recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Anton Waldmann** (sündinud **Tönno (Tõnu) Mihkli poeg Walk**; surnud 15. oktoober 1898) oli Ontika mõisa talupoeg, esimene eestlasest suurmõisnik Eestimaal.

Mõisad
------

1862. aastal ostis ta Jõhvi mõisnikult, kreisisaadik krahv Peter Igelströmilt (1815–1895) 17 000 hõberubla eest Jõhvi mõisa Tarakuse poolmõisa.

1869. aastal anti Eestimaal vabaks mõisate omandamise õigus, mille järgi ostis Narva 1. Gildi kaupmees Tõnu Walk 3. detsembril 1870. aastal insener-polkovnik Alexander von Seidlitzile (1807–1883) kuulunud Türsamäe (Türsell) ja Vana-Sõtke (Söttküll) mõisa Vaivara kihelkonnas Virumaal, ning temast sai üks esimesi eestlasest talupojast rüütlimõisa omanikke. 1875. aastal ostis ta 45 000 hõberubla eest riiginõuniku ja vabahärra Konstant von Ungern-Sternbergi (1815–1872) pärijatelt ka Jõelähtme mõisa Harjumaal Jõelähtme kihelkonnas.

Hiljem saksastus (kadakasakslane) ja võttis saksapärase nime Anton Waldmann.

Ta oli abielus Charlotte Johanni tütar Waldmanniga (sündinud Tomberg), kellega tal olid tütar Ada Waldmann (surnud 1904) ja poeg Oskar Georg Harald Waldmann (surnud 14.10.1904).

Anton Waldmanni (surma järel 1898) kinnistati 1901. aastal Vana-Sõtke ja Türsamäe ning mõisamaatükk Tarakuse tema pärijatele, lesk Charlotte Waldmannile ja poeg Harald Waldmannile, kummalegi 2/5 osas ja tütar Adale 1/5 osas. Ada Waldmanni (surma järel 1904) pärisid Jõelähtme, Türsamäe, Vana-Sõtke ja Tarakuse mõisad tema ema Charlotte ja vend Harald. Harald Waldmanni ((surma järel 1904) pärisid mõttelise osa Jõelähtme, Vana-Sõtke, Türsamäe ja Tarakuse mõisast võrdsetes osades tema onu Georg Waldmanni 2 poega (Oskar Konstantin Johannes Waldmann ja Nikolai Rudolf Waldmann) ja 3 tütart (Elisabeth Narusewitsh ja Marta Charlotte von Sivers). Neile kinnistati 1/2 Vana-Sõtke, Jõelähtme, Tarakuse ja Türsamäe mõisast.

Vaata ka
--------

* Mats Erdell (1792–1847), Taagepera talupoeg, Roobe mõisa pandiomanik (1833) Helme kihelkonnas Liivimaal

Viited
------

1. 1 2  Vaivara kodukandi ajaloost, Vaivara Kaja Nr. 6, detsember 2004, lk. 4
2. ↑  Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register: Jõhvi mõis (Jõhvi khk)
3. ↑  Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register: Türsamäe mõis (Vaivara khk)
4. ↑  Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register: Vana-Sõtke mõis (Vaivara khk)
5. ↑  Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register: Jõelähtme mõis (Jõelähtme khk)
6. ↑  Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register: Türsamäe mõis (Vaivara khk)
**Mandrite triiv** on mandrite liikumine üksteise suhtes.

Mandrite triivi hüpoteesi püstitajaks peetakse Alfred Wegeneri, kes avaldas sellekohased mõtted 1912. aastal. Juba sajandeid varem olid mitmed teadlased pannud tähele Atlandi ookeani vastasrannikute kuju hämmastavat sarnasust, samuti oli üldteada lõunapoolsete mandrite elustiku, eriti fossiilsete leidude sarnasus. Seletuseks pakuti enamasti minevikus eksisteerinud hüpoteetilisi maismaasildu, mitte aga seda, et lõunapoolkera mandrid moodustasid kunagi ühtse maismaaosa.

Wegeneri arvates moodustasid kõik tänased mandrid kunagi ühe hiidmandri, millele ta pani nimeks Pangaea. Pangaea lagunemise järel triivisid selle osad oma tänastele asukohtadele. Wegener kogus küll hulgaliselt geoloogilisi andmeid oma hüpoteesi toetamiseks, kuid ta ei suutnud pakkuda välja usutavat mehhanismi, mis suudaks mandreid liikuma panna. Seetõttu lükati tema ideed peaaegu ühehäälselt tagasi ning geoloogiline üldsus unustas need mitmekümneks aastaks. Wegeneri ideid arendas edasi Arthur Holmes, kes arvas, et mandreid paneb liikuma vahevöö ainese konvektiivne liikumine. Ka tema hüpotees ei pälvinud esialgu laialdast tunnustust, kuid tänapäeval peetakse seda üheks olulisemaks litosfääri laamu liikuma panevaks teguriks.

1950. aastate lõpus kogunes kriitiline hulk andmeid ookeanipõhja kohta, millest varem ei teatud eriti midagi. Leiti, et ookeanides on hiiglaslikud mäeahelikud, mis mõnel juhul (Atlandi ookeanis) paiknevad täpselt ookeani keskel. Kivimite magnetiliste omaduste uurimine tõi välja, et paralleelselt ookeanide keskahelikega kulgevad vööndid, milles kivimeis olevad ferromagnetilised mineraalid (peamiselt magnetiit) on orienteeritud ühes suunas, sellele järgneb teine vöönd, kus orientatsioon on vastupidine, siis uus vöönd esimesega sarnase orientatsiooniga jne. Seega meenutas ookeanipõhja magnetanomaaliate pilt magnetofonilinti, mis on pärit ookeani keskahelikust vedela laavana ning salvestab jahtudes suuna magnetpoolusele. Leiti veel, et magnetanomaaliate pilt on keskaheliku suhtes sümmeetriline. Seega toimub keskahelikes uue ookeanipõhja teke. Selliste andmete ning interpretatsioonide ilmsikstulek algatas uue geoloogilise teooria võidukäigu, mida nimetatakse laamtektoonikaks. Nimetus tuleneb sellest, et leiti, et liiguvad mitte üksnes mandrid, vaid nendega koos ülemine kiht Maast, mida nimetatakse litosfääriks ning mis on lagunenud üksteise suhtes liikuvaiks fragmentideks, mida tuntakse laamadena. Seega võib mandrite triivi käsitleda kui laamtektoonika eelkäijat. 1970. ja 1980. aastatel ei tegeldud enam laamtektoonika õigsuse kinnituseks andmete kogumise, vaid pigem kogutud geoloogilise materjali tõlgendamisega läbi uue, laamtektoonilise lähenemise.
**Priit Vene** (sündinud 3. juunil 1967 Tartus) on eesti korvpallitreener ja endine korvpallur.

Vene on lõpetanud Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.

Karjäär
-------

Priit Vene on kuulunud Eesti noortekoondisse ja tegutsenud 1990. aastal Eesti meistrivõistlustel hõbeda võitnud Tartu Tarmeko naiskonna juhendajana.

Aastatel 1988–1997 mängis ta Korvpalli Meistriliigas korvpalliklubides Tartu Ülikool, Taru Maja, Raidor, BC Rafter ja Kamee.

Priit Vene on töötanud aastaid Kaunase Žalgirise klubi süsteemis: ta oli aastatel 2009–2012 Kaunase Žalgirise duubelmeeskonna abitreener (2012 peatreener) ja hooajal 2013–2014 esindusmeeskonna abitreener (Leedu meister 2014). Leedus tegutses ta veel Kaunase Baltai meeskonna peatreenerina hooajal 2011/2012.

Vene on olnud BC Kalev/Cramo meeskonna abitreener 2007/2008.
Eestis on ta peatreenerina juhendanud TTÜ korvpalliklubi ja hooajal 2012/2013 Pärnu korvpalliklubi. Aastatel 2017–2020 Vene oli ning aastast 2024 on uuesti Tartu Ülikooli meeskonna peatreener. 2018. aastal võitis meeskond tema käe all Eesti meistrivõistlustel hõbemedali ja Balti liigas pronksmedali.

