recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib sotsiaalsest nähtusest; filmi kohta vaata artiklit Kullapalavik (film).* |

---

**Kullapalavik** oli ja on aeg, kui töölised koondusid erinevaist maailma paigust kindlale alale, kus on leitud suuremas koguses kulda. Tihti on neist tekkinud uusasustused aladel, kus varem inimasustus oli hõre või puudus, eriti paistis see silma Austraalias ja Põhja-Ameerikas.

Kuigi kulda on kaevandatud juba Rooma Impeeriumist saadik ja varemgi, siis suurimad kaevandused jäid kullapalaviku perioodi 18. sajandi keskpaigast kuni 20. sajandi alguseni. Sel ajal võttis hoogu ka tööstusrevolutsioon, mis oli kaevandustes kasutatava tehnoloogia ja uute tehniliste lahenduste kiireks arendajaks, kõik see omakorda kiirendas muude kaevandusega seotud harude nagu transport, logistika, rasketehnika jne arengut. Kullakaevandus iseenesest ei olnud küll niivõrd tulus, aga paljud vahendajad ja transpordifirmad teenisid hiigaslikke kasumeid kulla käitlemisega, selle tulemusena tekkisid esimesed tõelised tänapäeva mõistes miljonärid ja teatud regioonis monopolfirmad.

Kuna maailma majandus ja rahandus on paljuski põhinenud kullal ja eriti on kullaindeks rohkem esile tõusnud madalamate majandusseisude ajal, siis lühiajalised nn mini-kullapalavikud tekivad ka sel ajal. Viimane taoline oli Kakamega kullapalavik. 2008. aasta majandussurutise järel, mis viis kulla hinna rekordkõrgustesse, on kullapalavikust rääkima hakatud ka Lõuna-Ameerikas.

Vaata
-----

* California kullapalavik
Maailma Majandusfoorumi asutaja ja tegevjuht Klaus Schwab 2008. aasta Davosi tippkohtumisel
**Maailma Majandusfoorum** (inglise keeles *World Economic Forum*, WEF) on Šveitsi mittetulundusfond, mida teatakse eelkõige seoses selle korraldatud tippkohtumisega Davosi mägikuurordis Šveitsi idaosas iga aasta jaanuaris.

Foorumi üritustel kohtuvad rahvusvahelised äriliidrid, maailma tipp-poliitikud, intellektuaalid ja ajakirjanikud, arutades maailma ees seisvaid küsimusi, muuhulgas ka tervishoiu ja keskkonnahoiu vallast.

Lisaks tippkohtumistele avaldab Maailma Majandusfoorum uurimisraporteid. Samuti korraldab see "Uute tšempionite iga-aastasi kohtumisi" (*Annual Meeting of the New Champions*) Hiinas ning piirkondlikke üritusi. 2008. aastal olid nende seas kohtumised Euroopas, Kesk-Aasias, Ida-Aasias, Aafrikas, Lähis-Idas, Venemaa tegevjuhtide ümarlaud ning Maailma Majandusfoorum Ladina-Ameerika teemal. 2008. aastal alustas fond ka ülemaailmse agenda teemalisi tippkohtumisi (*Summit on the Global Agenda*) Dubais.

2011. aasta Davosi tippkohtumine toimus 26.–30. jaanuaril.

Organisatsioon rajati 1971. aastal **Euroopa Juhtimisfoorumi** (inglise keeles *European Management Forum*) nime all. Praeguse nime sai see 1987.

Maailma Majandusfoorumi asutaja ja tegevjuht on Klaus Schwab.

Maailma Majandusfoorumi peakorter asub Šveitsi Genfi kantoni Cologny vallas.

Uurimisraportid
---------------

* Globaalne IT raport (*Global Information Technlogy Report*)
* Globaalne konkurentsivõime raport
* Inimkapitali aruanne 2013 (*The Human Capital Report*)
**Andrzej Pszenicki** (vene Анджей Павлович Пшеницкий; 10. detsember (29. november vkj) 1869 Pabianice, Piotrkówi kubermang – 5. august 1941 Varssavi) oli poola ehitusinsener.

Andrzej Pszenicki õppis esialgu Pabienices, seejärel Piotrków Trybunalski koolis. Gümnaasiumi lõpetas kuldmedaliga ja jätkas õpinguid Peterburi teedeinseneride instituudis, mille lõpetas 1898. aastal.

Pärast ülikooliõpinguid töötas 1919. aastani Peterburis – esialgu sildade insener-konstruktorina, hiljem peainsenerina. 
Ühtlasi töötas ta Peterburi teedeinseneride instituudis õppejõuna (professor 1916. aastast). 1916. aastast Peterburi tsiviilehitusinseneride instituudi sildade kateedri juhataja.

1908. aastal võitis ta Dvortsovõi silla projekteerimise rahvusvahelise konkursi.

Pszenicki projekti järgi 1921.–1923. aastatel ehitatud uus Narva raudteesild
Aastail 1919–1921 elas ja töötas Eestis, kus aitas taastada sõjas kannatada saanud sildu ja projekteeris üle Narva jõe kulgeva Narva raudteesilla. Lühikest aega töötas ta õppejõuna Läti Ülikooli tehnikateaduskonnas Riias.

Aastal 1921 naasis Varssavisse ja asus tööle Varssavi tehnikaülikooli – aastatel 1921–1939 oli ta sillaehituse kateedri juhataja, 1929–1932 ühtlasi ülikooli rektor. 

Pszenicki projektide järgi on teiste seas valminud Peterburi Dvortsovõi sild (ehitatud 1912–1916) ning üle Wisła jõe Piłsudski sild Krakówis (1934) ja Piłsudski leegionite sild Płockis (1938). 

Koos professor Nikolai Beleljubskiga projekteeris ta silla üle Msta jõe Borovitšis (Beleljubski sild, ehitatud 1905) ning üle Volga jõe 2 silda – Kaasani lähedal Romanovi (1911–1913) ja Simbirski lähedal Imperaatori silla (1913–1916). 

Andrzej Pszenicki suri Varssavis 5. augustil 1941, olles 71-aastane. Ta on maetud Powązki kalmistule.

Tema nime kannab tänav Varssavis Mokotówi linnaosas.

Tunnustus
---------

* 1910 – Peterburi teedeinseneride instituudi Nikolaj kuldmedal (anti välja kord kümne aasta jooksul)
* 1923 – valiti Poola Tehnikateaduste Akadeemia tegevliikmeks
* 1938 – Varssavi tehnikaülikooli audoktor

* Dvortsovõi sild Peterburis üle Neeva jõeDvortsovõi sild Peterburis üle Neeva jõe
* Piłsudski sild Krakówis üle Wisła jõePiłsudski sild Krakówis üle Wisła jõe
* Sild üle Msta jõe BorovitšisSild üle Msta jõe Borovitšis
André Almeida 2016. aastal Lissaboni Benfica särgis mängimas
**André Gomes Magalhães de Almeida** (sündinud 10. septembril 1990 Lissabonis) on Portugali jalgpallur, kes mängib kaitsja või poolkaitsjana Portugali kõrgliiga klubis Lissaboni Benfica.

Aastatel 2009–2011 mängis ta Belenenseses. 2011. aasta suvel liitus ta Benficaga. Suurema osa Portugali kõrgliiga hooajast 2011–12 mängis ta laenul Leirias. Benficaga on ta tulnud viis korda Portugali meistriks.

