recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Võrdkülgne kolmnurk** ehk **korrapärane kolmnurk** on kolmnurk, mille kõik küljed on võrdse pikkusega.

Omadused
--------

Võrdkülgne kolmnurk on korrapärane hulknurk ja seega ka võrdnurkne hulknurk: selle kõik nurgad on võrdse suurusega 60° = π/3. 
Nagu igasse korrapärasesse hulknurka, nii ka võrdkülgsesse kolmnurka joonistatud siseringjoone raadius (joonisel r) võrdub apoteemiga. 

Võrdkülgne kolmnurk koos ümberringjoone (roheline joon) ja siseringjoonega (punane joon). Küljed a. Siseringjoone raadius r ja ümberringjoone raadius R. Kolmnurga kõrgus h on sirglõik punktist C punkti C'.
* Võrdkülgse kolmnurga külje pikkus (a) on kõrgusest (h) umbes 0,866 korda pikem.

{\displaystyle h={\frac {\sqrt {3}}{2}}a}
* Siseringjoone raadius (r) on kolmandik kõrgusest (h)

{\displaystyle r={\frac {1}{3}}h}
* Ümberringjoone raadius (R) on kaks kolmandikku kõrgusest

{\displaystyle R={\frac {2}{3}}h}
* Ümberringjoone raadius on 2 korda pikem kui siseringjoone raadius.

{\displaystyle r={\frac {R}{2}}}
* Kõrgus on sise- ja ümberringjoone summa

{\displaystyle h={r}+{R}}
* Külje pikkus on siseringjoone raadiusest umbes 3,464 korda pikem.

{\displaystyle r={\frac {\sqrt {3}}{6}}a={\frac {a}{2\cdot {\sqrt {3}}}}}
* Külje pikkus on ümberringjoone raadiusest (R) umbes 1,732 korda pikem.

{\displaystyle R={\frac {\sqrt {3}}{3}}a={\frac {a}{\sqrt {3}}}}

  

Võrdkülgse kolmnurga sise- ja ümberringjoone keskpunkt ühtivad. Teiste kolmnurkade puhul see nii ei ole.

Pindala
-------

Võrdkülgse kolmnurga pindala on

{\displaystyle S={\frac {\sqrt {3}}{4}}a^{2},}
kus *a* on külje pikkus. 

Pindala saab avaldada ka kolmnurga kõrguse (h) kaudu,

{\displaystyle S={\frac {h^{2}}{\sqrt {3}}}}
*h* on kolmnurga kõrgus.

Vaata ka
--------

* Võrdhaarne kolmnurk

Viited
------

1. ↑   Kaasik, Ü. (2002). *Matemaatikaleksikon*. Tartu.
**Manyara piirkond** on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Tansaanias.

Manyara piirkond piirneb põhjas Arusha, kirdes Kilimanjaro, idas Tanga, lõunas Dodoma ja edelas Singida piirkonnaga.

Manyara piirkond moodustati aastal 2002; varem kuulus see ala Arusha piirkonna koosseisu.

Manyara piirkonna pindala on 46 359 km². Aastal 2002 elas piirkonnas 1 040 461 inimest.

Piirkonna halduskeskus on Babati. Suurim linn on Mererani.

Manyara piirkonnas asub Manyara järve rahvuspark ja osa Tarangire rahvuspargist.

Manyara piirkond jaguneb viieks ringkonnaks:

* Mbulu ringkond
* Babati ringkond
* Hanangi ringkond
* Simanjiro ringkond
* Kiteto ringkond

Viited
------

1. ↑  Sub-Divisional Population Projection for Year 2016 and 2017 Based on 2012 Population and Housing Census. National Bureau of Statistics, vaadatud 16.08.2019

Tansaania piirkonnad

Arusha **·** Dar es Salaam **·** Dodoma **·** Geita **·** Iringa **·** Kagera **·** Katavi **·** Kigoma **·** Kilimanjaro **·** Lindi **·** Lõuna-Pemba **·** Lõuna-Sansibar **·** Lääne-Sansibar **·** Manyara **·** Mara **·** Mbeya **·** Morogoro **·** Mtwara **·** Mwanza **·** Njombe **·** Pwani **·** Põhja-Pemba **·** Põhja-Sansibar **·** Rukwa **·** Ruvuma **·** Shinyanga **·** Simiyu **·** Singida **·** Songwe **·** Tabora **·** Tanga
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib laevast; Holsteen on ka Holsteini varasem taanikeelne nimi.* |

---

Kaasaegne joonistus
**Holsteen** (hiljem mainitakse taani ajalookirjutuses teda ka nimega *Holsten*) oli Kuningliku Taani-Norra Laevastiku 60 suurtükiga liinilaev. 

See võeti kasutusele 1775 ning läks Reidilahingus 2. aprillil 1801 Briti Kuningliku Laevastiku valdusse. Britid andsid laevale nimeks **HMS Holstein**, hiljem **HMS Nassau**. Ta osales ühes suures lahingus Suurtükipaadisõjas ning müüdi 1814.

Reidilahing
-----------

Reidilahingus 2. aprillil 1801 osales Holsteen blokilaevana. Ta paiknes Taani-Norra kaitseliini põhjaotsa lähedal Infødstretteni ja Søhesteni vahel. Laeva kapten oli J. Arenfelt. 

Briti laev HMS Monarch sai kõvasti kannatada Holsteeni ja Siællandi ühise tule all. 

Kell 11.30 asus Holsteenile süttinud Dannebrogilt Taani-Norra vägede juht Olfert Fischer ning Holsteen sai lipulaevaks. Kui naaberlaev Infødsretten brittidele alistus, lahkus Fischer laevalt ning suundus Trekronerfortetisse. 

Umbes kell 14.15 oli kapten sunnitud brittidele alistuma. Britid võtsid laeva sõjasaagiks ning vedasid sellega oma haavatud Londonisse.

Välislingid
-----------

* Sissekanne saidil navalhistory.dk
**XMM-Newton** (XMM tähendab *X-ray Multi Mirror* 'mitmikröntgenpeegel') on ESA kosmose-röntgenobservatoorium, Maa tehiskaaslane.

See saadeti 10. detsembril 1999 kanderaketi Ariane 5G abil Guyana Kosmosekeskusest ekstsentrilisele elliptilisele Maa-lähedasele orbiidile. Praegusel korrigeeritud orbiidil on perigee Maast 15 415 km kaugusel ja apogee 105 665 km kaugusel. Observatooriumi oli ette nähtud töös hoida 2014. aasta lõpuni. 

Tehiskaaslase pikkus on 11 meetrit ja mass 4 tonni. Tegu on ESA seni suurima teadussatelliidiga. 

XMM-Newtoni ülesanne on otsida kosmosest röntgenikiirguse allikaid, sealhulgas supernoovade jäänuseid, neutrontähti, pulsareid ja kvasareid.

Observatooriumis on kolm paralleelset röntgenteleskoopi (Wolter). Nendega suudetakse avastada ka väga nõrka röntgenikiirgust. Seal on kolm korraga töötavat pooljuhtdetektorit, kaks spektromeetrit, millega saab registreerida kiirgust energiavahemikus 0,35–2,5 keV, ning esimest korda ka optiline teleskoop.

Aastal 2007 avaldas ESA XMM-Newtoni andmete põhjal seni suurima kosmiliste röntgenikiirgusallikate kataloogi "2XMM", milles on loetletud 247 000 allikat ning mis katab 1% taevast.