Vene on töötanud ka Eesti poiste U16 koondise ja Eesti tänavakorvpalli 3x3 koondiste abitreenerina.

Isiklikku
---------

Priit Vene abikaasa on Lea Vene. Tema pojad Siim-Sander Vene ja Kent-Kaarel Vene on samuti korvpallurid.

Viited
------

1. ↑  Korvpalliseminaride sari Tartus. sport.err.ee, 16.10.2015.
2. ↑  ESBL.
3. ↑  Priit Vene. basket.ee, vaadatud 11. aprill 2024.
4. ↑  Priit Vene sai Baltai klubi peatreeneriks. sport.err.ee, 19. detsember 2011.
5. ↑  BC Kalev palkas Kuusmaa asemele Priit Vene. Õhtuleht, 18. august 2007.
6. ↑  Priit Vene liitus 3x3 koondisega: loodame olümpiapileti koju tuua! sport.postimees.ee, 16. aprill 2021.
7. ↑  Eesti 3x3 korvpallikoondiste abitreenerina asub tööle Priit Vene. sport.err.ee, 16.aprill 2021.

Välislingid
-----------

* DELFI VIDEO: Priit Vene räägib hooajast Kaunase Žalgirise treenerina. sport.delfi.ee, 13. juuni 2014.
* Siim Semiskar. Tartuga koroonakevade järel kontakti kaotanud Priit Vene tahaks võimalusel kõrgliigasse naasta. korvpall24.ee, 14.oktoober 2020.
* Ats Kuldkepp. Tartu peatreeneriks naasnud Priit Vene: ilmselgelt oli näha, et mängupilt vajab muutust. sport.delfi.ee, 8. aprill 2024.
* Kaspar Koort. Tartuga esimese trenni teinud Priit Vene: olen nagu kirurg, kes läheb operatsioonile. Õhtuleht, 8. aprill 2024.
Riisvaraline kiirendamine (Inglise keeles *Hardware acceleration*) viitab spetsiaalse arvutiriistvara kasutamisele, mis on loodud teatud funktsioonide tõhusamaks täitmiseks, võrreldes üldotstarbelisel CPU-l töötava tarkvaraga. Andmete teisendusi, mida saab arvutada protsessori tarkvara abil, saab arvutada ka kohandatud riistvara abil, saab jõudluse suurendamiseks kasutada mõlema kombinatsiooni.

Tarkvara, riistvara või mõlema täiustused võivad aidata arvutiülesandeid kiiremini või mõnel muul viisil paremini täita. Siiski tuleb kaaluda kompromisse, nagu vähenenud latentsusaeg, suurenenud läbilaskevõime ja vähenenud energiatarbimine. Tarkvarale keskendumine võib kaasa tuua kiirema arengu, suurema teisaldatavuse ja funktsioonide värskendamise või vigade parandamise lihtsuse, kuid üldiste toimingute arvutamise kuludega. Riistvarale keskendumine võib kaasa tuua kiiruse, väiksema latentsusaja, suurenenud paralleelsuse ja ribalaiuse ning saadaolevate komponentide parema ärakasutamise, kuid selle hinnaga, et silikoonile söövitatud disainilahendusi värskendatakse harvem, ning suuremad kontrollikulud ja turule toomise aeg.

Digitaalsete andmetöötlussüsteemide hierarhia hõlmab üldotstarbelisi protsessoreid, nagu CPU-d, spetsialiseeritud protsessoreid, nagu GPU-d, FPGA-del rakendatud fikseeritud funktsiooni ja ASIC-idel rakendatud fikseeritud funktsiooni. Tõhusus suureneb suurusjärkude võrra, kui mis tahes rakendust rakendatakse hierarhias kõrgemal.

Riistvaraline kiirendus on jõudluse seisukohalt kasulik, eriti kui funktsioonid on fikseeritud ja uuendused pole nii vajalikud kui tarkvaralahenduste puhul. Ümberprogrammeeritavad loogikaseadmed, nagu FPGA-d, on alates 2010. aastast leevendanud riistvarakiirenduse piiramist fikseeritud algoritmidega, muutes selle rakendatavaks probleemsetes valdkondades, mis nõuavad algoritmide ja töötlemise juhtimisvoo muutmist. Kuid patenteeritud raamatukogude kasutamine paljudes avatud lähtekoodiga projektides võib raskendada riistvarakiirenduse integreerimist.
**BMW 1. seeria** (invabmw) on BMW AG toodetav kompaktne ja sportlik kõrgema hinnaklassi väikeauto, mis oli mõeldud asendama BMW 3. seeria E46 Compacti mudelit.

1. põlvkond (E81/E82/E87/E88; 2004–2011)
----------------------------------------

Esimest põlvkonda toodeti 2004–2011 (kupeed 2013. aastani ja kabrioletti 2014. aastani). Auto oli tagaveoline ning R4- ja R6-bensiini- ja R4-diisemootoritega varustatud. 

Tootmises olid järgmised keretüübid: kolmeukseline luukpära (E81), viieukseline luukpära (E87), kupee (E82) ja kabriolett (E88). Sellest toodeti ka võimsamat versiooni M Coupé. 

* Esimene põlvkond, viieukselineEsimene põlvkond, viieukseline
* Esimene põlvkond, kolmeukselineEsimene põlvkond, kolmeukseline
* Esimene põlvkond, kupeeEsimene põlvkond, kupee
* Esimene põlvkond, kabriolettEsimene põlvkond, kabriolett
* M CoupéM Coupé

2. põlvkond (F20/F21; 2011–2019)
--------------------------------

Erinevalt enamikust sama ajastu luukpäradest on 1. seeria teine põlvkond ehitatud tagaveolisele platvormile. Selle tootmise alguseks märgiti 2011 ning kupeed ja kabrioletid kannavad nüüdsest BMW 2. seeria nimetust. 

Keretüübid olid kolmeukseline luukpära (F21) ja viieukseline luukpära (F20). 

Seda turustati ka **2. seeria Active Tourer** ja **Gran Tourer** BMW 2. seeria nime all, aga tegu oli teisel platvormil esiveolise autoga. 

* Teine põlvkond, viieukselineTeine põlvkond, viieukseline
* 2. seeria kupee2. seeria kupee
* 2. seeria, Active Tourer2. seeria, Active Tourer

2014. aastal tehti teise põlvkonna mudelivärskendus, millega muutus veidi kaitseraua, laternate ja radiaatorivõre disain. Põhivarustust täiendati ja uuendati ka siseelektroonikat.

3. põlvkond (F40)
-----------------

3. põlvkond saabus 2019. aastal. Ainsa keretüübina on saadaval viieukseline luukpära. Erinevalt varasematest mudelitest on auto on ehitatud esiveolisele platvormile ning lisavarustusena on saadaval ka *xDrive* nelikvedu. Mootorivalikusse kuuluvad kolme- ja neljasilindrilised mootorid. 

1. seeria tippmudel on **BMW M135i xDrive**, mille 2,0-liitrise R4 mootori võimsuseks on 225 kW (306 hj), sellel on 8-käiguline *Steptronic Sport* automaatkäigukast ja *xDrive* nelikvedu. Kiirendusaeg 0–100 km/h on 4,8 sekundit. M135i baashind on 2020. aasta juuli seisuga 52 850 eurot.

* 
* 
* BMW M135iBMW M135i
* BMW M135iBMW M135i
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib toiduainest; teiste kohta vaata artiklit Sai (täpsustus).* |

---

**Sai** on teatud sorti nisujahust valmistatud leib ja toiduaine ning pagaritoode.

Saiad võivad olla magusad või soolased.