Debüüdi Portugali jalgpallikoondises tegi Almeida 11. oktoobril 2013 MM-i valikmängus Iisraeli vastu. Järgmisel aastal kuulus ta Portugali koondisse maailmameistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Benfica
* Primeira Liga: 2013–14, 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2018–2019
* Taça de Portugal: 2013–14, 2016–17
* Taça da Liga: 2011–12, 2013–14, 2014–15, 2015–16
* Supertaça Cândido de Oliveira: 2014, 2016, 2017
* UEFA Euroopa Liiga: Teised kohad 2012–13, 2013–14

Välislingid
-----------

 André Almeida – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Profiil Lissaboni Benfica kodulehel

| * v
* r
Portugali koondis  –  2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Eduardo
* 2 B. Alves
* 3 Pepe
* 4 Veloso
* 5 Coentrão
* 6 William
* 7 C. Ronaldo (c)
* 8 Moutinho
* 9 H. Almeida
* 10 Vieirinha
* 11 Éder
* 12 Patrício
* 13 Costa
* 14 Neto
* 15 Rafa
* 16 Meireles
* 17 Nani
* 18 Varela
* 19 A. Almeida
* 20 Amorim
* 21 Pereira
* 22 Beto
* 23 H. Postiga
* Treener: Bento

 | Portugal |
**Ar 66** on õppelennuk, mis konstrueeriti 1932. aastal lennukiehitusettevõttes Arado Handelsgesellschaft ja jõudis teenistusse järgmisel aastal. Lennukit kasutati algul õppelendudeks, kuid teise maailmasõja ajal hakati seda kasutama ka öise pommituslennukina.

Arendus ja tootmine
-------------------

Arado peakonstruktor Walter Rethel alustas uue kahekohalise õppelennuki väljatöötamist 1931. aastal ning järgmisel aastal sooritas selle esimene prototüüp Ar 66A esmalennu. Teine prototüüp Ar 66B oli varustatud ujukitega ning ette nähtud merelendurite väljaõppeks. Kokku valmis 10 sellest versioonist lennukit.

1933. aastal algas õppelennuki sariversiooni Ar 66C tootmine. Sel oli muudetud veidi tüürisid ning telik oli saanud väiksema läbimõõduga kõrgsurverehvidega rattad. Kuna lennukist sai Luftwaffe standardõppelennuk, siis ei saanud Arado üksi tellimuste täitmisega hakkama. Lennukit valmistati lisaks Arado Brandenburgi ja Warnemünde tehaste ka Bayerischen Flugzeugwerke (BFW), Focke-Wulf, MIAG ja AGO tehastes. Koos prototüüpidega kokku valmis 1456 Ar 66 lennukit. Kuus lennukit müüdi 1937. aastal Hispaaniale. See jäi aga ainukeseks välistellimuseks.

Kasutus
-------

Arado Ar 66C oli Luftwaffe üks peamiseid õppelennukeid. Kui 1943. aastal hakati idarindel looma öiste pommituslennukite gruppe (*Nachtschlachtgruppe*), siis leidsid Arado lennukid kasutust ka seal. Paljude Ar 66C telikud olid talvel varustatud suuskadega. 

Liibavi lennukoolis aastatel 1943–44 õppinud eestlaste grupile toimus samuti väljaõpe Arado Ar 66C lennukeil. Kooli lõpetanud lenduritest moodustati 1944. aasta suvel 11. öölahingulennugrupi (*Nachtschlachtgruppe 11*) juurde 3. salk, mis kasutas samu kooli lennukeid öisteks pommituslendudeks Narva ja Tartu rindel.

Arado Ar 66-d olid ka lätlastega mehitatud Nachtschlachtgruppe 12 kasutuses.

Veel pärast teist maailmasõda leidis Arado Ar 66 õppelennukina kasutust Tšehhoslovakkia lennuväes.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Arado Ar 66** |

* Arado Ar 66c
MRP-AEG Infobülletään nr 17
**MRP-AEG Infobülletään** oli organisatsiooni MRP-AEG põrandaalune omakirjastuslik väljaanne, mis levis kirjutusmasina trükis ajavahemikus 1987 (nr 1, 1. september) kuni 1988 (nr 23, september). Samanimeline bülletään ilmus paarikuulise hilinemisega ka Rootsis MRP-AEG Välisesinduse väljaandel (numbrid 15–23 Rootsis ei ilmunud). Infobülletään meenutas sisult ja vormilt aastail 1978–1986 ilmunud vastupanuliikumise põrandaalust kroonikat *Lisandusi mõtete ja uudiste vabale levikule Eestis*. Bülletääni numbrites trükiti ära MRP-AEG avaldusi ja seisukohavõtte, MRP-ga seotud dokumente, ülevaateid meeleavaldustest, pikettidest ja teistest aktsioonidest ning võimude repressioonidest, niisamuti temaatilisi artikleid, ajalooülevaateid ja memuaare.

Vaata ka
--------

* Omakirjastuslik tegevus Eestis

Viited
------

1. ↑  Tarmo Teder. Infobülletään – vaba ajakirjanduse jäämurdja[*alaline kõdulink*] Postimees, 30. september 1998.

Kirjandus
---------

* *MRP-AEG Infobülletään*. Nr 1 (1. september 1987) - nr 23 (september 1988). Tallinn: MRP-AEG, 1987-1988. UDK 94:327 (430:47+57) (051), UDK 323.26 (474.2) (051).
* *MRP-AEG Infobülletään*. Nr 1 (november 1987) - nr 13 (juuni 1988) - nr 14 (?). Toimetanud Tiit Madisson, Margus Reemets. Rootsi: MRP-AEG Välisesindus, 1987-1988. UDK 94 :327 (430:47+57) (051), UDK 323.26 (474.2) (051).
* *MRP-AEG infobülletään 1987-88*. Kogumik. [Koostajad Eve Pärnaste, Viktor Niitsoo; toimetajad Lea Arme, Viktor Niitsoo; järelsõna: Tõnu Parming]. Kirjastus SE&JS. Tallinn, 1998. 614 lk. ISBN 9985854179
* Viktor Niitsoo. *Müürimurdjad: MRP-AEG ja ERSP lugu*. Tallinn: [Ortwil], 2002. ISBN 9985897137
**Nils Bernhard Sachris** (9. detsember 1923 Tartu – 21. august 2014) oli eesti arst ja tõlkija.

Ta lõpetas aastal 1942 Jakob Westholmi Gümnaasiumi. Samal aasta 17. mail astus ta vabatahtlikult Saksa sõjaväkke (Flugmeldekompanie 38) ja ta teenis seal 5. jaanuarini 1944, mil vabanes sõjaväest hilisemate repressioonideta. Aastal 1942 astus ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas aastal 1950 arstina. Aastal 1960 astus ta toona põranda all vaikselt tegutsenud Eesti Üliõpilaste Seltsi.

Teda kutsus professor Rudolf Bernakoff günekoloogiahuvi tõttu oma kateedrisse assistendiks, kuid määramiskomisjonis keelduti teda ülikooli juurde tööle lubamast. Seetõttu suunati ta pärast ülikooli lõpetamist röntgenoloogiks Saaremaale Kingissepa Rajoonihaiglasse, kus ta töötas aastatel 1950–1954. 1954–1956 töötas ta röntgenoloogina Võru-Kubija Tuberkuloosi Sanatooriumis (kuni selle mahapõlemiseni). 1956–1991 töötas ta Tartu Kliinilise Haigla Toome sisehaiguste kliinikus röntgeniosakonna juhatajana ja röntgenoloogina. Seejärel läks pensionile.

Ta on tõlkinud eesti keelde bioeetika konventsiooni ja mitmesuguseid muid materjale ajakirjale Akadeemia, sealhulgas taani keelest. Ta oli Eesti Looduseuurijate Seltsi ja Akadeemilise Baltisaksa Kultuuri Seltsi liige.

