recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Põhjapiirkond** on Brasiilia suurim piirkond, mis hõlmab 45,27% riigi territooriumist. Samas on ta ka riigi kõige hõredama asustusega piirkond, rahvastiku tihedus on üksnes 0,292 in/km².

See koosneb seitsmest osariigist: Acre, Amapá, Amazonas, Pará, Rondônia, Roraima ja Tocantinsi osariik.

Loodus
------

Põhjapiirkonna taimestik. Rohelisega on märgitud Amazonase vihmamets, oranž on *Cerrado*
Piirkonnas on üle poole kogu maailmas allesjäänud vihmametsadest. Vihmametsad on kõige liigirikkam bioom. Amazonase vihmametsad on tohutu bioloogilise mitmekesisusega. Seal elutseb 1/3 kogu maailma liikidest. Piirkond on koduks 2,5 miljonile putukaliigile, kümnetele tuhandetele taimeliikidele ja paarile tuhandele linnu- ja imetajaliigile.

Viktooria ujuklehed
Amazonase vihmamets satelliidilt

Rahvastik
---------

Belém on piirkonnas rahvaarvult teine linn
Põhjapiirkond on rahvaarvult Kesk-Läänepiirkonna järel teine väikseim - 2022. aasta rahvaloenduse andmeil elas seal 17.5 miljonit inimest. Seal on ka kõige väiksem europiidide (branco) osatähtsus (23%) ning suurim segavereliste (pardo) (67%) ja põliselanike (indígena) (2%) osatähtsus. Roraima osariigi elanikest on 11% põliselanikud, Amazonases 5%.

Suurimad linnad:

| Linn | Rahvaarv (2007) |
| --- | --- |
| Manaus | 1 612 475 |
| Belém | 1 408 847 |
| Ananindeua | 484 600 |
| Porto Velho | 380 988 |
| Macapá | 368 397 |
| Rio Branco | 288 614 |
| Santarém | 274 074 |
|

| * v
* r
Brasiilia piirkonnad ja osariigid |
| --- |
| Põhjapiirkond | 
Acre **·**  Amapá **·**  Amazonas **·**  Pará **·**  Rondônia **·**  Roraima **·**  Tocantins |  |
| Kirdepiirkond | 
Alagoas **·**  Bahia **·**  Ceará **·**  Maranhão **·**  Paraíba **·**  Pernambuco **·**  Piauí **·**  Rio Grande do Norte **·**  Sergipe |
| Kesk-Läänepiirkond | 
Goiás **·**  Mato Grosso **·**  Mato Grosso do Sul **·**  Liiduringkond |
| Kagupiirkond | 
Espírito Santo **·**  Minas Gerais **·**  Rio de Janeiro **·**  São Paulo |
| Lõunapiirkond | 
Paraná **·**  Rio Grande do Sul **·**  Santa Catarina |
**Mihkel Venda** (7. juuli 1884 Mustjala vald, Saaremaa – 18. juuni 1958 Tallinn) oli Eesti raudteelane ja politseinik.

Ta oli aastail 1918–1920 raudteede miilitsaülem ja 1920–1921 Järvamaa politseiülem. 1921. aasta veebruaris valiti ta Eesti Sotsiaaldemokraatliku Tööliste Partei nimekirjas Paide linnavolikogu liikmeks.

1921. aasta novembrist tagandas siseminister ta võimupiiride ületamise eest politseiülema ametikohalt jaoskonnaülemaks, sest Venda oli 21. augustil 1921 andnud välja määruse, millega keelas maakonnas kõik jumalateenistused, peod, pulmad, varrud, koosolekud ja talgud.

1923–1924 töötas ta Tallinna linna politsei 5. jaoskonna ülema abina, kuid koondati sellelt ametikohalt 1. maist 1924.

1944. aastal töötas Tallinn-Sadama raudteejaama kaubandusametnikuna.

Ta on maetud Rahumäe kalmistule.

Viited
------

1. ↑  Politseiülem ei tunne enese õigusi ja kohustusi. Kaja, 4. oktoober 1921
2. ↑  Tallinnast. Waba Maa, 25. mai 1923
3. ↑  Ametist vabastused ja ümberpaigutused politseis koosseisude vähendamise puhul. Päewaleht, 8. mai 1924
4. ↑  Premeeriti 8 raudteelast nende pikaajalise tööteenistuse puhul. Järva Teataja, 18. aprill 1944
5. ↑  Kalmistute register HAUDI[*alaline kõdulink*]
Willian 2018. aastal Palmeirase särgis
Willian 2012. aastal Harkivi Metalistis mängimas
**Willian Gomes de Siqueira** (mängijanimega **Willian**; sündinud 1. märtsil 1986 Três Fronteirases) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana Brasiilia esiliigaklubis Santos.

Ta alustas klubikarjääri Guaranis, mille koosseisus tegi Brasiilia kõrgliigas debüüdi 2004. aastal. Hiljem on ta Brasiilia kõrgliigas mänginud veel viie klubi koosseisus: Atlético Paranaense (2006–2008 ja 2023), Corinthians (2011–2012), Cruzeiro (2013–2016), Palmeiras (2017–2021) ja Fluminense (2022). (Brasiilia kõrgliigas on Williani resultatiivseim hooaeg olnud 2018, mil ta lõi Palmeirase meeskonnas kümme väravat.

Ta on tulnud Brasiilia meistriks neljal korral ja seda kolme klubiga: 2011. aastal Corinthiansega, 2013. ja 2014. aastal Cruzeiroga ning 2018. aastal Palmeirasega.

2023. aasta detsembris läks ta Fluminesest üheks hooajaks laenule Santosesse.

Ainus välisklubi, kus ta mänginud, oli Ukraina kõrgliigaklubi Harkivi Metalist, mille koosseisu kuulus ta hooajal 2012–13.

Saavutused
----------

Corinthians
* Campeonato Brasileiro Série A: 2011
* Copa Libertadores: 2012

Cruzeiro
* Campeonato Brasileiro Série A: 2013, 2014
* Campeonato Mineiro: 2014

Palmeiras
* Campeonato Brasileiro Série A: 2018
* Campeonato Paulista: 2020
* Copa do Brasil: 2020
* Copa Libertadores: 2020, 2021

Fluminense
* Campeonato Carioca: 2022, 2023

Viited
------

1. ↑  "Santos FC acerta contratação de atacante Willian Bigode" (Brasiilia portugali). Santos FC. 28. detsember 2023. Vaadatud 28. detsembril 2023.
Laupa mõisa peahoone Pärnu jõe ääres
**Laupa mõis** (saksa keeles *Laupa*) oli rüütlimõis Järvamaal Türi kihelkonnas.

Ajalugu
-------

Laupa mõisa asutajaks peetakse Rootsi ratsaväeohvitseri Claus Trällot, kes ostis Laupa küla 1614. aastal kuningas Gustav II Adolfi käest. 1630. aastal kingiti mõis Reinhold von Fersenile, kelle järeltulijatele (*von Fersen a. d. H. Laupa*) kuulus Laupa mõis aastani 1849.

Mõisahooned
-----------

Viimasteks omanikeks oli perekond Taube, kes lasi ka ehitada 1905. aastal mahapõletatud hoone asemele praeguse esindusliku uusbarokse mõisahoone. 1913. aastal valminud hoone arhitekt oli Jacques Rosenbaum. Hoonet iseloomustavad mansardkatused, nii esi- kui ka tagaküljel asuvad suurejoonelised terrassid ja ülikülluslik stukkdekoor.

