recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Üleriigiline Tšetšeeni Rahvakongress** (NCChP) tuli võimule 1. novembril 1991,Itškeeria Tšetšeeni Vabariigi president Džohhar Dudajevi juhtimisel, kes oli Nõukogude Liidu Tartu õhuväebaasi endine ülem. Organisatsioon propageeris asutamisest saadik Tšetšeenia kui eraldi vabariigi suveräänsust Nõukogude Liidu koosseisus. Nõukogude lagunemise perioodil muutis ta selle selgesõnaliseks toetuseks "Itškeeria" Venemaast eraldumisele. 

7. septembril 1991 hõivas NCChP rahvuskaart valitsushooned ning raadio- ja televisioonikeskuse. Nad tungisid Tšetšeenia-Inguši ANSV Ülemnõukogu istungile, mille tulemusel suri Groznõi kommunistliku partei juht Vitali Kutšenko, kes visati aknast välja või kukkus põgenemise käigus, NCChP saatis laiali Tšetšeenia-Inguši ANSV valitsuse.   Aastatel 1991–2000 oli Tšetšeenia *de facto* iseseisev riik.

Viited
------

1. ↑  Galina M. Yemelianova (16. detsember 2009). *Radical Islam in the Former Soviet Union* (English). Taylor & Francis. Lk 63. ISBN 9781135182861. Vaadatud 5. jaanuaril 2022.`{{cite book}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
2. ↑  Matthew Evangelista (13. mai 2004). *The Chechen Wars Will Russia Go the Way of the Soviet Union?* (English). Brookings Institution Press. Lk 18. ISBN 9780815724971. Vaadatud 5. jaanuaril 2022.`{{cite book}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
3. ↑  Tracey C. German (6. veebruar 2003). *Russia's Chechen War* (English). Taylor & Francis. Lk 176. ISBN 9781134432493. Vaadatud 5. jaanuaril 2022.`{{cite book}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
Anna Kaneelina esinemas Tallinna vanalinna päevadel
**Anna Pärnoja** (esinejanimega **Anna Kaneelina**; sündinud 1. oktoobril 1984) on eesti laulja ja laulukirjutaja. 

2019. aastal ilmunud debüütalbum "Anna Kaneelina" tõi Pärnojale Eesti Muusikaauhindadel 4 auhinda, sealhulgas võidu aasta albumi kategoorias.  2021. aastal astus Anna Kaneelina üles rahvusvahelisel festivalil Eurosonic Noorderslag.

Karjäär
-------

### 2019–2021: debüütalbum "Anna Kaneelina"

Pärnoja debüütalbum "Anna Kaneelina" ilmus 2019. aasta veebruaris. Muusikutena löövad plaadil kaasa Erki Pärnoja, Joel-Rasmus Remmel, Peedu Kass ja Filip Leyman. Raadio 2 nimetas "Anna Kaneelina" nädala plaadiks  ning 2020. aasta Eesti muusikaauhindade jagamisel pälvis Pärnoja albumi eest neli auhinda: aasta naisartist, aasta album, aasta alternatiiv-/*indie*-album, aasta debüütalbum. 

2021. aastal esines Anna Kaneelina koos ansambliga rahvusvahelisel festivalil Eurosonic Noorderslag.

Auhinnad
--------

* 2020 Eesti Muusikaauhinnad – aasta naisartist
* 2020 Eesti Muusikaauhinnad – aasta album
* 2020 Eesti Muusikaauhinnad – aasta alternatiiv-/*indie*-album
* 2020 Eesti Muusikaauhinnad – aasta debüütalbum

Diskograafia
------------

Albumid| Pealkiri | Aasta |
| --- | --- |
| Anna Kaneelina | 2019 |

Singlid| Pealkiri | Aasta | Album |
| --- | --- | --- |
| Thunder | 2019 | Anna Kaneelina |
| What Have I Done For Love |

Viited
------

1. ↑  "Kes on Anna Kaneelina ja miks ta nii palju auhindu saab?". *Postimees*. 27. jaanuar 2020.
2. 1 2  "Puuluup ja Anna Kaneelina esinevad sel nädalal suurel rahvusvahelisel esitlusfestivalil". *ERR*. 11. jaanuar 2021.
3. ↑  "Kuula: Anna Kaneelina avaldas omanimelise debüütalbumi". *ERR*. 19. veebruar 2019.
4. ↑  "Arvustus: Anna Kaneelina võrratu kummituslikkus". *ERR*. 6. märts 2019.
5. 1 2 3 4 5  "Selgusid Eesti Muusikaauhinnad 2020 võitjad". *Eesti Muusikaauhinnad*. 25. jaanuar 2020. Originaali arhiivikoopia seisuga 31. detsember 2020. Vaadatud 14. aprillil 2021.
**Sipelga kalmistu** on ajalooline Ambla Maarja koguduse Ambla kihelkonna kalmistu Järva vallas Märjandi küla juures, Amblast umbes nelja kilomeetri kaugusel.

Sipelga kalmistu rajamiseks andis maad Linnape mõisa metsast 1830. aastatel Friedrich Adolf von Dellingshausen, Dellingshausenite perekonnast Sipelga surnuaed asutati Ambla kiriku abikalmistuna, kuna Ambla kalmistu Ambla kiriku juures jäi kitsaks ja toonane valitsus ei lubanud kiriku juures kalmistut suurendada, vaid nõudis uue surnuaia asutamist. Sinna maeti Tapa, Moe, Lehtse, Jäneda, Aegviidu, Tamsalu ja Kurisoo inimesi kuni teise maailmasõjani. Teatud määral jätkub matmine kalmistule ka praegu.

Kalmistul asub 1847. aastal valminud ja tänaseks taastatud kellatorni- ja väravatornihoone.

Kalmistule on maetud ka Virumaa Sootaguse, Aaspere, Haljala, Ambla kihelkonna Rägavere, Linnape, Põriki, Pruuna mõisnik, kreisisaadik ja Eestimaa maanõunik parun Friedrich Adolf von Dellingshausen (1769−1839) ja tema abikaasa Karoline Elisabeth (sünd. Krusenstern) ja Linnape külas Peetri talus sündinud luuletaja ja kirjastaja Mihkel Neumann (1866–1941).

Viited
------

1. ↑  Ambla Sipelga surnuaialt, Eesti Kirik (1923-1940), nr. 27, 4 juuli 1940.
2. ↑  Andres Tohver,Dellingshausenite matmispaik tehti korda 7500 euro eest, Virumaa Teataja, 14. oktoober 2022
3. ↑  Eva Klaas, Parun Dellingshauseni uuendatud matmispaik Sipelga kalmistul saab õnnistuse, Järva Teataja, 15. oktoober 2022
4. ↑  Eva Klaas, Kultuuripärandi väärtusega ajalooline Sipelga kalmistu muutub iga aastaga kenamaks Järva Teataja, 10. mai 2022
**José Carlos Martínez**, ka **José Martínez** (sündinud 29. aprillil 1969 Cartegnas Hispaanias) on hispaania teatrijuht, koreograaf ja endine balletitantsija. 

1987. aastal võitis Martínez balletikoolide õpilaste konkursil Lausanne'is stipendiumi ja sai õpinguid jätkata Pariisi Rahvusooperi balletikoolis. 1988. aastal valis Rudolf Nurejev ta Pariisi Ooperi Balleti kordeballetti. 1997. aastal sai Martínez esitantsijaks (*danseurs étoile*). Lavakarjääri lõpetas ta 2011. aastal.

Teatrijuht
----------

Martínez on olnud aastatel 2011–2019 Madridis tegutseva Rahvusliku Tantsukompanii kunstiline juht. 28. oktoobril 2022 nimetas Pariisi Ooperiteatri peadirektor Alexander Neef Martíneze Pariisi Ooperiteatri balletitrupi juhiks (*directeur de la danse*). Ametisse astumise aeg määrati hilisemale ajale – 5. detsembrile 2022, et võimaldada tal Tallinnas Estonia teatris käsil olev balleti lavastamine lõpule viia.

