recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tartu International Choir** oli 2000. aastatel Tartus kõrg- ja keskkoolides õppejõudude ja õpetajatena töötanud eestlastest ja välismaalastest koosnenud harrastuskoor.

Koori juhtis Thomas Oliver (USA), klaveril saatis tema abikaasa Cheryl Oliver (USA). Koori liikmed: Asko Seeba, Mari Seeba, Natalie Gurba, Häli Kivisild ja Õilme Saks Eestist, Dirk Rössling, Barbara Banditt, Anne Witt ja ungarlannast Monika Rössling Saksamaalt ning Szilárd Tóth Ungarist.

Koor esines mitmel üritusel tasuta, muu hulgas 6. detsembril 2000 Fenno-Ugria Asutuse Tartu keskuses Ugala Majas (Kuperjanovi 16), 8. detsembril Tartu Saksa Kultuuri Instituudis, 21. detsembril 2000 Tartu Raatuse Gümnaasiumi jõulupeol, Tartu Hooldekodus ja 15. aprillil 2001 Kursi kirikus.

Koori repertuaaris olid järgmised laulud:

* Talveöö
* Oh, du fröhliche Weihnachtszeit / Oh sa õnnistav
* Let it Snow! Let it Snow! Let it Snow!
* Es ist ein Ros entsprungen
* Mennyböl az angyal
* Have Yourself a Merry Little Christmas
* Stille Nacht / Püha öö / Csendes éj
*Artikli nimi peab olema **Ro:toro**, kuid tehniliste piirangute tõttu ei ole seda võimalik kasutada.*
Ro:toro esinemas Estonia talveaias. Vasakult paremale: Marko Mägi, Cätlin Jaago, Sandra Sillamaa, Silver Sepp, Karl Laanekask
**Ro:toro** on Eesti folkdžässiansambel.

Ansambel Ro:toro läheneb traditsioonilistele hoogsatele torupillilugudele moodsa helikeele kaudu, lisades muusikasse saksofoni, elektrikitarri ja omavalmistatud alternatiivsed löökpillid. Kõlapilt on sellegipoolest ürgne ja torupillikeskne.

Liikmed
-------

Ro:toro esinemas Ammende Villas, 2008. aastal. Pildil (vasakult paremale): Cätlin Jaago, Marko Mägi, Silver Sepp, Karl Laanekask
* Cätlin Jaago – torupill
* Sandra Sillamaa – torupill
* Karl Laanekask – elektrikitarr
* Marko Mägi – saksofonid
* Silver Sepp – löökpillid

Cätlin Jaago õppis torupillimängu Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias. Sandra Sillamaa on Cätlin Jaago õpilasena temaga koos torupilli mänginud alates 2000. aastast, nende vahel tekkinud muusikaline üksteisemõistmine on ansambli alustugi.

Marko Mägi teeb saksofonil improvisatsioonilisi džässisoolosid. Erilised rütmipillid – kausid veega – on avastanud Silver Sepp. Kausid annavad maheda meloodilise rütmikõla. Karl Laanekask elektrikitarril täiendab ansamblit kaasaegsete kõlavärvidega.

Albumid
-------

Ro:toro esinemas Mooste Elohelü festivalil 2022. aastal.
* Ro:Toro "Estonian Bagpipe Music", 2006 (albumil kõlab ka bändiliikmete 5 originaallugu)

Viited
------

1. ↑  nerva.ee, 27.10.2008, ""Loomkatsed" Ammendes"[*alaline kõdulink*]
2. ↑  Siim Nestor, Eesti Ekspress, 19.10.2006, "Torupilli porinat Metsatöllist edasijõudnutele. (Ja post-folgist põrunutele)."

Välislingid
-----------

* Ro:toro koduleht
* Info Ro:toro kontsertide kohta
* Ro: ToRo – Hiidlase Vene Kamaaruska (YouTube)
**Sveinn Björnsson** (27. veebruar 1881 – 25. jaanuar 1952) oli Islandi Vabariigi esimene president aastatel 1944–1952.

Aastal 1912 sai temast Reykjavíki linnanõukogu liige ning ta oli nõukogu president aastatel 1918–1920. Elukutselt oli Sveinn Björnsson advokaat.

Isiklikku
---------

Sveinn Björnsson sündis Kopenhaagenis ning tema vanemad olid toimetaja ja hilisem minister Björn Jónsson ja Elísabet Sveinsdóttir. Ta oli abielus taanlanna Georgía Björnssoniga (neiuna Georgia Hoff-Hansen) ning nende abielust sündis kuus last.

Tema poeg Björn Sv. Björnsson teenis Teise maailmasõja ajal Saksa sõjaväes, kuuludes Schutzstaffeli ridadesse.

Tema lapselapselaps Henrik Björnsson on laulja ja kitarrist rokkbändis Singapore Sling.

Poliitiline tegevus
-------------------

Aastatel 1914–1916 ja 1920 oli ta Alþingi liige ning pärast Islandi Kuningriigi väljakuulutamist aastal 1918 oli ta aastatel 1920–1924 ja 1926–1940 ministriametis.

Islandi regendi lipp
Olgugi et Islandist sai aastal 1918 suveräänne riik, korraldas riigi välissuhteid Teise maailmasõja alguseni Taani. Taani okupeerimine Saksa sõjaväe poolt 1940. aasta mais tõi kaasa Islandi suurema iseseisvuse ning Sveinn Björnsson valiti aastatel 1941–1943 kolm korda Islandi regendiks. Talle anti kõik riigi tegevuse juhtimisega seotud õigused, mis seni olid olnud Taanis resideeriva Taani ja Islandi kuninga Christian X käes. 1941. aasta juulis sisenesid Björnssoni valitsuse kutsel Islandile Ameerika Ühendriikide väed ning väiksem hulk sõjaväelasi jäi sinna ka pärast sõja lõppu. Nende jätkuv kohalolek kutsus esile riigi sõjajärgse välispoliitika peamise vaidlusküsimuse.

Alþing valis Björnssoni presidendiks 1944. aastal, mil Islandi Vabariik loodi. Kuna islandlased pidid 1945. aastal endale esimest korda presidendi otse valima, kestis tema esimene valitsemisaeg vaid aasta. Siiski ei kandideerinud keegi Björnssoni vastu 1945. ja 1949. aasta valimistel. Ta suri riigi pealinnas Reykjavíkis 1952. aasta jaanuaris: rohkem kui aasta enne oma kolmanda ametiaja täitumist. Ta on seni ainus Islandi president, kes on ametisoleku ajal surnud.

Tema presidendiks olemise ajal olid ametis järgmised peaministrid:

* Björn Þórðarson
* Ólafur Thors
* Stefán Jóhann Stefánsson
* Steingrímur Steinþórsson

Muu tegevus
-----------

Sveinn oli üks Islandi peamise laevakompanii Eimskipafélag Íslands rajajatest aastal 1914 ning selle juhataja aastatel 1914–1920 ja 1924–1926. Lisaks rajas ta kindlustusettevõtte Brunabótafélag Íslands ning oli selle direktor alates rajamisest 1916. aastal kuni 1920. aastani. Ta oli ka üks kindlustusettevõtte Sjóvátryggingafélag Íslands rajajaid ja selle juhatuse esimees alates rajamisest 1918. aastal kuni 1920. aastani ja vahemikus 1924–1926.

Svein Björnsson oli ka üks Islandi Punase Risti rajajaid 1924. aasta 10. detsembril ning kuni 1926. aastani ka selle juhatuse esimees.

