recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Soojuselektrijaam. Taamal jahutustornid ehk gradiirid
Olkiluoto tuumaelektrijaam Soomes
**Elektrijaam** on energia muundamise seadmete ja rajatiste kompleks, mis toodab elektrienergiat teistest energialiikidest. Elektrijaamu liigitataksegi selle järgi, millist liiki energiat – primaarenergiat – elektrienergiaks muundatakse:

* soojuselektrijaamad – kütuse põletamisel vabanev keemilise sideme energia;
* hüdroelektrijaamad – hüdroenergia;
* tuumaelektrijaamad, loodeteelektrijaamad – tuumaenergia;
* tuuleelektrijaamad – tuuleenergia;
* päikeseelektrijaamad – päikeseenergia;
* geotermaalelektrijaamad – geotermaalenergia (maasisene soojus).

Soojuselektrijaamadeks laiemas tähenduses loetakse kõik elektrijaamad, mis põhinevad nii kütuse põletamisel kui ka soojuse otsesel kasutamisel, seega siis ka tuuma-, päikesesoojus- ja geotermaalelektrijaamad. Kui soojuselektrijaam annab tarbijale lisaks elektrienergiale ka soojust, nimetatakse seda koostootmisjaamaks.

Elektrijaamades muundatakse primaarenergia elektrienergiaks peamiselt mehaanilise energia vahendusel turbiini abil: soojuselektrijaamas paneb elektrigeneraatori pöörlema auruturbiin või gaasiturbiin, hüdroelektrijaamas hüdroturbiin ja tuuleelektrijaamas tuuleturbiin. Peamiselt teisaldatavas elektrijaamas võib elektrigeneraatorit käitada sisepõlemismootor. Primaarenergia vahetu muundumine elektrienergiaks toimub fotoelektrilises päikeseelektrijaamas, samuti kütuseelementide kasutamise korral.

Primaarenergiat elektrienergiaks muundav seadmestik moodustab tavaliselt tervikliku ploki. Enamasti töötab elektrijaamas rööbiti mitu energiaplokki. Lisaks energiaplokkidele kuuluvad jaama koosseisu energiakandjate vastuvõtu ja töötlemise seadmed, juhtimis- ja reguleerimisseadmed, elektrienergia väljastamise ja jaotamise seadmed, samuti mitmesugused abiseadmed ja hoonestus. 

Elektrijaamast läheb elektrienergia elektriliini(de) kaudu elektrivõrku.

Kirjandus
---------

* Endel Risthein. Sissejuhatus energiatehnikasse

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Elektrijaam** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Elektrijaam** |
**Lagose osariik** (inglise *Lagos State*, joruba *Ìpínlẹ̀ Èkó*) on Nigeeria 1. järgu haldusüksus (osariik) riigi edelanurgas.

Ta piirneb põhjas ja idas Oguni osariigiga, läänes Benini Vabariigiga ning lõunas Atlandi ookeaniga. 

Osariik moodustati 27. mail 1967. Enne seda oli ta Lagose föderaalala. 

Elanike arvuks hinnatakse üle 13 miljoni.[*viide?*] Ametlikel andmetel oli seisuga 1. jaanuar 2005 elanikke 10 601 160.[*viide?*] 1991. aasta Nigeeria rahvaloenduse andmetel oli elanikke 5 685 000. Rahvastiku tihedus on suur (ametlikult 3169 in/km²) ja Lagose osariik on pindalalt (3345 km²) riigi väikseim. 

Osariigis asub Lagose linn, mis on üks Aafrika suuremaid (ametlikel andmetel 1. jaanuarist 2005 on elanike arv 8 789 133). Detsembrini 1991 oli Lagos Nigeeria pealinn, seejärel viidi pealinn üle Abujasse. Lagos on siiski riigi äri- ja tööstuskeskus.

Haldus
------

Lagose osariigi esimene kuberner oli Mobolaji Ohofunso Johnson (28. maist 1967 juulini 1975). Eelmine kuberner oli Bola Ahmad Tinubu (29. maist 1999). Praegune kuberner on Babatunde Fashola (29. maist 2007).

Lagose osariigi halduskeskus on mandril asuv Ikeja. 

Osariik jaguneb viieks divisjoniks (*Divisions*): 

* Badagry divisjon
* Epe divisjon
* Ikeja divisjon
* Ikorodu divisjon
* Lagose divisjon

ja 20 kohaliku omavalitsuse alaks: 

* Agege
* Ajeromi-Ifelodun
* Alimosho
* Amuwo-Odofin
* Apapa
* Badagry
* Epe
* Eti-Osa
* Ibeju-Lekki
* Ifako-Ijaye
* Ikeja
* Ikorodo
* Kosofe
* Lagos Island
* Lagos Mainland
* Mushin
* Ojo
* Oshodi-Isolo
* Shomolu
* Surulere

Rahvastik
---------

Algasukad pärinesid jorubate rühmast avoridest (*Awori*), kuigi teatud määral on esindatud ka teised rühmad (egunid, idžebud). 

Lagose osariik on ligi tõmmanud migrante kogu riigist ning nüüd on etniline koosseis kirju. Kuigi enamuses on jorubad, on ka suuri hausade, igbode ja teiste enklaave.

Majandus
--------

Lagose osariik on Nigeeria majanduskeskus. Seal on üle 2000 tööstusettevõtte. 65% riigi äritegevusest toimub Lagose osariigis. Seal on ka Nigeeria kaks suuremat meresadamat Apapa ja Tin-Can.

Vaata ka
--------

* Lagos
* Lagos Island
* Surulere

Nigeeria 1. järgu haldusüksused

Abia **·**  Adamawa **·**  Akwa Ibom **·**  Anambra **·**  Bauchi **·**  Bayelsa **·**  Benue **·**  Borno **·**  Cross River **·**  Delta **·**  Ebonyi **·**  Edo **·**  Ekiti **·**  Enugu **·**  Gombe **·**  Imo **·**  Jigawa **·**  Kaduna **·**  Kano **·**  Katsina **·**  Kebbi **·**  Kogi **·**  Kwara **·**  Lagos **·**  Nasarawa **·**  Niger **·**  Ogun **·**  Ondo **·**  Osun **·**  Oyo **·**  Plateau **·**  Rivers **·**  Sokoto **·**  Zamfara **·**  Taraba **·**  Yobe **·**  Föderaalne pealinnaala
**Elmo Ant** (varem **Valdo Paddar**; sündinud 13. mail 1962) on endine diskor, vabadusvõitleja ja Eesti poliitik.

Ta tegutses aastatel 1978–1984 diskorina. 1981. aastal määrati talle 100 rubla trahvi huligaansuse eest. Aastal 1984 arreteeriti ta nõukogudevastase propaganda eest. 26. novembril 1984 mõisteti ta Jõgeval peetud kohtu väljasõiduistungil kohtunik Leili Kimaski poolt ENSV KrK § 195 lg 2 järgi (motiveerimatu huligaansus) neljaks aastaks vanglasse, kuigi prokurör Leis nõudis kaheaastast vanglakaristust. Aastatel 1984–1988 kandis ta karistust Rummu vanglas. Vanglas olles haigestus ta suhkurtõppe.

Ta on kuulunud mitmesse erakonda, nende seas on olnud Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei (asutajaliige ja Viljandi piirkonna esimees), Isamaaliit (liitunud koos ERSP liikmeskonnaga) ja juunist 2010 kuni aprillini 2012 Eesti Vabaduspartei – Põllumeeste Kogu.

