recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**2004. aasta suveolümpiamängude pesapallivõistlused** toimusid 15.–25. augustil.

Võistkonnad
-----------

Osales kaheksa meeskonda, kes mängisid üheringilise turniiri. Neli paremat pääsesid poolfinaali ning nende võitjad selgitasid olümpiavõitja. Valikturniiride kaudu ei pääsenud tiitlit kaitsma USA ja Sydney pronks Lõuna-Korea. Osalesid Kreeka, Itaalia, Holland, Kuuba, Kanada, Taiwan, Jaapan ja Austraalia.

Võistluspaik
------------

Kõik mängud peeti Hellinikoni olümpiakompleksi kahel väljakul. Esimese väljaku äärde mahtus 9000, teise äärde 4000 pealtvaatajat.

Tulemused
---------

### Lõplik järjestus

1. Kuuba
2. Austraalia
3. Jaapan
4. Kanada
5. Taiwan
6. Holland
7. Itaalia
8. Kreeka

### Põhiturniir

| Koht | Riik | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Väravad | Võite | Punktid |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Jaapan | X | 6:3 | 9:1 | 4:9 | 4:3 | 8:3 | 12:0 | 6:1 | 49:20 | 6 | 85,5 |
| 2. | Kuuba | 3:6 | X | 5:2 | 4:1 | 10:2 | 9:2 | 5:0 | 5:4 | 41:17  | 6 | 85.5 |
| 3. | Kanada | 1:9 | 2:5 | X | 11:0 | 7:0 | 7:0 | 9:3 | 2:0 | 39:17  | 5 | 71,5 |
| 4. | Austraalia | 9:4 | 1:4 | 0:11 | X | 0:3 | 22:2 | 6:0 | 11:6 | 49:30  | 4 | 57,2 |
| 5. | Taiwan | 3:4 | 2:10 | 0:7 | 3:0 | X | 5:1 | 4:5 | 7:1 | 24:28 | 3 | 42,9 |
| 6. | Holland | 3:8 | 2:9 | 0:7 | 2:22 | 1:5 | X | 10:4 | 11:0 | 29:55  | 2 | 28,6 |
| 7. | Itaalia | 0:12 | 0:5 | 3:9 | 0:6 | 5:4 | 4:10 | X | 7:12 | 19:58  | 1 |  14,3 |
| 8. | Kreeka | 1:6 | 4:5 | 0:2 | 6:11 | 1:7 | 0:11 | 12:7 | X | 24:49 | 1 | 14,3
 |

### Poolfinaalid

24. august

**Austraalia - Jaapan** 1:0  

**Kuuba - Kanada** 8:5

### Pronksimäng

25. august

**Jaapan - Kanada** 11:2

### Finaal

25. august 

**Kuuba - Austraalia** 6:2
Vahastu Suurkivi
Vaade tee poolt
**Vahastu rändrahn** (ka: *Vahastu Suurkivi*) on graniidist hiidrahn Rapla maakonnas Rapla vallas Suurekivi külas. 

Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 10,0 m, laius 6,0 m, kõrgus 2,7 m ja ümbermõõt 28,5 m.

Rahn on leivapätsi kujuline siledapinnaline ja hallikasroosat värvi Lael on pragusid ja piki harja kulgev vagu pikkusega 2 m, laiusega 80 cm ja sügavusega 30 cm. Selle põhi on keskelt liudjas, nii et vihmavesi püsib sees. Rahnu lae kagupoolses osas esineb teine piklik lohk, mis on väiksem. Rahnu peal kasvab sammalt vähe, seda vaid kohati pragudes. Loodepoolsest otsast on suur kivitükk pragude järgi eraldunud, mis jättis sinna vaosarnase süvendi.

Rahn on alates 1959. aastast üksikobjektina looduskaitse all.

Vaata ka
--------

* Eesti hiidrahnude loend

Viited
------

1. ↑  Pirrus, Enn (2009). *Eestimaa suured kivid*. Tallinn: Teaduste Akadeemia kirjastus.
2. ↑  "Vahastu rändrahn". *EELIS Infoleht*. Vaadatud 28.12.2022.
3. ↑  "Vahastu rändrahn". *Keskkonnaportaal*. Vaadatud 29.12.2022.

Välislingid
-----------

* Vahastu rändrahn ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis
* Vahastu rändrahn keskkonnaportaalis
**Riksu kihistu** (inglise keeles *Riksu Formation*) on siluri ladestu kihistu.

Kihistu stratotüüp on Riksu 803 puurauk, kus selle kivimid esinevad 80.4..144.7 meetril. Kihistule on nime andnud Riksu küla.

Kihistu all lamab Jamaja kihistu, sellel lasuvad kohati Muhu kihistu või Jaagarahu kihistu kivimid.

Kihistu moodustab sõlmjas lubjakivi, milles esineb vahekihtidena mergel. See esineb Saaremaa lõunaosas, Tõstamaa poolsaarel ja Pärnu lahe ümbruskonnas. Kihistu paksus ulatub 34.5 meetrist Nässumaa puuraugus kuni 50.8 meetrini Kaugatuma puuraugus. Kihistu kivimid on sarnased Sõrve kihistu kivimitele, kuid on neist vanemad. Kihistut loetakse Jaagarahu lademesse kuuluvaks.

Viited
------

1. ↑  Riksu kihistu Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 15.09.2020)
2. ↑   (vaadatud 14.09.2020)
3. ↑  Jaagarahu Stage H. Heinsalu & V. Viira: Raukas, A. Teedumäe, A. (eds). 1997. Geology and Mineral Resources of Estonia. Estonian Academy Publishers, Tallinn. ISBN 9985-50-185-3.

Välislingid
-----------

* Riksu kihistu Eesti geokogude infosüsteemis
Jāņmuiža mõisa peahoone 2017. aastal
Jāņmuiža mõis 1793. aastal. Johann Christoph Brotze kogu
Jāņmuiža mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wendenschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904)
**Jāņmuiža mõis**, varem **Jāņamuiža mõis** (saksa keeles *Johannenhof*, läti keeles *Jāņmuiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Võnnu kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Priekuļi piirkonnas Priekuļi vallas Jāņmuižas.

Mõisa suurus
------------

Kui mõis aastal 1920 maareformi käigus likvideeriti, kuulus sellele 150 hektarit maad. Suurem osa sellest läks endise mõisaomaniku poja diplomaat Andrejs Kampe (1905−1942) valdusse ja sellest kujunes Vairogi talu.

Mõisaansambel
-------------

Peahoone on XVIII sajandi lõpust pärit ja hiljem täiendatud barokne puitehitis, mis on oma üldilme säilitanud.

Vaata ka
--------

* Jāņmuiža

Viited
------

1. ↑  Priekuļu pagasta teritorijas plānojums.
2. ↑  Sakk, Ivar. Läti mõisad. Reisijuht. Tallinn: EVG Print, 2006, lk 136.

Kirjandus
---------

* *Baltisches historisches Ortslexikon*. Teil II. Lettland (Südlivland und Kurland). − Quellen und Studien zur baltischen Geschichte. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1990. Lk 245.
* Sakk, Ivar. *Läti mõisad*. Reisijuht. Tallinn: EVG Print, 2006. Lk 136.


Võnnu kihelkond

**Kirik**: Võnnu Jaani kirik  

**Mõisad**: Võnnu kirikumõis | Blusumuiža mõis | Dubinska mõis | Dukuri mõis | Glūda mõis | Jāņmuiža mõis | Jurģumuiža mõis | Kalnamuiža mõis | Lenči mõis | Liepa mõis | Meijermuiža mõis | Priekuļi mõis | Strīķi mõis | Zekleri mõis | Zeltkalnsi mõis | Veismaņi mõis | Võnnu mõis
Map
**Jāņuparksi raudteejaam** oli raudteejaam Ainaži–Valmiera–Smiltene raudteel Valmieras. Jaam asus Heinaste raudteejaamast 80 kilomeetri kaugusel ja jäi raudtee valmimisajal Volmari kreisi Veide kihelkonda Jānūparksi mõisa maadele.

