recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Piirkonna asend Sardiinias
**Campidano di Cagliari** on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare lõunaosas.

Piirkonnas on järgmised vallad, mis jäävad Cagliari ja Medio Campidano provintsi: Assemini, Burcei, Cagliari, Capoterra, Decimomannu, Decimoputzu, Elmas, Maracalagonis, Monastir, Monserrato, Nuraminis, Quartucciu, Quartu Sant'Elena, Samassi, San Sperate, Selargius, Serramanna, Serrenti, Sestu, Settimo San Pietro, Sinnai, Uta, Villasimius, Villasor ja Villaspeciosa. Campidano di Cagliari piirneb Marmilla, Monreale, Parteòlla, Sarrabus-Gerrei, Sulcis-Iglesiente ja Trexenta piirkonnaga.

Maracalagonis

Sardiinia ajaloolised piirkonnad (*subregioni*) 

Anglona **·** Barbagia di Belvì **·**  Barbagia di Nuoro **·** Barbagia di Ollolai **·** Barbagia di Seùlo **·** Barigadu **·** Baronie **·** Campidano di Cagliari **·** Campidano di Oristano **·** Gallura **·** Goceano **·** Guilcer  **·** Guspinese **·** Iglesiente  **·** Logudoro **·** Mandrolisai **·** Marghine **·** Marmilla **·** Meilogu **·** Monreale **·** Monteacuto **·** Montiferru **·** Nurra **·** Ogliastra **·** Parteòlla **·** Planargia **·** Quirra **·** Romangia **·** Sarcidano **·** Sarrabus-Gerrei **·** Sassarese **·** Sulcis **·** Sulcis-Iglesiente **·** Trexenta
Logo 2015
FDP 1949. aasta valimisplakat, mis kutsub üles denatsifitseerimist lõpetama
**Vaba Demokraatlik Partei** (saksa keeles *Freie Demokratische Partei*, lühend *FDP*) on liberaalne Saksamaa partei.

2009. aasta septembris toimunud Bundestagi valimistel sai FDP oma seni parima tulemuse: 14,6% häältest ning 93 kohta. FDP fraktsioon oli Bundestagis suuruselt kolmas. Kristlik-Demokraatlik Liit ja FDP moodustasid valitsuskoalitsiooni. 2013. aasta oktoobris toimunud Bundestagi valimistel sai FDP ainult 4,8% häältest ja jäi parlamendi koosseisust välja.

Partei moodustati 1948. aastal maailmasõjaeelsete liberaalsete parteide (Saksamaa Demokraatlik Partei, Saksamaa Rahvapartei) liikmete poolt. Samuti oli FDP esialgu endiste natsistide ja neonatsistide meelispartei.[*viide?*] FDP positsioneerus selgelt CDU/CSU blokist paremale, kutsus üles denatsifitseerimist lõpetama jne. Samuti nõudis partei natsistlike sõjaroimarite vabastamist. FDP tervitas ka ühingu Verband Deutscher Soldaten asutamist, mis ühendas endisi Wehrmachti ja SS-i liikmeid. I Bundestagis moodustas FDP ühise fraktsiooni paremradikaalse Saksa Parteiga (*Deutsche Partei* (DP)). Samas suutsid CDU/CSU denatsifitseerimise Bundestagis läbi suruda vaid opositsiooniliste sotsiaaldemokraatide häälte abiga, sest koalitsioonipartnerid FDP-st ja paremäärmuslikust DP-st vastustasid natsistlike roimarite denatsifitseerimist – FDP omalt poolt nõudis "nn sõjaroimarite vabastamist"

Paremäärmuslike elementide mõjule FDP-s ja sellega sõbralikes suhetes DP-s pöörasid tähelepanu ka Ameerika Ühendriikide okupatsioonivõimud.

1960. aastate lõpus saavutas FDP-s ülekaalu sotsiaalliberaalne tiib ja partei moodustas koalitsiooni sotsiaaldemokraatidega. Willy Brandti nn Uus Idapoliitika viis paljude tuntud natsionaalliberaalide (nt Erich Mende) lahkumiseni vabade demokraatide ridadest. SPD ja FDP valitsesid aastatel 1969-1982, kui FDP lahkus koalitsioonist eriarvamuste tõttu majanduspoliitikas. Sellest ajast on FDP olnud föderaaltasandil koalitsioonis ainult paremtsentristliku CDU/CSU blokiga. 1982. aastal lahkus seoses partei uue parempöördega erakonnast rida sotsiaalliberale. Günter Verheugen astus SPD ridadesse; mõned muud sotsiaalliberaalid aga asutasid (pisi)erakonna "Die Liberalen", mis aga osales valimistel ainult ajuti, ja teda tabas siis ebaedu, enamasti on aga kutsunud oma toetajaid lihtsalt üles hääletama SPD poolt.

2011. aasta maist kuni 2013. aasta detsembri alguseni juhtis parteid Philipp Rösler. Rösler astus aga valimiskaotuse tõttu ametist tagasi ja uueks parteijuhiks sai Christian Lindner.

Viited
------

1. ↑  Schwarz-weiß-rot mit braunen Flecken
2. ↑  Schwarz-weiß-rot mit braunen Flecken
3. ↑  *Most significant politiual trend showing growing rightist influence is reflected in increasing power of extremists in FDP, DP, and "Gesamtdeutsche Block" (formerly BHE)*. -
4. ↑
Börsikrahhi ajal ruttasid inimesed pangakontoritesse oma raha välja võtma
Suure depressiooni ajastu gangsterid 1920. aastatel
Fail:God's Little Acre, 1958.webmMängufilm suure depressiooni ajastust. 
**Ülemaailmne majanduskriis** ehk **suur depressioon** oli Teisele maailmasõjale eelnenud aastakümnel maailma haaranud majandussurutis, mis enamikus riikides sai alguse 1929. aastal, pärast 24. oktoobri börsikrahhi Ameerika Ühendriikides. Suur depressioon oli pikim majandussurutis 20. sajandil.

Aastatel 1929–1933 suurenes tööpuudus Ameerika Ühendriikides 3 protsendilt 25-ni. Paljud kaotasid oma töö- ja elukoha. 

Suure depressiooni ajal New Yorgis kail külitav mees
1929. aasta 24. oktoober sai tuntuks musta neljapäevana. Tol päeval kukkus New Yorgi aktsiabörs 11,7%. Majandusajaloolased on otsinud suure depressiooni põhjusi, kuid ühest vastust ei ole leitud. Palju olulisem on küsimus: mis võimendas majandusliku languse katastroofini. Kõik rahaga tegelevad institutsioonid tõotasid ometi majanduslikku kasvu pikas perspektiivis.

Vaata ka
--------

* Must neljapäev
Ilja Kutepov (2017)
**Ilja Olegovitš Kutepov** (vene *Илья Олегович Кутепов*; sündinud 29. juulil 1993 Stavropolis) on vene jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana alates 2012. aastast Venemaa jalgpalliklubis Moskva Spartak ja 2016. aastast ka Venemaa jalgpallikoondises.

Elulugu
-------

Ilja Kutepov on pärit põlisest Stavropoli suguvõsast, tema esivanemad olid samas linnas kaupmehed. Isa Oleg tegeles nooruses võitluskunstidega. Kutepovite perekonnas on kaks poega, Ilja ja temast kaheksa aastat vanem vend Oleg.

Ilja Kutepov alustas kooliteed Stavropoli 30. Gümnaasiumis, alates kaheksandast eluaastast tegeles kergejõustikuga ja huvitus selle kõrvalt üha enam jalgpallist. Vaatamata intensiivsetele treeningutele õppis koolis hästi, iseäranis humanitaarainetes. 12-aastaselt asus õppima Gelendžikis, kus tegutses Brasiilia jalgpallikool. Sealt läks ta 14-aastaselt üle Togliattis tegutsevasse Juri Konopljovi nimelisse Jalgpalliakadeemiasse. 2010. aastal stažeeris ta 17-aastaselt kümme päeva Suurbritannias Londonis jalgpalliklubi Chelsea FC juures.