Ta oli kirglik kalamees, ta on olnud Tartu Kalaspordi Klubi esimees. 1970. aastatel sai temast Kalevi spordiseltsi auliige.

Tunnustus
---------

* 1997 – Riigivapi II klassi teenetemärk
* 2004 – Tartu medal

Viited
------

1. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 894

Kirjandus
---------

* Helbe Merila-Lattik. "Eesti arstid 1940–1960". Lk 986

Välislingid
-----------

* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944



]
**Tähti Saar** (30. jaanuar 1944 – 18. juuni 2016) oli eesti arst ja meditsiiniõppejõud.

Ta sündis Viljandis, kuid tema haridustee on kulgenud peamiselt Tartus. 
1962. aastal lõpetas ta kuldmedaliga Tartu 1. Keskkooli (praegune Hugo Treffneri Gümnaasium) ning 1968. aastal *cum laude* Tartu Ülikooli arstiteaduskonna. 

Olles omandanud anestesioloogi eriala, asus ta tööle Kuressaare Haiglas. 
1971. aastal naasis Saar ülikoolilinna, kus jätkas tööd anestesioloogina Tartu Kliinilises Haiglas. 

Paralleelselt kliinilise tööga pühendus ta ka õppe- ja teadustööle ning oli alates 1979. aastast arst-õppejõud. 
Ta avaldas üle 80 teadustöö, eriti suur on Tähti Saare panus kardioanesteesia ja kardiointensiivravi, samuti pulmonoloogilise intensiivravi ja lasteanesteesia arengusse Eestis.

Tunnustus
---------

* 1992 Eesti Vabariigi teaduspreemia
* 2010 Tartu Ülikooli aumärk
* 2014 Tartu Ülikooli medal

Viited
------

1. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 8.12.2022.
2. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 5.12.2022.
**André-Frank Zambo Anguissa** (sündinud 16. novembril 1995 Yaoundés) on Kameruni jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Napoli ja Kameruni jalgpallikoondises.

2014. aastal suundus ta Kameruni klubist Coton Sport Prantsusmaale Stade de Reimsi. Aasta hiljem sõlmis ta oma esimese profilepingu, kui liitus Marseille Olympique'iga. Debüüdi klubi põhimeeskonnas tegi ta 17. septembril 2015 UEFA Euroopa Liiga mängus FC Groningeni vastu. 2018. aastal jõudis ta Marseille Olympique'iga UEFA Euroopa Liiga finaali, kus kaotati Hispaania klubile Madridi Atlético.

2018. aasta augustis liitus ta Inglismaa kõrgliiga klubiga Fulham. Hooajal 2019–2020 mängis ta Fulhamist laenul Hispaania kõrgliiga klubis Villarreal. Hooajal 2021–22 mängib ta laenul 

Debüüdi Kameruni jalgpallikoondises tegi Zambo Anguissa 24. märtsil 2017 sõprusmängus Tuneesia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiri teises alagrupimängus Austraalia vastu. 2019. aastal valiti ta Kameruni koondisse Aafrika rahvaste karikavõistlustele.

Välislingid
-----------

 André-Frank Zambo Anguissa – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib ülestõusu juhist; laeva kohta vaata artiklit Nils Dacke (laev)* |

---

Nils Dacke kuju Virserumis
**Nils Dacke** (surnud juulis 1543) oli Rootsi talupoeg, kuningas Gustav I vastase ülestõusu (Dacke-vaenuse) juhtfiguur.

Dacke oli pärit tolleaegselt Taani ja Rootsi piirialalt Smålandist. Ta paistis juba 1530. aastatel silma kuningavastase meelsusega, mille oli põhjustanud riigi katoliiklusevastane poliitika, üha kasvavad maksunõudmised ning piirikaubanduse keelamine. 1536. aastal mõisteti ta süüdi foogti tapmises ning pidi trahviks maksma kümme härga.

1542. aastal algas Smålandis suur ülestõus, mis oli suurelt osalt Dacke poolt juhitud. Olukorra ohtlikkust alahinnanud Gustav I saatis Dacke vastu saksa palgasõdurite väesalga, kuid need ei saavutanud edu. Peagi oli Dacke kontrolli all kogu maakond ning sama aasta novembris sõlmisid tema ja kuningas vaherahu. Nii sai Dackest ajutiselt kogu Smålandi valitseja. Ta taastas katoliku liturgia, piirikaubanduse ning püüdis kuningaga ka kompromissile jõuda, et neid muudatusi kinnistada. Gustav andiski petlikke lubadusi, valmistudes samal ajal juba uueks ja palju jõuliseks sõjaliseks pealetungiks. 1542. aasta lõpus ja 1543. aasta alguses pakkusid Dackele abi mitmed Põhja-Saksa vürstid, eriti Mecklenburgi hertsog Albrecht VII, kes lootis Rootsi kuningaks saada. Vana unioonikuninga Christian II sugulased lootsid samas Smålandi ka Kalmari uniooni taastamiseks ära kasutada. Dacke lükkas aga kõik need pakkumised tagasi. 

1543. aasta alguses alustasid Gustav I väed uut pealetungi Smålandile. Sedakorda said talupojad lüüa ning Dacke põgenes. Taani-Rootsi piiril saadi talle aga jälile ning ta lasti maha. Gustav käskis hävitada kogu tema perekonna, teistele mässajatele andis aga üldiselt armu. Pärast seda muutus Gustavi sisepoliitika tunduvalt mõõdukamaks ning ettevaatlikumaks.
Tanīsa linnamägi Raunas, võimalik Sotecle linnuse asupaik
**Sotecle linnus** oli 13.–14. sajandil Tālavas, tänapäeva Põhja-Lätis asunud linnus.

Soteclet on esmamainitud Henriku Liivimaa kroonikas, mille järgi see oli 13. sajandi alguses latgali üliku Russini elupaigaks ja ilmselt ka Sotecle linnusepiirkonna keskus. Teist ja viimast korda mainitakse seda 1318. aastast pärinevas dokumendis.

Kuna kumbki allikas linnuse täpsemat asukohta ei avalda, siis on erinevad autorid paigutanud seda paljudele erinevatele linnamägedele. Levinuim on arvamus, et see asus Kvēpene linnamäel Raiskumsi lähedal. Sellele vaidleb vastu Läti ajaloolane Ēvalds Mugurēvičs, kes juhib tähelepanu asjaolule, et kroonika ja 14. sajandi dokumendi teksti tõlgendades võib väita, et linnus pidi asuma Koiva vasakul kaldal, kuna Sotecles elanud Russinit on vastandatud jõe parema kalda latgalitele ja liivlastele, ja hilisemal Riia peapiiskopi maal. Kvēpene linnamägi neile kriteeriumitele ei vasta. Mugurēvičsi arvates on kõige tõenäolisem Sotecle linnuse koha kandidaat Rauna Tanīsa linnamägi. Selle kasuks räägivad ka arheoloogilised leiud, mille kohaselt oli tegemist 13.–14. sajandil kasutuses olnud latgali elanikkonnaga kindlusega. Samuti asub see suhteliselt lähedal Võnnule, mis seletab Russini tihedaid sidemeid sealse komtuuri Bertoldiga, ja samas eemal peamisest liiklussoonest Riia–Pihkva teest, mis seletab, miks kroonikas Soteclet nii vähe mainitakse.