Viited
------

1. ↑  "WELCOME TO THE XMM-NEWTON SCIENCE OPERATIONS CENTRE". *ESA*. Vaadatud 11. juuli 2018.
2. ↑  "Orbit/Navigation". *ESA*. Vaadatud 11. juuli 2018.
3. ↑  "Ariane 5 Generic". *ESA*. Vaadatud 11. juuli 2018.
4. ↑  "X-Ray Mirrors". *ESA*. Vaadatud 11. juuli 2018.

Välislingid
-----------

* Koduleht ESA saidil
Manuel Torre büst Jerez de la Fronteras
**Manuel Soto Loreto**, tuntud nime **Manuel Torre** all (5. detsember 1878 Jerez de la Frontera – 1933 Sevilla), oli mustlasest flamenkolaulja.

Elukäik ja loominguline tegevus
-------------------------------

Hüüdnime "Torre" ('torn' hispaania keeles) sai ta oma Algecirasest pärit isalt, kes oli samuti flamenkolaulja. Tema oli selle nime saanud oma väga pika kasvu tõttu. Mõne allika väitel aga oli Manueli teine perekonnanimi hoopiski Leyton, mitte Loreto, mis oli tema abikaasa nimi. See on tavatu, sest Hispaanias pannakse lastele tavaliselt kaks perekonnanime, esimene on isa esimene perekonnanimi ja teine on ema esimene perekonnanimi. 

Manuel alustas lauljakarjääri Jerez de la Frontera kohvikutes ehk *café cantante*'des. Juba 1902 sooritas ta läbimurde Sevillas ja 1909. aastal debüteeris Madridi *café cantante*'s Café del Gato. 

Karl V palees Granadas peetud 1923. aasta muusikafestivalile kutsus ta endaga koos esinema La Niña de los Peinese.

1926. aastal osales ta *cantaor* Manuel Vallejo mälestuskontserdil Teatro Pavónis Madridis.

Ta on lindistanud ligikaudu 25 lugu, mille hulgas on *soleá*'sid, *seguiriya*'sid, *fandango*'sid, *bulería*'sid, *malagueña*'sid, flamenkotangosid, *petenera*'sid, *saeta*'sid. 

Ta oli esimene, kes lõi *Los campanilleros*'est flamenkoliku versiooni. Selle tegi hiljem populaarseks La Niña de la Puebla. 

Tal oli palju sugulasi, nagu Bernarzo Vázquez, Las Chamorro, Celede Juana, Joseito Vázquez ja Juan Antonio, kellest said samuti flamenkoartistid.
Orasoja joastik märtsis 2008
Orasoja juga märtsis 2008
**Orasoja joastik** on joastik Orasojal Ida-Virumaal Narva-Jõesuu linnas Vodava külas Vodava-Meriküla tee ääres.

Pärast tee ületamist laskub joa vesi Orasoja kanjonisse ning enne põhiastanguni jõudmist on veel paar mõnekümnesentimeetrist astangut. Joastiku kõrgeim astang on 1,1 meetri kõrgune, kuni 4 meetrit lai.

Kuivadel perioodidel on joastik sageli veevaene või kuiv.

Puhkova-Olgina pangalt langev joastik on moodustanud V-kujulise jõeoru.
Oja voolab pärast joast laskumist mööda umbes 500 meetri pikkust ja 10 meetri sügavust Orasoja kanjonit. Joastiku kohal paljandub Alam-Ordoviitsiumi Pakerordi lademe Kallavere kihistu Orasoja kihistu tüüppaljand. Kanjonis ja klindil paljanduvad diktüoneemakilda vahekihtidega oobolusliivakivimid.

Asukoht
-------

Joastikuni on võimalik jõuda Tallinna–Narva maantee 115. kilomeetrilt. Joa juurde viib Meriküla poole suunduv tee. Joastik asub Tallinna–Narva maanteest umbes kilomeetri kaugusel, Meriküla teest ja truubist umbes 50 m kaugusel, ning on ümbritsetud aiaga.

Vaata ka
--------

* Eesti jugade loend
* Orasoja

Kirjandus
---------

* Kalle Suuroja. *Eesti joad*, Tallinn 2003.
* Kalle Suuroja. *Põhja-Eesti pangad*, Tallinn 2004.
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Taliolümpiamängud |
| **Pronks** | 2018 | jäähoki |

**Stefan Elliott** (sündinud 30. jaanuaril 1991 Vancouveris) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Rootsi kõrgliiga klubis Frölunda HC.

Aastatel 2007–2011 mängis ta Western Hockey League'i (WHL) klubis Saskatoon Blades. Hooaegadel 2009–10 ja 2010–11 oli ta liigas enim väravaid löönud kaitsemängija (vastavalt 26 ja 31 väravat). Hooajal 2010–11 pälvis ta WHL-i hooaja parimale kaitsemängijale antava Bill Hunter Memorial Trophy.

2009. aastal valis Colorado Avalanche ta NHL-i *draft* '​is 49. valikuna. 2011. aasta märtsis sõlmis ta Avalance'iga kolmeaastase lepingu ja debüteeris hooaja 2010–11 lõpus American Hockey League'is (AHL) Avalanche'i tütarklubis Lake Erie Monsters. NHL-is tegi ta Avalanche'i meeskonnas debüüdi 26. novembril 2011 mängus Edmonton Oilersi vastu ja lõi selles mängus ka värava. Hooajal 2011–12 sai Elliott NHL-is 39 mänguga kirja 4+9. Ta sai Avalanche'i meeskonnas väljakule veel ka kolmel järgmisel hooajal, kuid enam sai ta mänguaega AHL-is. Hooajal 2014–15 oli ta AHL-is üks resultatiivseimad kaitsemängijad ja ta valiti 2015. aastal AHL-i tähtede mängule.

2015. aasta septembris kaubeldi ta Brandon Gormley vastu Arizona Coyotesi. Elliott mängis Coyotesis 19 mängu, mille jooksul lõi kaks väravat ja andis kaks väravasöötu. 2016. aasta jaanuaris Coyotes loobus temast ning ta kaubeldi Victor Bartley vastu Nashville Predatorsi. Predatorsi meeskonnas pääses ta NHL-is väljakule vaid kahes mängus, mängides ülejäänud ajal AHL-is Predatorsi tütarklubis Milwaukee Admirals.

2016. aasta septembris sõlmis ta üheaastase lepingu KHL-i klubiga Kaasani Ak Bars. Hooajal 2017–18 mängis ta Rootsi kõrgliiga klubis HV71.

2018. aasta juulis naasis Elliott Põhja-Ameerikasse, sõlmides üheaastase lepingu Pittsburgh Penguinsiga. Ta sai mänguaega ainult AHL-is Penguinsi noorteklubis Wilkes-Barre/Scranton Penguins, tehes 20 mänguga 1+7. 2018. aasta detsembris kaubeldi ta Ottawa Senators. Ottawa Senatorsi meeskonnas osales ta hooajal 2018–19 NHL-is kolmes mängus. Enamjaolt mängis ta AHL-i klubis Belleville Senators, kogudes 44 mänguga 20 punkti (6+14).

Pärast ühte aastat Põhja-Ameerikas suundus Elliott 2019. aasta juunis tagasi Euroopasse, sõlmides ta üheaastase lepingu KHL-i klubiga Minski Dinamoga. 2020. aasta mais liitus ta Frölundaga.

2018. aasta taliolümpiamängudel võitis Elliott Kanada jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.