### Klubikarjäär

2010. aastal hakkas ta mängima Konopljovi jalgpalliakadeemiaga seotud Togliatti klubis Akademija, mis sel ajal osales Venemaa teises liigas. Seal mängis ta vaid ühe hooaja. Novembris 2011 huvitus temast Peterburi jalgpalliklubi Zenit, kuid vaatamata esialgsele huvile konkreetset pakkumist Kutepovile ei tehtud.

Mais 2012 pääses ta jalgpalliklubi Moskva Spartak duubelkoosseisu ja ta tegi nendega kaasa rahvusvahelised võistlused Saksamaal, astudes üles kõigil matšidel. Kutepov jättis treeneritele soodsa mulje ja sama aasta 11. juunil allkirjastas ta Spartakiga pikaajalise lepingu. Uue klubi põhikoosseisus astus ta esimest korda üles 10. detsembril 2012, tulles väljakule lisaajal (93. minutil) mängus Kaasani Rubini vastu. Moskva Spartak võitis mängu tulemusega 1:0. Aastatel 2015–2016 Spartaki peatreenerina töötanud Dmitri Alenitšev hakkas alates novembrist 2015 Kutepovit kasutama mängudel algkoosseisus. Oma esimese värava Spartaki koosseisus lõi ta 2016. aasta Venemaa meistrivõistlustel mängus Mahhatškala Anži vastu.

### Koondisekarjäär

Saavutused
----------

Moskva Spartak
* Premjer Liga: 2016-17
* Venemaa superkarikas: 2017

Viited
------

1. 1 2 3 4  Илья Кутепов, биография, новости, фото! Узнай всё! (vaadatud 20.06.2018)
2. ↑  Защитник «Академии» Илья Кутепов: Бильярд с Лэмпардом, увы, не состоялся… Советский спорт, 23.12.2010.
3. ↑  Спартак подписал защитника юношеской сборной России Спартак (vaadatud 25.06.2018)
4. ↑  Премьер-Лига: Рубин (Казань) — Спартак М (Москва) Championat.com (vaadatud 25.06.2018)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ilja Kutepov** |

| * v
* r
Venemaa koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Akinfejev (c)
* 2 Fernandes
* 3 Kutepov
* 4 Ignaševitš
* 5 Semjonov
* 6 Tšerõšev
* 7 Kuzjajev
* 8 Gazinski
* 9 Dzagojev
* 10 Smolov
* 11 Zobnin
* 12 Lunjov
* 13 Kudrjašov
* 14 Granat
* 15 Al. Mirantšuk
* 16 An. Mirantšuk
* 17 Golovin
* 18 Žirkov
* 19 Samedov
* 20 Gabulov
* 21 Jerohhin
* 22 Dzjuba
* 23 Smolnikov
* Treener: Tšertšessov

 | Venemaa |
**Alessia Caracciolo** (sündinud 11. juulil 1996), esinejanimega **Alessia Cara**, on Kanada laulja ja laulukirjutaja. 

Pärast mitmete akustiliste kaverite üleslaadimist oma Youtube'i kanalisse sai ta võimaluse kirjutada alla plaadilepingule Def Jam Recordingsiga. Ta andis välja oma debüütsingli "Here", mis jõudis TOP 5 edetabelisse Ameerikas ning TOP 20 edetabelisse Kanadas. Cara debüütstuudioalbum "Know-It-All" anti välja 2015. Albumi kolmas singel "Scars to Your Beautiful" jõudis 2016. aastal TOP 10-sse Billboard Hot 100 edetabelis. 

Aastal 2017 tegi Cara koostööd Zeddiga laulus "Stay" ja räppar Logicuga singlis "1-800-273-8255". Esimene lugu neist jõudis 7. kohale ja teine 3. kohale Billboard Hot 100 edetabelis ning nendest said Alessia kolmas ja neljas laul, mis on jõudnud Ameerika TOP 10 edetabelitesse.

Lapsepõlv
---------

Caracciolo sündis Ontario provintsis Bramptonis, kus ta õppis Cardinal Ambrozic Catholic Secondary Schoolis. Alessia on itaallane. Tema isa sündis küll Kanadas, kuid isa vanemad olid pärit Itaaliast; Alessis ema on Itaalia immigrant. Lapsena kirjutas Cara luuletusi ja näitles. Kitarri hakkas mängima kümneaastaselt ja õpetas iseendale, kuidas mängida erinevaid laule. Neljateistaastaselt tegi ta endale YouTube'i konto, kuhu ta postitas oma laulude kavereid.

Eeskujud
--------

Cara eeskujud on Lauryn Hill, Amy Winehouse, P!nk, Fergie (The Black Eyed Peas), Drake ja Ed Sheeran. Alessia laulmise ja laulukirjutamise stiili on võrreldud selliste lauljate nagu Lorde, Amy Winehouse, Rihanna ja Norah Jonesi omaga.

Diskograafia
------------

* "Know-It-All" (2015)

Vaata ka
--------

* "Stay (Zeddi ja Alessia Cara laul)"
**Ilja Abramovitš Abdurahmanov** (vene keeles Илья Абрамович Абдурахманов), tadžikipäraselt **Ilja Abdurahmonov**, ka **Ilja Ben Avraam Abdurahmanov** (10. november 1923 Dušanbe – 2003 Iisrael) oli juudi päritolu Tadžikistani maalikunstnik (akvarellist, monumentalist).

Abdurahmanov õppis Leningradi kõrgemas kunsttööstuskoolis, kus diplomitööna valmis tal Tadžikistani Riikliku Ooperi- ja Balletiteatri laemaalingu projekt. Aastatel 1950–1952 töötas ta õppejõuna Dušanbe kunstikoolis.

Abdurahmanov oli NSV Liidu Kunstnike Liidu liige ja valitud Tadžikistani Kunstnike Liidu juhatuse liikmeks.

Alates 1992. aastast kuni oma surmani elas ta Iisraelis.

Tunnustus
---------

* Tadžiki NSV teeneline kunstitegelane (1983)

Isiklikku
---------

Tema vend on maalikunstnik Mihhail Abdurahmanov.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Илья Абрамович Абдурахманов. alexstamps.wordpress.com
2. ↑  Илья Абрамович Абдурахманов. artchive.ru
3. ↑  Илья Абрамович Абдурахманов artru.info (Vaadatud 04.06.2016)
4. ↑  Абдурахманов Илья Абрамович. artru.info

Välislingid
-----------

* Ilja Abdurahmanovi maalid
**Alenka Bratušek** (sündinud 31. märtsil 1970 Celjes) on Sloveenia poliitik, kes oli 20. märtsist 2013 kuni 18. septembrini 2014 Sloveenia peaminister.

Pärast keskkooli lõpetamist õppis ta Ljubljana ülikoolis, mille lõpetas finantsmänedžeri erialal.

Ta töötas aastatel 1999–2011 Sloveenia rahandusministeeriumis. 2011. aastal valiti ta Sloveenia parlamenti partei Positiivne Sloveenia nimekirjas (ta kandideeris Sloveenia parlamenti ka aastal 2008, kuid edutult).

27. veebruaril 2013 nimetati ta pärast seda, kui Janez Janša teisele valitsusele umbusaldust avaldati, Sloveenia peaministrikandidaadiks ning talle tehti ülesandeks 15 päeva jooksul uus valitsus moodustada.

Aprilli lõpus 2014 kaotas ta partei Positiivne Sloveenia sisemistel valimistel liidrikoha ja ta teatas, et astub 5. mail 2014 tagasi. Bratušek jätkas siiski peaministri kohusetäitjana kuni erakorraliste valimisteni ja uue valitsuse moodustamiseni. 18. septembril 2014 sai uueks peaministriks valimised võitnud Miro Cerar.

