recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pulsita elektriline aktiivsus (PEA)** ehk **ebaefektiivne süstol (ES)** ehk **elektromehaaniline dissonants (EMD)** on vereringeseiskuse vorm, mille puhul on säilinud südamelihase ehk müokardi elektriline aktiivsus. Süda saadab endiselt elektriimpulsse välja, kuid südamelihas pole enam võimeline lööke sooritama.

Põhjused
--------

* alajahtumine ehk hüpotermia;
* südamepauna tamponaad;
* hüpovoleemia ehk vedeliku vähesus organismis (näiteks suurte verejooksude korral);
* hüpoksia ehk hapnikupuudus organismis;
* hüpokaleemia või hüperkaleemia (vere liiga suur või väike kaaliumisisaldus);
* vere väike suhkrusisaldus ehk hüpoglükeemia;
* mürgised ained (näiteks narkootikumid);
* pingeline õhkrind;
* müokardi infarkt;
* kopsuarteri trombemboolia.

Ravi
----

*Siin tutvustatakse ravimit või ravimeetodit, kuid kirjutatu pole arstlik nõuanne ning see ei asenda arsti konsultatsiooni. Vikipeedia ei vastuta iseravimise tagajärgede eest.*

Kuna pulsita elektriline aktiivsus toob kaasa vereringe- ja hingamisseiskuse (kliinilise surma), vajab see kohe käsitlemist (hapnikupuuduse tõttu hakkavad pöördumatud ajukahjustused tavaliselt tekkima 3.–6. minutil, elustamise või madalate temperatuuride korral saabuvad ajukahjustused hiljem). Raviks on südamemassaaž ja kunstlik hingamine. Põhiravim on adrenaliin, mida süstitakse veeni 1 mg suuruste annustena iga 2–5 minuti järel. Kui sagedus on vähem kui 60 impulssi minutis, süstitakse ka atropiini (3 mg). Vere atsidoosi vähendamiseks on näidustatud soodalahuse kasutamine, mida olenevalt patsiendi kaalust manustatakse umbkaudu 125 ml.

Viited
------

1. ↑  Pulsita elektriline aktiivsus ingliskeelses Vikipeedias Kasutatud 30.11.2010
2. ↑  First Aid Topics. Clinical Death and Biological Death Kasutatud 30.11.2010
**Edgar Henry Schein** (5. märts 1928 Zürich – 26. jaanuar 2023) oli USA psühholoog, organisatsioonipsühholoogia klassik. Tema mõjukamad tööd puudutavad karjääriarendust, organisatsiooni sotsialiseerumist ja organisatsioonikultuuri.

Ta oli endise õppeasutuse MIT Sloan School of Managementi professor.

Ideed
-----

Karjääriankur hoiab karjääri paigal või suunab seda kindlas suunas. Selle loovad kogemused ja see põhineb enda arusaamal oma võimetest ja väärtustest.

Organisatsioonikultuur koosneb vaadeldavatest artefaktidest, väärtustest ja fundamentaalsetest aluseeldustest. Artefaktid on organisatsiooni ja organisatsioonikultuuri füüsilised, käitumuslikud või sõnalised avaldused. Füüsilised artefaktid on näiteks logod, hooned ja riietuskoodid. Käitumuslikud artefaktid on näiteks tseremooniad, traditsioonid ja suhtlemismallid. Sõnalised artefaktid on näiteks anekdoodid, keelepruugid, jutustused ja metafoorid. Väärtused ja normid on põhimõtted ja kirjutamata reeglid, mis määravad oodatava ja vastuvõetava käitumise. Reeglid ja normid põhinevad aluseeldustel, mis moodustavad organisatsioonikultuuri tuuma. Need alusveendumused on sageli teadvustamata, kuid määravad organisatsioonis käibivad ideed ja rõhuasetused. Aluseelduste hulka kuuluvad näiteks arusaamad inimloomusest ja sellest, mis on reaalne. Artefakte saab tõlgendada aluseelduste pinnal.

Publikatsioone
--------------

* *Organizational Psychology*, Englewood Cliffs, NJ: Prentice-Hall 1965.
* *Career Dynamics*, Reading, MA: Addison-Wesley 1978.
* *Organizational Culture and Leadership*, San Francisco: Jossey-Bass 1985.
* Organizational culture. – *American Psychologist*, 1990, 45 (2), lk 109–119.
**Edgars Jundzis** (19. jaanuar 1907 Oomuli, Härgmäe kihelkond – 21. oktoober 1986 Jaunpiebalga) oli läti usuteadlane ja vaimulik, kes pidas Riias eestikeelseid jumalateenistusi.

Kooliteed alustas Oomuli vallakoolis (1913–1918). Pärast seda õppis Eesti Valgas Valga Gümnaasiumis ja Valga riigireaalkoolis (1918–1922). 1922–1925 õppis ta Riias Noorsooühingu keskkoolis ja Riigi täiskasvanute keskkoolis.

Pärast keskkooli lõpetamist õppis Edgars Jundzis Läti Ülikoolis 1925–1929. Stuudiumi ajal pühendas ta ennast Jeesuse elu uurimisele. 1928 sai ta üliõpilastöö "Albert Schweitzeri eshatoloogiline vaatepilt Jeesuse elule" eest auhinna. Ta ordineeriti 9. novembril 1929 piiskop Kārlis Irbe poolt pastoriks. 

Aastatel 1929–1941 oli ta Valga saksa-läti Jaani koguduse õpetaja. Valgas asutas ta lätikeelse gümnaasiumi, samuti kirikuajakirja Gara Līdumnieks. Aastal 1932 sai ta Läti Ülikooli teoloogia kandidaadi kraadi.

1937–1938 täiendas Edgars Jundzis end Baseli ja Zürichi ülikoolides Šveitsis, valmistudes saama Läti Ülikooli õppejõuks.

Riia eesti koguduse õpetajana tegutses ta 1941–1944 ja 1959–1986.

1944–1945 oli ta Piltene koguduse õpetaja. 1945–1951 Gulbene ja Jaungulbene koguduste õpetaja, lisaks teenis Edgars Jundzis sel ajal veel Lejasciema ja Lubāna kogudusi.

Aastatel 1951–1956 oli ta represseeritud, viibis Vorkutas.

Pärast külmalt maalt tagasitulekut oli ta Jaunpiebalga, Vecpiebalga, Ērgļi, Drusti ja Riia eesti koguduse õpetaja.

Isiklikku
---------

Edgars Jundzisel on tütar ja kolm poega. Noorim poeg Tālavs Jundzis on poliitik, 1991–1993 ja 1997–1998 oli ta Läti kaitseminister.

Viited
------

1. ↑   Eesti Evangeeliumi Luteriusu kirikud, toimetanud Bruno Ederma, Asta Jaik; Tartu : K. Jaik, 1939
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. november 2011. Vaadatud 3. mail 2010.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑   [*kõdulink*]
**Sõltuvusgrammatika** on grammatiline teooria, mille keskmeks on idee, et lause süntaktiline struktuur koosneb binaarsetest ebasümmeetrilistest suhetest. Binaarne ebasümmeetriline suhe on kahe tekstisõna vaheline suhe, kus üks suhte osaline on ülemus ja teine on alluv. 

