recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Twinsburg** on linn USA-s Ohio osariigis Summiti maakonnas. Linn asub poolel teel Clevelandi ja Akroni vahel.

Elanike arv on 2021. aasta seisuga 19 328. 2010. aasta rahvaloenduse kohaselt oli elanikke 18 795.

Esimese asunikuna saabus praeguse Twinsburgi alale 1817. aastal 16-aastane Ethan Alling. Tema vanemad olid Connecticut Land Companylt ostnud 400 aakri (1,6 km²) suuruse ala, mis oli tuntud nime all Millsville. Ta töötas hiljem asunduses postkontori ülema, kutsari, kaupmehe ja hotelliomanikuna.

1819. aastal ostsid Connecticuti osariigist Killingworthist pärit olnud kaksikud Moses ja Aaron Wilcox umbes 4000 aakri (16 km²) suuruse maalapi ning hakkasid seda maatükkide kaupa madala hinna eest müüma, et meelitada uusi asunikke. Nende järgi nimetati asula Millsville'ist Twinsburgiks.

Twinsburg sai linnaõigused 1957. aastal.

Linnas töötab 1963. aastal asutatud Twinsburgi Ajalooselts, mis tegutseb 1860. aastatel ehitatud hoones, kus paiknes algselt Samuel Bisselli Instituut. Hoones asub ka linna muuseum. Hoone kanti 1. jaanuaril 1976 ajalooliste paikade registrisse National Register of Historic Places.

Alates 1976. aastast toimub linnas üks maailma suurim iga-aastane kaksikute ja teiste mitmikute festival (*Twins Days*). Kui esimesel aastal osales festivalil ainult 37 kaksikutepaari, siis 1990. aastatel juba üle 2500.

Viited
------

1. ↑  2016 U.S. Gazetteer Files
2. ↑  2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.
3. 1 2 3 4  "About Twinsburg". Twinsburg Chamber of Commerce, OH. Vaadatud 4.8.2017

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
* Twinsburg Historical Society and Museum
**Klassikaline hiina keel** ehk **vanahiina kirjakeel** (文言, *wenyan*, *wényán*; 文言文, *wenyanwen*, *wényánwén*) on hiina keele vorm, milles Hiinas kirjutati 20. sajandi alguseni. 

Ta erineb tänapäeva hiina keelest (uushiina kirjakeelest ja hiina üldrahvuslikust kõnekeelest (mandariini keelest) sõnavara, grammatika, häälduse, kirja, üldarusaadavuse ja kokkusurutuse poolest. 

Klassikaline hiina keel kasutab peaaegu eranditult ühesilbilisi sõnu. 

Varasem hääldus on rekonstrueeritud, kuid ei ole kõigi ajastute puhul täielikult teada. 

Klassikaline hiina keel kasutab traditsioonilist kirja, mis erineb Hiina Rahvavabariigis kirjareformiga kasutusele võetud lihtsustatud kirjast (Taiwanil ja Hongkongis on veel kasutusel traditsiooniline kiri). Traditsiooniline kiri on Qini dünastia aegne kantseleikiri. Vanad tekstid olid algselt kirjutatud paljudes kirjades, mille dešifrerimine on sageli vaevaline. 

Hiina eri riikidel oli kõnekeeles ja uushiinakeelsetes kirjutistes suured erinevused murrete ja võõrkeelte tõttu. Klassikaline hiina keel oli aga üldarusaadav mitte ainult Hiinas, vaid ka Koreas, Jaapanis ja Vietnamis. 

Klassikaline hiina keel kasutab nii-öelda telegrammstiili. 

Uushiina kirjakeel (*baihua*; 白话文, 白話文, *baihuawen*, *báihuàwén*) on klassikalisest hiina keelest umbes sama erinev nagu itaalia keel ladina keelest. 

