recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kamajai** (vene keeles vanasti Комай, Комае) on alev Leedus Rokiškise rajoonis, Kamajai valla halduskeskus. Alev asub Jara-Šetekšna jõe kaldal.

Alevis on gümnaasium ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1909 valminud katoliku kirik ja XX sajandi alguses rajatud tulpkabel, alev ise on urbanistlik mälestis. Kamajai keskväljakul on Antanas Strazdase kuju (püstitatud aastal 1933, autor Antanas Aleksandravičius).

Alevi nime kohta on mitu hüpoteesi. Ühe kohaselt on tegemist hüdronüümiga, teise kohaselt pärinesid Kamajai esimesed asukad Valgevene aladelt Kamaist. Kolmanda versiooni kohaselt on asula nime saanud aramea keelest, kus *kamai* tähendab esimest; selle kohaselt panid asulale nime esimesed sinna elama asunud juudid.

Ajalugu
-------

Alevi lähistel asub I aastatuhandel eKr rajatud Rudžiai linnamägi. Aastal 1541 mainitakse esimest korda Kamajai mõisa (alguse sai see Svėdasai mõisa Urbaniškise karjamõisana). Küla tekkis mõisa juurde XVI sajandi teisel poolel. Aastast 1594 oli asula Tiesenhausenite valduses.

Aastal 1635 rajati sinna esimene kirik. See põles aastal 1737 maha, aga juba samal aastal ehitati selle asemele uus. Aastal 1774 hakkas selle juures tegutsema kihelkonnakool. Aastal 1863 hõivasid Kamajai mõneks ajaks ülestõusnute väed.

Aastal 1905 rajati Kamajaisse praegune kirik. Asula põles aastail 1913 ja 1915. Kannatada sai see ka Teise maailmasõja ajal, mil kiriku torn lasti õhku. Pärast sõda oli Kamajai kohaliku kolhoosi keskasula, asula ümbruses tegutsesid Leedu metsavennad. Tänapäeval on see kohaliku põllumajandusühistu keskasulaks.

Pilte
-----

* KeskväljakKeskväljak
* GümnaasiumGümnaasium
* Kamajai kirikKamajai kirik

Tuntud elanikke
---------------

* Antanas Strazdas - Leedu kunstnik ja luuletaja
* Adolfas Ramanauskas - Leedu ajakirjanik ja metsavend
* Jurkis Smolskis - Knygnešystė tegelane
* Konstantinas Narkevičius - Knygnešystė tegelane

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Комай. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 2 (Дабанъ — Кяхтинское Градоначальство). СПб, 1865, 703 lk.
3. ↑  A. Baliulis, A. Miškinis Kamajai / Lietuvos TSR urbanistikos paminklai kd. 6. Vilnius 1983 a.
4. ↑  Algimantas Miškinis. Kamajai. Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 247 lk.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kamajai** |

* Alevi koduleht (*leedu keelees*)
* Alev portaalis vietoves.Lt
**Katja Krasavice** (õieti **Katrin Vogelová**; sündinud 10. augustil 1996) on Saksamaa Webvideo tootja ja sama nimega YouTube'i kanali pidaja. 

Krasavice elab Leipzigis. Tema ema on pärit Tšehhist.

Youtube'i kanal
---------------

Nimega Krasavice, mis pärineb tšehhi keelest ja tõlgitakse kui 'ilu' või 'ilus naine', teeb ta videoid elustiili ja seksuaalsuse teemadel. Katja välisteks tunnusjoonteks on tema kirurgiliselt suurendatud rinnad, provokatiivne riietumisstiil ja tugevalt meigitud nägu. 

Tavaliselt video alguses tervitab ta publikut sõnadega: "Tere, mu väiksed armsad hiired, see olen jälle mina, sinu Katja." Oma videotega tahab ta pöörduda 16–25-aastaste vanuserühma poole. Ta lõbustab oma truud vaatajaskonda oma seksuaalelust rääkimisega ja veebikaamera striptiisiga või alasti fotode saatmisega. Paljud tema videote pealkirjad jätavad mulje, et ta peab oma lubadusi. Nii ka videos "My first porn shoot", kus Katja ei seisnud kaamera ees, kuid juhtis seda. Asjaolu, et tema nina ja rinnad on ebaloomulikud, tunnistas Krasavice ka ühes videos. 

2018. aastal avaldas ta enda fotodega modellikalendri. 2018. aasta märtsi keskel oli Krasavice YouTube'i kanalil üle miljoni jälgija. Tema 157 videot on vaadatud üle 300 miljoni korra.

Muusikakarjäär
--------------

Katja Krasavice (2018)
Krasavice avaldas oma esimese singli "Doggy" 2017. aasta novembri lõpus, mis jõudis 1. detsembril Saksamaa singlite edetabelis 7. kohale. Fännid, kes oli selle laulu ette tellinud ja saatsid Katjale tellimist tõendava ekraanipildi, võisid võita naise mobiiltelefoni numbri. 6. aprillil 2018 avaldas ta oma teise laulu "Dicke Lippen".

Diskograafia
------------

Pealauljana:

* 2017 – "Doggy"
* 2018 – "Dicke Lippen"
* 2018 – "Sex Tape"
* 2019 – "Gucci Girl"
* 2019 – "Sugar Daddy"
* 2019 – "Wer bist du"
* 2019 – "Casino"
* 2020 – "Rodeo"
* 2020 – "Million Dollar A$$" (feat. Fler)
* 2020 – "Ich seh"
* 2020 – "Alles schon gesehen"
* 2021 – "Highway" (feat. Elif)
* 2021 – "Friendzone"
* 2021 – "Crush" (Amazon Exclusive)
* 2021 – "Pussy Power"
* 2021 – "Raindrops" (feat. Leony)
* 2021 – "Narben" (feat. Marwin Balsters)
* 2022 – "Onlyfans"
* 2022 – "You're My Heart, You're My Soul" (feat. Dieter Bohlen & Pietro Lombardi)
* 2023 – "Frauen"
* 2023 – "Ich hab den schönsten Arsch der Welt"

Külalismuusikuna:

* 2021 - "Best Friend [Remix]" (Saweetie feat. Doja Cat & Katja Krasavice)
* 2021 - "Bad Bitch" (Eunique feat. Katja Krasavice)
Brandenburgi värav
Mitte rajooni rahvastikupüramiid (2010 lõpp)
**Mitte** on linnarajoon Berliinis, mis hõlmab kesklinna. Mittes asetsevad Saksamaa tähtsaimad valitsusorganid nagu Liidupäev (Riigipäeva hoones), Liidunõukogu ja Liiduvalitsus.

Mitte pindala on 39,47 km² ja seal elab 30. novembri 2009 seisuga 333 534 inimest.

Mitte linnaosad on Mitte, Tiergarten, Hansaviertel, Wedding, Gesundbrunnen ja Moabit.

Mitte ajalugu langeb kuni 20. sajandini kokku Berliini ajalooga. Alles sel ajal hakkas Berliin laienema väljapoole tänapäeva Mitte maa-ala.

Aastatel 1961–1990 kuulus Mitte Ida-Berliini koosseisus Saksa DV-sse. Mitte oli põhjast, läänest ja lõunast ümbritsetud Berliini müüriga, millest on säilinud kõigest üksikud lõigud. Mitte piiril oli kaks kontrollpunkti, mille kaudu pääses Lääne-Berliini.