Külalislavastajana Eesti Rahvusballetis
---------------------------------------

2. detsembril 2022 esietendus Estonia laval Adolphe Adami ballett "Korsaar", mille koreograaf ja lavastaja on Martínez (tema versiooni esietendus oli 1. märtsil 2020 Rooma ooperiteatris). Ta saabus Tallinna koos endise lavapartneri Agnès Letestuga, kelle ülesandeks oli aidata lavastajal tantsijaid esietenduseks ette valmistada.

Tunnustus
---------

* 1992 – Varna rahvusvaheline balletikonkursi kuldmedal
* 2009 – balletiauhind Benois de la Danse (kategoorias "Koreograaf")
* Ordre des Arts et des Lettresi komandöriklassi orden

Viited
------

1. ↑  José Martinez. prixdelausanne.org
2. 1 2  José Carlos Martínez, president of the jury 2017. rosetamauri.org, 14. november 2016
3. ↑  Nomination de José Martínez au poste de directeur de la danse de L'Opéra national de Paris. operadeparis.fr
4. ↑  Üks ja ainus piraadiballett!. opera.ee

Välislingid
-----------

* Joaquín de Luz - Un país en danza | La2. YouTube, 5. november 2021
* Eesti Rahvusballett ülemaailmsel balletipäeval 2022, YouTube, 2. november 2022 (Videolõigu alguse, kus kuu aega enne esietendust tehakse proovi Estonia laval José Martíneze juhtimisel, ajakood **1:12:30**)
**Amesi Uurimiskeskus** (*Ames Research Center*, ka **NASA Ames**) on NASA uurimiskeskus, mis asub California osariigis, Silicon Valley's paikneval Moffetti lennuväljal.

Uurimiskeskus asutati 1939. aastal NACA laboratooriumina. Amesi Uurimiskeskus nimetati füüsiku ja NACA asutajaliikme Joseph Sweetman Amesi auks. Uurimiskeskuse loomisel oli selle ülesandeks uurida tuuletunnelis propellerlennukite aerodünaamikat. 1. oktoobril 1958 liideti NACA NASAga ning Ames'ist sai NASA uurimiskeskus.

Pärast NASA uurimiskeskuseks muutumist on Amesi peamiste uurimisvaldkondade hulka lisandunud näiteks kosmoselennundus, astrobioloogia, väikesatelliidid, Kuu uurimine, Maa-sarnaste planeetide otsing, superarvutid, kuumuskilpide arendamine ja lennukitelt teostatav astronoomia.

Viited
------

1. ↑  "NASA Ames Research Center History". *NASA Ames*. Originaali arhiivikoopia seisuga 22. juuni 2022. Vaadatud 18. september 2021.
2. ↑  "Joseph Sweetman Ames". *NASA*. Vaadatud 18. september 2021.
3. ↑  "Ames Research Center: R&D Lab for NASA". *Space.com*. Vaadatud 18. september 2021.
4. ↑  "NASA's Center in Silicon Valley". *NASA Ames*. Originaali arhiivikoopia seisuga 28. september 2021. Vaadatud 18. september 2021.
**Eeden** on Tartus Annelinnas, Kalda tee ja Anne kanali vahel Sõpruse silla otsa juures asetsev kaubanduskeskus.

Selle omanik on AS Eedeni Keskus.

Ajalugu
-------

Eedeni keskuse rajas Tartu Tarbijate Kooperatiiv. Kaubanduskeskus avati 27. novembril 2003. Sellesse investeeriti 120 miljonit krooni.

Avamise järel oli keskuse üldpind 18 000 m², mis tegi sellest toona Lõuna-Eesti suurima kaubanduskeskuse. 2004. aasta aprilli lõpuks oli Eedenit külastanud 1,5 miljonit inimest, mis tegi keskmiselt 9800 külastajat päevas.

Varem oli keskuse põhiline toidupood Konsum, 2013. aastal vahetus see Maksimarketi vastu. 2006. aastal pälvis firma Tartu laste- ja noortesõbraliku ettevõtte tiitli.

Keskuse järgi on saanud nime naiste võrkpallivõistkond Tartu Ülikool/Eeden ja tennisevõistlus Eeden Eesti Noorteliiga.

23. novembril 2018 lõppesid 16 miljonit eurot maksnud laiendustööd, mille käigus keskuse üldpind laienes veel veel 8000 m² võrra.

Viited
------

1. 1 2 3  Väinu Rozental, Jane Suu & Annika Matson Kald (12. jaanuar 2023). "Juubeli TOP: 100 suuremat 20-aastast ettevõtet". *Äripäev*. Vaadatud 1. august 2023.
2. ↑  Andres Kärssin "Tartu Eedeni keskus hindab end enim külastatavaks ostukohaks Lõuna-Eestis" Äripäev, 28.04.2004
3. ↑  Jaan Olmaru Miks muutub Eedeni Konsum Maksimarketiks? Postimees 12. juuni 2013
4. ↑  Tartu laste- ja noortesõbralikud ettevõtted Postimees 31.05.2006
5. ↑  Tartu Ülikool/Eeden on viimane poolfinalist ERR 2.04.2014
6. ↑  Eeden Eesti Noorteliiga 13-14 september Tartu Tennisekooli kodulehel

Välislingid
-----------

* Eedeni koduleht
* Andres Kärssin "Tartu Eedeni keskus hindab end enim külastatavaks ostukohaks Lõuna-Eestis" Äripäev, 28.04.2004
* Kuivav turvas kisub Tartu Eedeni kiiva Postimees 23. jaanuar 2007
* Jaan Olmaru Miks muutub Eedeni Konsum Maksimarketiks? Postimees 12. juuni 2013
* Tartu Eedeni kaubanduskeskus plaanib 6000-ruutmeetrist laiendust BNS/Õhtuleht, 11. juuli 2014
Jämaja kirik (2005)
Jämaja kiriku lõunafassaad
**Jämaja Kolmainu kirik** on kirik Jämaja kihelkonnas Saaremaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Saare maakonnas Saaremaa vallas.

Esimene kirik ehitati arvatavasti 13. sajandil. Tollane puukirik hävis tules. 14. sajandil ehitati uus kirik, mis aga 1860. aastateks oli juba varisemisohtlik. Sellest kirikust on säilinud renessansskantsel (17. sajand) ja hiliskeskaegne raidreljeef "Maarja kuulutus" ning krutsifiksiga raidepitaaf. Kiriku ümberehitus valmis kuue kuuga. Sellest on kirjutanud Anseküla pastor aastatel 1846–1875 Martin Körber oma kogumiku "Oesel einst und jezt" teises köites (1899).

1864. aastaks ehitati uus kirik, mis sai historitsistliku ilme.

Kirikus leidub vallasvara, mis väärivad eraldi tähelepanu: uusgooti altar, oreli- ja külgväärid, renessansskantsel, kaks dolomiidist vappepitaafi ning raidkivist naivistlik Maarja kuulutamise reljeef.

Kiriku tornikell pärineb Venemaalt 19. sajandist. Kell on valatud pronksist ning on rohke valudekooriga.

Altarimaali süžee "Aita mind, Issand!" on leitav kirikutes, kuhu kostis aknast sisse merekohin. Maal pärineb 19. sajandist ning tegemist on õlimaaliga. Altarimaalil on kujutatud Jeesust ja apostel Peetrust, Matteuse 14, 28–31 järgi.

Jämaja kirikuaed on arheoloogiamälestis nr 4174.

2015. aastal sai Jämaja kirik uue oreli, mis oli Lõuna-Rootsis asuva Höreda sõpruskoguduse kingitus.