Varem (umbes 20. sajandi alguseni) kasutati klassikalist kirjakeelt kirjanduses ja ametlikes dokumentides. Tänapäeval kasutatakse peamiselt uushiina kirjakeelt. Uushiinakeelses tekstis kasutatakse fraase klassikalises kirjakeeles. Rahvakeeles on palju neljasilbilisi väljendeid, mis on üles ehitatud klassikalise kirjakeele grammatika järgi. 

Klassikalist kirjakeelt õpitakse koolis, kuid enamasti piirdutakse lugemisoskusega. Paljud hindavad klassikalist kirjakeelt. Näiteks lisab klassikalises keeles väljendite kasutamine uushiinakeelses kirjas tõsidust. Klassikalise kirjakeele tundmine järjest väheneb ning ta pole enam üldarusaadav. 

Klassikalisel kirjakeelel on eri ajastutel eri vormid (arhailine, vanahiina, keskhiina, uushiina kirjakeel). Kõiki neid iseloomustab väga kompaktne kirjaviis. Tõlge uushiina kirjakeelde on mitu korda pikem. Sõnad on valdavalt ühesilbilised (ühest kirjamärgist koosnevad). 

Grammatika on väga keeruline ning seda pole lõpuni mõistetud. Sageli tuleb keeruliste tekstikohtade tõlgendamisel mõte ära arvata, sest grammatiline analüüs seda ei võimalda. Enamik tekste õnnestub siiski suhteliselt kindlalt tõlkida. 

Konstruktsioonid moodustatakse partiklite abil. 

Süntaks on SVO-tüüpi, kuid seda modifitseerib teema ja reema struktuur ning prosoodiast tulenev süntaktiliste elementide nihe. 

Klassikalise hiina kirjakeele traditsioon eksisteerib peale Hiina ka Koreas, Vietnamis ja Jaapanis. Eri maades on silpide hääldustraditsioon erinev. Põhjus on selles, et lähtutakse keele ülevõtmise aegsest hääldusest ning kohandatakse seda sihtkeele foneetikale ja fonoloogiale. Eriti kaootiline on olukord Jaapanis, kuhu on hiina laenud tulnud mitmel eri ajal.

Vaata ka
--------

* *Kanbun*
Lauri Lepik (2017)
**Lauri Lepik** (sündinud 14. oktoobril 1960) on eesti diplomaat ja riigiametnik.

Ta on lõpetanud Tallinna 7. Keskkooli. 1985. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi raamatukogunduse ja bibliograafia eriala diplomitööga "Andmebaaside kasutamine keskkonnakaitsealases infoteeninduses". 2003. aastal sai poliitikateaduste magistrikraadi Humboldti Ülikoolis Saksamaal.

Aastatel 1987–1992 oli ta Eesti Rahvusraamatukogu teadusdirektor. Oli taasloodud Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu juhatuse liige. Aastatel 1992–1995 töötas Riigikantseleis.

1995. aastal asus tööle Välisministeeriumisse nõunikuna. Aastatel 1996–2000 töötas ta Eesti suursaatkonnas Washingtonis. Aastatel 2000–2004 oli ta Eesti Välispoliitika Instituudi uurija, 2004–2005 oli Kaitseministeeriumi Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitika büroo juht. Aastatel 2005–2008 oli ta Eesti Alalise Esinduse NATO juures kaitsetalituse vanemnõunik, 2008–2011 esinduse asejuht. Aastatel 2011–2012 oli ta Eesti suursaadik Ukrainas ja Moldovas, 2012–2017 Eesti suursaadik NATO juures.

2017. aasta septembrist 2018. aasta juunini oli ta Eesti suursaadik Ameerika Ühendriikides.

Isiklikku
---------

Ta on abielus Riina Kionkaga. Tal on kaks last: Tasuja Juhan Lepik ja Krõõt Lea Lepik.