Jaam avati aastal 1912. Algul kandis see nime *Valmiera II*. Jaam asus Valmiera kesklinnale lähemal kui Valmiera raudteejaam, seetõttu kasutas seda ka ohtralt reisijaid. Kahe maailmasõja vahel oli tegemist ühega kahest selle raudtee kõige intensiivsema reisijate liiklusega jaamast. Jaama lähedusse rajati ka saekaater. Jaam suleti reisirongiliikluse lõpetamisel aastal 1979, sealne jaamahoone on tänapäeval erastatud.

Viited
------

1. ↑  Pa bānīša takām… Šaursliežu dzelzceļa Smiltene – Ainaži apraksts Ineta Amoliņa historia.lv, 2010
2. ↑  T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 119. lk.

Välislingid
-----------

* Jaam vanal kaardil

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Kocēni |  **Jāņuparks** | Valmiera  |
Riley Nash 2017. aastal Boston Bruinsi särgis
**Riley Nash** (sündinud 9. mail 1989 Consortis Alberta provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Tampa Bay Lightning.

Ta alustas jäähoki mängimist British Columbia Hockey League'i klubis Salmon Arm Silverbacks. Aastatel 2007–2010 mängis ta kolm hooaega Cornelli Ülikooli jäähokimeeskonnas. 2008. aastal valiti ta konverentsi ECAC Hockey hooaja parimaks uustulnukaks.

2007. aastal valis Edmonton Oilersi ta NHL-i *draft* '​is 27. valikuna. 2010. aasta juunis sõlmis ta lepingu Carolina Hurricanesiga, asudes mängima American Hockey League'i klubis Charlotte Checkers. NHL-is debüteeris ta Hurricanesi meeskonnas hooajal 2011–12. Esimese värava lõi ta liigas 2. märtsil 2013 mängus Florida Panthersi vastu.

2016. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Boston Bruinsiga. 2018. aasta juulis liitus ta Columbus Blue Jacketsiga, kellega sõlmis kolmeaastase lepingu. Hooaja 2020–21 lõpus mängis ta Toronto Maple Leafsis. 2021. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Winnipeg Jetsiga. Põhihooaja 15 esimese mänguga ei suutnud Nash koguda ühtegi resultatiivsuspunkti ning Jets loobus temast. 2021. aasta detsembris asus ta mängima Tampa Bay Lightningis.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 21.10.2021)
2. ↑  "Columbus Blue Jackets sign center Riley Nash". nhl.com. 1.7.2018. Vaadatud 17.8.2020
3. ↑  "Jets sign forward Riley Nash to one-year, $750,000 contract". sportsnet.ca. 31.7.2021. Vaadatud 21.11.2021
4. ↑  "Lightning claim forward Riley Nash off waivers from Winnipeg". nhl.com. 7.12.2021. Vaadatud 22.12.2021

Välislingid
-----------

* Profiil NHL.com lehel
* Profiil hockeydb.com lehel

| * v
* r
Tampa Bay Lightning |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Brian Elliott **·** Andrei Vassilevski |
| 
**Kaitsjad**: Zach Bogosian **·** Erik Černák **·** Ian Cole **·** Haydn Fleury **·** Cal Foote **·** Victor Hedman **·** Philippe Myers **·** Nick Perbix **·** Mihhail Sergatšov |
| 
**Ründajad**: Pierre-Édouard Bellemare **·** Anthony Cirelli **·** Ross Colton **·** Brandon Hagel **·** Alex Killorn **·** Cole Koepke **·** Nikita Kutšerov **·** Patrick Maroon **·** Vladislav Namestnikov **·** Nick Paul **·** Corey Perry **·** Brayden Point **·** Steven Stamkos |
Toimi Kankaanniemi (aastal 2014)
**Toimi Olavi Kankaanniemi** (sündinud 26. veebruaril 1950 Tyrvääs) on Soome poliitik. Ta on olnud Eduskunna liige aastatel 1987–2011 (Kristlike Demokraatide rühmas) ja aastast 2015 (Põlissoomlaste rühmas). Aastatel 1991–1994 oli ta Esko Aho valitsuse portfellita minister Soome välisministeeriumis.

Ta on sündinud 1950. aastal Tyrvääs Satakunta maakonnas ning lõpetanud 1975. aastal Tampere Ülikooli sotsiaaltöö erialal. Ta on töötanud Kaarina ja Keikyä vallas ning Siikaineni valla juhina. Aastatel 1976–1987 oli ta Uuraineni valla sekretär.

Aastatel 1987–2011 oli ta Eduskunna liige Kristlike Demokraatide rühmas. Samuti oli ta 26. aprillist 1991 kuni 28. juunini 1994 portfellita minister Soome välisministeeriumis Esko Aho valitsuses. Lisaks oli ta aastatel 1989–1995 Soome Kristlike Demokraatide erakonna esimees. Uuesti valiti ta Eduskunna liikmeks 2015. aastal, kuid siis juba Põlissoomlaste nimekirjas.

Isiklikku
---------

Toimi Kankaanniemi on abielus, kahe poja ja ühe tütre isa.
**Saika punkrilahing** toimus Saika küla (tänapäeval Võru maakonnas Rõuge vallas) metsas 7. märtsil 1951 metsavendade ja Nõukogude Liidu julgeolekujõudude vahel. Saika küla lähedal metsas varjas ennast kokku 8 metsavenda, kellest enamus oli pärit lähiümbruskonna küladest.

Lahingu käik
------------

Lahing Saika küla metsas toimus 7. märtsil 1951. See oli ka ühtlasi esimene suurem kokkupõrge metsavendade ja julgeolekujõudude vahel Vastseliina rajoonis. MGB sõdurid tulid punkrit vallutama kahelt poolt: Mauri külast suunaga Saikale ja Rebäse külast suunaga Saikale.

Umbes kella 10 ajal hakkas lähedal asuvatesse küladesse kostma metsast püssipauke ja automaadivalanguid. Lahing kestis umbes 4 tundi ja selle käigus hukkus kokku kuus metsavenda.

Lahingus hukkusid:

* Lembit Tullus
* Rudolf Tomba
* Voldemar Visk
* Evald Keir
* Raimund Pild
* Roland Uibo

Hiljem on selgunud, et lahingu lõppedes olevat üritanud piiramisrõngast läbi murda Uibo, August Kuus ja Richard Vähi. See aga õnnestus ainult kahel viimasel, aga Uibole saadi väljamurdmiskatsel pihta. Vähi ja Kuus jooksid üle maantee Pildi tallu, võtsid sealt hobuse ja põgenesid edasi metsa, kusjuures hobune naasis hiljem tallu.

MGB poolel langes lahingus ametlike andmete kohaselt 5 sõdurit, kellest üks oli leitnant. Siiski võib kohalike inimeste meenutuste põhjal järeldada, et julgeolekuvägede kaotused võisid küündida kuni paarikümne meheni.

August Kuus ja Richard Vähi suutsid ennast veel kaks aastat varjata, kuni langesid 29. märtsil 1953 Puutlipalu lahingus Loosi küla juures.

Pärast lahingut
---------------

Lahingu järel leidsid MGB sõdurid Saika punkrist 3 kergekuulipildujat, 5 automaati, 4 vintpüssi, 5 püstolit, 3 kergekuulipilduja salve, 5 automaatide salve, 300 padrunit, 2 kuulipildujalinti MG 34 jaoks. Hiljem punker põletati.

Langenud metsavennad viidi MGB sõdurite saatel regedega Vastseliina alevikku. Seal pandi nad külarahvale hirmutamiseks ja omastele tuvastamiseks välja.

