recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Albert Lukas** VR II/3 (20. veebruar 1899 Käo, Viljandimaa – 25. aprill 1980 Stockholm) oli Eesti sõjaväelane (kaptenmajor).

Ta õppis valla- ja Pilistvere kihelkonnakoolis ning Tallinna Reaalkoolis aastatel 1916–1919. Sõjalise hariduse omandas ta Mereväe Kadetikoolis aastatel 1919–1921, Inglismaal suurtüki, divisjoni ja elektrivaldkonna kursustel 1925. ja Mereväeohvitseride taktikaala täienduskursustel 1939. aastal.

Osales Vabadussõjas vabatahtlikuna 26. novembrist 1918 Tallinna kaitseliidus, detsembrist Tallinna Kooliõpilaste Pataljonis. 1919. aasta märtsis viidi ta Meredessantpataljoni, juunis suurtükilaev Lembit mereõpilaseks, novembris arvati Mereväe Ekipaaži ja läkitati ohvitserikutse omandamiseks Sõjakooli mereväeklassi.

Lukas ülendati Mereväe Kadetikooli lõpetamisel 1921. aasta detsembris mereväe nooremleitnandiks, 1922. aasta jaanuarist teenis ta miiniristleja Vambola kompanii ülema, vanema suurtükiohvitseri ja komandöri abina. Alates 1932. aasta märtsist oli ta suurtükilaeva Laine komandöri kohusetäitja ning 1934. aasta jaanuarist komandör, ühtlasi oli ta 1932. aastal Mereväe Ekipaaži kohtu liige. Teenis 1932. aasta novembrist 1933. aasta maini komandeerituna Merejõudude Baasis suurtükiohvitserina. 1935. aasta septembris komandeeriti ta Merejõudude Baasi suurtükiohvitseriks, kuid jäeti vormiliselt edasi Laine komandöriks, 1938. aasta veebruaris ülendati kaptenmajoriks. 1939. aasta novembris viidi üle teenistusse Merejõudude Baasi suurtükiohvitseriks, kus ta teenis 1940. aasta lõpuni. Oli korduvalt Mereväe Ohvitseride Liitkogu aukohtu ja juhatuse liige ning esimees 1937. aastal. Kuulus VRVÜ Tallinna osakonda aastatel 1934–1940.

Lahkus teise maailmasõja ajal perega Rootsi, töötas Stockholmi Tehnikaülikooli juures. Maetud Sigtuna Maria kiriku kalmistule.

Välislingid
-----------

* Ohvitseride andmekogu

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Albert Lukas". *geni\_family\_tree*. 10. veebruar 1899. Vaadatud 11. juulil 2023.
Emily J (2018)
**Emily J** (kodanikunimega **Emili Jürgens**; sündinud 8. märtsil 2001 Rakveres[*viide?*]) on eesti laulja, laulukirjutaja ja juutuuber. 

Ta alustas karjääri 13-aastaselt Emili & Alexi duetis. Ta on laulmist õppinud WAF koolis Kadri Koppeli ja Bert Pringi käe all[*viide?*]. Emily J on iseseisev artist.

Tema debüütsingel, koos elektroonilise tantsumuusika ansambliga WATEVA salvestatud "My Love 2 U" ilmus *house*-stiili plaadifirma Selected kaudu. Laul oli MyHitsi edetabelis 25 nädalat ning Youtube'is ja Spotifys on seda kokku kuulatud üle 6 miljoni korra. "My Love 2 U" pälvis ka nominatsiooni MyHits Awards 2018 kategoorias "Hit of the Year".

Emily J teine koostöö Violinaga on lugu "Me Calientas". Koos xtrabasicuga valmis lugu "Hold Me Close", mis osales ka võistluse "Eesti laul 2019" poolfinaalis.

Tema kolmas singel "Rear View Mirror", mis ilmus 31. jaanuaril 2020, sündis koostöös WATEVA-ga. Sellel on YouTube'is üle 140 tuhande kuulamise.

Ta on saanud inspiratsiooni Beyoncé Knowlesilt ja Bruno Marsilt.

Lapsepõlv
---------

Emili Jürgensi pere on sageli kolinud ning Emili on õppinud paljudes koolides (Sõmeru Põhikool, Tudu kool, Vaida põhikool, Jüri Gümnaasium, Rakvere Gümnaasium).

Jürgensil on kolm vanemat ja üks noorem õde.

Juba koolipõlves võitis Emili auhindu lauluvõistlustel, näiteks Rakvere Muusikakooli noorte lauluvõistlusel[*viide?*]. Ta on osalenud ka "Laulukarusselli" noorte lauljate võistlusel[*viide?*].

Ta on õppinud Rakveres Muusika- ja Kunstikoolis KAUR 2 aastat viiulit.[*viide?*]

Karjäär
-------

Emily J alustas muusika tegemist Emili & Alexi duetis. Koos tegid nad kavereid tuntud lugudest nagu Adele'i "Hello", Ed Sheerani "One" ja Justin Bieberi "Sorry". Emily võitis Õhtulehe ja Smilersi konkursi kaverdatud looga "Tantsin sinuga taevas" ning esines koos Smilersiga Kloogaranna Festivalil. Emili & Alexi ning Andrei Zevakini koostööst sündinud Ed Sheerani loo "Shape Of You" kaverit on vaadatud Youtube'is üle miljoni korra. Emily J ja Zevakin on koostööd teinud ka "Havana" kaveriga, millel on YouTube'is üle paarisaja tuhande vaatamise. Emili & Alexi duett lõpetas tegevuse 2017. aastal ning Emily alustas soolokarjääri. Pool aastat hiljem ilmus edukas "My Love 2 U".

Harrastused
-----------

Emily J on tegelenud alates 7. eluaastast võistlustantsuga ja Free Flow Studios džäss-funkiga.
Ludwig Byström, 2023
Ludwig Byström Texas Starsis mängimas
**Ludwig Peter Byström** (sündinud 20. juuli 1994 Örnsköldsvikis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Soome kõrgliiga klubis Oulun Kärpät.

Ta alustas klubikarjääri Rootsi klubis Modo Hockey, debüteerides Rootsi kõrgliigas hooajal 2010–11. Aastatel 2013–2015 mängis ta Rootsi kõrgliiga klubis Färjestad BK. 2014. aastal jõudis ta Färjestadiga Rootsi meistrivõistlustel finaali, kus kaotati Skellefteåle.

2012. aastal valis Dallas Stars ta NHL-i *draft* '​is 43. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus ta hooaja 2014–15 lõpus, kui liitus American Hockey League'is (AHL) mängiva Dallas Starsi tütarklubiga Texas Stars. 2017. aasta novembris kaubeldi ta Florida Panthersi ning kuni hooaja 2018–19 lõpuni mängis ta AHL-i klubis Springfield Thunderbirds. Vaatamata kuuele hooajale Põhja-Ameerikas jäi Byströmil NHL-is debüüt tegemata.

2019. aasta mais sõlmis ta lepingu Oulun Kärpätega.

2012. aastal võitis Byström Rootsi kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel hõbemedali.

Välislingid
-----------

* Ludwig Byström hockeydb.com lehel
**Transvaginaalne folliikulipunktsioon** (inglise *ovum pick up*, lühendatult **OPU**) on tehnoloogia, mida kasutatakse *in vitro* viljastamise jaoks doonorilt munarakkude saamiseks. Transvaginaalne folliikulipunktsioon on kasutusel nii inimmeditsiinis viljatusravi meetodina kui ka loomakasvatuses tippgeneetikaga emasloomade järglaste arvu suurendamiseks.

