recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib vaimulikust; skulptori kohta vaata artiklit Paul Uibopuu (skulptor)* |

---

**Paul Uibopuu** (7. aprill 1910 Kuigatsi – 2. mai 1984 Halliste) oli eesti vaimulik. 

Paul Uibopuu lõpetas Tõrva Ühisgümnaasiumi humanitaarharu. Juunis 1931 esitas ta palve end vastu võtta Tartu Ülikooli usuteaduskonda. Teda eksmatrikuleeriti kolm korda õppemaksu mittetasumise tõttu. 4. juunil 1937 lõpetas ta Tartu Ülikooli usuteaduskonna. 26. detsembril 1938 ordineeriti ta õpetajaks. 

Pärast ordineerimist määrati Uibopuu Nõo Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja Aleksander Kruusi juurde abiõpetajaks. Aastal 1939 sai temast Püha Jakobi koguduse õpetaja, aastal 1941 (pärast juuniküüditamist) veel Kuressaare Laurentiuse koguduse abiõpetaja. 

Pärast II maailmasõja Nõukogude Liidu territooriumile jõudmist mobiliseeriti Uibopuu Nõukogude Armeesse. Aastal 1943 alguses langes ta Velikije Luki all sõjavangi. 1. mail 1943 oli ta tagasi Püha ja Kuressaare koguduse õpetaja. Rinde lähenemisel oli ka Uibopuul kavatsus kodumaalt lahkuda, kuid viimast jutlust pidades ei leidnud ta ettevalmistatud materjale üles. Kui ta jutluseks Piibli avas, juhtus see olema Johannese evangeeliumi 10. peatükk heast karjasest, kes oma lambaid maha ei jäta; ning Uibopuu jäi Eestisse. 

Aastatel 1947–1953 oli ta Valga Peetri-Luke koguduse õpetaja. Ta arreteeriti valekaebuse põhjal ning oli üle kahe aasta Murru vanglas. 

Aastatel 1955–1961 oli Uibopuu Avinurme ja Tudulinna koguduse õpetaja ning 1961–1979 Halliste Püha Anna koguduse õpetaja, hooldades samal ajal ka Karksi ja Mõisaküla kogudust; aastatel 1979–1980 oli ta Urvaste Püha Urbanuse koguduse õpetaja. 

Aastal 1980 jäi Uibopuu emerituuri ja elas surmani Hallistes. Ta suri aastal 1984 ning on maetud Halliste surnuaeda.

Viited
------

1. ↑  Konrad Veem. Eesti Vaba Rahvakirik. Dokumentatsioon ja leksikon. EVR Stockholm 1988

Välislingid
-----------

* Karismaatilise jutlustaja Paul Uibopuu sünniaastapäev
Emmanuel Dennis 2019. aastal Club Brugge särgis
**Emmanuel Bonaventure Dennis** (sündinud 15. novembril 1997 Yolas) on Nigeeria jalgpallur, kes mängib Inglismaa esiliigaklubis Watford ja Nigeeria jalgpallikoondises.

Aastatel 2010–2016 kuulus ta Nigeeria jalgpalliakadeemiasse Kwara Football Academy Ilorin.

2016. aasta mais sõlmis ta lepingu Ukraina klubiga Luhanski Zorja. Hooajal 2016–17 lõi Dennis Ukraina kõrgliigas 22 mänguga kuus väravat.

2017. aasta mais siirdus ta Belgia kõrgliigaklubisse Club Brugge, kellega sõlmis viieaastase lepingu. Hooaegadel 2017–18 ja 2019–20 tuli ta klubiga Belgia meistriks. Belgia kõrgliigas jäi tema arvele nelja hooajaga 19 väravat. 1. oktoobril 2019 lõi ta UEFA Meistrite Liiga alagrupimängus kaks väravat Madridi Reali vastu. Hooaja 2020–21 teises pooles mängis ta laenul Saksamaa kõrgliigaklubis 1. FC Köln. 3. veebruaril 2021 lõi ta Saksamaa karikavõistluste kuueteistkümnendikfinaalis värava Jahn Regensburgi vastu, kuid Saksamaa liigas ta oma väravaarvet ei avanud.

2021. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu äsja Inglismaa kõrgliigasse tõusnud Watfordiga. Inglismaa kõrgliigas debüteeris ta 14. augustil 2021 hooaja avamängus Aston Villa vastu ja lõi kohe mängu 10. minutil värava. 20. novembril lõi ta värava ja andis kaks väravasöötu 4:1 võidumängus Manchester Unitedi üle. Hooajal 2021–22 lõi Dennis Inglismaa kõrgliigas kokku kümme väravat, kuid Watford jäi liigas eelviimaseks ja langes tagasi esiliigasse.

2022. aasta augustis siirdus ta äsja Inglismaa kõrgliigasse tõusnud Nottingham Foresti. Hooajal 2022/23 lõi ta Inglismaa kõrgliigas 19 mänguga kaks väravat. Hooaja 2023/24 esimeses pooles oli ta laenul Türgi kõrgliigaklubis İstanbul Başakşehir. 2024. aasta jaanuaris liitus ta laenulepingu alusel taas Watfordiga.

Nigeeria jalgpallikoondises tegi Dennis debüüdi 10. septembril 2019 sõprusmängus Ukraina vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 13. juunil 2022 Aafrika meistrivõistluste valikmängus São Tomé ja Príncipe vastu.

Saavutused
----------

Club Brugge
* Belgia kõrgliiga: 2017–18, 2019–20

Viited
------

1. ↑  "Official: Dennis Personal Terms Agreed". Watford F.C. 23.6.2021. Vaadatud 23.4.2022
2. ↑  "Watford 3–2 Aston Villa". bbc.co.uk. 14.8.2022. Vaadatud 23.4.2022
3. ↑  "Watford 4–1 Manchester United". BBC Sport. 20.11.2021. Vaadatud 23.4.2022
4. ↑  "Emmanuel Dennis signs for Forest".
5. ↑   (vaadatud 20.8.2022)
**Arend Dietrich von Metztacken** (1646–1676) oli Metztackenite aadlisuguvõsast pärit Rootsi sõjaväelane ja ooberstleitnant, kes osales Skåne sõjas. Ta oli Metztackenite meesliini viimane esindaja.

Elulugu
-------

Arend Dietrich von Metztacken sündis 1646 Reinhold von Metztackeni ja Anna von Metztackeni (sünninimega Hastfer) perekonda. 

Peale oma isa surma 1657. aastal päris Metztacken Palmse mõisa, kuid asus peale seda Lääne-Euroopa reisile.

Arend Dietrich von Metztackenile kuulusid ka Käru, Mädapea, Riguldi, Ingerimaa Kupanitsa kihelkonna Klopitsa, Soomes Wohla ja Sohrola mõisnik.

1670ndate algul astus ta Rootsi armeesse, kus sai ooberstleitnandi auastme. 

Teenis Hollandis Ühendatud Provintside Vabariigi armees 1671–1675, Kolmandas Inglise-Hollandi sõjas (1672–1674) ja Prantsuse-Hollandi sõjas (1672–1678).

Ta osales 1676. aasta juulis Landskrona kaitsmisel, Skåne sõjas. Ta hukkus 30. juulil lahingutegevuses täpsuslaskuri lasust. Tallinnas trükiti tema matuste (19. veebruar 1677) jaoks ka noodilehti.