Viited
------

1. ↑  "Útsendingar Þjóðverja" (islandi). Originaali arhiivikoopia seisuga 19.10.2006. Vaadatud 03.03.2014.
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Hõbe** | 2018 | jäähoki |

**Mirco Müller** (sündinud 21. märtsil 1995 Winterthuris) on Šveitsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Šveitsi kõrgliiga klubis HC Lugano.

Hooajal 2011–12 debüteeris ta Šveitsi kõrgliigas Kloten Flyersi meeskonnas. Aastatel 2012–2014 mängis ta Põhja-Ameerikas Western Hockey League'is klubis Everett Silvertips.

2013. aastal valis San Jose Sharks ta NHL-i *draft* '​is 18. valikuna. 2013. aasta septembris sõlmis ta Sharksiga kolmeaastase lepingu. Hooajal 2013–14 debüteeris ta American Hockey League'is (AHL) San Jose Sharksi noorteklubis Worcester Sharks. NHL-is tegi Müller Sharksi meeskonnas debüüdi hooajal 2014–15, kuid järgnevatel hooaegadel ei suutnud ta kohta klubi põhikoosseisus kindlustada, mistõttu mängis enamasti AHL-i klubis San Jose Barracuda.

2017. aasta juunis müüs Sharks tema mängijaõigused New Jersey Devilsile. Devilsi meeskonnas mängis Müller kuni hooaja 2019–20 lõpuni.

2021. aasta veebruaris sõlmis ta lepingu Rootsi kõrgliiga klubiga Leksands IF. 2021. aasta mais sõlmis ta kuueaastase lepingu Luganoga.

2018. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Müller Šveitsi jäähokikoondisega hõbemedali.

Viited
------

1. ↑  "LA SOLIDITÀ DI MIRCO MÜLLER PER LA DIFESA BIANCONERA". hclugano.ch. 19.5.2021. Vaadatud 3.6.2021

Välislingid
-----------

* Mirco Müller NHL.com lehel
* Mirco Müller hockeydb.com lehel
Mirante do Vale
**Mirante do Vale** on pilvelõhkuja Brasiilias São Paulos, riigi kõrgeim hoone 2014. aastani. 

Ehitis valmis aastal 1960. Pilvelõhkuja kõrgus on 170 meetrit ja sellel on 51 korrust. 1988. aastani oli selle nimi Palácio Zarzur Kogan – hoone arhitektide Waldomiro Zarzuri ja Aron Kogani järgi, kes olid eluaegsed sõbrad juba ülikooli ajast, kuni 1960. aastani, mil Kogan mõrvati.

2010. aasta seisuga on Mirante do Vale Lõuna-Ameerika kõrguselt 15. hoone.

Kohalikud ei tea tihtipeale, et Mirante do Vale on São Paulo kõrgeim hoone. Nimelt asub see all-linnas orus ja sageli peetakse kõrgemateks hooneteks Edifício Itáliat ja Altino Arantes Buildingut. Mirante do Vale ei ole avalik külastusobjekt, kuid selle katusele pääsemiseks saab erilube.

Hoonel on kolm sissepääsu, igaüks ise tänaval.

Mõnel aastal on hoone tipus paiknenud metallkonstruktsioon ja sellel suurte neoontähtedega mõne ettevõtte reklaam. Nii on reklaamitud näiteks Fantat ja Sharpi.

2014. aastal, kui valmis Millennium Palace, kaotas hoone Brasiilia kõrgeima hoone staatuse.

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
* SkyscraperPage
**Liivimaa ordu maamarssal** (saksa keeles *Landmarschall*) oli Liivi ordu kõrge ametnik (käsknik), kelle peamiseks ülesandeks oli tavaliselt orduvägede juhtimine sõjaolukorras.

Oma maamarssalid olid juba Mõõgavendade ordul. Esimene Liivi ordu maamarssal on teada 1241. aastast ehk 4 aastat pärast ordu asutamist. Maamarssalid kuulusid alati ordu siseringi, olles ordumeistri peamisi abilisi. Alates 15. sajandist kasvas nende tähtsus veelgi, kui nende valitsemise alla hakati andma laialdasi orduvalduseid. Üha tavalisemaks muutus ka, et ordumeister nimetas oma järglaseks just maamarssali, nõnda said ordumeistriteks endised maamarssalid Wolter von Plettenberg (1494. aastal), Hermann von Brüggenei (1535) ja Heinrich von Galen (1551). 1556. aastal aga püüdis maamarssal Jasper von Münster eha liitu Riia peapiiskopi koadjuutori Christophiga, mistõttu puhkenud koadjuutorivaenuse käigus ta tagandati. Viimasel kahel maamarssalil enam erilist poliitilist mõjuvõimu ordus polnud ja 1560. aastal, kui maamarssal Philipp Schall von Bell Härgmäe lahingus vangi langes, jäi ametikoht kuni ordu lõpuni 1562. aastal täitmata.

Vaata ka
--------

* Liivimaa ordu maamarssalite loend
**Võre** on matemaatikas osaliselt järjestatud hulk, milles igal *lõplikul* mittetühjal alamhulgal on ülemraja (vähim ülemtõke) ja alamraja (suurim alamtõke). Termin "võre" tuleneb selliste osaliselt järjestatud hulkade Hasse diagrammide kujust.

Algebraline definitsioon
------------------------

Võret saab defineerida ka algebraliselt. **Võre** on hulk *L* koos kahe binaarse tehtega ^ ja v, nii et hulga *L* mis tahes elementide *a*, *b* ja *c* korral

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| *a* v *a* = *a* | *a* ^ *a* = *a* | idempotentsuse seadused |
| *a* v *b* = *b* v *a* | *a* ^ *b* = *b* ^ *a* | kommutatiivsuse seadused |
| *a* v (*b* v *c*) = (*a* v *b*) v *c* | *a* ^ (*b* ^ *c*) = (*a* ^ *b*) ^ *c* | assotsiatiivsuse seadused |
| *a* v (*a* ^ *b*) = *a* | *a* ^ (*a* v *b*) = *a* | neelduvuse seadused |

(Idempotentsusseadused on võimalik neelduvuse seadustest tuletada ning seetõttu võib nad põhimõtteliselt ka mainimata jätta.)

Kui need tehted rahuldavad neid algebralisi reegleid, siis saab osalise järjestuse ≤ hulgal *L* defineerida järgmise reegli abil: *a* ≤ *b* siis ja ainult siis, kui *a* v *b* = *b* (ehk *a* ^ *b* = *a*).
Siis on hulk *L* koos niiviisi defineeritud osalise järjestusega ≤ ülaltoodud hulgateoreetilises mõttes võre.

Ümberpöördult, kui on antud osalise järjestuse kaudu defineeritud võre (*L*, ≤) ning me märgime hulga {*a*, *b*} ülemraja *a* v *b* ja alamraja *a* ^ *b*, siis (*L*, v, ^) rahuldab kõiki algebraliselt defineeritud võre aksioome.

Homomorfismid
-------------

Kõikide võrede klass moodustab kategooria, kui me defineerime *homomorfismi* võrest (*L*, ^, v) võresse (*N*, ∩, ∪) funktsioonina *f* : *L* → *N*, mille korral 

*f*(*a* ^ *b*) = *f*(*a*) ∩ *f*(*b*)
*f*(*a* v *b*) = *f*(*a*) ∪ *f*(*b*)
for all *a*, *b* in *L*. Kui homomorfism on bijektiivne, siis ka tema pöördkujutus on homomorfism, ning sel juhul nimetatakse neid homomorfisme võrede isomorfismideks. Võresid, mille vahel on isomorfism, nimetatakse *isomorfseteks*. Isomorfsed võred on praktikas identsed, kuigi nende elemendid on üldjuhul erinevad.