Protseduur
----------

Tarvikud veise transvaginaalse folliikulipunktsiooni teostamiseks
Eesti Maaülikooli loomaarstid Jevgeni Kurõkin, Ants Kavak ja Andres Reilent teostamas veise transvaginaalset folliikulipunktsiooni
Ultrasonograafilise kontrolli all toimuvaks munarakkude aspireerimiseks kasutatakse ultraheliaparaadiga ühendatavat aspiratsiooniseadet, mis koosneb sektorandurist, punkteerimisnõelast, anduri ja punkteerimisnõela torujast hoidikust ja selle juhist, kahest silikoonvoolikust ning katsutist follikulaarvedeliku kogumiseks. Läbi toruja punkteerimisnõela hoidiku ühendatakse ühe silikoonvooliku ots punkteerimisnõelaga ja selle vooliku teise otsa kinnitatakse süstimisnõel, mis torgatakse läbi korgi follikulaarvedeliku kogumiseks ettenähtud katsutisse. Teise vooliku ühte otsa on kinnitatud süstimisnõel, mis samuti torgatakse läbi korgi follikulaarvedeliku kogumiseks ettenähtud katsutisse ja teine ots ühendatakse vaakumpumbaga. Vaakumpumba käivitamisel tekitatakse katsutis negatiivne rõhk, mis aspireerib folliikuli sisu. Ühe doonori munasarjade folliikulipunktsiooniks kulub tavaliselt 20–60 minutit.

Ajalugu
-------

Transvaginaalse folliikulipunktsiooni töötas välja Pierre Dellenbach koos kolleegidega Strasbourgi Ülikoolis Prantsusmaal 1984. aastal.

Viited
------

1. ↑  "Performing ultrasound-guided oocyte retrieval: RCN guidance for fertility nurses" (PDF). London: Royal College of Nursing. 2004. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 24.04.2018. Vaadatud 25.04.2018.
2. ↑  Gupta, V, Manik RS, Chauhan MS, Singla SK, Akshey YS, Palta P (2006). "Repeated ultrasound-guided transvaginal oocyte retrieval from cyclic Murrah buffaloes (Bubalus bubalis): Oocyte recovery and quality". Animal Reproduction Science. 91: 89–96.
3. ↑  Killick, S (2006). "Ultrasound and fertility". Bates, J (toim). *Practical gynaecological ultrasound* (2nd ed.). Cambridge, England: Cambridge University Press. Lk-d 120–5. ISBN 9780521674508.
4. ↑  Dellenbach P, Nisand I, Moreau L, Feger B, Plumere C, Gerlinger P (november 1985). "Transvaginal, sonographically controlled ovarian follicle puncture for egg retrieval". *Fertility and Sterility*. **44**: 656–662. DOI:https://doi.org/10.1016/S0015-0282(16)48983-1 – via Elsevier. `{{cite journal}}`: kontrolli parameetri `|doi=` väärtust (juhend); välislink kohas ``|doi=`` (juhend)
mängulaud
**"Alias"** ('teisiti, teise nimega') on võistkondlik lauamäng, mille eesmärk on läbida mängulaual kõik väljad kaasmängijatele sõnu seletades.

Mäng on pärit Soomest, seda turustatakse kaubamärgi Tactic all alates 1990. aastate algusest. Mängust on hiljem ilmunud ka mitu variatsiooni. Mängu väljamõtleja on Andrus Aljas

Mängu kirjeldus
---------------

### Mänguvahendid

* "Aliase" mängulaud kujutab endast nummerdatud mänguväljadest koosnevat rada punasel taustal. Numbrite järjestus (ühest kuueni) kordub raja jooksul.
* Mängukaartidel (sõnakaartidel) on igaühel kuus nummerdatud sõna.
* Mängu kuuluvad veel mängunupud iga võistkonna jaoks ja liivakell aja mõõtmiseks.

### Mängu käik

Võistkond võib koosneda kahest või rohkemast inimesest. Võistkonnad mängivad kordamööda. Mängukorra ajal seletab üks mängija teisele (teistele) oma võistkonna mängija(te)le enda käes olevast kaardipakist sõnu. Igalt kaardilt seletatakse sõna, mille number vastab võistkonna mängunupu asukohale mängulaual. Sõnu seletatakse järjest kindlaks määratud aja jooksul. Seletamisel ei tohi kasutada kaardil olevat sõna või selle tüve. Kokkuleppeliselt pole lubatud ka sõna vasted teistes keeltes. Liivakella määratud aja lõppedes võivad viimast, parasjagu seletatavat sõna arvata ka teiste võistkondade liikmed ja äraarvamise korral "punkti röövida". Äraarvatud sõnad loetakse kokku ja võistkonna mängunuppu liigutatakse vastava arvu mänguväljade võrra edasi. Mitteäraarvatud sõnad ja "valesti seletatud sõnad" (seletaja kasutas näiteks kogemata seletatava sõna tüve) võib vastavalt kokkuleppele kogutud punktide hulgast maha arvata või mitte. Seejärel läheb mängukord järgmisele võistkonnale. Esimesena viimasele mänguväljale jõudnud võistkond on võitja.

Mänguväljal on ka mõned erimärgistusega mänguväljad. Taolisele väljale pidama jäänud võistkonna seletav liige võtab kaardipakist kuus kaarti ja seletab neil olevaid sõnu (vastavalt mänguvälja numbrile) kõigile mängijatele korraga, kusjuures aeg ei ole piiratud. Iga sõna eest saab punkti selle ära arvanud mängija võistkond.

Mängu pantomiimiga variandis on mängu käik sama, kuid sõnu peab seletama liigutuste, kehakeele, miimika ja teiste mittesõnaliste vahenditega.

"Junior Alias"
--------------

"Junior Alias" on "Aliase" variatsioon, mis on mõeldud lastele. Igal sõnakaardil on üks sõna, millele on lisatud sõna kirjeldav pilt. Mängu käik on üldjoontes sama mis tavalisel "Aliasel". Mänguvahendite kujundus on lastepärasem, põhitoon on punase asemel kollane.
**Tõnis Blank** (sündinud 5. novembril 1954 Tartus) on eesti majandustegelane ja poliitik.

Ta lõpetas 1973. aastal Elva Keskkooli ja 1978. aastal Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna majandusküberneetika erialal.

Tõnis Blank oli kahel korral Rapla maavanem.

Töökäik ja tegevus ühingutes
----------------------------

Blank töötas aastatel 1993–1997 Kehtna Ettevõtluse Arendusühistu (Kehtna Hoiu-laenuühistu eelkäija) pearaamatupidaja-finantsjuhina. Ta on siiani Kehtna Hoiu-laenuühistu juhatuse ja krediidikomitee liige.

Aastatel 1997–2000 töötas ta Eesti Ühistegelise Liidu juhatuse esimehe ja tegevjuhina, 2000–2002 Eestimaa Põllumajandustootjate Keskliidu tegevjuhina ja 2002–2004 Maaelu Edendamise Sihtasutuse juhatuse liikme ja tegevjuhina. Aastatel 2010–2015 oli ta Eesti Raamatupidajate Kogu juhatuse esimees.

Poliitiline tegevus
-------------------

Aastatel 1999–2004 kuulus Tõnis Blank Kehtna Vallavolikogu koosseisu. Aastatel 2004–2009 ja 2015–2017 oli ta Rapla maavanem.

Isiklikku
---------

Tema vanaonu oli vaimulik Uno Plank (1936. aastani Blank).

