recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Mardalsfossen
**Mardalsfossen** on juga Norras Mardøla jõel. Joa keskosa koordinaadid on 62° 28′ 22″ N, 8° 7′ 22″ E.

Mardalsfossen on üks kõrgeimaid Euroopa jugasid – kogukõrgus Statistika Keskbüroo järgi on 705 m (Ülemaailmse jugade andmebaasi andmetel 657 m). Juga koosneb mitmest astmest. Üldiselt jaotatakse juga kaheks, kuid alumises languses eristatakse mitut lühemat langust. Pikim vertikaalne langus on 358 meetrit.

1970. aastatel ehitati joast läände 15 km kaugusele Grytteni hüdroelektrijaam, mistõttu juga kanaliseeriti ümber. Hüdroelektrijaama tõttu lastakse juga vabalt voolata oma looduslikus sängis aastas ainult kaks kuud: 20. juunist kuni 20. augustini.

Protestiks tammiehituse vastu, mis jättis peaaegu kogu aastaks joa kuivaks, sidus 1970. aastal Norra liikumise Süvaökoloogia asutaja Arne Næss end koos kolmesaja toetajaga kinni. Protesti tulemusena suurendati kahel suvekuul joa vooluhulka 3-lt 45 kuupmeetrini sekundis.

Mardalsfossen

Viited
------

1. ↑  "Mardalsfossen". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. detsember 2010. Vaadatud 4. mail 2009.
**Jüri Mandre** (aastani 1938 **Gerhard Evald Mann**; 28. jaanuar 1907 Tartu – 28. november 1970 Baltimore) oli eesti helilooja ja organist.

Ta õppis lapsena eraviisiliselt klaverit, gümnaasiumis õppimise ajal oli pianist kooli sümfooniaorkestris, lõpetas aastal 1925 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Aastatel 1925–1931 ja aastast 1938 õppis ta Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas (ei lõpetanud). Ta oli korporatsiooni Rotalia liige.

Ta töötas Vanemuise teatris repetiitorina ja tegutses heliloojana, silmapaistev oli muusika 1943. aasta jõuludeks lavale toodud Gustav Raederi lastenäidendile "Aladini imelamp" (Ida Urbeli lavaseades), millel oli suur edu.

Aastal 1944 põgenes ta Saksamaale, ta elas Augsburgis Haunstette pagulaslaagris ja jätkas muusikalist tegevust. Ta saatis laagrikaaslastest soliste, taastas mälu järgi "Aladini imelambile" loodud muusika, lõi aastal 1948 muusika Agnes Vesilo näidenditele "Muinasjutt" ja "Tondiöö" (kõik Oskar Seliaru nukuteatrile Augsburgis) ning aastal 1949 lavastustele "Seitse ühe hoobiga", samuti lavatükkidele "See oli unenägu" (70 etendust Geislingeni Eesti Rahvuskoondise Teatris), "Vaeslapse käsikivi" ja Enn Vaiguri näidendile "Kraavihallid".

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
* Jüri Mandre Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Lauanoad
**Lauanuga** on üks vanemaid söögiriistu. Tänapäeval kasutatakse seda enamasti koos kahvliga. Nuga tarvitatakse enamasti toidu tükeldamisel ja kahvlile lükkamisel; täpsem kasutus sõltub konkreetse piirkonna lauakommetest.

Algselt tarvitati söögilauas tavalisi teravaid nuge, et tükeldada tahket toitu, mis pandi suhu käega. Kahvlid levisid Euroopas alles keskajal. Nüüdisajal on lauanoad ohutuse huvides enamasti nürid või kergelt sakilise servaga. 

Lauanoa kõrval pruugitakse söömisel ka mitmesuguseid spetsiifilisemaid nuge nagu võinuga ja juustunuga.

Ajalugu
-------

Ümara otsaga lauanugade levikule pani aluse Prantsuse kardinal Richelieu, kes käskis 13. mail 1637 oma lauanugade otsad ümaraks viilida. Tema eesmärgiks oli vabaneda külaliste kombest hambavahede puhastamisel nugasid kasutada. See muudatus hakkas õukonnas kiirelt levima ja peagi andis ka Louis XIV välja korralduse pärssimaks terava otsaga lauanugade kasutamist.

Viited
------

1. ↑  13. mail 1637 võeti kasutusele ümara otsaga lauanuga ERR teadus, 13. mai 2014
Alföld Ungari riigi piirides
Kooguga kaevud ja hobustetall pusta rohtlas Hortobágyi rahvuspargis
**Alföld** (ungari *Alföld*, *Nagyalföld*, *Nagy Alföld* või *Nagy-Magyar-Alföld*, slovaki *Veľká dunajská kotlina*, rumeenia *Câmpia Tisei* või *Câmpia de Vest*, horvaadi *Panonska nizina*, serbia *Panonska nizija*, ukraina *Тисо-Дунайська низовина*) ehk geograafiliselt **Kesk-Doonau tasandik** või ajalookultuuriliselt **Pannoonia tasandik** on rohtlatega stepp, mis hõlmab Ungari lõuna- ja idapoolset territooriumi. 

Sinna alla kuuluvad ka mõned Ida-Slovakkia alamiku (*Východoslovenská nížina*) ja Transkarpaatia alamiku (*Zakarpats'ka nyzovyna*), Edela-Ukraina, Lääne-Rumeenia, Põhja-Serbia ning Ida-Horvaatia (sh Slavoonia) alad. See piirneb Karpaatide mäestikuga põhjas ja idas, *Transdanubia* ja Horvaatia Dinaari mägedega edelas, ja enam-vähem kohakuti Sava jõega lõunas. See on Pannoonia tasandiku suurim osa.

Vaata ka
--------

* Lõuna-Alföld
* Põhja-Alföld
* Euraasia stepid
* Pannoonia tasandik
* Väike-Alföld
* Viini tasandik
Marcus Antonius
**Marcus Antonius** (83 eKr – 1. august 30 eKr) oli Vana-Rooma poliitik ja väejuht.

Nooruses oli Marcus Antonius Gaius Julius Caesari oluline poolehoidja. Pärast Caesari mõrvamist purustasid 42. aastal eKr Marcus Antoniuse väed Caesari mõrvarite Cassiuse ja Brutuse leegionid. Antoniusest sai suurriigi kõigi idaalade valitseja. Kleopatral õnnestus võrgutada 42-aastane Antonius, kes poliitilistel kaalutlustel võttis naiseks Octavianuse õe Octavia. Kleopatra õhutusel ja Antoniuse käsul hukati Arsinoe IV.

Rooma riigi alad 43. aastal eKr. Teise triumviraadi liikmete valitsetud alad: Marcus Aemilius Lepidus (pruun), Octavius (punane) ja Marcus Antonius (roheline)
Oma testamendis soovis Antonius olla maetud Egiptuses. 34. aastal eKr lahutas Antonius Octaviast. Octavianuse ja Antoniuse võitlus tipnes 2. septembri õhtupoolikul 31 eKr Kreeka läänerannikul Aktionis. Aktioni merelahingus saatis edu kord üht, kord teist poolt, kui äkki mingil arusaamatul põhjusel (mõne allika kohaselt mäss, teiste järgi käskude valestimõistmine) tõmbus Antonius lahingust tagasi, purjetas avamerele Kleopatra laevadele järele ja saatis teda Egiptusesse. Kleopatra oli Antoniust toetanud suure laevastiku ning 20 000 talendiga, kuid kuninganna sekkumine sõjaliste operatsioonide planeerimisse põhjustas osaliselt Antoniuse kaotuse. 

