recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eesti linnud** ehk **Eesti linnustiku** (**Eesti avifauna**) moodustavad Eestis pidevalt elavad, Eestist läbi rändavad, Eestis pesitsevad või siia eksikülalisena sattuvad linnud. Kodulinde käesolev artikkel ei käsitle.

2018. aasta lõpu seisuga oli Eestis kohatud 389 looduslikku päritolu ja meil või naabermaades püsiva asurkonna moodustanud sissetalutud linnuliiki ning 5 teadmata päritolu linnuliiki. Eksikülalisi oli Eesti lindude nimestikus 132 liiki. Need jaotuvad 20 seltsi 63 sugukonda. Kõige arvukamalt on esindatud värvuliste selts. 

Eestis pesitseb 233 liiki linde, neist 213 regulaarselt.

2022. aasta alguse seisuga oli Eestis kohatud 398 linnuliiki.

222 linnuliiki on Eestis looduskaitse all.

Eesti rahvuslind on suitsupääsuke.

Meie kõige arvukamad haudelinnud on metsvint ja salu-lehelind, mittevärvulistest piirpääsuke, suur-kirjurähn ja kodutuvi. Röövlindudest võib kõige sagedamini kohata hiireviusid.

Vaata ka
--------

* Eesti lindude süstemaatiline nimestik
* Eesti Ornitoloogiaühing
* Eesti loomastik
* Eesti elustik

Viited
------

1. ↑  Jaanus Elts, Aivar Leito, Meelis Leivits, Leho Luigujõe, Renno Nellis, Margus Ots, Indrek Tammekänd, Ülo Väli (2019). "Eesti lindude staatus, pesitsusaegne ja talvine arvukus 2013–2017". *Hirundo*. Eesti Ornitoloogiaühing. Vaadatud 11.08.2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
2. ↑  Ornitoloogid silmasid Pärnumaal Euroopas üliharuldast linnuliiki
3. ↑  2022. aasta tõi muutused Eestis kohatud linnuliikide nimestikus looduskalender.ee

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Eesti linnud** |

* Jarmo Siim, "Stepilõokesest sai Eesti 368. linnuliik" Postimees, 13. aprill 2008
* "Põõsaspea neemel on loendatud juba 800 000 rändlindu" EPL, 1. september 2009
**Eesti kahepaiksed** on Eesti Vabariigi territooriumil looduses elavad ja sigivad kahepaiksed. Neid on 11 liiki, millest 10 liiki pärismaised ja 1 liik (järvekonn *Rana ridibunda*) introdutseeritud.

Eesti kahepaiksed kuuluvad kahte seltsi: päriskonnalised (*Anura*) ja sabakonnalised (*Caudata*). Päriskonnalisi on 9 ja sabakonnalisi 2 liiki. Neist looduskaitse alla kuuluvad harivesilik, juttselg-kärnkonn (kõre), rohekärnkonn ja mudakonn – kõik II kaitsekategoorias; ja rohu-, raba-, vee-, tiigi- ja järvekonn – kuuluvad III kaitsekategooriasse.

Eesti kahepaiksete süstemaatiline nimestik
------------------------------------------

I selts: sabakonnalised, *Urodela*

1. sugukond: salamanderlased, *Salamandridae*

* + Tähnikvesilik, *Triturus vulgaris*
	+ Harivesilik, *Triturus cristatus*

II selts: päriskonnalised, *Anura*

2. sugukond: mudakonlased, *Pelobatidae*

* + Mudakonn, *Pelobates fuscus*

3. sugukond: kärnkonlased, *Bufonidae*

* + Harilik kärnkonn, *Bufo bufo*
	+ Rohekärnkonn, *Bufo viridis*
	+ Juttselg-kärnkonn e. kõre, *Bufo calamita*

4. sugukond: konlased, *Ranidae*

* + Rohukonn, *Rana temporaria*
	+ Rabakonn, *Rana arvalis*
	+ Järvekonn, *Rana ridibunda*
	+ Veekonn, *Rana esculenta*
	+ Tiigikonn, *Rana lessonae*

Vaata ka
--------

* Eesti kahepaiksete punane nimestik
* Eesti roomajad
* Eesti loomastik
* Eesti elustik
**Eesti imetajad** ehk Eesti imetajate fauna ehk **Eesti teriofauna** on Eesti territooriumil elavad imetajad.

Eesti imetajaid liigitatakse järgmiselt:

* pärismaised liigid,
* naturaliseerunud liigid,
* koduloomad,
* loomaaialoomad.

20. ja 21. sajandi jooksul on Eestis kohatud 74 liiki pärismaiseid ja vabalt elavaid introdutseeritud (naturaliseerunud) imetajaid (sh. pärisinimene). Nende hulka on arvestatud liigid, keda on kohatud eksikülalistena, nt. vaalalised, ahm, tähnik- ja kabehirv. Kui ka need, kelle esinemise kohta viimastel aastakümnetel andmed puuduvad, nt. unilased, kääbus-karihiir, soo-uruhiir. Liike, kes Eestis teadaolevalt 21. sajandi kolmandal kümnedil elutsevad ja sigivad, on 63.

Jääajajärgsel ajal on Eestis elanud veel mitmeid praeguseks siin väljasurnud liike: tarvas, põhjapõder, euroopa piison, metshobune jt.

Vaata ka
--------

* Eesti imetajate süstemaatiline nimestik
* Eesti elustik
* Eesti imetajate levikuatlas (koostamisel)

Viited
------

1. ↑  Moks, Epp; Remm, Jaanus; Kalda, Oliver; Valdmann, Harri (2015). *Eesti imetajad*. Tallinn: Varrak.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
2. ↑  Timm, Uudo (2020). "Väike-vesimutt ja metslemming Eestis" (PDF). *Eesti Loodus* (3): 58–60.
3. ↑  Koorits, Vahur (02.06.2020). "Kopli lahes nähti siinmail haruldast külalist silmikdelfiini". *Delfi.ee*. Vaadatud 31.12.2022.
**Limbaži Suurjärv** (läti keeles *Limbažu Lielezers*, ka *Svētezers* või *Lielezers*) on järv Lätis Limbaži piirkonna Limbaži linnas ja Limbaži vallas.

Järv asub Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealal. Järve põhjakaldale jääb Limbaži linn. Järve põhjaküljest voolab välja ka Dūņezersi järve suubuv Donaviņa jõgi.

Järv asub merepinnast 49,6 meetri kõrgusel. Selle pindala on 2,564 km². Järve kaldad on valdavalt madalad ja kaldataimestikuga kaetud, lõuna- ja idakallas on kõrgemad. Kaldataimestiku riba on 10–30 meetri laiune, seal kasvavad kõrkjad, penikeeled, vesikatk, kardhein ja vesikupud. Järv on veelindude pesitsemispaigaks, seal elutseb laukusid, tuttpütte, luikesid ja parte. Kirdekallas on heakorrastatud, seal asuvad laste mänguväljakud, spordiplatsid, paadisillad, võrkpalliväljakud. Seal asub ka olümpiaspordikeskuse Limbaži treeningubaas. Järve kaldal on linnuvaatlustorniga 3,6 kilomeetri pikkune loodusrada.

Põhi on liivane ja mudane, kaldalähedastel aladel leidub detriiti. Sügavaim koht asub Buķise talu juures.

Järvest on leitud haugi, ahvenat, latikat, särge, roosärged, kokre, linaskit, angerjat, lutsu, karpkala ja koha.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
3. ↑  Limbaži, Enciklopēdija „Latvijas pilsētas", 284 lk. Apgāds „Preses nams", 1999. ISBN 9984-00-357-4
4. ↑  Limbažu Lielezera peldvieta atzīta par iedzīvotāju iemīļotāko pludmali

Välislingid
-----------

* Läti järvede andmebaas
**Pärnu ordulinnus** oli linnus Pärnu jõe suudmes, jõe vasakul kaldal.

