recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eveeni keel** on tunguusi keel, mida kõnelevad eveenid Venemaal Sahhas, Magadani oblastis, Tšuktšimaal ja Habarovski krais. Eveenide koguarv oli Venemaal 2010. aastal 21 830, kuid eveeni keele kõnelejaid oli vaid 5656. Paljud eveenid on läinud üle vene keelele, Sahhas ka jakuudi keelele. Eveeni keel on ohustatud, emakeelena omandab seda vaid väike arv lapsi ning keele kõnelejate arv väheneb.
Kõnelejate keeleoskus halveneb ja huvi emakeele vastu on väike.

Murded
------

Eveeni keel jaguneb erinevate käsitluste järgi kahte või kolme murderühma – lääne-, (kesk-) ja idamurdeks, mis jagunevad 20 murdeks ja paljudeks murrakuteks.

Kiri
----

19. sajandi keskel tõlgiti eveeni keelde Matteuse evangeelium ning ilmus ka eveenikeelne aabits. Neis väljaannetes kasutati mugandatud kirillitsat. Eveeni keelt kirjutati 1932–1936 ladina kirjas, 1937. aastal asendati see kirillitsal põhineva tähestikuga, kuid ladina kirja kasutati kuni 1939. aastani.
1952. aastal lisati tähestikku tähed ӈ, ө ja ӫ.
*Eveeni tähestik*

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| А а | Б б | В в | Г г | Д д | Е е | Ё ё | Ж ж |
| З з | И и | Й й | К к | Л л | М м | Н н | Ӈ ӈ |
| О о | Ө ө | Ӫ ӫ | Ӧ ӧ | П п | Р р | С с | Т т | У у |
| Ф ф | Х х | Ц ц | Ч ч | Ш ш | Щ щ | Ъ ъ | Ы ы |
| Ь ь | Э э | Ю ю | Я я |   |   |   |   |

Grammatika
----------

### Fonoloogia

Eveeni keeles on 18 täishäälikut (9 pikka ja 9 lühikest) ning 18 kaashäälikut.

### Morfoloogia

Eveeni on aglutinatiivne. Eveeni keeles on 13 käänet. Eristatakse ainsust ja mitmust ning esimest, teist ja kolmandat isikut. Keeles puuduvad eesliited, käändeid märgitakse järelliidetega. Morfoloogiliselt ülesehituselt sarnaneb eveeni keel mongoli keelega. Eveeni keelele on omane SOV-tüüpi sõnajärg.

Viited
------

1. 1 2  Evengi keel Ethnologue'is.
2. ↑  Pismennyje jazyki mira: Jazyki Rossijskoi Federatsii. Sotsiolingvistitšeskaja entsiklopedija. Kniga 2, lk 675–681, 686. Moskva: Academia, 2003. ISBN 5-87444-191-3.
3. 1 2

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku kategooria: **Eveeni keel** |

*
**Aleksandr Vladimirovitš Zamahhin** (vene keeles Александр Владимирович Замахин; 11. august 1928, Širokovo küla, Kolomna maakond, Moskva kubermang, NSV Liit – 28. aprill 1990 Tallinn) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane.

Aleksandr Zamahhin õppis Moskva Teraseinstituudis, kus omandas insener-metallurgi kutse. 1953. aastal suunati ta tööle Eestisse Dvigateli tehasesse, kus töötas vanemmeistri ja tsehhi tehnoloogilise büroo ülemana.

1957. aastal astus ta NLKP-sse, 1960. aastal valiti ta EKP Tallinna Linna Mererajooni Komitee II sekretäriks. 1964. aastal lõpetas ta NLKP KK Kõrgema Parteikooli ning seejärel määrati tööle EKP KK aparaati.

Aastatel 1969–1973 oli ta Narva linna RSN TK esimees, aastatel 1973–1978 EKP Narva Linnakomitee I sekretär.

1978. aastal määrati ta EKP KK organisatsioonilis-parteilise töö osakonna juhataja I asetäitjaks.

Aastatel 1980–1984 oli ta EKP KK tööstus- ja transpordiosakonna juhataja, 1984. aastast oli ta Eesti NSV Statistikavalitsuse juhataja. 1985–1990 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu liige.

Ta suri 28. aprillil 1990 ja maeti 7. mail 1990 Metsakalmistule.

Tunnustus
---------

* Tööpunalipu ordeni kahekordne kavaler
* Rahvaste Sõpruse orden

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Rahva Hääl, 1. mai 1990 (nekroloog).
2. ↑  Haud Tallinna Metsakalmistul[*alaline kõdulink*]
Edgar Krahn
**Edgar Krahn** (1. oktoober (19. september vkj) 1894 Laiuse vald, Tartumaa – 6. märts 1961 Kensington, USA) oli baltisaksa päritolu eesti matemaatik.

Ta õppis Tartu ja Göttingeni ülikoolis. 1926. aastal kaitses ta Göttingenis doktoriväitekirja, misjärel sai tast Hermann Jaaksoni järel teine eestlasest matemaatikadoktor.

Ta on läinud graafiteooria ajalukku kui neljavärviprobleemi lahendamise tõenäosuse üks esimesi kindlaksmäärajaid. Samuti on ta Faberi-Krahni võrratuse kaasautor.

Viited
------

1. 1 2  Lumiste, Ü. Peetre, J. (Eds.), 1994. Edgar Krahn 1894–1961. IOS Press.
2. ↑  N. L. Biggs, E. K. Lloyd, R. J. Wilson, *Graph Theory 1736-1936*. Caledron Press, 1986.
3. ↑  E. Krahn, *Der Wahrscheinlichkeit der Richtigkeit des Veirfarben-satzes*. Acta Comment. Univ. Tartu (A) 22 No 2 (1932), 1-7.

Kirjandus
---------

* Album Academicum Universitatis Tartuensis. III köide. Tartu 1994. Lk. 134.
* Lumiste, Ülo; Peetre, Jaak (eds.), *Edgar Krahn 1894–1961: A Centenary Volume*. Amsterdam: IOS Press.
Jenny Lind (1850)
**Johanna Maria Lind** (ka **Jenny Lind**; 6. oktoober 1820 Stockholm – 2. november 1887 Malvern) oli rootsi ooperilaulja.

Jenny oli tüdrukutekooli juhataja Anne Marie Felborgi (1793–1856) vallaslaps. Tema isa oli raamatupidaja Niklas Jonas Lind. Jenny vanemad abiellusid alles 1834. aastal.

Jenny sünniaastaks peetakse küll aastat 1820, kuid ei sündimine Rootsis ega ka sünniaasta ole kindlat tõendamist leidnud. Näiteks on teada, et 1. septembril 1850 jõudis ta Liverpoolist New Yorki Inglise laevaga S. S. Atlantic, kus tema vanuseks oli märgitud hoopis 39, seega oleks ta sünniaasta hoopis 1810. 

Jenny lauluhäält märgati juba lapseeas. Kui ta oli umbes üheksa-aastane, kuulis tema lauluhäält teenijatüdruk *mademoiselle* Lundberg, kes oli Kuningliku Rootsi Ooperi tantsija. Lundberg oli noore Jenny häälest vaimustatud ja aitas tal sisse saada Kuninglikku Teatrikooli. Laval hakkas Jenny lauljana esinema 10-aastaselt ning 17-aastaselt oli ta Rootsi Kuningliku Ooperi silmapaistvaim laulja, 20-aastaselt oli ta Rootsi Kuningliku Muusikaakadeemia liige ja Rootsi kuninga õukonnalaulja.

Esimese suurrolli laulis ta 1838. aastal Carl Maria von Weberi ooperis "Nõidkütt".

1843. aastal tutvus ta kontserdireisil Taanis Hans Christian Anderseniga, kes temasse armus, kuid Lindil puudusid kirjaniku vastu tunded. Sellel ja järgmisel aastal kirjutas Andersen sellest inspireerituna kolm muinasjuttu: "Inetu pardipoeg", "Ingel" ja "Ööbik". Neist viimase mõjul hakati Lindi kutsuma Rootsi ööbikuks.