Kuna alates 1946. aastast tuli üleliiduline direktiiv, mis nõudis, et võitluses langenud või eeluurimise ajal vanglas surnud metsavennad peab matma salaja, varjatud kohta ja see haud maskeerida, siis pole metsavendade täpne matmiskoht siiani teada. Küll aga on selgunud, et hukkunud olevat maetud Vastseliina lähistele, Võru-Luhamaa teelõigu äärsesse metsatukka sohu. Samas kohas oli kunagi Kaitseliidu ja Nõukogude okupatsiooni ajal NKVD lasketiir.

Mälestuskivi
------------

Saika punkrilahingus langenud kuuele metsavennale avati 2007. aasta jaanipäeval mälestuskivi. Kunagise punkri asukoht jääb mälestuskivist ligi poole kilomeetri kaugusele. Igal aastal korraldab ausamba juures mälestusürituse Kaitseliit.

Viited
------

1. ↑  Metsavendade suurlahingud Eestis Kultuur ja Elu 2008, nr 2
2. ↑  Saika punkrilahingus langenute säilmete leidmiseks tekkis uus lootus. ERR Uudised, 28. märts 2013
3. ↑  Võrumaal avati mälestuskivi metsavendadele. ERR Uudised, 28. juuni 2007
Toini Gustafsson kahe Grenoble'is võidetud kuldmedaliga
**Toini Gustafsson-Rönnlund** (sünninimi **Toini Karvonen**; sündinud 17. jaanuaril 1938 Soomes Suomussalmis) on Rootsi naismurdmaasuusataja, kahekordne olümpiavõitja (1968).

1962. aasta maailmameistrivõistlustel Zakopanes ja 1964. aasta olümpiamängudel Innsbruckis kuulus Gustafsson hõbemedali võitnud Rootsi teatevõistkonda. 1966. aasta MM-il Oslos võitis Gustafson esimesed individuaalse tippvõistluste medali, saades individuaalselt 10 km hõbemedali ja teatevõistluses pronksmedali.

1968. aasta OM-il Grenoble'is tuli Gustafsson olümpiavõitjaks nii 5 kui ka 10 km distantsil ning sai teatevõistluses hõbemedali. Samal aastal autasustati Gustafssoni Svenska Dagbladeti kuldmedaliga.

Toini Gustafsson-Rönnlund oli ametilt kehalise kasvatuse õpetaja. Ta on rahvuselt soomlane, kuid evakueeriti sõja ajal Rootsi.

Gustafsson-Rönnlundi elukaaslane oli Assar Rönnlund, kes oli samuti edukas suusataja.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 1964 Austria Innsbruckis
	+ Hõbe hõbemedal 3×5 km teatesõidus
* 1968 Prantsusmaa Grenoble'is
	+ Kuld **olümpiavõitja** 5 km
	+ Kuld **olümpiavõitja** 10 km
	+ Hõbe hõbemedal 3×5 km teatesõidus

### Maailmameistrivõistlustel

* 1962 Poola Zakopanes
	+ Hõbe hõbemedal 3×5 km teatesõidus
* 1966 Norra Oslos
	+ Pronks pronksmedal 10 km
	+ Pronks pronksmedal 3×5 km teatesõidus

Välislingid
-----------

* Toini Gustafsson FIS-i kodulehel
Mickaël Cuisance (2019)
**Mickaël Bruno Dominique Cuisance** (sündinud 16. augustil 1999 Strasbourgis) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Venezia.

Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaal. Aastatel 2014–2017 kuulus ta AS Nancy noortevõistkonda.

2017. aasta mais liitus ta Saksamaa kõrgliiga klubiga Mönchengladbachi Borussia. Saksamaa kõrgliigas tegi ta debüüdi 19. septembril 2017 mängus VfB Stuttgarti vastu.

2019. aasta augustis siirdus ta ligi 10 miljoni euro eest Müncheni Bayerni. Esimese värava Saksamaa kõrgliigas lõi ta 27. juunil 2020 mängus VfL Wolfsburgi vastu. Samal hooajal tuli ta klubiga Saksamaa meistriks ja võitis UEFA Meistrite Liiga. Hooajal 2020–2021 oli ta laenul Prantsusmaa kõrgliiga klubis Marseille Olympique.

2022. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Veneziaga.

Cuisance on kuulunud Prantsusmaa noortekoondistesse.

Saavutused
----------

Müncheni Bayern
* Bundesliga: 2019–20
* DFB-Pokal: 2019–20
* UEFA Meistrite Liiga: 2019–20
* UEFA Superkarikas: 2020

Viited
------

1. ↑  "Bayern Munich confirm Cuisance set to join from Borussia Monchengladbach". Goal.com. 17.8.2019. Vaadatud 6.7.2020
**Jahilaskmine 2004. aasta suveolümpiamängudel** toimus 14.–22. augustil.

Ajalugu
-------

Esimest korda oli jahilaskmine olümpiamängude kavas 1900. aastal Pariisis. Algul lasti antiikmängude eeskujul (kreeklased austasid sel moel oma jumalaid) märki elusate tuvide pihta, kuid see jäi ka viimaseks korraks, kui olümpiamängudel kasutati elavaid märklaudu.

Võistlusalad
------------

Nii mehed kui naised võistlesid kaevikrajal (lisaks klassikalisele võistlusele veel ka paarismärkide laskmises) ja kaarrajal. Võistlusalasid oli 7 (4 meestele ja 3 naistele).

Võistluspaik
------------

Olümpia laskmiskeskus paiknes Ateena kaguosas Markopouloses. Pealtvaatajaid mahtus võistlusi jälgima 2093.

Eestlaste osalemine
-------------------

Teist olümpiat järjest esindas Eesti laskureid kaarrajalaskur Andrei Inešin, kes teenis rahvusvaheliselt alaliidult wild-cardi.

Tulemused
---------

### Mehed

| Ala | Kuld | Hõbe | Pronks |
| --- | --- | --- | --- |
| Kaevikrada | Venemaa Aleksei Alipov | Itaalia Giovanni Pellielo | Austraalia Adam Vella |
| Paariskaevikrada | Araabia Ühendemiraadid Ahmad Mohammad Hasher Al Maktoum | India Rajyavardhan Singh Rathore | Hiina Wang Zheng |
| Liikuv sihtmärk | Saksamaa Manfred Kurzer | Venemaa Aleksandr Blinov | Venemaa Dimitri Lõkin |
| Kaarrada | Itaalia Andrea Benelli | Soome Marko Kemppainen | Kuuba Juan Miguel Rodríguez |

### Naised

| Ala | Kuld | Hõbe | Pronks |
| --- | --- | --- | --- |
| Kaevikrada | Austraalia Suzanne Balogh | Hispaania María Quintanal | Lõuna-Korea Lee Bo-na |
| Paariskaevikrada | Ameerika Ühendriigid Kim Rhode | Lõuna-Korea Lee Bo-na | Hiina Gao E |
| Kaarrada | Ungari Diána Igaly | Hiina Wei Ning | Aserbaidžaan Zemfira Meftahətdinova |
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Euroopa U-21 meistrivõistlused |
| **Kuld** | 2011 | jalgpall |

**Víctor Ruiz Torre** (sündinud 25. jaanuaril 1989 Esplugues de Llobregatis) on Hispaania jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Real Betis.

Ta alustas klubikarjääri Espanyolis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2006. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2009. aasta detsembris.

2011. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Itaalia kõrgliiga klubiga Napoli. Itaalias tal läbimurret teha ei õnnestunud ning ta naasis juba sama aasta augustis Hispaanissse, sõlmides viieaastase lepingu Valenciaga.

Aastatel 2014–2019 mängis ta Hispaania kõrgliigas Villarreali ridades.