Viited
------

1. 1 2   (vaadatud 10.4.2022)
2. ↑  "Coyotes Acquire Elliott from Colorado in Exchange for Gormley". nhl.com. 10.9.2015. Vaadatud 9.4.2022
3. ↑  "Predators trade Victor Bartley to Coyotes for Stefan Elliott, Bartley flipped to Habs". Roger's Sportsnet. 15.1.2016. Vaadatud 10.4.2022

Välislingid
-----------

* Stefan Elliott NHL.com lehel
* Stefan Elliott hockeydb.com lehel
Ezgjan Alioski (2014)
**Ezgjan Alioski** (makedoonia keeles Езѓан Алиоски; sündinud 12. veebruaril 1992 Prilepis) on Põhja-Makedoonia jalgpallur, kes mängib Saudi Araabia kõrgliiga klubis Al Ahli ja Põhja-Makedoonia jalgpallikoondises. Ta on mitmekülgne mängija, kes mängib peamiselt vasakul äärel, kuid ta võib mängida ka ründajana, ründava poolkaitsjana, paremal äärel, vasaku äärekaitsjana või vasakkaitsjana.

Ta alustas klubikarjääri Šveitsi klubis Young Boys, kuid klubi põhimeeskonda ta ei jõudnud. Aastatel 2013–2016 mängis ta Šveitsi esiliigas Schaffhausenis. 2016. aasta jaanuaris läks ta laenule Šveitsi kõrgliiga klubisse Lugano. 2016. aasta juunis sõlmis ta Luganoga püsiva lepingu. Hooajal 2016–17 lõi Alioski Šveitsi kõrgliigas 16 väravat.

2017. aasta juulis siirdus ta Inglismaa esiliiga klubisse Leeds United. 26. augustil 2017 lõi ta mängus Nottingham Foresti vastu värava, mis valiti Leeds Unitedi hooaja parimaks väravaks. Hooajal 2019–20 kindlustas ta klubiga pääsu Inglismaa kõrgliigasse.

2021. aasta juulis sõlmis ta lepingu Al Ahliga.

Põhja-Makedoonia jalgpallikoondises tegi Alioski debüüdi 2013. aastal. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 5. septembril 2016 MM-i valikmängus Albaania vastu. 2021. aasta Euroopa meistrivõistluste teises alagrupimängus lõi ta värava Ukraina vastu.

Saavutused
----------

Leeds United
* EFL Championship: 2019–20

| * v
* r
Põhja-Makedoonia koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Dimitrievski
* 2 Bejtulai
* 3 Zajkov
* 4 Ristevski
* 5 Ademi
* 6 Musliu
* 7 Tričkovski
* 8 Alioski
* 9 Trajkovski
* 10 Pandev (c)
* 11 Hasani
* 12 Jankov
* 13 S. Ristovski
* 14 Velkovski
* 15 Kostadinov
* 16 Nikolov
* 17 Bardhi
* 18 Stojanovski
* 19 Velkoski
* 20 Spirovski
* 21 Elmas
* 22 Shishkovski
* 23 Radeski
* 24 Avramovski
* 25 Churlinov
* 26 M. Ristovski
* Treener: Angelovski

 | Põhja-Makedoonia |
**Karl Kaljas** (enne eestistamist 1935 **Hetzkel Kljas**, ka **Hetzkel Kljäs**; 18. veebruar 1902 Tomaszów Lubelski – 1941 Porhov) oli Eesti arst.

Ta sündis Poolas Ljublini kubermangus Tomaszów Lubelskis (praeguse haldusjaotuse järgi Lublini vojevoodkonnas) hambaarst Movscha Kljäsi pojana. Ta lõpetas 1920. aastal Tartu Vene Eraühisgümnaasiumi. Seejärel astus ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonda, kust ta 1921. aastal läks üle põllumajandusteaduskonda ja sealt 1922. aastal omakorda (koos vend Michael Kljasiga) arstiteaduskonda, mille nad lõpetasid koos 1927. aastal arsti astmes.

1928. aastal registreeriti dr. Hetzkel Kljas arstina ja talle anti praktiseerimisluba Tartus, kuid kuni 1929. aastani jõudis ta elada Tartus, Tallinnas, Viljandis ja Türil ning töötada Peipsiääre vallas, Kasepää, Meeksi ja Kavastu vallas.

1941. aastal astus ta vabatahtlikult Punaarmeesse, langes sakslastele vangi Porhovi all, hukati.

Viited
------

1. ↑  "Eestlased Vene sõjaväes 1940–1945. Tallinn, 2008, lk 416" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 7. märts 2016. Vaadatud 3. augustil 2015.
**Ezo Vabariik** (jaapani 蝦夷共和国 Ezo Kyōwakoku) oli lühiajaline Hokkaidō saarel asunud riik, mille asutasid 27. jaanuaril 1869 Boshini sõjas kaotamas olnud Tokugawa šogunaadi väed. Presidendiks valiti admiral Enomoto Takeaki. Juunis 1869, pärast Hakodate lahingut ja kaotust sõjas liideti piirkond taas ülejäänud Jaapaniga. Ezo vabariik on ajalukku läinud esimese pingutusena demokraatia poole Jaapani ajaloos.

Riigi rajamine
--------------

27. jaanuaril 1869 kuulutati välja iseseisev Ezo vabariik, valitsusinstitutsioon ehitati Ameerika Ühendriikide eeskujul, Enonoto valiti esimeseks presidendiks. Valida tohtisid samurai klassi kuulunud kodanikud. Jaapanis, kus oli kogu ajaloo vältel olnud normiks keisrite võim, olid need esimesed demokraatlikud valimised üldse. Pealinna kaudu prooviti leida diplomaatilisi liitlasi ning ülemaailmset tunnustust koguda. 

Uue riigi riigikassas oli 180 000 kuldryō-d, mille Enomoto sai Osaka kindlusest, kuhu šogun Tokugawa Yoshinobu oli oma varanduse pärast Toba-Fushimi lahingut 1868. aasta alguses jätnud.

Ezo Vabariigi juhid
**Edomlased** olid 1. Moosese raamatu (36) järgi Jaakobi vennast Eesavist ja Aadast põlvnenud rahvas. Edomlased asusid Surnumerest idas.

4. Moosese raamatus (20:14–21) on järgmine lugu: *Kaadesist läkitas Mooses käskjalad Edomi kuninga juurde: "Nõnda ütleb su vend Iisrael: Sina tead kõiki raskusi, mis meid on tabanud, et meie vanemad läksid alla Egiptusesse ja me asusime kaua aega Egiptuses ja et egiptlased tegid kurja meile ja meie vanemaile. Aga me kisendasime Issanda poole ja tema kuulis meie häält ning läkitas ingli, kes tõi meid Egiptusest välja. Ja vaata, me oleme Kaadesis, linnas su maa piiril. Luba meid nüüd oma maast läbi minna! Me ei lähe läbi põldude ega viinamägede ja me ei joo kaevuvett. Me läheme kuningateed mööda ega pöördu paremat või vasakut kätt, kuni oleme läbinud su maa-ala." Aga Edom vastas temale: "Sa ei tohi läbi minna! Muidu ma tulen mõõgaga su vastu." Ja Iisraeli lapsed ütlesid temale: "Me läheme maanteed mööda ja kui me joome su vett, mina ja mu loomad, siis ma maksan selle eest. Ei midagi muud, kui et võiksin jala läbi minna!" Aga tema vastas: "Sa ei tohi läbi minna!" Ja Edom läks välja tema vastu hulga rahva ja kindla käega. Kui Edom keeldus lubamast Iisraeli oma maa-alast läbi minna, siis Iisrael pöördus temast eemale.*

Juuda sundasumise ajal Paabelis hõivasid edomlased selle ala kuni Hebronini (Uue Testamendi ajal nimega Idumea).
Karl Kalkun ja Jaanus Orgulas 1976. aastal
**Karl-Kustav Kalkun** (9. aprill 1927 Tartu – 21. veebruar 1990 Tallinn) oli eesti näitleja.