Jahusordid
----------

Tänapäeval kasutatakse leiva-saia ning pagari- ja kondiitritööstustes saiade valmistamisel valdavalt kõrgema (**tüüp 550**) ja esimese (**tüüp 812**), harvemini teise sordi (**tüüp 1050**) nisujahu.

Pikk sai

Vormid
------

Saiu liigitatakse kuju järgi: 

* batoon
* keerusai
* plaadisai
* pikk sai *baguette*
* vormisai jpt.

Saiu liigitatakse ka abitoorainete järgi: moonisai, rosinasai, kaneelisai jt. 

Saiad võivad olla pätsikujulised või vormileivakujulised, aga ka õhukesed ja pehmed, pikad või ümmargused.

Röstsai

Abitoorained ja abimaterjalid
-----------------------------

Saiaretsept (nii töönduslikul kui ka kodusel saiaküpsetamisel) võib lisaks vajalikku tüüpi nisujahule ette näha abitooraineid ja abimaterjale, mille lisamine saiatainasse sõltub retseptist. Levinumad on vesi, pärm, sool, suhkur, tärklis, siirupid, piim, jogurt, juust, kondenspiim, piimapulber, toidurasvad, munad, munapulber, vürtsid, puuviljad, eeterlikud õlid, pähklid, rosinad, seemned, stabilisaatorid, toiduvärvid, kobestusained, kakao jpt. 

### Kergitusained

Kergitusainetena kasutatakse söögisoodat, küpsetuspulbrit või juuretist.

Vaata ka
--------

* juuretis
* kringel
* lavašš
* pidusai
* saiake
* sarvesaiad
* sepik
* stritsel

Kirjandus
---------

* Eesti nõukogude entsüklopeedia. 7. köide: RUND-TING. Tallinn: Valgus, 1975, lk 43.
Vsevolodi portree 1672. aasta teosest "Большая государева книга или Корень российских государей"
**Vsevolod I** (vene keeles Всеволод I Ярославич, ukraina keeles Всеволод I Ярославич, vanapõhja keeles: Vissivald; u 1030 – 14. aprill 1093) oli Kiievi suurvürst aastatel 1078–1093.

Ta oli suurvürst Jaroslav Targa ja Rootsi päritolu Ingigerd Olafsdottiri viies poeg. 1046. aastal abiellus ta isa käsul Bütsantsi keiser Konstantinos IX Monomachose tütre printsess Annaga (ka Anastasia)[*viide?*], et kinnitada kahe riigi vahel sõlmitud vaherahu. Abielust sündis 1053. aastal poeg Vladimir Monomahh.

Isa surma järel 1054. aastal anti talle apanaažiks Perejaslavli vürstiriik, Rostovi-Suzdali vürstiriik ja Belozerski linn.

Poja väitel tundis Vsevolod viite keelt. Ajaloolased arvates võisid nendeks olla vanavene keel, ema kõneldud vanapõhja keel, abikaasa kõneldud keskkreeka keel, stepirahva polovetside keel. Viienda keele osas on arvatud, et see võis olla ta pojanaise kaudu inglise keel või Rostovi vürstiriiki, mida Vsevolod kaks kümnendit juhtis, asustanud merjalaste keel.

Ta suri 14. aprillil 1093 ja maeti järgmisel päeval Kiievi Püha Sofia peakirikusse.

Viited
------

1. ↑  Raffensperger, Christian (2012). Reimagining Europe: Kievan Rus' in the Medieval World. Harvard University Press. Lk 99. ISBN 978-0-674-06384-6.
2. ↑  Martin, Janet (1993). Medieval Russia, 980–1584. Cambridge University Press. Lk 32. ISBN 978-0-521-67636-6.
3. ↑  David Vseviov (2004). *Bütsantsi keisrid. Valitsejad purpuris*. Tallinn: Kunst. Lk 305–313.
4. ↑  Marina B. Mogilner, Ilya V. Gerasimov, Sergey Glebov, Alexander Semyonov (2023). *A New Imperial History of Northern Eurasia, 600-1700: From Russian to Global History*. Bloomsbury Publishing. Lk 82. ISBN 9781350196810
5. ↑  Simon Franklin, Jonathan Shepard (2014). *The Emergence of Russia 750-1200*. Routledge. Lk 264. ISBN 9781317872245

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Izjaslav I** | **Kiievi suurvürst**1078–1093 | Järgnev**Svjatopolk II I** |
Misso koolihoone
**Misso Kool** oli põhikool Võru maakonnas Rõuge vallas Misso alevikus. Kool suleti 2022. aastal.

Misso kandis asutati 1753. aastal (arhiiviallikate järgi 1766. aastal) Peräpugola külakool.

Pärast 1918. aastat tegutses Missos **Pugola Algkool**. 1957. aastal sai kooli nimeks **Misso Keskkool**. 2010. aastal sai kooli nimeks **Misso Kool**. 

2017/2018. õppeaastal oli koolis kaheksa õpilast, olles seega Eesti väikseim kool. 2019/2020. ja 2020/2021. õppeaastal õppis koolis kolm õpilast. Sellest tulenevalt soovib Rõuge vallavalitsus kooli sulgeda. 2021/2022. õppeaastal ei olnud koolis enamühtegi õpilast. Viimane õpetaja koondati 2021. aasta sügisel, kuid põhikool tegutses juriidiliselt veel kuni 2022. aasta kevadeni. Koolihoones tegutsenud seitsme lapsega lasteaiarühm jäeti alles, kuid see liideti 2022. aasta sügisest Haanja Kooliga.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5   (vaadatud 13.01.2016)
2. ↑  2018/2019 ÕPPEAASTA ARVUDES Haridus- ja Teadusministeerium. Lk 10
3. ↑  "Rõuge vald tahab ühinemislepingut muutes sulgeda kolme õpilasega Misso kooli" ERR, 21. jaanuar 2020
4. ↑  Mahov, Sten. Ühegi õpilaseta Misso põhikool sulgeb uksed. Lõuna-Eesti Postimees, 13. aprill 2022.

Välislingid
-----------

* Kooli koduleht
Uraani astroloogiline sümbol
Uraani astroloogiline sümbol
Uraan liigitub tänapäeva Lääne astroloogias transtsendentaalsete ehk karmaplaneetide hulka. Maalt vaadatuna teeb ta sodiaagile ringi peale umbes 84 aastaga. Uraani teise sümboli – noolega ring, mil punkt keskel – võtsid astronoomiast üle Saksa astroloogid.

Uraan on seotud ootamatuste, uuenduste, mässumeelsuse, sõltumatusepüüuga. Uraani asend sünnikaardis näitab, millises valdkonnas on inimene kõige enam valmis loovaks ja originaalseks mõtlemiseks ja tegutsemiseks. Selles valdkonnas ei pea me tingimata alluma traditsioonilistele käitumismustritele. Uraani asend päikesesüsteemis (Saturni järel) näitab astroloogia järgi seda, et tõelise vabaduseni jõutakse vaid oma piire tunnetades ja tegude eest vastutades.

Uraan tähistab isikutest vana tarka meest, teadlast, boheemlast, professorit.

Lisaks kuuluvad Uraani valitsusalasse välk, elekter, infotehnoloogia, leiutised.

Inimkehas valitseb Uraan kilpnääret, organismi rütme, pulssi ja hingamist.

Uraan on Veevalaja märgi valitseja ning seotud 11. astroloogilise majaga.

**Mütoloogia**

Kreeklaste Uranos (roomlaste Uranus) oli vanim antiikne taevajumal. Maa jumalanna Gaia tõi ta ilmale ilma mehe abita ja sai siis tema naiseks. Uranos sai Gaiaga arvukalt lapsi, kelle hulgas olid ka titaanid ja kükloobid. Mõned järeltulijad aga ehmatasid Uranose nii ära, et ta toppis nad ema kõht tagasi. Gaia lasi poeg Kronosel oma isa sirbiga kastreerida.

Uranos hoolitses ilma kindla eesmärgita inimelu pöördeliste muutuste eest. Näiliselt võimust ilma jäänuna mõjutas ta maapealse elu käiku siiski väga.