Veel mõned usutavamad linnuse asupaiga spekulatsioonid seostavad seda Nītaure linnamäega, kus samuti leiduvad 13.–14. sajandist pärinevad latgali asustusele viitavad leiud, kuid tegemist on hilisemal ordumaal ja Võnnust kaugemal asunud kohaga. Vecpiebalga lähedane Ineši valla Lejasburkāni linnamägi jääb Võnnust veel kaugemale ja on õhukese kultuurikihiga. Vijciemsi Celītkalns ja Kauguri Pekaskalns asuvad samuti ordu territooriumil. Mõned varasemad autorid on Soteclet paigutanud näiteks ka Urga mõisa kohale Aloja lähedal (13. sajandi kindlustused puuduvad ja jääb liivlaste asualale), Plāņi mõisa lähedale (latgali asustus puudus) ja isegi Tartu lähistele.

Vaata ka
--------

* Autine linnus
* Beverini linnus
* Liivimaa ristisõda

Viited
------

1. 1 2 3  Indriķa hronika. Läti keelde tõlkinud Ā. Feldhūns; eessõna ja kommentaarid Ē. Mugurēvičs. Rīga: Zinātne, 1993. XII, kommentaar 12, 14
2. 1 2 3  *Henriku Liivimaa kroonika = Heinrici chronicon Livoniae*. Ladina keelest tõlkinud Richard Kleis, toimetanud ja kommenteerinud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat 1982. Lk 89, kommentaar 4
3. ↑  Lang, Valter. Baltimaade metalliaeg. Õppematerjale. Tartu, 2003. Lk 125

Läti muinaslinnuseid

Aizkraukle muinaslinnus • Āraiši järvelinnus • Autine linnus • Babīte linnamägi • Beverini linnus • Daugmale muinaslinnus • Jersika linnus • Koknese muinaslinnus • Korneti linnus • Krimulda muinaslinnus • Laši linnus • Lielvārde muinaslinnus • Mazsalaca muinaslinnus • Mežotne muinaslinnus • Metimne linnus • Owele linnus • Purke linnus • Sattesele linnus • Sēlpilsi muinaslinnus • Sotecle linnus • Talsi muinaslinnus • Tērvete muinaslinnus • Turaida muinaslinnus • Urele linnus • Võnnu muinaslinnus
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Copa América |
| **Hõbe** | 2019 |  |
| **Pronks** | 2011 |  |
| **Pronks** | 2015 |  |

**André Martín Carrillo Díaz** (sündinud 14. juunil 1991 Limas) on Peruu jalgpallur, kes mängib parema äärepoolikuna Saudi Araabia kõrgliiga klubis Al Hilal ja Peruu jalgpallikoondises.

Peruu kõrgliigas debüteeris ta 2009. aastal Alianza Lima meeskonnas.

2011. aasta mais sõlmis ta viieaastase lepingu Portugali kõrgliiga klubiga Lissaboni Sporting.

2016. aasta juulis liitus ta Portugali klubiga Lissaboni Benfica. Benficas mängis ta vaid hooajal 2016–17, kuid sel hooajal klubiga Portugali meistriks. Hooajal 2017–18 oli ta Benficast laenul Inglismaa kõrgliiga klubis Watford ja 2018–19 Al Hilalis. Al Hilaliga sõlmis ta 2019. aasta juulis nelja-aastase lepingu.

Peruu jalgpallikoondises debüteeris Carrillo 2011. aastal. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 15. augustil 2012 sõprusmängus Costa Rica vastu. 2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste viimases alagrupimängus lõi ta värava Austraalia vastu. Ta on kuulunud Peruu koondise veel lisaks neljal Copa América turniiril.

Saavutused
----------

Sporting CP
* Taça de Portugal: 2014–15
* Supertaça Cândido de Oliveira: 2015

Benfica
* Primeira Liga: 2016–17
* Taça de Portugal: 2016–17
* Supertaça Cândido de Oliveira: 2016

Al-Hilal
* Saudi Professional League: 2019–20, 2020–21
* King Cup: 2019–20
* Saudi Super Cup: 2018, 2021
* AFC Meistrite Liiga: 2019, 2021

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 6.2.2022)

| * v
* r
Peruu koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Gallese
* 2 Rodríguez
* 3 Corzo
* 4 Santamaría
* 5 Araujo
* 6 Trauco
* 7 Hurtado
* 8 Cueva
* 9 Guerrero (c)
* 10 Farfán
* 11 Ruidíaz
* 12 Cáceda
* 13 Tapia
* 14 Polo
* 15 Ramos
* 16 Cartagena
* 17 Advíncula
* 18 Carrillo
* 19 Yotún
* 20 Flores
* 21 Carvallo
* 22 Loyola
* 23 Aquino
* Treener: Gareca

 | Peruu |
Dooria stiili talastik
**Talastik** on piirkond, kus sein või sammastik puutub kokku katuse või järgmise korrusega.

Talastik koosneb arhitraavist ehk epistüülist ehk alustalast, sellel asuvast friisist ja karniisist ehk geisonist. Arhitraav toetub sammaste kapiteelidele, täpsemalt kapiteelide ülemistele osadele, milleks on abakus ja selle all olev ehhiin. Karniisi peal võib asuda katuse kaldserv ehk kaldkarniis. Karniisi ja kaldkarniisi vahele jäävat kolmnurkset katuseosa nimetatakse tümpanoniks. Katusenurkades karniisi ja kaldkarniisi kokkupuutekohtades võivad asuda ilukujud ehk akroteerid, samuti veesülitid.

Vanarooma ja renessanssarhitektuuris on talastiku kõrguseks umbkaudu veerand sammaste kõrgusest, millele nad toetuvad.

Dooria talastikus on arhitraav liigendamata. Friisil asuvad vaheldumisi metoobid ja triglüüfid ning sellist friisi nimetatakse metooptriglüüffriisiks. Triglüüfid on alad, mis on kaunistatud püsttriipudega. Metoobid on triipudega kaunistamata, aga vahel on nad kaunistatud muudmoodi.

Atika-joonia talastikus on arhitraav rõhtsalt kolmeks jaotatud. Selle peal asuvad friis ja hammaslõigeehisliist.

Väikeaasia-joonia talastikus on hammaslõigeehisliist vahetult arhitraavi peal.

Joonia talastiku osade vahel kasutati palju ehisliiste, eriti munavööti ja pärlvööti ehk astragaali.

Hellenistlikus ja rooma arhitektuuris hakati talastikku järjest enam kaunistama. Stiile ühendati, lisati uusi elemente, näiteks konsoolkarniise, viimistleti (sofitid).

Niisugust talastikku, kus puudub friis, nimetatakse mittetäielikuks, aga sellist, kus puudub arhitraav, lihtsustatuks.

Vaata ka
--------

* Order

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Antiigileksikon, 2. kd. lk. 207
Gastón Pereiro
**Gastón Rodrigo Pereiro López** (sündinud 11. juunil 1995 Montevideos) on Uruguay jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Cagliari ja Uruguay jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikrjääri Uruguay klubis Nacional, mille põhimeeskonnas debüteeris ta Uruguay kõrgliigas 2013. aastal. Hooajal 2014–15 tuli ta klubiga Uruguay meistriks.

2015. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Hollandi kõrgliiga klubiga PSV Eindhoven. Hooaegadel 2015–16 ja 2017–18 tuli ta klubiga Hollandi meistriks. Aastatel 2015–2019 lõi Pereiro igal hooajal Hollandi kõrgliigas vähemalt 10 väravat.

2020. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Cagliariga.

Ta osales 2015. aastal Uruguay kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel. Ta lõi turniiril ka ühe värava. Uruguay jalgpallikoondises tegi Pereiro debüüdi 10. novembril 2017 mängus Poola vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 7. septembril 2018 sõprusmängus Mehhiko vastu. Ta kuulus Uruguay koondisse 2019. aasta Copa Américal.