1852. aastal abiellus ta Bostonis Otto Goldschmidtiga (1829–1907). Abielust sündis kolm last: 1853. aastal Saksamaal ning 1857. ja 1861. aastal Inglismaal. See teeb tema sünniaasta 1810 ebatõenäoliseks.

1887. aastal suri ta vähki. Ta on maetud Great Malverni kalmistule Inglismaal Worcestershire'i krahvkonnas.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jenny Lind** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib tänapäevasest linnast; Vana-Kreeka linnriigi kohta vaata artiklit Antiik-Kórinthos.* |

---

Vaade tänapäevasele Kórinthose linnale
**Kórinthos** (kreeka keeles Κόρινθος, vanakreeka keeles Ϙόρινθος) on Kreeka linn, mis asub Lõuna-Kreekas Peloponnesose piirkonnas Korinthía piirkonnaüksuses.

2011. aasta kohalike omavalitsute reformi järel on see Kórinthose valla keskus. Samuti on linn Korinthía piirkonnaüksuse pealinnaks.

Linn asutati praegusel kujul 1858. aastal, mil 6,5-magnituudine maavärin hävitas Antiik-Kórinthose (Αρχαία Κόρινθος) ümber tekkinud senise asula. Uut linna nimetati Uus-Kórinthoseks (Νέα Κόρινθος) ja see paiknes antiikaegsest asulakohast kolm kilomeetrit kirdes Kórinthose lahe ääres. 1928. aastal tabas uut linna 6,3-magnituudine maavärin ja 1933. aastal puhkes seal suur tulekahju.

Kórinthosel elas ja tegutses näiteks vanakreeka filosoof Diogenes.

Kórinthos oli Rooma riigi Ahhaia provintsi suurim linn ja tähtis kaubanduskeskus, olles isegi olulisem kui Ateena.

Sõpruslinnad
------------

* Itaalia Siracusa, Sitsiilias Itaalias
* Serbia Jagodina, Serbia
* Ameerika Ühendriigid Corinth, Mississippi osariigis Ameerika Ühendriikides
* Ameerika Ühendriigid Abilene, Texase osariigis Ameerika Ühendriikides

Vaata ka
--------

* Kórinthose kanal
* korint

Viited
------

1. ↑  Hagner, Donald A. 2012. The New Testament: a historical and theological introduction Grand Rapids (Mich.): Baker Academic. Lk 478

Välislingid
-----------

* Koduleht (kreeka keeles)
Kumõki keele levila Kaukaasias
**Kumõki keel** on turgi keelte kõptšaki-polovetsi rühma kuuluv keel, mida kõneldakse põhiliselt Dagestani keskosa tasandikel. Kõnelejate arv on umbes 430 000. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli Venemaal kumõki keele oskajaid 426 212. Kuni 19. sajandi alguseni oli kumõki keel Põhja- ja Kesk-Dagestanis kasutusel *lingua franca*'na. Kumõki kirjakeel hakkas kujunema 19. sajandi esimesel poolel araabia kirja baasil. Aastatel 1929–1938 kasutati ladina tähestikku. 1938. aastal võeti kasutusele vene tähestik.

Kumõki keele lähimad sugulaskeeled on nogai keel ja karatšai-balkaari keel.

Kumõki keel on üks Dagestani ametlikest keeltest. Kumõki lapsed õpivad kumõki keeles algkoolides. Põhikoolis ja keskkoolis õpitakse kumõki keelt õppeainena.

Kord nädalas ilmub kumõkikeelne ajaleht Joldaš (Ёлдаш).

2012. aastal ilmus Venemaal 11 nimetust kumõkikeelseid raamatuid ja brošüüre kogutiraažiga 14 500 eksemplari.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. mai 2013. Vaadatud 13. detsembril 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Kumõki Vikipeedia projekt** Vikiinkubaatoris |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku kategooria: **Kumõki keel** |
Marika Rökk
**Marika Rökk** (saksa hääldus: ma.ˈʁiː.ka ˈʁœk ( kuula); sünninimi **Marie Karoline Rökk**; 3. november 1913 Kairo, Egiptus – 16. mai 2004 Baden, Austria) oli ungari päritolu näitleja, tantsija ja laulja, kes sai tuntuks mängimisega natsionaalsotsialistliku Saksamaa kinofilmides.

Elukäik
-------

Marie Karoline Rökk sündis 1913. aastal Kairos. Tema isa oli ungarlasest arhitekt ja ehitaja Eduard Rökk ning ema Maria Karoline Charlotte (sündinud Karoly) Rökk. 

Lapsepõlve veetis ta Budapestis. 1924. aastal kolis perekond isa töö tõttu Pariisi. Seal õppis ta lavatantsu ja astus üles kabarees Moulin Rouge.

Peagi jätkas ta lavateed Ameerika Ühendriikides, kus töötas koos Ned Wayburniga. 1929. aastal naasis ta Euroopasse ja aasta hiljem debüteeris Suurbritannia komöödiafilmis "Why Sailors Leave Home", mille lavastas Monty Banks ja mille peaosas oli Leslie Fuller.

Tõelise läbimurde tegi ta siis, kui Universum Film AG (UFA) üritas luua saksa filmistaari, et konkureerida Hollywoodi muusikalide tippnäitlejate Eleanor Powelli, Ginger Rogersi ja hiljem Alice Faye, Rita Hayworthi ja Betty Grable'iga. Saksamaa propagandaminister Joseph Goebbels imetles Hollywoodi filme ja vaatas neid regulaarselt eraviisilistel linastustel.

Marika Rökk jõudis karjääri tippu 1944. aastal, mil mängis peaosa muusikalises värvifilmis "Die Frau meiner Träume". Ehkki vaid mõnes tema filmis oli näha natsistliku propaganda elemente, täitis ta ülesande riigi liidri rolli seatud naisena, lõbustades saksa rahvast kogu teise maailmasõja vältel nii, nagu Goebbels seda kavatses[*viide?*]. Pärast sõda keelati Rökil algul igasugune erialane töötamine (*Berufsverbot*), kuid ta rehabiliteeriti 1947. aastal ning Rökk jätkas filmikarjääri Saksamaa Liitvabariigis ja Austrias.

1948. aastal oli ta Saksamaa Bambi meediaauhinna esimeste laureaatide hulgas. Rökist sai üks Euroopa kuulsamaid operetilauljaid, kes esines laval 1986. aastani. Pärast abikaasa Georg Jacoby surma abiellus ta 1968. aastal ungari näitleja Fred Rauliga ning nad elasid koos kuni mehe surmani 1985. aastal. Ta oli näitleja Gabriele Jacoby ema. 

Marika Rökk suri 90-aastaselt 2004. aastal Austrias Baden bei Wienis südamerabandusse.

Tunnustus
---------

* 1948, 1968, 1987, 1990, 1998 Bambi
* 1981 Deutscher Filmpreis, eripreemia silmapaistva kaastöö eest Saksa kinos
* 1987 Baieri filmiauhind, parim näitleja

Viited
------

Välislingid
-----------

* Saksa kunagine populaarne näiteljanna Marika Rökk võis olla nõukogude agent / Postimees, 21. veebruar 2017
* Films, bibliography, photographs
Johan Busch oma abikaasaga 1895. aastal
Sadulsepp Johan Buschi kuulutus ajakirjas "Põllumees: põllu- ja aiatöö, karjakasvatuse ja piimatalituse, metsaasjanduse ja mesilaste pidamise ajakiri", 1. september 1897
**Johan Busch** (21. juuli / 2. august 1873 Vara, Tartumaa – 3. september 1940 Tartu) oli eesti mööblitööstur.

