recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Sandra Ringwald (2018)
**Sandra Ringwald** (sündinud 27. septembril 1990 Villingen-Schwenningenis) on endine Saksamaa murdmaasuusataja, kes oli edukas eeskätt sprindis.

Tema esimesed tiitlivõistlused olid 2013. aasta maailmameistrivõistlused Val di Fiemmes.

2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis oli ta klassikasprindis 15. 10 km vabatehnikas 26. teatesõidus kuues ja teatesprindis kümnes.

2019. aasta maailmameistrivõistlustel Seefeldis saavutas ta oma seniste tiitlivõistluste parima tulemuse individuaalalal, kui oli vabatehnikasprindis 12.

Maailma karikasarjas debüteeris ta 4. detsembril 2010 Düsseldorfis. Ainsal korral jõudis ta MK-sarjas individuaalalal poodiumikohale 16. veebruaril 2019, kui sai Cognes toimunud etapil vabatehnikasprindis teise koha. 17. jaanuaril 2016 saavutas ta Planicas toimunud etapil sprinditeates koos Hanna Kolbiga kolmanda koha. 22. jaanuaril 2017 sai ta Saksamaa teatenaiskonna liikmena Ulricehamnis 4×5 km teatesõidus teise koha.

Ta teatas sportlaskarjääri lõpetamisest 2019. aasta septembris.

Saavutused
----------

### Kuni 23-aastaste maailmameistrivõistlustel

* 2013 Tšehhi Liberecis
	+ Hõbe hõbemedal klassikasprindis

Välislingid
-----------

* Sandra Ringwald FIS-i lehel
**Murdjoon** on elementaargeomeetrias kujund, mis koosneb otspunkte pidi järjestikku ühendatud lõikudest

Mkay?

Murdjooned Eukleidese ruumis
----------------------------

### Definitsioon

Murdjooneks {\displaystyle A\_{1}A\_{2}\dots A\_{n}} nimetatakse kujundit, mis koosneb lõikudest {\displaystyle [A\_{1}A\_{2}]}, {\displaystyle [A\_{2}A\_{3}]}, …, {\displaystyle [A\_{n-1}A\_{n}]}.

Punkte {\displaystyle A\_{1}}, …{\displaystyle A\_{n}} nimetatakse murdjoone tippudeks ja lõike {\displaystyle [A\_{1}A\_{2}]}, {\displaystyle [A\_{2}A\_{3}]}, …, {\displaystyle [A\_{n-1}A\_{n}]} murdjoone **lülideks**. 

### Murdjoonte tüübid

#### Mittekõdunud ja kõdunud murdjooned

* Murdjoont nimetatakse **mittekõdunuks**, kui mis tahes {\displaystyle k\in \{1,2,\dots ,n-2\}} puhul lõigud {\displaystyle [A\_{k}A\_{k+1}]} и {\displaystyle [A\_{k+1}A\_{k+2}]} ei asetse ühel sirgel;

vastasel korral nimetatakse seda **kõdunuks**.

#### Tasandilised murdjooned

Murdjoon on **tasandiline**, kui see asetseb tervikuna ühel tasandil.

#### Ennast lõikavad ja lihtsad murdjooned

Murdjoon on **ennast lõikav**, kui sellel lеidub kaks lüli, millel on ühine punkt, mis ei ole nende ühine tipp: 

Ennast lõikav murdjoon
Siin kujutatud murdjoont tuleb nimetada murdjooneks A1A2A3A4A5A6.
Murdjoont, mis ei ole ennast lõikav, nimetatakse **lihtsaks**.

#### Kinnised ja lahtised murdjooned

Murdjoont nimetatakse **kinniseks**, kui selle esimene ja viimane punkt langevad kokku ning lõigud {\displaystyle A\_{1}A\_{2}} ja {\displaystyle A\_{n-1}A\_{n}} ei asetse ühel sirgel:

Kinnine murdjoon. Sellel on 5 tippu ja 5 lüli
Kinnisel murdjoonel on iga lüli kummastki otsast seotud teise lüliga. *N* lülist koosneval kinnisel murdjoonel on *N* tippu. 

Kinnist tasandilist murdjoont (või kujundit, mille äär on kinnine tasandiline murdjoon) nimetatakse hulknurgaks.: sel juhul nimetatakse kujutatud murdjoont A1A2A3A4A5A1 hulknurgaks A1A2A3A4A5 ning selle lülisid hulknurga külgedeks. Mõnikord, näiteks hulktahukate käsitlemisel, nimetatakse hulknurga külgi servadeks.

Murdjoont, mille esimene ja viimane punkt on erinevad, nimetatakse **lahtiseks**. Lahtisel murdjoonel on kaks vaba otspunkti. *N* lülist koosneval lahtisel murdjoonel on *N*+1 tippu. 

### Rakendused

Murdjooni rakendatakse näiteks andmepunktide interpoleerimisel, harilike diferentsiaalvõrrandite numbrilisel lahendamisel Euleri meetodil ning modelleerimisel arvutigraafikas ja raalprojekteerimises.

Märkused
--------

1. ↑  Alternatiivselt nimetatakse hulknurgaks mis tahes kinnist murdjoont. Sel juhul eristatakse tasandilisi ja mittetasandilisi hulknurki.
**Mārtiņš Dzierkals** (sündinud 4. aprillil 1997 Riias) on Läti jäähokimängija, kes mängib ründajana Rootsi kõrgliigaklubis Skellefteå AIK.

Ta alustas noorteklassides jäähoki mängimist Lätis. 2015. aastal siirdus ta Põhja-Ameerikasse, kus liitus noorteliiga Quebec Major Junior Hockey League'i klubiga Rouyn-Noranda Huskies. Seal mängis ta kaks hooaega.

2015. aastal valis Toronto Maple Leafs ta NHL-i *draft* '​is 68. valikuna. Hooajal 2017/18 mängis ta ECHL-i klubis Orlando Solar Bears ja neli mängu American Hockey League'is (AHL) Maple Leafsi tütarklubis Toronto Marlies, kuid NHL-is ta debüüti ei teinud.

Hooajal 2018/19 mängis Dzierkals KHL-i klubis Riia Dinamo, kus lõi 42 mänguga viis väravat ja andis kaheksa väravasöötu. Hooajal 2019/20 mängis ta Soome kõrgliigaklubis Jukurit, kus ta lõi 39 mänguga seitse väravat ja andis kaheksa väravasöötu. Hooajal 2020/21 kuulus ta taas Riia Dinamo meeskonda ning sel hooajal jäi tema arvele 10+14. Hooajal 2021/22 mängis Dzierkals Tšehhi kõrgliigaklubis Plzeňi Škoda ja hooajal 2022/23 samasse liigasse kuuluvas České Budějovice Motoris.

2023. aasta augustis sõlmis ta lepingu Skellefteåga.

Maailmameistrivõistlustel kuulus ta esmakordselt Läti jäähokikoondise koosseisu 2019. aastal. 2023. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta koondisega pronksmedali.

Välislingid
-----------

* Mārtiņš Dzierkals hockeydb.com lehel
**Agnes Caroline Thaarup Obel** (sündinud 28. oktoobril 1980 Kopenhaagenis) on Taani muusik ja laulukirjutaja.

Tema esimene album "Philharmonics" avaldati 4. oktoobril 2010. aastal. Agnes Obel võitis Taani muusikaauhindadel viis auhinda. Tema kolmas album "Citizen of Glass" võitis IMPALA 2016. aasta albumi auhinna.

