recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Helge Pihelga** (sünninimi **Helge Raud**; 16. aprill 1925 Tallinn – 30. juuni 2022 Tallinn) oli eesti metallikunstnik.

Elukäik
-------

Helge Pihelga lõpetas 1945. aastal Tallinna 10. Keskkooli ning asus 1946. aastal Tallinna Riiklikku Tarbekunsti Instituuti samal aastal avatud metallitöö erialale õppima. Tema õpingukaaslased olid Salme Raunam ja Leida Palu. Saanud korraliku ettevalmistuse ka skulptuuris, oli 1951. aastal tema diplomitöö reljeef.

Pärast kooli lõpetamist alustas tööd Kunstitoodete Kombinaadi metallehistöö ateljee kunstilise juhina. 1959. aastast on ta vabakutseline tarbekunstnik. Aastatel 1979–1983 töötas ta Eesti Riiklikus Kunstimuuseumis. Osales Kristjan Raua majamuuseumi loomises.

Helge Pihelga suri 30. juunil 2022 Tallinnas ja ta maeti 7. juulil 2022 Rahumäe kalmistule.

Looming
-------

Helge Pihelga loomingu peamise osa moodustavad pidulikud ehted. 1950. aastate esimesel poolel ja keskel lõi Pihelga suuri ehtekomplekte, mille põhiolemuse määrab kaelaehe. Kunstnik armastas siduda tumedat oksüdeeritud hõbedat türkiiside, korallide ja pärlitega. Kuni 1960. aastani lõi Pihelga ainult ehteid. 1961. aastal toimus Moskvas üleliiduline näitus, mis oli mõeldud kaasaegse interjööri ning sellega seotud tarbe- ja dekoratiivesemete väljapanekuna. Osavõtt näitusest ajendas Helge Pihelgat kätt proovima ka väljaspool ehete žanri – põhiliselt dekoratiivnõude vallas. Algul oli tema nõude vorm rangelt silindriline, kuid hiljem muutus see mõnikord peenema jalaga karikaks. 1961.–1965. aasta nõudel oli välispind kujundatud ornamentaalseks kohrutusega. 1964. aastal kandus õõnesvormide dekoori juba varem ehetes rakendatud söövitustehnika. Motiivistik oli algul puhtgeomeetriline, hiljem sekkus mõni harv loodusmotiiv.

Helge Pihelga oli Adamson-Ericu kõrval esimesi, kes võttis eesti ehtekunstis kasutusele loodusliku kivi. Põllu- ja merekividest oli vaimustatud ka Ede Kurrel, Helge Pihelga õpetaja, kes tegi neist ehteid 1980. aastatel. Helge Pihelga paelub oskusega leida igale kivile sobiv raamistus, millel vahel näib jätkuvat tolle enda joonis.

Näitustel hakkas Helge Pihelga esinema 1951. aastal.

Liikmesus
---------

* 1956 Kunstnike Liidu liige

Tunnustus
---------

* 2004 Kristjan Raua preemia (suurejooneline *come back* Kristjan Raua majamuuseumis toimunud ülevaatenäitusel)

Isiklikku
---------

Tema isa oli kunstnik Kristjan Raud ja abikaasa oli maalikunstnik Agu Pihelga.

Viited
------

1. 1 2  Mai Levin, Näitus nagu pärl - Sirp, 24.01.2003
2. ↑  1. Helene Kuma, Helge Raud-Pihelga – Kunst 2/1968
**Helga Pärn** (aastani 1958 **Helga Vaim**, 4. veebruar 1931 Paide – 19. veebruar 1992 Tallinn) oli eesti arstiteadlane ja gastroenteroloog.

Elulugu
-------

Helga Pärn oli teenistuja tütar.

Lõpetas 1948 Paide Keskkooli, 1954 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1975, TÜ), väitekiri "Вопросы выявления и эпидемиологии хронических заболеваний желудка." Oli 1954–1958 terapeut Pärnu Linnahaiglas, 1962–1969 Paide Rajoonihaiglas, Tallinna Nõmme Haiglas ja Harjumaa Haiglas, viimases osakonna juhataja, 1969–1977 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi gastroenteroloogia osakonna nooremteadur, 1977–1989 vanemteadur, 1989–1991 juhtivteadur.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: seedeelundite haiguste diagnostika ja ravi. Umbes 50 teadustrükist.

Teoseid
-------

* Krooniliste mao- ja sapiteede haiguste diagnostika parandamisest vanemaealistel. Tallinn, 1976
* 2. trükk 1980 (kaasautor U. Mardna)
* Kroonilised mao- ja sapiteede haigused eakatel ja raukadel (kaasautor U. Mardna). // Nõukogude Eesti Tervishoid (1981) 6
* Cimetin'i kasutamine kaksteistsõrmiku haavandtõve korral (kaasautor). // Nõukogude Eesti Tervishoid (1982) 6
* Haavandtõvehaigete dispanseerimine (kaasautor). // Nõukogude Eesti Tervishoid (1986) 5.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi teaduskaader 1947–1987. Tallinn, 1987, 33
* Nõukogude Eesti Tervishoid (1976) 1, 55
* Merila-Lattik, H. Eesti arstid 1947–1997. Tallinn, 1997, 931.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Sir **Albert Fuller Ellis** (28. august 1869 Roma – 11. juuli 1951 Auckland) oli maavaraotsija, kes 1900. aastale avastas Nauru ja Banaba saare fosforiidivarud. 

Ta oli aastatel 1921–1951 Briti Fosforiidikomisjoni Uus-Meremaa-poolne liige (*British Phosphate Commissioner for New Zealand*).

Ellis sündis Austraalias Queenslandis Roma linnas. Tema isa oli George C. Ellis. Perekond kolis Uus-Meremaale Aucklandi, mille lähedal isa hakkas farmeriks. Poiss õppis Cambridge'i Ringkonna Keskkoolis (*Cambridge District High School*). 

Pärast keskkooli lõpetamist võeti Ellis tööle firma John T. Arundell and Co. analüütikuks ja maavarade otsijaks. See kompanii, mille peakorter oli Londonis, kauples Okeaania fosforiidi, kopra ja pärlitega. Kompanii Sydney kontoris töötades leidis Ellis 1899, et Naurult pärit suur kivi, mille abil ust lahti hoiti ning mida peeti kivistunud puiduks, koosneb väga puhtast fosfaadist. Ellis sõitis mais 1900 Banaba saarele (tollal Ocean Island) ning hiljem Naurule ning leidis oma avastusele kinnituse.

Fosforiidi kaevandamine Banaba saarel algas kolme kuu jooksul pärast Ellise avastust. 

Ellis juhtis ka fosforiidivarude kasutuselevõttu Naurul. Kaevandamine algas seal 1906. aastal saare Saksa haldurite korraldatuna. Aastaks 1911 oli ta saarte fosforiiditööstuse direktor, kes töötas Aucklandil, käies saartel vastavalt vajadusele. Pärast Esimest maailmasõda sai Naurust Austraalia, Uus-Meremaa ja Suurbritannia mandaatterritoorium ning 1920 omandasid need riigid ka Nauru fosforiiditööstuse. Riigid nimetasid Nauru fosforiidi kaevandamise ja eksporti juhtimiseks ametisse Briti Fosforiidikomisjoni (*British Phosphate Commission*, BPC). Selle Uus-Meremaa-poolseks liikmeks määrati Ellis. Sellele ametikohale jäi ta surmani.

Ellis oli Uus-Meremaa esindaja Jaapani alistumise tseremoonial Banaba saarel ja Naurul 1945.

