recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Eesti NSV parteitöötajast ja riigiametnikust; Antsla põllumehe kohta vaata artiklit Elmar Matt (põllumees).* |

---

**Elmar Matt** (6. mai 1932 Petserimaa – 17. märts 2013) oli eesti õpetaja, parteitöötaja ja riigiametnik.

Ta lõpetas aastal 1956 Tallinna Polütehnilise Instituudi keemia-mäeteaduskonna mäeosakonna.

Ta töötas aastatel 1956–1957 TPI-s vanemlaborandina. Aastatel 1957–1963 töötas ta õpetajana Tallinna 2. Keskkoolis ja õppealajuhatajana Tallinna 39. Keskkoolis. Ka hiljem on ta töötanud füüsikaõpetajana (Tallinna 45. Keskkoolis, 1960. aastate teisel poolel).

Aastatel 1963–1975 töötas ta EKP Keskkomitee teadus- ja õppeasutuste instruktorina ja oli EKP Keskkomitee esimese sekretäri abi, aastatel 1975–1977 oli ta EKP Tallinna Linnakomitee sekretär. Aastatel 1977–1980 oli ta EKP Keskkomitee üldosakonna juhataja ja aastatel 1980–1989 Eesti NSV Ministrite Nõukogu asjadevalitseja. Oli aastatel 1989–1992 Eesti NSV Ministrite Nõukogu alaline esindaja Moskvas. Hiljem on ta töötanud Eesti Panga sularaha labori juhatajana.

Ta oli aastast 1960 NLKP liige; ta on olnud EKP Keskkomitee liige ning Eesti NSV Ülemnõukogu X ja XI koosseisu saadik.

Elmar Matt suri 17. märtsil 2013 ja maeti 11. mail Rahumäe kalmistule.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa Tiiu Matt oli pedagoog ja koolijuht.

Viited
------

1. ↑  Tallinna Tehnikaülikooli lõpetanud 1918-1993. Tallinna Tehnikaülikooli kirjastus 1993. (Lk. 33)
2. ↑  Haudi

Kirjandus
---------

* Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951\*2000 AS Kirjastus Ilo, 2003
**Christian Coleman** (sündinud 6. märtsil 1996 Atlantas Georgias) on USA kergejõustiklane (sprinter).

2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis võitis ta hõbemedali 100 meetri jooksus ja 4×100 meetri teatejooksus. 

20. jaanuaril 2018 jooksis ta 60 meetrit 6,37-ga, kärpides 1999. aastast Maurice Greene'ile kuulunud maailmarekordit kahe sajandikuga, kuid maailmarekordina see kirja ei läinud, sest võistlustel puudusid elektroonilised stardipakud, mis oleksid tuvastanud võimaliku valestardi. Sellest hoolimata ületas ta selle tulemuse kuu aega hiljem, 18. veebruaril New Mexico osariigis Albuquerques toimunud USA sisemeistrivõistlustel, joostes 60 meetrit 7,34-ga. See tulemus läks kirja maailmarekordina.

2018. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Birminghamis võitis ta 60 meetri jooksus kuldmedali, püstitades sisemaailmameistrivõistluste rekordi 6,37. 

2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas tuli Coleman 100 m jooksus maailmameistriks ajaga 9,76.

2020. aastal määrati Colemanile kaheaastane võitluskeeld 2019. aasta detsembris dopinguproovi andmata jätmise eest. Hiljem lühendati karistust 18 kuule. 2020. aasta suveolümpiamängudel Coleman võistluskeelu tõttu ei osalenud.

2022. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Belgradis oli Coleman 60 meetri jooksus Marcell Jacobsi järel teine. Maailmameistrivõistlustel Eugene'is oli ta 100 meetri jooksus kuues ning võitis 4×100 meetri teatejooksus hõbemedali.

2023. aasta maailmameistrivõistlustel Budapestis sai Coleman 100 meetri jooksus 5. koha. 4×100 meetri teatejooksus tuli ta USA meeskonna koosseisus maailmameistriks.

Isiklikku
---------

Ta õppis Tennessee Ülikoolis.

2017. aastal pälvis ta USA parima ülikoolis õppiva kergejõustiklase The Bowermani auhinna.

Isiklikud rekordid
------------------

Välisrekordid

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m jooks | **9,76** | 28. september 2019 | Katar Doha |
| 200 m jooks | **19,85** | 27. mai 2017 | Ameerika Ühendriigid Lexington |

Siserekordid

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| 60 m jooks | **6,34** **MR** | 18. veebruar 2018 | Ameerika Ühendriigid Albuquerque |
| 200 m jooks | **20,11** | 11. märts 2017 | Ameerika Ühendriigid College Station |
| 300 m jooks | **33,26** | 9. detsember 2016 | Ameerika Ühendriigid Bloomington |

Viited
------

1. ↑  "IAAF: FLASH: Coleman breaks world indoor 60m record at US Indoor Championships in Albuquerque". iaaf.org. 18.2.2018. Vaadatud 5.3.2018

Välislingid
-----------

* Christian Coleman Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise) Muuda Vikiandmetes

| * v
* r
Meeste 100 m jooksu maailmameistrid |
| --- |
| 
1983: Carl Lewis • 1987: Carl Lewis • 1991: Carl Lewis • 1993: Linford Christie • 1995: Donovan Bailey • 1997: Maurice Greene • 1999: Maurice Greene • 2001: Maurice Greene • 2003: Kim Collins • 2005: Justin Gatlin • 2007: Tyson Gay • 2009: Usain Bolt • 2011: Yohan Blake • 2013: Usain Bolt • 2015: Usain Bolt • 2017: Justin Gatlin • 2019: Christian Coleman • 2022: Fred Kerley• 2023: Noah Lyles |
Kahvatu laht (Eesti)Kahvatu laht
Asendikaart
**Kahvatu laht** on järv Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Paatsalu küla lähedal.

Laht kuulub Lääne-Eesti vesikonna Pärnu alamvesikonda.

Järve pindala on 5,9 ha.

Veerežiim
---------

Kahvatu laht on madal seisuveekogu, millel võib märgala kaudu olla ühendus merega. Lahest lääne pool asub Paadremaa jõgi, mis tõenäoliselt moodustab mere ja lahe vahele puhvri. Kahvatu lahe kooslused on iseloomulikud vananevale veekogule.

Kahvatu lahe tumedat tooni vesi on läbipaistev kuni põhjani (0,4 m). Vee pH-tase on võrdlemisi kõrge (9,21), st laht on hapnikuga üle küllastunud (116%). Samuti on seal suur toitesoolade ja kloriidide sisaldus (163 mg/l), mis võib olla tingitud merevee lähedusest või juuresolevate teede soolamisest. Kokkuvõtlikult on lahe veekvaliteet halb.

Vees oleva sette paksus on suurim lahe keskosas (50 cm) ning veidi väiksem põhja- ja lõunaosas (20–35 cm). Vett on kõige rohkem lahe kesk- ja lõunaosas (40–50 cm) ning vähem põhjaosas (20–35 cm).

Elustik
-------

### Taimestik

Kahvatu laht on tumedaveeline veekogu, millel on eriline taimestiku koosseis. Kaldaveetaimedest on lahes näiteks harilikku pilliroogu (*Phragmites australis*) ja karedat kaislat (*Schoenoplectus tabernaemontanii*). Ujutaimedest on arvukaima levikuga liht-jõgitakjas (*Sparganium emersum*), veesisestest taimedest aga tähk-vesikuusk, kamm-penikeel ja ogaterav penikeel. Kaitsealustest liikidest leidub Kahvatu lahes süstlehist konnarohtu, mis on Eestis haruldane liik.

