recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nelja hüppemäe turnee** on igal aastal Kesk-Euroopas (Saksamaal ja Austrias) toimuv suusahüppajate mainekas võistlus, mis toimub alates 1953. aastast. Esimene võistlus toimus ühe aasta sees, kuid edaspidi on esimene etapp peetud detsembri viimastel päevadel ja järgmised kolm jaanuaris.

Esimene ja teine etapp toimuvad Saksamaal, vastavalt Oberstdorfis ja Garmisch-Partenkirchenis, kolmas ja neljas Austrias, Innsbruckis ja Bischofshofenis.

Alates 1996/97 aastast pääseb igal etapil põhivõistlusele valikvõistluse 50 paremat hüppajat (kui MK-sarja hetkeseisu 15 paremast jääb mõni tahapoole 50. kohast, pääseb ta ikkagi edasi ja välja langeb 50. koha saaja), kes esimeses voorus võistlevad paarides (valikvõistluse 1. ja 50. 2. ja 49. jne). Paaride võitjad pluss viis parimat kaotajate seas pääsevad teise hüppevooru. 

Nelja hüppemäe turnee üldvõitja selgub nelja etapi punktide liitmisel. 

Oberstdorfis toimub võistlus Grosse Schattenbergi (K-115) nime kandval mäel, mille rekord on 2003. aasta 29. detsembrist 143,5 meetriga norralase Sigurd Petterseni nimel. 

Garmisch-Partenkircheni Olympiaschanze (K-115) mäerekord on 143,5 meetriga šveitslase Simon Ammanni nimel. 

Innsbrucki mägi Berg-Isel-Schanze (K-120) on kaks korda (1964 ja 1976) olnud ka olümpiamängude võistluspaigaks. K-110 trampliini mäerekordiks jäi 120,5 meetrit ning selle hüppas 2001. aastal poolakas Adam Malysz. Sama aasta suvel ehitati mägi ringi ja nüüd on kriitiline punkt K-120. 2002. aasta 4. jaanuaril hüppas sakslane Sven Hannawald uue mäe mäerekordiks 134,5 m. 

Bischofshofeni Paul-Ausserleitner-Schanze (K-120) mägi on turnee neljast hüppemäest suurim. Mäerekord kuulub 2008. aastast austerlasele Gregor Schlierenzauerile 145 meetriga.

Vaata ka
--------

* Suusahüpped
* Nelja hüppemäe turnee võitjad
**Neljas Brasiilia Vabariik** (ka **46. aasta vabariik** või **Populistlik Vabariik**, ametlikult **Brasiilia Ühendriigid**) oli Brasiilia riigikord aastatel 1946–1964. Perioodi iseloomustas sõjaväe märkimisväärne surve poliitikutele, mis päädis 1964. aasta riigipöörde ja sellega alanud sõjaväediktatuuriga.

Neljanda vabariigi ajal olid järjestikku üsna lühikest aega presidendid Eurico Gaspar Dutra, Getúlio Vargas, Café Filho, Juscelino Kubitschek, Jânio Quadros ja João Goulart.

Ajastu sai alguse, kui president Getúlio Vargas 1945. aastal veretu sõjaväelise riigipöördega kukutati. Vargas jäi riigipöördest hoolimata riigis neljanda vabariigi lõpuni mõjukaks. Poliitmaastikku domineeris kolm parteid: vasakpoolne Brasiilia Tööpartei (PTB), mõõdukas Sotsiaaldemokraatlik Partei (PSD) ning Vargase-vastane parempoolne Rahvuslik Demokraatlik Liit.

Viited
------

1. ↑  "Religion in Latin America, Widespread Change in a Historically Catholic Region". Pew Research Center. Vaadatud 4. märts 2015.
Abrasiivsaag
**Abrasiivsaag** (ka **hõõrdsaag**) on elektriline tööriist selliste kõvade materjalide lõikamiseks nagu metallid, plaadid ja betoon. Lõike teostab abrasiivketas, mis sarnaneb lihvkettaga. Tehniliselt pole tegu saega, kuna puuduvad saehambad.

Abrasiivsaage on mitmesuguseid, sealhulgas laua-, käsi- ja järelkõnnitavad saed. Lauasaagide puhul, mida kasutatakse enamasti plaatide ja metalli lõikamiseks, on lõikur ja mootor paigaldatud fikseeritud alusplaadile kinnitatud pöördvardale. Lauapealsed mudelid on sageli elektrilised ja neil on üldiselt sisseehitatud viil või muu kinnitusvahend. Vabakäelisi abrasiivsaage kasutatakse enamasti ehitusplatsidel betooni, asfaldi ja torude lõikamiseks. Need on konstrueeritud käepideme ja mootoriga kasutaja lähedal ja kettaga sae teises otsas. Vabakäesaagidel pole kinnitusvahendit, sest lõigatavad materjalid on suured ja rasked. Järelkõnnitavad saed, mida sageli nimetatakse ka lamedateks saagideks, on suuremad saed, mida kasutatakse sisselõigete tegemiseks betoonpõrandatel ja asfaldisillutistel.

Viited
------

1. ↑  Madsen, David A (2004). *Print Reading for Engineering and Manufacturing Technology*. Cengage Learning.
**Eeterlikud õlid** on taimedes esinevad õlikad (hüdrofoobsed) vedelikud, mida iseloomustab suhteliselt kerge lenduvus; molekulis sisaldub 8–15 süsiniku aatomit: ...C8...C15...

Taimedes esinevad eeterlikud õlid teatud ühendite komplektina väga väikestes kogustes, andes taimele iseloomuliku lõhna; sellesse ainete klassi kuulub hulk taimedes esinevaid lõhnaaineid. 

Mõiste "eeterlikud õlid" hõlmab suurt hulka ühendeid (enamasti terpenoide, aga ka aromaatseid ühendeid jm) nende looduslikust materjalist, reeglina taimedest, saamise meetodi alusel. Eeterlikud õlid eraldatakse taimmaterjalist veeaurudestillatsioonil, harvem ka ekstraktsioonil orgaaniliste solventidega.

Mitmetele eeterlike õlide klassi kuuluvatele väärtuslikele ühenditele on välja töötatud ka keemilise sünteesi meetodid, näiteks terpenoidide klassi kuuluvad alkoholid, aldehüüdid ja estrid. Mitmed neist on ka lähteaineks edasisele sünteesile.

Omadused
--------

Keemiliselt on valdav osa eeterlike õlide komponentidest terpenoidide klassi kuuluvad orgaanilised ühendid, mille molekulis sisaldub isopreeni (C5H8) molekulile vastavaid viit süsiniku aatomit ja kaksiksidet sisaldavaid lülisid; need on mono- (C10) või seskviterpenoidid (C15), mis võivad olla funktsionaalrühmadega modifitseeritud mitmel viisil. Kõige sagedamini esinevad hapnikuaatomit sisaldavad rühmad: hüdroksüül-, okso- või alkoksürühmad.

Eeterlikud õlid on enamasti värvitud või kollakad õlikad veest kergemad vedelikud, millel on alati iseloomulik intensiivne lõhn. Üksikkomponentide keemistemperatuur jääb vahemikku 150–350 °C. Eeterlikud õlid segunevad mittepolaarsete solventide ja rasvadega, lahustuvad etanoolis, kuid vees väga vähe.

Saamine
-------

Taimsest materjalist eeterlike õlide eraldamiseks on mitu viisi:

* pressimine – kaasa tuleb ka mitmesuguseid lisandeid, kuid ei toimu komponentide lagunemist;
* ekstraktsioon – kaasa tuleb ka mitmesuguseid lisandeid, kuid ei toimu komponentide lagunemist;
* veeaurudestillatsioon – sobib paljudel juhtudel, ei toimu komponentide lagunemist; tööstuses rakendatakse mitmeid variatsioone;
	+ samaaegne destillatsioon-ekstraktsioon – sobib õlide segu koostise uurimiseks;
* anfleraaž – eeterlikud õlid seotakse sorbentidega (rasvad, aktiivsüsi); kasutatakse põhiliselt värsketest õitest kallihinnaliste lõhnaainete saamiseks.

