44,25-ga 35. koha.

2018. aasta Euroopa meistrivõistluste eeljooksus jooksis ta Eesti rekordi ajaga 8.28,84, ületades sellega 47 aastat püsinud Ilmar Ruusi rekordi 8.29,6. Finaalis sai ta ajaga 8.40,32 9. koha.

Tunnustus
---------

Aastal 2012 sai Kaur Kivistik Vabariigi Presidendi Kultuurirahastu noore sportlase preemia.

Välislingid
-----------

* Andmed IAAFi lehel
* Biograafia ESBL-is
* Kaur Kivistik – jooksja, kes jahib Eesti vanimat rekordit, Ohtuleht.ee, 27. mai 2015
**Kaupo Deemant** (12. veebruar 1936 Kõrgepalu, Võrumaa – 14. juuni 2010 Tallinn) oli eesti ajaloolane.

Ta lõpetas 1962. aastal Tartu Ülikooli ajaloo erialal. Magistritöö "Proosa kivikalmistu" kaitses ta Tartu Ülikoolis 1993. aastal.

Ta töötas aastatel 1962–2002 Tallinna Linnamuuseumis.

1970–1984 juhatas Kaupo Deemant arheoloogilisi kaevamisi Proosa kalmeväljal ning 1985–1997 Proosa asulakohal. Ta uuris ja kogus materjale Eesti Vabariigi riigitegelaste ja ohvitseride represseerimisest, 1941. aasta juuni- ja 1949. aasta märtsiküüditamisest, metsavendlusest; mälestusi ja suulist pärimust, teiste hulgas Marie Laidoneri ja Hengo Tulnola mälestused. 1988. aastal Eesti Akadeemilise Sõjaajaloo Seltsi asutajaliige.

Viited
------

1. ↑  Päring Eesti artiklite andmebaasist ISE
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. aprill 2014. Vaadatud 17. aprillil 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 19. aprill 2014. Vaadatud 17. aprillil 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* 
*
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib linnast Moskva oblastis, linna kohta Kaliningradi oblastis vaata artiklit Krasnoznamensk (Kaliningradi oblast).* |

---

**Krasnoznamensk** on linn Venemaal Moskva oblastis.

Linn tekkis 1951. aastal asutatud lennuväe raadiokeskuse juurde. 1981. aastast on Krasnoznamensk kinnine linn. 

Krasnoznamenskis asub kosmoselendude juhtimiskeskus.

Vaata ka
--------

* Tähelinn

Viited
------

1. ↑  "Rahvaloenduse andmed". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. august 2011. Vaadatud 20. augustil 2011.

Moskva oblasti vapp
Moskva oblasti linnad

Aprelevka  | Balašihha  | Beloozjorski  | Bronnitsõ  | Dedovsk  | Dmitrov  | Dolgoprudnõi  | Domodedovo  | Drezna  | Dzeržinski  | Dubna  | Elektrogorsk  | Elektrostal  | Elektrougli  | Frjazino  | Golitsõno  | Himki  | Hotkovo  | Istra  | Ivantejevka  | Jahroma  | Jegorjevsk  | Kašira  | Klin  | Kolomna  | Koroljov  | Kotelniki  | Krasnoarmeisk  | Krasnogorsk  | Krasnozavodsk  | Krasnoznamensk  | Kubinka  | Kurovskoje  | Likino-Duljovo  | Ljubertsõ  | Lobnja  | Lossino-Petrovski  | Luhhovitsõ  | Lõtkarino  | Možaisk  | Mõtištši  | Naro-Fominsk  | Noginsk  | Odintsovo  | Orehhovo-Zujevo  | Ozjorõ  | Pavlovski Possad  | Peresvet  | Podolsk  | Protvino  | Puškino  | Puštšino  | Ramenskoje  | Reutov  | Rošal  | Ruza  | Sergijev Possad  | Serpuhhov  | Solnetšnogorsk  | Staraja Kupavna  | Stupino  | Šatura  | Štšolkovo  | Zaraisk  | Zvenigorod  | Žukovski  | Taldom  | Tšehhov  | Tšernogolovka  | Vereja  | Vidnoje  | Volokolamsk  | Voskressensk  | Võssokovsk
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib tänapäeva Beļava valla külast; varem sama nime kandnud küla kohta vaata artiklit Pilskalns, Ļaudona valla küla kohta vaata artiklit Beļava (Ļaudona vald)* |

---

**Beļava** (vanasti **Beļava I**) on küla (*vidējciems*) Lätis Gulbene piirkonnas, Beļava valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 135 meetri kõrgusel, Riiast 191 ja piirkonna keskusest Gulbenest 11 kilomeetri kaugusel. 

Seal asuvad rahvamaja, raamatukogu, postkontor ja lasteaed «Zvaniņš». Asulas on Beļava bussipeatus.

Beļava tekkis Beļava vallamaja ja kohaliku kooli juurde Beļava mõisast 4,5 km kagus (mõisa juurde tekkinud asula kannab tänapäeval nime Pilskalns). Nõukogude ajal sai külast kohaliku kolhoosi «Pilskalns» keskasula.

Viculaikase linnamägi ja Liedskalni muinaskalmed (Kontorimägi ning Kalmemägi) on muinsusmälestistena riikliku kaitse all.