Iga homomorfism on monotoonne kujutus (monotoonne funktsioon) ühest võrest teise, kuid iga monotoonne kujutus ei ole veel võrede homomorfism. Et monotoonne kujutus oleks homomorfism, peab ta olema ühitatav ka lõplike hulkade ülem- ja alamrajadega.

Võrede omadused, näited
-----------------------

Võret nimetatakse **tõkestatud võreks**, kui tal leidub suurim element ja vähim element. Suurima elemendi tähiseks on sageli 1 ja vähima elemendi tähiseks 0. Kui *x* on tõkestatud võre element, siis võre mis tahes elementi *y*, mis rahuldab tingimusi *x* ^ *y* = 0 ja *x* v *y* = 1, nimetatakse elemendi *x* **täiendiks**. Tõkestatud võret, milles igal elemendil on (mitte tingimata ainus) täiend, nimetatakse **täienditega võreks**.
**Bachmann** on perekonnanimi.

Statistika
----------

2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Bachmann 187 inimesel: 90 mehel ja 97 naisel. Perekonnanimede levikult on Bachmann meeste puhul 951. kohal ja naiste puhul 969. kohal.

Bachmann oli levinumaks nimeks vanuserühmas 50–54 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 2,72. Perekonnanimi Bachmann oli kõige sagedasem Valga maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 2,52 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele perekonnanimi Bachmann 56 mõisavallas Eestimaa ja Liivimaa erinevates maakondades.

1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati Eestis perekonnanime Bachmann 95 juhul - uuteks võetud nimedeks olid Ojaste viiel korral, Ojamaa neljal korral, Randma ja Rünne kolmel korral jne. Uueks perekonnanimeks ei valinud samal ajal Bachmanni keegi.

Nime kandjaid
-------------

* Adam Bachmann, eesti ajakirjanik, poliitik ja tõlkija (1890–1966)
* August Bachmann, eesti harrastusnäitleja ja -lavastaja (1897–1923)
* Hille Bachmann (Hille Sarapuu), eesti kiiruisutaja, jalgrattur ja motosportlane (1937–)
* Jüri Bachmann, eesti koorijuht (1880–1937)
* Karin Bachmann, eesti maastikuarhitekt (1976–)
* Ketlin Bachmann, eesti moekunstnik (1974–)
* Rudolf Bachmann, eesti kaitsepolitseinik (1888–1942)
* Talis Bachmann, eesti psühholoog (1950–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet. Rahvastikuregister (vaadatud 04.05.2022)
2. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine. Päring andmebaasist (algne nimekuju): Bachmann.
3. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (vana nimekuju): Bachmann.
4. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (uus nimekuju): Bachmann.

Välislingid
-----------

* Bachmann statistikaameti andmebaasis
George Michael (2011)
George Michael (2006)
**George Michael** (kodanikunimega **Georgios Kyriacos Panayiotou** (kreeka: *Γεώργιος Κυριάκος Παναγιώτου*, Geórgios Kyriákos Panagiótou); 25. juuni 1963 East Finchley, Põhja-London – 25. detsember 2016 Goring, Oxfordshire) oli inglise laulja ja helilooja. Enne soolokarjääri tegutses koos Andrew Ridgeleyga ansamblis Wham!. 

Tema isa Kyriacos Panayiotou kolis Küproselt Inglismaale 1950. aastatel ja võttis nimeks Jack Panos. Michaeli ema Lesley Angold oli inglise tantsija, kelle ema oli juut.

Oxfordshire'i koroneri Darren Salteri sõnul suri Michael 25. detsembril 2016 nõrgenenud südame ja kahjustunud maksa tõttu. Michael on maetud Põhja-Londoni Highgate'i kalmistule.

Diskograafia
------------

### Dueti Wham! liikmena

* "Fantastic" (1983)
* "Make It Big" (1984)
* "Music from the Edge of Heaven" (1986)

### Sooloalbumid

* "Faith" (1987)
* "Listen Without Prejudice Vol. 1" (1990)
* "Five Live" (EP) (1993)
* "Older" (1996)
* "Songs from the Last Century" (1999)
* "Patience" (2004)
* "Symphonica" (2014)

Viited
------

1. ↑  "George Michael – Star Snapshot". Femail.com.au. 27.04.2009. Vaadatud 27.04.2009.
2. ↑  Powers, Ann (14.06.2008). "George Michael embraces his dualities". *Los Angeles Times*. Vaadatud 26.12.2016.
3. ↑  Richard Spillett (07.03.2017). "George Michael died natural causes coroner says". *Daily Mail*. Vaadatud 07.03.2017.
4. ↑  "Fotod: George Michael saadeti viimsele teele". *Postimees*. Postimees Grupp. 29.03.2017.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **George Michael** |

* Koduleht
* Blogi
Matthew Bellamy (2003)
**Muse** on Inglismaalt Teignmouthist pärit rokkmuusikat viljelev ansambel, mis asutati aastal 1994. Nende muusika on segu alternatiivrokist, *hard rock*'ist, progerokist, elektroonilisest ja klassikalisest muusikast.

Bänd on tuntud energiliste ja ekstravagantsete kontsertide poolest.

11. detsembril 2012 esines bänd Tallinnas Saku Suurhallis.

Liikmed
-------

Bänd koosneb kooli ajal tutvunud sõpradest.

* Matthew Bellamy (kitarr, laul, süntesaator)
* Dominic Howard (trummid)
* Chris Wolstenholme (basskitarr, kitarr, süntesaator, taustalaul)

Aastast 2006, mil ilmus bändi album "Black Holes and Revelations", on kontsertidel esinenud Morgan Nicholls, et täiendada esituse kõla.

Albumid ja kõrgeimad kohad muusikaedetabelites
----------------------------------------------

* "Showbiz" (1999) – Suurbritannia 29.
* "Origin of Symmetry" (2001) – Suurbritannia 3.
* "Absolution" (2003) – Suurbritannia 1.
* "Black Holes and Revelations" (2006) – Suurbritannia 1. USA 9.
* "The Resistance" (2009) – Suurbritannia 1. USA 3.
* "The 2nd Law" (2012) – Suurbritannia 1. USA 2.
* "Drones" (2015) – Suurbritannia 1. USA 1.
* "Simulation Theory" (2018)
* "Will of the People" (2022)

Nad on andnud välja ka neli kontsertalbumit:

* "Hullabaloo Soundtrack" (2002)
* "Absolution Tour" (2005)
* "HAARP" (2008)
* "Live at Rome Olympic Stadium" (2013)

Tunnustus
---------

2011. aastal esitati Muse Grammy kandidaadiks kolmes kategoorias: laul "Resistance" lauljaga duo või bändi rokkesituse kategoorias, samuti rokklaulu kategoorias ning album "The Resistance" rokkalbumi kategoorias. Ta pälvis neist viimase.

2013. aastal esitati Muse Grammy kandidaadiks kahes kategoorias: laul "Madness" rokklaulu kategoorias ja album "The 2nd Law" rokkalbumi kategoorias. Muse ei võitnud neist kumbagi.

2016. aastal pälvis album "Drones" Grammy parima rokkalbumi auhinna.
**Mari Pärtelpoeg** (sündinud 24. aprillil 1956 Tallinnas) on eesti metalli- ja ehtekunstnik.

Ta lõpetas 1974. aastal Tallinna 7. Keskkooli ja 1979. aastal ERKI.

Aastatel 1979–1980 töötas ta Eesti Vabaõhumuuseumis restaureerimiskunstnikuna ja 1983–1990 ERKI metallehistöökateedris õppejõuna. Aastast 1990 on vabakutseline kunstnik. 