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. november 2019. Vaadatud 8. novembril 2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑
3. 1 2 3 4  Tõnis Blank asub tööle Rapla maavanemana.
**Maarja Panov** (neiuna **Maarja Sang**; 28. juuni 1939 Tartu – 27. aprill 2007) oli eesti lastearst-kopsuarst.

Ta sündis 1939. aastal Tartus, kuid kui ta oli viieaastane, kolis pere Pärnusse. 1957. aastal lõpetas ta Pärnu 2. Keskkooli ja 1965. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna.

Ta töötas aastatel 1965–1980 lastearstina Jõgeval. Aastatel 1980–2004 töötas ta Tartu Ülikooli Kliinikumi lastekliinikus, kus juhatas nii vastuvõtuosakonda, respiratoorsete infektsioonide kui ka kardiopulmonoloogia osakonda ning 1990–1999 allergoloogia osakonda. Ta oli tunnustatud lastekopsuarst. Tema eriline pühendumus kuulus tsüstilise fibroosi haigetele. Selle raske haiguse uute diagnostika- ja ravimeetodite juurutamises ning edasiarendamises, samuti Eesti Tsüstilise Fibroosi Ühingu moodustamises 1998. aastal oli tal väga suur osa.

Isiklikku
---------

Tema vanemad olid kirjanikud Kersti Merilaas ja August Sang. Ta oli abielus silmaarsti ja Tartu Ülikooli professori Aleksei Panoviga, neil on poeg Peter Panov ja tütar Kristina Pai. Tema õde oli teatrikunstnik Liina Pihlak, vend on luuletaja, kirjanduskriitik, keeleteadlane, tõlkija ja publitsist Joel Sang.
Tõrva linnavolinikeks valiti 14. ja 15. jaanuaril 1934 (RTL 1934, 13):

Käsitööliste ja teiste töötavate kodanikkude ühise nimekirja valimisliidu järgi
-------------------------------------------------------------------------------

* Martin Saag
* Aleksander Roots
* Elmar Pirs

Majaomanikkude liidu valimisliidu järgi
---------------------------------------

* Voldemar Adamson
* Hans Usberg

Majaomanikkude valimisliidu järgi
---------------------------------

* Tõnis Muru
* Boris Zvetkov
* Arkadi Käärik

Majaomanikkude ühenduse valimisliidu järgi
------------------------------------------

* Jaak Tauk

Majaomanikkude, üürnikkude, käsitööliste, kaupmeeste, vabakutseliste ja twiste edumeelsete Tõrva kodanikkude koonduse valimisliidu järgi
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

* Jaan Viks
* Leonhard Kahro
* Jüri Bergmann

Tööliste, üürnikkude ja käsitööliste ühise nimekirja valimisliidu järgi
-----------------------------------------------------------------------

* Jaan Põder
* Jaan Abras

Vabadussõjalaste rahvaliikumise nimekirja valimisliidu järgi
------------------------------------------------------------

* Julius Berenstrauch (välja arvatud alates 22. märtsist 1934, RTL 1934, 34)
**August Pess** (vene keeles *Август Яковлевич Песс*; 17. jaanuar 1895 Karkla vald, Valgamaa, Liivimaa kubermang – 29. juuli 1933 NSV Liit) oli Nõukogude sõjaväelane ja sõjaväeluuraja, rahvuselt eestlane.

Poliitilise tegevuse algus
--------------------------

August Pess astus 1912. aastal Läti Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse (LSDP). Jaanuaris 1915 ta vahistati ning mõisteti poliitilise tegevuse eest 4 aastaks sunnitööle. Pess vabastati karistuse kandmisest pärast 1917. aasta veebruarirevolutsiooni, misjärel asus LSDP Riia linna ja rajooni parteikomiteesse (1917–1918). Pärast Läti okupeerimist Saksamaa keisririigi poolt esimese maailmasõja käigus varjas Pess end seni, kuni Saksa võimud ta vahistasid.

Kui Punaarmee oli ajutiselt Läti vallutanud, tegutses Pess Riia parteikomitee liikme ja Läti Revolutsioonilise Tribunali uurimiskomisjoni esimehena (1918–1919). 1919. aastal astus ta ÜK(b)P-sse.

Venemaa kodusõja ajal sõdis 1919. aasta veebruarist kuni 1920. aasta aprillini oli Pess Nõukogude poolel 15. armee koosseisus (kuulipildurina, polgu, brigaadi ja diviisi sõjakomissarina) lahingutes Lätis Riia, Daugavpilsi, Rēzekne ja Sebeži piirkonnas;

Tegevus Nõukogude sõjaväeluures
-------------------------------

Alates märtsist 1920 töötas August Pess Tööliste ja Talupoegade Punaarmee Luurevalitsuses, 

* aastatel 1920–1921 oli sõjaväeluure resident Eestis ja Austrias;
* aastatel 1922–1923 oli sõjaväeluure resident Soomes, sõjaväeatašee abi katte all ning *August Lillemäe* nime all), kust saadeti välja pärast Reino Drokkilo, luuregrupi paljastamist;
* aastatel 1923–1924 oli sõjaväeluure resident Saksamaal Vene SNFV diplomaatilises esinduses;
* oktoobrist 1924 kuni juunini 1926 oli Tööliste ja Talupoegade Punaarmee Luurevalitsuse 2. osakonna(agentuurluure) ülema abi;
* juunist 1926 kuni jaanuarini 1928 täitis Tööliste ja Talupoegade Punaarmee Staabi IV Valitsuse 2. osakonna eriülesandeid;
* jaanuarist 1928 kuni juulini 1933 oli Tööliste ja Talupoegade Punaarmee Staabi IV Valitsuse 2. osakonna (agentuurluure) ülema asetäitja.

1931. aastal haigestus Pess raskelt ning suri 1933. aastal.

Tunnustus
---------

* 1928 – Punalipu orden

Viited
------

1. ↑  "Скандинавия". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. november 2013. Vaadatud 6. jaanuaril 2010.
2. ↑  Дроккило Рейно Петрович
3. ↑  ГРУ: дела и люди By В. М Лурье, Валерий Яковлевич Кочик
4. ↑  "Очерки истории российской военной разведки". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. juuni 2010. Vaadatud 6. jaanuaril 2010.
**Šurany** (kuni 1927. aastani **Veľké Šurany**, ungari keeles *Nagysurány*, saksa keeles *Schuran*) on linn Slovakkias Nitra maakonnas Nové Zámky ringkonnas.

Šurany on raudteesõlm.

Geograafiline asend
-------------------

Šurany asub Nitrast ligikaudu 26 km lõunas ja Nové Zámkyst umbes 11 km põhjas.

Ajalugu
-------

Asulat on esmamainitud 1138. aastal. Aastatel 1663–1684 oli asula Osmanite riigi võimu all. Šurany sai linnaõigused 1832. aastal. Linna ehitati suhkruvabrik 1854. aastal. Suhkrutootmine lõpetati seal 2000. aastal.

Rahvastik
---------

Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Šurany elanikest slovakke 91,19%, ungarlasi 0,59%, tšehhe 0,5% ja mustlasi 0,21%. Rahvus oli teadmata 6,9%-l elanikest.

Viited
------

1. ↑  Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku
2. ↑  História mesta Mesto Šurany. Vaadatud 26. novembril 2023
3. ↑  Number of population by ethnicity in the municipality Šurany at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 26. novembril 2023
**Maakonna maanõukogud** olid 1917. aastal moodustatud Autonoomse Eestimaa kubermangu maakondlikud esindusorganid.