Vabaduspartei andmetel tuvastati 1998. aasta uurimisel Soomes, et ta lõi oma naisele rusikaga näkku, tekitas turseid ja ninale verise haava, tiris naise juukseid pidi maha, lõi maas lamavale naisele jalgadega pähe ning vigastas ka oma last, kes oli algselt naise süles, ent jäi rüseleja alla. Ta ründas ja vigastas veel teisigi inimesi, näiteks labidaga, ning ähvardas neid tappa. Septembrist oktoobrini 1998 oli ta Põhja-Karjala maakonnavanglas.

Valdo Paddar on juhtinud Eesti kodanike komiteede liikumist Viljandis ja osutunud valituks Eesti Kongressi.

1989. aastal toimunud esimestel demokraatlikel valimistel valiti ta Viljandi linnavolikokku.

Ta oli 1999. aasta Tartu laulupeo direktor.

Ta kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel üksikkandidaadina, sai 310 häält ega osutunud valituks. Samal aastal tungis ta tänaval kallale ühele Vabaduspartei juhatuse liikmele, ähvardas teda peksmisega ja sülitas talle kolm korda näkku.

Ta kuulub rahvuslike liikumiste aktiivi[*viide?*] ja osaleb kodanike algatustes[*viide?*]. Ta on tuntud kui rahvuslik radikaal, restitutsionalist (rajasõltuvuslikkuse pooldaja) ja avalikult natsionalismi propageeriv rahvuslane.[*viide?*]

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. juuni 2007. Vaadatud 4. veebruaril 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. 1 2 3 4
3. ↑

Välislingid
-----------

* Valdo Paddar Vabariigi Valimiskomisjoni lehel 2011. aasta Riigikogu valimiste ajal
* "13 a tagasi vangistati nüüdne kapo abiline Soomes naise-lapse vigastamise eest" Sõltumatu Infokeskus
* Telesaate abiga isa leida lootnu: nii tõsiseid teemasid ei jäeta lihtsalt pooleli
* FOTOD | Kes on Nõmme Prügi-Uberi aktivist Elmo Ant?
Jelena Blavatskaja (1877)
**Jelena Petrovna Blavatskaja** (12. august 1831 Jekaterinoslav – 8. mai 1891 London) oli teosoofia looja. Tema sünnijärgne nimi oli **Helena von Hahn**, enam on ta tuntud kui **Madame Blavatsky** või **Helena Blavatsky**.

Ema Jelena Andrejevna Fadejeva oli pärit vene aadlist ja isa Peter von Hahn oli sakslasest Vene armee ohvitser. 
Ema suri, kui Jelena oli 11-aastane, ja isa saatis lapsed emapoolsete vanavanemate hoole alla Saraatovisse. Vanaisa Andrei Fadejev oli Saraatovi kuberner ja vanaema pärines Dolgoruki aadlisuguvõsast. Vanavanemate mõisa poolesaja teenri hulgas oli neid, kelle vene pärimuslikel ebauskumustel oli suur mõju Jelenale ja panid ta uskuma oma erakordsetesse võimetesse.

Juba 1848. aastal abiellus Jelena endast 23 aastat vanema Nikifor Vassiljevitš Blavatskiga, kes oli Jerevani asekuberner. Mõne kuu pärast lahkus Jelena oma mehe juurest ega pöördunud enam kunagi tagasi.

1848–1858 rändas Blavatskaja oma sõnade kohaselt mööda maailma, viibides Egiptuses, Kreekas, Prantsusmaal, Saksamaal, Inglismaal, Quebecis, Lõuna-Ameerikas, Mehhikos, Indias ja Tiibetis. Tiibetis veedetud kahel aastal oli suur mõju tema vaimsel kujunemisel. 

1858 pöördus Blavatskaja tagasi Venemaale ja elas koos õde Veraga Rugodevo külas Novorževi maakonnas Pihkva kubermangus. Umbes samal ajal tutvus ta Ungarist pärit ooperilaulja Agardi Mitrovitšiga. Neil olevat olnud sünnidefektiga poeg Juri, kes suri viieaastaselt. Armastatud poja surm pani Blavatskaja pettuma vene õigeusus. Mitrovitš suri kas 1870 või 1871 teel Kairosse. 

Kairos asutas Blavatskaja koos Emma Cuttinguga (hiljem Coulomb) okultismiühingu Société Spirite. Klientide rahulolematuse tõttu lõppes tegevus ja 1873. aastal jõudis Blavatskaja New Yorki. Ta hämmastas rahvast oma eriliste võimetega (sealhulgas selgeltnägemine, selgeltkuulmine, levitatsioon, materialiseerimine ehk mittemillestki millegi loomine). 

Ta tutvus 1874. aastal Henry Olcottiga, koos asutasid nad 1875. aastal Teosoofia Ühingu.

1878 sai Blavatskaja USA kodakondsuse ja järgmisel aastal sõitis Indiasse, maabudes Bombays (tänapäeval Mumbai). Alates 1882. aastast elas Madrase (tänapäeval Chennai) lähedal Adyaris ja hiljem kolis Saksamaale; elu lõpuaastad möödusid Inglismaal. 

Blavatskaja on kirjutanud raamatu "Salajane doktriin". 



|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jelena Blavatskaja** |
**Karepa sadam** on sadam Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Karepa külas Türineeme poolsaare idakaldal. 

Sadam on olnud kasutusel kalasadamana. Sadama rajatised on ehitatud kolhooside algaastatel ja praeguseks lagunenud. Nõukogu perioodil oli Karepal algul Gorki-nimelise kalurikolhoosi (1945–1976), hiljem Kirovi-nimelise kalurikolhoosi brigaadikeskus ja sadam.

Sadama juures on madal kivimuul. Nüüdisajal ei ole Karepa sadam kantud sadamaregistrisse.

2013. aastal kehtestas Vihula vallavolikogu Karepa sadama detailplaneeringu, mille järgi on kavandatud sadama väljaehitamine harrastuskalurite väikesadamaks S3. Planeeringu järgi rajatakse seisukai 16 paadile ja teeninduskai kolmele silduvale paadile.

2013. aastal korraldas Eesti Arhitektide Liit Türineemel asuva Karepa piilkonnamaja kinnistu ja sadamahoone arhitektuurivõistluse.

Vaata ka
--------

* Karepa sadama tee

Viited
------

1. ↑  "Sadamad Lääne-Virumaal". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 26. märtsil 2015.
2. ↑  Karepa sadama arendamiseks sõlmiti hea tahte leping. Virumaa Teataja, 25.01.2012
3. ↑  "Karepa sadama detialplaneering". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 26. märtsil 2015.
4. ↑  Eesti Arhitektide Liit. Karepa piilkonnamaja ja sadamahoone arhitektuurivõistlus
5. ↑  "Algas unikaalne avatud arhitektuurivõistlus eramule. E24.ee 24.05.2013". Originaali arhiivikoopia seisuga 2.04.2015. Vaadatud 26.03.2015.
**Lumesild** on lumest moodustunud sild liustikulõhe või oja kohal.

Lumesild areneb välja lumekarniisist, mis aja jooksul edasi suurenedes võib ulatuda lõheava teise servani, moodustades loodusliku silla.

Ohtlikkus
---------

Lumesild võib aja jooksul täielikult katta lõhe ava ja kujutab endast seetõttu ohtu, sest loob illusiooni katkematust lumeväljast, varjates samal ajal lumekihi paksust, mis võib osutuda väga õhukeseks.