Aastal 2015 oli külas 172 elanikku, aastal 2017 aga 157 elanikku. Aastal 2022 oli elanikke samuti 157.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. 1. sējums. Rīga : A/S Preses nams. 2001. 113. lk. ISBN 9984-00-412-0.
5. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija

| * v
* r
Beļava valla asulad |
| --- |
| 
Auguliena **·**  **Beļava** **·**  Butāni **·**  Gāršnieki **·**  Gulbītis **·**  Letes **·**  Mili **·**  Naglene **·**  Ozolkalns **·**  Pilskalns **·**  Silamala **·**  Sīļi **·**  Spriņģi **·**  Svelberģis **·**  Vanagi |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Platoni dialoogist; isiku kohta vaata artiklit Kratylos (filosoof).* |

---

Dialoogi "Kratylos" algus vanimas säilinud keskaegses käsikirjas
"**Kratylos**" on antiikfilosoof Platoni dialoogi vormis filosoofiline teos. Dialoogis käsitleb Platon nimesid ja nimetamist. Teost peetakse Platoni keskmisesse loomeperioodi kuuluvaks.

"Kratylosess" pöörduvad Kratylos ja Hermogenes Sokratese poole, et see aitaks neil selgitada, kas nimed on konventsionaalsed või on neil mingi sügavam tähendus. Dialoogi esimeses pooles väitleb Sokrates Hermogenesega, kes väidab, et nimed on konventsionaalsed ja neil puudub sügavam tähendus. Sokrates väidab vastu, et nimedel on sageli mingi sügavam tähendus. Nii näiteks koosnevad sõnad sageli häälikutest, mida nimeandjad on pidanud sõnade taga olevate ideede esitamiseks sobivaimaks, nii näiteks esineb R enamikus liikumist väljendavates sõnades, kuna seda hääldades on keel liikuvaim. Ka tugineb ta Homerosele, kes räägib jumalate tõelistest nimedest, nõustudes sellega osaliselt Hermogenesega, et nimedes on konventsionaalsust.

Edasi seletab Sokrates Hermogenesele jumalate nimede tähendust, nagu olevat talle seda õpetanud Euthyphron. Seejärel lahkavad nad muude filosoofiliste mõistete olemust; sealjuures kasutab Sokrates sõnade seletamisel ideid häälikunihetest ja laensõnadest. Ta märgib, et keel on ajaga muutunud ja et ateenlased peaks tõenäoliselt selle ajastu keelt, millest need nimetused pärinevad, mõneks barbarite keeleks.

Dialoogi teises pooles väitleb Sokrates Kratylosega, kes väidab, et nimed kirjeldavad asjade olemust ja on parimaks vahendiks selle edasi andmisel. Nimetus, mis on ebakohane, ei olegi päris nimetus. Sokrates apelleerib sellele, et eri keeltes on sõnad erinevad ja sellele, et sõnad ajas muutuvad, ent viimase argumendina suunab ta Kratylose loogilise vastuoluni: kui sõnad on parimaks vahendiks asjade olemuse edastamiseks, kuidas võisid siis nende nimetuste andjad eelnevalt seda olemust nii tunda, et võisid valida neile sobivaimad nimed? Lõpuks jõuab Sokrates järeldusele, et keeleteadusest väärikam on asjade olemuse tundmaõppimine.

Viited
------

1. ↑  David Sedley, *Plato's Cratylus*, Cambridge U Press 2003. lk. 6, 13-14
2. ↑  T M. S. Baxter *The Cratylus: Plato's Critique of Naming Volume 58 of Philosophia Antiqua : A Series of Studies on Ancient Philosophy* BRILL, 1992 ISBN 9004095977
3. ↑   Manfred Kraus: Name und Sache, Amsterdam 1987, lk. 201
4. ↑  Thomas Alexander Szlezák: *Platon und die Schriftlichkeit der Philosophie*, Berlin 1985, lk. 210

Välislingid
-----------

* Kratylose dialoog inglise keeles
**Sviack** (valgevene *Свяцк*, transkribeerituna **Svjatsk**) on küla Valgevenes Hrodna oblastis Hrodna rajoonis Sapockini külanõukogus. Poola keeles on asula nimi *Świack*, vanasti ka *Świąck*. Aastal 2010 elas seal 32 inimest.

Külas asub kohalik raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on endise Sviacki mõisa peahoone koos ülejäänud mõisakompleksiga, lisaks ka XIX sajandi lõpus – XX sajandi alguses ehitatud Valgevenes ainulaadne uusgooti stiilis kabel.

Ajalugu
-------

Sviacki küla sai alguse XVI sajandi alguses Hrodna maakonnale kuulunud mõisana. XVI sajandi keskel asus seal kaks samanimelist mõisa, üks neist kuulus Wołłowiczitele. XVIII sajandi teisel poolel ostsid Wołłowiczid teise mõisa ära ja ühendasid need valdused, ühtlasi rajasid nad sinna uhke mõisakompleksi.

Poola jagamisel läks Sviack aastal 1795 Preisimaa koosseisu. Aastast 1807 oli küla Varssavi hertsogiriigi osa, aga aastast 1815 oli asula Venemaa koosseisus. Algul kuulus Sviack Augustowi kubermangu, hiljem aga Suwalki kubermangu.

XIX sajandi teisel poolel läks Sviack üle Gurskite valdusse, küla jagati viide ossa. Ühes neist pandi käima melassivabrik, kus toodeti viinamarjasuhkrut ja kartulisiirupit.

Kuni 1917. aastani oli Sviack Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale, 1939–1991 kuulus Nőukogude Liidu koosseisu.

* Sviacki kabelSviacki kabel

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Sviack** |

* Küla YouTube'is
**Bartolomeo Giuseppe Guarneri** (21. august 1698 Cremona – 17. oktoober 1744 Cremona) oli Itaalia Guarneri dünastia viiulimeister.