### Kalastik

Kalaliikidest on Kahvatu lahes kõige arvukamalt on esindatud ahven. Lisaks leidub seal nii linaskit ja roosärge kui ka haugi ja hõbekokre. Kaitsealustest liikidest elutseb lahes hink.

### Linnustik

Veekogus ja selle lähiümbruses on märgatud ka erinevaid linnuliike. Näiteks seal pesitsevad roo-loorkullid (*Circus aeruginosus*) ja hänilased (*Motacilla flava*) on arvatud Eestis looduskaitse all olevate liikide III kategooriasse.

Kaitse
------

Kahvatu laht kuulub Nehatu looduskaitsealale, mille eesmärk on säilitada ja kaitsta Nehatu soo ja merelahtede liike ning nende elupaikasid. Ühtlasi kuulub piirkond nii Väinamere linnuala (keskkonnaregistri kood EE0040001) kui ka Väinamere loodusalana (keskkonnaregistri kood EE0040002) Euroopa Liidu Natura 2000 võrgustikku.

Viited
------

1. ↑  Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
2. 1 2 3 4 5 6 7  Ott, Ingmar jt (2012). Rannikujärvede uurimiste tulemused. – Rannikulõukad Eestis ja Läänemere keskosas. Arengulugu, geoloogia ja hüdroloogia, elustik ning looduskaitseline väärtus. Tartu Ülikooli Pärnu kolledž, Keskkonnaamet, Eesti Maaülikooli Põllumajandus- ja keskkonnainstituudi Limnoloogiakeskus.
Hassane Kamara 2021. aastal Nice'i särgis
**Hassane Kamara** (sündinud 5. märtsil 1994 Saint-Denis'is) on Prantsusmaal sündinud Elevandiluuranniku jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Itaalia kõrgliigaklubis Udinese ja Elevandiluuranniku jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaa klubis Châteauroux. 2014. aasta aprillis debüteeris ta Prantsusmaa esiliigas.

2015. aasta augustis sõlmis ta lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Stade de Reims. Esimesel kahel hooajal sai ta enam mänguaega klubi reservmeeskonnas. Hooajal 2016/17 teises pooles oli ta lisaks laenul Prantsusmaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Créteil.

2020. aasta juunis siirdus ta umbes nelja miljoni euro eest Prantsusmaa kõrgliigaklubisse Nice.

2022. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Inglismaa klubiga Watford. Esimese värava lõi ta Inglismaa kõrgliigas 23. aprillil 2022 mängus Manchester City vastu. Hooaja lõpus valiti Kamara Watfordi hooaja parimaks mängijaks.

2022. aasta augustis sõlmis ta lepingu Itaalia kõrgliigaklubiga Udinese, kuid jäi hooajaks 2022/23 veel laenule Watfordi.

Kamara on Elevandiluuranniku, Mali ja Gambia päritolu. 2017. aastal lükkas ta tagasi kutse Gambia jalgpallikoondiselt. Elevandiluuranniku jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 5. juunil 2021 sõprusmängus Burkina Faso vastu.

Viited
------

1. ↑  "Official | OGC Nice land Hassane Kamara from Reims for €4m". *Get French Football News*. Vaadatud 27. juunil 2020.`{{cite web}}`: CS1 hooldus: url-olek (link)
2. ↑  "Official: Watford Sign Kamara". Watford F.C. 4. jaanuar 2022. Vaadatud 4. jaanuaril 2022.`{{cite web}}`: CS1 hooldus: url-olek (link)
3. ↑  "End Of Season Awards: 2021/22 Winners Revealed". watfordfc.com. 15.5.2022. Vaadatud 11.7.2022
4. ↑   "Official: Kamara Completes Sale & Loan-Back Deal". *www.watfordfc.com*. 23. august 2022. Vaadatud 23. augustil 2022.
5. ↑  "Nice : Hassane Kamara dit oui à la Côte d'Ivoire". *Afrik-Foot*. 21. mai 2021.
6. ↑  "Hassane Kamara rejects Scorpions call-up - The Standard Newspaper". 13. märts 2017. Originaali arhiivikoopia seisuga 4. november 2018.
7. ↑   (vaadatud 11.7.2022)
Danevirke Olaus Magnuse kaardil (1539)
**Danevirke** ehk **Dannevirke** on kaitsevallide süsteem, mis kaitses Taani ajaloolist lõunapiiri sakside, friislaste ja slaavlaste eest. Danevirket ehitati ja tugevdati rauaaja lõpust keskajani.

Kuni 1864. aastani asus Taani lõunapiir Eideri jõel praegusel Schleswig-Holsteini liidumaal. Danevirke rajati piirist umbes 20 km põhja poole, Slieni fjordi ääres asunud Hedeby linna juurde. Vallid ulatusid Hedebyst kuni 17 km lääne suunas, kust edasi moodustasid sood ja niisked jõeorud loodusliku tõkke.

Danevirke esimene järk ehitati 7. sajandi lõpus. Järgnevatel aastasadadel tugevdati ja kõrgendati olemasolevaid valle ning ehitati uusi. Esimesed ehitusjärgud koosnesid puupalissaadiga 2 m kõrgusest muldvallist. Hiljem lisati sellele maakividest kuivmüür ja Valdemar Suure ajal 7 km pikkune telliskivimüür. Kaitsevallide parandamist ja ümberehitamist jätkati kuni 13. sajandini. Danevirke lõikude kogupikkus kasvas nii 30 kilomeetrini. Kaitsevall oli 2–6 m kõrge ja 7–30 m lai, valli ees oli kaitsekraav. Paljud valli ehitusjärgud on dendrokronoloogia abil täpselt dateeritud.

Kirjalikes allikates on Danevirket esimest korda nimetatud 808. aastal, kui Frangi riigi annaalides öeldakse, et Taani kuningas Godfred otsustas ehitada Läänemere ja Põhjamere vahele valli, millele ta tahtis teha ainult ühe värava. Arvatavasti parandas Godfred siiski vaid juba olemasolevaid valle.

974. aastal ründas Danevirket Saksa keiser Otto II.

Danevirke kaotas oma sõjalise tähtsuse 13. sajandil. Uuesti leidis kaitsevall kasutust 1864. aastal peetud Teise Schleswigi sõja ajal. Teise maailmasõja lõpul rajasid sakslased Danevirke ette tankitõrjekraavi.

Suur osa Danevirkest on tänapäevani maastikul jälgitav, praegu jääb see Saksamaa Schleswig-Holsteini liidumaa pinnale.

Välislingid
-----------

* Danevirke ehitusjärkudest, joonised (*taani keeles*)
* Aerofoto Danevirkest maastikus

Viited
------



1. ↑  ABILDGAARD, BJØRN BOJESEN & ANDREAS (7. märts 2024). "Isakompleksiga viikingikuningas Svend Harkhabe, Inglismaa vallutaja". *Imeline Ajalugu*. Vaadatud 11. märtsil 2024.
**Lembit Siniorg** (kuni 8. märtsini 1940 **Lembit Steinberg**; 7. aprill 1925 – detsember 1943) oli Eesti NSV komsomoliaktivist.

Elas lapsepõlves Põlva valla Eoste külas.

Ta oli 1940. aastal Põlva valla esimene komnoor, seejärel Linnamäe valla komsomoliorganisatsiooni juht. 1941 kuulus hävituspataljoni, 1942 Punaarmees, 1943 saabus partisanina Eestisse, tabati ja hukatiTartus.

Tema auks olid nimetatud Partisan Lembitu kolhoos Põlva külanõukogus ja Põlva Keskkooli pioneerimalev. Kastani tänav Põlvas kandis kuni 1991. aastani Lembit Sinioru nime.