Jean-Claude Junckeri juhitavas Euroopa Komisjoni koosseisus pidi Bratušekist saama üks komisjoni asepresidentidest, kuid tema kuulamisel Euroopa Parlamendis tekkisid kahtlused tema sobivuses pakutud ametikohale. Ennetades enda mahahääletamist taandas Bratušek 8. oktoobril 2014 ise oma kandidatuuri.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Janez Janša** | **Sloveenia peaminister**2013–2014 | Järgnev**Miro Cerar** |
**Verhneviljuiski uluss** ehk **Üöhee Bülüü uluss** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaa Sahha Vabariigis. Asub Viljui keskjooksul.

Ulussi halduskeskus on Verhneviljuisk. Suuremad asulad on veel Nam ja Horo.

1989. aasta rahvaloenduse andmeil oli ulussi elanike arv 20 756. 2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli ulussi elanike arv 21 383, neist 98% jakuudid ja 1% venelased. 2010. aasta rahvaloenduse andmeil oli ulussi elanike arv 21 660.

Uluss jaguneb 21 kohalikuks omavalitsuseks (*nasleg*).

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.
2. ↑  География улуса

Sahha ulussid

Abõi |
Aldan |
Allaihha |
Amga |
Anabar |
Bulun |
Eveeni-Bõtantai |
Gornõi |
Hangalassõ |
Kobjai |
Lensk |
Megino-Kangalassõ |
Mirnõi |
Moma |
Namtsõ |
Nerjungri |
Nižnekolõmsk |
Njurba |
Oimjakon |
Olenjok |
Oljokminsk |
Srednekolõmsk |
Suntar |
Žigansk |
Tatta |
Tompo |
Tšuraptša |
Ust-Aldansk |
Ust-Jansk |
Ust-Maja |
Verhnekolõmsk |
Verhneviljuisk |
Verhojansk |
Viljuisk
Ilia Smirin (2007)
**Ilia Smirin** (heebrea keeles איליה סמירין‎; valgevene keeles Ілья Юльевіч Смірын *Iĺia Juĺjevič Smiryn*; vene keeles Илья Смирин *Ilja Smirin*; sündinud 21. jaanuaril 1968 Viciebskis) on Iisraeli maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1990). 

Smirin tuli 1987. aastal Valgevene NSV malemeistriks. Suurmeistriks sai ta 22-aastaselt 1990. aastal. Aasta varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. 

1991. aastal repatrieerus ta Iisraeli. Smirin on kolmekordne Iisraeli malemeister (1992, 2002, 2012). 2014. aastal Jerevanis peetud Euroopa meistrivõistlustel sai ta 14. koha.

Smirin sai juulis 1993. aastal Bielis FIDE maailmameistrivõistluste tsoonidevahelisel turniiril 52. koha 74 osavõtja seas ja detsembris 1993 Groningenis PCA maailmameistrivõistluste valikturniiril (54 osavõtjat) 31. koha.

FIDE MM-il 2000. aastal New Delhis (100 osavõtjat, nokautsüsteem) kaotas ta teises ringis Aleksandr Grištšukile. 2002. aastal FIDE MM-il Moskvas sai ta turniiritabelis 11. asetuse. Jõudis kolmandasse ringi, kus kaotas Jaan Ehlvestile.

2002. aastal võitis ta Bieli suurmeistrite turniiri.

Smirin on mänginud maailma karikavõistlustel: 2005. aastal Hantõ-Mansiiskis kaotas ta kolmandas ringis Gata Kamskyle, 2009. aastal Hantõ-Mansiiskis võitis avaringis Jaan Ehlvestit, kuid kaotas teises ringis Vladimir Malahhovile. 2015. aastal Bakuus kaotas ta teises ringis Teymur Rəcəbovile.

Ta on mänginud Iisraeli võistkonna koosseisus 8 maleolümpial (1992–2006).

Välislingid
-----------

* Ilia Smirin – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Ilia Smirin FIDE andmebaasis
Mošee Verhnjaja Põšmas
**Verhnjaja Põšma** (vene keeles *Верхняя Пышма*) on linn Venemaal Sverdlovski oblastis. Linn asub 15 km kaugusel Jekaterinburgist Põšma jõe suudmes.

Verhnjaja Põšma munitsipaalringkonda kuuluvad ka Isseti, Kedrovoje ja Baltõmi alev ning mitu küla. 

Linnas on arenenud metallurgiatööstus, seal tegutseb Uurali Mäemetallurgia Kompanii.

Linna elukeskkond on tugevalt reostatud.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Verhnjaja Põšma koduleht

Sverdlovski oblasti vapp
Sverdlovski oblasti linnad

Alapajevsk  | Aramil  | Artjomovski  | Asbest  | Berjozovski  | Bogdanovitš  | Degtjarsk  | Irbit  | Ivdel  | Jekaterinburg  | Kamensk-Uralski  | Kamõšlov  | Karpinsk  | Katškanar  | Kirovgrad  | Krasnoturjinsk  | Krasnoufimsk  | Krasnouralsk  | Kušva  | Lesnoi  | Mihhailovsk  | Nevjansk  | Nižni Tagil  | Nižnije Sergi  | Nižnjaja Salda  | Nižnjaja Tura  | Novaja Ljalja  | Novouralsk  | Pervouralsk  | Polevskoi  | Rež  | Revda  | Serov  | Severouralsk  | Sredneuralsk  | Suhhoi Log  | Sõssert  | Zaretšnõi  | Talitsa  | Tavda  | Turinsk  | Verhni Tagil  | Verhnjaja Põšma  | Verhnjaja Salda  | Verhnjaja Tura  | Verhoturje  | Voltšansk
|  |  |
| --- | --- |
|  | **See artikkel on esitatud kustutamiseks.**
Lisateavet võid leida arutelu- või ajalooleheküljelt. Vaata ka: Vikipeedia:Artiklite kustutamise kord. Kustutamisettepaneku saad vaidlustada arutelulehel. |

**Loodusdirektiiv** (inglise keeles *Habitats Directive*, ametliku täisnimega *Council Directive 92/43/EEC on the Conservation of natural habitats and of wild fauna and flora*; eestikeelne lühend **92/43/EMÜ**) on üks kahest Euroopa Liidu looduskaitse direktiivist (teine on linnudirektiiv). Direktiivi ülesanne on kaitsta ohustatud looma- ja taimeliike ning nende elupaigatüüpe ja kasvukohti. Kaitsmisega aidatakse kaasa looduse mitmekesisuse säilimisele ja taastamisele. Direktiivi eesmärkide saavutamiseks on loodud loodusalade võrgustik: Natura 2000.

Direktiiv võeti vastu 21. mail 1992[*viide?*].

Direktiivil on viis lisa.

Viited
------

1. 1 2 3 4   (vaadatud 19.07.2017)

Välislingid
-----------

* Euroopa Ühenduste Nõukogu direktiiv 92/43/EMÜ, looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta
* Loodusdirektiivist Natura 2000 kodulehel
**Ilham Tohti** (uiguuri ئىلھام توختى Ilⱨam Tohti, hiina 伊力哈木•土赫提, *pinyinis* Yīlìhāmù Tǔhètí; sündinud 25. oktoobril 1969 Artuxis Kizilsu autonoomses ringkonnas Xinjiangis) on Hiina uiguuri majandusteadlane, õppejõud ja dissident, kelle Hiina võimud on separatismi eest eluks ajaks vangi mõistnud.

Ilham töötas Pekingis Minzu ülikoolis rahvusvähemuste uuringute lektorina.