Vaata ka
--------

* Terpenoidid

Välislingid
-----------

* Terpenoidide süntees TA Keemia Instituudis
Spinoza "Eetika" avaleht
**"Eetika"** (täispika pealkirjaga "Eetika, tõestatud geomeetrilises järjestuses"; ladina keeles "Ethica, ordine geometrico demonstrata") on hollandi juudi filosoofi Baruch Spinoza postuumselt avaldatud ladinakeelne filosoofiline teos, mis esitab Spinoza eetikateooria aksiomaatilisel kujul, eeskujuks Eukleidese geomeetriaraamat "Elemendid".

Esimese osa alguses määratleb Spinoza põhiterminid ja loetleb aksioomid. Nende ja teiste definitsioonide ja aksioomide põhjal, mis on antud raamatu ülejäänud neljas osas, tõestab Spinoza sadu propositsioone ja korollaare nagu "Kui mõistus kujutleb omaenda võimetust, teeb see ta kurvaks" (3. osa, 33. propositsioon), "Vaba inimene ei mõtle millestki vähem kui surmast"( 4. osa, 67. propositsioon) ja "Inimmõistust ei saa koos kehaga täielikult hävitada, miski sellest on igavene ja jääv" (5. osa, 23. propositsioon). Umbisikulist stiili katkestavad sageli emotsionaalsed lõigud, kus kritiseeritakse teiste filosoofide, sealhulgas René Descartesi ja Moses Maimonidese vaateid.

Pärast teose ilmumist mõisteti see hukka kui ateistlik. Lääne filosoofia hilisemas ajaloos on Spinoza "Eetika" olnud mõjukas, ehkki on harva leidnud otsest järgimist. Selle motiive on kasutanud ka kirjanikud, nt Jorge Luis Borges oma luuletustes.

Teos eesti keeles
-----------------

* "Eetika: geomeetrilise korra järgi tõestatud ja viide ossa jagatud". Ladina keelest tõlkinud ja järelsõna: Margus Ott. Sari Avatud Eesti raamat, Ilmamaa, Tartu 2016, 392 lk; ISBN 9789985775370
**Tartu Kivilinna Kool** (2014. aasta sügiseni **Tartu Kivilinna Gümnaasium**) on Tartus Annelinnas tegutsev põhikool. Kool asub aadressil Kaunase puiestee 71.

Ajalugu
-------

Kool alustas tegevust 1985. aastal **Tartu 16. Keskkoolina**. Esialgu komplekteeriti 19 klassi, kus õppis kokku 580 õpilast.

Alates 2004. aastast asus kool kahes õppehoones: Kaunase puiestee 71 (1.-7. klass) ja Kaunase puiestee 70 (8.-12. klass). Pärast keskkooliosa kaotamist 2014. aastal tegutseb kool ainult hoones Kaunase puiestee 71.

Kivilinna Gümnaasium oli õpilaste arvult Eesti suurim keskharidust andev õppeasutus, seal õppis 1506 õpilast (2007).[*viide?*]

Aastal 2014 läks kooli gümnaasiumiosa uue kooli Tartu Kristjan Jaak Petersoni Gümnaasiumi koosseisu.

Õppesuunad
----------

Tartu Kivilinna Koolis õpetatakse riikliku õppekava alusel, õppeperioode on viis, kokkuvõttev hindamine toimub kaks korda õppeaastas.
Peamised märksõnad, millele õpiprotsessis Kivilinna koolis keskendutakse, on tervis ja liikumine, lai silmaring, enesehinda

Traditsioonid
-------------

Välislingid
-----------

* Koduleht
Abrantesi panoraamvaade
Abrantesi vapp, praegu valla vapp
Abrantesi linnus
**Abrantes** on linn Portugalis Santarémi ringkonnas, Abrantesi valla keskus.

Linna elanike arv oli Portugali 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 19 132.

Linn asub Tejo jõe paremkaldal 100 m kõrgusel künkal, mis kõrgub üle oru, mis ulatub Gavião valla Belveri kihelkonnast Constância vallani.

Nimi Abrantes tuleb ladina nimest *Aurantes*, mille juur on seotud sõnaga *aurum* 'kuld'. Seda seostatakse kullaleidudega Tejo jõest.

Vanalinna tänavad
Arvatakse, et asulal on keltibeeri päritolu. Kuningas Afonso I vallutas 1148 rekonkista käigus mauride riigi asula Abrantesi ja Abrantesi linnuse mauridelt. Aastal 1173 kinkis Afonso I linnuse Santiago da Espada ordule. Kuningas Dinis laskis kindlust renoveerida ja selle uue torni ehitama. Aastal 1385 kohtusid Abrantesis enne Aljubarrota lahingut Nuno Álvares Pereira ja João I väed. Aastal 1471 sai Lopo de Almeida Abrantesi krahvi tiitli. Restauratsioonisõja ajal tunnistas Abrantes 1641 ühena esimestest linnadest Lissaboni järel João IV Portugali uue kuningana. Aastal 1771 laskis peaminister Sebastião José de Carvalho e Mello, Pombali markii Abrantesisse mooruspuid istutada ning käskis seal siidi valmistada. Aastal 1789 sai Abrantesist ka garnisonilinn. Aastal 1807 vallutas Abrantesi Prantsuse kindral Jean-Andoche Junot, kes sai Napoleon I-lt Abrantesi hertsogi tiitli. Hiljem asusid seal Briti ja Portugali väeosad, mis teisel ja kolmandal korral linna ära vallutada ei lasknud.

Aastal 1862 sai Abrantes raudteeühenduse (Linha do Leste), 1891 valmis Beira Baixa raudteelõik (Linha da Beira Baixa). Aastal 1870 valmis Abrantesi maanteesild, 1889 Abrantesi raudteesild. Aastal 1909 varustati kogu Abrantes elektriga.

Pärast raudteeühenduse saamist vähenes Abrantesi tähtsus jõesadamana, sest kaubandus ja käsitöö läksid linnast välja. Ka sõjaväe kohalolek vähenes. Praegu on linnas ainult sümboolne garnison ja Portugali Relvajõudide väljaõppeasutused.

Abrantes kuulus Ribatejo provintsi. Aastal 1179 sai Afonso I-lt omavalitsuse (*foral*) selle eest, et Abrantes osutas vastupanu Marokost tulnud piirajatele eesotsas Abem Jacobiga, kes pidid raskeid kaotusi kandes taganema. Aastal 1217 kinnitas Afonso II omavalitsust. Aastal 1510 uuendas omavalitsust Manuel I. João IV andis linnale tiitli *notável vila de Abrantes* ('eriline väikelinn Abrantes') ning eraldas selle Tomari vallast omaette vallaks. Abrantes sai linna (*cidade*) staatuse 1916. Linna ala kuulub 2013. aastast kahte kihelkonda: Abrantes (São Vicente e São João) e Alferrarede ja São Miguel do Rio Torto e Rossio ao Sul do Tejo. Enne seda kuulus linna põhjaosa São Vicente kihelkonda ja lõunaosa São João kihelkonda.

Ruy Roque Gameiro. Aastatel 1914–1918 isamaa eest langenute mälestusmärk. 1930
Tähtsamad mälestised on Abrantesi linnus ja Abrantesi São Vicente kirik.

Vaata ka
--------

* Abrantes Futebol Clube
* União Desportiva Abrantina

Viited
------

1. ↑  João Fonseca. *Dicionário do Nome das Terras*, 2. trükk, Casa das Letras: Cruz Quebrada 2007, lk 9–10, ISBN 978-972-46-1730-5.