Eesti Kunstnike Liidu (EKL) liige aastast 1990. Kunstnik on üks ON-grupi asutajatest. 

Paljud suved on veetnud Ruhnul, kus on endise Ida-Steffensi talu omanik.

Looming ja näitused
-------------------

Osalenud näitustel aastast 1978. Võtnud osa nt Jabloneci ehtenäitusest, Erfurdi tarbekunstikvadriennaalist, tarbekunstinäitusest Karlsruhes, Baltimaade ja Taani tarbekunsti näitustest. Isikunäitusi on korraldanud Tallinna kunstisalongis 1986. aastal koos Anu Paaliga ja 2006. aastal üksi ning A-Galeriis 2009. aastal. 2017. aastal avas koos Katrin Veegeniga näituse "Garten". Näitus oli aasta varem toimunud samanimelise näituse edasiarendus. Loob peamiselt geomeetriliste kujunditega ehteid. Osa inspiratsioonist saab mere ääres jalutamisest.

Isiklikku
---------

Tema ema on sisearhitekt Leila Pärtelpoeg, isa suusataja, treener ja sporditegelane Ilmar Pärtelpoeg ning õde sisearhitekt Kadri Tarbe.

Välislingid
-----------

* Mari Pärtelpoeg Entsykopeedia.ee-s
* "Rütmimängud: Metallikunstnik Mari Pärtelpoeg", Eesti Televisiooni saade ERR-i arhiivis, esmaeeter 1. mai 1992
* Mari Pärtelpoja ja Katrin Veegeni ühisnäitus „Garten" A-galerii Seifis. Sirp, 2. veebruar 2017
|  |  |
| --- | --- |
|  | **Võimalik autoriõiguste rikkumine!**  Kui on olemas/saadud luba teksti kasutamiseks litsentsi CC BY-SA 3.0 tingimustel, siis edasta aadressile permissions-etwikimedia.org kiri, milles autor kinnitab, et on nõus teksti kasutamisega selle litsentsi tingimustel.

Võimalikuks lahenduseks on ka teksti ümbersõnastamine, sest faktid ei ole autoriõigustega kaitstud. |

   Teksti allikas: 
**Võrgupüük** on peamiselt passiivne kalapüük nakkepüünistega (kalavõrkudega), mille puhul kalavõrgud lastakse vette ja võetakse mingi aja möödudes koos loomusega välja. Püügi põhimõte: kala kiilub ennast võrgusilmas kinni või mähib ennast võrgulinasse. Jaguneb seisevvõrgupüügiks ja triivvõrgupüügiks.

Seisevpüügil lastakse võrgud merre harilikult võrgujadas, mis ankurdatakse põhja ühest otsast (lippasetus ehk lipupüük) või mõlemast otsast, varm kasutati ankurdamiseks suuri kive (hila- ehk porukivid). Võrgujada algusesse ja lõppu paigutatakse võrgutähis (võrgumärk, võrgutooder), mille järgi püünised üles leitakse. Triivpüügil triivib võrgujada iseseisvalt või on otsapidi kinnitatud laeva või paadi külge. Algselt püüti vaid sellisest sügavusest, kus võrgud ulatusid veekogu põhjast pinnani, hiljem hakati võrke ka sügavamale veekogu põhja laskma. 19. saj II poolel püüti Eestis võrguga ka vahemistest ja pinnaveekihtidest. Võrgu sügavus määrati sel juhul kivide (ankrute) või ujukite nööride pikkusega. Pealveepüügi viisid on lipupüük või triivpüük, kasutatakse eritüübilisi pinevõrke. Alates 2016. a ei kuulu triivvõrk enam Eesti vetes lubatud püügivahendite hulka.

Rannapüügil viiakse võrgud merre harilikult õhtul ja võetakse välja (käiakse nõudmas) hommikul. Suurte kilu- ja räimevõrkude väljatõmbamise kergendamiseks on kalapaatide vedupardal rull. Võrguga püütakse kala ka jää alt (jääpüük). Tuntakse ka aktiivset võrgupüüki, mille puhul kalavõrku kasutatakse pigem noodana. Tuntud on ka kala hirmutamine võrku (hagepüük, lündil käimine). Mõnikord on võrk tarvitusel tõkkepüünisena (siiakäär).

Allikas: Mereleksikon, 1996
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib tegelasest; perekonnanime kohta vaata artiklit Lible (perekonnanimi)* |

---

**Kristjan Lible** on üks Oskar Lutsu Tootsi-lugude sarja peamisi kõrvaltegelasi, Paunvere kiriku joodikust kellamees.

Sarja esimeses lühiromaanis "Kevade" esineb Lible eelkõige peategelase Arno Tali, alates teisest romaanist "Suvi" aga tolle peategelase Joosep Tootsi sõbrana. Lible on kohati koomiline kuju, kelle ütlused ja arutlused pakuvad pingele leevendust, kuid ta on ka mõtlik külafilosoof, kelle seisukohtades peegelduvad mõnigi kord autori vaated.

Ühe legendi kohaselt oli Kristjan Lible prototüüp Palamuse karskusseltsi esimees.

Tootsi-lugude põhjal tehtud Arvo Kruusemendi filmides mängis Liblet Kaljo Kiisk.

Viited
------

1. ↑  "Aktuaalne kaamera", Eesti Televisioon, 7. jaanuar 2012

Kirjandus
---------

* Andres Laasik, "Filmilavastaja ja näitleja Kaljo Kiisk: ikka hea pärast". Kirjastus Hea Lugu, Tallinn 2011, 512 lk; ISBN 9789949300761; 8. peatükk "Kristjan Lible teine tulemine" lk 267–282
Vaade Minski Püha Jelizaveta kloostrikompleksile (2016)
**Püha Jelizaveta klooster** (venekeelse täisnimega *Свято-Елисаветинский монастырь*) on Moskva Patriarhaadi Valgevene Eksarhaadi Minski piiskopkonna nunnaklooster Minski linna Navinki linnaosas aadressil ул. Выготского 6.

Klooster asutati aastal 1999. Sealsed nunnad tegelevad Navinkis asuva psühhoneuroloogiahaigla, ent ka teiste Minski haiglate patsientide põetamisega. Klooster kujuneski välja Püha Jelizaveta õdede tegevusest, kes keskendusid heategevuses peamiselt põetamisele. Klooster on nime saanud suurvürstinna Jelizaveta Fjodorovna järgi.

Kloostril on kaks kirikut. Nikolai Imetegija kirik avati aastal 1999, Jelizaveta kirik aastal 2005. Seal kavatsetakse avada ka kolmas kuninglike suurkannatajate kirik. Kloostrikompleksi aladel asub veel aastal 2008 sisse pühitsetud ja üldusele avatud kirik. 

Kloostrile alluvad psühhoneuroloogilise internaadi nr. 3 juures 6. veebruaril 1998 avatud kodukirik, Minski Põhjakalmistul 10. mail 2005 avatud kirik ja Łysaja Hara külas 3. jaanuaril 2010 avatud kirik.

Viited
------

1. ↑  www.monasterium.by

Välislingid
-----------

* Kloostri koduleht
Teadusmarss 2017. aastal Washingtonis
**Teadusmarss** (inglise keeles **March for Science**) on rahvusvaheline väliürituste sari ja kodanikualgatus, mis sai alguse Ameerika Ühendriikidest 2017. aastal. 

Kodanikualgatuse eesmärk on rõhutada teaduse rolli tänapäeva ühiskonnas ja teadmistepõhiste otsuste tähtsust poliitikas. Esimene väliüritus toimus 22. aprillil 2017 Washingtonis ja veel 600 linnas (sh Helsingis, Stockholmis) üle maailma. Tallinnas toimus selle raames teaduspoliitikaseminar Eesti Teaduste Akadeemias.