Järgmisel aastal tungis Octavianus Egiptusesse ning jõudis 1. augustil 30 eKr Aleksandriasse. Pärast luhtunud põgenemiskatset eelistas Kleopatra mitte saada Octavianuse triumfirongkäigu kaunistuseks, vaid tappa end mürkmao hammustuse läbi. Antonius kukutas end oma mõõga otsa. Octavianus laskis nad matta koos Aleksandriasse kuninglikku hauakambrisse, mille Kleopatra endale ehitada oli käskinud.

William Shakespeare on Marcus Antoniust kujutanud näidendites "Julius Caesar" ning "Antonius ja Kleopatra".
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib materjalist; jalanõude kohta vaata artiklit Vildid* |

---

**Vilt** on kiudainest valmistatav tihe materjal.

Vilt on inimkonna ajaloos olnud väga populaarne kattematerjal. Seda kasutatakse paljudes valdkondades ja mitmesuguste esemete materjalina: tehakse riideid, kaabusid, kübaraid, jalanõusid, elamuid, siseruumide dekoori jne.

Ei ole teada, millal vilt kasutusele võeti. On olemas mitmeid teooriad, kuid üldiselt arvatakse, et ta leiutati umbes 6000 e.m.a. Arvatakse, et tema valmistamine ning kasutamine avastati villa vanumise ja kokku pressumise kaudu aja jooksul. Nii avastati, et kui sellist materjali veel tihendada, saab temast hea soojusisolaator ja vastupidav kattematerjal.

Vildi tegemiseks on vaja lamba- või kaamelivilla. Sellest järeldub, et enne, kui inimene polnud veel kodustanud lammast, oli tõenäoliselt võimatu sellisel hulgal villa koguda, et valmistada sellest vilti. Seega on vildi leiutamine oletatavasti seotud inimese ajaloos momendiga, kus ta lamba kodustas. Sama kehtib ka kaameli puhul, kes oli arvatavasti enne lammast villatootmise tooraine allikaks. Kaamelivill on Aasias olnud hinnas ja au sees läbi aegade.

Vaata ka
--------

* Vildid
* Viltimine
* Burka
Žagarė oos
**Žagarė regionaalpark** (leedu keeles *Žagarės regioninis parkas*) on regionaalpark Põhja-Leedus Joniškise rajoonis.

Žagarė regionaalpark asub Svēte kallastel. Regionaalpark asutati 1992. aastal, et kaitsta Svēte orgu, Žagarė ümbruse metsi, sealset ökosüsteemi ning kultuuripärandit.

Žagarė regionaalpargi territooriumist on 59% metsaga kaetud. Valdavad on tammikud ja kuusikud, seal kasvab ka pärnasid, jalakaid ja saari. Ümbruskonna metsades elavad punahirved, keda seal XIX sajandil kohalike elanike eest kaitsti. Lisaks asub regionaalpargis Žagarė oos, Žagarė linnas on Svēte jõel paljandumas dolomiit, seal asub ka väike, ent linnurohke Žvelgaitise järv.

Žagarė regionaalpargi territooriumil asuvad mitmed kaitsealad, kus kasvavad sellised liigid nagu kaunis kuldking, villohakas, suur tähtputk, kare kellukas, arukaerand, harilik võipätakas, pääsusilm, vahelmine lõokannus, vööthuul-sõrmkäpp, ahtalehine sõrmkäpp, Russowi sõrmkäpp, kollakas sõrmkäpp, harilik ungrukold, kahar nurmikas, narmasjumikas, varjuluste, niitjas tarn, harilik lubikas, kähar sulgsammal, õrn pisikrässik, kammroodik, Funcki pungsammal, sulgjas õhik, õrn turbasammal, lodu-lühikupar, kaljukrussik ja roheline krussik; ka elavad seal suur-laukhani, rabahani, väike-konnakotkas, sookurg, rüüt, mudatilder, suurkoovitaja, sooräts, kodukakk, herilaseviu, must-toonekurg, laanepüü, hallpea-rähn, paksukojaline jõekarp, sõõrsilmik, nõmmesilmik, suur-kuldtiib, pääsusaba, vareskaera-aasasilmik, suur-mosaiikliblikas ja teelehe-mosaiikliblikas.

Žvelgaičiai linnamägi
Regionaalpargis asuvad mitmed muinaslinnused, samuti ka Žagarė kalmed. Žagarė linnas on säilinud palju vanu hooneid, sealjuures kohalikust dolomiidist ehitatud vanad kirikud ja Žagarė mõisa hoonetekompleks.

Žagarė regionaalpargi halduskeskus asub Žagarės, Malūno g. 1. Regionaalpargi pindala on 4930 hektarit. Rangema kaitsega tsoonid on Dilbinėliai, Didmargise, Pabaliai ja Svēte botaanilised kaitsealad, Gaudikiai geomorfoloogiline kaitseala, Mūsa lätete hüdroloogiline kaitseala, Žagarė vanalinn ja Žagarė botaanilis-zooloogiline kaitseala, mis võtavad enda alla 45,2% regionaalpargi territooriumist.

Viited
------

1. ↑
2. 1 2
3. 1 2
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Välislingid
-----------

* Žagarė regionaalpargi koduleht
* Regionaalpark Leedu kaitsealade registris (*leedu keeles*)
* Regionaalpargi kaart
* Regionaalpark YouTube'is
**Lauciene** (varasema nimega *Nurmuiža* või *Nūrmuiža*) on küla (*lielciems*) Lätis Talsi piirkonnas, Lauciene valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 90 meetri kõrgusel piirkonna keskusest Talsist 12 ja Riiast 114 kilomeetri kaugusel.

Küla tekkis XVI sajandil Nurmuiža vasallilinnuse juurde. Fircksidele kuuluv linnus ise on märgatavalt vanem ja arvatakse, et XIV sajandil asus selle juures alev, mis aga sõdades hävis. Hiljem sai külast endisaegse Nurmuiža mõisa (*Nurmhusen*) keskus. Nõukogude ajal oli küla «Okte» sovhoosi keskasulaks. Aastal 2006 oli Laucienes 568 elanikku.

Asulas on nt vallavalitsus, põhikool, kultuurimaja, kaks raamatukogu, Nurme kirik. Külas asub Lauciene bussipeatus.

Lauciene keskusest 2,5 kilomeetri kaugusel endises kirikumõisas asub aastal 1990 avatud pansionaat, mille juures asuvat hoonetekompleksi loeti varem omaette külaks, aga nüüd on see arvatud Lauciene koosseisu. Pansionaat on mõeldud nii eakatele kui invaliididele, aga ennekõike eakatele invaliididele.

Külas asuvatest kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Nurmuiža mõisa keskus (sealhulgas häärber, tallid, ait,luteri kirik ja torniga värav, peahoone kamin-ahi, rohelise saali, muusikakabineti, sammassaali ja trepikoja interjöör), Nurmuiža ordulinnus, Nurmuiža luteri kiriku juures asuvad Firckside hauaplaadid ning Bergide hauaplaat, kiriku kantsel, orel, orelirõdu maalingud, kaheksa vapimaalidega kirikuliste pinki, 22 kirikuliste pinki ja nende kinnitused, altar ja selle külgaedik.

Kohaliku kaitse all on Nurmuiža luteri kiriku uksed, Nurmuiža mõisa lehmalaut, aednikumajake ja teenijate maja.

Aastal 2006 oli Laucienes 258 elanikku. Aastal 2015 oli elanikke 704, aastal 2017 oli elanikke 690, aastal 2020 aga 722.