Tunnustus
---------

* 1924 Püha Miikaeli ja Püha Jüri orden
* 1938 *Knight Bachelor*

Publikatsioonid
---------------

* "Ocean Island and Nauru – their Story" ("Banaba saar ja Nauru – nende lugu"; 1935), raamat nende saarte ajaloost, tema avastusest ning sellele järgnenud fosforiiditööstuse arengust neil saartel.

Isiklikku
---------

1900. aastal abiellus Ellis Aucklandist pärit Florence Christine Stewartiga, kelle isa oli Andrew Stewart. Esimene abikaasa suri 1903. aastal.

1909. aastal abiellus Ellis oma esimese abikaasa õe Nellie Isobel Stewartiga. 

Ellisel sündis tütar Joan Izod.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib USA Indiana osariigi linnast, teiste tähenduste kohta vaata South Bend (täpsustus).* |

---

South Bend 1866. aastal
**South Bend** on linn Ameerika Ühendriikides Indiana osariigis, St. Josephi maakonna halduskeskus.

See on saanud nime asukoha järgi St. Josephi jõe lõunapoolseima looke juures. Piirkonna asustasid 19. sajandi alguses karusnahakaubitsejad. Linnastaatuse sai 1865. aastal. Kuni 20. sajandi keskpaigani mõjutas linna majandust tugevalt jõe lähedus, mis soodustas rasketööstuse arengut. Elanike arv oli suurim 1960. aastal (132 445) ja hakkas seejärel vähenema, põhjusteks inimeste kolimine eeslinnadesse ja suurte tööstusettevõtete töö lõpetamine. Tänapäeval on linnas peamised majandusvaldkonnad tervishoid, haridus, väikeettevõtlus ja turism.

Linnas elas 2010. aasta rahvaloenduse järgi 101 168 inimest. See on Indiana suuruselt neljas linn ning Põhja-Indiana majandus- ja kultuurikeskus.

Linnas asub Notre Dame'i Ülikool.

Aastatel 2012–2020 oli South Bendi linnapea Pete Buttigieg.

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Monofüsiidid** (kreeka k. *monos* 'üks' ja *physis* 'olemus, loomus') on Kristuse ühe loomuse õpetuse pooldajad. Monofüsiidid lähtuvad kõik süüria kristlusest. Täpsem oleks neid nimetada *miafüsiidid*, aga eestikeelses erialakirjanduses pole see juurdunud.

Monofüsitismi kohaselt on Kristusel ainult üks olemus, erinevalt Halkedoni kirikukogu poolt 451. aastal vastu võetud seisukohast, et Kristusel on kaks olemust: jumalik ja inimlik. 

Monofüsitismis on tegelikult kolm peamist õpetust.

Eutühhianismi kohaselt on jumalikkus Kristuses "lahustunud nagu tilk mett meres". Õpetuse rajajaks on Eutychos (u 380 – 456), Konstantinoopoli arhimandriit, kes Efesose kirikukogul 431. aastal oponeeris nestoriaanlikele doktriinidele. 

Apollinarism (apollinarianism) on seisukohal, et Kristusel oli inimlik keha, kuid jumalik meel. See seisukoht kuulutati ketserluseks juba 361. a. Konstantinoopolis toimunud esimesel kirikukogu, kuna Kristus oli ametlikult määratletud täielikult inimlikuks ja täielikult jumalikuks.

Monofüsitism on seisukohal, et Kristuses on jumalik ja inimlik olemus saanud üheks olemuseks.

Monofüsitism tekkis Egiptuses vastuseisust nestoriaanlusele. Monofüsiitlikud vaated lükati tagasi Halkedoni kirikukogul 451. a.

Vanaida kirikuid, kes Halkedoni kirikukogu otsustega ei nõustunud, hakati seetõttu nimetama monofüsiitlikeks kirikuteks, ehkki nad ise selle nimetusega pole nõustunud, eelistades nime "mitte-halkedoni" või "miafüsiidi" kirikud. Samuti on vanad idakirikud eitanud Eutychose monofüsiitlikku õpetust.

Tänapäeva monofüsiitlikud kirikud
---------------------------------

* Kopti kirik (Egiptuses)
* Süüria kirik (Antiookias)
* Etioopia kirik
* Eritrea kirik
* Armeenia kirik
* India kirik (Malankara Ortodoksi-Süüria Kirik)

Vaata ka
--------

* Kahe loomuse õpetus
* Kirikukogud
**Lembit Arro** (15. aprill 1930 Raikküla vald – 16. aprill 2022) oli eesti majandijuht ja poliitik.

Ta lõpetas 1944. aastal Kabala algkooli (praeguse Kabala Lasteaed-Põhikooli), 1957. aastal Kehtna kolhoosiesimeeste ettevalmistamise keskkooli (nooremagronoomina) ja 1969. aastal agronoomina Eesti Põllumajanduse Akadeemia.

Ta oli aastatel 1959–1990 Kaiu kolhoosi esimees.

Aastatel 1990–1992 oli Arro Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige, kuuludes algul maaelukomisjoni, hiljem eelarve-majanduskomisjoni. Aastatel 1992–1995 oli ta VII Riigikogu liige (kandideeris valimisringkonnas nr. 5 valimisliidu Kindel Kodu nimekirjas ja sai 3305 häält); aastatel 1995–1999 oli ta VIII Riigikogu liige (kandideeris valimisringkonnas nr. 5 valimisliidu Koonderakonna ja Maarahva Ühendus nimekirjas ning sai 2480 häält). 

1999. aastal kandideeris ta riigikokku kolmandat korda, seekord Koonderakonna nimekirjas ja sai 293 häält, millega ei osutunud valituks. 

Alates 1991. aastast oli Arro Rahvaliidu liige.

Lembit Arro oli Ilmar Arro vend.

Tunnustus
---------

* orden Austuse märk
* Tööpunalipu orden
* 1983 Vabariigi suurte saakide meister
* 1988 Eesti NSV teeneline põllumajandustöötaja
* 2002 Riigivapi V klassi teenetemärk
* 2006 Riigivapi III klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  "Äriregister. Erakonnad". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. detsember 2018. Vaadatud 4. detsembril 2018.
Steven Berghuis (2016)
**Steven Berghuis** (sündinud 19. detsembril 1991 Apeldoornis) on Hollandi jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Hollandi kõrgliiga klubis Amsterdami Ajax ja Hollandi jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Twentes, millega liitus 2008. aastal. Hooajal 2010–11 tegi ta klubi põhimeeskonnas debüüdi Hollandi kõrgliigas. Hooaja 2011–12 teise poole veetis ta laenul VVV-Venlos.

2012. aasta juunis liitus ta AZ Alkmaariga. Hooajal 2013–14 lõi ta Hollandi kõrgliigas üheksa väravat ja 2014–2015 11 väravat.

2015. aasta juulis suundus Berghuis Inglismaale, liitudes sealse kõrgliiga klubiga Watford. Üleminekusumma oli umbes 4,6 miljonit naelsterlingit. Inglismaal tal läbimurret teha ei õnnestunud ning ta naasis järgmisel hooajal Hollandisse.

Aastatel 2017–2021 mängis ta Feyenoordis. Hooajal 2016–17 tuli ta Feyenoordiga Hollandi meistriks. Hooaegadel 2017–18 ja 2020–21 lõi Berghuis löönud Hollandi kõrgliigas 18 väravat. Alates hooajast 2017–18 on ta igal hooajal löönud vähemalt 12 väravat.

2021. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Ajaxiga.