Maakonna maanõukogude võimupiirkonda kuulusid – kubermangu komissari ja kubermangu maanõukogu poolt ühiselt märatud piirides – järgmised asjad: a) kohaliku maa omavalitsuse asjad, b) üleüldis-administratiivlised valitsuse asjad ja c) maakonna piirides ajutise kohalikkude maksude määramine. Kubermangu ja maakonna maa-nõukogudel on õigus täidesaatvaid organeid asutada, kes koos seisavad ühest ehk mitmest isikust.

12. aprillil 1917 kinnitas Venemaa Ajutine valitsus Eestile suhtelise autonoomia andnud otsuse "Eesti kubermangu administratiivse valitsuse ja kohaliku omavalitsuse ajutise korra kohta", mille alusel kavandati Eestimaa kubermangu ja Liivimaa kubermangu eestikeelse elanikkonnaga põhjaosa (Tartumaa, Võrumaa, Pärnumaa ja Saaremaa) liitmine ning loodi kubermangu komissari (Jaan Poska) juurde nõuandva organina Eestimaa Kubermangu Ajutine Maanõukogu. 

Eestimaa Kubermangu Maanõukogu oli esimene üle-eestiline omavalitsusorgan, kus olid esindatud kohalike omavalitsuste esindajad linnadest ja maakondadest-valdadest. Alustuseks valisid 23. mail kõik vallad oma esindajad (valijamehed), kes astusid 24.–25. juunil kokku maakondlikeks valimiskogudeks ning valisid endi seast saadikud nii Eestimaa Kubermangu Maanõukogusse kui ka kohalikku, maakondlikku maanõukogusse. 

Autonoomsesse Eestimaa kubermangu kuulusid: Lääne maakond, Harju maakond, Järva maakond, Viru maakond, Saare maakond, Pärnu maakond, Tartu maakond, Viljandi maakond ja Võru maakond.

Maakonna maanõukogu liikmed valiti maakonna valdade poolt 7-15 liikmelisel arvul. Maakonna maanõukogu liikmed valiti maakonna valimise koosolekutel.
Maakonna valimise koosoleku liikmed valiti valla koosolekutel, iga 1000 valija kohta üks, üleüldise – sugu peale vaatamata – otsekohese, ühesuguse ja salajase hääletamise teel, kusjuures ka vähemustele esituse saatmine võimalikuks tehakse. Vallad alla 1000-lise elanikkude arvuga valisid ühe esitaja.
Valimistest oli õigus kõigil osa võtta, kes 21 aastat vanad ja kuni 1. märtsini 1917 aastal vähemalt aasta vallas või valla piiridesse kuuluvates mõisates või alevikkudes olid elanud. Ajutise kubermangu ja maakonna maanõukogude liikmeteks oli õigus mitte ainult kohalikke valla elanikke, vaid ka neid valida, kes väljaspool valla piirisid elasid.

Omavalitsuste üle järelevalvet teostanud komissaride tegevus lõpetati 1919. aasta augustis. Maakonna komissaride asjaajamine anti üle: maakonna omavalitsuse järelvalwesse puutuv siseministrile, valdade omavalitsustesse puutuv vastavale maakonnavalitsusele.

Viited
------

1. ↑  Saaga » Riigiasutused » Eesti Ajutise Valitsuse Peavolinikud, maakondade ...; ERA.2; 1918-1919, Saaga.ee
2. ↑  Seadusandliku delegatsiooni poolt 11. okt. 1919. a. wastuwõetud omawalitsuse ajutine järelwalwe seadus. Riigi Teataja, nr. 78, 22 oktoober 1919
**Liivi- ja Eestimaa Maakultuuri Büroo** (saksa keeles *Liv-Estländisches Bureau für Landeskultur*) oli aastatel 1897–1910 Tartus olnud maaparandusasutus; ühtlasi Liivimaa Üldkasuliku ja Ökonoomilise Sotsieteedi haruasutus.

Maakultuuri büroo tegeles melioratsiooni, maaharimise, kultuurheinamaade ja metsandusega, uuris jõgede reguleerimist ja järvede veeseisu, projekteeris teid ja sildu, kogus ja töötles mitmesugust statistilist materjali.

Maakultuuri büroo kujunes uurimisinstituudiks, millele allusid tehnilised ja uurimisallüksused (katsejaam, piirkondlikud filiaalid Tallinnas, Tartus ja Riias, teedeehituse, maamõõdu-, taimekasvatuse, metsanduse, metsakasutuse ja -töötlemise osakond jm).

Maakultuuribüroo filiaalidena moodustati 1901. aastal Eestimaa osakond ehk Tallinna Büroo ning Põhja-Liivimaa osakond ehk Tartu Büroo ja Lõuna-Liivimaa osakond ehk Riia Büroo. Bürood reorganiseeriti 1910. aastal vastavalt Eestimaa Maakultuuribürooks ja Liivimaa Maakultuuribürooks.

Büroo tehniline juhataja oli Peder Rosenstand-Wöldike.

Maakultuuribüroo eestvedamisel asutati esimesed Eesti maaparandusühistud e veeühingud, 1912. aastal rajati Tartus Maaparandus- ja sookultuurimuuseum.

Viited
------

1. 1 2  Eesti maaelu entsüklopeedia (L–Ü), 2009. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 40
2. ↑  Liivimaa maakultuuri büroo, EAA.2059
**Lumelammas** ehk **pakssarv** (*Ovis canadensis*) on üks kahest Põhja-Ameerikas elavast uluklamba liigist. Teine Põhja-Ameerikas levinud liik on Dalli lumelammas. Nende lammaste taksonoomiline kuuluvus pole veel teadlaste poolt täpselt kindlaks tehtud.

Levik
-----

Lumelammas on levinud Ida-Siberist kuni Kaug-Ida põhja- ja keskosani. Põhja-Ameerikas elavad lumelambad mandri lääneosa mägedes Alaskast Põhja-Mehhikoni.

Välimus ja suurus
-----------------

Lumelambaid on sageli võrreldud mägilammastega, kellega nad ka suuresti sarnanevad. Lumelambad on mägilambatest raskepärasema kehaehitusega. Lumelammastel puudub kaelal ja rinnal lakk. Sarved on rasked ja jämedad, laia eespinnaga, kuid üsna lühikesed. Isaste loomade tüvepikkus 148–182 cm, turjakõrgus 95–115 cm, kaaluvad nad 70–140 kilogrammi. Emasloomad on mõõtmetelt väiksemad.

Elupaik ja elulaad
------------------

Lumelambad eelistavad asustada raskesti läbipääsetavaid ja kaljuseid mäenõlvu. Mõnes paigas elavad nad paikselt, toiduvaesemates piirkondades sooritavad regulaarseid rändeid. Lumelambad toituvad peamiselt rohttaimedest, eelistades kõrrelisi ja liblikõielisi; söövad ka seeni ja samblikke.

### Jooksuaeg ja järglased

Jooksuaeg kestab tavaliselt novembri keskpaigast jaanuari alguseni. Lumelambad elavad sel ajal segakarjades. Poegimine toimub mais-juunis. Emasloom sünnitab tavaliselt ühe järglase, on täheldatud ka kahte. Emased lumelambad saavad suguküpseks teisel eluaastal, isased kolmandal eluaastal. 

Lumelammaste peamine vaenlane on hunt, tallede ohtlikem vaenlane aga ahm. 

Lumelammaste eluiga on paikkonniti erinev: Põhja-Ameerikas on looduslikes tingimustes keskmine eluiga 12–14 aastat, Jakuutias aga 18–20 või rohkem.