2018. aasta rahvusvaheline Teadusmarss toimus 14. aprillil. Eestis liikusid Teadusmarsil osalejad Eesti Kunstiakadeemia uue maja (Põhja pst 7) juurest Toompeale Lossi platsile, kus peeti avalikke kõnesid. Ürituse korraldasid Eesti Noorte Teaduste Akadeemia, teadlased ja teadushuvilised. Ürituse koordinaatoriteks on Els Heinsalu (Eesti Noorte Teaduste Akadeemia) ja Andi Hektor (Eesti Füüsika Selts).

2019. aasta rahvusvaheline Teadusmarss toimus 4. mail. Eestis Teadusmarss toimus Tartus, osalejad liikusid Rüütli tänava algusest Haridus- ja Teadusministeeriumi hoone ette, kus peeti avalikke kõnesid. Ürituse koordinaatoriks oli Mare Vahtre ja Bioteaduste Üliõpilaste Selts.

Vaata ka
--------

* Bioteaduste Üliõpilaste Selts
* Eesti Noorte Teaduste Akadeemia
* Eesti Füüsika Selts
* Eesti Teadusajakirjanike Selts
* Eesti Teaduskoda
* Eesti teaduslepe

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Teadusmarss** |

* Eesti Teadusmarss, ametlik ürituse veebileht
* March for Science, ametlik veebileht (*inglise keeles*)
* Eesti teadusmarsi aktivistide Facebooki rühm
* Eesti teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni strateegia 2014-2020 "Teadmistepõhine Eesti"
**Liborius Gustav Wilhelm Krüger** (31. oktoober / 12. november 1825 Riia – 22. veebruar / 5. märts 1892 Viljandi) oli baltisaksa päritolu Eesti vaimulik.

Ta õppis aastatel 1839–1845 Riia Kubermangugümnaasiumis. Aastatel 1845–1850 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Aastatel 1852–1853 oli ta koduõpetaja Ruhja koguduse õpetaja Richard Bergmanni juures, olles samal ajal ka prooviaastal. Ordineeriti 23. mail / 4. juunil 1854 Riias õpetajaks.

Ta oli aastatel 1854–1861 (introdutseeriti 27. juunil / 9. juulil 1854) Pärnu Nikolai koguduse abiõpetaja. 1858. aastal hakkas (introdutseeriti ametisse 20. aprillil / 2. mail 1858) pidama samas ka lätikeelseid jumalateenistusi. Aastatel 1861–1892 oli ta (introdutseeriti 9.aprillil / 21. aprillil 1861) Viljandi Jaani koguduse õpetaja. Lisaks sellele oli ta õpetaja Gustav Max Schmidti Eragümnaasiumis. Aastatel 1876–1883 oli ta veel Viljandi praostkonna praost.

Isiklikku
---------

Tema poeg Leopold Liborius Johann Krüger oli pastor Cesvaines, Vecpiebalgas ja Valmiera-Veides, hiljem tegutses Danzigis, Potsdamis ja Neuruppinis (Brandenburgi liidumaal).

Tunnustus
---------

* 1892 – kullatud rinnarist

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
**Mari Männiko** (sündinud 18. oktoobril 1972) on eesti advokaat ja pankrotihaldur. 

Männiko on Eesti Advokatuuri liige ja kuulus peaminister Mart Laari moodustatud töögruppi, mille ülesanne oli välja selgitada, kuidas oleks võimalik osta Eesti riigi funktsioonide täitmist sisse teistelt riigiasutustelt välismaal. 

Mari Männiko kuulus Balti Baasi Aktsiaseltsi nõukogusse kuni ettevõtte pankrotistumiseni. Tallinna Linnavalitsus määras tema asendajaks Toomas Vitsuti. Balti Baas AS tegeles Bekkeri sadama haldamisega.

Männiko kuulus peaminister Mart Laari poolt haldusreformi edendamiseks moodustatud töögruppi "Avaliku halduse ülesannete ja funktsioonide täitmise võimalikkusest eesti eraõiguslike isikute ja/või välisriikide eraõiguslike isikute ja/või avaliku halduse kandjate poolt". Töögrupp sai ülesande vastavat teemat uurida 1. detsembril 1999. Detsembri keskel toimus peaministri eesistumisel töögrupi juhtide nõupidamine, kus täpsustati teemat, mis oli esialgu "Riigi funktsioonide täitmise sisseostmine teistelt riigiasutustelt välismaal". Töögruppi juhtis eksjustiitsminister ja vandeadvokaat Urmas Arumäe. Töögruppi kuulusid advokaadibüroo Concordia advokaadid.

2002. aastal töötas Männiko advokaadibüroos Landwell, osutades teenuseid Tallinna Linnavalitsusele. Aastatel 2003–2017 töötas Männiko advokaadibüroos LEXTAL, 2017–2020 oli Ekspress Grupi õigusosakonna juhataja, seejärel on töötanud advokaadibüroos HEED Entsik.

2010. aasta juunis oli Männiko Üllar Õuna pankrotihaldur. Õun oli Kuressaare linnavalitsuses osakonnajuhataja ning tegutses hiljem kinnisvaraäris. Õun väitis, et Märt Vooglaid tegi pankrotiavalduse, kuna Reformierakond soovis Õuna kui erakonna kriitikut vaikima sundida.

Avaldatud artiklid
------------------

* Millised on üürniku õigused kinnisasja omaniku muutumisel? 5. veebruar 2003. Mari Männiko, advokaadibüroo HETA vandeadvokaat.

Teoseid
-------

* Õigus privaatsusele ja andmekaitse (2011)

Viited
------

1. ↑   Päring andmebaasis inforegister.ee
2. ↑  Eeasti Advoktauuri Tallinna piirkonna nimekiri
3. ↑  Tallinna LV protokoll. 25. veebruar 2004.
4. ↑  Politsei võttis Bekkeri sadama oma valve alla 14. jaanuar 1998
5. ↑  Balti Baasis võimutsevad ebaseaduslikud omanikud. 6. november 1997
6. ↑  Riigikantselei arhiiv
7. ↑  Advokaadid küsivad riigilt kõrget hinda. Eesti Päevaleht. 5. jaanuar 2002
8. ↑  Õuna vastu nõudeid 32 miljonit 10. juuni 2010

Välislingid
-----------

* Tutvustus HEED Entsiki lehel
**Teadusraamatukogu** (ka **teaduslik raamatukogu**, **akadeemiline raamatukogu**) on teadustööd ja teadustöötajaid teenindav raamatukogu. Teadusraamatukogu sisaldab põhjalikke kogusid ühes või mitmes teadusvaldkonnas.

Mitmed teadusraamatukogud on ühtlasi ka kõrgkooliraamatukogud või erialaraamatukogud. Raamatute kasutamise viisi ja kasutajaskonna osas teadusraamatukogul määratlusest tulenevaid piiranguid ei ole – seda tüüpi raamatukogud võivad osutada nii kohalkasutuse kui ka kojulaenutuse teenust, teenindada ainult piiratud kasutajate rühmasid või kogu elanikkonda.

Teadusraamatukogud Eestis
-------------------------

Eestis reguleerib teadusraamatukogu staatust ja ülesandeid teadus- ja arendustegevuse korralduse seadus. Selle kohaselt nimetatakse teadusraamatukoguks avalikku teenust osutavat raamatukogu, mille ülesanne on teadusinformatsiooni kogumine, säilitamine, töötlemine ja kättesaadavaks tegemine.

