recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**"Elu allikad"** on Mihkel Muti 1988. aastal ilmunud irooniline lühiromaan, mis kirjeldab elu Tartu Ülikoolis Nõukogude aja lõpul. 

Teos avaldati esmalt järjejutuna ajakirjas Vikerkaar, seejärel 1988. aastal raamatus "Kerge meel"  ning kordustrükk 2002. aastal. Juba ajakirjas ilmumise järel sai "Elu allikad" ülimalt populaarseks. 

Romaani peategelased on maalt pärit naiivsevõitu üliõpilased Tuuli Botik ja Arved Mahtra ning nende paheline kursuseõde, dekadentliku linnaelu kehastus Polizia Braun. Maalt pärinevat elujõudu sümboliseerib Mahtrale kodust kaasa antud seasink, mis teose lõpus hallitama läheb. 

Teos on pikem versioon ajalehe "Sirp ja Vasar" 1976. aasta 45-48 numbris Jussup Mirza Frankenšteini nime all ilmunud üliõpilaste elust rääkivast lühijutust "Tsehh ja tühermaa" kus Polizia Brauni nimelise tegelase nimeks on Helen Elbrus.

Retseptsioon
------------

""Elu allikad", mille asetaksin kõhklemata (ja lühimahule vaatamata) eesti kirjanduse tippteoste hulka, on parajalt tempereeritud, väga kujundlikult orkestreeritud, piisavalt tempokas ja algusest peale läbi selgete karakterite kaasaimev," kirjeldab teost kriitik Paavo Matsin. "Kolmest peategelasest esindab naabobsust selgesti Polizia Braun ja vastandlikku pööbellikku-barakilikku suhtumist (asi on kaunis tabamatu, ma ei ole kindel, kas need on siin kõige paremad sõnad, võib-olla peaks kirjutama "nõukogulikku-leplikku" või "talupoeglikkusingilikku", midagi sellist, keeruline öelda) Arved Mahtra ja Tuuli Botik. Nende kolme kaudu on Mutt tabanud väga hästi mingit kaunis raskesti sõnastatavat Tartus kohati hõljuvat ülikooli vaimu, selle eufoorsust ja paratamatut kaduvust."

"Keegi ei taha eriti uskuda, et minule on selle raamatu tolleaegne menu täiesti mõistetamatu," on Mutt ise nentinud. "Ma ei usu, et teised minu tegelased oleksid tänapäeva noorte inimeste seas nii tuntud kui Polizia Braun või Tuuli Botik. Need nimed on tuntud, kuigi isegi ei teata, mis nad on või kes nad on. Mina muidugi irvitan. See on hirmus, kui paroodiat hakatakse võtma kui meistriteost."

Viited
------

1. ↑  Paavo Matsin "Naabob Mutt"[*alaline kõdulink*]. Sirp, 28. jaanuar 2011
2. ↑  Paavo Matsin "Naabob Mutt"[*alaline kõdulink*]. Sirp, 28. jaanuar 2011
3. ↑  "Paroodiast meistriteos"[*alaline kõdulink*]. Äripäev, 2. august 2002
4. ↑  "Paroodiast meistriteos"[*alaline kõdulink*]. Äripäev, 2. august 2002
5. ↑  Jussup Mirza Frankenstein (5. 12. 19 ja 26 november 1976). "Tsehh ja tühermaa". *Sirp ja Vasar (lk 16)*. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|aeg=` (juhend)
6. ↑  Paavo Matsin "Naabob Mutt"[*alaline kõdulink*]. Sirp, 28. jaanuar 2011
7. ↑  "Paroodiast meistriteos"[*alaline kõdulink*]. Äripäev, 2. august 2002

Välislingid
-----------

* Paavo Matsin "Naabob Mutt". Sirp, 28. jaanuar 2011
* "Paroodiast meistriteos". Äripäev, 2. august 2002
**Johann Freitag von Loringhofe** (ka **Johann Fridach van Loringhoffe**, **Freitag von Loringhoven** või **Freytag von Loringhoven**; umbes 1430 – 26. mai 1494) oli Liivimaa ordumeister aastatel 1483–1494.

Loringhofe sündis Vestfaalis Löringhoffi asulas. Hiljem asus ta ordurüütlina (nagu ka veel 7 tema sugulast) elama Vana-Liivimaale. 1451. aastal on teda mainitud rüütelvennana Tallinnas. Ordumeister Bernhard von der Borchi ajal (1472. aastal) sai ta Tallinna komtuuriks. 1483. aasta novembris sai ta Saksa ordu Liivimaa haru (Liivi ordu) maameistri asetäitjaks, ordumeistriks kinnitati ta ametlikult 1485. aastal. 

Loringhofe ajal lõpetati pikaks ajaks Liivimaa sisevaenused: 1491. aastal sundisid orduväed Riia linna alistuma ning taastasid selle üle koos Riia peapiiskopiga kaksikvõimu. Riialased pidid taastama ka Riia ordulossi ning Dünamünde (Daugavgrīva) linnuse.

Tema ajal suurenes oluliselt Moskva-poolne oht: venelased ehitasid 1492. aastal Narva linna vastu Ivangorodi (Vene-Narva) kindluse ning pommitasid sealt (Balthasar Russowi teateil) aeg-ajalt Narva linna. Loringhofe asus tegema ettevalmistusi Moskvale vastuastumiseks, kuid suri enne, kui jõudis midagi reaalset korda saata. Vastuseisu venelastega pidi lahendama tema järglane Wolter von Plettenberg, kelle Loringhofe oli 1488. aastal ordu maamarssaliks määranud.

Kirjandus
---------

* *Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 259 (lk 229–231).
* Bergmann, Gustav (1776). *Geschichte von Livland, nach bossuetischer Art entworfen*. Leipzig: Im Schwickertschen Verlage. Lk-d lk. 30-31.

Välislingid
-----------

* Russow, Balthasar: Nye Lyfflendische Chronice, Rostock 1578

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Dietrich von der Dorneburg** | **Tallinna komtuur**1472–1485 | Järgnev**Johann von der Recke** |
| Eelnev**Bernhard von der Borch** | **Liivi ordumeister**1483/1485–1494 | Järgnev**Wolter von Plettenberg** |
**Federico Malvestiti** (sündinud 12. juunil 2000 Monzas) on Itaalia võidusõitja, kes võistleb FIA Vormel 3 Meistrivõistlustel Jenzer Motorspordi eest. Ta on Itaalia Vormel 4 Meistrivõistlustel võitja.

Karjäär
-------

### Kardisõit

Malvestiti alustas kardisõiduga 2010. aastal sellistel üritustel nagu Easykart International Grand Final ja Trofeo Nazionale Easykart.

### Itaalia Vormel 4

Malvestiti esimene kogemus üheistmelistes oli 2015. aastal Itaalia Vormel 4-s Itaalia meeskonnas Antonelli Motorsport, kus ta võistles viiendas ja seitsmendas voorus koos Kikko Galbiati ja João Vieiraga. Tema kõrgeim koht oli Adrias 12. koht. Järgmisel hooajal võistles Malvestiti igal voorul Antonelli Motorspordiga, kus ta kogus aasta jooksul kümme punkti, saavutades kaks punkti ja saavutades edetabelis 25. koha Kikko Galbiati ja João Vieira kõrval. 2017. aasta teisel hooajal sõitis Malvestiti Jenzer Motorsporti ja lõpetas kuuel korral punktidega, mis viis tema kogusumma 19 punktini, mis on piisavalt hea Kush Maini, Job van Uiterti, Giorgio Carrara ja Giacomo Bianchi kõrval edetabelis 10. kohale. Tema 3. ja viimane hooaeg Itaalia Vormel 4-s oli tema parim, Malvestiti oli neli korda poodiumil ja saavutas kaks pole-positsiooni, ületades ühtlasi esimest korda oma profikarjääri jooksul Imolas ruudulipu. Sellest piisas edetabelis viiendaks kohaks.