Agnes Obel ja tema noorem vend Holger kasvasid üles omapärases keskkonnas. Tema isal oli kolm last teisest abielust. Agnese isale meeldis koguda imelikke asju ja instrumente. Ema Katja Obel oli muusik ja jurist. Ta mängis sageli klaveril Bartókit ja Chopini. Agnes Obel õppis noorelt klaverit mängima. Ta on selle kohta öelnud: "Mul oli klaveriõpetaja, kes ütles, et ma ei pea mängima seda, mis mulle ei meeldi. Nii ma mängisingi palasid, mis mulle meeldisid. Ma ei olnud kunagi sunnitud mängima midagi muud."

Stuudioalbumid
--------------

* "Philharmonics" (2010)
* "Aventine" (2013)
* "Citizen of Glass" (2016)
* "Myopia" (2020)

Viited
------

1. ↑  Philippe Cornet. "Agnes Obel: "Il faut laisser la mélodie décider du texte"". *FocusVif*. Vaadatud 05.09.2017.
2. ↑  ""Disque D'Or 2001"".
3. ↑  "Agnes Obels store triumf ved DMA". *nyheder*.[*alaline kõdulink*]
4. ↑  James Hanley. "Agnes Obel wins IMPALA European Independent Album Of The Year award". Vaadatud 05.09.2017.
5. ↑  Hugo Cassavetti. "La soif de spleen d'Agnes Obel".
6. ↑  David Servant. "AGNES OBEL – Interview".
Edmund August Friedrich Russow 1890. aastatel
**Edmund August Friedrich Russow** (8. märts (24. veebruar vkj) 1841 Tallinn – 23. aprill (11. aprill vkj) 1897 Tartu) oli baltisaksa botaanik.

Russowi isa oli sõjaväeinsener. Ta õppis aastatel 1860–1864 Tartu Ülikoolis ja seejärel Berliini Ülikoolis. 

Ta töötas Tartu Ülikoolis botaanika eradotsendina aastatel 1866–1867, dotsendina 1867–1874 ja professorina 1874. aastast kuni surmani.

Aastatel 1864–1874 töötas ta Tartu Ülikooli botaanikaaia direktori abilisena. 1865. aastal sai ta magistrikraadi tööga "Beiträge zur Kenntniss der Torfmoose" ("Lisandused teadmistele turbasambla kohta").

1872. aastal ilmus Russowi suurteos "Vergleichende Untersuchungen der Leitbündel Kryptogamen" ("Eostaimede soonte võrdlev uuring") ja Russow pälvis selle eest samal aastal Karl Ernst von Baeri preemia. See oli 200 rubla suurune preemia, mida andis välja Peterburi Teaduste Akadeemia, ja Russowile tuli läbi aegade teine Baeri preemia. 7. detsembril 1885 sai Russow Peterburi Teaduste Akadeemia kirjavahetajaliikmeks.

1895. aastast kuni surmani oli Russow Eesti Looduseuurijate Seltsi president.

Russow oli üks looduskaitseliikumise algatajaid Eestis. Ta oli kontaktis Euroopa looduskaitse rajaja Hugo Conwentziga.

Ta uuris turbasamblaid ja tegeles loodusfotograafiaga.

Isiklikku
---------

Tema vend oli ornitoloog Valerian Carl Michael Russow.

Viited
------

1. ↑  TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918
2. ↑  Linda Kongo 2003. "Eesti Looduseuurijate Seltsi 150 tegevusaastat: 1853–2003". Tallinn: Teaduste Akadeemia Kirjastus, lk. 258.

Välislingid
-----------

* Teoseid
Ülempreester Aleksander Sarapik (Aivar Sarapik) Konstantin Pätsi monumendi avamisel Tallinnas 2022. aastal
**Aivar Sarapik** (ristinimi **Aleksander**; sündinud 7. detsembril 1965) on Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku ülempreester ja Kaitseliidu peakaplan (kolonelleitnant). 

Õppinud arvuti eriala Tallinna Polütehnikumis, sotsiaaltööd Tallinna Pedagoogikaülikoolis ning teoloogiat EELK Usuteaduste Instituudis ja Tartu Teoloogia Akadeemias, kaitsnud magistrikraadi USA-s Püha Risti Kreeka Teoloogia Koolis[*viide?*]. 

Aivar Sarapik on Kaitseliidu peakaplan, aastatel 2003–2006 oli ta Kaitseliidu eriorganisatsiooni Noored Kotkad peavanem. 

Ta on töötanud muu hulgas arvutite parandajana tehases Impulss, majandusjuhina Tallinna Issanda Muutmise peakirikus, noorsootöö juhina Eesti Punases Ristis, spetsialistina sotsiaalministeeriumis, diakonina Tallinna Issanda Muutmise peakirikus, preestrina Hiiumaal, Haapsalus ja Arusaares, nõustajana firmades, abipreestrina Tallinna Issanda Muutmise peakirikus. Ta on kujundanud kodulehti. 

Aivar Sarapik oli nõunik Moskva Patriarhaadi ja Konstantinoopoli Oikumeenilise Patriarhaadi läbirääkimistel[*viide?*]; ta on korraldanud laagreid ja seminare ning on mitme fondi asutaja[*viide?*].

Tunnustus
---------

* 2024 Valgetähe V klassi teenetemärk

Välislingid
-----------

* Isa Aleksander armastab kõrgusi
* Tallinna Issanda Muutmise Peakiriku koduleht
**Hulkharjasussid** ehk **polüheedid** (*Polychaeta*) on klass rõngusside hõimkonnast. 

Nende keha on segmenteerunud ja igal kehalülil on üks paar jäsendeid ehk parapoode, kuhu kinnitub palju kitiinist harjaseid. 

Polüheedide klassi kuuluv uss *Escarpia laminata* (sugukonnast *Siboglinidae*) võib elada 300-aastaseks.

Süstemaatika
------------

Hulkharjasussidel on palju seltse ja perekondi. Liike on kirjeldatud üle 10 000. 
Nende eluviisid on väga mitmekesised. 

### Alamklassid

WoRMS-i andmeil (2023. aasta juuli seisuga) kuulub hulkharjasusside klassi kolm alamklassi:

* *Echiura*
* *Errantia*
* *Sedentaria*

Eesti liigid
------------

Eesti merevetes on kirjeldatud kaheksa hulkharjasussi, neist tavalisim on harilik harjasliimukas (*Hediste diversicolor*, sünonüüm *Nereis diversicolor*). 

Eestis esinevad ka järgmised liigid.

* *Aeolosoma hemprichi* harilik pisiliimukas
* *Aeolosoma variegatum*
* *Laonome xeprovala* (leitud Pärnu lahest aastal 2012)

Teisi liike
-----------

* *Arenicola marina* rand-liivatõlv
* *Eunice viridis* roheline paloolouss

Viited
------

1. ↑  Kaur Maran, Mehhiko lahe sügavusest leiti uus pretendent pikima elueaga looma tiitlile, Postimees, 18. juuli 2017
2. ↑  Polychaeta. marinespecies.org
3. ↑  Kaur Maran 2019. Finaal: milline sõelale jäänud kandidaatidest võiks saada Eestis avastatud ussikese liiginimeks? Postimees 5. juuli 2019.

Vaata ka
--------

* skolekodondid

Välislinngid
------------

* EE, hulkharjasussid.
**Tamur Kusnets** (sündinud 1. juulil 1975) on Eesti sõjaväelane (auastmelt kolonelleitnant) ja kirjanik. 

Tamur Kusnets lõpetas 1993. aastal Kunda 1. keskkooli, mille järel läbis ajateenistuse ja valis elukutselise sõjaväelase tee. 2000. aastal lõpetas Tamur Kusnets Kaitseväe Ühendatud Õppeasutuste Kõrgema Sõjakooli. Ta on teeninud Kalevi üksik-jalaväepataljonis ja töötanud Kaitseväe Ühendatud Õppeasutustes lektorina ning õppinud alates 2006. aastast sama kooli magistriõppes sõjalist juhtimist.