Elulugu
-------

Bartolomeo Giuseppe sündis viiulimeister Giuseppe Giovanni Battista Guarneri pere noorema pojana. Viiulite valmistamist õppis ta koos venna Pietroga oma isa töökojas. Umbes 20-aastaselt lahkus ta kodust ja viibis kuskil mujal. Isa töökotta pöördus ta tagasi 1726. aastal. Tal kujunes kiiresti välja oma stiil ja umbes 1730. aastal avas ta oma töökoja. Oma viiuleid märgistas ta tähtedega 'IHS', mis oli arvatavasti tema töökoja tunnusmärk. Selle tunnusmärgi pärast hakati Giuseppet kutsuma 'Del Gesu', et teha vahet temal ja ta isal Giuseppe Giovanni Battistal. Giuseppe Del Gesu viiuliehituse kõrgaeg oli aastatel 1733–1740. Erinevalt eelkäijaist ilmneb tema viiulites mõningane asümmeetria, mis aitas kaasa viiuli kõla täiuslikkusele. Giuseppe Del Gesu suri 1744. aastal kõigest 46-aastaselt. Nii jäi tema viiulite tegemise aeg tunduvalt lühemaks kui teistel tuntud Cremona viiulimeistritel. Säilinud on vähem kui kakssada Del Gesu viiulit. Tema viiulid on olnud ja on hinnatud väljapaistvate viiuldajate seas. Del Gesu viiulitel on mänginud Niccolo Paganini, Yehudi Menuhin, Leonid Kogan, Gidon Kremer ja paljud, paljud teised tuntud viiuldajad. Ühe Giuseppe Del Gesu viiuli alghind oksjonil 2013. aastal oli 18 miljonit USA dollarit, mis on kõrgeim kunagi muusikariista eest küsitud hind. Lõplik müügihind pole teada, The Economisti väitel ületas see 16 miljonit dollarit.

Viited
------

1. ↑  Prospero blog. The Economist. December 2, 2013

Välislingid
-----------

* Guarneri, Giuseppe Del Gesu. Reference Library Makers
* Andy Fein. Guarnerius del Gesu: Outlier Violin Maker. 2011.
Sverrir Ingi Ingason 2018. aasta MM-il
**Sverrir Ingi Ingason** (sündinud 5. augustil 1993 Kópavoguris) on Islandi jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Taani kõrgliigaklubis Midtjylland ja Islandi jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Islandi klubis Breiðablik, millega liitus 1997. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2011. aastal. Islandi kõrgliigas tegi ta debüüdi 2012. aastal.

2014. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Norra kõrgliigaklubiga Viking. 2015. aasta veebruaris liitus ta Belgia kõrgliigaklubiga Lokeren. Hooaja 2016/17 teises pooles mängis ta Hispaania kõrgliigaklubis Granada, kuid hooaja lõpus langes Granada kõrgliigast välja. 2017. aasta juunis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Venemaa kõrgliigaklubiga Rostov. 2019. aasta veebruaris siirdus ta 4,5 miljoni euro eest Kreeka kõrgliigaklubisse PAOK FC, kellega sõlmis kolme ja poole aasta pikkuse lepingu. Hooajal 2018/19 tuli ta PAOK-ga Kreeka meistriks. Hooajal 2020/21 valiti Ingason Kreeka kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

2023. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu.

Islandi jalgpallikoondises tegi Ingason debüüdi 2014. aasta jaanuaris mängus Rootsi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 29. märtsil 2016 sõprusmängus Kreeka vastu. Ta kuulus Islandi koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Breiðablik
* Islandi liigakarikas: 2013

PAOK
* Kreeka Super League: 2018–19
* Kreeka karikas: 2018–19, 2020–21

Viited
------

1. ↑  "Παίκτης του Δικεφάλου ο Ίνγκασον" (kreeka). PAOK FC. 1. veebruar 2019.
2. ↑   (vaadatud 22.7.2023)

Välislingid
-----------

 Sverrir Ingi Ingason – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Islandi koondis  –  UEFA Euro 2016 |
| --- |
| 

* 1 Halldórsson
* 2 Sævarsson
* 3 Hauksson
* 4 Hermannsson
* 5 Ingason
* 6 R. Sigurðsson
* 7 Guðmundsson
* 8 B. Bjarnason
* 9 Sigþórsson
* 10 G. Sigurðsson
* 11 Finnbogason
* 12 Kristinsson
* 13 Jónsson
* 14 Árnason
* 15 Böðvarsson
* 16 Sigurjónsson
* 17 Gunnarsson (c)
* 18 T. Bjarnason
* 19 Magnússon
* 20 Hallfreðsson
* 21 Traustason
* 22 Guðjohnsen
* 23 Skúlason
* Treener: Lagerbäck & Hallgrímsson

 | Island |

| * v
* r
Islandi koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Halldórsson
* 2 Sævarsson
* 3 Friðjónsson
* 4 A. Guðmundsson
* 5 Ingason
* 6 R. Sigurðsson
* 7 J. Guðmundsson
* 8 Bjarnason
* 9 Sigurðarson
* 10 G. Sigurðsson
* 11 Finnbogason
* 12 Schram
* 13 Rúnarsson
* 14 Árnason
* 15 Eyjólfsson
* 16 O. Skúlason
* 17 Gunnarsson (c)
* 18 Magnusson
* 19 Gíslason
* 20 Hallfreðsson
* 21 Traustason
* 22 Böðvarsson
* 23 A. Skúlason
* Treener: Hallgrímsson

 | Island |
**Rootsi troonipärimisjärjekord** on troonipärimiskorra alusel koostatud järjestatud nimekiri inimestest, kellel on teoreetiline õigus Rootsi kuningriigi troonile valitseva monarhi surma või troonist loobumise korral. Nimekiri muutub sündide ja surmade puhul Rootsi kuninglikus perekonnas. Kui troon vabaneb, on õigus troonile astuda parajasti selle nimekirja eesotsas oleval isikul. 