1967. aastal paigaldati Eoste külla Kärsa–Eoste tee äärde Lembit Sinioru mälestuskivi, raidkirjaga "Siin katkes partisan Lembit Sinioru võitlustee Suures Isamaasõjas 2. septembril 1943.a." 2022. aastal leidis Riigikantselei juurde moodustatud monumentide töörühm, et tegemist on punamonumendiga, mis tuleb avalikust ruumist eemaldada.

Välislingid
-----------

* Rahvusarhiivi fotoinfosüsteem FOTIS. Lembit Siniorg (1940)

Viited
------

1. ↑  Geni.com Lembit Siniorg/Steinberg
2. ↑  Rahvusarhiivi fotoinfosüsteem FOTIS. Lembit Siniorg (1940)
3. ↑  O.Haug. Kasvatame revolutsiooniliste traditsioonide najal. Nõukogude Õpetaja, 11.november 1967
4. ↑  EKI kohanimeandmebaas
5. ↑  Eoste ja Valgesoo küla arengukava aastani 2022
6. ↑  Vaiko Raudsepp. Lembit Sinioru mälestuskivi. Täheke, 2/1975
7. ↑  Riigikantselei. Monumentide töörühma kokkuvõte
**August Einwald** (21. juuli 1854 Adila – 7. oktoober 1889 Tallinn) oli eesti rahvusliku liikumise tegelane Põhja-Eestis (eelkõige Tallinnas).

August Einwald sündis Hageri kihelkonnas Adilas taluniku perekonnas. Peagi läks pere Tallinna, kus isa asus tööle majahoidjana ja Toomkiriku teenrina. Pere vaesusele vaatamata üritasid vanemad pojale head haridust anda. Augusti kreiskoolis õppimise ajal suri tema isa ning poeg võttis üle isa ametid, toites ema ning õdesid-vendi ja jätkates samaaegselt ka õpinguid. 

Juba koolipoisina äratas ta oma vaimuerksuse ja andekusega tähelepanu, mistõttu tal polnud raske kreiskooli lõpetamise järel ametnikuna Tallinnas tööd leida. Ametialase tegevuse kõrval lõi ta kaasa rahvuslikes ettevõtmistes, olles suure energiaga tegev ka Kaarli koguduse töös. Ta laulis koos õdedega Kaarli segakooris, korraldades ka mitme mängukoori esinemisi Tallinna Kaarli kirikus. Lisaks osales ta Aleksandrikooli liikumises ning "Lootuse" seltsi tegevuses, olles juhtivaid jõude III Üldlaulupeo organiseerimisel. August Einwald suri aastal 1889 ning maeti Kaarli koguduse kalmistule.

Teoseid
-------

* "Tallinna Eesti tänu-laulu-pidu määlestuse raamat" Kirja pannud A. Einwald, pidu toimkonna kirjatoimetaja. Tallinn, 1880
* "Wanad ja uued sõnumed Toompea Eesti Kaarle-kiriku üle". Tallinn, 1883

Viited
------

1. ↑  Heinrich Rosenthal. Eesti rahva kultuuripüüdlused ühe inimpõlve välte. Mälestusi aastatest 1869-1900 Eesti Päevaleht 2010, lk.208
**Lembit Roosimölder** (5. september 1942 Suure-Jaani – 6. juuli 2011) oli eesti insener ja tehnikateadlane.

Haridus
-------

Roosimölder lõpetas Türi 1. Keskkooli 1961; Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonna ehitustehnoloogia, metallilõikepinkide ja -instrumentide eriala *cum laude* 1966; Eksperimentaalse Metallilõikepinkide TU Instituudi (Moskva) aspirant 1969–1970; TPI masinaehitustehnoloogia kateedri aspirant 1970–1973. 

Tehnikateaduste kandidaat (Исследование и расчет переходных процессов в автоматических коробках передач металлорежущих станков с числовым программным управлением), Московский станкоинструментальный институт, 1979; dotsent 1987; professor 2002.

Töökäik
-------

Puurija Tallinna Ekskavaatoritehases 1961–1963;
TTÜs 1964–2011: masinaehitustehnoloogia kateedri vanemlaborant 1964–1965, assistent 1967; masinaehitustööstuse automatiseerimise kateedri assistent 1967–1969; konstrueerimis-eksperimentaalosakonna juhtivkonstruktor 1973–1974; toiduainete tehnoloogia kateedri assistent 1974–1975; peenmehaanika kateedri vanemõpetaja 1975–1984; masinaehitustehnoloogia kateedri dotsent 1984–1987; tööpinkide ja instrumentide/masinate projekteerimise kateedri dotsent 1987–1992; ehituse instituudi dotsent 1992–2002; masinaehituse instituudi tootearenduse professor ja õppetooli juhataja 2002–2011; masinaehituse instituudi direktor 2005–2011.

Teadustöö
---------

Loodusteadused ja tehnika. Mehhanotehnika, automaatika, tööstustehnoloogia: Tootearendus. Modulariseeerimine, Moodulsüstemide projekteerimine. Raskelt koormatud ja vastutusrikaste mehaaniliste struktuuride projekteerimine.

Avaldanud üle 100 teaduspublikatsiooni, 14 patentse leiutise ja 1 kasuliku mudeli autor või kaasautor. Tema juhendamisel on kaitstud 38 magistri- ja 3 doktoritööd. Teinud ettevõtetele mitmeid arendustegevusi ja ekspertiise.

Liikmesus
---------

TTÜ arengukomisjoni liige 1992–1996; Eesti Teadlaste Liidu juhatuse liige 1998–2001; Eesti Teadlaste Liidu volikogu liige 1998–2008; Eesti Inseneride Liidu juhatuse liige 2000–2005; Eesti Masinaehitusinseneride Seltsi juhatuse esimees 2000–2006; Eesti Mehaanikainseneride Liidu juhatuse liige 2002–2007; Eesti Teadusfondi reaalteaduste ja tehnika ekspertkomisjoni liige 2002–2009; Eesti Masinatööstuse Liidu juhatuse liige 2006–2011; TTÜ masinaehituse instituudi nõukogu liige 2000–2011; TTÜ mehaanikateaduskonna nõukogu liige 2001–2011; TTÜ masinaehituse instituudi nõukogu esimees 2005–2011; rahvusvaheliste konverentside programmikomitee liige.

Tunnustus
---------

* Eesti NSV Kõrg- ja Keskerihariduse Ministeeriumi aukiri (osavõtu eest leiutus- ja ratsionaliseerimistegevusest) 1980
* NSV Liidu Rahvamajanduse Saavutuste Näituse pronksmedalid 1986, 1987
* Eesti volitatud insener 1998
* Volitatud mehaanikainsener 2004.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Tallinna Tehnikaülikooli professorid läbi aegade. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikool, 2008, lk. 366-367
2. 1 2 3  Lembit Roosimölder Eesti Teadusinfosüsteemis

Harrastused
-----------

Fotograafia, kalapüük.

Välislingid
-----------

* Lembit Roosimölder Eesti Teadusinfosüsteemis
**Hugues Fabrice Zango** (sündinud 25. juunil 1993 Ouagadougous) on Burkina Faso kolmikhüppaja.

Zango osales kolmikhüppes esimest korda maailmameistrivõistlustel 2015. aastal Pekingis, kuid siis tulemust kirja ei saanud. Aasta hiljem sai ta Rio de Janeiro suveolümpiamängudel 34. koha tulemusega 15.99.

2018. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Birminghamis saavutas ta tulemusega 17.11 kuuenda koha. Samal aastal võitis ta Aafrika meistrivõistlustel kolmikhüppes kuldmedali, kui hüppas 17.11, mis oli Burkina Faso rekord välitingimustes.