Erinevad sõltuvusgrammatika teooriad käsitlevad sõna ja sõltuvuse mõisteid natuke erinevalt, kuid ühiseks on nende vahel see, et puudub fraasistruktuuri kategooria, mis on omane fraasistruktuurigrammatikale. Enamasti on sõltuvussuhte abil võimalik määrata, milline sõna allub millisele, s.t sõltuvussuhtel on olemas suund. Erinevate seoseliikide eristamiseks on vahel ka sõltuvusseostel tüübid. Sõltuvusgrammatika sobib hästi vaba sõnajärjega keelte kirjeldamiseks.

Ajalugu
-------

Kuigi sõltuvusgrammatika juured ulatuvad Pāṇini grammatika ja keskaja grammatikateooriateni, siis tänapäevast sõltuvusgrammatikat kirjeldas esimestena just Lucien Tesnière oma teoses "Éléments de syntaxe structurale" (1959), mis avaldati postuumselt.

Sõltuvusgrammatika ja fraasistruktuurigrammatika
------------------------------------------------

Sõltuvusgrammatika kirjeldab lause struktuuri binaarsete sõltuvussuhete kaudu, fraasistruktuurigrammatika kujutab endas aga hierarhilist moodustajastruktuuri, kus sõnavormid või fraasid moodustavad kokkukuuluvaid üksusi, mis omakorda moodustavad suuremaid kokkukuuluvaid üksusi.

Sõltuvusgrammatika rakendamine
------------------------------

Üks esimesi analüsaatoreid oli kitsenduste grammatika süntaksianalüsaator. See analüsaator märgendab lauseid ainult sõna tasandil, s.t igal sõnal on süntaktilist funktsiooni näitav märgend, kuid sõltuvused sõnade vahel pole välja toodud.

Kitsenduste grammatika analüsaatori edasiarenduseks peetakse "Functional Dependency Parserit" , kus lisaks süntaktilisele infole on kirjeldatud ka sõltuvussuhted.

Viited
------

1. 1 2  Nivre, Joakim 2005. Dependency grammar and dependency parsing. – MSI report 05133, School of Mathematics and Systems Engineering, Växjö University.
2. 1 2 3  Müürisep, Kaili 2000. Eesti keele arvutigrammatika: süntaks. Dissertationes Mathematicae Universitatis Tartuensis 22. Tartu
3. ↑  Melčuk, Igor A. 1988. Dependency Syntax: Theory and Practice. State University of New York Press.
4. ↑  Karlsson, Fred. 1990. Constraint Grammar as a Framework for Parsing Running Text. *Proceedings of Coling-90*. Vol. 3. 168-173. Helsinki.
5. ↑  Järvinen, Timo, Pasi Tapanainen. 1997*. A Dependency Parser for English*. Technical Reports, No. TR-1, Department of General Linguistics, University of Helsinki.
Heinrich III pitser aastast 1402
**Heinrich III** (suri 1421. aasta veebruaris) oli aastatel 1402-1410 Osnabrücki piiskop Heinrich I ja 1404. aastast kuni oma surmani ka Holstein-Rendsburgi krahv.

Ta oli Heinrich II ja selle naise Ingeborgi noorim poeg.

Elu
---

Noorima pojana oli talle määratud kirikukarjäär ja temast sai diakon Osnabrückis. Pärast piiskop Dietrichi surma 1403. aastal määrati Heinrich tema järglaseks. Kuid siis surid mõlemad tema vennad: Albrecht II kukkus hobuse seljast lahingus Dithmarscheni vastu 1403. aastal ja Gerhard VI langes Hamme lahingus. See jättis Heinrich III ainsaks elusolevaks pojaks, nii kuulutas ta end pärijaks, mitte ainult Holstein-Rendsburgis, vaid ka Schleswigi hertsogkonnas, mis oli 1386. aastal antud päriliku läänina Gerhard VI-le. Taani kuninganna Margrete I ja selle järglane, kuningas Erik Pommerist protesteerisid. Nad nägid selles võimalust siduda Schleswig tugevamini Taaniga.

Erik kutsus Heinrich III ja teised aadlikud Koldingisse. Seejärel meelitati Heinrich Hindsgavli Fyni saarel, kus ta vahistati. Vabastamise eest pidi ta maksma 11 000 marka ja ta pidi Flensburgi aastaks Taanile pantima. Erik aktsepteeris Flensburgi üleandmist, kuid mitte Heinrichi raha. See viis sõjani Holstein-Rendsburgi ja Taani vahel. 13. juulil 1409 asus Erik liitu Ditmarshiga. 12. augustil 1410 võitlesid Holstein-Rendsburgi ja Taani väed nõmmelahingus Sollerupi lähedal Eggebeki ringkonnas. Holstein-Rendsburg võitis ja Taani väejuht Mogens Munk langes lahingus. 26. märtsil 1411 lepiti Koldingis kokku kompromissis.

Margrete I suri 1412. aasta oktoobris ja Holsteini aadel keeldus tagastamast territooriume, mille nad olid 1410. aastal okupeerinud, nagu oli 1411. aasta kompromissiga kokku lepitud. Erik viis juhtumi feodaalkohtusse Nyborgis, mis otsustas 29. juulil 1413, et Heinrich III kaotas oma hertsogkonna. Taani väed okupeerisid Schleswigi. Heinrich asus liitu Hamburgi linnaga, mis ei tahtnud võimsat naabrit.

1419. aastal vallutasid Taani väed Fehmarni ja rüüstasid selle. Holstein-Rendsburg ründas vastu ja oli võidukas Immerwadi lahingus Haderslevi lähedal. Uues vaherahus lepiti kokku 26. novembril 1420.

1421. aasta alguses valiti Heinrich III Schleswigi piiskopiks. Kuid ta suri veebruaris, enne ametisse asumist.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Dietrich von Horne** | **Osnabrücki vürstlik piiskopkui Heinrich I**1402–1410 | Järgnev**Otto IV von Hoya** |
| Eelnev**Gerhard VI** | **Holstein-Rendsburgi krahvkui Heinrich III**1404–1421 | Järgnev**Heinrich IV** |
**Kullamäe maastikukaitseala** on maastikukaitseala Viljandi maakonnas Viljandi vallas Jakobimõisa külas. Kaitseala pindala on 5,4 ha. 

Kaitseala eesmärk on kaitsta Tarvastu jõe kaldal asuvat Kullamäe liivakivipaljandit, seal asuvaid Kullamäe koopaid ning neid ümbritsevat maastikku..

Kaitseala loodi 1964. aastal Kullamäe liivakivipaljandi kaitseks. 1998. aastal laiendati kaitseala paljandi, koobaste ja ümbritseva maastiku tõhusamaks kaitseks.

Kullamäe maastikukaitseala kuulub Kullamäe loodusala nime all Natura 2000 kaitstavate alade võrgustikku.

Vaata ka
--------

* Tarvastu jõgi
* Kullamäe paljand
* Kullamäe koopad
* Jakobimõisa

Viited
------

1. 1 2  Kullamäe maastikukaitseala Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 26.08.2016)
2. ↑  *Eesti entsüklopeedia.* 12. köide: *Eesti A–Ü.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 251.
3. ↑  Kullamäe maastikukaitseala Eesti looduse infosüsteemis

Välislingid
-----------

* Kullamäe maastikukaitseala Eesti looduse infosüsteemis
* Kullamäe maastikukaitseala keskkonnaportaalis
**Vince Clarke** (õieti **Vincent John Martin**, sündinud 3. juulil 1960 South Woodfordis Suurbritannias) on briti muusik ja laulukirjutaja.

Clarke on olnud paljude edukate popbändide liige. Ta oli üks Depeche Mode'i asutajaliikmeid, kuid lahkus ansamblist pärast esimest albumit. Pärast Depeche Mode'i asutas ta ansamblid Yazoo ja Erasure.