2019. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Türgi kõrgliiga klubiga Beşiktaş. Aasta hiljem naasis ta Hispaaniasse, sõlmides üheaastasee lepingu Real Betisega.

2011. aastal tuli ta Ruiz Hispaania kuni 21-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks. 2010. aastal debüteeris ta Kataloonia jalgpallikoondises.
Víctor Sánchez 2019. aastal RCD Espanyoli särgis
**Víctor Sánchez Mata** (sündinud 8. septembril 1987 Terrassas) on Hispaania jalgpallur, kes mängib poolkaitsja või kaitsjana Austraalia kõrgliiga klubis Western United.

2005. aastal liitus ta FC Barcelonaga. Aastatel 2006–2009 mängis ta peamiselt Barcelona reservmeeskondades Hispaania madalamates liigades. Barcelona põhimeeskonnas debüteeris ta 2008. aasta jaanuaris Hispaania karikavõistlustel. Hispaania kõrgliigas debüteeris ta sama aasta 18. märtsil mängus UD Almería vastu. Hooajal 2008–09 tuli ta Barcelonaga Hispaania meistriks ning võitis Hispaania karikavõistlused ja UEFA Meistrite Liiga.

Hooajal 2009–10 mängis ta Barcelonast laenul Hispaania kõrgliiga klubis Xerez ja hooajal 2010–11 Getafes. Hooaja 2011–12 esimeses pooles mängis ta Šveitsi kõrgliiga klubis Neuchâtel Xamax.

Aastatel 2012–2020 mängis Sánchez Hispaania kõrgliigas RCD Espanyoli ridades. Ta lahkus klubist pärast seda, kui hooajal 2019–20 kõrgliigast välja langeti.

2020. aasta novembris sõlmis ta kaheaastase lepingu Western Unitediga.

2013. aastal debüteeris Sánchez Kataloonia jalgpallikoondises.

Saavutused
----------

Barcelona
* La Liga: 2008–09
* Copa del Rey: 2008–09
* UEFA Meistrite Liiga: 2008–09

Viited
------

1. ↑  "Western United sign experienced midfielder Víctor Sánchez". Western United FC. 27.11.2020. Vaadatud 11.3.2021

Välislingid
-----------

 Víctor Sánchez Mata – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Tori linnaosa** (lühend TO) on Kuressaare linnaosa. 

Tori kujutab endast algselt sadama ja merendusega, hiljem üha enam pigem kalandusega seotud inimeste asumit Kuressaare linna edelaosas. Esimesed kolm maja rajati 1681. aasta suvel. Algselt oli Tori linnaossa muust Kuressaare linnast eraldatud kunagisel laiul Tori abajaga ning maismaad pidi pääses sinna vaid Suur-Sadama tänava kaudu. Tori linnajao ajaloolise tuumiku moodustavad Lootsi, Mere ja Jõe tänavad ning osa Suur-Sadama ning Aia tänavatest. Vastavalt maapinna pidevale tõusule mere suhtes ning täite- ja maaparandustöödele on linnajagu laienenud kagusse (Tammi (praegu Tori) ja osaga Abaja tänavast) ja põhja poole (Luha, Heina ja osaga Ravila tänavast). 19. sajandi esimesel kümnendil ehitati tolleaegsele Tori laiule linna piirile Sõrve maantee äärde Saaremaa maakonnahaigla, kuni 1940. aastal valmis uus ja moodne Kuressaare Haigla Aia tänavas. Tori küla liideti linnaga 1929. aastal.

Lõunas külgneb Tori linnajagu merega (Tori abajas ning Kuressaare laht), läänes Põduste jõega ning idas (tinglikuks piiriks tänapäeval on Töö tänav) Rapikülaga. Linnaosa sisse jääb Põduste vasakpoolne suudmeharu – Tori jõgi ning Lipi laid, mida tänaseks on hakatud valdavalt nimetama Tori laiuks (algne Tori laid on juba ammu lakanud saarena olemast).

Vaatamata tormilisele kinnisvaraarendusele on Kuressaare Tori linnajagu veel praegugi üks paremini säilinud kunagisi kalurite, sadamatööliste ja meremeeste ajaloolisi eeslinnu, mille ajalooliste analoogidena vääriksid märkimist Kalamaja linnaosa Tallinnas, osa Pärnu Ülejõe linnaosast, Bolderāja Riias ning Ostgals Ventspilsis.

Linnaosas toimuvad Kuressaare merepäevade põhiüritused.

Linnaosa on suuremalt jaolt muinsuskaitsealas.
Tori linnaosas aadressil Veski tänav 9 asub Sadamaait.

Välislingid
-----------

* Lootsi poolsaarele plaanitakse Kuressaare suurimat elamuehitust
**Toomas Järveoja** (sündinud 23. aprillil 1961) on Eesti poliitik.

Haridus
-------

1984. aastal lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi.

Poliitiline tegevus
-------------------

Aastatel 1999–2002 oli ta Elva linnavolikogu esimees. 2005. aastast oli ta Elva spordijuht ning 2007–2011 abilinnapea.

30. mail 2011 valiti Toomas Järveoja Elva linnapeaks, sest senine linnapea Reno Laidre nimetati 1. juunist 2011 Tartu maavanemaks. 6. mail 2015 avaldas Elva linnavolikogu talle umbusaldust ja valis uueks linnapeaks Järveoja erakonnakaaslase Eva Kamsi.

Novembrist 2017 oli Toomas Järveoja Elva vallavanem.

Märtsis 2019 kandideeris ta Riigikokku, kuid ei osutunud valituks. 27. jaanuaril 2021 asus ta Eesti maaeluministriks siirdunud Urmas Kruuse asendusliikmena Riigikogu liikmeks.

Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 9 (Jõgeva- ja Tartumaa (v.a Tartu linn)) 1688 häält ning ei osutunud valituks.

### Poliitiline kuuluvus

Aastast 1988 oli ta NLKP liige.

Toomas Järveoja on 6. märtsist 2002 Eesti Reformierakonna liige.

Ühiskondlik tegevus
-------------------

Järveoja on sportlane ja terviseliikumise eestvedaja. Ta osaleb rattamaratonidel ja sõidab rallit koos oma poja Martin Järveojaga.

Ta on ka Eesti Judoliidu asepresident.

Tunnustus
---------

2009. aastal pälvis ta Jõgeval toimunud Eesti linnade 40. suvemängudel Eesti sportlikuima linnajuhi auhinna.

Isiklikku
---------

Tema poeg on endine judoka ja 2017. aastast Ott Tänaku kaardilugeja Martin Järveoja. Tema vend on Nõo Reaalgümnaasiumi direktor Jaanus Järveoja.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Elva uueks linnapeaks valiti Toomas Järveoja", Postimees 30. mai 2011
2. ↑  Männilinnas vahetus võim Tartu Postimees, 6. mai 2015 (vaadatud 6. mai 2015)
3. ↑  Elva vallavanemaks valiti Toomas Järveoja
4. ↑  EKP Tartu rajoonikomitee. Parteiliikmete vastuvõtu toimikud. Eesti Rahvusarhiiv, ERAF.2643.83.90
5. ↑  Äriregistri päring. (kasutatud 31. mail 2011)
6. ↑  "Eesmärgiks pole rattasõit, vaid tervis", Postimees 30. mai 2011
7. ↑  "Rallisõitjast judoka kannab endas olümpiaunistust", Postimees 30. oktoober 2007
8. ↑
9. ↑  "Eesti sportlikuim linnapea – Toomas Järveoja", Maaleht 28. juuni 2009

Välislingid
-----------

* "Elva uueks linnapeaks valiti Toomas Järveoja". Postimees, 30. mai 2011
* Sulev Oll. "Eesti sportlikuim linnapea – Toomas Järveoja" (artiklis on Järveoja ennatlikult nimetatud linnapeaks). Maaleht, 28. juuni 2009
**Linkuva** (poola keeles *Linkowo*) on Kaunase linnaosa, mis asub linna põhjaosas Šilainiai valla territooriumil. Linkuva asub Via Baltica ääres, see piirneb läänes Romainiai ja idas Šilainiaiga. 