Saavutused
----------

Nacional
* Uruguay Primera División (1): 2014–15

PSV
* Eredivisie (2): 2015–16, 2017–18
* Johan Cruijff Schaal (2): 2015, 2016
**Gattšina Püha Pauluse katedraal** on Vene Õigeusu Kirikule kuuluv kirik Gattšinas Leningradi oblastis.

Katedraali ehitati aastail 1846–1852 vene arhitekt Roman Kuzmini projekti järgi ja Nikolai I initsiatiivil. Arvatavasti oli kiriku projekteerimisse kaasatud ka Konstantin Thon (kasutatakse ka nimekuju Ton), kes oli Nikolai I õukonna arhitekt ning paljude sarnaste projektide autor üle Venemaa.

Kirik pühitseti 29. juunil 1852 ja sellest tseremooniast võttis osa Nikolai I poeg, suurvürst Konstantin Nikolajevitš. 

1891. aastal ehitati katedraali juurde kahekorruseline kivist koolihoone, milles said õppida nii poisid kui ka tüdrukud.

19. sajandi lõpus tegutsesid kiriku juures eesti vaimulikud, kes pidasid seal ka eestikeelseid jumalateenistusi. 1908. aastal loodi eraldi kogudus.

Gattšina Pauluse katedraali sajandat aastapäeva tähistati 12. juulil 1952. Piduliku jumalateenistuse viis läbi Leningradi ja Novgorodi metropoliit Grigori koos Tallinna piiskopi Romaniga.

Katedraal on tänapäevani säilinud muutumatuna.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Gattšina vaatamisväärsused

Välislingid
-----------

 Gattšina Pauluse katedraal – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Femto-** (tähis **f**) on SI-süsteemi ühikunimetuste detsimaaleesliide. Selle eesliitega moodustatud ühik on alusühikust 1015 korda väiksem.

Näiteks femtomeeter (fm) on 10−15 meetrit. Seda ühikut kasutatakse tavaliselt aatomituumade ja elementaarosakeste mõõtmete kirjeldamisel. Varem oli selleks ühikuks mittesüsteemne sama suur ühik fermi, mille tähis oli samuti fm.

Eesliide tuleneb taani keele sõnast *femten* (viisteist) ja võeti ametlikult kasutusele 1964. aastal.

Kümnendeesliited

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| jokto- | zepto- | ato- | femto- | piko- | nano- | mikro- | milli- | senti- | detsi- | deka- | hekto- | kilo- | mega- | giga- | tera- | peta- | eksa- | zeta- | jota- |
| y | z | a | f | p | n | µ | m | c | d | da | h | k | M | G | T | P | E | Z | Y |
| 10−24 | 10−21 | 10−18 | 10−15 | 10−12 | 10−9 | 10−6 | 10−3 | 10−2 | 10−1 | 101 | 102 | 103 | 106 | 109 | 1012 | 1015 | 1018 | 1021 | 1024 |
| Taastuvad energiaressursid |
| --- |
| BiokütusBiomassienergiaGeotermaalenergiaHüdroenergiaPäikeseenergiaLoodete energiaLaineteenergiaTuuleenergia |

Bioenergiat on kasutatud tuhandeid aastaid
**Bioenergia** (ka **biomassienergia**; inglise *bioenergy*) on taastuva energia liik, mis saadakse organismidest pärineva orgaanilise aine (biomassi) kasutamisest (hrl põletamisest). 
See on soojusenergia, mis saadakse mingit tüüpi biomassi põletamisel. Biomassi all mõistetakse taimset materjali, mis on põletamiseks piisavalt kuiv. Siia kuuluvad hakkpuit ja -jäätmed, energiamets, saepuru, põõsastaimed, pilliroog, põhk, turvas jne.

Biomassi baasil toodetav energia on alternatiiv fossiilkütusest toodetavale energiale, juhul kui tootmises ei kulu fossiilenergiat rohkem või sama palju, kui bioenergiat saadakse ning biomassi kasvatamine energiaallikana ei vähenda toiduvilja kättesaadavust. Põletamisel eraldunud süsihappegaasi ei arvestata kliimamuutuse põhjustajana, sest see seotakse uuesti fotosünteesil. 

Biomassi kuivaine keskmine kalorsus on 20 kuni 26 kJ/g. Näiteks tüvepuidul 20,0–20,5 kJ/g, tüvekoorel 20–23 kJ/g.

Vaata ka
--------

* biokütus
* biomassi kalorsus
* Eesti Maaülikooli taastuvenergia keskus
* energiavõsa

Viited
------

1. 1 2  Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 21.10.2012)
**Gaspard de Coligny** [gasp'aar dö kolinj'ii] (16. veebruar 1519 – 24. august 1572) oli Prantsusmaa admiral 1552. aastast, üks hugenottide juhte. 

Ta langes 1557 Saint-Quentini lahingus hispaanlaste kätte vangi, vabanes 1559. Vangipõlves sai temast reformatsiooni pooldaja. 1570 oli ta kaastegev ususallivust tagava Saint-Germaini rahu sõlmimisel. Kuningas Charles IX nõuandjana õhutas de Coligny alustama sõda Hispaania vastu. Ta oli pärtliöö esimesi ohvreid. Ta visati aknast välja.

Tema järgi on nime saanud Lõuna-Aafrika Vabariigis asuv Coligny linn (paljudel afrikaanidel on hugenottidest esivanemad).

Gaspard de Coligny

Perekond
--------

Gaspard de Coligny vanemad olid Gaspard de Coligny-le-Vieil ja Louise de Montmorency.

Gaspard de Coligny abiellus 1547. aastal Charlotte de Laval-Montfortiga. Sellest abielust sündisid:

* tütar Louise de Coligny (1555–1620),
* poeg François de Coligny (1557–1591),
* tütar Odette de Coligny (1560–1577) ja
* poeg Charles de Coligny (1564–1597).

1571. aastal abiellus ta Jacqueline de Montbeliga.

Välislingid
-----------

* Gaspard de Coligny – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Vapp
Ansgar Focke
**Ansgar-Bernhard Focke** (sündinud 22. aprillil 1982 Wiesbadenis) on Saksamaa poliitik.

Elu ja karjäär
--------------

Ansgar Focke lõpetas 2000. aastal Lohnes majandusgümnaasiumi. Aastatel 2000 kuni 2003 õppis ta kindlustusagendiks. 2006 aastal avas ta oma kindlustuse ja rahanduse firma. Seejärel on ta töötanud sõltumatu kindlustusagendina. Alates 2007.aastast elab Focke Delmenhorstis.

Poliitika
---------

Ansgar Focke on Kristlik-Demokraatliku Liidu liige aastast 1999 ja alates 1998. aastat kuulub ta noorteorganisatsiooni Junge Union. Alates 2000 Focke on CDA liige ja alates 2005 - CDL ja CDU / CSU (MIT) liige. Alates 2003 kuni september 2009 ta oli Oldenburgi maa rahvaliidu "Junge Union" esimees. Selles ametis ta oli Saksa kampaania: "Nostalgia ?Ei, aitäh" üks asutajatest. 

Aastal 2003 Focke sai CDU juhatuse liikmeks Oldenburgis ja seal ta nüüd töötab eksperdina. Alates novembrist 2008 oli ta CDU tegevdirektor. Detsembris 2008, Focke valiti (93,8% häältest) Oldenburg maa CDU esimeheks.