Praegu on troonipärimisjärjekorras esimesel kohal kroonprintsess Victoria, kes saab Rootsi kuningannaks, kui praegune kuningas Carl XVI Gustaf sureb enne teda.

Sündimise ajal oli troonipärimisjärjekorras esimesel kohal prints Carl Philip (tollal kroonprints Carl Philip). Alates 1. jaanuarist 1980 kehtib Rootsis tagasiulatuvalt võrdne ehk absoluutne esmasünniõigus (primogenituur), mis tähendab, et vanim laps, sõltumata soost, on troonipärimisjärjekorras eelispositsioonil. Sellest ajast on troonipärija kroonprintsess Victoria. Rootsi on esimene riik maailmas, mis asendas mehi eelistava troonipärimisjärjekorra sellisega, kus järeltulija sugu ei mõjuta tema positsiooni järjekorras.

Troonipärimisjärjekord 26. märtsil 2021
---------------------------------------

Praegune monarh: kuningas Carl XVI Gustaf

1. kroonprintsess Victoria (Västergötlandi hertsoginna, kuninga vanem tütar, sündinud 1977)
2. printsess Estelle (Östergötlandi hertsoginna, kroonprintsess Victoria tütar, sündinud 2012)
3. prints Oscar (Skåne hertsog, sündinud 2016)
4. prints Carl Philip (Värmlandi hertsog, kuninga poeg, sündinud 1979)
5. prints Alexander (Södermanlandi hertsog, sündinud 2016)
6. prints Gabriel, Dalarna hertsog (sündinud 2017)
7. prints Julian, Hallandi hertsog (sündinud 2021)
8. printsess Madeleine (Hälsinglandi ja Gästiklandi hertsoginna, kuninga noorem tütar, sündinud 1982)
9. printsess Leonore, Gotlandi hertsog (sündinud 2014)
10. prints Nicolas, Ångermanlandi hertsog (sündinud 2015)
11. printsess Adrienne, Blekinge hertsoginna (sündinud 2018)

Vaata ka
--------

* Briti troonipärimisjärjekord
* Taani troonipärimisjärjekord
* Norra troonipärimisjärjekord
**Krasnoturjinsk** (vene keeles *Краснотурьинск*) on linn Venemaal Sverdlovski oblastis, Krasnoturjinski linnaringkonna keskus. Linn asub Sosva jõe parempoolse lisajõe Turja jõe ääres, Jekaterinburgist 425 km põhja pool.

Asula tekkis 1758 rajatud vasekaevanduse juurde. Turjinskie Rudniki küla sai 1928 aleviks ja nimetati Turjinskiks. Linnaõigused ja praeguse nime sai asula 1944. aastal.

Linnas asub mitu metallurgiatehast, sealhulgas Bogoslovski alumiiniumitehas.

Turjinskie Rudnikis sündis Aleksandr Popov.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* 

Sverdlovski oblasti vapp
Sverdlovski oblasti linnad

Alapajevsk  | Aramil  | Artjomovski  | Asbest  | Berjozovski  | Bogdanovitš  | Degtjarsk  | Irbit  | Ivdel  | Jekaterinburg  | Kamensk-Uralski  | Kamõšlov  | Karpinsk  | Katškanar  | Kirovgrad  | Krasnoturjinsk  | Krasnoufimsk  | Krasnouralsk  | Kušva  | Lesnoi  | Mihhailovsk  | Nevjansk  | Nižni Tagil  | Nižnije Sergi  | Nižnjaja Salda  | Nižnjaja Tura  | Novaja Ljalja  | Novouralsk  | Pervouralsk  | Polevskoi  | Rež  | Revda  | Serov  | Severouralsk  | Sredneuralsk  | Suhhoi Log  | Sõssert  | Zaretšnõi  | Talitsa  | Tavda  | Turinsk  | Verhni Tagil  | Verhnjaja Põšma  | Verhnjaja Salda  | Verhnjaja Tura  | Verhoturje  | Voltšansk
**Bartimaeuse triloogia** on Jonathan Stroudi alternatiivajalooliste fantaasiaraamatute sari.

Triloogiasse kuuluvad:

* "Samarkandi amulett" (*The Amulet of Samarkand*, 2003)
* "Golemi silm" (*The Golem's Eye*, 2004)
* "Ptolemaiose värav" (*Ptolemy's Gate*, 2005)

Triloogia esimese raamatu avaldas Eestis 2005. aastal kirjastus Pegasus, teine ja kolmas raamat ilmusid 2007. aastal. 2010. aastal ilmus inglise keeles ka üks lisaraamat, "The Ring of Solomon".

Teose peategelane on 5000-aastane džinn Bartimaeus. Raamatud on kirjutatud põhiliselt Bartimaeuse vaatepunktist, aga ka võlur Nathanieli (hiljem tuntud kui John Mandrake) ning teises ja kolmandas osas Kitty Jonesi perspektiivist. Lisaks on "Golemi silmas" lühike peatükk, mis on kirjutatud foliot Simpkini vaatenurgast.

"Samarkandi amulett"
--------------------

 *Pikemalt artiklis Samarkandi amulett*
Kui noor võluriõpilane Nathaniel 5000-aastase džinni Bartimaeuse maa peale kutsub, arvab too, et tal ei tule teha midagi, mis oleks kurnavam paarist silmamoonutusest. Kuid Nathaniel on oma vanuse kohta erakordselt nutikas ning tema peas mõlgub midagi hoopis ohtlikumat: kättemaks.

Vastu tahtmist saadetakse Bartimaeus ennekuulmatult halastamatu ja auahne vanemvõluri Simon Lovelace'i käest varastama kurikuulsat Samarkandi amuletti. Enne kui džinn ja õpipoiss arugi saavad, leiavad nad end võluintriigide, mõrvade ja vastuhaku virvarrist.