Mõis asub Pärnu jõe kaldal, ümbritsetuna ilusast pargist. Mõisa juurde kuulub viinavabrik, valitsejamaja, kuivati, tall ja kelder. Peahoone ja eelnimetatud on kultuurimälestised. Lisaks on park looduskaitse all.

Aastast 1922 tegutseb mõisahoones Laupa Põhikool.

Nüüdisajal jääb Laupa mõis Järva maakonda Türi valla territooriumile.

* PeahoonePeahoone
* PeahoonePeahoone
* TallTall
* KuivatiKuivati
* KelderKelder
* Laupa mõis (1914)Laupa mõis (1914)

Viited
------

1. ↑  "Laupa Põhikool: ajalugu". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. august 2012. Vaadatud 9. märtsil 2013.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Laupa mõis** |

* Laupa mõis. Inventariseerimine. Muinsuskaitseameti digiteeritud arhivaalid
* Laupa mõis Eesti mõisaportaalis
* Eesti Ajalooarhiivi kinnistute register: Laupa mõis (Türi khk)


Türi kihelkond

**Kirik**: Türi kirik  

**Mõisad**: Hundisaare mõis | Kirna mõis | Kolu mõis | Kärevere mõis | Kõltsi mõis | Laupa mõis | Liivamäe mõis | Lokuta mõis | Mäeküla mõis | Nehatu mõis | Oisu mõis | Pakasmäe mõis | Piiumetsa mõis | Poaka mõis | Päri mõis | Reopalu mõis | Rikassaare mõis | Roovere mõis | Röa mõis | Siugumetsa mõis | Särevere mõis | Taikse mõis | Tedre mõis | Tori mõis | Türi mõis | Türi kirikumõis | Türi-Alliku mõis | Vahastu mõis | Varmassaare mõis | Vissuvere mõis | Väätsa mõis | Ülejõe mõis
Tyronne Ebuehi 2015. aastal ADO Den Haagi mängijana
**Tyronne Efe Ebueh** (sündinud 16. detsembril 1995 Haarlemis) on Hollandis sündinud Nigeeria jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Itaalia kõrgliigaklubis Empoli ja Nigeeria jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Hollandi klubis ADO Den Haag. Hollandi kõrgliigas tegi ta debüüdi 10. augustil 2014 mängus Feyenoordi vastu.

2018. aasta mais sõlmis ta viieaastase lepingu Portugali kõrgliigaklubiga Lissaboni Benfica. Vigastuse tõttu jäi ta hooajast 2018/19 tervenisti eemale. Hooajal 2019/20 mängis ta kuuel korral Benfica reservmeeskonnas Portugali esiliigas. Hooajal 2020/21 oli ta Benficast laenul Hollandi kõrgliigaklubis Twente ja hooajal 2021/22 Itaalia kõrgliigaklubis Venezia.

2022. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Empoliga.

Nigeeria jalgpallikoondises tegi Ebuehi debüüdi 1. juunil 2017 sõprusmängus Togo vastu. Ta kuulus Nigeeria koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Viited
------

1. ↑  "Tyronne Ebuehi è un nuovo calciatore azzurro" (itaalia). Empoli. 5. juuli 2022. Vaadatud 6. juulil 2022.
**Henn Vilbaste** (17. detsember 1932 – 3. mai 1993) oli looduskaitsja, metsamees, ornitoloog ja jõhvikaaretaja.

Lõpetas Eesti Põllumajanduse Akadeemia 1957. aastal metsamajandusinsenerina. 

Oli 1957 Tarvastu abimetsaülem, 1957–1961 Kaansoo metsaülem, 1961–1963 Matsalu Riikliku Looduskaitseala teadustöötaja, 1963–1993 Nigula Riikliku Looduskaitseala direktor. Algatas tihaslaste laiaulatuslikuks vaatlemiseks ja rõngastamiseks projekti „Operatsioon „Parus"". Rajas 1969. aastal rändlindude uurimiseks Kabli linnujaama. Tema eestvõtmisel ühines Eesti rahvusvahelise lindude rände uurimise programmiga „Operatsioon Baltika" (1970) ja roostikulindude rõngastamise programmiga „Acroprojekt" (1984). Kaasas linnuvaatlemisse ja rõngastamisse sadu linnuhuvilisi. Kuulus Lindude Rände Uurimise Balti Komisjoni. Tema juhtimisel rajati sookaitsealade võrgustik ja loodi jõhvikasoode kaitsmise teoreetilised alused ning inventeeriti 1965–1972 jõhvikasoid, tegi ettepaneku Soomaale rajada rahvuspargi. Ta oli ammendatud freesturbaväljadel jõhvika kasvatamise metoodika loojaid (selle alusel rajati jääkrabadesse 276 ha jõhvikakultuure) ja jõhvika geenifondi kaitseks ning aretustööks tarviliku jõhvikakollektsiooni (sisaldas 760 vormi) koostajaid. 

Aretanud koos abikaasa Juta Vilbastega 6 jõhvikasorti (Nigula, Maima, Kuresoo, Soontagana, Tartu, Virussaare) ja loonud metoodikad, mille kohaselt saab jõhvikakultuure rajada külvi teel ning suurendada jõhvikaseemnete idanevust.

Isiklikku
---------

Gustav Vilbaste ja Ellen Vilbaste poeg, tema vend Juhan Vilbaste oli entomoloog. Abikaasa Juta Vilbaste on jõhvikaaretaja. Poeg Enn Vilbaste on ornitoloog, looduskaitsja ja Eesti majanduspiiri kaitsja, tütar Kristel Vilbaste on loodusajakirjanik.

Tunnustus
---------

* 1982 Eesti NSV suur looduskaitsemärk

Töid
----

* "Jõhvikasood hävivad" (1971)
* "Jõhvika kultiveerimise võimalustest Eesti NSV-s" (1974)
* "Operatsioon „Parus"" (1974)
* "Jõhvikakultuuride rajamise juhend" (1991)
* "Some results of the „Acroproject" in Estonia" (1993, koos Agu Leivitsiga)
* "Jõhvikas – põhjamaine viinamari" (1995, koos Juta Vilbaste ja Kristel (Ader) Vilbastega)
**Jegor Rotšev** (vene keeles Егор Васильевич Рочев; 7. mai 1937 – 9. oktoober 2012) oli komi kirjanik.

Jegor Rotšev sündis Bolšezemelskaja tundras põhjapõdrakasvataja perekonnas, ajal, mil põdrakari oli teel Põhja-Jäämere poole. Ta lõpetas 8. klassi Ust-Ussinski keskkoolis, töötas Uhta mehaanikatehases, õppis õhtukoolis, teenis aega Nõukogude armees. 1971. aastal lõpetas ta Maksim Gorki nimelise Kirjandusinstituudi. Instituudi lõpetamise järel töötas ta ajakirjanikuna ajalehes Jugõd Tui ja televisioonis. Aastatel 1977–1993 töötas ta ajakirja Voivõv Kodzuv toimetuses, olles mõnda aega ka peatoimetaja.

Jegor Rotševi esimene jutustus avaldati ajakirjas Voivõv Kodzuv 1962. aastal. 1971. aastal ilmus Rotševi esimene raamat "Батьлöн ордым" ('Isa rada'). Tema tuntuimate teoste hulka kuulub romaanidiloogia "Лӧз тундра" ('Helesinine tundra').

Eesti keeles on 1980. aastal ilmunud Jegor Rotševi lasteraamat "Väike Mitruk ja suur tundra". 2011. aastal avaldatud kogumikus "Seal kaugel-kaugel : valik komi proosat : 30 lugu 27-lt autorilt aastatest 1924–2010." on ilmunud katkend Rotševi jutustusest "Põdrast kiiremini" pealkirja "Mitruk püüab kuud" all.

Viited
------

1. ↑  Рочев Егор Васильевич, Коми народный писатель foto11.com
2. ↑  Твои люди, Ижма. Рочев Егор Васильевич Ижемский районный историко-краеведческий музей
3. ↑  Рочев Егор Финно-угорский культурный центр Российской Федерации
4. ↑  Скончался известный коми писатель komikz.ru
Nayef Aguerd 2023. aastal West Ham Unitedi mängijana
**Nayef Aguerd** (sündinud 30. märtsil 1996 Kenitras) on Maroko jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis West Ham United ja Maroko jalgpallikoondises.

Aastatel 2014–2018 mängis Aguerd Maroko kõrgliigaklubis FUS Rabat. Hooajal 2015/16 tuli ta Rabatiga Maroko meistriks.

Aastatel 2018–2020 kuulus ta Prantsusmaa kõrgliigaklubi Dijoni ridadesse. 2020. aasta augustis sõlmis ta lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Rennesi Stade ning kuulus seejärel kaks hooaega klubi põhikoosseisu.

2022. aasta juunis siirdus Aguerd umbes 30 miljoni naelsterlingi eest West Ham Unitedi, kellega sõlmis viieaastase lepingu. Ta sai hooajaeelses sõprusmängus vigastada ning tegi West Ham Unitedi põhimeeskonnas ametliku debüüdi 27. oktoobril 2022 UEFA Euroopa Konverentsiliiga mängus Silkeborgi vastu. Inglismaa kõrgliigas lõi ta esimese värava 2. aprillil 2023 mängus Southamptoni vastu.

Maroko jalgpallikoondises debüteeris Aguerd 31. augustil 2016 sõprusmängus Albaania vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 6. septembril 2021 MM-i valikmängus Sudaani vastu. Ta on kuulunud Maroko koondisse 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel ja 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.

Viited
------

1. ↑  "West Ham complete £30m Aguerd signing from Rennes". BBC Sport. 20. juuni 2022. Vaadatud 20. juunil 2022.
2. ↑  Steinberg, Jacob (2. aprill 2023). "Nayef Aguerd gives West Ham vital win over Southampton to lift survival fight". *The Guardian* (Briti inglise). ISSN 0261-3077. Vaadatud 2. aprillil 2023.
3. ↑   (vaadatud 29.4.2023)

Välislingid
-----------

* Profiil West Ham Unitedi kodulehel

| * v
* r
West Ham United FC mängijad  –  Premier League |
| --- |
| 

* 1 Fabiański
* 2 Johnson
* 3 Cresswell
* 4 Zouma (k)
* 5 Coufal
* 7 Ward-Prowse
* 8 Fornals
* 9 Antonio
* 10 Paquetá
* 14 Kudus
* 15 Mavropános
* 17 Cornet
* 18 Ings
* 19 Álvarez
* 20 Bowen
* 21 Ogbonna
* 22 Benrahma
* 23 Areola
* 24 Kehrer
* 27 Aguerd
* 28 Souček
* 32 Coventry
* 33 Emerson
* 45 Mubama
* Treener: Moyes

 |

| * v
* r
Maroko koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Bounou
* 2 Hakimi
* 3 Mazraoui
* 4 Amrabat
* 5 Aguerd
* 6 Saïss (c)
* 7 Ziyech
* 8 Ounahi
* 9 Hamdallah
* 10 Zaroury
* 11 Sabiri
* 12 Munir
* 13 Chair
* 14 Aboukhlal
* 15 Amallah
* 16 Ezzalzouli
* 17 Boufal
* 18 El Yamiq
* 19 En-Nesyri
* 20 Dari
* 21 Cheddira
* 22 Tagnaouti
* 23 El Khannous
* 24 Benoun
* 25 Attiyat Allah
* 26 Jabrane
* Treener: Regragui

 | Maroko |
Cirrus Vision SF50
**Cirrus Vision SF50** (tuntud ka **Vision Jet**) on USA lennukiehitusfirma Cirrus Aircraft Corporationi loodud ühemootoriline ülimalt kerge (kuni 4,5 tonni) reaktiivreisilennuk (inglise k. VLJ).

Konstruktsioon
--------------

Lennuk on tervenisti, kaasa-arvatud kandepind, valmistatud süsinikkomposiidist. Williams International FJ33-5A turboventilaatormootor asub lennuki tagaosas kere peal. Mootorist väljuva reaktiivjoa tõttu on Vision Jet V-kujulise saba juhtpindadega.

Salong
------

Vision Jeti kohandatav salong mahutab kuni 7 inimest – 5 täiskasvanut ja 2 last. Igat istet saab vajadusel lihtsaltlt eemaldada või ja tagasi paigaldada.

Cirrus SF50 külgmised aknad on lennuki kohta suured ning liigse valguse tõkestamiseks toonitud. Reisijate meelelahutuseks on salongis kuvarid, teabe või esitluste vaatamiseks. Lennuki pardale saab paigaldada Wi-Fi võrguseadme.

Turvalisus
----------

Cirrus Vision SF50 on varustatud langevarjusüsteemiga Cirrus Airframe Parachute System® ehk CAPS® ja Safe Return™.

Piloot võib aktiveerida süsteemi CAPS® juhul kui lennu ajal tekib mootoririke või kui lennuk kaotab täielikult juhitavuse. Päästelangevari asub Vision Jeti kere ninaosas.. Pärast süsteemi CAPS® aktiveerimist langevarjuga maapinnale laskumise turvalisemaks muutmiseks on lennuki kere, telik ja istmed konstrueeritud nii, et need aitavad löögienergiat neelata.

Süsteem CAPS® on päästnud juba rohkem kui 90 Cirruse lennukil reisinud inimese elu.

Cirrus Vision SF50 on esimene Safe Return™-i süsteemiga varustatud reaktiivreisilennuk. Kui piloot muutub lennu ajal teovõimetuks, saab ka reisija aktiveerida süsteemi Safe Return™ salongi lael asuvat nuppu vajutades. Seejärel leiab süsteem lähima sobiva lennuvälja, loob lennujuhiga raadioühenduse ja maandab lennuki.

Vision Jeti praktiline lennukõrgus on 10 500 meetrit, mistõttu peab selle kabiin olema survestatud. Lennukis tagatakse see automaatselt. Kui mingil põhjusel toimub salongi dekompressioon ning piloot muutub seetõttu teovõimetuks, laskub lennuk ise sellisele ohutule kõrgusele, kus piloodi teovõime taastub.

Viited
------

1. ↑  "Cirrus Vision Jet SF50". *Compare Private Planes*. Vaadatud 25.03.2021.
2. 1 2  "Explore The Vision SF50". *Cirrus Aircraft UK*. Originaali arhiivikoopia seisuga 14.04.2021. Vaadatud 25.03.2021.
3. 1 2  "Vision Jet". *Cirrus Aircraft*. 2021. Vaadatud 25.03.2021.
4. 1 2 3  Pallini, Thomas (21. juuni 2020). "The 11 coolest features of the Cirrus Vision Jet, the $2 million 'personal' private jet with a parachute and emergency automatic landing capability". *Business Insider*. Vaadatud 25.03.2021.
5. 1 2  "Guide to the CIRRUS AIRFRAME PARACHUTE SYSTEM (CAPS™)" (PDF). *Cirrus Aircraft*. 2013. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 6.05.2021. Vaadatud 25.03.2021.
6. ↑  Lynch, Kerry (31. august 2020). "Cirrus, Garmin Nab FAA Nod for Autoland on Vision Jet". *Aviation International News*. Vaadatud 25.03.2021.
**Vaike Raid** (aastani 1947 **Talu**, 25. september 1925 Kunda-Malla vald, Virumaa – 1999) oli eesti ajaloolane.

Elulugu
-------

Vaike Raid oli talupidaja tütar.

Lõpetas 1945 Tallinna Õpetajate Seminari ja 1971 kaugõppes Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo osakonna, töötades samal ajal kooliõpetajana. 1972–1975 Eesti NSV TA Ajaloo Instituudi (AI) aspirant, ajalookandidaat (1984, AI), väitekiri "Политзаключенные буржуазной Эстонии, их борьба и внетюременные связи". Oli 1968–1970 Eesti NSV Riikliku Arhiivi (ORKA) nooremteadur, 1970–1989 ühingu Teadus kirjastusgrupi referent, 1990–1993 AI teadur. Siirdus 1994 tööle Pärnu, sealt Rakverre. 1970–1985 oli Raidi peamiseks uurimisvaldkonnaks Eesti seadusandlus, kohtupoliitika ja vanglate olukord. Selle tulemusena valmis tal ülalnimetatud väitekiri, mis on avaldatud ka raamatuna (1985).

Teadustöö
---------

Uurinud Nõukogude Liidu anneksiooni tagajärgi Eesti majanduses, tõestades, et 1940–1941 aset leidnud turumajanduse struktuuride lõhkumine (natsionaliseerimine) ja tsiviilisikute varade võõrandamine tõid kaasa uute struktuuride ebaefektiivsuse ja aeglase käivitumise. Avaldanud nende probleemide kohta brošüüri (1994). Aastast 1994 on olnud Raidi uurimisteemaks omavalitsuste tulupoliitika (majandamine) Eesti Vabariigis 1930. aastate teisel poolel, samuti vähemusrahvuste koolide tegevus. Üle 15 teadustrükise, samuti aimeartikleid.

Teoseid
-------

* Töölistevastane seadusandlus kodanlikus Eestis. // Küsimused ja Vastused (1979) 24
* Mida on teada MOPR-i ajaloost. // Küsimused ja Vastused (1980) 7
* Nende elu oli võitlus. Tallinn, 1985
* Vaike Raid-Talu. Eesti ja anneksioon (majandusalane arutlus). Rakvere, 1999.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Ilmatsalu Noortekeskuse hoone aadressil Järve tee 8, IlmatsaluIlmatsalu Noortekeskuse hoone aadressil Järve tee 8, Ilmatsalu
**Ilmatsalu Noortekeskus** on Ilmatsalus, aadressil Järve tee 8, Ilmatsalu, tegutsev noorsootööasutus. Hoones 2-korrusel tegutsev noortekeskus on mõeldud noortele vanuses 7-19 eluaastat. Ilmatsalu Noortekeskus on osa **Tartu Noorsootöö Keskusest.** Noortekeskus lähtub enda tegevuses avatud noorsootöö põhimõtetest, tegevused on noorele vabatahtlikud ning tasuta. Lisaks viivad noorsootöötajad nii noortekeskuste ruumides kui välialadel tasuta läbi hariduslikke töötube klassidele ja muudele noortegruppidele. Täpsema info leiab neist leiab Tartu Noorsootöö Keskuse kodulehelt. 

Noortekeskuses saavad noored suhelda eakaaslastega, mängida lauamänge, ping-pongi, lauajalgpalli, lauahokit, WildEsti, xBox’i ja palju muud. Kõik noortekeskuses toimuvad tegevused on noortele tasuta ja avatud osalusega. 

Ramp Ilmatsalu noortekeskuse hoovis
**Keskuse lahtiolekuajad:**

T-N 13-19 

R 13-20 

L 11-16 

E ja P suletud 

  

Tulenevalt oma fookussuunast keskendub Ilmatsalu noortekeskus kõikidele võimetekohase **aktiivse liikumise propageerimisele** – korraldatakse orienteerumisi ning matkasid, suvisel hooajal on olenemata päevast võimalik mängida disc-golfi ning harjutada tasakaalu slackline’il.

Ilmatsalu noortekeskuse fookussuunaks on loodusharidus, selle raames toimub meil igal neljapäeval loodussõprade klubi, kus korraldatakse erinevaid õppepäevi (nt üleelamiskursused), käiakse telkimas, külastatakse looduskeskusi, külla tulevad oma ala eksperdid jmt. Samuti külastatakse seiklusparke ning sisespordi keskusi. 

Populaarne on ka kokandusklubi, kus valmistatakse lihtsamaid, kuid ka erinevaid rahuvroogasid, õpitakse tervislikuma ja tasakaalustatud toitumise kohta. Mõne noore jaoks on see koht, kus kooritakse esimest korda kartulit, mõne jaoks aga võimalus teisi noori juhendada. 

Lisaks on noortel võimalik korraldada omaalgatuslikke tegevusi. Olgu selleks siis projektifondi NOA projektid või väiksemad noortetoasisesed ettevõtmised, seejuures on kindlustatud noorsootöötajate poolt mentorlus.

#### Tartu Noorsootöö Keskus

Tartu Noorsootöö Keskus on Tartu linnavalitsuse kultuuriosakonna allasutus, mis korraldab noorsootööd Tartu linnas. Keskusel on kokku viis noortekeskust- kaks Anne Noortekeskust (vanusele 7-11 ning 12-19 eluaastat) aadressil Uus 56, Tartu; kaks Lille Noortekeskust (vanusele 7-11 ning 12-19 eluaastat) aadressil Lille 9, Tartu ning Ilmatsalus üks keskus (vanusele 7-19 eluaastat), aadressil Järve tee 8, Ilmatsalu.
Linnuse asendiplaan 19. sajandist.   
Autor: Carl Faehlmann
Linnuse vaade läänest 19. sajandil.   
Autor: Carl Faehlmann
**Edise vasallilinnus** (saksa keeles *Schloẞ Etz*) oli vasallilinnus Edise külas Jõhvi kihelkonnas Virumaal.

Tänapäevase haldusjaotuse järgi asuvad linnuse varemed Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas.

Linnuse ajalugu
---------------

Edise linnus ehitati 15. sajandil kolmekorruselise kindlustatud tornina. Ajaloolase Ants Heina uurimistööde alusel võib arvata linnuse ehitusajaks aastat 1477. Edise linnus oli koos Jõhvi kindluskiriku ja Purtse vasallilinnusega sealkandis üks kolmest sõjalisest tugipunktist ja kaitserajatisest. Edise linnus võimaldas kontrollida Tallinnast ja Tartust tulevaid ja Narva viivat teed. Edise vasallinnust mainis Renneri kroonika Narva ja Vasknarva ordulinnuse kõrval tähtsuselt kolmanda linnusena Alutagusel.

Linnus kuulus Michael von Taube andmetel Taubede suguvõsale 13. sajandist, tõestuskirjades on lossi Taubede omanduses esmamainitud 1477. aastal. 16. sajandi viimasel veerandil oli Edise mõisa ja loss, Kuressaare komandandi Hans von Focki omanduses. Loss müüdi kindral Georg Johann von Maydellile 1698. aastal, Põhjasõja eel Otto Johann Taube poolt.

Edise linnust on mainitud Vene-Liivi sõja ajal, kui see jäi 1558. aasta juunis venelaste kätte. Kindluse 10-meheline kaitsemeeskond alistus ja vabastati venelaste poolt, kindlus aga hävitati.

1600. aastal koostatud Rootsi maarevisjoniraamatutes linnust kindlusena enam ei nimetata. 

1816. aastast oli Edise pandiõiguse alusel kaupmees Frei valduses ja seejärel Tollide, Schwebside ja Rosenite valduses.

1919. aasta võõrandamise järel sai mõisasüdame omanikuks Vabadussõjast tuntud kindral Aleksander Tõnisson, hilisem Tartu ja Tallinna linnapea.

Edise mõisnikele kuulus ka Jõhvi kiriku patronaadiõigus ning Ediselt viis Jõhvi kirikusse maa-alune käik, mille suue aeti kinni kindluse lammutamisega. Linnuse varemed olid säilinud veel Teise maailmasõja lõpuni, kuid hiljem need lammutati.

Vaata ka
--------

* Edise mõis

Viited
------

1. ↑  Prof. Bar. M. Taube, Archiv des uradl. Geschlechtes Taube I Abt. I Bd. Petersb. 1910, pg 128 jne
2. ↑  Georg Adelheim, "Revaler Ahnentafeln. Hans Fock" Eine Fortsetzung der Laurenty’schen „Genealogie der alten Familien Revals" I, 1929, seite 9
3. ↑  Virumaa, Maakonna minevikku ja olevikku kajastav koguteos. Koostanud Ernst Rosenberg. Viru Maavalitsuse väljaanne. 1924, Rakvere. lk 83

Kirjandus
---------

* U. Hermanni ajalooline õiend "Edise vasall linnus", 1973

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Edise vasallilinnus** |

* Edise vasallilinnus kultuurimälestiste riiklikus registris
* SIHTASUTUS EDISE LINNUS
**Gorizia** (sl. *Gorica*, fur. *Gurize*) on linn Itaalias Friuli-Venezia Giulia maakonnas, 2017. aastani Gorizia provintsi keskus. Linn asub Julia Alpide jalamil Sloveenia piiri ääres. Teisel pool piiri asub Sloveenia linn Nova Gorica.

2017. aasta lõpu seisuga oli linnas 34 411 elanikku.

1910. aasta Austria-Ungari rahvaloenduse andmetel elas linnas 30 995 inimest, kellest 14 812 (47.78%) olid itaaliakeelsed, 10 790 (34.81%) sloveenikeelsed ja 3 238 (10.45%) saksakeelsed. Samas eeslinnad olid tugevalt sloveenikeelsed (77% sloveeni, 21% itaalia keel).

1921. aasta rahvaloenduse andmetel oli linna umbes 47 000 elanikust 45,5% sloveenikeelseid, 33% itaaliakeelseid ja 20,5% friuulikeelseid.

Peale teist maailmasõja oli Gorizia aastatel 1945-1947 liitlasvägede administratsiooni all. 1947. aastal tagastati linn Itaaliale, kuid mõned perifeersed ringkonnad anti Jugoslaaviale. Pool linnast, kus elas umbes 20% linna elanikest, läks Jugoslaaviale, kus moodustati uus Nova Gorica linn. Ka Gorizia raudteejaamast, mis asus Villachi-Trieste raudteel, sai nüüd Nova Gorica raudteejaam, samas kui Gorizia uueks jaamaks sai Udine-Trieste raudteel asuv Gorizia Centrale. Nova Gorica raudteejaama esine väljak (Trg Evrope/Piazzale della Transalpina) oli 1947-2004 Itaalia-Jugoslaavia (hiljem Sloveenia) piiriks, läbi väljaku keskpunkti jooksis müür. Peale Sloveenia liitumist Euroopa liiduga 2004 lammutati müür väljaku keskel, peale Sloveenia liitumist Schengeni viisaruumiga 21. detsembril 2007 on väljak täielikult avatud.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. oktoober 2019. Vaadatud 22. novembril 2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Gorizia** |
**Henno Kirikmäe** (3. september 1921 Auvere vald – 28. jaanuar 2014 Stockholm) oli eesti pedagoog ja koolijuht, Stockholmi Eesti Algkooli direktor.

Ta on õppinud Tallinna Õpetajate Seminaris, kus ta omandas matemaatikaõpetaja kutse; aastal 1941 lõpetas ta Tartu Õpetajate Seminari. Aastail 1942–1943 õppis ta Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas. Et mitte lasta end mobiliseerida Saksa sõjaväkke, siirdus ta aastal 1943 Soome, kus tast sai soomepoiss ehk 200. jalaväerügemendi võitleja. 

1944. aastal naasis ta Eestisse ning põgenes Kihnu kaudu purjekaga Rootsi, kus elas algul Gotlandil põgenikuelu. Aastatel 1945–1946 õppis ta Stockholmi Ülikoolis.

Õpetaja ja koolidirektor
------------------------

Ta on töötanud õpetajana Tartu 16. Algkoolis. Aastatel 1946–1949 oli ta Rootsis eesti laste suvekodus kasvataja. Aastatel 1950–1975 töötas ta õpetajana Stockholmi Eesti Algkooli vanemates klassides, õpetades matemaatikat, geograafiat, võimlemist ja puutööd. 1975. aastal valiti Henno Kirikmäe sama Stockholmi Eesti Kooli juhatajaks ning töötas selles ametis kuni pensionile minekuni 1985. aastal. Ta pidas kooliga sidet ka hiljem ning külastas kooli viimast korda augustis 2013.

Lisaks töötas ta aastail 1956–1966 õpetajana Stockholmi Linna Majapidamiskoolis.

Muu pedagoogiline töö
---------------------

Alates 1946. aastast ja koolivaheaegadel aitas Henno Kirikmäe mitmel pool Rootsis eesti laste suvekodusid korraldada ning oli aastail 1950–1962 Gotlandil Ojamaa suvekodu juhataja.

Ta oli Eesti Algkooliõpetajate Ühingu ja Eesti Õpetajate Keskühingu liige ning mõnd aega ka mõlema ühingu esimees. Toimetas õpetajate häälekandjat Bülletään ja avaldas artikleid nii õpilaste koolivälisest tegevusest kui ka õpetajate kutseorganisatsioonidest.

Henno Kirikmäe tegeles spordiga ja laulis palju aastaid Stockholmi Eesti Meeskooris.

Tunnustus
---------

* 1989 Forseliuse Seltsi Ignatsi Jaagu medal
* 1999 Eesti Õpetajate Liidu auliige
* 2007 Eesti Kooli Sõprade Seltsi auliige
* 2008 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Jaan Seim. Henno Kirikmäe 1921-2014. Eesti Päevaleht, 5. märts 2014

Välislingid
-----------

*
**Eesti punane raamat** ehk punane nimestik on Eesti riigi territooriumil leitud looduslike liikide andmestik, mis annab hinnangu liikide ohustatusele ehk nende väljasuremise tõenäosusele. Eesti punase raamatu eesmärgiks on Eesti ala asustavate elustikuliikide ja madalamate taksonite ning koos sellega kogu looduse seisundi hindamine, tähelepanu pööramine liigilise mitmekesisuse vähenemise ohule, üleskutse esitamine selle ohu ärahoidmiseks ning alusteadmiste andmine looduskaitselise tegevuse suunamiseks ja korraldamiseks.[*viide?*]

Punaste nimestike pidamise algatus on pärit Rahvusvahelisest Looduskaitseliidust, mis peab ohustatud liikide andmestikku ülemaailmselt ohustatud liikide kohta.[*viide?*]

Ajalugu
-------

Esimese Eesti punase raamatu koostamist alustati 1975. aastal Eerik Kumari eestvedamisel Eesti Teaduste Akadeemia looduskaitse komisjonis. Raamatu teaduslik käsikirjaline variant (neljas eksemplaris) valmis 1979. aastal, autoriteks olid peamiselt Zooloogia ja Botaanika Instituudi (ZBI) teadlased ja raamat sisaldas andmeid 259 liigi kohta. 1982. aastal ilmus laiale lugejaskonnale mõeldud Eerik Kumari koostatud kõvaköiteline raamat. 

Teise Eesti punase raamatu koostamist juhtis Arvi Järvekülg, 1988. aastaks sai valmis 315 liiki käsitlev andmestik, kuid need jäid raamatuna ilmumata Eesti ühiskonnas toimunud suurte muutuste tõttu. Nimestikud avaldati 1993. aastal.[*viide?*]

Kolmanda Eesti punase raamatu koostaja ja toimetaja oli Vilju Lilleleht. Andmeid koondasid 25 Eesti loodusteadlast, kokku käsitleti 1312 liigi andmeid ning trükis ilmus TA looduskaitse komisjoni väljaandena 1998. aastal Keskkonnaministeeriumi ja Keskkonnafondi toetusel. 2002. aastal valmis esimest korda Eesti punase raamatu veebiväljaanne, mis kajastas 1998. aastal ilmunud trükitud raamatu andmeid .

2006. aastal hakkas TA looduskaitse komisjon uut punast raamatut koostama. 2008. aasta lõpus valmis uus Eesti punane (raamat) nimestik, mille koostamise aluseks võeti uued IUCN-i nõuded. See kajastas parimal moel ajakohaseid teadmisi liikide seisundist Eesti looduses ja moodustab liikide õigusliku kaitse korralduseks, kaitsemeetmete kavandamiseks ja rakendamiseks teadusliku aluse. Uus punase nimestiku andmebaas asub eElurikkuse kodulehel.

Eesti punase nimestiku ohustatuse kategooriad
---------------------------------------------

* Piirkonnas välja surnud (*Regionally extinct, RE*)
* Kriitilises seisundis (*Critically endangered, CR*)
* Väljasuremisohus (*Endangered, EN*)
* Ohualtid (*Vulnerable, VU*)
* Ohulähedased (*Near threatened, NT*)
* Soodsas seisundis (*Least concern, LC*)
* Puuduliku andmestikuga (*Data deficient, DD*)
* Mittehinnatavad (*Not applicable, NA*)
* Hindamata (*Not evaluated, NE*)

Eesti punaseid nimestikke
-------------------------

* Eesti imetajate punane nimestik
* Eesti kahepaiksete punane nimestik
* Eesti kalade punane nimestik
* Eesti lindude punane nimestik
* Eesti roomajate punane nimestik
* Eesti seente punane nimestik

Viited
------

1. ↑  EESTI TA LKK PUNANE RAAMAT
2. ↑  Punane raamat: saateks
3. ↑  "eElurikkus". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. märts 2012. Vaadatud 17. märtsil 2012.
**Vadja viiendik** (vene keeles *Во́дская пяти́на*, soome keeles *Vatjan viidennes*) oli Vadjamaa territoorium Novgorodi vabariigi ja hiljem Moskva suurvürstiriigi ja Moskva tsaaririigis.

Piirkond sai nimetuse sellel alal elanud vadjalastest elanike järgi.

Novgorodi vabariigi koosseisu kuulunud maa-alad 16. sajandil, Vadja viiendik, Šeloni, Bežetski, Derevski ja Oboneži viiendik piiridega
Vadja viiendiku idapiiriks Volhovi jõgi ja läänepiiriks Lauga jõgi. Piirkond kattus Novgorogi vabariigi põhjapoolse ala, osa Ingerist ja osa Karjalalast.

16. sajandil jagunes piirkond Karjala ja Lauga pooleks. Rootsi kuningriigi ja Moskva tsaaririigi vahel sõlmitud Stolbovo rahulepingu alusel 1617. aastal, loovutas Moskva tsaaririik Koporje, Orehhovo ja Käkisalmi maakonnad Rootsi kuningriigile, mis kuulusid Ingerimaa kubermangu ja Käkisalmi läänina Rootsi Ingeri koosseisu.

1700–1721 toimunud Põhjasõja tulemusel vallutas Venemaa Peeter I juhtimisel piirkonna uuesti ning liitis lõplikult Venemaaga, piirkond liideti moodustatud Venemaa Ingerimaa kubermangu koosseisu.

Territoorium
------------

Vadja viiendikku kuulusid:

* Novgorodi kirikukihelkond
* Koporje kihelkond
	+ Djatlino (soome keeles *Paastonkylä*),
	+ Grigorjevski (soome *Iljussa*),
	+ Grjazno (soome *Possata*),
	+ Jastrebino,
	+ Kargali,
	+ Kipen (*Kuippina*),
	+ Orina (*Orinansavotta*),
	+ Osertsa,
	+ Ratsina,
	+ Ruuta,
	+ Saamosti,
	+ Suur-Saaritsa, (vene keeles Большое Заречье*)*
	+ Saaritsan kants, (vene keeles *Заречье*)
	+ Suija,
	+ Tillitsa,
	+ Tääkeli pogostid ehk vallad;
* Jaama kihelkond
	+ Opolje "Tšuudis",
	+ Toldoga "Tšuudis",
	+ osa Ratsina pogostist;
* Laatokankaupunki kihelkond
	+ osa Lopen vallast;
* Pähkinälinna kihelkond;
	+ Ingeri,
	+ Järvisaari,
	+ Kaupungi ehk Spasski vald,
	+ Keltto,
	+ Korpiselkä,
	+ Kuivaisi,
	+ Loppi,
	+ Tuutari pogostid ehk vallad;
* Karjala ehk Käkisalmi kihelkond (vene *Корельский уезд*)
	+ Ilomantsi vald (vene *Иломанский погост*),
	+ Kaupungin vald ehk Räisälä (*Городенский погост*),
	+ Kurkijoki vald (*Кирьяжский погост*),
	+ Rautu (*Ровдужский погост*)
	+ Sakkola (*Саккульский погост*),
	+ Salmi vald (*Соломянский погост*)
	+ Sortavala (*Сердовольский погост*) pogostid ehk vallad.

Pogostite venekeelsed nimetused tulenesid vene õigeusu kihelkonnakirikute nimetustest. Pogostite ehk kogukondade piirid olid välja kujunenud juba enne riiklike haldusjaotusüksuste, maakondade moodustamist looduslike piiride järgi, seetõttu olid ka pogostid jagatud erinevate maakondande vahel looduslike piiride alusel.

* Ingeri ja Vadjamaa Rootsi kuningriigi IdamereprovintsidenaIngeri ja Vadjamaa Rootsi kuningriigi Idamereprovintsidena
* Ingeri ja Vadjamaa Peterburi kubermangus 1727. aastalIngeri ja Vadjamaa Peterburi kubermangus 1727. aastal
Bisletti mängud 4. juunil 2010
**Bislett Games** ehk **Bisletti mängud** on iga-aastane kergejõustikuvõistlus Norras Oslos Bisletti staadionil. Varem oli see üks IAAF-i Kuldliiga üritusi, nüüd on see osa Teemantliigast.

Ajaloo jooksul on mängudel ja kunagistel kergejõustikukohtumistel Bisletti staadionil püstitatud arvukalt maailmarekordeid. 1985. aastal püstitati samal õhtul kolm uut maailmarekordit.

Ajalugu
-------

Esimene rahvusvaheline kergejõustikuvõistlus Bislettis peeti 1924. aastal. Kuni 1937. aastani on võistlused tuntud kui "The American Meetings". Erinevad korraldajad korraldasid võistlusi aastatel 1947–1965, kuni kolm kergejõustikuliitu BUL, Vidar ja Tjalve moodustasid Bislett Alliance’i. Sel aastal asutas Arne Haukvik Bisletti mängud. Ta oli endine poliitik ja võistluste direktor, kes kutsus igal aastal päev enne üritust oma traditsioonilisele "maasikapeole" sportlased, sponsorid ja ajakirjandus. Ta suri 2002. aastal 76-aastaselt vähki. Traditsiooni aga jätkatakse.

Bisletti staadionit kasutati 1952. aasta taliolümpiamängudel kiiruisutamiseks, kuid tänapäeval on see rohkem tuntud Bislett Gamesi kergejõustikuvõistluse poolest. Bislett Games meelitab kohale parimad kergejõustiklased üle kogu maailma ning selle tellisevärvi rajal on seni püstitatud 65 maailmarekordit. Seoses uue Bisletti staadioni ehitamisega Oslos, mis algas 2004. aasta aprillis, toimus 2004. aasta traditsiooniline kergejõustikukohtumine Bergeni Fana staadionil Bergen Bislett Games nime all.

2009. aastal lükkas tõsine torm võistlust edasi ja kahjustas isegi rajaäärset kella. Sanya Richards jooksis naiste 400 meetri kiireima aja alates 2006. aastast, samas kui Dream Mile tõi mitmeid rekordeid, võitja Deresse Mekonnen parandas oma Etioopia rekordit, keenialane William Biwott Tanui püstitas juunioride maailmarekordi ja kolmanda koha saanud Augustine Choge alistas isikliku rekordi. Endised odavõitjad Andreas Thorkildsen ja Tero Pitkämäki jätkasid Bisletti mängudel oma viieaastast jagatud domineerimist, kusjuures Pitkämäki võttis seekord võidu.

2020. aastal takistas COVID-19 pandeemia Bislett Gamesi toimumist, selle asemel toimus üritus nimega *Impossible Games*. 2021. aastal kehtisid endiselt piirangud, mis põhjustasid põhivõistluse edasilükkamise. Piiratud üritus nimega *Night of Highlights* toimus selle asemel 4. juunil 2021.

Mängude rekordid
----------------

### Mehed

| Ala | Rekord | Sportlane | Riik | Kuupäev |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 9,79 (+0.6 m/s) | Usain Bolt |  Jamaica | 7. juuni 2012 |
| 200 m | 19,77 (+0.6 m/s) | Erriyon Knighton |  USA | 15. juuni 2023 |
| 400 m | 43,86 | Michael Johnson |  USA | 21. juuli 1995 |
| 800 m |  |  |  |  |
Alajõe õigeusu kirik ja kirikuaed
**Alajõe Jumalaema Sündimise kirik** on õigeusu kirik Alajõel Alutaguse vallas Ida-Virumaal.

Historitsistlik telliskirik valmis arhitekt Rudolf von Knüpfferi projekti järgi 1889. aastal. ja kiriku pühitses sisse Riia ja Miitavi piiskop Arseni 7. septembril 1889. aastal.

Kiriku juures tegutses 2 õigeusu kihelkonnakooli ja õigeusu abikool Novaja külas.

Kirikuhoonet ja selle juurde kuuluvat kinnistut kasutab Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku Alajõe Jumalaema Sündimise kogudus.

Alajõe Jumalaema Sündimise kogudus
----------------------------------

Alajõe Jumalaema Sündimise koguduses (vene k. *Алайыэский (Олешницкий) православный приход*) teenisid: 

* preester/ülempreester Georgi Znamenski (1884–16.08.1888),
* preester Aleksander Tsvetkov (05.05.1888–21.10.1893),
* Mihhail Nazarevski (02.07.1912–25.12.1919),
* preester Grigori Gorski (12.1925–01.07.1930).

* NimetahvelNimetahvel
* VäravVärav
* PeauksPeauks
* KellatornKellatorn
* Kirikuaia piirdemüürKirikuaia piirdemüür

Viited
------

1. ↑  "MPEÕK Alajõe Jumalaema Sündimise püha kirik" Teeliste Kirikud (vaadatud 6. augustil 2011)
2. ↑  "Riik annab Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku kasutusse kuus kirikuhoonet" Siseministeeriumi pressiteade (vaadatud 6. augustil 2011)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Alajõe Jumalaema Sündimise kirik** |
**Estin** (sünninimi **Esta Simakova**, alates 1991 kodanikunimi **Esta Loho**; sündinud 12. jaanuaril 1973 Viljandis) on eesti poplaulja. Ta on kasutanud ka esinejanime **Constance**.

Tema tuntumat hitid on "Peegel" (1995) ja "Esimene lumi" (1996). Algul esines ta koos Erik Hoveriga duetis Hovery Covery. 

2013. aasta algul ilmus tema singel "Tantsi nüüd".

Ta on tegutsenud Viljandis aeroobikatreenerina.[*viide?*]

Diskograafia
------------

### Albumid

* 1996 "Estin" Gunnar Loho Music Management
* 1997 "Lennata" Gunnar Loho Music Management

### Singlid

* 2013 "Tantsi nüüd"

### Kogumikud

* 2005 "Very Best Of 1995–2004" Simakoff Productions
* 2016 "Esimene lumi" Records 2000

Isiklikku
---------

Tema ema on leedulanna Elana Simakova.[*viide?*]

Estin oli 1991. aastast kuni 13. septembrini 2001 abielus Gunnar Lohoga (kooselu lõppes oktoobris 1999). Nad elasid Viljandis. Neil on tütred Sandra (1991) ja Stina (1993).[*viide?*]

Estin elab Tallinnas.

Viited
------

1. ↑  Kuula: Estini uus singel toob 21. sajandisse 90ndad, elu24, 8. jaanuar 2013

Välislingid
-----------

* Liis Arujärv. Mees peksis Estini siniseks, Õhtuleht, 13. jaanuar 2000
* Verni Leivak. Gunnar Loho ja Estin laste pärast riius, Eesti Päevaleht, 29. veebruar 2000 (foto)
* Greta Kaupmees. Olen see, kes enne abielu, aga targem, Õhtuleht, 22. november 2001 (foto)
**Tundrakiur** ehk **punakurk-kiur** (*Anthus cervinus*) on linnuliik västriklaste sugukonnast kiuru perekonnast.

Levila
------

Tundrakiur elutseb Euraasia tundra ja metsatundra vööndis Skandinaaviast Alaskani. Talvitub troopilises Aafrikas, Aasia lõuna- ja idaosas, ja USA läänerannikul. Eestis on tundrakiur harv läbirändaja mais-juuni algul ja septembris.

Välimus
-------

Tundrakiuru üldpikkus on 14-16 cm. Hundsulestikus linnud eristuvad teistest kiurudest roostevärvi kurgualuse järgi. Puhkesulestikus erineb sarnastest sookiurust ja metskiurust tugevama seljamustri järgi. Liigi tunnuslikke häälitsusi on kõrge ja teravakõlaline "*psiii*"; hoiatushüüd on "*jüpp...*". Tundrakiur laulab tavaliselt lennul.

Toitumine
---------

Tundrakiuru põhitoidu moodustavad putukad, ämblikud, ussid ja seemned. Poegi toidab peamiselt sääskedega.

Elupaik ja pesitsemine
----------------------

Tundrakiur elutseb tundrate soistel aladel. Pesa koosneb kõrtest ja paikneb tavaliselt mätta küljel. Kurnas 5-6 muna. Pojad väljuvad pesast lennuvõimetutena ja vanalinnud hoolitsevad nende eest veel paar nädalat.

Välislingid
-----------

* Tundrakiur andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tundrakiur** |
**Andromeeda galaktika** ehk **Andromeeda tähesüsteem** ehk **Andromeeda udu** (varasem ja tavakeelne nimi: *Andromeeda udukogu*) on meie Galaktika (Linnutee) naabergalaktika, umbes 2,5 miljoni valgusaasta ehk umbes 780 kiloparseki kaugusel asuv spiraalgalaktika tähistusega  **M31** või **NGC 224**. Ta asub Andromeeda tähtkujus.