Viited
------

1. ↑  "Mõisnike ajalugu". Vaadatud 23.02.2024.
2. ↑  Katalog der Familienkundlichen Ausstellung zu Reval 1933. − Beiträge zur Kunde Estlands. Hrsg. O. Greiffenhagen. Band XVIII. Heft 4/5. Reval: Franz Kluge, 1932/34. Lk 193−268. Siin: lk 219 .
3. ↑  "Vanitatis Vanitatum". Vaadatud 23.02.2024.
4. ↑  "Lieder (fast) ohne Noten. Gelegenheitsdrucke Meders als sozialhistorische und musikalische Quellen" (PDF). Lk 165. Vaadatud 23.02.2024.
**Ole-Johan Dahl** (12. oktoober 1931 Mandal – 29. juuni 2002 Askeri vald) oli Norra informaatik. 

Ta oli 1968. aastast esimene Norra professor informaatika valdkonnas. Rahvusvaheliselt teatakse teda ka objektorienteeritud programmeerimise arenduse pioneerina.

Ajateenistuse läbis Dahl Norra kaitseväe uurimiskeskuses Forsvarets forskningsinstitutt Jan Garwicki alluvuses. 1957. aastal kaitses ta *Candidatus realium*'i (võrdsustatud filosoofiadoktori kraadiga) väitekirja kõrgkeeles programmeerimise kohta arvutil FREDERIC. Edasi töötas Dahl Norra arvutuskeskuses (1962). Ta töötas koos Kristen Nygaardiga välja maailma esimese objektorienteeritud programmeerimiskeele Simula (1965). See viidi rahvusvahelisele turule 1967. aastal. Objektorienteeritud programmeerimist peetakse tänapäeval tõeliselt tähtsaks läbimurdeks informaatika ajaloos. Simula oli tänapäeva programmeerimiskeelte C++ ja Java eelkäija. 

Dahlist sai arvutusmatemaatika professor Oslo Ülikoolis (1968). Ta õpetas muuhulgas kursust tõestatavas programmeerimises, mis aitab parandada arvutiprogrammide kvaliteeti ja aitab vältida programmeerimisvigu.

Jaanuaris 2011 avati Oslo ülikoolis uus informaatikahoone Ola-Johan Dahli maja. Dahl oli Oslo Ülikooli informaatikainstituudi üks rajajaid ja töötas seal 31. detsembrini 1999.

Autasud
-------

* 1998 – Rosingi auhind (koos Kristen Nygaardiga)
* 2000 – Püha Olafi medal (koos Kristen Nygaardiga)
* 2001 – John von Neumanni medal
* 2001 – Turingi auhind (koos Kristen Nygaardiga)

Raamatud ja artiklid
--------------------

* *Discrete event simulation languages*, Academic Press, 1968.
* *Structured Programming*, koos C. A. R. Hoare ja Edsger Dijkstra, Academic Press, 1972
* *Verifiable Programming*, Prentice-Hall, 1992
* *Simula*: an ALGOL-based simulation language (koos Nygaardiga), Communications of the ACM, 9(1966).
* *Class and subclass declarations* (koos Nygaardiga). IFIP simuleerimisprogrammeerimise konverentsil Oslos, mai 1967

Kirjandus
---------

* From Object-Orientation to Formal Methods: Essays in Memory of Ole-Johan Dahl, Olaf Owe, Stein Krogdahl og Tom Lyche (red.), Springer Verlag, 2004.
Rasmus Ristolainen (2012)
**Rasmus Ristolainen** (sündinud 27. oktoobril 1994 Turus) on Soome jäähokimängija. Ta mängib NHL-i klubis Philadelphia Flyers kaitsjana.

Ta alustas karjääri Soome kõrgliigaklubis TPS.

2013. aastal valis Buffalo Sabres ta NHL-i *draft* '​is kaheksanda valikuna. Debüüdi NHL-is tegi ta hooaja 2013–14 avamängus 2. oktoobril mängus Detroit Red Wingsiga. Esimese värava lõi ta 25. oktoobril mängus Florida Panthersi vastu. Buffalo Sabresis mängis Ristolainen kokku kaheksa hooaega.

2021. aasta juulis müüdi tema mängijaõigused Philadelphia Flyersile.

Ristolainen on esindanud Soomet U18- ja U20-koondises. 2014. aastal tuli ta Soome kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. 2013. aastast on ta mänginud ka Soome esindusmeeskonnas.

Viited
------

1. ↑  "Flyers acquire defenseman Rasmus Ristolainen from Sabres". nhl.com. 23.7.2021. Vaadatud 19.10.2021

Välislingid
-----------

* Rasmus Ristolainen – Eliteprospects
* Rasmus Ristolainen hockeydb.com lehel
* "VIDEO | Buffalo soomlasest kaitsja pühendas kauni värava lahkunud vanaisale". DELFI Sport. 28.11.2018

| * v
* r
Philadelphia Flyers |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Samuel Ersson **·** Carter Hart **·** Felix Sandström |
| 
**Kaitsjad**: Ryan Ellis **·** Rasmus Ristolainen **·** Travis Sanheim **·** Nick Seeler **·** Marc Staal **·** Sean Walker **·** Cam York **·** Jegor Zamula |
| 
**Ründajad**: Cam Atkinson **·** Bobby Brink **·** Noah Cates **·** Sean Couturier **·** Nicolas Deslauriers **·** Joel Farabee **·** Tyson Foerster **·** Morgan Frost **·** Garnet Hathaway **·** Travis Konecny **·** Scott Laughton **·** Ryan Poehling **·** Owen Tippett |
**Aino Kalda** (kolleegide hulgas ka Anu Kalda, 19. august 1929 Tallinn) on eesti botaanik, brüoloog; bioloogiakandidaat.

Elukäik
-------

1953. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli.

Aastatel 1959–1973 töötas Kalda Tartu Riikliku Ülikooli taimesüstemaatika ja geobotaanika kateedris ja aastatel 1973–1996 Eesti Metsainstituudis.

Teadustegevus
-------------

Aino Kalda uuris Eesti salu- ja laialehiste metsade taimekooslusi, eriti samblaid, samuti tegelnud Eesti kaitsealade taimkatte uurimise ja inventeerimisega. Ta on propageerinud Eesti taimestiku kaitset ja kirjutanud botaanikaalaseid aimeteoseid.

Tunnustus
---------

* 1982 Eesti NSV riiklik preemia
* 2004 Tartu Ülikooli aumärk
* 2015 Tartu Ülikooli medal

Viited
------

1. ↑  Aino Kalda 80. *Universitas Tartuensis* 6: 66 (2009)
2. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 8.12.2022.
3. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 5.12.2022.

Välislingid
-----------

* Intervjuu Aino Kaldaga
Jonathan Drouin 2014. aastal Tampa Bay Lightningi särgis
**Jonathan Drouin** (sündinud 28. märtsil 1995 Sainte-Agathe-des-Montsis, Québecis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Colorado Avalanche ründajana vasakäärel. 

Aastatel 2011–2014 mängis ta Quebec Major Junior Hockey League'i (QMJHL) klubis Halifax Mooseheads. 2013. aastal võitis ta klubiga Memorial Cup'i. Hooaegadel 2012–13 ja 2013–14 pälvis Drouin QMJHL-i kõige väärtuslikumale mängijale antava Michel Brière Memorial Trophy. Hooajal 2012–13 valiti ta kogu Canadian Hockey League'i hooaja parimaks mängijaks.

2013. aastal valis Tampa Bay Lightning ta NHL-i *draft* '​is kolmanda valikuna. NHL-is debüteeris ta 20. oktoobril 2014 mängus Edmonton Oilersi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 24. oktoobril mängus Winnipeg Jetsi vastu. Hooajal 2016/17 lõi Drouin NHL-is 21 väravat ning see on jäänud seni tema väravaterohkeimaks hooajaks NHL-is.