Pärnu linnust on esmamainitud 1265. aastal. Linnus ehitati Liivi ordu poolt Pärnu jõe vasakule kaldale. Linnuse ümber kujunes asula, mida hakati nimetama Uus-Pärnuks. Üle jõe asuvat Saare-Lääne piiskopi rajatud asulat kutsuti Vana-Pärnuks.

Pärnu ordulinnus koosnes konvendihoonest ja kahest eeslinnusest. Väidetavalt rajati konvendihoone ja esimene eeslinnus 1311. aastal, ordumeister Gerhard von Jorki valitsusajal. Eeslinnuse vanimateks osaks peetakse selle väravaehitisi. Hiljem ehitati ümber Uus-Pärnu ala ka kivimüür ja teine eelkindlus, et kindlustada Pärnu linna ja linnust. Arvatavasti ehitati siis ka väikesed flankeerivad ümartornid eeslinnuse nurkadesse, mis küll hiljem ümber ehitati. Ainult linnuse edelanurgas asuv torn jäi ümber ehitamata.

Vaade Pärnule üle jõe Rääma poolt 1554. aastal.
Linnus sai kahjustada Liivi sõjas ning järgnenud Poola-Rootsi sõjas. Rootsi aja lõpul ehk 1699-1710 asus konvendihoones Tartust Pärnusse ümberpaigutatud ülikool. 19. sajandi esimesel kolmandikul rajatise müürid lammutati 3,5 meetri kõrguseni. 

Pärnu ordulinnus hävis lõplikult Teises maailmasõjas ja hiljem lammutati. Pärnu raamatukogu kõrval on säilinud on maa-aluseid müüriosi.

Vaata ka
--------

* Pärnu vallikraav ja selle käär
* Punane torn
* Valge torn
* Luna bastion

Viited
------

1. ↑  Jaak Juske, Jaak Juskega kadunud Eestit avastamas: keskaegse Pärnu ordulinnuse ja linnamüüri lugu, forte.delfi.ee, 12.08.2017
2. ↑  Millal Valge torn Pärnu pinnalt pühiti?, Pärnu Postimees, 27.08.2010
3. ↑  Pärnu vallikraavist leiti põnevaid muistiseid, Pärnu Postimees, 26.03.2010

Välislingid
-----------

* Arheoloogid kaevavad Pärnu Vallikäärus, Pärnu Postimees, 26.05.2009
* Vallikääru leiud avavad ajalugu keskajast kuni uusajani, Pärnu Postimees, 19.03.2010
* Pärnow Anno 1634, Rootsi Sõjaarhiiv − Krigsarkivet
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Montana kummituslinnade loend (Montana)Montana kummituslinnade loend (Montana)Montana kummituslinnad**Montana kummituslinnad**

|  |
| --- |
| **Montana kummituslinnad**  |

BannackBannack

|  |
| --- |
| Bannack  |

CableCable

|  |
| --- |
| Cable  |

CometComet

|  |
| --- |
| Comet  |

ElkhornElkhorn

|  |
| --- |
| Elkhorn  |

GarnetGarnet

|  |
| --- |
| Garnet  |

GlendaleGlendale

|  |
| --- |
| Glendale  |

GraniteGranite

|  |
| --- |
| Granite  |

HeclaHecla

|  |
| --- |
| Hecla  |

LaurinLaurin

|  |
| --- |
| Laurin  |

Nevada CityNevada City

|  |
| --- |
| Nevada City  |

PonyPony

|  |
| --- |
| Pony  |

Virginia CityVirginia City

|  |
| --- |
| Virginia City  |

WickesWickes

|  |
| --- |
| Wickes  |

 |
| Montana kummituslinnad |

Siin on mittetäielik **Montanas asuvate kummituslinnade loend**. Montanas on arvukalt kummituslinnu, mis annavad elavaid pilguheite Vana Lääne elust. Alates ajast, kui esimest korda leiti kulda Gold Creekis 1852. aastal kuni esimese suurema kullapalaviku buumi vallandumiseni Bannackis juulis 1862 on Montana mägedes välja pestud miljonite dollarite väärtuses kulla-, hõbede-, vase-, tsingi- jm maake. Mõnede tuntumate kaevanduslinnade hulka kuuluvad sellised kohad nagu Virginia City ja Nevada City Alderi mäekurus; Bannack, kus sai alguse esimene kullapalavik ja asus esimene territoriaalne kongressi hoone; Elkhorn ja Comet, kus on säilinud palju vanu ehitisi; Butte, mis ei ole küll kummituslinn, aga on pika kaevandus ajalooga.

**Montana kummituslinnad**| Linn | Pilt | Maakond |
| --- | --- | --- |
| Bannack |  | Beaverhead |
| Cable |  | Deer Lodge |
| Comet |  | Jefferson |
| Elkhorn |  | Jefferson |
| Garnet |  | Granite |
| Glendale |  | Beaverhead |
| Granite |  | Granite |
| Hecla |  | Beaverhead |
| Laurin |  | Madison |
| Nevada City |  | Madison |
| Pony |  | Madison |
| Virginia City |  | Madison |
| Wickes |  | Jefferson |
**Johann Friedrich von Liphart** (1655 – 21. aprill 1723) oli Rootsi sõjaväelane ja mõisnik.

Elulugu
-------

Johann Friedrich von Liphart sündis 1655. aastal Johann von Lipharti peres.

Ta õppis kõigepealt Giesseni ülikoolis. 1688. aastal immatrikuleeriti ta Rootsis. 1691. aastal võttis Johann Friedrich üle tema perekonnale kuulunud Võlla mõisa juhtimise.

Seoses Põhjasõja algusega sai Liphart 1701. aastal Gulbene maakaitseväepataljoni ülemaks ja ooberstleitnandiks. Kuna maakaitseväepataljon hävis järgmisel aasta sõjategevuse käigus, sai Liphart 1704. aastal uues pataljonis ooberstleitnandiks.

1705. aastal langes ta vangi ning naasis Liivimaale alles 1722. aastal. Samal aastal läks ta erru.

Johann Friedrich von Liphart suri 1723. aasta 21. aprillil Võllas.

Perekond
--------

Johann Friedrich von Liphart abiellus Elisabeth Maria von Tiesenhauseniga. Abielust sündisid Anna Helene, Maria Sophia, Friedrich Wilhelm, Magnus Johann ja Hedwig Jakobine von Liphart.

Viited
------

1. 1 2  "Johann Friedrich von Liphardt". Vaadatud 10.07.2023.
2. 1 2 3 4  "Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar". Vaadatud 10.07.2023.
3. ↑  "Wõlla mõis". Vaadatud 10.07.2023.
**Bernhard Wilhelm von Rehbinder** (1668–1738) oli Rootsi sõjaväelane ja ooberst, kes osales Põhjasõjas.

Elulugu
-------

Bernhard Wilhelm von Rehbinder sündis Eestis 1668. aastal. Tema vanemad olid rittmeister Christoffer von Rehbinder ja Maria Eleonora De la Barre.

Kuigi oli Eestis sündinud, alustas Bernhard Wilhelm oma sõjaväeteenistust Soomes. 1699. aastal oli ta Turku ratsaväerügemendis kornet. Põhjasõja alguseks oli tast saanud leitnant ning hiljem ka rittmeister Åbolansi, Nylandi ja Viborgi *tripleringeni* (kolme mehe) ratsaväerügementides.