1. jaanuaril 2001 toimus Berliinis haldusreform. Endise Mittega ühendati varem Lääne-Berliini kuulunud Wedding ja Tiergarten.

Mittest voolab keskelt läbi Spree jõgi. Jõe keskel asub Muuseumisaar, millel asub Berliini katedraal ja hulk muuseume. Mitte keskväljak on Alexanderplatz, kust saab edasi sõita metroo, trammi, rongi ja bussiga. Alexanderplatzil asub ka teletorn, mis on Saksamaa kõrgeim ehitis.

Berliini Mitte rajooni vapp kinnitati ametlikult 9. oktoobril 2001 pärast rajooni piiride laiendamist. Selle kujundas Theodor Lorenz (1929–2005).

2006. aastal valiti linnarajooni halduskogu, kuhu kuulub 55 saadikut. Nendest 19 esindab sotsiaaldemokraate, 11 kristlikke demokraate, 11 rohelisi, 7 Vasakparteid 7, vabu demokraate 3, Töö ja Sotsiaalse Õigluse Parteid 2 ja halle pantreid 2. Linnarajoonivanemaks valiti sotsiaaldemokraat Christian Hanke.

2011. aastal valitud halduskogus esindab 18 saadikut sotsiaaldemokraate, 15 rohelisi, 10 kristlikke demokraate, 6 Vasakparteid ja 5 Piraadiparteid.

Vaatamisväärsused
-----------------

Enamus Berliini ajaloolise tähtsusega vaatamisväärsusi asub Mittes.

* Teletorn (*Fernsehturm*)
* Punane raekoda (*Rotes Rathaus*)
* Alexanderplatz
* Humboldti ülikool (*Humboldt-Universität*)
* Riigipäevahoone (*Reichstagsgebäude*)
* Potsdami väljak (*Potsdamer Platz*)
* Gendarmenmarkt (Berliini ilusaim plats koos Saksa ja Prantsuse toomkirikuga ning kontserdihoonega)
* Kroonprintsi palee (*Kronprinzenpalais*)
* Maarja kirik (*Marienkirche*)
* Nikolai kvartal (*Nikolaiviertel*)
* Nikolai kirik (*Nikolaikirche*)
* Muuseumisaar (*Museumsinsel*)
* Unter den Linden
* Friedrichstraße
* Brandenburgi värav (*Brandenburger Tor*)
* Bellevue loss (*Schloss Bellevue*)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Bezirk Mitte** |

* Koduleht

Berliini linnarajoonid

Mitte **·**  Friedrichshain-Kreuzberg **·**  Charlottenburg-Wilmersdorf **·**  Lichtenberg **·**  Marzahn-Hellersdorf **·**  Neukölln **·**  Pankow **·**  Reinickendorf **·**  Spandau **·**  Steglitz-Zehlendorf **·**  Tempelhof-Schöneberg **·**  Treptow-Köpenick
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Tallinna monumendist; Pitka monument on ka Kose vallas Alansi külas, vaata Johan Pitka monument (Alansi küla)* |

---

Johan Pitka monument 2019. aasta juulis
**Johan Pitka monument** on Johan Pitka mälestuseks püstitatud mälestusmärk Tallinnas.

19. veebruaril 2002 avasid president Lennart Meri ja Tallinna linnapea Edgar Savisaar Vabadussõjas osalenud admiral Pitka 130. sünniaastapäeva puhul monumendi Kaarli puiestee ja Toompea tänava nurgal. Skulptor Tõnu Maarandi valmistatud admirali pronkspea läks koos paigaldamisega maksma pisut üle 300 000 krooni.

Mais 2002 võeti Pitka monument sealt maha, sest sinna hakati rajama okupatsioonide muuseumi. Pitka pronkspea viidi Kaitseliidu lattu. Esialgne kava nägi ette, et monument paigaldatakse aasta hiljem uuesti.

Jaanuaris 2004 lootis Kaitseliit monumendi paari kuu pärast uuesti üles panna. Pitka kuju paigaldamine aga venis, sest linnakujundajad ja Kaitseliit ei suutnud kokku leppida, kuhu kuju uuesti üles panna.

Märtsis 2005 kiitis linnakujunduskomisjon heaks Pitka monumendi asukoha Hirvepargis Toompea ja Wismari tänava nurgal. Ka Kaitseliit oli asukohaga nõus.

Esimeses variandis oli skulptor Tõnu Maarandi valmistatud admirali pronkspea püstitatud betoonalusele. Arhitekt Mart Kadariku uue projekti järgi on monument tunduvalt suurejoonelisem ja tähendusrikkam. "Mälestusmärgi keskseks osaks on roostevabadest terasplaatidest kiilu ehk laevanina motiiv, mille keskele mustast graniidist püstprismale kinnitatakse pronkspea. Kiil on oma teravikuga suunatud itta, vihjates sellega Eesti Vabariigi kaitsjate peamisele tegevussuunale," märkis Kadarik. Kuju all on kolmnurkne keevisrestist tasapind ehk vihje laevatekile. 

Selle alt valgustavad monumenti sinised tuled, viidates Pitka tihedale seotusele nii vee kui ka Eesti merepiiride kaitsmisega. Mälestusmärgi üldvalgustuse annavad suured halogeenprožektorid.

Viited
------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Johan Pitka monument** |

1. ↑  Pitka monument tuleb Hirveparki[*alaline kõdulink*]. 10 märts 2005
2. ↑  Admiral Johan Pitka monument kerkib Hirveparki uues kuues.[*alaline kõdulink*] 3. jaanuar 2006. Postimees.
**Šiaulėnai** on alev Leedus Radviliškise rajoonis, Šiaulėnai valla halduskeskus. Alev asub Šušvė jõe kaldal.

Alevis on keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on koduloomuuseum, aastal 1857 valminud katoliku kirik, surnuaed seal asuva kabeliga ja Šiaulėnai mõisa hoonekompleks.

Šiaulėnai mõisa mainiti esimest korda aastal 1492. Aastal 1518 ehitati sinna esimene kirik. XIX sajandi lõpus asus seal sünagoog, kihelkonnakool, viis kõrtsi ja võõrastemaja. Teise maailmasõja ajal hävitasid Saksa okupatsiooniväed Šiaulėnais elanud juudid. Asulast sai alev aastal 1972.

Pilte
-----

* ŠiaulėnaiŠiaulėnai
* Kabel Šiaulėnai surnuaialKabel Šiaulėnai surnuaial
* Šiaulėnai mõisa hoonetekompleksŠiaulėnai mõisa hoonetekompleks
* Šiaulėnai kirikŠiaulėnai kirik

Tuntud elanikke
---------------

* Adomas Bitė – Leedu vabadusvõitleja
* Marcelinas Šikšnys – Leedu luuletaja

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Šiaulėnai** |

* Alev portaalis vietoves.Lt
* Monograafia Šiaulėnai kohta
Pia Cramling (2010)
7. koha saanud Rootsi naiskond mängimas naiste maleolümpial Luzernis. 1. laual Pia Cramling, 2. laual Borislava Borisova (1982)
**Pia Cramling** (sündinud 23. aprillil 1963 Stockholms) on rootsi maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1992).