Ilham asutas 2006. aastal veebisaidi UyghurOnline.com eesmärgiga parandada uiguuride ja hiinlaste vastastikust mõistmist. 2008. aastal sulgesid Hiina võimud veebisaidi. 2009. aasta märtsis kritiseeris Hiina võimude poliitikat Xinjiangis, eriti massilist hiinlaste asustamist uiguuride aladele. Peagi pärast seda ta vahistati. Augustis ta vabastati, kuid tema liikumisvabadust piirati. 15. jaanuaril 2014 vahistati Ilham uuesti ning 23. septembril 2014 mõistis kohus ta separatismis süüdistatuna eluks ajaks vangi. Pärast 2017. aastat ei ole tema pere liikmed temaga kontakti saanud.

Euroopa Parlamendi president David Sassoli on palunud Ilhami kiiret tingimusteta vabastamist.

Tunnustus
---------

* 2017 Václav Haveli inimõiguste auhind
* 2019 Sahharovi auhind

Viited
------

1. 1 2  Ilham Tohti tütar võttis isa nimel vastu 2019. aasta Sahharovi auhinna, Euroopa Parlamendi büroo Eestis, 18.12.2019.
**Verhnjaja Tura** (vene keeles Верхняя Тура) on linn Venemaal Sverdlovski oblastis, Verhnjaja Tura linnaringkonna keskus. Verhnjaja Tura asub Tura jõe ääres, Jekaterinburgist ligikaudu 175 km põhjas.

Asula tekkis malmisulatustehase juurde 1737. aastal. Verhnjaja Tura sai aleviks 1928. aastal ja linnaks 1941. aastal.

Viited
------

1. ↑  Верхняя Тура "Мой Город" : Народная энциклопедия городов и регионов России. Vaadatud 21. juulil 2023

Sverdlovski oblasti vapp
Sverdlovski oblasti linnad

Alapajevsk  | Aramil  | Artjomovski  | Asbest  | Berjozovski  | Bogdanovitš  | Degtjarsk  | Irbit  | Ivdel  | Jekaterinburg  | Kamensk-Uralski  | Kamõšlov  | Karpinsk  | Katškanar  | Kirovgrad  | Krasnoturjinsk  | Krasnoufimsk  | Krasnouralsk  | Kušva  | Lesnoi  | Mihhailovsk  | Nevjansk  | Nižni Tagil  | Nižnije Sergi  | Nižnjaja Salda  | Nižnjaja Tura  | Novaja Ljalja  | Novouralsk  | Pervouralsk  | Polevskoi  | Rež  | Revda  | Serov  | Severouralsk  | Sredneuralsk  | Suhhoi Log  | Sõssert  | Zaretšnõi  | Talitsa  | Tavda  | Turinsk  | Verhni Tagil  | Verhnjaja Põšma  | Verhnjaja Salda  | Verhnjaja Tura  | Verhoturje  | Voltšansk
Vaade kalmistule lääneväravalt (2015)
Vaade kalmistule idaväravalt. Taga on ümara kujuga kalmistut piiravad graniitpostid (2015)
Heinrich von Bocki hauakivi (2015)
**Loodi mõisa kalmistu** on kalmistu Paistu kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Loodi külas Viljandi vallas Viljandi maakonnas.

Ajalugu
-------

Kalmistu rajasid Loodi mõisa tollased omanikud Bockid millalgi 18. sajandi lõpul mõisasüdame lähedale Püstmäele, mille ümber Heinrich August von Bock (1771–1863) rajas 1820. aastal lehisepuistu.

Kalmistul toimus esimene matus 1791. aastal ja teadaolevalt viimane toimus 1903. aastal. Kalmistule on üldse maetud 9 lahkunut.

Kirjeldus
---------

Kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult umbes 700 meetri kaugusele põhja. Kalmistu on harvaesinevalt ümara põhiplaaniga ning seda ümbritseb graniitpostide vöö. Praegu on kalmistu jäetud maha, kuid seda on korrastatud ning see on üldiselt hoolitsetud. Graniitpostid on säilinud, kuid puudub nende vahel olnud piirdekett. Kalmistul on säilinud ka hauatähiseid.

Kalmistule maetuid
------------------

* 1903, 17. märts – Heinrich Anton Hermann Karl Peter Moritz Friedrich von Bock (18. november (vkj) 1818 – 25. veebruar (vkj) 1903)

Viited
------

1. ↑  Mart Siilivask. "Loodi mõisa ajaloost". – Viljandi Muuseumi Toimetised II. Viljandi 2011. Lk 162
2. ↑  Heldur Sander. Saagu Loodi lehisepuistust tõeline vaatamisväärsus. Sakala, 14.08.2007

Kirjandus
---------

* Alo Särg. "Loodi (*Kersel*)". // Viljandimaa mõisad ja mõisnikud. Argo. Tallinn 2007. Lk 52
* Valdo Praust. "Loodi mõis (*Kersel*)". // Viljandimaa mõisad. Tänapäev. Tallinn 2010. Lk 167
* Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002

Välislingid
-----------

* Loodi mõisa kalmistu Viljandimaa kalmistute bibliograafias
* Loodi mõis ja selle kalmistu Eesti mõisaportaalis
* Ketlin Sirge. Eesti mõisakalmistud. // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013
Nahast kindad
**Kindad** on käekatted, mis kaitsevad käsi nt külma eest.

Kindaid, millel on iga sõrmeosa eraldi, nimetatakse sõrmkinnasteks, ühendatud sõrmeosaga kindaid nimetatakse labakinnasteks. Tavaliselt on kindad nahast, riidest või kootud, uuemal ajal ka mitmesugustest tehismaterjalidest (eriti töökindad, mille puhul on oluline materjali vastupidavus).

Eesti alal on kindad tavalised alates 17. sajandist. Vanemad nn viltkindad valmistati puu- või luunõelaga nõeludes, hiljem muudeti kude vanutades vilditaoliseks. Viltkinnastele järgnesid varrastel kootud, geomeetrilise- või taime- ja loomamotiiviga laba- ja sõrmkindad. Vanemad kindad on suuremustrilised, kahevärvilised, hiljem muutus kiri peenemaks ja värvirikkamaks. Pärnu- ja Viljandimaal levis sõrmkinnaste roosimine so tikandina mõjuvate kirjade kudumine, hiljem õmblemine kindale. Sellised kindad olid Pärnumaal valge ja Viljandimaal punasepõhjalised. Eraldi tetakse veel valgeid villaseid või linaseid vikkelkindaid.

Viited
------

1. 1 2  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 84
2. ↑  Eesti talupoja käsitööd. Eesti Rahva Muuseumi näituse kataloog. Teaduslik kirjandus, Tartu, 1945, lk 10-11

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kinnas** |
**Julius Kannelaud** VR I/3 (29. november 1896 – 19. november 1980 Tartu) oli Eesti sõjaväelane (kapten}.

Sõjalise hariduse sai Põhjarinde lipnikekoolis Gattšinas 1917. Teenis alates oktoobrist 1915 1. tagavarapataljonis ja 480. Danilovi polgus. Lõpetas septembris 1917 lipnikekooli ja määrati Tartu Eesti Tagavara Jalaväepataljoni, kus oli nooremohvitserina kuni aprill 1918.

Vabadussõjas osales 29. novembrist 1918 ohvitseride reservis, detsembris määrati laiarööpmelisele soomusrongile nr 3, kus oli kuulipildujate komando ja dessantroodu nooremohvitser ning tehnikajaoskonna ülem. Sai 26. augustil 1919 Moglino jaama lähistel lahingus haavata. Detsembris 1919 ülendati alamleitnandiks. 

Märtsis 1922 arvati Kannelaud leitnandina reservi. Osales Kaitseliidu Tartu maleva töös. Aprillist 1927 kuni jaanuarini oli 1940 maleva instruktor (ajutiselt 2. malevkonna pealik). Ülendati kapteniks veebruaris 1935. Jaanuarist kuni juunini 1940 oli ta Kaitseliidu Läänemaa maleva instruktor. 