Järgmisel aastal oli tast saanud juba ooberstleitnant. 1702. aastal osales ta Abraham Kronhjorti vägede koosseisus Ingerimaa sõjategevuses. 14. augustil 1702 hoidsid tema ning major Bergi tragunid Tuutari lähedal ründavaid venelasi ligi kolm päeva tagasi.

1709. aastal sai ta Nylandsi ratsarügemendis ooberstleitnandiks ning 1717. aastal ooberstiks. 1719. aastal sai ta ka Viborgi ratsarügemendis ooberstiks. 1721. aastal läks ta erru.

Bernhard Wihelm von Rehbinder suri 1738. aastal Lohjas.

Isiklik elu
-----------

Bernhard Wilhelm von Rehbinder abiellus Anna Helena von Stackelbergiga. Abielust sündis kuus last: Margareta Barbara Rehbinder, Ulrika Eleonora Rehbinder, Anna Christina Rehbinder, Carl Gustaf Rehbinder, Johanna Charlotta Rehbinder ja Beata Helena Rehbinder.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar". Vaadatud 20.05.2023.
2. 1 2 3  "Berndt Wilhelm Rehbinder". Vaadatud 20.05.2023.
3. ↑  Kelch, Christian (2009). *Liivimaa kroonika järg*. Lk 217.
**Gerhard Johann von Plater** (1658–1728) oli Rootsi sõjaväelane ja ooberstleitnant, kes sõdis Põhjasõjas.

Elulugu
-------

Gerhard Johann von Plater sündis 1658. aastal Johann von Plateri ja Margaretha von Woldecki perre.

1680. aastal astus Plater sõjaväeteenistusse. 1701. aasta 9. juunil sai ta Sangaste maakaitseväepataljonis ooberstleitnandiks. Hiljem vahetas ta aga üksust ning sai 1707. aasta 12. jaanuaril Liivimaa aadlilipkonnas ooberstleitnandiks. Ta osales Rootsi Venemaa sõjakäigul ning langes 1709. aastal Perevolotšina all vangi.

1717. aastal naasis ta Liivimaale ning läks viis aastat hiljem erru.

Gerhard Johann Plater suri 1728. aastal.

Isiklik elu
-----------

Gerhard Johann von Plater abiellus kaks korda (esimene naine oli Sofia Elisabeth von Sternstrahl).

Abielust sündisid Gerhard Johann, Carl Magnus, Friedrich Fabian, Gerhard Johann ja Carl Magnus.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Gerhard Johann von Plater". Vaadatud 08.07.2023.
2. 1 2  "Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar". Vaadatud 08.07.2023.
**Shkodran Mustafi** (sündinud 17. aprillil 1992 Bad Hersfeldis) on Saksamaa jalgpallur, kes keskkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Schalke 04. Ta on pärit Albaania päritolu perekonnast.

2009. aastal liitus ta Evertoni noorteakadeemiaga. Sama aasta 16. detsembril tegi ta debüüdi klubi põhimeeskonnas, kuuludes koosseisu UEFA Euroopa Liiga mängus Borissovi BATE vastu, kuid Premier League'is jäi tal Evertoni meeskonnas debüüt tegemata.

2012. aasta jaanuaris liitus ta Itaalia esiliiga klubiga Sampdoria. Debüüdi Sampdoria meeskonnas tegi ta 26. mail 2012 mängus Varese vastu. Sampdoria tõusis järgmiseks hooajaks Itaalia kõrgliigasse. Itaalia kõrgliigas tegi Mustafi debüüdi 11. novembril 2012 mängus Palermo vastu. Hooajal 2013–2014 murdis ta ennast Sampdoria põhikoosseisu ning lõi 26. oktoobril 2013 liigamängus Atalanta vastu profikarjääri esimese värava.

2014. aasta augustis sõlmis ta nelja aasta pikkuse lepingu Hispaania kõrgliiga klubiga Valencia. La Ligas tegi ta debüüdi 25. septembril mängus Córdoba vastu. Esimese värava lõi ta kuu aega hiljem mängus Elche vastu.

2016. aasta augustis liitus ta Inglismaa kõrgliiga klubiga Arsenal. Debüüdi Premier League'is tegi ta 10. septembril mängus Southamptoni vastu. Esimese värava lõi ta liigas 22. jaanuaril 2017 mängus Burnley vastu.

2021. aasta veebruaris sõlmis ta lepingu Schalkega.

Debüüdi Saksamaa jalgpallikoondises tegi ta 13. mail 2014 sõprusmängus Poola vastu. Ta on kuulunud Saksamaa koondisse 2014. aasta maailmameistrivõistlustel, 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril. Esimese värava koondise särgis lõi ta 2016. aasta Euroopa meistrivõistluste esimeses alagrupimängus Ukraina vastu.

Saavutused
----------

Arsenal
* FA Cup: 2016–17, 2019–20
* EFL Cup: Teine koht 2017–18
* UEFA Euroopa Liiga: Teine koht 2018–19

Viited
------

1. ↑  "Shkodran Mustafi, "blerja" e kombetares". Panorama sport. 22.1.2014. Vaadatud 7.12.2018
2. ↑  "Sein Gefühl sagte FC Everton". Hamburger Abendblatt. 2.5.2009. Vaadatud 7.12.2018
3. ↑  "Sampdoria 1 – 0 Atalanta". Football Italia. 26.10.2013. Vaadatud 7.12.2018
4. ↑  "Comunicado Oficial". valenciacf.com. 7.8.2014. Vaadatud 7.12.2018
5. ↑  "Shkodran Mustafi signs for Arsenal". arsenal.com. Vaadatud 7.12.2018

Välislingid
-----------

 Shkodran Mustafi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Saksamaa koondis  –  2014. aasta maailmameister (4. korda) |
| --- |
| 

* 1 Neuer
* 2 Großkreutz
* 3 Ginter
* 4 Höwedes
* 5 Hummels
* 6 Khedira
* 7 Schweinsteiger
* 8 Özil
* 9 Schürrle
* 10 Podolski
* 11 Klose
* 12 Zieler
* 13 Müller
* 14 Draxler
* 15 Durm
* 16 Lahm (c)
* 17 Mertesacker
* 18 Kroos
* 19 Götze
* 20 Boateng
* 21 Mustafi
* 22 Weidenfeller
* 23 Kramer
* Treener: Löw

 | Saksamaa |

| * v
* r
Saksamaa koondis  –  UEFA Euro 2016 |
| --- |
| 

* 1 Neuer
* 2 Mustafi
* 3 Hector
* 4 Höwedes
* 5 Hummels
* 6 Khedira
* 7 Schweinsteiger (c)
* 8 Özil
* 9 Schürrle
* 10 Podolski
* 11 Draxler
* 12 Leno
* 13 Müller
* 14 Can
* 15 Weigl
* 16 Tah
* 17 Boateng
* 18 Kroos
* 19 Götze
* 20 Sané
* 21 Kimmich
* 22 Ter Stegen
* 23 Gómez
* Treener: Löw

 | Saksamaa |
Tanel Ots 1996. aastal
**Tanel Ots** (sündinud 15. septembril 1973 Tallinnas) on ühiskonnategelane ja Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku vaimulik.

Haridus
-------

Tanel Ots õppis Sausti 8-klassilises Koolis ning lõpetas Tallinna 20. Keskkooli 1992; Tallinna Lastemuusikakooli 1992; EELK Usuteaduse Instituudi 1998 ja Usuteaduse Instituudi pastoraalseminari 1999.

2012. aastal alustas magistriõpinguid Tallinna Tehnikaülikooli sotsiaalteaduskonnas haldusjuhtimise erialal.

Poliitiline tegevus
-------------------

Saku vallavolikogu esimees ja valla keskkonnakomisjoni liige, valimisliit Väikelinn Saku. Harjumaa Omavalitsuste Liit juhatuse liige. Parteitu. 