Cramling jagas 1987. aastal Rootsi meistrivõistlustel 2.–3.kohta (võistles koos meesmaletajatega). Ta tuli 2003. ja 2010. aastal Euroopa naiste malemeistriks. 

Ta mängis naiste maailmameistrivõistlustel. 1985. aastal tsoonidevahelisel turniiril Havannas jagas ta 3.–5. kohta. Järelmatšis kolmandale kohale oli ta parim ja pääses 1986. aastal Malmös toimunud pretendentide turniirile, kus ta jagas 4.–5. kohta. 1993. aastal tsoonidevahelisel turniiril Jakartas (39 osavõtjat) jagas Cramling 6.–8. kohta ja pääses 1994. aastal Tilburgis peetud 9 osavõtjaga pretendentide turniirile, kus ta tuli Zsuzsa Polgári ja Maia Tšiburdanidze järel kolmandaks. 1997. aastal Groningenis pretendentide turniiril tuli ta 10 osavõtja seas 8. kohale.

2004. aastal MM-i turniiril Elistas sai Cramling turniiritabelis 6. asetuse. Kaheksandikfinaalis kaotas ta Viktorija Čmilytėle. 2006. aastal MM-i turniiril Jekaterinburgis sai ta turniiritabelis 3. asetuse, kuid kaheksandikfinaali ei pääsenud. 2008. aastal MM-i turniiril Naltšikis võitis ta teises ringis Tan Zhongyid ja veerandfinaalis Antoaneta Stefanovat, kuid kaotas poolfinaalis Aleksandra Kostenjukile. 2015. aastal MM-i turniiril Sotšis võitis ta kaheksandikfinaalis Valentina Guninat ja veerandfinaalis Anna Muzõtšukki, kuid kaotas poolfinaalis Natalja Pogoninale. 2017. aastal MM-i turniiril Teheranis kaotas Cramling kaheksandikfinaalis Kostenjukile.

Cramling võitis 2003. aastal Tallinnas rahvusvahelisel kiirmaleturniiril Meenutades Paul Kerest naisteturniiri. 

Ta sai FIDE-lt 1982. aastal naiste suurmeistri, 1983. aastal rahvusvahelise meistri ja 1992. aastal rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. 

Cramling on abielus malesuurmeister Juan Manuel Bellón Lópezega, neil on tütar Anna Cramling Bellón.

Tunnustus
---------

* 1983 – Male-Oscar (naismaletajate kategoorias)

Välislingid
-----------

* Pia Cramling – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Pia Cramling FIDE andmebaasis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Juknaičiai valla külast; Aleksandrija valla küla kohta vaata artiklit Juknaičiai (Aleksandrija vald)* |

---

**Juknaičiai** (saksa keeles *Jugnaten* või *Juknaiten*) on küla Leedus Šilutė rajoonis, Juknaičiai valla halduskeskus. Külas on põhikool. Juknaičiai asub Klaipėda ja Pagėgiai vahelise raudtee ääres, seal asub Juknaičiai raudteepeatus. Külas on sündinud leedu poliitik Regina Eitmonė.

Küla lähistel asub Juknaičiai hiiemägi, mille juures asus muinasasula. Juknaičiaid ennast mainiti kirjalikult esimest korda aastal 1540. Aastal 1874 valmis küla läbiv raudtee, mille äärde ehitati raudteejaam. Küla kuulus Memeli piirkonda, mis liideti Leeduga aastal 1923. Aastal 1995 valmis sealne katoliku kabel, mille juurde moodustati kihelkond.

Viited
------

1. ↑  Juknaičiai. Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 766 lk.

Välislingid
-----------

 Juknaičiai – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Infot küla kohta (*saksa keeles*)
* Küla portaalis vietoves.Lt
**Helsingi Eesti Akadeemiline Klubi** ehk **HEAKlubi** on Helsingis tegutsev organisatsioon, mis ühendab Soomes püsivalt elavaid akadeemiliste huvidega eestlasi. 

HEAKlubi alustas tegevust 2006. aastal, 2020. aastal on Heaklubil 25 tegevliiget, 18 välisliiget ning üks auliige, Helsingi Ülikooli biotehnoloogia instituudi professor Mart Saarma. 

Klubi liikmete hulgas on õpetajaid, teadlasi, kultuurivaldkonna esindajaid, juriste, arste, ettevõtjaid jne. Klubi püüab võimaluste piires anda oma panuse Eesti teaduse, majanduse, kultuuri ja traditsioonide igakülgsele tutvustamisele Soomes ning soodustada oma tegevusega heade mõtete ja uute ideede liikumist mõlemal pool lahte. Klubi korraldab koosolekuid, teadus-, majandus- ja kultuurialaseid akadeemilisi loenguid ning pidulikke koosviibimisi Eesti tähtpäevade tähistamiseks Soomes. 

Klubi postiaadress on Helsingi Eesti Maja ja klubi teeb tihedat koostööd Eesti saatkonnaga ja Tuglase Seltsiga.

Lisaks viib klubi läbi ka oma tegevuse eesmärkidega kooskõlas olevaid heategevus- ja koostööprojekte, näiteks valge Estonia tiibklaveri hankimine Helsingi Eesti saatkonnale, Enn Soosaare raamatu "Nuripidine aastasada" soome keelde tõlkimine ja väljaandmine ning eestikeelsete laste- ja noorteraamatute osakonna loomine Helsingi Latokartano põhikooli, kus õpib sadakond eesti last eesti-soome kakskeelse õppega klassides.

Viited
------

1. ↑   HEAKlubi Helsingist käis Stockholmis. Eesti Päevaleht, 19. oktoober 2011
2. ↑   Eesti ja Soome ettevõtjad ja teised Eesti sõbrad Soomes kinkisid Eesti saatkonnale "Estonia" klaveri. Välisministeeriumi pressiteade, 2. juuni 2010
**Grinkiškis** (ka **Grinkiškės**) on alev Leedus Radviliškise rajoonis, Grinkiškise valla halduskeskus. Alev asub Šušvė jõe kaldal.

Alevis on keskkool. Vaatamisväärsusteks on aastal 1885 valminud ja aastal 1947 taastatud katoliku kirik ning Grinkiškise mõisa hoonetekompleks.

Ajalugu
-------

Grinkiškist mainiti esimest korda XV sajandil, mõisa ja selle juures olevat alevit aastal 1554. Aastal 1597 ehitati sinna esimene kirik. 

Aastal 1804 asutati seal kihelkonnakool. Ajal, mil ladina kirjas leedukeelne kirjandus oli keelustatud, tegutses piirkonnas raamatusmugeldaja S. Malinauskas. XX sajandi esimesel poolel rajati alevisse elektrijaam ja meierei. Aastal 1941 tapsid Saksa okupatsiooniväed 200 Grinkiškise elanikku, põhiliselt olid ohvrid juudid. Aastal 1944 hakkasid alevis ümbruses tegutsema Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Grinkiškis kohaliku sovhoosi keskasula.