Eesti teadusraamatukogud kuuluvad Haridus- ja Teadusministeeriumi haldusalasse, alates 2003. aastast nõustab ministeeriumit nendega seotud küsimustes Teadusraamatukogude Nõukogu.

Teadusraamatukogu staatuse omistab haridus- ja teadusminister oma määrusega, ettepanekud nimekirja lülitatavate asutuste kohta teeb teadusraamatukogu ja arhiivraamatukogu nimetamise komisjon. Kuni 31. detsembrini 2016 on Eestis teadusraamatukogudeks nimetatud Eesti Kunstiakadeemia Raamatukogu, Eesti Maaülikooli Raamatukogu, Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia Raamatukogu, Tallinna Ülikooli Akadeemiline Raamatukogu, Tallinna Tehnikaülikooli Raamatukogu ja Tartu Ülikooli Raamatukogu .

Viited
------

1. ↑  "Teadusraamatukogude nimetamine. Haridus- ja teadusministri 03.08.2011 käskkiri nr 623". Originaali arhiivikoopia seisuga 2.11.2013. Vaadatud 1.11.2013.
**Minoorne helirida** on helirida, mille I ja III astme vahel on väike terts (intervall) ja esimeselt astmelt moodustub minoorkolmkõla.

Nende heliridade gruppi kuuluvad dooria, eoolia ja früügia.

Minooris on keskseks helireaks eoolia ja teised samasse gruppi kuuluvad heliread erinevad kesksest helireast ühe võtmemärgi võrra.

* Dooria a-st: a, h, c, d, e, fis, g, a

Dooria minoor erineb eoolia minoorist kõrge VI astme poolest, mida nimetatakse **dooria sekstiks** (intervall suur sekst
Helifaili info KUULA DOORIA HELIRIDA i
* Eoolia helirida

* Früügia a-st: a, b, c, d, e, f, g, a

Früügia minoor erineb eoolia minoorist madala II astmepoolest, mida nimetatakse **früügia sekundiks** (intervall väike sekund)
Helifaili info KUULA FRÜÜGIA HELIRIDA i
Eoolia on tänapäeval tuntud loomuliku minoorina ehk naturaalse minoorina (naturaalmollina). Eoolia on enamasti modaalne helirida, loomulik minoor aga tonaalne helirida (seotud funktsionaalse harmooniaga).
Loomulik minoor võeti kasutusele 17. sajandist.

Vaata ka
--------

* Mažoorne helirida
* Diatooniline helilaad
* Diatooniline helirida

  


|  |
| --- |
| Mažoor • Mažoorne helirida |
| Loomulik mažoor ·
Harmooniline mažoor ·
Meloodiline mažoor |
| Minoor • Minoorne helirida |
| Loomulik minoor ·
Harmooniline minoor ·
Meloodiline minoor |
**Liblikas** oli Eesti ansambel, mis mängis stilistiliselt mitmekesist rokkmuusikat, sealhulgas *stoner*'it, *sludge*'i ja progressiivrokki. Bänd loodi 2010. aastal. Nende muusikalisteks mõjutajateks oli eelkõige Mastodon, Baroness, Gojira, Tool, Kylesa, The Sword, Frank Zappa ja King Crimson.

2013–2016
---------

2013. aasta keskpaigas avalikustasid nad oma esimese täispika albumi "Wooden Spaceship" digitaalselt ja CD-l.
2014. aasta lõpus salvestasid nad stuudios 4-loolise lühialbumi "Mothers' Finest", mis ilmus digitaalselt ja helikasseti kujul. Sellele järgnes esinemine Eesti Televisioonis. 2015. aasta sügisel käis Liblikas turneel Ungaris, Saksamaal, Hollandis ja Austrias. Aeg-ajalt käis ansambel esinemas ka Lätis ja Leedus.

Diskograafia
------------

* "Wooden Spaceship" (2013)
* "Mothers' Finest" (EP, 2014)
* "Unholy Moly" (2017)

Koosseis
--------

* Laul, süntesaator – Oliver Aunver
* Kitarr, laul – Temo Saarna
* Kitarr – Henrik Harak
* Basskitarr – Joosep Käsper
* Löökpillid, laul – Mihkel-Madis Rebane

Viited
------

1. ↑
2. ↑

Välislingid
-----------

* Ansambel Facebookis
* Ansambel Instagramis
Rong Partizanskaja metroojaamas
Minski metroo skeem
MapMinski metroo liinid: Maskoŭskaja (sinine) ja Aŭtazavodskaja (punane)
**Minski metroo** (valgevene keeles Менскі мэтрапалітэн) on Valgevene pealinnas Minskis asuv metroo. See avati 1984. aastal.

Metrool on 2 liini (Maskoŭskaja ja Aŭtazavodskaja liin) kokku 29 jaamaga. Metroo kogupikkus on 37 km.

Minski metroo rajamine kerkis päevakorda 1960. aastate lõpus. NSV Liidus kehtis põhimõte, et metrood ei rajata linnadesse, kus on vähem kui miljon elanikku. Minskis sündis miljones elanik 1972.

Metroo projekteerimine algas 1976. NSV Liidu Ministrite Nõukogu kinnitas plaani 4. veebruaril 1977. Selle järgi pidi metroo koosnema ühest liinist ja 8 peatusest. Ehitustööd algasid 16. juunil 1977. Metroo avati 30. juunil 1984, Minski fašistidest vabastamise 40. aastapäevaks.

Nagu peaaegu kõigis maailma metroodes, nii ka Minskis tähistatakse metrooliine eri värvidega. Minski metroo erines teistest NSV Liidu metroodest selle poolest, et esimene metrooliin ei olnud punane, vaid sinine. Teine liin oli punane. Siin on sarnasus Varssavi metrooga, mille esimene (ja 2011. aasta seisuga ainus) liin on samuti sinine ja teine, praegu ehitatav liin tuleb punane.

Minski metroo sinine liin kulges valmimise ajal linna peatänava all. See tänav on kandnud läbi aegade paljusid nimesid: metroo valmimise ajal Lenini prospekt), 1991–2005 Francysk Skaryna prospekt ja alates 2005 Iseseisvuse prospekt (Праспект Незалежнасці). Viimane on juba tänava 10. nimi. Liini on pikendatud, nii et ta tänapäeval enam täies ulatuses selle tänava all ei ole.

2011. aasta seisuga on sinine liin 17,4 km pikk ja sellel on 14 peatust. Liin on üldiselt kirde-edelasuunaline.

31. detsembril 1990 avati metroo punane liin. Esialgu koosnes see 5 peatusest. 2011. aasta seisuga on punane liin 18,1 km pikk ja sellel on 14 peatust. Liin on üldiselt lääne-kagusuunaline.

Sinise liini Oktoobri jaamas (Кастрычніцкая) saab ümber istuda punasele liinile ja punase liini Kupala jaamas (Купалаўская) saab ümber istuda sinisele liinile.

Projekteeritakse kolmandat, rohelist liini, mis oleks üldiselt põhja-lõunasuunaline. See on kavandatud 14 peatusega ja 17,2 km pikkusena. Ehitustööde algus on ette nähtud 2011. aastaks ja liin on kavas käiku anda (esialgu küll mitte täies ulatuses) 2017. aastal.

11. aprillil 2011 kell 17:56 toimus Minski metroo Oktjabrskaja jaamas pommiplahvatus, milles hukkus vähemalt 12 ja sai vigastada umbes 200 inimest.