Ta lõpetas 1946. aastal Tartu 1. Keskkooli ja 1956. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna.

Ta tuli 1948. aastal ülikooli spordiklubi meeskonnas korvpallis Eesti NSV meistriks.

Ta töötas Vanemuises, Draamateatris, Noorsooteatris ja Estonias, esines estraadil ning mängis muu hulgas ka filmides "Laulu sõber" (1061), "Viini postmark" (1967), "Hullumeelsus" (1968), "Viimne reliikvia" (1969), "Tuulevaikus" (1970), "Karikakramäng: Tätoveering "(1977), "Siin me oleme" (1978), "Teatridirektor" (1983), "Õnnelind flamingo" (1986), "Näkimadalad" I ja II osa (1987) ning IV osa (1988). Karl Kalkun oli oma õnnestunud karakterrollide tõttu armastatud ja hinnatud eesti näitleja.

Suri 21. veebruaril 1990 Eesti Televisiooni stuudios saate "Teemaõhtu" salvestamise ajal südame rütmihäiretest põhjustatud äkksurma.

Isiklikku
---------

Tema isa Karl Kalkun (vanem) oli Vanemuise inspitsient. 2000. aastal ilmus mõlema Karl Kalkuni mälestusteraamat „Ühe isanda teenrid. Teatrimemuaare" (Vanemuise Seltsi Kirjastus).

Tema onu oli ketta- ja vasaraheitja Gustav Kalkun.

Tema vanem poeg Kristjan on spordiajakirjanik ja noorem poeg Kaarel on jurist.

Tunnustus
---------

* 1975 Eesti NSV teeneline kunstnik

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Eha Laanepere. Perpetuum mobile ootamatud löögid. Anne & Stiil / Delfi Lood. 21.01.2003.
3. ↑  "Teatrileksikon".
4. ↑  Marilin Vikat. Kristjan Kalkun sai vägilase mõõtu poja. Õhtuleht, 3. august 2005
5. ↑  Greta Kaupmees. Poeg Kaarel Kalkun: "Nii ülekohtune on see elu..." Õhtuleht, 11. aprill 2002

Kirjandus
---------

* EE 14. köide. Lk 131

Välislingid
-----------

* Karl Kalkuni sporditulemused
Maslenitsa tähistamine Ukrainas 2020. aastal
**Võinädal** (võru murdes *maslenitsa*, ka *maaselits*; vene keeles *Масленица*) on idaslaavi rahvastel õigeusu kalendris nädal enne suurt paastu, see tähendab kaheksandal nädalal enne ülestõusmispühi tähistatav ja nädal aega kestev püha.

Eesti alal on seda tähistanud idaslaavi päritolu rahvusvähemused ja setud. Võinädala kombestik on setudel tugevasti venepärane ning koosneb põhiliselt talve ärasaatmise tseremooniatest. Kõige pidulikum oli vanasti võinädala pühapäev, mil lauldi mäe peal *mäelaule*, sõideti hobusega, jalutati külatänaval, käidi kõrtsi juures lõbutsemas jne. 

Võinädala neljapäeval (*ulasõpäiv*) peetakse mitmel pool praegugi abielunaiste erilisi naistepidusid, mida nimetatakse *paabapraasnikuks*. Setude võinädala lauludes on ka üldeestilisi motiive, mis taotlesid linakasvu edenemist jms.

Mujal Eestis märgib lähenevat paastu algust vastlapäev.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 361

Välislingid
-----------

* Narvas ja Sillamäel tähistati võinädala lõppu
* Maslenits ehk võinädal soomeugrilastel
* Ja saigi võinädal läbi. Meie Leht, 1. märts 2018
**Edna Krabappel** oli "Simpsonites" korduv tegelane ja Springfieldi põhikooli 4. klassi õpetaja kuni pensionile jäämiseni 2013. aastal.

Ta elas 82 Evergreen Terrassil, kuid kolis hiljem pärast Maude Flandersi lese Ned Flandersi abiellumist 744 Evergreen Terrace. Kooliväliselt kujutati Ednat tüüpilise keskmise elueaga täiskasvanuna, raske suitsetajana, mängurina ja aeg-ajalt üksikuna joojana, kes püüdis leida õiget meest. Tal oli arvukalt suhteid paljude Springfieldi esindajatega; tema peamine valik on alati Seymour Skinner, tavaliselt pigem haletsuse kui kiindumuse pärast. Alates 23. hooajast kuni pensionile jäämiseni 25. hooajal oli Edna Krabappel abielus Ned Flandersiga. Ta oli 41-aastane.

Al Jean teatas, et Edna läheb pensionile Marcia Wallace'i (tema häälnäitleja) surma tõttu 25. oktoobril 2013. Protsess algas filmis "Neli regressi ja matus", kui "Me jätame teie järele proua K." näidati kriiditahvlil pealkirjajärjestuse ajal, mille esmaettekanne oli üheksa päeva pärast Marcia surma. Hooaja 25 episoodis "Mees, kes kasvas liiga palju" mainisid Ned ja Nelson, et nad igatsevad teda. Tema lahkumist näitas Ned musta käepaela kandmist, kuid teda ei näidatud kunagi avalikult. Filmis "Dogtown" kinnitatakse, et Edna on surnud. Filmis "Vasakult taga" julgustab Bart Flandriat olema nagu Krabappel.
Filosoofias ja loogikas kasutatakse mõistet **võimalik maailm** selleks, et selgitada modaalsete väidete tähendust, st väiteid, mille sisu kvalifitseeritakse modaalsete mõistetega, nagu "võimalik" ja "paratamatu" (vt modaalne loogika).

Selleks, et hinnata modaalse propositsiooni tõesust, ei piisa selle teadmisest, kas väljendatud asjaoluga on tegelikkuses tegemist või mitte:

1. "On võimalik, et maa on kettakujuline."
2. "On paratamatu, et maa on kerakujuline."

Teadmine, et maa on kerakujuline, ei anna veel selgust selles suhtes, kas (1) oleks võimalik, et maal oleks teistsugune vorm; või kas (2) on paratamatu, et maal on kera kuju, st kas ta saaks üleüldse teistsugune olla.

"Võimalikuks maailmaks" nimetatakse loogikat järgivat ettekujutust sellest, milline tegelikkus *võiks* olla - s.t võimalike asjaolude ettekujutuste loogiliselt järjekindel tervik.

Tõesed on sellised propositsioonid, mis on tegelikus maailmas tõesed (nt "Gerhard Schröder sai 1998. aastal Saksamaa liidukantsleriks").  

Väärad on sellised propositsioonid, mis on väärad tegelikus maailmas (nt "Angela Merkel sai 1998. aastal Saksamaa liidukantsleriks").  

Võimalikud on sellised propositsioonid, mis on tõesed vähemalt ühes võimalikus maailmas (nt "Esther Schweins sai 1998. aastal Saksamaa liidukantsleriks").  

Kontingentsed on sellised propositsioonid, mis on vähemalt ühes võimalikus maailmas tõesed ja vähemalt ühes võimalikus maailmas väärad (nt "Gerhard Schröder sai 1998. aastal Saksamaa liidukantsleriks").  

Paratamatud on sellised propositsioonid, mis on tõesed kõigis võimalikes maailmades (nt "Kõik ringid on ümmargused").  

Võimatud on sellised propositsioonid, mis on väärad kõigis võimalikes maailmades (nt "Mõni ring on täisnurkne").