Johan Busch sündis Varal kingsepana töötanud eruohvitseri Gottfried Georg (1831–1902) ja Kadri (neiup. Tommerso, 1848–1933) pojana. Buschi esiisad töötasid 19. sajandi algusest Sieversite Vara mõisas ja enne seda praeguse Läti aladel asunud Vilzēni (Wilsenhof) mõisas kutsaritena. Alghariduse sai ta Vara valla köstrikoolis, mille lõpetamise järel õppis ametit kõigepealt Tartu sadulseppmeistri A. Tensi juures ja seejärel Viljandis Seidat’i sadulsepa- ja polstermööblitööstuses. Pärast viis aastat kestnud õppeaega omandas ta sellikutse ja asus töötama Pärnus tislermeister Gustav Grünthali ja tõldsepp Schwarzenbergi juures. Seejärel töötas ta aasta Riias Seidorfi polstermööblitööstuses. Riiast naasis J. Busch Tartusse, kus töötas sadulseppmeistrite Franz Reinhardti, Grünwaldi ja hiljem lühikest aega Koorti juures.

1894. aasta lõpus sai J. Busch sadulseppmeistri kutse ja asutas Tartus Vene tänaval Tartu esimese sadulsepa- ja polstermööblitööstuse. Järgmisel aastal kolis ta mööblitööstur Ludwig Bandelier’ majja Kalda tn 16. Bandelier’le kuulus Kalda ja Vene tänava nurgal suur krunt, kus asusid elumaja ja mööblikauplus, tisleritöökojad ja laod. J. Buschi ja L. Bandelier’ koostöö kestis 25 aastat kuni töösturi surmani 1922. aastal. 1912. aastal avas J. Busch Tartu peamisel kaubatänaval, Aleksandri tn 12 oma poe (hävis Teises maailmasõjas, praeguse Küüni tn pargi alal), mis oli avatud kuni 1940. aastani. 1917. aastal kolis J. Busch oma sadulsepa- ja polstermööblitööstuse Kalda tänavalt oma majja Eliisabeti (praegune Eha) tn 17 (hävis Teises maailmasõjas). J. Busch valmistas mööblit mitte ainult Tartusse, vaid ka Liivi- ja Eestimaa mõisatesse ja Venemaale.

J. Buschi mööblitööstus oli Tartu vanim ja seal õppisid mitmed hiljem oma töökoja asutanud mööblitootjad. J. Busch oli Tartu Töösturite Keskühingu nõukogu liige, sadulsepa tööala juhatuse liige, Tartu Tööoskusameti ekspert sadulsepatöö alal, Tartu Majaomanikkude Panga nõukogu liige, Tartu Majaomanikkude Ühingu liige, Tartu Eesti Käsitööliste Abiandmise Seltsi liige, Tartu Peetri koguduse I pihtkonna liige, nõukogu ja üldnõukogu liige.

J. Busch on maetud Tartu Vana-Peetri kalmistule.

J. Buschi poeg oli eesti lastearst Harry Busch.

Viited
------

1. ↑  "Johan Busch, Tartu ärimees ja tööstur (foto)".
2. ↑  A. Feldmann, V. Kuusloo, V. Tiido, A. Matsalu (1937). *Tartu Töösturite Keskühing. 1917–1937. Koguteos*. Tartu: Tartu Töösturite Keskühingu väljaanne. Lk 154.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
3. ↑  Mirjam Peil, Toomas Zupping (2013). *Toast tuppa : Eesti linnakodu lugu*. Tallinn: Päikesevanker. Lk 333.
Hope Lange (1957)
**Hope Elise Ross Lange** (28. november 1933 Redding, Connecticut – 19. detsember 2003 Santa Monica, California) oli Ameerika Ühendriikide filmi- teatri- ja telenäitleja.

Broadwayl alustas ta näitlejakarjääri juba lapsena. Filmidebüüdi tegi ta 1956. aastal filmis "Bussipeatus" ("Bus Stop"), kus üht peaosa mängis Marilyn Monroe.

1957. aastal oli Lange nomineeritud Selena Crossi rolli eest filmis "Peyton Place" parima naiskõrvalosatäitja Oscarile ja Kuldgloobusele. Tema teised tuntumad rollid olid koos Robert Wagneriga filmis "The True Story of Jesse James" (1957), koos Montgomery Cliftiga filmis "Noored lõvid" ("The Young Lions"; 1958), koos Suzy Parkeri ja Joan Crawfordiga filmis "The Best of Everything" (1959), koos Elvis Presleyga filmis "Wild in the Country" (1961), koos Glenn Fordi ja Bette Davisega lavastaja Frank Capra viimases filmis "Pocketful of Miracles" (1961), õudusfilmis "Elm Streeti luupainaja 2: Freddy kättemaks" ("A Nightmare on Elm Street 2: Freddy's Revenge"; 1985) ning David Lynchi filmis "Sinine samet" ("Blue Velvet"; 1986), kus tema roll oli Laura Derni kehastatud tegelaskuju ema.

Alates 1960. aastate teisest poolest mängis ta paljudes telefilmides ja mitmes telesarjas. Aastatel 1969 ja 1970 võitis ta kahel aastal järjest Primetime Emmy auhinna Carolyn Muiri rolli eest situatsioonikomöödias "The Ghost & Mrs. Muir".

Ta oli abielus kolm korda. Aastatel 1956–1961 oli ta abielus näitleja Don Murrayga ja 1963–1971 filmilavastaja Alan J. Pakulaga. Abielust Murrayga sündis kaks last.

Välislingid
-----------

* Hope Lange andmekogus IMDb (inglise)
**Julius Niklus** (11. november 1885 Otepää – surma aeg ja koht teadmata) oli Otepää alevivanem ja linnavanem.

Elulugu
-------

Tema isa oli ehitusmeister-ettevõtja. Niklus lõpetas Otepääl kihelkonnakooli ja õppis ka Õpetajate Seminaris.

1907. aastal astus ta Vene sõjaväkke, kus oli tööl majandusametnikuna. Vabadussõja alates astus ta Eesti kaitseväkke ja ta määrati 3. rügemendi laekahoidjaks ja hiljem majandusülemaks. Alates 1924. aasta algusest oli ta 7. Jalaväerügemendi majandusülem (sõjaväeametnik). Tema teeneid hinnati Kotkaristi ja Valgeristi teenetemärkidega.

Ta valiti detsembris 1935 ja kinnitati jaanuaris 1936 Otepää alevivanemaks.

Ta oli ka Kaitseliidu Otepää malevkonna pealik ja Isamaaliidu Otepää osakonna juhatuse liige.

Tunnustus
---------

* Kaitseliidu Valgeristi III klassi teenetemärk
* Kotkaristi IV klassi teenetemärk, 1935

Viited
------

1. 1 2 3  Sõdur, 45-46, 1935
2. ↑  Otepää sai uue alevivanema. Postimees, 21.12.1935, nr. 348, lk. 4
3. ↑  Kinnitati Otepää alevivanem. Postimees, 24.01.1936, nr. 22, lk. 5
4. ↑  Populaarteaduslikud loengud Otepääl. Postimees, 29.01.1936, nr. 27, lk. 6
5. ↑  Teenetemärkide kavalerid

Kirjandus
---------

* Julius Niklus 50-ne aastane. Postimees, 10.11.1935, nr. 307, lk. 6

Välislingid
-----------

* Ohvitseride andmekogu
* Valgamaa kodulooline andmebaas ISIK
**Väikepinge** (inglise keeles *extra low voltage*, lühend ELV) on madalpinge, mille korral pinge elektrijuhtide vahel või juhi ja maa vahel ei ületa vahelduvpinge korral 50 V ja pulsatsioonivaba alalispinge korral 120 V. 

Tüüpilised väikepinged on 6 V, 12 V, 24 V, 36 V ja 48 V.

Väikepinge allikaina kasutatakse pinget madaldavat trafot, samuti keemilisi ja fotoelektrilisi vooluallikaid.