Ta on õppinud viiulit ja klaverit.

Depeche Mode
------------

Clarke oli noore popansambli peamine helilooja ja kirjutas enamiku albumi "Speak & Spell" lugudest. Peagi pärast albumi avaldamist lahkus ta bändist, kuna talle ei meeldinud võetud suund. Tema heliloojakohustuse võttis üle Martin Gore.

Depeche Mode'i hilisema loomingu kohta on ta öelnud, et see on tema maitse jaoks veidi liiga tume, ent sellegipoolest hea.

Yazoo
-----

Seejärel moodustas Clarke koos Alison Moyet'ga duo Yazoo, mis lindistas kaks albumit ja mitu hitti, näiteks "Don't Go" ja "Only You". Yazoo läks laiali 1983. aastal.

The Assembly
------------

Koos Feargal Sharkeyga salvestas Clarke hiti "Never Never". Clarke'i idee oli teha koostööd erinevate artistidega, kuid see ei saanud teoks ning ta liikus edasi, tegelemaks teiste projektidega.

Erasure
-------

1985 pani ta ajakirja Melody Maker kuulutuse, millega otsis lauljat. 41. taotleja oli Andy Bell, kellega Clarke moodustaski duo Erasure. Bändist sai Suurbritannia muusikaajaloo üks suurema müügieduga popansambleid.
**Sõltumatu Tantsu Ühendus** (lühendina **STÜ**) on 2005. aastal loodud mittetulundusühing, mis produtseerib nii kohalikke kui ka rahvusvahelisi tantsuteatri lavastusi ning esineb seal ja ka muudel üritustel.

Eesti tantsuorganisatsiooni kuuluvad Fine 5 Tantsuteater, Tantsuteater Zick, Pärnu Kaasaegse Tantsu Ühing ja Saltatores Revalienses. STÜ eesmärk on tantsuteatri kui kunstiliigi tutvustamine, teadvustamine ja edendamine ühiskonnas, Eesti professionaalse tantsuelu arendamine, koordineerimine ning koostöövõimaluste leidmine teiste riikide tantsuorganisatsioonidega. STÜ kureerib festivali "Tantsuveski" ja programmi "Tantsukunst Kumus".

STÜ pakub tegevusväljundit, arenguvõimalusi ja korraldustuge nii oma organisatsiooni liikmetele kui ka teistele loovisikutele, tantsurühmitustele, koreograafidele ja tantsijatele, kelle tegevuse aluseks on kehakeskne, füüsilisele ning vaimsele treenitusele suunatud tantsumõtlemine.

STÜ on IETM-i (rahvusvaheline kaasaegsete etenduskunstide võrgustiku) liige.

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Urve Eslas** (sündinud 20. aprillil 1972) on eesti ajakirjanik. Ta on olnud ajalehe Postimees arvamustoimetaja, Eesti Päevalehe kolumnist, Kuku raadio saate "Vahetund Postimehega" ja Vikerraadio saate "Vasar" üks saatejuhte.

2004. aastal kaitses ta Eesti Humanitaarinstituudis bakalaureuse- ja magistrikraadi filosoofias tööga "The Eye of the I and the Face of the Other in dialogue without communication through the rupture of il y a" (juhendaja Eero Tarasti; avaldatud 2003. aastal ühe köitena: bakalaureusetöö osa "Other in the thought of Emmanuel Levinas. Totality of the Same and Resistance of the Other", magistritöö osa "Speculation or ought: dialogue without communication").

2014. aasta seisuga õppis ta Tallinna Ülikooli Eesti Humanitaarinstituudi filosoofia eriala doktorantuuris.

Viited
------

1. ↑  Eesti Humanitaarinstituudi filosoofia eriala lõputööd[*alaline kõdulink*] (arhiveeritud leht)
2. ↑  Urve Eslas ajalehe Diplomaatia saidil

Välislingid
-----------

* Urve Eslase blogi
**2002. aasta Austria parlamendivalimised** olid Nationalrati (Austria parlamendi) valimised pühapäeval, 24. novembril 2002. Valimised toimusid enneaegselt, eelmised valimised olid toimunud 1999. aastal.

Eellugu
-------

7. septembril 2002 toimus Knittelfeldi linnas Austria Rahvapartei koosolek, mis kutsuti kokku sama aasta suvel parteis tihenenud pingete tõttu. Enamik kohaletulnutest esindas parteisisest opositsiooni, teiste hulgas polnud koosolekul partei esimeest. Koosoleku järel lahkus mitu liiget parteist ning tühistati koalitsioonileping. See tingis uute valimiste väljakuulutamise.

Tulemused
---------

Valimiste tulemusena säilitasid Austria Rahvapartei ja Austria Vabadusepartei koalitsioon võimu, kaotades 7 mandaati. Rahvapartei parandas tulemust, tõustes kolmandalt kohalt valimiste võitjaks. Rahvapartei on tavaliselt sõjajärgses Austrias olnud tugevuselt esimese kahe partei hulgas ja saavutas oma parima tulemuse pärast 1966. aastat. 2/3 võrra vähenes neofašistliku Austria Vabadusepartei valijaskond. Rohelised saavutasid oma läbi aegade parima tulemuse.

| Partei | Kohti (muutus) | Osakaal häältest (muutus) |
| --- | --- | --- |
| ÖVP (Austria Rahvapartei) (konservatiivne) | 79 (+27) | 42,30% (+15,42) |
| SPÖ (Austria Sotsiaaldemokraatlik Partei) (sotsiaaldemokraatlik) | 69 (+4) | 36,51% (+3,00) |
| FPÖ (Austria Vabadusepartei) (neofašistlik) | 18 (-34) | 10,01% (-16,8) |
| GRÜNE Rohelised–Roheline Alternatiiv (roheline ideoloogia) | 17 (+3) | 09,47% (+2,53) |
| LIF (Liberaalne Foorum) (liberaalne) | 00 | 00,98% (-2,67) |
| KPÖ (Austria Kommunistlik Partei) (uusvasakpoolne) | 00 | 00,56% (+0,06) |
| Muud | 00 | 00,17% (-1,36) |
| Kokku | 183 | 100,00% |
**Urve Lippus** (5. märts 1950 Tartu – 13. mai 2015) oli eesti muusikateadlane, Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia professor.

Haridus
-------

Lippus lõpetas 1975 Tallinna Konservatooriumi muusikateaduse erialal (juhendajad Herbert Tampere ja Ingrid Rüütel). 1985. aastal kaitses ta Moskva Konservatooriumis kunstiteaduste kandidaadikraadi muusikateaduse erialal ning 1995. aastal Helsingi Ülikoolis filosoofiadoktori kraadi muusikateaduses tööga "Linear musical thinking. A theory of musical thinking and the runic tradition of Baltic-Finnish peoples".

Töökäik
-------

Lippus töötas 1975–2000 Keele ja Kirjanduse Instituudis. Alates 1976. aastast on ta töötanud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias (kuni 1993 Tallinna Konservatoorium, kuni 2005 Eesti Muusikaakadeemia), alguses tunnitasulise ja erakorralise õppejõuna, 1990–1995 dotsendina, alates 1995. aastast professorina. 1990–1995 oli Lippus muusikaajaloo kateedri juhataja, 1995–2013 muusikateaduse osakonna juhataja.