Mitmed astroloogid on arvamusel, et Uranos ei kanna siiski astroloogilise Uraani sümboolikat. Paremini sobivat sellesse rolli ennustajavõimetega Prometheus, kes tõstis peajumal Zeusi vastu mässu ja tõi inimestele tule.

Vaata ka
--------

* Uraan (astronoomiline käsitlus)

Viited
------

1. ↑  Howard Sasportas "Astrologische Häuser und Aszendenten", Ulm, 1997, lk 388
2. ↑  Juhani Nummela "Astrologian käsikirja", Porvoo, 1989, lk 82
3. ↑  Astrowiki.de, Uraan[*alaline kõdulink*]
Urker (kasahhi keeles **Үркер**) on 1994. aastal asutatud Kasahstani pop-folk rühmitus. Nad on tuuritanud rahvusvaheliselt Saksamaal, Prantsusmaal, Türgis, Türkmenistanis ja Ameerika Ühendriikides.

Liikmed
-------

Bändiliikmed on:

**Aidos Sahhat** (Айдос Сағат): Urkeri vokalist, klahvpillimängija ja laulukirjutaja, õppis noorpõlves konservatooriumis, kuid unistas alguses saada pigem dirigendiks kui laulukirjutajaks.

**Rustam Musin** (Рустам Мусин): Urkeri kitarrist, tal puudub ametlik muusikaline haridus ja ta on algselt koolitatud inseneriks.

Ajalugu ja areng
----------------

Urker asutati 1994. aastal; Peavokalist ja laulukirjutaja Aidos Sahhat märkis, et teda inspireeris grupi moodustamiseks The Beatlesi eeskuju. Nad salvestasid oma esimese albumi 1997. aastal; 2001. aastal võitis nende laul "Naurõz" Kuldse Ketta auhinna, mis peegeldab nende populaarsuse tõusu. Nende muusika ühendab traditsioonilisi Kasahstani rahvameloodiaid ja kaasaegseid poprütme. Nad kasutavad dombõra ja kobõzi kõrval instrumente, mida sageli leidub rokk- ja popmuusikas, nagu kitarr ja klaver. Nende viieteistkümnest kuni 2005. aastani toodetud muusikavideost on neliteist filmitud Kasahstanis; ainult ülejäänud, "Tugan Elim", salvestati välismaal, Usbekistanis Taškendis. Nende 2007. aasta video "Arman", mis filmiti koostöös tatari muusiku Rezeda Galimovaga, salvestati samuti Hongkongis. Sahhat on väitnud, et nende visuaal ja filmitehnika on tugevalt mõjutatud Briti muusikult Peter Gabrielilt. 2007. aasta aprillis sõitis Urker Naurõzi püha tähistamiseks New Yorki, et esineda Lincolni etenduskunstide keskuses. Kasahstani naasmisele järgnenud intervjuus väitis Sahhat, et Urker annab hiljem sel aastal välja uue albumi.

Diskograafia
------------

* 1997 - *Ansarym*
* 1998 - *Toi Bastar*
* 2001 - *Urker*
* 2002 - *Made in Kazakhstan*
* 2004 - *The best of Urker*
* 2008 - *Tolgau*

Viited
------

1. ↑  "A Kazakh Folk Popular Group Finds Its Admirers in Ashgabat". State Information Agency of Turkmenistan. 18. detsember 2004. Vaadatud 6. juulil 2007. [*kõdulink*]
2. 1 2 3  Nurgalieva, Meruert (27. aprill 2007). "Группа "Уркер" в США ('Urker' in the USA)". *Muz'ikoved*. **16** (678). Originaali arhiivikoopia seisuga 28. september 2007. Vaadatud 6. juulil 2007.
3. 1 2 3  Shulembaeva, Raushan (29. detsember 2002). "Новые ритмы казахских песен (New rhythms of Kazakh songs)". Kazakhstanskaya Pravda. Originaali arhiivikoopia seisuga 27. september 2007. Vaadatud 6. juulil 2007.
4. ↑  Wiser, Danny (19. veebruar 2022). "KAZAKHSTAN: Made in Kazakhstan - Urker". *200worldalbums.com* (inglise). Vaadatud 12. septembril 2023.
5. 1 2  Ten, Olga (14. oktoober 2005). "Видеопривет Питеру Гэбриэлу". Liter Media. Originaali arhiivikoopia seisuga 28. september 2007. Vaadatud 6. juulil 2007.
6. 1 2 3  "About". Urker. 2006. Originaali arhiivikoopia seisuga 4. veebruar 2012. Vaadatud 10. juulil 2007.
7. 1 2  О нас (vene). Urker. 2006. Originaali arhiivikoopia seisuga 4. veebruar 2012. Vaadatud 10. juulil 2007.
**Enn Kaarma** (9. veebruar 1942 Tallinn – 14. detsember 1983 Venemaa) oli eesti poksija ning Nõukogude sõjaväelane ja katselendur.

Ta õppis Tallinna 10. Keskkoolis, lõpetas aastal 1961 Nõmme Töölisnoorte Keskkooli.

Kaarma poksis Eestis aastatel 1958–1962 Tallinna Kalevis, tema treener oli Raimond Turja. 

Kaarma oli II keskkaalus (kuni 57 kg) Eesti NSV meister (1961) ja poolraskekaalus (kuni 81 kg) Eesti NSV meister (1962). Ta osales 1960–1961 kaks korda Eesti NSV – Soome maavõistlustel ning võitis mõlemad kohtumised.

Kaarma saavutas Nõukogude Liidu noorte esivõistlustelt II keskkaalus (kuni 75 kg) II koha (1959). Ta sai 1961. aastal Nõukogude Liidu meistersportlase järgu. Tema tegelemisest poksiga pärast tema Eestist lahkumist 1962. aastal ei ole teateid.

Kaarma läks 1962. aastal õppima Tšernigivi kõrgemasse sõjaväe lennukooli ja lõpetas selle kiitusega 1966. aastal. Ta lõpetas katselendurina Žukovski nimelise lennukooli 1971. aastal. Ta lõpetas Moskvas 1975. aastal Žukovski nimelise lennuakadeemia. Tema auaste oli major.

280px|мини|E. Kaarma haud Bykovskoje kalmistul
Kaarma sai Lenini ordeni (1976). Ta hukkus hävituslennuki MiG-23 katsetustel ja on maetud Bõkovo lendurite kalmistule Žukovski linnas Moskva oblastis.

Viited
------

1. ↑  Энциклопедия испытателей: Каарма Энн Веллович
2. ↑  Мемориал: Каарма Энн Веллович

Kirjandus
---------

* Henn Saarmann, Erlend Teemägi. "Eesti spordi biograafiline leksikon". Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2001
* Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009. Lk 370
* Vello Lään, Johannes Tilk. "Kes on kes Eesti lennunduses". Elmatar. Tallinn, Tartu 2006

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Julia Katškovskaja** (sündinud 25. märtsil 1957 Leningradis) on Eesti jurist, kohtunik.

Ta lõpetas 1975. aastal õpingud Tallinna 32. Keskkoolis ning 1981. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õiguse erialal. Aastatel 1975–1978 töötas ta Tallinna Kalinini Rajooni Rahvakohtus kohtuistungi sekretärina ja kohtusekretärina. 1978–1993 Tallinna Kalinini Rajooni ja Tallinna Põhjarajooni Prokuratuuris erinevatel ametikohtadel: kantseleijuhataja, stažöör, prokuröri abi, prokurör, prokuröri asetäitja.