Pilte
-----

* GrinkiškisGrinkiškis
* Grinkiškise kirikuaedGrinkiškise kirikuaed
* Grinkiškise kirikGrinkiškise kirik

Tuntud elanikke
---------------

* Polikarpas Girštautas – Leedu kartograaf ja kirurg
* Birutė Teodora Visokavičienė – Leedu poliitik ja majandusteadlane

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Grinkiškis** |

* Alev portaalis vietoves.Lt
* Infot alevi ja mõisa kohta (*leedu keeles*)
San Juani mäed Durangost vaadatuna 2008. aasta sügisel
**San Juani mäed** on kõrge ja kaljune mäestik Ameerika Ühendriikides Edela-Colorados. Geograafiliselt paikneb ta Kaljumäestiku lõunapoolses osas. 

San Juani mägede piirkonnas leidus kulla- ja hõbedakaevandusi. Suuremad kaevanduslinnad olid Creede, Lake City, Silverton, Ouray ja Telluride. Suurem osa kaevandustest on nüüdseks suletud, kuigi tegutsevaid kullaotsijad veel leidub. Viimane suurim kaevandus oli Sunnyside Mine Gladstone'is Silvertoni lähedal, mis töötas kuni 20. sajandi lõpuni. Idarado Mine ja Red Mountain Mine suleti 1970. aastatel. San Juani tähtsamad kaevandused Camp Bird Mine ja Smuggler Union Mine asuvad Telluride'i ja Ouray vahel.

Põhiline majandusharu on turism, mille peamine atraktsioon suvel on Durango ja Silvertoni vaheline kitsarööpmeline raudtee. Populaarsed on ka veel *jeeping*, kummituslinnade külastamine, põlislooduses matkamine ja mägironimine. Paljudest vanadest kaevanduse asupaikadest on saanud suvekodud. San Juani mäed on ekstreemselt järsud, ainult Telluride'is on laugem. Purgatory (nüüd tuntud kui, ka Durango suusakeskus) on väike suusakeskus Durangost põhjas, Tamarroni suusakeskuse lähedal. Veel asub suusakeskusi Wolf Creeki mäekurus. Viimasel ajal[*millal?*] on saanud ka Silvertonist suusakeskus.

Mägedest voolab läbi Rio Grande jõgi. Muud jõed, mis voolavad läbi San Juani mägede, on veel San Miguel, Dolores ja Gunnison, mis kõik on Colorado lisajõed.

San Juani mägedest hõlmab suurema osa San Juani ja Uncompahgre metsakaitseala.

Kõrgemad tipud
--------------

* Uncompahgre Peak 4365 m
* Mount Wilson 4344 m
* Mount Sneffels 4315 m
* Mount Eolus 4294 m
* Handies Peak 4285 m
* San Luis Peak 4274 m
* Stewart Peak 4264 m
* Vermilion Peak 4237 m
* Rio Grande Pyramid 4214 m
* Mount Oso 4173 m
* Tower Mountain 4132 m

Mäestikud
---------

San Juani mägedes eristatakse mitmeid mäestikke, sealhulgas:

* Cimmaroni ahelik
* Needle'i mäed
* La Garita mäed
* La Plata mäed
Mecklenburg-Schwerini suurhertsog Friedrich Franz III
**Friedrich Franz III** (19. märts 1851 – 10. aprill 1897) oli eelviimane Mecklenburg-Schwerini suurhertsog.

Elulugu
-------

Ta sündis Ludwigslusti lossis Friedrich Franz II ja selle naise Auguste pojana. Ta sai isa järel suurhertsogiks 15. aprillil 1883.

Juba varasest east alates kannatas Friedrich Franz astma ja tõsiste hingamisraskuste käes. Ta ei saanud elada Euroopa põhjaosas ja elas hoopis Vahemere ääres, kus pehme kliima tervist soodustas. Tema homoseksuaalsus oli avalik saladus.

Friedrich Franzi surm Cannes'is 10. aprillil 1897 on varjatud saladusega, kuna algul väideti, et ta tegi enesetapu, viskudes üle sillapiirde. Tema surma ametliku kirjelduse kohaselt viibis ta aga oma aias, kui tal tekkisid hingamisraskused ja ta tasakaalu kaotades üle madala piirde kukkus. Tema järglaseks sai tema poeg Friedrich Franz IV, kellest sai viimane Mecklenburg-Schwerini suurhertsog.

Abielu ja lapsed
----------------

Friedrich Franz abiellus 24. jaanuaril 1879 Peterburis Anastasia Mihailovna Romanovaga. Nad said kolm last:

* Alexandrine (24. detsember 1879 — 28. detsember 1952)
* Friedrich Franz IV (9. aprill 1882 — 17. november 1945)
* Cecilie (20. september 1886 — 6. mai 1954)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Friedrich Franz II** | **Mecklenburg-Schwerini suurhertsog**1883–1897 | Järgnev**Friedrich Franz IV** |
**Kartena** (vene keeles vanasti Корцяны) on alev (endine linn) Leedus Kretinga rajoonis, Kartena valla halduskeskus. Kartena asub Minija jõe ääres, jäädes Salantai regionaalpargi territooriumile.

Alevist 6 kilomeetrit ida pool asub Kartena tsiviillennuväli. Alevi lähemas ümbruses asub kuus linnamäge. Kartenas asuvad gümnaasium, kultuurimaja ja raamatukogu.

Vaatamisväärsusteks on 1873. aastal ehitatud katoliku kirik ja selle kellatorn, kaks kalmistul asuvat kabelit, XVIII sajandi lõpus ehitatud puidust võõrastemaja aastast 1845, aastal 1792 ehitatud vesiveski, samuti vana kirikla ja kalmistu. Alevi lõunaservas asub linnamägi, selle juures aga kääbaskalmistu.

Ajalugu
-------

Kartenat on esmamainitud aastal 1253. Toona kuulus asula kuralaste Ceklise muinasmaakonda. Hiljem jäi Kartena Leedu võimu alla ja sealsed kuralased sulandusid žemaitide hulka. Kartena ümbrus mängis Žemaitija kaitsmisel tähtsat osa.

Aleviks sai asula aastal 1599, aastal 1611 ehitati sinna esimene kirik. Esimene katoliku kirik ehitati Kartenasse aastal 1634, aastal 1723 sai Kartenast linn. Aastal 1777 sai linn turuprivileegid, aga linna kasvu see kaasa ei toonud. Pärast seda, kui linn aastal 1806 maha põles, muudeti see taas aleviks.

XIX sajandil kuulus Kartena Plateritele. Ajal, mil leedukeelne kirjandus keelustati, oli piirkonna juhtiv raamatute salakaubaveoga tegelev isik Jurgis Gudas. Aastal 1907 asutati Kartenas teater.

Nõukogude võim küüditas 45 Kartena elanikku. Pärast Teist maailmasõda tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude ajal sai alevist kolhoosikeskus.

Pilte
-----

* KartenaKartena
* Kartena võõrastemajaKartena võõrastemaja
* Kartena keskus, vasakul alevi kultuurimaja.Kartena keskus, vasakul alevi kultuurimaja.
* Kartena kirikKartena kirik
* Kartena kellatornKartena kellatorn

Viited
------

1. ↑  Корцяны. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 2 (Дабанъ — Кяхтинское Градоначальство). СПб, 1865, 733 lk.

Välislingid
-----------

 Kartena – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Alev portaalis vietoves.Lt
**Airi-Alina Allaste** (sündinud 1. augustil 1967 Tallinnas) on eesti sotsioloog. 