Viited
------

1. ↑  E-kataloog ESTER
2. ↑  Raamatukogu 4/1991
3. ↑  NATO. Who is who. Lauri Lepik
4. ↑  Välisministeeriumi pressiteade, 10. september 2017
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Ivar Paulsoni raamatust, eesti rahvausundi kohta vaata artiklit Eesti rahvausund.* |

---

"**Vana eesti rahvausk: Usundiloolisi esseid**" on Eesti etnoloogi Ivar Paulsoni raamat eesti rahvausundist. Selle esmatrükk ilmus 1966. aastal Rootsis kirjastuses Vaba Eesti; 1997. aastal avaldas Tartu kirjastus Ilmamaa kordustrüki.

Enam kui 200-leheküljeline kogumik sisaldab järgmisi tekste:

* Usust ja usundeist
* Vana eesti rahvausk
* Metsaelust
* Vetevallast
* Maast ja ilmast
* Koduringist
* Hällist hauani
* Too ilm
* Ringist ringi (Kokkuvõtteks)

Seisukohti
----------

Paulsoni järgi arenesid varase animismi ajal välja loomakujulised (teriomorfsed) loodushaldjad, kellest hiljem kujunesid jumalad. Maaviljeluse mõjul said koduümbrus, haritav ja karjatatav maa "kodustatud" piirkonnaks, mets ja veekogud jäid aga võõraks ning seetõttu sealsed vaimolendid (metshaldjad ja vetevaimud) demoniseerusid. Usundifenomenoloogiliselt on kalastajatele olulised kalade kaitsevaimud, mereema ja kujutlus elusast animatistlikust veekogust, põlluharijad ja karjakasvatajad seevastu usuvad deemonlikesse vetevaimudesse.

Eesti rahvausundi hingestruktuuri kirjeldades kinnitab Paulson, et kehahing ei ole ühtne, vaid neid on palju. Tema järgi võib minahing võtta hingushingena endale vabahinge funktsioone ja käia kehast väljas hingeloomana või unenäona. Samuti on tal kehahinge ja vabahinge siduvaks lüliks eluvaim – meel.

Üks sagedamini tsiteeritud lauseid "Eesti rahvausust" on poeetiline fraas "Sõnulseletamatu sureb sageli sõnadesse panduna".

Viited
------

1. 1 2  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 4. juuli 2010. Vaadatud 9. mail 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑
3. ↑

Kirjandus
---------

* Mall Hiiemäe, "Oma rahvausundit otsimas" (raamatu "Vana eesti rahvausk" kordustrüki arvustus) – Keel ja Kirjandus 1998, nr 3, lk 218–220
**Kursi kalmistu** on kalmistu Kursi kihelkonnas Tartumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kursi külas Põltsamaa vallas Jõgeva maakonnas. 

Kalmistu rajati pärast 1772. aastat, kui lõpetati matmine Kursi kiriku ümber olevale kalmistule (Kursi kirikuaed). Kalmistu algne suurus oli 4 vakamaad (umbes 1,48 ha). Kalmistule maetud inimeste üldarv ei ole teada, kuid see on praegu (veebruaris 2014) hooldatud ning see on kasutuses. Kalmistu omanik on Põltsamaa vallavalitsus.

Kursi kalmistu tunnistati 1977. aastal kultuurimälestiseks. Kalmistu lääneosas paikneb Kursi II maailmasõja matmispaik, mis on kalmistust eraldamata, kuid on eraldiseisev kultuurimälestis.

Kalmistule maetuid
------------------

* 1921 Villem Sikk (1865–1921), kooliõpetaja ja omavalitsustegelane
* 1989 Jüri Kukk (1940–1981), keemik ja vastupanuvõitleja

Viited
------

1. ↑  Kursi. - Tartumaa // Eesti I. Tartu 1925. Lk 221
2. ↑  Kursi II maailmasõja matmispaik Muinsuskaitseameti kodulehel

Käsikirjad
----------

* Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. Magistritöö. Tartu 2002

Välislingid
-----------

* Kursi kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
* Kultuurimälestis nr 5848 "II maailmasõjas hukkunute ühishaud"
* Puurmani vallavolikogu määrus nr 6, 28.06.2012. "Puurmani valla kalmistute kasutamise eeskiri"
**Kursi kirikuaed** on kirikuaed Kursi kihelkonnas Tartumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kursi külas Põltsamaa vallas Jõgeva maakonnas. 