Vaata ka
--------

* Tühi võimalik maailm

Lingid
------

* Menzel, Christopher: Possible Worlds - The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University.
**"Võimas rühm"** (vene keeles "Могучая кучка") oli Vene heliloojate rühmitus, mis kujunes 1860. aastatel Peterburi noorte muusikute ringina, kuhu kuulusid järgmised heliloojad: Modest Mussorgski, Aleksandr Borodin, Nikolai Rimski-Korsakov, César Cui ja Mili Balakirev. 

"Võimas rühm" otsis võimalusi vene rahvusliku muusika arendamiseks ning vastandas ennast tol ajal konservatooriumites valdavalt levinud akadeemilisele suunale. Nii näiteks pidas rühm samal ajal Moskva Konservatooriumiga seotud Pjotr Tšaikovski loomingut liiga "läänepäraseks". "Võimsa rühma" liikmete arvates pidi tõeliselt venepärase muusika loomiseks hoiduma üldse akadeemilisest muusikaharidusest. Mitmed rühma liikmed olidki muusikaliselt iseõppijad ehk diletandid. Aleksandr Borodin näiteks oli elukutselt keemik, kirjutades oma ainsat ooperit "Vürst Igor" aastakümneid teadustöö kõrvalt. Modest Mussorgski klaveripartiid on näiteks sageli kirjutatud äärmiselt ebapianistlikult ning esitatavad ainult väga kõrge tasemega interpreetide poolt. Rühma põhimõtete kohaselt oli tähtsam muusika sisu, mitte selle esitamise võimalused. Seesugused nooruslikult radikaalsed põhimõtted siiski ei takistanud hiljem näiteks N. Rimski-Korsakovil saada Peterburi Konservatooriumi professoriks. 

Rühm põlastas nn "puhast muusikat" ning pööras erilist tähelepanu rahvamuusikale, vokaalmuusikale (ooper, soololaul) ning programmilisele muusikale. Suureks eeskujuks neile oli Mihhail Glinka looming, eriti tema ooper "Ruslan ja Ludmilla". 

Võimas rühm andis lühikese ajaga hindamatu ja teedrajava panuse vene rahvusliku muusika arengusse.
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Poola |
|  |
| Veerand-finaal | 1936 | Kärbeskaal |
|  |
| Hõbe | 1937 | Kärbeskaal |
| 1. ring | 1939 | Kukk-kaal |

**Edmund Sobkowiak** (25. jaanuar 1914 Poznań, Suur-Poola vojevoodkond – 11. mai 1988 Varssavi) oli Poola poksija.

Sobkowiak oli kokku kolmekordne Poola meister - kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) aastatel 1935-1936 ning kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) 1939. aastal. Ta sai Poola meistrivõistlustel kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) 1946. aastal 3. koha.

Sobkowiak osales ühe korra Eesti ja Poola maavõistlusel poksis ning võitis oma kohtumise Arnold Torpeli vastu 1938. aasta kevadel. Ta osales rahvusvahelistel kohtumistel Poola eest 13 korral. Ta võitis neist 8 ja kaotas 4 kohtumist ning viigistas 1 kohtumise. 

Sobkowiak osales kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 1936. aasta Berliini olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Louis Laurie'le (USA) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Sobkowiak sai kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 5. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1937) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Vilmos Énekesile (Ungari). Ta osales kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) 6. Euroopa meistrivõistlustel (Dublin, 1939), kuid kaotas 1. ringis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Ulderico Sergole (Itaalia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Viited
------

1. ↑  11. suveolümpiamängude poksivõistlus. Berliin 1936. Tulemused inglise keeles
2. ↑  5. Euroopa meistrivõistlused poksis. Milano 1937. Tulemused inglise keeles
3. ↑  6. Euroopa meistrivõistlused poksis. Dublin 1939. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Edmund Sobkowiak saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Araukaarialised** (*Araucariaceae*) on igihaljaste okaspuude sugukond okaspuulaadsete seltsist.

Araukaarialiste sugukonda kuulub kolm perekonda 41 liigiga. 

Araukaarialised kasvavad valdavalt lõunapoolkeral, nende levila ulatub Austraaliast ja Kagu-Aasia saartest üle Vaikse ookeani Lõuna-Ameerikasse. Põhjapoolkeral leidub neid vaid Malaisias ja Filipiinidel. Kunagi olid araukaarialised levinud ka põhjapoolkeral, kuid suurem osa liikidest suri välja Kriidi ajastu lõpul. Leitud fossiilide põhjal eristatakse fossiilseid perekondi *Araucarioxylon*, *Brachyphyllum* ja *Protodammara*.

Sugukonda kuuluvad kõrgekasvulised jämeda tüvega puud, millel on kitsad või nõeljad okkad. Paljudel neist on väärtuslik puit. Puudelt kogutakse ka vaiku ja söödavaid seemneid.

Perekonnad
----------

* araukaaria (*Araucaria*), perekonda kuulub 19 liiki
* kauripuu (*Agathis*), perekonda kuulub 21 liiki
* volleemia (*Wollemia*), perekonda kuulub üks liik

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Araukaarialised** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on niidetud rohu kohta; perekonnanime kohta vaata artiklit Hein (perekonnanimi).* |

---

Vaalutatud niide heinaks kuivamas
Rullides hein Kaevere küla niidul
Rullides koresööt Plaani küla niidul
Ladustatud heinapakid Puurmani vallas 2015. aastal.
**Hein** on niidetud ja kuivatatud rohi, enamasti kasutamiseks loomasöödana.

Heintaimede liigid
------------------

Peamisteks heintaimedeks on kõrrelised, neile lisaks mitmed liblikõielised ja rohundid.

Eestis levinumad heintaimed on kõrrelistest kerahein, aruheinad, raiheinad, põldtimut, nurmikad, päideroog, liblikõielistest põldristik, valge ristik, lutsern jt.

Liigitus
--------

Kasvukoha ja koosseisu järgi eristatakse põllu-, niidu-, metsa- ja viljaheina, kuivatusviisi järgi looduslikult ja ventileeritavais küünides kuivatatud heina ning koristusviisi järgi pikka lahtist heina, pikka pallitatud heina ja hekselheina.

Loomade heinavajadus ja heina toiteväärtus
------------------------------------------

Hein on kariloomade peamine koresööt, veis vajab seda aastasest söödakogusest 8...10%. 

Heina toiteväärtus sõltub rohu botaanilisest koostisest ja taimede niitmisaegsest arenemisjärgust, mullastikust, väetamisest, koristusaegsest ilmast, kuivatus-, koristus- ja säilitamisviisist ning säilitamise kestusest.

Vaata ka
--------

* heinatööriistad
* jaanihein
* niit
* rohumaa
* silo

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Hein** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Hein** |
**Laamann** on perekonnanimi.

Statistika
----------

2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Laamann 21 inimesel: 10 mehel ja 11 naisel. Perekonnanimede levikult oli Laamann meeste puhul 12515. kohal ja naiste puhul 12444. kohal. Perekonnanime Laamann kandja oli keskmiselt 53 aasta vanune. Nimi Laamann oli levinuim Harju maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 0,28.

Nimede eestistamise käigus loobuti aastatel 1935–1939 nimest Laamann 8 korral. Uuteks nimedeks võeti Härmas, Laanemets, Laht, Lindma, Läänemets, Meremaa, Laanoja ja Laaneoja.