2006. aastal kaitses ta Helsingi Ülikoolis doktoritöö teemal "Drug Cultures in Estonia – the contexts, meanings and patterns of illicit drug use".

Ta on Tallinna Ülikooli sotsioloogiaprofessor, Tallinna Ülikooli Rahvusvaheliste ja Sotsiaaluuringute Instituudi direktor ning elustiilide uurimise keskuse juhataja.

Airi-Alina Allaste peamised uurimisvaldkonnad on noorsoosotsioloogia, uimastitarvitajad Eestis ja subkultuurid.

Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 100 häält ning ei osutunud valituks.

Raamatuid
---------

* "Ökokogukonnad retoorikas ja praktikas". Toimetaja Airi-Alina Allaste. Tallinna Ülikooli Kirjastus, Tallinn 2011, 349 lk; ISBN 9789985587126.
* "Subkultuurid. Elustiilide uurimused". Koostanud Airi-Alina Allaste. Autorid: Airi-Alina Allaste, Peeter Vihma, Pirjo Turk, Lii Araste, Maarja Kobin, Madis Altermann, Lee Maripuu, Rene Mäe, Maarin Ektermann, Hannaliisa Uusma ja Kadri Ann Salla. Tallinna Ülikooli Kirjastus, Tallinn 2013, 398 lk; ISBN 9789985587676.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Airi-Alina Allaste** |

* Airi-Alina Allaste Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* "Airi-Alina Allaste kaardistas mahemõtlemise Tegija" Eesti Ekspress, 5. juuni 2011
* "Noor, haritud ja töötu?" EPL, 12. jaanuar 2013
Tartu Hansapäevade 2007 embleem
**Tartu Hansapäevad 2007** toimusid 13. juuli – 15. juuli 2007 Tartus. Need olid 12. Tartu hansapäevad.

Tartu Hansapäevade 2007 üritused olid organiseeritud ajastute kaupa: muinasaeg, hansaaeg ja ärkamisaeg.

Muinasaega kajastavad üritused toimusid Emajõe ääres keset linna.

Hansaaja üritused toimusid Jaani kiriku ümbruses. Kirikus sai kuulata kontserte ja Antoniuse õue kodades sai vaadata, kuidas meistrid tööd teevad.

Ärkamisaegses Raelinnas toimusid üritused "Rahvuslik päev", "Lõimumise päev" ja "Maailmapäev".

Hansalaat ühendab ajastud, mistõttu kauplemine toimus terves kesklinnas. Kauplejaid oli paarsada.

Galerii
-------

* Emajõe kaldapealne. AvatseremooniaEmajõe kaldapealne. Avatseremoonia
* Lodi Jõmmu Emajõel. AvatseremooniaLodi Jõmmu Emajõel. Avatseremoonia
* AvatseremooniaAvatseremoonia
* Avatseremoonia. Vaade Raekoja platsile.Avatseremoonia. Vaade Raekoja platsile.
* Söögi valmistamine muinasaja piirkonnasSöögi valmistamine muinasaja piirkonnas
* Katapult ja paadid muinasaja piirkonnasKatapult ja paadid muinasaja piirkonnas
* Sepaameti õppimine Hansaaja piirkonna Antoniuse õuelSepaameti õppimine Hansaaja piirkonna Antoniuse õuel
* Küünlameistri ameti õppimine Antoniuse õuelKüünlameistri ameti õppimine Antoniuse õuel
* Keskaegne muusika Antoniuse õuelKeskaegne muusika Antoniuse õuel
* Hansapäevade lõpetamine algab.Hansapäevade lõpetamine algab.
* Lõppsõna ütleb Tartu linnapea Urmas Kruuse.Lõppsõna ütleb Tartu linnapea Urmas Kruuse.
* Hansapäevad lõpevad, heade mõtete piiga saadab piki Emajõge teele "häid mõtteid".Hansapäevad lõpevad, heade mõtete piiga saadab piki Emajõge teele "häid mõtteid".

Välislingid
-----------

* Tartu Hansapäevade koduleht
**Nemunaitis** on alev (endine linn) Leedus Alytuse rajoonis, Nemunaitise valla halduskeskus. Alev asub Nemunase jõe kaldal.

Nemunaitises on põhikool, postkontor ja raamatukogu. Alevi lähistel asub Nemunaitise paljand. Vaatamisväärsusteks on linnamägi ja sealne aastal 1904 valminud katoliku kirik.

Ajalugu
-------

Sealne linnamägi on 50 meetri kõrgune, selle pindala on 12x5 meetrit. Linnamägi oli kasutusel XIV sajandil.

Kirjalikes allikates on sealset linnust ja asulat esmamainitud 1384. aastal, 1387. aastal sai sealsest külast alev. Algselt oli alev metsatööliste asulaks. Aastal 1549 andis Zygmunt II August alevi Barbara Radziwillile. 

Aastal 1792 sai Nemunaitis linnaõigused. Neid kinnitasid algselt ka Vene võimud, kuid XIX sajandi keskpaigas muudeti linn taas aleviks. XIX sajandil kujunes Nemunaitis kuurordiks, kuna selle juurest avastati mineraalveeallikad. Asula venekeelne nimekuju oli tsaariajal Нѣмонайце või Немонайце. Aastal 1886 oli seal 692 elanikku, neist 415 olid juudid.

Nõukogude perioodil oli alev kohaliku kolhoosi keskasulaks, seal tegutses ka rajooni pioneerilaager.

* KoolimajaKoolimaja
* KirikKirik
* Nemunaitis linnulennultNemunaitis linnulennult

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Lietuvos valdovai (XIII–XVIII a.). Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, Vilnius, 2004. 123 lk.
3. ↑  Нѣмонайце. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 3 (Лаарсъ — Оятъ). СПб, 1867, 573 lk.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Nemunaitis** |

* Alev Poola geograafilises sõnastikus
* Alev portaalis vietoves.Lt
**Sinine eukalüpt** (*Eucalyptus globulus*) on eukalüpti perekonda kuuluv igihaljas puu.

Botaanilised tunnused
---------------------

Sinine eukalüpt võib kasvada 30–55 m kõrguseks, mõned eukalüptipuud on USA-s Californias kasvanud ka 80 m kõrguseks. Kasvab enamasti tiheda monokultuurina. 

Jäiklehised lehed kasvavad 10–30 cm pikkuseks. 

Õied asetsevad okstel kas ühekaupa või sarikas. Õisi tolmeldavad putukad ja koolibrid.

Vili on 6–25 mm diameetriga kupar, kupar avaneb küpsenult kiirelt ja rohked seemned kantakse tuulega uutesse kasvukohtadesse. Seemne kupar on peaaegu tulekindel. 

Sinise eukalüpti viljad
Seemnete idanemine on epigeiline. 

Sinine eukalüpt ei kasvata peajuurt, vaid juurestiku.

Eluvorm
-------

Sinine eukalüpt on puu. Raunkiæri eluvormiliigituses on tema eluvormiks fanerofüüt.

Nomenklatuur ja süstemaatika
----------------------------

Sinisel eukalüptil on neli alamliiki:

* *Eucalyptus globulus* ssp. *bicostata*
* *Eucalyptus globulus* ssp. *globulus*
* *Eucalyptus globulus* ssp. *maidenii*
* *Eucalyptus globulus* ssp. *pseudoglobulus* .