Tunnustus
---------

* 1995 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (Eesti esimese muusikateadusliku doktoriväitekirja kaitsmine)
* 2000 Eesti Kultuurkapitali helikunsti aastapreemia (raamatu "Lauldud sõna" koostamine ja muusikateaduslik tegevus)
* 2009 Eesti Kultuurkapitali helikunsti aastapreemia (projekti "Eesti helisalvestised 1939" meeskond: Urve Lippus, Kadri Steinbach, Ilvi Rauna, Anu Sõõro, Tuuli Aule, Claus Byrith, Morten Hein (eesti muusikaloo kuuldavaks tegemise eest))
* 2010 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (muusikateadusliku hariduse ülesehitamise eest)

Isiklikku
---------

Urve Lippuse isa oli viiuldaja ja muusikapedagoog Endel Lippus, ema pianist ja muusikapedagoog Virve Lippus. Keeleteadlane Pärtel Lippus on tema poeg.[*viide?*]

Viited
------

1. 1 2  *Eesti Entsüklopeedia*, 14. köide: *Eesti elulood*. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000 lk. 251.
2. 1 2 3  Urve Lippus Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

Välislingid
-----------

* Suri muusikateadlane Urve Lippus
* Urve Lippus Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* Urve Lippuse koduleht
**Sõmerpalu vald** oli vald Võru maakonnas aastail 1939–1950.

Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad
Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Sõmerpalu valla maa-alast, välja arvatud Peetrimõisa piirkond; senise Kärgula valla maa-alast, välja arvatud osa Kärgula asunduse piirkonnast ja Saia talu maa-ala; senise Erastvere valla Koigera küla osa piirkonnast.

Vald kuulus Riigivolikogu 80. valimisringkonda, kust valiti Jaan Murro.

Vald kuulus Võru põllumeeste konvendi tegevus- ja valimisringkonda.

Heimtali Saksa koloonia
-----------------------

Sõmerpalu vallas asus suurem sakslaste asula Eestis, kus sakslased elasid juba tsaariajast talupidajatena. Kohalik Sõmerpalu mõisaomanik Moeller müüs 1900, aastal Liivimaa rüütelkonna asundamiskomisjonile oma 4 karjamõisat ära, mis tükeldati ja asustati Lõuna-Venemaalt Volõõniast toodud sakslastega. Alates 1912. aastast müüs Sõmerpalu mõisa omanik Peetrimõisa, Annõmõisa, Mustja ja Lilli karjamõisa maadest moodustatud 26 talu saksa asunikele. Heimtalis oli umbes 35 saksa talu ligi 200 elanikuga, 20 km eemal on Viira asundus 8 saksa taluga ning ka saksa asundus Peetrimõisas. Sõmerpalu sakslased kolisid ka Saksamaale 1939. aastal. Maha jäi umbes 73 perekonnast ainult 3, need on kõik segaabielus perekonnad, kusjuures meespooleks on eestlane.

Valla TSN täitevkomitee esimees Hermann Vilson (Vilsen, 1. jaanuar 1905 – 13. juuli 1941) oli aktiivne kommunist, hukati.
Dictionary of Estonian Place names, Heimtali
Iseseisvusaegne vallavanem Otto Tint määrati Võru maavalitsuse poolt tagasi 12. juulil 1941.

13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Sulbi külanõukogu ja Sõmerpalu külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati vald Võru rajooni koosseisu.

Viited
------

1. ↑  Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsus nr. 88. Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938
2. ↑  Dictionary of Estonian Place names, Heimtali, www.eki.ee, (vaadataud 03.01.2022)
3. ↑  Sõmerpalu sakslaste lahkumisdraama, Postimees (1886-1944), nr. 297, 3 november 1939
4. ↑  Sõmerpalu kolonistid lahkumas, Postimees (1886-1944), nr. 278, 15 oktoober 1939
5. ↑  Wõrumaalt lahkus 400 sakslast, Postimees (1886-1944), nr. 296, 2 november 1939
Milo Yiannopoulos (2014)
**Milo Yiannopoulos** (sündinud 18. oktoobril 1984) on Briti poliitiline kommentaator ja kirjanik.

Ta on avalikult gei ja mehega abielus, aga kritiseerinud ka geiliikumist. Samuti suhtub kriitiliselt islamisse ja feminismi. Teda on seostatud alternatiivse parempoolsusega. Yiannopoulos on entusiastlik Donald Trumpi pooldaja (kuulub liikumisse Geid Trumpi Toetuseks). Yiannopoulos on katoliiklane ja ateismi kriitik, samuti on ta vastu abordile. Homoseksuaalsusse suhtub ta mitmeti. Nii leiab ta, et geina üleskasvamine on enamikule inimestest "kohutavalt üksildane, armetu kogemus". Kuigi ta omistab endale "fantastiliselt hea välimuse" ja peab ennast targaks ja sarmikaks, ei soovi ta isaks saada, et mitte seada süütut last geimõju ohtu. Samas on ta seisukohal, et "ajalooliselt on homoseksuaalid olnud massiivselt üleesindatud" nii kunstis, intellektuaalsetes valdkondades kui ka võimuringkondades, mis nüüd olevat muutunud, sest geidel pole enam motiivi naistega abielluda ja nii geide (kelle sperma olevat nii "väärtuslik") uus kalduvus järglasi mitte soetada muutvat rahvastiku rumalamaks. Yiannopoulos on pahameelt pälvinud ka oma pedofiilia kohaste kommentaaridega. Näiteks leidis ta, et noored poisid sellistes nö suhetes "leiavad üles, kes nad on" ja et need võivad mh anda neile "turvalisust ja ohutust". Yiannopoulos viitas, et võib-olla on ka ta ise olnud ahistatud, aga olevat tänulik Isa Michaelile, kelleta ta ei teeks kaugeltki nii head oraalseksi, "kui teda poleks olnud". Samuti arvas ta, et ka poiss, kes on seksuaalsuhetes endast vanema naisõpetajaga, on ise "kiskja" sellises olukorras. Yiannopoulos on hiljem siiski selgelt rõhutanud, et ei poolda laste ahistamist mitte mingil viisil. Yiannopolous on rasestumisvastaste vahendite vastane. Ta on märkinud: "Jumalakartlikud napakad nagu mina oleme pikka aega väitnud, et pereplaneerimine, nagu abort (ehk "laste mõrvamine", kui te nii eelistate), on Kuradi kätetöö. Nagu kõik asjad, mida Piibel laidab, viib see ainult häda ja kannatusteni - nii noorte meeste kui ka naiste jaoks." Yiannopoulos kirjutas varem Breitbart Newsile, kuid oli sunnitud tagasi astuma oma pedofiiliat puudutavate kommentaaride tõttu.

Viited
------

1. ↑  Why I’ll probably never be a parent
2. ↑  Gay Rights Have Made Us Dumber, It's Time to Get Back in the Closet
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Milo Yiannopoulos** |

* Ametlik koduleht (*inglise keeles*)
* Milo on Gab
Silmiksõle variante Oscar Almgreni 1897. aastal ilmunud raamatus "Studien über nordeuropäische Fibelformen der ersten nachchristlichen Jahrhunderte mit Berücksichtigung der provinzialrömischen und südrussischen Formen"
Rauaaegne silmiksõlg Suffolkist
**Silmiksõlg** (saksa keeles *Augenfibel*, inglise keeles *eye fibula*) on kaarsõlg, mille kujundusele on iseloomulikud paarikaupa paiknevad silmataolised kujundid – augud, lohud või puntsiga löödud topeltringid – sõlekaarel.