"Golemi silm"
-------------

"Samarkandi amuletis" võitis noor võlur Nathaniel au ja kuulsust sellega, et päästis eluga riskides valitsusele kuuluva vägeva juveeli impeeriumi vaenlaste käest. "Golemi silmas" jätkab ta komeedina oma kiiret tõusu ministeeriumiridades.

Ent Londonis külvab hirmu ja hävingut salapärane vastupanuliikumine, ning peagi satuvad hädaohtu nii Nathanieli töökoht kui ka tema elu. Teda ei ohusta mitte ainult tabamatu Kitty ja tema kaaslased vastupanuliikumisest, vaid ka Londonit laastav tundmatu ja hävituslik vägi. Nathanielil tuleb võtta ette ohtlik reis vaenulikku Prahasse ning kutsuda taas välja tülikas, salapärane ja kiire taibuga džinn Bartimaeus.

Saab alguse maagia, seikluste ja poliitiliste mängude kiirelt keerlev karussell, kus Nathanieli, Bartimaeuse ja Kitty saatused ootamatult ühte põimuvad.

"Ptolemaiose värav"
-------------------

Kaks tuhat aastat on möödunud sest ajast, kui Bartimaeus oma võimete tipul oli – võitmatu lahinguis ja võimsa võluri Ptolemaiose usaldusalune. Nüüd, maal vangis ja oma isand Nathanieli põlglikku suhtumist taluma pidades, taipab Bartimaeus, et tema jõud on otsakorral.

Samal ajal uurib varjunime all Londonis elav Kitty Jones salamahti võlukunsti ja deemoneid, lootes lõpetada džinnide ja inimeste vahelise igavese vastuseisu.

Bartimaeuse triloogia erakordne viimane raamat ühendab endas erinevaid sajandeid ja viib lugejad seni tundmatutesse maailmadesse. Bartimaeuse, Nathanieli ja Kitty saatused ühinevad veel viimast korda. Koos peavad nad võitma reeturist võlurid, paljastama verd tarretama paneva vandenõu ja astuma vastu kõige suuremale ohule, mida võlumaailm elades näinud on. Ning mis kõige hullem – nad peavad võitlema üksteisega.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Vabadussõja mälestussambast; Tallinna Reaalkooli koolilehe kohta vaata artiklit Reaali Poiss (ajaleht)* |

---

Õppursõdurite monument Tallinnas
Reaali Poiss. Ferdi Sannamehe teose koopia
**Õppursõdurite monument Tallinnas** (ka **Reaali Poiss**, ka **Vabadussõjas langenud Tallinna õpetajate ja õpilaste mälestussammas**) on Vabadussõjas langenud Tallinna õpetajatele ja õpilastele pühendatud mälestusmärk. Kultuurimälestis nr 1075.

Algne monument avati 13. novembril 1927 ja selle lasid 1948. aastal hävitada Nõukogude okupatsioonivõimud.

1993. aastal taastasid skulptor Vambola Mets ja arhitekt Rein Heiduk monumendi algsete kavandite järgi.

Kirjeldus ja ajalugu
--------------------

Mälestusmärk asub Tallinna Reaalkooli ees ja selle algupärandi autorid olid skulptor Ferdi Sannamees ja arhitekt Anton Soans. Esialgne kavand nägi ette keskse kuju kõrvale veel kaht kuju, mis kujutanuks kaht surmavalt haavatud sõdurpoissi. Monumendi alus pidi suurenema selle võrra, et oleks jätkunud ruumi Vabadussõjas langenud õpetajate ja õpilaste nimede raiumiseks graniiti. Kolmest kujust valmis vaid keskmine. Kuju modell oli Nikolai Matvejev, viimistlemisel Harry Neumanskraft.

Nõukogude okupatsioonivõimude käsul kõrvaldati sammas 23. septembril 1940. Pärast selle uuesti püstitamist 28. augustil 1941 hävitati see jälle 29. märtsil 1948. Mälestusmärk avati uuesti 23. veebruaril 1993.

Vaata ka
--------

* Eesti Vabadussõja mälestusmärkide loend
* Anton Õunapuu

Viited
------

1. ↑  1075 Vabadussõja mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris
2. ↑  "Tähiseid Tallinna Reaalkooli ajaloost". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. juuni 2010. Vaadatud 28. märtsil 2009.
3. ↑  Üks poolelijäänud kunstiteos Uus Eesti, 12. detsember 1938, nr 340, lk 4.
4. ↑  Monumentide kolmik realgümnaasiumi juure Päevaleht, 24. detsember 1934, nr 354, lk 7.
5. ↑  Tallinna monumentide algkujud Rahvaleht, 14. juuni 1932, nr 69, lk 4.

Kirjandus
---------

* Üks poolelijäänud kunstiteos. Uus Eesti, 12. detsember 1938, nr 340, lk 4.

Välislingid
-----------

* Õppursõdurite monument Tallinnas kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
* Artikkel ja video Reaali Poisi 80. sünnipäevast
Halit Ergenç
**Halit Ergenç** (sündinud 30. aprillil 1970 İstanbulis) on türgi näitleja.

Tema ema on albaanlane.

Halit Ergenç õppis ühe aasta İstanbuli Tehnikaülikoolis ja seejärel Mimar Sinani Ülikoolis. Õppimise ajal töötas ta arvutioperaatorina ja turunduses ning lühikest aega taustalaulja ja tantsijana.

Tema esimene roll teatris oli Kuningas Richard Rodgersi ja Oscar Hammersteini muusikalis "Kuningas ja mina" 1996. aastal.