Levik
-----

Liik on pärit Tasmaania saarelt ja Austraalia kaguosast. Californiasse ja Hawaiile isutati seda liiki puid vastavalt 1856. ja 1865. aastal.

Paljunemine
-----------

Lisaks sugulisele paljunemisele on sinine eukalüpt väga fertiilne ka peaaegu mistahes taimeosa sattumisel vähegi vastuvõtlikumasse pinnasesse või puu enese küljes – tüvele, moondunud juurekaelale jne.

Eukalüptiõli
------------

 *Pikemalt artiklis Eukalüptiõli*
Eukalüpti eeterlikku õli (*Eucalypti aetheroleum*) saadakse värskete või osaliselt kuivatatud lehtede ja noorte varte destilleerimisel veeauruga.

Eripärad
--------

Noored sinise eukalüpti võsud pärast metsatulekahju
Suure õlisisalduse tõttu on taim tuleohtlik ja elumajade lähedusse ei soovitata seda kasvama panna. See aga ei tähenda, et sinine eukalüpt tule tagajärjel tulesurma sureks, puu taastub ja sureb üksnes harva.

Viited
------

1. ↑  Eucalyptus globulus Labill. veebiversioon (vaadatud 14.06.2016)(*inglise keeles*)
2. ↑  Hardi Tullus, EMÜ metsakasvatuse professor, Eukalüptid maailma metsanduses, veebiversioon (vaadatud 14.06.2016)
3. ↑  Maiden
4. ↑  F. Muell
5. ↑  Naudin ex Maiden
6. ↑  Ain Raal, "Maailma ravimtaimede entsüklopeedia", Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn, lk 340, 2010
7. ↑  Index of Species Information SPECIES: Eucalyptus globulus, veebiversioon (vaadatud 14.06.2016)(*inglise keeles*)

Välislingid
-----------

* 662369 Sinine eukalüpt andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

* Eucalyptus globulus (Tasmanian blue gum)
* Roger G. Skolmen and F. Thomas Ledig, Bluegum Eucalyptus
* Sissekanne COL-is
* Sissekanne GRIN-is
* Sissekanne ITIS-es
Plokščiai kirik
**Plokščiai** (poola keeles *Błogosławieństwo*) on küla Leedus Šakiai rajoonis, Plokščiai valla halduskeskus. Külas on postkontor, keskkool, seltsimaja ja raamatukogu. Plokščiai asub Nemunase kaldal Raudonė vastas, küla jääb Panemunė regionaalparki.

Ajalugu
-------

Plokščiais asub Plokščiai linnamägi, mis oli kasutusel I aastatuhandel ja II aastatuhande alguses. Nime *Vaigov* all on seda tõenäoliselt mainitud ka ristisõdade kroonikates. Selle juures künkal asus pühapaik, kus austati paganlikke jumalaid ja mille järgi küla sai ka oma varasema nimekuju.

Küla on esimest korda mainitud aastal 1646. XVII sajandil kuulus see Krispin-Kirschensteinide ja Tyszkiewiczite suguvõsadele. Aastal 1670 ehitati sinna esimene kirik (selle kellatorn valmis aastal 1573). Aastal 1703 sai küla alevitele omase õiguse turuplatsile, kuigi alevit Plokščiaist ametlikult ei saanud. Aastail 1770–1774 lasi Benedykt Karp mahapõlenud kiriku asemele uue rajada.

Praegune kirikuhoone valmis aastal 1868. Tsaariajal kasutati küla kohta vene keeles nimekuju Благословеньство. Külas elas mõnda aega Vincas Kudirka, kes andis seal välja ajakirja Varpas. Tänapäevase nimekuju sai küla I maailmasõja järel.

Viited
------

1. ↑  Marijampolės apskritis. Lietuvos statistikos departamento, vaadatud 08.01.2017.
2. ↑  Petras Tarasenka. Užnemunės krašto piliakalniai. Vilnius. 1997. Lk. 18; 152-153.
3. ↑  Благословеньство. Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона, Kd. 4 (7) : Битбург — Босха. С.-Петербургъ, 1891. 55 lk

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Plokščiai** |

* Küla Poola geograafilises sõnastikus (*poola keeles*)
* Küla portaalis vietoves.Lt
**Ivianiec** (valgevene-eesti transkriptsioonis **Ivjanets**, poola keeles *Iwieniec*, leedu keeles *Ivenčius*) on alev Valgevenes Minski oblasti Vałožyni rajoonis, Ivianieci külanõukogu halduskeskus.

Ivianiecis töötavad keskkool ja muusikakool, kultuurimaja, kino ja kaks raamatukogu. Alevis on toiduainetetööstus. Ivianiec on traditsiooniline käsitöökeskus, kus valmistatud keraamikat, kudumeid ja puitesemeid müüakse nii Vilniuses kui ka Minskis.

Ivianiecis asub traditsioonilise kultuuri muuseum, osa sellest on koduloomuuseum. Teised vaatamisväärsused on XIX sajandil ehitatud mõisakompleks, sünagoog aastast 1912 ja katoliku kirikud (vanem aastaist 1741–1749, uuem aastaist 1905–1907).

Ajalugu
-------

Ivianieci mainitakse esimest korda XIV sajandi teisel poolel kui Leedu suurvürsti Vytautase valdust. Aastal 1522 sai asulast alev, mis kuulus Sołłohubidele. XVI sajandi keskel sai alevist protestantliku liikumise kohalik keskus. Aastal 1606 ehitati sinna esimene puidust katoliku kirik.

Uputuse ajal põletasid Moskva väeüksused suure osa alevist maha. XVIII sajandi algul sai alevist samanimelise krahvkonna keskus. Aastal 1702 ehitas Teodor Antoni Wańkowicz alevisse kiriku ja rajas kloostri. Aastal 1745 ehitati vana puidust kiriku asemele uus kivist kirik. 

Poola jagamise järel hakkas Ivianiec aastal 1793 kuuluma Venemaa Keisririigi koosseisu. Vene võimud muutsid seni vabad alevielanikud pärisorjadeks, vabaduse said nad alles aastal 1860. Aastal 1810 läks alev Plewakode suguvõsa valdusse. Aastal 1880 oli alevis 17 käsitöökoda, kord nädalas oli seal turupäev ja kaks korda aastas toimusid laadad.

1919–1939 kuulus Ivianiec Poolale. Aastal 1934 alustati alevi elektrifitseerimist, selleks rajati endise Sołłohubide mõisa asemele jõele elektrijaam. Elektrit hakkas kasutama ka kohalik saekaater. Aastaks 1938 oli alevisse rajatud kino, kasarmute juures asus ka sõjaväele kuuluv lennuväli. 1939–1991 kuulus alev Nőukogude Liidu koosseisu.