* Nurme kirikNurme kirik
* Vaade Laucienet läbivale maanteeleVaade Laucienet läbivale maanteele
* Nurmuiža linnusNurmuiža linnus

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
3. ↑
4. ↑  IS Mantojums
5. ↑  "Talsi.lv Pansionāts Lauciene". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. oktoober 2017. Vaadatud 13. oktoobril 2017.
6. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
7. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
8. ↑

| * v
* r
Lauciene valla asulad |
| --- |
| 
Čikstiņciems **·**  Fridriķmuiža **·**  Garlene **·**  Ieleja **·**  Jaunokte **·**  **Lauciene** **·**  Lejaslabiņi **·**  Mežmāja **·**  Odre **·**  Okte **·**  Oktes pienotava **·**  Pilskalnciems **·**  Pļavas **·**  Pļavmuiža **·**  Plēsums **·**  Silkakts **·**  Strīķciems **·**  Stūrīši **·**  Vagargals **·**  Vēži |
Narva keraamika näide
**Narva kultuur** ehk **Narva etapp** oli esimene keraamikat kasutav kiviaja kultuur Eesti alal Eesti esiajaloos.

Praegu paigutatakse Narva etapp mesoliitikumi lõppu (umbes 5200–3900 eKr) ehk püügimajanduslikku kiviaega. Varem käsitleti seda neoliitikumi esimese järguna (5000–4000 eKr), kuna mesoliitikumi defineeriti siis keraamikaeelse ajastuna.

Peale Eesti levis samasugune kultuuriilming ka Lätis, Põhja-Leedus, Põhja-Valgevenes ja Loode-Venemaal. Arvatakse, et keraamikat õppisid seni piirkonnas levinud Kunda kultuuri asukad valmistama lõuna- ja kagu poolt lähtunud kultuurimõjude tagajärjel. Oma nime sai kultuurijärk ja sellele iseloomulik keraamika (Narva keraamika) 1950. aastatel Narva jõe alamjooksul uuritud muististe järgi. Praeguseks on Eestis teada üle 25 Narva kultuuri asulakoha.

Viited
------

1. ↑  Aivar Kriiska (2017). Püügimajanduslik kiviaeg Eesti alal. Peatükk raamatus: *Eesti ajalugu*, toimetaja Ursula Vent. Avita kirjastus. Lk 10
2. 1 2  Aivar Kriiska (2004). Aegade alguses. 15 kirjutist kaugemast minevikust. Tallinn. Lk 15–17, 171
3. 1 2  Aivar Kriiska, Andres Tvauri (2002). Eesti muinasaeg. Tallinn: Avita. Lk 47–48
4. 1 2  Valter Lang, Aivar Kriiska (2001). Eesti esiaja periodiseering ja kronoloogia. Eesti Arheoloogia Ajakiri, 5, 2. Lk 89
**Alfrēds Vinters** (15. september 1908 Mazsalaca – 23. oktoober 1976 Stockholm) oli Läti populaarse või kerge muusika legendaarne helilooja, sõnade autor ja esitaja, mitme kapelli juht. Ta oli õppinud iseseisvalt mängima viiulit, tsitrit ja akordionit.

Talvised kerged, ekspressiivsed meloodiad said populaarseks 1930ndatel. Tema kuulsaimad laulud on "Viltīgās acis", "Trīs vītušas rozes", "Vecais ratiņš", "Gaujas laivinieks" (eestistatult "Viljandi paadimees"), "Līna, nāc!" ja paljud teised. 1944. aastaks oli Bellacord Electro plaadivabrik välja andnud 74 plaati, millel oli poolteistsada Vintersi lugude salvestist.

Teise maailmasõja lõpus põgenes Vinters Rootsi, kus ta asutas 1951. aastal oma plaadifirma Melvatoni ja lindistas nii 1930. aastate muusikat kui ka uusi laule. 1960. aastal esines ta mitme kontserdiga Riia Filharmoonia kontserdimajas.

Vinters suri 1976. aastal, nägemata Stockholmi Läti ansambli Dundurs Vintersi muusika plaadi "Dzīves ratiņš" väljaandmist 1978. aastal.

Paljud Vintersi meloodiad on tuntud ka Eestis ("Viljandi paadimees") ja Soomes.
**Nassau hertsogkond** (saksa: *Herzogtum Nassau*) või lihtsalt **Nassau** oli aastatel 1806 kuni 1866 sõltumatu riik, paiknedes tänapäevastel Rheinland-Pfalzi ja Hesseni liidumaadel. See oli Reini Liidu ja hiljem Saksa Liidu liikmesriik. Seda valitses Nassau dünastia. Hertsogkond on saanud nime oma ajaloolise tuumiklinna Nassau järgi, kuigi Nassau ei olnud selle pealinn. 1865. aastal elas seal 465 636 asukat. Pärast Preisi kuningriigi poolt aastal 1866 okupeerimist ja annekteerimist sai sellest Hessen-Nassau provints. Ala on tänapäeval Nassau geograafiline ja ajalooline piirkond ja Nassau on ka looduspargi nimi endise hertsogkonna piirides.

Tänapäevalgi kasutab Luksemburgi suurhertsog teise tiitlina tiitlit "Nassau hertsog" (troonipretendent) ning "Nassau prints" või "printsess" on kasutusel teiste pereliikmete puhul. Nassau on ka Madalmaade kuningliku perekonna nime osa, mis on Oranje-Nassau.

Ajalugu
-------

Nassau esivanemate ja tuumiku vapp, mis moodustab suurema vapi keskse kilbi. See on peaaegu identne Hollandi vapiga ja sisaldub ka Luksemburgi suurhertsogi vapi kolmandal ja neljandal väljal
17. juulil 1806 liitusid Nassau-Usingeni ja Nassau-Weilburgi krahvkonnad Reini Liiduga. Napoleon I survel krahvkonnad liitusid, et moodustada 30. augustil 1806 **Nassau hertsogkond**, Friedrich Augusti ja tema noore nõo Friedrich Wilhelmi ühisvalitsemise alla. Kuna Friedrich Augustil ei olnud pärijaid, nõustus ta, et Friedrich Wilhelm saab pärast tema surma ainuvalitsejaks. Kuid Friedrich Wilhelm suri 9. jaanuaril 1816 Weilburgi lossi trepilt kukkudes ja tema pojast Wilhelmist sai Nassau hertsog.

Viini kongressil liidendati Oranje-Nassau vürstkond Nassau hertsogkonnaga ja seejärel liitus ühinenud hertsogkond Saksa Liiduga, Wiesbadenist sai uus pealinn. Enamuse liinide hääbumisel sai Nassau-Weilburgi liini Nassau-Usingeni harust hertsog Wilhelmi isikus Nassau valitsev dünastia kuni Austria-Preisi sõjani 1866. aastal, kui see annekteeriti Preisi kuningriigi poolt ja liidendati Wiesbadeni piirkonnana Hessen-Nassau provintsiga. Wilhelmi poeg Adolphe, viimane Nassau hertsog, sai pärast Nassau-Dillenburgi meesliini hääbumist 1890. aastal Luksemburgi.

### Vaata ka

* Nassau-Usingen
**Hendrik Allsaar** (sündinud 16. märtsil 1943 Taadikvere, Imavere vald, Viljandimaa) on eesti põllumees ja ettevõtja.

Ta lõpetas 1964. aastal Olustvere sovhoostehnikumi ja 1979. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomina.

Ta oli aastatel 1964–1969 kolhoosi Avangard põllundusbrigadir, 1969–1977 Imavere kolhoosi (Paide rajoonis) peaagronoom, 1977–1982 Emajõe kolhoosi (Tartu rajooni) peaagronoom ja 1982–1993 Lustivere kolhoosi (Jõgeva rajoonis) esimees. Aastast 1993 on ta Taadikveres asuva Essa-Reinu talu peremees.

1993. aastal juhtis ta lühikest aega Põltsamaa Piimaühistut. Talupidamise kõrvalt juhtis ka mõnda aega Puhu-Risti puidufirmat, oli aktsiaseltsi Graniit juht. Praegu juhib ta lisaks oma talule Kõo vallas tegutsevaid põllumajandusühistuid.

Ta on olnud Põltsamaa vallavolikogu liige ja sanatooriumi Põltsamaa Tervis nõukogu liige.

