recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Baltiņi muinaskalmed
**Mazozoli vald** (läti keeles *Mazozolu pagasts*) on vald Lätis Ogre piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Meņģele ja Taurupe vallaga, Madona piirkonna Ērgļi vallaga ning Cēsise piirkonna Zaube ja Kaive vallaga.

Valla pindala on 97 km². 2011. aasta seisuga elas seal 562 inimest. Valla keskuseks on Līčupe küla. Vallamaja asub aadressil Rīgas iela 5, vallavanem on Dzintars Žvīgurs.

Loodus
------

Vald asub Vidzeme kõrgustiku piiril. Kõrgeim koht on Eglīškalns (205,6 m). Vallas voolavatest jõgedest suuremad on Ogre jõgi ja selle lisajõgi Līčupe jõgi.

Looduskaitse all on Roplaiņi saar ja veel kuus nimetut põlispuud. Valla keskosa jääb Ogre oru loodusparki.

Ajalugu
-------

Valla maadel asus varem Mazozoli mõis, mille pindala oli 1920. aasta maareformi eel 420 hektarit. Sealsed alad kuulusid varem Ogre valda.

Aastal 1945 moodustati Ogre vallas Ogre ja Mazozoli külanõukogud. Vald likvideeriti aastal 1949. Aastal 1954 liideti Mazozoli külanõukoguga likvideeritav Ogre külanõukogu. Aastal 1963 liideti sellega osa Ogreslīči ja Taurupe külanõukogude aladest, ent aastal 1977 arvati osa valla alasid Ogreslīči ja Sausnēja külanõukogude koosseisu. Aastal 1990 organiseeriti külanõukogu ümber vallaks. 2009. aastal liideti vald Ogre piirkonnaga.

Muinsusmälestised
-----------------

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Ogre linnamägi ja Baltiņi muinaskalmed ehk Kuradisüli. Griguļkalnsi linnamägi on muinsusmälestisena kohaliku kaitse all. Pelīcēni muinaskalmed, Ogre Jaanikünka hiiepaik, Vaukši keskaegne kalmistu ja Vaukši kirikuaseme hiiepaik on regionaalse kaitse all.

Asustus
-------

2011. aasta seisuga elas vallas 523 lätlast, 15 venelast, 5 valgevenelast, 8 ukrainlast, 3 poolakat ja 6 leedulast.

Valla külad on:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Līčupe** | vidējciems | 261 (2021) |
| Mazozoli | mazciems | 14 (2008) |
| Ogresmuiža | mazciems | 10 (2008) |
| Vecogre | skrajciems |  |

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited
------

1. ↑  Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā) 2021 - 2022, vaadatud 3.10.2023.
2. ↑  Ogres novads, vaadatud 23.05 2021
3. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
4. ↑  Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9
5. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
6. ↑  Ethnic composition of Latvia 2011
7. ↑  Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.

Välislingid
-----------

 Mazozoli vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

Ogre piirkonna haldusüksused

* Birzgale vald
* Ikšķile linn
* Jumprava vald
* Ķegumsi linn
* Ķeipene vald
* Krape vald
* Laubere vald
* Lēdmane vald
* Lielvārde linn
* Lielvārde vald
* Madliena vald
* Mazozoli vald
* Meņģele vald
* Ogre linn
* Ogresgalsi vald
* Rembate vald
* Suntaži vald
* Taurupe vald
* Tīnūži vald
* Tome vald
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib inimeste tantsust; lindude tantsu kohta vaata artiklit Tants (zooloogia).* |

---

**Tants** on kunstiliik, milles tundeid, elamusi ja suhtumist väljendatakse liigutuste ja poosidega; ka selle kunstiliigi teos. Tantsu saatmiseks mõeldud muusika on tantsumuusika.

Ajalugu
-------

Mustlastantsugrupp Romaška tantsuetendus
Tants on vanimaid kunstiliike, see kuulus algselt maagiliste kombetalituste juurde. Praeguseni on tantsul tihe seos rütmimuusika, laulu, pantomiimi ja teatrikunstiga. Vanimad tantsud matkivad tegelikkust (tööliigutusi, loomi ja muud seesugust).

Algul esitas tantsu selle looja, alles hiljem eristusid elukutselised tantsijad. Euroopa varaseim tantsukunst on teada Vana-Kreekast, kus see kaasnes jumalakultusega, näiteks Apolloni pidustustega. Keskajal kirik põlgas tantsu, kuid ei suutnud selle arengut pidurdada, õitsele puhkes rahvatants. 15. sajandil tekkis rahvatantsu kõrvale seltskonnatants. See oli algul kõrgseltskonna harrastus, arenes 19. sajandil rahvalikumaks (kadrill, polka, valss) ja on 20. sajandil üldrahvalikuks muutudes jätnud rahvatantsu varju. Praegu on rahvatants taandunud peamiselt tantsuringide harrastuseks. Klassikaline tants kujunes 16.–17. sajandil. 19. ja 20. sajandi vahetuses sündinud vabavormilisem plastika on mõjutanud ka klassikalist balletti.

Liigitus
--------

Rahvatantsijad Kihnu rahvamajas
Tantsitakse üksi, paaris või hulgakesi.

Eristatakse rahvatantsu, seltskonna- ehk peotantsu ja lavatantsu. Mineviku seltskonna- ja lavatantsud, mida tantsitakse tänapäeval, on koondatud ajaloolise tantsu mõiste alla.

Euroopa lavatants jaguneb klassikaliseks ja balletiks, karaktertantsuks ehk lavaliseks rahvatantsuks, plastiliseks tantsuks ja estraaditantsuks. 

Peotantsust on väljakujunenud kindlatele reeglitele vastav võistlustants. Võisteldakse standardtantsude (aeglane valss, fokstrott, tango jne) ja Ladina-Ameerika tantsude kategoorias (samba, rumba, džaiv jne) kategoorias. 

Eesti rahvatantsu saab jagada folkloorseks (näiteks tantsuansambli Leigarid repertuaar) ja folklooril põhinevaks autoritantsuks (näiteks tantsuansambli Sõprus repertuaar).

Vaata ka
--------

Ballett "Don Quijote". Teresa Carreño teater Venezuelas
* Koreograafide loend
* Tantsijate loend
* Tantsude loend
* *Melbourne shuffle*
* Ballett
* *Capoeira*
* Hiphoptants
* Kõhutants
* Rivitants
* Rahvatants
* Seltskonnatants
* Stroof
* Ergutustants
* Ball
* Nüüdistants
* Tantsutehnika
* Tantsulavastus
* Tantsuteraapia
* Tantsuõpetaja
* Tantsukunstnik
* Šoti seltskonnatants
* Tantsuline liikumine
* Mustlastants
* Tantsumaraton

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tants** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Tants** |
**Viršuliškėse vald** (leedu keeles *Viršuliškių seniūnija*) on vald Vilniuse linna omavalitsuse koosseisus, Vilniuse läänepoolses osas. Vald moodustab ühtlasi Vilniuse Viršuliškėse linnaosa. Valla pindala on 2,5 km². 2011. aastal oli seal 14 733 elanikku.

Vallamaja asub aadressil Viršuliškių g. 53, vallavanem on Vladimiras Bieliauskas.

Viršuliškės
-----------

Viršuliškėse kirik
Viršuliškės (poola keeles *Vierszuliszki*) on Vilniuse linnaosa. See piirneb lõunas Karoliniškėsega, läänes Pilaitėga, idas Šeškinega, loodes aga Justiniškėsega.