Pärast Eesti okupeerimist ja Kaitseliidu laialisaatmist võeti sundkorras Punaarmeesse. Lahkus tegevteenistusest omavoliliselt ja varjas ennast kuni Saksa vägede saabumiseni.

1. juunist 1943 oli ta Petserimaa territoriaalrügemendi (rügemendiülem major Valter Pedak) 3. pataljoni ülem. Võttis osa lahingutest Petseri–Irboska ruumis 1944 suvel. Augustist 1944 Omakaitse Viru Maleva 8. pataljoni ülem. Pataljoni ei jõutud formeerida lõpuni.

Julius Kannelaud suri 19. novembril 1980 Tartus liiklusõnnetuses saadud vigastustesse. Maetud Ahja kalmistule.

Tunnustus
---------

* 1925 Vabadusristi I liigi 3 järk
* 1938 Kotkaristi teenetemärgi V klass

Välislingid
-----------

* Julius Kannelaud ohvitseride andmekogus
* Julius Kannelaud Genis
**DesktopBSD** on FreeBSD stabiilsel arendusharul põhinev operatsioonisüsteem, millel on graafiliseks kasutajaliideseks KDE. See on saadaval IA-32 (tuntud ka kui 32 bit x86 või i386) ja AMD64 platvormile.

Ajalugu ja arendus
------------------

DesktopBSD on kohandatud paigaldusversioon FreeBSDst, mitte eraldi haru. See on alati põhinenud FreeBSD viimasel stabiilsel väljalaskel, kuid sisaldanud teatud kohandatud tarkvara, näiteks KDE, DesktopBSD tarvikud ja konfiguratsiooni failid.
DesktopBSD sihtkrupiks on tavakasutatajd. Soovitakse pakkuda FreeBSD jõudlust ja stabiilsust, kuid üritatud osa asju, näiteks paigaldamine, lihtsamaks teha, seda eriti algajaid kasutajaid silmas pidades.

DesktopBSD arendamine lõpetati 2009. aastal. Viimane väljalase 1.7 ilmus 7. septembril 2009. Peamiseks põhjuseks, miks arendamine lõppes oli, et peamine arendaja Peter Hofer ei leidnud enam piisavalt aega projektiga jätkamiseks ja talle ei leitud asendajat. 2010. aasta mai lõpus anti aga teada, et leitud on uued arendajad, kes Daniel Hilberti juhtimisel DesktopBSD arendamist jätkavad.

Versioon 1.7
------------

Versioon 1.7 sisaldab järgmisi funktsioone:

* Live DVD – süsteemi saab enne paigaldamist proovida
* Graafiline paigaldus
* Põhineb FreeBSD 7.2 stabiilsel väljalaskel
* KDE 3.5.10 töölaud
* OpenOffice 3.1.1 kontoritarkvara
* Eelpaigaldatud Java SE 6 keskkond
* X.Org väljalase 7.4 graafika tugi
* Toetab GRUB alglaadurit ja võimaldab seda graafiliselt konfigureerida (ainult i386 platvormil)
* Mitmed parandused võrreldes eelmise versiooniga

Soovituslikud nõuded riistvarale: 1,5 GHz protsessor, 1024 MB muutmälu ja 20 GB kõvakettaruumi.

Litsentsid
----------

DesktopBSD kasutab tarkvara puhul valdavalt BSD litsentsi FreeBSD eeskujul, KDE jaoks kasutatakse GNU GPL litsentsi.

DesktopBSD logod ja muu kunst on litsentseeritud Austria Creative Commons Attribution-NonCommercial 2.0 License'iga.

Vaata ka
--------

* BSD
* PC-BSD

Viited
------

1. ↑  DesktopBSD Main Goal (*Inglise keeles*)
2. ↑  OSnews: DesktopBSD Development Comes to a Halt (*Inglise keeles*)
3. ↑  DesktopBSD – a new start Kasutatu 23.02.2011
4. 1 2  DesktopBSD 1.7 Release Notes (*Inglise keeles*)
5. ↑  DesktopBSD logod (*inglise keeles*)

Välislingid
-----------

* DesktopBSD veeb
* DesktopBSD wiki
* DesktopBSD Distrowatch.com-is
Kimon Georgiev
**Kimon Georgiev** (11. august 1882 Pazardžik – 28. september 1969 Sofia) oli Bulgaaria poliitik, peaminister 19. maist 1934 kuni 22. jaanuarini 1935 ja 9. septembrist 1944 kuni 22. novembrini 1946. 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Nikola Mušanov** | **Bulgaaria peaminister**19. mai 1934 – 22. jaanuar 1935 | Järgnev**Petǎr Zlatev** |
| Eelnev**Konstantin Muraviev** | **Bulgaaria peaminister**9. september 1944 – 22. november 1946 | Järgnev**Georgi Dimitrov** |

Bulgaaria peaministrid

**Bulgaaria kuningriik:** Burmov | Drumev | D. Cankov | Karavelov | Ehrnrooth | *koht täitmata* | Sobolev | D. Cankov | Karavelov | Drumev | Karavelov | Radoslavov | Stoilov | Stambolov | Stoilov | Grekov | Ivančov | Petrov | Karavelov | Danev | Petrov | Petkov | Stančov\* | Gudev | Malinov | Gešov | Danev | Radoslavov | Malinov | Teodorov | Stambolijski | A. Cankov | Ljapčev | Malinov | Mušanov | Georgiev | Zlatev | Tošev | Kjoseivanov | Filov | Gabrovski\* | Božilov | Bagrjanov | Muraviev | Georgiev

**Bulgaaria Rahvavabariik:** G. Dimitrov | Kolarov | Červenkov | Jugov | Živkov | Todorov | Filipov | Atanasov | Lukanov

**Bulgaaria Vabariik:** Popov | F. Dimitrov | Berov | Indzhova | Videnov | Sofiyanski | Kostov | Sakskoburggotski | Stanišev | Borisov | Rajkov | Orešarski | Bliznaški | Borisov | Gerdžikov | Borisov | Petkov | Donev | Denkov
**Kessai Hesa Note** (sündinud 7. augustil 1950 Ailinglaplapis) on Marshalli Saarte poliitik, 2000–2008 Marshalli Saarte president.

Note on veerandjaapanlane. Tema isapoolne vanaisa asus Jaapani kolonisatsiooniperioodil Niigata prefektuurist Marshalli saartele ja abiellus pärismaalasest naisega. Ka Note on abielus jaapani päritolu Mary Neimoj Yamamuraga.

14. jaanuaril 2000 valis Marshalli Saarte parlament Note presidendiks. Ta oli esimene lihtrahva hulka kuuluv Marshalli Saarte president: kõik varasemad (ja 2009. aasta seisuga ka järgmised) presidendid on kuulunud hõimupealike hulka. Ta kuulub Marshalli saarte Ühinenud Demokraatlikku Parteisse.

14. jaanuaril 2004 valiti ta teiseks ametiajaks tagasi, ta sai 20 häält vastaskandidaat Justin deBrumi 9 vastu.

7. jaanuaril 2008 toimunud presidendivalimistel kaotas ta 15:18 Litokwa Tomeingile.

Järgmisel aastal oli ta üks Note Tomeingi umbusaldamiskampaania juhte. Tomeing on ainus Marshalli Saarte president, kes on pidanud umbusaldamise tõttu tagasi astuma.

Note kandideeris ka 26. oktoobril 2009 toimunud erakorralistel presidendivalimistel, kus kaotas parlamendis häältega 15:17 Jurelang Zedkaiale.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Imata Kabua** | **Marshalli Saarte president**2000–2008 | Järgnev**Litokwa Tomeing** |
**"Ei saa mitte vaiki olla"** on Eesti luuletaja Anna Haava armastusluuletus, mida on viisistanud Miina Härma jt eesti heliloojad.