Debüüdi Hollandi jalgpallikoondises tegi Berghuis 27. mail 2016 mängus Iirimaa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 27. märtsil 2021 MM-i valikmängus Läti vastu. Ta kuulus Hollandi koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Feyenoord
* Eredivisie: 2016–17
* KNVB beker: 2017–18
* Johan Cruijff Schaal: 2017, 2018

| * v
* r
Holland koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Bizot
* 2 Veltman
* 3 De Ligt
* 4 Aké
* 5 Wijndal
* 6 De Vrij
* 7 Berghuis
* 8 Wijnaldum (c)
* 9 Weghorst
* 10 Depay
* 11 Promes
* 12 Van Aanholt
* 13 Stekelenburg
* 14 Gravenberch
* 15 De Roon
* 16 Klaassen
* 17 Blind
* 18 Malen
* 19 L. de Jong
* 20 Van de Beek
* 21 F. de Jong
* 22 Dumfries
* 23 Krul
* 24 Koopmeiners
* 25 Gakpo
* 26 Timber
* Treener: De Boer

 | Holland |
**Lembit Jaanits** (22. jaanuar 1925 Tartu – 5. juuli 2015) oli eesti arheoloog.

Ta lõpetas aastal 1948 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo ja arheoloogia erialal. Aastal 1954 kaitses ta väitekirjaga *"Поселение эпохи неолита и раннего металла в приустье р. Эмайыги"* ("Neoliitikumi ja varase metalliaja asulad Emajõe suudmealal") ajalookandidaadi kraadi.

Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta aastani 1968 Eesti Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi arheoloogiasektoris, algul nooremteadurina, hiljem vanemteadurina. Aastatel 1968–1990 oli ta Ajaloo Instituudi arheoloogiasektori juhataja ja aastatel 1990–1993 samas juhtivteadur.

Ta oli Eesti kiviaja, eriti neoliitikumi uurijana kaevanud rohkesti asulakohti (näiteks Akalit, Kullamäge, Kunda Lammasmäge, Kääpat, Narva Joaoru linnamäge, Pullit, Riigikülat, Siimusaaret, Tamulat ja Valmat) ja kalmeid (Kivisaare (Kolga-Jaani vallas Meleski küla maal ) ja Kunila (Puurmani vallas)).

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli ajaloolane Elina Jaanits (neiuna Öpik), abikaasa isa oli astronoom Ernst Öpik.

Tunnustus
---------

* 2001 – Valgetähe III klassi teenetemärk.

Viited
------

1. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 3410

Kirjandus
---------

* TEA entsüklopeedia, 9. köide, lk. 139
* Kriiska, A. Arheoloog Lembit Jaanits 75 // Ajalooline Ajakiri. – 2000, 2. – Lk. 133–135 : portr.
* Peets, J. Lembit Jaanits 75 // EAA, 4: 1. – 2000. – Lk. 86–87 : portr.
* Saluäär, U. (koost.) Lembit Jaanitsa avaldatud tööd : Publications by Lembit Jaanits // MT, 8. – Tallinn, 2000. – Lk. 19–26.
* Tõnisson, E. Kriiska, A. Lembit Jaanits 75 [eesti ja inglise k.] // MT, 8. – Tallinn, 2000. – Lk. 9–18 : ill.

Välislingid
-----------

* "Lembit Jaanits ja tema ajastu" Eesti Päevaleht, 22. jaanuar 2000
* "Lembit Jaanits – mees, kes tahtis teada saada, millega kõik algas" Tutulus. Eesti arheoloogia aastakiri
Lembit Kaljuvee 2011. aastal
**Lembit Kaljuvee** (sündinud 29. detsembril 1952 Raja külas Mustvee rajoonis) on Eesti poliitik ja ettevõtja.

Haridus
-------

Ta lõpetas 1969. aastal Kohtla-Järve 4. 8-klassilise kooli, 1973. aastal Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumi tööstus- ja tsiviilehituse erialal ning 1986. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi ehituse ökonoomika ja organiseerimise eriala.

Töökäik ja tegevus ühingutes
----------------------------

Kaljuvee on töötanud Rakvere MEKi juhatajana 1980–1986, Rakvere rajooni täitevkomitee esimehena 1987–1990, Rakvere maavanema 1990, Lääne-Viru maavanemana 1990–1992, Kunda Nordic Tsemendi juhatuse liikmena 1992–1994 ja nõukogu esimehena 1994–1999, Eesti Hoiupanga Ida regiooni direktorina ja peadirektori asetäitjana 1994–1998 ning Eesti Põlevkivi juhatuse liikmena 1999–2006 ja juhatuse esimehena 2006–2007.

Tegevus NLKP-s
--------------

Ta kuulus NLKP-sse aastail 1984–1989.

Ühiskondlik tegevus
-------------------

Ta on AS Kunda Trans nõukogu esimees, SA Kõnnu Dendropark nõukogu liige, Tallinna Tehnikaülikooli kuratooriumi liige, Eesti Jahimeeste Seltsi liige, Haljala Lions Clubi liige ning Wesenbergi klubi liige.

Poliitiline tegevus
-------------------

Ta oli Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige 1990–1992 ja Eesti Kongressi liige. Ta oli XI Riigikogu ja XII Riigikogu koosseisu liige.

Kaljuvee oli Eesti Keskerakonna asutajaliige. Riigikogu juhatus registreeris Lembit Kaljuvee lahkumise Eesti Keskerakonna fraktsioonist 2012. aasta 9. aprillil. Ta lahkus fraktsioonist koos Rainer Vakra, Deniss Boroditši ja Inara Luigasega.

Autasud
-------

* Riigivapi IV klassi teenetemärk, 2002
* Riigivapi III klassi teenetemärk, 2006

Viited
------

1. ↑  Lembit Kaljuvee. Tutvustus Riigikogu kodulehel. Kasutatud 12. märtsil 2012
2. ↑  Eesti Keskerakonna fraktsioonist lahkus 4 liiget. Riigikogu pressiteade, 9. aprill 2012
**Kostadinka Kuneva** (bulgaaria keeles *Костадинка Кунева*; kreeka keeles *Κωνσταντίνα Κούνεβα*; sündinud 28. septembril 1964 Silistras Bulgaarias) on bulgaaria päritolu Kreeka poliitik. 

Ta oli 2014–2019 Euroopa Parlamendi liige ning kuulus Euroopa Ühendatud Vasakpoolsete / Põhjamaade Roheliste Vasakpoolsete liitfraktsiooni ja Euroopa Parlamendi tööhõive- ja sotsiaalkomisjoni.

Kuneva on Syriza liige. Syriza tegi ettepaneku kandideerida nende nimekirjas juba 2009. aasta Euroopa Parlamendi valimistel, kuid Kuneva keeldus. Ta nõustus kandideerima 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel ning osutus valituks.