Kirikut kasutab EELK Jämaja Kolmainu kogudus. Koguduse õpetaja on 1997. aastast Anu Konks. Jumalateenistused toimuvad kirikus suvel iga pühapäev kell 11.00. Sügisest kevadeni toimuvad jumalateenistused üle nädala ja suurtel kirikupühadel.

Viited
------

1. ↑   "Maarja kuulutus"
2. ↑  "Oesel einst und jezt"
3. ↑  Ajaleht Eesti Kirik nr 46. Sirje Simsoni artikkel Jämaja kirikust.
4. 1 2  Jämaja kirik Kultuurimälestiste registris. Vaadatud 11.01.2022
5. ↑  Jämaja kiriku tornikell. Kultuurimälestiste register. Vaadatud 11.01.2022
6. ↑  "Aita mind, Issand!"
7. ↑  Altarimaal "Aita mind, Issand" Kultuurimälestiste registris. Vaadatud 11.01.2022
8. ↑  Ajaleht Saarte Hääl artiklis Jämaja kirik sai moodsa oreli. Vaadatud 11.01.2022
9. ↑  Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku Jämaja kogudus. Vaadatud 11.01.2022

Välislingid
-----------

Jämaja kirik Kultuurimälestiste registris

Jämaja kirik
Jämaja kihelkond

**Kirik**: Jämaja  

**Mõisad**: Jämaja kirikumõis | Kargi mõis | Kaunispe mõis | Koltse mõis | Mõntu mõis | Olbrüki mõis | Põdra mõis | Sääre mõis | Torgu mõis
**Kruusimäe mõis** (saksa keeles *Klingenberg, Payonal*) oli eramõis Kadrina kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Kadapiku küla lähedal Kadrina vallas Lääne-Virumaal.

Mõisast on teateid alates 1534.

Viited
------

1. 1 2  Kruusimäe mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 13.08.2016)
2. ↑  Kruusimäe ms, www.eki.ee

Välislingid
-----------

* Kruusimäe mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Kadrina kirik
Kadrina kihelkond

**Kirik**: Kadrina  

**Mõisad**: Arbavere mõis | Eigu mõis | Hulja mõis | Hõbeda mõis | Imastu mõis | Ilumäe mõis | Jõepere mõis | Jõetaguse mõis | Kadrina kirikumõis | Kihlevere mõis | Kolu mõis | Kruusimäe mõis | Kõrve mõis | Lante mõis | Lasila mõis | Liblika mõis | Liigvere mõis | Lepiku mõis | Loksu mõis | Muike mõis | Muusi mõis | Mõndavere mõis | Neeruti mõis | Oonurme mõis | Pala mõis | Pakitu mõis | Palmse mõis | Polli mõis | Pressi mõis | Päri mõis | Saksi mõis | Sakussaare mõis | Sinnepali mõis | Soomukse mõis | Tuimõisa mõis | Tõdva-Kõnnu mõis | Udriku mõis | Undla mõis | Uku mõis | Vandu mõis | Vasivere mõis | Vatku mõis | Vohnja mõis | Võduvere mõis | Võsu mõis
**Arvo Eek** (13. oktoober 1937 – 9. juuli 2009) oli eesti keeleteadlane.

Arvo Eek oli pärit raudteelase perekonnast. 1952. aastal lõpetas ta Eidapere 7-klassilise kooli ja 1956. aastal Viljandi Pedagoogilise Kooli. Seejärel töötas ta kolm aastat algkooliõpetajana Ehavere algkoolis Luual. 1957. aastal alustas ta kaugõppes eesti filoloogia õpinguid Tartu Riiklikus Ülikoolis, 1959. aastal läks üle päevasesse osakonda. Ülikooli lõpetas ta 1963. aastal.

1963–1966 oli Arvo Eek ENSV TA Keele ja Kirjanduse Instituudi aspirant. Alates 1966. aastast töötas ta samas nooremteadurina. 1971. aastal kaitses ta filoloogiakandidaadi kraadi teemal "Eesti keele sonoorsed konsonandid", samal aastal määrati ta Keele ja Kirjanduse Instituudi eksperimentaalfoneetika laboratooriumi juhatajaks. Aastatel 1977–1992 töötas Arvo Eek Keele ja Kirjanduse Instituudi vanemteadurina. 1991–1993 oli ta Eesti Vabariigi Riikliku Keeleameti seadusloome nõunik. 1992–1994 oli ta külalisuurija Stockholmi Ülikooli Keeleteaduse Instituudi foneetikalaboratooriumis.

1993–2007 töötas Arvo Eek teadurina Küberneetika Instituudis foneetika ja kõnetehnoloogia laboris. 1994. aasta detsembris kaitses ta doktoritööd "Studies on quantity and stress in Estonian".

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. august 2016. Vaadatud 25. juunil 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑
**Eesti infoturbestandard** (E-ITS) on Eesti avaliku sektori asutuste andmeturbe korraldamise süsteem. See seab nõuded andmeturbe juhtimisele ja kontrollimisele, infosüsteemidele ja nende komponentidele ning süsteemide arendusele ja haldusele. E-ITS on riskipõhine süsteem, mis on kooskõlas rahvusvahelise infoturbehalduse standardiga ISO/IEC 27001.

E-ITS eelkäija on ISKE, Eesti avaliku sektori andmeturbe standard aastatel 2003 - 2023. ISKE on etalonturbe süsteem, mis klassifitseerib infosüsteemid või andmekogud nende salajasuse, käideldavuse ja tervikluse nõuete järgi klassidesse ning defineerib siis turvaklassidele vastavad turvanõuded iga tehnoloogia või IKT valdkonna jaoks. Tehnilised turvanõuded on ka E-ITS-is realiseeritud etalonturbena, kuid nendele lisaks sisaldab standard kohustuslike osadena andmeturbe juhtimist (ISMS) ja riskihaldust. Sellisena peaks E-ITS olema ISKE-st laiem ja üldisem, kuid rakendamisel paindlikum, praktilisem ja lihtsam. 

E-ITS peaks ISKE täielikult välja vahetama 2023. aasta jooksul.

E-ITS alusmaterjaliks on kasutatud Saksamaa Liitvabariigi keskse andmeturbestandardi IT-Grundschutz 2019. aasta versiooni. Eeldatavasti uuendatakse E-ITS tehnilisi nõudeid samuti IT-Grundschutz muudatuste baasilt. 

Eesti infoturbestandardit haldab ja selle rakendamist kontrollib Riigi Infosüsteemi Ameti küberturvalisuse teenistus.

Standardi kirjeldus, dokumendid, õppematerjalid ja muu informatsioon on koondatud Eesti Infoturbe Standardi Portaali.

1. ↑  Eesti infoturbestandard
2. ↑  
Eesti infoturbestandardi protsessimudeli evalveerimine, Anto Veldre diplomitöö, 2021

Välislingid
-----------

* Eesti Infoturbe Standardi Portaal
**Gdovlag** (vene keeles *Гдовлаг, Гдовский ИТЛ, Гдовский исправительно-трудовой лагерь*; 'Oudova parandusliku töö laager') oli NKVD karistuslaager Slantsõs, algselt Oudova rajoonis, hiljem Slantsõ rajoonis Leningradi oblastis Nõukogude Liidus.

Laager rajati 24. augustil 1940 keskusega Slantsõ tollase raudteejaama (praegusest umbes 3 km edelas) juures Oudova rajoonis. Ametlik aadress oligi Slantsõ jaama järgi, postkastiaadress oli p/k 279 (*ст. Сланцы Ленинградской ж.д. п/я 279*).

Esimene ülem oli A. G. Butski (24. august 1940 – ?). Laager oli mõeldud Oudova põlevkiviõli- ja bituumenitehase (1926. aastal alguse saanud Slantsõ kaevanduste, tehaste ja asula osa) ehitamise tööjõu jaoks.