Haridust annavad poolakeelne progümnaasium, leedukeelne kool ja venekeelne keskkool. Linnaosas asub ka Rahvusvaheline õigus- ja majandusteaduste kõrgkool.

Viršuliškėse küla kohta on esimesed teated XVI sajandist. Suurem osa sellest liideti Vilniusega 1966. aastal. 1977. aastal hakati sinna rajama korterelamute piirkonda. Projekti autoriid olid Birutė Kasperavičienė ja J. Zinkevičius. 1996. aastal valmis sealne katoliku kirik. Kiriku juures on tulpkabel, millega mälestatakse Nõukogude võimu ohvreid.

Linnaosas on kolm kalmistut. Seal asub Viršuliškėse küla kalmistu, lisaks jäävad sinna Sudervė kalmistu ja selle juutide matmispaigana kasutatav osa, kus mitmed hauad on muinsuskaitse all. Viršuliškėse kaguosa jääb Karoliniškėse maastikukaitsealale.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 185 (1905)
* 311 (1931)
* 27 (1979)
 | * 16 (1989)
* 14 733 (2011)
 |

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Vilniaus miesto savivaldybė Vaadatud 26.06 2021.
3. ↑  Viršuliškės. Visuotinė lietuvių enciklopedija, d. XV (Venk–Žvo). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2014
4. ↑  Vilnijos Vartai
5. ↑  "Kultūros vertybių registras". Vaadatud 21. augustil 2021.

| * v
* r
Vilniuse linna omavalitsuse haldusjaotus |
| --- |
| 
Antakalnise vald **·**  Fabijoniškėse vald **·**  Grigiškėse vald **·**  Justiniškėse vald **·**  Karoliniškėse vald **·**  Lazdynai vald **·**  Naujamiestise vald **·**  Naujininkai vald **·**  Naujoji Vilnia vald **·**  Paneriai vald **·**  Pašilaičiai vald **·**  Pilaitė vald **·**  Rasose vald **·**  Senamiestise vald **·**  Šeškinė vald **·**  Šnipiškėse vald **·**  Žirmūnai vald **·**  Žvėrynase vald **·**  Verkiai vald **·**  Vilkpėdė vald **·**  Viršuliškėse vald |
**Wolfgangsee** on järv Austrias, mis asub peamiselt Salzburgi liidumaal ja on üks tuntumaid järvi Salzkammerguti puhkepiirkonnas. Omavalitsused selle kallastel on Strobl, Sankt Gilgen koos Abersee ja Riedi külaga, samuti St. Wolfgang Ülem-Austria liidumaal. Linn ja järv on nime saanud Pühalt Wolfgangilt Regensburgist, kes legendi kohaselt 10. sajandi lõpul sinna esimese kiriku ehitas.

Wolfgangsee vaadatuna Gasthaus *Weißes Rösslist* St. Wolfgangis

Ülevaade
--------

Abersee ja Sankt Gilgen
Järv õhtul
Ratasaurik Franz Josef I
Schafbergbahn
Wolfgangsee ulatub loodest kagusse u 10,5 km. See on jaotatud kaheks osaks poolsaarega, mida kutsutakse *die Enge* (kitsas), asub umbes lõunakalda keskel St. Wolfgangi vastas, kus laius ei ületa 200 m. Järve lääneosa Sankt Gilgeni juures on tuntud kui *Abersee*.

Järv on ümbritsetud Salzkammerguti mägedega. Põhjaküljel asub Schafberg (1782 m). Ratasajamiga raudtee Schafbergbahn viib tippu. Tänu jalami järsule kaldale ühendab St. Wolfgangi ja Riedi küla Sankt Gilgeniga piki *Falkensteinwandi* vaid jalgtee; Joseph Viktor von Scheffeli 1870. aastal kirjutatud *Bergpsalmeni* ("mägede psalmid") lüürilise antoloogia kogu. Wolfgangseest lõunas ja edelas asub *Osterhorngruppe* kõrgusega kuni 1800 m. Otse Sankt Gilgenist lõunas kerkib *Zwölferhorn* (1522 m), mida saab külastada gondeltõstukiga. 

Asulad järve ümber, eriti St. Wolfgang ja Sankt Gilgen, on populaarsed kuurordid, peamiselt suvel. Gasthaus *Weißes Rössl* St. Wolfgangis on Ralph Benatzky kuulsa 1897. aasta opereti "Valge Hobu kõrts" tegevuspaik, etendatud kogu maailmas ja filmitud mitmeid kordi. Veelgi enam, järve ümbruses asusid mitmed festivali Heimatfilm filmide tegevuskohad, mis viitasid puutumata alpiidüllile. Kuna Wolfgangsee on aastaid olnud endise Saksamaa kantsleri Helmut Kohli puhkusekoht, muutis filmirežissöör Christoph Schlingensief järve üheks oma 1998. aasta projekti *Chance 2000* kohaks, kui ta kutsus "Saksamaa 4 miljonit töötut" järve suplema ja Kohli residentsi uputama.

Transport
---------

*Bundesstraße* *B158* Bad Ischlist Salzburgi kulgeb piki Wolfgangsee lõunakallast. Sankt Gilgenis hargneb *B154*, mis viib *West Autobahnile* (Euroopa tee E55 ja Euroopa tee E60). Endine kitsarööpmeline raudtee Salzkammergut-Lokalbahn Salzburgi lõpetas tegevuse 1957. aastal. Laevatransporti järvel pakub munitsipaalettevõte *Salzburg AG*, mis käitab 6 alust.

Vaata ka
--------

* Salzburg
* Schafbergbahn
* Brunnwinkl

Viited
------
**Konstantin Savitski** (vene Константин Аполлонович Савицкий; 6. juuni (25. mai vkj) 1844 Taganrog – 13. veebruar (31. jaanuar vkj) 1905 Penza) oli vene maalikunstnik ja pedagoog.

Savitski õppis aastail 1862–1873 Peterburi Kunstide Akadeemias Fjodor Bruni, Aleksei Markovi ja Pavel Tšistjakovi käe all.

Ta oli peredvižnikute ühingu liige aastast 1878 ja Peterburi Kunstiakadeemia liige aastast 1895. 

Aastail 1883–1889 töötas pedagoogina Stieglitzi kunstikoolis.

Aastal 1891 siirdus Moskvasse ja töötas õppejõuna Moskva Maali-, Raid- ja Ehituskunstikoolis aastail 1891–1897.

Aastast 1898 kuni surmani oli Savitski Penza kunstikooli direktor, mis 1955. aastast kannab tema nime.

### Galerii

* Konstantin Savitski. Portree autor Nikolai Grandkovski (1902)Konstantin Savitski. Portree autor Nikolai Grandkovski (1902)
* Munk, 1897Munk, 1897
* Sõtta, 1888Sõtta, 1888
* 
* 
*

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Konstantin Savitski** |
**Karoliniškėse vald** (leedu keeles *Karoliniškių seniūnija*) on vald Vilniuse linna omavalitsuse koosseisus, Vilniuse läänepoolses osas. Kogu valla territoorium on ühtlasi Vilniuse Karoliniškėse linnaosa. Valla pindala on 4 km². Aastal 2011 oli seal 27 270 elanikku.

Vallamaja asub aadressil Loretos Asanavičiūtės g. 20, vallavanema on Tomas Lilas.

Karoliniškės
------------

Vaade teletornist linnaosale
**Karoliniškės** (poola keeles *Karolinka*) on Vilniuse linnaosa. See piirneb lõunas Lazdynaiga, läänes Gudeliaiga, idas Žvėrynasega, põhjas aga Viršuliškėsega.