2010. aastal valiti Ots erakonna Eestimaa Rohelised juhatuse liikmeks. 2011. aasta Riigikogu valimistel roheliste nimekirjas kandideerides kogus ta 359 häält ega osutunud valituks.

Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Isamaa nimekirjas Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 312 häält ning ei osutunud valituks.

Ühiskondlik tegevus
-------------------

MTÜ Nabala Keskkonnakaitseühing asutaja ja juhatuse liige 2005–2013, Vana-Harju skautmaleva juhatuse liige, MTÜ Soonurga Küla Koda juhatuse liige, I Harju Lions-klubi liige, MTÜ Saku Priitahtlikud Pritsimehed asutaja ja juhatuse liige.

Vaimuliku amet
--------------

Ordineeriti 25. mail 1995 diakoniks ja 14. septembril 1999 õpetajaks.

On Jüri koguduse vaimulik aastast 1997 ja Kaitseliidu Harju Maleva kaplan aastast 2009.

Ida-Harju praostkonna praost 2007–2011. EELK Tallinna Diakooniahaigla kaplan 2002–2015.

On olnud EELK Kirikukogu ja EELK Piiskopliku Nõukogu liige.

Isiklikku
---------

Ta on abielus (1994) Riina Otsaga, peres on viis last. 2005. aastal kolis pere maale[*viide?*], kus peetakse muu hulgas lambaid ja mesilasi.

Viited
------
**Rudolf Reinaru** (enne eestistamist **Rudolf Reinard**; 18. juuli 1911 Vaivere, Saaremaa – 15. november 1993 Lakewood) oli eesti vaimulik.

Elulugu
-------

Ta lõpetas Vaivere algkooli (olles esimene selle kooli vilistlane, kes sai kõrghariduse) ja 1931. aastal Saaremaa Ühisgümnaasiumi. Õppis aastatel 1931–1934 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Tallinna Piiskoplikus Toomkoguduses, Jüri ja Kuressaare Laurentiuse koguduses. Ordineeriti õpetajaks 14. aprillil 1935.

Aastatel 1935–1939 oli ta Püha Jakobi koguduse õpetaja ja 1939–1944 Rõuge Maarja koguduse õpetajana.

Kui Rudolf Reinaru viibis 1944. aasta suvel puhkusel Saaremaal, toimus läbimurre rindest ja Rõuge vallutati Punaarmee poolt. Rudolf Reinaru põgenes Saksamaale, kus oli abivaimulik õpetaja Kurt Rudolf Schultzi juures Eichstädtis (praegu Dąbie Suur-Poola vojevoodkonnas). Hiljem teenis ta põgenikelaagrites, võttes osa Eesti Punase Risti hoolekandetööst endiste sõjaväelaste abistamisel. Ta oli õpetaja põgenikelaagris Uchtes ning teenis demobiliseeritud ja vangistatud eesti sõjaväelasi Borghorstis ja Bocholdis, kust ta koos hulga vabanenud sõjaväelastega siirdus 1947. aastal Inglismaale. Inglismaal asutas ta Põhja-Inglismaa koguduse. 1951. aastal emigreerus Kanadasse, kus teenis eestlasi Manitobast Ontarioni.

Ajavahemikul 1951–1957 asutas ta keskustesse eesti kogudused. 1957. aastal kutsuti ta Lakewoodi Püha Vaimu koguduse õpetajaks, kus töötas kuni 1987. aastani, teenides 1957–1965 ühtlasi LCA Perth Amboy kogudust. Seal muretses ta kogudusele maalapi ja algatas sellele uue kiriku ehitamise. 1981. aastal valiti Rudolf Reinaru USA Esimese praostkonna praostiks ja 1982. aastal EELK Konsistooriumi vaimulikuks assessoriks. 1987. aastal läks emerituuri, kuid jäi Bergen County koguduse hooldajaõpetajaks.

Isiklikku
---------

Tema vend Joosep Reinaru oli arstiteaduse professor, vend Karl Reinaru oli Rannamõisa ja Randvere koguduse õpetaja, vennapoeg Leevi Reinaru on Lääne-Nigula Püha Nikolause koguduse õpetaja ja Lääne praostkonna praost.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. märts 2016. Vaadatud 17. juunil 2010.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. august 2009. Vaadatud 17. juunil 2010.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  Eesti Kirik nr. 5. 1981
4. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
5. ↑  Eesti Kirik nr. 1. 1994

Kirjandus
---------

* Saaremaa praostkond sõnas ja pildis. (koostanud Rudolf Reinard); Tallinnas: Eesti Kirik, 1936
* EELK Inglismaa praostkond. London: EELK Londoni kogudus, 1951
* Võru praostkonnale jõuluks 1941. Võru: [Võru praostkond], 1941
**Juhan Valtin** (sündinud 29. augustil 1947 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane ja emeriitprofessor.

Haridus
-------

Ta lõpetas aastal 1965 Tallinna 1. Keskkooli ning aastal 1970 TPI elektrisüsteemide ja -võrkude erialal; aspirantuur TPIs 1973–1976.  Tehnikateaduste doktor (Mathematical Modeling of electircal bus load, Leningradi Polütehniline Instituut, juhend. E. Tiigimägi) 1979; professor 2007.

Töökäik
-------

Eesti Maaehitusprojekti elektriinsener 1970–1973.
TTÜs 1976–…: TUS nooremteadur 1976; elektrisüsteemide kateedri assistent 1977–1986, vanemõpetaja 1986–1989; elektroenergeetika instituudi energiasüsteemide õppetooli dotsent 1989–2007; energeetika õpikonna juhataja 1994–2001; energeetikateaduskonna õppeprodekaan 2001–2016; elektroenergeetika instituudi energiasüsteemide õppetooli professor 2007–2016, kõrgepingetehnika õppetooli juhataja 2007–2015; inseneriteaduskonna elektroenergeetika ja mehhatroonika instituudi professor 2017, emeriitprofessor 2017.

Teadustöö
---------

Loodusteadused ja tehnika, energeetikaalased uuringud.
Juhan Valtin on avaldanud üle 50 teaduspublikatsiooni. Tema juhendamisel on kaitstud 27 magistri- ja 4 doktoritööd.

Akadeemiline tegevus
--------------------

Õpikonna juhataja, prodekaan 1994–2016. Elektroenergeetika bakalaureuse ja magistriõppe õppekavajuht 2002–2014. Energeetikateaduskonna nõukogu liige 2005–2016. TTÜ Nõukogu liige 2005–2009. Dekaani kt 2005–2006. 
Kõrgepingetehika õppetooli juhataja 2007–2015. Elektroenergeetika instituudi nõukogu liige 2007–2016. Õppekavade komisjonide esimees ja liige 1994–… 
Energia- ja geotehnika doktoriõppe õppekavajuht 2002–…. Hajaenergeetika ühisõppekava magistriõppe õppekavajuht 2012–…. Elektroenergeetika ja mehhatroonika instituudi liige 2012–… .

Tunnustus
---------

* 1997 TTÜ teenetemedal „Mente et Manu"

Harrastused
-----------

Orienteerumissport.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Juhan Valtin Eesti Teadusinfosüsteemis

Välislingid
-----------

* Juhan Valtin Eesti Teadusinfosüsteemis
Simon Ostrovsky (2016)
**Simon Ostrovsky** (vene: Симон Островский; sündinud 2. veebruaril 1981) on Nõukogude Liidus sündinud ameerika dokumentalist ja ajakirjanik, kes oma tööde eest võitnud Emmy auhinna. Laiema tuntuse saavutas Ostrovsky oma 2014. aasta Ukraina kriisi kajastuse eest uudistekanalile VICE News. 2014. aasta aprillis sattus Ostrovsky kolmeks päevaks venemeelsete võitlejate kätte pantvangi.