Vabariigi President andis 14. veebruaril 2011 Tamur Kusnetsile majori auastme ja 20. veebruaril 2023 kolonelleitnanti auastme. 

Tamur Kusnets on kirjutanud kolmeosalise romaanisarja "Hundipäikese aeg", mis ilmus aastail 2008–2010. ("Hundipäikese aeg I: Metsiku jahi algus", 2008; "Hundipäikese aeg II: Vaen võtab verejälge", 2009; "Hundipäikese aeg III: Hullud on hundid ja hullud on hagijad", 2010.)

2012. aastal ilmus Kusnetsi romaan "Püha Jüri kutsikad", mille aineseks on Jüriöö ülestõusu sündmustik.

2016. aastal ilmus ajalooline romaan "Puud kasvavad kõigile", mis käsitleb Vlad Dracula aegset Valahhiat.

Viited
------

1. ↑  Eda Post. Tamur Kusnets: kutseline sõdalane ja jutuvestja. Eesti Päevaleht, 5. aprill 2008. (Kasutatud 17. märtsil 2011.)
2. ↑  Sõjaväeliste auastmete andmine. Vabariigi presidendi käskkiri 14.02.2011, nr 137. (Kasutatud 17. märtsil 2011.)
3. ↑  Vladimir Sazonov. Püha Jüri kutsikatest. Sirp, 2.11.2012; Madis Maasing. Jüriöö ülestõusust, ordumeelselt. Sirp, 08.11.2012
4. ↑  Vladimir Sazonov. Karm romaan Dracula ajastust. Sirp, 28.10.2016
Deniss Spitsov, Seefeld, 2019
**Deniss Sergejevitš Spitsov** (vene keeles Денис Сергеевич Спицов; sündinud 16. augustil 1996 Vožegas, Vologda oblastis) on Venemaa murdmaasuusataja, alates 10. veebruarist 2022 Venemaa relvajõudude kapten. 

2018. aasta taliolümpiamängudel Pyongchangis võitis ta teatesõidus ja sprinditeates hõbemedali ning 15 km vabatehnikas pronksmedali.

2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis võitis ta suusavahetusega sõidus pronksmedali.

Esimest korda osales ta MK-sarjas 9. detsembril 2017 Davosis vabatehnikasprindis. Esimest korda jõudis ta poodiumikohale 7. jaanuaril 2018, kui oli Tour de Ski lõputõusul kolmas. 

Esimese etapivõidu saavutas ta 10. jaanuaril 2021, kui võitis Val di Fiemmeis Tour de Ski lõputõusu (10 km vabatehnikas). Hooaja 2020–21 Tour de Skil oli ta kokkuvõttes kolmas.

Saavutused
----------

### Olümpiamängudel

* 2018 Lõuna-Korea Pyongchangis
	+ hõbemedal 4×10 km teatesõidus
	+ hõbemedal sprinditeates
	+ pronksmedal 15 km vabatehnikas
* 2022 Hiina Pekingis
	+ hõbemedal suusavahetusega sõidus

### Juunioride maailmameistrivõistlustel

* 2015 Kasahstan Almatõs
	+ Kuld **maailmameister** 4×5 km teatesõidus
	+ Hõbe hõbemedal 10 km vabatehnikas
	+ Pronks pronksmedal 20 km suusavahetusega sõidus
* 2016 Rumeenia Râșnovis
	+ Hõbe hõbemedal 4×5 km teatesõidus
	+ Pronks pronksmedal 15 km vabatehnikas

### Kuni 23-aastaste maailmameistrivõistlustel

* 2017 Ameerika Ühendriigid Soldier Hollow's
	+ Pronks pronksmedal 15 km vabatehnikas
	+ Pronks pronksmedal 30 km suusavahetusega sõidus
* 2018 Šveits Gomsis
	+ Kuld **maailmameister** 30 km suusavahetusega sõidus
	+ Hõbe hõbemedal 15 km klassikatehnikas

### Maailma karikasarjas

Deniss Spitsov on (seisuga 6. veebruar 2022) osalenud 71 MK-võistluste etapil, jõudnud poodiumile kuuel korral ja võitnud ühel korral.

#### Maailma karikasarja etapivõidud

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2021 | 10. jaanuar | Val di Fiemme |  Itaalia | 10 km vabatehnikas |

Tunnustus
---------

* 2018 Sõpruse orden
* 2022 Austuse orden

Välislingid
-----------

* Deniss Spitsov FIS-i lehel
Frida Karlsson (2019)
**Frida Elisabeth Karlsson** (10. augustil 1999 Sollefteås) on Rootsi murdmaasuusataja.

Ta on kolmekordne juunioride maailmameister.

2019. aasta maailmameistrivõistlustel Seefeldis võitis ta 10 km klassikas hõbemedali. Enne seda oli ta suusavahetusega sõidus saanud viienda koha. Maailma karikasarjas tegi ta eduka debüüdi vaid vähem kui nädal enne maailmameistrivõistluste algust, kui võitis Cognes toimunud etapil 10 km klassikas seitsmenda koha. Lisaks tuli ta 2019. aastal Seefeldis Rootsi naiskonnaga teatesõidus maailmameistriks ja võitis 30 km vabatehnikas pronksmedali.

Saavutused
----------

### Maailmameistrivõistlustel

* 2019 Austria Seefeldis
	+ Kuld **maailmameister** 4×5 km teatesõidus
	+ Hõbe hõbemedal 10 km klassikas
	+ Pronks pronksmedal 30 km vabatehnikas

### Juunioride maailmameistrivõistlustel

* 2018 Šveits Gomsis
	+ Kuld **maailmameister** 10 km suusavahetusega sõidus
	+ Pronks pronksmedal vabatehnikasprindis
	+ Pronks pronksmedal 4×3,3 km teatesõidus
* 2019 Soome Lahtis
	+ Kuld **maailmameister** 5 km vabatehnikas
	+ Kuld **maailmameister** 15 km klassikas
	+ Pronks pronksmedal 4×3,3 km teatesõidus

Välislingid
-----------

* Frida Karlsson FIS-i lehel
**Ülekostvus** (inglise keeles *crosstalk*) on nähtus, kus telefonsideliinides, -kaablites või elektroonikaseadmetes signaal levib nõrgemalt soovimatult ühest keerdpaarist kõrvalasuvatesse keerdpaaridesse või juhtmetesse. Telefonsides on see selline ilming, kus kõneleja kuuleb vaiksemalt mõne teise kõneleja juttu samaaegselt pealt. Ka ringhäälingus on ülekostvus soovimatu kõrvalnähtus. Ülekostvust mõõdetakse detsibellides (dB).

Ülekostvuse põhjuseks võib olla:

* elektromagnetiline interferents
* kandevsageduste interferents

Traadis leviv elektrivool tekitab ümber traadi ringikujulise magnetvälja. Seda nähtust kutsutakse induktsiooniks. Kui vooluringis on traadid üksteisega kõrvuti ja nende signaal on teineteisega vastupidine, on ka nende magnetväljad täpselt vastupidised ja seega kaks magnetvälja nõrgestavad teineteist ja ka väliseid magnetvälju. Keerdus traatide puhul kirjeldatud efekt suureneb. Mida tihedamalt on juhtmete keerdpaarid keerdus, seda väiksem on traatidevaheline interferents ja seega väiksem ka ülekostvus.
Eesti mustlastantsutrupi Maljarka tantsija Eva Lepik esinemas Radaja Seto kultuuri festivalil 2016. aastal
 Mustlastantsutrupp Romaška
**Romatants**[*viide?*] ehk **mustlastants** on koondnimetus romade eri rühmade loodud tantsude kohta. Üldjuhul on eri piirkondade romatantsud olnud tugevalt seotud kohalike tantsudega, näiteks on tuntud niisugused romatantsud Venemaal, Ungaris ja Hispaanias. Osa romatantse on juba ajalooliselt loodud eelkõige tasuliseks esitamiseks publikule. Tänapäeval on oluline osa romatantsust värvikates kostüümides lavatants, mida esitavad harrastus- või kutselised tantsuansamblid, kus paljud romatantsu esitajatest ei ole päritolult romad.