Haridust annavad kaks progümnaasiumit, kaks leedukeelset gümnaasiumit, poola- ja venekeelne gümnaasium ning valgevene keelne keskkool. Linnaosas on raamatukogu.

Kohaliku pärimuse kohaselt asunud seal kunagi Karolinastele kuulunud mõis. Reaalselt asus seal Karolina kõrts, mille juurde XIX sajandi alguse kujunes kolmest elamust külake. Sajandi teisel poolel rajati sinna telliselööv. Lisaks asusid linnaosa aladel veel Šaltūnai, Raišiai, Raišeliai ja Gudeliai küla maad. Algul plaanitigi linnaosa nimeks panna Šaltūnai.

Küla kohale asuti rajama Vilniuse linnaosa aastal 1971. Aastal 1981 valmis Vilniuse teletorn. Aastal 1986 hakati Karoliniškėse ja Lazdynai vahele rajama Muinasjutuparki.

Aastal 1991 kujunes piirkond Vilniuse veresauna toimumispaigaks. Kaheksa linnaosa tänavat kannavad selles sündmuses hukkunud isikute nime.

Karoliniškėse lääneosa jääb Karoliniškėse maastikukaitsealale. Seal asub Nerise kaldal Leedu kõrguselt teine paljand – Plikakalnise paljand kõrgusega 58 meetrit.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Vilniaus miesto savivaldybė Vaadatud 26.06 2021.
3. ↑  Pasižvalgymai po Vilnių: miesto mikrorajonai. – Vilnius, 2015, lk. 48–51.
4. ↑  Karoliniškės. Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009

| * v
* r
Vilniuse linna omavalitsuse haldusjaotus |
| --- |
| 
Antakalnise vald **·**  Fabijoniškėse vald **·**  Grigiškėse vald **·**  Justiniškėse vald **·**  Karoliniškėse vald **·**  Lazdynai vald **·**  Naujamiestise vald **·**  Naujininkai vald **·**  Naujoji Vilnia vald **·**  Paneriai vald **·**  Pašilaičiai vald **·**  Pilaitė vald **·**  Rasose vald **·**  Senamiestise vald **·**  Šeškinė vald **·**  Šnipiškėse vald **·**  Žirmūnai vald **·**  Žvėrynase vald **·**  Verkiai vald **·**  Vilkpėdė vald **·**  Viršuliškėse vald |
**Zurab Žvania** (gruusia ზურაბ ჟვანია) (9. detsember 1963 Thbilisi – 3. veebruar 2005 Thbilisi) oli Gruusia poliitik, peaminister 2004–2005.

Lõpetas 1985. aastal Thbilisi Riikliku Ülikooli bioloogiateaduskonna. Oli samas 1985–1992 teadur.

Lõi 1985. aastal Gruusia roheliste parteid ja roheliste liikumist ühendava assotsiatsiooni. 1992 valiti Euroopa roheliste partei kaasesimeheks.

Gruusia parlamendis alates aastast 1992. Kuni 1995. aastani oli ta parlamendi roheliste fraktsiooni esimees ja rahvusvaheliste suhete komitee liige.

1995–1999 oli Zurab Žvania Gruusia parlamendi esimees. Jätkas samas ametis ka 1999 valitud parlamendis. Oktoobris 2001 läks opositsiooni ridadesse ja lahkus spiikri ametist.

2002. aastal asutas partei Ühinenud Demokraadid.

Novembris 2003 sai temast roosirevolutsiooni üks liidritest ning pärast opositsiooni võimuletulekut riigiminister (riigi teine mees täitevvõimu struktuuris presidendi järel). 

17. veebruaril 2004 sai Zurab Žvaniast konstitutsiooniliste ümberkorralduste järel Gruusia valitsusjuht (peaminister).

Zurab Žvania oli abielus ja tal on kolm last.

Surm
----

Peaminister Žvania suri ööl vastu 2005. aasta 3. veebruari ametliku versiooni järgi vingugaasimürgistuse tagajärjel. Samast korterist leiti mõni aeg varem Kvemo Khartli asekuberneriks nimetatud Raul Jussupovi surnukeha, ametlik surmapõhjus sama.

Ajakirjanikud ja opositsioonipoliitikud on Žvania surma asjaolud hiljem kahtluse alla seadnud. Irakli Okruašvili, Žvania surma ajal riigi kaitseminister, väitis 2007. aasta septembris (kaks päeva enne vahistamist võimude poolt), et Žvania toimetati paika, kus tema surnukeha hiljem näiliselt avastati, juba elutult. Žvania surma uurinud ajakirjaniku väitel ei leitud korterist kummagi ohvri sõrmejälgi. FBI tehtud õhukvaliteedi mõõtmised korteris ei tuvastanud, et hapniku osakaal kippunuks langema alla kriitilise piiri. Peaministri surma aegne Gruusia Kriminalistikabüroo juht, kes uurimistoimingute ajal sündmuspaigal viibis, tapeti kolm kuud hiljem. Mõrvajuhtumi kahtlusalune sooritas politsei väitel peagi enesetapu. Lahangul osalenud kriminalist väitnud aga, et kahtlusalust oli tabanud kaks kuuli: üks pähe, teine südamesse.

2012. aastal, mil Gruusias tuli võimule Gruusia Unistuse koalitsioon, otsustati Žvania surma uurimine uuesti avada. 2014. aasta märtsis tulid päevavalgele pildid, mis väidetavalt tehtud ohvri lahangu ajal ja näitavad tema kehal vigastusi. Lahangu teinud patoloog, kelle raport sääraseid vigastusi ei kirjeldanud, võeti ametialases lohakuses süüdistatuna vahi alla.

Viited
------

1. ↑  Questions Prevail over Zhvania’s Death Civil.ge, 5. oktoober 2007.
2. ↑

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev' | **Gruusia peaminister**2004–2005 | Järgnev**Zurab Nogaideli** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib järvest; jõe kohta vaata artiklit Tônlé Sabi jõgi* |

---

Tônlé Sabi järve kaart
Ujuv küla Tonle Sabil, esiplaanil paadis asuv poodUjuv küla Tonle Sabil, esiplaanil paadis asuv pood
**Tônlé Sab** on järv Kambodžas. 

Tônlé Sab on Kagu-Aasia suurim looduslik järv ja üks maailma tähtsamaid siseveekogusid kalanduse seisukohalt. 

Üldisemas mõttes ei ole Tônlé Sab lihtsalt järv, vaid keeruline süsteem kesksest järvest, seda toitvatest jõgest, luhtadest ja üleujutatavatest metsadest. Järve pindala muutub aasta lõikes - kuival aastaajal on see 2600 km2, vihmaperioodil aga kuni 13 000 km2. 

Tônlé Sabi lähedal asus khmeeri impeeriumi pealinn Angkor, mille jaoks vajalik toit tuli suuresti järvelt ja selle ümbruse luhtadelt.

Hooajaline veetaseme muutumine
------------------------------

Tônlé Sab kui veereservuaar reguleerib piirkonna suurima jõe Mekongi veerežiimi ja üleujutusi. 