2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas võitis ta pronksmedali, kui hüppes viimases voorus Aafrika rekordi 17.66 ja möödus nelja sentimeetriga Pedro Pichardost. See oli Burkina Faso esimene medal kergejõustiku maailmameistrivõistlustelt. Enne seda oli Burkina Faso parimaks kohaks kergejõustiku maailmameistrivõistlustel kümnes, mille saavutas Franck Zio 1995. aastal kaugushüppes.

2021. aastal toimunud Tōkyō suveolümpiamängudel võitis Zango tulemusega 17.47 pronksmedali, mis oli Burkina Faso läbi aegade esimene medal olümpiamängudel.

2022. aasta maailmameistrivõistlustel Eugene'is võitis ta tulemusega 17.55 hõbemedali. Aasta hiljem tuli ta Budapesti maailmameistrivõistlustel tulemusega 17.64 maailmameistriks.

Zangole kuulub kolmikhüppes sisemaailmarekord **18.07**, mis on püstitatud 16. jaanuaril 2021 Aubière'is. Ta on üldse esimene aafriklane, kellele oli hüppealal kuulunud maailmarekord. Välitingimustes on tema isiklik rekord kolmikhüppes **17.82**, mis on püstitatud 6. juulil 2021 Székesfehérváris

Ta on õppinud Prantsusmaal Artois' ülikoolis elektroonikat, elektrienergiat ja automatiseerimist. Ta lõpetas ülikooli magistrikraadiga 2018. aastal.

Viited
------

1. ↑  "Burkina Faso’s Hugues Fabrice Zango breaks indoor triple jump world record". olympcis.org. 27.6.2023. Vaadatud 24.8.2023

Välislingid
-----------

* Hugues Fabrice Zango Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise) Muuda Vikiandmetes

| * v
* r
Meeste kolmikhüppe maailmameistrid |
| --- |
| 
1983: Zdzisław Hoffmann • 1987: Hristo Markov • 1991: Kenny Harrison • 1993: Mike Conley • 1995: Jonathan Edwards • 1997: Yoelbi Quesada • 1999: Charles Friedek • 2001: Jonathan Edwards • 2003: Christian Olsson • 2005: Walter Davis • 2007: Nelson Évora • 2009: Phillips Idowu • 2011: Christian Taylor • 2013: Teddy Tamgho • 2015: Christian Taylor • 2017: Christian Taylor • 2019: Christian Taylor • 2022: Pedro Pichardo • 2023: Hugues Fabrice Zango |
**Ewa Nikola Swoboda** (sündinud 26. juulil 1997 Żorys) on Poola kergejõustiklane, sprinter.

Talle kuulub 60 meetri jooksus juunioride maailmarekord **7,07**, mis on püstitatud 12. veebruaril 2016.

Karjäär
-------

Swoboda esimene suurvõistlus oli 2013. aasta juunioride maailmameistrivõistlused Donetskis, kus ta võistles 100 meetri jooksus ja sai seal ajaga 11,61 neljanda koha. Samal aastal parandas ta 100 meetri jooksus Poola juunioride rekordit, joostes 11,54.

Tema esimeseks täiskasvanute tiitlivõistlusteks olid 2015. aasta Euroopa sisemeistrivõistlused Prahas. Ta osales 60 meetri jooksus, jõudes finaali, kus sai Euroopa juunioride rekordiga 7,20 sekundit kaheksanda koha.

2015. aasta juunioride Euroopa meistrivõistlustel Eskilstunas võitis ta 100 meetri jooksus 11,52 kuldmedali ja 4×100 meetri teatejooksus hõbemedali.

2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Amsterdamis tegi ta kaasa ainult 4×100 meetri teatejooks, saades Poola naiskonnaga seitsmenda koha.

2016. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel Bydgoszczis võitis ta Poola juunioride rekordiga 11,12 hõbemedali.

2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros jõudis ta 100 meetri jooksus poolfinaali, jäädes oma poolfinaalis 11,18-ga eelviimaseks. 4×100 meetri teatejooks sai ta Poola naiskonnaga 13. koha.

2017. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Belgradis võitis ta oma esimese medali täiskasvanute klassis, kui sai 60 meetri jooksus 7,10-ga pronksmedali. 

2017. aasta Euroopa U23 meistrivõistlustel võitis ta kuldmedali 100 meetri jooksus ajaga 11,42.

2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis jõudis ta 100 meetri jooksus ajaga 11,24 poolfinaali. Oma poolfinaalis jäi ta 11,35-ga viimaseks.

Isiklikud rekordid
------------------

Väljas

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m jooks | **11,12** NJR | 21. juuli 2016 | Poola Bydgoszcz |
| 200 m jooks | **23,88** | 1. juuni 2014 | Aserbaidžaan Bakuu |

Sees

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| 60 m jooks | **7,07** | 12. veebruar 2016 | Poola Torun |
| 200 m jooks | **24,55** | 12. jaanuar 2014 | Poola Spala |

Allikas: IAAF

Viited
------

1. 1 2  Ewa Swoboda. european-athletics.org. Vaadatud 7.8.2017
2. ↑  Westbrook upsets the odds in the girls' 100m. IAAF. 11.7.2013. Vaadatud 20.7.2017

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ewa Swoboda** |

* Ewa Swoboda Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise) Muuda Vikiandmetes
**Mait Kraun** (sündinud 28. oktoobril 1992) on eesti majandusanalüütik, ajakirjanik ja endine poliitik.

Ta on käinud Lähte gümnaasiumis, Hugo Treffneri Gümnaasiumis ja Tartu Ülikoolis. Tema bakalaureusetöö teemaks oli "Eesti edukamate põllumajandusfirmade tururiski juhtimine tuletisväärtpaberite kaudu".

Aastail 2012–2014 oli Kraun Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liige. 2012–2013 oli ta ühtlasi EKRE noorteliikumise Sinine Äratus esimene esimees ja jäi selle juhatuse liikmeks 2015. aastani. Samuti oli ta EKRE Tartumaa ringkonna juhatuse ja erakonna volikogu liige.

2013. aasta kohalikel valimistel kandideeris Kraun EKRE nimekirjas Tartu linnavolikogusse, sai 28 häält ja ei osutunud valituks.

Aastail 2014–2022 töötas Kraun Äripäeva ajakirjanikuna.

Alates 2022. aastast on ta Tavid AS majandusanalüütik.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  ariregister.rik.ee
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. märts 2023. Vaadatud 9. märtsil 2023.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. märts 2023. Vaadatud 9. märtsil 2023.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
Jonathan Cafú 2016. aastal Razgradi Ludogoretsi mängijana
**Jonathan Renato Barbosa** (tuntud lihtsalt kui **Jonathan Cafú** või **Cafú**; sündinud 10. juuli 1991 Piracicabas) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib äärepooliku või ründajana Brasiilia kõrgliigaklubis Cuiabá.

Klubikarjääri alguses mängis Cafú Brasiilia väiksemates klubides, sealhulgas Desportivo Brasil ja XV de Piracicaba.

2014. aasta aprillis sõlmis ta lepingu Brasiilia esiliigaklubiga Ponte Preta. 32 mänguga lõi ta 2014. aastal Brasiilia esiliigas kuus väravat. 2015. aasta jaanuaris siirdus ta kolme miljoni Brasiilia reaali eest Brasiilia kõrgliigaklubisse São Paulo. 2015. aastal tuli ta São Pauloga São Paulo osariigi meistriks. 25. veebruaril 2015 lõi ta Copa Libertadorese alagrupimängus värava Uruguay klubi Danubio vastu – see jäi tema ainsaks väravaks São Paulos.