Välislingid
-----------

* Sisseaknne saidil monumentos.pt
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib liigist; perekonna kohta vaata artiklit Paprika (perekond)* |

---

**Harilik paprika** ehk **punapipar** ehk **kaunpipar** (*Capsicum annuum*; ka *türgi pipar*, *hispaania pipar*) on maavitsaliste sugukonna paprika perekonda kuuluv rohttaim.

Kirjeldus
---------

Taim on püstise varrega 20–125 cm kõrge. Lehed pikkade rootsudega, munajad kuni piklikmunajad, läikivad, hele- kuni tumerohelise värvusega. 

Õied on valged, kollased või violetsed. 

Vili, rahvapäraselt kaun, on paljuseemneline 2–4 kambriline ebamari.

Maitse järgi eristatakse maguspipart ja kibepipart. Jaotuse aluseks on alkaloid kapsaitsiini sisaldus, mis võib kõikuda üsna suurtes piirides (0,007–1,9%). Üks kibedaid sorte on 'Jalapeño'.

Magusate sortide viljad on pikliku kuni ümmarguse kujuga, rohelise, kollase või punase värvusega. Kaaluvad 10–200 g. Kibedatel sortidel on tavaliselt ümmargused või piklikud terava otsaga viljad.

Kibepipra valmimata kuivatatud vilju (*Capsici fructus*) kasutatakse droogina.

* ViliVili
* ÕisÕis

Viited
------

1. 1 2  Ain Raal,"Maailma ravimtaimede entsüklopeedia", lk 164-165, Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2010

Välislingid
-----------

* Harilik paprika andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
Vesilahustuvad vitamiinid on koondnimetus vitamiinide rühmadesse kuuluvate vees lahustuvate ja vitamiinilaadset toimet omavate erinevate vitameeride ja derivaatide kohta.

Vesilahustuvad vitamiinid on enamasti temperatuuri-, õhu- ja valgustundlikud, väga erineva struktuuriga orgaanilised ained ning bioaktiivsed ühendid, mis on aktiivsed üksnes väga väikestes kogustes. 

Vesilahustuvatel vitamiinidel on elusorganismides hulgaliselt biofunktsioone, nad osalevad enamikus bioloogilistes protsessides ning on vajalikud ka kui koensüümid. Paljudel neist on oluline roll ka mitmete haiguslike seisundite ennetamisel ja ravis. Vesilahustuvate vitamiinide täielik puudumine (ka bioaktiivsuse minetanuna) toidus või organismi kestev vitamiinivaegus võib põhjustada näiteks hüpovitaminoosi ja avitaminoosi. 

Võrreldes rasvlahustuvate vitamiinidega on nende varud organismis suhteliselt väikesed, mistõttu peaks neid iga päev saama toiduga.

| Vitamiini nimetus | Triviaalnimetus |
| --- | --- |
| B1-vitamiin | tiamiin |
| B2-vitamiin | riboflaviin |
| B3-vitamiin | niatsiin, nikotiinhape, nikotiinamiid |
| B4-vitamiin | koliin |
| B5-vitamiin | pantoteenhape |
| B6-vitamiin | püridoksiin, püridoksamiin |
| B7-vitamiin | biotiin |
| B8-vitamiin | inositool |
| B9-vitamiin | foolhape |
| B10-vitamiin | foolhape |
| B12-vitamiin | kobalamiinid |
| B13-vitamiin | oroothape |
| B15-vitamiin | pangaamhape |
| C-vitamiin | askorbiinhape |
| L-karnitiin | (Vitamiin BT) |
| N-vitamiin | lipoehape |
| PABA | p-aminobensoehape |
| P-vitamiin | bioflavonoidid |
| U-vitamiin | S-metüülmetioniin |
| ... | ... |

Algselt vitamiinide nomenklatuuri arvatud vesilahustuvatest vitamiinidest omavad osad B-rühma vitamiinid ja C-vitamiin rasvlahustuvaid derivaate, mida kasutatakse terapeutilistel eesmärkidel ja toidulisaainetena.

Vaata ka
--------

* Rasvlahustuvad vitamiinid

Viited
------

1. ↑  David A. Bender, "Nutritional Biochemistry of the Vitamins", 2nd ed, Cambridge University Press, lk 2, 2003, ISBN:9780521803885, Veebiversioon (vaadatud 27.08.2013) (pdf)
**Carl Friedrich Karell** (11. oktoober 1791 Hageri kihelkond – 28. veebruar 1857 Peterburi) oli eesti helilooja ja klaveriõpetaja. Kuni 1811. aastani oli Karelli perekonnanimi Jakobson.

Pere kolis Tallinna, kus Carl oli organistiks mitmes kirikus. 1820 siirdus ta elama Peterburi. Alates 1837. aastast töötas ta Peterburi õigusteaduskoolis muusikaõpetajana ja oli õpilaste hulgas väga hinnatud. Teiste seas andis ta muusikaharidust ka tulevasele heliloojale Pjotr Tšaikovskile.

Tema noorem vend Philipp Karell oli eesti soost arst ning Vene Punase Risti asutaja.

Lisaks:

Hageri kihelkonnas Haibal, Jakobite peres sündis 11. oktoobril 1791 poiss, kes sai  saksapärase nime Carl Friedrich ja ristiisaks parun von Ulrichi ning kelle vennast Philippist tuli Vene keisrite ihuarst. Isa pidas mõisas mitut ametit – oli teenija, jääger, aidamees. Siit siis tihe side mõisaga.

Kui parunipere Tallinna kolis, võeti kaasa ka Jakobi pere. Linnas pandi neile liignimi ja see oli Jakobson. Peatselt sai perekond endale uue nime – Karell. Arvatavasti sündis see Carli initsiatiivil. Innustudes kuulsaist heliloojatest ja nende lennukatest nimedest, olevat Carl välja pakkunud tuletise Corelli–Carelli–Karell. Aastaks 1811 oli selle omaks võtnud kogu pere. 

Muusikuna alustas Carl Pühavaimu kirikukooris, jätkas viiuldajana ja muusikadirektori abina, oli organistiks mitmes Tallinna kirikus. Aktiivsust heliloomingus tõendavad 1816–1817 David Heinzi noodikogumikes ilmunud klaveriteosed "Kolm poloneesi", "Kaks ekosseesi" ja "Anglees" – esimesed eesti helikunstniku trükis ilmunud instrumentaalpalad. 

1820 siirdus Karell Peterburi, kus oli koorirepetiitor ja organist, Moskvas ooperilaulja, Kiievi ja Smolenski kubermangus kapellmeister.

Suurim tunnustus tuli Peterburi õigusteaduskooli muusikaõpetaja ametis aastast 1837. 

Karell nakatas kõiki erilise kiindumusega muusikasse ja nii kõneldi koolist kui õigusteadus- ja muusikaakadeemiast. Karelli käe all said muusikaõpetust ka Vene muusika hilisemad suurkujud, muusikateadlased Vladimir Stassov ja Aleksandr Serov ning helilooja Pjotr Tšaikovski. Neile antud muusikalise õpetuse olulisust on raske ülehinnata.
**Õigusteenus** on juristi majandus- ja kutsetegevuses osutatav teenus, mille sisuks on kliendi õigusnõustamine (õigusliku arvamuse andmine, õigusdokumendi koostamine, läbirääkimistel või asjaajamisel esindamine jne) või esindamine õigusmenetluses või tegutsemine lepitajana, vahekohtunikuna, pankrotihaldurina või kliendi varade haldajana.

Eestis on advokaatide osutatav õigusteenus määratletud kui kutsetegevusena õigusnõustamine, isiku esindamine või kaitsmine kohtus, kohtueelses menetluses või mujal ning isikule dokumendi koostamine ja tema huvides muu õigustoimingu tegemine.

Advokaadi kutsenimetuse all võib õigusteenust osutada üksnes Eesti Advokatuuri liige ehk vandeadvokaat või vandeadvokaadi abi.