Karjäär
-------

Ostrovsky hakkas dokumentaalfilme tegema 2007. aastal, kui ta oli juba kuus aastat töötanud endise Nõukogude Liidu vabariikides. Ta kirjutas Venemaaga seotud teemadel väljaandele The Moscow Times ning Gruusiast, Armeeniast ja Aserbaidžaanist Prantsuse uudisteagentuurile AFP.

2009. aastal paljastas Ostrovsky põhjakorealaste kasutamise Venemaa töölaagrites. Põhja-Korea režiimile tööliste eest raha maksnud ettevõte kuulub jõukale briti Hambro perekonnale.

Nimetatud laagreid külastas Ostrovsky 2011. aastal uuesti koos meediaettevõtte Vice Newsi asutaja Shane Smithiga. 2013. aastal tegi ta HBO-le dokumentaalsarja Põhja-Korea põgenike kohta.

2013. aastal palkas VICE Media Ostrovsky VICE'i produtsendiks HBO-s. Ta aitas VICE'il võita Emmy.

2014. aasta alguses aitas Ostrovsky kajastada VICE Newsi jaoks 2014. aasta Sotši taliolümpiamängudega seotud korruptsiooni. Samal aastal hakkas ta VICE Newsi jaoks tegema uudisteseeriat "Russian Roulette" (Vene rulett), mis kajastas 2014. aasta Ukraina kriisi. Seeria võitis 2015. aastal kaks Webby auhinda.

2014. aasta 21. aprillil oma Ukraina uudisteseeriat teinud Ostrovsky sattus Ida-Ukrainas Slovjanskis venemeelsete separatistide kätte pantvangi. Ostrovsky viibis vangistuses kolm ööpäeva.

Tema vangistamine pälvis kogu maailma meedia tähelepanu.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  VICE News Russian Roulette
3. ↑  N Koreans labouring in Russia's timber camps BBC Newsnight. 26. august 2009.
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
11. ↑
12. ↑
**Eimar Rahumaa** (sündinud 20. augustil 1948 Pöide vallas Saaremaal) on eesti õigusteadlane.

Elulugu
-------

Eimar Rahumaa on sündinud Saaremaal, Pöide vallas.

Lõpetas 1966 Orissaare Keskkooli, 1971 *cum laude* Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna; õigusteaduste kandidaat (1980, Moskva Riigi ja Õiguse Instituut), väitekiri "Функция консула в области гражданского и военного мореплавания". Oli 1974–1977 TRÜ aspirant, täiendas end 1983–1984 Rooma Ülikoolis.

Oli 1970–1973 ELKNÜ Keskkomitee lektor, 1974–1975 Justiitsministeeriumi bülletääni Nõukogude Õigus vanemtoimetaja, 1975–1981 Tartu Riikliku Ülikooli riigi- ja haldusõiguse kateedri vanemõpetaja, 1982–1987 dotsent, 1985–1987 õigusteaduskonna dekaan. 

1987–1991 NSV Liidu Välisministeeriumi Stockholmi saatkonna Eesti asekonsul, 1991–1992 Vabariigi Valitsuse valitsuse välispoliitika nõunik. Hiljem töötanud Rootsis firmade konsultandina. Avaldanud artikleid välispoliitikast eesti ajakirjanduses.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: rahvusvaheline õigus ja õigusteaduse ajalugu.

Teoseid
-------

Üle 20 teadustrükise, arvukalt aimeraamatuid.

* Ühiskond ja põhiseadus. Tallinn 1979
* Välispanoraam 1981-1986 (koostanud Eimar Rahumaa, Raivo Rammus). Tallinn 1982
* ÜRO vastuolude maailmas (kaasautor Abner Uustal). Tallinn 1983
* Фридрих Фромхолдь (Федор Федорович) Мартенс и юристы Тартуского университета (kaasautor Peeter Järvelaid). // TÜ ajaloo küsimusi XVI (1985)
* Über den Unterricht des internationalen Rechtes an der Tartuer Universität in der II Hälfte des 19. Jahrhunderts und am Anfang des 20. Jahrhunderts (kaasautor Peeter Järvelaid). // TÜ ajaloo küsimusi XIX (1987)
* Консульские уставы СССР и урегулирование функции, связанных с содействованием развитию гражданского и военного мореплавания. // TÜ Toim 802 (1988).

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Tartu 1987. Lk 442
* EE 14. Lk 400

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Burgschleinitz-Kühnring** on vald (*Marktgemeinde*) Austrias Alam-Austria liidumaal Horni ringkonnas.

Vald on ajaloolise Waldvierteli piirkonna osa, mis hõlmab ulatuslikke metsi Manhartsbergi seljandiku kirdeserval.

Ajalugu
-------

1130. aasta paiku püstitas Hadmar I von Kuenring, kes oli ministeriaal Babenbergist Austria markkrahvi Leopold III teenistuses, tänapäevase Kühnringi kihelkonnakiriku asukohta kindluse. Pärimuse järgi olid tema esivanemad sinna juba kabeli püstitanud, mille piiskop Altmann von Passau 1083. aastal pühitses.

1612. aastal rajati naaberkülas Harmannsdorfis barokkstiilis loss, mis sai tuntuks kui Nobeli preemia laureaadi Bertha von Suttneri (1843–1914) elukoht. Seal kirjutas ta suure osa oma romaanist "Die Waffen nieder!" ("Sõjariistad maha!"), mis ilmus 1889. aastal.

Tuntud inimesi
--------------

* Otto Zykan (1935–2006), helilooja

Viited
------

1. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Horni ringkonna vallad

* Altenburg
* Brunn an der Wild
* Burgschleinitz-Kühnring
* Drosendorf-Zissersdorf
* Eggenburg
* Gars am Kamp
* Geras
* Horn
* Irnfritz-Messern
* Japons
* Langau
* Meiseldorf
* Pernegg
* Röhrenbach
* Röschitz
* Rosenburg-Mold
* Sigmundsherberg
* Sankt Bernhard-Frauenhofen
* Straning-Grafenberg
* Weitersfeld
Kullamaa Rohumägi, millel on asunud Kullamaa vasallilinnus
**Kullamaa vasallilinnus** ehitati pärast Läänemaa alistamist 1220. aastal paavsti legaat Modena Guillelmuse kaplani, magister Johannese käsul ja sai nimeks *Castrum Goldenbeke*. Kuni 1224. aastani oli Kullamaa Taani kuninga valduses, kuid peale mandrieestlaste ebaõnnestunud ülestõusu läks Kullamaa piirkond Mõõgavendade ordule. Ringsõidul olev paavsti legaat moodustas vallutajate vahel tekkinud maatüli lahendamiseks Viru-, Järva- ja Läänemaast otse paavstile alluva Eestimaa piiskopkonna ning Kullamaa linnusest sai alates 1226. aastast paavsti asehalduri residents. 

1228. aastal moodustas Riia peapiiskop Albert Saare-Lääne piiskopkonna ja määras piiskopiks Dünamünde tsistertslaste kloostri abti Gottfriedi.
Oma võimu kinnistamiseks jagas esimene Saare-Lääne piiskop Gottfried lühinägelikult piiskopkonna maad vasallidele ja määras piiskopkonna foogtiks (stiftifoogtiks) Johannes de Lode ja foogti asukohaks Kullamaa vasallilinnuse. Sellega läks võim piirkonnas suurima maavaldaja Lodede perekonna kätte. 