2015. aasta juulis sõlmis ta lepingu Bulgaaria kõrgliigaklubiga Razgradi Ludogorets Üleminekusumma oli 2,2 miljonit eurot, mis oli toona Ludogoretsi suurim ost. Hooaegadel 2015/16 ja 2016/17 tuli ta klubiga Bulgaaria meistriks. Kahe hooajaga lõi Cafú Bulgaaria kõrgliigas 17 väravat. UEFA Meistrite Liiga 2016/17 alagrupiturniiril lõi ta 13. septembril värava Baseli ja 1. novembril Londoni Arsenali vastu.

2017. aasta augustis siirdus ta 7,5 miljoni euro eest Prantsusmaa kõrgliigaklubisse Bordeaux' Girondins. Ainsad väravad lõi ta Bordeaux's mängides Prantsusmaa kõrgliigas 23. septembril 2017 Guingamp'i vastu ja 1. detsembril 2017 Dijoni vastu. Hooajal 2018/19 oli ta Bordeaux'st laenul Serbia kõrgliigaklubis Belgradi Crvena Zvezda ja hooaja 2019/20 teises pooles Saudi Araabia kõrgliigaklubis Al-Hazem.

2020. aasta novembris naasis Cafú Brasiiliasse ning sõlmis lepingu kõrgliigaklubiga Corinthians. 2021. aastal läks ta Corinthiansest laenule Cuiabásse.

Saavutused
----------

São Paulo
* Campeonato Paulista: 2015

Ludogorets
* Bulgaaria kõrgliiga: (2): 2015–16, 2016–17

Belgradi Crvena Zvezda
* Serbia Superliga: 2018–19

Cuiabá
* Campeonato Mato-Grossense: 2021

Viited
------

1. ↑  "Cafu realiza exames e se aproxima de acerto com a Ponte Preta" (portugali). ESPN Brasil. 8. aprill 2014. Vaadatud 5. jaanuaril 2015.
2. ↑  "Jonathan Cafu é Tricolor" (portugali). São Paulo's official website. 14. jaanuar 2015. Originaali arhiivikoopia seisuga 16. jaanuar 2015. Vaadatud 2. veebruaril 2015.
3. ↑  "Лудогорец подписа със звезда на Сао Пауло" (bulgaaria). ludogorets.com. 27. juuli 2015.
4. ↑  "Кафу е струвал 3 милиона лева на Лудогорец" (bulgaaria). novsport.com. 1. mai 2016.
5. ↑  "Accord Bordeaux-Ludogorets pour Cafu" (prantsuse). L'Equipe. 8. august 2017.
6. ↑  "Corinthians anuncia a contratação do atacante Jonathan Cafú". ge.globo.com. 9.11.2020. Vaadatud 8.8.2023
**Donovan Powell** (sündinud 31. oktoobril 1971 Linsteadis) on Jamaica endine sprinter.

Tema noorem vend Asafa Powell on endine 100 meetri jooksu maailmarekordi omanik.

Powelli esimene edu oli CARIFTA mängudel, kus ta võitis 1989. aastal hõbemedali ja aasta hiljem 200 meetri jooksus kuldmedali. Ta osales esimestel ülemaailmsetel võistlustel 1993. aasta sisemaailmameistrivõistlustel.

Ta sai 1995. aastal Jamaica meistrivõistlustel teise koha ja pääses sama aasta maailmameistrivõistlustele, kuid tema dopinguproov osutus positiivseks efedriini kasutamise tõttu ja talle määrati kolmekuuline võistluskeeld. 1997. aasta maailmameistrivõistlustel jõudis ta veerandfinaali ja 1999. aasta sisemaailmameistrivõistlustel sai ta 60 meetri jooksus kuuenda koha. Ta osales 2000. aasta olümpiamängudel teatejooksus.

Viimasel rahvusvahelisel võistlusel osales ta 2001. aasta Kesk-Ameerika ja Kariibi mere meistrivõistlustel, kus ta saavutas seitsmenda koha. Tippspordist loobus 2002. aastal ja ta on nüüd Texases noorte jooksutreener.

Isiklikud rekordid
------------------

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| 60 m jooks | **6,51** | 2. märts 1996 | Ameerika Ühendriigid Atlanta |
| 100 m jooks | **10,07** | 3. juuni 1995 | Ameerika Ühendriigid Knoxville |
| 200 m jooks | **20,83** | 4. mai 2002 | Prantsuse Guajaana Cayenne |

Viited
------

1. ↑  Tutvustus IAAFi lehel
**Rõue jõgi** (ka *Kuusiku jõgi*, kesk- ja alamjooksul ka *Sillakõrtsu jõgi*) on jõgi Raplamaal Kehtna vallas Hiie, Kalbu, Kumma, Käbiküla, Lellapere, Nadalama, Ohekatku, Palasi, Rõue, Saunaküla külas ja Kehtna alevikus, ning Rapla vallas Iira, Juula, Raela ja Väljataguse külas.

Jõgi suubub Väljataguse külas vasakult Vigala jõkke (69,1 km suudmest). Jõgi algab Palasi ja Ohekatku küla piiril, Kõnnumaa maastikukaitsealal. Lähtest umbes 1 km põhja poole jääb Keava raba, umbes 700 m kagu poole jääb Palasi raba (Lalli raba), umbes 1,5 km edelasse jääb Tallinna–Pärnu raudteeliin.

Rõue külas ületab jõe Tallinna–Rapla–Türi maantee. Nadalama ja Kalbu küla piiril ületab jõe Nadalama–Kalbu tee, samas läbib jõgi Räägu järve (Kehtna paisjärv). Käbiküla ja Kehtna aleviku piiril ületab jõe Kehtna–Põlma tee (Lassi sild). Raela, Väljataguse ja Juula küla piiril ületab jõe Rapla–Järvakandi–Kergu maantee (Sillakõrtsi sild). Suudmest umbes 1,8 km loodesse jääb Kuusiku lennuväli.

Jõgi on vähese orgaanilise aine sisaldusega heleda veega avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m. Jõe vett kasutavad majanduslikult (vee erikasutusloaga) ettevõtted Kehtna Elamu OÜ ja MTÜ Elupuu.

Rõue jõe registrikood on VEE1110600.

Välislingid
-----------

* Rõue jõgi keskkonnaportaalis
**Rita Sahatçiu Ora** (sünninimega **Rita Sahatçiu**; sündinud 26. novembril 1990 Prištinas Jugoslaavias) on Briti laulja ja näitleja. 

Ta pälvis tähelepanu 2012. aasta veebruaris, kui ta lõi kaasa DJ Freshi singlis "Hot Right Now", mis saavutas esikoha Suurbritannias. 

Tema debüütalbum "Ora" ilmus augustis 2012. See saavutas esikoha Suurbritannias. Album sisaldas Suurbritannia esikohasingleid "R. I. P." ja "How We Do (Party)". Ora oli artist kõige rohkemate hittsinglitega edetabelis UK Singles Chart 2012. aastal, kus tema kolm järjestikust singlit jõudsid edetabeli tippu. Kaks singlit "Your Song" ja "Anywhere" tema teiselt stuudioalbumilt "Phoenix" jõudsid UK esikümnesse 2017. aastal. 

Jaanuaris 2014 teatas Adidas Originals koostööst Rita Oraga.

Lapsepõlv
---------

Rita Ora sündis Prištinas albaania peres. Tema ema Vera on psühhiaater ning isa Besnik Sahatçiu majandusteadlane ja pubi omanik. Oral on vanem õde Elena ja noorem vend Don. 

Ta perekond lahkus Kosovost poliitilistel põhjustel. Nad kolisid Londonisse 1991. aastal, kui Rita oli alles üheaastane. Ta kasvas üles Lääne-Londonis Notting Hillis.

Isiklikku
---------

Rita Ora alustas 2013. aasta mais suhet DJ Calvin Harrisega. Nad läksid lahku 2014. aasta juunis.