Algul oli laager NKVD Laagrite Peavalitsuse otsealluvuses, alates 26. veebruarist 1941 NKVD Tööstusehituse Laagrite Peavalitsuse (GULPS) alluvuses. Seoses Slantsõ rajooni moodustamisega 11. märtsil 1941 jäi laager selle rajooni alale.

Laager suleti 28. juunil 1941, arvatavasti puhkenud Nõukogude–Saksa sõja ja seetõttu potentsiaalselt rindelähedaste asutuste evakueerimise tõttu.

Vangide arv
-----------

Pole teada, kui palju vange laagris suri ning kuhu surnud maeti.

| Kuupäev
  | Vangide arv
  |
| --- | --- |
| november 1940 | 1849
  |
| 1. jaanuar 1941 | 1990
  |
| 15. juuni 1941 | 3175
  |

Seos Eestiga
------------

See oli Eesti piirile kõige lähemal olnud GULagi laager (Slantsõ tollasest jaamast Eesti tollase piirini oli umbes 4 km). Eestist pole teadaolevalt kedagi saadetud Gdovlagi.

Viited
------

Välislingid
-----------

* Гдовский ИТЛ (Гдовлаг). // Система исправительно-трудовых лагерей в СССР. Vene keeles, vaadatud 1. veebruaril 2021
* "Система исправительно-трудовых лагерей в СССР". Vene keeles, vaadatud 1. veebruaril 2021
**Kirss-kontpuu** (*Cornus mas*) on põõsastaim kontpuu perekonnast.

Levik
-----

Pärineb põhjapoolkera parasvöötmest – Aasia kaguosast ning Kesk- ja Põhja-Ameerikast. Looduslik kasvukoht on kuiv segamets. Kirss-kontpuu on Eestisse introdutseeritud.

Kirjeldus
---------

Õitsev kirss-kontpuu
Oksad on jäigad, tugevasti hargnevad ja kitsa võraga. Taim võib kasvada nii puu kui ka mitmeharulise põõsana. Võrsed on kandilised, rohelised ja valkjas-hatused ning oksad hallikasrohelise värvusega. Leheserv on sile ning lehekuju munajas. Kirss-kontpuu õitseb varakevadel aprilli keskpaigas. Õiepungad on sibulja kujuga. Õied võivad asetseda üksikult või kobarates. Õis on väike, kollaste kroonlehtedega, mille tipud on teravad. 

Saak valmib hilissügisel, septembris või oktoobris. Vilja nimetatakse luuviljaks. Need on söödavad. Viljad on kujult piklikovaalsed ja kaaluvad umbes 2 grammi. Viljad on valminult tumepunased, kuid esineb ka kollase-, roosa- ja mustaviljalisi vorme. Maitse on hapumagus, parkiv ja kõrvalmaitsega.

Kasvunõuded
-----------

Kirss-kontpuu eelistab päikesepaistelist, kuid kaitstud asukohta. Kasvab paremini kergel, kuival mullal ja lubjarikkal mullal. Võib hästi kasvada ka liivasel ja kliburikkal pinnasel. Talub hästi põuda.

Paljundamine
------------

Kirss-kontpuud saab paljundada seemnete ja võrsikutega või silmastades.

Kasutamine
----------

###### Meetaimena

Kirss-kontpuu on varajane meetaim.

###### Ilutaimena

Kirss-kontpuu õied ja helerohelised lehed on väga dekoratiivsed.

Biokeemiline koostis
--------------------

Kirss-kontpuu viljad
Kirss-kontpuu marjade kuivainesisaldus on 13,6%, tiitritavate hapete sisaldus 3,0%, suhkrute sisaldus 11%, C-vitamiini sisaldus 74 mg 100 g toormassi kohta. Lisaks on marjades 0,58% pektiinaineid, 0,82% toortuhka, 0,32% värv- ja parkaineid ning 0,8% tselluloosi.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Robert Piir (2008). *Vähetuntud marjad aias*. Tallinn: Maalehe Raamat.
**Kopli mõis** (ka **Telliskopli mõis**; saksa keeles *Ziegelkoppel*) oli Tallinna linnamõis Harjumaal, Kopli poolsaarel. Tänapäeval jääb see Põhja-Tallinna linnaosa Kopli, Sitsi ja Paljassaare asumisse. Mõisasüdame aadress on tänapäeval Maleva tänav 2d.

Kopli poolsaare ja Tallinna ümbruse kaart 1791–1810 avaldatud Ludwig August Mellini Liivimaa atlasest
Mõis rajati keskajal piirkonna majandamiseks (loomade karjatamine, heina niitmine ja metsa kasutamiseks). Selle alale rajati 14. sajandil (esimene kirjalik teade 1365. aastast) ka linna telliselööv, millest pärineb ka mõisa saksakeelne nimetus.

Omaaegse Kopli mõisa rentnikud olid kohustatud rendiaja jooksul istutama Kopli poolsaarele kindla arvu tammi, mida kasutati linna veevarustuse puittorustikkude ja suurtükilafettide valmistamiseks.

1689. aastal redutseeriti Kopli mõis Rootsi riigile, kuid Vene riigi ajal läks see uuesti linna kätte.

1774. aastal rajati mõisa maadele Niguliste ja Oleviste koguduse uus kalmistu. 1820. aastal oli Kopli mõisas maad 525 ha, mille põllupinda oli 11 ha.

1912. aastal hakati mõisa maid laialdaselt müüma või andma rendile Vene riigile uute laevatehaste ja uue mereväebaasi jaoks.

Mõisast on tänapäeval alles ümberehitatud hooneid ja haljastuse osi.

Viited
------

1. ↑  "MTÜ Professorite Küla Seltsi liugkaart". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. oktoober 2016. Vaadatud 4. juulil 2016.
2. 1 2 3 4  Jaan Tamm, toim (2004). *Tallinna entsüklopeedia*. Kd 1. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 235. ISBN 9985701690.
3. ↑  Aleksander Kivi, Mäed ja mäenimelised tänavad Tallinnas, Kultuur ja Elu, 1964 nr 7, lk 408-409
4. ↑  Jaan Tamm, toim (2004). *Tallinna entsüklopeedia*. Kd 1. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 236. ISBN 9985701690.

Kirjandus
---------

* Robert Nerman. "Kopli. Miljöö, olustik, kultuurilugu 1918-1940". Tallinn 1995. 320 lk. ISBN 9985601246 (köites)
* Robert Nerman. "Kopli. Miljöö, olustik, kultuurilugu 1918-1940". 2. täiend. vlj. Tallinn 2002. 504 lk. ISBN 9985780361 (köites)
* Robert Nerman, Karin Paulus. "Põhja-Tallinn". Jalutaja teejuht. Tallinn 2006. Lk 47
* Alo Särg. "Kopli linnamõis (*ka Telliskopli*)". // Tallinna mõisad ja mõisnikud. Argo. Tallinn 2010. Lk 47

Välislingid
-----------

* Kopli asumi ajaloost Tallinna linna kodulehel
**Rogovka** (vanasti ka *Nautrēni*) on küla (*vidējciems*) Lätis Rēzekne piirkonnas. Nautrēni valla halduskeskus. 

Küla asub merepinnast 140 meetri kõrgusel valla kaguosas. Asula jääb piirkonna keskusest Rēzeknest 28 ja Riiast 267 kilomeetri kaugusele.

Rogovkas asuvad Nautrēni keskkool, spordisaal-kultuurimaja, raamatukogu, koduloomuuseum ja postkontor. Koolimajas tegutsevad ka Juris Soikansi nimelise kunstikooli filiaal ja Latgale kultuuriloo ning latgali keele metoodikakeskus.

Rogovkas asub gooti stiilis katoliku kirik. Kunagi asus seal ka õigeusu kirik, mis on viidud üle Läti Vabaõhumuuseumi.