14. septembril 1993 nimetas president Lennart Meri Riigikohtu üldkogu ettepanekul Julia Katškovskaja kohtunikuks Tallinna Ringkonnakohtusse, kus ta töötas Tallinna Ringkonnakohtu kriminaalkolleegiumis. kuni 2023. aasta lõpuni.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (1996), lk 16.
2. ↑  Kersti Kerstna-Vaks, Toomas Riismaa, Krista Tamm, Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (2006), lk 15.
3. ↑  Krista Tamm, Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (2011), lk 15.
4. ↑  Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Presidendi 14.09.1993 otsus nr 178 "Kohtunike ametisse nimetamine". Avaldamismärge: RT I 1993, 61, 849.
5. ↑  "Eesti kohtute veebilehekülg (kohus.ee). Tallinna Ringkonnakohtu kontaktandmed". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. november 2018. Vaadatud 19. veebruaril 2019.
6. ↑  "president.ee". *president.ee*. Vaadatud 30. märtsil 2024.

Välislingid
-----------

* Krister Kivi, "Kes on Savisaare kohtuasja lõpetamisest keeldunud kohtunik? Särav isiksus, kuid lühikese süütenööriga" Eesti Ekspress, 14. august 2018
**Balti Raudtee Eesti Raudteekond** (lühend: BRER; ka: **Eesti Raudteekond**) oli Oktoobrirevolutsiooni ordeniga Balti raudteele allunud Eesti NSV transpordiorganisatsioon. BRER loodi 1963. aastal, kui Eesti Raudtee läks Balti Raudtee alluvusse.

BRERi eesotsas oli ülem, kes samal ajal on ka Balti Raudtee ülema asetäitja.

BRERi ülem oli pikka aega Aleksei Kotov (1910–1986). Ta oli Eesti Raudtee juht alates 1949 ja siis BRERi ülem 1963–1979 ja ühtlasi Balti Raudtee ülema asetäitja. Tema eellane oli Anatoli Roslak (1903) ja järglane Oleg Mošenko (1938–2023). 1988 nimetati ülemaks Jakov Leškin (1940), kes oli esimene kohalikku päritolu raudteejuht.

Esimene BR moodustati 1953. aastal Eesti, Leedu ja Läti raudteedest. 1963.a BRi kuulus lisaks neile Kaliningradi oblasti raudtee. Peakorter oli Riias.

Viited
------

1. 1 2 3  *Eesti entsüklopeedia.* 10. köide: *TÜRI–Y.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1998, lk 450.
2. ↑  Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee pleenum, Punane Täht: EKP Rakvere Rajoonikomitee ja Rakvere Rajooni RSN häälekandja, nr. 94, 6 august 1960
3. ↑  Aleksei Jermolai p. Kotov, Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseis = Верховный Совет ЭССР IX созыв: biograafiline lühiteatmik. EESTI RAAMAT TALLINN 1976, lk 69
**Kohtla-Järve rajoon** oli haldusüksus Eesti NSV-s aastatel 1965–1989. Kohtla-Järve rajoon moodustati 15. detsembri 1964 otsusega alates 1. jaanuarist 1965. See hõlmas 19 külanõukogu, Kiviõli linn ning Püssi ja Viivikonna alevid jäid Kohtla-Järve linnanõukogu alluvusse.

Seisuga 1. jaanuar 1965 oli rajooni pindala 3186,7 km², maaelanikke arv 29 783 inimest. Rajooni koosseisu kuulusid Alajõe (740 in.), Alutaguse, Aseri (2507 in.), Avinurme, Iisaku, Illuka, Jaama (498 in.), Jõhvi (2432 in.), Kohtla, Lohusuu, Lüganuse, Maidla, Mäetaguse, Sonda, Toila, Tudu, Tudulinna, Ulvi ja Vaivara külanõukogu.

1967. aastal likvideeriti Jaama külanõukogu. 1976. aastal likvideeriti Alutaguse külanõukogu, mis liideti Vaivara külanõukoguga (alates 1977. aastast Sinimäe külanõukogu), ja Ulvi külanõukogu, mis liideti Avinurme külanõukoguga.

Seisuga 1. jaanuar 1978 oli rajooni pindala 3204,6 km², elanikke 25 935. Rajooni koosseisus oli 15 külanõukogu (Alajõe (356 in.), Aseri (3572 in.), Avinurme, Iisaku, Illuka, Jõhvi (2432 in.), Kohtla, Lohusuu, Lüganuse, Maidla, Mäetaguse, Sinimäe (2385 in.), Sonda, Toila ja Tudulinna (813 in.)), neis 14 alevikku ja 171 küla.

Seoses maakondade taastamisega nimetati Kohtla-Järve rajoon Kohtla-Järve maakonnaks ja seoses ajaloolise nime taastamisega 26. märtsil 1990 nimetati Kohtla-Järve maakond Ida-Viru maakonnaks.

EKP Kohtla-Järve Rajoonikomitee
-------------------------------

* 1965–1970 Viktor Vaht, EKP Kohtla-Järve Rajoonikomitee I sekretär
	+ –1972, Valjo Koort, EKP Kohtla-Järve Rajoonikomitee sekretär ja teine sekretär
* 1970– Hendrik Valk, EKP Kohtla-Järve Rajoonikomitee I sekretär
* 1977–... Üllar Kiisla, EKP Kohtla-Järve Rajoonikomitee I sekretär

Viited
------

1. ↑  Uuet. lk 156
2. ↑  Uuet. lk 188
3. ↑  Uuet. lk 195–196
4. ↑  Uuet. lk 211
5. ↑  Uuet. lk 235
6. ↑  Viktor Aleksandri p. Vaht, Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseis = Верховный Совет ЭССР IX созыв: biograafiline lühiteatmik. EESTI RAAMAT TALLINN 1976, lk 194
7. ↑  Valjo Koort, Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseis = Верховный Совет ЭССР IX созыв: biograafiline lühiteatmik. EESTI RAAMAT TALLINN 1976, lk 67
8. ↑  Hendrik Alfonsi p. Valk, Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseis = Верховный Совет ЭССР IX созыв: biograafiline lühiteatmik. EESTI RAAMAT TALLINN 1976, lk 196

Kirjandus
---------

* Liivi Uuet. Eesti haldusjaotus 20. sajandil. Eesti Omavalitsusliitude Ühendus, 2002. ISBN 9985-78-385-9
**Jaan Rebane** (6. märts 1901 Uue-Põltsamaa vald, Viljandimaa – 22. juuni 1984 Karlstad, Rootsi) oli eesti vaimulik.

Ta õppis Pauastvere külakoolis ja Põltsamaa kihelkonnakoolis. Lõpetas Põltsamaa Reaalgümnaasiumi. Õppursõdurina võttis osa Vabadussõjast. Õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas 1925–1936. Oli prooviaastal Kambjas, Koerus ja Põltsamaa Niguliste koguduses. Ordineeriti 20. oktoobril 1937 õpetajaks.

Oli aastatel 1937–1939 vikaarõpetaja Põltsamaal, 1939–1941 Audru Püha Risti koguduse õpetaja (14. jaanuaril 1940 valiti ta ainsa kandidaadina koguduse õpetajaks, sai 174 poolthäält 185-st) ning 1941–1944 Pärnu-Jakobi koguduse õpetaja. 

1944. aastal emigreerus Rootsi, kus oli aastatel 1945–1984 eestlaste õpetaja Värmlandis ning 1946–1984 Karlstadi koguduse asutaja ja õpetaja.

Karlstadi koguduse õpetajana oli ta 1970. aastatel tegutsenud väliseesti lauluraamatukomisjoni liige.

Viited
------

1. ↑  Eesti Kirik,(nr.5) September 1951
2. ↑  Jaan Rebane Audru pastoriks. Rahvaleht, 15. jaanuar 1940, nr. 12, lk 3
3. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
4. ↑  "Kiriku laulu- ja palveraamat", 1991, ISBN 9519555935
**Kristjan Valdma** (aastani 1935 **Waldmann** või **Valdmann**; 12. aprill 1899 Uue-Põltsamaa vald – 8. november 1937 Harju-Risti kirikumõis, Nõva vald, Harjumaa (praegu Arumõisa, Vilivalla küla, Padise vald, Harju maakond) oli eesti vaimulik.