Tunnustus
---------

* 2005 Valgetähe V klassi teenetemärk kohaliku elu edendamise eest
* 2011 Jõgevamaa Kuldrist

Viited
------

1. ↑  Heiki Raudla. Pilistvere kihelkond - Eestimaa Taani. Viljandi muuseum 2012
2. ↑  "Kes? Mis? Kus?" 2006, lk 375

Välislingid
-----------

* Hendrik Allsaar loodab küll parimat, aga kardab realistina vastupidist
**Narva klindilõik** on umbes 15 km pikkune lõik Põhja-Eesti pangast Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas ja Narva linnas vahemikus Puhkovast Narvani, edasi Narva jõe vasakult kaldalt jätkub juba Ingeri klindilõik. Puhkovast kuni Tõrvajõeni on paelasundi kõrguseks 25...30 meetrit üle merepinna, mis Narva suunas muutuvad madalamateks. Narva klindilõik jaguneb Puhkovo-Olgina klindiplatooks ja Narva klindioruks.

Narva klindilõiku iseloomustab sarnaselt Vaivara klindilõiguga paelasu tugev lõhelisus, kuid selles osas on klint vähem liigendatud ja tektooniliselt lõhutud. Klindilõigus on pank osaliselt mattunud kohati kaheastmelise kuni mõnesaja meetri laiuse kambriumi settekivimtest terrassi alla. Hiiemetsa ja Laagna külas ääristab panga lõunakülge mitme kilomeetri ulatuses Vaivara klindilõigust pärit Sinimägedega sarnaseid kerkestruktuure. 

Narva klindilõigu moodustavad järgmised pangad läänest itta: Puhkova pank, Orasoja kanjon, Tõrvajõe kanjon, Olgino pank, Narva pank ja Narva joaastangud.

Vaata ka
--------

* Meriküla pank
* Pimestiku pangasaarestik
* Sinimägede pangasaarestik
* Laagna pangasaarestik

Kirjandus
---------

* Kalle Suuroja. *Põhja-Eesti pangad*, Tallinn 2004.
**Mari-Liis Küla** (aastatel 1946–1951 **Mari-Liis Ojalo**, 1974–1984 **Mari-Liis Panso**, aastast 1984 **Mari-Liis Reinsalu**; 24. juuni 1924 Tallinn – 1. veebruar 2022) oli eesti teatrikunstnik.

Ta lõpetas aastal 1943 Tallinna Prantsuse Lütseumi, õppis aastatel 1944–1945 Tallinna Polütehnilises Instituudis arhitektuuri ja aastast 1948 Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis, lõpetas 1952. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi professor Voldemar Haasi õpilasena.

Mari-Liis Küla alustas tööd 1950. aastatel Rakvere teatris. Aastatel 1965–1970 oli ta Eesti NSV Riikliku Noorsooteatri peakunstnik ja aastatel 1970–1976 koos Voldemar Pansoga Eesti Draamateatri peakunstnik. Tema kujundatud lavastuste hulgas olid "Kevade" (1969), "Hamlet" (1966), "Inimene ja revolutsioon" (1970) Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris, "Inimene ja inimene" (1972), "Tants aurukatla ümber" (1973), "Meie nooruse linnud" (1973) jt Eesti Draamateatris. Ta tegi kujundusi ka teistele teatritele: "Joanna tentata" Estonias (1971), "Inimese tragöödia" Vanemuises (1971) jm.

Mari-Liis Küla on olnud paljude Eesti teatrikunstnike õpetajaks Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis. 2007. aastal valiti ta Eesti Kunstiakadeemia emeriitdotsendiks.

Töö
---

* 1952–1955 Rakvere teatri peakunstnik
* 1955–1958 Eesti Draamateatri peakunstnik
* 1958–1962 ajakirja Siluett kujundaja
* 1962–1965 Vanemuise kunstnik
* 1965–1970 Eesti NSV Riikliku Noorsooteatri peakunstnik
* 1970–1976 Eesti Draamateatri peakunstnik
* 1968–1982 Eesti Riikliku Kunstiinstituudi stsenograafia dotsent ja kateedrijuhataja
* 1982–1985 Eesti Riikliku Kunstiinstituudi maalikateedri teatri eriala professor

Alates 2007. aastast oli ta Eesti Kunstiakadeemia emeriitdotsent.

Tunnustus
---------

* 1968 Eesti NSV teeneline kunstnik
* 2005 Eesti Kultuurkapitali näitekunsti aastapreemia (koos Liina Pihlaku, Aime Undi, Liina Undi, Mari Tuulingu, Andres Taliga (Eesti teatrikunstnike erinevate põlvkondade loomingu talletamise ja väärtustamise eest kaheköitelises "Kunstnikuraamatus")
* 2019 Eesti Kultuurkapitali näitekunsti sihtkapitali elutööpreemia (hindamatu panuse eest XX sajandi teise poole Eesti teatri lavakujundusse ning stsenograafide järjepideva professionaalse koolituse rajamisse)

Vaata ka
--------

* Natalie Mei nimeline auhind

Isiklikku
---------

Mari-Liis Küla esimene abikaasa oli Ilmar Ojalo, teine abikaasa oli Voldemar Panso.

Viited
------

1. ↑  Eesti Kunstiakadeemia emeriitprofessorid ja emeriitdotsendid

Kirjandus
---------

* Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn 1996

Välislingid
-----------

* "Imet tabamas - Mari-Liis Küla" ETV 1984
* "Värvikate karakterite kohtumine" Sirp, 14.08.2014
Rannakaitsepatarei nr 5
152 mm Canet' suurtükk Krasnaja-Gorkas Kroonlinna positsioonil
Patareivarjendi sissepääs
**Rannakaitsepatarei nr 5** (ka *Lõunapatarei*) oli Peeter Suure merekindluse mererinde rannakaitsesüsteemi kuulunud rannakaitsepatarei Naissaarel Tagakülas.

IV-152/45 rannakaitsepatarei rajati 1913. aasta lõpul Naissaare kagurannikule Tallinna läänefaarvaatri kaitseks koostöös Suurupi Rannakaitsepatareiga nr 3 ja Kakumäe Rannakaitsepatareiga nr 4.

Patareipositsioon
-----------------

Neli 6-tollist (152 mm) Canet'-tüüpi kahurit asetsesid betoonalustel, mis olid kaitstud betoonvarjenditega. Patarei juhtimiskeskus asus positsiooni idaservas. 

Veebruaris 1918. aastal lasti 1. ja 2. kahuriplokk õhku, teised ehitised jäid terveks.

1919. aastal võeti terveksjäänud patarei kasutusele ja nimetati Eesti mereväe merekindluste koosseisus Rannapatarei nr 4. 1924–1925 ehitati kaks uut kahuripositsiooni õhkulastutest umbes 100 m edela poole. 

Nõukogude okupatsiooni aegu 1940–1941 patarei relvastus demonteeriti ning ehitati vanade suurtükiplokkide juurde patarei nr 184 jaoks uued plokid 100 mm kahuritele.

Kaitseehitis on arvele võetud ehitismälestisena.

Välislingid
-----------

* Rannakaitsepatarei nr 5 kultuurimälestiste riiklikus registris
**Ameerika Füüsikaselts** (inglise keeles *American Physical Society*, lühend **APS** ) on mittetulunduslik füüsikute ühendus Ameerika Ühendriikides.

Ameerika Füüsikaselts asutati 20. mail 1899. Tänapäeval on ta suurimaid füüsikute ühendusi maailmas; liikmete arvult on ta Saksa Füüsikaseltsi järel teisel kohal. Seltsi kaks peakorterit asuvad New Yorgis ja Washingtonis. 

APS on katusorganisatsiooni American Institute of Physics liige.