Halit Ergenç on 2009. aastast abielus Şehrazat Evliyaoğlu osatäitja Bergüzar Koreliga sarjast "Tuhat ja üks ööd". Peres kasvab poeg Ali (sündis 8. veebruaril 2010). Varem oli Halit abielus olnud Gizem Soysaldıga (2007–2009).

2011–2014 mängis ta Suleiman Toredat seriaalis "Sajandi armastus". 2010. aasta eluloofilmis "*Dersimiz: Atatürk*" mängis ta tänapäevase Türgi riigi asutajat Mustafa Kemal Atatürki.

Valik filme ja telesarju
------------------------

| Aasta | Originaalpealkiri | Pealkiri | Roll |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996 | "Tatlı Kaçıklar" |  |  |
| "Kara Melek" |  |  |
| 1997 | "Böyle mi Olacaktı" |  |  |
| 1998 | "Gurbetçiler" |  |  |
| 2000 | "Ölümün El Yazısı" |  |  |
| "Hiç Yoktan Aşk" |  |  |
| 2001 | "Dedem, Gofret ve Ben" |  |  |
| 2002 | "Kumsaldaki İzler" |  |  |
| "Zeybek Ateşi" |  |  |
| "Azad" |  |  |
| "Zerda" |  |  |
| 2003 | "Baba" |  |  |
| "Esir Şehrin İnsanları" |  |  |
| "Okul" |  |  |
| 2004 | "Aliye" |  |  |
| 2005 | "The Net 2.0" |  |  |
| "Babam ve Oğlum" |  |  |
| 2006 | "İlk Aşk" |  |  |
| "Binbir Gece" | "Tuhat ja üks ööd" | Onur Aksal |
| 2008 | "Devrim Arabaları" |  |  |
| 2009 | "Acı Aşk" |  |  |
| 2010 | "Dersimiz: Atatürk" |  | Atatürk |
| "Misafir" |  |  |
| 2011 | "Muhteşem Yüzyıl" | "Sajandi armastus" | Suleiman I |

Välislingid
-----------

* Halit Ergenç andmekogus IMDb (inglise)
Blanckenhageni suguvõsa aadlivapp
**Johann Heinrich William von Blanckenhagen** (23. november (vkj) 1863 − 4. jaanuar 1919 Riia) oli Liivimaa põllumees ja mõisaomanik.

Elulugu
-------

Sündis Drabeši mõisniku Peter Heinrich Gottlieb von Blanckenhageni (1827−1898) ja tema abikaasa Amalie Marie Antoinette von Wolffi (1832−1907) noorima pojana. Astus 1883. aastal Tartu ülikooli, kus tudeeris esmalt keemiat, seejärel 1887−1888 õigusteadust. Kaitses õigusteaduse kandidaadi kraadi. Pärast õpinguid oli põllumees. 1889. aastal oli ta Riia-Volmari kreisikohtu assessor. Pärast isa surma päris 1899. aastal Drabeši mõisa, kus ta elas veel 1909. aastal. 1905. aasta sündmuste käigus põletati tema mõis maha. Valiti 1908. aastal Liivimaa Üldkasuliku ja Ökonoomilise Sotsieteedi tegevliikmeks. Mõrvati Riias bolševike poolt 1919. aasta algul.

Vaata ka
--------

* Blanckenhagen
* Drabeši mõis
* Liivimaa Üldkasuliku ja Ökonoomilise Sotsieteedi liikmeskond

Viited
------

1. ↑  Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Livland. Bd I. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1929, lk 19 .
2. ↑  Hasselblatt, A. Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat. Dorpat: Verlag von C. Mattiesen, 1889. Nr 12025
3. ↑  Richter, Adolf. Baltische Verkehrs- und Adressbücher. Bd I. Livland. Riga, 1909, veerg 399.
4. ↑  Livlands zerstörte Schlösser. II. Teil: Rigaer, Wendenscher und Wolmarscher Kreis. 1905-1906. Riga: Druck und Verlag von Ernst Plates, [1905], lk 19 .
5. ↑  EAA, f, 1185, n. 1, s. 1204, L 19.
6. ↑  EAA, f. 1674, n. 1, s. 19, L 11.

Kirjandus
---------

* Hasselblatt, A. *Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat*. Dorpat: Verlag von C. Mattiesen, 1889. Nr 12025 .
**Õppemaks** (vananenud termin: *kooliraha*) on üliõpilase või mõne teise füüsilise või juriidilise isiku poolt tasutav raha kõrgkooli õppetöös osalemiseks.

Õppemaksud Eestis
-----------------

Riikliku statistika järgi õppis 2006/07 õppeaastal üle poole (55%) üliõpilastest riigieelarvevälistel õppekohtadel. 2006. aastal läbi viidud üliõpilaste uuringust selgub, et rohkem kui kolmandikule (36%) kõikidest tudengitest on majanduslik olukord seadnud piiranguid eriala ja institutsiooni valikul. Ligi 59% majanduslike kaalutluste mõju tunnistanud õppuritest olid sunnitud valima eriala, kus saaks õppemaksuta õppida ning 35% eelistasid kulutuste madalal hoidmise eesmärgil elukohale ligemal asuvat kooli. Ligi 55% riigieelarvelisel kohal õppivatest tudengitest oleks teinud teise valiku, kui nad oleks pidanud selle eriala omandamise eest selles koolis raha maksma. 

2006. aasta seisuga oli keskmine õppemaks Eestis ligi 24 000 krooni, ulatudes kuni neli korda kõrgemate summadeni. Keskmine õppemaks ületas 2006. aasta teise kvartali keskmist brutosissetulekut rohkem kui 2,5 korda. Eestis on ühed kõrgeimad õppemaksud Euroopas, mis on suhtelises suuruses koguni 12,5 korda kõrgemad kui näiteks Saksamaal.
***Muralismo*** ehk **Mehhiko monumentaalmaal** on Mehhikos pärast 1910. aasta revolutsiooni levinud ühiskonnakriitiline kunstiliikumine.