Kuna lumesild on lõheserva lähedal palju paksem kui keskosas, siis lumesilla ületamisel toimub silla varisemine reeglina servast eemal ja keskpaigale lähemal. 

Lumesilla varisemise tõttu hukkusid 2015. aastal kolm Eesti alpinisti Tocllaraju  mäel Andides.

Viited
------

1. ↑  Eesti Matkaliit. Väike matkaterminoloogia sõnastik. funholiday.org

Välislingid
-----------

* Lumesild. Foto. mountainproject.com
* Lumesild. Foto. images.summitpost.org
* Lumesilla ületamine. Foto. images.summitpost.org
* Lumesilla ületamine. Foto. jeffpflueger.com
* Lumesilla ületamine. Foto. images.summitpost.org
* Lumesilla ületamine. Foto. images.summitpost.org
Juri Vlassov 1960. aastal
**Juri Petrovitš Vlassov** (vene: Юрий Петрович Власов; 5. detsember 1935 – 13. veebruar 2021) oli Nõukogude ja Venemaa raskekaalu tõstja, kirjanik ja poliitik. 

Ta osales 1960. ja 1964. aasta olümpiamängudel ning võitis 1960. aastal kuld- ja 1964. aastal hõbemedali; mõlematel mängudel oli ta Nõukogude Liidu olümpia lipukandja. 

Vlassov oli neljakordne maailmameister ja püstitas 31 maailmarekordit. Ta läks pensionile 1968. aastal ja temast sai silmapaistev kirjanik ja hiljem poliitik. 

Ta oli NSV Liidu Rahvasaadikute Kongressi (1989–1991) ja seejärel Venemaa Riigiduuma (1993–1995) liige ning kandideeris 1996. aastal Venemaa presidendivalimistel. 

Juba sportlaskarjääri jooksul tegutses ta kirjaniku ja ajakirjanikuna ning tal ilmus elu jooksul mitu kirjandusteost, sealhulgas üle 15 romaani ja üle 10 lühijutukogu. 

Sarnaselt temaga raskejõustiklasena tippu jõudnud ja hiljem poliitikasse suundunud filmitäht Arnold Schwarzenegger on Vlassovit nimetanud oma nooruspäevade suurimaks eeskujuks, kes inspireeris teda kulturismiga tegelema. Esimest korda kohtusid nad 1961. aastal maailmameistrivõistlustel Viinis, kui Schwarzenegger oli vaid 14-aastane. Kui 1988. aastal Moskvas filmiti filmi "Punane kuumus", andis Schwarzenegger Vlassovile oma foto pühendusega "Minu iidolile Juri Vlassovile".

Viited
------

1. ↑
**Karepa kant** on kant Lääne-Viru maakonnas Haljala valla idaosas.

Karepa kandi moodustavad Andi, Eisma, Karepa, Kiva, Rutja, Tidriku, Toolse ja Vainupea küla. Kandi kohalikuks keskuseks on Karepa küla.

Karepa kandi elanike arv 1. jaanuari 2014 seisuga oli 179.

Lääne-Viru maakonnaplaneeringu teemaplaneering "Maakonna sotsiaalne infrastruktuur 2009–2015" kirjeldab Karepa kanti ääremaalise ja nn saarelise kandina, mis oma geograafilise asukoha, maastikulise liigestatuse, hõreda asustuse ja halvemate transpordiühenduste tõttu on lähematest keskustest isoleeritud. Karepa kandil puudub ühistranspordiühendus vallakeskusega, ühendus maakonnakeskusega on vaid 3 korda nädalas. Karepa kant kuulub Kunda linna toimepiirkonda ja on Kunda linna tagamaaks. Karepa kandis puudub lastehoid, üldharidusasutused, perearsti teenus, ravimimüük, spordisaal ning panga- ja postiteenused. Karepa kandi elanikud kasutavad neid teenuseid pigem Kunda linnas või Haljala kandis.

2003. aastal koostas Karepa piirkonna külade rahvas Karepa piirkonna külade arengukava aastateks 2003–2012. 2011. aastal koostati arengukava uuendatud versioon, Karepa piirkonna külade arengukava aastateks 2011–2021. See arengukava hõlmab lisaks Andi, Eisma, Kiva, Rutja, Tidriku, Toolse ja Vainupea külale ka Pajuveski küla. 2013. aastal Siseministeeriumi ja Statistikaameti koostatud Eesti kantide nimekirja järgi kuulub Pajuveski küla aga Vihula kanti.

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet (2014). Kantide kuuluvus toimepiirkonda. Kandipõhised töörände näitajad
2. ↑  Vihula valla arengukava aastani 2025
3. ↑  "Lääne-Viru maakonnaplaneeringu teemaplaneering "Maakonna sotsiaalne infrastruktuur 2009–2015". Rakvere 2009". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 23. märtsil 2015.
4. ↑  "Karepa piirkonna külade arengukava aastateks 2011–2021". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 23. märtsil 2015.
**Rigoberta Menchú Tum** (sündinud 9. jaanuaril 1959) on inimõiguste eest võitleja Guatemalast, kes 1992. aastal pälvis Nobeli rahuauhinna etniliste rühmitiste ja kultuuride lepitamisel, kus prioriteetseks pidas põliselanike identiteedi säilitamist.

Menchú on UNESCO hea tahte saadik. 

12. veebruaril 2007 teatas Menchú, et moodustab põliselanike partei ja osaleb 2007. aasta Guatemala presidendivalimistel. 9. septembril 2007 peetud valimistel sai ta vaid 3,1 % häältest. Aastal 2009 osales ta uue samalaadse partei Winaq loomisel ja 2011. aasta valimistel sai ta vasakrinde kandidaadina 3,3 % häältest.

Eesti keeles on ilmunud tema lasteraamat "Väike Min, tüdruk Chimelist" (Toledo kirjastus 2015, tlk Maris Kilk). 

  