Nime kandjaid
-------------

* Antonie Laamann (Tooni Kroon), eesti ooperilaulja (sopran), näitleja ja muusikapedagoog (1909–1994)
* Ernst Gottlieb Laamann, eesti vaimulik (1700–1741)
* Evy Laamann Kalbus, eesti päritolu raamatukogutegelane (1922–2021)
* Paul Laamann (ka Paul Georg Laaman), eesti sõjaväelane (1893–1946)
* Roman Laamann, eesti arst (1888–1963)
* Tarrvi Laamann, eesti graafik ja kunstiõpetaja (1973–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 23.01.2023)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Laamann.

Välislingid
-----------

* Laamann statistikaameti andmebaasis
**Toimimimisvõrgu teooria** on sotsiaaluuringutes kasutatav vaade. Selle kohaselt jääb reaalsuse seletamine kontseptide ja nende vahekordade kaudu ülelihtsustatuks, samaaegselt tuleb vaadelda ka reaalseid inimesi ja asju ning nende suhteid. Seda vaadet nimetataks ka "materialislik-semiootiliseks" meetodiks.

Tuntumad esindajate seas on Pariisi Mäe Instituudi sotsioloogia professor Michel Callon (s. 1945), prantsuse filosoof ja sotsioloog Bruno Latour (s. 1947), inglise sotsioloog John Law (s. 1946).

Eesti keeles on ilmunud Bruno Latour raamat "Me pole kunagi olnud modernsed". tõlkija Anti Saar. Selle raamatu teemal on avaldanud Eik Hermann "Mitmikajastu vaimud ja kohalik konnatiik", *Looming*, August 2019.

Akadeemias on Silver Rattasepa tõlgitud "Miks on kriitikal toss väljas? Tõsiasjadest hooleasjadeni", *Akadeemia* 2020, 2.

Viited
------

1. ↑  Bruno Latour (2014).. Tallinna Ülikool. `{{raamatuviide}}`: välislink kohas ``|pealkiri=`` (juhend)
2. ↑  Eik Hermann "Mitmikajastu vaimud ja kohalik konnatiik". Looming. August, 2019.
3. ↑  "Miks on kriitikal toss väljas? Tõsiasjadest hooleasjadeni" Akadeemia 2020, 2.
See artikkel See artikkel räägib Tallinna tänavast.  Samanimeliste tänavate kohta vaata artiklit Heina tänav (täpsustus).  

---

Kaart
Heina tänav
Vaade Heina tänavale, 2013
**Heina tänav** on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Pelgulinna asumis. Heina tänav algab Telliskivi tänavalt ja lõppeb Luste tänaval. Heina tänav on ligikaudu 1220 m pikkune.

Ajalugu
-------

Heina tänav on rajatud 18. sajandi teisel poolel, mil Tallinna raad loovutas sealt jõukatele kodanikele suuri heinamaatükke. Heina tänav sai nime 1882. aastal, saksa keeles *Heustrasse, Heustraße* ja vene keeles *Сенная улица*.. Heina tänav Tallinnas on kandnud ajalooliselt nime *Wiesenstraße*

Heina tänav 16 asub 1940. aastal ehitatud hoone rahvakorterite ehitusprogrammist, rahvakorterid olid kahekorruselised puitehitised ühe kivitrepikojaga, kummalgi korrusel neli korterit. Korterid on kahes suuruses, trepikojapoolsel hoone küljel on kahetoalised korterid ühes köögi, sahvri, duširuumi, kloseti ja esikuga, vastasküljel kolmetoalised samade kõrvalruumidega.

Galerii
-------

* Vaade Heina tänavale, 2011Vaade Heina tänavale, 2011

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 36
3. ↑  Heina tn, EKI KNAB: Eesti - Eesti Keele Instituut, Eesti kohanimed (vaadatud 15.07.2021)
4. ↑  Artur Hellat, ESIMENE SAMM TÖÖTAVA RAHVA KORTERIOLUDE PARANDAMISEKS. Viisnurk, nr 1940, lk 163

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Heina tänav** |

| * v
* r
Pelgulinna asumi tänavad |
| --- |
| 
Aarde tänav · Aru tänav · Auna tänav · Ehte tänav · Heina tänav · Helme tänav · Hipodroomi tänav · Härjapea tänav · Kaera tänav · Kesa tänav · Kolde puiestee · Kõrre tänav · Lible tänav · Luste tänav · Maisi tänav · Merimetsa tee · Mullamaa tänav · Mulla tänav · Nabra tänav · Nisu tänav · Orase tänav · Pebre tänav · Preesi tänav · Ristiku põik · Ristiku tänav · Rohu tänav · Roo tänav · Rukki tänav · Saue tänav · Sõle tänav · Sõmera tänav · Söödi tänav · Taime tänav · Telliskivi tänav · Timuti tänav · Vaniku tänav · Õle tänav · Ädala tänav |
Hesburgeri kiirtoidurestoran Laagris Pärnu mnt 453F
Hesburgeri restoran Riias
**Hesburger** on Soome suurim kiirtoidukett.

Hesburger müüb peamiselt hamburgereid, juustuburgereid, salateid, friikartuleid, karastusjooke, piimakokteile ja magustoite. Hesburgerile kuulub ka makaronirestorane, mis pakuvad lisaks makaroniroogasid, kohvikuid, mis müüvad kohvi ja saiakesi, ja *hot dog*'i-müügipunkte. Mõni söögikoht pakub autopesuteenust.

Kett sai alguse 1966. aastal Naantalis loodud grillikioskist, mille asutas Heikki Salmela (sündinud 1946). Esimene Hesburgeri söögikoht Turus avati 1980. aastal. 1988 müüs Salmela Hesburgeri 200 miljoni Soome marga eest maha, kuid ostis 1991 selle 25 miljoni marga eest tagasi, kui selle hind oli majandussurutise tõttu langenud. 

1992. aastal oli Hesburgeril 12 kiirtoidurestorani. Järgnes plahvatuslik kasv. Aastal 2002 oli Hesburgeril juba üle 200 restorani 60 linnas üle kogu Soome ja samal aastal neelas see alla teise kiirtoiduketi Carrols. 2006. aastal oli Hesburgeril 204 restorani Soomes, 21 Lätis, 18 Eestis, 11 Leedus ja 4 Saksamaal. Hiljem on Hesburger laienenud Venemaale ja jätkab katseid laieneda Lähis-Itta.

Soomes Turus asub Hesburgeri hotell. Selle alumisel korrusel on ööpäev läbi avatud kiirtoidurestoran, mis toimib ühtlasi hotelli vastuvõtukohana. Hotelli kõigis tubades on tasuta internet.

Hesburger on Soomes ja Baltimaades McDonald'si peamine konkurent.
Hesburger avas Eestis esimese restorani 1996. aastal.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Hesburger** |

* Koduleht
* Hesburger ostis Carrolsi Eesti restoranid, EPL Online, 30. märts 2001
* Toivo Tänavsuu. Statoil astub McDonald'si ja Hesburgeri kandadele, Eesti Päevaleht, 23. veebruar 2004
* Hesburger võib Eestis restoranide arvu kahekordistada, PM Online, 18. oktoober 2004
* Hesburger jõuab araablaste juurde, PM Online, 22. detsember 2006
* Ave Tampere, "Hesburgeri-pere pöörane edulugu", Eesti Päevaleht LP, 26. jaanuar 2013
Detail Oberkampfi vabriku kangast, mille muster on trükitud vaskplaadilt
Klassitsistlik kangamustri kujundus, joonistus pruuni tindiga paberil, 1817–1818
***Toile de Jouy*** [tual dö žui:] (prantsuse keeles 'Jouy kangas') oli labases siduses peen puuvillane või linane kangas, mille valgele kuni naturaalvalgele põhjale olid trükitud ühe- või mitmevärvilised figuraalsed stseenid maastiku taustal; kangast toodeti Prantsusmaal Versailles' lähedal Jouy-en-Josasi vabrikus.