Albumid
-------

* "Ora" (2012)
* "Phoenix" (2018)

Kontserditurneed
----------------

* "Ora Tour" (2012)
* "Radioactive Tour" (2013)
* "The Girls Tour" (2018)

Filmid
------

| Aasta | Pealkiri | Roll |
| --- | --- | --- |
| 2013 | Kiired ja Vihased 6 | Race Caller |
| 2015 | Viiskümmend Halli Varjundit | Mia Grey |
| 2015 | Southpaw | Maria Escobar |
| 2017 | Viiskümmend Tumedamat Varjundit | Mia Grey |
| 2018 | Viiskümmend Vabastatud Varjundit | Mia Grey |
| 2018 | Wonderwell | Yana |
| 2019 | Pokémon: Detective Pikachu | Tegelaskuju veel teadmata |

Viited
------
KL Tartumaa maleva Maarja kompanii aktiivne kaitseliitlane Eduard Kussal VR II/3, 1930. aastad
**Eduard Kussal** VR II/3 (9. mai 1895 Vastse-Kuuste vald – 23. mai 1949 Komi ANSV) oli eesti kaitseliitlane.

Ta oli Kaitseliidu Tartumaa maleva Maarja kompanii kaitseliitlane.

Ta arreteeriti 17. detsembril 1944 Kudina vallas. 27. oktoobril 1945 mõisteti talle tribunali all §58-1a ja §58-11 järgi karistuseks 18 aastat vanglat ja 5 aastat vanglat. Ta on olnud vanglas Komi ANSV-s Vorkutlagis ja Intalagis.

Eduard Kussal võttis osa I maailmasõjast. Teenistust alustas ta keisriväes 171. tagavarapolgu koosseisus Krasnoje Selos ja lõpetas I Eesti rügemendis, mille koosseisus võttis osa lahingutest Saksa keisririigi vägede vastu. Eesti vabadussõja ajal oli alates 1. veebruarist 1919 Tartu Kaitsepataljoni 5. kompanii rühmaülem. 24. veebruarist kuni 24. aprillini 1919 võttis osa lahingutest Hopa, Mõniste ja Kasaritsa rajoonis. Märtsis 1919 sai Mõniste mõisa juures kergelt haavata. Teist korda sai raskelt haavata 24. aprillil 1919 Vana-Kasaritsa mõisa all. Paranedes jätkas Eduard Kussal sõdimist, kuid nüüd juba 8. Jalaväerügemendis. See rügement kuulus II diviisi koosseisu, keda juhtis alampolkovnik Viktor Puskar. Selle rügemendi II kompanii ja II rühma ülemana võttis vanemallohvitser Eduard Kussal osa rasketest lahingutest Põtalovo ja Narva all.

Kohe pärast Vabadussõja lõppu oli Eduard Kussal Tartumaa Maleva Voldi malevkonna Kudina-Maarja kompanii rühmaülem. Samal ajal oli Eduard Kussal tegev ka Maarja-Magdaleena Vabatahtlikus Tuletõrje Ühingus, 1925–1944 oli selle ühingu jaoskonna juhataja ja varahoidja. Alates 1934. aastast oli Eduard Kussal Jõgeva divisjoni Kudina kompanii II rühma pealik.

Tunnustus
---------

* Vabadusristi II liik 3. järk
* Kotkaristi kuldrist
* Kaitseliidu Valgeristi teenetemärk
* Kaitseliidu Tartu maleva rinnamärk
* Eesti ja Läti vabadussõja mälestusmärgid
* Vabatahtliku Tuletõrjeühingu (VTÜ) kuldmedal

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. november 2013. Vaadatud 4. jaanuaril 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**Kodutuvi** (*Columba livia* var. *domestica*) on kaljutuvi alamliik tuvilaste sugukonnast tuvi perekonnast.

Inimkaasleja, peamiseks elupaigaks on inimasulad. Kasvatatud ka kodustatuna.

Välimus
-------

Levinuimal vormil on sulestik hall, valge päranipualaga. Küünarhoosuled on tumeda tipuga. Linnu saba on otsast tume, lennu ajal hoiab ta seda tavaliselt lehvikuna laiali. Kodutuvi silmad on tumepunased, jalad helepunased. Ja suurus on 14cm

Arvukus Eestis
--------------

Kodutuvi pesitsusaegset arvukust hinnatakse 40 000 – 80 000 paarile, talvist arvukust 80 000 – 200 000 isendile.

Käitumine
---------

Kodutuvid oskavad eristada suvalisi tähejadasid ja kuni neljatähelisi sõnu.

Vaata ka
--------

* kirjatuvi
* sõjatuvi
* tuvimaja

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Orthographic processing in pigeons (*Columba livia*)". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. september 2016. Vaadatud 18. septembril 2016.

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kodutuvi** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib linnast; lahe kohta vaata artiklit Green Bay (laht)* |

---

**Green Bay** on linn Ameerika Ühendriikides Wisconsini osariigis, Browni maakonna halduskeskus.

Linn asub Michigani järve lahe Green Bay ääres Foxi jõe suudmes.

Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse kohaselt 107 395. See on elanike arvult Milwaukee ja Madisoni järel osariigi suuruselt kolmas linn. 63,9% linna elanikest moodustavad valged, 5,3% mustanahalised, 4,4% aasialased ja 3,5% põlisameeriklased. Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 2020. aastal 17,9%.

Green Bay on tänu suurele Tselluloosi- ja paberitööstusele tuntud kui "maailma tualettpaberi pealinn". Green Bays ja selle ümbruses asuvad riigi ühed suurimad paberivabrikud.

Linnas tegutseb 1965. aastal asutatud Wisconsini–Green Bay ülikool.

Green Bay eeslinnas Ashwaubenonis asub üks USA vanemaid raudteemuuseume. Ashwaubenoni asub ka Green Bay piirkonda teenindav Green Bay–Austin Straubeli rahvusvaheline lennujaam. Reisijate arvult on see osariigi neljas lennujaam.

Linna ameerika jalgpalli meeskond Green Bay Packers mängib liigas NFL.

Green Bay sõpruslinn on Irapuato Mehhikos.

* Browni maakonna kohtumaja Green BaysBrowni maakonna kohtumaja Green Bays
* Green Bay kesklinn Foxi jõe ääresGreen Bay kesklinn Foxi jõe ääres
* Wisconsini–Green Bay ülikooli pealinnakWisconsini–Green Bay ülikooli pealinnak

Viited
------

1. ↑  2016 U.S. Gazetteer Files
2. ↑  2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.
3. ↑  "Green Bay reactivates sister city relationship with Irapuato, Mexico". fox11online.com. 3.3.2023. Vaadatud 14.2.2024
**Ingerimaa rüütelkond** (*saksa Ingermannländische Ritterschaft*, vene *Ингерманландское дворянство*) oli Ingerimaa kubermangu aadelkonna seisuslik omavalitsusorganisatsioon (rüütelkond) 17. ja 18. sajandil.

Rüütelkonna moodustumine
------------------------

Ingerimaa rüütelkond kujunes välja pärast Liivi sõda, Stolbovo rahu alusel Rootsi kuningriigi koosseisu liidetud Ingerimaal 16.–17. sajandi vahetusel. Ingerimaal ei olnud Rootsi võimu eelsel perioodil oma (ingerlastest) aadelkonda ning moodustasid venelastest mõisnikud (bojaarid), kellest paljud aga Rootsi-Vene sõdade perioodil lahkusid või astusid Rootsi kuninga teenistusse ja Ingerimaale ümberasunud Rootsi ja baltisaksa aadlikud, kes said Rootsi riigilt donatsioonidena maavaldusi. 