Jaotus
------

Silmiksõled olid Eesti alal kaarsõle tüüpidest ajaliselt vanimad, olles kasutusel juba rooma rauaaja alguses. Tüüp oli käibel 1.–3. sajandini, eesti sarja sõled isegi kuni 5. sajandini. Rootsi arheoloog Oscar Almgren jagas silmiksõled kolme suurde rühma:

* peaseeria silmiksõled
* preisi seeria silmiksõled (sellel on "silmad" ka sõlekaare alumises osas)
* eesti seeria silmiksõled (kujult väga sarnased peaseeria sõlgedele, kuid erinevustega ornamendis. On arvatud, et neid hakati sissetoodud sõlgede eeskujul kohapeal valmistama)

Silmiksõled ja teised rooma rauaaja alguses Eestisse jõudnud sõled on väga sarnased mujal Euroopas samal ajal levinud sõlgedega. See viitab sidemetele kaugete aladega, kust saabunud esemeid ja ideid kohandati vastavalt kohalike eelistustele. Mitmed uurijad on pakkunud, et just Läänemere kagurannik on olnud Eesti jaoks peamine uudsete esemete vahendaja, kuna sealt on leitud väga palju sarnaseid sõlgi.

Viited
------

1. ↑  K. Kirme. Eesti sõled. Kunst, 1986
2. ↑  M. Olli, M. Roxburgh. Pilguheit silmiksõlgedele – Eesti varaseimate sõlgede lugu. – Tutulus, 2017

Kirjandus
---------

* M. Olli, M. Roxburgh. Pilguheit silmiksõlgedele – Eesti varaseimate sõlgede lugu. – Tutulus, 2017

Välislingid
-----------

* Augenfibel. Mittelalter Wiki
* Silmiksõlg Pada tarandkalmest
* Silmiksõlg Jäbara tarandkalmest
* Silmiksõled TLÜ arheoloogia fotokogus (50 fotot)
Aleksandr Smoljar (2022)
**Aleksandr Smoljar** (vene keeles Александр Александрович Смоляр; sündinud 19. juuli 2001 Južno-Sahhalinskis) on Venemaa võidusõitja, kes on alates 2020. aastast võistelnud Prantsusmaa meeskonnaga ART Grand Prix rahvusvahelistel Vormel 3 meistrivõistlustel.

Karjäär
-------

### Vormel 4

2017. aastal tegi ta debüüdi üheistmelistes Venemaa meeskonna SMP Racing toel, jooksis Venemaa Vormel 4 meistritiitlit ja Hispaania Vormel 4 meistritiitlit. Esimeses võitis ta 11 poodiumit, kuid mitte ühtegi võitu ja lõpetas edetabelis kolmandal kohal, teises aga võitis kaheksa sõitu kahekümnest vaidlusalusest ja lõpetas lõpparvestuses Christian Lundgaardi järel teisena.

### Vormel Renault

Järgmisel kahel aastal sõitis Venemaa piloot Vormel Renault Eurocupil koos Tech 1 Racing meeskonnaga. Esimesel aastal suurepäraseid tulemusi ei saavutata, samas kui 2019. aastal vahetab ta meeskonda, siirdudes R-ace GP-le. Ta võidab Monzas kohe hooaja esimese võistluse. Ta kordab end, võites Monaco ringrajal 2. sõidu ja võitis oma kolmanda võistluse Saksamaal Hockenheimringil. Ta lõpetas meistrivõistlused Oscar Piastri ja Victor Martinsi järel kolmandal kohal.

### Vormel 3

2020. aastal vahetas Smoljar kategooriat ja meeskonda, siirdudes koos ART Grand Prix meeskonnaga Vormel 3 sarja. Võitja kategooria esimene pooluskoht Ungaris võidusõidus on sunnitud katkestama. Esimene poodiumikoht kaasneb Monza sprindisõidu kolmanda kohaga. Võidab hooaja 11. kohal 59 punktiga.

2021. aastal kinnitas ta taas Prantsusmaa koondise poolt koos Frederik Vesti ja Juan Manuel Correaga. Red Bull Ringil peetavate hooajaeelsete testide esimesel päeval püstitab Smolyar päeva parima aja. Hooaja esimesel võistlusel Barcelonas suudab ta prantslase Clément Novalaki ees võita oma esimese kategooria võidu. Taas võidule Paul Ricard, pärast rasket matši prantslase Victor Martinsiga. Lisaks kahele võidule vallutab ta kaks kolmandat kohta ja lõpetab hooaja sõitjate edetabelis kuuendal kohal.

2022. aastal jäi ta Vormel 3 sarja, lahkus ART GP-lt ja siirdus Hollandi meeskonda MP Motorsport.

Välislingid
-----------

* Aleksandr Smoljar veebiportaalis driverdb
**Aleksandr Trofimov** (vene keeles *Александр Михайлович Трофимов*; sündinud 27. aprillil 1937) on endine Venemaa diplomaat, kes töötas aastatel 1992–1997 Venemaa Föderatsiooni erakorralise ja täievolilise suursaadikuna Eesti Vabariigis.

Ta lõpetas 1960. aastal Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi ja täiendas ennast hiljem Nõukogude Liidu Välisministeeriumi Diplomaatia Akadeemias, mille lõpetas 1972. aastal.

Kõrghariduse omandamise järel asus Nõukogude Liidu välisministeeriumi teenistusse. Aastatel 1987–1992 oli Trofimov Nõukogude Liidu ja seejärel Venemaa Föderatsiooni suursaadik Malis. 1992. aastal nimetati ta Venemaa esimeseks suursaadikuks Eestis.

Pöördunud 1997. aastal Venemaale tagasi, töötas ta aastatel 1998–2000 välisministeeriumi Euroopa teise osakonna direktorina ja teenis veel aprillist 2000 juunini 2006 Venemaa suursaadikuna Elevandiluurannikul ja Burkina Fasos. 8. juunil 2006 vabastati mõlemalt ametikohalt seoses pensionileminekuga.

Suursaadik Trofimov on abielus, tal on poeg ja tütar. Ta valdab vene, inglise, prantsuse ja türgi keelt.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**–** | **Venemaa Föderatsiooni suursaadik Eestis**1992–1997 | Järgnev**Aleksei Gluhhov** |
**Han Fei** (ka Han Fei Zi) ( 韓非; pinyin: Hán Fēi; Wade–Giles: Han Fei) (u 280 (288) – 233 eKr) oli Hiina legistlik ehk seadusekooli filosoof, kes kirjutas traktaadi "Han Feizi".

Elulugu
-------

Erinevalt teistest selleaegsetest kuulsatest filosoofidest kuulus sõdivate riikide ajastul (475–221 eKr) Hani vürstiriigi kuninga perekonnas sündinud Han Fei valitseva aristokraatia hulka. Seetõttu interpreteerisid peale ta tööde kirjutamist neid kohe ta sugulasest Hani kuninga juhendamisel mõned selleaegsed õpetlased. Olles konfutsionistist Xunzi õpilane huvitus ta eelkõige valitsemiskunstist ja uuris põhjalikult varasema legismi klassiku Shang Yangi töid. Astus Qini riigi valitseja, hilisema Hiina esimese keisri Qin Shi Huangdi teenistuses. Ühendanult Hiina rajas Qin Shi Huangdi ta õpetusi järgides militaarse tsentraliseeritud suurriigi, milles reformidega ühtlustati seadused, mõõdud ja kiri ning mille mõned jooned on säilinud tänaseni. Keisri peanõunik Li Si, samuti Xunzi õpilane, süüdistas Han Feid kakskeelsuses, lasi ta võtta vahi alla ja sundis võtma mürki.