Vaata ka
--------

* Arhaar
* Muflon

Viited
------

1. ↑  Ovis canadensis (Bighorn Sheep). iucnredlist.org. Vaadatud 27.12.2023
2. ↑
3. ↑

Välislingid
-----------

* Ingliskeelne iseloomustus
**Konstantin Aleksander Tippo** (9. juuni 1917 Tallinn – 25. veebruar 2013 Tallinn) oli eesti mehaanikateadlane.

Ta lõpetas 1936. aastal Tallinna Reaalkooli ja asus õppima Tallinna Tehnikainstituudi ehitus- ja mehaanikateaduskonda. Õpingud katkesid 1941. aastal, mil ta mobiliseeriti Punaarmeesse ja suunati Sverdlovskisse ehituspataljoni, 1943. aastal astus ta Baumani-nimelisse Moskva Riiklikku Tehnikaülikooli, kus lõpetas neljanda õppeaasta õpingud auru- ja hüdromasinate erialal.

1944. aasta sügisest töötas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi metallide tehnoloogia kateedris, algul assistendi kohusetäitjana, seejärel assistendi ja vanemõpetajana. 1947. aastal kaitses ta diplomitöö "Projekteerida ENSV-sse ehitatava freesturba briketivabrikule aurumasinaga töötav briketipress" ja sai insenermehaaniku kvalifikatsiooni.

1952. aastal viidi ta üle vanemõpetajana masinaehituse tehnoloogia kateedrisse. 1967. aastal loodi peenmehaanika kateeder, kus ta töötas vanemõpetajana ja 1977. aastast dotsendina kuni pensionile minekuni 1979. Ta pidas loenguid metallide tehnoloogia, metallilõikepinkide, tehnilise mõõtmise, metroloogia ja täpsusteooria teemadel ning panustas õppelaboratooriumite väljaarendamisse.

Viited
------

1. 1 2 3  "Konstantin Tippo 90 : [TTÜ mehaanikateaduskonna kauaaegne õppejõud]". *Mente et Manu (2007) 6. juuni, lk. 3*.
2. ↑  "Konstantin Tippo 80 - TalTech teadusportaal". *ws.lib.ttu.ee*. Vaadatud 26. detsembril 2023.
**Karl Adam Eduard von Stackelberg** (ka **Charles Adam Eduard**; 9. aprill 1863 – 16. aprill 1928) oli Stackelbergide aadlisuguvõsast pärit baltisaksa parun, kes oli ka viimane Abja mõisnik.

Elulugu
-------

Karl Adam Eduard von Stackelberg sündis 9. aprillil 1863 Abjas Reinhold Johann Woldemar von Stackelbergi ja Henrietta Augusta Charlotte von Stackelbergi perre.

1884–1885 õppis Stackelberg Tartu Ülikoolis majandust ja juurat. Lisaks oli ta ka Korporatsioon Livonia liige. Peale mõisa pärimist hakkas ta seal põllumajandust arendama. 1886. aastast oli ta Pärnu kihelkonnakohtu 3. kaasistuja asendaja ning 1895. aastast au-rahukohtunik. 1906–1912 oli ta kreisisaadik.

14. augustil 1891 abiellus Stackelberg Fanny Emilie Auguste von Strykiga. Abielust sündis Friedrich Oskar Reinhold von Stackelberg.

Stackelberg oli talunike seas populaarne. Tema ja ta pere kinkisid talupoegade lastele tihti riideesemeid ning küpsetisi. Lisaks oli ta ühe tüdruku uppumissurmast päästnud. Kui 1905. aasta revolutsiooni ajal tulid mõisa mässajad, andis Stackelberg neile nõudmise peale vaid mõned vanad relvad ning pakkus ka süüa, nii et mõis jäi rüüstamata. Peale mõisate riigistamist jäi Stackelberg Abja mõisa veel kuni 1923. aastani elama, mil ta sealt välja tõsteti.

Karl Adam Eduard von Stackelberg suri 16. aprillil 1928 Riias rongiõnnetuses. Abjas korraldati tema auks matuserongkäik.

Viited
------

1. ↑  "Carl / Charles Adam Bar. von Stackelberg". Vaadatud 24.12.2023.
2. ↑  "Foto andmed". Vaadatud 24.12.2023.
3. ↑  Lk 77 (Archiv der Familie von Stackelberg, 1900)
4. ↑  Lk 400 (Aitsam, 2011)
5. ↑  *(Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft*)
6. ↑  Lk 14-15 (Lehesmets, 2004)
7. ↑  Lk 271 (Aitsam, 2011)
8. ↑  "Abja mõis". Vaadatud 24.12.2023.
9. ↑  "Postkaart, Abja mõisniku Karl von Stackelberg'i matuserongkäik, Abja vallamaja, 1928 IV". Vaadatud 24.12.2023.

### Kasutatud kirjandus

* Aitsam, Mihkel. 1905. aasta revolutsioon ja selle ohvrid Eestis. Toimetanud Toomas Hiio ja Kristina Lepist. Ilmamaa. 2011.
* Archiv der Familie von Stackelberg. Peterburi. Kd. 11. 1900.

* Lehesmets, Helju. Abja mõis läbi aegade. 2004.
* Stackelberg, Otto Magnus von. Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft. Görlitz. Kd. 1. Lk 341. 1931.
Daniel Tammet
**Daniel Paul Tammet** (sünninimi **Daniel Paul Corney**; sündinud 31. jaanuaril 1979 Suurbritannias) on autistlik inglise matemaatikageenius.

Ta teab peast π (pii) väärtust 22 514 kohta pärast koma.

Ta suudab peast neljandat juurt arvutada.

Peale selle on tal annet ka keelte peale. Ta valdab inglise, prantsuse, soome, saksa, hispaania, leedu, islandi, esperanto ja eesti keelt. Daniel on võimeline omandama uut keelt suhtlustasandil nädala ajaga.
Talle meeldib väga eesti keel selle vokaalirohkuse pärast.

Tema sünninimi on Daniel Paul Corney, nime Tammet võttis ta eesti keelest, sest nimi kõlab hästi.

Daniel Tammet koostab tehiskeelt mänti keelt, millel on ühisjooni soome ja eesti keelega. Näiteks mänti keeles on sõnad, nagu *päike* 'päike', *ema* 'ema', *päive* 'päev', *ela* 'elu'. 

Eesti keeles on ilmunud Daniel Tammeti mälestusteraamat "Sündinud sinisel päeval" ("Born on a Blue Day"), tõlkinud Lia Rajandi, Eesti Päevalehe Kirjastus, Tallinn 2007, 244 lk.

Välislingid
-----------

* Daniel Tammeti ametlik lehekülg.
* Dokumentaalfilm "Brain Man"
Maria Peterson 2022. aastal 
**Maria Peterson** (sündinud 18. juuni 1977) on eesti näitleja, lavastaja ja teatripedagoog.

Maria Peterson on lõpetanud 1995. aastal Kadrioru Saksa Gümnaasiumi ja 2003. aastal Eesti Humanitaarinstituudi näitlejameisterlikkuse erialal. Aastatel 2008–2010 õppis ta Eesti Teatri- ja Muusikaakadeemia lavakunstikooli magistriõppes. 

2002. aastast töötab ta Theatrumis; 1998. aastast on olnud ühtlasi Vanalinna Hariduskolleegiumi Teatrikooli õpetaja ja 2017. aastast juhataja. 

Maria Peterson on mänginud filmis („Kinnunen", 2007, Ruut).