Küla on kujunenud kiriku juurde. Aastal 1819 rajas Zaļmuiža mõis kiriku sissesõidutee juurde kõrtsi, sinna rajati ka teisi majapidamishooneid. Paik kujunes kaubitsemiskohaks, mis sai küla staatuse ametlikult aastal 1925. Nõukogude perioodil oli Rogovka Nautrēni sovhoosi keskasulaks.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 253 (1935)
* 333 (1989)
 | * 276 (2017)
* 237 (2022)
 |

Viited
------

1. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
2. ↑  Vietvārdu datubāze
Linnutee struktuur
**Carina-Sagittariuse haru** on Linnutee väike spiraalharu.

Linnutee on varbspiraalne galaktika, mis koosneb keskosast ja kahest suurest ning mitmest väiksemast harust. Carina-Sagittariuse haru asub kahe suurema haru, Scutumi-Centauruse ja Perseuse haru vahel. Haru on saanud nime Amburi ja Kiili tähtkujude järgi, mis asuvad Maalt vaadeldes haru suunas.

Carina-Sagittariuse haru hajub oma keskosas, kus see paikneb Linnutee keskosa suhtes maksimaalse nurga all (umbes 80°) ja seejärel jätkub. Keskosast kuni hajumiskohani, paikneb Sagittariuse haru ja hajunud koha järel algab Carina haru.

See on Linnutee kirjeldatumaid harusid, sest seal asuvad paljud H-II-piirkonnad, noored tähed ja molekulipilved.

Väike haru
----------

2008. aastal näitasid Spitzeri kosmoseteleskoobi vaatlused, et Carina-Sagittariuse harus on võrreldes Scutumi-Centaruse ja Perseuse haruga võrreldes vähe noori tähti. See tähendab, et ilmselt on Carina-Sagittariuse ja Norma harud Linnutee väiksemad harud.

Nähtavad objektid
-----------------

Carina-Sagittaruiuse harus asuvad mitmed Messier' kataloogi objektid: Messier 8, Messier 11, Messier 16, Messier 17, Messier 18, Messier 21, Messier 24 ja Messier 26. Harus asub ka Kiilu udukogu.

Viited
------

1. ↑  *The Spiral Structure of Our Galaxy*. Lk 262.
2. ↑  "New Images: Milky Way Loses Two Arms". *Space.com*. Vaadatud 28. november 2019.
3. ↑  "Two of the Milky Way's Spiral Arms go Missing". *NASA*. Originaali arhiivikoopia seisuga 9. november 2020. Vaadatud 28. november 2019.
4. ↑  "Messier Objects in the Milky Way Galaxy". *Messier SEDS*. Vaadatud 28. november 2019.
**Thrymr** (ka **Saturn XXX**) on Saturni looduslik kaaslane. Selle kuu avastas 2000. aastal Brett J. Gladmani töörühm. 

Algul pandi taevakehale koodnimi **S/2000 S 7**, kuid siis nimetati ümber Skandinaavia mütoloogia tegelase, jöötun Thrymri järgi (jöötunid on hiiud). Algne nimekuju oli **Thrym**, IAU planetaarsete süsteemide nomenklatuuri töögrupp lisas lõppu r-tähe, nii jäi nimeks **Thrym**.

Thrymri läbimõõt on hinnanguliselt 7 kilomeetrit (teistel andmetel 5,6 km), ruumala 180 km3 ning ta tiirleb ümber Saturni planeedi pöörlemisele vastupidises suunas, keskmisel kaugusel Saturnist 20 439 600 km. 
Ühe tiiru tegemiseks ümber Saturni kulub tal 1,094 ööpäeva. Orbiidi kalle ekliptika suhtes on tal 174° ja ekstsentrilisus ligikaudu 0.5.

Päritolu
--------

Üldiselt on Thrymrist väga vähe teada. Arvatakse, et ta võiks olla Saturni kuu Phoebe küljest lahti löödud tükk.[*viide?*] Saturni Norra grupi (*Norse group*) kuude suured erinevused telje kalletes, orbiitide ekstsentrilistustes ja kuude keskmistes kaugustes Saturnist viitavad, et nad ei pärine ühelt objektilt (selle teise taevakehaga kokkupõrkel purunemisel), vaid on tõenäoliselt pärit mitmelt eri objektilt. 
Kõik Norra grupi kuud tiirlevad ümber Saturni selle pöörlemisele vastassuunas. Sel põhjusel ning lisaks nende orbiitide kõrvalekalde tõttu ringikujulisusest ja tiirlemistasandi erinevusest Saturni ekvaatori suhtes nimetatakse neid "irregulaarseteks" kuudeks. Sellised "irregulaarsed" kuud arvatakse olevat tulnud Saturni kaaslasteks pigem kuskilt mujalt kui tekkinud samas akretsioonikettas, mis ümbritses noort Saturni ta moodustumisel. Ilmselt on nad Saturnile lähenedes püütud kinni selle gravitatsiooni poolt ning jäänud ümber Saturni tiirlema. Viimane käib ka Thrymri kohta.

Viited
------

1. ↑  IAUC 8177: *Satellites of Jupiter and Saturn* (nime andmine) Vaadatud: 15.04.2014
2. ↑  IAUC 8471: *Satellites of Saturn*, January 21, 2005 (nime täpsustamine) Vaadatud: 15.04.2014
3. 1 2 3 4 5  Thrymr: Overview Vaadatud: 15.04.2014
4. ↑  Cassini Mission: Thrymr NASA Vaadatud: 15.04.2014

  


Saturni kaaslased

S/2009 S 1 • Pan • Daphnis • Atlas • Prometheus • Pandora • Epimetheus • Janus • Aegaeon •  Mimas • Methone • Anthe • Pallene • Enceladus • Tethys • Telesto • Kalypso • Dione • Helene • Polydeuces • Rhea • Titan • Hyperion • Iapetus • Kiviuq • Ijiraq • Phoebe • Paaliaq • Skathi • Albiorix • S/2007 S 2 • Bebhionn • Erriapus • Skoll • Siarnaq • Tarqeq • S/2004 S 13 • Greip • Hyrrokkin • Jarnsaxa • Tarvos • Mundilfari • S/2006 S 1 • S/2004 S 17 • Bergelmir • Narvi • Suttungr • Hati • S/2004 S 12 • Farbauti • Thrymr • Aegir • S/2007 S 3 • Bestla • S/2004 S 7 • S/2006 S 3 •  Fenrir • Surtur • Kari • Ymir • Loge • Fornjot
**Roberto Carlos Alvarado Hernández** (sündinud 7. septembril 1998 Salamancas) on Mehhiko jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Mehhiko kõrgliigaklubis Guadalajara ja Mehhiko jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Celayas, debüteerides Mehhiko esiliigas 2013. aasta septembris, saades kõige nooremaks mängijaks, kes selles liigas mänginud on.

Mehhiko kõrgliigas debüteeris Alvarado 2017. aastal Pachuca meeskonnas. Samal aastal võitis ta klubiga CONCACAF-i Meistrite Liiga.

Aastatel 2017–2018 mängis ta Mehhiko kõrgliigaklubis Necaxa ja 2018–2021 Cruz Azulis. 2021. aastal tuli ta Cruz Azuliga Mehhiko meistriks. 2021. aasta detsembris liitus ta Guadalajaraga.

Mehhiko jalgpallikoondises debüteeris Alvarado 7. septembril 2018 sõprusmängus Uruguay vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 5. juunil 2019 sõprusmängus Venezuela vastu. Mehhiko koondisega võitis ta 2019. aasta CONCACAF Gold Cup'i. 2020. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril võitis ta Mehhiko olümpiavõistkonnaga pronksmedali.