Linnaosa on nime saanud Linkuva mõisa järgi. Linnaossa jääb ka Kaunase kindluse IX fort. Linkuvas eristatakse osaliselt Šilainiaiga ühte sulanud Maironiškiai asumit, mille alad kuulusid aastani 1944 Raudondvarise valda. Seejärel liideti need Kaunase linnaga, kus kuulusid Linkuva külanõukogusse. Aastal 1954 liideti need Kaunase rajooni Užliedžiai külanõukoguga, taas hakkasid need Kaunase linnale kuuluma aastast 1972.

Veršvase maastikukaitseala
--------------------------

Linkuvasse jääb Veršvase oja oru nõlvadel asuv Veršvase maastikukaitseala, mis moodustati sinna aastal 1995. Kaitseala loodi Veršvase oja vete ja selle oru reljeefi, samuti ka Linkuva mõisa pargi ja nahkhiirte elukohtade kaitseks. Selle pindala on 130 hektarit. Seal kasvavad balti sõrmkäpp ja kahkjaspunane sõrmkäpp, kaitsealal elavad pääsusaba, eremiitpõrnikas, pruun-suurkõrv, põhja-nahkhiir, tähnikvesilik, rohe-kärnkonn, kivisisalik, kaladest väike mudil, ogalik, viidikas ja koger.

* Veršvase oja orgVeršvase oja org
* Linkuva kalmistuLinkuva kalmistu
* MaironiškiaiMaironiškiai

Viited
------

1. ↑  Linkuva 2. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 416 lk.
**Jahiluba** on ulukiküttimise õigust tõendav dokument, mis peab jahil kaasas olema. Jahiluba antakse isikule, kellel on jahitunnistus.

Jahilubade müügi ja väljastamisega tegeleb Eestis Riigimetsa Majandamise Keskus. 2011. aastal müüdi enampakkumisel 635 suuruluki jahiluba, millega teeniti 201 500 eurot.

Jahiloale kantakse

* jahiloa number;
* loa andja nimi ja asukoht;
* loa saaja ees- ja perekonnanimi;
* loa andmise aeg ja loa kehtivusaeg;
* ala, kus jahipidamine on lubatud;
* küttida lubatud uluki liik, suuruluki jahiloale vajaduse korral uluki vanus ja sugu;
* loa andnud isiku allkiri.

Jahiloale tohib kanda kuni kolm loa kasutajat ja selle kehtivusaega ei pikendata. Jahiload jagunevad suurulukite ja väikeulukite jahilubadeks, suuruluki luba antakse eraldi iga isendi küttimiseks. Jahiloa annab ja selle hinna kehtestab ning jahilubade andmise ja tagastamise arvestust peab jahipiirkonna kasutaja (nt jahiselts) või tema volitatud esindaja. Jahiluba annab jahipidamise õiguse ainult loale kantud isikule, välja arvatud ühisjahi puhul.

Ebaseaduslik jahipidamine või ulukile otstarbetute vigastuste tekitamise eest võib saada rahalise trahvi või vanglakaristuse.

Viited
------

1. ↑  eRT Jahiseadus
2. ↑
3. ↑
4. ↑
**Toomas Altnurme** (sündinud 21. jaanuaril 1973) on eesti kunstnik, skulptor, fotograaf, disainer ja arvutigraafik.

Aastatel 1994–1995 õppis ta Tais Rjamangala Ülikoolis maalikunsti ja 1999–2001 Lõuna-Koreas Sŏulis Hongiki Ülikoolis kujutavat kunsti.

Toomas Altnurme õppis 7 aastat kujutavat kunsti Aasias: Tais Rajamangala Ülikoolis ja Lõuna-Koreas Kyonghees Souli Rahvusülikoolis ning lõpetas magistrantuuri Hongiki Ülikoolis Soulis.

Tema töid leidub 50 maal erakogudes, muuseumides ja avalikus ruumis skulptuuridena. Mõned olulisemad monumentaalvormide asukohad on USA Lõuna-Carolina osariigi Sumter, Kanada Québec, Venemaa Penza, Tšiili Carretas, Brasiilia Brusque, Costa Rica Cauhita, Taiwan Shimen, Jaapan ShinJuku, Tai Bangkok, Indoneesia Bali, Singapur, Lõuna-Korea Soul, Taani Hojer, Prantsusmaa Saint Henry, Saksamaa Baieri, Suurbritannia Exmoor, Hispaania Cervera, Läti Biksere, Leedu Panevėžys ja muidugi Eesti. Eestis leidub tema teoseid nii Tartu Kunstimuuseumis ja Eesti Kunstimuuseumis kui ka Tallinna, Pärnu ja Paide parkides. 2014. aastast töötab ta Araabia Ühendemiraatide ülikoolis kujutava kunsti õppejõuna.

Ta on esinenud näitustel ja skulptuurisümpoosionidel Euroopas, Aasias, Lõuna-Ameerikas, Araabia Ühendemiraatides, USA-s.

Ta on Eesti Kunstnike Liidu, Kujurite Ühenduse ja Maalikunstnike Liidu liige.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* Koduleht
* Toomas Altnurme Kunstnike Liidu kodulehel
* Teoseid veebilehel maal.ee
* Teoseid
Vítek Vaněček 2019. aasta AHL-i tähtede mängul
**Vítek Vaněček** (sündinud 9. jaanuaril 1996 Havlíčkův Brodis) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis New Jersey Devils.

Ta alustas klubikarjääri Tšehhi klubis Libereci HC Bílí Tygři, mille meeskonnas debüteeris ta Tšehho kõrgliigas hooajal 2014–15.

2014. aastal valis Washington Capitals ta NHL-i *draft* '​is 39. valikuna. 2014. aasta juulis sõlmis ta klubiga kolmeaastase lepingu. Suurem osa hooajast 2015–16 mängis ta ECHL-i klubis South Carolina Stingrays. Alates hooajast 2016–17 mängis ta American Hockey League'i klubis Hershey Bears. 2020. aastal valiti ta AHL-i tähtede mängule.

NHL-is debüteeris Vaněček Capitalsi meeskonnas 15. jaanuaril 2021 mängus Buffalo Sabresi vastu. 2021. aasta jaanuaris valiti ta NHL-i kuu parimaks uustulnukaks. Capitalsi meeskonnas mängis ta kaks hooaega.

2022. aasta juulis kaubeldi Vaněček Capitalsist New Jersey Devilsi..

2014. aastal võitis Vaněček Tšehhi kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel hõbemedali.

Viited
------

1. ↑  "Vanecek of Capitals, registered nurse NHL Rookies of Month". nhl.com. 2.2.2021. Vaadatud 16.5.2021
2. ↑  "Vanecek acquired by Devils". New Jersey Devils. 8. juuli 2022. Vaadatud 8. juulil 2022.

Välislingid
-----------

* Vítek Vaněček NHL.com lehel
* Vítek Vaněček hockeydb.com lehel

| * v
* r
New Jersey Devils |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Jonathan Bernier **·** Mackenzie Blackwood **·** Akira Schmid **·** Vítek Vaněček |
| 
**Kaitsjad**: Kevin Bahl **·** Ryan Graves **·** Dougie Hamilton **·** John Marino **·** Damon Severson **·** Jonas Siegenthaler **·** Brendan Smith |
| 
**Ründajad**: Nathan Bastian **·** Jesper Boqvist **·** Jesper Bratt **·** Erik Haula **·** Nico Hischier **·** Alexander Holtz **·** Jack Hughes **·** Curtis Lazar **·** Michael McLeod **·** Timo Meier **·** Dawson Mercer **·** Ondřej Palát **·** Jahor Šaranhovič **·** Tomáš Tatar **·** Miles Wood |
Toomas Jüriado, 2010
Toomas Jüriado ajakirja Loodus aastapäeval 2001. aastal
**Toomas Jüriado** (sündinud 13. juulil 1947 Tartus) on eesti loodusajakirjanik.