Kunstiliikumine pälvis riikliku toetuse ja oli osaliselt ka Mehhiko haridusministri José Vasconcelose 1921. aastal käivitatud seinamaalingute programmi tagajärg.

Muralistide kuulsus kasvas ja varsti hakati tellimusi saama Ameerika Ühendriikidest. Rahvusvaheline tunnustus tuli 1930ndatel.

Tunnused
--------

Kujutati rahva elu, folkloori ja ajalugu. Samuti ülistati Mehhiko revolutsioonilisi püüdlusi ja Kolumbuse-eelset minevikku.

Kunstnikud
----------

Kolm peamist muralisti (Rivera, Orozco ja Siqueiros) olid Mehhikos ametliku patronaaži all ja nende tööd kaunistavad paljude Mehhiko avalike hoonete seinu. Siiski on mõneti üllatuslikult mitmed nende olulisemad tellimustööd valminud USAs, kus nad sageli käisid ja kus nad avaldasid väga sügavat mõju Ameerika realistidele.

* José Clemente Orozco (1883–1949)
* Diego Rivera (1886–1957)
* David Alfaro Siqueiros (1896–1974)
* Rufino Tamayo (1899–1992)

Vaata ka
--------

* Fresko
* Mehhiko revolutsioon
**Aleksander Ratas** (4. detsember 1897 Peterburi – 4. august 1942 Šarõgino, Sverdlovski oblast) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant, 1937).

Tema vanemad olid pärit Saaremaalt. Aleksander sündis Peterburis, kus tema vanemad sel ajal elasid. Kui ta oli 5-6-aastane, tuli pere Saaremaale tagasi ning Kuressaarde osteti maja. Aleksander õppis Kuressaare Poeglaste Gümnaasiumis, kuni läks 16-aastaselt Venemaale Esimesse maailmasõtta. Võttis Eesti Vabariigi ohvitserina osa Vabadussõjast. 

1926. aastal saadeti ta kopsutuberkuloosi tõttu Taagepera sanatooriumi. Seal tutvus ta oma tulevase abikaasaga, kellega abiellus sama aasta sügisel.

1939. aastal asus Ratas perega elama Kivimäele. 1940. aastal vallandati ta sõjaväest ja suunati Narva poeglaste gümnaasiumi sõjalise kasvatuse õpetajaks. 

1941. aasta juunis, kui ta oli tulnud koju suvepuhkusele, küüditati tema pere Siberisse ning ta ise saadeti vangilaagrisse Sverdlovski oblastisse, kus 24. juunil järgmisel aastal tehti surmaotsus.

Tunnustus
---------

* 1933 Eesti Punase Risti II järgu I astme teenetemärk
* 1935 Kotkaristi IV klassi teenetemärk

Viited
------

1. 1 2 3  "Oi aegu ammuseid…" Kultuur ja Elu 3/2006

Välislingid
-----------

* Ohvitseride andmekogu
Märk eri fontides: Helvetica Arial Consolas Garamond Baskerville Palatino Gentium
Lõigumärgi oletatav kujunemine sõna *capitula* esitähest
Lõigumärgid tekstis 1500. aasta trükises
**Lõigumärk** (sks *Absatzzeichen*, inglise keeles *pilcrow*) on käsitsi kirjutatud märk või tüpograafiline sümbol uue lõigu alguse märkimiseks.

Ajaloost
--------

### Ladina tekstides

Kreeka kirja lõigumärgi asemel, mis kujutas endast horisontaaljoont lõigu algusest vasakul, hakati kasutama tähte k, lühendit ladinakeelsest sõnast *kaput* 'pea', st uue mõtte algus ehk pea. Umbes 300 aasta paiku eKr tuli lõigu vm tekstiosa kohta kasutusele ladinakeelne sõna *capitulum* 'peake' ja lõigu algust hakkas tähistama täht C.

### Keskajal

1100. aastatel oli C-täht täielikult asendanud K-tähe kasutuse. Kirjutajad jätsid enamasti lõigu algusse ruumi, kuhu sai värviga või erivärvilise tindiga kirjutada lõigumärgi; sellest, kui see koht jäi tühjaks, kujunes tänapäeval tuntud taandrida. Rubrikaatorid lisasid tähele sageli kaks vertikaaljoont ja täitsid tähe ümara osa tindiga (⸿), võib-olla parema nähtavuse huvides, nii et see hakkas sarnanema tänapäeval tuntud lõigumärgile (¶).

Viited
------

1. ↑  Pilcrow & Capitulum. - typography.com (blog)

Välislingid
-----------

* The Origin of the Pilcrow, aka the Strange Paragraph Symbol. - Smithsonian.com (blog), July 10, 2013
* Pilcrow & Capitulum. - typography.com (blog)
**Aleksander Reino** (20. mai (vkj)/ 2. juuni 1911 Peterburi – 13. september 1941 Harjumaa) oli eesti poksija. 

Ta ema tuli koos perega pärast isa surma 1919. aastal Eestisse tagasi 1920. aastal.

Ta alustas poksimist 1928. aastal Tartu NMKÜ-s, hiljem poksis ta Tallinna "Kalevis", "Spordis", Tallinna Poksiklubis ja "Gongis".

Reino oli keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) Eesti noorte meister (1931). Ta sai Eesti meistrivõistlustel poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) kaks korda II koha (1932 ja 1934). Ta oli poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) Eesti meister (1935). 