2017. aasta juunis kaubeldi Drouin Montreal Canadiensi. Seal mängis ta kuus hooaega.

2023. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Colorado Avalanche'iga.

Viited
------

1. ↑  "Former Habs F Drouin to join Avalanche". *TSN*. 1. juuli 2023. Vaadatud 1. juulil 2023.
2. ↑  "Avalanche signs Jonathan Drouin". Colorado Avalanche. 1. juuli 2023. Vaadatud 1. juulil 2023.

Välislingid
-----------

* Jonathan Drouin NHL.com lehel
* Jonathan Drouin hockeydb.com lehel

| * v
* r
Colorado Avalanche |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Pavel Francouz **·** Aleksandr Georgijev **·** Ivan Prosvetov |
| 
**Kaitsjad**: Bowen Byram **·** Samuel Girard **·** Jack Johnson **·** Kurtis MacDermid **·** Cale Makar **·** Josh Manson **·** Devon Toews |
| 
**Ründajad**: Andrew Cogliano **·** Ross Colton **·** Jonathan Drouin **·** Ryan Johansen **·** Joel Kiviranta **·** Gabriel Landeskog **·** Artturi Lehkonen **·** Nathan MacKinnon **·** Valeri Nitšuškin **·** Logan O'Connor **·** Fredrik Olofsson **·** Mikko Rantanen **·** Tomáš Tatar **·** Miles Wood |
**Hermann von Buxhövden**, Tartu piiskopina **Hermann I** (1163 – pärast 1248) oli saksa päritolu Liivimaa kirikutegelane ning Lihula ja Tartu piiskopkonna piiskop, Hermann oli nii Tartu piiskopkonna ilmalik maaisand, Saksa-Rooma riigi riigivürst, kui ka vaimulik valitseja.

Päritolu
--------

Hermann sündis tõenäoliselt Alam-Saksimaal Bremenist põhjas asuvas Bekeshövedes, kus asus perekonna pealoss. Ta oli pärit ühiskondlikult silmapaistvast perekonnast, 12. sajandi lõpus oli kümme Buxhoevedenite perekonna liiget Hamburgi ja Bremeni peapiiskopkonnas kõrgetel ametikohtadel. Hermanni ema Aleydis oli Hamburgi ja Bremeni peapiiskopi Hartwig II poolõde. Hartwig II oli koos paljude teiste kloostrivendadega teinud kaasa Friedrich I Barbarossa aegse ristisõja pühale maale.[*viide?*]

Hermannil oli viis venda: Theoderich, Engelbert, Albert, Rothmar ja Johannes.

Hermann von Buxhövdeni vennad omandasid Vana-Liivimaal mõjuvõimsad ametikohad: vend Albert von Buxhövden oli Riia piiskop ja vend Rothmar von Buxhövden sai Hermanni toetusel Tartu toomkapiitli toompraostiks.

Tartu piiskopkonna diötsees (helesinise joonega piiratud ala) ja stift (helesinine). Liivi ordu valdused on kujutatud valgena

Lihula piiskopina
-----------------

Hermann määrati oma venna Riia peapiiskopi Alberti poolt 1219. aastal Lihula (*Leal*) piiskopkonna piiskopiks, kuid kuna Lihula vallutasid rootslased, kes peagi saarlaste poolt välja löödi, siis ei saanud Hermann oma ametikohustusi seal reaalselt täitma hakata.

Tartu piiskopina
----------------

Lihula piiskopikoha asemel nimetati ta 1224. aastal Tartu esimeseks piiskopiks, kelleks ta jäi kuni 1247. aastani. 

Tartu piiskopina kasutas ta oma võimu kindlustamiseks sugulus- ja hõimlussidemeid, Hermann läänistas enda valduses olnud piiskopkonna maad lähisugulastele: Ugandi maakonna keskne kihelkond Otepää läks Hermanni vennale Theoderich de Ropale, Puhja anti Hermanni õemehele Engelbert von Thysenhusenile. Tarbatu kihelkonna aga jättis piiskop endale ja toomkapiitlile. Oma venna Rothmar von Buxhövdeni seadis Hermann Tartusse toompraostiks ja annetas toomkapiitli ülalpidamiseks samuti 24 küla.

1225. aastaks ehitati Hermanni korraldusel Otepääle esimene kivikindlus Eestis – Otepää piiskopilinnus. 1242. aastal piiskopkonna ja Mõõgavendade ordu vägede vahel toimunud Jäälahingus oli Hermann ristisõdijate väe formaalne juht, kuid kõrge ea tõttu ta ilmselt otseses lahingutegevuses ei osalenud. 

Piiskop Hermann jäi 1245. aastal vanadusest pimedaks. Elu lõpuaastad veetis Hermann Kärkna kloostris ning suri seal vahemikus 1248–1254. [*viide?*]

Vaata ka
--------

* Buxhoeveden

Viited
------

1. ↑  Kersti Markus, MISJONÄR VÕI MÕISNIK? TSISTERTSLASTE ROLL 13. SAJANDI EESTIS, Acta Historica Tallinnensia, 2009, 14, lk 6–7
2. ↑  Andres Adamson (2013). *1242, müüti murdes*. Lk 100.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on mõisast; linnuse kohta vaata artiklit Mazstraupe vasallilinnus.* |

---

Mazstraupe mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wolmarschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1903). Mõisa maad on kaardil tähistatud numbriga 32
**Mazstraupe mõis**, harvem ka **Väike-Raupa mõis** (saksa keeles *Schloß Klein-Roop*, läti keeles *Mazstraupes muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Straupe kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Cēsise piirkonnas Straupe vallas Straupe  asulas.

Ajalugu
-------

Aastal 1378 ostis sealsed maad Johann von Rosen, pannes nii aluse mõisale. Hiljem rajati sinna maadele Mazstraupe vasallilinnus. Aastal 1523 eraldas linnuseomanik Kersten von Rosen linnuse omandusse kuulunud Arendsbergi ja Orgula mõisa truu teenistuse eest Johann ja Tönnis von der Weiptele. Aastaks 1562 olid need kujunenud üheks mõisaks, mis läks abielu teel Rehbinderite valdusse, seejärel omakorda Baranoffidele.

Otto Johann von Roseni pärandi jagamisel ostsid mõisa Meyendorffid.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 13 ja 1/4 adramaad, sellele allus 365 mees- ja 416 naishinge. Aastal 1641 oli mõisa suurus kümme adramaad. Aastal 1688 oli mõisa suurus 14 ja 1/4 adramaad, aastal 1734 oli adramaid 9 ja 1/2, aastal 1757 aga 13 ja 1/4. Aastal 1823 oli mõisa suurus 14 ja 1/2 adramaad. Ka aastal 1832 oli mõisal adramaid 14 ja 1/2, aastal 1881 aga 7 ja 24/80, lisaks 16 ja 30/80 adramaad mõisatele kuuluvate talude valduses.

Karjamõisad
-----------

Mõisale kuulus aastal 1816 kaks karjamõisa: *Rawlitz* ja *Arensberg*.

Mõisaansambel
-------------

Mazstraupe vasallilinnus, mis ehitati hiljem ümber mõisa härrastemajaks
18.–19. sajandil ehitati keskaegne loss ümber mõisa härrastemajaks. Tänapäeval on majas Straupe põhikool.

Viited
------

1. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 95-96
2. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 182.
3. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 251.
4. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 94
5. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 179.

Kirjandus
---------

* Sakk, Ivar. *Läti mõisad*. Reisijuht. Tallinn: EVG Print, 2006. Lk 148.