Elulugu
-------

Ta sündis apteekri peres ning lõpetas 1965. aastal C. R. Jakobsoni nimelise Viljandi 1. Keskkooli ja 1970. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) orgaanilise keemia erialal. 

Töötas 1979–1989 Tartu Riikliku Ülikooli orgaanilise keemia kateedris vanemteadurina, uurimisalaks keemiline informaatika. 

Alates 1989. aastast töötas Jüriado 10 aastat Eesti Raadios, seejärel Eesti Ornitoloogiaühingus ning 2002. aastast Eesti Looduse toimetuses. 

12 teaduspublikatsiooni, kirjutanud aimeartikleid ja teinud loodusteemalisi raadiosaateid.

Tunnustus
---------

* 2016 – Eesti looduskaitsemärk
* 2018 – Eesti Ornitoloogiaühingu auliige
* 2023 – Tartu giidide ühingu auliige (asjatundliku, pühendunud ning sõbraliku teadmiste jagamise ja terve põlvkonna Tartu linna tegevgiidide koolitamise eest).

Viited
------

1. ↑  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 1. köide
2. ↑  Eesti Ornitoloogiaühingu üldkoosolekul valiti uus nõukogu ja auliikmed. eoy.ee, 12. aprill 2018
3. ↑   Toomas Jüriadost sai Tartu giidide ühingu auliige, Tartu Postimees, 25. mai 2023

Välislingid
-----------

* Tiit Kändler. "Viljandi lossimägedel sündis linnusõber". Loodus, detsember 1997

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Linnade põletamine** on lihtne kaardimäng.

Seda mängitakse tavaliselt kahekesi, kuid mängijaid võib olla ka rohkem. Enamasti kasutatakse tavalist 52-st kaardist koosnevat mängukaartide pakki. Mäng ei nõua osalejatelt valikute tegemist, vaid põhineb täielikult juhusel. Oma lihtsuse tõttu mängivad seda mängu enamasti lapsed.

Mängu käik
----------

Segatud kaardipakk jaotatakse võrdselt mängijate vahel. Iga mängija paneb oma paki lauale, kaardiseljad ülespoole. Mängijad võtavad korraga oma paki kõige pealmise kaardi ja asetavad selle laua keskele, kaardi esikülg ülespoole. Kõige tugevama kaardi omanik saab kõik väljakäidud kaardid endale ning asetab nad oma paki alla või enda ette eraldi virna esiküljega ülespoole. Kaartide tugevusjärjestus on alates tugevamast: äss, kuningas, emand, poiss, 10, 9, 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2. Kui väljakäidud kaartide hulgas on sama tugevusega kaarte, siis asetavad nende omanikud käidud kaardi peale ühe kaardi tagurpidi ning veel ühe kaardi näoga ülespoole. Tugevama kaardi omanik saab kõik lauale käidud kaardid endale. Kui mängijal saavad väljakäidavast virnast kaardid otsa, pöörab ta oma teise virna ümber ja hakkab sealt kaarte käima. Mängitakse nii kaua, kuni kõik mängijad peale ühe on kõik oma kaardid kaotanud.
**Arnold Normak** VR II/3 (14. november 1899 Rakvere – 13. november 1924 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane, nooremleitnant (1920).

Elukäik
-------

Õppis Tallinna Nikolai Gümnaasiumis. Läks koolipingist 16. detsembril 1918 Tallinna Kooliõpilaste pataljoni, kust 10 päeva hiljem läks esimeste kooliõpilastega vabatahtlikult laiarööpmelisele soomusrongile nr. 2. Nimetati dessantkompaniisse ning võttis selle koosseisus osa kõigist soomusrongi nr. 2 lahinguist Narva ja Lõunarindel kuni 7. märtsini 1919.

Kolmandal rindel viibimise päeval – 29. detsembril 1918 – lahingus Anne mõisa juures üles näidatud vapruse ning haavatud ohvitseri päästmise eest tule alt anti talle Vabadusristi II liigi 3. järgu teenetemärk.

Keskkooli lõpukatsetest osavõtmiseks komandeeriti Normak 7. märtsil 1919 tagasi Tallinna Kooliõpilaste pataljoni. 22. aprillil 1919 astus ta Sõjakooli 1. sõjaaegsele jalaväeohvitseride kursusele, mille 3. augustil 1919 lipnikuna lõpetas. Valis teenistuskohaks laiarööpmelise soomusrongi nr. 5, kus teenis sõja lõpuni ning osales lahingutes Pihkva ja Narva rinnetel, olles luurajate komando ülem.

6. mail 1920 viidi seoses endise soomusrongi likvideerimisega üle soomusrongile nr. 3. Tundes huvi lennunduse vastu, läks Normak 1924. aasta mais lennuväerügementi, kus asus õppejaoskonna lendurite klassi õpilaseks.

Lennuväerügemendis ette tulnud teenistuslike sekelduste tõttu läks vabasurma.

Auastmed
--------

* Lipnik – 1919
* Alamleitnant – 1920

Tunnustus
---------

* Vabadusrist, II liigi 3. järk
* priikooli õigus kuni kõrgema kooli lõpetamiseni
* tasuta maa normaaltalu mõõdus
**Linksys** on kodu- ja kontorivõrgutoodete kaubamärk, mida tänapäeval valmistab Cisco Systems.

Algselt loodi Linksys 1988. aastal, kuid suurele turule tuli firma alles 1995. aastal. Cisco ostis selle 2003. aastal. Linksysi nime all on müüdud näiteks lairibaruutereid, tavakasutajatele ja väikefirmadele mõeldud kommutaatoreid, VoIP-varustust, juhtmeta netivideokaameraid, audio-videotooteid, võrgupõhiseid laosüsteeme jms. Linksysi tooted olid laialdaselt saadaval Põhja-Ameerika elektroonikapoodides nagu Best Buy ja Comp Usa, samuti internetipoodides ning suurtes kaubakeskustes. Linksysi põhikonkurendid iseseisva firmana olid D-link ja NetGear, neist viimane oli Cisco rivaali Norteli bränd.

2008. aastast alates on kõiki Linksysi tooteid müüdud "Linksys by Cisco" märgi all ning mõnd Linksysi toodet müüakse märgi all Valet. Endine Linksysi koduleht suunab nüüd külastajad Cisco kodulehele.

Viited
------



|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Linksys** |
**Bt-mais** on maisi variant, mida on geneetiliselt muudetud, et ekspresseerida ühte või mitut bakteri *Bacillus thuringiensis* valku, sealhulgas Delta endotoksiine. Valk on mürgine teatud putukatele.

Bt-valk ekspresseerub kogu taimes. Kui kahjurputukas sööb Bt-d sisaldavat taime, aktiveerub aluseline valk tema soolestikus. Aluselises keskkonnas muutub valk osaliselt avatuks ja seda lõikavad teised valgud, moodustades toksiini, mis halvab putuka seedesüsteemi ja moodustab soole seina augud. Putukas lõpetab söömise mõne tunni jooksul ja jääb lõpuks nälga.

Kasvatamine
-----------

Euroopa Liidus on praegu lubatud kasvatada üht GM põllukultuuri: toiduks ja söödaks sobivat maisi MON 810.
Eestis ei ole seni veel geneetiliselt muundatud põllukultuure kasvatatud, sest meil ei esine maisikahjurit, mille suhtes on resistentne mais MON 810.