Ameerika Füüsikaselts annab välja üle kümne teadusajakirja, sealhulgas selliseid teadusringkondades mõjukaid ajakirju nagu Physical Review and Physical Review Letters.

APSi struktuur ja liikmeskond
-----------------------------

APSil on 44 struktuuriüksust, sealhulgas 14 divisjoni. 

Liikmeid on üle 50 000 inimese, kes on kuuluvuselt jagunenud 44 üksuse vahel. Liikmed võivad olla erineva liikmestaatusega: tavaliige, noorliige, üliõpilasliige, seeniorliige, eluaegne liige ja töötu liige. Staatusest oleneb seltsile tasutav liikmemaksu summa. 

#### Divisjonid

* Aatomifüüsika, molekulaarfüüsika ja optika
* Astrofüüsika
* Biofüüsika
* Keemiline füüsika (liikmeid umbes 1550 inimest)
* Arvutifüüsika
* Kondenseerunud aine füüsika
* Hüdrodünaamika
* Laserfüüsika
* Materjalifüüsika
* Tuumafüüsika
* Osakestefüüsika ja väljateooria
* Kiirtekimpude füüsika
* Plasmafüüsika
* Polümeeride füüsika

#### Muud struktuuriüksused

* 7 foorumit, sealhulgas füüsika ajaloo, tööstus- ja rakendusfüüsika ning rahvusvahelise füüsika foorum
* 10 sektsiooni, sealhulgas California-Nevada ja Kesk-Atlandi sektsioon
* 13 teemarühma, sealhulgas gravitatsiooni, hadronifüüsika, plasma astrofüüsika, kliimafüüsika ning magnetismi teemarühm

APSi autasud ja auhinnad
------------------------

APS annab välja enam kui 40 auhinda, medalit ja nimelist loengupidamist, sealhulgas: 

* Andrei Sahharovi auhind
* Hüdrodünaamika auhind
* J. J. Sakurai teoreetilise osakestefüüsika auhind
* Lilienfeldi auhind
* Maria Goeppert Mayeri auhind
* Max Delbrucki auhind
* Dannie Heinemani matemaatilise füüsika auhind

#### Ameerika Füüsikaseltsi *Fellow*

Aktiivne Ameerika Füüsikaseltsi liige (*member*), kellel on väljapaistvaid saavutusi füüsikas, võidakse valida Ameerika Füüsikaseltsi *Fellow'*ks (*APS Fellow*). Eestlastest on selle au pälvinud 1991. aastal Rootsi füüsik Indrek Martinson, 1996. aastal USA füüsik, Eesti TA välisliige Jaan Laane ning 2006. aastal Rutgersi Ülikooli ja Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi füüsik Girsh Blumberg.

*APS Fellow'*sid on seltsis tuhandeid, nii näiteks ainuüksi keemilise füüsika divisjonis on neid umbes 370 inimest. Igal aastal valib selts paarsada uut *APS Fellow*'d (näiteks 2012. aastal 248 inimest).

Välislingid
-----------

* American Physical Society Koduleht ( inglise keeles)
* Current APS Fellows APSi kodulehel ( inglise keeles)
**Hendrik Anniko** (ka **Heinrich Anniko**; 9. august 1867 Holdre – 27. november 1954 Baltimore) oli kooliõpetaja, köster ning II ja III Riigikogu liige.

Ta õppis Holdre vallakoolis ja Helme kihelkonnakoolis. Seejärel töötas kooliõpetajana Alamõisas, Helmes, Igaveres ja Pootsis. Aastatel 1890–1898 oli ta Tõstamaa vallakooli juhataja. Ta lahkus venestamise survel koolmeistri ametist ja hakkas köstriks. Aastatel 1898–1909 oli ta Lihula Eliisabeti koguduses ja 1909–1944 (õnnistati kohale 20. oktoobril 1909) Kullamaa Püha Johannese koguduses köster. Ta oli koguduse saadik paljudel kirikupäevadel. Ta oli eesti köstrite peres üks neid, kes oskas hinnata mitmesuguseid olukordi ja kes kõik oma oskused ja kogemused rakendas Eesti kiriku ülesehitamiseks. Ta täitis köster-organistide organisatsioonis juhtivaid ülesandeid ja kohustusi, oli ühtlasi Kirikumuusika Sekretariaadi liige. Oli pikka aega Kullamaa Ühispanga juhatuse esimees.

1917. aastal oli ta Lääne maakonnanõukogu ja Lääne Maavalitsuse liige ning haridusosakonna juhataja. Vangistati bolševike poolt ja toodi Toompeale vangi, kust kahenädalase vangistuse järel Kullamaa rahva nõudmisel vabastati.

Ta oli Riigikogu liige (Kristliku Rahvaerakonna nimekirjas II ja III koosseisus kuni 1. oktoobrini 1928, mil tema asemele asus Hans Pöhl.

1944. aastal põgenes Saksamaale. Hiljem siirdus Ameerika Ühendriikidesse, kus elas Baltimore'i osariigis ja oli Baltimore'i Markuse koguduse organist.

Isiklikku
---------

Tema poeg Paul Anniko oli arst.

Tunnustus
---------

* 1938 Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  "Kullamaa Ühispanga juubelipidustused". Ühistegelised Uudised. 1.11.1935. Vaadatud 01.07.2018.
2. ↑  Eesti II Riigikogu. Tallinn, 1924
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. veebruar 2014. Vaadatud 15. novembril 2011.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. detsember 2013. Vaadatud 15. novembril 2011.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
5. ↑  Eesti Kirik nr. 1. 1955
6. ↑  Eesti Kirik nr. 7-8. 1952

Välislingid
-----------

*
**Amdahli seadus** on informaatikas arvutiteadlase Gene Amdahli esitatud eeskiri, mis ennustab ligikaudselt, kui palju arvutiprogramm kiireneb juhul, kui osa programmist optimeeritakse.

Näiteks kui programmist 80% täidetakse järjestikuselt ja 20% on täidetav paralleelselt, siis 1 protsessori asemel 4 kasutamisel on programmi kiirenemine:

{\displaystyle {\frac {1}{(1-P)+{\frac {P}{N}}}}={\frac {1}{0,8+{\frac {0,2}{4}}}}\approx 1,176},
kus P on paralleelne osa ja N on protsessorite arv. Iga järgmise protsessori lisamisel on kiirenemine järjest aeglasem ning läheneb kindla ülempiirini:

{\displaystyle {\frac {1}{0,8+{\frac {0,2}{\infty }}}}=1,25}
Programmi järjestikune osa hõlmab muu hulgas lõimede ülesseadmist ja lõpetamist, ressursside lukustamist, et mitu lõime ei saaks neile korraga ligi, ja sünkroonimist, mille käigus mitme protsessori tehtud töö tuuakse kokku ning arvutatakse lõplik tulemus.

Vaata ka
--------

* Gustafsoni seadus
* Moore'i seadus

Viited
------

1. ↑  Matt Gillespie. "Amdahl's Law, Gustafson's Trend, and the Performance Limits of Parallel Applications" (inglise keeles). Intel.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
**Ameerika-Mehhiko sõda** oli sõjaline konflikt Mehhiko ja Ameerika Ühendriikide vahel aastail 1846–1848. See järgnes Texase annekteerimisele USA poolt 1845. aastal.

Lisaks Mehhiko ranniku blokaadile merel tungisid Ameerika väed Mehhikosse, vallutades New Mexico, California ning osa praegusest Põhja-Mehhikost. Teine Ameerika armee vallutas Mehhiko pealinna México, sundides Mehhiko nõustuma oma põhjaalade (pool oma territooriumist) müügiga USA-le.