Üldjuhul on romatants tempokas, sageli kulgeb see kiirenevas tempos. Tants sisaldab kiireid liigutusi ja keerukaid sammuskeeme. Naistele on tüüpilised laia joonega käeliigutused, mitmekihiliste seelikutega lehvitamine, keerutamine ja õlaväristamine, meestele hüpped, jalalöögid ning käelöögid puusade, rinna ja jalgade pihta. Romatants on lähedane flamenkole, meeste tantsu mõned elemendid ka stepptantsule. Saatemuusikas kasutatakse tihti viiulit, kitarri, rütmipille (nt tamburiin) ja laulu, eriti romaromansse.

Eestis tegutsevad mitmed harrastajate või poolprofessionaalide mustlastantsuansamblid, nagu Maljarka, Romaška ja Romale, koreograafidest on üks tuntumaid on Lehti Kostabi. Peamiselt on Eestis levinud vene romatants. Tants on ka oluline osa Tartus toimuvate iga-aastaste mustlaskultuuri festivalide programmist.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Mustlastants** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Smiltene kihelkonna mõisast; Skujene kihelkonna mõisa kohta vaata artiklit Bānūži mõis (Skujene kihelkond).* |

---

Bānūži mõis 1904. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Walkschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904). Mõisa valdused on kaardil tähistatud numbriga 70
**Bānūži mõis** (saksa keeles *Bahnus*, läti keeles *Bānūžu muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Smiltene kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Smiltene piirkonnas Bilska vallas.

Ajalugu
-------

Smiltene staarost Alexander Schwab andis aadlik Adam Grochowskyle kasutamiseks ja elupaigaks viis linnusele kuulunud valdust: Raude, Gowal, Spretz, Mirin, Papin ja Bahnhusin. Poola kuningas Sigismund III kinkis need alad aastal 1618 talle ka pärusvalduseks. Sellest alast kujunesidki Rauda, Bānūži ja Pāpiņase mõis.

Mõis eraldati Rauda mõisast, kui sellele kuulunud Bahnhusini talu ostis leitnant von Tiesenhausen. Aastal 1794 pantis ta selle 5 200 taalri eest Justus Christian Knochele. Aastal 1861 loovutas Jacob Anton Treu pandiõigused 28 500 rubla eest mitteaadlikust Smiltene mõisavalitsejale Johann Gottlieb Behrensile, aastal 1880 sai viimane ka mõisa pärisomanikuks.

Aastal 1892 tapeti Johann Gottlieb Behrens röövi käigus. Ta suri järglasteta.1892. ja 1909. aastal on omanikuna mainitud Ēvele pastoriprouat Emma Bosset (sündinud Preussfreund) (1834−1912).

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 5/8 adramaad, sellele allus 16 mees- ja 21 naishinge.

Aastal 1688 oli mõisa suurus (koos Rauda mõisaga) üks adramaa, ka aastal 1734 kuulus mõisadele üks adramaa. Aastal 1758 kuulus mõisale 5/8 adramaad, aastal 1823 oli adramaid 17/20. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 13/20, aastal 1881 oli neid aga 1 ja 33/80, lisaks allus mõisale 62/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Agraarreformi ajal oli mõisa pindala 275 hektarit.

Viited
------

1. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus'schen Buchdruckerei, 1885, lk 405-406.
2. ↑  Eesti Postimees, 17. september 1894, *Suur mõrtsuka-protsess Riias*
3. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 275.
4. ↑  Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 274.
5. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 401.
6. ↑   Latviešu konversācijas vārdnīca. II. sējums. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. 2402. sleja.

Kirjandus
---------

* Sakk, Ivar. *Läti mõisad*. Reisijuht. Tallinn: EVG Print, 2006. Lk 126.

Smiltene kirik
Smiltene kihelkond

**Kirik**: Smiltene Maarja kirik  

**Mõisad**: Bānūži mõis | Biksēja mõis | Blome mõis | Cērtene mõis | Ikšele mõis | Jaunbilska mõis | Pāpiņase mõis | Rauda mõis | Smiltene kirikumõis | Smiltene mõis | Zeltiņi mõis | Vecbilska mõis
**Hiirte paradiisiks** nimetatakse 20. sajandi keskel John Bumpass Calhouni rottidega tehtud katseid. Calhoun kirjeldas oma 1962. aastal mitme aasta kestel rottidega tehtud katseid ajakirjas Scientific American.

Esimeses katses asustati umbes 0,1 ha suurusele piiratud alale metsikud rändrotid. Koloonia oli varustatud piisava toiduga ning kaitstud haiguste ja kiskjate eest, mis oleks takistanud populatsiooni kasvu. Katse alguses kasvas populatsioon kiiresti, noorte loomade osakaal oli suur. Populatsiooni edasist kujunemist määras rottide käitumine järjest tihedamaks muutuvas populatsioonis. 27 kuuga stabiliseerus populatsiooni suurus 150 täiskasvanud isendi juures, kuigi täiskasvanud isendite suremus oli väike ja oleks võimaldanud populatsiooni kasvu 5000 täiskasvanuni. Põhjus, miks populatsioon ei saavutanud loodetud suurust, oli populatsiooni suurest tihedusest ja isendite vastastikusest häirimisest tingitud poegade erakordselt suur suremus.

Teises katses jälgiti kuut laborirottide populatsiooni rangelt kontrollitud tingimustes 16 kuu kestel. Rottidel oli piisavalt toitu ja juua, nad olid väliste ohtude eest kaitstud, aga nende territoorium oli piiratud. Territoorium oli jagatud mitmeks eraldatud sektsiooniks, nii et sektsioone ühendava silla kaudu oli võimalik liikuda ühest osast teise. Asustustihedus sektsioonides kujunes väga ebaühtlaseks. Iga osapopulatsioon jagunes mitmeks rühmaks. Mõni rühm koosnes kuuest või seitsmest emasest ja ühest isasest, mõnes teises võis olla 20 isast ja ainult 10 emast. Tekkisid sotsiaalsed hierarhiad. Rottide populatsioonides ilmnes käitumuslik kokkuvarisemine. Suure asustustihedusega sektsioonis kujunes peamiseks käitumisviisiks suhtlemine, mis tõrjus kõrvale sellised tavategevused nagu paarilise otsimine, pesaehitamine, järglaste kasvatamine. Isasloomadel esines käitumishäireid seksuaalseist hälbeist kannibalismini ja üliaktiivsusest patoloogilise eraldumiseni. Kuna noori isaseid oli palju ja alfaisased ei suutnud oma valdusi enam kaitsta, loobusid nad kaitsetegevusest. Kõige suurem käitumisanomaalia ilmes emasloomadel. Emased üritasid oma poegi sissetungijate eest ise kaitsta ja muutusid samuti agressiivseks. Paljudel katkes tiinus enneaegselt või nad ei hooldanud vastsündinud järglasi, nii et need surid. Vastsündinute suremus oli 80–96%. 

Üleasustatud populatsioonis üles kasvanud loomade eluviis oli häiritud ka siis, kui nad viidi normaalsetesse tingimustesse elama. Neil oli vähem järglasi ja need ei elanud võõrdumiseni.