Kuneva on sünnijärgne Bulgaaria kodanik. Ta lõpetas Veliko Tǎrnovo ülikooli ajaloo erialal. Ta tuli Kreekasse 2001. aastal ning asus tööle koristajana. 2002. aastal liitus ta koristajate ametiühinguga tõustes üheks selle juhiks. 22. detsembril 2008 ründasid kaks meest teda väävelhappega ning sundisid seda ka neelama. Rünnaku tagajärjel kaotas ta üks silm nägemisvõime, ta sai põletusi näole, kätele ja seljale ning siseelundite kahjustusi. Pärast rünnakut toimusid protestimeeleavaldused, millel osales mitu tuhat inimest. 2013. aastal mõistis kohus tema tööandjalt välja valuraha 250 000 eurot.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Невероятната съдба на Константина Кунева, Deutsche Welle, 29.05.2014
3. ↑
4. ↑  Българка залята с киселина в Атина
5. ↑  Athens erupts in violence after acid attack on immigrant, The Telegraph
6. ↑  Το δικαστήριο δικαίωσε την Κούνεβα

Välislingid
-----------

* Kostadinka Kuneva Euroopa Parlamendi kodulehel
**Rakenduskõrgharidus** on kõrghariduse esimese astme õpe, mille kestel üliõpilane omandab kindlal kutsealal töötamiseks või magistriõppes edasiõppimiseks vajalikud pädevused. Eestis kehtib rakenduskõrgharidusõpe alates 2002/2003. õppeaastast ning asendab varem kehtinud kutsekõrgharidusõppe ja diplomiõppe. 

Õppe kestus on 3–4 aastat ja alustamise tingimus on keskharidus. Õppe maht on 180-240EAP (kuni 2009.a.-ni 120–180 ainepunkti (AP) 180–270 ECTS ainepunkti). Rakenduskõrgharidusõpe lõpeb lõpueksami sooritamise või lõputöö kaitsmisega. Õppe lõpetanule antakse diplom (hallikassinisel plangil, tähis E) rakenduskõrgharidusõppe õppekava täitmise kohta, rakenduskõrgharidusõppe diplom. Isikul on õigus jätkata õpinguid magistriõppes õppeasutuse nõukogu kehtestatud tingimustel ja korras.

Rakenduskõrghariduse andmiseks ettenähtud asutust nimetatakse rakenduskõrgkooliks.

Kirjandus
---------

* Altmäe, Arvi. Killustatud rakenduskõrgharidus : miks on oluline ehitada ülikoolisektori kõrvale ka mitteülikooliseltor? / Postimees 28. november 2000, lk. 18.
* Altmäe, Arvi. Rakenduskõrgharidus või ülikooliharidus? / Eesti Ekspress : Koolileht 15. mai 2003, lk. 5.
* Altmäe, Arvi. Rakenduslik haridus ei ole teisejärguline. / Äripäev 1. detsember 2003, lk. 27.
* Altmäe, Arvi. Rakenduskõrghariduse tulevik Eestis vaekausil. / Õpetajate Leht 7. jaanuar 2005, lk. 2
* Altmäe, Arvi. Millised on Eesti rakenduskõrgharidussüsteemi kõige teravamad probleemid? / Õpetajate Leht 10. august 2007, lk. 3

Välislingid
-----------

* Rakenduskõrgkoolide infoportaal.
* Rakenduskõrgkooli seadus
* Kvaliteedisüsteemide arendamine rakenduskõrgkoolides.
* Rakenduskõrgharidus. Riigiportaal eesti.ee
* Eesti kõrgharidussüsteem
**Lembi Mets** (aastani 1979 **Lembi Selberg**; sündinud 11. juunil 1958 Tallinnas) on eesti tšellist ja muusikapedagoog.

Ta lõpetas aastal 1975 tšelloerialal Tallinna Muusikakeskkooli (õpetajaks Laine Leichter) ja aastal 1981 Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Ivo Juuli, Toomas Velmeti ja Peeter Paemurru klassis) ning aastal 2005 magistriõppes Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia interpretatsioonipedagoogika erialal (tööga *"Tšelloõpetuse algusest Tallinnas"*, juhendajad Peeter Paemurru ja Urve Lippus). Ta on täiendanud end eraviisiliselt Moskvas Ivan Monighetti ja Armen Georgiani juures.

Ta töötas aastatel 1981–1987 tšelloõpetajana Tallinna Lastemuusikakoolis, aastast 1984 tšelloõpetajana Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis ja aastast 1993 ühtlasi Nõmme Muusikakoolis. Tema õpilasteks on olnud Vahur Luhtsalu, Levi-Danel Mägila, Aike Sõõro ja Kaia Tambi.

Ta on mänginud aastast 2000 Estonia orkestris. Ta on esinenud solistina ja mitmes kammeransamblis. Ta on avaldanud ajakirjades muusikaartikleid ja kontserdiarvustusi.

Isiklikku
---------

Tema isa oli muusikaajakirjanik Edgar Selberg, ema flötist Liida Selberg, õde harfimängija Kai Visnapuu. Tema abikaasa oli pianist ja muusikapedagoog Rein Mets.

Kirjandus
---------

* *Eesti muusika biograafiline leksikon.* 1. köide: *A–M.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007, lk. 494.
Michael Park (vasakul) ja Markko Märtin
Michael Parki monument Pirita teel Tallinnas (skulptor Mati Karmin (2006)
Mälestustahvel puu küljes, kus Märtin ja Park õnnetusse sattusid
**Michael Steven Park** (22. juuni 1966 – 18. september 2005) oli inglise autorallisõitja, Markko Märtini kaardilugeja.

Park sõitis Markko Märtiniga koos 2000. aastast. Ta tegi koostööd varem ka Richard Burnsi ja Colin McRaega.

2003. aastal võideti Märtiniga Kreeka ja Soome ralli, 2004. aastal Mehhiko, Korsika ja Kataloonia ralli.

2005. aasta Walesi ralli viimasel kiiruskatsel sõitis Märtini ja Parki Peugeot 307 vastu puud. Park suri õnnetuse tagajärjel saadud vigastustesse.

See oli esimene surmajuhtum ralli maailmameistrivõistlustel pärast 1993. aasta Austraalia rallit, kui hukkus Rodger Freeth.

Michael Parki lesk on Marie ja lapsed William ja Victoria.

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

2006. aastal avati Tallinnas Michael Parki mälestusmärk. Monumendi autor on skulptor Mati Karmin.

Michael Parki sõbrad ja kolleegid on andnud välja temanimelist auhinda kaardilugejatele. Pronksist büsti autor on prantslane Francois Chevalier. Auhinna on saanud Timo Rautiainen, Denis Giraudet, Jarmo Lehtinen, Phil Mills, Ilka Minor, Stephane Prevot.

Viited
------

1. ↑  "Seitse aastat tagasi hukkunud Michael Parki mälestusauhinna sai Stephane Prevot". Postimees, 13. september 2012

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Michael Park** |

* Märtini kaardilugeja Michael Park hukkus avariis. Postimees, 18.09.2005
**Michael Olunga** (sündinud 26. märtsil 1994 Nairobis) on Keenia jalgpallur, kes mängib ründajana Katari kõrgliiga klubis Al-Duhail ja Keenia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Keenias. 2015. aastal tuli ta Gor Mahias mängides Keenia meistriks. Ta lõi sel hooajal Keenia kõrgliigas 19 väravat, millega oli liigas paremuselt teine väravakütt.

2016. aastal liitus ta Rootsi kõrgliiga klubiga Djurgårdens IF. 2016. aasta hooajal lõi ta Rootsi kõrgliigas 12 väravat. Seejärel siirdus Olunga Hiinasse, liitudes sealse kõrgliiga klubiga Guizhou Zhicheng. Hooajal 2017–2018 mängis ta laenul Hispaania kõrgliiga klubis Girona. 13. jaanuaril 2018 tegi ta mängus Las Palmase vastu kübaratriki. Ta sai sellega läbi aegade esimeseks Girona mängijaks, kes on Hispaania kõrgliigas kübaratriki teinud. See jäi aga tema ainsaks Hispaania kõrgliiga mänguks, kus ta värava lõi.