Advokaatide osutatav õigusteenus peab olema õigeaegne ja asjatundlik ning põhinema asjaolude, tõendite, õigusaktide ja kohtupraktika põhjalikul uurimisel. Advokaat on õigusteenuse osutamisel vaba valima ja kasutama seadusega kooskõlas olevaid vahendeid ja viise, sh võib advokaat koguda tõendeid ja saada ametiasutustelt teavet ning dokumente. Advokaadil on kohustus kasutada kliendi huvides kõiki seadusega kooskõlas olevaid vahendeid ja viise, säilitades kutseau ja väärikuse. Advokaatide õigusi ja kohustusi õigusteenuse osutamisel täpsustavad menetlusseadused, Eesti Advokatuuri eetikakoodeks ja advokatuuri kehtestatud juhendid.

Advokaat osutab õigusteenust advokaadibüroo kaudu. Advokaadibürood pidaval äriühingul (advokaadiühingul) ei või olla teist tegevusala peale õigusteenuse osutamise. Õigusteenuse osutamiseks sõlmib advokaadibüroo pidaja isikuga kliendilepingu, milles lepitakse kokku õigusteenust osutava advokaadi nimi, tema volitus ja ülesanded ning advokaaditasu vorm ja suurus või määr. Õigusteenust osutades tekitatud kahju eest vastutavad advokaadibüroo pidaja ja õigusteenust osutav advokaat solidaarselt.

Viited
------

1. ↑  Advokatuuriseaduse § 40 lg 1
2. ↑  Advokatuuriseaduse § 22 lg 3
3. ↑  Advokatuuriseaduse § 40 lg 2
4. ↑  Advokatuuriseaduse § 41 lg 1
5. ↑  Advokatuuriseaduse § 44 lg 1 p 1
6. ↑  Advokatuuriseaduse § 49 lg 1
7. ↑  Advokatuuriseaduse § 53 lg 1
8. ↑  Advokatuuriseaduse § 55 lg 1
9. ↑  Advokatuuriseaduse § 47
**Carl Friedrich Tenner** (vene *Карл Иванович Теннер*; 2. august 1783 Auvere mõis, Virumaa – 28. detsember 1859 Varssavi) oli eestlasest Venemaa Keisririigi kindralleitnant, geodeet ja astronoom ning Peterburi Teaduste Akadeemia auliige aastast 1832.

Tenner sündis Auvere mõisa mõisavalitseja pojana.

Tenner oli Venemaa teadusliku geodeesia rajajaid. 1805. aastal saadeti Venemaa diplomaatiline esindus krahv Juri Aleksandrovitš Golovkini juhtimisel Hiinasse. Tolleaegse kombe kohaselt oli saatkonnaga kaasas ka hulk teadlasi kes pidid teekonnal läbi Siberi ja Gobi kõrbe tegema erinevaid vaatlusi. Tenner sai ülesandeks luua teekonda ettevalmistav kaart koos läbitavate paikade kirjeldusega. Teekonnal kuulus Tenner Friedrich Theodor von Schuberti juhtimisel tegutsenud geograafiarühma ning alates Permist teostas rühm silma järgi kaardistamist. Peterburi tagasi jõudis geograafiarühm alles 1807. aastal.

1809–1811 märkis maha Venemaal esimese triangulatsiooni Peterburi ja Narva vahel. Märkisid algul koos Wilhelm Struvega 1816–1827 hiljem üksi kuni 1855. aastani, olles põhiline töö teostaja, maha meridiaanikaare 25° 20' Doonau ja Põhja-Jäämere vahel, mis läbib Tartu Tähetorni.

Tenner on avaldanud töid ka Maa suuruse ja kuju määramise kohta.

Perekond
--------

Carl Friedrich Tenner oli abielus ja tal oli vähemalt kolm sõjaväelasest poega:

* Nikolai Tenner (1831–1886), kindralmajor, 11. Fanagooria grenaderipolgu komandör ja hiljem 4. diviisi 2. brigaadi ülem (*Николай Карлович Теннер*)
* Jeremias Tenner (1836–1903), kindralleitnant (*Иеремий Карлович Теннер*)
* Eduard Tenner (1842–1899), kindral, kindralmajor Dmitri Tenneri (sünd.1869, *Дмитрий Эдуардович Теннер*) isa.

Viited
------

1. ↑  Tõnu Viik ja Jüri Randjärv. "Teaduse meistriteos: kuidas sakslane Struve ja eestlane Tenner Maa kuju mõõtsid." *Postimees* 1. märts 2020.

Kirjandus
---------

* Ott Ambur, "Carl Friedrich Tenner 210", Geodeet, nr. 4 1993, lk. 24

Välislingid
-----------

* Carl Friedrich Tenner - 210
* Põhjalik Carl Friedrich Tenneri elulugu
* Teaduse meistriteos: kuidas sakslane Struve ja eestlane Tenner Maa kuju mõõtsid Postimees, 1. märts 2020
**Vesimünt** (*Mentha aquatica*) on huulõieliste sugukonna mündi perekonda kuuluv mitmeaastaste kahekojaliste rohttaimede liik.

Morfoloogia
-----------

Vars 20–70 cm kõrge, püstine või tõusev, enamasti harunenud, karvastunud, sageli punakas. Lehed munajad, ebareeglipäraselt saagja servaga, karvased. Õisik lühike, õied punakasroosad või helelillad.

Levila
------

Tema levila hõlmab Euroopa (välja arvatud polaaralad), samuti kasvab teda Aafrika loodeosas ja Aasia edelaosas. 

Eestis paiguti.

Kasvukoht
---------

Vesimünt on helofüüt, ehk ta kasvab veekogude kaldavees, mõnikord ka kallastel.

Kasvatamine
-----------

Kultuurtaimena kasvatatakse vesimündi käharalehist teisendit *Mentha aquatica* var. *crispa*, mis sisaldab rohkem eeterlikke õlisid.

Kasutamine
----------

Vesimünt on suurepärane pärismaine teetaim.

Viited
------

1. ↑   Eesti taimede määraja (toim. M. Leht). 2007. EMÜ, Eesti Loodusfoto, Tartu, lk 240

Välislingid
-----------

* Vesimünt andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
**Carl Eduard Ney** (2. november 1879 Tallinn – 5. märts 1964 Seggebruch, Alam-Saksi liidumaa) oli Eesti vaimulik.

Õppis aastatel 1890–1899 Tallinna Aleksandri Gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1899–1904. Prooviaastal oli ta Hageri ja Hanila Pauluse koguduses. Ordineeriti 15. oktoobril 1905 Tallinnas õpetajaks.

Oli aastatel 1905–1907 Tallinna Püha Vaimu koguduse adjunktõpetaja, aastatel 1907–1914 oli ta Kuusalu Laurentsiuse koguduse õpetaja. Aastal 1914 oli ta Šidlovo (Jekaterinoslavi kubermang) koguduse adjunktõpetaja, aastatel 1914–1919 oli ta Eugenfeldi (Melitopoli maakonnas, Tauria kubermangus) koguduse õpetaja.

Lahkus aastal 1919 Saksamaale. Oli aastatel 1920–1925 Thelkowi koguduse (Bad Doberani kreisis Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal), aastatel 1925–1957 oli ta Neustadt-Glewe koguduse (Ludwigslusti kreisis, Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal). Jäi aastal 1957 emerituuri, elas aastatel 1957–1962 Glewes, aastatel 1963–1964 elas ta Seggebruchis (Schaumburgi kreisis, Alam-Saksi liidumaal), kus ta ka suri.

Viited
------

1. ↑  Die Pastoren des Konsistorialbezirk Estland 1885-1919. Böhlau Verlag Köln Wien
2. ↑  Erik Amburger "Die Pastoren der evangelischen Kirchen Rußlands" vom Ende des 16. Jahrhunderts bis 1937 Ein biographisches Lexikon Institut Nordostdeutsches Kulturwerk Martin Luther Verlag 1998
**Tarvo Villomann** (sündinud 22. juunil 1940 Tallinnas) on eesti spordiajakirjanik. 

Ta lõpetas 1958. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1963. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi, kus oli õppinud kehakultuuri. 