### ADAC Vormel 4

Malvestiti osales külalissõitjana 2018. aasta ADAC Vormel 4 Meistrivõistlustel Jenzer Motorsporti teisel visiidil Hockenheimringile koos Giorgio Carrara ja Grégoire Saucyga. Malvestiti saavutas vastavalt 7. ja 10. koha, millest piisab 7 punktiks, kuid külalissõitjatel punkte ei saa.

### Vormel Renault Eurocup

Malvestiti võistles BhaiTechi eest 2019. aasta Vormel Renault Eurocupi meistrivõistlustel koos Petr Ptáčekiga. Tema ainsaks poodiumiks tuli Circuit de Spa-Francorchampsi ringrajal, kus ta kindlustas 3. koha, veel neli punkti tõi ta tabelis 36 punktiga 14. kohale.

### FIA Vormel 3 Meistrivõistlustel

Artem Petrovi rahapuudus 2019. aasta esimese võistluse lõpus tähendas, et Jenzer Motorsport asendas ta Giorgio Carraraga. Viisaprobleemide tõttu asendas Malvestiti Carrara Silverstone'i neljandaks ringiks Yuki Tsunoda ja Andreas Estneri kõrval. Itaallane katkestas Feature sõidus aku rikke tõttu ja sai sprindisõidus 23. koha.

10. veebruaril 2020 teatas Malvestiti, et võistleb terve hooaja Jenzeriga, partneriteks Calan Williams ja Matteo Nannini. Ta kogeb pettumust valmistavat hooaega, saavutades edetabelis 30. koha, kuid pole suutnud punkte koguda.

2022. aastal naasis Malvestiti Jenzeri partneriks Ido Coheni ja William Alataloga. Suurema osa hooajast jäi itaallane sõitudes oma meeskonnakaaslastest märkimisväärselt maha, punkte ei saanud ning vaid harva õnnestus võidusõitudel võita Alatalot ja Cohenit.

Välislingid
-----------

* Federico Malvestiti karjääri kokkuvõte saidil DriverDB.com (inglise keeles)
Aleksandar Dragović 2016. aastal Austria koondises
**Aleksandar Dragović** (sündinud 6. märtsil 1991 Viinis) on Austria jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Serbia kõrgliiga klubis Belgradi Crvena Zvezda ja Austria jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Viini Austrias, mille noorteakadeemiaga liitus ta 1997. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Austria kõrgliigas hooajal 2008–09.

Aastatel 2011–2013 mängis ta kolm hooaega Šveitsi kõrgliiga klubis FC Basel, kellega tuli kõigil neil hooaegadel Šveitsi meistriks.

Aastatel 2013–2016 mängis ta Ukraina kõrgliiga klubis Kiievi Dinamo, kellega tuli Ukraina meistriks hooaegadel 2013–14 ja 2014–15.

2016. aasta augustis sõlmis Dragović viieaastase lepingu Saksamaa kõrgliiga klubiga Leverkuseni Bayer. Hooajal 2017–18 mängis ta laenul Inglismaa kõrgliiga klubis Leicester City.

2021. aasta mais sõlmis ta kolmeaastase lepingu Belgradi Crvena Zvezdaga.

Austria koondises tegi ta debüüdi 2009. aasta juunis. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 18. novembril 2014 sõprusmängus Brasiilia vastu. Ta kuulus Austria koondisse 2016. ja 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Viini Austria
* Austria karikas: 2008–09

Basel
* Šveitsi Super League: 2010–11, 2011–12, 2012–13
* Šveitsi karikas: 2012

Kiievi Dinamo
* Premjer-Liga: 2014–15, 2015–16
* Ukraina karikas: 2013–14, 2014–15
* Ukraina superkarikas: 2016

| * v
* r
Austria koondis  –  UEFA Euro 2016 |
| --- |
| 

* 1 Almer
* 2 Garics
* 3 Dragović
* 4 Hinteregger
* 5 Fuchs (c)
* 6 Ilsanker
* 7 Arnautović
* 8 Alaba
* 9 Okotie
* 10 Junuzović
* 11 Harnik
* 12 Lindner
* 13 Suttner
* 14 Baumgartlinger
* 15 Prödl
* 16 Wimmer
* 17 Klein
* 18 Schöpf
* 19 Hinterseer
* 20 Sabitzer
* 21 Janko
* 22 Jantscher
* 23 Özcan
* Treener: Koller

 | Austria |

| * v
* r
Austria koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 A. Schlager
* 2 Ulmer
* 3 Dragović
* 4 Hinteregger
* 5 Posch
* 6 Ilsanker
* 7 Arnautović
* 8 Alaba
* 9 Sabitzer
* 10 Grillitsch
* 11 Gregoritsch
* 12 Pervan
* 13 Bachmann
* 14 Baumgartlinger (c)
* 15 Lienhart
* 16 Trimmel
* 17 Schaub
* 18 Schöpf
* 19 Baumgartner
* 20 Onisiwo
* 21 Lainer
* 22 Lazaro
* 23 X. Schlager
* 24 Laimer
* 25 Kalajdžić
* 26 Friedl
* Treener: Foda

 | Austria |
Fayşal ibn ‘Abd al-‘Azīz Āl Sa‘ūd (1943)
**Fayşal ibn ‘Abd al-‘Azīz Āl Sa‘ūd** (1906 Er-Rijad – 25. märts 1975) oli Saudi Araabia kuningas 1964–1975. Ta sai võimule pärast oma poolvenna Sa‘ūd ibn ‘Abd al-‘Azīz Āl Sa‘ūdi kukutamist ning oli üks põhifiguure naftahindade tõstmise taga 1970-ndate alguses.

Faisal oli üks Saudi dünastia rajaja kuningas Abd al-Aziz ibn Saudi 43 pojast. Faisal võitles isa kõrval ja saavutas 1925 võidu Lääne-Araabia piirkonna Hidžazi valitseja Hussein bin Ali vägede üle. Faisal nimetati 1932 Hidžazi asevalitsejaks ning 1940 Saudi Araabia välisministriks. Kui vanem poolvend Saud sai 1953 kuningaks, kuulutati Faisal kroonprintsiks ja ta jätkas algul välisministrina, 1958–1960 ja alates 1962 oli ta peaminister. Ta pooldas järkjärgulist moderniseerumist ja läänestamist. 1960-ndatel sattus ta vastuollu konservatiivsema Saudiga, keda 1964 sunniti loobuma troonist Faisali kasuks.

Faisal valitses ilma peaministrita ja koostas eduka majanduse moderniseerimise programmi. Selleks kasutas ta Saudi Araabia suuri naftasissetulekuid, mis kasvasid 334 miljonilt dollarilt 1960. aastal 22,5 miljardini 1974 (pärast naftahindade neljakordistumist 1973–1974). Ta kehtestas helde sotsiaalhoolekande süsteemi, mis hõlmas tasuta arstiabi ja keskkoolihariduse ning toiduainete, vee, kütuse, elektrienergia ja üüri subsideerimise. Tema eestvõttel kaotati orjus ja muudele araabia maadele anti rahalist abi võitluses Iisraeli vastu.