Mussoonvihmade tõttu suureneb Mekongi jõe vooluhulk Phnom Penhi kohal 40 000 kuupmeetrini sekundis. See põhjustab seitse kuud kestva üleujutuse. Mekongi jõe veetaseme tõustes hakkab aga Tônlé Sabi järve Mekongiga ühendav 120 km pikkune Tônlé Sabi jõgi tagurpidi voolama. Jõgi, mis muidu järvest vett välja viib, tõstab tagurpidi voolates järve pindala neli kuni viis korda. Veetaseme erinevus madal- ja kõrgvee vahel on umbes 10 meetrit. 

Pärast mussoonvihmade lõppemist taastub Tônlé Sabi jõe voolusuund.

Selline järve hooajaline veetaseme muutumine mõjutab kogu Mekongi jõe deltat, kus kuival aastaajal (kui Tônlé Sab toidab Mekongi alamjooksu) väheneb soolase vee sissetung Mekongi jõe deltasse.

Ujuvkülad järvel
----------------

Järvel on püsiv asustus, kus elatakse ujuvates majades ja külades. Ujuvkülade elanike koguarvu hinnatakse 100 000 .. 200 000 inimese vahele. Enamik neist on vietnamlased, kuid on ka khmeeri külasid. Põhiline sissetulekuallikas on kalapüük. Külad moodustavad iseseisva majandus-süsteemi, kus on elatud põlvkondade kaupa ja mille elanike eluviis on täiesti kohandunud eluks järvel. Ujuvates rajatistes või platvormidel on koolid, templid, töökojad, kõrtsid, köögivilja-aiad, loomalaudad jne. Kogu majade- ja külade vaheline liiklus käib veeteed pidi, kas sõude- või mootorpaatidega.

Vaata ka
--------

* Tônlé Sabi jõgi
* Mekongi jõgi
**Rafaḩ** (araabia رفح) on Palestiina araablaste linn Gaza tsooni lõunapiiril ning osalt Egiptuse territooriumil. Geograafilised koordinaadid on 31°17′ N, 34°15′ E.

Demarkatsioonijoon koos Philadelphi koridoriga kulgevad läbi linna. Linnas on Rafaḩi piiripunkt. 

Rafaḩ on Rafaḩi kubernerkonna halduskeskus. 

Linnaga piirneb püsihoonestuse ja 96 000 elanikuga Rafaḩi põgenikelaager.

Infrastruktuur
--------------

Umbes 60% linnast on kanaliseeritud.

Ajalugu
-------

Palestiina araablased tegelesid Rafaḩis relvade salakaubaveoga; muu hulgas kaevati piiri (ja Philadelphi koridori) alla tunneleid. Iisraeli Relvajõud lõhkusid mais 2004 operatsiooni Vikerkaar raamides tunnelite otsimise põhjendusega Rafaḩis hulga elumaju. ÜRO Julgeolekunõukogu mõistis operatsiooni hukka; USA jäi erapooletuks. Palestiina araablaste seas oli ohvreid. Tuhanded perekonnad jäid peavarjuta.

Vaata ka
--------

* Palestiina linnade loend

Viited
------

1. ↑

Artiklis on kasutatud saksakeelse Vikipeedia artiklit seisuga 16.01.2009.
**"Liblikas"** on Andrus Kiviräha 1999. aastal ilmunud fantaasiaromaan Estonia teatri algusaegadest.

"Liblika" minategelane ehk jutustaja on näitleja August Michelson (Mihkelsoo), peategelane näitleja ja tantsija Erika Tetzky. Kiviräha jutustuses on Erika Estonia teatri hing, liblikas tähistab metafoorina nii Erika Tetzkyt kui ka Estonia teatrit. Teatri poeesiale, fantaasiale ja vabadusele vastandub hall koer, kes Kiviräha sõnul "sümboliseerib surma ja reaalsuseprintsiipi", eluproosat selle kirjanduslikus tähenduses.

"Seega on Kivirähk reaktsiooniline romantik," kirjutab "Liblika" kohta kirjanik ja kriitik Mihkel Mutt. "Tema mälestusveste, ühtaegu travestialik ja groteskne, teisalt vanamoodsalt, häbelikult ja sümpaatselt humanistikke väärtustusi meelde tuletav, on õnnestunud teos, kus valitseb aine ja esituse haruldane kooskõla, nagu oleks see värvilaik tõepoolest ühekorraga tekkinud."

"Tegu on puhta – rõhutan: puhta –, vaimustava blufiga, haarava raamatuga, mis ehk ei asenda teatriajalugu, aga ületab, ülendab selle," arvustas raamatut poetess Doris Kareva.

Vaatamata positiivsele vastuvõtule on "Liblikas" hiljem jäänud Kiviräha eestlust dekonstrueerivate romaanide "Rehepapp" ja "Mees, kes teadis ussisõnu" varju.

Romaan on ilmunud kirjastuselt Tuum kahes trükis (1999 ja 2007).

2013. aasta esietendus Estonia teatris romaani alusel loodud samanimeline ooper.

Viited
------

1. ↑  Jüri Pino "Liblikas. Kivirähkiga pik(nik)utamas" Postimees, 19. juuni 1999
2. ↑  Mihkel Mutt "Väikeste fossiilide lend" Sirp, 21. mai 1999
3. ↑  Doris Kareva "Luiskamise kaunist kunstist" Sirp, 21. mai 1999

Kirjandus
---------

* Udo Uibo "Nagu näkineitsi higi" Eesti Ekspress (1999) 1. juuli, lk B13
* Ene Veiper "Liblikalend" Elukiri (1999) oktoober, lk 58
* Kalev Kesküla "Kivirähk kirjandussillana" Looming 7/1999, lk 1104–1106
* Toomas Haug "*Paradise Lost* Eesti moodi" (1999) – Rmt: Toomas Haug "Troojamäe tõotus" Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2004, lk 311–318
* Toomas Haug "Eesti proosa 1999: väike teejuht" (2000) – Rmt: Toomas Haug "Troojamäe tõotus" Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2004, lk 364–396

Välislingid
-----------

* Mihkel Mutt "Väikeste fossiilide lend" Sirp, 21. mai 1999
* Doris Kareva "Luiskamise kaunist kunstist" Sirp, 21. mai 1999
* Jüri Pino "Liblikas. Kivirähkiga pik(nik)utamas" Postimees, 19. juuni 1999
* Lea Tormis "Liblikas lendab ajalukku" EPL
* Tiit Hennoste "Andrus Kivirähk"
Puidu kaardumuse erinevad liigid
**Puidu kaardumus**on kõrvalekalle, mis tekib tasase puidu ebaühtlasel kuivamisel ja pingete vabanemisel. Kaardumus võib ilmneda ka siis, kui puitu peetakse "kuivaks" (puit võib kuluda ning vabastada niiskust lõputult), kui see imab niiskust ebaühtlaselt või eriti juhul, kui puidul lastakse liiga aeglaselt või liiga kiiresti tagasi minna tema kuiva tasakaaluolekusse. Puidu kooldumises mängib rolli mitu tegurit: puuliik, õhk, päikesevalgus, ebaühtlane viimistlus, temperatuur – isegi saagimishooaja ja kuu gravitatsioonijõuga on mõnes kultuuris arvestatud (näiteks viiuli tegemisel).

Puidu kaardumuse tüübid:

* pikikaardumus
* serva pikikaardumus
* kõmmeldumus
* keerdumus

Puidu kaardumus läheb USA puidutööstusele maksma miljoneid dollareid aastas. Saetööstusest väljuvad sirged lauad võivad olla poodi jõudes kaardunud. See kergesti juhtuv, mitmetahuline protsess on võetud lõpuks suurema vaatluse alla. Kuigi puidu kaardumust on õpitud aastaid, pole liimpuidu töötlemiseks mõeldud kaardumuse kontrollimise mudelit uuendatud umbes 40 aastat.