Saavutused
----------

Pachuca
* CONCACAF-i Meistrite Liiga: 2016–17

Necaxa
* Copa MX: Clausura 2018

Cruz Azul
* Liga MX: Guardianes 2021
* Copa MX: Apertura 2018
* Supercopa MX: 2019
* Leagues Cup: 2019
Endla ja Lembit Tegova haud Kudjape kalmistul**Endla Tegova** (sünninimi Vainula (aastani 1935 **Vinter**); 26. november 1922 Abula, Mustjala vald, Saaremaa – 16. märts 1987 Kuressaare) oli eesti kirjanik.

Ta sündis töölisperekonnas (tema isa töötas saeveskis). 

Koolitee algas 1930 Pidula Algkoolis, 1936 jätkas ta Pidula Lääne-Saare Kodumajandus-Täienduskoolis. Peagi aga kool likvideeriti ja lõputunnistus jäi tal saamata. 1940 astus Endla Mustjala Mittetäielikku Keskkooli, mille lõpetas 1941. 

1942–1944 õppis ta Mustjala Osalises Põllumajandus-Täienduskoolis. Ka see kool likvideeriti ja diplom jäi saamata. 

1945 sai Tegovast Kuressaare Käsitööstusliku kooli õpilane. Ettenähtud 4-aastase õppeaja läbis tema 3 aastaga, omandades tehnik-tehnoloogi kutse. Kõrghariduse omandas kaugõppe teel Tallinna Pedagoogilises Instituudis (praegu Tallinna Ülikool). 

Seejärel töötas Mustjalas eesti keele ja kirjanduse õpetajana, selle järel jätkas sama tööd Taritus. 

Järgnes töö Kingissepa Töölisnoorte Keskkooli eesti keele ja kirjanduse õpetajana, Kingissepa 8-klassilise Kooli asendusõpetajana ja Viktor Kingissepa nimelise Kingissepa 1. Keskkooli ilmeka lugemise õpetajana. Kuid suurema osa oma elust on ta töötanud Maakutsekoolis nr 26 (hiljem Kutsekeskkool nr 26, tänapäeval Kuressaare Ametikool), kus ta õpetas ühiskonnaõpetust, esteetilist kasvatust ja ajalugu. 

Muu hulgas õpetas ta näidendeid, deklamatsioone ja tantse. 

Esikromaani asus ta kirjutama aasta enne pensionile jäämist. Ta jõudis lõpetada 4 romaani: "Tunglejad" (sai 1979. aastal romaanivõistlusel ergutusauhinna; ilmus 1980), "Humalaaias" (1982; kutsekooli elust), "Põlvili" (1986) ja "Laulatatud" (1986), pooleli jäi kaks. 

Üks poolelijäänud romaanidest kandis pealkirja "Vähk", teine "Püramiid". Ta kirjutas ka näidendeid, luuletusi ja lühijutte.

Isiklikku
---------

1957 abiellus Endla Lembit Tegovaga. Neil on poeg Meelis Tegova. 

Endla Tegova suri vähki 16. märtsil 1987.

Viited
------

1. ↑  [ Elulugu Orissaare raamatukogu veebis (pdf)
2. ↑  Enda Naaber, Kohtumisi kirjanik Endla Tegovaga, Saarte Hääl, 21. november 2012
3. ↑  Helgi Allik, Endla Tegova elab meie mälestustes[*alaline kõdulink*], Meie Maa, 26. november 2002
**Karl Johannes Teär** (1. aprill 1903 Vilsandi – 23. juuli 1945 Stockholm) oli eesti laevaehitaja ja meremees, kaugesõidukapten.

Ta oli muuhulgas kolmemastilise mootorpurjeka "Jaen Teär" ehitaja.

1942. aasta sügisest oli ta oma venna, Kuressaare lossihoovis kommunistide poolt mõrvatud kaugesõidukapten Julius Teäri (1889–1941) järel J. Teäri Eramerekooli juht Saaremaal.

5. ülemaailmsete vilsandlaste päevade raames 2001 avati Papissaare sadamas mälestuskivi tekstiga: *"1881–1940 ehitati Papisaares 36 purjelaeva. Viimased olid mootorpurjekad Oskar 1937, Juhan 1938, Juuni 1940. Mälestusse jäävad kaptenid Jaen Teär, Julius Teär ja Karl Teär. Navigare necesse est"*.

Ta oli Jaan Teäri poeg, üheksas laps.

Viited
------

1. ↑  Surmakuulutused, Eesti Teataja, nr.1, 1. august 1945, lk.6
2. ↑  Aare Laine: Vilsandi päevad andsid uut innustust, Meie Maa 17. juuli 2001
3. ↑  EELK Kihelkonna kogudus. Personaalraamat (Tagamõisa, Paju, Pidula, Kirikumõis, Rootsiküla, Loona, Kuusnõmme, Kulli, Vilsandi, Lümanda), lk 230, kaader 125.
Léopold II
**Léopold II** (saksa ja hollandi keeles **Leopold II**; sünninimega saksa keeles **Leopold Ludwig Philipp Maria Viktor**; prantsuse **Léopold Louis-Philippe Marie Victor**; hollandi **Leopold Lodewijk Filips Maria Victor**; 9. aprill 1835 Brüssel – 17. detsember 1909 Laeken) oli belglaste kuningas aastast 1865 kuni surmani.

Ta oli belglaste teine kuningas ja sai troonile pärast oma isa, esimese kuninga Léopold I surma. Ta valitses 44 aastat. See on olnud pikim valitsusaeg Belgia monarhia ajaloos.

Léopold II sai tuntuks eelkõige erakordse julmusega Kesk-Aafrikas. Ta asutas 1885. aastal teiste seas Henry Morton Stanley abiga Kongo Vaba Riigi ja oli selle ainuomanik kuni 1908. aastani, mil Belgia valitsus selle kuritarvituste tõttu koos Katangaga oma hoole alla võttis. Lépold II valitsusaeg põhjustas 8-12 miljoni kongolase huku. Valdusest sai Belgia Kongo ja hiljem Kongo Demokraatlik Vabariik.

Autasud
-------

* Anhalti Albrecht Karu ordeni suurrist (1874)

Välislingid
-----------

* "Belgias kõlavad Leopold II monumentide suhtes nii vastu- kui poolthääled" ERR, 28. juuni 2020

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Ametikoht loodi** | **Kongo Vaba Riigi valitseja**1885–1908 | Järgnev**Ametikoht kaotati** |
| Eelnev**Léopold I** | **Belglaste kuningas**1865–1909 | Järgnev**Albert I** |
**Raivo Puhke** (sündinud 24. mail 1966 Tapal) on eesti spordifüsioloog.

Elukäik
-------

Raivo Puhke on töölise poeg.

Lõpetas 1984 Tapa 1. Keskkooli ja 1991 Tartu Ülikooli (kehakultuuriteaduskonnas). 1992 alustas magistriõpinguid, 1993 stažeeris Jyväskylä Tippspordi Uuringute Keskuses, sporditeaduste magister (1994, TÜ), väitekiri "Erineva iseloomuga vastupidavustreeningu mõju müofibrillaarvalkude sisaldusele ja omavahelistele seostele".

2006 kaitses doktoritööd teemal "Pikaajalise jõutreeningu mõjul toimuvad adaptatiivsed muutused müosiini isovormilises kompositsioonis keskealiste inimeste skeletilihases".

Ta oli aastatel 1994–1997 Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna treeningõpetuse õppetooli teadur, 1997–2003 spordibioloogia ja füsioteraapia instituudi funktsionaalse morfoloogia õppetooli teadur ja 2004. aastast on erakorraline teadur.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: kehalise aktiivsuse mõju skeletilihaskiudude ja kontraktiivvalkude isovormilisele kompositsioonile ja II tüüpi diabeedi kujunemisele riskirühma patsientidel; puusaliigese osteoartriidi mõju ümbritsevate lihaste kontraktsiooniaparaadile ja metaboolsetele omadustele. Üle 30 teadustrükise.