1975. aastal mõrvas Faisali tema vennapoeg prints Museid. Täpset põhjust pole avalikustatud, kuid mõrvar kuulutati nõrgamõistuslikuks ning hukati samal aastal. Trooni päris Faisali poolvend Khalid.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Saud** | **Saudi Araabia kuningas**1964–1975 | Järgnev**Khalid** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Fayşal ibn ‘Abd al-‘Azīz Āl Sa‘ūd** |
Autoportree (pärast 1588)
Giorgio Vasari ja Federico Zuccari. Firenze toomkiriku kupli fresko. Viimne kohtupäev. Fragment
Firenze toomkiriku kupli fresko. Detail
Kuninganna Elizabeth I portree
**Federico Zuccari** [feder'iiko dz'ukkari] ehk **Federico Zuccaro** ehk **Federigo Zuccaro** [feder'iigo dz'ukkaro] (1540. aasta paiku Sant'Angelo in Vado Urbino lähedal Marches – 1609 Ancona) oli itaalia maneristlik maalikunstnik.

Ta tegutses Roomas, Firenzes ja Veneetsias, 1574 Inglismaal ja 1585–1588 Hispaanias. 

Ta oli hilismanerist, kes järgis oma venna Taddeo Zuccari stiili.

Aastal 1607 avaldas ta manerismi kunstiteooria kohta raamatu "*L'idea de' Pittori, Scultori, ed Architetti*".

Elu ja looming
--------------

Aastal 1550 asus ta elama Rooma, kus hakkas tööle oma venna Taddeo käe all. Ta lõpetas Pius IV (paavst 1559–65) *casino* ja aitas lõpetada freskod Caprarolas Villa Farneses. Ta osales järgmiste freskode loomisel: 

* Pius IV *casino* Roomas
* Grimani kabel San Francesco della Vigna kirikus Veneetsias
* Pucci kabel Trinità dei Monti kirikus Roomas
* San Marcello al Corso kirik Roomas
* Orvieto toomkirik (1570)
* Oratorio del Gonfalone, Rooma (1573)
* Firenze toomkiriku kuppel, mida alustas Giorgio Vasari.

Lisaks tegi ta pildi, mis osutus Apellese "Laimu allegooria" koopiaks – niivõrd kui see võimalik oli, sest Apellese teos pole säilinud ja seda teatakse üksnes Lukianose üksikasjaliku kirjelduse põhjal. See maal oli suunatud Zuccari vaenlaste vastu õukonnas ja selles sisalduva satiiri tõttu pagendati Zuccari mõneks ajaks Roomast.

Paavst Gregorius XIII (paavst 1572–85) kutsus Zuccari tagasi Rooma, et ta jätkaks tööd Vatikanis Cappela Paolinas. 

Zuccari käis Brüsselis, kus ta tegi seinavaipade kudujatele piltide sarja. 

Aastal 1574 käis ta Inglismaal, kus Robert Dudley tellis temalt portree enesest ja kuninganna Elizabeth I-st ning Mary Stuartist, Nicholas Baconist, Francis Walsinghamist ja admiralist Charles Howardist.

Ta maalis "Mehe kahe koeraga" (see asub Firenzes Palazzo Pittis) ning "Surnud Kristuse ja inglid" (see asub Roomas Galleria Borgheses).

Aastal 1585 võttis ta vastu Hispaania kuninga Felipe II pakkumise kaunistada uus kuningaloss Escorial aastapalgaga 2000 krooni. Ta töötas seal 1586. aasta jaanuarist kuni 1588. aasta lõpuni, mil ta naasis Rooma. Tema maalid kuningale ei meeldinud (nagu varem El Greco omad) ja paljud neist maaliti üle. Kuid siiski jäi kuningas heatahtlikuks. Ta ütles: "Me ei pea süüdistama teda, vaid neid, kes ta meile saatsid." Tema järel asus Escorialis tööle Pellegrino Tibaldi. 

Zuccari asutas 1595 Sixtus V (paavst 1585–90) kinnitatud põhikirjaga Accademia di San Luca ja oli selle esimene president. Tema juures olevat õppinud Bartolomeo Carducci.

Veidi enne surma sai Zuccari *cavaliere* tiitli.
**Aleksander Audova** (26. juuni (vkj)/ 3. juuli 1892 Keressaare, Vara vald, Tartumaa – 7. detsember 1932 Moskva, Vene NFSV) oli eesti bioloog.

Õppis aastatel 1902–1905 Vara vallakoolis, 1906–1912 Hugo Treffneri Gümnaasiumis ja 1912–1918 (lõpetas) Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas. Oli 1919–1924 ülikooli stipendiaat, 1919–1920 füsioloogia instituudi assistent ja kaitses 1922. aastal Tartu Ülikoolis eksternina doktoriväitekirja "Võrdlevad uurimused atroofiliste lihaste keemilise koosseisu muutuse kohta". 

Töötas aastal 1923 Poolas Lwówi Ülikooli juures füsioloogilise keemia alal. 1924–1927 oli ta Tartus keskkooliõpetaja. 1927–1932 töötas Tartu Ülikoolis füsioloogia eradotsendina, lugedes zooloogia eriala üliõpilastele loomafüsioloogia kursust ja juhatades vastavat praktikumi. Lisaks käsitles ta soovitatavaid aineid: evolutsiooniteooriat, ökoloogiat ja närvitegevust.

1920 Kirjastusühisus Looduse asutaja koos Johannes Piiperi ja Johannes Voldemar Veskiga. 1927–1929 Tartu linnavolikogu liige. Eugeenik, ateist, esperantist, taimetoitlane. 

Sotsialist, 1932 lahkus Eesti kodakondsususest ja läks Nõukogude Liitu, suri samal aastal maovähki.

Isiklikku
---------

Tema poeg oli vastupanuvõitleja ja metsavend Leo Audova.

Viited
------

1. ↑  Eesti avalikud tegelased. Eluloolisi andmeid. Toimetanud Richard Kleis. Eesti Kirjanduse Selts. Tartu 1932

Välislingid
-----------

* Aleksander Audova Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
**Suchowola** (valgevene *Сухаволя*) on linn Poolas Podlaasia vojevoodkonnas Sokółka maakonnas, Suchowola valla halduskeskus. Suchowola asub Białystokist umbes 52 km põhjas.

Suchowola sai linnaõigused 1777. aastal, kuid kaotas need 1950. aastal. 1997. aastal sai Suchowola linnaõigused tagasi.

1775. aastal püüdis astronoom Szymon Antoni Sobiekrajski välja arvutada Euroopa geograafilist keskpunkti. Sobiekrajski arvutuste kohaselt asub Euroopa geograafiline keskpunkt Suchowolas. Ent sellele on ka mitmeid teisi pretendente.

Suchowola lähedal Okopy külas on sündinud katoliku vaimulik Jerzy Popiełuszko (1947–1984). Jerzy Popiełuszko käis koolis Suchowolas, kus ta lõpetas 1965. aastal lütseumi.

Galerii
-------

* 
* 
* 
*

Viited
------

1. ↑  , vaadatud 7.10.2022.
2. ↑  Suchowola Encyklopedia PWN
3. ↑  Euroopa keskpunkt asub just siin, ei, ikka siin, ei, hoopis meie õuel... Forte Delfi, 21. august 2014
4. ↑  14 września 1947 roku w Okopach urodził się Jerzy Popiełuszko Historykon, 14. september 2021
5. ↑  Izabela Próchnicka:W Suchowoli uczczono zamordowanego 37 lat temu bł. ks. Jerzego Popiełuszkę Dzieje, 24. oktoober 2021
Aleksandar Trajkovski (2014)
**Aleksandar Trajkovski** (makedoonia keeles Александар Трајковски; sündinud 5. septembril 1992 Skopjes) on Põhja-Makedoonia jalgpallur, kes mängib ründajana Taani kõrgliiga klubis AaB ja Põhja-Makedoonia jalgpallikoondises. Ta võib mängida ka äärepoolkaitsja või ründava poolkaitsjana.