Luuletus ilmus 1890. aastal. Selle alusel loodud Miina Härma pala on kultuurikriitik Rein Veidemann nimetanud eesti kauneimaks naiskoorilauluks. Haava oli luuletuse ilmudes 26-aastane ning tema teksti inspireerijaks peab Veidemann toonast teoloogiatudengit Jaan Lellepit, kes suri peatselt tiisikusse.

Haava luuletus on juurdunud Eesti kirjanduse kaanonis, see on levinud antoloogiates ja õpikutes. Luuletusel põhinevat Härma laulu on korduvalt esitatud laulupidudel ja teistel üldrahvalikel ja riikliku tähtsusega üritustel.

Esimene salm
------------

*Ei saa mitte vaiki olla,*
*Lauluviisi lõpeta’ –*
*Vaikimine oleks vale,*
*Sunniks südant lõhkema.*

Kajastused kultuuris
--------------------

Luuletus ja selle alusel loodud laul on andnud nime eesti muusiku Bonzo plaadile "Ei saa mitte vaiki olla".

Viited
------

1. ↑  Rein Veidemann Anna Haava "Ei saa mitte vaiki olla" Postimees, 18. oktoober 2014
2. ↑  Jouko Joentausta "Ei saa mitte vaiki olla" Kansan Uutiset, 18.7.2014

Välislingid
-----------

* Rein Veidemann Anna Haava "Ei saa mitte vaiki olla" Postimees, 18. oktoober 2014
* "Ei saa mitte vaiki olla" Kirjandusmuuseumi lehel "Kreutzwaldi sajand"
**Al-Ḩawāsh** (araabia keeles الحواش) on kreeka õigeusu kristlaste linn Loode-Süürias Liibanoni piiri lähedal, halduslikult Homsi provintsis Tallkalakhi ringkonnas. Lähedal asuvad linnad on Al-Ḩişn ja Marmarītā läänes, Shīn idas ja Talkalakh edelas. Keskstatistikabüroo (CBS) andmetel elas Al-Ḩawāshis 2004. aastal 4067 inimest. Linna elanikud on valdavalt kristlased, nagu enamikus selle piirkonna külades. Külas on kaks kreeka õigeusu kirikut ja kreekakatoliku kirik.

Asukoht keset okaspuudega kaetud mäge muudab selle populaarseks suvituskohaks. Al-Ḩawāsh on Wādī an-Naşārá ('kristlaste org') piirkonna suurim küla. See on oluline ajalooline piirkond ja enne Süüria kodusõja puhkemist populaarne turismimagnet.

Ajalugu
-------

Al-Ḩawāsh
Väidetavalt pärineb Al-Ḩawāsh 18. sajandist. Koos paljude teiste selle piirkonna küladega olid Al-Ḩawāshi esimesed elanikud sisserändajad Liibanonist ja Lõuna-Haurani tasandikult. Külas on hooneid, mis on ehitatud juba 17. sajandi lõpus, ja on ka teada, et küla kuulus Foiniikia territooriumile.

Aastal 1838 märgiti, et külaelanikud on kreeka õigeusklikud kristlased.

Viited
------

1. ↑  "الموسوعة المسيحية العربية الإلكترونية".
2. ↑  "الموسوعة المسيحية العربية الإلكترونية".
3. ↑  Ancient Civilasation History (part 2)
4. ↑  Smith, in Robinson and Smith, 1841, vol 3, 2nd appendix, p. 181
**Kesler** on perekonnanimi.

Statistika
----------

2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kesler 81 inimesel: 32 mehel ja 49 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kesler meeste puhul 3592. kohal ja naiste puhul 2375. kohal.

Perekonnanimi Kesler oli kõige levinum vanuserühmas 75–79 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 1,00. Nimi oli kõige sagedasem Lääne-Viru maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 2,24 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Virumaal Jõhvi kihelkonna Edise ja Harjumaal Risti kihelkonna Hatu mõisavallas talupoegadele nimeks Kesler.

Nimede eestistamise käigus loobuti nimest Kesler kuuel korral, kui 1935.–1937. aastal ja 1940. aastal võeti uueks nimeks Kaleva kahel juhul, samuti Kesa, Kauveer, Keskrand ja Randpalu.

Nime kandjaid
-------------

* Hindrek Kesler, eesti arhitekt (1958–)
* Kaja Kesler, eesti maalikunstnik (1957–)
* Marina Kesler, eesti baleriin ja koreograaf (1970–)
* Ruuben Kesler, eesti rahvapillimängija (1878–1965)
* Salme Kesler, eesti õpetaja (1900–1919)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 23.07.2022)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine (algne nimekuju): Kesler.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Kesler.

Välislingid
-----------

* Kesler statistikaameti andmebaasis
**Mihkel Truman** (sündinud 12. oktoobril 1984 Rakveres) on eesti ajaloolane, kultuurikriitik ja produtsent.

Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli üldkeeleteaduse erialal (BA 2006, MA 2008) ja üldajaloo erialal (BA 2017, MA *cum laude* 2019). 2019. aastast õpib Tartu Ülikooli doktorantuuris ning uurib Soome humanitaarteadlaste tegevust Tartu Ülikoolis 1920. aastail.[*viide?*]

2017. aastast juhib eesti väärtmuusikat avaldavat plaadifirmat Vaiguviiul ning on produtseerinud üle 20 heliplaadi – nt Ruja "Põhi, lõuna, ida, lääs..." (2017), Kaseke "Põletussõnum" (2018), Gunnar Graps & Ornament (2018), In Spe (2019) jpt.

2013. aastast kirjutanud teatri- ja muusikakriitikat, mis on ilmunud peaasjalikult ERR-i kultuuriportaalis.[*viide?*]

Raamatud
--------

* Mihkel Truman. Rock-Hotel 30: kas aeg meid muutnud on? M. Truman 2008 (116 lk)
* Mihkel Truman. Hull Teadlane. Vastused laste igasugustele küsimustele. Tammerraamat 2016, 2017 (75 lk)
* Mihkel Truman ja Jaak Roosaare. Kuidas saada rahatargaks? Rikkaks saamise õpik koolinoortele. Jälgimäe, Leguar Capital 2017 (151 lk), 2020

Välislingid
-----------

* Mihkel Truman ETIS
**Järvakandi vallamaja** on endine vallamaja Rapla kihelkonnas Harjumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Purku külas Rapla vallas Rapla maakonnas.

Maja on ühekorruseline, osaliselt lakatubadega, viilkatusega, krohvitud seintega. Majas on säilinud trellitatud arestikamber.

Ajalugu
-------

Maja ehitati 1885. aastal.

Haldusasutus oli majas kuni 1960. aastani, kui kaotati Järvakandi külanõukogu. Aastatel 1955–1968 on majas Järvakandi kolhoosi kontor. Hiljem on maja olnud põhiliselt Järvakandi 8-klassilise Kooli/ Järvakandi Põhikooli kasutuses. Kuni 2008. aastani oli vanas vallamajas postkontor.

Praegu (oktoobris 2020) on maja tühi ja laguneb.

Mälestuspaigaldis
-----------------

1930. aastal püstitatud Järvakandi Vabadussõja mälestussammas oli pühendatud ka 1905–1906. aasta sündmustele ning karistussalga kättemaksuaktsioonis hukkunuile ja kannatanuile.

Kolmanda Nõukogude okupatsiooni ajal 1950. aastal lõhuti sammas ning sellega kadus ka 1905–1906. aasta sündmuste mälestusmärk. 1966. aastal avati kivi koos 1905–1906. aasta sündmustele pühendatud mälestustahvliga hoopis endise vallamaja esiküljel (umbes 65 meetrit endisest sambast idakirdesse).