Geneetiline muundamine
----------------------

Bt-maisi hübriidid erinevad ainult selle poolest, et neil on geneetiline kood Bt-valgu tootmiseks. Põllukultuurile tunnuse lisamiseks tuleb geen sisestada koos täiendava geneetilise materjaliga. See täiendav geneetiline materjal sisaldab promootorjärjestust, mis osaliselt määrab, kuidas uus tunnus taimes avaldub. Näiteks võib promootor põhjustada valgu ekspressiooni teatud taimeosades või ainult teatud aja jooksul. On olemas markergeen, mis võimaldab sordiaretajatel kergesti määrata, millised taimed on transformeeritud. Transformeeritud taimede tuvastamiseks kasutatakse tavaliselt herbitsiidi- ja antibiootikumitaluvuse soodustajaid. Samuti võib olla plasmiid- või vektorjärjestus, mis võimaldab huvipakkuva geeni kiiret paljunemist peremeesbakteris enne põllukultuuri sisestamist.

Viited
------

1. ↑  , Wikipedia. Vaadatud 09.05.2022.
2. ↑  , Maaeluministeerium. Vaadatud 09.05.2022.
3. ↑  , Entomology. Vaadatud 9.05.2022.

Kirjandus
---------

* Siim Siiman (2015). *Geneetiliselt muundatud maisi keskkonnamõju Eestis* Eesti Maaülikool (bakalaureusetöö)
Aastatel 1990–1995 toimus erinevate tuareegide grupeeringute eestvedamisel Nigeris ja Malis **ülestõus**, mille eesmärgiks oli tuareegide elualadele autonoomia või koguni iseseisvuse saavutamine. Mäss toimus mõlema riigi jaoks rasketel aegadel: äsja oli kogu piirkonnas lõppenud 1980. aastate näljahäda ning sellele järgnenud pagulaskriis, nii Nigeris kui Malis oli probleeme poliitilise ebastabiilsuse ja tagakiusamisega. 1990. aastate ülestõus oli järjekordne jätk juba aastasadu kestnud tuareegide ülestõusude seerias. Nigeris kutsutakse seda ülestõusu vahel **teiseks** või **kolmandaks tuareegide ülestõusuks**, seda viidates 1914. aastal Ag Mohammed Wau Teguidda Kaoceni eestvedamisel Aïri mäestikus toimunud Kaoceni mässule ja 1911. aasta Ikazkazani Firhouni ülestõusule, mis jätkus 1916. aastal Malis. Tuareegide rändrahvas on episoodiliselt sõdinud "kohalike" kogukondade vastu põhimõtteliselt lakkamatult sellest ajast kui nad 7. ja 14. sajandi vahel Magribist emigreerusid. Mõned (kuid mitte kõik) tuareegidest soovisid iseseisvat tuareegide riiki ka pärast Prantsuse koloniaalajastu lõppu; kui soov iseseisvuda segunes valitsusvastase rahulolematusega, puhkes Põhja-Malis mäss ka 1963. aastal.

Vaata ka
--------

* Tuareegide ülestõus (1962–1964)
* Tuareegide ülestõus (2007–2009)
* Tuareegide ülestõus (2012)

Viited
------

1. ↑  See Samuel Decalo. Historical Dictionary of Niger. Scarecrow Press, London and New Jersey (1979). , listings for *Rebellion*, *Tuareg*, *Kaocen Revolt*.
2. ↑  Lt. Col. Kalifa Keita *Conflict and conflict resolution in the Sahel*

Kirjandus
---------

* Baz Lecocq (2004). Unemployed Intellectuals in the Sahara: The Teshumara Nationalist Movement and the Revolutions in Tuareg Society. International Review of Social History, 49, lk 87–109

Välislingid
-----------

* Cartogracy: Tuareg Independence Movement
* "'Tuareg rebels' leave Mali towns", BBC, 24. mai 2006
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib aunimetuse kohta males, selle sõna teisi tähendusi vaata artiklist Suurmeister.* |

---

**Suurmeister** (saksa keeles *Großmeister*) on males sportlike saavutuste eest saadav kõrgeim tiitel. 

20. sajandi alguses nimetati suurmeistriteks ehk veltmeistriteks (saksa keeles *Weltmeister* tähendab "maailmameister") selle aja tuntumaid maletajaid, suurte rahvusvaheliste võistluste võitjaid. 20. sajandi esimesel poolel kuulusid suurmeistrite hulka Aleksandr Alehhin, Ossip Bernstein, Jefim Bogoljubov, Milan Vidmar, Ernst Grünfeld, Oldřich Duras, Friedrich Sämisch, José Raúl Capablanca, Paul Keres, Emanuel Lasker, Andor Lilienthal, Géza Maróczy, Frank James Marshall, Jacques Mieses, Ārons Ņimcovičs, Richard Réti, Samuel Reshevsky, Akiba Rubinštein, Siegbert Tarrasch, Saveli Tartakover, Richard Teichmann, Reuben Fine, Salomon Flohr, Mihhail Tšigorin, Carl Schlechter, Rudolf Spielmann, Gideon Ståhlberg, Max Euwe, Erich Gottlieb Eliskases, David Janovski ja mõned teised maletajad.[*viide?*]

Nõukogude Liidus võeti suurmeistri aunimetus kasutusele 1927. aastal. Esimeseks suurmeistriks sai 1929. aastal Boriss Verlinski, kes võitis NSV Liidu meistrivõistlused. 1931 sellest aunimetust loobuti, kuid see taastati 1935. aastal. Suurmeistriteks said Mihhail Botvinnik (1935) ja Grigori Löwenfisch (1937).

NSV Liidu suurmeistri nimetuse saamise kord oli kinnitatud 1940. aastal. Pärast 1950. aastat anti suurele osale nõukogude tippmaletajaist nii rahvusvahelise suurmeistri kui ka NSV Liidu suurmeistri nimetus. Erandiks oli vaid Igor Platonov, kes FIDE-lt mingit nimetust ei saanud.

Rahvusvahelise suurmeistri nimetuse võttis Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) kasutusele 1949. aastal. Seda nimetust annab ta alates aastast 1950. 1976. aastal kehtestati naiste suurmeistri nimetus.

Rahvusliku suurmeistri nimetust annavad välja rahvuslikud maleföderatsioonid, muuhulgas ka Eesti Maleliit (EML). Venemaal antakse tulemuspõhiselt välja Venemaa suurmeistri nimetust.
**Ibaraki prefektuur** on Jaapani prefektuur Honshū saare keskosas Vaikse ookeani kaldal.

Loodus
------

Valdav osa prefektuurist on järverikas madalik, kuid põhjaosa on mägine. Suuremad jõed on Naka jõgi ja Kinu jõgi. Suurim järv on Kasumigaura järv.

Sümbolid
--------

Ibaraki prefektuuri tunnuslind on põldlõoke (*Alauda arvensis*), tunnuspuu on ploomipuu (*Prunus mume*) ja tunnuslill roos (*Rosa*).

Haldusjaotus
------------

Ibaraki prefektuur on jaotatud 44 omavalitsusüksuseks, millest 32 on linnad (市 *shi*).

### Linnad

* Bandō
* Chikusei
* Hitachi
* Hitachinaka
* Hitachiomiya
* Hitachiota
* Hokota
* Inashiki
* Ishioka
* Itako
* Joso
* Kamisu
* Kasama
* Kashima
* Kasumigaura
* Kitaibaraki
* Koga
* Mito
* Moriya
* Naka
* Namegata
* Omitama
* Ryugasaki
* Sakuragawa
* Shimotsuma
* Takahagi
* Toride
* Tsuchiura
* Tsukuba
* Tsukubamirai
* Ushiku
* Yuki

Viited
------

1. ↑  茨城県の人口と世帯（推計）月報／茨城県, vaadatud 25.03.2021.