Ta alustas klubikarjääri Põhja-Makedoonia klubis FK Cementarnica 55. 2010. aastal liitus ta Horvaatia kõrgliiga klubiga Zaprešići NK Inter. Aasta hiljem liitus ta Belgia kõrgliiga klubiga Zulte Waregem, mille ridadesse kuulus ta kuni 2015. aastal. Hooajal 2013–14 mängis ta Zulte Waregemist laenul teises Belgia kõrgliiga klubis, Mechelen.

Aastatel 2015–2019 mängis Trajkovski Itaalia klubis Palermo. Kahel esimesel hooajal mängis ta klubiga Itaalia kõrgliigas.

2019. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Hispaania kõrgliigasse kuuluva Mallorcaga. 2021. aasta augustis läks ta laenule Taani kõrgliiga klubisse AaB.

Põhja-Makedoonia jalgpallikoondises debüteeris Trajkovski 2011. aasta augustis sõprusmängus Aserbaidžaani vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 14. augustil 2013 sõprusmängus Bulgaaria vastu. Ta kuulus Põhja-Makedoonia koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

| * v
* r
Põhja-Makedoonia koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Dimitrievski
* 2 Bejtulai
* 3 Zajkov
* 4 Ristevski
* 5 Ademi
* 6 Musliu
* 7 Tričkovski
* 8 Alioski
* 9 Trajkovski
* 10 Pandev (c)
* 11 Hasani
* 12 Jankov
* 13 S. Ristovski
* 14 Velkovski
* 15 Kostadinov
* 16 Nikolov
* 17 Bardhi
* 18 Stojanovski
* 19 Velkoski
* 20 Spirovski
* 21 Elmas
* 22 Shishkovski
* 23 Radeski
* 24 Avramovski
* 25 Churlinov
* 26 M. Ristovski
* Treener: Angelovski

 | Põhja-Makedoonia |
**Aleksander Arol** VR II/3 (25. veebruar 1897 Gluhhovo, Venemaa – 16. märts 1937 Mõisaküla) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).

Sündis 25. (vkj 13.) veebruaril 1897 Venemaal Gluhhovos. Pere oli seotud Harjumaa Saue vallaga. Vallaline. Õppis Tallinna linnakoolis ja Petrogradi 5. Gümnaasiumis, mille lõpetas jaanuaris 1916.

Sõjalised teadmised sai Pauli sõjakoolis 1916. Ülendati lipnikuks oktoobris 1916. Teenis 245. ja 22. tagavarapolgus kuni jaanuarini 1916. Esimeses maailmasõjas osales 8. kütipolgus nooremohvitseri ja rooduülemana ning õppemeeskonna nooremohvitserina kuni detsembrini 1917. Veebruarist aprillini 1918 teenis ta 1. Eesti Polgus. 

Vabadussõja eel 22. novembril 1918 astus 1. jalaväepolku, kus oli algul nooremohvitser, siis 16. roodu ülem. Sai 4. veebruaril 1919 Feodorovka küla all jalast raskelt haavata. Teenis järgnevalt 1. diviisi tagavarapataljonis rooduülemana. Juulis 1919 läkitati 1. jalaväepolgu jalaluurajate komando vanemohvitseriks ning novembris komando meeskonna ülemaks. Ülendati oktoobris 1919 alamleitnandiks ja seejärel leitnandiks. Demobiliseeriti detsembris 1920.

Õppis aastail 1922–1934 Tallinna Tehnikumis masinaehituse osakonnas, kus omandas inseneri kutse. Töötas juunist 1927 (vaheaegadega) riigiraudteel Tallinna veojaoskonnas vedurijuhi abi ja vedurijuhina. Septembrist 1932 oli Veoametis tehnik ning juunist 1935 revidendi kohustes. Alates oktoobrist 1936 elas ja töötas Mõisakülas Raudtee Tehastes insenerina. 

Aleksander Arol suri 16. märtsil 1937 Mõisaküla alevis peaaju verevalumi tõttu. Maeti Tallinna Rahumäe kalmistule.

Tunnustus
---------

Vabariigi Valitsuse otsusega 18. veebruarist 1925 anti leitnant Aleksander Arolile Vabaduse Risti II liigi 3. järk nr 2927. Lisandus 40 000 marka ja Vabadussõja mälestusmärk haavatu lindiga. Vabadusristi kavalerina sai 1928. aasta mais Harjumaa Vääna valla Vääna mõisast 21,69-hektarilise krundi, mis sai nime Tiigi talu. Tegelikult kohta pidama ei asunud ja müüs selle rendiõiguse 1931. aasta kevadel ära.

Välislingid
-----------

* Aleksander Arol Eesti ohvitseride andmekogus
**Lurssvili** (*Corispermum*) on nelgilaadsete seltsi rebasheinaliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond.

Nimetus
-------

Perekonna teaduslik nimetus *Corispermum* on tuletatud kreekakeelsetest sõnadest *koris* 'lutikas' ja *sperma* 'seeme'. Wiedemanni eesti-saksa sõnaraamatus (1893) on *lurs* (omastav *lursu*) märgitud Saaremaa sõnaks, mille saksa vaste (*Wanze*) tähendab lutikat. Uuematest murdesõnastikest aga seda sõna ei leia. Ilmselt on eestikeelse nimetuse tuletanud (tõlkinud) ja esimesena kasutusele võtnud Gustav Vilbaste oma taimemäärajas 1925.

Ka teistes keeltes nimetamisel on tõlgitud teaduslikku nimetust, näiteks inglise k *bugseed* või saksa k *Wanzensamen.* Mõnes teises keeles on taime perekonnanimetus tähenduses 'kaamelirohi', näiteks läti keeles *kamieļzāle* või vene keeles *верблюдка*. 'Kaamel' viitab taime kuivadele kasvukohtadele, peamiselt poolkõrbetele ja steppidele.

Kirjeldus
---------

Lurssviljad on monokarpsed (üheaastased) rohttaimed kitsaste, vahelduvate terveservaliste lehtedega. Taimed on enamasti püstise varrega, sageli juba alusel tugevasti harunenud. Õied on mõlemasugulised, paiknevad varreharude tippudes ja/või lehekaenlais. Õiekate koosneb 1–5 lehekesest või puudub. Vili on ovaalne või piklik, lame või natuke kumer, enamasti tiivulise servaga.

Levik ja kasvukohad
-------------------

Perekonnas on 65–70 liiki, need on levinud peamiselt Euraasias, aga ka Põhja-Ameerikas (mõnede allikate järgi looduslikud, teiste arvates sissetoodud ja naturaliseerunud liigid). Euroopas teada 11 liiki. Üheaastaste taimedena vajavad avakooslusi: liivaseid või savikaid alasid, kus muu taimkate pole kuigi tihe. Eestis sobivad kasvukohtadena rannaluited ja liivikud, teeservad, jäätmaad, karjäärid jne.