Kirikuaed on olnud kasutusel ka kalmistuna. Arvatavasti hakati sinna matma, kui 1648. aastal ehitati uuesti üles Kursi kirik. Matmine lõpetati kirikuaeda millalgi pärast 1772. aastat ning edaspidi maeti kihelkonna surnud Kursi kalmistule. Arvatavasti kõrvaldati olulisel määral hauatähiseid 1870. aastate alguse kiriku ümber- ja juurdeehitustööde käigus.

Kirikuaias on näha üksite hauatähiste jäänuseid, kuid pole teada, kas need on oma algsel kohal. Kirikuaeda maetud inimeste üldarv ei ole teada. Praegu (detsembris 2014) on see üldiselt hooldatud, kuid see pole eraldatud mingigi piirdega muust kirikumaast. 

Kursi kirikuaed ei ole eraldiseisev kultuurimälestis, kuid see asub Kursi kiriku ja kirikumõisa hoonetega ühtses kaitsevööndis.

Vaata ka
--------

* Kursi kirik
* Kursi kalmistu

Viited
------

1. ↑  Kultuurimälestis nr 23980 "Kursi kirik"

Kirjandus
---------

* Kursi. - Tartumaa // Eesti I. Tartu 1925. Lk 221

Välislingid
-----------

* Kultuurimälestis nr 23980 "Kursi kirik"
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib sündmuse tavamõistest ja sündmuse mõistest filosoofias; õigusteaduse mõiste kohta vaata artiklit Sündmus (õigusteadus); matemaatika mõiste kohta vaata artiklit Sündmus (matemaatika)* |

---

**Sündmus** on piiritletud tervikuna võetav protsess või toiming. 

Üldkeeles nimetatakse **sündmusteks** lühiajalisi ja olulisi sündmusi, teaduses ja filosoofias niisuguseid piiranguid ei ole. Näiteks relatiivsusteoorias räägitakse ainult praktiliselt kestuseta sündmustest, ajakirjanduse kontekstis peab sündmus olema oluline, Martin Heidegger ja Alain Badiou kasutavad seda sõna erilistes tähendustes, mis nõuavad ka olulisust.

Klassikaline sündmusemõiste filosoofias
---------------------------------------

Klassikalise süstemaatilises ontoloogias (metafüüsikas) ja analüütilises metafüüsikas on sündmus protsess kui entiteet. Tal on kestus. 

Mõni metafüüsikasüsteem peab fundamentaalseteks asjade asemel sündmusi. See seletab muu hulgas väidetavalt paremini, kuidas objekt saab kvalitatiivselt muutuda, jäädes iseendaks. Seda vaadet on esindanud näiteks Alfred North Whitehead ja Donald Davidson. 

Davidsoni ideede mõjul on keeleteaduses välja töötatud sündmuste semantika.

Badiou
------

 *Pikemalt artiklis Sündmus (Badiou)*
Alain Badiou filosoofias on sündmus üks põhimõisteid. Sündmus on miski ettearvamatu ja ennustamatu, mis ei asetu olemasolevasse süsteemi ega ole sellest tuletatav. Sündmus ei ole tema jaoks element teiste elementide hulgas, mis antud olukorra moodustavad, sündmus ei ole nimetatav, esitatav, võimalik. Sündmus on singulaarsus, mis muudab põhimõtteliselt antud olukorra ning kõigi sellele järgnevate olukordade tähendust.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Sündmus** |