Tunnustus
---------

* 2009 – parima naispeaosatäitja auhind (Violaine, Claudel „Maarja kuulutamine")

### Nominatsioonid

* 2016 – parima naiskõrvalosatäitja nominatsioon (medõde, Võrõpajev „„Delhi" tants")
* 2013 – parima kõrvalosatäitja nominatsioon (Lina Szczepanowska, „Mesalianss")

Isiklikku
---------

Tema isa on lavastaja ja näitleja Lembit Peterson ning ema näitleja Mare Peterson.

Maria Peterson on abielus Andri Luubiga, peres kasvab kaks last.

Viited
------

1. 1 2  "Maria Peterson". *Eesti Teatriliidu koduleht*. Vaadatud 27.11.2022.
2. ↑  "Maria Peterson". *Theatrumi koduleht*. Vaadatud 27.11.2022.

Välislingid
-----------

* Maria Peterson Theatrumi kodulehel
**Põgenemismängud** (inglise keeles *real-life room escape games*) on seiklusmängude liik, kus erinevalt sarnastest video- ja arvutimängudest on mängijad viidud pärisellu ning peavad väiksesse tuppa suletuna üheskoos lahendama mõistatusi ja ülesandeid, et etteantud aja jooksul toast välja pääseda.

Ajalugu
-------

Põgenemismängud ja -mängutoad said alguse samateemalistest video- ja arvutimängudest. Aastal 2008 otsustas jaapanlane Takao Kato teha Kyotos videomängust päriseluversiooni SCRAP. Sellest alates on põgenemismängud ja põgenemistoad muutunud aina populaarsemaks ja levinud kulutulena üle maailma.

Viimasel ajal on põgenemismängude tube avatud ka Eestis. Põgenemismängude tubasid leiab nii Pärnust, Tallinnast, Tartust kui ka Viljandist.

Kirjeldus
---------

Mäng on mõeldud väiksematele seltskondadele suurusega 2–4 inimest. Meeskonnal on aega 60–75 minutit, et väiksesse tuppa suletuna üheskoos lahendada rida mõistatusi ja ülesandeid. Eesmärk on pääseda ruumist välja õigeaegselt, enne kui 60 minutit täis saab.

Mängutoad on tavaliselt varustatud videokaameratega ning teenusepakkuja mängujuht jälgib samal ajal teises ruumis kõike toas toimuvat. Meeskondadele antakse kaasa raadiosaatja, mille kaudu mängijad saavad küsida vihjeid, et mänguga edasi minna. 

Mängud on üldjuhul üles ehitatud nii, et mängijad ei saa järgmist ülesannet lahendama asuda enne, kui eelmine on lahendatud kuid on ka mittelineaarseid mängustiile, kus mängijad peavad paralleelselt mitut ülesannete rada järgima korraga. Kuna mängu läbimiseks on ette nähtud 60–75 minutit, siis peavad meeskonnad püüdma leida lahendusi kiirelt ja tegema selleks omavahel koostööd. Samuti tuleb olla tähelepanelik, sest vihjed võivad olla kus tahes. Numbrid, koodid ja sümbolid viitavad tavaliselt sellele, et kuskil on lukud, mida nende abil avada saab.

Aina enam on põgenemistubadel ka uudsemaid lahendusi. Näiteks reaalsest Pärnu vanglast on tehtud põgenemistuba, mis sisaldab kümmet põgenemistuba ühe mängu jooksul ning põgenemine kestab kuni 3 tundi. Vanglast saab korraga põgeneda kuni 120 inimest. Põgenemistubade alternatiivina on välja töötatud Emotion factory, kus põgenemiseks ei pea lahendama ülesandeid, vaid eesmärk on pingele vastu pidada ja välja pääseda. Väljapääsu takistavad näitlejad mootorsaagidega jms.

Viited
------

1. ↑  Sjoberg, Lore. "True Dungeon Lures Would-Be Dragon Slayers". *Wired* (Ameerika inglise). ISSN 1059-1028. Vaadatud 10. aprillil 2023.
2. ↑  Hall, L. E. (2021). *Planning your escape : strategy secrets to make you an escape room superstar* (First Tiller Press trade paperback edition trükk). New York. ISBN 978-1-9821-4034-2. OCLC 1240267511.
**Aleksander Johannes Abel** (27. juuli 1905 Koikküla – 7. november 1971 Manchester, Connecticut) oli eesti vaimulik ja vaimulik luuletaja.

Õppis Laanemetsa vallakoolis, Hargla kihelkonnakoolis, aastatel 1921–1922 Võru Õpetajate Seminaris, aastatel 1922–1926 Valga Poeglaste Gümnaasiumis, mille humanitaarharu ta lõpetas. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1926–1931.

Prooviaastal oli ta Paide ja Kadrina Katariina koguduses. Ordineeriti õpetajaks 30. oktoobril 1932 Tallinna Toomkirikus.

Oli 1932–1933 Järva praostkonna vikaarõpetaja. 1934–1944 oli ta Rakvere Pauluse Koguduse õpetaja. Aastal 1944 (märtsi alguses) lasi ta määrata end omal soovil (kuna pastor Aksel Erich Vooremaa oli mõrvatud ja kirik hävinud) Tartu Maarja koguduse õpetajaks. Sama aasta septembris määrati ta Lääne praostkonna praosti käsutusse, kuid see määramine jäi vaid paberile. Eestis olles tegutses ta ka usuõpetajana: 1931. aastal Järva Maakonna Paide Avalikus Ühisgümnaasiumis ja Paide linna algkoolis.

1934–1940 (Rakvere perioodil) oli ta usuõpetajaks Rakvere Ühisgümnaasiumis, Rakvere Keskkoolis ja Virumaa Täienduskoolis. Tema volitused Rakvere linnavolinikuna algasid 1. detsembril 1939.

Põgenes aastal 1944 Saksamaale. Saksamaal oli ta eestlaste usuelu korraldajaks Württemburgis, samuti oli ta aastatel 1944–1950 kirikuelu korraldajaks Saksamaa Prantsuse tsoonis. Lahkus aastal 1950 Saksamaalt USA-sse. USA-s asus ta tööle vabrikusse, kuid hiljem asus ta igapäevase vabrikutöö kõrvalt kogudusi teenima. Aastatel 1951–1971 oli ta Cleveland-Ohio koguduse õpetaja, peale selle teenis ta aastatel 1953–1962 Connecticuti kogudust ja 1962–1971 Buffalo Pauluse kogudust ning oli USA Esimese praostkonna abipraost.

Aleksander Abel on jätnud sügava jälje vaimuliku luuletajana. Ta on kirjutanud palju vaimulikke luuletusi ja on välja andnud mitu vaimulikku laulikut. Ka Kiriku laulu- ja palveraamatus on kümneid Aleksander Abeli koostatud laule.

Viited
------

1. ↑  Konrad Veem. Eesti Vaba Rahvakirik. Dokumentatsioon ja leksikon. EVR, Stockholm, 1988

Välislingid
-----------

* Sissekanne Väliseesti isikuloolises andmebaasis (VEPER)
* 
*
**Eduard Rammulus** (7. märts 1889 Rasina, Tartumaa – 3. september 1947 Južkuzbasslagi vangilaager, Kemerovo oblast, Venemaa) oli eesti ettevõtja, ühiskonnategelane ja vabadussõja veteran. 

Õppis Rasina vallakoolis ja Võnnu kihelkonnakoolis, seejärel piimandust Tartus ja Kuramaal. Võttis osa Esimesest maailmasõjast ja kaitseliitlasena vabadussõjast. 