Liike
-----

* põhja-lurssvili – *Corispermum algidum.* Kirjas "Balti flooras", ent leidumine Eestis ja Baltikumis pole tegelikult tõendatud
* käänd-lurssvili – *Corispermum declinatum*
* iisop-lurssvili – *Corispermum hyssopifolium*
* balti lurssvili – *Corispermum intermedium*. Eesti ja Läti endeem, haruldane. Varem olnud laiemalt levinud
* hall lurssvili – *Corispermum marschallii*
* Pallase lurssvili – *Corispermum pallasi*
* kitsatiivane lurssvili – *Corispermum pallasii* subsp. *membranaceum* (*Corispermum leptopterum*). Eestis haruldane tulnukas
* siberi lurssvili – *Corispermum sibiricum*

Viited
------

1. ↑  Wiedemann, Ferdinand Johann (1973). *Eesti-saksa sõnaraamat. Neljas, muutmata trükk teisest, Jakob Hurda redigeeritud väljaandest*. Tallinn: Valgus. Lk 552.
2. ↑  Vilbaste, Gustav (1925). *Eesti taimestik koolidele. 2. täiendatud trükk*. Tartu: Loodus. Lk 91.
3. ↑  Strazdinš, J (1993). *Corispermum. - Flora of the Baltic Countries, vol. 1*. Tartu: Zooloogia ja botaanika instituut. Lk 222.
4. ↑  Kukk, Toomas (2017). "Balti lurssvili, Läti ja Eesti endeem" (PDF). *Eesti Loodus 2017 august: 70-71*.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Mulgi valla külast; teise samanimelise kohta vaata artiklit Sudiste (Palamuse).* |

---

**Sudiste** on küla Viljandi maakonnas Mulgi vallas (varem Karksi vallas).

Külas asuvad Iivakivi rändrahn ja Kaprali hiiepuu. Külast voolab läbi Kõpu jõgi, külas saab alguse Morna oja.

Rahvaarv 1. jaanuari seisuga
----------------------------

| Aasta | Rahvaarv |
| --- | --- |
| 1999 | 160 |
| 2000 | 158 |
| 2001 | 154 |
| 2002 | 148 |
| 2003 | 148 |
| 2004 | 152 |
| 2005 | 145 |
| 2006 | 143 |
| 2007 | 144 |

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  Kõpu jõgi Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 19.08.2016)

Mulgi valla asulad

**Linnad:** Abja-Paluoja • Karksi-Nuia • Mõisaküla   

**Alevikud:** Halliste • Õisu   

**Külad:** Abja-Vanamõisa • Abjaku • Ainja • Allaste • Atika • Ereste • Hirmuküla • Hõbemäe • Kaarli • Kalvre • Kamara • Karksi • Kulla • Kõvaküla • Laatre • Lasari • Leeli • Lilli • Maru • Metsaküla • Morna • Mulgi • Muri • Mõõnaste • Mäeküla • Naistevalla • Niguli • Oti • Penuja • Polli • Pornuse • Põlde • Päidre • Päigiste • Pärsi • Pöögle • Raamatu • Raja • Rimmu • Räägu • Saate • Saksaküla • Sammaste • Sarja • Sudiste • Suuga • Tilla • Toosi • Tuhalaane • Umbsoo • Univere • Uue-Kariste • Vabamatsi • Vana-Kariste • Veelikse • Veskimäe • Äriküla • Ülemõisa
Pärast teise maailmasõja lõppu korraldati Tšehhoslovakkias ulatuslik **sudeedisakslaste väljasaatmine**.

30. septembril 1938 sõlmisid Suurbritannia, Prantsusmaa, Itaalia ja Natsi-Saksamaa Müncheni kokkuleppe, millega Tšehhoslovakkia kohustas loovutama peamiselt sakslastega asustatud Sudeedimaa Saksamaale. Juba pärast Sudeedimaa okupeerimist hakkas Tšehhoslovakkia president Edvard Beneš ja hilisem Tšehhoslovakkia eksiilvalitsus kavandama tulevikus Tšehhoslovakkia taastamist Müncheni kokkuleppe eelsetes piirides ning sakslaste väljasaatmist Tšehhoslovakkiast.

Tšehhoslovakkia esimese vabariigi aegsest paljurahvuslikkuse poliitikast otsustati loobuda, kuna seda nähti ohuna riigile ja demokraatlikule riigikorrale. Selle asemel otsustati riik vähendada kahe või kolme rahvuseni – tšehhide, slovakkide ja algselt ka ruteenlaste riigiks. Kuna enamus sakslasi ja ungarlasi olid saanud pärast Tšehhoslovakkia okupeerimist kas Saksamaa või Ungari kodakondsuse, sai seda õigustada kui võõramaalaste väljasaatmist.

22. juunil 1942, kui plaanid sudeedisakslaste väljasaatmiseks said avalikuks, saatis Londonis eksiilis olnud Tšehhoslovakkia Vabariigi Saksa Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei juht Wenzel Jaksch Benešile protestikirja.

Algul plaaniti välja saata vaid mõnisada tuhat sudeedisakslast – peamiselt need, keda nähti Tšehhoslovakkiale ebalojaalsetena ja kes olid Beneši ja Tšehhoslovakkia avaliku arvamuse kohaselt käitunud "Hitleri viienda kolonnina". Saksa okupatsioonivägede julmuste tõttu aga soovisid tšehhi vastupanuliikumisrühmad ja Tšehhoslovakkia eksiilvalitsus üha rohkemate sakslaste väljasaatmist, kohale pidid lõpuks jääma vaid ligi 160 000 – 250 000 teatud antifašisti ja tööstuse jaoks vajalikku isikut.

Suurbritannia peaminister Winston Churchill ja välisminister Anthony Eden toetasid sakslaste väljasaatmist, 1942. aastal sai Tšehhoslovakkia eksiilvalitsus Suurbritannia toetuse plaanile. Märtsis 1943 saavutas Beneš Nõukogude Liidu toetuse, ning juunis 1943 reisis ta Washingtoni, kus sai ka USA president Franklin D. Roosevelti toetuse. Lõpliku kokkuleppeni lääneliitlastega jõuti alles 2. augustil 1945 Potsdami konverentsi lõppfaasis.

Toonase kaootilise olukorra ja kohaliku keskvalitsuse puudumise tõttu pole täpselt teada, kui palju sakslasi elas Tšehhoslovakkias sõja lõpus. Schiederi komisjon on toidutalongide järgi välja arvutanud, et jaanuaris 1945 võis okupeeritud Sudeedimaal elada umbes 3 070 899 inimest (sealhulgas tšehhid ja teised mittesakslased). Vahetult enne sõja lõppu evakueeriti Heinrich Himmleri käsul Böömi- ja Määrimaale ligi 100 000 karpaadisakslast, lisaks põgenes aprillis-mais ka ligi 1,6 miljonit sakslast Poola Sileesiast läheneva Punaarmee eest. On arvatud, et mais 1945 võis Böömi- ja Määrimaal elada ligi 4,5 miljonit sakslast.

Sakslaste ja ungarlaste väljasaatmine kinnitati Beneši dekreetidega.

Piirialadelt saadeti sakslased välja juba 1945. aasta lõpuks. 1946. aastal saadeti ligi 1,3 miljonit sakslast välja USA okupatsioonitsooni ja 800 000 NSV Liidu okupatsioonitsooni. On arvatud, et väljasaatmise käigus hukkus ligi 15 000 – 16 000 inimest.
*Mitte segi ajada Eesti Kunstnike Liiduga ja Eesti Kunstnikkude Rühmaga*

---

**Eesti Kunstnikkude Liit** (lühend **EKL**) oli aastatel 1923–1940 tegutsenud kunstiühendus.

Liidule panid aluse aastal 1923 Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühingust lahku löönud kunstnikud. Aastal 1930 lõi EKList osa liikmeid lahku ja nad moodustasid Uue Kunstnikkude Koondise. Aastal 1940 ühines EKL taas Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühinguga.

Tegutsemise algusest aastani 1936 korraldas EKL Tallinnas ja Tartus 10 ülevaatenäitust.