Nobel
Nobeli rahuauhinna laureaat

1901 Dunant, Passy • 1902 Ducommun, Gobat • 1903 Cremer • 1904 IDI • 1905 Suttner • 1906 Roosevelt • 1907 Moneta, Renault • 1908 Arnoldson, Bajer • 1909 Beernaert, d'Estournelles de Constant • 1910 IPB • 
1911 Asser, Fried • 1912 Root • 1913 La Fontaine • 1917 Punane Rist • 1919 Wilson • 1920 Bourgeois • 1921 Branting, Lange • 1922 Nansen • 1925 Chamberlain, Dawes • 1926 Briand, Stresemann • 1927 Buisson, Quidde • 1929 Kellogg • 1930 Söderblom • 1931 Addams, Butler • 1933 Angell • 1934 Henderson • 1935 Ossietzky • 1936 Lamas • 1937 Cecil • 1938 Nanseni Pagulasbüroo • 1944 Punane Rist • 1945 Hull • 1946 Balch, Mott • 1947 FSC ja AFSC (kveekerid) • 1949 Boyd Orr • 1950 Bunche • 1951 Jouhaux • 1952 Schweitzer • 1953 Marshall • 1954 UNHCR • 1957 Pearson • 1958 Pire • 1959 Noel-Baker • 1960 Lutuli • 1961 Hammarskjöld • 1962 Pauling • 1963 Rahvusvaheline Punase Risti Komitee ja Punase Risti Seltside Liiga • 1964 King • 1965 UNICEF • 1968 Cassin • 1969 ILO • 1970 Borlaug • 1971 Brandt • 1973 Kissinger, Lê (keeldus auhinnast) • 1974 MacBride, Satō • 1975 Sahharov • 1976 B. Williams, Corrigan • 1977 AI • 1978 as-Sādāt, Begin • 1979 Ema Teresa • 1980 Esquivel • 1981 UNHCR • 1982 Myrdal, García Robles • 1983 Wałęsa • 1984 Tutu • 1985 IPPNW • 1986 Wiesel • 1987 Arias • 1988 ÜRO Rahuvalvejõud • 1989 XIV dalai-laama • 1990 Gorbatšov • 1991 Suu Kyi • 1992 Menchú • 1993 Mandela, de Klerk • 1994 ‘Arafāt, Peres, Rabin • 1995 Pugwashi konverentsid, Rotblat • 1996 Belo, Ramos Horta • 1997 ICBL, J. Williams • 1998 Hume, Trimble • 1999 MSF • 2000 Kim • 2001 ÜRO, Annan • 2002 Carter • 2003 ‘Ebādī • 2004 Maathai • 2005 IAEA, al-Barāda‘ī • 2006 Grameen Bank, Yunus • 2007 Gore, IPCC • 2008 Ahtisaari • 2009 Obama • 2010 Liu • 2011 Sirleaf, Gbowee, Karmān • 2012 Euroopa Liit • 2013 Keemiarelvade Keelustamise Organisatsioon • 2014 Satyarthi, Yūsafzay • 2015  Tuneesia rahvusliku dialoogi nelik • 2016  Juan Manuel Santos  • 2017  ICAN  • 2018  Murad, Mukwege • 2019  Ahmed • 2020 Maailma Toiduprogramm • 2021 Ressa, Muratov • 2022 Alies Bialiacki, Memorial, 
Kodanikuvabaduste Keskus
**Karen Surenovitš Hatšaturjan,** (vene keeles **Карэн Суренович Хачатуря́н**, armeenia keeles **Կարեն Խաչատրյան**) (19. september 1920 – 19. juuli 2011) oli Armeenia päritolu Nõukogude ja Vene helilooja, helilooja Aram Hatšhaturjani nõbu.

Hatšaturjan sündis Moskvas teatridirektor Suren Hatšaturjani pojana. Tema õpingud Genrihh Litinski juures Moskva konservatooriumis katkestas ajateenistus Punaarmee meelelahutusüksuses. Naasnud 1945. aastal õpingute juurde, töötas ta koos Dmitri Šostakovitši ja Nikolai Mjaskovskiga.

Lisaks viiulisonaadile (1947) kuuluvad tema heliloomingusse ka tšellosonaat (1966), keelpillikvartett (1969), neli sümfooniat (1955, 1968, 1982, 1991) ja ballett "Cipollino" (1973), samuti mitmesugused muud orkestriteosed ning teatrimuusika.

Hatšaturjani teoseid iseloomustavad järjekindel rütm ning hoolikas ja idiomaatiline instrumendikasutus. Ta võttis omaks tonaalse lähenemise kompositsioonile. Tema töid on salvestanud mõned 20. sajandi suurimatest muusikutest, teiste seas David Oistrahh, Jascha Heifetz, Mstislav Rostropovitš ja Vladimir Jampolski.

Tunnustus
---------

* 1971 – Vene NFSV teeneline kunstitegelane

Looming
-------

* Keelpillitrio viiulile, vioolale ja tšellole.
* Sonaat G-minooris, Op. 1, komponeeritud 1947. aastal Leonid Koganile - salvestasid J. Heifetz ja L. Steuber RCA Victor Gold i jaoks 1966. aastal (plaadinumber GD87872).
* Tšellosonaat, pühendatud Mstislav Rostropovitšile. Esmaettekanne 10. jaanuaril 1967.
* Somaalia (1972) ja Sansibari (1964) endised hümnid.

Filmimuusika
------------

* "100 грамм для храбрости" (1976)
* "Okovani soferi" ehk "Edinstvennaya doroga" (1975)
* "Strannõje ljudi" (1969)
* "Vii" (1967, "Вий")
* "Võstrel" (1966)
* "Семь нянек" (1962)
* "Високосный год" (1962)
* "Bolšaja doroga" (1962)
* "Ждите писем" (1960)
* "Kogda zažigajutsa jolki" (1950)
* "Žoltõi aist" (1950)

Tunnustus
---------

Hatšaturjan pälvis Isamaa teeneteordeni (2007), Vene Föderatsiooni au ordeni (2000) ja Sõpruse ordeni (1995). Ta on ka NSV Liidu riikliku preemia laureaat ning Vene Föderatsiooni rahvakunstnik.

Viited
------

1. ↑  Russian BBC: Karen Khachaturian died

Välislingid
-----------

* Profiil International Music Publishers Hans Sikorski kodulehel
**Karepa pioneerilaager** oli Rakvere rajooni Vihula külanõukogus Karepa külas tegutsenud pioneerilaager. Praeguse haldusjaotuse järgi jääb pioneerilaagri ala Lääne-Viru maakonna Haljala valda.

Villa Taormina hoone
Karepa pioneerilaager alustas tegevust 1948. aastal. Pioneerilaager kasutas Girard de Soucantoni aadlisuguvõsa poolt rajatud suvemõisa hooneid. Pioneerilaagri peahoone ja söökla asusid Villa Taorminas, majutuseks kasutati Villa Dombrovkat ja Roosa Villat.

1964. aastal kirjutas Aleksander Blumberg Karepa pioneerilaagri laulu, sõnade autor Siiri Kaasik.

1990. aastatest tegutseb endise pioneerilaagri alal ja hoonetes (välja arvatud Villa Dombrovka) Tallinna Huvikeskuse Kullo Karepa noortelaager.

Viited
------

1. ↑  Kadi Karine, Liisi Taimre. Suvila "Villa Taormina". Eksperdihinnang mälestise tunnustele vastavuse kohta. Eesti XX sajandi (1870–1991) väärtusliku arhitektuuri kaardistamine ja analüüs. Tallinn 2012
2. ↑  Kadi Karine, Liisi Taimre. Suvila "Villa Dombrovka" dokumenteerimine. Eesti XX sajandi (1870–1991) väärtusliku arhitektuuri kaardistamine ja analüüs. Tallinn 2012
3. ↑  "Eesti rahvusbibliograafia. Blumberg, Aleksander". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 23. märtsil 2015.

Välislingid
-----------

* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Karepa pioneerilaagri personal. Eesti Teadeteagentuuri foto, 1955
* Karepa pioneerilaagri pioneerid jalutuskäigul. Eesti Teadeteagentuur, fotograaf Vladimir Gorbunov, 1963
**Jelena Kallas** (sündinud 21. oktoobril 1976) on Eesti keeleteadlane.

Haridus
-------

Jelena Kallas on lõpetanud 2000. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli eesti keele kui võõrkeele ja kultuuriloo erialal. Aastal 2002 kaitses ta samas magistrikraadi ("Autentne tekst eesti keele kui teise keele õpetamisel vene õppekeelega põhikooli vanemas astmes", juhendaja Mart Rannut) ja 2013 doktorikraadi väitekirjaga "Eesti keele sisusõnade süntagmaatilised suhted korpus- ja õppeleksikograafias" (juhendajad Margit Langemets ja Asta Õim).

Töökäik
-------

Jelena Kallas on töötanud alates 2000. aastast Eesti Keele Instituudis, alates 2020. aastast vanemarvutileksikograaf-projektijuhina. 2016–2020 oli ta EKI teadussekretär.