Tegutses juustutööstuse organiseerijana, asutades 1918. aastal juustutööstuse Triigi ja Varangu mõisas.

1919. aastal avas Rakveres koloniaalkaupluse (Tallinna tänav 39) ja hiljem ka veinikaupluse.

Ühiskondlik tegevus
-------------------

Oli Kaubandus-Tööstuskoja liige (valiti liikmeks 1929 ja 1937). Tegutses kaitseliidus ja tuletõrjes alates 1927. aastast.

Oli üks Rakvere Eesti Kaupmeeste Ühingu asutajaliikmeid ja selle esimees alates ühingu asutamisest 1929. aastal.

1936. aastast oli Rammulus Üleriikliku Kaupmeeste Seltside Keskliidu juhatuse liige. 1937. aastast oli ta Eesti Majanduskeskuse nõukogu liige. Samast aastast oli ta ka Rakvere linna vabatahtliku tuletõrjeühingu kompaniipealik, juhatuse liige ja abiesimees.

1939. aastal kandideeris Rakvere linnavolikokku, kuid ei osutunud 465 häälega valituks (jäi neljandana volikogust välja).

Tunnustus
---------

* Üleriikliku Kaupmeeste Seltside Keskliidu rinnamärk.
* Kaitseliidu Valgeristi III klassi teenetemärk.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  "Eduard Rammuluse 50 a. sünnipäev ja 20 a. äritegevuse juubel". Üleriiklise Kaupmeeste Seltside Keskliidu Teated. 2.03.1939. Vaadatud 13.09.2018.
2. ↑  Liive, Lelo (6.08.2018). "Eduard Rammulus ← Rammolüüs". Geni. Vaadatud 13.09.2018.
3. 1 2  "Ed. Rammulus 50-aastane". Postimees (1886–1944). 7.03.1939. Vaadatud 13.09.2018.
4. ↑  "Eduard Rammulus'e". Uus Eesti : kaupmeeste ja töösturite häälekandja. 27.03.1932. Vaadatud 14.09.2018.
5. ↑  "Rakveres hääletas 54,1 protsenti". Virumaa Teataja (1925-1940). 18.10.1939. Nr 121. Vaadatud 14.09.2018.

Välislingid
-----------

* Foto: Eduard Rammulus Rakvere Vabatahtliku Tuletõrje Ühingu juhatuse liikmena
* Foto: Eduard Rammulus Kaubandus-Tööstuskoja Rakvere ja Virumaa esinduse liikmena 1938. aastal
* Eduard Rammulus Eesti tuletõrje leksikonis
Rapla kivisild 2011.
Paremal Rapla kivisild.
Rapla kivisild on Rapla linna sümbool ning ta on kujutatud endise linna ja praeguse Rapla valla vapil
**Rapla kivisild** on sild Raplas.

Sild ehitati 1902. aastal vana puusilla asemele üle Vigala jõe.

Kahe kaarega paekivist kaarsild on 27,5 meetrit pikk ja 8 meetrit lai. Silda ääristavad 70–80 cm kõrgused kivirinnatised, jäämurdja nina on laotud graniitkividest.

Sild renoveeriti põhjalikult 2009. aastal.

Ajalugu
-------

Esimest korda tuli uue silla ehitamine päevakorda 23. märtsil (vkj 10. märtsil) 1901. aastal. Rapla vald oli saanud Harjumaa sildade ülevaataja von Rammilt kirja mille kohaselt on talude omanikud ja rentnikud kohustatud silla ehituse juures 430 tööpäeva tegema või 172 rubla maksma ja selle kuu jooksul silla ehitamise materjali välja vedama. Uue puidust silla materjaliks oli arvestatud:

* Raudkive 9 kuupsüld (87,39 kuupmeetrit)
* Paasi 3 kuupsüld (29,13 kuupmeetrit)
* Liiva 3 kuupsüld (29,13 kuupmeetrit)
* Lupja 29 tündrit (3857 liitrit)
* Palke 22 – 21 jalga pikad ja 8 tolli jämedad (6,7 meetrit ja 20,32 sentimeetrit)
* Palke 6 – 21 jalga pikad ja 6 tolli jämedad (6,7 meetrit ja 15,24 sentimeetrit)

Peale arutlust jõuti otsuseni, et sild tuleb kindlasti ehitada kivist ja sellel aastal enam materjali välja vedada ei jõua, kuna teed on liiga pehmed ning silla ehitus lükati järgmisesse aastasse. Otsustati ka, et tööpäevade asemel tasutakse rahas.

Rapla valla täiskogu ja volikogu protokollist leiame järgmise sissekande silla kohta 1902. aastast kui vallavanem Jaan Martin andis teada, et sild on valmis ja sildade ülevaataja von Lilienfeldi käest on saadud arve, mis tuleb ära maksta 28. septembriks (vkj 15. septembriks) 1902. aastaks.
Sild läks maksma 206 rubla ja 23 kopikat.

Volikogu määras, et see summa tuleb ära jagada 91 Alu ja Rapla kogukonna talu peale.

Viited
------

1. ↑  Rapla valla täiskogu ja volikogu protokollid; 1902-1903 Saaga EAA.1020.1.190:43
2. ↑  Rapla Kivisild (Puhkaeestis.ee lehel)
3. ↑  Rapla kivisild (Kultuurimälestiste register)
4. ↑  Raplas avatakse renoveeritud kivisild. ERR uudised, 28.08.2009
5. ↑  Rapla valla täiskogu ja volikogu protokollid; 1901-1902Saaga EAA.1020.1.189:93

Välislingid
-----------

* Rapla kivisild kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
* Pilte silla renoveerimisest
**Fly geiser** on geiser Ameerika Ühendriikides Nevada osariigis Washoe maakonnas.

Geiser asub Hualapai orus, kus on teisigi geisreid ja kuumaveeallikaid. Fly geisri geograafilised koordinaadid on 40° 51′ 34″ N, 119° 19′ 55″ W.

Geiser asub eramaal ja on taraga ümbritsetud, seega ei pääse külastajad seda imetlema. Eri organisatsioonid on korduvalt püüdnud maad ära osta, et geisri ümbrus kaitse alla võtta ning ka avalikkusele ligipääsetavaks teha, kuid keegi pole omanikuga kaubale saanud.

Geiser tekkis, kui 1916. aastal rajatud kaev 1960. aastatel geotermiliste jõudude toimel pragunes ja kuum vesi sealt läbi murdis. Vees lahustunud mineraalid on settides moodustanud umbes 1,5 meetri kõrguse mitmevärvilise skulptuuri. Osalt on värvirohkus tingitud vee suurest väävlisisaldusest, kuid oma panuse annavad ka värvikad termofiilsed vetikad. 

Geiser purskab vahetpidamata, selle veejuga ulatub kuni 1,5 meetri kõrgusele. Voolav vesi on kujundanud terrassid, mille kaudu laiali valgudes on vesi kogunenud umbes 30 hektari suurusel ümbritseval alal mitmekümnesse basseini.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Fly geiser** |

* Fly Geyser Nevada
* Pilte
**Gertrud van Grest** (hauakivil *frowe **gerdrut** her victor van der lippe sine hus frouwe*; surnud 31. detsembril 1531) oli Tallinna bürgermeistri Johan van Gresti tütar.