Villomann harrastas õpetaja Harri Templi ja koolivend Enno Karrisoo innustusel pallimänge, 1954. aastast peamiselt Heino Kruusi juhendamisel korvpalli. 

Ta on mänginud Tallinna Pedagoogilise Instituudi, Tallinna Kalevi ja seenioride meeskonnas. 1997. aastal võitis ta seenioride maailmamängudel meeskondliku pronks- ja 2002. aastal kuldmedali. 

Aastatel 1965–1993 töötas Tarvo Villomann Eesti Televisiooni spordisaadete režissööri ja spordikommentaatorina, seejärel AS-i Rehband-Estonia transpordioperaatorina. 

Hiljem on ta spordisaadete režissöörina teinud tööd teistelegi kanalitele. 

Ta on kuulunud Jalgrattaspordiföderatsiooni (1976–1992), Korvpalliföderatsiooni (1983–1986) ja Spordiajakirjanike Föderatsiooni juhatusse. Aastatel 1994–1999 oli ta Kalevi Veteranide Ühenduse aseesimees.
Bernwardi pronksuksed Hildesheimi toomkiriku lääneportaalis. Vasakpoolsel uksel kujutatakse inimkonna pattulangemist ajalises järjestuses ülevalt alla, alates Eeva loomisest kuni Aabeli tapmiseni, parempoolsel inimkonna lunastuseteed kulgemas alt üles, alates Maarja kuulutamisest kuni Kristuse ülestõusmiseni
**Pildiprogramm** tähendab kunstiajaloos üksikkunstiteoste temaatilist korraldatust suuremaks tsükliks mingi lähteidee alusel. Selleks lähteideeks võib olla mingi isiku, näiteks mõne piiblitegelase, pühaku, valitseja või muu ajaloolise isiku elukäik, mõni allegooriline teemakogum nagu kaunid kunstid või vabade kunstid, voorused või ka aastaajad aastaringis, kristlikus ikonograafias ka lunastusõpetus, usutunnistus, sakramendid või roosipärg.

Pildiprogrammi võivad moodustada näiteks kirikuhoone välisarhitektuuri või selle osa, nagu fassaadi või portaali dekoori skulptuurkaunistused, kirikute interjööris moodustavad seinamaalingud või -mosaiigid sageli suurema terviku, mis omakorda võib haakuda ka pühakoja kapiteelide dekooriga ja muu dekoratiivskulptuuriga, altari retaabli kujunduses võivad ühtsesse programmi koondatud olla altari keskosa ja tiibade maalingud ning neid raamivad skulptuurkaunistused, samuti võivad programmilise tervikuna olla kujundatud kiriku sisustuse osad, nagu nikerdustega ja maalingutega kirikupingid, kantsel koos kõlakatusega, väärid ja oreliprospekt.

Kujutiste järjestamisel ja kõrvutamisel võib olla aluseks võetud süžeede ajaline järgnevus, aga ka sümboolsed analoogiad või vastandused. Pildiprogrammi terviku mõistmine annab enamasti kätte võtme iga programmis leiduva üksikteose mõtestamiseks.

Vaata ka
--------

* Ikonograafia

Viited
------

Kirjandus
---------

* M. Koppel. Tallinna Püha hõimkonna altariretaabel. Algsest pildiprogrammist Püha Anna kultuse ja Madalmaade kunstiproduktsiooni taustal. Magistritöö. Tartu 2006
* K. Markus. Taimdekoori tähendusest vara- ja kõrggooti katedraalis. Bakalaureusetöö. Tartu 2017
* A. Mänd. Kes on kes Niguliste kiriku peaaltari retaablil. – Kunstiteaduslikke Uurimusi, 1−2 (18), 2009, lk 7−34
Tarvo Valker Viru keskuse Rahva Raamatus esitlemas oma raamatut "Eesti röövlinnud"  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 13. mai 2014
Tarvo Valker merelinnustiku laevaloendusel Kihnu merepiirkonnas. Mati Kose foto
**Tarvo Valker** (sündinud 20. septembril 1984 Haapsalus) on eesti ornitoloog, looduskaitsja ja ettevõtja.

Ta on ka keskkonnaharidusliku organisatsiooni Huvitava Bioloogia Kool asutaja ja juhataja. Ta on olnud aastaid Eesti Ornitoloogiaühingu nõukogu liige (2009-2018) ja Läänemaa Linnuklubi juhataja.

Tarvo on mitme linnuraamatu autor, millest senini mahukaim teos "Eesti röövlinnud" ilmus 2014. aasta kevadel. Samal aastal sai see ka Varraku lugejate lemmiku hääletusel mitteilukirjanduslike teoste kategoorias 2. koha. 2016. aastal andis Valker koostöös kirjastusega Varrak välja ka teise raamatu – "Eesti lindude ränne". 2020. aasta septembris ilmus Tarvo Valkeril juba kuues linnuraamat - "Kuidas saada linnuvaatlejaks", mille autor ka ise kirjastas. 

Tarvo juhitud keskkonnahariduslik organisatsioon Huvitava Bioloogia Kool on pälvinud Eesti Teadusagentuuri poolt auhinna "Riiklikult tunnustatud teaduse populariseerija" ning pälvinud žürii tunnustuse Aasta Keskkonnateo konkursil.

Tunnustus
---------

* Maalehe kaasautori laureaat 2004
* Noore looduskaitsja auhind 2008
* Aasta Keskkonnategu 2014, žürii tunnustus virtuaalõppekeskkonna "Eesti sood" loomise eest
* Looduse Aasta Foto 2014, 3. koht maastikupiltide kategoorias
* Aasta Keskkonnategu 2018, žürii tunnustus. Huvitava Bioloogia Kooli lasteaialastele suunatud loodushariduslike algatuste eest.

Vaata ka
--------

* Roheline Eesti
* Birding Haapsalu - Linnuvaatlusretked Tarvo Valkeri juhendamisel

Välislingid
-----------

* Tarvo Valker: Eesti võiks olla linnuturismimaa, Postimees, 15. september 2008
* Tarvo Valker: Läänemaa kaotab turiste, Lääne Elu, 28. jaanuar 2014
Jan Timman (1974)
Jan Timman (2013)
**Jan Hendrik Timman** (sündinud 14. detsembril 1951 Amsterdamis) on hollandi maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1974).

Timman võitis 1967. aastal Jeruusalemmas juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali. Suurmeistriks sai ta 23-aastaselt 1974. aastal. Kolm aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta on 9-kordne Hollandi malemeister (1974–1976, 1978, 1980, 1981, 1983, 1987, 1996). 

Ta on mänginud maailmameistrivõistluste tsoonidevahelistel turniiridel. Kuid ei 1979. aastal Rio de Janeiros saadud neljas koht ega 1982. aastal Las Palmases 6.–7. koha jagamine viinud teda edasi (kolm paremat pääsesid pretendentide turniirile). Alles 1985. aastal Taxcos tsoonidevahelise turniiri võit viis ta mängima 1985. aastal Montpellier's peetud pretendentide turniirile (16 osavõtjat), kus ta jäi jagama 3.–4. kohta. 

MM-i pretendentide matšturniiril (kestis 1988–1990) võitis ta kaheksandikfinaalis Valeri Salovit, veerandfinaalis Lajos Portischit, poolfinaalis Jon Speelmani, kuid finaalis kaotas Anatoli Karpovile (tulemusega 2½: 6½).

Järgmise MM-tsükli pretendentide matšturniiril (kestis 1991–1993) võitis Timman kaheksandikfinaalis Robert Hübnerit, veerandfinaalis Victor Korchnoid, poolfinaalis Artur Yusupovit, kuid finaalis (peeti jaanuaris 1993 San Lorenzo del Escorialis) kaotas ta Nigel Shortile (tulemusega 5½:7½). Short sai õiguse tiitlimatšile, kuid kuna ta mängis selle matši Professionaalse Male Assotsiatsiooni egiidi all, siis otsustas FIDE vastukaaluks korraldada MM-i tiitlimatš eksmaailmameistri Anatoli Karpovi ja pretendentide turniiril teiseks tulnud Jan Timmani vahel. Matš peeti novembris 1993. Timman kaotas tulemusega 8½:12½. 