Kallas on üks "Eesti-vene sõnaraamatu" 3. (2003) ja 4. köite (2006), "Eesti keele põhisõnavara sõnastiku" ja sõnastiku "Eesti keele naabersõnad" autoritest. Ta on ka keeleportaalide Sõnaveeb ja Keeleõppija Sõnaveeb üks autoritest.[*viide?*]

Ta on Eesti Rakenduslingvistika Ühingu juhatuse liige.

Viited
------

1. 1 2 3  Jelena Kallas Eesti Teadusinfosüsteemis
2. ↑
**gedit** on tekstiredaktor GNOME töölauakeskkonna, Mac OS X-i ja Microsoft Windowsi jaoks. gedit on mõeldud üldkasutatavaks tekstiredaktoriks ja selle loomisel on silmas peetud lihtsust. See on UTF-8 ühilduv ja sisaldab tööriistu lähtekoodi ja märgistuskeelte toimetamise lihtsustamiseks. 

gedit on loodud vastavalt GNOME põhimõtetele ja selle välimus on võimalikult lihtne ja ilma ebavajalike lisadeta ning see on vaikimisi (*default*) tekstiredaktor GNOME's.

gedit kasutab GNU Üldist Avalikku Litsentsi ja on vaba tarkvara.

Omadused
--------

Linuxi lähtekood gedit 2.24.2-s, kasutusel *"Oblivion"* teemaga kujundus
gedit sisaldab võimalust süntaksi esiletõstmiseks programmeerimiskeelte ja märgistuskeelte toimetamisel. Kasutusel on ka sakid (*tabs*), mis võimaldab samas aknas mitut faili toimetada. Kasutaja saab sakke ka eri akende vahel tõsta. On võimalik toimetada kaugfaile, kasutades GVFS'i (varem kasutati GnomeVFS'i). Tagasivõtmine ja uuesti tegemine (*undo* ja *redo*) ning otsi ja asenda on toetatud. Teised tihti programmeerimistööriistadele omased omadused on ridade nummerdamine, automaatne sulgude sobitamine, teksti murdmine, toimetatava rea esile tõstmine, automaatne taandrida ja failikoopia varundamine (*back-up*).

Võimalik on kasutada ka õigekirja kontrolli mitmes keeles ja pluginate abil uusi omadusi lisada. Tänu sellele on võimalik gedit'it integreerida väliste rakendustega, nagu Python'i või Bash'i terminal. Mitmed pluginad on juba vaikimisi geditiga kaasas, osad on võimalik internetist alla laadida.

gedit võimaldab ka printimist, sealhulgas PDF või PostScript faili.

Arhitektuur
-----------

gedit on mõeldud kasutamiseks X Window Systemiga ning kasutab GTK+ 2.0 ja GNOME 2.0 teeke. Integreeritus GNOME töölauakeskkonda võimaldab integreerimist GNOME failihalduriga Nautilus. Dokumentatsiooni haldamiseks kasutab gedit GNOME abisüsteemi (*help system*), printimiseks GNOME printimise raamistikku ja virtuaalset failisüsteemi.

Alates 2008. aasta detsembrist on gedit saadaval ka Mac OS X-i ja Microsoft Windowsi jaoks.

Viited
------

1. 1 2 3  "What is gedit" (Inglise k.). Vaadatud 21.03.2010.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
2. ↑  Andrew Min (15.02.2008). "gedit: a powerful, underrated text editor for everybody". *Free Software Magazine* (Inglise k.). Originaali arhiivikoopia seisuga 18.05.2008. Vaadatud 21.03.2010.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
3. ↑  "Gedit Plugins" (Inglise k.). Live.gnome.org. Vaadatud 21.03.2010.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
4. ↑  "Free Software Directory – gedit" (Inglise keeles). directory.fsf.org. 03.10.2005. Vaadatud 21.03.2010.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
5. ↑  "Club Silencio » Late Christmas gift for Windows users" (Inglise keeles). 25.12.2008. Vaadatud 21.03.2010.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Gedit** |

* Projekti koduleht (*inglise keeles*)
* Gedit Windowsile (*inglise keeles*)
Nut (üleval) ja Geb (all)
Geb
**Geb** oli vanaegiptuse mütoloogias maajumal.

Geb kuulus Heliopolise enneaadi. Enneaad oli 9 tähtsaima jumala ühine nimetus, aga see, missugused jumalad enneaadi arvati, sõltus võimulolevast kuningast, kellest mõni arvas enneaadi koosseisu enesegi. Heliopolise enneaad oli neist kõige mõjukam ja ühtlasi üks vanimaid teadaolevaid. Heliopolis oli Vana-Egiptuse tähtis religioosne keskus.

Kõik Heliopolise enneaadi jumalad olid üksteisega lähedalt sugulased. Maailma looja Atum ehk Ra sai kaks last, kelleks olid algelemendid Šu (niiskus) ja Tefnut (tühjus). Viimased said omavahel poja, kelleks oli maajumal Geb, ja tütre, kelleks oli taevajumal Nut.

Geb ja Nut olid omavahel lakkamatus sugulises vahekorras. Nende suhtest sündisid Heliopolise enneaadi neli väiksemat jumalat Osiris, Seth, Isis ja Nephthys. Lõpuks lahutas õhujumal Šu Gebi ja Nuti, tulles nende vahele, ning rohkem nad lapsi ei saanud. Gebi kujutati taevast kehastava Nuti all maapinnal lamamas, mõnikord endiselt Nuti suunas tõusva suguelundiga.

Gebi vanim kujutis pärineb 3. dünastia kuninga Džoseri aja fragmentaarsest reljeefist. Geb on sellel kujutatud inimkujulise habemiku mehena ja tema juurde on kirjutatud tema nimi. Hiljem on teda kujutatud jäära, pulli ja krokodillina ning maopäisena.

Aegamööda hakati Gebi seostama rohkem Egiptuse haritava maaga, samuti hakati teda pidama Egiptuse esimeseks valitsejaks. Veel hiljem teisenes Geb allmaailma- ja taimekasvujumalaks, näiteks oder väideti välja kasvavat tema roietest ja tema keha kujutati roheliste laikudega. Just tema oli jumal, kes olevat lubanud teraviljal kasvada. Maavärinad olevat põhjustatud Gebi naerust.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Geb** |
Gedson Fernandes (2019)
**Gedson Carvalho Fernandes** (sündinud 9. jaanuaril 1999 São Tomés) on Portugali jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Türgi kõrgliigaklubis Beşiktaş.

Fernandes sündis Portugali endises koloonias São Tomé ja Príncipes. 2009. aastal liitus ta Lissaboni Benfica noorteakadeemiaga Portugalis. Hooajal 2016/17 debüteeris ta klubi reservmeeskonnas Portugali esiliigas. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 7. augustil 2018 UEFA Meistrite Liiga eelringi mängus Fenerbahçe vastu. Nädal aega hiljem korduskohtumises võõrsil lõi ta Fenerbahçe vastu värava. Hooajal 2018/19 tuli Fernandes Benficaga Portugali meistriks.

2020. aasta jaanuaris läks ta Benficast 18-kuuks laenule Inglismaa kõrgliigaklubisse Tottenham Hotspur. Seal ta piisavalt mänguaega ei saanud ning 2021. aasta jaanuaris läks ta hooaja lõpuni laenule Türgi kõrgliigaklubisse Galatasaray. Hooaja 2021/22 esimeses pooles mängus ta taas Benficas. Sama hooaja teises pooles oli ta laenul Türrgi kõrgliigaklubis Çaykur Rizespor.