Ühendriikide laienemine Vaikse ookeani rannikule oli Demokraatliku Partei juhi, president James K. Polki eesmärk. Samas ei toetanud USA-s enda elanikud sõda sugugi üksmeelselt, Viigide Partei ja orjandusvastased olid sellele tõsiselt vastu. Samuti kritiseeriti ameeriklaste ränki kaotusi ja kõrgeid sõjakulutusi. Sõja kõige ulatuslikuma tagajärjena oli Mehhiko sunnitud loobuma Californiast, New Mexicost, Arizonast, Nevadast, Utah'st, lõviosa Coloradost ja Wyomingist, mille eest USA maksis Mehhikole 18 miljonit dollarit. Vahepeal leiti Californiast kulda, mis tekitas rahvusvahelise mõjuga California kullapalaviku. Sõja poliitilise järelmõjuna tõusis USA-s ühiskondliku debati fookusse orjandus, mille teemaliste vaidluste ägenemine ähvardas kodusõjaga; 1850. aasta kompromiss pakkus vaid lühikest hingetõmbeaega.

USA-s nimetatakse sõda vahel Mehhiko sõjaks (*Mexican War*) või USA-Mehhiko sõjaks (*U.S.–Mexican War*). Mehhikos kasutatakse selle kohta termineid *(primera) intervención estadounidense en México* (Ameerika Ühendriikide (esimene) sissetung Mehhikosse), *invasión estadounidense de México* (Ameerika Ühendriikide kallaletung Mehhikole) ja *guerra del 47* ("'47. aasta sõda").

Vaata ka
--------

* Sõdade loend
**Hendrik Soo** (19. mai (vkj 7. mai) 1879 Voltveti, Pärnumaa – 27. september 1939 Pärnu) oli Pärnu linnapea.

Õppis Voltveti-Kuusalama algkoolis (1888–1890) ja Saarde kihelkonnakoolis, seejärel Pärnu linnakoolis, mille lõpetas 1898. aastal. 1899–1912 töötas Pärnu maakonna politseivalitsuses. 1912. aastal sooritas eraadvokaadi eksami.

Aastatel 1912–1916 töötas Pärnus advokaadina. 1917 sai ta Pärnu miilitsaülemaks, 1918–1921 ja 1933–1936 oli ta Pärnu linnanõunik ning 1921–1924 ja 1936 kuni surmani 1939. aastal Pärnu linnapea. Ta oli ka Eesti Linnade Liidu juhatuse liige. Majaomanikkude Koja juriidilise toimkonna liige.

Tunnustus
---------

* Eesti Punase Risti teenetemärgi III klass, 1938
* Valgetähe teenetemärgi III klass, 1939

Surm
----

Hendrik Soo suri 27. septembril 1939 infarkti tagajärjel. Ta on maetud Pärnu Alevi kalmistule.

Viited
------

1. ↑  Pärnu linnapea H. Soo 60-aastane. Päewaleht, 18. mai 1939
2. ↑  Pärnu linnapea H. Soo suri. Uus Eesti, 29. september 1939

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Jaan Timusk** | **Pärnu linnapea**1920–1924 | Järgnev**Oskar Kask** |
| Eelnev**Oskar Kask** | **Pärnu linnapea**1936–1939 | Järgnev**Priit Suve** |
**Kõrgislandi keel** (*Háfrónska*) on tehiskeel, mille on loonud belglane Jozef Braekmans ning mille eesmärk on kaotada kaasaegsest islandi keelest laensõnad. 

Selle keele looja kirjeldab keele sõnavara kui juba olemasolevate islandi neologismide ja Braekmansi enda loodud neologismide "ultrapuristlikku" kompilatsiooni. Kuigi keelel ei ole Islandil ametlikku staatust ja see on peaasjalikult ühe väikese inimgrupi – *nýyrðaskáld* – projekt, millega püütakse luua välismõjudest vaba islandi keelevormi, on keel saavutanud mõningast tähelepanu Islandi avalikkuse seas tänu massiteabevahenditele.

Nimi ja sümbolism
-----------------

Keelt on hakatud nimetama *høgnorsk*'i (kõrgnorra keele) järgi, mis on *nynorsk*'i (uusnorra keele) konservatiivne vorm. Teine element *frónska* on tuletatud sõnast *frón*, mis on Islandi luuleline nimi ja seda kasutati Maa ühe nimena "Nooremas Eddas". Braekmans mainis seda nimetust esimest korda 23. novembril 2003 uudistegrupis is.islenska. Enne seda viitas ta sellele, kasutades sõnu *frónska* või *Hyper-Icelandic*.

Ultrapurism
-----------

Kõrgislandi keeles rõhutatakse peamiselt nähtust *málgjörhreinsun* (ultrapurism), mis on lingvistilise purismi kõige äärmuslikum vorm. See on jällegi looja isiklik termin, mis märgib seda, et kõike inimkeele abil väljendatut tuleb käsitleda kui puristliku sekkumise objekti, isegi pärisnimesid, geograafilisi nimetusi ja kemikaalide nimetusi. Vastavalt Braekmansile ulatuvad esimesed ultrapurismi märgid tagasi 19. sajandi Fjölnismennide keeleuuenduslike liialdusteni. Oma ajakirjas Skírnir tõlkisid nad isikunimed nagu Robert Peel ja John Russell vastavalt Hróbjartur Píll ja Jón Hrísill. Ka tõlgiti geograafilisi nimetusi: Góðviðra (Buenos Aires), Sigurborg (Kairo), Slettumannaland (Poola). Erinevalt olemasolevast islandi keelepoliitikast peetakse esmatähtsaks latinismide ja germanismide eemaldamist vanast keelest.

Kajastamine massiteabevahendites
--------------------------------

Projekt on pälvinud Islandil mõõdukat meediatähelepanu. Mõnes Islandi ajalehes on keele kohta ilmunud artikleid, 1999. aastal avaldas ajaleht DV terve külje suuruse intervjuu Braekmansiga tema keele teemal. 2005. aasta novembris oli Islandi telekanalis Stöð 2 selle projekti kohta väike lõik. Islandi raadiokanalil Rás 2 on iganädalane saade, mis tutvustab haruldasi islandi sõnu ning mõnikord on sõnade tähenduse mõistatamise mängu abil toodud keelde kõrgislandi keele sõnu.

Välislingid
-----------

* Háfrónska keelekeskus
* Veebisait kõrgislandi keele sümboli (nn mägede lapse) kohta
* „Hin hreina íslenska kemur frá Belgíu!" Artikkel veebiajakirjas Djöflaeyjan
3.-5. sajandi ambsõled Rooma aladelt
Kullast, filigraani ja granuleeringuga kaunistatud Rooma ambsõlg 3. sajandist
Väepealik Belisariose mantel on kinnitatud ambsõlega. 6. sajandi mosaiik Ravenna San Vitale basiilikas
**Ambsõlg** on kaarsõlg, mis kitsa sõlekeha, väikese terava kaare ja pikkade õlgadega meenutab kujult vibupüssi. Kujunes välja Rooma aladel ajaarvamise alguse paiku. Eesti aladele jõudis lõuna poolt 1. aastatuhande alguses rooma rauaajal ja elas kauem kui enamik teisi kaarsõle tüüpe.