Raamat "Han Feizi"
------------------

Oma seaduskeskses ametnikeriiki käsitlevas raamatus "Han Feizi" on ta tuginenud ka "Daodejingile", mida ta interpreteeris kui poliitikale pühendatud teksti ja millele kirjutas ka kommentaari (20 ja 21 peatükk). Han Fei teose võtmemõisteks on "valitsemise tehnika (kunst, oskus)" (shu).

Viited
------

1. ↑  Watson, Burton, Han Fei Tzu: Basic Writings. 1964, lk. 2.

Kirjandus
---------

* Burton Watson (1964). *Han Fei Tzu: Basic Writings*. New York: Columbia University Press. ISBN 978-0231086097.

Välislingid
-----------

* Li, Guangcan, "Han Fei". *Encyclopedia of China* (Law Edition), 1st ed.
* Gu, Fang, "Han Fei". *Encyclopedia of China* (Philosophy Edition), 1st ed.
* The complete works of Han Fei Tzu, A classic of Chinese political science. Translator, Wenkui Liao.
* Full text of Han Feizi
Map
**Smiltene raudteejaam** oli raudteejaam Ainaži–Valmiera–Smiltene raudteel Smiltene piirkonna Smiltenes. Jaam asus Heinaste raudteejaamast 116 kilomeetri kaugusel ja jäi raudtee valmimisajal Valga kreisi Smiltene kihelkonda Smiltene mõisa maadele.

Jaam avati aastal 1911. Tegemist oli raudtee lõppjaamaga, mille juurde rajati ka vedurite depoo. Kahe maailmasõja vahel oli tegemist ühega kahest selle raudtee kõige intensiivsema reisijate liiklusega jaamast. Algne jaamahoone hävis Teises maailmasõjas. Uus jaamahoone valmis 1960. aastatel, vaid veidi aega enne sealse raudtee sulgemist. Jaam suleti reisirongiliikluse lõpetamisel aastal 1970.

Viited
------

1. ↑  Pa bānīša takām… Šaursliežu dzelzceļa Smiltene – Ainaži apraksts Ineta Amoliņa historia.lv, 2010
2. ↑  T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 119. lk.

Välislingid
-----------

* Jaam vanal kaardil

|  |  |
| --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  |
|  Stariņi |  **Smiltene**  |
Aleksandr Tšaiko
**Aleksandr Jurjevitš Tšaiko** (vene keeles *Александр Юрьевич Чайко*; sündinud 27. juulil 1971 Golitsõnos Odintsovski rajoonis Moskva oblastis) on Venemaa sõjaväelane, kindralpolkovnik (2021).

Elulugu
-------

1988 lõpetas Moskva Suvorovi sõjakooli ja 1992 Moskva kõrgema sõjalise juhtimiskooli. Pärast kõrgkooli lõpetamist töötas rühmaülema, kompaniiülema, pataljoni staabiülema ja pataljoniülemana Venemaa Föderatsiooni üksustes Saksamaal ja Moskva sõjaväeringkonnas.

2001 lõpetas Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude Ühisakadeemia. 2001–2006 laskurpolgu staabiülem ja polgu komandör Moskva sõjaväeringkonnas. 2006–2007 27. eraldiseisva kaardiväe laskurbrigaadi ülem, 2007–2009 2. kaardiväe laskurdiviisi komandör. Oktoobrist 2009 473. ringkonna nooremspetsialistide koolituskeskuse (PUrVO) juhataja 2012. aastal lõpetas Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude Kindralstaabi Sõjaväeakadeemia.

Alates juunist 2013 Kesksõjaväeringkonna armee ülema asetäitja. 8. juulist 2014 20. kaardiväe armee ülem, 2014–2017 1. kaardiväe tankiarmee komandör. 2017–2018 Ida sõjaväeringkonna ülema esimene asetäitja. Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude Kindralstaabi Sõjaväeakadeemia ülema asetäitja. Veebruarist 2019  novembrini 2021 Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude Kindralstaabi ülema asetäitja. Septembrist 2019 novembrini 2020 ja veebruarist juunini 2021 Venemaa sõjalise kontingendi ülem Süüria Araabia Vabariigis. 12. novembrist 2021 6. oktoobrini 2022 Ida sõjaväeringkonna ülem.

Rahvusvahelised sanktsioonid
----------------------------

29. juunil 2022 kanti ta Ühendkuningriigi sanktsioonide nimekirja kui isik, kes aitas kaasa Süüria tsiviilelanikkonna vastu suunatud repressioonidele ja vastutab Bashar al-Assadi režiimi toetamise eest.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
Veikko Hakulinen
**Veikko Johannes Hakulinen** (4. jaanuar 1925 Kurkijoki vald – 24. oktoober 2003 Valkeakoski) oli Soome suusataja. 

Veikko Hakulinen on kolmekordne olümpiavõitja (1952, 1956 ja 1960) ja maailmameister (1954 ja 1958). Tippsportlase karjääri ajal Asikkala Raikast, Valkeakoske Haka, Jämsänkoske Ilvest, Evon Metsäpoegi, Tampere Hiihtoseura, Tampere Pyrintöt ja Tampere Maila esindanud Hakulinen võistles ka laskesuusatamises, orienteerumises, suundsuusatamises, krossijooksus ja sõudmises ning jätkas karjääri veteranide klassis.

Hakulinenit meenutatakse Oslo taliolümpiamängude 50 km võiduajaga 3.33.33.

Veikko Hakulinen valiti Soome aasta sportlaseks aastatel 1952, 1953, 1954 ja 1960. Aastal 2000 sai ta Pro Urheilu tunnustusauhinna, mida antakse Soome riigi poolt spordi edendamise eest ja mille rahaline väärtus on 20 000 eurot.

Hakulinen suri liiklusõnnetuses 2003. aastal, jäädes auto alla.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängud

* 1952 Oslo
	+ Kuld olümpiavõitja 50 km
* 1956 Cortina d'Ampezzo
	+ Kuld olümpiavõitja 30 km
	+ Hõbe hõbemedal 50 km
	+ Hõbe hõbemedal 4x10 km teatesõidus
* 1960 Squaw Valley
	+ Kuld olümpiavõitja 4x10 km teatesõidus
	+ Hõbe hõbemedal 50 km
	+ Pronks pronksmedal 15 km

### Suusatamise maailmameistrivõistlused

* 1954 Falun
	+ Kuld maailmameister 15 km
	+ Kuld maailmameister 4x10 km teatesõidus
	+ Hõbe hõbemedal 30 km
	+ Hõbe hõbemedal 50 km
* 1958 Lahti
	+ Kuld maailmameister 15 km
	+ Hõbe hõbemedal 50 km
	+ Pronks pronksmedal 4x10 km teatesõidus

### Laskesuusatamise maailmameistrivõistlused

* 1963 Seefeld
	+ Hõbe hõbemedal 3x7,5 teatesõidus

Raamatud
--------

* Veikko Hakulinen "Haku-Veikko, suurhiihtäjä Veikko Hakulisen muistelmat" (1999)
* Sulo Kolkka "Veikko Hakulinen, latujen valtias" (1960)

Välislingid
-----------

* Veikko Hakulinen FIS-i kodulehel
**Urve Rink** (1963–1994 **Noormaa**; sündinud 11. septembril 1939 Rakveres) on eesti arstiteadlane ja neuroloog.

Elulugu
-------

Urve Rink on talupidaja tütar.