Viited
------

1. ↑  Ülo Mattheus. Kas maailm on väsinud armastamast? Sirp 16.06.2023
2. ↑  John B. Calhoun. Population Density and Social Pathology. Scientific American, Vol. 206, No. 2, 1962, p. 139-149.
Meediakonverter 100Base-TX / 100Base-FX
Kiudoptiline **meediakonverter** on lihtne arvutivõrgu seade, mis teeb võimalikuks ühendada kahte erinevat meedia tüüpi – näiteks keerdpaarikaablit valguskaabliga. Meediakonverterid tulid kasutusele pea 20 aastat tagasi. Kiudoptilised meediakonverteritel on oluline osa arvutivõrkudes, kus nad ühendavad kokku nii vasepaaril ehitatud kohaliku arvutivõrgu (LAN võrgu) ja pikkade magistraalvõrkudega, kus vahemaad võivad ulatud üle 100 km.

Meediakonverterid võivad toetada väga palju erinevaid protokolle – nagu Ethernet, Fast Ethernet, Gigabit Ethernet, T1/E1/J1, DS3/E3 ja palju erinevaid kaabelduse tüüpe – nagu koaksiaal, keerdpaar, multimood (*multi-mode*) ja ainumoodkiud (*singel-mode*) kiudoptikat. Meediakonverter võib välimuselt olla nii väike – eraldiseisev karbik ja PC võrgukaart konverter kui ka võimas paljudest portidest šassiisüsteem, mis annab arvutivõrgu haldamiseks ja jälgimiseks palju rohkem võimalusi. Selliseid jälgimissüsteeme kutsutakse *Simple Network Management Protocol* (SNMP) lihtsa arvutivõrgu jälgimise protokolli baasil olev arvutivõrk, mis võimaldab arvutivõrgu administraatoril jälgida ühenduste seisundit, kvaliteeti, statistikat ning hälvete korral saadetakse arvutivõrgu administraatorile kohaselt veateateid ühenduse katkemise või mõne muu häire kohta.

Tänapäevaseid kiudoptilisi meediakonvertereid saab ühendada erinevate LAN-meediatega, muutes samas dupleksrežiimi ja kiiruse seadeid. Ümberlülituvad meediakonnektorid võimaldavad näiteks ühele poolele ühendada 10Base-T ja teisele poolele 100Base-TX või 100Base-FX Fast Etherneti infrastruktuuri.

Kiudoptilised meediakonverterid muundavad optilised signaalid elektrilisteks ja vastupidi, jagunevad multimood ja ainumoodkiu konverteriteks. Multimoodi konverterid kasutavad oma ülekandeks odavat LED-tehnoloogiat 850 nm, mis levivad läbi multimoodi kiu (mille paksus on 62,5 või 50 µm) kuni 2 km kaugusele. Ainumood konverterid kasutavad oma ülekanneteks laserit ja kasutavad tunduvamalt peenemat kiudu (8–10 µm), tänu millele nad suudavad ühenduse luua juba üle 130 km kaugusele 1550 nm lainepikkusel.

Üldiselt andmete edastamiseks kasutatakse kahte kiudu (üks kiud saatmiseks ja teine kiud vastuvõtmiseks). Kuid on olemas ka meediakonvertereid, mis suudavad andmeid edastada läbi üksiku kiu. Selliseid konvertereid kutsutakse *Wavelength Division Multiplexing* (WDM) ehk (andmekiirte moduleerimine valgusspektrisse), sellistes konverterites kasutatakse ülekandeks ja vastuvõtuks erinevaid lainepikkusi – vastuvõtuks 1550 nm ja saatmiseks 1310 nm. Sellised meediakonverterid suudavad andmeid edastada kuni 70 km kaugusele läbi ühe kiu.

Üks kasutusvaldkond on meediakonverteritel ka seadmete üksteisest galvaaniline eraldamine, mis takistab igasuguse otsese elektrivoolu kõrvuti asetsevate elektrooniliste lülituste vahel.
**Pope** (liivi keeles *Pūoip*) on küla (*lielciems*) Lätis Ventspilsi piirkonnas, Pope valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 50 meetri kõrgusel ning Ventspilsist 22 ja Riiast 167 km kaugusel. 

Nüüdisaegne asula on endisaegse Pope mõisa (Popen) keskus. Külas asub ka endine Kuramaa kitsarööpmelise raudtee Pope raudteejaam.

Asulas asuvad vallavalitsus, põhikool, kultuurimaja, raamatukogu, muuseum, postkontor ja luteri kirik. Külas asub looduskaitsealune Pope mõisa allee; eraldi kaitstakse veel nelja allee pärna ja ühte tamme. Ka kaks mõisa juures kasvavat pööki, kaks pärna, kaks jugapuud ja neli tamme ning küla vahel kasvav saar on looduskaitse all.

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Pope luteri kirik (sealhulgas sealne tornikell oma maalingutega, altar, kantsel, portaal ustega, orel, orelirõdu ja kirikuliste pingid) ja Pope mõisa hoonetekompleks (sealjuures park, laut, pesumaja, allee, tall, veski, tall – teenijate maja, ait, uus ait, moonakamaja, kutsarimaja, arsti maja, mõisavalitseja maja, mõisniku elumaja ja jahiloss, lisaks veel elumaja ahi, kamin ja viis uksekomplekti).

Asulat on esimest korda maininud 1231. aastal Balduin Alnast. Enne seda asus seal kuralaste linnamägi.

Popes asub teises maailmasõjas hukkunute vennaskalmistu. Külas asub mälestusmärk teises maailmasõjas hukkunud valla elanikele.

2017. aastal oli külas 595 elanikku.

* Pope kirikPope kirik
* Pope luteri kirikPope luteri kirik
* Pope mõisa hoonedPope mõisa hooned
* Mõisa peahooneMõisa peahoone
* Pope vasallilinnusPope vasallilinnus

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
3. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija
4. ↑
5. ↑  Список памятников и памятных мест, связанных с событиями Великой Отечественной войны, на территории Латвийской Республики

| * v
* r
Pope valla asulad |
| --- |
| 
Jaunmuiža **·**  **Pope** **·**  Spiņņi **·**  Topciems |
**Kristiina Reidolv** (sündinud 17. veebruaril 1978 Tartus) on eesti kultuurikorraldaja ja teatrijuht. 

Ta õppis 1985–1993 Tartu 7. Keskkoolis, lõpetas 1996 Tartu Descartes’i Lütseumi, 2004 Tartu Ülikooli bakalaureuseõppe filosoofia erialal, õppinud aastast 2009 samas teatriteaduse doktorantuuris. 

Täiendanud end külalistudengina 1999 Eesti Kunstiakadeemia Kunstiteaduse Instituudis, 2009 Balti Filmi- ja Meediakoolis, 2013 Suurbritannias Kenti Ülikoolis ja 2014 Ameerika Ühendriikides New Yorgis Columbia ülikoolis (teatriteadus). 

Ta on olnud 1994–2002 Tartu Raadio produtsent, hommikutoimetaja ja saatejuht, 2005–2006 Raadio RingFM uudistetoimetaja ja produtsent, 2007–2009 Tartu Linnavalitsuse kultuuriteenistuse juhataja, 2009–2012 Eesti Etendusasutuste Liidu tegevjuht, 2012–2019 Vaba Lava juhatuse liige ja tegevjuht ning alates 2019 Tartu Loomemajanduskeskuse juht. 

Mais 2021 valiti Reidolv 2022. aasta kevadel valminud Viimsi uue kultuuri- ja hariduskeskuse Viimsi Artium juhiks, kellena ta asus tööle 1. septembril 2021 ning lahkus ametist detsembris 2023. 