Straupe kirik.
Straupe kihelkond

**Kirik**: Straupe kirik  

**Abikirik**: Augstroze kirik  

**Mõisad**: Straupe kirikumõis | Auciemsi mõis | Augstroze mõis | Daibe mõis | Dauguļi mõis | Kūdumsi mõis | Lielstraupe mõis | Mazstraupe mõis | Raiskumsi mõis | Rozbeķi mõis | Stalbe mõis | Ungurmuiža mõis
**Mikko Rantanen** (sündinud 29. oktoobril 1996 Nousiainenis) on Soome jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Colorado Avalanche ründajana paremäärel.

Ta alustas karjääri Soome klubis TPS. Soome kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2012–13.

2015. aastal valis Avalanche ta NHL-i *draft* '​is kümnenda valikuna. NHL-is debüteeris ta 8. oktoobril 2015 mängus Minnesota Wildi vastu. Suurem osa hooajast American Hockey League'i (AHL) klubis San Antonio Rampage, kus ta lõi 24 väravat ja andis 36 väravasöötu. Koos Frank Vatranoga pälvis ta sel hooajal AHL-i hooaja parimale uustulnukale antava Dudley "Red" Garrett Memorial Award'i. Esimese värava NHL-is lõi Rantanen 11. novembril 2016 mängus Winnipeg Jetsi vastu.

2019. ja 2023. aastal valiti Rantanen NHL-i tähtede mängule. Hooajal 2020/21 valiti Rantanen *NHL Second All-Star Team* '​i. 2022. aastal tuli ta Avalanche'iga Stanley karika võitjaks. 2022/23. põhihooajal lõi Rantanen 55 väravat, millega sai ta Jari Kurri ja Teemu Selänne järel kolmandaks soomlaseks ning Joe Sakici ja Milan Hejduki järel kolmandaks Colorado Avalanche'i mängijaks, kes on ühel põhihooajal löönud vähemalt 50 väravat.

Soome jäähokikoondise koosseisus võitis ta 2016. aasta maailmameistrivõistlustel hõbemedali. Samal aastal tuli ta Soome kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks.

Välislingid
-----------

* Mikko Rantanen NHL.com lehel
* Mikko Rantanen hockeydb.com lehel

| * v
* r
Colorado Avalanche |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Pavel Francouz **·** Aleksandr Georgijev **·** Ivan Prosvetov |
| 
**Kaitsjad**: Bowen Byram **·** Samuel Girard **·** Jack Johnson **·** Kurtis MacDermid **·** Cale Makar **·** Josh Manson **·** Devon Toews |
| 
**Ründajad**: Andrew Cogliano **·** Ross Colton **·** Jonathan Drouin **·** Ryan Johansen **·** Joel Kiviranta **·** Gabriel Landeskog **·** Artturi Lehkonen **·** Nathan MacKinnon **·** Valeri Nitšuškin **·** Logan O'Connor **·** Fredrik Olofsson **·** Mikko Rantanen **·** Tomáš Tatar **·** Miles Wood |

| * v
* r
Colorado Avalanche – Stanley karika võitja 2022 |
| --- |
| 
**3** Jack Johnson **·** **4** Bowen Byram **·** **6** Erik Johnson **·** **7** Devon Toews **·** **8** Cale Makar **·** **11** Andrew Cogliano **·** **13** Valeri Nitšuškin **·** **16** Nicolas Aubé-Kubel **·** **18** Alex Newhook **·** **25** Logan O'Connor **·** **28** Ryan Murray **·**  **29** Nathan MacKinnon **·** **35** Darcy Kuemper **·** **37** J. T. Compher **·** **39** Pavel Francouz **·** **42** Josh Manson **·** **43** Darren Helm **·**  **49** Sam Girard **·** **56** Kurtis MacDermid **·** **62** Artturi Lehkonen **·** **78** Nico Sturm **·** **91** Nazem Kadri **·** **92** Gabriel Landeskog (C) **·** **95** Andre Burakovsky **·** **96** Mikko Rantanen |
**Lugano järv** (itaalia keeles *Lago di Lugano*; ladina keeles *Ceresius lacus*) on jääjärv Šveitsis Ticino kantonis ja Põhja-Itaalias Lombardia maakonnas.

Järv on nimetatud tema kaldal Šveitsis asuva umbes 63 000 elanikuga Lugano linna järgi.

271 meetri kõrgusel merepinnast asuva järve pindala on 48,7 km² (sellest umbes 18 km² asub Itaalias), valgala suurus 565,6 km², suurim sügavus 288 meetrit. Järve maht on 6,5 km³ ja vesi vahetub järves 8,2 aasta jooksul.

Järvest toimub väljavool 13 km pikkuse Tresa jõe kaudu Maggiore järve ja sealt Ticino jõe kaudu Po jõkke, mis suubub Aadria merre.

Järv on moodustunud kunagisse jõeorgu ja seetõttu on ta ebatavaliselt kitsas. Järve laius on keskmiselt 1 km. Kõige laiem on ta Lugano linna juures: 3 km.

Lugano järvest 63% kuulub Šveitsile ja ülejäänud 37% Itaaliale. Itaaliale kuulub järve kirdeots ja edelakallas. Lisaks asub idakaldal vähem kui 3 km² suurune Itaalia eksklaav Campione d'Italia.

Itaalia Varese ja Como provintsides asuv Lugano järv on koos Maggiore, Varese, Comabbio, Ganna, Ghirla ja Monate järvega tuntud ka kui Varese provintsi Seitse järve.

Lugano järv on hästi laevatatav ja sellel on palju laevu. Järve ääres on mõned kogukonnad, kuhu maad mööda ei pääsegi, ainult paadiga. Enamikku laevu kasutatakse siiski lõbusõiduks ja turistide teenindamiseks.

Ajalugu
-------

Lugano järv kuulus 9. sajandil Sperio krahvkonda, 1000. aasta paiku Como piiskopile. 1218–27 toimus Como ja Milano vahel sõda selle üle, kumb saab kontrollida järve kallastel kulgevaid kaubateesid. Milano valdas 15. sajandil kogu järve, kuid kaotas kontrolli suurema osa üle sellest 16. sajandil, kui Šveitsi kantonid hakkasid moodustama oma foogtkondi. 1752 määrati Varese lepinguga Šveitsi ja Itaalia vaheline piir ning sellest ajast on see püsinud sisuliselt muutumatuna.

Järve jagab põhja- ja lõunaosaks Melide teetamm, mille keskel on läbipääs laevadele. Teetamm rajati 1841–47 ja avati liikluseks 1848. 1872 avati teetammil raudteeliiklus ja 1980 maanteeliiklus. Teetamm ühendab Melidet ja Bissonet (mõlemad Šveitsis).

Vaade järvele Monte San Salvatorest, Lugano paistab vasakult

Suurenda
Vaade järvele Monte San Salvatorest, Lugano paistab vasakult

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Lugano järv** |
Vladimir Dahli portree, maalitud Vassili Perovi poolt
Dali vene keele sõnaraamatu esikaas
**Vladimir** Ivanovitš **Dal** (ka: Dahl, *Владимир Иванович Даль*) (22. november (10. november vana kalendri järgi) 1801 Luhansk – 4. oktoober (22. september vana kalendri järgi) 1872 Moskva) oli vene leksikograaf, mahukaima vene keele sõnaraamatu autor.

Vladimir Dali isa oli taani arst Johan Christian von Dahl. Dal teenis vene mereväes ning õppis seejärel meditsiini Tartu ülikoolis. Aastal 1832 avaldas ta oma esimese muinasjutukogu. Aastal 1838 valiti ta Venemaa Teaduste Akadeemia liikmeks.