Väikepingete piirkonnas eristatakse kaitseväikepinget ja talitlusväikepinget. 

Väikepingelisi seadmeid kasutatakse laialdaselt tänapäevastes süsteemides, nagu nutimaja lahendused (valgustus, ventilatsioon, uste/akende avamine ja sulgemine), turvasüsteemid, automaatse tulekahjusignalisatsiooni süsteemid, kaameravalve süsteemid, nutiseadmed. Samuti kasutatakse väikepingeseadmeid sellistes suurema ohuga alades nagu niisketes ruumides (näiteks saun, vannituba, bassein) või plahvatusohtlikes ruumides ja põrandaküttes.

Vaata ka
--------

* Kaitseväikepinge
* Talitlusväikepinge

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. aprill 2014. Vaadatud 7. aprillil 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib ametikohast; Edgar Savisaare raamatu kohta vaata artiklit Peaminister (raamat).* |

---

**Peaminister** on kas

* Üks suur vingu punn kes võtab headelt vanatelt inimestelt raha ja ta nimi on muidugi meie kuulus osta.ee oktsioni kaotaja KAJA KALLAS!!!!

* valitsusametnik poolpresidentaalses vabariigis, kes on määratud ametnikkonna tööd korraldama ja presidendi otsuseid ellu viima

Peaministri ametikoht esineb nii konstitutsioonilistes monarhiates (nagu Belgia, Taani, Jaapan, Holland, Suurbritannia) kui ka vabariikides.

Mitmes riigis on peaministri ametinimetuseks oma termin: *liidukantsler* Saksamaal, *ministrite nõukogu esimees* Itaalias, ministerpresident jne.

Vaata ka
--------

* Eesti peaministrid
* Vabariik
* Riigipeade ja valitsusjuhtide koondtabel

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Peaminister** |

* Eesti Vabariigi peaminister

Ministrid

Peaminister **·** Põllumajandusminister **·**  Majandusminister **·**  Kultuuriminister **·**  Kaitseminister **·**  Haridusminister **·**  Sotsiaalminister **·**   
 Rahandusminister **·**  Keskkonnaminister **·**  Välisminister **·**  Sotsiaalminister **·**  Siseminister **·**  Justiitsminister **·**  Portfellita minister
**Mark Rõbak** (8. märts 1945 Tallinn – 6. märts 2018 Iisrael) oli eesti-juudi taustaga matemaatikaõppejõud, Eesti Juudi Muuseumi looja ja mälu-uurija, kultuurisaadik Iisraeli ja Eesti vahel.

Ta lõpetas Moskva Riikliku Ülikooli mehaanika-matemaatikateaduskonna. 

Emigreerus koos vanematega 1972. aastal Iisraeli, kus töötas ligi 30 aastat IBM-is. 

2001. aastal pensionile jäänuna pühendus ta Eesti juutide ajaloo ja mälu uurimisele ja jäädvustamisele. 

2006. aastal tegi ta veebilehe eja.pri.ee (praegu ), mis pani aluse Eesti Juudi Muuseumi rajamisele, mille kallal ta aastaid tulemuslikult töötas.

Mark Rõbak Eesti Juudi Muuseumi avamisel 17.12.2008 Eesti Juudi Kogukonna keskuses.
Mark Rõbak suri 6.märtsil 2018 (juudi kalendri järgi 19.adaril 5778) oma kodus Iisraelis ja on maetud Tel Aviv Drom kalmistul oma isa Šmueli ja ema Ruthi kõrvale.

Tunnustus
---------

* 2009 – Eesti juudi kogukonna aasta inimene
* 2010 – Valgetähe IV klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  "Mark Rõbak, Eesti Juudi muuseumi looja - Eesti Juudi Muuseum". Vaadatud 29. märtsil 2024.
2. ↑  "One-Step Search Results". *database.jewish.ee*. Vaadatud 29. märtsil 2024.
3. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 17705

Välislingid
-----------

* 
*
Cavalese vaadatuna Cermiselt augustis 2006
Cavalese valla paiknemine Trento provintsis
**Cavalese** (saksa: *Gaßlöss*) on 4004 elanikuga vald *(comune)* Trento provintsis Põhja-Itaalias, suusakuurort ja Val di Fiemme peamine keskus. See on Magnifica Comunità di Fiemme (Suurepärane Fiemme Ühendus) osa ja on koos Predazzoga oru haldus-, kultuuri- ja ajalooline keskus. Linn on tuntud turismisihtkoht, talviti murdmaa- ja mäesuusatajatele ning suviti huvireisijatele. Linna piirkonnas toimus 1998. aastal köisraudtee katastroof, kui USA lennuk lõhkus treeninglennul linna lähedalasuva Cermise mäega ühendava köisraudtee, tappes 20 inimest.

Ajalugu
-------

Cavalese juured lähevad tagasi pronksiaega, kui tekkis väike asula. Püsiv küla tekkis 12. sajandil, kui loodi veskid, saeveskid ja sepapajad vase tootmiseks piki Gambise jõge. Sel ajal valitses Val di Fiemmet Trento vürstlik piiskop, mis andis kohalikule kogukonnale laialdase autonoomia (siit nimetus *Magnifica Comunità di Fiemme*). 16. ja 17. sajandil sai Cavalesest piirkonna piiskoppide ja aristokraatide puhkusekeskus, kes aitasid oluliselt kaasa küla arengule. Piiskopipalee sai 19. sajandil lõpuks Suurepärane Ühenduse elupaigaks. 

1900. aastatel ja eriti aastatel pärast Teise maailmasõja lõppu tegi linn tänu ehitustööstuse, käsitöö ja turismi arengule läbi muljetavaldava kasvu, loodi arvukalt hotelle ja paremini läbitavaid teid. 

Köisraudteel Cavalesest lähedalasuvale Cermise mäele toimus kaks suurt köisraudtee õnnetust, üks aastal 1976 ja teine aastal 1998. Mõlemal juhul langes Cermiselt laskuv vagun maapinnale.

Demograafia
-----------

Cavalese on pidevas demograafilises arengus: 2801 asukast aastal 1921 ületas see hiljuti 4000 asuka künnise.

Majandus
--------

Silmapaistva rolli majandustegevuses on hõivanud turismisektor, kus on mitmeid hotelle, restorane, suusakuurorte. Olulise tähtsusega on: ehitustööstus, meisterdamine (puit, raud ja marmor) ja ühiskondlik juustutööstus.

Tuntud inimesi
--------------

* Narciso Bronzetti (1821–1859), Itaalia patrioot, kes võitles oma venna Piladega teises iseseisvussõjas.
* Giovanni Antonio Scopoli (1723–1788) arst ja loodusteadlane
* Michelangelo Unterperger (1695–1785) barokk-maalija
* Ignaz Unterberger (1748–1797) kunstnik
* Benedetto Riccabona de Reinchenfels (1807–1879) Austria vürstlik Trento piiskop

Fotogalerii
-----------

* Panoraam Parco della PieveltPanoraam Parco della Pievelt
* linnatornlinnatorn
* Santa Maria Assunta kihelkonnakirik Santa Maria Assunta kihelkonnakirik
* Banco della ResonBanco della Reson
* Piazza dei FrancescaniPiazza dei Francescani
Folgaria valla paiknemine Trento provintsis
Vaade linnale õhust
**Folgaria** (tsimbri: *Folgrait*; saksa: *Vielgereuth*) on vald *(comune)* Trento provintsis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 15 km Trentost kagus. 2013. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 3193 inimest. Valla pindala on 71 km².

Geograafia
----------

Folgaria külgneb järgmiste valdadega: Caldonazzo, Altopiano della Vigolana Besenello, Calliano, Lavarone, Lastebasse, Rovereto, Terragnolo ja Laghi.