Pilte
-----

* IvianiecIvianiec
* Õigeusu kirikÕigeusu kirik
* Ivianieci vanem katoliku kirikIvianieci vanem katoliku kirik
* Ivianieci uuem katoliku kirikIvianieci uuem katoliku kirik
* Ivianieci kloosterIvianieci klooster
* Ivianieci muuseumIvianieci muuseum
* IvianiecIvianiec

Tuntud elanikke
---------------

* Adam Pučkar-Chmialeŭski – Valgevene kultuuritegelane, roomakatoliku kiriku pühak
* Vacłaŭ Pupka – Valgevene jurist ja poliitik

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. juuni 2015. Vaadatud 27. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

 Ivianiec – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Ivianiec YouTube'is
* Alevi koduleht
* Alevi ajalugu (*poola keeles*)
* Ivianiec, katoliku kirikud
* Legend asula nime päritolust
* Ivianiec
* Alevi juutide ajalugu
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Liibüa pealinnast; Liibanoni linna kohta vaata artiklit Tripoli (Liibanon); Kreeka linna kohta Trípoli; teiste samanimeliste kohtade kohta vaata lehekülge Tripoli (täpsustus)* |

---

Tripoli (Foto: Patrick-André Perron)
**Tripoli** (kreeka Trípolis/Τρίπολις 'kolm linna', araabia Ţarābulus/طرابلس) on Liibüa pealinn ja suurim linn. Asub Vahemere kaldal.

Tripoli on Liibüa peamine sadam, kaubandus- ja tööstuskeskus.

Ajalugu
-------

Tänapäeva Tripoli kohale asutasid foiniiklased 7. sajandil eKr **Oea** linna. Hiljem läks linn kreeklaste koloonia Kürenaika, seejärel Kartaago võimu alla.

2. sajandi lõpus eKr kuulus linn Rooma riigi Aafrika provintsi ja kandis nime *Regio Syrtica*. 3. sajandi alguses tunti Oea, Sabratha ja Leptis Magna linnasid nime all Regio Tripolitana. Arvatavasti oli Leptis Magnast pärit Septimius Severuse ajal tegemist eraldi provintsiga.

Kuna Tripoli on olnud pidevalt asustatud, ei ole sellest ajastust ehitisi peaaegu säilinud.

9. sajandi Pärsia ajaloolase al-Baladhuri järgi hõivasid Tripoli juba 642. või 643. aastal muslimid. Linn oli Fatimiidide, seejärel Mamelukkide dünastia võimu all. Mingil perioodil kuulus see Almohaadide impeeriumisse ja Hafsiidide kuningriigile.

1510. aastal hõivas linna Hispaania sõjamees Pedro Navarro, 1523. aastal anti see Malta ordule. Ordu eesmärk oli hoida linna sattumast kristlaste laevaliiklust kimbutanud berberi piraatide kätte. 1551. aastal alistus linn Osmanitele. 16. kuni 19. sajandini oli Tripoli vaheaegadega Osmanite riigi osa.

1911. aastal kuulutas Itaalia oma Tripolis elavate kodanike kaitsmise ettekäändel Osmanite riigile sõja. Järgmisel aastal sõlmitud rahulepinguga läksid Tripolitaania, Kürenaika ja Fezzani provintsid Itaalia võimu alla.

1943. aastal hõivasid Tripoli liitlasväed ja kuni Liibüa iseseisvumiseni 1951. aastal haldas linna Suurbritannia.

2014–2017 ei maandunud kodusõja tõttu Liibüa pealinnas Tripolis asuvas rahvusvahelises lennujaamas Tripoli International reisilennukeid. 2016. aastal alustati lennujaama taastamist. Reisilennukid maanduvad lennujaamas taas alates 2017. aastast, mil Liibüa lennuettevõttele Libyan Airlines kuuluv lennuk Bombardier maandus Tripoli Internationalis.

Viited
------

1. ↑  Martin Raud (12. juuli 2017). "Reisiuudised". *Eesti Ekspress*. Originaali arhiivikoopia seisuga 12. juuli 2017.

Välislingid
-----------

*
Dukora mõisa väravad
**Dukora** on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Minski oblastis Puchavičy rajoonis, Dukora külanõukogu halduskeskus. Dukora asub Svisłači jõe ääres.

Asulas on raamatukogu ja kultuurimaja. Haridust annab keskkool.

Ajalugu
-------

Algul Kęsgailadele ja hiljem Sapiehadele kuulunud asula jagunes XVI sajandil Zaviszade ja Szemiotite vahel. Dukora kuulus toona Minski vojevoodkonda ja Minski maakonda. XVII sajandi alguses pärisid Szemiotidele kuulunud osa asulast Ogińskid. Teine pool Dukorast kuulus jätkuvalt Zaviszadele. Aastal 1660 suri Marcjan Michał Ogiński ja tema osa valdusest läks üle Krzysztof Stanisław Zawiszale. Peale seda oli terve Dukora ühe omaniku käes.

Aastal 1793 läks alev teisel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Dukora hakkas kuuluma Minski kubermangu. Aastal 1791 läks alev Osztorpide valdusse ja sellest sai iseseisva mõisa süda. Aastast 1800 on teada, et alevis asusid õigeusu ja katoliku kirik, seal asus ka juutide kool. Seal peeti neli korda aastas laata, XIX sajandi esimesel poolel valmis mõisa uus häärber, mõisnik asutas alevisse tsirkuse ja raamatukogu.

Aastal 1864 konfiskeeriti katoliku kirik ja anti see Moskva patriarhaadi käsutusse. Aastal 1874 läks Dukora hollandlase Hartingi valdusse. Aastast 1876 on teada, et Dukoras olid veski ja kolm kõrtsi.

Aastal 1919 läks alev Valgevene NSV koosseisu, kus sellest sai 1924. aastal küla. Teise maailmasõja ajal ründasid Dukorat Nõukogude partisanid, kes põletasid maha sõjalist tähtsust mitteomava Dukora mõisa peahoone.

Tuntud elanikke
---------------

* Alaksandr Čarviakoŭ – Valgevene riigitegelane
* Shmule Niger – juudi kirjanik
* Vasil Harbacevič – Valgevene dramaturg ja pedagoog
* Andrej Błažko – Valgevene revolutsionäär ja partisan

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. juuni 2015. Vaadatud 29. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

 Dukora – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Dukora Valgevene fotoentsüklopeedias
Antomboka joastik
**Montagne d'Ambre'i rahvuspark** on rahvuspark Madagaskaril Diana piirkonnas Joffreville'i lähedal. 

Pargi pindala on 226,36 km² või 182 km². 

Rahvuspark loodi 1958.

Parki pääseb sisse Joffreville'i kaudu. 

Montagne d'Ambre on mägimets keset ümbritsevat kuiva ala. Seal on joad, kraatrijärved ja mitmekesine elustik.

Elustik
-------

Pargis on troopiline vihmamets. 
See on üks Madagaskari suurima elurikkusega kohti.

Seal kasvab palju õlipuid *Olea ambrensis*, *Olea capensis* subsp. *macrocarpa* ja *Olea lancea*. 