Aastal 2001 Ansgar Focke oli kõige noorem kandidaat ja oli otseselt valitud linnavolikokku. Ta oli tagasi valitud 2006 aastal viieks aastaks.

Ansgar Fox oli parim kandidaat Junge Unioni valimistel 2008 aastal. Alates 27. jaanuarist 2008 ta on Saksa Liidu Parlamendi CDU fraktsiooni esindaja. Alates 2008 kuni 2013 ta töötab petitsioonikomisjonid ja Sotsiaal-, pere-, naiste ja tervise küsimuste Komitees. CDU - s ta on noorte rühma esindaja.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib pillist; sööginõu kohta vaata artiklit Taldrik* |

---

**Taldrikud** on ebamäärase helikõrgusega löökpillid. 

Muistses Iisraelis löödi taldrikuid kokku seaduselaeka õnnistamisel. Alates 8. sajandist eKr kasutati Egiptuses 15 cm läbimõõduga taldrikuid. Kreekas kasutati algul jumalanna Kybele kultusega seotud rituaalides ja hiljem antiikteatris. Kreekakeelne nimetus *kymbala* levis ka Etruuriasse ja Rooma keisririiki. Taldrikuid on nimetatud ka simbleiks.

Orkestrimuusikasse jõudsid taldrikud Glucki, Haydni ja Beethoveni loomingus. Löökpillide põhirühma instrumendiks said taldrikud 19. sajandil romantilises muusikas.

Tänapäeva taldrikud on valmistatud vase ja tina sulamist.

Taldrikud liigitatakse väliskuju ja kõla järgi

* hiina taldrikud (*piatti cinesi*) – kasutatakse peamiselt puhkpilliorkestrites
* türgi taldrikud – eelistatakse sümfoonia- ja kerge muusika orkestrites

Sümfooniaorkestri instrumentaariumi kuuluvad suured, keskmised ja väikesed taldrikud

Notatsioon
----------

Taldrikud kirjutatakse noodikirjas ilma võtmemärkideta. Kui üks mängija lööb suurt trummi ja taldrikuid, siis kirjutatakse mõlema pilli partiid samale joonele: suure trummi noodivarred alla- ja taldriku omad ülespoole.

Mänguviisid
-----------

* Lüüakse üksteise vastu;
* mängitakse suure trummi või timpanipulkadega;
* mängitakse metall-luuakesega.

Mänguviise tähistatakse järgmiselt: *cymbale suspendue*, *colla bacchetta*, *colla bacchetti di Tamburo*, *avec la baguette de fer*

Vaata ka
--------

* Robert Paiste
**Soojusülekanne** on soojuse levimine kõrgema temperatuuriga kehalt madalama temperatuuriga kehale. Niisugust energia kuumemast keskkonnast jahedamasse keskkonda edasikandumise protsessi nimetatakse ka **soojusvahetuseks**.

Soojusülekande vormid
---------------------

Soojusülekanne toimub kolmel viisil: soojusjuhtivus, konvektsioon ja soojuskiirgus. Soojus levib enamasti korraga kõigis kolmes vormis.

### Soojusjuhtivus

 *Pikemalt artiklis Soojusjuhtivus*
Soojusjuhtivuse korral kandub energia tahkistes edasi mikroskoopiliste aineosakeste vahetu kontakti teel, näiteks kristallivõre sõlmede kooskõlalise võnkumise tulemusena (osakesed ise edasi ei liigu) ja samuti vabade elektronide põrkumisega omavahel ja võresõlmedega; niisuguste põrkumistega seletub metallide hea soojusjuhtivus. Vedelikes ja gaasides kandub soojusliikumise energia edasi molekulide omavaheliste korrapäratute põrgetega (vt termiline energia).

Soojusjuhtivust kirjeldab soojusjuhtivuse seadus, mille kohaselt ajaühikus pinnaelement läbiv soojushulk

{\displaystyle \Delta q=-\lambda {\frac {{\text{d}}T}{{\text{d}}n}}\Delta S},
kus \lambda on aine soojusjuhtivustegur ja {\displaystyle {\frac {{\text{d}}T}{{\text{d}}n}}} on temperatuuri gradiendi projektsioon pinnaelemendi {\displaystyle \Delta S} normaalile {\displaystyle n}.

### Konvektsioon

 *Pikemalt artiklis Konvektsioon*
Konvektsioon on makroskoopiliste ainehulkade liikumisega kaasnev soojuse levimine vedelikus või gaasis.

Konvektiivse soojusülekande intensiivsust tahke ja vedela või gaasilise keskkonna eralduspinnal iseloomustab soojusülekandetegur, tähis {\displaystyle \alpha } (ehitusfüüsikas ka *h*) ja ühik vatt ruutmeetri ja kelvini kohta (W/(m2·K)). Seega väljendab soojusülekandetegur 
soojusvoolu vattides (soojushulka sekundis, J/s = W), mis läbib 1 m2 suurust eralduspinda keskkonnatemperatuuride 1 K erinevuse korral.

Soojustehnikas on kasutusel ka soojusläbikandetegur, tähis *k* ja mõõtühik nagu soojusülekandetegurilgi W/(m2·K). Soojusläbikande puhul siirdub soojus läbi piirdetarindi (seina) ühest keskkonnast teise soojusülekande ja soojusjuhtivuse teel. Näiteks kandub soojus kõrgema temperatuuriga õhult seina pinnale, läbib seina soojusjuhtivuse teel ja kandub seina pinnalt üle madalama temperatuuriga õhule.

Soojusläbikandeteguri tähenduses on kasutusel ka termin U-arv ja vastavalt teguri tähis *U*.

### Soojuskiirgus

 *Pikemalt artiklis Soojuskiirgus*
Soojuskiirgus on pideva spektriga elektromagnetkiirgus, mida põhjustab soojusliikumine kiirgavas kehas. Soojuskiirgus oleneb keha temperatuurist ja optilistest omadustest, eriti kiirgamis- ja neelamisvõimest. Soojus levib infrapunakiirgusena peamiselt lainepikkuste vahemikus 0,4 µm kuni 800 µm.

Viited
------

1. ↑  "Leena Paap. Soojusvahetus" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 16. aprill 2021. Vaadatud 10. augustil 2020.
2. ↑  ENE 8. köide, 1995
3. 1 2  "Andres Talvari. Soojusfüüsika alused" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 29. aprill 2016. Vaadatud 10. augustil 2020.
4. ↑   Arvo Ots. Soojustehnika aluskursus. TTÜ kirjastus, Tallinn, 2011
Feministeeriumi sektsioon Tallinn Pride marsil.
**Feministeerium** on feministlik veebiväljaanne, mille asutasid 2015. aasta jaanuaris Kadi Viik, Brigitta Davidjants, Aet Kuusik ja Nele Laos. Feministeeriumi tunnusgraafika autor on Jaana Davidjants.

Väljaande tunnuslause on "Feministeerium menetleb ühiskonda feministlikust perspektiivist, naljaga ja naljata" ning kodulehel on sõnastatud, et "Meie eesmärk on pakkuda hästi argumenteeritud arvamuste mitmekesisust, mitte ühte kitsast vaatenurka (õiget feminismi)".  Toimetaja Kadi Viik on öelnud, et Feministeerium loodi, et teha naiste hääl ühiskonnas kuuldavamaks. 

Esimesed artiklid ilmusid Feministeeriumis 27. jaanuaril 2015 ning lood jagunevad ühiskonna, poliitika, kultuuri, meedia, maailma ja varia rubriikide vahel. 2016. aastast on Feministeeriumil venekeelne ja 2017. aastast ka ingliskeelne alaleht. 