Dal sõbrustas ka Aleksandr Puškiniga, kes värsistas mõned tema muinasjutud.

Tema peateos, vene keele seletav sõnaraamat (*Толковой словарь живого великорусского языка*) ilmus 1863–1866 neljas köites.

UNESCO kuulutas 2000. aasta Rahvusvaheliseks Vladimir Dali aastaks.

Vladimir Dal on maetud Moskva Vagankovo kalmistule.

Kirjandus
---------

* Sergei Issakov, "Vladimir Dal ja Tartu" – Edasi 4. oktoober 1972, lk 4
* Jüri Šumakov, "Tartu-peatükk V. Dali elus. Kirjaniku ja teadlase 100. surma-aastapäeva puhul" – Looming 1972, nr 10, lk 1731–36
* Геннадий Кузнецов, "И только души их, как свечи: очерки о русской Прибалтике". Тарбеинфо – Русский телеграф, Таллинн 2003, lk 86–101
* Suzanne Héral, "Neli avaldamata Karl Knorre kirja Vladimir Dalile", tõlkinud Tõnu Viik – Akadeemia 2012, nr 4, lk 645–661
**Viivi Russak** (aastani 1958 **Viivi Kannes**, 1958–1981 **Viivi Põldmaa**, sündinud 11. novembril 1933 Tallinnas) on eesti geofüüsik.

Elulugu
-------

Ta lõpetas 1952 Tallinna 4. Keskkooli, 1957 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikuna ja 1963 Eesti NSV TA Füüsika ja Astronoomia Instituudi (FAI) aspirantuuri; füüsika-matemaatika-kandidaat (1966, TRÜ), väitekiri "Исследование сумеречного зондирования атмосферы", *Ph.D.* (geograafia, 1992, TÜ), väitekiri "Солнечная радиация в Тыравере".

Oli 1957–59 FAI insener-meteoroloog, 1959–60 vaneminsener, 1960–63 aspirant, 1963–74 nooremteadur, 1974–95 Eesti NSV TA Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudi vanemteadur, 1995-2015 Tartu Observatooriumi teadur, ühtlasi 1997–2001 Eesti Meteoroloogia ja Hüdroloogia Instituudi teadur.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: päikesekiirguse levimine atmosfääris, seda mõjutavad tegurid (pilvisus, aerosool); kiirguskliima; kiirgustingimuste pikaajalised muutused. Üle 100 teadustrükise.

Teoseid
-------

* Высотный ход яркости дневного неба в мезосфере. Изв. АН СССР, физ. aтм. и океана (kaasautor V. G. Rosenberg), V (1969) 6
* Trends of solar radiation, cloudiness and atmospheric transparency during recent decades in Estonia. // Tellus, 42B, (1990) 2
* Evaluation of long-term changes in radiation, cloudiness, and surface temperature on the territory of the former Soviet Union (kaasautor). // J. of Climate 9 (1996) 6
* Changes in the amount of low clouds in Estonia (1955–1995) (kaasautor S. Keevallik). // International J. Climatology, 21 (2001)
* Eesti kiirguskliima teatmik (kaasautor A. Kallis) 2003
* From dimming to brightening: decadal changes in solar radiation at Earth's surface (kaasautor). // Science, 308 (2005) 5723

Isiklikku
---------

Viivi Russak on pedagoogide tütar.

Tema esimene abikaasa oli mükoloog Peeter Põldmaa.

Tema abikaasa oli korvpallur ja korvpallitreener Harri Russak.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. ↑

Kirjandus
---------

* EE 14. Lk 439

Välislingid
-----------

* Viivi Russak Eesti Teadusinfosüsteemis
* 
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Berend Johann von Mellin** (1659–1733) oli Rootsi sõjaväelane ja vabahärra, kes osales Põhjasõjas (kindralmajor).

Elulugu
-------

Berend Johann Mellin sündis 6. veebruaril 1659 Hamburgis Jürgen Mellini ja Anna Magdalena von Löweni perekonda.

Sõjaväes alustas ta teenistust oma isa rügemendis ja liitus 1674. aastal feldmarssal Wrangelli ratsarügemendiga, kus sai 1675. aastal lipnikuks. Järgmise kahe aasta jooksul sai ta veel kornetiks ja leitnandiks. 1679. aastal osales ta Lundi rahu sõlmimisel. 1684. aastal sai ta Mellini jalaväerügemendis kortermeistriks ja 1688. aastal Wismari kuberneri rügemendis kapteniks. 1693. aastal võeti ta vastu maapäeva.

Tegevus Põhjasõja ajal
----------------------

Põhjasõja algul, 1702. aasta 6. märtsil määrati Mellin Eestimaa jalaväerügemendi ülemaks, millega kaasnes ka ülendus oobersti auastmesse.  Augustis kaebas Mellin, et mõisavalitsejad ei aita maal värbamisega kaasa, mille kohta ta esitas siis Eestimaa kindralkubernerile kaebuse. 1707. aastal oli Mellini rügemendi suuruseks Tallinna garnisonis 790 meest. 1709. aasta augustis esitas ta ka kindralkubernerile aruande Rootsi sõdurite suremuse kohta:

*"Palju alamväelasi, keda küll aidata võiks, kui neil oleks ainult süüa, on pikaliste haiguste läbi jõuetuks jäänud, sest nad ei suuda nälja tõttu taas kosuda, nõnda, et tema* (pastor Knieper) *ei või leida küllalt sõnu, et kirjeldada viletsust ning häda, millesse vaesed mehed saamata palga tõttu on sattunud* [...]. *Nagu tema siis seletab, on ta 2 kuu jooksul minu rügemendist üle 100 surnukeha maha matnud[...]."*

Ta oli üks neljast Tallinna garnisoni ohvitserist, kes kirjutas 29. septembril 1710 alla Tallinna linna kapitulatsiooniaktile. Peale linna kapituleerimist ta vara konfiskeeriti, kuid ta suutis osa sellest tagasi saada kui oli venelastele kontributsiooni maksnud.

Ta jätkas veel teenistust Rootsi armees, kuni läks 1723. aastal kindralmajorina erru. Berend Johann von Mellin suri 19. detsembril 1733 Tuhalas (*Toal*).

Isiklik elu
-----------

Berend Johann von Mellin abiellus kaks korda: Anna Helena Wrangelli (abiellusid 1692) ja Gertruda Strykiga (abiellusid 1712).

Esimesest abielus sündis kuus last: Margareta Elisabeth, Georg Johan, Eva Sofia, Anna Charlotta, Georg Bernhard Petrus ja Carl Johann von Mellin.

Teisest abielust sündis Peter Alexander von Mellin.

Viited
------

1. 1 2  "Mellin, Berend Johann v. seit 1691 Frh. seit 1696 Gf. (1659–1733)". Vaadatud 23.02.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  "Mellin nr 43". Vaadatud 23.02.2023.
3. 1 2 3  Fainštein, Viktor. *Eesti rahva ajaloost Põhjasõja aastail 1700–1721*. Lk-d 126, 185–186.
4. ↑  Fainštein, Viktor. *Eesti rahva ajaloost Põhjasõja aastail 1700–1721*. Lk 170.
5. ↑  "Tallinna viimased päevad Rootsi võimu all aastal 1710". Vaadatud 23.02.2023.
Aegviidu supelasutuse suvekohvik Mustjõe kaldal (1940)
**Tõnis Mihkelson** (21. veebruar vkj/5. märts 1887 Kobruvere küla, Vastemõisa vald, Suure-Jaani kihelkond – surmaaeg ja -koht teadmata) oli Eesti arhitekt.