Eesti arheoloogilises materjalis leiab erineva kujuga ambsõlgesid. Nooremal rooma rauaajal esineb tagasipööratud jalaga ambsõlgi, mille jala peenenev ots on mähitud ümber kaare ja tagasipainutatud jalg moodustab nõelahoidja. Laialt levinud on peaoksaga ambsõled. Sõlgi on mõnikord ornamenditud ja kaunistatud rõngasgarnituuriga. Eesti kõige rikkalikuma kujundusega ambsõled on leitud keskmisest rauaajast pärit Kardla aardest. Hilised toretsevad ambsõled võisid küündida pikkuselt üle 10 cm (näiteks Jäbara kalmeist leitud 5. sajandi sõlg on 12 cm pikk), olles samas ka rasked ja kohmakamad kui varasemad. A. M. Tallgren dateeris suured ambsõled 10. sajandisse ja märkis ära nende täieliku eemaldumise germaani eeskujudest.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  K. Kirme. Eesti sõled. Kunst, 1986

Välislingid
-----------

* Rõngasgarnituuriga ja kullatisega kaunistatud ambsõled Kardla aardest
* Eestist leitud ambsõled TLÜ arheoloogia fotokogus (30 fotot)
* Ambsõled Wikimedia Commonsis
* Sketchfab: ambsõle 3D mudel
Naissaare rannapatarei nr 9 varemed (2012)
**Rannapatarei nr 9** oli aastatel 1914–1916 ehitatud Peeter Suure merekindluse peapositsiooni rannakaitsesüsteemi kuulunud rannapatarei Naissaarel. See kaitses Naissaare akvatooriumi läänes ning Suurupi esiseid alasid Soome lahes.

Rannapatarei nr 9 on tunnistatud kultuurimälestiseks.

Patarei
-------

Rannapatarei paiknes Naissaare põhjaosas ning koosnes neljast (IV-203/50 (8")) suurtükist, mis asusid kahes kahesuurtükilises soomustornis, millel üksnes suurtükiploki kupliosa oli liikuv ja mis asetsesid ühel kagu-loode sirgel. Suurtükiplokkide soomustornide diameeter oli 6,62 m ja soomuse paksus kõikjal ühtlaselt 30 cm. 

Sümbolite (IV-203/50) tähendus patarei nimetuses:

* IV – suurtükkide arv patareis. Kokku oli rannapatareis nr 9 neli suurtükki;
* 203 – suurtüki kaliiber millimeetrites;
* 50 – suurtüki vintraua pikkus kaliibrites.

Soomustornide all asusid laskemoonavarjendid, kahte torni-laskemoonakeldrit ühendas paksu betooniga ümbritsetud 80 m pikkune tunnel. Tunneliehitise taga asus hoone komandopunkti-jõujaamaga ja muud ruumid. Patareipositsioonideni kulges saarel asuva kitsarööpmelise raudtee haru.

Patarei õhiti 1918. aasta veebruaris Saksa keisririigi vägede pealetungi eel osaliselt Nõukogude vägede poolt, täielikult purustati kagupoolne tulepositsioon ja 50% ulatuses purunes loodepoolne suurtükipositsioon. Patarei komandopunkt-jõujaam on säilinud ja rahuldavas-heas seisukorras.

Vaata ka
--------

* Kitsarööpmeline raudtee Naissaarel

Viited
------

1. ↑  "Kultuurimälestiseks tunnistamine" Kultuuriministri 03.10.1996 a. määrus nr 12, (RTL 1997, 5, 28)

Välislingid
-----------

* Rannakaitsepatarei nr 9 kultuurimälestiste riiklikus registris
* Kaart Naissaarel aegade jooksul asunud militaarobjektidest
**Hall lepp** ehk **valge lepp** (*Alnus incana*) on kaseliste sugukonda lepa perekonda kuuluv mitmeaastane heitlehine lehtpuuliik.

Kirjeldus
---------

Puu lehed on hallikasrohelised ja läiketa, leheserva tipp on teritunud. Puu tüve koor on hallikat värvi ja sile. 

Hall lepp kasvab kuni 15 meetri kõrguseks. Eesti kõrgeim hall lepp (31m, diameeter 32 cm) kasvab Järvseljal .

Halli lepa puit

Levila ja kasvukoht
-------------------

Kasvab nii Euroopas, Aasias kui ka Põhja-Ameerikas. Eestis on tavaline puuliik, vähem leidub teda saartel. Halli leppa võib leida näiteks segametsadest, veekogude kallastelt ja puisniitudelt.

Vaata ka
--------

* värdlepp
* Eesti pärismaised puud

Viited
------

1. ↑  Kukk, T. 1999. Eesti taimestik. Tartu, Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus, lk 82
2. ↑  "Järvseljal leiti Eesti kõrgeimad puud, Maaleht, 21.08.2012". Originaali arhiivikoopia seisuga 28.10.2012. Vaadatud 21.08.2012.

Välislingid
-----------

* Hall lepp andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
**David Schumacher** (sündinud 23. oktoobril 2001 Bergheimis) on Saksa võidusõitja.

Ta on modell Cora Brinkmanni ja endise rallisõitja Ralf Schumacheri poeg, Mick Schumacheri nõbu ja seitsmekordse Vormel 1 maailmameistri Michael Schumacheri vennapoeg.

Karjäär
-------

### Kart

Schumacher alustas kardivõistlustel osalemist noores eas koos oma nõo Mickiga, kumbki käis oma isa jälgedes. Sestpeale on ta võistelnud kardisõidu meistrivõistlustel Saksamaal ja mujal Euroopas, saavutades oma parima tulemuse DKM meistrivõistlustel Dennis Haugeri järel teise koha.

### Vormel 4

2017. aastal osales ta oma esimestel katsetel Vormel 4 autoga koos oma isa meeskonnaga US Racing. Samal aastal osales ta ka oma esimesel üheistmelise auto meistrivõistlustel, sõites koos Rasgaira Motorsportsi meeskonnaga Araabia Ühendemiraatide Vormel 4 sarjas. Dubai ringrajal võidab Schumacher Caio Collet ees oma esimese sõidu, ülejäänud meistrivõistlustel võidab ta veel kaks sõitu, saavutades edetabelis teise koha.

2018. aasta kevadel astus ta Charouz Racing Systemi meeskonna toel koos US Racinguga ADAC Vormel 4 sarja. Saksamaa sarjas saavutas ta parima tulemusena neljanda koha, lõpetas hooaja üldarvestuses üheksandal kohal ja võitis Rookie'le reserveeritud arvestuse.

### Vormel Regional ja Vormel 3 Aasia

Schumacher osales 2018. aastal Euroformula Open meistrivõistluste kahel finaaletapil Hispaanias RP Motorsportiga, kes sõidab esimest korda Vormel 3 üheistmelise autoga. Järgmise aasta talvel osales ta kuuel Aasia Vormel 3 võidusõidul. Ülejäänud aastal registreerus ta taas uuel Vormeli Regionaal Euroopa meistrivõistlustel koos US Racingu meeskonnaga. Ta võidab neli sõitu ja lõpetab üheksa korda poodiumil, mis viib ta meistrivõistluste neljandale kohale.

### FIA Vormel 3

Campos Racing meeskonnaga debüteeris ta Sotšis FIA Vormel 3 meistrivõistlustel, et osaleda 2019. aasta hooaja kahel viimasel võistlusel, asendades vigastatud Alex Peroni. Järgmisel aastal sõlmis ta lepingu Charouz Racing Systemiga koos Igor Fraga ja Niko Kariga, et sõita kogu Vormel 3 hooajaks. Pärast Silverstone'i võistlusi lahkus ta Charouzist ja siirdus Briti Carlin Buzz Racingu meeskonda. Ta lõpetas hooaja 26. kohal, suutmata punkte koguda.

Osales Barcelonas hooajajärgsetel testidel Prema Powerteami meeskonnaga, kuid Itaalia meeskond valis 2021. aasta hooajaks teisi sõitjaid, Schumacheril õnnestus leida klapp Trident Motorspordiga koos meeskonnakaaslaste Clément Novalaki ja Jack Doohaniga. 2. sõidus Barcelonas oli ta sunnitud katkestama kokkupuute tõttu Enzo Fittipaldiga, kui nad võidu nimel võitlesid. Teises sõidus Red Bull Ringil saavutas ta oma esimese võidu selles kategoorias, kusjuures sõit domineeris Frederik Vesti ja Dennis Haugeri ees. Lõpetab hooaja lõplikus edetabelis 11. kohal, samal ajal kui Trident võidab meeskondliku edetabeli.