FIDE maailmameistrivõistluste pretendentide matšturniiril (1994–1996) võitis Timman kaheksandikfinaalis Joël Lautier'd, kuid kaotas veerandfinaalis Valeri Salovile. 

1997. aastal FIDE MM-i turniiril Groningenis (100 osavõtjat, nokautsüsteem) kaotas Timman teises ringis Alexander Beliavskyile. 1999. aastal MM-i turniiril Las Vegases võitis ta teises ringis Levon Aronjani, kuid kaotas kolmandas ringis Aliaksey Fyodaraule.

Timman võitis 2005. aastal Göteborgis Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel Hollandi võistkonna koosseisus kuldmedali. Ta mängis ajavahemikus 1972–2004 13 maleolümpial (Haifas toimunud maleolümpial 1976. aastal sai Timman võistkondliku hõbemedali).

* Jan Timman (1964)
* Jan Timman (1966)
* Kasparov, Karpov ja Timman Amsterdamis (1987)

Välislingid
-----------

* Jan Timman – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Jan Timman FIDE andmebaasis
**2002 NT7** on Maa-lähedane objekt, asteroid, mille avastas 25. juulil 2002 USA-s asuv teleskoop.

See 1,2 km läbimõõduga asteroid, mis liigub otse 
Maa suunas, võis esialgsete arvutuste kohaselt 1. veebruaril 2019 Maaga kokku põrgata.

See oli esimene NASA Maa-lähedaste objektide programmi raames avastatud objekt, mis sai Palermo skaala järgi positiivse hinde.

Vahepeal peeti teda koguni kõige ohtlikumaks seni avastatud kosmoseobjektiks. Kokkupõrke tõenäosuseks hinnati umbes üks miljondik.

Nüüd seda kokkupõrget enam tõenäoliseks ei peeta. Edasiste vaatlustega on objekti ohtlikkushinnet alandatud. 25. juulil 2002 oli hindeks Palermo skaalal –0,25. Siiski võib sellise objekti avastamist, mille esialgne hinne ületas 0,0, pidada tähtsaks sündmuseks Maa-lähedaste objektide vaatlemise programmis.

1. augustil 2002 objekt kustutati ohtlike objektide nimekirjast vähemalt 100 aastaks.

Sellise asteroidi kokkupõrke plahvatusjõud võrduks 1,2 megatonni trotüüli plahvatusega, 
kokkupõrge hävitaks terve kontinendi ning tooks kaasa suuri kliimamuutusi.

Välislingid
-----------

* 2002 NT7
* BBC artikkel
**Tarvilik tuba** on J. K. Rowlingu romaanisarjas "Harry Potter" üks Sigatüüka salajastest ruumidest. Sinna ruumi on sattunud sajad õpilased, kuid vähesed on täielikult aru saanud, kuidas see tuba toimib.

Tutvustus
---------

Tarviliku toa ülesandeks on muutuda iga inimese jaoks, kes selle avastab just selleks, mida see inimene vajab. Näiteks Albus Dumbledore, kellel oli pissihäda, leidis tarvilikust toast tualeti. Harry Potteri jaoks muutus see tuba kohaks, kus loitse ja needusi harjutada, Draco Malfoy jaoks muutus see peidetud asjade toaks ning Fred ja George Weasley peitsid seal ennast Sigatüüka majahoidja Argus Filchi eest. Tarvilik tuba ei ole kelmikaardil, kuna kaardi tegijad ei teadnud toast midagi.

Tähtsus
-------

Tarvilik tuba on olnud väga tähtis kogu Harry Potteri sarja jooksul. 5. osas korraldas seal kohtumisi Koolidirektori Armee, et õppida kaitset mustade jõudude vastu. 6. osas parandas Malfoy Kaduva konku ning tõi selle kaudu Sigatüükasse surmasööjad ning 7. osas varjasid seal ennast kõik Sigatüüka õpilased, kes Voldemorti vastu võitlesid.
**Jan Tammik** (sündinud 25. märtsil 1970 Rakveres) on eesti maalikunstnik.

Õppinud Rakvere 3. Keskkooli kunstiklassis ja Tartu Kunstikoolis. 

Maalib põhiliselt natüürmorte, mere- ja maastikuvaateid järgides traditsioonilist maalilaadi. Esinenud näitustega Tartu Gildi galeriis (2008), Tõrva raamatukogus (2008), Ajamaja galeriis (2008), Võrumaa muuseumis (2010), Värska raamatukogus (2011), Aedvilja Tänava Galeriis (2012), Tartu Kunstimuuseumi näitusemajas (2014) ja Vastseliina rahvamajas (2015). Osalenud näitustel ka Soomes, Rootsis, Saksamaal ja Prantsusmaal.

Harrastanud avamerepurjetamist. 2003. ja 2004. aastal tuli avamerepurjetamises (Muhu väina regatil) Eesti meistriks.

Tema isa on maalikunstnik Rein Tammik.

Viited
------

1. ↑  E-kunstisalong. Jan Tammik
2. ↑  Tiina Rillo. Kirglik purjetaja Jan Tammik pani välja oma maalid. Helme-Tõrva Elu, 23.11.2008
3. ↑  Sport24. Sporditulemused

Välislingid
-----------

* Jan Tammiku galerii
* Kunstigalerii "Avatud ateljee". Jan Tammik
* Kultuur: Viinamarjad ja kärbseseened. Sibulad. Meri ja Tammik. Virumaa Teataja, 01.03.2006
Viimased sündmused maailmas • Aastate loend • Aasta päevad

◄ |
1. aastatuhat eKr |
**1. aastatuhat**
| 2. aastatuhat
| ►  

◄ |
2. sajand eKr |
1. sajand eKr | **1. sajand**
| 2. sajand
| 3. sajand
| ►  

0. aastad |
10. aastad |
20. aastad |
30. aastad |
40. aastad |
50. aastad |
60. aastad |
70. aastad |
80. aastad |
90. aastad



**1. sajand** ehk **I sajand** **pKr** ehk **m.a.j.** on kristliku ajaarvamise esimene sajand, mis algas 1. jaanuaril 1 ja lõppes 31. detsembril 100.

Sündmused
---------

* Tekkis kristlus.
* Rooma impeerium laienes Britanniasse ja Germaaniasse, ajutiselt vallutati ka Daakia (Rumeenia) ja Mesopotaamia.
* Masoreedid lisasid Tanahi tekstile vokaalimärgid.
* 70 – roomlased hävitasid Jeruusalemma Teise Templi.
* Augustis 79 purustas Vesuuvi purse Pompei ja Herculaneumi linnad Itaalias.
* Buda mungad kirjutasid Sri Lankal esimest korda Buddha õpetused üles, luues paali kaanoni.
* Budism jõudis Hiinasse.

Inimesed
--------

* Augustus
* Boudicca
* Jeesus Kristus
* Josephus Flavius
* Nero
* Nerva
* Paulus
* Plinius Vanem
* Pontius Pilatus
* Tacitus
* Seneca
* Tiberius
* Titus
* Traianus
* Wang Chong

Avastused, leiutised ja uuendused
---------------------------------

* Hiinas leiutati paber
* Vana-Roomas võeti kasutusele raamatu vorm koodeks

Kümnendid ja aastad
-------------------

"0. aasta"

0. aastad: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9

10. aastad: 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19

20. aastad: 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29

30. aastad: 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39

40. aastad: 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 49

50. aastad: 50, 51, 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59

60. aastad: 60, 61, 62, 63, 64, 65, 66, 67, 68, 69

70. aastad: 70, 71, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79

80. aastad: 80, 81, 82, 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89

90. aastad: 90, 91, 92, 93, 94, 95, 96, 97, 98, 99
**2004. aasta Euroopa Parlamendi valimised Kreekas** toimusid 13. juunil. Kokku oli Kreekal saada 24 kohta Euroopa Parlamendis.