Kuna Saare-Lääne piiskopkonna maadele pretendeeris ka Mõõgavendade ordu, siis 1234 linnus vallutati. 1236. aasta paavsti korraldusega tagastas ordu Kullamaa linnuse paavsti legaadile. 

Kuna Johannes de Lode pojad ei soovinud Saare-Lääne piiskopi võimule alluda, alustas Lodede perekond 1234. aastal uue kindlustatud tugipunkti ehitust Koluverre.

Vaata ka
--------

* Eesti linnuste loend
* Ordulinnus
*Caffè corretto*
***Caffè corretto*** (itaalia keelest *parandatud kohv*) on Itaaliast pärit alkohoolne kohvijook, mis koosneb ühest pitsist espressost, millele on lisatud väike kogus kanget alkoholi, tavaliselt *grappa*‘t, aga vahel ka *sambuca*‘t või brändit. Enamasti lisab barista ise espressosse väikese koguse alkoholi, vahel serveeritakse espresso ja alkohol eraldi ning lastakse kliendil ise alkohol doseerida.

*Caffè corretto* on pärast Itaalia okupatsiooni levinud ka Eritreas. Sealsed baristad lisavad kohvile kohalikku *areki*‘t või konjakit. Hispaanias on sarnase joogi nimetus *carajillo*, Portugalis *café com cheirinho* (*lõhnaga kohv*), Prantsusmaal *café-calva* (*kalvadosiga kohv*), Rootsis, Norras ja Taanis *kaffekask*, *karsk* või *kaffegök*, Mehhikos *cafe con piquete*.

Vaata ka
--------

* Kohvijookide loend
* Iiri kohv
* Alkoholiga kohv

Viited
------

1. ↑  Simonis, Damien; Garwood, Duncan (2004). *Italy*. Lonely Planet. Lk 72. ISBN 978-1-74104-080-7.
2. ↑  Steves, Rick (2006). *Rick Steves' Italy 2007*. Avalon Travel. Lk 40 https://books.google.com/books?id=krCIh7ED1YUC&pg=PA40. ISBN 978-1-56691-816-9.
3. ↑  Riely, Elizabeth (2003). *The chef's companion: a culinary dictionary*. John Wiley and Sons. Lk 49. ISBN 978-0-471-39842-4.
4. ↑  "definition of corretto| English-Italian Definition Dictionary | Reverso". Dictionary.reverso.net. Vaadatud 27. veebruaril 2012.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on tööriistast; putuka kohta vaata Kiin; Voynichi romaani kohta vaata artiklit Kiin (Voynich).* |

---

Kiiniga saab kuni paarisentimeetrise läbimõõduga oksi ja puid raiuda**Kiin** (ka *lets, vestu*) on putkega varre otsa pandud raienuga, mis on pika (15–50 cm) lõiketeraga ja mille lõiketera tippu on tera kaitseks tehtud allapoole pöörduv nokk. Kiini kasutati näiteks hagude ja pliidipuude lõhkumiseks ning võsa ja hagu raiumiseks, puude koorimiseks.

Kirjeldus ja rakendus
---------------------

See on kasutusviisilt lähedane kirvele, välimuselt sarnaneb suurele noale. Tavaliselt on kiinil varreputk, tera tipus alla kaarduv nokk kaitseb tera nürinemist koldeesisel lõmmukivil peergu kiskudes, samuti võsa raiumisel kontaktil pinnasega.

Nimetus ja ajalugu
------------------

Läti aladel on vanu kiinisarnaseid raiumisnoa leide, Eestis aga puuduvad leiud ka rauaajast. Nimetus kiin või kiim (mandril) on tuletatud arvatavasti läti sõnast *škinis*. Mandri loodeosas oli nimetus piirunuga, kirdes vestu, saartel olid levinud nimetused lets, pläts, lätse jne.

Vaata ka
--------

* võsakirves
* võsavikat
* matšeete
* liimeister
* saami nuga

Viited
------

1. 1 2  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 83
2. ↑  "[ETY] Eesti etümoloogiasõnaraamat". *www.eki.ee*. Vaadatud 6. novembril 2023.
3. ↑  "Puude laasimise õppepäev". *Maaleht*. Vaadatud 6. novembril 2023.
4. ↑  Muuseum, Eesti Rahva (6. aprill 2017). "Lihtsad asjad". *Eesti Rahva Muuseumi ajaveeb*. Vaadatud 6. novembril 2023.
5. 1 2  Viires, Ants (2006). *Eesti rahvapärane puutööndus* (2 trükk). Ilo. Lk 45.

Välislingid
-----------

* Kiin (tööriist) Eesti Muuseumide Infosüsteemis
**Eesti Ökoturismi Ühendus** MTÜ moodustati 7. septembril 1996 Alus Raplamaal. Ühenduse eelkäijaks oli 1994–1996 Kodukandi Ökoturismi Algatus. 

Ökoturismi ideest hakati Eestis rääkima külaliikumise Kodukant teisel seminaril 1993. aasta mai lõpul Soomaal Kuusekäära talus. Loodi programmi Kodukant alamprojekt "Kodukandi ökoturismi algatus", mida aastatel 1994–1996 juhtis Aivar Ruukel. Selle tegevuse tulemusena loodi turismifirmade, kohalike elanike, ühiskondlike organisatsioonide, riigiasutuste, kaitsealade ja muude huvirühmade esindajatest koostöövõrgustik, millest moodustati Eesti Ökoturismi Ühendus. Ühenduse juhatusse valiti Ruuben Post, Rein Kuresoo, Kaja Lotman, Aigar Piho, Aat Sarv, Riina Lõhmus, Lii Muru, esimeheks sai Aivar Ruukel.

Hiljem on Eesti Ökoturismi Ühenduse juhatusse kuulunud Hannes Palang, Innar Täht, Kristel Rammo, Mart Reimann, Peep Tobreluts, Enn Praks. 

Aastatel 1996–2003 anti välja Eestit tutvustavat välismaa reisikorraldajatele suunatud ingliskeelset käsiraamatut "Estonia – the Natural Way". Käsiraamatu lisa sisaldas Lahemaa, Saaremaa, Muhu saare, Hiiumaa, Läänemaa, Pärnumaa, Soomaa, Haanja, Karula ja muude Eesti piirkondade reisiprogramme.

Aastatel 1995–1997 anti välja teabelehte Ökoturism. 

1996–2000 korraldas Eesti Ökoturismi Ühendus koos Soomaa rahvuspargi ja Saarisoo turismitaluga traditsiooniliste ühepuulootsikute ehk haabjate ehitamise laagreid. 

1998. aastast on ökoturismiühendus rahvusvahelise ökoturismi ühingu The Ecotourism Society liige. 

1998. aastal korraldati Pärnus konverents "Loodushoid ja turism".

2010. aastal korraldati koos EAS Turismiarenduskeskuse ja Rahvusvahelise Ökoturismi Ühinguga Euroopa Ökoturismi Konverents, mis toimus Pärnus.

Eesti Ökoturismi Ühendus koostöös MTÜ-ga Eesti Maaturism ja veel mitme asjaomase organisatsiooniga algatas 2001. aastal ökoturismi kvaliteedimärgise süsteemi EHE.

2016. aastal muudeti mittetulundusühing seltsinguks.

Välislingid
-----------

* Kvaliteedimärgis EHE
* Ühendus Eesti Entsüklopeedias
* The Ecotourism Society
**Haeska mõis** (saksa keeles *Hasik*) oli rüütlimõis Valjala kihelkonnas Saaremaal. Nüüdisajal asuvad mõisa maad Saare maakonnas Saaremaa ja Saaremaa vallas.

Mõis tekkis 1450. aastal kolmest vakusest (Konde, Metzküll ja Hauist) läänistatud maadest.