Ta läks 1904. aastal Moskvasse. Õppis aastast 1905 Moskva Maali-, Raid- ja Ehituskunstikoolis, lõpetas selle 1916. Aastatel 1917-1920 töötas ta Moskva Postiametis ehitustööde juhatajana.

Suve lõpust 1920 elas ta Eestis, oli aastatel 1921–1930 Haridusministeeriumi arhitekt.

1944 lahkus ta Saksa sõjalaeval koos abikaasaga Eestist. Pärast seda temast teateid pole, ent arvatakse, et laev uppus.

Töid
----

1920. aastatel rida koolimajade (Petseri Ühisgümnaasium, Harjumaal Loksa ja Raplamaal Kehtna koolimajad) projekte.

* 1936–1938 Mustamäe supelasutus
* 1938 Rakvere supelasutus
* 1938 Korterelamu Tallinnas, Gonsiori tn 25
* 1939 Aegviidu supelasutuse hooned

Isiklikku
---------

Tema abikaasa Elsa Stasch (poolapäraselt Staś) oli sündinud Moskvas, kuid tema vanemad olid pärit Jelgavast Kuramaa kubermangust. 

Nad abiellusid Moskvas 31. juulil 1920.

Viited
------

1. 1 2 3  Mart Kalm. "Mihkelson, Tõnis, arhitekt". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 313
2. ↑   (vaadatud 23.02.2024)
3. ↑  Korteriühistu Gonsiori XXV. "Ajalugu".
4. ↑  Kultuurimälestiste register. "8139 Elamu Gonsiori t. 25, 1937. a."
5. ↑  Pärandkultuuri objekt: Supelasutus (112:KOK:005)
6. ↑  "Optantide isiklikud toimikud. Mihkelson, Elsa Johani t". Eesti Rahvusarhiiv, ERA 36.2.10777

Kirjandus
---------

* Mart Kalm. "Mihkelson, Tõnis, arhitekt". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 313
* Maakoolimajad 1920–40, Eesti 20. sajandi (1870-1991) väärtusliku arhitektuuri kaardistamine ja analüüs. Sandra Mälk Tallinn 2012, lk 54jj

Välislingid
-----------

* Tõnis Mihkelson Urmas Haua sugupuu kodulehel
**Don Pramudwinai** (tai ดอน ปรมัตถ์วินัย; sündinud 25. jaanuaril 1950 Bangkokis) on Tai diplomaat ja poliitik.

Don Pramudwinai omandas California Ülikoolis Los Angeleses bakalaureusekraadi politoloogia alal ja magistrikraadi rahvusvaheliste suhete alal. Lisaks sai ta magistrikraadi rahvusvaheliste suhete alal Tuftsi Ülikoolis. 

Alates 1974. aastast töötas ta Tai Välisministeeriumis. 1981–1985 töötas ta Tai saatkonnas Saksamaa Liitvabariigis. 1985–1988 oli ta Tai Välisministeeriumi Kagu-Aasia osakonna juhataja. 1988–1992 töötas ta Tai saatkonnas Londonis. 1992–1994 oli ta Tai Välisministeeriumi Ida-Aasia osakonna juhataja. 1994–1998 oli ta Tai saadik Šveitsis, Vatikanis ja Liechtensteinis. 1999–2000 oli ta Tai Välisministeeriumi infoosakonna juhataja ja avalike suhete juht. 2000–2004 oli ta Tai saadik Hiina Rahvavabariigis (samaaegselt ka Põhja-Koreas ja Mongoolias). 2004–2007 oli ta Tai saadik Euroopa Liidus, Belgias ja Luksemburgis. 2007–2009 oli ta Tai alaline esindaja Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni juures. 2009–2010 oli ta Tai saadik Ameerika Ühendriikides. 2014. aasta augustist kuni 2015. aasta augustini oli ta Tai välisministri asetäitja.

Alates 20. augustist 2015 on ta Tai välisminister.

Alates 2020. aasta augustist on ta ka Tai asepeaminister.

Viited
------

1. ↑  Mr. Don Pramudwinai. Minister of Foreign Affairs of Thailand Ministry of Foreign Affairs of the Kingdom of Thailand
2. ↑  Thailand. Ministries, etc. rulers.org
3. ↑  Foreign Ministry’s new job is to woo foreign investment, Prayut says The Nation Thailand, 7. august 2020
**Nikita Krjukov** (sündinud 30. mail 1985 Dzeržinskis) on endine Venemaa murdmaasuusataja, kes oli spetsialiseerunud sprindile.

Krjukov sai 2009 aasta maailmameistrivõistlustel Liberecis paarissprindi klassikasõidus neljanda koha. 2010. aasta Vancouveri olümpiamängudel võitis ta individuaalsprindis kuldmedali.

2011. aasta maailmameistrivõistlustel Oslos võitis ta teatesprindis pronksmedali.

2013. aasta maailmameistrivõistlustel Val di Fiemmes võitis ta kuldmedali nii individuaalsprindis kui ka sprinditeates.

2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis võitis ta sprinditeates koos Maksim Võlegžaniniga hõbemedali. Individuaalsprindis oli Krjukov 13. jäädes esimesena poolfinaalist välja. Dopingureeglite rikkumise tõttu tema tulemus tühistati 2017. aastal, kuid pärast edasikaebamist taastas spordiarbitraaži kohus tema tulemuse veebruaris 2018. 

2015. aasta maailmameistrivõistlustel Falunis võitis ta sprinditeates koos Aleksei Petuhhoviga hõbemedali. Individuaalsprindis sai Krjukov neljanda koha, jäädes esimesena medalita.

2017. aastal Lahtis tuli ta sprinditeates koos Sergei Ustjugoviga maailmameistriks.

Maailma karikasarjas osales Krjukov esimest korda 25. novembril 2006. Esimest korda jõudis ta kümne parema hulka detsembris 2007. aastal Kuusamos sprindi klassikasõidus, kui sai viienda koha. Esimest korda jõudis Krjukov poodiumile 2009. aasta novembris Kuusamos, kus sai kolmanda koha sprindi klassikasõidus. Esimese võidu MK-etapil sai ta 2010. aasta märtsis Stockholmis, kui võitis klassikasprindi.

Venemaa meistrivõistlustel tuli ta esimeseks 2008. aastal Sõktõvkaris sprindi vabasõidus. Aasta varem oli ta saanud samas kohas peetud sprindi klassikasõidus hõbemedali.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 2010 Kanada Vancouveris
	+ **kuldmedal** klassikasprindis

* 2014 Venemaa Sotšis
	+ hõbemedal sprinditeates (koos Maksim Võlegžaniniga)

### Maailmameistrivõistlustel

* 2009 Tšehhi Liberecis
	+ 4. koht teatesprindis (koos Andrei Parfjonoviga)
* 2011 Norra Oslos
	+ Pronks pronksmedal sprinditeates (koos Aleksandr Panžinskiga)
* 2013 Itaalia Val di Fiemmes
	+ Kuld **maailmameister** klassikasprindis
	+ Kuld **maailmameister** sprinditeates (koos Aleksei Petuhhoviga)
* 2015 Rootsi Falunis
	+ Hõbe hõbemedal sprinditeates (koos Aleksei Petuhhoviga)
* 2017 Soome Lahtis
	+ Kuld **maailmameister** sprinditeates (koos Sergei Ustjugoviga).