Teoseid
-------

* The effect of contractile activity on the damaged skeletal muscle and the application on paraplegic locomotion (kaasautor). // Neuroprosthetics from Basic Res. to Clinical Application. Berlin, 1996
* Role of skeletal muscle-fibre type in regulation of glucose metabolism in middle-aged subjects with impaired glucose tolerance during a long-term exercise and dietary intervention (kaasautor). // Diabetes Obesity and Metabolism. 6 (2005) 7
* Altered mitochondrial apparent affinity for ADP and impaired of mitochondrial creatine kinase in gluteus medius of patients with hip osteoarthritis. // Am. J. Physiol. 290 (2006) 5.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide.
2. ↑  Raivo Puhke kaitses väitekirja[*alaline kõdulink*] Universitas Tartuensis, 16. november 2006

Kirjandus
---------

* Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 135.

Välislingid
-----------

* Raivo Puhke Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Antti Tamm 2020. aastal
**Antti Tamm** (sündinud 14. juuni 1977 Tartus) on eesti astrofüüsik, Tartu Observatooriumi direktor.

Elulugu
-------

Antti Tamm sündis 14. juunil 1977 Tartus. Koolis käis Tartu Miina Härma Gümnaasiumis. Pärast keskkooli lõpetamist asus õppima Tartu Ülikoolis füüsikat. Bakalaureusetöö kaitses 1999. aastal ja magistritöö 2001. aastal. Doktoritöö valmis 2006. aastal. Nii magistritöö "Spiraalgalaktikate heleduse ja massijaotuse mudelid punanihetel" kui doktoritöö "Kaugete ketasgalaktikate struktuur" valmisid Tartu ülikoolis Peeter Tenjese juhendamisel.
Alates 2005. aastast töötab Tartu observatooriumi galaktikate füüsika ja kosmoloogia osakonnas alul teadurina, siis vanemteadurina ning 1. aprillist 2020 on ta Tartu observatooriumi direktor.

Teadustöö
---------

Antti Tamm ja Jaan Einasto 
Juba alates magistritööst on Antti Tamme uurimisteemaks olnud galaktikad ja tumeaine, täpsemalt galaktikate teke ja areng, galaktikate struktuur, tähepopulatsioonid galaktikates, tumeaine omadused ja jaotus, kosmiline tolm. Teadustöö on viinud teda Saksamaale Göttingeni ülikooli, Hispaaniasse Kanaari astrofüüsikainstituuti ja Valencia ülikooli. Tema juhendamisel on valminud üks bakalaureusetöö, üks magistritöö ning valmimas (2021) üks doktoritöö. Ta on olnud tippkeskuse "Tumeaine astroosakeste füüsikas ja kosmoloogias" (2011–2015) juht, mitme Eesti teadusfondi ning ühe Euroopa kosmoseagentuuri projekti vastutav täitja. Tema osalusel on ilmunud rohkem kui 40 teaduspublikatsiooni.

Antti Tamm on aktiivne teadusorganisaator. Ta on Rahvusvahelise Astronoomiauniooni (IAU) liige, kuulub ajakirja "Astronomy and Astrophysics" direktorite nõukotta, on Euroopa kosmoseagentuuri kosmose programmikomitee nõunik ning Euroopa Liidu teadusuuringute ja innovatsiooni rahastamisprogrammi Horisont 2020 kosmose programmikomitee ekspert. Nüüd ka Tartu observatooriumi direktor.

Tunnustus
---------

* 2023 Tartu Ülikooli aumärk

Teaduspublikatsioone
--------------------

* Tamm, A. Tenjes, P. (2003) Structure and mass distribution of spiral galaxies at intermediate redshifts. Astronomy & Astrophysics, 403(2), 529–536.
* Tempel, E. Tamm, A. Tenjes, P. (2010) Dust-corrected surface photometry of M31 from Spitzer far-infrared observations. Astronomy & Astrophysics, 509.
* Tempel, E. Libeskind, N.I. Hoffman, Y. et al. (2014) Orientation of cosmic web filaments with respect to the underlying velocity field. Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 437(1), L11-L15.
* Tamm, A. Tempel, E. Tenjes, P. et al. (2012) Stellar mass map and dark matter distribution in M31. Astronomy & Astrophysics, 546, A4.
* Tempel, E. Tamm, A. Gramann, M. et al. (2014) Flux- and volume-limited groups/clusters for the SDSS galaxies: Catalogues and mass estimation. Astronomy & Astrophysics, 566, A1.

Viited
------

1. ↑   Eesti Teadusinfosüsteem
2. ↑   Ulvar Käärt. Universumi tume pool. Selles numbris: Antti Tamm. Horisont 5/2020, 18–23.
3. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 27. oktoobril 2023.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Antti Tamm** |

* Antti Tamm ETIS
Hahni trepp Narvas
Hahni trepp Narvas hiljemalt 1875
**Hahni trepp** on trepp Narvas, mis on pühendatud Narva linnapea Adolf Theodor Hahnile.

Hahni trepp Narva Hermanni tänaval
1875. aastal ehitati Narvas Pimeaia lõunaossa trepp, mis nimetati Hahni järgi Hahni trepiks.

Algsest kuuest astmestikust on alles viis, sest üks jäi uue Sõpruse silla rajamisel maa alla. Pärast Eesti-Venemaa piiri piiritsooni rajamist suleti trepi alumine osa, mistõttu jäi see aastateks kasutuseta.

Narva jõeäärse promenaadi rajamisel aastatel 2012–2015 ehitati neljanda-viienda astmestiku vahelt lisanduv trepp Narva jõe äärsele promenaadile. Promenaadi avati pidulikult 5. veebruaril 2014.

Viited
------

1. ↑  "A. Hahni trepp". *Puhka Eestis*. Originaali arhiivikoopia seisuga 6. märts 2019.
2. ↑  Ilja Smirnov (30.10.2010). "Narva promenaad teeb piirivalvuritele muret" (PDF). *Põhjarannik*. Vaadatud 06.03.2019.
3. ↑  "Narva kaldapealse promenaadi ehitamine 2.4.0201.12-0031". *Euroopa Liidu Struktuuritoetus*. Originaali arhiivikoopia seisuga 6.03.2019. Vaadatud 06.03.2019.
4. ↑  "FOTOD: Kahel pool Narva jõge avati jõepromenaadid". *Maaleht*. 06.02.2014. Vaadatud 06.03.2019.

Välislingid
-----------

* A. Hahni trepp
* A. Hahni trepp
* Ajapaik. Hahni trepp 1910
* Promenaadi arenduse projektikirjeldus, 2014

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Hahni trepp** |
**Muhu kalmistu** ehk **Muhu Liiva kalmistu** on kalmistu Muhu kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Viira külas Muhu vallas.

Muhu kalmistu asub Viiralt Nõmmkülla viiva tee ääres, 1,1 km kaugusel Viirast.

Muhu kalmistu pärineb 18. sajandi lõpust.

Muhu kalmistu üldpindala on 2,33 ha. Kalmistu välispiirdeks on kõrge kuivlaos kiviaed, mis eraldab ka hilisemat apostliku õigeusu kalmistu osa vanemast protestantlikust osast. Peaväravaks (nn Liiva ELK koguduse osal) on tahutud maakivist kaetud väravaehitis. Väravaava on suletav sepisvõrega. Samal kalmistuosal asub kivist sammasportaaliga kabel. Vanemaid kui II maailmasõja lõpp on kalmistul 434 metallhauatähist (sh 401 sepist), 4 sepisaeda ja 51 kivist hauatähist.