2015. aastal pälvisid Feministeeriumi toimetajad Eesti Naiste Koostööketi välja antud Teenäitaja auhinna.  
2018. aastal oli Feministeerium Greste Balti Sõnavabaduse auhinna nominent .

Toimetus ja kaastöölised
------------------------

Feministeeriumi toimetajad on Kadi Viik, Aet Kuusik ja Tanja Muravskaja. Projektijuhid on Nele Laos (jaanuarist 2015 kuni detsembrini 2021) ja Kadri-Mai Kuldkepp (alates juulist 2021). Kaastööd on teinud teiste seas Brigitta Davidjants (kes oli ka toimetaja kuni märtsini 2019), Jana Tšerkašina (kes oli ka toimetaja novembrist 2018 kuni jaanuarini 2020), Rebeka Põldsam, Aro Velmet, Kaarin Kivirähk, Jüri Kolk, Barbi Pilvre, Sanna Kartau, Gea Kangilaski, Kai Uus, Kristina Mering, Nele Laos jpt. 
Visuaale on loonud kunstnikud Jarõna Ilo, Kadi Estland, Killu Sukmit, Birgit Pajust, Brit Pavelson, Maarja Jullinen ja Britta Benno.

Artiklite teemad
----------------

Feministeerium avaldab tekste peamiselt naiste õigustest, lähenedes teemale intersektsionaalselt. Nii on väljaandes tekste ka seksuaalsusest, LGBT+ õigustest, puuetega naistest, rahvusvähemusest jne. 
Feministeerium on muu hulgas avaldanud feminismiteemalise sõnastiku, mida täiendatakse jooksvalt, ning korraldanud aasta šovinisti konkurssi. 
2015. aastal valiti aasta šovinistiks Viktor Vassiljev  ja 2016. aastal Martin Helme. 2017. aastal konkurssi ei korraldatud. 2018. aastal valiti aasta šovinistiks Urmas Reinsalu 16. jaanuaril 2018 ilma konkursita.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. märts 2018. Vaadatud 9. märtsil 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑
3. ↑
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. märts 2018. Vaadatud 9. märtsil 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
5. ↑  "The Centre for Media Studies at SSE Riga presents the winners of the Annual Greste Baltic Freedom of Speech Award".
6. ↑
7. ↑
8. ↑

Välislingid
-----------

* Feministeeriumi koduleht
* Feministeeriumi rahastamine
* Feministeeriumi Facebook
* Feministeeriumi Instagram
* Neli naist võitlevad huumoriga šovinismi vastu. Eesti Ekspress 23. märts 2016
**Pokardi oja** (ka *Tikste oja*) on oja Lõuna-Eestis. See saab alguse Tõrva linnast ligikaudu 5 kilomeetrit lääne pool ja suubub Tõrvas Õhne jõkke. Oja kogupikkus on 8,9 km ja selle valgla pindala on 11,3 km². Oja läbib keskjooksul Tikste ürgorgu ning kahte paisjärve: Pokardi paisjärve (keskjooksul) ja Tikste järv (alamjooksul). Oja on kohati kiirevooluline, moodustades madalamaid kivise põhjaga kärestikke. Oja vesi on pruunika värvusega ja keskmise läbipaistvusega. Oja on suhteliselt madal (sügavus 0,5–1 m). Oja põhi on enamasti liivane, savine või kivine ning toitub teel mitmest allikast.

Elustik
-------

Kaladest on esindatud haug, särg, roosärg, ahven ja luts. Varem elutses ojas vähene ojasilma ja vikerforelli asurkond, mis on nüüdseks tõenäoliselt täielikult hävinenud. Loomastikust pesitsevad ojas ja selle kallastel koprad, nirgid, tuhkrud ja vesirotid. Taimestikku on oja jooksul vähe, paisjärvede suudmetes rohkem.

Välislingid
-----------

* Pokardi oja Eesti looduse infosüsteemis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on diferentsiaalvõrrandist; adiabaadi võrrandi kohta vaata artiklit Adiabaadi võrrand.* |

---

**Poissoni võrrand** on mittehomogeenne osatuletistega diferentsiaalvõrrand kujul

{\displaystyle \Delta f=-g\,,}
kus {\displaystyle \Delta } on Laplace'i operaator, {\displaystyle g} on teadaolev ja {\displaystyle f} on otsitav funktsioon.

Rakendused
----------

Poissoni võrrand leiab laialdaselt kasutust elektrostaatikas, masinaehituses ja teoreetilises füüsikas. Alljärgnevalt on ära toodud mõned rakendusnäited.

### Elektrostaatika

Poissoni võrrand annab elektrostaatikas seose elektrivälja potentsiaali {\displaystyle \phi } ja laengutiheduse \rho vahel

{\displaystyle \Delta \phi =-{\frac {\rho }{\varepsilon }},\,}
kus {\displaystyle \varepsilon } on keskkonna absoluutne dielektriline läbitavus.

### Soojusjuhtimine

Poissoni võrrandiga saab kirjeldada ka soojuse statsionaarset jaotumist (st olukorda, kus soojus keskkonnas ei levi). Sel juhul on otsitavaks funktsiooniks temperatuur *T* ja etteantud funktsioon *g* kirjeldab soojusallikaid ja soojuse neeldumispunkte (vt ka soojusjuhtivuse võrrand).

Vaata ka
--------

* Laplace'i võrrand on Poissoni võrrandile vastav homogeenne osatuletistega diferentsiaalvõrrand.

Viited
------

1. ↑   Ü. Kaasik, Matemaatikaleksikon (2002)
**Soojuskindlus** ehk **kuumakindlus** on materjali võime säilitada tugevust ja mitte roomata kõrgetel temperatuuridel.

Masinaehituses mõistetakse soojuskindluse all masinaelemendi omadust töötada etteantud temperatuuril ettenähtud tööea kestel. Ülekuumenemine töö ajal on ohtlik. Ülekuumenemisel väheneb materjali tugevus, halvenevad määrdeomadused, paisumise tõttu vähenevad liikuvates sõlmedes lõtkud, mis võib viia sööbimise ja purunemiseni.

Normaalse soojusrežiimi tagamiseks tehakse soojusrežiimi arvutusi tiguülekannete, liugelaagrite, pidurite jms konstrueerimisel. Arvutatakse välja hõõrdumisel tekkinud ning pindade ja aluse kaudu eralduv ( soojusülekanne, kiirgamine, konvektsioon) soojushulk. Tasakaaluvõrranditest leitakse konstruktsiooni temperatuur. Vajaduse korral tehakse projekti muudatusi: lisatakse täiendavaid jahutuselemente, suurendatakse jahutava õli hulka.

Terase kuumakindluse tõstmiseks legeeritakse teda volframi, molübdeeni ja vanaadiumiga.

Vaata ka
--------

* Vibrokindlus
* Kulumiskindlus
**Soojusmasina kasutegur** näitab, kui palju kogu tööst muudab soojusmasin kasulikuks tööks. Selle käigus võrreldakse kütuse põlemise käigus vabanenud soojust ja kasulikku tööd. "Kahjulik" soojus on see, mis tuleb anda masinale mehaanilise töö saamiseks. Kasuteguri arvutamiseks on valem: h =Q1-Q2/Q1\*100 %
kus Q1 on tsüklis soojendilt saadud soojushulk ja Q2 on jahutile antud soojushulk.