2018. aasta augustis liitus ta Jaapani esiliigas mänginud Kashiwa Reysoliga. 24. novembril 2019 lõi Olunga Kashiwa 13:1 võiduga lõppenud mängus Kyoto Sanga üle kaheksa väravat. Olunga lõi sel hooajal liigas kokku 27 väravat ja Kashiwa Reysol pääses esiliiga võitjana kõrgliigasse. 2020. aasta hooajal oli Olunga Jaapani kõrgliiga suurim väravakütt (28 väravat). Lisaks valiti ta samal hooajal läbi aegade esimese aafriklasena Jaapani kõrgliiga hooaja väärtuslikumaks mängijaks.

2021. aasta jaanuaris siirdus ta Al-Duhaili.

Keenia jalgpallikoondises tegi Olunga debüüdi 28. märtsil 2015 sõprusmängus Seišellide vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 7. juunil sõprusmängus Lõuna-Sudaani vastu. 2019. aasta Aafrika rahvuste karikavõistluste teises alagrupimängus lõi ta kaks väravat Tansaania vastu.

Viited
------

1. ↑  "Kenya's Michael Olunga scores eight goals in Japanese match". bbc.com. 25.11.2019
Michael 2021. aastal Flamengo särgis
**Michael Richard Delgado de Oliveira** (tuntud lihtsalt kui **Michael**; sündinud 12. märtsil 1996 Poxoréus) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana Saudi Araabia kõrgliiga klubis Al Hilal.

Ta alustas klubikarjääri Goiási osariigi klubides. Goiási osariigi meistrivõistluste kõrgeimas divisjonis mängis ta esmakordselt 2017. aastal Goianésia meeskonnas. Seejärel liitus ta Brasiilia esiliiga klubiga Goiás. 2018. aastal tuli ta Goiásega Goiási osariigi meistriks. 2018. aastal lõi Michael Goiáses mängides Brasiilia esiliigas seitse väravat ja 2019. aastal Brasiilia kõrgliigas üheksa väravat. 2019. aasta hooaja lõpus valiti ta Brasiilia kõrgliiga hooaja parimaks uustulijaks.

2020. aasta jaanuaris liitus ta Brasiilia suurklubi ja valitseva Brasiilia meistri Flamengoga. Kuigi ta tuli 2020. aastal Flamengoga Brasiilia meistriks, ei suutnud Michael ise sel aastal Brasiilia kõrgliigas mitte ühtegi väravat lüüa. 2021. aasta hooajal tegi ta vigade paranduse, lüües Brasiilia kõrgliigas 14 väravat ning ta valiti liiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

2022. aasta jaanuaris sõlmis ta kolme ja poole aasta pikkuse lepingu Al Hilaliga.

Saavutused
----------

Goiás
* Campeonato Goiano: 2018

Flamengo
* Campeonato Brasileiro Série A: 2020
* Supercopa do Brasil: 2020, 2021
* Campeonato Carioca: 2020, 2021
* Recopa Sudamericana: 2020

Viited
------

1. ↑  "https://ge.globo.com/go/futebol/noticia/acabou-a-novela-goias-oficializa-venda-de-michael-ao-flamengo.ghtml". ge.globo.com. 10.1.2020. Vaadatud 6.2.2022
2. ↑   (vaadatud 6.2.2022)
**Michael Sculteti** (surnud 4. või 5. novembril 1500 Roomas) oli Kuramaa piiskop aastal 1500.

Sculteti pärines Preisimaalt Königsbergist. 1484. aastal asus ta õppima Krakówi ülikoolis, kus kahe aasta pärast omandas bakalaureusekraadi. 1487. aastal jätkas ta oma õpinguid Bolognas ning 1495. aastal on teda mainitud teoloogiadoktorina.

1491. aastal võttis Sculteti osa hilisema Saksa ordu kõrgmeistri Friedrich von Sachseni reisist Bolognast Sienasse ning sai neli aastat hiljem kas Ermlandi (Warmia) või Samlandi (Sambia, Sambija) toomhärraks. 1497. aastal lisandus Saksa ordu generaalprokuraatori amet.

1500. aastal suri Kuramaa piiskop Martin Lewitz ning sealne kapiitel valis veebruaris uueks karjaseks sealse toompraosti Ambrosius Korsneri. Kuid paavst kinnitas 4. mail kõrgmeister Friedrichi palvel piiskopiks hoopis generaalprokuraator Sculteti, kes 20 päeva hiljem ka pühitseti. Kuid Kuramaale Sculteti kunagi ei jõudnudki, sest ta suri juba sama aasta 4. või 5. novembril ning maeti Rooma sakslaste hospidalikirikusse.

Kirjandus
---------

* Leonid Arbusow vanem. *Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Martin Lewitz** | **Kuramaa piiskop**1500 | Järgnev**Heinrich Basedow** |
**Kõrgelt kukkumise poomistabel** (inglise keeles *Official Table of Drops*) on Briti peakontori poolt väljastatud juhend, mida kasutati sobiva kukkumiskõrguse kindlaksmääramiseks poomisel, sõltudes inimese kehakaalust. Riikides (nt. Iraak), kus poomine on säilinud surmamõistmise meetodina on tabel tänapäevani kasutusel.

Inglasi ärgitas tabelit looma mitmed asetleidnud poomisjuhtumid, kus poodavat ei õnnestunud hukata, neist prominentseim John Babbacombe Lee juhtum, keda püüti tulemusetult kolme katsega hukata. 1886. aastal loodi komitee, eesotsas Henry Bruce, mille ülesandeks oli välja nuputada kõige efektiivsem poomismeetod. Komitee töötulemused avalikustati aastal 1888 poomistabeli näol.

Aastal 1913 tehti tabelis muudatusi, sest vana tabeli kohaselt eksisteerus oht pea eraldumiseks kehast, kuna kukkumiskõrgus oli liialdatult paika määratletud.

| Kehakaal | 1888–1913 tabel | Modernne tabel |
| --- | --- | --- |
| kg | Kukkumiskõrgus (cm) | Kukkumiskõrgus (cm) |
| 89 | 244 | 165 |
| 86 | 249 | 168 |
| 82¾ | 254 | 173 |
| 79½ | 259 | 180 |
| 76¼ | 264 | 185 |
| 73¼ | 269 | 193 |
| 70 | 274 | 198 |
| 66¾ | 279 | 203 |
| 63¾ | 284 | 215 |
| 60½ | 290 | 226 |
| 57¼ | 295 | 231 |
| 54 | 300 | 236 |
| 51 | 305 | 244 |

Välislingid
-----------

* Kohtu poolt määratletud poomisprotsess (inglise keeles)
* Aberdare'i komitee (inglise keeles)
Helsingis asuv Soome Rahvusooperi uus maja, mis sai 1993. aastal koduteatriks ka Soome Rahvusballetile
1960. aastal töötas Soome Rahvusooperis külalisballettmeistrina Serge Lifar (pildil vasakult: George Gé, Serge Lifar, Doris Laine ja Klaus Salin)
**Soome Rahvusballett** (soome keeles *Suomen Kansallisbaletti*) on kutseline balletitrupp Soomes. Kuulub Soome Rahvusooperi koosseisu. 

Balletitrupp loodi 1922. aastal.

1960. aastal töötas Soome Rahvusooperis külalisballettmeistrina Serge Lifar, kes tõi seal lavale Tšaikovski balleti "Romeo ja Julia" ja Édouard Lalo muusikaga balleti "Valge süit" ("Suite en Blanc").

1970. aastatel sai Soome Rahvusooperi balletitrupp lõpuks oma esindaja rahvusooperi juhtkonda. 1979. aastal hakati ooperiteatri balletirühma kutsuma Soome Rahvusballetiks.