Texase A&M ülikooli teadur Dr Zhiyong Cai on uurinud puidu kaardumist, 2003. aastal tegeles ta arvuti tarkvaraga, mis pidi aitama ettevõtetel teha muutusi tootmisportsessides, et puit ei saabuks saeveskist või tehasest sihtkohta kaardunult.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Cai, Zhiyong, Dickens, James R (2004). "Wood composite warping: Modeling and simulation". *Wood and fiber science*. Soc Wood Sc Tech. **36**: 174–185.`{{cite journal}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
**Alassane Dramane Ouattara** (sündinud 1. jaanuaril 1942) on Elevandiluuranniku poliitik ja majandusteadlane, Elevandiluuranniku president alates 11. aprillist 2011.

Ta õppis Ameerika Ühendriikides majandusteadust; sai doktorikraadi Pennsylvania Ülikoolist. Aastatel 1968–1973 töötas ta Washingtonis Rahvusvahelise Valuutafondi peakorteris ning seejärel kuni 1984. aastani Lääne-Aafrika keskpangas. Aastatel 1984–1988 oli ta Rahvusvahelise Valuutafondi Aafrika osakonna juht. Aastatel 1988–1990 juhtis ta Lääne-Aafrika keskpanka.

Alassane Ouattara on erakonna Elevandiluuranniku Vabariiklaste Ühendus esimees. 7. novembrist 1990 kuni 9. detsembrini 1993 oli ta Elevandiluuranniku peaminister. Peaministrina oli ta 1993. aastal president Félix Houphouët-Boigny haiguse ajal presidendi kohusetäitja.

Aastatel 1994–1999 oli Alassane Ouattara Rahvusvahelise Valuutafondi asedirektor.

Enne 1995. aasta presidendivalimisi kehtestatud muudatusega presidendi valimise seaduses keelati kandideerimine isikutel, kelle vanemad ei ole pärit Elevandiluurannikult või kes pole elanud riigis viimase viie aasta jooksul. Muudatuste tegemise põhjuseks peeti soovi tõkestada Alassane Ouattara võimulepääs. Kuigi Ouattara esitati partei presidendikandidaadiks, boikoteerisid valimisi nii tema kui ka Laurent Gbagbo juhitav erakond.

28. novembril 2010 oli ta presidendivalimiste teises voorus vastamisi ametis oleva presidendi Laurent Gbagboga ning valimiskomisjon kuulutas ta 54,1 protsendiga häältest võitjaks. Riigi põhiseadusnõukogu teatas aga, et valimistulemuste väljakuulutamisega jäädi hiljaks ja need on seetõttu õigustühised ning kuulutas, et presidendina jätkab Laurent Gbagbo.

Nii ÜRO Peaassamblee, Aafrika Liit, Lääne-Aafrika Riikide Majandusühendus, Euroopa Liidu liikmesriigid kui ka paljud teised riigid tunnustasid Alassane Ouattara võitu presidendivalimistel.

11. jaanuaril 2011 lükkas Ouattara tagasi Laurent Gbagbo ettepaneku hakata asepresidendiks.

11. aprillil 2011 Gbagbo vahistati ja Ouattara astus presidendiametisse.

5. mail 2011 kuulutas Elevandiluuranniku põhiseadusnõukogu Alassane Ouattara ametlikult presidendivalimiste võitjaks.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib meteoorivoolust; vanakreeka mütoloogia tegelaste kohta vaata lehekülge perseiidid (mütoloogia)*. |

---

Lõuna-Eestis Luhasoos perseiide vaatlemas. Pildil on lisaks ühele perseiidile nähtav ka Linnutee ja Andromeeda galaktika ning horisondil valgusreostus
Perseiid jäädvustatuna 2016. aasta augustis Karksi järve ääres
**Perseiidid** on meteoorivool ehk tähesadu, mis tipneb igal aastal 12. augustil ning on jälgitav kuni kaks nädalat enne ja pärast seda (isegi juuli keskpaigast). Kõige paremini on neid näha siiski 11. augusti ja 14. augusti vahel.

Perseiide põhjustab Perseiidide pilv, mis paikneb piki Swifti-Tuttle'i komeedi orbiiti ja koosneb osakestest, mis on sellest komeedist eraldunud ajal, mil komeet möödus lähedalt Päikesest. Tähesadu on nähtav ajal, kui Maa läbib komeedi orbiidi.

Suurem osa sellesse pilve kuuluvast tolmust on umbes tuhat aastat vana. On ka noorem tolmuformatsioon, mis eraldus komeedist 1862. Alates umbes keskööst vastu 12. augustit 2004 (Eesti aja järgi) võis näha sellesse kuuluvaid meteoore isegi tavalisest suurema langemissagedusega. Meteooride sagedus võis ulatuda 200 meteoorini tunnis.

Perseiidide radiant on Perseuse tähtkujus. Swift-Tuttle'i komeedi orbiidi asendi tõttu on perseiidid jälgitavad peamiselt põhjapoolkeral.

Tähesadu on paremini jälgitav suurtest linnadest eemal, kus puudub linna valguskuma.

Viited
------

1. ↑  Intervjuu astronoom Tõnu Viik'iga välja otsitud 17.08.10
2. ↑  "Perseids". *NASA SSE*. Vaadatud 31. detsembril 2022.
3. ↑  "Perseids from Perseus". *NASA Science*. Originaali arhiivikoopia seisuga 31. detsember 2022. Vaadatud 31. detsembril 2022.
Ülemise toa sisevaade
**Ülemine tuba** on Johannes Markuse ema kodu Siioni mäel Ida-Jeruusalemmas, mis paikneb väljaspool vanalinna müüre Siioni värava juures. See oli koht, kus toimus püha õhtusöömaaeg, kus Jeesus pesi oma õpilaste jalgu ja seadis sisse püha armulaua sakramendi. See oli koht, kus Uue Testamendi kohaselt toimusid mõned Jeesuse ilmumised pärast tema surnuist ülestõusmist, kus kogunesid õpilased pärast tema taevasseminemist, kus nelipühadel laskus Püha Vaim õpilaste peale. See oli Jeruusalemma algkoguduse keskus (Ap 12:12). Samas majas peatus Jeruusalemmas olles peale Jeesuse, tema ema ja vendade (nt Jaakobuse) ka Peetruse perekond. Samas majas kogunesid Jeesuse õpilased, kui Peetrus vahistati. Pärast vabanemist läks Peetrus just sinna.

Seda nn Viimse õhtusöömaaja kohta tahtis Jeesus saladuses hoida. Jeruusalemma piiskopi Juvenalise (422–458 pKr) kaasaegne Hesychios mainib diakon Stefanost "lauateenrina" (vrd Ap 6:5) ja seostab seda Siioni kirikuga. Epiphanios ja Bordeaux' palverändur (333 pKr) viitavad, et Siioni mäel on sünagoog alles jäänud. Seal oli raamatukogu, kus töötas kirikuloolane Eusebios. Eusebios toob "Kiriku ajaloos" (7,19) välja piiskopid, alates Jeesuse vennast Jaakobusest kuni aastani 135 pKr. On võimalik, et pagendatud juudikristlaste asemele tulid mittejuutidest hellenistlikud kristlased. Praegu seal kohal oleva maja esimesel korrusel asuva Taaveti haua seintelt leidsid arheoloogid Jeesuse nime ja muid sõnu. 1335. aastal said selle maatüki endale frantsisklased ja nad ehitasid õhtusöömaaja saali selle praegusel kujul.