Vallas on Rio Cavallo ja Astico orgudes *frazioni* (alljaotused) Costa, Serrada, Guardia, Mezzomonte, San Sebastiano, Carbonare e Nosellari, Pont, Ondertol, Dori, Molino nuovo, Forreri, Ca nove, Molini, Peneri, Fontani, Scandelli, Sotto il soglio, Carpeneda, Mezzaselva, Erspameri, Francolini, Colpi, Nocchi, Perpruneri, Tezzeli, Morganti, Cùeli ja Buse e Virti.

See on tuntud suusakeskus, kuid seda külastatakse ka suvel.

Huviväärsused
-------------

* Giardino Botanico Alpino di Passo Coe, alpi loodusreservaat ja botaanikaaed
Ēvele kirik
Ēvele kihelkonna mõisad 1904. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Walkschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904)
**Ēvele kihelkond** (saksa keeles *Kirchspiel Wolfahrt*, ka *Wolfart*, läti keeles *Ēveles draudzes novads*) oli haldusüksus Rootsi-aegsel Pärnumaal, Liivimaa kubermangu Riia kreisis ja aastast 1783 Valga kreisis. Kihelkond moodustati aastal 1562.
Aastal 1907 valmis kihelkonna aladel lisaks Ēvele kirikule veel ka Strenči kirik.

Ēvele kihelkonna mõisad
-----------------------

* Ēvele (*Alt-Wohlfahrt*) rüütlimõis
* Ēvele (*Pastorat Wohlfahrt*) kirikumõis
* Jaunjērcēni (*Wohlfahrtslinde*) rüütlimõis
* Ķeiži (*Keysen*) rüütlimõis
* Ķemere (*Kemmershof*) rüütlimõis
* Ķempēni (*Kempen*) rüütlimõis
* Vecjērcēni (*Neu-Wohlfahrt*) rüütlimõis

Viited
------

1. ↑  LELB

Kirjandus
---------

* Richter, Adolf. *Baltische Verkehrs- und Adressbücher*. Bd I. Livland. Riga, 1909.


Valga kreis

**Kreisilinn**: Valga  

**Kihelkonnad**: Alamõisa kihelkond  | Aluliina kihelkond  | Apekalnsi kihelkond  | Aumeistri kihelkond  | Ēvele kihelkond  | Gulbene kihelkond  | Härgmäe kihelkond  | Koivaliina kihelkond  | Luke kihelkond  | Palsmane kihelkond  | Smiltene kihelkond  | Zeltiņi kihelkond  | Tirza kihelkond  | Trikāta kihelkond  | Valga kihelkond  | Velēna kihelkond
**Minigolf** on pallimäng.
See on päris golfi väiksem sugulane. Minigolf keskendub golfimängu ühele osale, mida nimetatakse puttamiseks. Mängu eesmärk on võimalikult väheste löökidega pall auku saada. Väljakud, millel mängitakse, koosnevad tavaliselt 18 rajast, igal rajal on üks auk. Raja pikkus jääb tavaliselt 10 m sisse algusest auguni. 

Minigolfi mängitakse peamiselt kunstväljakutel. Väljakud on kaetud tavaliselt vaiba, kunstmuru või betooniga ja on geomeetrilise ehitusega. Kasutatakse kunstlikke takistusi nagu torud, tunnelid, kalded ja liikuvad takistused nagu tuuleveskid ja metallist seinad. Minigolf on peamiselt mõeldud meelelahutuseks. Kõige rohkem minigolfi radu asub Ameerikas Myrtle Beachis, mida kutsutakse ka minigolfi pealinnaks. Seal asub üle 3000 minigolfi raja.

Ajalugu
-------

Esimesed geomeetrilise kujuga vaibast minigolfi rajad ehitati 20. sajandi algul Suurbritannias. Esimene dokument minigolfi raja kohta pärineb 1912. aasta 8. juuni The Illustrated London Newsist, kus räägiti Gofstacle'i minigolfirajast. Esimene standardrada, mis jõudis ka masstootmisse, Thistle Dhu ("This’ll Do"), loodi 1916. aastal Pinehurstis Põhja-Carolina osariigis. Minigolf loodi küll Suurbritannias, kuid populaarsuse pälvis see Ameerikas. Eriti kuulsaks said New Yorgi katusega väljakud, mida oli 1920ndate lõpuks kokku üle 150 ja väljakuid terves Ameerikas üle 10 000. Ameerika minigolfi buum, aga lõppes majanduslanguse tõttu ja kõik rajad lammutati või suleti enne 1930. aasta algust. Esimese minigolfi raja Euroopas ehitas Fr. Schröder 1926. aastal Hamburgis, Saksamaal. Teda inspireerisid Ameerika minigolfi rajad. 1930. aastal Ameerikast tagasi Rootsi tulnud Edwin O. Norrman ja Eskil Norman asutasid 1931. aastal firma Norman och Norrmas Miniatyrgolf ja hakkasid looma standardseid minigolfi radu Rootsis.

Riiklikud võistlused
--------------------

World Minigolfsport Federation (WMF), liige AGFIS, korraldab minigolfi maailmameistrivõistlusi Ameerikas, Jaapanis, Hiinas, Indias ja Taiwanis iga kahe aasta tagant paaritult nummerdatud aastatel, samas meistrivõistlused Euroopas ja Aasias on korraldatud paarisarvulistel aastatel. Paljud neist võistlustest on korraldatud kolmele vanuserühmale: juuniorid (alla 20-aastased), täiskasvanud (ilma vanusepiiranguta) ja pensionärid (üle 45-aastased). Mehed ja naised võistlevad eraldi kategooriates, välja arvatud mõnel võistkonnavõistlusel ja paarisvõistlusel. Meeste ja naiste mänguoskuste erinevus on elukutseliste tasemel väga väike.

Viited
------

1. ↑  Minigolf[*alaline kõdulink*]. Vaadatud 17/01/2021. (eesti)
2. ↑  Bangolfens historia. Vaadatud 17/01/2021. (rootsi)
3. ↑  Miniaturegolfer. Vaadatud 15/01/2021. (inglise)
4. ↑  Why midget golf swept country. Vaadatud 17/01/2021. (inglise)
5. ↑  Berkeley. Vaadatud 17/01/2021. (inglise)
6. ↑  Wayback Machine. Vaadatud 17/01/2021. (inglise)
7. ↑  Minigolf. Vaadatud 17/01/2021. (inglise)
**Christian Plaziat** (sündinud 28. oktoobril 1963 Lyonis) on endine Prantsusmaa kümnevõistleja. 

Oma sportliku karjääri jooksul võitis ta kuldmedali sisemaailmameistrivõistlustel (1995, 6246 punkti), Euroopa meistrivõistlustel (1990, 8574 punkti) ja kahel korral Euroopa sisemeistrivõistlustel (1992, 6418 punkti ja 1994, 6268 punkti).

1988. aasta suveolümpiamängudel Soulis saavutas Plaziat 5. koha tulemusega 8272 punkti. Kergejõustiku maailmameistrivõistlustel on ta tulnud kolmel korral kuue parema hulka: 1987 Rooma 4. koht, 8307 punkti; 1993 Stuttgart 6. koht, 8398 punkti ja 1995 Göteborg 6. koht, 8206 punkti. 

Euroopa karikavõistlustel mitmevõistluses on ta tulnud kolmel korral individuaalseks võitjaks (1991. aastal 8518 punkti, 1993. aastal 8277 p. ja 1995. aastal 8505 p.)