Reidolv on korraldanud konverentse (sh 2011 Euroopa Etenduskunstide Tööandjate Liitude Liiga (PEARLE\*) konverentsi peakorraldaja), olnud mitme projekti koordinaator ja projektijuht (2011–13 heategevusfondi Aitan Lapsi koordinaator ja projektijuht, 2015–2017 rahvusvahelise projekti „Theatre Expanded" koordinaator jm). Esinenud loengutega, avaldanud teatri- ja filosoofiateemalisi artikleid. 

Olnud tegev ansamblis Tartu Popi ja Roki Instituut (Eesti Autorite Ühingu liige, albumid: "Madise margikogu" (2006), "Biedermeier-psühhedeelia" (2014); „Marienbad" (2014), „Sfääride muusika" (2017). 

Eesti Kultuuri Koja asutajaliige (2011). Eesti Teatriliidu ning Eesti Teatriuurijate ja -kriitikute Ühenduse liige (2010).

Isiklikku
---------

Tema isa on Eesti Maaülikooli dotsent, ema Tartu Ülikooli õppejõud.

Tunnustus
---------

* 2012 PEARLE (Performing Arts Employers Association League Europe) publikuharimise preemia
* 2012 Eesti Vabariigi Kultuuriministeeriumi Kultuurisõber
* 2013 Eesti Kultuurkapitali aastapreemia heategevusfondile Aitan Lapsi

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kristiina Reidolv** |
Toomas Voll pärast neidudekoori esitatud "Öölaulu" XI noorte laulu- ja tantsupeol
**Toomas Voll** (sündinud 17. juunil 1958 Kilingi-Nõmmes) on eesti helilooja, vokaalpedagoog ja koorijuht. 

Voll on lõpetanud Pärnu Lastemuusikakooli, õppinud Tallinna Riiklikus Konservatooriumis muusikapedagoogika-koorijuhtimise erialal. Omab koorijuhi V kvalifikatsiooni kutsetunnistust. 

Töötab Pärnu Muusikakoolis koorimuusika ja hääleseade õpetajana. 

Juhatanud Pärnu segakoori Endla, Kammerkoori Matone, Viljandimaa kammerkoori, Pärnu kammerkoori Ave Canto. Praegu juhatab Pärnu Muusikakooli neidudekoori Argentum Vox, üle-eestilise neidudekoori Leelo vilistlaskoori Leelo Vol.2. Tallinna Ülikooli naiskoori. 

Ta oli 1997. 2002. ja 2007. aasta noorte laulupeo ning 1999. aasta üldlaulupeo lastekooride liigijuht, 2009. aasta üldlaulupeol juhatas segakooride esituses põimikut Raimond Valgre lauludest. X noorte laulupeol 2011 juhatas neidudekoore. XXVI üldpeol (2014) oli lastekooride ja naiskooride liigidirigent. 2017 juhatas XI noorte laulupeol lastekoore. 

Tema tuntumad solistiõppe kasvandikud on Liisi Koikson, Maarja Soone, Oliver Timmusk, Hedi Maaroos, Laura-Retti Laos, Marta Lotta Kukk, Laura Junson, Kaisa Lillepuu jpt. 

Voll on koostanud ja avaldanud laulukogumikud "Laulud" (2002) ja "Laula või ise" (2007).

Tunnustus
---------

* 2003 Pärnumaa vapimärk (lauluõpetaja, koorijuht)
* 2003 Pärnu linna kultuuri aastapreemia
* 2008 Valgetähe V klassi teenetemärk
* 2008 Saarde valla aukodanik ja suure vapimärgi omanik
* 2009 Pärnu Rotary klubi Valgre pärandi auhind
* 2010 Pärnu linna muusika aastapreemia
* 2016 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (Eesti koorimuusika silmapaistva edendamise eest)
* 2018 Eesti Kooriühingu aasta dirigendi preemia
* 2019 Eesti Kooriühingu auliige

Viited
------

1. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 5593

Välislingid
-----------

* Silvia Paluoja, TOOMAS VOLL: Kui ma saan Pärnus laksu päikest, tunnen kohe, kuidas mul läheb aku täis, Pärnu Postimees, 18. juuli 2009
Sammir (2008)
**Jorge Sammir Cruz Campos** (enam tuntud lihtsalt kui **Sammir**; sündinud 23. aprillil 1987 Itabunas) on Brasiilia päritolu endine Horvaatia jalgpallur (ründav poolkaitsja).

Ta kuulus Atlético Mineiro ja Atlético Paranaense noorteakadeemiadesse.

2007. aastal liitus ta Horvaatia kõrgliigaklubiga Zagrebi Dinamo. Ta mängis seal kokku seitse hooaega, tulles kõigil hooaegadel klubiga Horvaatia meistriks. 2010. ja 2012. aastal valiti Sammir Horvaatia kõrgliiga aasta parimaks mängijaks.

2014. aasta jaanuaris liitus ta Hispaania kõrgliigaklubiga Getafe. Seejärel suundus ta Hiina kõrgliigasse, mängides 2015–2016 Jiangsu Suningis ja 2016. aastal veel ka Hangzhou Greentownis. Hooajal 2016–2017 mängis ta taas Zagrebi Dinamos.

2019. aasta veebruaris liitus ta Brasiilia esiliigaklubiga Sport Recife.

2019. aasta augustis naasis Sammir Horvaatia kõrgliigasse ning sõlmis lepingu NK Lokomotivaga. Jalgpallurikarjääri lõpetas ta 2021. aasta alguses.

Zagrebi Dinamos mängides sai ta Horvaatia kodakondsuse ja võimaluse mängida Horvaatia jalgpallikoondises. Horvaatia koondises tegi ta debüüdi 27. septembril 2012 mängus Makedoonia vastu. Ta kuulus Horvaatia koondisse 2014. aasta maailmameistrivõistlustel. Horvaatia koondises mängis ta aastatel 2012–2014 kokku seitse korda.

Saavutused
----------

Zagrebi Dinamo
* Horvaatia liiga (7): 2007–08, 2008–09, 2009–10, 2010–11, 2011–12, 2012–13, 2013–14
* Horvaatia karikas (5): 2006–07, 2007–08, 2008–09, 2010–11, 2011–12
* Horvaatia superkarikas (2): 2010, 2013

Jiangsu Sainty
* Chinese FA Cup: 2015

Viited
------

1. ↑  Jurišić, Predrag (1. märts 2021). "Apsolutna legenda HNL-a odlučila zaključiti karijeru! Oprašta se i bivši Vatreni: 'Više ne mogu!'". *Sportske novosti* (horvaadi). Vaadatud 1. märtsil 2021.

| * v
* r
Horvaatia koondis  –  2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Pletikosa
* 2 Vrsaljko
* 3 Pranjić
* 4 Perišić
* 5 Ćorluka
* 6 Lovren
* 7 Rakitić
* 8 Vukojević
* 9 Jelavić
* 10 Modrić
* 11 Srna (c)
* 12 Zelenika
* 13 Schildenfeld
* 14 Brozović
* 15 Badelj
* 16 Rebić
* 17 Mandžukić
* 18 Olić
* 19 Sammir
* 20 Kovačić
* 21 Vida
* 22 Eduardo
* 23 Subašić
* Treener: Kovač

 | Horvaatia |
**Felipe Felicio Silva Reis** (sündinud 6. novembril 2002 Belo Horizontes) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib keskründajana Eesti Premium liiga klubis Tallinna FCI Levadia.

Ta alustas klubikarjääri Brasiilia klubis Clube Atlético Mineiro, mille noortesüsteemiga liitus ta 2015. aastal. 23. jaanuaril 2019 debüteeris ta Atlético Mineiro meeskonnas Minas Geraisi osariigi meistrivõistluste Campeonato Mineiro mängus Tombense vastu. Brasiilia kõrgliigas debüteeris ta 25. juunil 2021 mängus Ceará vastu, kui sekkus mängu teisel poolajal Hyorani asemele. Samal hooajal pääses ta Brasiilia kõrgliigas väljakule veel neljas mängus. 2021. aastal tui ta Atlético Mineiroga ka Brasiilia meistriks.