Viited
------

1. ↑  Gerhard Kroll. *Jeesuse jälgedel*. 1964, e.k 2002, lk 312-318.
**Kolga-Jaani Vabadussõja mälestussammas** on Vabadussõja mälestusmärk Kolga-Jaani kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Viljandi maakonnas Viljandi vallas Kolga-Jaani alevikus.

Ajalugu
-------

Mälestussammas Kolga-Jaani kiriku juures avati pidulikult 19. septembril 1925. See oli pühendatud Kolga-Jaani luteri kihelkonna langenud liikmetele (17 inimest), kuna Lalsis olev mälestusmärk oli pühendatud õigeusu kihelkonna langenud liikmetele.

Nõukogude esimese okupatsiooni ajal lõhuti mälestusmärk 19. juunil 1941. Selle asukohas avati 29. mail 1988 Villem Reimani pronksbüst. Vabadussõjas langenute mälestussammas taastati ning täpselt aasta pärast 28. mail 1989 taasavati kirikuaia lõunaosas. Sammas on algse mälestusmärgi koopia, kuid on pisut väiksem. Aluskivi esiküljele on lisatud graniittahvel selgitava tekstiga: "Püstitatud 16. VIII 1925/ Purustatud 19. VI 1941/ Taastatud 28. V 1989". Uue samba jalamile sobitati ka vana samba tükid.

Kolga-Jaani Vabadussõja mälestussammas tunnistati 2003. aastal kultuurimälestiseks.

Viited
------

1. ↑  Kultuurimälestis nr 27178 "Vabadussõja mälestussammas"

Kirjandus
---------

* Ain Krillo, Jaak Pihlak, Mati Strauss, René Viljat. "Vabadussõja mälestusmärgid". 1. kd. Keila 2002

Välislingid
-----------

* Kolga-Jaani Vabadussõja mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
**Iseseisvuse park** (kasahhi keeles Тәуелсіздік саябағы, Täuelsızdık saiabağy) on linnapark Kasahstanis Šõmkenti linnas. 

Park avati 2011. aasta oktoobris iseseisvuspäeva 20. aastapäeva auks. Pargi keskne sissepääs on kaunistatud kaarega ja territooriumi sees on laulev purskkaev ja arvukalt lillepeenraid mille jaoks on taimed toodud Hollandist. Keskel on Kasahstani rahva ühtsust esindav *Altyn Shanyraqi* monument, mis on loodud 137 metallelemendist, mis sümboliseerivad 137 Kasahstani Vabariigi territooriumil elavat rahvust. Parki on paigaldatud suur lipuvarras kõrgusega 50 meetrit. Suur rauast jalakäijate sild ühendab parki Al Farabi väljakuga, mis sümboliseerib üleminekut linna ajaloolisest minevikust tänapäeva.

Viited
------

1. ↑  "Independence Park – Shymkent Sweet Texas". *shymkentsweettexas.com* (Briti inglise). 10. oktoober 2016. Vaadatud 30. oktoobril 2020.`{{cite web}}`: CS1 hooldus: url-status (link)
2. ↑  "Парк Независимости". *sxodim.com* (vene). 9. juuni 2017. Vaadatud 30. oktoobril 2020.`{{cite web}}`: CS1 hooldus: url-status (link)
**Marie Saame** (sündinud 8. augustil 1989) on eesti alpinist ja muusik.

Ta on esimene ja ainuke eesti alpinist, kes on tõusnud kolme kaheksatuhandelise mäe tippu.

Haridus
-------

Marie Saame lõpetas 2008. aastal Tallinna Muusikakeskkooli, Eesti Muusika- ja Teatriakadeemiast sai ta viiuli erialal 2012. aastal bakalaureusekraadi ja 2014. aastal magistrikraadi. 2019. aastal lõpetas ta kasvatusteaduste magistrina Tallinna Ülikooli ja 2020 Schola Cantorum Basiliensise fiidli erialal magistrina.

Mägironimine
------------

Mägironimisega tegeleb alates aastast 2012. 2016. aastal võttis ta osa ekspeditsioonist Pamiiri Lenini mäetipule, mille käigus Kalle Kiiranen, Allan Sülla ja Marie Saame tõusid 3. augustil tippu. Retke Leninile korraldas Kunnar Karu Nipernaadi Matkaklubist. Tõusu juhtis grupijuht Zoli Pal. Marsruudi raskuskategooria Vene süsteemi järgi oli 5A.. 2018 aastal tõusis Pamiiris Tadzikistanis Korzenevskaja mäetippu.

Tõusis 2019 esimese eestlasena rahvusvahelise ekspeditsiooni koosseisus Afganistani kõrgeimale mäetipule Nowshak'ile Hindukušis (7492 m). 2021 aastal tõusis koos Johan Kütiga esimeste eestlastena Pakistanis Gasherbrum II (8034 m) tippu. 2022 aastal korraldas ekspeditsiooni Karakorumis Broad Peaki'le (8047 m), mille tippu jõuti jõuti kaaslastega tippu 18. juulil. Sellele järgnes katse K2'le, kus Marie jõudis 27. juulil u 8150 m kõrgusele (Marie kaaslased Eric Gilbertson ja Andreas Frydensberg jõudsid K2 tippu päev varem ilma lisahapnikuta). 27. septembril 2023 tõusisl Nepaalis Manaslu (8163 m) tippu.

Marie Saame on teine eesti naine kaheksatuhandese mäe tipus (Gasherbrum II, 2021) ja esimene eesti naine kaheksatuhandese mäe tipus ilma lisahapnikuta.Ta on esimene ja ainuke eesti alpinist, kes on tõusnud üle 8000m kõrgusele neil korda ja üle 8000m kõrgusesse tippu jõudnud kolm korda. Kõik tõusud neist on tehtud ilma lisahapniku, giidi ja kõrgkandja abita. 

### Kõrgtõusud

* 2016 – Lenini mäetipp (7134 m)
* 2018 – Korženevskaja mäetipp (7105 m)
* 2019 – Nevado Ojos del Salado (6893 m; Argentina), marsruut Ruta Varsoviana ('Varssavi marsruut')
* 2019 – Nowshāk (7492 m), tõus Afganistani poolselt küljel
* 2021 – Gasherbrum II (8035 m), Pakistan
* 2022 - Broad Peak (8047 m), Pakistan
* K2 - tipukatse ligi 8150 m kõrgusele
* 2023 - Manaslu (8163 m), Nepal

Viited
------

1. ↑  Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee
2. ↑  Lenini tipp. firn.ee
3. ↑  Kütt, Johan; Saame, Marie (6. oktoober 2021). "EESTLASTE ESMATÕUSUST GASHERBRUM II TIPPU". *GoReisiajakiri*.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
4. ↑  Alpinism.ee. facebook.com

Välislingid
-----------

* Mägede hooaeg jätkub. firn.ee
**"Eestlaste endeemilistest haigustest"** ("*De morbis inter Esthonos endemicis*") on Karl Ernst von Baeri uurimus eestlaste haigustest, mille ta kirjutas doktoritööna. 

Uurimus ilmus Tartu Ülikooli toimetistes 1814. aastal ladina keeles ja faksiimiletrükina 1938. aastal Stuttgardis. 