2022. aasta juulis siirdus Fernandes püsiva lepingu alusel Beşiktaşi. Beşiktaşega sõlmis ta nelja-aastase lepingu.

Aastatel 2014–2021 mängis Fernandes Portugali noortekoondistes. 2016. aastal tuli ta Portugali kuni 17-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks. Portugali jalgpallikoondises debüteeris Fernandes 6. septembril 2018 sõprusmängus Horvaatia vastu, kui tuli vahetusest sisse mängu lõpuminutitel.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 7.6.2023)
**Karen Karapetjan** (armeenia keeles Կարեն Կարապետյան; sündinud 14. augustil 1963 Stepanakerdis) on Armeenia poliitik (ta kuulub Armeenia Vabariiklikku Parteisse) ja majandustegelane. Aastatel 2010–2011 oli ta Jerevani linnapea, aastatel 2011–2016 töötas ta kontsernis Gazprom.

13. septembrist 2016 kuni 17. aprillini 2018 oli ta Armeenia peaminister, seejärel nimetati Serž Sargsjani valitsuses asepeaministriks. 23. aprillist 2018 asus ta Sargsjani tagasiastumise järel taas täitma peaministri kohuseid, kuni 8. mail valiti peaministriks Nikol Pašinjan.

Ta lõpetas aastal 1980 Jerevani 128. keskkooli ja aastal 1985 kiitusega Jerevani Riikliku Ülikooli rakendusmatemaatika teaduskonna. Aastal 1989 kaitses ta majandusteaduste kandidaadi väitekirja.

Välislingid
-----------

* Armeenia uueks peaministriks sai Mägi-Karabahhist pärit Gazpromi tütarettevõtte tippjuht

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Hovik Abrahamjan** | **Armeenia peaminister**2016–2018 | Järgnev**Serž Sargsjan** |
| Eelnev**Serž Sargsjan** | **Armeenia peaminister (kt)**2018 | Järgnev**Nikol Pašinjan** |
**Tühjus** ehk **tühjustunne** on vaimse kriisi, leina, eluaegse vangistuse ja depressiooni puhul kogetav olukord, kus väärtused on tuhmunud ja maailm on kaotanud külgetõmbavuse. Tühjust võidakse kogeda kõige tähendusetusena, vahetegemise ja väärtusetunde kaotusena, täieliku relativismi peadpööritava tundena, isegi vooruse ja vooruslike täieliku vihkamisena, armastuse täieliku puudumisena.

Risti Johannese järgi saadab Jumala arm usklikule kriisi, kus talle tundub, et ta on Jumala armastusest ilma jäänud. Kaob Jumala kohalolu tunne ja usk enese väärtuslikkusse. See annab võimaluse vabaneda enesekesksusest ja armastada Jumalat tõelisemalt. 

Kui tühjust ei taluta ega aktsepteerita, tekitab see kiusatuse täita see lohutavate fantaasiatega. Simone Weili järgi tekitab aktsepteerimata tühjus vihkamist, kibestumist ja trotsi.

Weili järgi võib tühjusest päästa armastus Jumala vastu, Murdochi järgi ka armastus mõne inimese vastu. 

Murdoch kujutab tühjust romaanis "Inglite aeg".

Kirjandus
---------

* Simone Weil, *Gravity and Grace*, London: Routledge 1963
* Iris Murdoch. *Metaphysics as a Guide to Morals*, London: Chatto & Windus 1992, ptk 18 "Void", lk 498–503.
* Tony Milligan. Love in dark times: Iris Murdoch on openness and the void. – *Religious Studies*, 2014, 50, nr 1, lk 87–100.
Must pits ja tüll
**Tüll** on kerge, väga peen, jäik võrk. Seda võib valmistada mitmesugustest materjalidest, sealhulgas siidist, nailonist, polüestrist ja viskoosist. 

Polüester on kõige tavalisem tülli puhul kasutatav riie, kuid viskoosist tüll on väga haruldane. Tüll on kõige sagedamini kasutatav looride, kleitidel (eriti pulmakleitide) ja balletiseelikute valmistamisel. Tüll on saadaval mitmesugustes värvides ja on kergesti kättesaadav. Seda on võimalik värvida iseseisvalt kodus, tingimusel, et see on valmistatud nailonist, viskoosist või siidist, kuid mitte siis, kui see on valmistatud polüestrist. 

Nimi pärineb Prantsusmaal lõunaosas asuvast Tulle linnast. Tulle oli 18. sajandil tuntud pitsi- ja siiditootmise keskus ning tülli võrk on ilmselt pärit sellest Prantsuse linnast. Tüll võeti kasutusele kõigepealt Prantsusmaal Pariisis balletikostüümide valmistamisel. Teistesse riikidesse jõudis see aga hiljem, mis viitab sellele, et tüll võis olla seal kergemini kättesaadav kui mujal. 

Üks kõige tavalisemaid tülli kasutamiseviise on rõivaste valmistamine. Tülli kasutatakse sageli kohevuse loomisel, et jätta pitsiline ja õhuline mulje. Tülli võib kasutada ka alusseelikute valmistamises, sageli kasutatakse mitut kihti jäigast tülli, et luua kleidile või seelikule kindel kuju. Tülli kasutatakse ka loori valmistamiseks, sest see varjab näo omadusi, võimaldades samal ajal kandjal näha. Dekoratiivseid kaunistusi võib valmistada ka tüllivõrgust, sageli kasutatakse pulmade ja katsikute kaunistamiseks. Tülli kasutatakse mõnikord ka käsitöös, et lisada projektidele tekstuuri. Erivärvilisest tüllist saab meisterdada tüllist lilli või muid dekoratiivsed elemente.

Kasutatud allikad
-----------------

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Tulle (netting) seisuga 25.02.2019*.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib tänavast Tartus; tänava kohta Tapal vaata artiklit Küüni tänav (Tapa)* |

---

Kaart
Küüni tänav
Küüni tänav

**Küüni tänav** on tänav Tartu kesklinnas. 

Tänav algab Raekoja platsilt ja ulatub Riia tänavani ning on üks käidavamaid tänavaid Tartus. Tänava pikkus on umbes 410 meetrit ja laius 18 meetrit. Tänav on kogu ulatuses liiklemiseks ainult jalakäijatele ning jalgratastele.

Ajalooliselt on tegemist olnud kaubandustänavaga, 1821. aastast kuni Teise maailmasõjani asus seal Kaubahoov, tänapäeval on selle koha peal Kaubahoovi park ehk Keskpark. Küüni tänaval asuvad Tartu Kaubamaja uus hoone (valmis 2005), Tartu kaubahall (1989) ja kunagise hotelli London kohale rajatud GMP Plaza.

2004. aasta lastekaitsepäeval paigaldati Küüni tänavale Ülo Õuna 1977. aastal valminud skulptuur "Isa ja poeg".

16. jaanuaril 2008 andis Tartu Linnavalitsus välja korralduse Küüni tänava rekonstrueerimise tingimuste kohta. Ümberehituse eesmärgid: paigaldada Tartu vanalinna makett; paigaldada 3x4 meetri suurune infoekraan; fikseerida iga-aastase konkursi "Aasta tegu" võitja; rajada kohtumispaik. Ümberehitamisele läks ka osaliselt Uueturu tänav. Ümberehitused loodeti valmis saada 2010. aastaks.