2023. aasta jaanuaris sõlmis ta laenulepingu alusel Tallinna FCI Levadiaga. Premium liigas debüteeris ta 5. märtsil 2023 mängus Pärnu Vapruse vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 2. aprillil mängus FC Kuressaare vastu. 2023. aastal lõi ta Eesti Premium liigas kokku kuus väravat. 2024. aasta jaanuaris sõlmis ta Levadiaga püsiva lepingu.

Saavutused
----------

Atlético Mineiro
* Campeonato Brasileiro Série A: 2021
* Campeonato Mineiro: 2021, 2022

Viited
------

1. ↑  Felipe Felicio. transfermarkt.com. Vaadatud 06.03.2024
2. ↑  "Levadia tõi klubisse Brasiilia noortekoondist esindanud ründaja". sport.err.ee. 20.01.2023. Vaadatud 06.03.2024
3. ↑   (vaadatud 06.03.2024)
4. ↑  "FCI Levadia sõlmis Brasiilia ässadega uued lepingud". soccernet.ee. 25.01.2024. Vaadatud 06.03.2024

Välislingid
-----------

* Felipe Felicio Eesti Jalgpalli Liidu kodulehel
**Ateena Akadeemia** (kreeka keeles *Ακαδημία Αθηνών*, *Akadimía Athinón*) on Kreeka rahvusülikool ja riigi kõrgeim teadusasutus.

Ülikool asutati 1926. aastal. Selle eelkäijaks peetakse ajaloolist Platoni Akadeemiat. Ülikool tegutseb Kreeka haridusministeeriumi järelevalve all.

Akadeemia peahoone on üks Ateena linna peamisi vaatamisväärsusi.

Hoone arhitektuur
-----------------

Jumalanna Pallas Athena valvab Akadeemia üle
Akadeemia peahoone projekteeris 1859. aastal Taani arhitekt Theophil Hansen. Tema vanem vend Christian Hansen oli varem projekteerinud Ateena ülikooli hoone. Ateena Akadeemia peahoone arhitektuurilise lahenduse loomisel on võetud eeskuju klassikalise ajajärgu Vana-Kreeka templitest, nagu neid võis näha 5. sajandil eKr Ateena linnas ringi liikudes. Hoone seinu kaunistavad ajastukohased reljeefid ning seda ümbritsevad linna ja ülikooli patrooni, jumalanna Athena, teiste antiikmütoloogia jumaluste ja Vana-Kreeka filosoofide marmorist skulptuurid. Sisekujunduses ehivad hoone seinu ja lagesid detailirohked maalingud ja ruume ilmestavad marmorist kunstiteosed.

Viited
------

1. ↑  "Research". *Academy of Athens*. 1. detsember 2015. Vaadatud 1. augustil 2023.
2. ↑  "Introduction". *Academy of Athens*. 23. november 2015. Vaadatud 1. augustil 2023.
3. ↑  "The Exterior". *Academy of Athens*. 23. november 2015. Vaadatud 1. augustil 2023.
4. ↑  "The Interior". *Academy of Athens*. 23. november 2015. Vaadatud 1. augustil 2023.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ateena Akadeemia** |

* Ülikooli tutvustav artikkel greekreporter.com'is
* Ülikooli tutvustav video YouTube'is
**Buskerudi maakond** on 1. järgu haldusüksus (maakond) Norra lõunaosas. See asub sisemaal ja piirnedes Opplandi maakonnaga kirdes, Oslo ja Askershusi maakondadega idas, Vestfoldi maakonnaga lõunas, Telemargi maakonnaga edelas ning Rogalandi ja Hordalandi maakonnaga loodes. Maakonna keskus on Drammen.

Buskerudi maakond paikneb Oslofjordi piirkonna Hurumi vallast kuni Hallingi mäestiku ja Hardangerini. Buskerudi maakond on jagatud piirkondadeks: Eiker, Ringerike, Numedal ja Hallingdal.

1. jaanuaril 2020 Akershusi, Buskerudi ja Østfoldi maakond liideti. Nende asemele moodustati Vikeni maakond. 1. jaanuaril 2024 maakondade liitmine tühistati.

Loodus
------

Talv Buskerudis Blefjellis
Hønefossi lääneosa on mägise pinnamoega platoo metsadega kaetud orgudega ja kõrgete heinamaadega. Selle idaosa on madalik paljude järvede ja jõgedega. Suurimad järved on Tyrifjorden ja Krøderen. Hordalandis saab alguse Norra pikkuselt kolmas, Numedalslågeni jõgi, mis voolab läbi Buskerudi Vestfoldini, kus suubub merre.

Vallad
------

Maakonnas on 21 valda:

1. Åli vald
2. Drammeni vald
3. Flå vald
4. Flesbergi vald
5. Goli vald
6. Hemsedali vald
7. Holi vald
8. Hole vald
9. Hurumi vald
10. Kongsbergi vald
11. Krødsheradi vald
12. Lieri vald
13. Modumi vald
14. Nedre Eikeri vald
15. Nesi vald
16. Nore og Uvdali vald
17. Øvre Eikeri vald
18. Ringerike vald
19. Rollagi vald
20. Røykeni vald
21. Sigdali vald

Viited
------

1. ↑  Population and changes during the quarter (M) 1997K4 - 2019K2, vaadatud 17.11.2019.
2. ↑  Prop. 84 S (2016–2017)

Välislingid
-----------

 Buskerudi maakond – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

Norra maakonnad

Agder **·** 
Akershus **·** 
Buskerud **·** 
Finnmark **·** 
Innlandet **·** 
Møre og Romsdal **·** 
Nordland **·** 
Oslo **·** 
Østfold **·** 
Rogaland **·** 
Telemark **·** 
Troms **·** 
Trøndelag **·** 
Vestfold **·** 
Vestland  
  

**Éndised maakonnad:**
Aust-Agder **·** 
Hedmark **·** 
Hordaland **·** 
Nord-Trøndelag **·** 
Oppland **·** 
Sogn og Fjordane **·** 
Sør-Trøndelag **·** 
Troms og Finnmark **·** 
Vestfold og Telemark **·** 
Vest-Agder **·** 
Viken
**Laura Rose Lopes** (sündinud **Laura Parker Bowles** 1. jaanuaril 1978) on inglise kunstikaupmees ja kuraator, laiemalt tuntud kui praeguse kuninganna Camilla tütar esimesest abielust. Tema ema praegune abikaasa ja seega võõrasisa on Suurbritannia kuningas Charles III. 

Laura Lopes on üks oma ema Camilla ja isa Andrew Parker Bowlesi abielust sündinud kahest lapsest. Tal on vanem vend, ajakirjanik Tom Parker Bowles. 

Ta õppis Dorsetis St Mary koolis, mis oli katoliiklik tütarlastekool. Laurat ja Tomi kasvatati katoliiklasteks, kuna nende isa ja isapoolne vanaema olid katoliiklased. Hiljem õppis Laura Oxfordi ülikoolis ajalugu. 

Ta abiellus 6. mail 2006 raamatupidaja Harry Lopesiga (s. 1977). Neile kuulub üks kunstigalerii Londonis. 

2008. aastal sündis Harry ja Laura Lopesi perre tütar. 2009. aastal sündisid neile kaksikud pojad.

Välislingid
-----------

* Sydney Morning Herald: Prints Charlesi kasutütar abiellus *(inglise keeles)*
* The Royalist: Uue aasta lapselaps Camillale *(inglise keeles)*
* Daily Mail: Cornwalli hertsoginna tütrel Laural sündis tütar *(inglise keeles)*
Juuso Puustinen (2015)
**Juuso Puustinen** (sündinud 5. aprillil 1988 Kuopios) on Soome jäähokimängija, kes mängib Soome kõrgliigaklubis JYP ründajana paremäärel.