### Maailma karikasarjas

#### Maailma karikas

* **Sprindikarikas**
	+ 3. koht: 2013

Nikita Krjukov osales 92 maailma karikasarja etapil ja jõudis poodiumile 14 korral, millest viiel korral kõige kõrgemale astmele.

#### Maailma karikasarja etapivõidud

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2010 | 17. märts | Stockholm |  Rootsi | klassikasprint |
| **2.** | 2011 | 31. detsember | Oberstdorf |  Saksamaa | klassikasprint |
| **3.** | 2012 | 30. november | Kuusamo |  Soome | klassikasprint |
| **4.** | 2013 | 21. detsember | Asiago |  Itaalia | klassikasprint |
| **5.** | 2016 | 11. veebruar | Stockholm |  Rootsi | klassikasprint |

Välislingid
-----------

* Nikita Krjukov FIS-i kodulehel (inglise)
**Nadine Fähndrich** (sündinud 16. oktoobril 1995) on Šveitsi murdmaasuusataja.

Kuni 23-aastate maailmameistrivõistlustel võitis Fähndrich kolm medalit.

Täiskasvanute seas osales ta 2017. aasta maailmameistrivõistlustel Lahtis, kus sai nii vabatehnikasprindis kui ka 10 km klassikas 25. koha ning oli koos Laurien van der Graaffiga sprinditeates seitsmes.

2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis jäi tema parimaks individuaalkohaks klassikasprindis saadud 20. koht. Sprinditeates jäi ta koos Van der Graaffiga esimesena medalita.

2019. aasta maailmameistrivõistlused Seefeldis saavutas ta tippvõistlustel oma seni parima koha, kui oli 10 km klassikas viies. Vabatehnikasprindis jäi ta esimesena finaalist välja, saades seitsmenda koha.

Maailma karikasarjas debüteeris ta 13. detsembril 2015 Davosis. Esimest korda jõudis poodiumikohale 17. veebruaril 2019 Cognes 10 km klassikas. Hooajal 2016–2017 sai ta U-23 arvestuses MK-sarjas kolmanda koha.

Saavutused
----------

### Kuni 23-aastaste maailmameistrivõistlustel

* 2016 Rumeenia Râșnovis
	+ Hõbe hõbemedal vabatehnikasprindis
* 2018 Šveits Gomsis
	+ Hõbe hõbemedal vabatehnikasprindis
	+ Pronks pronksmedal 10 km klassikas

Välislingid
-----------

* Nadine Fähndrich FIS-i lehel
**Kolme keisri aastaks** (*Dreikaiserjahr*) nimetatakse Saksamaa ajaloos 1888. aastat, kui Saksa keisririiki valitses ühe aasta jooksul kolm keisrit. Selle järgi on Saksamaal tuletatud mnemooniline fraas "kolm kaheksat, kolm keisrit" ("*drei Achten, drei Kaiser*").

2. jaanuaril 1861 suri Preisi kuningas Friedrich Wilhelm IV. Kuna tal polnud järeltulijaid, päris trooni tema noorem vend Wilhelm I. Pärast Saksamaa ühendamist sai temast 18. jaanuaril 1871 ka Saksa keiser. Ta oli troonil kuni 9. märtsini 1888, kui ta suri 90-aastaselt. Tema järglaseks sai ta poeg Friedrich III, kes oli liberaalsete vaadetega, mida jagas ka tema abikaasa Victoria, kes oli samanimelise Suurbritannia kuninganna tütar. Troonile asudes oli aga Friedrich juba 56-aastane ja kannatas kõrivähi käes, mille ravikatsed kõik ebaõnnestusid. Seetõttu ei suutnud ta keisrina isegi rääkida ja sai suhelda vaid kirjutamise teel, lõpuks valitses ta vaid 99 päeva, kuni suri 15. juunil 1888. Uueks keisriks sai tema 29-aastane poeg Wilhelm II, kes aga ei jaganud tema liberaalseid vaateid.

Viited
------

1. ↑  John, Pike (2008). "Kaiser Wilhelm II". *GlobalSecurity.org*.
2. ↑  Hein, Arnulf (2006). "'Drei Achten, Drei Kaiser' – 1888. Trauergottesdienste der jüdischen Gemeinde in Leobschütz". *Confinium: Beiträge zur oberschlesischen Geschichte* (saksa). Lk-d 271–273.
Sadiq Khan (2009)
**Sadiq Khan** (sündinud 8. oktoobril 1970 Londonis) on Suurbritannia poliitik, esimene moslemist Suurbritannia minister läbi aegade, alates 9. maist 2016 Londoni linnapea.

Suurbritannia parlamendi liige. Alates 8. juunist 2009 kuni 11. maini 2010 oli ta Gordon Browni valitsuse transpordiminister. 

Sadiq Khan sündis bussijuhi perekonnas. Ta on õppinud õigusteadust Põhja-Londoni Ülikoolis. Pärast lõpetamist praktiseeris ta Guildfordis inimõiguste alal advokaadina. Seejärel asutas ta koos Louise Christianiga oma ettevõtte Christian Khan. (Christian on vaadetelt vasakpoolne ja kandideeris 2001. aastal Suurbritannia üldvalimistel Sotsialistliku Alliansi kandidaadina, kuid ei osutunud valituks.) Khan on olnud ka Lõuna-Londoni ülikooli külalisõppejõud.

Ta on Leiboristliku partei liige. 2003 teatas Leiboristlik Partei, et enam ei nimeta erakond oma kandidaati Londoni Tootingi valimisringkonnas, vaid korraldab selleks eelvalimised. Thomas Cox, kes oli leiboristide esindaja Tootingis alates 1970 ja juba tublisti üle 70 aasta vana, teatas seepeale, et ei osale eelvalimistel. Khan edestas eelvalimistel 5 vastaskandidaati, võitis ka põhivalimised 43,1%-ga, edestades 6 vastaskandidaati (teiseks tuli konservatiiv James Bethell 30,2%-ga) ja valiti 2005 Tootingi valimisringkonnast parlamenti. 6. mail 2010 valiti ta samast ringkonnast uuesti parlamenti. 

Ta on olnud Jack Straw' esindaja parlamendis (see on tasustamata ametikoht, kuid 90% ministritest on olnud varem mõne ministri esindaja parlamendis), samuti valitsuse esindaja, kes jälgib, et kõik valitsuspartei esindajad hääletaksid parlamendis vastavalt erakonna suunistele, ja parlamendi revisjonikomisjoni liige. Ajakiri Spectator valis Khani 2005 parlamendi aasta uustulnukaks. 

Khan on Tööpartei terrorismivastaste seaduste tulihingeline pooldaja, sealhulgas pooldab ta Suurbritannia riikliku ID-kaardi kasutuselevõttu. Ta on kindlalt Iraagi sõja põhjuste uurimise vastu.

Isiklikku
---------

Sadiq Khan on alates 1994. aastast abielus, tal on kaks tütart. Usutunnistuselt on ta sunniit.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

```
*Sadiq Khani koduleht
```
Jaanus Riibe Kristiine kevadlaadal  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 27. mai 2022
**Jaanus Riibe** (sündinud 18. juunil 1986 Tallinnas) on Eesti poliitik, alates 28. novembrist 2017 Kristiine linnaosa vanem.

Hariduskäik
-----------

2005. aastal lõpetas Riibe medaliga Gustav Adolfi Gümnaasiumi reaalklassi. 2010. aastal kaitses ta Tallinna Tehnikaülikoolis magistrikraadi tööstus- ja tsiviilehituse erialal. 2023. aastal kaitses ta Tallinna Tehnikaülikoolis magistrikraadi infotehnoloogia teaduskonnas e-riigi tehnoloogiate ja teenuste õppekava erialal.