Maskoŭskaja liini
-----------------

* Plošča Jakuba KolasaPlošča Jakuba Kolasa
* Akademija navukAkademija navuk
* Park ČaliuskincaŭPark Čaliuskincaŭ
* MaskoŭskajaMaskoŭskaja
* UschodUschod
* Barysaŭski traktBarysaŭski trakt
* UruččaUručča

Aŭtazavodskaja liini
--------------------

* Kamiennaja HorkaKamiennaja Horka
* KuncaŭščynaKuncaŭščyna
* SpartyŭnajaSpartyŭnaja
* PuškinskajaPuškinskaja
* MaladziožnajaMaladziožnaja
* FrunzienskajaFrunzienskaja

Zielienalužskaja liini
----------------------

* Jubiliejnaja PloščaJubiliejnaja Plošča
* Plošča Franciška BahuševičaPlošča Franciška Bahuševiča
* VakzaĺnajaVakzaĺnaja
* Kavaĺskaja slabadaKavaĺskaja slabada

Välislingid
-----------

* Minski metroo koduleht
**Lee Põllumaa** (sündinud 30. jaanuaril 1961 Viljandis) on eesti bioloog.

Elulugu
-------

Lõpetas 1978 Nõo Keskkooli, 1983 Leningradi Ülikooli bioloogiateaduskonna, 2004 TTÜ-s doktorantuuri, *Ph.D.* (loodusteadused, 2005, TTÜ), väitekiri "Põlevkivitööstuse ökotoksikoloogiliste mõjude hindamine". Täiendas end 2000 Hollandis ja Tšehhis, 2002 Vilniuse Ülikoolis ja 2003 Rumeenias. Oli 1983–93 Eesti NSV TA Eksperimentaalbioloogia Instituudi insener, 1994–2001 Eesti NSV TA Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi (KBFI) molekulaargeneetika labori insener, 2001–05 teadur, 2005– Quattromed Cell Factory AS teadur ja aastast 2008 ka KBFI erakorraline vanemteadur.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: keskkonnaohtlikud ained, ökotoksikoloogilise riski hindamine, biotehnoloogia, ökotoksikoloogia. Eesti Toksikoloogide Seltsi ja Looduseuurijate Seltsi liige. 20 teadustrükist.

Teoseid
-------

* Predicting the toxicity of oil-shale industry wastewater by its phenolic composition (kaasautor). // Atla-Alternatives to Laboratory Animals 27 (1999)
* Application to the ecotoxicological test batteries for the study of environmental pollution (kaasautor A. Kahru). // Pharm. & Toxicology 88 (2001) Suppl. 1
* Biotest- and chemistry-based hazard assessment of soils, sediments and solid wastes (kaasautorid A. Karhu, L. Manusadzians). // J. Soils Sediments 4 (2004) 4
* Biotests and biosensors in ecotoxicological risk assessment of field soils polluted with zinc, lead and cadmium (kaasautor). // Environ. Toxicology and Chem. 24 (2005) 11

Isiklikku
---------

Tema vend on arhitekt Uku Põllumaa. Nende isa oli arst ja poliitik Rein Põllumaa ning vanaisa keemik Johannes Reinhold Põlluman. Emapoolne vanaisa oli metsandusteadlane Juhan Kaalep, onu oli kirjanik Ain Kaalep ja onupoeg on poliitik Ruuben Kaalep.

Tema tütar on kirjanduskriitik Maia Tammjärv.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Välislingid
-----------

* Lee Põllumaa Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 843

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Aasia mängud |
| **Kuld** | 2014 | jalgpall |

**Lee Jae-sung** (korea keeles 이재성; sündinud 10. augustil 1992 Ulsanis) on Lõuna-Korea jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsja või äärepoolkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Mainz 05 ja Lõuna-Korea jalgpallikoondises.

Aastatel 2014–2018 mängis ta Lõuna-Korea kõrgliiga klubis Jeonbuk Hyundai Motors, kellega tuli kolm korda Lõuna-Korea meistriks. 2015. aastal valiti Lee Lõuna-Korea kõrgliiga hooaja parimaks noormängijaks ja 2017. aastal kõige väärtuslikumaks mängijaks. Lõuna-Korea kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu valiti ta aastatel 2015, 2016 ja 2017. 2016. aastal võitis ta klubiga lisaks Aasia klubide Meistrite Liiga.

Aastatel 2018–2021 mängis ta Saksamaa esiliiga klubis Kieli Holstein.

2021. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Mainziga.

2014. aasta Aasia mängude jalgpalliturniiril võitis Lee Lõuna-Korea võistkonnaga kuldmedali. Lõuna-Korea jalgpallikoondises debüteeris ta 27. märtsil 2015 sõprusmängus Usbekistani vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta oma teises mängus sama aasta 31. märtsil sõprusmängus Austraalia vastu. Aastatel 2015 ja 2017 võitis ta Lõuna-Korea koondisega Ida-Aasia meistrivõistlused. Ta on kuulunud Lõuna-Korea koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2019. aasta Aasia meistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Jeonbuk Hyundai Motors
* K League 1: 2014, 2015, 2017
* AFC Meistrite Liiga: 2016

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 1.2.2022)

| * v
* r
Lõuna-Korea koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Kim Seung-gyu
* 2 Lee Yong
* 3 Jung Seung-hyun
* 4 Oh Ban-suk
* 5 Yun Young-sun
* 6 Park Joo-ho
* 7 Son Heung-min
* 8 Ju Se-jong
* 9 Kim Shin-wook
* 10 Lee Seung-woo
* 11 Hwang Hee-chan
* 12 Kim Min-woo
* 13 Koo Ja-cheol
* 14 Hong Chul
* 15 Jung Woo-young
* 16 Ki Sung-yueng (c)
* 17 Lee Jae-sung
* 18 Moon Seon-min
* 19 Kim Young-gwon
* 20 Jang Hyun-soo
* 21 Kim Jin-hyeon
* 22 Go Yo-han
* 23 Jo Hyeon-woo
* Treener: Shin Tae-yong

 | Lõuna-Korea |
**Norman Nato** (sündinud 8. juuli 1992 Cannes) on prantsuse võidusõitja.

Karjäär
-------

### Kart

Cannesis sündinud ta alustas kardisportlase karjääri 1998. aastal kuueaastaselt ning üksteist aastat hiljem, 2009. aastal, võitis ta Prantsusmaa KZ2 meistritiitli.

### Vormel Renault

Nato debüteeris üheistmelise autoga Vormel 4 Eurocup 1.6 kategoorias 2010. aastal, kus ta saavutas kahe võiduga Stoffel Vandoorne'i järel 2. koha.

2011. aastal osales ta Vormel Renault Eurocup 2.0 võistlusel R-ace GP meeskonna auto roolis koos Côme Ledogari ja Pieter Schothorstiga. Ta saavutas 11. koha, saavutades kaks poodiumit Nürburgringil ja Barcelonas, samuti viis punkti. Ta osales sama meeskonnaga ka mõnel Vormel Renault 2.0 Põhja-Euroopa karikasarja võistlusel, millega saavutas poodiumikoha, taas Nürburgringil.

2012. aastal jäi Nato Eurocupi, kuid vahetas meeskonda, siirdudes Aurélien Panise ja Edolo Ghirelli kõrvale uustulnukasse RC Formula. Ta parandas eelmist aastat, saavutades pärast oma esimest võitu Spas 4. Samal aastal võitles ta Vormel Renault 2.0 Alpides tiitli nimel Daniil Kvjatiga, kuid viimasel võistlusel juhtus sama vene sõitjaga avarii tõttu. 