Trupp
-----

2023. aasta alguse seisuga oli trupis 75 täiskohaga tantsijat, neist 4 esitantsijat (*tähtitanssija*) (Michal Krčmář, Tiina Myllymäki, Sergei Popov ja Samuli Poutanen).

Kunstilisi juhte
----------------

* George Gé (1922–1935 ja 1955–1962)
* Doris Laine (1984–1991)
* Jorma Uotinen (1992–2001)
* Dinna Bjørn (2001–2008)
* Madeleine Onne (2018–2022)
* Javier Torres (2022–)

Endisi tantsijaid
-----------------

* George Gé
* Doris Laine
* Jorma Uotinen

Viited
------

1. 1 2  Tanssijat. oopperabaletti.fi
2. 1 2  Soome Rahvusballett 100. temuki.ee

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Soome Rahvusballett** |

* Koduleht
* Soome Rahvusballett 100. temuki.ee
**Poolperioodiline protsess** (*semibatch*) kätkeb endas nii perioodilise kui ka pideva protsessi tunnuseid. See on perioodilise protsessi variatsioon, mille korral esineb süsteemis mingi lähtekomponendi pidev lisandumine või mingi produkti pidev eraldumine.

Näiteks gaasi-vedeliku reaktsiooni korral on reeglina vajalik reaktsiooninõus olevast vedelikust pidevalt gaasi läbi puhuda (kuna gaas ei neeldu piisavalt kiiresti). Perioodiliselt laetavas fermenteris pidevalt tekib ja eraldub süsinikdioksiid (nii nagu kääriva veini pudeliski).

Keemilistes protsessides võib poolperioodilisel režiimil olla mitmesuguseid eeliseid:

* mingi produkti eemaldamine pöörduva reaktsiooni korral soodustab päripidist reaktsiooni ja suurendab saagist
* mingi reagendi aeglane lisamine eksotermilise reaktsiooni korral võimaldab reaktoris temperatuuri tõusu kontrollida
* paralleelsete reaktsioonisuundade korral on võimalik parandada reaktsiooni selektiivsust

Vaata ka
--------

* Reaktor (keemia)
* Perioodiline protsess
**Soome Teadusselts**, ka **Societas Scientiarum Fennica** (soome keeles *Suomen Tiedeseura*, rootsi keeles *Finska Vetenskaps-Societeten*) on Soome vanim teaduste akadeemia. Teadusseltsi 
asutas Helsingis Venemaa tsaar Nikolai I 1838.

Liikmeskond
-----------

Soome Teadusseltsi liikmeid on kokku 370 ja nad kuuluvad nelja osakonda: füüsika-matemaatika, bioteaduste, humanitaarteaduste ja sotsiaalteaduste osakonda. Teadusselts valib endale liikmeid eluaegse staatusega. Igas osakonnas on kuni 67 aasta vanuste tegevliikmete arv piiratud kolmekümnega. Kui tegevliikmel täitub 67. eluaasta, jätkab ta teadusseltsi liikmena, kuid sellega tekib õigus osakonda valida uus tegevliige.

Välisliikmeid on teadusseltsis kokku 121 inimest, nende hulgas on ka eestlasi: füüsik Ülo Ugaste (valitud 1999) ja molekulaarbioloog Mart Saarma (2006). Välisliikmete nimistust leiame teiste seas ka eesti juurtega Rootsi-Saksamaa paleogeneetiku Svante Pääbo (valitud 2002).

1868. aastal valiti Soome Teadusseltsi auliikmeks Ferdinand Johann Wiedemann.

Vaata ka
--------

* Soome Teaduste Akadeemia

Viited
------

1. 1 2  Ledamöter Finska Vetenskaps-Societeten (rootsi)
2. ↑  Ferdinand Johann Wiedemann. "Mälestusi minu elust". Tartu: Ilmamaa, 2014. Lk 269.

Välislingid
-----------

* Soome Teadusseltsi ametlik veebisait
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib keemia mõistest; slängis võib "hape" tähendada LSD-d (hallutsinogeen ja psühhedeelikum)* |

---

**Hape** on keemiline aine, mis vesilahustes dissotsieerudes (lagunedes) annab lahusesse vesinikioone. Selle happeteooria lõi Rootsi keemik Svante Arrhenius ja seda nimetatakse elektrolüütilise dissotsiatsiooni teooriaks.

Protolüütilise teooria ehk Brønstedi-Lowry teooria järgi on hape keemiline aine, mis keemilise reaktsiooni käigus loovutab prootoni, ehk hape on prootoni doonor.

Lewise teooria ehk elektronteooria kohaselt on hape osake, mis käitub elektronpaari aktseptorina. Seega happel peab olema vaba orbitaal.

Omad puudused on kõigil kolmel teoorial. Neist kõige laiemalt kasutatakse protolüütilist teooriat. Arrheniuse teooria kõlbab ainult vesilahuste uurimiseks.

Happed
------

* Tugevad happed, tugevamast nõrgemani:
	+ Perkloorhape
	+ Lämmastikhape
	+ Väävelhape
	+ Soolhape
	+ Vesinikjodiidhape
	+ Vesinikbromiidhape

#### Karboksüülhapped

* Äädikhape (CH3COOH)
* Sidrunhape (C6H8O7)
* Sipelghape (HCOOH)
* Piimhape (CH3-CHOH-COOH)
* Askorbiinhape

#### Nukleiinhapped

* Desoksüribonukleiinhape (DNA)
* Ribonukleiinhape (RNA)

Vaata ka
--------

* Alus
* pH
* Prootonhape
* Lewisi hape
Mati Roasto toiduteemaliste teadusartiklite taustal Maaülikooli toiduhügieeni õppetooli koridoris 2017. aastal
**Mati Roasto** (sündinud 5. veebruaril 1973 Kärdlas Hiiumaal) on eesti toiduteadlane.

Elulugu
-------

Mati Roasto on talupidaja poeg.

Lõpetas 1991. aastal Kärdla Keskkooli, 1992. aastal Arkna katsesovhoos-kooli ja 1998. aastal Eesti Põllumajandusülikooli veterinaarmeditsiini teaduskonna loomaarstina. Aastatel 1998–2000 oli samas toiduhügieeni ja veterinaarkontrolli magistriõppes (2001, väitekiri "Kampülobakterid Eesti toores linnulihas"), seejärel doktoriõppes (2008, väitekiri "Campylobacter spp, in poultry and raw poultry meat products in Estonia with special reference to subtyping and antimicrobial susceptbility").

Oli 2000–2002 Eesti Põllumajandusülikooli veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituudi assistent, 2002–2006 lektor, õppetooli hoidja, aastast 2006 veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituudi toiduteaduse ja -hügieeni osakonna juhataja.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: toiduohutus (toidupatogeenid), toidu ja keskkonna mikrobioloogia. Umbes 30 teadustrükist.

Teoseid
-------

* Kampülobakterid Eesti toores kanalihas (kaasautor). // Agraarteadus. (2001) 2
* Ravimijäägid keskkonnas. Fluorokinoloonide määramine mullas ja toidutaimedes (kaasautor). // Agraarteadus (2003) 1
* Purification of resveratrol from vine stems (kaasautor). // Proc. Est Acad. Sci. Chem. 52 (2003) 4
* Nitraadid ja nitritid köögiviljades ja toormahlades (kaasautor). // Veterinaarmeditsiin 2003
* Toiduhügieen ja ohutus (kaasautor). Tartu, 2004
* Prevalence of Campylobacter in raw chicken meat of Estonian origin (kaasautor). // Archiv für Lebensmittelhygiene 56 (2005) 3.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. ↑  [Mati Roasto. ETIS.]