Välislingid
-----------

* Ibaraki prefektuuri koduleht *(jaapani, inglise, portugali, hiina ja korea keeles)*

Jaapani prefektuurid

Aichi **·**  Akita **·**  Aomori **·**  Chiba **·**  Ehime **·**  Fukui **·**  Fukuoka **·**  Fukushima **·**  Gifu **·**  Gumma **·**  Hiroshima **·**  Hokkaidō **·**  Hyōgo **·**  Ibaraki **·**  Ishikawa **·**  Iwate **·**  Kanagawa **·**  Kagawa **·**  Kagoshima **·**  Kōchi **·**  Kumamoto **·**  Kyōto **·**  Mie **·**  Miyagi **·**  Miyazaki **·**  Nagano **·**  Nagasaki **·**  Nara **·**  Niigata **·**  Ōita **·**  Okayama **·**  Okinawa **·**  Ōsaka **·**  Saga **·**  Saitama **·**  Shiga **·**  Shimane **·**  Shizuoka **·**  Tochigi **·**  Tokushima **·**  Tōkyō **·**  Tottori **·**  Toyama **·**  Wakayama **·**  Yamagata **·**  Yamaguchi **·**  Yamanashi
**Marcus Terentius Varro** (116 Reate – 27 eKr) oli vanarooma õpetlane ja kirjanik. Sünnikoha järgi nimetatakse teda mõnikord ka Varro Reatinuseks, et eristada teda nooremast kaasaegsest Varro Atacinusest.

Varro peateos, "Antiquitates rerum humanarum et divinarum" ("Ilmalikud ja usulised muistised", 41 raamatut), ei ole säilinud. Meieni on jõudnud teos "De re rustica" ("Talupidamisest", 3 raamatut) ning osaliselt ka "De lingua Latina" ("Ladina keelest"), samuti katkendid teosest "Saturae Menippeae" ("Menippose satiirid", algselt 150 raamatut).

Ülejäänud teosed on meieni jõudnud tsiteeringute ja fragmentidena.

Varro entsüklopeedilised teosed "Disciplinarum libri" ("Vabad kunstid", 9 raamatut) ja "Hebdomades vel de imaginibus" ("Seitsmikud või kujutistelt", 15 raamatut) olid Vana-Rooma ajal laialt ringluses ning inspiratsiooniks hilisematele entsüklopedistidele nagu Plinius Vanem, näiteks "Seitsmikud" sisaldas 700 portreed koos neil kujutatud isikute lühitutvustustega värsis ja proosas.

Vaata ka
--------

* Antiquitates rerum humanarum et divinarum
Iannis Xenakis (1975)
**Iannis Xenakis** (ka *Yannis Xenakis*; kreekapäraselt *Iánnis Xenákis* (Ιάννης Ξενάκης); 29. mai 1922 Brăila, Rumeenia – 4. veebruar 2001 Pariis) oli kreeka päritolu helilooja ja arhitekt, kes elas põhiliselt Prantsusmaal. 

Ta lõi alates 1954. aastast muusikat uues tehnikas, mida nimetatakse stohhastiliseks muusikaks. See meetod kasutab muu hulgas tõenäosusteooriat ja hulgateooriat. 

Ta õppis Ateena Rahvuslikus Tehnikaülikoolis ja Pariisis Le Corbusier' käe all arhitektuuri ning Pariisis Arthur Honeggeri, Darius Milhaud' ja Olivier Messiaeni käe all kompositsiooni. 

Aastast 1947 töötas ta Pariisis Le Corbusier' juures arhitektina. 

Aastal 1966 rajas ta Pariisis keskuse Centre d'Études de Mathématique et Automatique Musicales (CEMAMu) ning 1967 Bloomingtonis Indiana Ülikooli juures keskuse Center of Mathematical and Automated Music. Ta õpetas Pariisi ülikoolis.

Helitöid
--------

* Métastasis orkestrile, 61 pilli (1954)
* Eonta klaverile ja viiele vaskpuhkpillile (1964) \*Anaktoria 8 pillile (1969)
* Eridanos 68 pillile (1973)
* Tracées 94 pillile (1987)
* Kyania 90 pillile (1990)
* Dox-orkh sooloviiulile ja 89 pilliga orkestrile (1991).

Ta on loonud ka vokaalteoseid, elektroonilist muusikat ja klaverimuusikat.

Xenakiselt pärineb ka teoreetilisi töid, sealhulgas "Musiques formelles" (1963).
**Buckeye Bullet** on Ameerika Ühendriikide Ohio osariigi ülikooli üliõpilaste valmistatud seeria elektriautosid. Alates 2003. aasta oktoobrist on Buckeye Bullet 1 kiireim maismaal elektri jõul liikuva sõiduk.[*viide?*]

Kere
----

Autol on süsinikkiust kere, mis on kinnitatud kroom-molübdeenist valmistatud raamile. Kere pikkus on umbes 9 meetrit, laius 60 cm ja kõrgus 90 cm. Põhi on maapinnast umbes 1,2 sentimeetri kõrgusel. Auto mass on veidi üle 1,5 tonni. Auto kõik neli ratast on sõltumatu vedrustusega.

Mootor
------

Jõuallikaks on üle 500-hobujõuline kolmefaasiline vahelduvvoolumootor. Mootori tootja on Saminco, kes on ka üks Buckeye projekti sponsoritest. Toiteallikana kasutatakse 12 000 NiMH- akude energiat, mis kombineeritud rööp- ja jadaühendust kasutades annavad alalispinget 1000 volti. See pinge muundatakse kolmefaasiliseks vahelduvpingeks efektiivväärtusega samuti 1000 V. Kolmefaasilise mootori kasutamise põhjus on umbes 15% suurem võimsuse ja massi suhe võrreldes ekvivalentse alalisvoolumootoriga, vaatamata muunduri lisakaalule.

Mootoriga on ühendatud 5-käiguline manuaalkäigukast.

Pidurid
-------

Pidurdamiseks kasutatakse kahte langevarju, lisaks on olemas tavalised pidurid.

Rekordid
--------

Buckeye Bulletile kuuluvad nii Guinnessi rekordite raamatu, rahvusvaheline kui ka USA elektriautode maismaal liikumise kiirusrekord.

Rekordid ületati esimest korda 2003. aasta oktoobris, neid parandati 2004. aasta oktoobris.

Erinevad institutsioonid tunnustavad rekordeid erinevalt. Guinnessi rekordite raamatusse on läinud tippkiirus üle 510 km/h. Peale selle märgitakse veel USA ja rahvusvahelist rekordit erinevate kriteeriumite järgi: esimene neist on 503 km/h ja teine 435 km/h.

Enne Buckeye Bulletit kuulusid rekordid elektriautole White Lightning.

Ohio osariigi ülikool ehitab uut kütuseelemendiga elektriautot Buckeye Bullet 2, millega loodetakse Buckeye Bullet 1 rekordid ületada.

Kiireim maismaal liikunud sõiduk on ThrustSSC, mille jõuallikateks on kaks reaktiivmootorit.

| Mudel | Maailmarekord (km) | Energiaallikas, aku | Mootor | Kerematerjal | Õhutakistus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Buckeye Bullet 1** |  ??? | Akupank (NiMH) | 300 kW | süsinikkiud |  ??? |
| **Buckeye Bullet 2** | 487,672 km/h | Vesinkkütuseelement |  ??? |  ??? |  ??? |
| **Buckeye Bullet 2.5** | 495,526 km/h | Akupank (Li-ion) |  ??? |  ??? |  ??? |
| **Buckeye Bullet 3** | 549,43 km/h | Akupank (Li-ion) |  ??? |  ??? | 0,13 |

Viited
------

1. ↑  Machinedesign.com: Wired for speed

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht