recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Enn Parbo** ( 2. aprill 1946 Tallinn – 3. juuli 1998 Tallinn) oli eesti korvpallur.

Enn Parbo lõpetas 1964. aastal Tallinna 22. Keskkooli (praegune Jakob Westholmi Gümnaasium) ja 1970. aastal mehaanikainsenerina TPI mehaanikateaduskonna. Korvpalli hakkas ta mängima 1962. aastal Rein Laastu treeningurühmas. Parbo pikkus oli 196 cm.

Sportlaskarjäär
---------------

Ta mängis 1963.–1978. aastal Eesti meistrivõistlustel mitmes Tallinna meeskonnas (TPI, EKE Projekt jt), mille koosseisus on võitnud hõbe- ja pronksmedaleid. Parbo on neljakordne Eesti karika võitja (1966, 1967, 1970 ja 1973), kahekordne Eesti suvespartakiaadi võitja (1967 ja 1970). 

1965.–1973. aastani mängis Enn Parbo ka Eesti koondises ja NSV Liidu meistrivõistlustel Kalevi esindusmeeskonnas (Tartu Kalev). Ta võitis 1967. aastal NSV Liidu rahvaste spartakiaadil (olid ühtlasi okupeeriva riigi meistrivõistlused) hõbe- ja 1971. aastal pronksmedali ning sai 1969. aasta meistrivõistlustel 4. koha. Ta tuli NSV Liidu ametiühingute meistriks (1969) ja Balti karikavõistluste võitjaks (1971). Meistersportlaseks sai Parbo 1968. aastal.

Tööalane tegevus
----------------

Enn Parbo töötas aastatel 1971.–1992. EKE Projektis. Algul projekteerimisinsenerina, siis projektipeainsenerina, osakonnajuhatajana ning 1988. aastast direktorina.

Vaata ka
--------

* Korvpalliklubi Kalev
* Kuldne Kalev

Viited
------

1. ↑  Korvpall. Vello Lään. Vaadatud 9.10.2022.
2. ↑  Enn Parbo, ESBL

Välislingid
-----------

* Enn Parbo. Portree. Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseum.
* Enn Parbo. Tulemused.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on muusikategelasest; Eesti merendustegelase kohta vaata Enn Oja (merendustegelane)* |

---

**Enn Oja** (sündinud 3. veebruaril 1929 Tartus) on eesti koorijuht, muusikapublitsist ja -pedagoog.

Enn Oja on õppinud koorijuhtimist Tartu (1947–1950) ja Tallinna Muusikakoolis (1953–1954). 1959. aastal lõpetas samal erialal Tallinna Konservatooriumi. 

Ta töötas Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli koorijuhtimisosakonna vanemõpetajana. Lisaks pedagoogilisele tööle juhatas alates 1965. aastast pikka aega Eesti Energia meeskoori, meesansamblit Lauluveljed ja TPI kammerkoori (1967–1973) ning segakoori Kalev ja Linda. Oja on juhatanud meeskoore paljudel laulupidudel. 

On kirjutanud ka ise koorilaulu seadeid (rahvalik viis "Lepatriinu", Evald Vainu "Jäälill" ja muud).

Tunnustus
---------

* 1990 – Eesti NSV teeneline kunstitegelane

Isiklikku
---------

Ta on Peeter Oja ja Kaia Buijsi isa.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 28.10.2013)
2. ↑   (vaadatud 28.10.2013)
**Enn Tomson** (25. jaanuar 1941 Tallinn – 21. oktoober 2015) oli eesti helirežissöör.

Ta lõpetas 1965. aastal akordioni (õpetaja Heinrich Annion) ja puhkpilliorkestri dirigeerimise erialal (õpetaja Leopold Vigla) Tallinna Muusikakooli. 1969. aastal lõpetas ta puhkpilliorkestri dirigeerimise erialal Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Leopold Vigla ja Jaan Kääramehe klassis).

Ta töötas aastast 1969 Tallinna Heliplaadistuudios toimetajana ja aastast 1973 samas helirežissöörina. Tema elutööks on hulk helisalvestisi peamiselt eesti muusikast, sealhulgas umbes 30 eesti heliloojate autoriplaati (Artur Lembast Kuldar Singini), plaadisarjad "Eesti orelid" (33 plaati) ja "Hortus Musicus" (10 plaati), arvukalt plaate Eesti vokaal- ja instrumentaalsolistidelt.

Ta laulis ansamblis Collage (tenorit), kellega on salvestanud palju muusikat Eesti Raadiole ja mitu heliplaati.

Enn Tomson suri 21. oktoobril 2015 ja ta maeti 27. oktoobril 2015 Rahumäe kalmistule.

Tunnustus
---------

* 1989 – Eesti NSV teeneline kultuuritegelane

Viited
------

1. ↑  kalmistud.ee[*alaline kõdulink*]

Kirjandus
---------

* *Eesti muusika biograafiline leksikon.* 2. köide: *N–Y.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2008, lk. 420.
**Enn Pärtel** (4. mai 1943 Tartu – 9. veebruar 2013) oli eesti füüsik ja pedagoog.

Elulugu
-------

Enn Pärtel oli töölise poeg.

Lõpetas 1962 Tartu 2. Keskkooli, 1970 TÜ füüsika osakonna, 1980 samas aspirantuuri, *M.Sc.* füüsika didaktikas (1997, TÜ), väitekiri "Riiklik ainekava 7. klassi füüsika ja keemia ühendkursuse lähtealusena". Oli 1970–1977 TÜ üldfüüsika kateedri vanemlaborant ja vaneminsener, 1980–1986 assistent, 1986–1992 vanemõpetaja, 1992–1996 füüsika didaktika instituudi lektor, 1996– koolihariduse keskuse füüsika didaktika lektor, ühtlasi aastast 2005 Tartu Herbert Masingu kooli füüsikaõpetaja. Õpetanud üldfüüsikat, keskkonnafüüsikat, füüsika didaktikat, katsetehnikat, füüsika ja loodusõpetuse õpetamise metoodikat, kooliülesannete lahendamise metoodikat, aktiivõpet loodusteaduste õpetamisel; koostanud loodusõpetuse ja füüsika õpikuid põhikooli I–IX klassile, töövihikuid, õpetajaraamatuid jm õppevahendeid.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: füüsika didaktika: kooliõpilaste vaimse tegevuse juhtimine füüsika õppimisel. Koolifüüsika Ühingu juhatuse, Haridusministeeriumi õppekirjanduse komisjoni ja mitme riikliku õppekava töörühma (füüsika, loodusõpetus, keskkonnaõpetus), Eesti täppisteaduste olümpiaadi žürii liige. Üle 80 teadustrükise.

Teoseid
-------

* Формирование системы знаний учащихся по структуре адекватной классической механике. // Исследования по педагогике и возможности их внедрения. Трт, 1986
* Концепция школьного физического образования. M, 1989
* Füüsika VIII klassile (koostaja ja kaasautor). Tallinn, 1992
* Loodusõpetus 1. klassile (kaasautor I. Leuhin). Tallinn, 1997
* Loodusõpetus VII klassile (kaasautor T. Tenno). Tallinn, 1997
* Füüsika VIII klassile. Tallinn, 2000
* Füüsika IX klassile. Soojusõpetus. Aatom ja Universum (kaasautor J. Lõhmus). Tallinn, 2000
* Intellektuaalset tegevust aktiviseeriva õpetamisstrateegia rakendamine füüsikaõppes. Tallinn, 2001
* Teel füüsikastandardile (kaasautor). Tallinn, 2004
* Füüsika mõistekaardid põhikoolile. Tartu, 2004
* Füüsika eesti-vene sõnastik 7.–9. klassile. Tartu, 2005.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 140.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Katarina Kresal** (sündinud 28. jaanuaril 1973) on Sloveenia poliitik ja jurist. Ta kuulub erakonda Sloveenia Liberaaldemokraatia.

Katarina Kresal lõpetas Ljubljana ülikooli õigusteaduskonna 1996. aastal ja 1999. aastal sooritas riigieksami. 

Õpingute lõpetamise järel töötas ta Ljubljana kõrgemas kohtus ja hiljem oli ta Ljubljana ringkonnakohtu kaubandusvaidluste osakonna ekspert. 2000. aastal läks ta õigusküsimuste sõltumatu eksperdina tööle firmasse Kapitalska družba. 2001–2003 töötas ta firmas Western Wireless International õigusosakonna juhatajana. Alates 2003. aastast töötas ta advokaadibüroos Miro Senica & attorneys, kus ta oli alates 2005. aastast advokaadibüroo asedirektor ning majandus- ja rahvusvaheliste suhete osakonna juhataja. 

2007. aastal astus ta erakonda Sloveenia Liberaaldemokraatia ja valiti selle esimeheks, sel ametikohal ta oli kuni 2011. aastani. 2008. aastal valiti ta Sloveenia parlamenti. 2008. aasta novembrist kuni 2011. aasta augustini oli ta Sloveenia siseminister. 2012. aastal asutas ta Euroopa Vaidluste Lahendamise Keskuse.

Viited
------

1. ↑  Življenjepis Katarina Kresal
Pontiaci ajalooline ärikeskus
**Pontiac** on linn USA-s Michiganis, Oaklandi maakonna halduskeskus. See asub Clintoni jõe ääres Detroiti linnapiirist umbes 19 km loodes. 2015. aasta seisuga elab seal arvestuslikult 59 917 inimest. 2010. aasta rahvaloenduse järgi oli elanikke 59 515.

Pontiac piirneb idas ja põhjas Auburn Hillsiga, põhjas Lake Angelusega, läänes Waterford Townshipiga ja lõunas Bloomfield Townshipiga.

See on saanud nime ottavate pealiku Pontiaci järgi. Pontiac asus Saginaw Traili ääres. 1861. aastal sai Pontiac linnaõigused ning 1880. aastatel muutus see oluliseks tööstuskeskuseks. 20. sajandi alguses oli oluline autotööstus. Linnas on paiknenud mitu General Motorsi tehast. Linnas on saanud alguse automargid Oakland ja Pontiac.

Pontiacis asub 1975. aastal valminud staadion Silverdome, mis on olnud Ameerika jalgpalli klubi Detroit Lions (1975–2001) ja korvpalliklubi Detroit Pistons (1978–1988) kodustaadion. 2013. aastast seisab staadion kasutuseta.

Pontiacis asub reisirongiliini Amtrak lõpp-peatus. Rong saabub ja väljub Detroiti kolm korda päevas. Lähim lennujaam on Oaklandi maakonna rahvusvaheline lennujaam, mis paikneb Pontiacist umbes 10 km kaugusel loodes. Linnasiseseid ja piirkondlike bussiliine opereerib Suburban Mobility Authority for Regional Transportation (SMART).

Linna lähedalt mööduva kiirteega Interstate 75 on Pontiacil ühendus Flinti ja Detroitiga. Linna läbiva riikliku maantee Route 24 idapoolne lõpp-punkt asub Pontiacist põhjas Interstate 75 juures. Osariiklikud maanteed on M-1 (Woodward Avenue), M-24 (Lapeer Road) ja M-59.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 7.3.2017)
2. 1 2  Pontiac. *Encyclopædia Britannica*. Vaadatud 24.2.2017

Välislingid
-----------

* Koduleht
Pontcysyllte akvedukt üle Dee jõe oru Walesis (foto 2005)
Jõelaev Pontcysyllte akveduktil kulgeval Llangolleni kanalil (foto 2008)
 Pontcysyllte akvedukt (foto 1890. aastatest)
**Pontcysyllte akvedukt** (kõmri *Traphont Ddŵr Pontcysyllte*) on laevatatav akvedukt üle Dee jõe oru Wrexhamis Walesis. Akvedukt kannab Llangolleni kanalit.

Pontcysyllte akvedukt arvati Suurbritannias 1963. aastal 1. järgu arhitektuurimälestiseks. 2009. aastast kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Akvedukti rajamine
------------------

Akvedukt ehitati aastatel 1795–1805 inseneride Thomas Telfordi ja William Jessopi juhtimisel. Rajatis, mis algselt oli Ellesmere'i kanali osa, avati 26. novembril 1805.

19-avalise akvedukti üldpikkus on 307 m, laius 3,7 m, (renni) sügavus 1,6 m ja iga ava silde pikkus on 13,7 m. Akvedukti sildeehitis koosneb malmrennist, mis toetub malmkaarkanduritele (iga ava kohta 4 malmkaart), mis omakorda toetuvad kõrgetele kivisammastele. Kivisambaid on 18. Malmrennist kanali kõrgus jõe veepinnast on 38,7 m.

Viited
------

1. ↑  Pontcysyllte Aqueduct, Llangollen Rural. britishlistedbuildings.co.uk
2. ↑  Pontcysyllte Aqueduct. structurae.net

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Pontcysyllte akvedukt** |
Ingeburg Lange (1976)
**Ingeburg Lange** (sünninimi **Ingeburg Rosch**; 24. juuli 1927 Leipzig – 13. juuli 2013 Berliin) oli Saksa DV riigitegelane.

Ingeburg Lange isa oli kommunistlik poliitik Alfred Rosch (1899–1945). Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta rätsepaks. 1945. aastal astus ta Saksamaa Kommunistliku Partei liikmeks. Kommunistide ja sotsiaaldemokraatide sundliitmise järel sai temast 1946. aasta aprillis Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei liige. 1946–1961 töötas Ingeburg Lange erinevatel ametikohtadel Saksa Vaba Noorsoo Liidus. 1951. aasta septembrist kuni 1952. aasta juulini õppis ta Moskvas Komsomoli Kõrgkoolis. 1955–1961 õppis ta kaugõppes Parteikõrgkoolis Karl-Marx, mille lõpetas ühiskonnateadlasena.

1961. aasta augustist oli Ingeburg Lange Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee naiste osakonna juhataja. 1963. aastal sai Ingeburg Lange Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmekandidaadiks ja 1964. aasta detsembris Keskkomitee liikmeks. Alates 1973. aastast oli ta SSÜP Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaat ja Keskkomitee Sekretariaadi naisasjade sekretär. Lisaks oli ta 1952–1954 ja 1963–1989 Rahvakoja (parlamendi) liige.

8. novembril 1989 astus Ingeburg Lange koos kogu poliitbürooga ametist tagasi, kuid ta valiti ka uude poliitbüroosse. 3. detsembril 1989 astus ta koos kogu Keskkomiteega teist korda ametist tagasi. 21. jaanuaril 1990 heideti Ingeburg Lange Demokraatliku Sotsialismi Parteist välja. Hiljem pensionil olles ta poliitikaga ei tegelnud.

Isiklikku
---------

Ingeburg Lange tütar Katja Lange-Müller (1951) on kirjanik.

Viited
------

1. ↑  Inge Lange : fr. deutsche Politikerin (DDR) Munzinger
2. ↑  Ingeborg Lange geb. 24. Juli 1927 Leipzig Chronik der Wende
3. ↑  Lange-Müller, Katja Bücher-Wiki
Lõhkamine Brasiilias. Lõhkamine toimub ohtust kaugusest ja kasutatakse elektrilõhkevõrku, millest on näha üle tee jooksvad juhtmed
**Elektrilõhkevõrk** on elektridetonaatoritest ja ühendusjuhtmetest kokkumonteeritud vooluvõrk, mille ülesandeks on tagada lõhkaja juures olevast lõhkamismasinast lähtuva elektriimpulsi ülekanne lõhkematerjalideni, kutsumaks seeläbi esile lõhkeaine detonatsiooni.

Sõltuvalt lõhatavate laengute arvust ja paigutusest, kasutusel olevast vooluallikast ning teistest lõhkamistingimustest kasutatakse detonaatorite ühendamiseks vooluallikaga jada-, rööp- või kombineeritud ühendusi. Seejuures on lõhkevõrgu montaaži ja selle takistuse kontrollimise lihtsuse tõttu enimkasutatavaks ühendusvariandiks jadaühendus ning teisi ühendusviise kasutatakse harva. Hajusalt paiknevate ja vähese arvuga laengute puhul esineb sagedamin vaid rööp-kimpühendus.

Vooluvõrku moodustavate juhtmete juures eristatakse magistraaljuhet, ühendusjuhtmeid ja detonaatorijuhtmeid. Magistraaljuhe kannab elektriimpulsi lõhkamiskohale, ühendusjuhtmete abil liidetakse selle külge detonaatorid ja detonaatorijuhtmeteks nimetatakse elektridetonaatorite vahelisi juhtmeid.

Tavaliselt kasutatakse elektrilõhkevõrkude monteerimisel vähemalt 0,75 mm läbimõõduga vaskjuhtmeid, mille takistus km kohta on väiksem kui 40 Ω. Enne lõhkamist kontrollitakse vooluvõrgu takistust, mille erinevus projektijärgsest arvestuslikust takistusest ei tohiks olla enam kui 10%. Selle ületamisel tuleb leida takistuste erinevust tingiv põhjus ja see likvideerida. Jadaühenduses olevate lõhkevõrkude puhul võib aga piirduda ka ainult vastava mõõteriistaga elektrijuhtivuse kontrollimises.

Lõhkevõrgu lõplik montaaž on lubatud alles pärast kõigi laengute paikaasetamist ning monteerimisega mitteseotud isikute jõudmist ohutusse kaugusesse. Samuti on kohustuslik montaaži ajaks lõhkevõrgust kuni 50 meetri laiuses alas kõik võrgutoitega elektriseadmed välja lülitada. Äikese ajal on lõhketööde tegemine keelatud, võrk ei tohi olla kokkumonteeritud olekus ja inimesed peavad viibima ohutus kohas.
Kõrgpingeliin Valka piirkonnas
**Elektriliin** on elektrijuhtidest ja paigaldustarinditest koosnev liin (edastusrada) elektrienergia ülekandmiseks.

Elektrijuhtideks võivad olla kaablid või juhtmed, viimased kas isoleerkattega (isoleerjuhtmed) või paljasjuhtmed. Kaablitel ja isoleerjuhtmetel võib olla üks juhtiv soon või mitu üksteisest isoleeritud soont. Juhtmed ja kaablisooned ühendatakse liini sõlmpunktides vastavalt juhistikusüsteemile.

Liini juhtmed ja kaablid asetsevad paigaldustarinditel, nt õhuliini mastidel, või erirajatistes (tunnelites, estakaadidel), kaablid ka pinnases või vees (veekogu põhjas).

Liine liigitatakse voolu liigi järgi vahelduvvoolu- ja alalisvooluliinideks ning pinge järgi madalpinge- ja kõrgepingeliinideks. Liini loetakse madalpingeliseks, kui tema nimipinge ei ole vahelduvvoolu korral üle 1000 V ega alalisvoolu korral üle 1500 V. Neid väärtusi ületava nimipingega liinid on kõrgepingeliinid. Levinumad madalpinged vahelduvvooluvõrgus on 230 V ja 400 V. Kõrgepinged on nt 6 kV, 10 kV, 20 kV, 35 kV, 110 kV ja 330 kV.

Vaata ka
--------

* Alalisvooluühendus
**Andrus Blok** (sündinud 3. juunil 1961) on Eesti poliitik.

Ta lõpetas 1979. aastal Rakke Keskkooli ja seejärel lõpetas Tallinnas Tehnikakool nr 19 autoremondi erialal. 

Oli seejärel Nõukogude sõjaväes ajateenistuses (Valgevene NSV-s). Seejärel töötas ta aastaid Koeru autoremonditehases autoremondilukksepana ning hiljem turustusjuhina. Ettevõtjana on ta pidanud kahte toidupoodi Rakkes ja Koerus. 

Aastal 1999 sai temast Rakke vallavolikogu esimees, hiljem vallavanem[*viide?*]. 

20. novembrist 2010 kuni 28. maini 2011 oli ta Rahvaliidu esimees[*viide?*].

Sportlasena
-----------

Ta on tegelenud jalgpalli ja kergejõustikuga (sai 1978. aastal Eesti NSV noorte meistrivõistlustes 1 km murdmaajooksus 2. koha; treener Jaak Vettik[*viide?*]). 

Ta sai 1987. aastal autoralli Eesti NSV meistrivõistlustel 10. klassis (Volga) 3. koha (kaassõitja Rein Voolaid) ja oli 1989. aastal samas klassis Eesti NSV meister (kaassõitja Aare Ehvert).

Tunnustus
---------

* NSV Liidu meistersportlane[*viide?*]
* 2006 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema isa oli lubjatehase tööline ja ema apteeker. Ta on abielus ning tal on täiskasvanud tütar ja poeg.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Vilistlased Rakke Kooli kodulehel
3. ↑  Andrus Bloki sporditulemused
4. ↑  "Eesti meistrivõistluste medalivõitjad autorallis" lehel rally.ee

Välislingid
-----------

* Andrus Bloki sporditulemused
* Rakke vallavanem Andrus Blok: "Paipoiss pole ma kunagi olnud" Virumaa Teataja, 7. märts 2006
* Rahvaliidu uueks esimeheks valiti Andrus Blok Postimees.ee, 20. november 2010
*Mitte segi ajada mõistega küttepuit*

---

**Küttepuu** on kasvava metsa raie-eelsel hindamisel kasutatud madalaim kvaliteediklass (nn tarbeklass), mille kohaselt küttepuuks loetakse jalal seisev või maha langenud puu, mis ebasobivate mõõtmete või halva kvaliteedi tõttu ei kõlba traditsiooniliste tarbesortimentide valmistamiseks, vastates siiski küttepuidule esitatavatele nõuetele.Mõiste on tinglik. Küttepuud märgistati kluppimisel mitmekordse arvestamise vältimiseks ja hilisema kontrolli võimaldamiseks märkenoa või metsakriidi abil puukoorele tehtud X-kujulise ristiga.

Tänapäeval ei ole kasvava metsa raie-eelne hindamine raieks määratud puude kluppimisega ja nende tarbeklassi ettemärkimisega eriti levinud.

Terminoloogia
-------------

Kõnekeeles nimetatakse küttepuudeks ka küttepuitu, eriti puuhalge ja puuhalgude valmistamiseks lõigatud metsamaterjali. Samas on suhteliselt sage selle mõiste väärkasutus ka metsandus- ja energeetikaalastes tekstides. Sellise mõiste väärkasutuse tõttu tasub silmas pidada, et küttepuuna klassifitseeritud puu ei ole veel metsamaterjaliks üles töötatud. Kui küttepuu lõigatakse metsamaterjaliks, saab sellest küttepuit.

Vaata ka
--------

* Tarbeklass
* Tarbepuu
* Pooltarbepuu
* Ülepinnaline kluppimine
* Kasvava metsa hindamine
* Tulepakk
**Küünikud** (vanakreeka keeles *kynikoi*, sõnast *kynikos* 'koeralik') on antiikfilosoofia koolkond. Küünikutele võib pidada iseloomulikuks filosoofilise positsiooni pooldamist, mis suhtub filosoofilise kõrgkultuuriga kaasnevatesse arusaamadesse küüniliselt.

Esimeseks küünikuks filosoofia ajaloos peetakse Sokratese õpilast Antisthenest, tuntumad küünikud on Diogenes Sinopest, Krates Teebast, Menippos, Zenon Kitionist.

Küünikute nimetus viitab eelkõige nende eluviisile, mis oli väidetavalt olnud sarnane koera omaga, Sinope Diogenese hüüdnimeks ollagi olnud koer (*kyōn*). Arvatavasti peetakse silmas seda, et kuigi koer elab koos inimesega ja on sellega seoses mõnel määral tsiviliseeritud, siiski ei järgi ta kultuuri nõudeid omal soovil. Loomu poolest on aga koer ikkagi elajas ja kui inimene oma nõudmistega enam teda ei piiraks, siis muutuks koer taas kasimatuks, kultuurituks loomaks. Küünikud vastandusidki kultuuri ebaloomulikele nõuetele ning ei leidnud küllaldaselt põhjuseid nende järgimiseks, vaid magasid kuulu järgi tünnis, lageda taeva all, ei hoolinud kommetest, hügieenist, riietusest, onaneerisid linnatänavatel, sõid küpsetamata liha, solvasid ülikuid jne. Märkimisväärne on seejuures, et sellisest käitumisest hoolimata polnud küünikud sugugi harimatud, vaid tundsid hästi oma aja filosoofiat.

Kuigi koer on küünikute vapiloomana ka küünikute eneste poolt tunnistatud, viidatakse nime päritolu seletades siiski Kynosargese (tõlkes 'valge koer') gümnaasiumile Ateenas, kus olevat Antisthenese kuulajad kogunenud ja võib-olla on just selle järgid küünikud nimetuse saanud.

Küünikute koolkond sulas hiljem väidetavalt ühte stoikute koolkonnaga.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on jahimehest; sõna teiste tähenduste kohta vaata artiklit Kütt (täpsustus)* |

---

Jahimehe puhkehetk (tundmatu 19. saj. balti kunstnik)
**Kütt** ehk **jahimees** on inimene, kes tegeleb jahipidamisega: jälitab, püüab, tabab või surmab jahiloomi ehk ulukeid.

Jahimehe amet on eriti vana: juba ürginimesi nimetatakse elatusviisi järgi küttideks ja korilasteks. Hiljem on jaht täitnud küll tähtsat rolli paljudes ühiskondades ning täiendanud inimeste toidulauda, kuid jäänud enamiku jaoks siiski harrastuseks. Kutselisi kütte on nimetatud jäägriteks.

Tänapäeval nimetatakse jahimeesteks tavaliselt seadusega ettenähtud korras (jahihooajal, lubatud relvadega, jahiloaga jne) loomi küttivaid jahihuvilisi. Seadust rikkudes jahipidajad on salakütid.

Jahil kasutavad kütid relvi (tänapäeval peamiselt jahipüsse), samuti püüniseid ja jahikoeri. Ajalooliste jahirelvade hulka kuuluvad oda, vibu, amb jms. Kütt ei pea saaklooma tingimata tapma, ta võib püüda neid ka müügiks. Paljudes riikides on levinud linnukütid, kes püüavad lemmikloomahuvilistele laululinde.

Üldiselt ei peeta küttideks kalamehi.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kütt** |
**Kontus** on eesti perekonnanimi.

Statistika
----------

2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kontus 95 inimesel: 48 mehel ja 47 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kontus meeste puhul 2205. kohal ja naiste puhul 2504. kohal.

Kontus oli kõige levinum perekonnanimi vanuserühmas 0–4 aastat, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,17. Nimi oli kõige sagedasem Järva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 5,74 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Pärnumaal Vändra kihelkonnas Vändra mõisavallas talupojale nimeks Kontus.

Nime kandjaid
-------------

* Andres Kontus, eesti tromboonimängija ja muusikaõppejõud (1981–)
* Karl Kontus, eesti kodu-uurija (1911–1990)
* Liivi Kontus, eesti oboemängija (1950–)
* Margus Kontus, eesti karikaturist ja kunstnik (1987–)
* Rebecca Kontus, eesti laulja (1984–)
* Rein Kontus, eesti omavalitsusjuht (1989–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 23.08.2022)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine (algne nimekuju): Kontus.

Välislingid
-----------

* Kontus statistikaameti andmebaasis
**NordGen** (inglise *Nordic Genetic Resource Centre*) on Põhjamaade geenivaramu põllu- ja metsamajanduses viljeldavate liikide geneetilise mitmekesisuse säilitamiseks.

NordGen asutati 1. jaanuaril 2008 Põhjamaade geenipanga, koduloomade geenipanga ja metsamajanduse seemne- ja taimenõukogu baasil. Seda rahastab Põhjamaade Ministrite Nõukogu.

Geenivaramu eesmärk on Põhjamaade kultuurtaimede, koduloomade ja puude mitmekesisuse alalhoidmine.

Varamu peakorter ja taimevaramu asuvad Rootsi lõunaosas Alnarpis, koduloomade ja puude varamu aga Norras Oslo lähedal Åsis Norra loodusteaduste ülikoolis (Universitetet for miljø- og biovitenskap).

NordGeni seemnevarud on kantud veebipõhisesse andmebaasi SESTO, kust saab otsinguid teha nii inglise, islandi, norra, rootsi, soome kui ka taani keeles.

NordGeni seemnepank sisaldab nii Põhjamaades pärismaiste liikide kui ka olulisemate põhjas kasvama kohandunud liikide säilikuid. Pank teenib uurimis- ja aretustöö huve ning on suunatud säilitamisele või hävinud populatsiooni taastamisele. Seemnematerjal on kättesaadav eelkõige teadusasutuste uurijatele, aretajatele, muuseumidele. Seemneid saab piiratud koguses pangast tellida. Enamasti koosneb näidis 250 seemnest, suurte seemnete ja haruldaste liikide puhul on kogused väiksemad. Tasu seemnete eest ei küsita. Tellija on kohustatud ise hoolitsema oma riigis kehtivate karantiinireeglite järgimise ja tarvilike fütosanitaarsete sertifikaatide eest.

NordGen haldab muu hulgas Teravmägede seemnepanka, mille rahastamisel osalevad ka Norra põllumajandusministeerium ja rahvusvaheline organisatsioon Global Crop Diversity Trust.

NordGeni direktor on islandlane Árni Bragason.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Vad är NordGen?". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. juuli 2011. Vaadatud 26. märtsil 2011.
2. ↑  Seed Material Order[*alaline kõdulink*]
3. ↑  "Svalbard Globale frøhvelv". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. juuli 2011. Vaadatud 26. märtsil 2011.
4. ↑  "Personal". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. juuli 2010. Vaadatud 26. märtsil 2011.

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Tutvustav brošüür (pdf)
* Seemnete andmebaas SESTO
**NordForsk** on Põhjamaade Ministrite Nõukogu loodud organisatsioon, mis tegeleb Põhjamaade ühise teaduspoliitikaga ja teadusalase koostöö rahastamisega.

NordForsk loodi 1. jaanuaril 2005. Tema eelkäijad olid Põhjamaade teaduspoliitika nõukogu ja NorFA. NordForski tegevust haldab haridus- ja teadusvaldkonna ministrite nõukogu.

NordForsk rahastab Põhjamaade teadusuuringuid. Projekti rahastamise eelduseks on vähemalt kolme Põhjamaa või autonoomse territooriumi osalemine. Projektidesse võivad olla kaasatud ka Baltimaad ja Loode-Venemaa.

2011. aasta eelarves on projektidele eraldatud 117 miljonit Norra krooni. Eriprojektidele võidakse raha juurde eraldada. 

Nordforsk teeb tihedat koostööd Põhjamaade Innovatsioonikeskusega (NIC).

Nordforski peakorter asub Oslos. Organisatsiooni direktor on Gunnel Gustafsson. Juhatuses on üks esindaja iga riigi teadusasutusest, kolm esindajat ülikoolidest ja üks äriettevõttest. Vaatlejaliikmed on igast autonoomsest piirkonnast, Baltimaadest, Põhjamaade Ministrite Nõukogust, Põhjamaade innovatsioonikeskusest ja NordForski sekretariaadist. 

NordForsk toimib koos Põhjamaade Energiauuringute Keskuse ja Põhjamaade Innovatsioonikeskusega Põhjamaade Tippteaduse Algatuse sekretariaadina.

NordForsk osaleb Põhjamaade Kompetentsikeskuste rahastamisel.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. mai 2011. Vaadatud 2. aprillil 2011.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. jaanuar 2012. Vaadatud 2. aprillil 2011.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  Top-level Research Initiative

Välislingid
-----------

* NordForski koduleht
* NordForsk Strategy 2011–2014
Cockburn Town
Cockburn Town Turksi ja Caicose saarte kaardil
**Cockburn Town** (/ˈkoʊbərn/ KOH-bərn, vahel ka sarnaselt saare nimega **Grand Turk**) on Kariibi meres asuva Turksi ja Caicose saarte pealinn. Tegemist on asuala vanima ja suurima järjepideva asustusega, kus pesitsevad ka asumaa valitsus, peamine rahvusvaheline lennujaam, hariduskeskused ning ainuke haigla. Cockburn Townis on umbkaudu 5000 elanikku.

Linn on saanud nime Sir Francis Cockburni järgi, kes oli aastatel 1837–1844 Suurbritannia teenistuses Bahama kubernerina.

Ajalugu
-------

Asula rajasid Bermudast pärit soolakogujad 1681. aastal, sest linn asus heas kohas soolakogumiseks. Grand Turki vanalinn on seetõttu mõjutatud Briti koloniaalaja arhitektuurist. Samas on suur osa linnast mitu korda uuesti üles ehitatud, kuna linn asub orkaanide ohualal. Cockburn Town sai asumaa keskuseks 1766. aastal.

Viited
------

1. ↑  "Turks and Caicos Islands". *Britannica*. Vaadatud 02.02.2022.
2. 1 2  "Turks and Caicos Islands". *CIA - The World Factbook*. Vaadatud 02.02.2022.
3. ↑  "Cockburn Town". *Visit TCI*. Vaadatud 02.02.2022.
4. ↑  "Cockburn Town". *Britannica*. Vaadatud 02.02.2022.
**Enar Tarmo** (sündinud 3. märtsil 1968 Tallinnas) on eesti näitleja, kaskadöör ja teatritegelane. 

Ta lõpetas 1986. aastal Tallinna 4. Keskkooli ja 1996. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli näitejuhtimise eriala kaugõppes. 

Ta töötas aastatel 1990–1992 trupis Ruto Killakund näitlejana. 

Alates 1992. aastast töötab ta Von Krahli Teatris. Ta oli aastatel 1992–2001 näitleja ja tehnik, aastatel 1992–1996 pürotehnik, alates 2001. aastast on ta tehnikadirektor. 

Ta on olnud teatrifestivali Baltoscandal tehniline juht ja töötanud kaskadöörina filmides.

Tunnustus
---------

* 2005 Eesti Vabariigi kultuuripreemia (lavastuse "Eesti ballaadid" meeskond, koos Veljo Tormise, Tõnu Kaljuste, Peeter Jalaka, Aki Suzuki ja Reet Ausiga)
* 2007 Eesti Teatriliidu etendust teenindava töötaja auhind
* 2012 Eesti Teatriliidu aasta lavastuse auhind ("Gilgameš ehk Igaviku nupp" lavastusmeeskonna liige)

Isiklikku
---------

Tema vanavanaisa oli näitleja ja lavastaja Ruut Tarmo ning tema vanaisa õde oli näitleja Lia Tarmo.

Kirjandus
---------

* Terje Metsavas, Madli Pesti. Von Krahl ON! – Intervjuu Von Krahli Teatri tehnilise meeskonnaga. // Muusa, kevad 2008

Välislingid
-----------

* Enar Tarmo andmebaasis IMDb
**Vehklemisklubi En Garde** on Haapsalus tegutsev MTÜ ja spordiklubi, mille üks looja oli Endel Nelis. 

Nüüdseks on nii En Garde'is kui ka teistes Eesti vehklemisklubides ainus relvaliik epee. 

Klubist on läbi aegade sirgunud mitmeid maailmatasemel vehklejaid, näiteks kahekordne maailmameister Nikolai Novosjolov, Kaido Kaaberma, Heidi Rohi, Kristina Kuusk. Klubis tegutsevad vehklemistreeneritena ka Endel Nelise poeg Peeter Nelis ja tütar Helen Nelis-Naukas, kelle õpilased on võitnud nii noorte kui ka täiskasvanute klassides Euroopa meistrivõistluste ja maailmameistrivõistluste medaleid. Võistlusspordi tasemel tegeleb vehklemisega ka Helen Nelis-Naukase poeg Sten Priinits, kes on Eesti meeste epeekoondise liige ning 2017. aasta seisuga kolmekordne individuaalne Eesti meister.

Viited
------

Välislingid
-----------

* Vehklemisklubi En Garde Facebookis
* En Garde on Euroopa kuues vehklemisklubi. Lääne Elu nr 39, 3. aprill 2008
* Haapsalu vehklemisklubi En Garde oli Eesti meistrivõistlustel teist aastat edukaim. Läänlane, 10. juuli 2012
Enar Jääger mängimas Islandi koondise vastu Raio Piiroja lahkumismängus  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 31. märts 2015
**Enar Jääger** (sündinud 18. novembril 1984 Kohilas) on endine eesti jalgpallur (kaitsja).

Klubikarjäär
------------

Jääger sai jalgpalliristsed FC Flora Kehtna jalgpallikoolis. Tema esimeseks treeneriks oli Viktor Mets.

### Aalesunds FK

2007. aastal sõlmis Jääger lepingu Norra kõrgliigas (Tippeligaen) mänginud Aalesunds FK-ga, kelle rivistuses mängis kahe ja poole hooaja jooksul 58 liigakohtumises ja lõi ühe värava. Leping aegus 2009 juuni lõpus.

### Ascoli Calcio 1898

Eesti ajakirjandus teatas juulis 2009, et Itaalia teise liiga klubi Ascoli on teinud Jäägrile pakkumise ning pooled sõlmisid samal kuul kolmeaastase töölepingu. Jääger pääses hooaja esimesel poolel väljakule vaid viies liigamängus ja leping otsustati lõpetada 2010. aasta jaanuaris.

### Naasmine Ålesundi

2010. aasta märtsis sõlmis Jääger pärast katseid New York Red Bullsi juures kaheaastase lepingu oma endise tööandja Aalesunds FK-ga.

### Lierse S.K.

Olles vahepeal pool aastat koduklubita, sõlmis ta juulis 2013 lepingu Belgia kõrgliiga klubiga Lierse S.K..

Koondisekarjäär
---------------

Eesti koondises on ta pidanud 121 kohtumist. Oma koondisedebüüdi tegi Jääger 12. oktoobril 2002 sõpruskohtumises Uus-Meremaaga. 69. minutil vahetas ta välja Marko Kristali. Mäng võideti 3:2. Mängupäeval oli Jääger 17-aastane. EM 2012 valikturniiril oli Jääger Eesti koondise ainuke mängija, kes osales kõigis 12 mängus 90 minutit. Enar Jääger pidas oma lahkumismängu 2022. aasta suvel Soome legendide vastu, kohtumine lõppes soomlaste 0:1 võiduga.

Saavutused
----------

### Meeskondlikud

* Eesti Meistriliiga
	+ Eesti meister 2003

Isiklikku
---------

Tema vend Enver Jääger on endine jalgpallur.

Vaata ka
--------

* Eesti jalgpallikoondislaste loend

Viited
------

1. ↑  Norrast lahkunud Jääger otsib uut klubi Sportnet.ee, 3. juuli 2009
2. ↑  Jääger Itaaliasse, Oper Hiina, Novikov Inglismaale? Õhtuleht, 11. juuli 2009
3. ↑  Enar Jääger sõlmis lepingu Itaalia teise liiga klubiga Ohtuleht.ee, 19. juuli 2009
4. ↑  Jääger lõpetas Ascoliga lepingu Soccernet.ee, 31. jaanuar 2010
5. ↑  Red Bullsi pakkumise jätnud Jääger naasis Aalesundi Postimees.ee, 5. märts 2010
6. ↑  Enar Jääger mängib järgmisest hooajast Belgia kõrgliigas![*alaline kõdulink*] Delfi Sport, 15. juuli 2013

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Enar Jääger** |

* Biograafia ESBL-is
***Enchiridion ad Laurentium*** (***Käsiraamat Laurentiusele***) ehk ***De fide, spe et caritate*** (***Usust, lootusest ja armastusest***) on Augustinuse teos.

Tekst
-----

III Jumal, kõige Looja, ja kõige loodu headus

Et kristliku usu usutavus ei ole rajatud asjade loomustele, vaid Looja headusele.

  

**3**. 9. Nii et kui küsitakse, mida tuleb uskuda, mis religioonisse puutub, siis ei tule uurida loodust (asjade loomust) nõnda nagu need, keda kreeklased hüüavad füüsikuteks, ega muretseda, kui kristlane ei tea mõnd asja elementide jõust ja arvust, taevakehade liikumisest, korrast ja kadumistest, taeva kujust, loomade, põõsaste, kivide, allikate, jõgede, mägede loomusest ja liikidest, aegade ja kohtade vahemikest, ähvardavate tormide märkidest, ja musttuhat säärast asja, mis nad kas on leidnud või arvavad, et on leidnud: sest isegi nemad, nii silmapaistvalt andekad, vaimustunud uurijad, kellel oli külluses jõudeaega, kes uurisid midagi inimlike oletuste abil, midagi aga ajaloolise kogemuse põhjal, ei leidnud kõike üles, ja selles, mille leidmisega nad uhkustavad, on rohkem arvamusi kui teadmist. 

Kristlasel piisab uskumisest, et kõikide loodud asjade, taevaste või maiste, nähtavate või nähtamatute põhjus ei ole miski muu, kui Looja, ainsa ja tõelise Jumala headus, ja pole mingit loomust, mis ei oleks kas tema või temast: tema on Kolmainsus, ja nimelt Isa, Poeg ja Püha Vaim, kes lähtub sellestsamast Isast, aga on seesama Isa, Poeg ja Püha Vaim.
Suurbritannia printsess Helena
**Suurbritannia printsess Helena** (*Helena Augusta Victoria*) (25. mai 1846 Buckinghami palee, London – 9. juuni 1923 London) oli kuninganna Victoria ja prints Alberti viies laps ja ühtlasi kolmas tütar.

Noorus
------

Helena sündis Buckinghami palees Suurbritannia kuninganna Victoria ja prints Alberti viienda lapsena ning ta sai sündides tiitli Tema Kuninglik kõrgus. Pere keskel hüüti teda *Lenchen'*iks. Helena ristiti 25. mail 1846 Buckinghami palee erakabelis ning ta ristivanemad olid Mecklenburgi-Strelitzi suurhertsog Friedrich Wilhelm, Orléansi hertsoginna Helen ja Augusta, Cambridge'i hertsoginna.

Abielu
------

Septembris 1865, külastades Coburgi, tutvustati Helenat Schleswig-Holsteini-Sonderburg-Augustenborgi prints Christianiga ning nende kihlus kuulutati välja sama aasta detsembris. Victoria andis abiellumiseks loa vaid juhul, kui paar hakkab elama Inglismaal.

Helena ja Christian abiellusid 5. juunil 1866 Windsori lossi erakabelis. Seitse päeva enne pulmi oli Victoria andnud prints Christianile tiitli Kuninglik Kõrgus. Helena hakkas kandma tiitlit Tema Kuninglik Kõrgus Schleswig-Holsteini printsess Christian.

Paar asus elama Frogmore House'i Windsori lossi maadel ning hiljem kolisid nad Cumberland Lodge'i Windsor Great Parkis.

Lapsed
------

Helenal ja Christianil oli kuus last:

* Prints Christian Victor Albert Ernest Anthony (14. august 1867 – 29. oktoober 1900)
* Prints "Albert" John Charles Frederick Arthur George (28. veebruar 1869 – 13. märts 1931)
* Printsess Victoria Louise Sophia Augusta Amelia Helena, "Helena Victoria" (3. mai 1870 – 13. märts 1948)
* Printsess Franziska Josepha Louise Augusta Marie Christina Helena, "Marie Louise" (12. august 1872 – 8. detsember 1956)
* Prints Frederick Christian Augustus Leopold Edward "Harold" (12. mai 1876 – 20. mai 1876)
* Surnult sündinud poeg (7. mai 1877)

Kuninglikud kohustused
----------------------

Helena oli Noorte Naiste Kristliku Ühingu (Young Women's Christian Association) patroon ja samuti seisis ta hea ka loomade ja laste õiguste eest (National Society of the Prevention of Cruelty to Animals and Children). Lisaks töötas ta meditsiiniõdede erialaoskuste parandamise heaks ja asutas Printsess Christiani Hooldekodu.

Esimene maailmasõda
-------------------

Seoses Saksamaa-vastaste meeleoludega Esimese maailmasõja ajal nõudis rahvas, et George V kaotaks ära kõik Briti kuningapereliikmete saksa tiitlid ning muudaks ka dünastia nime. Nii kaotasid Helena ja Christian saksapärase tiitli Schleswig-Holstein-Sonderburg-Augustenburg ja neid hakati nimetama Nende Kuninglikud Kõrgused.

Elu lõpuaastad
--------------

Printsess Helena suri 9. juunil 1923 Schomberg House'is Londonis 77-aastaselt. Ta maeti oma abikaasa kõrvale Frogmore'i Kuninglikku Surnuaeda Windsor Great Parkis.
**Helene Liidemaa** (kuni 1935 **Helene Liedemann**, 19. veebruar/3. märts 1899 Hrenovoje, Voroneži kubermang – 21. august 1996 Tartu) oli eesti meteoroloog ja geofüüsik.

Ta sündis loomaarsti peres. Õpinguid alustas ta Tomskis ning jätkas Tartu Puškini-nimelises gümnaasiumis, mille lõpetas 1917. aastal kuldmedaliga. Aastatel 1920–1926 õppis ta Tartu ülikoolis matemaatikat. 1929. aastal kaitses ta magistritöö "Päikesepaiste kestusest ja pilvisusest Eestis". Sellega sai temast Eesti esimene geofüüsika magister. 1946. aastal atesteeriti Liidemaa ümber füüsika-matemaatikakandidaadiks. Baltisaksa Naisüliõpilaste Seltsi liige.[*viide?*]

Liidemaa töötas aastatel 1919–1927 Tartu Ülikooli Meteoroloogia Observatooriumis vaatlejana, 1927–1940 teadusametnikuna, 1941–1944 oli teadur. Aastatel 1940–1941 ja 1944–1947 oli ta ülikooli geofüüsikakateedri assistent ja vanemõpetaja, 1947–1954 Füüsika, Matemaatika ja Mehaanika Instituudi (hiljem FAI) vanemteadur ning füüsika ja geofüüsika sektori juhataja, 1954–1967 uuesti ülikoolis füüsikakateedri dotsent. Ülikoolis töötas Liidemaa kuni 1971. aastani.

Ta on koostanud uurimusi soojusbilansi, öökülmade ja Eesti kliima alal. Ülikoolis õpetas meteoroloogiat, klimatoloogiat, hüdroloogiat, osales õpiku "Üld- ja agrometeoroloogia" kirjutamisel (ilmus 1964).

Publikatsioonid
---------------

* Soojuse ringvool lumikattes. Trt, 1946
* Aluspinna soojusbilansi iseärasustest Tartu ümbruse andmeil. // EGS-i aastaraamat 1960/1961 (1962)
* Tuule profiilist maalähedases õhukihis Tartu ümbruses teostatud vaatluste põhjal. // TÜ Toimetised 144 (1963)
* Üld- ja agrometeoroloogia (kaasautor). Tln, 1964
* Öise inversiooni arenemisest maalähedases õhukihis Tartu ümbruses teostatud vaatluste andmeil. // TÜ Toimetised 227 (1969)

Viited
------

1. 1 2 3
2. ↑  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 2. köide

  

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Helen Zille (2007)
**Otta Helene Maree** (sünninimi **Otta Helene Zille**; sündinud 9. märtsil 1951 Johannesburgis) on Lõuna-Aafrika Vabariigi poliitik.

Helen Zille on pärit saksa-juudi immigrantide perekonnast. Bakalaureusekraadi omandas ta Witwatersrandi Ülikoolis. Seejärel töötas ta ajakirjanikuna ja tegutses apartheidi-vastase aktivistina. 1980. aastatel oli ta tegev mitmetes mittetulundusühingutes.

1989–1993 juhtis ta konsultatsioonifirmat. 1993–1999 oli ta Kaplinna Ülikooli avalike suhete juht ja 1999–2004 Lääne-Kapimaa provintsi parlamendi liige.

14. aprillist 2004 kuni 15. märtsini 2006 oli ta Lõuna-Aafrika Vabariigi parlamendi liige.

15. märtsist 2006 kuni 30. aprillini 2009 oli Zille Kaplinna linnapea.

6. maist 2007 kuni 10. maini 2015 oli Helen Zille Demokraatliku Alliansi esimees.

Alates 6. maist 2009 kuni 22. maini 2019 oli ta Lääne-Kapimaa provintsi peaminister.

Viited
------

1. ↑  Südafrika: Helen Zille - die Gerechte Emma, 1. juuli 2010
2. ↑  Wolfgang Drechsler:Mutter Courage : Politik, Vision, Entschlossenheit: Ein Besuch bei Helen Zille, der Bürgermeisterin von Kapstadt Jüdische Allgemeine, 20. september 2007
3. ↑  Helen Zille South African History Online
4. ↑  Helen Zille : "...the best Cape Town mayor in decades"... ? Capeinfo
5. ↑  Helen Zille, Ms South African Government
6. ↑  South Africa. Ministries, etc. rulers.org
7. ↑  South Africa. Provinces rulers.org
**Krista Kilvet** (kuni 1970. aastani **Krista Kanter**; 31. mai 1946 Tallinn – 21. jaanuar 2009 Tallinn) oli Eesti raadioajakirjanik, poliitik ja diplomaat.

Krista Kilvet lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli inglise filoloogina 1979. aastal.

Aastatel 1967–1990 töötas ta Eesti Raadios, kus oli näiteks saadete "Mis tehtud, mis teoksil", "Rahvamuusika pooltund" ja "Mikrofoorum" toimetaja. Aastal 1989 oli Krista Kilvet üks Eesti Naisliidu asutajaid.

Oli Eesti Kongressi liige.

Aastal 1990 sai Krista Kilvet riigiministri asetäitjaks. Aastal 1992 valiti ta Riigikokku Rahvarinde ja 1995. aastal Keskerakonna nimekirjas. Aastatel 1989–1999 oli ta ka Tallinna linnavolikogu liige.

Aastatel 1999–2008 töötas Krista Kilvet välisministeeriumis, kus valmistas näiteks ette Eesti saatkondade avamist Dublinis ja Sofias. Augustis 2008 nimetas president Krista Kilveti Eesti suursaadikuks Norras ja Islandil, kuid sellele tööle ei jõudnudki ta asuda. 15. oktoobril 2008 kutsus president Krista Kilveti tema palvel haiguse tõttu sellelt ametikohalt tagasi.

Isiklikku
---------

Aastatel 1970–1990 oli Krista Kilvet abielus Kaarel Kilvetiga. Neil sündis kolm tütart, nende hulgas Kertu Saks.