Küüni tänav 2011. aasta 25. märtsi lumetormi ajal

Pilte
-----

* Vaade Tartu Kaubamaja (Riia tänav 1) juurest Raekoja platsi suunasVaade Tartu Kaubamaja (Riia tänav 1) juurest Raekoja platsi suunas
* Vaade umbes poolelt tänavalt Raekoja platsi suunasVaade umbes poolelt tänavalt Raekoja platsi suunas
* Vaade Riia tänava suunasVaade Riia tänava suunas
* Jalgrattahoidja Küüni 1 eesJalgrattahoidja Küüni 1 ees
* Küüni 3Küüni 3
* Küüni 5Küüni 5
* Küüni 5 // Poe tänava nurgahooneKüüni 5 // Poe tänava nurgahoone
* GMP Plaza, Küüni 5b // Vallikraavi tänava nurgahooneGMP Plaza, Küüni 5b // Vallikraavi tänava nurgahoone
* GMP PlazaGMP Plaza

Ajalugu
-------

Küüni tänav umbes 1830
Küüni nime kandis tänav aastatel 1550–1936. Saksakeelne nimekuju oli Venemaa Keisririigi lõpuaastatel *Kühnstraße*, venekeelne nimekuju *Кюновская улица*. 1936. aastal nimetati see **Võidu tänavaks** ning alates 17. septembrist 1940 aastast kandis koos Rüütli tänavaga **21. juuni tänava** nime. Keskaegne nimi taastati 1989. aastal.

Kuni 1941. aastani oli Küüni tänav üsna lühike tänav. Praeguse Poe tänava ja Riia tänava vaheline lõik oli Barclay plats (*Barklei Platz*) ja Aleksandri tänava osa.

Võidu tänav 30 asus enne teist maailmasõda trükikoda „Ilutrükk" ja Võidu tänav 14 Gustav Rohti trükikoda.

Viited
------

1. ↑  "Küüni tänava rekonstrueerimise projekteerimistingimuste määramine"[*alaline kõdulink*] Tartu linna koduleht, 15. jaanuar 2008
2. ↑  Karin Palo: "Küüni tänavale projekteeritakse uut nägu"[*alaline kõdulink*] Tartu linna koduleht, 15. jaanuar 2008
3. ↑  Plan der Stadt Dorpat, praeguse Poe tänava ja Raekoja platsi vaheline lõik.
4. ↑  Karl Eduard Söödi trükikoda ja raamatukauplus Tartus, Eesti Ajalooarhiiv, EAA.1839

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Küüni tänav** |
**Miodrag Bulatović** (serbia keeles: Миодраг Булатовић; 20. veebruar 1930 – 15. märts 1991) oli Montenegro serblasest prosaist, romanist ja näitekirjanik Jugoslaavias.

Bulatović oli tuntud oma tugevalt serbia rahvuslust ülistavate kirjutiste poolest, mille eest sai ta palju negatiivset vastukaja teistelt Jugoslaavia rahvusrühmadelt. Ta oli Serbia Sotsialistliku Partei liige.

Elulugu
-------

Bulatoviću esimene teos oli lühijuttude kogumik "Djavoli dolaze" ("Kuradid tulevad", enamasti tõlgitakse siiski pealkirjaga "Peatage Doonau") , mille eest pälvis ta Serbia Kirjanike Liidu auhinna. Tema romaan "Punakuke lend taevasse" on tõlgitud enam kui kahekümnesse keelde. Raamatu tegevustik toimub tema kodukohas Montenegro kirdeosas. Pärast seda teost peatas Bulatović mõneks ajaks oma kirjanikutöö, protestides sellega tsensuuri vastu.

Tema järgmine romaan "Kangelane eeslil", mida on kirjeldatud kui "sõjaromaani tume kuum õudusunenägu" avaldati esialgu välismaal ja alles neli aastat hiljem (1967) Jugoslaavias.

Miodrag Bulatovići romaan "Nelja sõrmega inimesed" pälvis 1975. aastal NIN-i auhinna. Teos annab ülevaate immigrandi elust võõrriigis. Raamatu teine osa kannab pealkirja "Viies sõrm".

Tema viimaseks romaaniks jäi "Gullo gullo", mis koondas kõikide tema eelnevate teoste põhiteemad.

Teosed
------

* "Djavoli dolaze" ("Peatage Doonau", 1956)
* "Vuk i zvono" ("Hunt ja kell", 1958)
* "Crveni petao leti prema nebu" ("Punakuke lend taevasse", 1959)
* "Godo je došao" ("Godot on saabunud", 1966)
* "Heroj na magarcu" ("Kangelane eeslil", 1967)
* "Rat je bio bolji" ("Sõda oli parem", 1968)
* "Ljudi sa četiri prsta" ("Nelja sõrmega inimesed", 1975)
* "Peti prst" (" Viies sõrm", 1977)
* *Gullo gullo* (1981)
* Ljubavnik smrti / Surma armastaja – Politika ajalehes ilmunud juttude sari (1990)
Mira Furlan 2013. aastal
**Mira Furlan** (7. september 1955 Zagreb – 20. jaanuar 2021) oli horvaatia filminäitleja ja laulja. Tema populaarseimad osatäitmised olid Delenn USA telesarjas "Babylon 5" ja Danielle Rousseau sarjas "Teadmata kadunud".

Mira Furlan õppis näitlemist Zagrebi Draamakunsti Akadeemias, pärast lõpetamist töötas 1991. aastani Horvaatia Rahvusteatris. 1991. aastal emigreerus Ameerika Ühendriikidesse.

Filminäitlejakarjääri algusaastatel tegi ta rolli Emir Kusturica Kuldse Palmioksaga pärjatud filmis "Kui isa oli komandeeringus" (1985). 2010. aastal mängis ta Danis Tanovići filmis "Colombia tsirkus" ja 2012. aastal tegi rolli Sergio Castellitto filmis "Sündinud armastama" (originaalpealkiri "Venuto al mondo").

Temalt ilmus mitu muusikaalbumit, teiste seas "Songs From Movies That Have Never Been Made" ja "1000 years ago in Yugoslavia".

Mira Furlani abikaasa oli filmi- ja teatrilavastaja Goran Gajić, neil on poeg Marko Lav Gajić (sündinud 1998).

Ta suri oma kodus Los Angeleses Lääne-Niiluse viiruse põhjustatud tüsistustesse.

Välislingid
-----------

* Mira Furlan andmekogus IMDb (inglise)
Hargla kalmistu (august 2012)
**Hargla kalmistu** on kalmistu Valga maakonnas Valga vallas Hargla külas Võru–Mõniste–Valga maantee ääres.

Kalmistu on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Samuti on kultuurimälestiseks arvatud kalmistul paiknev 1781. aastal püstitatud kabel. Lisaks on seal kaks kunstimälestist – kabeli sepistatud tuulelipp ja kabeli uks.

Kalmistu võtab enda alla 4,59 ha.

Hargla kalmistu kabel
---------------------

Hargla hauakabel on tagasihoidliku arhitektuurilise lahendusega. Kabeli maapealne osa on neljakandiline telliskiviehitis, mille kõik küljed on 5,2 meetrit pikad. Hoone seinad on krohvitud ja lubjatud, kivikatuse harjal seisab rauast inglikujukesega rist. Seinte ülaosas on ruumi siemusse ulatuvad ristikujulised avad, fassaadil need puuduvad. Valga-Võru maantee poolse seina keskel asub mitmekordsetest laudadest kahe poolega kaarjas uks. Ukse kohal olevasse kaarpuusse on ehitaja lõiganud aastaarvu 1781. Selle järgi teataksegi kabeli vanust. Arhitektuuri ja põhiplaani alusel võib arvata, et Hargla hauakabeli ja Valgas saksa surnuaial puhkava endise Valga linnapea Ernst Bernhard von Witte (suri 1781) hauakabeli on ehitanud sama ehitusinsener. Muid ehitamise üksikasju ei teata.