Vallamaja loodenurgal on tänaseni säilinud marmortahvel, mis paigaldati millalgi kolmanda Nõukogude okupatsiooni ajal ja millel on tekst "Selles majas asus 1917–1918 a esimene Järvakandi valla töörahva saadikute nõukogu täitevkomitee".

Pildid
------

Foto: Robert Treufeldt, 9. oktoober 2020

* Vaade esiküljele ja 1905–1906. aasta sündmustele pühendatud mälestuskivileVaade esiküljele ja 1905–1906. aasta sündmustele pühendatud mälestuskivile
* Kirdesissepääs, sellest paremal on arestikambri akenKirdesissepääs, sellest paremal on arestikambri aken
* Tagakülje vaadeTagakülje vaade

Viited
------

1. ↑  "Järvakandi". // Hanno Talving. "Eesti vallamajade ajaloo teatmik". Eesti Vabaõhumuuseum. Tallinn 2015. Lk 55
2. ↑  Ants Kruusimägi, Arvi Paidla. "73. 1905. a. ohvrite peksupaik Järvakandis". //Rapla rajoon. Siin- ja sealpool maanteed. Eesti Raamat. Tallinn 1974. Lk 53

Kirjandus
---------

* "Järvakandi". // Eesti vallamajad. *Estonian Commune Houses. Estnische Gemeindehäuser*. Koostaja Hanno Talving. Tänapäev. Tallinn 2009. Lk 15
* "Järvakandi". // Hanno Talving. "Eesti vallamajade ajaloo teatmik". Eesti Vabaõhumuuseum. Tallinn 2015. Lk 55

Välislingid
-----------

* Pärandkultuuri objekt: "Järvakandi vallamaja" (654:VAL:001)
* "Järvakandi vallamaja (vasakul)". Eesti Rahvusarhiivi Filmiarhiiv, EFA.554.0.182619
* "Lapsed soome kelgu ja suuskadega Purku sidejaoskonna ees". Eesti Rahva Muuseumi fotokogu, ERM Fk 2896:665
* "Järvakandi vallamaja". Foto: Hanno Talving, 1997. Eesti Vabaõhumuuseum, EVM N 380:511
**Arend Johann Knüpffer** (1673 Märjamaa – 17. august/28. august 1713 Kuusalu) oli Eesti vaimulik.

Õppis Tallinna gümnaasiumis. Immatrikuleeriti 15. septembril 1691 Tartu-Pärnu ülikooli, siis 5. septembril 1692 Wittenbergi ülikooli, kus sai 16. oktoobril 1694 magistriks, immatrikuleerus aastal 1698 veel Leipzigi ülikooli. Ordineeriti 22. oktoobril 1700 õpetajaks.

Oli aastatel 1700–1713 Jõelähtme Püha Neitsi Maarja koguduse õpetaja. Kuid 1710 aasta alguses põgenes Tallinna, ent oli aasta lõpus (pärast katku ja vene sõjaväe laastamistööd) tagasi Jõelähtmes, teenides siis ka Kuusalu, Harju-Jaani, Jüri ja Hageri kogudust. Aastatel 1711–1713 teenis veel Kuusalu Laurentsiuse kogudust.

Pidas Wittenbergi ülikoolis 17. veebruaril 1693 ja mais 1694 dispuute *De molitionibus anabaptistarum in Scecia* (Resp. Arn. Joh. Knüpffer).

Isiklikku
---------

Tema isa Andreas Knüpffer oli Märjamaa Maarja koguduse õpetaja, poeg Arnold Johann Knüpffer oli Kuusalu Laurentsiuse koguduse õpetaja, pojapoeg Friedrich Gustav Knüpffer oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja.

Vaata ka
--------

* Knüpffer

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
**Camphilli liikumine** on antroposoofiale tuginev ravipedagoogiline liikumine, mille eesmärgiks on intellektipuudega inimeste integreerimine külakogukondades. Camphilli liikumise aluseks on Rudolf Steineri ravipedagoogika ja sotsiaalteraapia.

Esimese Camphilli kogukonna asutas 1939 Viinist emigreerunud lastearst Karl König Šotimaal Aberdeeni lähedal. Tänapäeval on maailmas üle saja Camphilli kogukonna enam kui 20 riigis. Paljud Camphilli kogukonnad tegelevad biodünaamilise põllumajandusega.

Vidaråsen
Külasarnastes Camphilli kogukondades elavad puuetega (sageli liitpuuetega) inimesed koos oma hooldajate peredega, tegutsedes erinevates töökodades, köögis, põllutööl. Hooldatavad elavad võimetele vastavat, võimalikult iseseisvat elu. Erinevalt hooldekodudest, kus töötajad on tööl vahetustega, kujunevad siin perekondlikud suhted. Päeva, nädala ja aasta kulg on nii liigendatud, et ka sügava puudega inimesed leiavad eluks orientiiri. Selle hulka kuuluvad ühised söögiajad, mõtisklused, sünnipäevad ja iga-aastased pühad muusika ja muude kunstiliste tegevustega. Ka raskete arenguhäiretega lapsed saavad osa Waldorfi pedagoogikale orienteeritud kooliharidusest. Psühhofarmaatsiat (ravimite manustamist) välditakse. Selle asemel kasutatakse antroposoofilisi ravimeid ja teraapiaid, näiteks ravieurütmiat, muusikateraapiat ja rütmimassaaži. Külakogukondade kõrval on ka kool, tegevus- ja teraapiakeskused.

Eestis tugineb Camphilli liikumise põhimõtetele erihoolekannet vajavatele täiskasvanutele kogukonnas elamise teenust pakkuv Pahkla Camphilli Küla.

Viited
------

1. ↑  Pahkla Camphilli Küla koduleht

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Camphilli liikumine** |

* 
* 
* 
*
**Jõgeva metsamajand** (kuni 1978. aastani **Kurista metsamajand**) asutati 1947. aastal ja likvideeriti 1992. aastal. Metsamajandi koosseisu kuulusid algselt Avinurme, Kaarepere, Kursi, Laiuse, Lohusuu, Pikknurme, Salla, Torma ja Vaimastvere metskond.

Metsakorraldus
--------------

Jõgeva metsamajandi maadel viidi läbi 4 täielikku metsakorraldust. 

Esimene metsamajanduskava koostati 1953. aastal ning see tõi välja küllalt tiheda teedevõrgu, keskmise metsasuse 22,7% (pisut suurem Eesti NSV keskmisest) ja suuremate tööstusettevõtete puudumise majandi piirkonnas. Üldpindala 55 489 ha, metsamaid 41 184 ha (74,2% üldpindalast). Puistute keskmine vanus 31,3 aastat, boniteet III,0. Metsamajandi masinapargist on märgitud 21.09.1953 seisuga 1 veoauto, 1 mootorratas, üksikud vankrid ja 15 rege 46 hobuse jaoks.

1965. aasta metsamajanduskava märgib Pedja metskonna moodustamist ja üldpindala 64 571 ha. Keskmine metsasus 32,3%, metsamaad 49 878 ha (77% üldpindalast). Puistute keskmine vanus 41 aastat, boniteet II,8. Valdavad sega- ja lehtpuupuistud, suuremaid kahjurikoldeid ei olnud, küll aga põdrakahjustusi. 

1977. aasta metsamajanduskava järgi on üldpindala 73 582 ha, metsamaa 60 216 ha (81,8%), puistud 57 019 ha (77,5%). Puistute keskmine vanus 42 aastat, boniteet II,6. 

1987. aasta metsamajanduskava märgib muutusi maafondis (ära anti enamus turbarabasid). Üldpindala 73 120 ha. Keskmine metsasus 46%, metsamaad 65 675 ha (83% üldpindalast). Puistute keskmine vanus 50 aastat, boniteet II,5.

1998. aasta metsakorraldus Jõgevamaa metsades toimus põhjalikult ümber korraldatud oludes.