### GP2 Series

29. jaanuaril 2015 kinnitas Arden International 2015. aasta GP2 hooaja esimese piloodina Nato kaasamise André Negrão kõrval. Ta lõpetas hooaja 20 punktiga 18. kohal. 2016. aastal seisis prantslasel ees oma teine ​​hooaeg selles kategoorias ja ta vahetab meeskonda, siirdudes koos Jordan Kingiga Racing Engineeringusse. Ta saab kaks võitu, hooaja esimesel võistlusel Barcelonas ja sprindisõidus Monzas, saavutades üldarvestuses 5. koha. 2017. aasta hooajal jätkas ta Vormel 2-s, naasis Sean Gelaeli kõrval Ardenisse. Ta saab Bakuu sprindisõidu võidu, saades meistrivõistlustel üheksanda koha.

### Vormel E

ROKiT Venturi Racingu meeskond valis Nato Vormel E hooajal 2020–2021 Felipe Massa asemel koos Edoardo Mortaraga. Hooaja viimasel võistlusel Berliinis saavutas ta oma esimese kategooria võidu Oliver Rowlandi ja Stoffel Vandoorne ees. Ta lõpetas hooaja 54 punktiga 18. kohal.

### WEC

2022. aastal valis Team WRT meeskond Nato võistlema Rui Andrade ja Ferdinand Habsburgiga FIA World Endurance Championship LMP2 klassis.

Välislingid
-----------

* Norman Nato, Juhi profiil saidil DriverDB.com (inglise keeles)
**Paju vald** (saksa keeles *Luhde-Grosshof*) oli vald Valgamaal Valga kreisi ja Valga maakonna Luke kihelkonnas. 

Vald eksisteeris 1866–1926.

Eesti Vabadussõja ajal 1919. aastal suvel deklareeris Eesti ühepoolselt, et 13 segarahvastikuga Läti valda liidetaks Eestiga: Vana-Laitsna (Veclaicene) Võru maakonnaga, Ööbiku (Ipiķi), Laatre (Mõisaküla), Araveste (Arakste), Metsküla (Lode) ja Heinaste (Ainaži) Pärnu maakonnaga ning Valga, Paju, Sooru, Luke (Lūgaži), Hoomuli (Omuli), Pödeli (Pedele) ja Härgmäe (Ērģeme) kavandatava Eesti Valga maakonnaga.

Eesti siiski loobus 1920. aastal Eesti ja Läti piirikõneluste tulemusena Eesti-Läti piiri määramisel valdavast osast nimetatud valdadest, kuid Luke alalt tulid Eestile Valga maakonna Paju ja Sooru piirkond ning Karula valla läänenurk.

1922. aastal liideti Paju valla koosseisus olnud Puraküla Valga linnaga.

1. jaanuarist 1926 liideti senine Valga maakonna Luke kihelkonna Paju vald Sooru vallaga, peale selle osa, mis Valga linna administratiivppiirkonna laiendamise seadusega Valga linna administratiivpiirkonda üle viidi.

Valla alal asus Paju mõis. Eesti Vabadussõja ajal 31. jaanuaril 1919 toimus Paju mõisa juures Paju lahing.

Viited
------

1. 1 2  Paju vald (Luke kihelkond) Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 05.09.2016)
2. ↑  Nr. 93. Wabariigi walitsuse poolt 4. juulil 1919. a. wastuwõetud ajutine määrus Eesti wabariigi piiridesse kuuluwate endiste Läti, Walga ja Wolmari maakonna waldade alluwuse ja walitsemise kohta, Riigi Teataja, nr. 45, 12 juuli 1919
3. ↑  „R. T." nr. 141/142 1924 a.
4. ↑  Siseministri poolt 12. detsembril 1924 a. wastu wõetud Määrus Paju walla liitmiseks Sooru wallaga, Riigi Teataja, nr. 148, 19 detsember 1924

Välislingid
-----------

* Paju vald (Luke kihelkond) Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
**Teadvuse kõrgeim seisund** on budismi-alastes akadeemilistes uurimustes kasutusele võetud metatermin, millega viidatakse idamaistes õpetustes esinevale vaimse arengu sihile ja ülimale eesmärgile. Selle termini kasutuselevõtu tänapäeva budoloogias on tinginud asjaolu, et nendes õpetustes tähendab inimese vaimne areng eelkõige tema teadvuse, teadvustamisvõime arengut kuni maksimaalse tasemeni.

Hinduismis ja džainismis on kasutusel mõiste "mokša" ehk "vabanemine". Joogas ja mitmetes meeleharjutustes on kasutusel mõisted "samadhi" ja "dhyana". 

Budismis ja teistes india õpetustes kasutatakse mõisteid "nirvaana", "virgumine", "ülim täielik virgumine", "õige täielik virgumine", "budasus", "tühjus", valgustumine" jt. 

Mahajaana ületava mõistmise suutrates esineb mitmeid termineid nende seisundite erinevate aspektide kirjeldamiseks ja määratlemiseks: 

* ületav mõistmine (sanskriti keeles *prajñā-pāramitā*),
* ülim täielik virgumine (*anuttarā samyaksambodhi*),
* kõikteadmine (*sarvajñatā*) ja
* nõndasus (*tathatā*).

Zen-budismis on kasutusel mõisted "satori" ja "kensho"; taoismis on mõiste "absouutne dao"; sufismis on mõiste "fana" jne. 

On kasutatud veel mitmeid koondtermineid, näiteks R. M. Bucke: *"cosmic consciousness"*, Thomas Merton: *"transcendental unconscious"*, Abraham Maslow: *"peak experience"*, Gurdjieff: *"objective consciousness"*, Jung: *"individuation"*, Buber: *"I-Thou relationship"* jne.

Viited
------

1. ↑  Ida mõtteloo leksikon: teadvuse kõrgeim seisund.
2. ↑  The Highest State of Consciousness by White, John. 2012. ISBN 978-1908733313.
**Normann** on perekonnanimi.

Statistika
----------

2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Normann 77 inimesel: 42 mehel ja 35 naisel. Perekonnanimede levikult on Normann meeste puhul 2592. kohal ja naiste puhul 3595. kohal.

Normann oli levinumaks nimeks vanuserühmas 5–9 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 1,25. Perekonnanimi Normann oli kõige sagedasem Võru maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 2,01 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele perekonnanimi Normann eri mõisavaldades Eestimaa ja Liivimaa maakondades kokku 21 korral.

1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati Eestis perekonnanime Normann 68 juhul - uuteks võetud nimedeks olid Noormets kaheteistkümnel korral, Normet üheksal korral, Noormaa kuuel ja Noorma viiel korral, Rohtla neljal korral, veel Soomets, Nõmme, Kalda, Ojari jt. Uueks perekonnanimeks ei valinud samal perioodil Normanni keegi.

Nime kandjaid
-------------

* Arnold Normann (Aarne Norralt), eesti sõjaväelane (1902–1942)
* Erna Normann, eesti rahvaluuleteadlane (1904–1978)
* Gerhard Normann, eesti vaimulik (1891–1975)
* Gustav Normann, eesti orelimeister (1821–1893)
* Henrik Normann, eesti näitleja, nalja- ja telemees (sündinud 1971)
* Herbert Normann, eesti meditsiiniajaloolane ja sisearst (1897–1961)
* Martin Normann, eesti jalgpallur (1989–)
* Paul Normann, eesti vaimulik (1849–1897)
* Toots Normann, eesti endine koolijuht ja muusikapedagoog (1945–)
* Villem Normann, eesti haridustegelane (1812–1906)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet. Rahvastikuregister (vaadatud 06.05.2022)
2. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine: (algne nimekuju): Normann.
3. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Normann.
4. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine:(uus nimekuju): Normann.

Välislingid
-----------

* Koch statistikaameti andmebaasis