Liikmed
-------

1932. aastal kuulusid liitu 30 kunstnikku: Aleksander Polešuk, Viktor Reinhard, Nikolai Thamm, Aleksander Vladovsky, Hilda Orgusaar, August Timus, Osvald Jungberg, August Karro, Anna Luik-Püüman, Maximilianus Maksolly, Karl Murakin, Aleksander Promet, Rudolf Sajor, Jüri Sepp, Paul Sepp, Gustav Mootse, Viktor Schmidt, Jaan Tiitus, Feliks Valtmann, Eduard Kand, Guido Mamberg, August Matvei, Theodor Ussisoo, August Kivi, Eduard Mässo ja Eduard Poland.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  EE 12. köide, 2003: 65.
2. ↑  Eestis üle 125 kunstniku - Eesti Päevalehe lisa Kratt, 14.03.1932 nr 11
Klaus Wowereit (2009)
**Klaus Wowereit** (sündinud 1. oktoobril 1953 Lääne-Berliinis) on Saksa jurist ja endine poliitik.

Klaus Wowereit on pärit töölisperekonnast. Gümnaasiumi lõpetas ta 1973. aastal ja asus Berliini Vabas Ülikoolis õppima õigusteadust. Ülikooli lõpetas ta 1981. aastal. 

1981–1984 töötas ta Lääne-Berliini siseküsimuste senaatori (sisuliselt siseministri) valitsusnõunikuna. Alates 1972. aastast on ta Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei liige. 1984–1995 oli ta Tempelhofi linnaosa linnanõunik. 1995–1999 oli Wowereit Berliini Linnavolikogu sotsiaaldemokraatide fraktsiooni aseesimees ja 1999. aasta detsembrist kuni 2001. aasta juunini esimees.

16. juunist 2001 kuni 11. detsembrini 2014 oli Klaus Wowereit Berliini linnapea.

Viited
------

1. ↑  Klaus Wowereit : deutscher Jurist und Politiker; Regierender Bürgermeister von Berlin (2001-2014); SPD Munzinger
2. ↑  Thomas Friedrich. Liebe, Leid, Lichtenrade: Klaus Wowereit, die Chronik Der Tagesspiegel, 26. august 2016
3. ↑  Klaus Wowereit lichtenrade-berlin.de
4. ↑  Germany : States after 1945 : Berlin rulers.org
Klaus Störtebekeri mälestussammas Hamburgis
**Klaus Störtebeker** (umbes 1360 – tõenäoliselt 20. oktoober 1401 Hamburg) oli saksa mereröövlite ehk vitaalivendade juht.

Störtebekerist kui ajaloolisest isikust on teada suhteliselt vähe, tema elu enne piraadikarjääri on teadmata. Ta sai oma lisanime väidetavalt seetõttu, et suutis ühe sõõmuga tühjaks juua neljaliitrise õllekannu (alamsaksa *Stürz den Becher*- tühjendab peekri (ühe sõõmuga)). Pikka aega peeti keiser Maximilian I õuenarri Kunz von der Rose portreed teda kujutavaks, eksitus sai selgeks alles 19. sajandi lõpul.

Vitaalivennad (saksa *Vitalenbrüder*) palgati esialgu Rootsi ja Hansa poolt, et päästa sisse piiratud Stockholmi Taani ehk kujuneva Kalmari uniooni vägede käest, selleks vedasid nad sinna provianti ning võitlesid taani laevadega. Kuid kui sõda läbi sai, asusid Störtebekeri juhtimise all olevad laevad jahtima ka Hansa kaubalaevu, nimetades end *likedeeler'*iteks (alamsaksa võrdselt jagaja). 1398. aastal sunniti Störtebeker Gotlandilt lahkuma, seejärel sõitis ta merd röövides nii Lääne- kui ka Põhjamerel (saksa keeles toona vastavalt *Ost*- ja *Westsee*). Nii teenis ta ära kogu Hansa viha ning ta otsustati iga hinna eest tabada.1401. aasta aprillis püüdiski Hamburgi laevnik Simon van Utrecht ta Helgolandi lähedal kinni. Järgnevalt toodi Störtebeker ja tema mehed Hamburgi kohtu ette ning nad hukati pea maharaiumise teel. Legendi järgi palus Störtebeker, et vabastataks need tema meremehed, kellest ta suudab pärast pea maharaiumist mööda kõndida. See luba olevat talle ka antud. Pärast pea maharaiumist tõusnudki Störtebekeri peata keha üles ja kõndinud, kuni sellele jalg taha pandi. Ta jõudnud mööda jalutada kaheteistkümnest mehest, kes aga sellele vaatamata hukatud. 

Mõned Störtebekeri laevakaptenid, nagu Gödecke Michels, Henning Wichmann ja magister Wigbold jäid veel vabadusse, kuid nad tabati ja hukati järgmisel aastal.

Tänapäeval on Störtebekerit hinnatud üldiselt positiivses võtmes, ehkki küllaltki erinevalt. Vasakpoolsed tegelased kujutavad teda rõhutud klasside eestvõitlejana, samas kui parempoolsemad võtavad teda kui Francis Drake'i sarnast korsaari.

Störtebekeri elust ja tegevusest on inspireeritud mitmed raamatud, aga ka muusikud. Näiteks on saksa heavy metal bänd Running Wild teinud loo "Störtebeker", samuti mitmed teised saksa artistid. Stralsundis asub ka Störtebekeri-nimeline õllepruulikoda.
**Dürre Wand** (sõna otseses mõttes *viljatu sein*) on mäehari Alam-Austrias ja kuulub topograafiliselt Gutensteini Alpidesse. See ulatub Miesenbachist lääneedela suunas Schneebergini. Dürre Wand on kohati kivine seljandik, mida ääristavad karjamaad, metsad ja kosed. Erinevalt vahetult idas asuvast Hohe Wandi platoost kulmineerub see kitsa harjajoonega, mille matkarada pakub suurepäraseid vaateid.

Kõrgused
--------

Suuremad kõrgused on *Katharinenschlag* (1222 m), *Schober* (1213 m), *Öhler* (1183 m) ja *Plattenstein* (1154 m).

Gauermanni hütt (juuni 2019)

Varjupaigad
-----------

Öhlerist ida pool, kõrgusel 1027 m, mäeharjal enam-vähem keskel asub Öhleri varjupaik, mis kuulub Loodusesõpradele (*Naturfreunde*). Plattensteinis asub Gauermanni hütt, mis kuulub Austria Turismiklubile (*Österreichischer Touristenklub*).

Koopad
------

Tableri koobas (*Tablerhöhle*, 1862/10) Plattensteinist idas ja *Erzloch* (1862/4), šahtkoobas Öhler varjupaigast idas, on kaks koobast Dürre Wandi harjal. Teised olulised koopad on *Malepartuskluft* (1862/19), *Bergmilchkammer* (1862/20), Marechle koobas (1862/21), *Schichtkammer* (1862/23) ja Vierpfeileri koobas (1862/24) (kõik Marecherkogelil Öhlerist lõunas Puchberg am Schneebergi juures), *Zinsensteinhöhle* (1862/11) ja *Waldbodenloch* (1862/61) (mõlemad Dürre Wandist põhja pool Gutensteini juures). Kokku on piirkonna 1862 - Dürre Wand registris täpselt sada koobast.