* Roberto Casati, Achille Varzi. Events. Stanfordi filosoofiaentsüklopeedia, 2006.
Teise maailmasõja matmispaik Kursi kalmistul.  
Foto: Robert Treufeldt, 29. juuni 2014
Mälestusmärk matmispaigal. Kujur Elmar Rebane, 1977.  
Foto: Robert Treufeldt, 29. juuni 2014
**Kursi II maailmasõja matmispaik** paikneb Kursi kalmistu lääneosas, kuid ei moodusta omaette kalmistut. Matmispaik asub Kursi kihelkonnas Tartumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kursi külas Põltsamaa vallas Jõgeva maakonnas. 

Kalmistuosale on mälestustahvlite järgi maetud 15 inimest. Sinna püstitati aprillis 1945 dolomiidist obelisk, mis 1977. aastal asendati graniitrahnudest tehtud skulptuurirühmaga (kujur Elmar Rebane).

Kursi II maailmasõja matmispaik tunnistati 1977. aastal kultuurimälestiseks.

Vaata ka
--------

* Kultuurimälestis nr 5849 "Kursi kalmistu"

Viited
------

1. ↑  Eino Veskis. "Jõgeva rajoon. Siin- ja sealpool maanteed". Eesti Raamat. Tallinn 1974. Lk 53
2. ↑  Kursi II maailmasõja matmispaik Muinsuskaitseameti kodulehel

Välislingid
-----------

* Kursi II maailmasõja matmispaik kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
* Puurmani vallavolikogu määrus nr 6, 28. juuni 2012. "Puurmani valla kalmistute kasutamise eeskiri"
Tartu Kaubamaja
Tartu Kaubamaja õhtul
**Tartu Kaubamaja** on kaubanduskeskus Tartus aadressil Riia tänav 1. Tartu Kaubamaja kuulub Tallinna Kaubamaja Gruppi.

Kaubanduskeskust haldab Tartu Kaubamaja Kinnisvara OÜ.

Kaubanduskeskuses on üle 40 kaupluse ja 9 toidukohta. Kaubanduskeskuse ankurüürnikuks on Kaubamaja.

2006. aasta seisuga oli hoones 32 123 m2 kasulikku pinda, millest 15 967 m2 oli üüripind. Hoones on kaks parklakorrust 227 parkimiskohaga.

Ajalugu
-------

Tartu Kaubamaja praegune hoone avati 12. oktoobril 2005. Enne praeguse hoone valmimist tegutses Tartu Kaubamaja aadressil Riia tänav 2.

2013. aastal avati Tartu Kaubamajas uus laste- ja kodumaailm.

2016. aastal lõppesid Tartu Kaubamajas ligi aasta kestnud ehitustööd, mille eesmärk oli renoveerida kaubanduskeskust nii seest kui ka väljast.

Kriitika
--------

Tartu Kaubamaja arhitektuur on pälvinud kriitilisi hinnanguid. Tartu abilinnapea Jarno Laur ütles Tartu linnavolikogu ees kaubamaja lisakorruse arutelu sissejuhatuseks: "Sees on mõnusam olla kui väljas, sest seest sa seda ei näe." Püstitamise järel sai kaubamajahoone hüüdnimeks "Tallinna Ülikool". Kunstiajaloolane Enriko Talvistu on öelnud: "Mitte kuidagi ei saa aru nendest otsustajatest, kes arvasid, et Vanemuisest sobibki vaadata vaid tehniliste ruumide kuubikuid mingite sammastega kasti peal. /---/ Hoonel pole aknaid ega liigendatust ning läikivad kiviseinad meenutavad pigem palatit nr 6. Kogu see hoone on introvertne nagu Harry Potteri raamatutes, kus dementorid neelavad sind igaveseks enesesse. See maja on Tartusse imporditud sobimatu väliskraamina ning õigus on nendel, kes sambaid üle lugedes saavad aru, et see on "Tallinna Ülikool" Tartus."