Ta abiellus esimest korda tõenäoliselt 1500. aastal Turust pärit kaupmehe Hans Surenpega (Hans Suurpääga), kes suri 1510. või 1511. aastal. Kaasavaraks sai ta maja praeguse aadressiga Pikk 69, aia, küüni ja puukuuri. Pärast esimese abikaasa surma kauples ta iseseisvalt soola, või, raua ja reinveiniga. Aastaist 1511–1513 on säilinud 7 tema (*Gerdrut Surpessche* või *Surenpesche*; *Gerdrut, salige Hans Surpe nalatene wedewe*; *Gerdrut, selige Hans Surpes na laten husfrouwe*) omakäelist kirja Turu toompraostile Paul Scheelile.

1514. aastal abiellus ta raehärra Victor van der Lippega. Sellest abielust on sündinud arvatavasti Jürgen ja Tönnies van der Lippe ja vähemalt kaks tütart. Noorem tütar Gerdke suri temaga samaaegselt 1531. aastal.

Gertrud van Grest maeti arvatavasti Oleviste kirikusse, hauaplaat on säilinud ja asub tänapäeval Risti kirikus.

Kirjandus
---------

* Anu Mänd. Kaupmeheproua Gertrud ja tema hauaplaat Risti kirikus. Tuna, 2013, nr. 4, lk. 26–35.

Välislingid
-----------

* Kaupmeheproua Gertrud ja tema hauaplaat Risti kirikus
* Kultuurimälestiste riiklik register
* Risti kiriku mõistatuslik hauaplaat õnnestus dešifreerida
**Mikel Laboa Mancisidor** (15. juuni 1934 Donostia – 1. detsember 2008 Donostia) oli baski laulja, laulukirjutaja ja kitarrist.

Mikel Laboa oli mõjukas muusik, kelle looming oli teedrajav tervele põlvkonnale. Alates 1960. aastatest avaldas ta hulga heliplaate.

Mikel Laboa õppis Pamplonas meditsiini ja psühhiaatriat. Tudengina sai ta mõjutusi sellistelt muusikutelt nagu Atahualpa Yupanqui ja Violeta Parra. 1958 laulis ta esimest korda avalikult kontserdil. Laboa sai tuntuks baski rahvalaulude tõlgendajana. Ta suutis ühendada oma muusikukarjääri tööga meedikuna laste neuropsühhiaatriahaiglas.

Maist 2005 elas ta tagasitõmbununa Donostia lähedal.

Ta laulis enamasti ainult baski keeles.

Mikel Laboa album "Bat-Hiru" valiti El Diario Vasco lugejate poolt läbi aegade parimaks baski muusikaalbumiks.

Diskograafia
------------

* *Lau herri kanta*, 1964
* *Ursuako Kantak*, 1966
* *Bertold Brecht*, 1969
* *Haika Mutil*, 1969
* *Euskal Kanta Berria*, 1972
* *Bat-Hiru*, 1974
* *Lau-bost*, 1980
* *6 (Sei)*, 1985
* *Lekeitioak*, 1988
* *12 (Hamabi)*, 1989
* *14 (Hamalau)*, 1994
* *Mikel Laboa Zuzenean*, 1997
* *Zuzenean II - Gernika*, 2000
* *60ak+2*, 2003
* *Xoriek - 17*, 2005
**August Sae** VR II/3 (õigeusklikuna ka **Augustin** või **Avgustin**; 21. mai (vkj)/ 2. juuni 1896 Kaliküla, Lustivere vald, Põltsamaa kihelkond, Viljandimaa – 1. aprill 1919 Podavalitsõ küla juures, Petseri vald, Pihkva maakond, Pihkva kubermang; praegu Petseri külje all Petserimaal) oli Eesti sõjaväelane (nooremallohvitser, alates 1939 postuumselt nooremseersant).

Siirdus novembris 1914 apostlikku õigeusku. Esimeses maailmasõjas osales 24. kütipolgus, kus ülendati nooremallohvitseriks.

Abiellus 23. novembril (vkj)/ 6. detsembril 1917 Põltsamaa Pühavaimu kirikus, asus elama Põltsamaa alevikku, kus töötas villavabriku lukksepana. 

Vabadussõjas oli ta 1918. aasta 7. detsembrist 2. jalaväepolgus. Jaanuaris 1919 määrati ta polgu 11. roodu, oli hiljem selle 2. rühma ülem. Osales lahingutes punaväe vastu Lõunarindel.

August Sae langes 1. aprillil 1919 Petseri all Podavaltsõ küla vallutamisel ja maeti 7. aprillil 1919 Põltsamaa luteri kalmistule.

Tunnustus
---------

* 14. september 1920 – Vabaduse Risti II liigi 3. järk, lisaks 12 000 marka ning Vabadussõja Mälestusmärk (need anti tema lesele) ning tütar Eerikale tasuta kooli õigus.

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

* 1924 – nimi on jäädvustatud Põltsamaa Vabadussõja mälestussambal.

Isiklikku
---------

Abiellus 23. novembril (vkj)/ l6. detsembril 1917 Põltsamaa Pühavaimu kirikus Anna-Marie Johansoniga (1887–?). Lapsed: Eerika (1916–?), Elfriede (1918–1919).

Viited
------

1. ↑  "Eesti Vabariigi teenetemärkide kavalerid". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. aprill 2021. Vaadatud 22. aprillil 2021.
2. ↑  Jaak Pihlak. "Põltsamaa kihelkond ja Vabaduse Risti vennad". Viljandi Muuseumi aastaraamat 2006. Viljandi 2007. Lk 188
3. ↑  "Põltsamaa kihelkond". Koostanud Enno Piir. // Sakalamaa ei unusta 8. raamat. 1996. Lk 33

Kirjandus
---------

* "Põltsamaa kihelkond". Koostanud Enno Piir. // Sakalamaa ei unusta 8. raamat. 1996. Lk 32–33
* Jaak Pihlak. "Põltsamaa kihelkond ja Vabaduse Risti vennad". Viljandi Muuseumi aastaraamat 2006. Viljandi 2007. Lk 188

Välislingid
-----------

* Haud Põltsamaa uuel kalmistul
Khalil Gibran. Foto umbes aastast 1898
**Khalil Gibran** ehk **Kahlil Gibran** (sünninimega **Gibran Khalil Gibran**; araabia keeles جبران خليل جبران (*Jibrān Khalīl Jibrān*); 6. jaanuar 1883 Bšarri – 10. aprill 1931 New York) oli Liibanoni päritolu araabia- ja ingliskeelne ameerika kirjanik.

Ta sündis aastal 1883 Bšarris, praeguse haldusjaotuse järgi Bšarri distriktis Põhja-Liibanoni kubernerkonnas. Aastal 1895 asus perekond USA-sse. Aastal 1904 hakkas ta kirjutama araabiakeelsesse ajalehte Al-Mouhajer, kuid pärast 1918. aastat kirjutas ta inglise keeles.

Tema tuntuim teos on 26 esseest koosnev "Prohvet", teos ilmus aastal 2012 ka eesti keeles, tõlkija (inglise keelest) Doris Kareva. Aastal 2000 ilmus eesti keeles lühijutukogumik "Prohveti aed", tõlkija (inglise keelest) Heikki Silvet. Aastal 2001 ilmus eesti keeles mõistujutu- luule- ja aforismikogumik "Liiv ja vaht", tõlkija (inglise keelest) Heikki Silvet. Aastal 2018 ilmus eesti keeles teos "Murtud tiivad", tõlkija (araabia keelest) Üllar Peterson. Veel ilmus aastal 2018 "Hullumeelne. Tähendussõnad ja luuletused", tõlkija (inglise keelest) Rauno Alliksaar.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kahlil Gibran** |