Ta osales ühe korra Eesti–Soome maavõistlusel (1933) ning võitis oma kohtumise punktidega. Ta osales kaks korda Eesti–Läti maavõistlustel (1933 ja 1935) ja võitis mõlemad oma kohtumised punktidega. Ta osales ühe korra Eesti–Leedu maavõistlustel (1935) ja võitis oma kohtumise punktidega.

Reino tegutses hiljem ka poksikohtunikuna.

Ta töötas hiljem iseseisva maalrina. 

Ta vahistati Saksa okupatsioonivõimude poolt 9. septembril 1941 kahtlustatuna kommunistlikus tegevuses Nõukogude teise okupatsiooni ajal ja lasti 13. septembril maha arvatavasti kuskil Tallinna lähistel. Tema matmiskohta pole teada.

Viited
------

1. ↑  Eesti Julgeolekupolitsei toimik. Eesti Rahvusarhiiv, RA ERA.R-64.4.708

Kirjandus
---------

* Spordibiograafiline leksikon. Tallinna Kirjastuse Kooperatiiv. Tallinn 1937
* Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009

Välislingid
-----------

* Aleksander Reino sporditulemused
Õudnäsalik
**Õudnäsalik** (*Synanceia verrucosa*) on kala näsaliku perekonnast näsaliklaste sugukonnast meripuugiliste seltsist.

Ta keha on ilma soomusteta ning selle värvus sarnaneb merepõhja kivide ja kaljude omaga. Õudnäsalik on kõige mürgisem kala.

Õudnäsaliku rinnauimede ja seljauime ogakiired on varustatud mürginäärmetega. Tema mürki võib tugevuselt võrrelda kobra omaga. Torge tekitab piinavat valu ning hiljemalt 24 tunni jooksul teeb mürk oma töö. Nõrgema südamega inimesed võivad surra juba paari tunni pärast ning mürgistus toob igal juhul kaasa halvatuse, millest paranemiseks kulub mitu kuud. Õudnäsalikule on iseloomulik mimetism (see tähendab, et ta sarnaneb välimuselt äravahetamiseni teda ümbritsevate kividega). Ta võib mitu päeva liikumatult kividevahelises praos lebada ning teda on peaaegu võimatu märgata. Niipea kui mõni saakloom küllalt lähedalt möödub, haarab õudnäsalik ta oma laiade lõugade vahele veel enne, kui ohver asjast aru saab.

Õudnäsalik on kuni 40 cm pikk.

Õudnäsalikud on levinud India ja Vaikse ookeani rannikumeredes.

Eluviis
-------

Ta on lihatoiduline, sööb kalu ja koorikloomi.

Õudnäsalik on üksikeluline.

Välislingid
-----------

Õudnäsalik andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **õudnäsalik** |
**Muraste kool** on kool Harju maakonnas Harku vallas Muraste külas Lee tee 9.

Murastes on kool tegutsenud alates 1919, kui Muraste mõisa hoones hakkas tegutsema kool ja lastekodu. Need asutused tegutsesid 1990. aastateni, mil need suleti. Muraste kool taasasutati 2014.

Koolimaja Murastes valmis 2014. aastal. Esimesel aastal tegutses majas Vääna mõisakool, kuna nende koolimajas käis remont. Muraste Kool avati 2015.

Muraste kool avati neljaklassilise koolina. 2018. aasta seisuga on Muraste kool kuueklassiline, kuid kohalikud elanikud loodavad, et kool kasvab 9-klassiliseks.

Kooli direktor oli kuni 2020. aasta keskpaigani Priit Jõe.

Koolis ei ole koolikella. Vahetunnid kestavad 10 minutit, söögivahetunnid 20 minutit ja õuevahetund 40 minutit. Lisaks söögivahetunnile saab süüa ka näksivahetunnis.

Kooli tagahoovis on staadion, jalgpalliväravad ja rulapark. 2018. aastal valminud rulapark valmis tänu Muraste külaseltsile.

Koolis on viimasel kahel nädalal projektõpe.[*viide?*]

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 30.11.2017)
2. ↑  "Muraste kooli direktor sattus vallaga konflikti ja lahkus ametist" ERR, 9. juuli 2020

Välislingid
-----------

* Kooli koduleht
* Kooli leht Facebookis
* Artikleid kooli kohta
**Vladimir Klinkov** (vene Владимир Клиньков; 31. oktoober 1967 – 20. detsember 2014) oli Eesti judo- ja sambotreener ning kohtunik.

Ta lõpetas 1985 Tallinna 25. Keskkooli ja 2004 Jaroslavlis pedagoogikaülikooli.

Ta tegutses kohtunikuna MM-il, EM-il ja MK-l. 2004. aastal saavutas rahvusvahelise litsentsi

Ta töötas aastast 1995 treenerina Dvigateli spordiklubis ja aastast 1997 treener-pedagoogina spordiseltsis Põhjakotkas. Tema õpilaste hulgas on Georgi Ladõgin, Anna Ovtšarenko ja Aleksandr Marmeljuk.

Klinkov oli Eesti DAN-kolleegiumi liige.

Ta hukkus Lätis 30 kilomeetri kaugusel Rēzeknest Eesti noorte judokate väikebussiga toimunud liiklusõnnetuses. Buss oli teel rahvusvahelisele jõuluturniirile Alūksnes.

Isiklikku
---------

Tema tütar on Jekaterina Klinkova.

Viited
------

1. ↑  Sissekanne Eesti Entsüklopeedias
2. ↑  Lätis hukkus liiklusõnnetuses Eesti judotreener Vladimir Klinkov. ERR, 20. detsember 2014

Välislingid
-----------

* Vladimir Klinkov Eesti Entsüklopeedias
* Biograafia ESBL-is