Aastal 1975 ilmus eestikeelne tõlge Folia Baeriana esimeses köites ning aastal 1976 uuestitrükk Loomingu Raamatukogus nr 33 (977) (Ülo Torpatsi tõlkes ning Harald Habermani eessõna ja Viktor Kalnini järelsõnaga). 

Autor peab eestlastele omaste (endeemiliste) haiguste peamisteks põhjusteks viletsat elu, harimatust ja laiskust.

Tekstinäide
-----------

> „Pärast sügistöid polegi eestlastel miskit muud teha, kui pimedatel talveõhtutel end kurguauguni rasvast sealiha, mooritud hapukapsaid, musta leiba ning muud raskestiseeditavat kraami täis vitsutada, pääle üliohtrasti põletatud viina ja kanget koduõlut juua, pärast seda ent ühetoonilist laulujoru venitada ja veidramoelist jõnktantsu tammuda."
> 
> 
>

Eestikeelsed väljaanded
-----------------------

* Baer, Karl Ernst von (1975). Eestlaste endeemilistest haigustest. *Folia Baeriana* 1: 143–181.
* Baer, Karl Ernst von (1976). *Eestlaste endeemilistest haigustest*. (Ülo Torpats, tõlk.; Harald Haberman, eessõna; Viktor Kalnin, järelsõna.) *Loomingu Raamatukogu* 33.
* Baer, Karl Ernst von (2013). *Eestlaste endeemilistest haigustest*. Tartu: Hea Lugu.

Välislingid
-----------

* "Eestlaste olemus Karl Ernst von Baeri järgi: aplad, mustuselembesed, asjade kasutamises nõmedad ja lõbusad vaid purjus olekus" eestielu.delfi.ee, 29. detsember 2014
**Ollepa Raamatukogu** oli rahvaraamatukogu Türi vallas Ollepal. Raamatukogu suleti 2015. aasta 1. septembril.

Ajalugu
-------

Esimese raamatukogu sai Ollepa 1949. aastal, kui **Kabala-Rassi raamatukogu** toodi 1. juulil Rassist üle Ollepa külanõukogu hoonesse. Esimesel aastal laenutati 1553 raamatut 169 lugejale. 1950. aastal nimetati raamatukogu ümber Ollepa raamatukoguks.

1955. aastaks oli raamatute arv kahekordistunud. Juulis kolis raamatukogu kolhoosi kontori ruumidesse, mis asusid Endla talus. Raamatukogu kolis taas 1968. aastal endise Ollepa Algkooli ühte tuppa.

Aastatel 1971–1973 töötas Ollepa raamatukogu Kabala raamatukogu harukoguna.

Alates 1997. aastast vähenes Ollepal elanike arv ja seepärast koliti põhikogu Kahalasse. Ollepale jäi laenutuspunkt.

2001. aastal liideti Ollepa raamatukogu juurde Villevere raamatukogu teeninduspunkt. 1. mail 2006 liideti raamatukogu Türi Raamatukoguga.

2014. aastal külastas kogu 233 lugejat.

1. septembril 2015 nimetati Ollepa raamatukogu ümber Kahala Raamatukoguks ning suleti Ollepal asunud laenutuspunkt.

Viited
------

1. ↑  Katre Nukka (1.9.2015). "OLLEPA RAAMATUKOGU ON TÄNASEST SULETUD". *kuma.fm*.[*alaline kõdulink*]
2. ↑  "LÜHIKE ÜLEVAADE OLLEPA RAAMATUKOGU AJALOOST". *Ollepa raamatukogu blogi*. Vaadatud 4.7.2017.[*alaline kõdulink*]
3. ↑  "Türi Raamatukogu aastaaruanne 2014".[*alaline kõdulink*]
4. ↑  Kahala raamatukogu Türi raamatukogu (vaadatud 13. aprillil 2020)
**Rosetta kivi** on aastast 196 eKr (Ptolemaios V ajast) pärinevate raidkirjadega basaltplaat, mille leidsid 1799 Egiptusest Rashīdi (*Rosetta*) linna lähedalt Prantsuse ohvitserid. 

Aastal 1801 anti see sõjasaagina üle Suurbritanniale. Praegu hoitakse seda Briti Muuseumis.

Kivil on üks ja seesama dekreet kirjutatud egiptuse keeles egiptuse hieroglüüfilises kirjas ning egiptuse demootilises kirjas ja vanakreeka keeles. 

Inglise arst Thomas Young dešifreeris 1819 ligikaudu õigesti hieroglüüfilises kirjas nime "Ptolemaios". Aastal 1822 dešifreeris prantslane Jean-François Champollion kreeka keelt kasutades kogu hieroglüüfilises kirjas teksti. Sellest sai alguse hieroglüüfilise kirja dešifreerimine.jjnnfnenjdnffjldjcejknkfejn

Välislingid
-----------

* The Rosetta Stone in The British Museum
* The translated text in English. The British Museum
* Kalev Kask. Egiptus tahab brittidelt hieroglüüfide dešifreerimise kivi tagasi. Eesti Päevaleht, 14. detsember 2009

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Rosetta kivi** |
**Inger Kraav** (neiuna **Inger Koemets**; sündinud 21. juunil 1941) on eesti kasvatusteadlane.

1964. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia eriala. 1965–1970 õppis TRÜ pedagoogika eriala aspirantuuris. 1984. aastal kaitses Tartu Riiklikus Ülikoolis pedagoogikateaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Особенности состава учащихся и их личностных взаимоотношений в классах с углубленным изучением отдельных предметов" (juhendaja Heino Liimets).

Aastatel 1963–1965 töötas ta Nõo Keskkoolis õpetajana. 1966-1970 TRÜ aspirantuur, 1970-1972 TRÜ nooremteadur. Aastatel 1973–1984 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli pedagoogika osakonna vanemõpetaja, 1985–2011 dotsent, 2011. aastast emeriitdotsent.

Ta on olnud ka Ühiskondliku Pedagoogika Uurimise Instituudi isiksuse arengu sektsiooni juhataja ja hiljem ÜPUI nõukogu esimees.

Tema uurimisvaldkonnad on olnud lapse areng, kodukasvatus ja kasvatusväärtused ning laste sotsiaalne tõrjutus ja sotsiaalne integratsioon. Tema juhendamisel on kaitstud neli doktoritööd.

Isiklikku
---------

Tema isa oli kasvatusteadlane Enn Koemets (1911–1973) ja ema rahvaluuleteadlane Aino Koemets (Luiga) (1912-2004), vanaisa Georg Eduard Luiga oli ajakirjanik ja Päevalehe peatoimetaja. Abikaasa Endel Kraav õpetaja (Nõo RG). Lapsed: Mihkel Kraav on ajaloolane ja andmesidespetsialist, Siiri-Liisi Kraav on kasvatusteadlane (TÜ) ja PhD (Kuopio Ülikool, Soome), Ester Jääskeläinen (Kraav) on arst, onko-günekoloog. Õde Mai-Mirjam Alla oli sünnitusabiarst (Tallinna Keskhaigla) (1937-2006) ja õemees Madis Alla (1941–1989) füüsik, õepoeg Hendrik Alla on ajakirjanik.