Valdma võttis osa Vabadussõjast. Ta lõpetas 1922. aastal Põltsamaa Reaalgümnaasiumi ja õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas aastatel 1922–1933. Ta kaitses 1936. aastal *mag theol* kraadi väitekirjaga "Põltsamaa kihelkonna ajalugu".

Ta töötas aastatel 1928–1934 Tartu Ülikooli usuteaduskonna arheoloogilise kabineti raamatukogu korraldajana ning oli professor Olaf Silla assistent. 

Valdma ordineeriti 2. septembril 1934 õpetajaametisse ning ta oli aastatel 1935–1937 Harju-Risti ja Nõva koguduse õpetaja.

Ta maeti 13. novembril 1937 Tartu Maarja kalmistule.

Teosed
------

* Kristjan Waldmann. "Põltsamaa kihelkonna minewikust ja mälestusmärkest". Tartu 1926

Viited
------

1. ↑  "Leinateateid. Risti õp. Waldma". Postimees, 13. november 1937. Lk 9
2. ↑  Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944 II. Lk 226
3. ↑  "Risti õpetaja muldasängitamine Tartus". Postimees, 15. november 1937. Lk 7

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis* 1918–1944
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Eesti alevikust; Jaapani linna kohta vaata artiklit Saku (Jaapan).* |

---

**Saku** on alevik Harju maakonnas, Saku valla keskus. 

Sakut on nimetatud Eesti õllepealinnaks, 2005. aastast kannab Saku õllekultuuri pealinna tiitlit.

Alevikus asub Saku raudteepeatus.

Alevik jaguneb põhja- ja lõunaosaks, mida lahutab Tallinna–Saku tee (Tallinna maantee). Tallinna maantee lõunapoolset äärt peetakse omakorda Saku keskusalaks.

2000. aasta rahvaloenduse seisuga oli Saku 4601 elanikuga Eesti suurim alevik ning 2011. aasta rahvaloenduse seisuga 4549 elanikuga Eesti suuruselt kolmas alevik Haabneeme ja Laagri järel.

Keskusala asumid:

* Mõis ja mõisapark
* Teaduslinnak
* Aiandi
* Kooli
* Kannikese
* Silla

Lõunaosa asumid:

* Laadaplats
* Kingu
* Küütsu
* Hiiemäe (Kivisalu)
* Kivinuka
* Loo-Haavasalu
* Aiandusühistud
* Tiigi-Põllu
* Uusmäe

Põhjaosa asumid:

* Ülase
* Mustika
* Tammemäe
* Männi
* Metsise
* Asula
* Tehnikumi
* Tuulemurru
* Pargi-Nurme
* Pensu
* Juuliku
* Pähklimäe

Tuntud eestlastest on alevikus sündinud Jaak Urmet, Evelin Ilves[*viide?*], Aare Järvan[*viide?*], Anne Reemann[*viide?*].

Vaata ka
--------

* Saku mõis
* Saku mõisa park
* Saku Õlletehas
* Saku vallaraamatukogu
* Saku JK
* Saku Toomase kogudus
* Saku paekivipaljand
* Saku Huvikeskus
* Saku Muusikakool
* Saku näidissovhoos

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 2.12.2023.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 31.12.2023.
4. ↑  Rahvastik elukoha (asula), soo ja vanuserühma järgi (2000, 2011, 2021)

Saku valla vapp
Saku valla asulad

**Alevikud:** Kiisa | Saku  

**Külad:** Juuliku | Jälgimäe | Kajamaa | Kasemetsa | Kirdalu | Kurtna | Lokuti | Metsanurme | Männiku | Rahula | Roobuka | Saue | Saustinõmme | Sookaera-Metsanurga | Tagadi | Tammemäe | Tõdva | Tänassilma | Üksnurme
**Lyon** on linn Prantsusmaal, Auvergne-Rhône-Alpesi piirkonna, Lyoni metropoli ja Rhône'i departemangu keskus. Asub Prantsusmaa idaosas, Rhône'i ja Saône'i jõe ühinemiskohas. Lyon on elanike arvult (513 000) Prantsusmaa kolmas linn.

Lyoni kohal asus roomlaste asula Lugdunum.

Lyon Rhône'i kallastel
Lyonis asuvad Interpoli ja Euronewsi peakorter.

Vaata ka
--------

* Lyoni Olympique
* Lyoni lennujaam
* EMLYON Business School
* Institut polytechnique des sciences avancées

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2021

Välislingid
-----------

 Lyon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Lyoni koduleht

| * v
* r
Rhône-Alpesi departemangud ja departemangukeskused |
| --- |
| 
Aini departemang (Bourg-en-Bresse) • Ardèche'i departemang (Privas) • Drome'i departemang (Valence) • Haute-Savoie departemang (Annecy) • Isère'i departemang (Grenoble) • Loire'i departemang (Saint-Étienne) • Rhône'i departemang (Lyon) • Savoia departemang (Chambéry) | Rhône-Alpes |

Lyoni metropoli 59 valda

Albigny-sur-Saône – Bron – Cailloux-sur-Fontaines – Caluire-et-Cuire – Champagne-au-Mont-d'Or – Charbonnières-les-Bains – Charly – Chassieu – Collonges-au-Mont-d'Or – Corbas – Couzon-au-Mont-d'Or – Craponne – Curis-au-Mont-d'Or – Dardilly – Décines-Charpieu – Écully – Feyzin – Fleurieu-sur-Saône – Fontaines-Saint-Martin – Fontaines-sur-Saône – Francheville – Genay – Givors – Grigny – Irigny – Jonage – Limonest – Lissieu – Lyon – Marcy-l'Étoile – Meyzieu – Mions – Montanay – La Mulatière – Neuville-sur-Saône – Oullins – Pierre-Bénite – Poleymieux-au-Mont-d'Or – Quincieux – Rillieux-la-Pape – Rochetaillée-sur-Saône – Saint-Cyr-au-Mont-d'Or – Saint-Didier-au-Mont-d'Or – Sainte-Foy-lès-Lyon – Saint-Fons – Saint-Genis-Laval – Saint-Genis-les-Ollières – Saint-Germain-au-Mont-d'Or – Saint-Priest – Saint-Romain-au-Mont-d'Or – Sathonay-Camp – Sathonay-Village – Solaize – Tassin-la-Demi-Lune – La Tour-de-Salvagny – Vaulx-en-Velin – Vénissieux – Vernaison – Villeurbanne
Laulasmaa Kool aadressil Kloogaranna tee 20, Laulasmaa
Laulasmaa Kooli Lehola koolimaja
**Laulasmaa Kool** on lasteaed-põhikool Harju maakonnas Lääne-Harju vallas. Kool asutati 2007. aastal. Kooli direktor on Vladislav Lušin.

Ajalugu
-------

Laulasmaa Kool on alguse saanud Lohusalu lasteaed-algkoolist, mis jäi arenevale piirkonnale väikeseks. 24. märtsil 2006 pandi nurgakivi Laulasmaal uuele koolile. 8. septembril 2006 alustas tööd neljarühmaline lasteaed, kus oli kohti 96 lapsele. Kool alustas õppetööd uues hoones 2007. aasta jaanuaris. Koolis oli seitse klassi, kus õppis 49 õpilast.

Alates 1. septembrist 2017 tegutses Laulasmaa Kool ühendõppeasutusena, sest Laulasmaa Kooliga liideti üheks asutuseks Klooga Kool, Lehola Kool, Tarekeste lasteaed, Klooga lasteaed, Karjaküla lasteaed. Kool tegutses kuues majas: Laulasmaa koolimajas (Kloogaranna tee 20, Laulasmaa  küla), Tarekese lasteaias (Side tee 1, Laulasmaa küla), Klooga koolimajas (Aedlinna tee 5, Klooga alevik), Klooga lasteaias (Maeru 4, Klooga alevik), Lehola koolimajas (Orisküla tee 20, Lehola küla) ja Karjaküla lasteaias (Keila tee 7, Karjaküla alevik).