Rüütelkond lakkas eksisteerimast koos Ingerimaa kubermangu kadumisega 1703. aastal, mil Ingerimaa alad vallutati Põhjasõja käigus ja liideti Venemaaga.

Vaata ka
--------

* Soome aadelkond
* Eestimaa rüütelkond

Välislingid
-----------

* Ingerimaa rüütelkond Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis
**MyStar** on Tallink Grupi tellimusel Soome sadamalinnas Raumas ehitatud süstiklaev. See alustas liiklemist 13. detsembril 2022.

Algselt pidi laev valmima juba 2022. aasta algul, kuid selle valmimine lükkus korduvalt edasi. Algul teatas Tallink, et Mystar hakkab Tallinn-Helsinki liinil asendama laeva M/S Star, kuid novembri algul anti teada, et plaanid on muutunud ja ka Star jätkab samal liinil.[*viide?*]

Laev anti Tallink Grupile üle 7. detsembril 2022. Tallinki laevastiku uus lipulaev, kiire parvlaev MyStar saabus 10. detsembri pärastlõunal oma kodusadamasse, sildudes Tallinna Vanasadama D-terminali kai 1 äärde. 

MyStari esimene väljumine ettevõtte Tallinna-Helsingi liinil toimus 13. detsembril 2022 kell 13.30 Tallinnast Helsingisse.

MyStar maksumus oli 247 miljonit eurot.

Laeva meeskond on 208-liikmeline.

MyStari ristiema on Eesti Vabariigi viies president Kersti Kaljulaid. Laev ristiti 12. augustil 2021.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  "OTSE kell 13: Tallinki uue laeva ristimine ja veeskamine" ERR, 12. august 2021
2. 1 2 3  "Tallinki uus laev My Star teeb esimese liinireisi 13. detsembril" ERR uudised, 5. detsember 2022
3. ↑  "Tallinki MyStar läheb esimest korda liinile 20. novembril" ERR uudised, 7. november 2022
4. ↑  "Tallinki laev MyStar valmib pool aastat plaanitust hiljem" ERR, 14. juuli 2022
5. ↑  "Tallinki uus lipulaev MyStar saabus Vanasadamasse".

Välislingid
-----------

* MyStar Tallinki kodulehel
Vitali Sevastjanov
**Vitali Ivanovitš Sevastjanov** (8. juuli 1935 Krasnouralsk, Sverdlovski oblast – 5. aprill 2010 Moskva) oli Nõukogude Liidu kosmonaut.

Vitali Sevastjanov lõpetas 1959. aastal Moskva lennundusinstituudi ning töötas seejärel Sergei Koroljovi juhitavas konstrueerimisbüroos, kus osales kosmoselaeva Vostok arendamisel. Ta õpetas ka kosmonautide väljaõppekeskuses füüsikat.

1967. aastal alustas ta kosmonauditreeninguid. Ta käis kahel kosmoselennul: 1970. aastal Sojuz 9-ga ja 1975. aastal Sojuz 18-ga. Ta viibis ka kaks kuud orbitaaljaamas Saljut 4. Kokku oli ta kosmoses 80 päeva 16 tundi ja 19 minutit.

1980. aastatel töötas ta kosmoselennuki Buran kallal. 

Aastatel 1977–1986 ja 1988–1989 oli ta Nõukogude Liidu maleföderatsiooni esimees. Ta juhtis ka kosmoseuuringuid tutvustavat telesaadet.

1994. aastal sai Vitali Sevastjanov kommunistliku partei nimekirjas Riigiduuma liikmeks. Ta valiti ka kolme järgmisse koosseisu.

Ta oli kahekordne Nõukogude Liidu kangelane.

Vitali Sevastjanov on maetud Ostankino kalmistule.

Tunnustus
---------

* 1986 – FIDE auliige

| * v
* r
NSV Liidu kosmoselendurid |
| --- |
| 1960. aastad | 

*1961* Gagarin, G. Titov •
*1962* Nikolajev, Popovitš •
*1963* Bõkovski, Tereškova •
*1964* Jegorov, Komarov, Feoktistov •
*1965* Beljajev, Aleksei Leonov •
*1968* Beregovoi •
*1969* V. Volkov, Volõnov, Gorbatko, Jelissejev, Kubassov, Filiptšenko, Hrunov, Šatalov, Šonin
 |
| 1970. aastad | 

*1970* Sevastjanov •
*1971* Rukavišnikov, Dobrovolski (postuumselt), Patsajev (postuumselt) •
*1973* Klimuk, Lazarev, Lebedev, Makarov •
*1974* Artjuhhin, Djomin, Sarafanov •
*1975* Gretško, Gubarev •
*1976* Aksjonov, Žolobov, Zudov, Roždestvenski •
*1977* Glazkov, Kovaljonok, Rjumin •
*1978* Džanibekov, Ivantšenkov, Romanenko •
*1979* Ljahhov
 |
| 1980. aastad | 

*1980* Kizim, Malõšev, Popov, Strekalov •
*1981* Savinõhh •
*1982* Berezovoi, Savitskaja, Serebrov •
*1983* Aleksandrov, V. Titov •
*1984* Atkov, Volk, V. Solovjov •
*1985* Vasjutin, A. Volkov •
*1987* Viktorenko, Laveikin, Levtšenko •
*1988* Manarov, A. Solovjov •
*1989* Krikaljov, Poljakov
 |
| 1990. aastad | 

*1990* Balandin •
*1991* Artsebarski, Aubakirov, Afanasjev, Manakov
 |
Rotermanni soolaladu
Eesti Arhitektuurimuuseumi hoone – Rotermanni soolaladu.  
Foto: Milan Michael Horák
**Eesti Arhitektuurimuuseum** (nimetatud ka *Tallinna Arhitektuurimuuseum*) on muuseum Tallinnas Rotermanni soolalaos, aadressil Ahtri tänav 2.

Muuseum asutati 1. jaanuaril 1991. Arhitektuurimuuseumi asutamise eestvedajad olid Krista Kodres, Mart Kalm ja Karin Hallas. Arhitektuuriajaloolane Karin Hallas-Murula oli ka muuseumi esimene pikaajaline direktor aastani 2010. Aastatel 2011-2013 juhtis muuseumi arhitektuuriajaloolane Leele Välja ning alates 2014 oli muuseumi direktor Triin Ojari. Alates märtsist 2024 teguseb muuseum sihtasutusena. Muuseumi juhiks on 1. juunist 2024 Karen Jagodin.

Soolalaos tegutseb muuseum alates 7. juunist 1996.

Muuseumil on esinduslik ja põnev jooniste ning projektide arhiiv nii 1920.–1930. aastatest kui ka nõukogude perioodist, samuti fotokogu ning pidevalt täienev maketikogu. Suur osa makettidest on vaatamiseks püsinäitusel „Elav ruum: sajand Eesti arhitektuuri".

Viited
------

1. 1 2  "Muuseumist". *www.arhitektuurimuuseum.ee*. Vaadatud 12. märtsil 2024.
2. ↑  ERR (1. märts 2024). "Eesti Arhitektuurimuuseumi juhiks valiti Karen Jagodin". *ERR*. Vaadatud 12. märtsil 2024.

Välislingid
-----------

* Koduleht
"**Papaveri e papere**" (eestikeelse pealkirjaga "**Pardike ja mooniõis**") on itaalia helilooja Vittorio Mascheroni tuntud laul. Itaaliakeelsete sõnade autorid on Mario Panzeri ja Giuseppe Rastelli ning lastelaulule sobivate sõnade varju on peidetud poliitiline satiir lõhest rikaste ja vaeste vahel. Laulu laulis tuntuks Nilla Pizzi ning see saavutas 1952. aasta Sanremo laulufestivalil teise koha.