Isiklikud rekordid
------------------

### Mitmevõistlus

* Kümnevõistlus – 8574 punkti, 29. august 1990, Horvaatia Split
* Seitsmevõistlus – 6418 punkti, 29. veebruar 1992, Itaalia Genova

### Üksikalad

Väljas

| Ala | Tulemus |
| --- | --- |
| 100 m jooks | **10,68** |
| Kaugushüpe | **7.90** |
| Kuulitõuge | **15.02** |
| Kõrgushüpe | **2.16** |
| 400 m jooks | **47,10** |
| 110 m tõkkejooks | **13,92** |
| Kettaheide | **47.30** |
| Teivashüpe | **5.20** |
| Odavise | **57.32** |
| 1500 m jooks | **4.23,49** |

Allikas: Rahvusvaheline Kergejõustikuliit

Välislingid
-----------

* Christian Plaziat. World Athletics.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Christian Plaziat**
 |
**Linda Ruud** (7. detsember 1932 Lehtse – 23. juuni 2010 Tallinn) oli eesti luuletaja, tõlkija ja prosaist. 

Ta oli raudteelase ja õpetaja tütar. 1936. aastal kolis pere Tapale, kus Linda lõpetas 1951. aastal Tapa Keskkooli.

Ta asus õppima Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonda loogika ja psühholoogia erialal, kuid lõpetas 1956. aastal eesti filoloogia erialal. 

Ta töötas Tapa rajoonilehtede juures, Tallinnas Õhtulehe toimetuses tõlkijana ja kirjastuses Eesti Raamat toimetajana.

Looming
-------

Tema debüütluulekogu ilmus 1962. aastal debüteerinud noorte luuletajate esimeses kassetis. Kokku on ta avaldanud kolm luulekogu ja ühe proosaraamatu.

Ta tõlkis eesti keelde näiteks Sergei Jessenini luuletusi, samuti paljudes teiste tõlkijate tõlgitud proosaraamatutes sisalduvaid värsse inglise, vene, poola jt keeltest.

### Teoseid

* "Mu südames on pühapäev" (1962)
* "Naera, Kassandra" (1973)
* "Naine vabast ajast" (romaan, 1979)
* "Mõte Tulemaast" (1989)

Viited
------

1. 1 2 3 4  LINDA RUUD - 80 Orissaare raamatukogu (vaadatud 24. jaanuaril 2015)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Linda Ruud** |

* Esimene raamat. Linda Ruud (raadiosaade, autor loeb oma luuletusi). Eesti Raadio, 1962
* "Linda Ruud 7. XII 1932 – 23. VI 2010 In memoriam". Looming 2010/8
Kaart
**Jõe tänav** on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Sadama asumis.

Jõe tänav algab Narva maanteelt, ristub Karu ja Ahtri-Tuukri tänavaga ning lõpeb Lootsi tänaval. 

Tänav on ligikaudu 260 m pikk.

Ajalugu
-------

Tänav on nime saanud Härjapea jõe järgi. See on varem kandnud ka nimesid *Kanaali tänav* ja *Alam-Jõe tänav* (vene keeles ka Канальная ул, Рѣчная ул; saksa keeles *Kanalgasse*, *Bachstraße*).

Jõe tänava paaritute numbritega (idapoolne) hoonestus on kujunenud välja Raadio-Elektroonika Tehase (RET) tegutsemisajal 1935–1993. 

Jõe tänav 12 asus Engelhard Corjuse projekteeritud ja 1931. aastal sisse õnnistatud evangeeliumikristlaste Immaanueli koguduse hoone. Sakraalhoone ja koguduse keskuse saalis oli kokku 540 istekohta. 1950. aastal liideti kogudus Oleviste kogudusega. Hoone anti Eesti Kaabli käsutusse ja ehitati ümber 1950. aastatel ning lammutati 1997. aastal.

Aastatel 1974–1990 oli Jõe tänav osa Viktor Kingissepa tänavast.

* 
* 
*

Viited
------

1. ↑  Tallinna tänavanimed. KNAB.

| * v
* r
Sadama asumi tänavad |
| --- |
| Tänavad | 
Admiraliteedi väljak · Aedvilja tänav · Ahtri tänav · Filmi tänav · Halsi tänav · Hobujaama tänav · Jõe tänav · Kai tänav · Karu tänav · Kuunari tänav · Laeva tänav · Laeva väljak · Logi tänav · Lootsi tänav · Lüüsi tänav · Madalmaa tänav · Mere puiestee · Nafta tänav · Narva maantee · Paadi tänav · Parda tänav · Petrooleumi tänav · Poldri tänav · Poordi tänav · Reidi tee · Roseni tänav · Rotermanni tänav · Rumbi tänav · Sadama tänav · Tuukri põik · Tuukri tänav · Uus-Sadama tänav · Viru väljak · Vööri tänav |
**Siim Avi** (sündinud 22. juulil 1984) on Eesti jurist ja mitme valla endine vallavanem. 

Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli õigusteaduse erialal 2007. aastal.

Siim Avi sai Piirissaare vallavanemaks aastal 2011, mil senine vallajuht Maria Korotkova probleemide ja venemeelsuse tõttu tagasi astus. Avi kutsuti saarele konkursiga. Vallavanemaks sai ta 1. aprillil. Pärast 2013. aasta valimisi sai vallavanemaks Jelena Umbleja. 

Veebruaris 2016 valiti Avi Kõpu valla vallavanemaks. Töötas ka 2022 aastal Keila Koolis geograafia õpetajana. 
Alates 2017. aasta jõuludest oli ta Põhja-Sakala vallavanem. Kuni 2018. aasta suveni töötas Avi ka Tabasalu gümnaasiumi ajaloo- ja ühiskonnaõpetuse õpetajana. Augustis 2018 valiti ta Ruhnu vallavanemaks, loobus jaanuaris 2019 ametist.

Tema hobiks on mälumäng.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. september 2016. Vaadatud 28. veebruaril 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  "Ruhnu vallavanem on Siim Avi". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. august 2018. Vaadatud 29. augustil 2018.

Välislingid
-----------

* Eesti väikseima valla noorelt juhilt oodatakse imesid. Postimees.ee, 17. mai 2011

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Maria Korotkova** | **Piirissaare vallavanem**aprill 2011 – oktoober 2013 | Järgnev**Jelena Umbleja** |
**Põhjaterritoorium** on üks Austraalia 1. järgu haldusüksustest (territoorium). Territooriumi õiguslik staatus on tänapäeval *de facto* osariigi staatusega väga sarnane, kuigi teoreetiliselt võib Föderaalparlament iga Põhjaterritooriumi seaduse vajadusel tühistada.

Aastatel 1825–1863 oli Põhjaterritooriumi ala Uus-Lõuna-Walesi koosseisus, 1863–1911 oli see osa Lõuna-Austraaliast.

Ala on väga hõredasti asustatud, kuid etniliselt üsna mitmekesine. 2006. aastal rääkis 203 000 elanikust 24,1% kodus mõnda muud keelt peale inglise keele.

Kahes suuremas linnas, Darwinis ja Alice Springsis, elab kokku umbes 70% Põhjaterritooriumi elanikest. Suuremad asulad on veel Katherine, Tennant Creek ja Nhulunbuy.

Põhjaterritooriumi kirdeosas asub Arnhemi maa, kus elavad üksnes aborigeenid.

Põhjaterritoorium on rikas maavarade poolest. Seal kaevandatakse uraanimaaki, boksiiti, kulda, naftat ja maagaasi.

Lõunaosas asuvad MacDonnelli mäestik Lääne-MacDonnelli rahvuspargiga ja Uluṟu-Kata-Tjuṯa rahvuspark, mille suurim vaatamisväärsus on maailma suurim monoliit Uluru. Põhjaosas asuvad Kakadu rahvuspark ja Litchfieldi rahvuspark.