Vaata ka
--------

* Tartu vana kaubamaja
* Uueturu park

Viited
------

1. ↑  OÜ Tartu Kaubamaja Kinnisvara 2006.a. majandusaasta aruanne
2. ↑  "Tallinna Kaubamaja Grupp - Grupi ettevõtted". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. detsember 2016. Vaadatud 30. detsembril 2016.
3. ↑  Tartu kaubamajas käib suur remont
4. ↑  Tartu kaubamaja soovib ehitada lisakorruse PM 21. jaanuar 2016
5. ↑
6. ↑  Enriko Talvistu Tallinna Ülikool sattuski Tartusse PM 19. august 2005

Välislingid
-----------

* Tartu Kaubamaja koduleht
* Tallinna Kaubamaja Grupp koduleht
Sadestamine piltlikult
Keemias tähendab **sadestamine** või sadenemine lahuses tahke faasi (sademe) moodustumist keemilise reaktsiooni tagajärjel. Aine sadenemine toimub, kui keemilises reaktsioonis tekib lahustumatu või vähelahustuv aine.

Sademe moodustumine tuleneb aine lahustuvusest, mida mõjutavad ka temperatuur ja rõhk. Sadenemine saab toimuda, kui aine kontsentratsioon lahuses ületab lahustuvuse. Kiiresti toimub see üleküllastunud lahusest. 

Sadestamisel lisatakse lahusele gaasilist, vedelat või tahket reaktiivi – sadestit, mis moodustab eraldatava komponendiga/komponentidega raskesti lahustuva ühendi. Sadestusmeetodit kasutatakse keemilise mahtanalüüsi meetodina ja ainete lahutamiseks. Sadenemise saab esile kutsuda ka nn antisolvendi (see on solvent, milles reaktsiooniprodukt on lahustumatu, näiteks etanooli lisamine vesilahusele) lisamisega. 

Klassikaline **sadestusreaktsioon** on AgCl sademe (s = *solid* = tahke) teke AgNO3 vesilahusele KCl lisamisel (aq = *aqueous solution* = vesilahuses):

AgNO3 (aq) + KCl (aq) → AgCl (s) + KNO3 (aq)
Kui sademes on osakesed vähe liitunud ja kerged, siis jäävad need hõljuma suspensioonina. 

Sade eraldatakse lahusest setitamise ja dekanteerimisega, filtrimisel või tsentrifuugimisel.

Vaata ka
--------

* Sade
* Lahustuvus
**Gnégnéri Yaya Touré** (sündinud 13. mail 1983 Bouakés) on endine Elevandiluuranniku jalgpallur (poolkaitsja).

Klubikarjääri jooksul mängis ta muuhulgas sellistes klubides nagu Monaco, Barcelona ja Manchester City.

Touré valiti 2011. 2012. 2013. ja 2014. aastal Aafrika aasta jalgpalluriks.

2021. aastal alustas ta tööd Ukraina klubi Donetski Olimpiki abitreenerina.

Klubikarjäär
------------

### Varajased klubid

Yaya mängis oma karjääri algusaastatel Belgia klubis Beveren ja Ukraina klubis Metalurg Donetsk.

### Olympiakós

2005. aastal siirdus ta mängima Olympiakósse. Ta mängis klubi meeskonnas Kreeka liigas 26 mängu ja lõi kolm väravat.

### Barcelona

Touré liitus 2007. aastal 10 miljoni euro eest Barcelonaga ja tegi debüüdi 26. augustil Racing de Santanderi vastu. 

Ta võitis Barcelonaga 2008–09 hooajal La Liga, Copa del Rey ja Meistrite Liiga. 

2009. aasta Meistrite Liiga finaalis Manchester Unitedi vastu mängis ta keskkaitsjana.

### Manchester City

Yaya liitus 2010. aastal Premier League'i klubiga Manchester City ja mängis seal kuni 2018. aastani.