Nooruses harrastas ta Eesti tipptasemel purjetamist.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Krista Kilvet** |

* Krister Kivi. Asjur, kokk, tema nõunik ja tolle autojuht Eesti Ekspress, 26. veebruar 2003
* Krista Kilvet saates "Kukul külas", 11. september 2005, 1. osa, 2. osa
* Kai Kalamees. Diplomaat Krista Kilvet lahkus pärast rasket haigust Postimees, 22. jaanuar 2009
* Allar Viivik. Pikk ja raske haigus viis raadiohääle ja diplomaadi Krista Kilveti manalateele Õhtuleht, 22. jaanuar 2009
Teemandi kristallstruktuur
**Kristallstruktuur** on aine ehituse laad, mis seisneb aatomite korrastatud ja regulaarselt korduvas paigutuses. 
Kristallstruktuuri omavat ainet nimetatakse kristalliliseks ning vastavat keha kristalliks. Korrastamata ehk kristallstruktuurita ainet nimetatakse amorfseks. 

Teatud kindla kristallstruktuuri ehituse ja aatomitega kristalli nimetatakse mineraaliks. Näiteks haliit (NaCl) on mineraal, mis koosneb naatriumi ja kloori ioonidest, mis paiknevad vaheldumisi kuubilise ehitusega kristallivõre sõlmpunktides.

Kristalli väikseimat võimalikku selle kristalli omadustega osa nimetatakse ühikrakuks (elementaarrakuks). Kristall moodustub vahetult üksteise kõrval paiknevaist ühikrakkudest. Ühikrakkude üksteise kõrval paiknemine loob kristallilise struktuuriga ainele regulaarselt korduva struktuuri.

Kõik kristallstruktuuriga ained jaotatakse sümmeetria alusel kuue süngoonia vahel, mis omakorda jaotuvad kolmekümne kaheks unikaalseks punktigrupiks.

Vaata ka
--------

* Aatomvõre
Norra kroonitud prints Haakon Magnus
**Norra troonipärimisjärjekord** on nimekiri inimestest, kellel on õigus Norra kuningriigi troonile juhul, kui eelnev inimene peaks surema. Praegu on troonipärimisjärjekorras esimesel kohal kroonprints Haakon, kes saab Norra kuningaks, kui praegune kuningas sureb.

Alates 1990. aastast, mil muudeti Norra konstitutsiooni, kehtib Norras võrdne ehk absoluutne primogenituur, mis tähendab, et vanim laps, sõltumata soost, on troonipärimisjärjekorras eelispositsioonil. Muudatus pole tagasiulatuv, mistõttu esimene inimene, kelle kohta see kehtib, on printsess Ingrid Alexandra. Konstitutsioonimuudatuse tõttu on tema eespool oma nooremast vennast, kuid tema isa Haakon on jätkuvalt nimekirjas oma vanemast õest, printsess Märtha Louisest eespool.

Norra konstitutsiooni järgi on alates 1990. aastast troonipärimisjärjekorras olemise õigus kuninga või kuninganna ametlikust seaduslikust abielust sündinud lastel, või nende järglastel nii, et (valitsevale monarhile) lähima liini vanemad lapsed on eelisseisus kaugemate ja nooremate ees.

Troonipärimisjärjekord 2007. aasta 1. augustil
----------------------------------------------

1. kroonprints Haakon (s. 1973), kuningas Haraldi poeg

2. Printsess Ingrid Alexandra (s. 2004), kroonprints Haakoni esimene laps
3. Prints Sverre Magnus (s. 2005), kroonprints Haakoni teine laps
4. Printsess Märtha Louise (s. 1971), kuningas Haraldi tütar.

5. Maud Angelica Behn (s. 2003), printsess Märtha Louise vanem tütar
6. Leah Isadora Behn (s. 2005), printsess Märtha Louise teine tütar
7. Emma Tallulah Behn (s. 2008), printsess Märtha Louise kolmas tütar
**Norra põhiseadus** (norra *Kongeriket Norges Grunnlov*) võeti vastu Eidsvolli asutava kogu (*Riksforsamlingen*) koosolekul 16. mail 1814. Selle allkirjastamise päev, 17. mai, on Norra rahvuspüha.

Asutava kogu kutsus kokku Taani kroonprints Christian Frederik (tulevane Taani kuningas Christian VIII) pärast seda, kui Prantsusmaa liitlasena sõja kaotanud Taani oli sunnitud Norra Rootsile loovutama. Põhiseadus taheti vastu võtta enne Rootsi vägede oodatavat rünnakut.

Eidsvollis 10. aprillist kuni 20. maini 1814 toimunud koosolekul osales 112 esindajat kogu Norrast, välja arvatud maa põhjaosast, kust ajapuuduse ja pikkade vahemaade tõttu esindajaid ei jõutud valida. 12. aprillil 1814 valiti 15-liikmeline põhiseaduskomitee, kellele anti ülesanne põhiseaduse eelnõu välja töötada.

Põhiseaduse koostamisel olid inspiratsiooniallikaks valgustusideed. Eeskuju võeti nii 1776. aasta Ameerika Ühendriikide Iseseisvusdeklaratsioonist kui ka seejärel koostatud Ameerika Ühendriikide konstitutsioonist ning Prantsuse revolutsiooni järgsest Prantsusmaa põhiseadusest. Norra põhiseadust peeti tollal üheks maailma demokraatlikumaks põhiseaduseks. Hääleõiguse omamimiseks kehtestati tolle aja kohta suhteliselt madal varanduslik tsensus, mille tagajärjel umbes pooled norra mehed said hääleõiguse. Täidesaatva võimu pea oli kuningas. Siiani kehtib paragrahv, mille järgi peavad lisaks kuningale ka vähemalt pooled valitsuse liikmed kuuluma riigikirikusse.

Põhiseaduse allkirjastamise päeval valis asutav kogu Christian Frederiki Norra kuningaks. Pärast suvel 1814 peetud lühikest sõda Rootsiga oli kuningas aga 10. oktoobril sunnitud troonist loobuma, kuid enne seda õnnestus tal Rootsi kuningaga saavutada kokkulepe, et Norra säilitab oma põhiseaduse. Sellesse tehti 4. novembril üksnes Rootsiga personaaluniooni sõlmimiseks vajalikud muudatused. (Need kaotati 1905. aastal, kui Norra iseseisvaks sai.) Ka Rootsi kuninga Karl XIII valisid seejärel Norra kuningaks (Karl II nime all) rahva esindajad.

Et tollal kasutati Norras kirjakeelena taani keelt, on ka põhiseaduse tekst siiani enam-vähem tolleaegses taani keeles. Aastal 1903 kaasajastati veidi seaduse teksti, lähtudes vahepeal toimunud keeleuuendustest. Kõik hilisemad täiendused ja parandused on püütud teha samas keeles.

Algselt põhiseaduses olnud paragrahv, mis keelas juutidel riiki siseneda, kaotati 1851. aastal.

Aastal 1884 kehtestati parlamentaristlik kord, kuid põhiseaduse teksti ei muudetud.

Aastal 1898 said hääleõiguse kõik mehed ning aastal 1913 ka naised.

Suuremad muudatused põhiseaduse tekstis tehti alles 2007. aastal, kui ka parlamentarism sinna sisse kirjutati. Kaotati ka seaduste eraldi menetlemine alam- ja ülemkojas.

Aeg-ajalt tehakse Norras juttu põhiseaduse kaasajastamisest, kuid enamik norralasi on selle suhtes võrdlemisi konservatiivselt meelestatud. Norra on tõenäoliselt ainuke võõrkeelse põhiseadusega riik maailmas.

Välislingid
-----------

* Kongeriget Norges Grundlov, given i Rigsforsamlingen paa Eidsvold den 17de Mai 1814
* Reform av Grunnloven 2007
* Riksforsamlingen, Store norske leksikon