Seal on teada 75 linnuliiki. Roomajaid on 59 liiki, sealhulgas kameeleone 11 liiki ja madusid 14 liiki. Konni on 34 liiki. Liblikaid on 36 liiki. Imetajaid on 25 liiki, sealhulgas 6 liiki kiskjalisi, 3 liiki nahkhiiri, 6 liiki putuktoidulisi, 2 liiki närilisi ja 8 liiki leemureid. Leemuriliigid on:

* *Eulemur coronatus*
* *Eulemur fulvus sanfordi*
* hall-poolmaaki
* *Phaner furcifer*
* *Microcebus rufus*
* *Cheirogaleus major*
* *Lepilemur septentrionalis*
* aie

Viited
------

1. ↑  Sissekanne saidil protectedplanet.net
2. 1 2 3 4  Sissekanne saidil wildmadagascar.org

#### Välislingid

* Sissekanne veebisaidil wildmadagascar.org
* Sissekanne veebisaidil protectedplanet.net
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib alevist; samanimelise Kaunase linnaosa kohta vaata artiklit Naujamiestis (Kaunas), Vilniuse linnaosa kohta vaata artiklit Naujamiestis (Vilnius)* |

---

Alevi keskus
**Naujamiestis** (vanasti ka *Naujamiestys*) on alev (endine linn) Leedus Panevėžysi rajoonis, Naujamiestise valla halduskeskus. Naujamiestis asub Nevėžisi jõe kaldal.

Alevis on keskkool, kultuurikeskus ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on aastal 1908 valminud katoliku kirik.

Ajalugu
-------

Najamiestist on esimest korda mainitud XVI sajandi teisel poolel. Arvatakse, et sinna olid majutatud Upytė kaitseks piirkonda asustatud karaiimid. Umbes samal ajal ehitati sinna ka esimene kalvinistide kirik. Aastal 1584 asutati selle juurde kihelkonnakool. Tegemist on ühe vanima kooliga Leedus. Kohalik mõisnik E. Valavičius muutis kohalike talupoegade lastele kooliskäimise kohustuslikuks. Hilisematel aegadel kuulus Naujamiestis Radziwillidele, Ogińskitele ja Karpistele.

15. mail 1958 sai Naujamiestisest linn. Nõukogude ajal oli see kohaliku kolhoosi keskasulaks. 12. novembril 1991 sai Naujamiestisest alev.

Pilte
-----

* Katoliku kirikKatoliku kirik
* Sild üle Nevėžisi jõeSild üle Nevėžisi jõe
* Naujamiestise koolNaujamiestise kool
* Kultuurikeskus ja kohalik kunstigaleriiKultuurikeskus ja kohalik kunstigalerii

Tuntud elanikke
---------------

Ramutė Skučaitė - Leedu luuletaja

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Naujamiestis** |

* Alev portaalis vietoves.Lt
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Illinoisi linnast; Oklahoma osariigis asuva linna kohta vaata artiklit Collinsville (Oklahoma); Texase osariigis asuva linna kohta vaata artiklit Collinsville (Texas).* |

---

Collinsville'i ketšupipudelikujuline veetorn
**Collinsville** on linn USA-s Illinoisi osariigis. See asub Madisoni ja St. Clairi maakonna territooriumil Missouri osariigi piiri lähedal Saint Louise linnast 20 km kaugusel põhjas ning kuulub Suur-Saint Louise linnastusse.

Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse seisuga 24 366. Aastal 2010 oli elanikke 25 579. Linnas elab palju Itaalia päritolu inimesi.

Collinsville asutati 1810. aastatel. Algselt oli asula nimi Unionville, kuid kuna Illinoisis asus juba selle nimega koht, muudeti see Collinsville'iks.
Collinsville nimetati Collinside vendade järgi, kes sinna 1817. aastal Connecticutist elama asusid.

Küla plaanistati 1837. aastal, kuid küla põhikiri võeti vastu alles 1850. aastal. 1872. aastal sai Collinsville linnaõigused. 1885. aastal valmis Collinsville'i linnavalitsushoone. 1870. aastatel hakati piirkonnas tegelema söekaevandamisega.

Esimese maailmasõja ajal lintšiti seal sakslasest söekaevur Robert Prager.

Pärast suurema tööstuse taandumist sai Collinsville 1950. aastatel Saint Louise magalarajooniks.

Collinsville'is asub maailma suurim ketšupipudel. See on tegelikult linna veetorn ja selle kõrgus on 52 meetrit. Linna lähedal asub Monksi kääbas, mis on suurim inimeste rajatud muldehitis Põhja-Ameerikas. See on osa Cahokia ajaloopargist.

Collinsville'i on nimetatud "maailma mädarõikapealinnaks". Piirkond on üks suurimaid mädarõikakasvatajaid riigis. Linnas toimub igal aastal rahvusvaheline mädarõikafestival.

Viited
------

1. ↑  2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.
2. 1 2 3  "History of Collinsville". Vaadatud 15.12.2016
3. ↑  Callary, Edward (2008). *Place Names of Illinois*. lk 76. University of Illinois Press. ISBN 0-252090-70-5.
4. ↑  *Germany and the Americas: O - Z*. lk 900 (3. köide ed.). ABC-CLIO. 2005. ISBN 1-851096-28-0.`{{cite book}}`: CS1 hooldus: teised (link)
5. ↑  "World's Largest Catsup Bottle". catsupbottle.com. Vaadatud 15.12.2016
6. ↑  "International Horseradish Festival". Vaadatud 15.12.2016

Kirjandus
---------

* Strebel, Neal (2005). *Collinsville [Collinsville postkaartidel]*. Arcadia Publishing. ISBN 0-738533-66-1.

Välislingid
-----------

* Koduleht
Eluhooned Frunzenski rajoonis
**Frunzienski rajoon** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Minski linna koosseisus Valgevenes. Rajooni pindala on 43 km². 2015. aasta seisuga elas seal 462 842 inimest. Elanikest on 79,95 % valgevenelased, 8,97 % venelased, 1,34 % ukrainlased, 0,8 % poolakad ja 0,2 % juudid. Koduse keelena kasutab 50,75 % rajooni elanikest vene keelt, 36,27 % elanikke aga valgevene keelt.

Rajoon loodi aastal 1951. Täitevkomitee hoone asub aadressil Кальварыйская 39, rajooni juhib Arciom Curan.

Rajooni territooriumile jääb üks Valgevene vanemaid tegutsevaid kalmistuid - Kalvaryja kalmistu. Tegemist on põhiliselt elurajooniga, kus on vähe tööstust. Rajooni piiridesse jäävad siiski Minski ümberringteest väljapoole ehitatud Minski soojuselektrijaam nr. 4 ja mitmed teised ettevõtted, mis annavad tööd kokku 19 000 inimesele. Haljasalasid on rajoonis 231 hektarit. Frunzienski rajoon ületab rahvaarvult kõiki Valgevene linnasid peale Minski ja Homieli, olles rahvarikkaim rajoon Valgevenemaal. Nõnda on seal mitmed asutused dubleeritud - rajoonis on näiteks kaks perekonnaseisuametit ja kaks esmaabipunkti.

Rajooni territooriumile jäävad sellised linnaosad nagu Sucharava, Kamiennaja Horka, Krasny Bor, Miadzviežyna, Dambroŭka, Kuncaŭščyna, Zachad ja Masiukoŭščyna.

Viited
------

1. ↑
2. ↑   Vaadatud 28. august 2018.

Välislingid
-----------

* Rajooni koduleht (*vene keeles*)

| * v
* r
Minski haldusjaotus |
| --- |
| 
Centralny rajoon • Frunzienski rajoon • Kastryčnicki rajoon • Leninski rajoon • Maskoŭski rajoon • Partyzanski rajoon • Pieršamajski rajoon • Saviecki rajoon • Zavodski rajoon |