**Diomedes** (vene keeles Диомид; kodanikunimega **Sergei Ivanovitš Dzjuban**, vene keeles Сергей Иванович Дзюбан; 24. juuni 1961 Kadijivka, Ukraina – 20. november 2021) oli ukraina päritolu õigeusu vaimulik, aastatel 2000–2008 Vene Õigeusu Kiriku Anadõri ja Tšukotka piiskop.

Sergei Dzjuban sündis tööliste perekonnas ning sai pärast keskkooli lõpetamist aastatel 1978–1983 kõrgema hariduse Harkivi raadioelektroonika instituudis, mille lõpetamise järel töötas kolm aastat ALMAVÜ Harkivi büroos konstruktor-insenerina.

1986. aastal astus Sergei Dzjuban Moskva Vaimulikku Seminari, mille lõpetas 1989. aastal. Õpingute ajal pühitseti ta 3. juulil 1987 Diomedese nime all Troitse-Sergi suurkloostris mungaks ja sama aasta 18. juulil munkdiakoniks.

Seminari lõpetamise järel jätkas Diomedes õpinguid Moskva Vaimulikus Akadeemias, mille lõpetas 1993. aastal. Õpingute ajal pühitses patriarh Aleksius II ta 1. juulil 1991 Donskoi kloostris munkpreestriks.

Preestripühitsuse saamise järel suunati ta tööle Kamtšatka ja Magadani piiskopkonda, mistõttu ta lõpetas vaimuliku akadeemia kaugõppe vormis. Esimesel aastal tegutses ta misjonärina, kuid 1992. aastal nimetati munkpreester Diomedes Kamtšatka oblasti Jelizovo linna Jumalaema Uinumise kiriku esipreestriks. 28. augustil 1993 ülendati ta iguumeniks ja 21. juulil 2000 arhimandriidiks.

10. augustil 2000 pühitseti arhimandriit Diomedes Moskva Moskva Novodevitšje kloostri Jumalaema Smolenski ikooni kirikus piiskopiks tiitliga Anadõri ja Tšukotka piiskop.

Piiskop Diomedese radikaalsed vaated igapäevase elu ja religiooni vahekorrale ei olnud kooskõlas Vene Õigeusu Kiriku ametliku seisukohaga. Ta mõistis hukka oikumenismi kui hereesia, kritiseeris mobiiltelefonide kasutamist, soovitas õigeusklikel loobuda vaktsineerimisest ja sotsiaalkindlustuskoodi kasutamisest. Diomedese meelest ei olnud ka vabariiklik riigikord õigeusu kiriku õpetusega kooskõlas ning koostöö sellise riigiga tähendab tõelise ja puhta usu hülgamist.

Nende vaadete aktiivne propageerimine viis ta veebruaris 2008 konflikti kiriku juhtkonnaga. Siis esines ta avaldusega, milles süüdistas Vene Õigeusu Kiriku juhtkonda koostöös "jumalavastase võimuga" ja alistumises "oikumenismi valeõpetusele". Vastusena sellele avaldusele süüdistas kiriku juhtkond piiskop Diomedest kirikulõhe tekitamises. Piiskop keeldus aga oma süüd tunnistamast, nentides, et tema seisab vaid puhta usu kaitsel.

Konflikt kulmineerus juunis 2008, kui Vene Õigeusu Kiriku piiskoppide kogu mõistis piiskop Diomedese 27. juunil 2008 kanooniliste normide rikkumise ja kirikuvalitsuse laimamise eest süüdi ning tegi Pühale Sinodile ettepaneku ta piiskopiametist vabastada, kui ta oma teguviisi ei kahetse. Järgmisel päeval vabastas Püha Sinod piiskop Diomedese Anadõri piiskopkonna juhtimisest ning pani ta teenistuskeelu alla. Vaatamata sellele toimetas ta 29. juunil Anadõris jumalikku liturgiat ja teatas endiselt, et tal ei ole midagi kahetseda.

17. juulil 2008 pani piiskop Diomedes patriarh Aleksius II ja mitmed Vene Õigeusu Kiriku piiskopid ning kõik nende eelkäijad alates 1917. aastast kirikuvande alla. Ühtlasi kuulutas ta Moskva ja Minski piiskopitoolid oma deklaratsiooniga vakantseks.

5. oktoobril 2008 toimunud Püha Sinodi koosolekul piiskop Diomedes ei osalenud ega kahetsusega selleks ajaks ei esinenud. Tulenevalt sellest heideti ta 6. oktoobril vaimulikuseisusest välja ning alandati tavaliseks mungaks.

Diomedes ja tema poolehoidjad Vene Õigeusu Kiriku otsuseid ei tunnistanud ja jätkasid tegevust. Kirikutest ja kogudustest tõrjutuna tegutsesid nad hiljem katakombikiriku stiilis, toimetades jumalateenistusi korterites.

Ühtlasi lõi Diomedes oma poolehoidjatega kiriku juhtimiseks alternatiivse struktuuri, mille juhtorgan kandis Pühima Valitseva Sinodi nime ja järgis tsaarivõimu perioodil aastatel 1700–1917 kasutusel olnud Venemaa õigeusu kiriku juhtimismudelit. Sinodi esimene koosolek toimus jaanuaris 2009. Oma eesmärgiks võtsid nad kirikukogu kokkukutsumise ja uue kirikupea valimise.