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

* Mati Roasto Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Katedraal Les Cayes's
Sissesõit Les Cayes'sse
**Les Cayes** (ka *Cayes*, *Aux Cayes*) on linn Haiti edelaosas Lõunapoolsaarel Kariibi mere kaldal, lõunaranniku tähtsaim sadamalinn, Lõunadepartemangu keskus.

Kaugus Cap-Haïtienist on 471 km, Jérémiest 97 km, Port-au-Prince'ist 196 km (maantee nr 200) ja Port Salut'st 27 km.

Linn on tasase reljeefiga ja korrapärase planeeringuga. Tänavad on laiad. Lähedal voolab jõgi Ravine du Sud, mis on kõrgvee ajal ohtlik. 

Elanike arv oli 2002. aasta andmetel 55 700. Tegemist on Port-au-Prince'i ja Cap-Haïtieni järel suuruselt kolmanda linnaga riigis.

Elanike arvu andmed:

* 1918: 15 000
* 1927: 15 000
* 1933: 11 900
* 1938: 15 000
* 1961: 15 200
* 1964: 14 000
* 1968: eeslinnadega 95 400
* 1971: 22 300
* 1975: 27 200
* 1982: 34 100 (eeslinnadega 105 400)
* 1992: 45 900
* 1997: 48 800
* 2002: 55 700

Linnal on lennuväli. 

Linnas toodetakse suhkrut (üks kolmest suurest suhkruvabrikust riigis) ja sigareid. Linna ümbruses kasvatatakse tubakat, puuvilla, suhkruroogu ja kariloomi.

Linnast eksporditakse kohvi ja suhkrut. 

Les Cayes on katoliku piiskopi residents (vaata Les Cayes' piiskopkond). Piiskop on Jean Alix Verrier.

Linnapea on Joseph Raymond Clergé. 

Sadama ümber on 18. ja 19. sajandist pärit kindlustuste varemed. Vaatamisväärsed on katedraal ja mõned prantslaste majad koloniaalajast.

Les Cayes' lähedal on kolm ilusat supelranda, sealhulgas Gelée rand. 

Linnas töötavad raadiojaamad *Radio Diffusion Cayenne*, *Radio Lumière*, *Radio Macaya*, *Radio Men Kontre* ja *Voix des Paysans du Sud*. 

Les Cayes' rajasid prantslased 1719 või 1786.

Linn võttis 1815 kindral Marioni juhtimisel vaimustusega vastu Simón Bolívari ja tema kaaslased, kes sealt varjupaika otsisid. Nad said president Pétionilt rikkalikult relvi ja laskemoona ning suundusid 1816 Lõuna-Ameerikat vabastama. 

Les Cayes' linna on tabanud orkaanid (troopilised tsüklonid):

* Hazel (11. oktoober 1954)
* Flora (3. oktoober 1963)
* Cleo (24. august 1964
* Allen (5. august 1980)

2002. aasta mais oli üleujutus.

Les Cayes's sündis looduseuurija John James Audubon. 

Linna kaitsepühak on Jumalaema, keda austatakse Jumalaema Uinumise Pühal 15. augustil.

Viited
------

Välislingid
-----------

 Les Cayes – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Carlos Alberto Franco França** (sündinud 18. aprillil 1964) on Brasiilia diplomaat ja poliitik.

Carlos Alberto França lõpetas Brasília ülikooli 1986. aastal rahvusvaheliste suhete erialal ja 1990. aastal õigusteaduse erialal. 1992. aastal lõpetas ta Instituto Rio Branco diplomaatia erialal. Seejärel töötas ta Brasiilia Välisministeeriumi haldusosakonnas ja Brasiilia presidendi kantseleis. Aastatel 1999–2011 oli ta diplomaatilisel tööl Brasiilia saatkondades Washingtonis, Asunciónis ja La Pazis. 2011–2015 oli ta Brasiilia presidendi protokolliülem. 2015. aasta märtsist kuni 2017. aastani töötas ta erasektoris. Seejärel pöördus ta tagasi Brasiilia Välisministeeriumisse, kus oli kuni 2018. aasta oktoobrini esialgu teaduse ja tehnoloogia osakonna juhataja ja seejärel protokolliülem. Samaagselt oli ta 2017. aasta novembrist kuni 2018. aasta oktoobrini Brasiilia presidendi protokolliülema asetäitja. 2019. aasta jaanuaris sai ta Brasiilia presidendi protokolliülemaks ja 2020. oktoobris peanõunikuks.

Alates 29. märtsist 2021 kuni 31. detsembrini 2022 oli Carlos Alberto França Brasiilia välisminister.

Viited
------

1. ↑  Ambassador Carlos Alberto Franco França : Minister of Foreign Affairs Governo Federal. Ministério das Relações Exteriores
2. ↑  Brazil. Ministries, etc. rulers.org
Carlos Andrés Sánchez (2018)
**Carlos Andrés Sánchez Arcosa** (sündinud 2. detsembril 1984 Montevideos) on Uruguay jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Brasiilia kõrgliiga klubis Santos ja Uruguay jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri 2003. aastal kodulinna klubis Liverpool. Seal mängis ta kuni 2009. aastani. Seejärel suundus ta Argentinasse, liitudes sealse kõrgliiga klubiga Godoy Cruz. 2011. aastal liitus ta Argentina esiliigas mängiva Argentina suurklubiga River Plate. Hooajal 2011–12 võideti esiliiga ja tõusti tagasi kõrgliigasse. 2014. aastal võitis ta River Plate'iga Lõuna-Ameerika klubide karikasarja Copa Sudamericana ning aasta hiljem klubide superkarikas Recopa Sudamericana ja Lõuna-Ameerika tähtsaima klubivõistluse Copa Libertadorese. 2015. aastal valiti ta Lõuna-Ameerika aasta jalgpalluriks.

Hooajal 2013–14 mängis ta River Plate'ist laenul Mehhiko kõrgliiga klubis Puebla. 2015. aasta lõpus suundus Sánchez tagasi Mehhikosse, liitudes Monterreyga. 2015–16 kevadhooajal valiti ta liiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

2018. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Santosega.

Uruguay jalgpallikoondises tegi Sánchez debüüdi alles 29-aastaselt 13. novembril 2014 mängus Costa Rica vastu. Koondisekarjääri esimese ja seni ainsa värava on ta löönud 28. märtsil 2017 MM-i valikmängus Peruu vastu. Sánchez on kuulunud Uruguay koondisse 2015. aasta Copa Américal, 2016. aasta Copa América Centenariol ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.

Tema poolvend Nicolás De La Cruz on samuti jalgpallur.

Saavutused
----------

River Plate
* Primera B Nacional: 2011–12
* Copa Sudamericana: 2014
* Recopa Sudamericana: 2015
* Copa Libertadores: 2015
* Suruga Bank Championship: 2015

Monterrey
* Copa MX: Apertura 2017

| * v
* r
Uruguay koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Muslera
* 2 Giménez
* 3 Godín (c)
* 4 Varela
* 5 Sánchez
* 6 Bentancur
* 7 Rodríguez
* 8 Nández
* 9 Suárez
* 10 De Arrascaeta
* 11 Stuani
* 12 Campaña
* 13 G. Silva
* 14 Torreira
* 15 Vecino
* 16 Pereira
* 17 Laxalt
* 18 Gómez
* 19 Coates
* 20 Urretaviscaya
* 21 Cavani
* 22 Cáceres
* 23 M. Silva
* Treener: Tabárez

 | Uruguay |
**Tõenäosustihedus** (ingl *probability density*) on funktsioon, mille korrutamisel kindla ruumiosa vastava ruumalaga saadakse osakese leidmise tõenäosus selles ruumiosas. Vastavalt Borni interpretatsioonile tähistatakse seda kui {\displaystyle \Psi ^{2}}, kus {\displaystyle \Psi } on lainefunktsioon. Lainefunktsiooni ruut on alati positiivne. Seal, kus {\displaystyle \Psi ^{2}} on suur, on ka osakese tõenäosustihedus suur.