Töökäik
-------

Aastatel 2006–2007 juhtis Jaanus Riibe Tallinna Tehnikaülikooli Ehitusteaduskonna Üliõpilasnõukogu ning aastatel 2007–2008 Tallinna Üliõpilaskondade Ümarlauda. Hiljem töötas Eesti Üliõpilaskondade Liidus arendusjuhina. Tallinna Linnakantseleis töötas Riibe alates 2009. aasta augustist Edgar Savisaare referendina, kuni 2011. aasta novembris sai temast Lasnamäe linnaosavalitsuse asevanem, kes juhtis ligi kuus aastat linnaosa kultuuri- ja noorsootööd. Alates 28. novembrist 2017 on Kristiine linnaosa vanem.

Poliitiline tegevus
-------------------

Aastatel 2011–2013 oli Jaanus Riibe Eesti Keskerakonna Noortekogu esimees ja kuulus ühtlasi Eesti Keskerakonna juhatusse. Lisaks oli ta Eesti Keskerakonna Noortekogu Akadeemilise Ühenduse aseesimees, Kesklinna Klubi esimees ja peasekretär. 

Ta kandideeris 2021. aastal kohalike omavalitsuste valimistel Tallinnas, kogus valimisringkonnas nr 3 (Kristiine linnaosas) 871 häält ja valiti Tallinna linnavolikogu liikmeks. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 490 häält ning ei osutunud valituks.

Liikmesus
---------

Jaanus Riibe on kuulunud Gustav Adolfi Gümnaasiumi õpilasomavalitsusse, Eesti Väitlusseltsi, Tallinna Tehnikaülikooli üliõpilasesindusse, Tallinna Üliõpilaskondade Ümarlauda, Eesti Üliõpilaskondade Liitu, Eesti Noorteühenduste Liitu jm. Ta on olnud Tallinna Linna Noortenõukogu aseesimees.

Artikleid
---------

* "Tudengi töö on õppida 1315 krooni eest kuus?" Virumaa Teataja, 6. aprill 2010
* "Tudengid – kuidas edasi?". Postimees, 21. mai 2010
* "Noore inimese raske valik" Postimees, 17. juuni 2010
* "Vaata ette, punk on tulekul!". Delfi, 22. september 2010
* "Õppelaenu asemel korralik õppetoetus". Delfi, 21. juuni 2012

Viited
------

1. 1 2  "Kogud ja klubid" Keskerakonna kodulehel
2. 1 2  "Noore inimese raske valik" Postimees, 17.06.2010
3. 1 2 3 4 5  Urmi Reinde "Jaanus Riibe: "Pime usk ei ole meie moodi!"" Kesknädal, 8. juuni 2011
4. ↑  Jaanus Riibe Tallinna kodulehel
5. ↑  "Keskerakonna noortekogu esimeheks saab Jaanus Riibe" Delfi, 7. mai 2011
6. ↑  "Lasnamäe linnaosa vanema asetäitjateks sai kaks kesknoort" Delfi, 7. november 2011
7. ↑  "Keskerakonna noortekogu esimeheks valiti Jaanus Riibe" Postimees, 07.05.2011

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jaanus Riibe** |

* Urmi Reinde. "Jaanus Riibe: "Pime usk ei ole meie moodi!"". Kesknädal, 8. juuni 2011
* Indrek Veiserik. "Jaanus Riibe: Poliitikud, täitke noortele antud lubadusi!". Kesknädal, 9. mai 2012
**Rooma Klubi** on 1968. aastal Roomas asutatud mõttekoda. Kirjeldab end kui "mõttetalgute keskkond ning uurimiskeskus, mis keskendub loovusele ja algatusvõimele". See on grupp teadlasi, ökonoomikuid, majandusinimesi, kõrgetasemelisi avaliku sektori töötajaid, valitsusjuhte ja endisi valitsusjuhte üle maailma. Rooma Klubi asutas Itaalia ärimees Aurelio Peccei eesmärgiga tegeleda suuremate probleemidega, kui suudavad tegeleda praegused liiga kitsa valdkonna uurimiskeskused või valitsused, mis on liialt osakondadeks jagatud. 

Rooma Klubi uurib tänapäevaseid globaalseid probleeme ja võimalikke tulevikustsenaariume, mõistmaks mis on toimumas, ning soovitamaks tegutsemist mitmetel tasanditel – indiviidist kuni valitsusteni. Klubi liikmed jagavad usku, et iga inimene on võimeline andma oma panuse ühiskondade parandamiseks.

Klubi tellib globaalprobleemide teemal aruandeid teadlastelt. Nende põhjal on ilmunud sari mõjukaid raamatuid.

"Kasvu piirid" (*The Limits to Growth*) on Rooma Klubi tuntuim raamat aastast 1972. Sellele on kirjutatud terve hulk analüüse ja järgesid - 20/30/40/50 aastat hiljem, sh ka kunagiste autorite ja Rooma Klubi poolt.

Eesti Rooma Klubi
-----------------

Eesti Rooma Klubi (ERK) asutati 9. jaanuaril 2001 kui Rooma Klubi rahvuslik haru. ERK liikmete hulka kuulub 40-50 mõjukat teadlast, majandus- ja ühiskonnategelast. Rooma Klubi auliikmena on Eestist kuulunud Rooma Klubisse Andres Tarand. ERK liikmeks valitakse juhatuse otsusega, liikmed, president, juhatus ja asutajad ning Klubi tegevus on avalik ERK kodulehel.

Rooma Klubi aruandeid
---------------------

Rooma Klubi aruanded on kirjutatud erinevate autorite poolt, enamasti Klubi liikmete hulgast. Aruannete ehk selles ajas kõige olulisemate globaalsete muutuste või trendide analüüsivad kokkuvõtted arutab läbi klubi kogu ning määrab, kas antud uuring on Rooma Klubi raport või ei. Seni ilmunud Rooma Klubi raportid leiad Rooma Klubi raportite nimistust.

Organisatsioon
--------------

Kaaspresidendid: Sandrine Dixson-Declève ja Mamphela Ramphele. 

Teisi tuntumaid liikmeid: Ugo Bardi, Carlos Alvarez Pereira, Ashok Khosla, Eberhard von Koerber, Benjamin Bassin, Hollandi kuninganna Beatrix, Juan Luis Cebrian, Orio Giarini, Talal Halman, Fernando Henrique Cardoso, José Sarney, Javier Solana, Manmohan Singh, Kamal Hossain, Esko Kalimo, Martin Lees, Roberto Peccei, Maria Ramirez Ribes, Viktor Sadovnitši, Keith Suter, Majid Tehranian, Raoul Weiler, Anders Wijkman ja Mihhail Gorbatšov.

Kriitika
--------

Rooma Klubi seisukohtades on leitud uusmaltusiaanlikke väiteid. Klubi on süüdistatud ka liigses elitaarsuses ja Euroopa-kesksuses, samuti poliitilises pahempoolsuses. 

Mitmed vandenõuteooriad on pidanud Rooma klubi salajaseks võimukeskuseks.[*viide?*]

Välislingid
-----------

* Rooma Klubi koduleht
* Eesti Rooma klubi koduleht
* Raamat "Limits of Growth – the 30 year update"
* Heliintervjuu Dennis Meadowsiga (üks Rooma klubi liikmetest ja raamatu autoritest) 9. oktoober 2004
* Aastakonverents 2004: "Limits of Ignorance"
* Uppsala Protocol: näide, kuidas käituda ühe ressursi limiidi puhul