Selge on see, et kasutegur on väiksem kui 100 %. Reaalsete soojusmasinate kasutegurid jäävad tugevasti alla 100%. Ideaalse soojusmasina tsükli järgi saaks kasutegureid viia küllaltki kõrgele. Kui kasutada jahutina välistemperatuuri 300 K ja soojendina gaasi plahvatust silindris rõhul mõnikümmend atmosfääri, temperatuur on 3000 K, ei saa kasutegurit viia üle 90%. Maksimaalseks kasuteguriks loetakse ka 62%. Reaalses elus seisavad sellele masinale vastu kõiksugu jõud: hõõrdejõud, soojuskaod jne.

η=(Q - Q')/Q
------------

Q - soojendilt saadud soojushulk

Q' - jahutile antud soojushulk

maksimaalne kasutegur:

---

ή=(T-T')/T
----------

T- soojendi temperatuur, K

T' - jahuti temperatuur, K

NB! kasutegur ei saa olla 100% just sellepärast, et T' ei saa olla 0 K, kuna sellist temperatuuri on võimatu saavutada.
**Kolgaküla** on küla Harju maakonna Kuusalu vallas Lahemaa rahvuspargis. 

Külas asub Kolgaküla rahvamaja ja Kolgaküla Traktorite ja Tööriistade Muuseum.ja sportimiseks terviserajad.

Kolgaküla palliplatsil on võetud suur osa filmi Inimesed sõdurisinelis võtetest.

Vaata ka
--------

* Kotka–Valgejõe tee

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Kuusalu valla vapp
Kuusalu valla asulad

**Alevikud:** Kiiu | Kolga | Kuusalu  

**Külad:** Allika | Andineeme | Aru | Haavakannu | Hara | Hirvli | Ilmastalu | Joaveski | Juminda | Kaberla | Kahala | Kalme | Kasispea | Kemba | Kiiu-Aabla | Kodasoo | Koitjärve | Kolga-Aabla | Kolgaküla | Kolgu | Kosu | Kotka | Kupu | Kursi | Kuusalu | Kõnnu | Külmaallika | Leesi | Liiapeksi | Loksa | Murksi | Mustametsa | Muuksi | Mäepea | Nõmmeveski | Pala | Parksi | Pedaspea | Pudisoo | Põhja | Pärispea | Rehatse | Rummu | Salmistu | Saunja | Sigula | Soorinna | Suru | Suurpea | Sõitme | Tammispea | Tammistu | Tapurla | Tsitre | Turbuneeme | Tõreska | Uuri | Vahastu | Valgejõe | Valkla | Vanaküla | Vihasoo | Viinistu | Virve
Ripuka Punamäe lagi aastal 2021
**Ripuka Punamägi** ehk **Ripuka Linnamägi** on linnamägi Kärde külas Jõgeva vallas.

Asukoht
-------

Piki Kärde-Kõola voore Vaimastvere-poolset nõlva läheb väike külatee loodesse, kus asub linnamägi. Asukoht on muinsuskaitse all.

Ajalugu
-------

Eelrooma rauaajal (500 eKr – 50 pKr) oli linnusekoht nõrgalt kindlustatud. 11. sajandil rajati oosile tugevamad kindlustused. Linnus hävitati 11. sajandi keskpaiku. 13. sajandi alguses võeti mägi uuesti linnusena kasutusele, palkkonstruktsioone tugevdati ning valle kõrgendati. Punamäel paiknenud linnus samastub oletatavalt Henriku Liivimaa kroonikas mainitud Riole linnusega, kus 1220. aastal ristiti 500 inimest. Liivi sõja ajal 16. sajandil kasutasid kohalikud talupojad seda linnusekohta kindlustatud pelgupaigana.[*viide?*]

Kirjeldus
---------

Ripuka Punamäe nõlv aastal 2021
Muinaslinnus asus seljaku neemikuna lõppeval kagupoolsel otsal. Linnusease on loodest eraldatud madala valli ja välisjalamil oleva kraaviga. Valli pikkus on 26 ja laius 6-7 meetrit. Välisküljel on valli kõrgus kraavi põhjast on 2,8 m, siseküljel 1 m. Kultuurikihiga väikese siseõue pikkus on 33 m, laius 28 m. Muinaslinnuses on tuvastatud eristatavaid asustusperioode: eelrooma rauaaeg, 11. sajandi algus, 11. sajandi II pool – 13. sajandi algus ning hiliskeskaeg ja 16. sajand.

Kirjandus
---------

Kunagist vaadet oma sünnikohast Punamäe künkalt Endla järvele on kirjeldanud Väike-Maarja kooliõpetaja Karl Voldemar Rosenstrauch luuletuses "Lauliku kodu".

Mu kodu on kõrgel künkal,
kus lai on silmapiir,
kus rohkem on luulel jõudu
ja soojem on päikese kiir.
Sääl kõrgelt lagedalt künkalt
silm tungib kaugele,
kus mahe taeva sina
suud annab metsale.
Kus kuused Punamäe künkal,
kus kõland kord sõja sarv
ja kaugel virvendaja
ja kaunis Endla järv.
Sääl olen rahul hällis
ma ükskord kiikunud,
säält oma okasrada
ma olen alanud.
Ma pärast rohkem näinud,
kui küngast Punamäel,
ja koha vägevamat,
kui vaikne Endla hääl.
Kuid nüüdki tuleb meelde
veel võõrsil Endla pind,
mets Punamäel nii ilus, -
siis kergeks läeb mu rind.

Vaata ka
--------

* Kärde mägi
* Äntu Punamäe linnus

Viited
------

1. ↑  Kultuurimälestiste riiklik register: Mälestis 9212 Linnus "Ripuka Punamägi"
2. ↑  Henriku Liivimaa kroonika = Heinrici chronicon Livoniae. Ladina keelest tõlkinud Richard Kleis, toimetanud ja kommenteerinud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat 1982. Peatükk XXIV 1, kommentaar 5, lk 211
3. ↑  /Tõnisson, E. 2008. Eesti muinaslinnad. Muinasaja teadus 20, lk. 284-285/

Välislingid
-----------

* Ripuka Punamägi kultuurimälestiste riiklikus registris
Isabelle A
**Isabelle A** (**Isabelle Adam**; sündis 25. mail 1975 Belgias Gentis) on flaami tantsumuusikalaulja. 

12-aastase Isabelle'i avastas ühelt noorte talentide võistluselt veebruaris 1987 muusikaprodutsent Marc Van Beveren (Isabelle võitis selle võistluse). Ta laskis tüdrukul salvestada singli Nicca Costa lauldud laulu "*On my own*" kaveriga. Sellega osales ta novembris 1987 ajakirja Joepie võistlusel "Nationale Soundmix" ja võitis selle.

Oktoobris 1987 salvestas ta esimese oma singli "*De Troika*". 

Aastal 1990 ilmusid singlid "*Te Jong*" ja "*Hé lekker beest*". Viimane oli üheksa kuud edetabelis ja sai plaatinaplaadiks. Aastal 1991 ilmus singel "*Ik Weet Wat Ik Wil*" (Ma tean, mida ma tahan), mis sai kuldplaadiks. Esik-CD "*Isabelle A.*" sai plaatinaplaadiks. 

Oma kolmanda singliga "*Blank of Zwart*" (Must või valge), mille ta laulis kuulsas saates "*Panorama*", väljendas ta oma rassismivastast hoiakut. Ka neljas singel "*Stap voor stap*" jõudis edetabeli tippu.

Diskograafia
------------

### Albumid

* *Isabelle A* (1991)
* *Zeventien* (1992)
* *Jij doet me leven* (1993)
* *Hemels* (1997)
* *Calling Out Your Name* (2002)
* *Op verzoek – Haar grootste hits* (2006)
* *De macht der gewoonte* (2008)

Välislingid
-----------

* Fotod
* Fotod
* Fotod
* Fotod (5 lehekülge)