Aastail 1632–1791 kuulus mõis Nolckenitele, 1786. aastal müüs Georg Wilhelm Pilar von Pilchau Haeska mõisa Lorenz Gottlieb von der Osten Sackenile, kuid hiljem kuulus mõis taas Nolckenitele ja 1919. aastal parun Erich Nolckenile.

1914. aastal kuulus mõisale 948,52 hektarit mõisamaad, 1013,63 ha talumaad. 1909. aastal kuulus mõis Kogula valda, 1939. aastal kuulus endine mõisasüda Valjala valda.

Mõisa peahoone on hävinud. Varemete põhjal on järeldatud, et see oli ühekorruseline puithoone võlvitud keldritega. Kõrvalhooned on enamikus hävinud või varemetes. Peahoone ees asus lihtne lehtpuupark.

Viited
------

1. ↑  Haeska mõis (Valjala khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
2. ↑  Haeska mõis Mõisate ülevaated (1974). Muinsuskaitseamet (vaadatud 20. august 2012)

Välislingid
-----------

* Haeska mõis (Valjala khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis

Valjala kirik
Valjala kihelkond

**Kirik**: Valjala  

**Mõisad**: Haeska mõis | Jööri mõis | Jürsi mõis | Kalli mõis | Kogula mõis | Lööne mõis | Mäe mõis | Röösa mõis | Sakla mõis | Sassi mõis | Uue-Lõve mõis | Vana-Lõve mõis | Võhksa mõis
**Nuctech** on Hiina ettevõte, mis müüb ja käitab veoste ja inimeste läbivalgustussüsteeme.

Ettevõtte loodi 1997. aastal Tsinghua Ülikooli juures pärast seda, kui Hiina RV valitsus oli käskinud ülikooli teadlastel välja arendada kiirguspõhised läbivalgustusseadmed, mis olid just kasutusse jõudnud Euroopas.

Kuni 2008. aastani juhtis ettevõtet endise Hiina Rahvavabariigi presidendi Hu Jintao poeg Hu Haifeng, kes siirdus hiljem poliitikasse.

2020. aasta alguses võttis selle ametlikult üle Hiina Riikliku Tuumakorporatsiooni (CNNC) varahalduse haru.

Ameerika ühendriigid lisasid ettevõtte 2020. aasta detsembris julgeoleku kaalutlustel majanduse musta nimekirja.

Eesti-Venemaa piiril on kasutusel viis Nuctechi läbivalgustussüsteemi. Nende seas on statsionaarsed seadmed Narva raudteepiiripunktis, Luhamaa piiripunktis ja Koidula piiripunktis ning kaks mobiilset seadet Narvas. Investeeringu kogumaht oli 10,1 miljonit eurot. Lisaks on Tallinna lennujaamas alates 2020. aastast kaks Nuctechi seadet.

Kui Leedu riiklik lennujaamade operaator Lietuvos Oro Uostai soovis aga 2021. aastal paigaldada Nuctech pagasiröntgeni seadmed Leedu lennujaamadesse, siis keelas selle ära strateegiliselt oluliste ettevõtete tehinguid kontrolliv valitsuskomisjon, mis pidas seda ohuks riigi julgeolekule.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Didi Kirsten Tatlow: Lühidalt. Hiina tehnoloogiline tõus ja selle mõju globaalsele julgeolekule Nuctechi näitel Eesti Välispoliitika Instituut, Jaanuar 2021
2. ↑  "Narva raudteepiiripunkt saab uue läbivalgustusseadme" Õhtuleht, 31. mai 2018
3. ↑  "Piiri ületavaid sõidukeid valgustavad läbi Hiina riigifirma röntgenseadmed" ERR, 17. veebruar 2024
4. ↑  "Leedu valitsus ei luba Hiina seadmestikku lennujaamadesse" ERR, 29. jaanuar 2021

Välislingid
-----------

* Koduleht
Sam Larsson IFK Göteborgi särgis
**Sam Andreas Larsson** (sündinud 10. aprillil 1993 Göteborgis) on Hollandi jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Türgi kõrgliigaklubis Antalyaspor.

Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis IFK Göteborg, millega liitus 2010. aastal. 2014. aasta augustis liitus ta Hollandi kõrgliigaklubiga SC Heerenveen, kus mängis kokku kolm hooaega.

2017. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Hollandi kõrgliigaklubiga Feyenoord.

Aastatel 2020–2022 mängis Larsson Hiina kõrgliigaklubis Dalian Professional.

2022. aasta juulis sõlmis Larsson kaheaastase lepingu.

2015. aastal tuli Larsson Rootsi kuni 21-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistriks. Rootsi jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 15. novembril 2016 mängus Ungari vastu ning lõi samas mängus ka koondisekarjääri esimese ja ainsa värava. Pärast seda mängis Larsson Rootsi koondises veel kolm korda, viimast korda 2018. aastal.

Tema vanem vend Daniel Larsson on kuulunud samuti Rootsi koondisse.

Saavutused
----------

IFK Göteborg
* Svenska Cupen: 2012–13

Feyenoord
* KNVB beker: 2017–18
* Johan Cruijff Schaal: 2018

Viited
------

1. ↑  Sam Larsson. transfermarkt.com. Vaadatud 30.1.2024
Kiriku interjöör
**Paistu Maarja kirik** (ka *Paistu Püha Neitsi Maarja kirik*) on kihelkonnakirik Viljandimaal Viljandi vallas Paistu külas.

Kirikut on ajalooallikates esmamainitud 1329. aastal, kui seda rüüstasid leedulased. Arvatakse, et kivikirik ehitati 13. sajandi lõpul. Kirik sai 17. sajandi alguses mitmes sõjas kannatada. 

Paistu khk, Paistu kirik, koloreeritud, u 1910 fotopostkaart
1817. aastal (pärast kiriku põlemist) ehitati kiriku põhjaküljele kirikust eraldi olev puust kellatorn. Aastatel 1862–1866 ehitati kiriku lääneotsa uusgooti stiilis torn, samal perioodil sai uusgooti stiilis välimuse ka kiriku sisustus. 2005. aasta jaanuaris sai kiriku katus tormituules tugevalt kannatada, sama aasta sügisel valmis uus plekk-katus.

Kirikut kasutab Paistu Maarja kogudus.

Viited
------

1. ↑  *Eesti entsüklopeedia.* 12. köide: *Eesti A–Ü.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 393.
2. ↑  Kultuurimälestiste riiklik register (vaadatud 15.03.2013)
3. ↑  Paistu kirik kannab uut plekk-katust. Sakala, 12. oktoober 2005

Välislingid
-----------

* Paistu kirik kultuurimälestiste riiklikus registris
Peeter Kaljumäe ja Peeter Kaber, ansambel Talong 1989. aastal  
Foto: Jaan Künnap
**Peeter Kaljumäe** (sündinud 20. mail 1966 Pärnus) on eesti näitleja ja laulja. 

Peeter Kaljumäe on lõpetanud Pärnu 6. Keskkooli. Aastatel 1984–1991 õppis klassikalist laulu ja koorijuhtimist Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis.

Aastatel 1991–1992 Pärnu Raadio toimetaja, aastatel 1992–1998 oli Endla ja 1998–2001 Vanalinnastuudio näitleja. Hiljem on ta tegutsenud vabakutselisena, osaledes muu hulgas Variuse teatri ja Vana Baskini Teatri lavastustes.