Valimised võitis valitsev konservatiivne Uue Demokraatia partei, saavutades 43,02% häältest ja 11 kohta Euroopa Parlamendis. Opositsiooni kuuluv sotsiaaldemokraatlik Ülekreekaline Sotsialistlik Liikumine saavutas 34,03% häältest ja 8 kohta. 3% valimiskünnise ületas kokku 5 nimekirja. Valimistest võisid osa võtta ka parteidevahelised valimisliidud.

Valimissüsteem
--------------

| Valimiskünnis | Kandidaatide järjekord | Valimisvalem | Ringkonnad |
| --- | --- | --- | --- |
| 3% valimiskünnis | kinnine nimekiri | D'Hondti meetodil | Üks üleriigiline ringkond |

Tulemused
---------

| Nimekiri | Hääled | % | Kohad | Euroopa parlamendi fraktsioon |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Uus Demokraatia | 2 623 785  | 43,02% | 11 | Euroopa Rahvapartei/Euroopa Demokraadid |
| Ülekreekaline Sotsialistlik Liikumine | 2 073 892 | 34,03% | 8 | Euroopa Sotsiaaldemokraatlik Partei |
| Kreeka Kommunistlik Partei | 577 777 | 9,48% | 3 | Euroopa Ühendatud Vasak/Põhjala Vasakrohelised |
| Koalitsioon vasakpooluse ja keskkonna eest | 253 542 | 4,16% | 1 | Euroopa Ühendatud Vasak/Põhjala Vasakrohelised |
| Populaarne Õigeusklik Koondpartei | 251 065 | 4,12% | 1 | Iseseisvuse ja Demokraatia Eest |
| Muud | 317 505 | 5,19% | 0 | - |

Registreeritud valijaid: 9 938 863;  

hääletas: 6 283 637 ehk osavõtuprotsent: 63,22%;  

kehtivaid sedeleid: 6 122 632 ehk 97,44% kõikidest sedelitest;  

kehtetuid sedeleid: 75 658 ehk 1,20% kõikidest sedelitest;  

tühje sedeleid: 85 347 ehk 1,36% kõikidest sedelitest.
**Rudolf Alari** (kuni nime eestistamiseni **Undritz** (Undrits)); 3. detsember 1911 Laeva vald – 17. oktoober 2004 New York) oli eesti tenor.

Laulmist hakkas Rudolf Alari harrasrama Tartu Peetri kiriku meeskooris ning võttis tunde Georg Stahlbergi juures. Seal avastas 1934. aastal ta Vanemuise primadonna Elli Põder-Stukis. Seejärel töötas Rudolf Alari aastatel 1934–1944 Vanemuise teatris lauljana. Olulisemad tööd tegi ta lavastaja Eino Uuli käe all, olulisemad lavapartnerid olid Elsa Maasik ja Tooni Kroon. Tegi kaasa ka draamalavastustes (Arno Tali "Kevades", 1938) ja lavastas 1943. aastal Donizetti "Don Pasquale". 

Teatritöö kõrvalt õppis Tartu Kõrgemas Muusikakoolis Rudolf Jõksi klassis. 1936/1937. hooajal oli ta Estonia stipendiaat. 

1944. aastal põgenes ta Eestist Saksamaale, kus liitus Paul Tammeveski Eestis asutatud kvartetiga Heli 4 (koos Paul Tammeveski, Jaan Villardi ja Bruno Padjusega), esinedes Saksamaal nii eestlaste laagreis kui ka inglaste väeosadele. Tegutses peamiselt Detmoldis ja Lübeckis. Aastatel 1946–1948 täiendas end arvatavasti Detmoldis Nordwestdeutsche Musikakademies Frederick Husleri juhendamisel.

1949. aastal siirdus Rudolf Alari koos abikaasa Imbi Alariga Ameerika Ühendriikidesse ning temast sai New Yorgis aktiivne kultuuri- ja kirikutegelane ning kirikumuusik, New Yorgi Eesti Seenioride Keskuse abiesimees. Kuulus Eesti Evangeeliumi Luteri Usu Kiriku New Yorgi koguduse juhatusse ja nõukokku ning oli ka abiõpetaja.

Isiklikku
---------

Veljo Tormis oli tema õepoeg.

Viited
------

1. ↑  Rudolf Alari 3. XII 1911 - 17. X 2004

Välislingid
-----------

* Rudolf Alari 3. XII 1911 - 17. X 2004
*
Leviva tasalaine lainepinnad kolmemõõtmelises ruumis
**Tasalaine** on füüsikas välja või laine erijuht, mille korral füüsikalise suuruse väärtused on normaalvektoriga määratud tasandil igal hetkel võrdsed.

Tasalaine korral saab vastava välja väärtusi määratud ajahetkel {\displaystyle t} ja igas välja kohavektoriga {\displaystyle {\vec {x}}} määratud ruumipunktis kirjeldada valemiga

{\displaystyle F({\vec {x}},t)=G({\vec {x}}\cdot {\vec {n}},t),}
kus {\displaystyle {\vec {n}}} on tasandi normaalvektor ja {\displaystyle G(d,t)} on funktsioon, mis kirjeldab välja väärtusi läbi kahe reaalarvulise parameetri, millest üks on aeg {\displaystyle t} ja teine kohavektoriga {\displaystyle {\vec {x}}} määratud punkti normaalvektori {\displaystyle {\vec {n}}} suunaline siire {\displaystyle d={\vec {x}}\cdot {\vec {n}}}. 

Välja {\displaystyle F} väärtused võivad olla skalaarsed, vektoriaalsed või teist laadi füüsikalised suurused ( aga ka matemaatilised suurused). Juhul, kui välja {\displaystyle F} väärtused on vektoriaalsed nimetatakse tasalainet ka pikilaineks.

Lihtsustatud definitsioon
-------------------------

Lihtsustatult nimetatakse tasalaineks lainet, mille lainepinnaks on tasand ehk tasapind. Seejuures võib keralaineid küllalt väikeses ruumipiirkonnas käsitleda tasalainenetena. Samuti on keralaine algsest allikast kaugenedes järjest väiksema lainepinna kõverusega. Väljendit "küllalt väike ruumipiirkond" tähendab, et vaatleme sfäärilise pinna sellist osa, mille mõõtmed on oluliselt väiksemad kaugusest laine allikani. Näiteks vaadeldes Maal tähtedelt tulevaid valguslaineid, võib neid käsitleda tasalainetena, kuna kaugus tähtedeni on oluliselt suurem ruumipiirkonnast millel laineid vaadeldakse.

Vaata ka
--------

* Keralaine
* Lainevõrrand

Viited
------

1. ↑  Kalev Tarkpea, Henn Voolaid. "Elektromagnetlaine ja valguslaine". Vaadatud 01.01.2020.
**Cyrillus Kreegi nimeline Haapsalu Muusikakool** on muusikakool Lääne maakonnas Haapsalus aadressil Kastani tänav 7. 

Kool asutati 1954. aastal **Haapsalu Laste Muusikakoolina**. Helilooja Cyrillus Kreek oli pedagoogitöö kaudu Haapsaluga tihedalt seotud. Aastatel 1921–1932 töötas Cyrillus Kreek muusikaõpetajana Läänemaa Õpetajate Seminaris ja aastatel 1954–1956 oli ta seotud ka Haapsalu Laste Muusikakooliga, õpetades lastele muusikalist kirjaoskust. 

Kool alustas tegevust Haapsalu Rajooni Kultuurimajaga ühistes ruumides aadressil Lossiplats 1. Aastatel 1988-1994 tegutses kool aadressil Lossiplats 6. 1994. aastast asub kool aadressil (Kastani tänav 7) 

Helilooja mälestuse auks kannab kool 2014. aastast Cyrillus Kreegi nime.