Linnutee ja Andromeeda galaktikad põrkavad umbes 4 miljardi aasta pärast kokku ning moodustavad ühinemisel uue galaktika.

Uurimislugu
-----------

1885. aastal avastas Carl Ernst Albrecht Hartwig Tartu tähetornis supernoova süttimise Andromeeda udus.

1922. aastal avaldas eesti astronoom Ernst Öpik ajakirjas The Astrophysical Journal artikli "Andromeeda udukogu kauguse hinnang", milles ta hindas Andromeeda udukogu kauguseks Maast 1 500 000 valgusaastat. Ta järeldas sellest, et Andromeeda udukogu ja teised spiraaludud on kaugel väljaspool Linnutee tähesüsteemi asuvad iseseisvad tähesüsteemid, teised galaktikad (spiraalgalaktikad). Öpiku kaugushinnang jäi mitmekümneks aastaks kõige täpsemaks Galaktika-välise objekti kauguse hinnanguks. Kauguse hindamisel kasutas ta uudset dünaamilist meetodit, mille olemust teised astronoomid ei taibanud. Mõni aasta hiljem hindas USA astronoom Edwin Hubble tsefeiidide heleduskõverate alusel Andromeeda udukogu kauguseks 900 000 valgusaastat. See hinnang oli mõistetav, mistõttu spiraaludude Galaktika-välisuse tõestajaks peetakse Hubble'it.

Vaatlemine
----------

Luhasoo. Pildil nähtav lisaks ühele perseiidile ka Linnutee ja Andromeeda galaktika ning horisondil valgusreostus 
Eestis on Andromeeda udukogu vaadeldav aasta ringi. Paremad õhtused vaatlusajad on sügisel ja talvel. Andromeeda galaktika on palja silmaga nähtav vaevumärgatava udulaiguna. Väga hästi vaadeldav on ta 7–8-kordse suurendusega binokli abil. Kui suurendus ületab 10 korda, on raske hoida binoklit paigas ja objekti vaateväljas.

Viited
------

1. ↑  "Messier 31: Andromeda Galaxy". *Messier Objects*. Vaadatud 31. detsembril 2022.
2. ↑  "Milky Way Has 4 Billion Years to Live — But Our Sun Will Survive". *National Geographic*. Vaadatud 31. detsembril 2022.
3. ↑  "Tähtkujud". *Astronoomia.ee*. Vaadatud 31. detsembril 2022.

Kirjandus
---------

* "Kaugeim tähekogu mõõtmatuses. Andromeeda udukogu - tuhanded päikesed" Rahvaleht, nr 109, 21. november 1925, lk 6

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Andromeeda galaktika** |

* Kaart: Andromeeda tähtkuju
* Kaart: Andromeeda tähtkuju
* Otsime Andromeeda udukogu (allikas)
* Galaktikate füüsika (allikas)
* Villu Päärt: "Andromeeda galaktika sündis hiiglaslikus kokkupõrkes VIDEO" Novaator, 29. november 2010
* The Milky Way’s long-lost sibling finally found Michigani Ülikool, 23. juuli 2018
|  |
| --- |
| << **Aprill** >> |
| E | T | K | N | R | L | P |
|  |  |  |  |  | 1 | 2 |
| 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 |
| 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 |
| 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29 | 30 |
| **2023** |

**Aprill** on Gregoriuse kalendris aasta neljas kuu. Selles on 30 päeva. 

Aprill oli Vana-Roomas aastani 154 eKr aasta teine kuu. Nimetus tuleb ladinakeelsest nimetusest *Aprilis* ja tähendab arvatavasti 'avav'.

  

Aprill, mai ja juuni tähendasid (vist etruskidelt laenatuna) ka idanemist, kasvamist ja noorust.

Muud nimetused
--------------

Aprilli rahvapärased nimetused on **jürikuu**, **mahlakuu**, **sulakuu**. Lisaks tuntakse nimetusi **puhkekuu** ehk **puhkemiskuu**, **poolikuu** (tähendus teadmata) ja **lihavõttekuu**.

Tähtpäevi
---------

* Karjalaskepäev – 1. aprill
* Künnipäev – 14. aprill
* Jüripäev – 23. aprill
* Markusepäev – 25. aprill

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Aprill** |

* Aasta päevad

Viited
------

1. ↑  Mall Hiiemäe. Pühad ja argised ajad rahvakalendris. Tallinn, Varrak 2010, lk 98.

Aasta kuud

jaanuar **·**  veebruar **·**  märts **·**  aprill **·**  mai **·**  juuni **·**  juuli **·**  august **·**  september **·**  oktoober **·**  november **·**  detsember
**Jädivere mõis** (saksa keeles *Jeddefer*) oli rüütlimõis Läänemaal Vigala kihelkonnas. Nüüdisajal asub Rapla maakonnas Märjamaa vallas.

Ajalugu
-------

Uexkülli suguvõsa aadli- ja parunivapp
Velise mõisa omanik Hans Uexküll rajas XVI sajandi esimesel poolel Enge jõe kaldale Jädivere karjamõisa. See eraldati 1709. aastal Velisest iseseisvaks rüütlimõisaks. Mõisaomanikud vaheldusid võrdlemisi sagedasti; nende hulka kuulusid Schwengelmid, Pistohlkorsid, Hoyningen-Huened, Rosenthalid. 

19. sajandil valdasid mõisa pikemalt Uexküllid. Viimane omanik oli 1917. aastast Maximilian von Arronet (1878−1976), kellelt see 1919. aastal võõrandati.

Uhja karjamõis
--------------

Jädivere ainus karjamõis Uhja (*Meyekorwer*) asutati 1789. aastal.[*viide?*]

Vesiveski ja kõrts
------------------

Vesiveski rajati Enge jõele 18. sajandi algul. See hävis tulekahjus 1929. aastal. Tallinna–Pärnu maantee äärne Sillaotsa kõrts pärines 1732. aastast ja tegutses 1900. aastani. Tänapäeval on kõrtsihoone hävinud.

Mõisa suurus
------------

Mõisa maad ulatusid nüüdse Aravere küla hulka kuuluvast Uhja külast Kesu külani. 1840. aastatel oli mõisa suurus umbes 2300 hektarit, millega see liigitus keskmise suurusega mõisate hulka.

Mõisaansambel
-------------

### Häärber ja kõrvalhooned

Mõisa esialgne puidust häärber hävis Põhjasõja ajal. Hilisem puitehitis põletati maha 1905. aasta sündmuste käigus ja seda enam ei taastatudki. Säilinud on mõned kõrvalhooned.

### Park

Mõisapark on 4,4 hektari suurune esinduslik metsapark, mis asub endise mõisasüdame naabruses Enge jõe parempoolsel kaldal. Pargis annavad looduslikku järelkasvu näiteks nulud. Valged männid on saavutanud hiigelmõõtmed (kõrgus küündib 40 meetrini ja ümbermõõt jalamil 4 meetrini). Tänapäeval parki peaaegu ei hooldata ja see on metsistunud. Mõisapark on looduskaitse all.

Vaata ka
--------

* Eesti mõisate loend

Välislingid
-----------

* Jädivere mõis Rahvusarhiivi Kinnistute registris
* Jädivere mõisa lugu Mõisablogis

Vigala kirik
Vigala kihelkond

**Kirik**: Vigala  

**Mõisad**: Vigala kirikumõis | Hallivere mõis | Jädivere mõis | Kivi-Vigala mõis | Konuvere mõis | Nõlva mõis | Palase mõis | Päärdu mõis | Vaguja mõis | Vana-Vigala mõis | Velise mõis