2022. aastal otsustas Lääne-Harju vallavalitsus Laulasmaa Kooli reorganiseerida. 1. septembrist 2023. on Laulasmaa Koolil kolm õppekohta: koolimaja ja lasteaed Laulasmaal ning koolimaja Leholas. Senise Klooga õppekoha (koolimaja) baasil asutati Kloogal iseseisev 9-klassiline põhikool Lodijärve Kool aadressil Aedlinna tee 5. Lodijärve Kool alustas tegevust 1. septembril 2023.

Laulasmaa koolimaja
-------------------

Laulasmaa Kool on lasteaed-põhikool Laulasmaal aadressil Kloogaranna tee 20.

Lehola koolimaja
----------------

Laulasmaa Kooli Lehola õppekoht on kuueklassiline kool Leholas aadressil Orisküla tee 20. Lehola koolimaja on kahekorruseline 1986. aastal lasteaiaks ehitatud hoone, millest osa on kohandatud koolimajaks. Hoones on kuus klassiruumi ja lasteaia poolel on ruumi kolmele rühmale. Hoones on oma köök ja saal.

Viited
------

1. ↑  "Koolist Keila valla kodulehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. november 2017. Vaadatud 14. novembril 2017.
2. 1 2  Laulasmaa Kooli olulistest muudatustest. Lääne-Harju Valla Leht, jaanuar 2023.
3. ↑  Lehola õppekoht. Laulasmaa Kooli veebisait.

Välislingid
-----------

* Laulasmaa kooli koduleht
Geselliuse projekteeritud Wuorio maja Helsingis
**Herman Ernst Henrik Gesellius** (16. jaanuar 1874 Helsingi – 24. märts 1916 Kirkkonummi vald) oli soome arhitekt.

Herman Gesellius lõpetas 1897 Helsingi tehnikakõrgkooli. Aastal 1896 asutas ta koos Eliel Saarise ja Armas Lindgreniga arhitektuuribüroo Gesellius, Lindgren & Saarinen, mis tegutses kuni aastani 1907.

Geselliuse oma nime all projekteeritud ehitistest tuntuim on Wuorio maja Helsingis. Selle projekteeris ta 1908–1909 ja Lindgren ehitas selle 1913–1914.

Ta tõmbus 1912 raske haiguse tõttu tööst tagasi ja suri 1916 kõrivähki.

Koos Armas Lindgreni ja Eliel Saarisega projekteeritud ehitisi
--------------------------------------------------------------

* Thalbergi maja Helsingis (1897–1898)
* 1900. aasta Pariisi maailmanäituse Soome paviljon
* kindlustusühingu "Pohjola" maja Helsingis (1899–1901)
* arstide maja Helsingis (1900–1901)
* arhitektide ateljee-elamu Hvitträsk (1901–1903)
* Soome Rahvusmuuseum Helsingis (1902–1910)
* Lutheri vabriku töölissöökla-rahvamaja Tallinnas Vana-Lõuna tänaval (1905)
* Viiburi raudteejaam (1904–1913)
**Dardilly** [dar'dilli] on linn Prantsusmaal Lyoni metropolis.

Linna territoorium asub 240–375 meetri kõrgusel üle merepinna.

Tema linnapea on Michèle Vullien.

Dardilly plaan ja teda ümbritsevad vallad

Sõpruslinnad
------------

* Saksamaa Merzhausen, Saksamaa
* Suurbritannia Chorleywood, Suurbritannia
* Mauritaania Niabina, Mauritaania
* Prantsusmaa Champagne-au-Mont-d'Or, Prantsusmaa
* Prantsusmaa Limonest, Prantsusmaa

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2021

Välislingid
-----------

* Linna koduleht (*prantsuse keeles*)

Lyoni metropoli 59 valda

Albigny-sur-Saône – Bron – Cailloux-sur-Fontaines – Caluire-et-Cuire – Champagne-au-Mont-d'Or – Charbonnières-les-Bains – Charly – Chassieu – Collonges-au-Mont-d'Or – Corbas – Couzon-au-Mont-d'Or – Craponne – Curis-au-Mont-d'Or – Dardilly – Décines-Charpieu – Écully – Feyzin – Fleurieu-sur-Saône – Fontaines-Saint-Martin – Fontaines-sur-Saône – Francheville – Genay – Givors – Grigny – Irigny – Jonage – Limonest – Lissieu – Lyon – Marcy-l'Étoile – Meyzieu – Mions – Montanay – La Mulatière – Neuville-sur-Saône – Oullins – Pierre-Bénite – Poleymieux-au-Mont-d'Or – Quincieux – Rillieux-la-Pape – Rochetaillée-sur-Saône – Saint-Cyr-au-Mont-d'Or – Saint-Didier-au-Mont-d'Or – Sainte-Foy-lès-Lyon – Saint-Fons – Saint-Genis-Laval – Saint-Genis-les-Ollières – Saint-Germain-au-Mont-d'Or – Saint-Priest – Saint-Romain-au-Mont-d'Or – Sathonay-Camp – Sathonay-Village – Solaize – Tassin-la-Demi-Lune – La Tour-de-Salvagny – Vaulx-en-Velin – Vénissieux – Vernaison – Villeurbanne
**Marcy-l'Étoile** [marsii l'etoal] on linn Prantsusmaal Lyoni metropolis.

Marcy-l'Étoile'i plaan ja teda ümbritsevad vallad

Sõpruslinn
----------

* Saksamaa Weissach, Saksamaa

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2021

Välislingid
-----------

* Linna ametlik koduleht (*prantsuse keeles*)

Lyoni metropoli 59 valda

Albigny-sur-Saône – Bron – Cailloux-sur-Fontaines – Caluire-et-Cuire – Champagne-au-Mont-d'Or – Charbonnières-les-Bains – Charly – Chassieu – Collonges-au-Mont-d'Or – Corbas – Couzon-au-Mont-d'Or – Craponne – Curis-au-Mont-d'Or – Dardilly – Décines-Charpieu – Écully – Feyzin – Fleurieu-sur-Saône – Fontaines-Saint-Martin – Fontaines-sur-Saône – Francheville – Genay – Givors – Grigny – Irigny – Jonage – Limonest – Lissieu – Lyon – Marcy-l'Étoile – Meyzieu – Mions – Montanay – La Mulatière – Neuville-sur-Saône – Oullins – Pierre-Bénite – Poleymieux-au-Mont-d'Or – Quincieux – Rillieux-la-Pape – Rochetaillée-sur-Saône – Saint-Cyr-au-Mont-d'Or – Saint-Didier-au-Mont-d'Or – Sainte-Foy-lès-Lyon – Saint-Fons – Saint-Genis-Laval – Saint-Genis-les-Ollières – Saint-Germain-au-Mont-d'Or – Saint-Priest – Saint-Romain-au-Mont-d'Or – Sathonay-Camp – Sathonay-Village – Solaize – Tassin-la-Demi-Lune – La Tour-de-Salvagny – Vaulx-en-Velin – Vénissieux – Vernaison – Villeurbanne
**Adolf Horn** (15. mai 1897 Tallinn – 17. jaanuar 1952 Intalagi vangilaager, Komi ANSV, Venemaa) oli eesti vaimulik.

Ta lõpetas aastal 1914 Tallinna Reaalkooli. Ta õppis kaubandust aastatel 1914–1916 Riia Polütehnikumis, aastal 1918 Balti Tehnikaülikoolis ja aastal 1923 Tartu Ülikoolis. Aastatel 1916–1918 võttis osa Esimesest maailmasõjast, aastatel 1918–1920 Vabadussõjast. Ta töötas aastal 1923 raamatupidajana AS-is "Odor", aastatel 1924–1927 AS-is "Kapsi & Co". Aastatel 1923–1926 ja 1931–1934 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, kaitses 1934. aastal magistritööd 1. "Der Verfasser des vierten Evangelicums" ja 2. "Karuse kihelkond säilinud kirikuvisitatsiooniprotokollide valgustusel" ja sai teoloogiamagistriks. Prooviaastal oli ta Narva Aleksandri koguduses. Ordineeriti 14. aprillil 1935 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1927–1931 Euroopa Kristliku Misjoni misjonär ja korrespondent. Aastatel 1934–1935 oli ta usuõpetajaks Narva 1. gümnaasiumis, Narva 2. gümnaasiumis ja kaubanduskoolis. Aastal 1935 oli ta usuõpetajaks Elfriede Lenderi Tütarlaste Eragümnaasiumis ja aastatel 1935–1937 Jakob Westholmi Gümnaasiumis. Aastatel 1935–1940 oli ta Tallinna linnamisjoni õpetaja, aastatel 1942–1948 oli ta Tallinna Peeteli koguduse õpetaja. 