Tunnustus
---------

* 2007 Valgetähe IV klassi teenetemärk

* 2006 Tartu Ülikooli medal
* 2011 Tartu Ülikooli aumärk

Viited
------

1. 1 2  Eesti Teadusinfosüsteem. Inger Kraav
2. ↑  E-kataloog ESTER. Краав, Ингер. Особенности состава учащихся и их личностных взаимоотношений в классах с углубленным изучением отдельных предметов. Диссертация на соискание ученой степени кандидата педагогических наук. Тарту: Тартуский государственный университет, 1984
3. 1 2  "Tartu Ülikool. TÜ nõukogu valis kolm uut professorit ja nimetas emeriitdotsendi". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. jaanuar 2021. Vaadatud 17. veebruaril 2016.
4. ↑  "Tartu Ülikool. Sotsiaal- ja haridusteaduskonna emeriitdotsendid". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. veebruar 2016. Vaadatud 17. veebruaril 2016.
5. ↑  *Päewalehe Luiga*. Tallinn: Tallinna Raamatutrükikoda. 2021.
6. ↑  Eesti Vabariigi teenetemärgid. Inger Kraav
7. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 5.12.2022.
8. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 8.12.2022.

Välislingid
-----------

* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Tartu Ülikooli pedagoogika osakonna dotsent Inger Kraav (fotograaf Terje Lepp)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kokkuleppest; Sergei Dovlatovi romaani kohta vaata artiklit Kompromiss (romaan)* |

---

**Kompromiss** on konsensus, mille puhul osapooled nõustuvad ühisseisukohaga ainult osaliselt, ent lepivad kokku, et käituvad nii, nagu nad nõustuksid sellega täielikult. Kompromissi analoog füüsikas, keemias, mehaanikas on tasakaal. 

Kompromissi on vaja juhul, kui osapooled, kes ei suuda jõuda mõnes küsimuses täieliku konsensuseni, kuid soovivad selle küsimuse valdkonnas siiski koostööd teha, sest ka osaline koostöö on üldiselt kõigile osalistele kasulikum kui koostööst loobuda. 
Demokraatlikus ühiskonnas on enamik kokkuleppeid kompromiss poolte vahel. 

Et eristada kompromissi sellisest konsensusest, mille puhul ühisseisukohaga täielikult nõustutatakse, nimetatakse kompromissi mõnikord ka osaliseks konsensuseks, kuid tegelikult on ka kompromiss sisuliselt täielik konsensus, sest selle puhul nõustuvad kõik osapooled kõigega, mida kompromiss sisaldab.

Kompromissi ei vajata teaduses, filosoofias ega väitluses, sest seal saab küsimusi lihtsalt lahtiseks jätta (asjad võivad sisaldada määramatust), ent kompromiss on vajalik konkreetset tegevust puudutavate otsuste tegemisel. 

Kompromissi võib pidada äriks ebamugavustega: iga osapool nõustub tingimustega, mis põhjustavad talle koos kasuga teatud ebamugavusi, selleks et teised osapooled nõustuksid tingimustega, mis põhjustavad neile samamoodi ebamugavusi koos kasuga. 

Kompromissi leidmisele eelneb tavaliselt väitlus, kus kõik osapooled üritavad kokkuleppe tingimusi mõjutada endale kasulikus suunas. Täieliku konsensuse (leida selline tegevuse viis, mida keegi muuta ei soovi) võib kehtestada ainult diktaator käsu korras ja karistuse hirmuga.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kompromiss** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Vabadusõja Narva-Jõesuu mälestussambast, mis asub kalmistul; Narva-Jõesuu Vabadussõja mälestussamba (taastamata) kohta loe artiklit Narva-Jõesuu Vabadussõja mälestussammas* |

---

Narva-Jõesuu Vabadussõja mälestussammas kalmistulNarva-Jõesuu Vabadussõja mälestussammas kalmistul (2023)
**Narva-Jõesuu Vabadussõja mälestussammas (kalmistul)** on Vabadusõjale pühendatud sammas Narva-Jõesuus, luterlikul kalmistul. Tegu on hauasambaga Vabadussõjas langenute ühishaual. Mälestussamas on säilinud tänaseni, ning okupatsiooni ajal sammast ei hävitatud.

Sammas avati 23. juunil 1926, päev enne Narva-Jõesuu Vabadussõja mälestussamba avamist.

Betoonist sammas kujutab 2,44 m kõrgust obeliski. Obeliski esiküljel üleval on pronksreljeefist Vabadusristi kujutis ja selle all oli pronkstahvel tekstiga: "1918 – 1920 / VABADUSSÕJAS / LANGENUILE". Ühishauda ümbritsevad kivisambad, mis on ühendatud ahelatega. Langenute mälestussamba valmistas insener Vaher professor Amandus Adamsoni kavandi järgi. Mälestussamba vaskplaat kadus enne sõda. Pärast 1991. aasta suve kinnitati vaskplaadi kohale samasuurune graniittahvel.

Viited
------

1. 1 2  "27106 Vabadussõja mälestussammas". *Kultuurimälestiste riiklik register*. Vaadatud 21.04.2020.
2. ↑  "Wabadussõja mälestussamba avamise pidustused Narwa-Jõesuus". *Põhja Kodu*. 26.06.1926.
3. ↑  "Wabadussõjas langenute mälestussamba pühitsemine N.-Jõesuus". *Põhja Kodu*. 26.06.1926.
**Kluse mõis** (saksa keeles *Kluß*, läti keeles *Kluses muiža*) oli rüütlimõis, hiljem riigimõis Liivimaal Riia kreisis Ādaži kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asub mõisa kunagine asukoht Lätis Ādaži piirkonnas.

Ajalugu
-------

Zum Berge suguvõsa parunivapp
### Zum Berged 1591−1682

Mõisa on esimest korda nimetatud 1591. aastal, mil Poola kuningas Zygmunt III Waza läänistas selle koos kahe taluga Riia bürgermeister Caspar zum Bergele (1531−1604). Temalt päris selle poeg Melchior zum Berge ja seejärel pojapoeg kapral Caspar zum Berge. Kuninganna Kristiina kinnitas viimase valdusõigust 1640. aastal kahel korral. Tema sugulane, hilisem major Caspar Jürgen zum Berge esitas mõisale küll nõude, kuid Liivimaa õuekohus seda taotlust oma 1648. aasta otsuses ei rahuldanud. Kummatigi sai ta mõisa hiljem oma valdusse ning kuningas Karl XI kinnitas tema ja tema venna lipnik Friedrich zum Berge valdusõigust 1678. aastal. 1682. aastal seisis mõis leskproua zum Berge nimel. Mõisate reduktsiooni käigus võeti mõis riigile ja edaspidi oli see riigimõis.

Mõisa suurus
------------

1816. aastal oli see 1/8-adramaaline valdus, kus elas kaheksa inimest. 1908. aastal koosnes valdus vaid 29,83 tiinust (üle 32 hektari) mõisamaast.

Viited
------

1. ↑  Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 53.
2. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 68.
3. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 227.
4. ↑  Richter, Adolf. Baltische Verkehrs- und Adressbücher. Bd I. Livland. Riga, 1909, veerg 297.

Kirjandus
---------

* *Baltisches historisches Ortslexikon*. Teil II. Lettland (Südlivland und Kurland). Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1990. Lk 289.
* Richter, Adolf. *Baltische Verkehrs- und Adressbücher*. Bd I. Livland. Riga, 1909. Veerg 296-297.
* Stryk, Leonhard von. *Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands*. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885. Lk 67-68 .

Ādaži kirik
Ādaži kihelkond

**Kirik**: Ādaži kirik  

**Mõisad**: Ādaži kirikumõis | Ādaži mõis | Alderi mõis | Baloži mõis | Berģumuiža mõis | Bukulti mõis | Iļķēni mõis | Kluse mõis | Remberģi mõis | Skrīvermuiža mõis | Stāle mõis | Vesterotsi mõis