* Uluru on Põhjaterritooriumi tuntuim vaatamisväärsusUluru on Põhjaterritooriumi tuntuim vaatamisväärsus
* Aborigeenide koopamaaling Kakadu rahvuspargisAborigeenide koopamaaling Kakadu rahvuspargis
* Kata TjutaKata Tjuta
* Darwini lennujaamDarwini lennujaam

Viited
------

1. ↑  2011. aasta rahvaloenduse andmed

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Põhjaterritoorium** |

* Põhjaterritooriumi koduleht

Austraalia osariigid ja territooriumid

Austraalia pealinna ala **·**  Lõuna-Austraalia **·**  Lääne-Austraalia **·**  Põhjaterritoorium **·**  Queensland **·**  Tasmaania **·**  Uus-Lõuna-Wales **·**  Victoria
**Thomas Alan Petranoff** (sündinud 8. aprillil 1958) on endine USA kergejõustiklane, kes võistles odaviskes. Talle kuulus maailmarekord 99.72 m (vana oda) 1983. aasta maist kuni 1984. aasta juulini. 

Ta võitis Helsingis 1983. aastal MM-võistluste hõbemedali ja esindas USA-d 1984. ja 1988. aasta suveolümpiamängudel. 1990. aastatel siirdus ta Lõuna-Aafrikasse ja tuli kaks korda Aafrika meistrivõistluste võitjaks. Tema isiklik rekord uue odaga on 89.16 m. Karjääri viimastel aastatel naasis ta Ameerika Ühendriikidesse ja võitis 1999. aasta Pan-Ameerika mängudel pronksmedali.

Petranoffi maailmarekord ületas täpselt kolm meetrit varasema rekordi 96,72 m, mille püstitas 1980. aastal ungarlane Ferenc Paragi. Petranoffi tulemus õhutas edasisi arutelusid ja spekulatsioone oda konstruktsiooni ja lennuomaduste muutmise tõenäosuse kohta. Ajendatuna vajadusest lühendada vahemaid ja tollal sagedased tasasel või mitmetähenduslikud maandumised (mille tulemuseks oli palju vastuolulisi ametlikke otsuseid), jõustus 1986. aasta aprillis lõpuks uue kujunduse muudatus. Selleks ajaks oli idasakslane Uwe Hohn 104,80-meetrise viskega Petranoffi marki tublisti parandanud. See vise tehti pärast seda, kui muudatused olid ametlikult fikseeritud ja (erinevalt Petranoffi rekordist) ei olnud muudatuse ajendiks.

Vana odakujundusega Petranoffi marki ei ületanud kunagi ükski muu peale Hohni rekordi. Samuti sai ta uue odaga hästi hakkama; tema isiklik rekord 89.16 m, visatud Lõuna-Aafrika Vabariigis Potchefstroomis 1. märtsil 1991, oli sel ajal kõigi aegade paremuselt teine (arvestamata peagi keelustatava "karesabaga odaga" visatud märke, mille oli kasutusele võtnud Miklós Németh), jäi maha vaid Steve Backley maailmarekordist 89,58 m.

1984. aastal tuli Petranoff rekordilise 61 punktiga Superstaaride meistriks ("Superstaarid" oli televisioonis ülekantav spordiüritus, kus osales kümme tippsportlast kümnelt spordialalt, kes võistlesid aladel, mis ei ole nende põhialad.). Ta kvalifitseerus Ameerika Ühendriikide olümpiakoondisse, kuid sai Los Angelese finaalis pettumust valmistava 10. koha.

Illinoisi päritolu Petranoff sai hiljem Lõuna-Aafrika Vabariigi kodanikuks ja võistles seda riiki esindades rahvusvahelistel võistlustel.

Välislingid
-----------

* Tom Petranoff World Athletics veebilehel
* Tom Petranoff Olympedia.org veebilehel
* Tom Petranoff Track and Field Statistics veebilehel
**Lilly Muik** (2. oktoober 1906 Palmse vald – 23. märts 1983 Tallinn) oli eesti luuletaja.

Õpingud
-------

Lilly Muigi eesnimi esineb ka kujul **Lilli** ja **Lili**. Ta sündis Palmse valla Palmse külas, kuid võimalik, et hoopis Eru külas. Õppis Võhma ja Vihula algkoolis, seejärel lühikest aega Rakvere Gümnaasiumis, kuid lõpetas 1927. aastal Tapa Ühisgümnaasiumi.

Samal aastal astus Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonda, kuid lahkus peatselt ülikoolist.

Töö
---

Alates märtsist 1928 töötas Lilly Muik oma isa juhitava Sagadi Tarvitajate Ühisuse kaupluse juhataja-müüjana ning jätkas hiljem tööd raamatupidajana ühistukaubanduses kuni 54-aastaselt pensionile jäämiseni. Pensionipõlves töötas vahel samuti raamatupidajana.

Looming
-------

1927. aastal ilmus Tapal Lilly Muigi luulekogu "Luuletused", mille kaanel varjunimi **Lill Sygisen**. Ta jätkas luuletuste kirjutamist kuni 1982. aastani, kuid esikkogu üsna negatiivne arvustus Karl Eermelt (Ehrmannilt) ajakirjas Eesti Kirjandus olevat olnud tõenäoline põhjus, miks ta oma luuletuste avaldamisest edaspidi loobus. Esikkogu pälvis ka positiivse arvustuse Rasmus Kangro-Poolilt.

Viited
------

1. ↑  Mait Talts. Kes oli Lill Sygisen? Eesti Päevaleht (Rootsi), 9. detsember 2015
2. ↑  Eesti Kirjandus nr 12, 1927
3. ↑  Eesti Päevaleht, 12. august 1927
Kaart
**Haljala–Karepa tee** (registrinumber 17166) on kõrvalmaantee Lääne-Viru maakonnas. Tee pikkus on 17,4 km.

Tee algab Haljala alevikus Haljala–Käsmu teelt, läbib Haljala vallas Tatruse, Varangu Pehka ja Tidriku küla, Viru-Nigula vallas Selja küla ning lõpeb Karepa külas, ristudes Võle–Vainupea–Kunda teega.

Haljala–Karepa tee ristub Põdruse–Tatruse tee, Varangu–Kandle tee, Varangu–Essu tee ja Kunda–Selja teega.

Haljala–Karepa teel on üks sild – Varangu sild üle Selja jõe tee 8. kilomeetril.

Haljala–Karepa tee kõrval teemaal kulgeb Eesti Lairiba Arenduse Sihtasutuse (ELASA) kiudoptiline kaabel.

Tee haldaja on Maanteeamet.

Viited
------

1. ↑  Riigimaanteede nimekiri, maanteede liigid ja klassid
2. ↑  "Teeregister. Kõrvalmaanteede nimekiri seisuga 1.01.2014". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 22. märtsil 2015.
3. ↑  "Teeregister. Riigimaanteede sildade nimekiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 22. märtsil 2015.
4. ↑  "EstWin võrgu kaart". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 22. märtsil 2015.

Välislingid
-----------

* OpenStreetMap Haljala–Karepa tee
Michaela "Kirchi" Kirchgasser 2006. aasta detsembris
**Michaela Kirchgasser** (sündinud 18. märtsil 1985 Schwarzach im Pongaus) on Austria mäesuusataja, kes on spetsialiseerunud põhiliselt slaalomile ja suurslaalomile. Maailma karikasarjas debüteeris Kirchgasser Sestrieres suurslaalomis 9. detsembril 2001, kus ta sai 17. koha.

Kirchgasser tuli 2003. aastal Montgenèvre'is slaalomis juunioride maailmameistriks. Samal aastal Serre Chevalier's sai ta Alpi kahevõistluses hõbemedali. 2005. aastal Bardonecchias oli ta suurslaalomis kolmas.

2006. aasta taliolümpiamängudel Torinos sai Kirchgasser slaalomis 5. koha ja Alpi kahevõistluses 6. koha. 2007. aasta maailmameistrivõistlustel Åres tuli ta meeskonnavõistluses maailmameistriks. Lisaks oli ta suurslaalomis neljas ja slaalomis üheksas. 2009. aasta MM-il Val-d'Isère'is sai ta suurslaalomis viienda koha. 2010. aasta OM-il Vancouveris oli ta Alpi kahevõistluses üheksas ja suurslaalomis viieteistkümnes. 2011. aasta MM-il Garmisch-Partenkirchenis kuulus ta Austria võistkonda, mille koosseisus sai meeskonnavõistluses hõbemedali.