Muhu kalmistu koosneb sisuliselt kolmest ajaloolisest kalmistust või osast:

1. Pädaste ehk Muhu vanadekodu kalmistu (lõunapoolsest piirdeaiast parklani), kõige uuem osa.
2. Liiva ELK Luteri kalmistu (väravatest kabelini), kõige vanem osa.
3. Rinsi AÕK õigeusu kalmistu ehk Rinsi vana kalmistu (kabelist põhjapoolse piirdeaiani), vahepealne osa. Nn Rinsi uus kalmistu on Sepamäe kalmistu (tänapäeval ilmalik kalmistu).

Muhu kalmistu on alates 1997. aastal ajaloomälestisena arvele kultuurimälestiste riiklikus registris.

Lisaks Muhu kalmistule asuvad Muhus veel Hellamaa kalmistu ja Sepamäe kalmistu

Viited
------

Välislingid
-----------

* Muhu kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib põllumehest; misjonäri kohta vaata artiklit Aleksander Eisenschmidt (misjonär)* |

---

Maja, kus elas A. Eisenschmidt
**Aleksander Jakob Peeter Eisenschmidt** (14. august 1876 Käärdi talu, Uderna vald – 6. august 1914 Tartu lähedal) oli eesti põllumajandusteadlane ja ajakirjanik, üks esimesi eesti soost doktorikraadiga põllumehi.

Töötas aastatel 1899–1902 Kiidjärve mõisavalitsejana.

Eisenschmidt õppis 1903–1905 Königsbergi ülikoolis, kus 1911. aastal kaitses doktoriväitekirja väikepõllupidamisest Tartu maakonnas. Asutas 1906. aastal nädalalehe Põllutööleht, mille vastutav toimetaja ta oli kuni 1910. Aastatel 1907–1910 ka kuukirja Aiatööleht vastutav toimetaja.

Ühtlasi kutsuti ta sama aasta 1. septembrist Tartu Eesti Põllumeeste seltsi (TEPS) kaubandusosakonna asjaajajaks ja tegevjuhiks. Siin hakkas ta looma otseseid ühendusi paremate välismaa vabrikutega, tellides põllutöö-tarbeaineid otseteed välismaistelt tootjatelt.

Suvel 1907 otsustas TEPS koosolek kutsuda ellu vastastikuse vastutuse alusel töötava ostu-müügi ühisuse. 31. augustil 1908 kinnitati uue ühisuse – Tartu Eesti Majanduse Ühisuse – põhikiri ja 1. jaanuarist 1909 läks kaubandusosakonna tegevus uue ühisuse kätte, mille direktoriks valiti A. Eisenschmidt. Tema juhatusel kujunes Tartu Eesti MÜ paari aastaga Eesti kõige elujõulisemaks põllutöötarbeainete müügikohaks. Ta tegi maailma paremate vabrikute saadused ilma vahetalitajateta põllumeestele kättesaadavaks, seadis sisse teadusliku kontrolli kunstsõnnikute ja seemnete alal, korraldas kindla kava järele aastate jooksul väärtuskatseid tegevpõllumeeste juures; tutvustas uusi maaharimisriistu, seadis sisse ühispiimatalitusi maal jne.

1907 asutas Eisenschmidt Tartus Aiavilja-Ühisuse, mis pidi tulevikus välja arenema suureks aedviljakonservide ja alkoholita jookide valmistamise tööstuseks Eestis.

Eisenschmidt tegi kodumaal algust ka tindivalmistamisega, asutades nn Ronga Ühisuse ja võttis korduvalt sõna postiolude parandamiseks maal.

Eisenschmidt abiellus 1909. aasta sügisel Ülenurme mõisa rentniku Lehnbaumi tütre Margot Luisega. 1910. aasta 12. juunil sündis neil poeg Uno ja 1914. aasta kevadel tütar.

6. augustil 1914 hukkusid Tartus oma kodu lähedal liivakarjääris liivavaringus Aleksander Eisenschmidt, tema isa ja 4-aastane poeg.

Isiklikku
---------

Tema isa onupoeg Wilhelm Gottfried Eisenschmidt oli Tartu Peetri koguduse õpetaja.

Tema vanaonu pojapoja pojapoeg Jaan Einasto on eesti astrofüüsik.

Viited
------

1. ↑  EE 14: 54
2. 1 2  Esko, Enn. Karilatsi, Taevaskoja, Põlva. Tallinn: Maalehe Raamat. 2001

Kirjandus
---------

* 1924. *Dr phil Aleksander Eisenschmidti elulugu ja tegevus*. Tartu.
* Heino Kiik 1969. *Aleksander Eisenschmidt*.
* Vello Lään 2008. *Ühenduses on jõud: 100 aastat kaubandust Tartumaal*. Tartu Tarbijate Kooperatiiv.

Välislingid
-----------

* Aleksander Eisenschmidt Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
* Dr. phil. Aleksander Eisenschmidt'i elulugu ja tegewus : tema kümne-aastase surmapäewa mälestamiseks. Teos digiteerituna digitaalarhiivis DIGAR
**Nová Dubnica** (saksa keeles *Neudubnitz*, ungari keeles *Újtölgyes*, tšehhi keeles *Nová Dubnice*) on linn Slovakkias Trenčíni maakonnas Ilava ringkonnas.

Geograafiline asend
-------------------

Nová Dubnica asub Váhi jõe orus Strážovi mäestiku jalamil, Tšehhi piirist 12 km kaugusel.

Ajalugu
-------

Nová Dubnica projekteeriti masinaehitustehase *Závody ťažkého strojárstva* töötajate elamurajoonina 1951. aastal. Ehitustöid alustati 1952. aastal, esimesed elumajad valmisid 1953. aasta märtsis. Omaette vallaks sai Nová Dubnica 1957. aastal. Linnaõigused anti Nová Dubnicale 1960. aastal.

Rahvastik
---------

Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Nová Dubnica elanikest slovakke 92,8%, tšehhe 0,93% ja ungarlasi 0,17%. Rahvus oli teadamata 5,51%-l elanikest.

Sõpruslinnad
------------

* Venemaa Dubna, Venemaa
* Poola Miedźna, Poola
* Itaalia San Daniele del Friuli, Itaalia
* Tšehhi Slavičín, Tšehhi Vabariik

Viited
------

1. ↑  História mesta Mesto Nová Dubnica. Vaadatud 12. novembril 2023
2. ↑  Number of population by ethnicity in the municipality Nová Dubnica at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 12. novembril 2023
Kimalaseliikide välissuguelundid. Vasakul *Bombus alpinus*, paremal *Bombus polaris*
**Suguelundid** on reproduktiivelundkonna elundid, mille ülesandeks on soo jätkamine. Suguelundites tekivad ja valmivad sugurakud. Kuna suguelundid on oma asukoha tõttu kuseelunditega tihedalt seotud, vaadeldakse neid anatoomilise tervikuna.

Mehe suguelundid
----------------

 *Pikemalt artiklis Mehe suguelundid*

Mehe sisesuguelundid on munandid, munandimanused, seemnejuhad, seemnepõiekesed, eesnääre ja sugutisibulanäärmed. Välissuguelundid on suguti ja munandikott.

Munandid (testis) on mehe sugunäärmed, milles tekivad mehe sugurakud – spermid – ja produtseeritakse meessuguhormoone. Munandid on ploomikujulised pisut lamendunud paariselundid, mis paiknevad kõhuõõnest väljaspool munandikotis ja on teineteisest eraldatud munandikoti-vaheseinaga. Munandis paiknevates seemnetorukestes toimub meessugurakkude ehk spermide areng, seemnetorukeste vahemikkudes aga produtseerivad näärmerakud meessuguhormooni.

Naise suguelundid
-----------------

 *Pikemalt artiklis Naise suguelundid*

Naise sisesuguelundid on munasarjad, munajuhad, emakas ja tupp. Välissuguelundid on häbemekink, kõdisti, suured häbememokad ja väikesed häbememokad, mida koos nimetatakse häbemeks.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Suguorgan** |

* Mehe suguelundid
* Naise suguelundid
* Neeru-sugusegmendid