Galerii
-------

* Plattenstein (1154 m)Plattenstein (1154 m)
* Gauermanni hüttGauermanni hütt
* Päästemaja Gauermanni hüti juuresPäästemaja Gauermanni hüti juures
* Öhler (1183 m)Öhler (1183 m)
* Öhleri päästemajaÖhleri päästemaja
* Schober (1213 m)Schober (1213 m)
* Vaade PlattensteiniltVaade Plattensteinilt
* Vaade Katharinenschlagilt (1222 m)Vaade Katharinenschlagilt (1222 m)
* Bergmilchkammeri koobasBergmilchkammeri koobas
* Malepartusklufti koobasMalepartusklufti koobas
* Marechle koobasMarechle koobas
* Schoberbachklammi koobasSchoberbachklammi koobas
* Alam-Öhleri koobasAlam-Öhleri koobas
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib jalgpallurist; sõudja kohta vaata artiklit James Tomkins (sõudja).* |

---

James Tomkins 2015. aastal West Ham Unitedi särgis
**James Oliver Charles Tomkins** (sündinud 29. märtsil 1989 Basildonis) on Inglismaa jalgpallur. Ta mängib Premier League'i klubis Crystal Palace.

Ta alustas klubikarjääri West Ham Unitedis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 1997. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta hooajal 2007–08. 4. aprillil 2009 lõi ta mängus Sunderlandi vastu oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas. Tomkins mängis West Ham Unitedi meeskonnas kokku üheksal hooajal, millest kaheksa Premier League'is ja ainult hooaeg 2011–12 Inglismaa esiliigas.

2016. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Crystal Palace'iga. Üleminekusumma oli 10 miljonit naelsterlingit.

Tomkins on kuulunud Inglismaa noortekoondistesse. 2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Suurbritannia võistkonda.

Viited
------

1. ↑  "Tomkins Joins Palace". Crystal Palace F.C. 5.7.2016. Vaadatud 7.2.2019

Välislingid
-----------

 James Tomkins – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Profiil Crystal Palace'i kodulehel
**Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühing** (varem: *Eesti Kunstiteadlaste Ühing*) on kunstiteooria, kunstiajaloo ja kunstikriitika ning kunstiprojektide kureerimisega tegelevate isikute vabatahtlik ja poliitiliselt sõltumatu loominguline ühendus. Ühing asutati 16. märtsil 1993. Ühingu eelkäija oli Eesti Kunstnike Liidu kunstiteadlaste sektsioon. 

Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühing (EKKÜ) kuulub alates aastast 2008 ülemaailmsesse kunstiteadlaste ühendusse CIHA - Comité international d'histoire de l'art.

EKKÜ on alates 2013. aastast EV kultuuriministeeriumi poolt tunnustatud loomeliit.

Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühing korraldab igal aastal kunstiteaduse valdkonda käsitlevat avalikku aastakonverentsi või -seminari. Samuti annag ühing igal aastal välja aastapreemiat. Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu aastapreemia antakse üle ühingu üldkogul ühele ühingu liikmele eelmise aasta teadusliku või loomingulise panuse eest kunstiteaduse arengusse ning edasise töö innustuseks. Lisaks annab EKKÜ välja teadusajakirja Kunstiteaduslikke Uurimusi. 

Ühingut juhib juhatus, mis valitakse kolmeks aastaks. Aastatel 2020-2023 on ühingu juhatuse esimees Merike Kurisoo. Juhatusse kuuluvad veel Anu Allas, Indrek Grigor, Linda Kaljundi, Krista Kodres, Kai Lobjakas ja Virve Sarapik.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühing. Juhatus.

Välislingid
-----------

* Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu veebisait
**Klaudia Taev** (13. aprill 1906 Saaremaa – 7. juuni 1985 Pärnu) oli eesti lauluõpetaja.

Klaudia Taev sündis õpetaja perekonnas. Huvi laulmise ja muusika vastu tekkis tal juba lapsepõlves. Tallinna Konservatooriumis õppis ta laulmist esimese eesti soost kutselise laulja Aino Tamme käe all, Varvara Malama, Armanda Abbati ja Aleksander Arderi juures. Tema lauljakarjäär jäi lühikeseks. Haiguse tagajärjel kaotas ta hääle ning pühendas oma edasise elu teiste õpetamisele.

II maailmasõja ajal tegutses Klaudia Taev hääleseadja-lauluõpetajana Eesti NSV Riiklikes Kunstiansamblites Jaroslavlis, kus temalt võttis tunde ka Georg Ots. Eestisse naasnuna asus ta elama Pärnusse. Aastatel 1944–1950 oli ta Endla operetitrupi vokaalpedagoog ning kuni 1954. aastani ka Pärnu Lastemuusikakooli lauluõpetaja. Pärast lauluklassi sulgemist Pärnu Lastemuusikakoolis andis ta eratunde ning tegutses kultuurikeskustes, õpetades laulmist solistidele, ansamblitele ja hääleseadjana kooridele. 

Klaudia Taevi õpilaste arvu ei tea keegi, sest tema juures õppisid ka suviti Pärnus puhanud välismaalased ja nende lapsed. Tema õpilased on ka Rein Veidemann, Urve Tauts, Viktor Gurjev, Hans Miilberg, Asta Vihandi, Eve Neem, Silvia Vestmann, Toomas Kuter, Marvi Taggo, Malle Raid, Peeter Kaljumäe ja teised. 

Tema auks korraldatakse Pärnus alates 1996. aastast Klaudia Taevi nimelist rahvusvahelist noorte ooperilauljate konkurssi.

Viited
------

1. ↑  Klaudia Taev. PromFesti veebisait.
2. ↑  Hallik, Enn. "Rein Veidemann elab vana kodulinna provintsluseilminguid valusalt läbi". Pärnu Postimees. 6.10.2007
**Klaus Kurselli mäss** oli Tallinnas 1570. aastal Põhjamaade seitsmeaastase sõja ajal toimunud Rootsi asehalduri ja keskvõimu esindajate vastu korraldatud relvastatud vastuhakk, mille käigus mässajad Klaus Kurselli juhtimisel hõivasid Toompeal asuva Väikese linnuse ja vangistasid kuberner Gabriel Kristiernsson Oxenstierna.

Mässu põhjus oli pikaleveninud Põhjamaade seitsmeaastane sõda (1563–1570), mis muutis Rootsi riigi ajutiselt maksejõuetuks ja mille tulemusena oli Liivimaal kohalikest aadlikest ja linnakodanikest moodustatud kolm lipkonda pikka aega palgata. Rootsi keskvalitsus kavatses olukorra ajutiseks lahendamiseks suunata rahulolematud Liivimaa ja Eestimaa rüütelkondade esindajad Liivimaalt taas Rootsi, et kaasata nad Rootsi pinnal sõjategevusse, kus osa neist oligi juba viibinud aastail 1564–1566. Rootsi suundumine seati eeltingimuseks, et saada tasumata palka kätte.

7. jaanuaril 1570 võttis Liivi sõjas Rootsi poolel olnud mõisameeste pealik Klaus Kursell ootamatu rünnakuga oma valdusse Toompea Väikese linnuse. Tallinna raad vahendas kokkuleppe, millega kuberner Oxenstierna vabastati, linnus pidi aga jääma Kurselli kätte järgmiste nelipühadeni, milliseks ajaks oodati kuningas Johan III-lt võlgu oldavat summat või mingit muud lahendust olukorrale.

24. märtsil 1570 võtsid aga rootslaste väed Toompea linnuse kavalusega tagasi. Klaus Kursell ja enamik mässus osalenud mehi vangistati. Kursell mõisteti varsti surma ja hukati koos paari kaaslasega.Tallinnas 3. juunil 1570. aastal

Viited
------

1. ↑  Liivimaa mõisamehed Liivi sõja perioodil, Acta Historica Tallinnensia, 1. jaanuar 2006
**James Shelton Voss** (sündinud 3. märtsil 1949) on endine Ameerika Ühendriikide maaväe kolonel ja NASA astronaut.