Eestikeelsete sõnade ("Pardike ja mooniõis") autor on Mall Sarv ning laulu võib kuulda lastelaulude plaatidel, aga on tuntud ka ansambli Fix esituses.

Laulu tekstist on inspireeritud Itaalia komöödiafilmi "Lo sai che i papaveri" pealkiri. Filmi peaosa mängib Walter Chiari. 

Laulu saksakeelne pealkiri on "Die süßesten Früchte" ning tuntud on see Peter Alexanderi ja Leila Negra esituses samanimelisest filmist.

Ingliskeelses variandis "Poppa Piccolino" on loo sõnad uue sisuga: räägivad hoopis rändmuusikust. Laul jõudis Diana Deckeri esituses 1953. aasta detsembris Suurbritannia singlimüügiedetabelis teisele kohale. Ingliskeelsete sõnade autor on Bob Musel.

Lugu on esitanud teisedki, näiteks Petula Clark, Mantovani orkester ja David Whitfield.

Välislingid
-----------

* Laulu eestikeelsed sõnad (ekslikult omistatud teisele tõlkijale)
* Meenutuskilde Mall Sarve 100. sünniaastal
**Ummamuudu** on eesti rahvamuusika- ja popansambel, mille repertuaaris oli muu hulgas rahvalaulutöötlusi eesti- ja võrukeelsete sõnadega.

Ansambel asutati 1989. aasta aprillis. Asutajad mängisid varem ansamblis Võrukaelad. Algkoosseisus olid Ain Aaviksoo (kontrabass), Meelis Leis (kitarr), Toomas Leis ja Timo Vendt (viiul). Seda peetakse esimeseks eesti ansambliks, mis hakkas esitama võrukeelset popmuusikat.[*viide?*]

Koos setu laulukooriga Leelonaase pani Ummamuudu aluse ansamblile Ummaleelo.

Ansambli üks tuntumaid lugusid on "Kõnõtraat", mille esitamine Eesti Televisiooni saates "7 vaprat" tõi ansamblile üleriigilise tuntuse. See püsis edetabelis üle poole aasta. Laul oli ka 1994. aasta Raadio 2 Aastahitt.

1997. aasta seisuga kuulusid ansamblisse Toomas Leis, Meelis Leis, Timo Vendt, Antti Perli, Sulev Salm, Jaanus Salm ja Meelis Luuk.

Albumid
-------

* 1993 "Ummamuudu"
* 1994 "Jälg"
* 1995 "Meie elu"
* 1995 "Jõul"
* 1996 "Kõne Võrust"
* 2004 "Üts ummamuudu liin"

Viited
------

1. 1 2  "Ummamuudu". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. mai 2018. Vaadatud 19. juulil 2017.
2. ↑  "Ummamuudu hittlaul "Kõnõtraat" on tegelikult kaver" ERR menu, 19. juuli 2017
**Karl Gerhart Fröbe** (25. veebruar 1913 – 5. september 1988), esinejanimega **Gert Fröbe**, oli Saksamaa näitleja. 

Tema tuntuimad filmirollid olid Auric Goldfinger James Bondi filmis "Kuldsõrm", Peachum filmis "The Threepenny Opera", parun Bomburst filmis "Chitty Chitty Bang Bang" ja Hotzenplotz filmis "Der Räuber Hotzenplotz".

Elu
---

Gert Fröbe sündis Oberplanitzis, mis nüüd on osa Zwickaust. Enne teist maailmasõda kuulus Fröbe Natsionaalsotsialistlikku Saksa Töölisparteisse. Ta oli algul kutseline viiuldaja, kuid loobus sellest kabaree ja teatri kasuks.

Ta liitus natsiparteiga 16-aastaselt 1929. aastal, kuid lahkus sealt 1937. aastal. Sellele vaatamata aitas ta kahel Saksa juudil end Gestapo eest varjata. Film "Kuldsõrm" oli alguses Fröbe natsimineviku pärast Iisraelis keelatud, kuni Mario Blumenau (juut, keda Fröbe koos tolle emaga varjanud oli) Viinis Iisraeli saatkonna poole pöördus.

Fröbe sai tuntuks ühes esimestest filmidest, mis pärast teist maailmasõda Saksamaal valmisid: ta mängis 1948. aasta filmis "Berliner Ballade" Otto Normalverbraucherit (sõna-sõnalt 'Otto Tavatarbija'), kellest sai saksa ekvivalent inglise Average Joele. Tema tuntuim roll oli Auric Goldfinger, kurikael James Bondi filmis "Kuldsõrm".

Gert Fröbe suri Müncheni haiglas 5. septembril 1988 75-aastaselt südamerabandusse.

Viited
------

1. 1 2  Burt A. Folkart (7. september 1988). "Gert Frobe, 75; Portrayed Goldfinger in Bond Movie". *Los Angeles Times* (Inglise keel). Vaadatud 4. veebruaril 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
2. ↑  "Hotzenplotz und Pickelhaube". *kultiversum.de.* (Saksa keel). 2. veebruar 2010. Vaadatud 4. veebruaril 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
3. 1 2  "Gert Frobe, an Actor, Dies at 75" (Inglise keel). Associated Press. 6. september 1988. Vaadatud 4. veebruaril 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)

Välislingid
-----------

* Gert Fröbe andmekogus IMDb (inglise)
* Gert Fröbe andmekogus Filmiveeb
**Muusikalinnade** programm on osa UNESCO loomelinnade koostöövõrgustikust, mis rajati 2004. aastal. Võrgustik sai alguse 2002. aastal loodud UNESCO ülemaailmse kultuurilise mitmekesisuse liidu algatusest (*Global Alliance for Cultural Diversity initiative*). 

Liidu eesmärk on "edendada linnade sotsiaalset, majanduslikku ja kultuurilist arengut nii arenenud kui ka arengumaades". Võrgustiku linnad edendavad kohalikku loometegevust ja juhinduvad UNESCO eesmärgist toetada kultuurilist mitmekesisust. Loomelinnade tähtis aspekt on avaliku ja erasektori partnerlus (*public/private partnership*, PPP) toetamine, eriti julgustades väikeettevõtete ettevõtlikkust ja loomepotentsiaali. Muusika on vaid üks loomelinnade kategooria; teised on kirjandus, film, meedia, gastronoomia, käsitöö ja rahvakunst ning disain.

2021. aasta juunis esitas Tallinn muusikalinnaks kandideerimise taotluse. Linn kinnitati loovlinnade võrgustiku liikmeks 2021. aasta novembris ning kannab UNESCO muusikalinna nimetust alates 2022. aastast.

UNESCO muusikalinnad
--------------------

* Abu Dhabi
* Adelaide
* Amarante
* Ambon
* Auckland
* Batumi
* Belfast
* Bogota
* Bologna
* Brazzville
* Brno
* Chennai
* Daegu
* Frutillar
* Ghent
* Glasgow
* Hamamatsu
* Hannover
* Harkiv
* Huancayo
* Ibagué
* Idanha-Nova
* Kansas City
* Katowice
* Kazan
* Kingston
* Kinshasa
* Kirsehir
* Leiria
* Liverpool
* Liria
* London
* Mannheim
* Medellin
* Metz
* Norrköping
* Port Louis
* Praia
* Ramallah
* Recife
* Salvador
* Sanandaj
* Santiago de Cuba
* Sevilla
* Tallinn
* Tongyeong
* Valparaiso
* Varanasi
* Veszprem
* Vranje
* Xalapa

Viited
------

1. ↑  UNESCO muusikalinnad. Tallinn, vaadatud 10.12.2021.
2. ↑  UNESCO muusikalinn Tallinn Vaadatud 23.02.2024.