*Toile de Jouy* nimetusest on tulnud tekstiilindusse nimetus *tuaal*, millega tähistatakse peeni ja pehmeid siid- või kunstkiust kangaid.

Ajaloost
--------

Jouy kangavabrik alustas tööd 1760. aastal Prantsusmaa sakslase Christophe-Philippe Oberkampfi juhtimisel. Stseenid trükiti kangale esmalt puust trükipakkudega, alates 1770. aastatest ka vaskplaatidelt. Sarnase kujundusega trükimustrilist puuvillkangast hakati paralleelselt tootma ka Inglismaal (nn *Old Ford design*, 1760.–1780. aastad), kusjuures vaskmatriitsidelt trükkimisega isegi edestati Prantsusmaad; Inglismaal toodetud kangad olid sama peened ja kõrge kvaliteediga kui Jouy-en-Josasis toodetud. Nimetust *toile de Jouy* kasutati üldnimetusena nii Inglismaal, Prantsusmaal Jouy vabrikus kui ka teistes Prantsusmaa vabrikutes toodetud kanga kohta. *Toile de Jouy* kujundusega mööblikangaid ja tapeete trükitakse vähesel määral tänapäevani.

* Puuvillane "Les Coquecigrues" 'imeloomad', Jouy-en-Josas, 1785Puuvillane "Les Coquecigrues" 'imeloomad', Jouy-en-Josas, 1785
* Puuvillane "Neli maailmajagu", Jouy-en-Josas, circa 1788Puuvillane "Neli maailmajagu", Jouy-en-Josas, *circa* 1788
* Linane "Tööd manufaktuuris", Jouy-en-Josas, 1783Linane "Tööd manufaktuuris", Jouy-en-Josas, 1783
* Puuvillkangas troopikalillede ja palmidega, puupakutrükk, 1787Puuvillkangas troopikalillede ja palmidega, puupakutrükk, 1787
* 18. sajandi baldahhiinvoodi18. sajandi baldahhiinvoodi
* Chateau de Valençay, toile de Jouy mustriline tapeetChateau de Valençay, *toile de Jouy* mustriline tapeet
* François Barraud' maal "Toile de Jouy", 1932François Barraud' maal "Toile de Jouy", 1932

Viited
------

1. ↑  Toile de Jouy. - britannica.com
2. ↑  Jooni suwimoest. - Postimees (1886-1944), 8. juuni 1931
3. ↑  A. Tervonen. Kangad. Argo, 2016
4. ↑  Toile de Jouy. - britannica.com

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Toile de Jouy** |

* T. Vallois. Made in France: La Toile de Jouy. - France Today, June 15, 2016
* E. Senior. Time to rethink Toile de Jouy. - House and Garden, 25 June 2017
**Piirivalvesadam** (sadamakood EE PVS) on Vene-Balti sadama lõunapoolseim bassein Kopli lahe ääres, mis piirneb Bekkeri sadamaga. Maapoolne ligipääs on aadressilt Süsta tänav 15. Sadamat peab Politsei- ja Piirivalveamet.

2019. aastal nimetas Tallinna linnavalitsus Põhja-Tallinnas Kopli asumis paiknevad kolm sadamat Süsta sadamaks, Piirivalvesadamaks ja Ketta sadamaks. Süsta tänav 16 kinnistule loodava sadama nimeks esitas Politsei- ja piirivalveamet Kaluri sadama nime ning Süsta tänav 19 kinnistule loodava sadama nimeks Ketta sadama nime. Süsta tänav 21 kinnistule soovis amet piirivalvesadama nime. Nimekomisjon toetas Ketta sadama ja Piirivalvesadama nimesid. Kaluri sadama nime osas märkis nimekomisjon, et Süsta sadama nimi sobiks piirkonda rohkem, kuna Süsta tänavalt on loodavale sadamale otsene ligipääs ning läheduses asub ka Süsta park, mis on heaks suunanäitajaks tulevase sadama leidmisel.

Ajalugu
-------

Nõukogude armee topograafilistel kaartidel (o42, 1:25 000) (1961, 1987) on tänast Vene-Balti sadamat ja Piirivalvesadamat kokku nimetatud Kopli Põhjasadamaks.
Eesti NSV ajal paiknes sadamas (Kaluri tänav 1a, Süsta 15) NSV Liidu piirivalve merepiirivalve Tallinna 3. üksiku piirivalvelaevade brigaadi (s/o 2243) vahikaatrid, kes allusid 7. Balti üksikule piirivalvelaevade divisjonile.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 06.06.2017)
2. ↑  Põhja-Tallinna rajatavad sadamad said nime, www.pealinn.ee, 07. august 2019
3. ↑  Maa-amet. "Geoportaal". Vaadatud 22.10.2018.

Välislingid
-----------

* Piirivalvesadam Sadamaregistris

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Piirivalvesadam** |
Piirikotkas
**Piirikotkas** on Eesti piirivalve eraldusmärk ja ühtlasi ka piirivalvega seotud politseinike teenetemärk.[*viide?*] Teenetemärgiga tunnustatakse politseiametnikke piirivalvealase tegevuse arendamisel ja korraldamisel osutatud teenete eest.

Erimärgi kujundas kunstnik Günther Reindorff piirivalve 10. aastapäevaks 1932. aastal. 

Piirivalve erimärgi kandvaks ideeks on piiriposti ette paigutatud mõõka hoidva kotka kujund. Rahvuseeposest tuntud Põhjakotka avatud tiibadega figuur sümboliseerib valvsust, vaprust ja võitlusvalmidust. Eraldusmärk Piirikotkas sümboliseerib endise ja tänapäevase piirivalve tegevuse ja traditsioonide järjepidevust. Diagonaalselt paigutatud rahvusvärvi stiliseeritud piiripostil koos posti ülaosas paikneva Eesti väikese kuldvärvilise riigivapiga väljendavad rahvusvabariigi ajaloolisi ideaale. Kaheteralist mõõka hoidev tõstetud tiibadega kotkas väljendab Eesti riigi kaitsmise ideed, relvastatud piirivalvurite valvsust ning kindlameelsust, kuid ka hoiatust mistahes vaenulikkuse suhtes. Mõõgaga kotkas on hõbedavärviline. Hõbedast põhjakotkast ja rahvusvärvides piiriposti ümbritseb hõbedast värvi tammelehtedest pärg kui ühtekuuluvuse ja mehisuse sümbol. Eraldusmärgi alumises osas tammepärga ühendaval hõbedasel lindil on Eesti piirivalve asutamise kuupäev 1. november 1922.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 16.01.2019)
**Laaman** on perekonnanimi.

Statistika
----------

Seisuga 01.01.2023 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei elanud või oli neid vähem kui 5 ja seetõttu ei ole selle perekonnanime kohta statistikat.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Läänemaal Kullamaa ja Koeru kihelkonnas, Harjumaal Keila kihelkonnas ning Võrumaal Urvaste kihelkonnas nimeks Lamann ja Laman (normaliseeritult Laaman).

1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati 1937. aastal nimi Laaman ühel korral ära - uueks võetud nimeks oli Laht.

Nime kandjaid
-------------

* Eduard Laaman, eesti ajakirjanik, ajaloolane ja ühiskonnategelane (1888–1941)
* Ilona Laaman, eesti luuletaja (1934–2017)
* Jaan Laaman, eesti päritolu USA kurjategija (1948–)
* Roman Laaman (Laamann), eesti arst ja sõjaväelane (kolonel) (1888–1963)
* Tatjana Poska-Laaman, eesti õigusteadlane (1900–1988)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 25.01.2023)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Laaman.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Laaman.