Direktorid
----------

* Mihail Vasiljev 1946–1947
* Herman Kriimann 1948–1955
* Uno-Armas Kaljurand 1955–1961
* Aleksander Ernits 1961–1971
* Ain Erik 1971–1981
* Priit Saksing 1981–1988
* Enn Kangur 1988–1992

Viited
------

1. ↑  Jõgevamaa metsad 1918-2008. Koostaja Kaupo Ilmet, toimetaja Toivo Meikar. Jõgeva 2008, lk. 37. ISBN 9789985984277
2. ↑  Jõgevamaa metsad 1918-2008. Koostaja Kaupo Ilmet, toimetaja Toivo Meikar. Jõgeva 2008, lk. 38. ISBN 9789985984277
Pildil (vasakult) USA riigisekretär James F. Byrnes, Nõukogude suursaadik USA-s Andrei Gromõko ja erakorralise ja täievolilise suursaadiku teenistusastme vormiriietuses NSV Liidu välisasjade rahvakomissari esimene asetäitja Andrei Võšinski (1945)
**NSV Liidu Välisasjade Rahvakomissariaat** (vene keeles *Народный комиссариат иностранных дел СССР*) oli aastatel 1923–1946 Nõukogude Liidus eksisteerinud riigivalitsemise organ; kuulus  rahvakomissariaadina NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu koosseisu. 

Detsembris 1922 moodustati liidulepinguga Nõukogude Liit. Juulis 1923 Vene SFNV välisasjade rahvakomissariaat (eksisteeris 1917–1923; viimane rahvakomissar Georgi Tšitšerin) kaotati ja loodi *NSV Liidu Välisasjade Rahvakomissariaat*.

Juhtimine
---------

### Rahvakomissarid

* 1923–1930 Georgi Tšitšerin
* 1930–1939 Maksim Litvinov
* 1939–1946 Vjatšeslav Molotov

### Välisasjade rahvakomissari esimesed asetäitjad

* 193?–1937 Nikolai Krestinski
* 1937–1940 Vladimir Potjomkin
* 1940–1946 Andrei Võšinski

Teenistusastmed ja vormiriietus
-------------------------------

Mais 1943 seati sisse Välisasjade rahvakomissariaadi ja Nõukogude välisesinduste diplomaatilistele töötajatele teenistusastmed ja neile vastavad vormiriietus ja eraldusmärgid (õlakud). Nähti ette, et vormiriietust kantakse tööl iga päev (nagu teevad seda sõjaväelased). Välismaal viibides üldjuhul vormiriietust ei kantud, kuid saatkonna territooriumil võis seda soovi korral kanda.

Enne 1943. aastat eksisteeris Nõukogude Liidus diplomaatiline vormiriietus, mida kanti vaid pidulikel juhtudel (paljudes riikides kehtib selline tava tänini).

Ümberkujundamine
----------------

1946. aastal NSV Liidu Välisasjade Rahvakomissariaat kujundati ümber NSV Liidu Välisministeeriumiks.

Välislingid
-----------

 NSV Liidu Välisasjade Rahvakomissariaat – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib praegusest vallast, varasemate valdade kohta vaata artikleid Jõgeva vald (1991), Jõgeva vald (1939) ja Jõgeva vald (Laiuse kihelkond).* |

---

**Jõgeva vald** on 2. järgu haldusüksus (vald) Jõgeva maakonnas.

Jõgeva vald moodustati 2017. aastal Jõgeva, Palamuse ja Torma valla ning Jõgeva linna ühinemisel.

Asustus
-------

Vallas on üks linn (Jõgeva), seitse alevikku ja 89 küla.

Alevikud: Jõgeva, Kuremaa, Laiuse, Palamuse, Siimusti , Torma, Sadala

Külad: Alavere, Eerikvere, Ehavere, Ellakvere, Endla, Härjanurme, Imukvere, Iravere, Jõune, Järvepera, Kaarepere, Kaave, Kaera, Kaiavere, Kantküla, Kassinurme, Kassivere, Kaude, Kivijärve, Kivimäe, Kodismaa, Koimula, Kudina, Kurista, Kõnnu, Kõola, Kärde, Laiusevälja, Leedi, Lemuvere, Liikatku, Liivoja, Lilastvere, Luua, Lõpe, Mooritsa, Mullavere, Mõisamaa, Nava, Näduvere, Ookatku, Oti, Paduvere, Painküla, Pakaste, Palupere, Patjala, Pedja, Pikkjärve, Praaklima, Pööra, Raadivere, Raaduvere, Rahivere, Rassiku, Reastvere, Rohe, Ronivere, Rääbise, Saduküla, Selli, Soomevere, Sudiste, Sätsuvere, Süvalepa, Tealama, Teilma, Tooma, Toovere, Tuimõisa, Tõikvere, Tähkvere, Vaiatu, Vaidavere, Vaimastvere, Vana-Jõgeva, Vanamõisa, Vanavälja, Varbevere, Vilina, Viruvere, Visusti, Võduvere, Võidivere, Võikvere, Vägeva, Väljaotsa, Õuna, Änkküla

Maastik Sadala lähedal

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 11.03.2018.
2. ↑  Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 18.06.2021.
3. ↑  , vaadatud 4.11.2017.

Välislingid
-----------

 Jõgeva vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Jõgeva valla koduleht
* Janno Zõbin: "Jõgeva vallast soovib lahkuda juba mitu küla" Tartu Postimees, 29. august 2018

Jõgevamaa vapp
Jõgeva maakonna omavalitsused

Jõgeva vald - Mustvee vald - Põltsamaa vald
NSV Liidu Spordikomitee peahoone Moskvas aadressil Lužnetskaja naberežnaja 8
**NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Kehakultuuri- ja Spordikomitee** (vene keeles Комитет по физической культуре и спорту при Совете Министров СССР; lühend Спoрткомитeт СССР) oli Nõukogude Liidus eksisteerinud riigivalitsemise keskorgan. 

1930. aastal moodustati **NSV Liidu Kesktäitevkomitee juures asuv Üleliiduline Kehakultuuri Nõukogu**. 1936. aastal see kaotati ja selle baasil moodustati **NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu juures asuv Kehakultuuri ja Spordi Üleliiduline Komitee** (1946. aastast **NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Kehakultuuri ja Spordi Üleliiduline Komitee**), mis eksisteeris kuni 1953. aastani. 15. märtsil 1953 ilmunud NSV Liidu Ministrite Nõukogu määrusega see kaotati ja selle funktsioonid anti üle NSV Liidu Tervishoiuministeeriumi juures asuvale Kehakultuuri ja Spordi Peavalitsusele (ülem Sergei Pavlov). 

Veebruaris 1954 taasloodi Kehakultuuri ja spordi üleliiduline komitee, kuid aprillis 1959 taas kaotati. Kehakultuuri- ja spordialane töö riigis jäeti ühiskondlike organisatsioonide, sealhulgas neist tähtsaima NSV Liidu Spordiühingute ja Spordiorganisatsioonide Liidu (asutati aprillis 1959) kanda (liidu kesknõukogu esimeheks valiti 1959. aastal Nikolai Romanov). 

Oktoobris 1968 moodustati üleliidulis-vabariiklik **NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Kehakultuuri- ja Spordikomitee** (esimees Sergei Pavlov), mis 1986. aastal reorganiseeriti üleliidulis-vabariiklikuks **NSV Liidu Riiklikuks Kehakultuuri- ja Spordikomiteeks**. Kaotati NSV Liidu Riiginõukogu määrusega novembris 1991.

NSV Liidu Spordikomitee juhte
-----------------------------

* Vassili Snegov (1939–1945)
* Nikolai Romanov (1945–1948, 1951–1953, 1954–1959)
* Arkadi Apollonov (1948–1951)
* Sergei Pavlov (1968–1983)
* Marat Gramov (1983–1989)