Väike erakabel on omapärane aadliperekonna ja sellele lähedaste inimeste elukroonika. Kirstudes lebavad muumiad. Hauakabelis puhkab Laanemetsa mõisa omanik Vene kindralmajor Gotthard Wilhelm von Wassermann, temast paremal on tema kälimehe, endise Taheva mõisa omaniku von Riekoffi põrm. Nende jalgade juures, sarkadega risti, puhkab lihtsas puukirstus kindraliproua. Tema kõrval nurgas asub tundmatu meesterahva põrm. Hauakambri vasakpoolse seina äärde von Riekoffi muumiaga risti on paigutatud kindrali ema kirst. Kabeli lõunapoolse seina ääres asuvad naise ja kahe lapse sargad. Naine võis olla nende laste hoidja. Laste ja lapsehoidja surma põhjuseks arvatakse olevat mingi epideemia. Pärast kabeli valmimist 1781. aastal maeti sinna esimesena kindrali ema.

* Hargla kalmistu kabelHargla kalmistu kabel
* Kabeli tuulelipp-kaunistus Petlemma tähte hoidva ingligaKabeli tuulelipp-kaunistus Petlemma tähte hoidva ingliga
* Kalmistu piirdemüürKalmistu piirdemüür
* Vaade kalmistuleVaade kalmistule
* Kalmistu puidust väravahooneKalmistu puidust väravahoone

Viited
------

1. 1 2  Hargla kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 12.12.2015)
2. ↑  Hargla kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
3. ↑  Hargla kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
4. ↑  Hargla kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
5. ↑  Hargla kalmistu Haudi

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Hargla kalmistu** |

* Hargla kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
**Mir Pravoslavija** (venekeelse täieliku nimega Мир Православия : ежемесячная газета Эстонской Православной Церкви Московского Патриархата) oli Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku häälekandja, mis ilmus aastatel 1998–2017 Tallinnas (aastatel 1998–1999 ajalehe Русский Телеграф *Russki Telegraf* lehekülgedel). 

Ajalehte andis välja MTÜ Fjodor Dostojevski Nimeline Preemia. Ajalehe asutaja ja peatoimetaja (märts 1998 – juuli 2012) oli Vladimir Iljaševitš, toimetuse kolleegiumi esimees (2000–2012) ja peatoimetaja (august 2012 – august 2017) oli peapiiskop, hilisem metropoliit Kornelius (Jakobs). Ajaleht ilmus üks kord kuus.

Aastast 2017 ilmub ajaleht nimega **Pravoslavnõi Sobessednik** (täieliku nimega Православный Собѣседникъ : ежемесячная газета Эстонской Православной Церкви Московского Патриархата).

Viited
------

1. ↑  Mir Pravoslavija E-kataloogis ESTER (vaadatud 22.06.2017)

Välislingid
-----------

* Mir Pravoslavija 2017. aasta maikuu number
* Mir Pravoslavija E-kataloogis ESTER
* Эстонская газета «Мир Православия» отметила своё 15-летие
Mark Pysyk 2016. aastal Buffalo Sabresis mängimas
**Mark Alexander Terrance Pysyk** (sündinud 11. jaanuaril 1992 Edmontonis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsja või parema ääreründajana NHL-i klubis Buffalo Sabres.

Aastatel 2008–2012 mängis ta Western Hockey League'i klubis Edmonton Oil Kings.

2010. aastal valis Buffalo Sabres ta NHL-i *draft* '​is 23. valikuna. Hooaja 2012–13 alguses asus ta mängima American Hockey League'is Sabresi tütarklubis Rochester Americans. NHL-is debüteeris ta 17. märtsil 2013 mängus Washington Capitalsi vastu.

2016. aasta juunis kaubeldi Pysyk Buffalo Sabresist Florida Panthersi. Hooajal 2019–20 mängis ta mitmel korral ründaja positsioonil. 3. veebruaril 2020 tegi ta mängus Toronto Maple Leafsi vastu kübaratriki. Hooaeg 2019–20 oli tema senise karjääri kõige resultatiivsem (9+9).

2020. aasta oktoobris sõlmis ta üheaastase lepingu Dallas Starsiga. 2021. aasta juulis naasis ta Buffalo Sabresi.

2012. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel võitis Pysyk Kanada kuni 20-aastaste koondisega pronksmedali.

Viited
------

1. ↑  "Panthers' Mark Pysyk: Records first career hat trick". CBS Sports. 3.2.2020. Vaadatud 23.4.2022
2. ↑  "Stars sign defenseman Mark Pysyk to a one-year contract". nhl.com. 11.10.2020. Vaadatud 23.4.2022
3. ↑  "Pysyk rejoins Sabres on a one-year contract". nhl.com. 28.7.2021. Vaadatud 23.4.2022

Välislingid
-----------

* Mark Pysyk NHL.com lehel
* Mark Pysyk hockeydb.com lehel

| * v
* r
Buffalo Sabres |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Craig Anderson **·** Eric Comrie **·** Ukko-Pekka Luukkonen |
| 
**Kaitsjad**: Jacob Bryson **·** Kale Clague **·** Rasmus Dahlin **·** Henri Jokiharju **·** Ilja Ljubuškin **·** Lawrence Pilut **·** Owen Power **·** Mattias Samuelsson **·** Riley Stillman |
| 
**Ründajad**: Dylan Cozens **·** Zemgus Girgensons **·** Jordan Greenway **·** Vinnie Hinostroza **·** Tyson Jost **·** Peyton Krebs **·** Casey Mittelstadt **·** Kyle Okposo (*C*) **·** Victor Olofsson **·** JJ Peterka **·** Jack Quinn **·** Jeff Skinner **·** Tage Thompson **·** Alex Tuch |
Astmeline reaktsioon: HBr elektrofiilne liitumine 1,3-butadieeniga: reaktsiooni vabaenergia muutus (püstteljel) piki reaktsiooni koordinaati (horisontaalteljel)
Katalüütilise ja mittekatalüütilise protsessi energia muutus reaktsiooni käigus
Keemias on **reaktsioonikoordinaat** abstraktne ettekujutus reaktsiooni kulgemise teest lähteainetelt produktideni. Enamasti kujutatakse reageeriva süsteemi energia muutust protsessi kulgemise käigus piki reaktsiooni teed.

Reaktsioonis esinevat energiataseme muutust kujutatakse energiadiagrammidel: vertikaalteljel on süsteemi vaba energia ja horisontaaltelg – nimetatakse reaktsioonikoordinaat – kujutab reaktsiooni teed lähteainetest üle siirdeseisundi produktideni. Siirdeseisund on reaktsioonis kõrgeima energiaga olek.

Paremal olevatel diagrammidel on esitatud kaks erinevat tüüpi reaktsiooni: a) kaheastmeline reaktsioon, kus teises astmes saab moodustuda kaks isomeerset produkti, ja b) katalüütilise (siin ensüümkatalüüs) reaktsiooni võrdlus mittekatalüütilisega (näidatud on ka aktiveerimisenergia ensüümiga ja ilma ning protsessis vabanev energia).

Vaata ka
--------

* Siirdeseisund
* Aktivatsioonienergia