2013. aasta MM-il Schladmingis sai ta esimese maailmameistrivõistluste individuaalvõistluse medali, kui võitis slaalomis hõbemedali.

Maailma karikasarjas jõudis Kirchgasser esimest korda poodiumile 25. novembril 2006 Aspenis suurslaalomis, kus ta sai kolmanda koha. Esimese võidu MK-etapil sai ta 24. veebruaril 2007 Sierra Nevadas suurslaalomis.

Saavutused
----------

### Maailmameistrivõistlustel

* 2007 Rootsi Åres
	+ Kuld **maailmameister** võistkonnavõistluses
* 2011 Saksamaa Garmisch-Partenkirchenis
	+ Hõbe hõbemedal võistkonnavõistluses
* 2013 Austria Schladmingis
	+ Kuld **maailmameister** võistkonnavõistluses
	+ Hõbe hõbemedal slaalomis
* 2015 Ameerika Ühendriigid Beaver Creekis
	+ Kuld **maailmameister** võistkonnavõistluses
	+ Pronks pronksmedal Alpi kahevõistluses
* 2017 Šveits Sankt Moritzis
	+ Pronks pronksmedal Alpi kahevõistluses

Juunioride maailmameistrivõistlustel
------------------------------------

* 2003 Prantsusmaa Montgenèvre'is
	+ Kuld **juunioride maailmameister** slaalomis
	+ Hõbe hõbemedal Alpi kahevõistluses
* 2005 Itaalia Bardonecchias
	+ Pronks pronksmedal suurslaalomis

### Maailma karikasarjas

#### Maailma karikas

* Slaalomi karikas
	+ 2. koht: 2012
* Suurslaalomi karikas
	+ 3. koht: 2007
* Alpi kahevõistluse karikas
	+ 3. koht: 2010, 2013, 2016

#### Maailma karikasarja etapivõidud

Michaela Kirchgasser on osalenud (seisuga 20. märts 2016) 273 MK-etapil ja jõudnud poodiumile 16 korral, millest 3 korda kõige kõrgemale astmele.

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** |  2007 | 24. veebruar | Sierra Nevada |  Hispaania | suurslaalom |
| **2.** |  2012 | 22. jaanuar | Kranjska Gora |  Sloveenia | slaalom |
| **3.** | 2012 | 17. märts | Schladming |  Austria | slaalom |

Välislingid
-----------

* Michaela Kirchgasseri koduleht
* Michaela Kirchgasser FIS-i kodulehel (inglise)
**Martten Kaldvee** (sündinud 30. aprillil 1986 Tallinnas) on Eesti endine laskesuusataja.

Ta lõpetas aastal 2005 Tallinna Reaalkooli ja aastal 2009 Tartu Ülikooli majandusteaduskonna. Aastal 2012 lõpetas ta Estonian Business Schooli rahvusvahelise ärijuhtimise magistriõppe.

Kaldvee tegeles laskesuusatamisega 2001. aastast. Tema treener oli Tõnu Pääsuke. Maailma karikasarjas osales Kaldvee esimest korda 6. detsembril 2008 Östersundis 10 km sprindis ja sai 120 osavõtja seas 102. koha. Ta kaotas võitjale Emil Hegle Svendsenile ligi nelja minutiga ja tegi kolm möödalasku. Esimest korda jõudis ta punktikohale 9. jaanuaril 2010. aasta MK-etapil Oberhofis, kui sai 10 km sprindis 7. koha.

Septembris 2010 teatas ta sportlaskarjääri lõpetamisest.

Saavutused
----------

### Maailma karikasarjas

#### Maailma karikasarja etappide punktikohad

Martten Kaldvee on osalenud (seisuga 10. jaanuar 2010) MK-etappidel 10 korda ja jõudnud punktikohale 1 korral.

| Jrk-nr | Koht | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 7. | 2010  |  9. jaanuar | Oberhof  |  Saksamaa | 10 km sprint |

Osalemine poliitikas
--------------------

2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Tallinna linnavolikokku valimisliidus Savisaare Valimisliit ja Tegus Tallinn ning sai 36 häält.

Isiklikku
---------

Tema isa on laskesuusataja Urmas Kaldvee.

Viited
------

1. ↑
2. ↑

Välislingid
-----------

* Martten Kaldvee IBU kodulehel (inglise)
* Martten Kaldvee FIS-i kodulehel (inglise)
* Laskesuusataja Kaldvee tegi karjääriga lõpparve Postimees.ee, 15. september 2010
* Veiko Visnapuu. Kommentaar: Laskesuusajuhtide möödalask epl.ee, 17. september 2010
* Biograafia ESBL-is
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib üldmõistest ja müütilisest olendist; Boriss Akunini romaani kohta vaata artiklit Azazel (Akunin)* |

---

 
Azazel ja patuoinas. Louis Le Breton, 1825
**Azazel** (tõlkes 'patuoinas') on algselt iidse rituaali nimetus, mille käigus inimesed puhastasid ennast pattudest. 

Hiljem, kuid mitte enne 3. sajandit eKr, oli sellele sõnale juutide poolt antud muid tähendusi, nagu 'langenud ingel', 'deemon' ning tihti ka 'kõrbedeemon'. Samuti on Azazel tuntud langenud inglina ka ristiusus ja islamis

Ingel
-----

Azazelist kui inglist hakati rääkima suhteliselt hilja, mitte enne kolmandat sajandit eKr. Esmakordselt oli Azazeli nimetatud ingliks juutide rahvaluules, ennekõike tuntud Eenoki raamatus. Eenoki raamatus on Azazel hiiglaste juht, kes astusid jumala vastu välja. Samuti Azazel õpetas meestele relvakunsti, naisi aga kasutama kalliskive, ehteid ning kosmeetikat. Lisaks õpetas Azazel valetamise kunsti ning juhatas inimesed jumala vastu, millega ta ajaski jumala lõplikult vihaseks.

Azazel on üks esimestest langenud inglitest, kes ei kartnud jumalat ega täitnud tema tahet. Sellepärast pidi peaingel Raafael ta jumala käsul ära tapma. Seda käsku oli võimatu täita, kuna keegi polnud Azazelist tugevam. Pärast seda käskis jumal Azazelil tiivad ära raiuda ning saata ta põrgusse. Siis lausus jumal: «Seo Azazelil jalad ja käed kinni ja aseta ta pimedusse. Tee ava kõrbesse, mis asub Dudaeles ning aseta ta sinna. Pane ta peale terav kivi, kata see pimedusega, et ta jääks sinna igaveseks ning kata ta nägu, et ta iialgi ei vaataks valguse poole! Ja viimsel kohtupäeval visatakse ta palavusse.» Jumala käsul seoti Azaze kettidega kõrbes oleva pankranniku külge.

Paljudes tekstides oli Azazel madu, kes ahvatles Eevat pattu tegema. Ka hilisemates tekstides on Azazel ja Lucifer üks ja sama isik.

Rituaal
-------

Azazeliga seostatakse ühte vanimat rituaali – patuoina oma. Selle rituaali käigus valiti välja üks oinas ning panti selle looma peale kõik rahva patud. Pärast seda viidi see oinas kõrbesse, kuhu oli legendi järgi kettidega seotud Azazel ning jäeti oinas sinna surema.

On väidetud, et just sellest rituaalist on tulnud populaarne arvamus Saatana väljanägemise kohta. Samuti võib leida Azazeli nime piibli peatükist, kus kirjeldatakse viimse kohtupäeva rituaali. Arvati, et sellel päeval peab tooma kaks ohvrit – ühe jumal Jahvele ja teise Azazelile. Ohvriteks valitakse oinad, kelle peale kantakse üle inimkonna patud.

Välislingid
-----------