Pedagoogid
----------

Muusikakoolis on õpetajatena töötanud mh Heljo Talmet, Alice Kansa, Mall Padil, Päivi Tõldsepp, Voldemar Rõõmus, Erich Meister, Pärt Ellerhein, Cyrillus Kreek, Magda Pirker, Loit Lepalaan, Marina Sillaste, Heljo Talmet, Jüri-Ruut Kangur, Sirje Kaasik jt.

Haapsalu muusikakooli kammerorkester
------------------------------------

Muusikakooli juures tegutseb kammerorkester, milles mängib 20 muusikakooli õpilast, õpetajat ja vilistlast ning mis loodi 1994. aasta märtsis sümfoniettorkestrina. Dirigent oli kuni 1999. aasta detsembrini Jüri-Ruut Kangur. Alates 2000. aastast on dirigent Lehari Kaustel.

Direktorid
----------

* 1954-1981 Aade Nurme
* 1981-1990 Peeter Saar
* 1990-2017 Andres Kase
* Alates 2017 Jaak Vasar

Vilistlasi
----------

* Neeme Birk (trompet)
* Katri Rebane (Hallik)
* Katrin Lehismets (klaver, laul)
* Taavi Kuntu (trompet)
* Jaak Vasar (trompet)
* Madis Kari (klarnet)

Viited
------

1. 1 2 3  Ajalugu. Cyrillus Kreegi nimelise Haapsalu Muusikakooli veebisait.

Välislingid
-----------

* Cyrillus Kreegi nimelise Haapsalu Muusikakooli veebisait
**Jan Tinbergen** (12. aprill 1903 – 9. juuni 1994) oli hollandi majandusteadlane.

Pere
----

Tema vend oli etoloog Niko Tinbergen ning teine vend Luuk Tinbergen (1915–1955) ornitoloog ja etoloog.

  


Nobel
Nobeli majandusauhinna laureaadid

1969 Frisch, Tinbergen • 1970 Samuelson • 1971 Kuznets • 1972 Hicks, Arrow • 1973 Leontief • 1974 Myrdal, Hayek • 1975 Kantorovitš, Koopmans • 1976 Friedman • 1977 Ohlin, Meade • 1978 Simon • 1979 Schultz, Lewis • 1980 Klein • 1981 Tobin • 1982 Stigler • 1983 Debreu • 1984 Stone • 1985 Modigliani • 1986 Buchanan • 1987 Solow • 1988 Allais • 1989 Haavelmo • 1990 Markowitz, Miller, Sharpe • 1991 Coase • 1992 Becker • 1993 Fogel, North • 1994 Selten, Nash, Harsanyi • 1995 Lucas • 1996 Mirrlees, Vickrey • 1997 Merton, Scholes • 1998 Sen • 1999 Mundell • 2000 Heckman, McFadden • 2001 Akerlof, Spence, Stiglitz • 2002 Kahneman, Smith • 2003 Engle, Granger • 2004 Kydland, Prescott • 2005 Aumann, Schelling • 2006 Phelps • 2007 Hurwicz, Maskin, Myerson • 2008 Krugman • 2009 Ostrom, Williamson • 2010 Diamond, Mortensen, Pissarides • 2011 Sargent, Sims • 2012 Roth, Shapley • 2013 Fama, Hansen, Shiller • 2014 Tirole • 2015 Deaton • 2016 Hart, Holmström • 2017 Thaler • 2018 Nordhaus, Romer • 2019 Banerjee, Duflo, Kremer  • 2020 Milgrom, Wilson  • 2021 Card, Angrist, Imbens  • 2022 Bernanke, Diamond, Dybvig
**Rudolf Alfred Bruus** (1. veebruar 1916 Berdjansk, Tauria kubermang, Venemaa – 16. märts 2005 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).

Rudolf Bruus õppis Tartu poeglaste gümnaasiumis, astus vabatahtlikuna kaitseväkke ja teenis Eesti kaitseväe 3. Üksikus Jalaväepataljonis. Lõpetas 1938. aastal sõjakooli, ülendati 24. veebruaril 1939 nooremleitnandiks. 1940. aastal pärast Eesti okupeerimist ja annekteerimist liideti 3. Üksik Jalaväepataljon 22. Eesti Territoriaalne Laskurkorpusega, mille koosseisust Teine maailmasõja alglahingute käigus, Porhovi lahingu ajal läks üle Saksa poolele 9. juulil 1941. 

Teises maailmasõjas oli ta 3. Eesti SS-vabatahtlike brigaadi 43. SS-vabatahtlike rügemendi II pataljoni ülem ja hiljem 20. Eesti Relvagrenaderide SS-diviisi 46. Relva-SS Grenaderirügemendi II pataljoni ülem. 24. veebruaril 1944 ründasid 46. rügemendi II pataljoni osad SS-Haupsturmführer Rudolf Bruusi juhtimisel Riigiküla sillapead. Lahing kestis üle kümne tunni ja sillapea likvideeriti. Sillapea purustamise eest autasustati rügemendiülemat, SS-Haupsturmführer Rudolf Bruusi I klassi Raudristiga. Rudolf Bruus sai 4. märtsil 1944 Vepskülas kuulipildujavalangust jalgadesse haavata.

Teise maailmasõja järel ta arreteeriti ja tunnistati nõukogude tribunali otsusega 11. augustist 1945 §58-1a.

Kolonelleitnant Rudolf Bruus suri 16. märts 2005 ja on maetud Tallinna Metsakalmistule.

Tunnustus
---------

* II klassi Raudrist (10.01.1944)
* I klassi Raudrist (27.02.1944)
* Kotkaristi II klassi teenetemärk (18.02.1997)

Viited
------

1. ↑  20. Eesti SS Vabatahtlike Diviis
2. ↑  Suri kolonelleitnant Rudolf Bruus, Eesti kaitseväe veebileht 18.03.2005

Välislingid
-----------

* Ohvitseride andmekogu
**Rudolf Vladimir Avasalu** (aastani 1935 **Rudolf Vladimir Avesson**; 24. aprill 1915 Borovitši – 25. veebruar 1949 Haunstetten) oli eesti viiuldaja.

Ta lõpetas aastal 1934 Jakob Westholmi Gümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1928–1935 Tallinna Konservatooriumis (Alfred Papmehli klassis). Aastal 1935 astus ta Tartu Ülikooli, õppides lühikest aega tehnikateaduskonnas (ehitusinseneriks), kuid siis läks üle usuteaduskonda, kus õppis aastani 1940 (teaduskonna likvideerimiseni nõukogude võimu poolt). Aastatel 1940–1941 õppis ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas. Ta oli EÜS Põhjala liige.

Õpingute ajal töötas ta teatris Vanemuine orkestrandina ja sõja ajal kontsertmeistrina, laga ka viiuliõpetajana Tartu Kõrgemas Muusikakoolis.

Aastal 1944 põgenes ta Saksamaale. Aastast 1945 elas ta Augsburg-Haunstetteni pagulaslaagris, kus esines nii solistina kui ka ansamblites. Koos endise vanemuislase Jüri Mandrega esitas Augsburg-Pfersee Drei Könige teatris täissaalidele mitmeid kavu Eesti kammermuusikast, kusjuures osa töid kõlas esiettekandes (näiteks Jüri Mandre "Vabadus võidab"). Ta andis samas kontserte klaveritrios koos Peeter Paul Lüdigi ja Aleksei Köhleriga. Aastast 1948 esines ta solistina teisteski pagulaslaagrites (viimane kontsert oli 24. veebruaril 1949 Hochfeldis).

Isiklikku
---------

Tema õde Elsa Avesson (1911–1986) oli pianist ja muusikapedagoog, vend Lembit Avesson (1925–2008) oli helilooja ja organist.

Kirjandus
---------

* *Eesti muusika biograafiline leksikon.* 1. köide: *A–M.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007, lk. 54.