Voss liitus maaväega 1972. aastal, pärast Auburni Ülikooli lõpetamist. Maavägi lubas tal teenistust edasi lükata, et ta saaks asuda õppima Colorado Ülikooli, mille lõpetas 1974. aastal. 1983. aastal lõpetas Voss Ameerika Ühendriikide Mereväe Katselendurite Kooli. 

1984. aastal saadeti ta tööle NASA-sse ning 1987. aastal valiti ta astronaudiks. Voss käis viis korda kosmoses, osaledes kosmosesüstiku missioonidel STS-44, STS-53, STS-69 ja STS-101. 2001. aastal oli ta 2. ekspeditsiooni liige ja viibis 163 päeva Rahvusvahelises kosmosejaamas. 2. ekspeditsiooni ajal väljusid Voss ja Susan Helms avakosmosesse ning viibisid seal kokku 8 tundi ja 56 minutit, mis on 2019. aasta seisuga pikim kosmosekõnd. Voss lahkus NASAst 2003. aastal.

Viited
------

1. ↑  "James Shelton Voss". *Space Facts*. Vaadatud 16. juuli 2019.
2. ↑  "On this day in Alabama history: Astronaut James Voss was born". *Alabama News Center*. Vaadatud 16. juuli 2019.
3. ↑  "50 Years of Walking in Space: Spacewalking's Greatest Hits". *Scientific American*. Vaadatud 16. juuli 2019.
Klaus Tschütscher
**Klaus Tschütscher** (sündinud 8. juulil 1967) on Liechtensteini poliitik.

Ta oli 25. märtsist 2009 kuni 27. märtsini 2013 Liechtensteini valitsusjuht.

Klaus Tschütscher on hariduselt jurist ja tal on õigusteaduse doktori kraad.

Klaus Tschütscher kuulub Isamaalisse Liitu. Alates 2005. aastast oli ta Otmar Hasleri valitsuse asevalitsusjuht.

Pärast veebruaris 2009 peetud parlamendivalimisi sai temast Liechtensteini valitsusjuhi kandidaat ning 25. märtsil kinnitati tema valitsus ametisse. Valitsuses vastutas ta rahanduse, perekonnaküsimuste ja võrdõiguslikkuse eest.

Elab koos naise ja kahe lapsega Ruggellis.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Otmar Hasler** | **Liechtensteini valitsusjuht**2009–2013 | Järgnev**Adrian Hasler** |

Liechtensteini valitsusjuhid

 Ospelt | Feger\* | Gubelmann\* | Schädler | Prints Alfred Roman\* | Hoop | Frick | Batliner | Hilbe | Kieber | Brunhart | Büchel | Frick | Hasler | Tschütscher | Hasler | Risch 

  
\* valitsusjuhi kohusetäitja
Mihhail Volkonski Anton Rubinsteini ooperis Deemon.
Vürst **Mihhail Volkonski** (vene keeles *Михаил Петрович Волконский*; 3. august (vana kalendri järgi 22. juuli) 1891 Keila-Joa – 18. september 1961 Moskva) oli vene laulja (bariton).

Ta sündis Keila-Joal, tema isa oli vürst Pjotr Volkonski, ema vürstinna Jekaterina Šahhovskaja (jalaväekindral vürst Aleksei Šahhovskoi tütar).

Ta on laulnud Belgradi ooperis ja hiljem Pariisis.

Aastal 1931 abiellus ta Kiira Petkevitšiga (1911–1995), nende poeg Andrei Volkonski (1933–2008) oli vene helilooja ja klavessiinimängija, pojapoeg Peeter Volkonski on eesti muusik, näitleja ja teatrilavastaja.

Sügisel 1947 pöördus perekond tagasi Nõukogude Liitu.

Mihhail Volkonski suri 1961. aastal Moskvas ja maeti Peredelkino kalmistule.


|  |
| --- |
|  **Vürst Mihhail Volkonski esivanemad**  |
| **Vürst Mihhail Volkonski(1891–1961)** | Vürst Pjotr Volkonski(1861–1948) | Mihhail Sergejevitš Volkonski (1832–1909) | Sergei Grigorjevitš Volkonski (1788–1865) |
| Maria Nikolajevna Volkonskaja (1805/1806–1863) |
| Jelizaveta Grigorjevna Volkonskaja (1838–1897) | Grigori Petrovitš Volkonski (1808–1882) |
| Maria von Benckendorff (1820–1880) |
| Vürstinna Jekaterina Šahhovskaja(1867–?) | Aleksei Ivanovitš Šahhovskoi (1821–1900) |  |
|  |
| Sofja Aleksandrovna Olsufjeva (1830–1882) |  |
|  |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Leedu linnast; Dunika valla küla kohta vaata artiklit Sudargi* |

---

**Sudargas** (poola keeles *Sudargi*) on küla (endine alev ja linn) Leedus Šakiai rajoonis, Sudargase valla halduskeskus. Külas on seltsimaja ja raamatukogu; sealne kool on Kiduliai põhikooli filiaal. Sudargases on nii luteri kui ka katoliku kirikud. Küla asub Nemunase kaldal.

Sudargases on sündinud juudi soost orientalist Bencion Grande.

Ajalugu
-------

Sudargase piirkonna kindlustamist alustati IV sajandil. XIV sajandini kasutusel olnud kompleksi kuulus kolm linnamäge. Ristisõdade ajal kuulus piirkond žemaitidele, oletatavasti oli nende juhiks kroonikates mainitud Sudargase-nimeline väepealik. Peter von Dusburgi kroonikas on sealseid kindlusi mainitud 1301, 1303, 1311 ja 1317 aastal. Neist viimasel õnnestus ristisõdijatel sealsed kindlustised viimaks maha põletada, seejärel jäi piirkond mõneks ajaks elaniketa.

XVI sajandil hakkasid Bona Sforza eestvedamisel leedulased seda piirkonda taas asustama. Sealset küla on esimest korda mainitud aastal 1561. Aastal 1638 püstitati külla kabel. Aastal 1724 saavutas Jan Mikołaj Radziwiłł Sudargasele alevi õiguste andmise. Tema järgi kandis alev vahepeal nime *Jansborg*. Sudargas sai ühtlasi ka õiguse pidada kaks korda aastas laata. Aastal 1748 ehitati sinna esimene kirik, mis allus algselt Jurbarkase kihelkonnale.

Aastal 1792 sai Sudargasest linn. Aastal 1795 läks see Preisimaa valdusse. Sellega seoses loodi ka Sudragase kihelkond. Tsaariajal oli asula kohta vene keeles kasutusel nimekuju Сударги. Knygnešystė ajal tegutsesid asulas mitmed salakaubavedajad, sealhulgas ka kohalik pastor Martynas Sederevičius. Esimese maailmasõja ajal põles sealne kirik maha, uus hoone valmis aastal 1924. Teise maailmasõja ajal lasid taganevad Saksa väed sealse kiriku aastal 1944 õhku. Seejärel võeti kirikuna kasutusele senine pastoraadihoone, mis on kirikuna kasutusel veel tänapäevalgi.

* SudargasSudargas
* Üks Sudargase linnamägedest ja NemunasÜks Sudargase linnamägedest ja Nemunas
* Sudargase katoliku kirikSudargase katoliku kirik
* Endine juutide kalmistu ühel Sudargase linnamägedestEndine juutide kalmistu ühel Sudargase linnamägedest
* vana katoliku kiriku varemedvana katoliku kiriku varemed

Viited
------

1. ↑  Marijampolės apskritis. Lietuvos statistikos departamento, vaadatud 08.01.2017.
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. aprill 2016. Vaadatud 26. aprillil 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  Сударги. Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона, Kd. 31А (62) : Статика — Судоустройство. С.-Петербургъ, 1901. 904 lk.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Sudargas** |

* Küla portaalis vietoves.Lt