Tõenäosustihedust võib esitada ka lainefunktsiooni mooduli ruuduna {\displaystyle |\Psi |^{2}}, kuna lainefunktsioon võib sisaldada imaginaarühikut. Mooduli võtmine tagastab lainefunktsiooni reaalarvulise suurusena.

Tõenäosustihedus ei ole tõenäosus. See on analoogne massi tihedusega, mistõttu see on ühikuga suurus: 1/ruumalaühik. Tõenäosustiheduse korrutamisel ruumalaga saadakse tõenäosus (ühikuta suurus).

Vaata ka
--------

* Lainefunktsioon
* Borni interpretatsioon

Viited
------

1. ↑  Peter Atkins, Loretta Jones (2012). *Keemia alused. Teekond teadmiste juurde. Neljas väljaanne*. New York: W.H. FREEMAN & Co. Lk 980.
**Maret Suits** (sünd. **Anna Liisa Margareta Suits**, aastast 1945 **Maret Elson**; 21. jaanuar 1914 Pudasjärvi, Oulu lään, Soome suurvürstiriik – 14. juuli 1956 Stockholm) oli eesti näitleja ja luuletaja.

Ta lõpetas aastal 1932 Tartus gümnaasiumi ja aastal 1937 Tartu Näitekunsti Stuudio. Ta õppis aastatel 1932–1936 ja 1942–1943 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas.

Ta mängis aastatel 1937–1939 teatris Estonia, aastatel 1939–1941 Kuressaare Teatris ja aastatel 1942–1944 teatris Vanemuine.

Aastal 1944 põgenes ta Rootsi, ta töötas Rootsi reisilaevadel ja Göteborgi Ülikooli kantseleis.

Luulekogud
----------

* 1951 "Oled kes oled"
* 1958 "Tõrvalill on aneliin". Koostanud Raimond Kolk

Rolle
-----

* 1938 Hella Wuolijoki "Juuraku Hulda" (proua Kronenström)
* 1939 August Gailit/Andres Särev "Toomas Nipernaadi" (Maret)
* 1939 Oskar Luts/Andres Särev "Tagahoovis" (Tatjana Nikolajevna)
* 1940 August Kitzberg/Juhan Simm "Kosjasõit" (Liisi)
* 1941 Hugo Raudsepp "Roosad prillid" (Taali)
* 1942 Carlo Goldoni "Kahe isanda teener" (Beatrice)
* 1943 Aleksis Kivi "Nõmmekingsepad" (Kreeta)
* 1943 A. H. Tammsaare/Andres Särev "Kõrboja peremees" (Leena)

Isiklikku
---------

Tema isa Gustav Suits oli luuletaja, kirjandusteadlane ja teatrikriitik; ema Aino Thauvón-Suits oli filoloog ja lavakõneõppejõud, emapoolne vanaisa Emil Thauvón oli Viitasaari koguduse pastor. Õde Helga Suits-Kangro oli lastepsühhiaater.

Ta oli abielus laevakapten Helmer Elsoniga.

Kirjandus
---------

* Raimond Kolk. "Üks noorelt lahkunud autor". Tulimuld 3/ 1956
* Oskar Kruus. "Suits, Maret". // Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn 1995. Lk 553

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Maret Suits** |

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
**Aksella Hildegard Luts** (neiupõlvenimi **Kapsta**; 27. september (vkj)/ 10. oktoober 1905 Moskva – 8. jaanuar 2005 Pärnu) oli eesti filmilooja.

Aksella Luts oli abielus Vabadussõja veterani ja filmioperaator Theodor Lutsuga.

Koos abikaasaga lõi Aksella Luts esimese täispika eesti mängufilmi "Noored kotkad" (1926). Aksella Luts oli filmi stsenaariumi autor ja astus üles ka näitlejana. 1931. aastal valmis neil vaatefilm "Kas tunned maad?" ja kultuuriantropoloogiline dokumentaalfilm "Ruhnu".

Aastal 1931 valmis koostöös soomlastega eesti esimene heli- ja tantsufilm "Päikese lapsed". Ta elas koos abikaasaga alates 1938. aastast Soomes, kust nad 1944. aastal siirdusid Rootsi ja sealt 1946. aastal Brasiiliasse. Seal valmis abikaasade koostöös mitmeid dokumentaal- ja reklaamfilme. Veel pärast abikaasa surma 1980. aastal elas ta Brasiilias Penedos.

Aastal 1996 õnnestus tal naasta Eestisse. Aksella Luts suri 8. jaanuaril 2005 Pärnus. Tema ärasaatmine toimus Pärnu Uue Kunsti Muuseumis.

Aksella soovi kohaselt maeti urn tema tuhaga abikaasa Theodori kõrvale São Lorenço kalmistule São Paulos Brasiilias.

Tunnustus
---------

* Eesti Kinoliidu auliige

Viited
------

1. ↑  Eesti Film 100[*alaline kõdulink*]
2. 1 2  "Aksella Luts 100". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. september 2008. Vaadatud 22. juunil 2011.

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* TLÜAR väliseesti isikud
* Aksella Luts Soome Instituudi lehel
* Aksella Luts
**Moorslede** on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Roeselare haldusringkonnas.

Asulad
------

Moorslede jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Suuremas kirjas Rooma numbritega on tähistatud osavallad. Kollakad alad on linnastunud piirkonnad | 

| Nr | Nimi | Pindala(km²) | Elanikke(01/01/2006) |
| --- | --- | --- | --- |
| I  III | Moorslede - Moorslede - Slypskapelle | 29,51       | 7026       |
| II | Dadizele | 5,83 | 3612 |
|

 |

* MoorsledeMoorslede
* SlypskapelleSlypskapelle
* SlypskapelleSlypskapelle
* DadizeleDadizele
* DadizeleDadizele
* DadizeleDadizele

Viited
------

1. ↑  Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

 Moorslede – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (hollandi keeles)

Lääne-Flandria provintsi vallad

Alveringem | Anzegem | Ardooie | Avelgem | Beernem | Blankenberge | Bredene | Brugge | Damme | De Haan | De Panne | Deerlijk | Dentergem | Diksmuide | Gistel | Harelbeke | Heuvelland | Hooglede | Houthulst | Ichtegem | Ieper | Ingelmunster | Izegem | Jabbeke | Knokke-Heist | Koekelare | Koksijde | Kortemark | Kortrijk | Kuurne | Langemark-Poelkapelle | Ledegem | Lendelede | Lichtervelde | Lo-Reninge | Menen | Mesen | Meulebeke | Middelkerke | Moorslede | Nieuwpoort | Oostende | Oostkamp | Oostrozebeke | Oudenburg | Pittem | Poperinge | Roeselare | Ruiselede | Spiere-Helkijn | Staden | Tielt | Torhout | Veurne | Vleteren | Waregem | Wervik | Wevelgem | Wielsbeke | Wingene | Zedelgem | Zonnebeke | Zuienkerke | Zwevegem