Ta oli 29. novembril 1944 moodustatud kiriku elu korraldava toimkonna (sinna kuulusid veel August Pähn ja Hugo Pärno) liige. Lisaks oli ta oktoobrist 1946 veebruarini 1948 Usuteaduse Kõrgema Katsekomisjoni kiriku ajaloo professori kohusetäitja.

Adolf Horn arreteeriti NKVD poolt 15. veebruaril 1948 ja ta suri 17. jaanuaril 1952 Venemaal vangilaagris.

Viited
------

1. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
2. ↑  Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. II, lk. 251

Välislingid
-----------

* Hillar Põld – 100 3. osa
Kaart

Bērzaine Maagümnaasium (1915)
**Bērzaine Maagümnaasium** (saksapäraselt *Birkenruh' (maa)gümnaasium*; läti keeles *Bērzaines ģimnāzija*, saksa keeles *Gymnasium Kaiser Alexanders II zu Birkenruh bei Wenden*) oli gümnaasium Liivimaa kubermangu Läti osas. Nüüdisajal jääb kooli asukoht Cēsise linna territooriumile (Bērzaines iela 34).

Poisslaste gümnaasiumi asutas 1826 pedagoog Albert Holander. Õppetöö algas 1837 ja see oli saksakeelne.

19. sajandil oli see üks Venemaa keisririigi edukamaid gümnaasiumiharidust andvaid koole.

1882. aastal muudeti asutus Liivimaa maagümnaasiumiks. Gümnaasium suleti venestamise ajal 1892. aastal, kuid taasavati 1906. aastal.

Praeguseni säilinud koolimaja ehitati 1882. Koolimaja on Lätis arvele võetud kultuurimälestisena.

Tuntud vilistlasi
-----------------

* muusikategelane Alfrēds Kalniņš
* ajaloolane, etnograaf Valters Bīlenšteins
* geograaf, arhivaar Karl von Löwis of Menar

Viited
------

1. 1 2 3   (vaadatud 18.03.2016)
2. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib aastatel 1991–2017 eksisteerinud vallast; 1939 moodustatud valla kohta vaata artiklit Albu vald (1939), veel varasema valla kohta vaata artiklit Albu vald (Järva-Madise kihelkond).* |

---

**Albu vald** oli kohalik omavalitsusüksus Eestis Järva maakonnas.

Albu viimane vallavanem oli Kalju Kertsmik.

2017. aastal ühines Albu vald mitme Järva maakonna naabervallaga, millega koos moodustati Järva vald.

Asustus
-------

Albu vallas oli 16 küla: Ageri, Ahula, Albu, Järva-Madise, Kaalepi, Lehtmetsa, Mägede, Mõnuvere, Neitla, Orgmetsa, Peedu, Pullevere, Seidla, Soosalu, Sugalepa, Vetepere.

Ajalugu
-------

 *Pikemalt artiklis Järva-Madise kihelkond*
 *Pikemalt artiklis Albu vald (Järva-Madise kihelkond)*
Albu valla piirid kattusid suuremas osas ajaloolise Järva-Madise kihelkonnaga. Maakogukonnaseaduse kehtestamisel 1866. aastal kaotas mõis võimu kogukonna üle ja loodi Albu vald. 1945. aastal moodustati Albu valla territooriumile 3 külanõukogu: Aravete, Järva-Madise ja Peedu.

1950. aastal oli hilisema Albu valla territooriumil kokku 10 kolhoosi: "Kuldne Kodu" ja "Uus Kodu" Peedu külanõukogus, "Tammsaare-nimeline", "Leek" ja "Jüriöö" Järva-Madise külanõukogus ning "Kaardiväelane", "Lembitu", "Punane Täht", "Murrang" ja "Tormilind" Aravete külanõukogus.

1954. aastal liideti Järva-Madise ja Peedu külanõukogu. Nende liitmisel moodustus Albu külanõukogu, 1963. aastal liideti sellele ka Aravete külanõukogu. Hilisema Albu valla piirid olid 1977. aastast, mil Albu valla territooriumist liideti Ambla külanõukogu territooriumiga Aravete alevik, Kukevere, Kurisoo, Mägise ja Sääsküla külad.

22. aprillil 1993 anti vallale omavalitsuslik staatus. 2017. aastal liideti Albu vald mitme Järva maakonna naabervallaga ja tekkis uus, Järva vald.

Kultuurielu
-----------

Albu vallamaja Järva-Madisel
Vetepere külas Vargamäel on sündinud kirjanik Anton Hansen Tammsaare ja seal asub 30. jaanuaril 1958 avatud A. H. Tammsaare muuseum. 1970. aastatel taastati talu sellisena, nagu see 1886. aastal rajati. Tänapäeval ei ole see ainult muuseum, vaid koht, kus suvel korraldatakse koostöös eesti teatritega vabaõhuetendusi ning kus igal aastal toimub Tammsaarele pühendatud rahvamatk.

Haridus
-------

Vallas oli kaks kooli: Albu Põhikool ja Ahula Lasteaed-Algkool.

Vaatamisväärsused
-----------------

* Järva-Madise kirik
* Albu mõis
* Seidla mõis
* Seidla tuulik
* Vulbi maastikukaitseala
* Rehessaare Suurkivi
* Valgehobusemägi
* A. H. Tammsaare muuseum

Vaata ka
--------

* Albu valla aukodanik
* A. H. Tammsaare nimeline kirjanduspreemia

Viited
------

1. ↑  Maakatastri statistika, vaadatud 15.10.2018.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator
4. ↑  Siseministeerium: Kohalike omavalitsuste juhid 2014. a. jaanuari seisuga, vaadatud 17. oktoober 2014
5. ↑  Järva-Madise kihelkond mõisaportaalis.
6. ↑  Omavalitsusliku staatuse andmise kohta (vastu võetud 22.04.1993 nr 115)
**Harkány** (horvaadi keeles *Harkanj*) on linn Ungaris Baranya komitaadis Siklósi kreisis.

Harkány on kuurortlinn, seal asub spaa.

Geograafiline asend
-------------------

Harkány asub Horvaatia piirist 8 km kaugusel, kreisikeskusest Siklósist umbes 5 km läänes ja komitaadikeskusest Pécsist ligikaudu 24 km lõunas.

Ajalugu
-------

Asulat on esmamainitud 1323. aastal. Harkány oli asustatud ka Türgi ikka ajal. Kohalikku tervistavat vett on esimest korda mainitud 1806. aastal. Spaa rajamist alustati 1824. aastal. 1918. aasta novembrist kuni 1921. aasta augustini oli linn Serbia poolt okupeeritud. Linnaõigused sai Harkány 1. juulil 1999.

Sõpruslinnad
------------

* Horvaatia Crikvenica, Horvaatia
* Horvaatia Trogir, Horvaatia
* Poola Szczawnica, Poola
* Ungari Hajdúböszörmény, Ungari
* Saksamaa Bruchköbel, Saksamaa
* Venemaa Kurtšatov, Venemaa
* Rumeenia Băile Tușnad, Rumeenia
* Serbia Bačko Petrovo Selo, Serbia

Viited
------

1. ↑  Városunk Harkány. Vaadatud 7. aprillil 2024