Lõpetas 1958 Rakvere 1. Keskkooli ja 1964 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1973, TÜ), väitekiri "Vee-elektrolüütide ainevahetuse dünaamika ajukoljutrauma haigetel". Oli 1964–1966 Kohtla-Järve Haigla neuroloog, 1966–1976 Tartu Kliinilise Haigla neuroloog ja neuroreanimatoloog, 1976–1993 Tartu Riikliku Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi (ÜMPI) ajuvereringehaiguste labori vanemteadur, 1993–1995 TÜ närvikliiniku vanemteadur. 1995–1998 Eesti Haigekassa usaldusarst, 1998–2000 ÜMPI patofüsioloogia õppetooli teadur, 2000–2005 Tartu Ülikooli Kliinikumi taastusravi arst-õppejõud. Täiendanud end Moskvas (1988), Helsingis (1980), Bremenis (1996) ja Berliinis (2000). Eesti Neuroloogide ja Neurokirurgide Seltsi ja Eesti-Ungari-Soome Arstide Assotsiatsiooni liige.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: peaaju kahjustustega haigete metaboolsed häired, peaaju lokaalne intravaskulaarne koagulatsioon, neurointensiivravi. Üle 150 teadustrükise.

Teoseid
-------

* Системная и мозговая рассеянная внутрисосудистая коагуляция при острой черепномозговой травме (kaasautor A. Tikk). // Анестезиол. реаниматол. (1978) 5
* Cerebral intravascular coagulation and increased platelet aggregation as mechanisms of cerebral ischemia in patients with acute cerebrovascular diseases and brain injury (kaasautor A. Tikk). // Acta. Neurol. Scand. Suppl 72 (1979)
* Studies of cerebrospinal fluid haemostatic properties. // Лабораторное дело (1989) 5
* Jugular venous blood haemostasis and cerebrospinal fluid haemostatic pathways in stroke (kaasautorid H. Vadi, A. Tikk). // Hemostasis and Stroke. CRC Press. Boca Raton, (1994)
* Computerized tomography and prognosis in pediatric head injury (kaasautor). // Acta Neurochir. 138 (1996) 5.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* TÜ BL, 105
* Nõukogude Eesti Tervishoid (1974) 2, 153
* Tartu Ülikooli Kliinikum 200. Trt, 2004, 242, 244
* Tartu Ülikooli arstiteaduskond 1982–2007. Trt, 2007, 164.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Hüperviisor, mida tuntakse ka virtuaalmasinate monitorina, on tarkvaraprogramm, mis võimaldab mitmel operatsioonisüsteemil jagada ühte riistvara host'i. 

See loob füüsilises arvutis virtuaalse keskkonna, mis võimaldab mitut virtuaalset masinat ühel füüsilisel hostil käivitada. 

Iga virtuaalmasin töötab oma operatsioonisüsteemiga ja seda saab iseseisvalt taaskäivitada, sulgeda või peatada, ilma et see mõjutaks teisi virtuaalmasinaid või host-süsteemi.

Hüperviisoreid kasutatakse tavaliselt pilvandmetöötlus- ja virtualiseerimiskeskkondades, kus need võimaldavad luua virtuaalservereid, lauaarvuteid ja muid ressursse, millele on võimalik kaugjuurdepääs. 

Samuti võimaldavad nad administraatoritel tõhusalt ja paindlikult hallata ja jaotada erinevatele virtuaalmasinatele ressursse, näiteks protsessorit, mälu ja salvestusruumi.

On olemas kahte peamist tüüpi hüperviisoreid: 1. tüüpi (ehk natiivsed, paljas metallist) hüperviisorid, mis töötavad otse vastuvõtva riistvara peal, ja 2. tüüpi (ehk hostitud) hüperviisorid, mis töötavad vastuvõtva operatsioonisüsteemi peal. 

Mõlemal tüübil on omad eelised ja puudused ning valik, millist tüüpi kasutada, sõltub keskkonna erinõuetest.

Näited hüperviisoritehnoloogiatest on Microsoft Hyper-V, Oracle VirtualBox. 

Hyper-V on Microsoft Hyper-V, koodnimega Viridian, on emakeelne hüperviisor; sellega saab luua virtuaalmasinaid 32 &-64 bitise Windowsiga töötavatel süsteemidel. VirtualBox on platvormideülene virtualiseerimisrakendus. Sellel on väga modulaarne disain, millel on hästi määratletud sisemised programmeerimisliidesed.

Viited
------

1. ↑  Tom. "Hyper-V või VirtualBox". Tsitaat hüperviisori Hyper-V või VirtualBox näitel.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: url-status (link)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib joonest matemaatikas; kirjandusliku kujundi kohta vaata artiklit Hüperbool (kirjandus).* |

---

Funktsiooni {\displaystyle y={\tfrac {1}{x}}} graafik (hüperbool)
**Hüperbooliks** (kr *hyperbōlē* 'suurendus, liialdus') nimetatakse tasandile kuuluvate punktide hulka, mille iga punkti kauguste vahe absoluutväärtus kahest antud punktist, mida nimetatakse fookusteks, on jääv suurus.

Hüperbool on matemaatikas funktsiooni {\displaystyle y={\frac {a}{x}}} ehk hüperboolfunktsiooni graafik, kus a on suvaline nullist erinev konstant.

Kui parameeter a on positiivne, siis asub hüperbool koordinaatteljestiku I ja III veerandis, aga kui negatiivne, siis II ja IV veerandis. Mida lähemal koordinaatide alguspunktist, seda lähemal paikneb hüperbool koordinaattelgedele.

Kahel hüperboolil ei ole ühiseid punkte (kui nad just ei ühti). Kui kujutada samal graafikul mitut hüperbooli, siis mida väiksem on a absoluutväärtus, seda lähemal asub hüperbool koordinaattelgedele.

Hüperbooli võib vaadelda koonuse lõikena, mille ekstsentrilisus on suurem kui 1.
**Pärnu tänav** on tänav Paides, linna peatänav.

Pärnu tänav on umbes 2,7 kilomeetrit pikk. 

Paide Muusika- ja Teatrimaja, Pärnu tänav 18
Järvamaa Haigla hoone, Pärnu tänav 53
Tänav algab Keskväljakult ja kulgeb edelasse, kus ristub Ringtee tänavaga ja lõppeb. Pärnu tänavaga ristuvad Väike-Aia tänav, Suur-Aia tänav, Puuvilja tänav, Aiavilja tänav, Tiigi tänav, Tööstuse tänav, Kivimurru tänav, Telliskivi tänav, Vaksali tänav, Nurme tänav, Prääma tee, Ruubassaare tee, Raudtee tänav, Suur-Kaare tänav, Kooli tänav, Ristiku tänav, Pärnuvälja tänav.

Asutused ja muud olulised objektid Pärnu tänaval
------------------------------------------------

* Paide linnavalitsus (Pärnu 3)
* Paide Muusika- ja Teatrimaja (Pärnu 18)
* Lembitu park
* Järvamaa Haigla (Pärnu 53), algne Paide Saksa Tütarlaste Eragümnaasiumi hoone
* Eesti Metodisti Kiriku Paide koguduse hoone (Pärnu 61)
* Paide mälestusmärk-rahvamaja.
* Reopalu kalmistu

Viited
------

1. ↑  Paide Saksa Tütarlaste Eragümnaasiumi hoone kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 20.02.2022)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Pärnu tänav (Paide)** |

Vaata ka
--------

* Paide tänavate loend
**Velēna kirik** on luteri kirik Lätis Gulbene piirkonna Lizumsi vallas Velēnas. See on Velēna kihelkonnakirik. 