Rolle
-----

Mänginud viies eri lavastuses Paul Pinnat (sealhulgas Ludvig Holbergi "Miks Jeppe joob" – Endla, 1993, Pinna/Hindrey/Sarapuu/Kaljumäe „Paul Pinnat otsimas" – Varius, 2002 ja Heidi Sarapuu "Lõbusad estoonlased" – Varius, 2011), Eduard Vildet (Heidi Sarapuu „Tervist, härra Vilde" – Varius, 2001, „Rida on raha" – Varius, 2009 ja "Viis kuud Vildega" - Varius, 2013), Olaf Kopvillemit (Juhan Saare/Olaf Kopvillemi „Toronto-Vilsandi, nõudmiseni" – Endla, 1993 ja Heidi Sarapuu „Üle vee" – Varius, 2003), Bernhard Lindet (Heidi Sarapuu/Elem Treieri "See ei ole Tammsaare" ja Heidi Sarapuu "Kui me elasime raamatukogus"), Artur Rinnet (Heidi Sarapuu "His Masters Voice" - Varius, 2008 ja Heidi Sarapuu "Suurem kui saatus" - Varius, 2015).

Lisaks: Leopold Brandtmeyer (Ralph Benatzky operett "Valge Hobu" võõrastemaja" – Endla, 1993), BB (George Bernard Shaw „Doktori dilemma" – Endla, 1997), Lövenborg (Selma Lagerlöf/Ülev Aaloe „Gösta Berlingi saaga" – Endla, 1994), Manny Weinstock (Terrence McNally „Maria Callase meistrikursus" – Endla, 1997) jne. Kokku laval ligi 50 osatäitmist.

Muu tegevus
-----------

Kaasa teinud teleseriaalides „Õnne 13", "Vanad ja kobedad", "Ohtlik lend", "Kelgukoerad", "Saladused", "Kälimehed", "Ühikarotid", "Eesti Krimilood" osalenud mängufilmides „Pluss veel üks" (Ungari TV, 1979), „Minu Leninid" (Faama Film, 1997), põnevusseriaalis „Issajev" (Mosfilm, 2009), mängufilmis "Elavad pildid" (Exitfilm, 2012). Laulis kupleeansambli Talong (1987–1993) koosseisus. Salvestanud Olaf Kopvillemi laule (DVD ja CD *Vindilised viisid*). Koos dirigent Endel Nõgenega asutanud peamiselt operetti esitava Ferenc Lehári Orkestri ja esinenud sellega korduvalt mitmel pool Eestis. Tegutsenud ka konferansjee ja õhtujuhina.

Lavavälist
----------

Aastast 2021 asus õppima EELK Usuteaduse Instituuti kirikumuusika õppesuunale. On Tallinna Püha Vaimu koguduse liige ja osaleb sealse pühapäevakooli ja kiriku noorte muusikatöös.
**Betty Grafstein** (sünninimega **Elizabeth Larner**; sündinud 27. novembril 1928 Londonis Ühendkuningriigis) on New Yorgis resideeriv miljonär, filantroop ja sotsialiit. Avaliku elu tegelasena teatakse teda suurlinna moeskeenes, portugalikeelses televisioonis ja meelelahutuslikus sotsiaalmeedias.

Biograafia
----------

### Varasem eluperiood

Bertram Thomas Larneri ja Dorothy Cordelia Cheney kasutütrena kasvas ta üles aristokraatlikus kodus Inglismaal. II maailmasõja järel emigreerus ta Ameerika Ühendriikidesse aastal 1947. Tema esimene abielu sõlmiti aastal 1950. 

Tema teine abikaasa oli juudi päritolu ameeriklane Albert Grafstein (1909–1991), kes oli asutanud juveeliettevõtte Grafstein Diamond Corporation. Nad abiellusid aastal 1960. Nende poeg Roger Grafstein juhib ettevõtet tänini sekretäri-varahoidjana, kuigi isa esimesest abielust on tema poolvend James Grafstein ja poolõde Barbara Grafstein.

### Hilisem eluperiood

Betty Grafsteini kolmas abikaasa on Mosambiigis sündinud kunstikauplejast portugallane José Castelo Branco, kellel on varasemast abielust poeg Guilherme. 1980. aastate keskpaigast alates ristriietujana figureerinud mehest kujunes 2000. aastail Portugalis telenägu ja seltskonnategelane, eeskätt seoses nn kollase ajakirjandusega.

Nad abiellusid aastal 1996. Grafstein oli abielludes üle kuuekümneaastane, seega kohalike seaduste järgi kehtib neile kohustuslik varalahusus. Nende püsielukoht asub Manhattani naabruskonnas Upper East Side'is. Tihti väisavad nad kunstinäitusi ja muid kultuuriüritusi ning jagavad muljeid avalikkusega.

Ta on lasknud oma välimust korrigeerida ilulõikustega.

Teda kutsutakse hüüdnimega **Lady Betty**, vms.

Filmograafia
------------

* "1 Block" (2020)
* "Splash! Celebridades" (2013)
* "Família Superstar" (2007)
* "HermanSIC" (2000)

Vaata ka
--------

* José Castelo Branco

Viited
------

1. ↑  www.nycourts.gov WM Wellington, LLC v Grafstein Diamond, Inc. (New Yorgi maakonna tsiviilkohtuotsus)
2. ↑  www.the-sun.com LOVERS ARE FOREVER: I’m a diamond heiress – my husband’s 35 years younger but found out my age at the altar, people say he’s after my money
3. ↑  www.imdb.com Lady Betty Grafstein
4. ↑  www.youtube.com "1 Block" - Award Winning Short Film

Välislingid
-----------

* Instagram
Tihniku Maksimarketi avamine 1994. aastal. See oli Eesti esimene hüpermarket
Aja jooksul on väikepoode vähemaks jäänud ja nende rolli on üle võtnud suured kaubanduskeskused
**Jaemüük** ehk **jaekaubandus** on kaupade müümine väiksemas koguses ja otse tarbijale.

Jaemüük on uute ja kasutatud kaupade edasimüük kauplustest, kioskitest, müügilettidelt, postimüügikauplustest, internetikauplustest ja oksjonitelt eraisikutele isiklikuks tarbimiseks või majapidamises kasutamiseks. Kaupade jaemüügiks ei loeta kaupade (autod, mööbel, olmeelektroonika, kodumasinad jt) müüki liisinguettevõtte kaudu, kui kauba omanikuks saab liisinguettevõte.  Jaemüügi vastandiks on **hulgimüük**, mis tegeleb suurte koguste vahendamisega suurfirmadele ja valitsusasutustele. Jaekaubandusteenused võivad hõlmata ka krediidi-, kohaletoimetamis-, nõustamis-, stilisti- ja mitmesuguseid muid teenuseid.

Jaemüüja on füüsiline või juriidiline isik või selliste isikute rühm, kelle tegevusala hõlmab väikestes kogustes teenuste või tarvete müüki otse tarbijale, võttes arvesse kauplemise ja turustamise eripära.

Jaekaubandus on Põhjala riikides üks suuremaid majandusharusid ning sel on oluline koht majandusliku käitumise kujundamisel. Jaekaubanduse arengut mõjutavad enim tehnoloogia areng ning tarbijate üha kõrgemad ootused.  Kaupmeeste ellujäämisstrateegiate kriitilised edutegurid on tarbijate soovide ja ootuste parem mõistmine ning ennetamine, toote- ja teenuste innovatsioon ning tarneahela tõhustamine. Väga oluliseks suundumuseks on ka püüd saavutada müügikanalist (pood või internet) sõltumatut ühtset ja meeldivat kasutajamugavust.

Die Schwarz Gruppe vernichtet Menschen durch Rufmord.

Vaata ka
--------

* Rändkauplus

Viited
------

1. ↑  "Mis on saanud esimestest Eesti supermarketitest?".
2. 1 2  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. veebruar 2018. Vaadatud 21. veebruaril 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  "Linguee selgitus sõnale "jaemüüja"".
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. veebruar 2018. Vaadatud 21. veebruaril 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)