2006. aastal valis Calgary Flames ta NHL-i *draft* '​is 149. valikuna. Seejärel mängis ta aastatel 2006–2008 Western Hockey League'i klubis Kamloops Blazers.

Profikarjääri alustas ta 2008. aastal Soome kõrgliigaklubis Espoo Blues. Hooajal 2010–11 mängis ta HPK-i ridades. Seejärel sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Nashville Predators ning mängis hooaegadel 2011–12 ja 2012–13 Predatorsi farmiklubis Milwaukee Admirals American Hockey League'is.

Pärast seda naasis ta Soome kõrgliigasse, liitudes 2013. aastal HIFK-iga, kus mängis kokku neli hooaega. Hooajal 2017–18 mängis ta JYP Jyväskyläs, tulles klubiga samal hooajal Meistrite Liiga võitjaks.

2018. aasta mais suundus ta KHL-i klubisse Nižnekamski Neftehimiki. Debüüthooajal lõi ta KHL-is 20 väravat. 2019. aasta mais liitus ta Novosibirski Sibiriga, kus mängis kaks hooaega. 2019. aastal osales ta KHL-i tähtede mängul.

2021. aasta juulis sõlmis ta lepingu Rootsi kõrgliigaklubiga Örebro. 2022. aasta aprillis naasis ta JYP-i.

2006. aastal võitis Puustinen Soome kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel hõbemedali.

Viited
------

1. ↑  Juuso Puustinen. eliteprospects.com. Vaadatud 24.9.2018

Välislingid
-----------

* Juuso Puustinen KHL.ru lehel
* Juuso Puustinen hockeydb.com lehel
Jordan Schmaltz 2015. aastal Chicago Wolvesis mängimas
**Jordan Schmaltz** (sündinud 8. oktoobril 1993 Madisonis, Wisconsini osariigis) on USA jäähokimängija, kes mängis kaitsjana viimati Šveitsi kõrgliigaklubis EHC Kloten.

Aastatel 2010–2012 mängis ta United States Hockey League'is ja 2012–2015 Põhja-Dakota Ülikooli jäähokimeeskonnas.

2012. aastal valis St. Louis Blues ta NHL-i *draft* '​is 25. valikuna. Hooajal 2015–16 asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Bluesi tütarklubis Chicago Wolves. NHL-is debüteeris ta 5. märtsil 2017 mängus Colorado Avalanche'i vastu. NHL-is pääses ta Bluesi meeskonnas väljakule kokku kolmel hooajal. NHL-i kõrvalt mängis ta AHL-is ja valiti 2018. aastal AHL-i tähtede mängule.

Aastatel 2019–2021 mängis ta AHL-i klubides Toronto Marlies, Bridgeport Sound Tigers ja Tucson Roadrunners.

2021. aasta juunis sõlmis ta lepingu Soome kõrgliigaklubiga HIFK. Ta mängis seal ühe hooaja.

Tema noorem vend Nick Schmaltz on samuti jäähokimängija.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 6.4.2022)
2. ↑  "TIEDOTE: YHDYSVALTALAISPAKKI JORDAN SCHMALTZ VAHVISTAA HIFK:N PUOLUSTUSTA". hifk.fi. 16.6.2021. Vaadatud 6.4.2022

Välislingid
-----------

* Jordan Schmaltz NHL.com lehel
* Jordan Schmaltz hockeydb.com lehel
**Juhamatti Tapio Aaltonen** (sündinud 4. juunil 1985 Ii vallas) on Soome jäähokimängija, kes mängib Soome kõrgliigaklubis Lahti Pelicans ründajana paremäärel.

Ta alustas klubikarjääri Soome klubis Oulun Kärpät, debüteerides Soome kõrgliigas hooajal 2002–03.

2003. aastal valis St. Louis Blues ta NHL-i *draft* '​is 284. valikuna, kuid Põhja-Ameerikas ei ole ta kunagi mänginud.

Regulaarselt hakkas Aaltonen Kärpäte meeskonnas Soome kõrgliigas mängima alates hooajast 2005–06. Aastatel 2007 ja 2008 tuli ta klubiga Soome meistriks.

Hooajal 2009–10 mängis ta Soome kõrgliigas Lahti Pelicansi ridades. Aaltonen lõi sel hooajal Soome kõrgliigas 28 väravat ning oli kahe teise mängija kõrval liigas suurim väravakütt.

Seejärel mängis ta kaks hooaega KHL-i klubis Magnitogorski Metallurg. Hiljem on ta mänginud veel Rootsi kõrgliigaklubides Rögle BK ja Skellefteå AIK, KHL-is Jokerites, Soome kõrgliigaklubis HIFK ning Šveitsi kõrgliigaklubis SC Bern.

Hooajal 2013–14 mängis taas Kärpätes. Samal hooajal tuli ta klubiga kolmandat korda Soome meistriks. Väljalangemismängudes oli Aaltonen kaheksa väravaga suurim väravakütt ning pälvis väljalangemismängude väärtuslikumale mängijale antava Jari Kurri auhinna. Kärpätega liitus ta jällegi 2020. aastal. 2022. aasta mais sõlmis ta lepingu Soome kõrgliigaklubiga Jukurit, kus mängis ühe hooaja.

Hooaja 2023/24 esimeses pooles mängis ta Tšehhi kõrgliigaklubis BK Mladá Boleslav ja Taani kõrgliigaklubis Esbjerg Energy. 2024. aasta veebruaris naasis ta Lahti Pelicansi.

Aaltonen tuli Soome koondises mängides 2011. aastal maailmameistriks. 2014. aasta taliolümpiamängudel võitis ta Soome koondisega pronksmedali.

Välislingid
-----------

* Juhamatti Aaltonen hockeydb.com lehel
**Jere Tapio Sallinen** (sündinud 26. oktoobril 1990 Espoos) on Soome jäähokimängija, kes mängib Šveitsi kõrgliigaklubis Biel ründajana vasakäärel.

Ta alustas klubikarjääri Soome klubis Espoo Blues, mille koosseisus debüteeris ta Soome kõrgliigas hooajal 2007–08. 2011. aastal kaotas ta Espoo Bluesiga Soome meistrivõistluste finaalseerias HIFK-le mängudega 0:4.

2009. aastal valis Minnesota Wildi ta NHL-i *draft* '​is 163. valikuna.

Hooaja 2011–12 keskel liitus ta Soome kõrgliigaklubiga HPK. Hooajal 2012–13 pälvis ta liiga hooaja kõige efektiivsemale mängijale antava Matti Keinoneni auhinna. 2014. aasta veebruaris liitus ta Rootsi kõrgliigaklubiga Örebro HK, kuid ta mängis seal vaid hooaja lõpuni.

Aastatel 2014–2016 mängis ta kaks hooaega KHL-i klubis Jokerit.

2016. aasta märtsis sõlmis ta üheaastase lepingu NHL-i klubiga Edmonton Oilers. Ta mängis hooaja 2016–17 jooksul vaid Oliersi noorteklubis Bakersfield Condors American Hockey League'is. Seejärel naasis Sallinen Örebrosse, kus mängis kaks hooaega.

2019. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu Soome kõrgliigaklubiga HIFK. 2021. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu Šveitsi kõrgliigaklubiga EHC Biel, kellega on ta hiljem lepingut kaks korda pikendanud.

2019. ja 2022. aastal tuli Sallinen Soome jäähokikoondisega maailmameistriks. 2014. ja 2021. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Soome koondisega hõbemedali.

Välislingid
-----------

* Jere Sallinen hockeydb.com lehel