### DTM

2022. aastal lahkus ta üheistmeliste võidusõidust, et liikuda Deutsche Tourenwagen Mastersi (DTM) meistrivõistlustele, kus kasutatakse GT3 autosid. David sõidab Winwardi Mercedes-AMG GT3 Evoga.

Välislingid
-----------

* David Schumacher saidil Driver Database (inglise keeles)
**Rannaküla** on endine küla (kuni aastani 1977) Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas ja endises Lääne-Nigula kihelkonnas. Enne valdade liitmise algust asus küla ala kuni aastani 2013 Oru vallas. 

Praegu Saunja küla üks tuumalasid.

Külas oli 1915. aastal 33 talu, neist enamus on asustatud tänapäevani. Külas on säilinud arvukalt rehielamuid. Lisaks oli külas arvukalt saunakohti, millest on säilinud vähemus. Küla nimi on ametlikuna kasutuses Tallinna–Haapsalu maantee bussipeatuses ja Läänemaa põhjapoolmiku kõnekeeles teeristi nimes (Keila–Haapsalu maantee suubumine Tallinna–Haapsalu maanteesse).

Tallinna–Haapsalu maantee lähedal asuvad Esimese maailmasõja aegsed kokkuvajunud kaitsekraavid. Selle kaitseliini kraave on lõuna pool raudtee ääres ja kunagise Laheva–Taebla tee ääres. Lahingutes neid ei ole kasutatud. 1918. aasta veebruaris saabunud Saksa vägedele seal vastupanu ei osutatud.

Vaata ka
--------

* Aamse looduskaitseala

Viited
------

1. ↑  , Maa-amet, Ajaloolised kaardid, Kaheverstane kaart, 1915
Hüpermodernsed kõrghooned Viinis
**Kõrghoone** on kõrge, rohkete korrustega hoone. Ülikõrgeid hooneid nimetatakse pilvelõhkujateks.

Kõrghoonete rajamine sai võimalikuks lifti ja odavamate ehitusmaterjalide leiutamisega. Kõrghoonete konstruktsioonis kasutatakse materjalidest enim raudbetooni ja terast. Enamikul Põhja-Ameerika ülikõrgetel hoonetel on terasest kandekonstruktsioon, samas kui elamud on tavaliselt ehitatud raudbetoonist. Kõrghoonete ja pilvelõhkujate vahel puudub selge erinevus, kuigi viiekümne või enama korrusega hoonet peetakse tavaliselt pilvelõhkujaks.

Kõrghoonete konstruktsioonid kujutavad endast ehitiste ja geotehniliste alade projekteerijate jaoks spetsiifilisi väljakutseid, eriti kui need paiknevad seismiliselt aktiivses piirkonnas või kui nende aluspinnases on geotehnilisi riskitegureid. Need hooned esitavad hädaolukordades tõsiseid väljakutseid ka tuletõrjujatele. Uute ja vanade hoonete ehitus, hoonete süsteemid nagu hoone kustutuspüstikute süsteem, küte, ventilatsioon ja kliimaseadmed, sprinklersüsteem ja muud asjad nagu treppidelt ja liftidest evakueerimine kujutavad endast olulisi probleeme. Tihti on vaja uuringuid, et vähendada tuule mõju jalakäijatele.

Tiheda inimasustusega regioonides on kõrghoonetel tehnilisi ja majanduslikke eeliseid ning nad on muutunud elamumajanduse iseloomulikuks tunnuseks peaaegu kõigis tihedalt asustatud linnapiirkondades üle kogu maailma. Erinevalt madalatest korter- ja ühepereelamutest mahutavad kõrghooned rohkem elanikke ühe maaühiku kohta ja vähendavad kohaliku omavalitsuse infrastruktuuri hinda.

Vaata ka
--------

* Varajased pilvelõhkujad

Viited
------

1. ↑  Skyscraper
**Savivärv** on kergesti paigaldatav looduslik värv. Savivärv sisaldab erinevate koostiosadega savi, kaoliini, tärklist ning peeneteralist kvartsliiva. Savivärv ei sisalda säilitusaineid, lahusteid ega biotsiide. Savivärvid sobivad erinevatele sisepindadele (puidupinnad; puit-, kips-, kipskiudplaadid; kivi, tellis; savi-, lubi- jt. mineraalkrohvid, betoonplokid, Aeroc plokk, Fibo plokk jne.).  Savivärv ei sobi niiskesse keskkonda.

Omadused
--------

* lõhnatu ega sisalda lenduvaid orgaanilisi ühendeid ega sünteetilisi liim- ja säilitusaineid
* ei takista aluspinna veeaurusiduvust
* lihtne paigaldada
* sobib seinte ja lagede katmiseks interjööris
* ei sobi niisketesse ruumidesse (kelder, dušinurk)
* ei sobi läikivate mitteimavate pindade värvimiseks (klaas, metall, jt)

Välimus
-------

Savivärvidega kaetud pinnad on matid, pastelsed ega peegelda valgust. Savivärv on hea katvusega ja lisab isikupära ka siledatele pindadele, jättes pinnale kerge struktuuri. Savivärv pärsib hallituse teket ning sobib allergikutele. Eri partiides võivad esineda vähesed toonierinevused. Kvartsiliiv annab kerge sädeluse

Toonimine
---------

Savivärvi tooni saab muuta, kombineerides erinevaid naturaalseid savisid.

Savivärvi kasutamise tingimused:
--------------------------------

* aluspinna temperatuur peab olema kõrgem kui 5°C
* õhu temperatuur peab olema üle 5°C

* aluspind peab olema kuiv, imav, ning puhas tolmust, värvidest (akrüül, õli jt. mitteimavad siledad, läikivad värvid) ja määrdeainetest (õlid, rasvad jne)

Värvi valmistamine
------------------

Savivärvi valmistamiseks tuleb pulbrile vähehaaval vett lisada, samal ajal mikserdades, kuni massist saab ühtlane pasta. Seejärel tuleb lisada kogu ülejäänud vesi ning korralikult segada. Juhul kui värv tundub tükkis, tuleb pastal lasta seista 15 minutit ja seejärel mikserdada uuesti. Samaga tuleb jätkata kuni tükid on kadunud. Enne aluspinnale kandmist tuleb värvil lasta seista vähemalt 30 minutit.

Seinale paigaldamine
--------------------

Hästi imavad aluspinnad (savi- ja lubikrohvid jt.) tuleks eelnevalt kruntida, et tagada ühtlane nake ja imavus. Teiste pindade puhul on kruntmine soovituslik. Pinnale tuleb värv kanda kahes kihis, et aluspind ei jääks läbi kumama. Kui aluspind on imav, tuleb esimese kihi värv segada vedelam. Mitteimva aluspinna puhul tuleks esimese kihi värvi segada paksem, et katvus oleks parem ja ühtlasem. Enne teise kihiga alustamist peab esimene kiht olema kuivanud. Pintsliga värvides tuleb kasutada erisuunalisi tõmbeid. Ühes suunas pintseldades võib värv olenevalt aluspinnast sellega segunema hakata ning tooni muuta. Rulliga värvimisel tuleb pind katta nii, et rulli serva jutid ei oleks nähtavad. Ka rulliga värvides ei tohi ühte kohta liiga kaua töödelda. Pigem tuleb värvi ühtlane pind saavutada järgmises kihis.

Viited
------

1. 1 2  "savivärv". *safran.ee*. Originaali arhiivikoopia seisuga 28.10.2019. Vaadatud 17.03.2022.
2. 1 2 3 4 5 6  "Savivärv" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 17.03.2022. Vaadatud 17.03.2022.
3. ↑  "What is claypant?". *earthborn.co.uk*. Vaadatud 13.04.2022.
4. ↑  "savivärvid". *meistri.ee*. Vaadatud 17.03.2022.