Hoone on kultuurimälestisena riikliku kaitse all.

Esimene kirik rajati Velēnasse aastal 1600. Tegemist oli teeäärse puidust kirikuga, mida kattis mätaskatus (läti keeles *velēna*); sellest sai kirik ja hiljem ka paikkond nime.

Aastal 1636 allutati sealne kirik kohalike mõisnike soovil Tirza kihelkonnale, kuna toonase Tirza pastori Adam Betzoldi jutlused meeldisid neile väga.

Uut kivikirikut ehitati aastatel 1896–1898. Uusgooti stiilis maakividest hoone projekteeris Johann Braun ja selle ehitus läks maksma 30 000 rubla. Hoolimata vanusest ei ole kirik seni remonditöid vajanud.

Hoone valmimise järel abistasid kohalikud mõisnikud selle sisustamisel. Lizumsi mõisa mõisavaliseja E. Knappe annetas kirikukella tarbeks 500 rubla. Sinole mõisa omanikud Mengdenid annetasid kirikule kaks kroonlühtrit, Mālmuiža mõisa omanikud Ceumernid aga altarimaali. Samal aastal valmis Zaerni firmas ka kiriku 17 registriga orel, mida peetakse Läti orelitest üheks paremaks.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  LELB
3. ↑  Materialen zur Kirchengechichte, E. H. von Busch lk. 547
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. august 2018. Vaadatud 22. augustil 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
5. ↑  www.vietas.lv

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Velēna kirik** |

Velēna kirik
Velēna kihelkond

**Kirik**: Velēna kirik  

**Mõisad**: Lizumsi mõis | Mālmuiža mõis | Sinole mõis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib taimeperekonnast; ansambli kohta vaata artiklit Karikakar (ansambel)* |

---

**Karikakar** (*Anthemis* L.) on korvõieliste sugukonda kuuluv ühe- või mitmeaastaste rohttaimede perekond. Karikakraga sarnaste taimede perekonnad on kummel, kesalill ja härjasilm. Eestis tavaliselt karikakrana tuntud lill on harilik härjasilm.

Karikakra perekonda kuulub üle saja liigi. Perekond pärineb Vahemere maadest ja Lähis-Idast ning on sealt levinud üle maailma. Ta eelistab teetunud, liivaseid muldasid.

Karikakrad on ühe- või mitmeaastased rohttaimed sulgjaguste või lineaalsete lehtede ja tavaliselt lihtsate või nõrgalt harunenud varrega. Taime kõrgus on 20–50 cm. Õiepõhi on poolkera- kuni lehtrikujuline, aga mitte õõnes, ja kaetud kelmega. Õiekate koosneb munajatest või piklikest kandelehtedest, mis paiknevad mitmes reas. Õisiku servas on üksnes valged või kollased emasõied, keskel on mõlemasoolised kollased õied. Seemned on pöördkoonusekujulised. Pappus on väga lühike või puudub.

Purustatud karikakralehtedel on õunalõhn.

EKI sünonüümisõnastiku järgi on karikakar murdekeeles tuntud ka kui **maarjalill**, **kanaperse** (osadel andmetel valge karikakar), **ätse** ja **hätses**.

Kasutamine
----------

Karikakar on levinud ravimtaim ja karikakra õitest tehakse teed maksa ja sapiteede puhastamiseks sapikivide korral.

Maarjalillest valmistatakse sidrunkollast värvainet ja putukamürki.

Samuti saab karikakrast valmistada toitu, näiteks valmistatakse õitest karikakraõiesuppi.

Eestis kasvavad liigid
----------------------

* *Anthemis arvensis* – valge karikakar (Eestis hajusalt, üheaastane põlluumbrohi)
* *Anthemis cotula* – haisev karikakar (Eestis haruldane)
* *Anthemis tinctoria* – kollane karikakar (Eestis tavaline, mitmeaastane teeservade taim)

Loe ka
------

Toivo Niiberg, "Karikakar ja härjasilm – kas oskate vahet teha?", Postimees, 15. juuli 2021,

Vaata ka
--------

* härjasilm

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Karikakar** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Karikakar** |
**Aleksandr Tšernov** (1911 Moskva – 1978 Dimitrovgrad, Uljanovski oblast) oli Nõukogude julgeolekutöötaja. 1951–1953 Eesti NSV riikliku julgeoleku ministri asetäitja, polkovnik.

Elulugu
-------

Vedurimasinisti poeg, venelane. NLKP liige 1940. Haridus: 1930–1934 metsandustehniline instituut Arhangelskis, 1939–1940 NSVL NKVD kõrgema kooli kuulaja

Töökohad: 1934–1939 oblasti maaosakonna insener-hüdrotehnik ja sektorijuhataja Arhangelskis, 1940 Komi ANSV NKVD majanduse osakonna (EKO) 2. jaoskonna ülem, 1940–1941 samas 1. jaoskonna ülem ja EKO ülema asetäitja, 1941 Komi ANSV NKGB salajase-poliitilise osakonna (SPO) ülema asetäitja, 1941–1943 Komi ANSV NKVD SPO ülem, 1943–1945 Komi ANSV NKGB 2. osakonna ülem, 1945–1946 NKVD/MVD Berliini operatiivsektori 4. osakonna ülema asetäitja, 1945–1948 Komi ANSV riikliku julgeoleku ministri asetäitja, 1948–1951 Tadžiki NSV Stalinabadi oblasti UMBG ülem, 1951 NSVL MGB kaadrivalitsuse käsutuses, 10.8.1951–16.3.1953 Eesti NSV riikliku julgeoleku ministri asetäitja, 23.3.1953–23.5.1953 Eesti NSV siseministri asetäitja, 1953–1954 Poola julgeolekuministeeriumi juures asuva NSV Liidu Siseministeeriumi vanemnõuniku asetäitja vastuluure alal, 1954–1958 Brjanski oblasti, 1958–1959 Smolenski oblasti UKGB ülema asetäitja, 1959–1963 asutuse „postkast nr. 30" direktori abi režiimi alal Melekessis Uljanovski oblastis. Alates 1963 pensionär Dimitrovgradis.

Tegevus Eesti NSV julgeoleku ministri asetäitjana
-------------------------------------------------

Ministri asetäitjana vastutas ta võitluse eest Eesti "natsionalistide" ja "bandiitidega". Tšernovi kohta on andmeid, et ta võttis isiklikult osa arreteeritud inimeste peksmisest, sealhulgas koos Eesti NSV julgeolekuministri Moskalenkoga. "Samal ajal, kui Moskalenko peksis A.P-d, peksid kõrvaltoas Tšernov ja MGB jaoskonnaülema asetäitja A.P. ema. 20. oktoobril 1951 peksid Moskalenko ja Tšernov ülekuulamise käigus julmalt läbi O.V. kes oli ennast Raplamaal metsatalus varjanud ja tulevahetuses haavata saanud. 1952. aasta aprillis peksid ENSV MGB töötajad Tšernovi juhtimisel Raplamaal kinnivõetud "bandiitide käsilasi" T.M-i ja E.K-d, kui need "vajalikke tunnistusi" ei andnud. Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomiteel said Tšernovi vägivallatsemised teatavaks, kuid ka teda ametisoleku ajal parteiliselt ei karistatud."

Viited
------

1. ↑  Meelis Saueauk "Propaganda ja terror. Nõukogude julgeolekuorganid ja Eestimaa Kommunistlik Partei Eesti sovetiseerimisel 1944–1953". Lk. 410–411
2. ↑  Saueauk lk. 350–351