Välislingid
-----------

* Laaman statistikaameti andmebaasis
**Madis Järvi** (sündinud 6. aprillil 1988) on eesti vioolamängija, helilooja ja dirigent. 

Madis Järvi alustas viiuliõpingud Eestis 1994. aastal Ivi Tiviku klassis, 1995. aastast õppis Soomes Pertti Sutineni juhendamisel. 2008. aastast õppis vioolamängu Lahti Konservatooriumis. 

Madis Järvi kirjutab ka heliloomingut ja dirigeerib. Dirigeerimist hakkas ta õppima 11-aastaselt Jüri-Ruut Kanguri juhendamisel. Heliloomingu õpetajateks on tal olnud Kari Karjalainen (orkestratsioon), Harri Ahmas ja Toivo Tulev. 

2008. aastal asutas ta oma orkestri Lahden Nuori Kamariorkesteri. Tema teoseid on esitatud nii Eestis, Soomes kui ka näiteks Saksamaal. Madis Järvi on osalenud mitmetel meistrikursustel. Teda on õpetanud näiteks Klaus Christa, Juhani Palola, Pertti Sutinen, Mikhail Zemtsov, Tatjan Liberova, Atso Almila, Neeme Järvi, Paavo Järvi, Leonid Grinn. 

2011. aastal esitas ta Soomes oma esimese vioolakontserdi koos Lahti kõrgkooli sümfooniaorkestriga Esa Heikkilä dirigeerimisel. 2012. aasta kevadel võitis ta Lahti Kõrgkooli heliloomingukonkursi teosega "White Dwarf" sümfooniaorkestrile. 2013. aastal lõpetas ta Soomes kõrgkooli vioola erialal. 

Aastal 2022. juunis kandis ette Neeme Järvi oma juubeli kontserdil, koos Eesti Riikliku sümfooniaorkesteriga Madis Järvi teose "Morbiidne Sümfoonia". Tegu on kaheosalise sümfooniaga. 

Novembris 2013 asus ta tööle Rahvusooper Estonia vioolarühma (2014. aastast vioola 3. kontsertmeister). 

Madis Järvi on ka ansambli Järvi Instrumentalists ja Härrasmeeste Ansambli liige.

Looming
-------

Madis Järvi on kirjutanud lisaks 6. keelpillkvartetti, 2 flöödikvartetti, klaverikvintett, klaveri trio, Pühenduslaul Narvale(2017), Kontsert oboele ja orkestrile (2022), Kontsert tromboonile ja orkestrile (2019), Morbiidne Sümfoonia (2021) ja suurel hulgal muid suuremaid ja väiksemaid heliteoseid.

Isiklikku
---------

Tema vanaisa oli Järvide dünastia alusepanija dirigent Vallo Järvi, isa on tšellist Teet Järvi, vanaonu on dirigent Neeme Järvi ning ema on pianist Mari Järvi. Madis Järvil on kolm tütart.

Välislingid
-----------

* Pilt Madis Järvist
* Madis Järvi, Pärnu Linnaorkester, Youtube, 27. august 2010
* Madis Järvi, "White Dwarf", Youtube, 22. aprill 2013
* Madis Järvi, Klaveri trio, Youtube, 5. mai 2017
* Madis Järvi "Morbiidne sümfoonia" 9. juuni 2022
* Madis Järvi "On the brightside" 27. juuli 2022
* Madis Järvi „Morbiidne sümfoonia" Neeme Järvi jõulises tõlgenduses 17. juuni 2022
* madisjarvi.ee
**Rebu** on Ida-Virumaal Lüganuse vallas asuv küla.

Kohanimekäändeks on Rebusse, mitte Rebule.

Rebule lähimad külad on edelas Oandu, läänes Mehide, põhjas Aruküla ja idas Rääsa.

18. sajandi kaartidel oli Rebu ja Rääsa küla juures Virunurme juurest lähtuv oja.

Küla mainiti 1551 ja 1844 kujul *Rebbo*, 1665 kujul *Rebba* ja 1796 kujul *Röbbe*. 1726 märgiti hajataludena *Räbo Jürri* ja *Räbo Maddi* talusid. 1732 nimetati Rääsa küla all talupoegi *Räwo Jurri* ja *Räwo Maddis*, kes on arvatavasti needsamad isikud kes 6 aastat varem. Küla asus Lüganuse kihelkonnas ning ta on kuulunud Maidla ja Mäetaguse mõisa alla.

Häälikuliselt vastab külanimele sõna "rebu", mis tähendas vanasti rebast. Ent oletatud on sedagi, et nime algkuju oli ä-line. Sel juhul oleks algkujuks sõna "räbu", mis vanasti tähendas puru.

Eesti 2000. aasta rahvaloenduse järgi oli Rebul 8 elanikku. Küla kuulus Maidla valda kuni selle likvideerimiseni 2013. aastal.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. 1 2 3  Eesti kohanimeraamat, lk. 549
5. ↑  Eesti kohanimeraamat, kaart 6

| * v
* r
Lüganuse valla asulad |
| --- |
| Linnad | 

* Kiviõli
* Püssi

 |  |
| Alevikud | 

* Erra
* Lüganuse
* Sonda

 |
| Külad | 

* Aa
* Aidu
* Aidu-Liiva
* Aidu-Nõmme
* Aidu-Sooküla
* Aruküla
* Arupäälse
* Aruvälja
* Hirmuse
* Irvala
* Jabara
* Koolma
* Kopli
* Kulja
* Liimala
* Lipu
* Lohkuse
* Lümatu
* Maidla
* Matka
* Mehide
* Moldova
* Mustmätta
* Oandu
* Ojamaa
* Piilse
* Purtse
* Rebu
* Rääsa
* Salaküla
* Savala
* Sirtsi
* Soonurme
* Tarumaa
* Uniküla
* Varja
* Veneoja
* Virunurme
* Voorepera
* Erra-Liiva
* Ilmaste
* Koljala
* Nüri
* Satsu
* Uljaste
* Vainu
* Vana-Sonda
* Varinurme

 |
Velodroom 1900. aasta suveolümpiamängude ajal
**Vincennesi velodroom** (prantsuse *Vélodrome de Vincennes*, ka *la Cipale*, *Cipale*, ametlikult *Vélodrome Jacques Anquetil*) on staadion Prantsusmaal Pariisis Vincennesi metsas. Selle geograafilised koordinaadid on 48° 49′ 35″ N, 2° 24′ 41″ E.

Seal peetakse jalgpalli- ja ragbivõistlusi.

Ajalugu
-------

Vélodrome Jacques-Anquetil
Algselt ehitati see 1894 velodroomina (*Vélodrome municipal de Vincennes* (Vincennesi munitsipaalvelodroom), kuid sellest sai 1900. aasta suveolümpiamängude peastaadion, kus toimusid ava- ja lõputseremoonia ning jalgrattaspordi-, kriketi-, ragbi-, jalgpalli- ja võimlemisvõistlused. 
Staadionil toimusid ka 1924. aasta suveolümpiamängude jalgrattaspordi- ja jalgpallivõistlused. Kuni 1934. aastani asus see Vincennesi linna territooriumil. 

Aastatel 1968–1974 oli Vincennesi staadionil Tour de France'i finiš (Tour de France'i Cipale'i etapp). 

Aastast 1987 on staadioni ametlik nimi **Jacques Anquetili velodroom** (*Vélodrome Jacques Anquetil*).