Ta aitas klubil võita seitse karikat, nende seas kolm Premier League'i võitu.

### Qingdao Huanghai

Touré klubikarjääri viimaseks klubiks jäi Hiina klubi Qingdao Huanghai, kellega ta võitis 2019. aastal Hiina esiliiga.

Koondisekarjäär
---------------

Yaya Touré tegi oma koondisedebüüdi 2004. aastal ja oli selle ajast koondise regulaarne liige. 2014. aastal, pärast Didier Drogba koondisekarjääri lõppu, nimetati Touré koondise kapteniks.

Touré esindas Elevandiluurannikut kuutel Aafrika rahvaste karikavõistlustel (2006, 2008, 2010, 2012, 2013, 2015) 

Ta võitis koondisega 2015. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlused. Lisaks valiti ta turniiri sümboolsesse koosseisu.

Koondisekarjääri lõpetamisest teatas ta 2016. aasta septembris.

Saavutused
----------

Yaya Barcelona meeskonnas mängimas
### Klubi

ASEC Mimosas
* Ligue 1: 2001

Olympiakós
* Kreeka Super League: 2005–06
* Kreeka karikas: 2005–06

Barcelona
* La Liga: 2008–09, 2009–10
* Copa del Rey: 2008–09
* Hispaania superkarikas: 2009
* UEFA Meistrite Liiga: 2008–09
* Euroopa superkarikas: 2009
* Jalgpalliklubide maailmameistrivõistlused: 2009

Manchester City
* Premier League: 2011–12, 2013–14, 2017–18
* FA Cup: 2010–11
* Football League Cup: 2013–14, 2015–16
* FA Community Shield: 2012

Qingdao Huanghai
* China League One: 2019

### Rahvuskoondis

Elevandiluurannik
* Aafrika rahvaste karikavõistlused: 2015

Isiklikku
---------

Tema vend Kolo Touré on samuti jalgpallur.

Viited
------

1. ↑  "Orange AFCON 2015 Awards and Best XI". *CAF*. 12. veebruar 2015. Vaadatud 2. juuli 2017.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Yaya Touré** |

| * v
* r
Elevandiluuranniku koondis  –  2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Barry
* 2 Viera
* 3 Boka
* 4 K. Touré
* 5 Zokora
* 6 Bolly
* 7 Akpa Akpro
* 8 Kalou
* 9 Tioté
* 10 Gervinho
* 11 Drogba (c)
* 12 Bony
* 13 Ya Konan
* 14 Diomandé
* 15 Gradel
* 16 Gbohouo
* 17 Aurier
* 18 Djakpa
* 19 Y. Touré
* 20 Dié
* 21 Sio
* 22 Bamba
* 23 Mandé
* Treener: Lamouchi

 | Elevandiluurannik |
**Tartu (Jurjewi) Kaubandusliku Hariduse Edendamise Selts** *(Юрьевское общество распространения коммерческого образования)* oli haridusselts, mis tegutses Tartus 1911–1918. aastal.

Seltsi põhikiri kinnitati 26. aprillil 1912. Seltsi eesmärgiks oli kaubandus- ja tööstusettevõtete teenistujate hulgas kaubandusalaste teadmiste levitamine.

Seltsil oli õigus avada kaubandusliku suunitlusega õppeasutusi, korraldada temaatilisi kursusi jm. Seltsi kõrgeim organ oli peakoosolek, jooksvat tegevust juhtis eestseisus. Tegevus hõlmas peamiselt Tartu linna ja mõnda Liivimaa kubermangu Eesti ala linna (Viljandi, Valga). Selts oli tegev Tartu kommertskooli (hiljem Tartu reaal- ja kommertskooli) ja Tartu tehnikagümnaasiumi asutamisel.

Viited
------

1. ↑  "Tartu Kaubandusliku Hariduse Edendamise Selts". *AIS - Arhiivi Infossüsteem*. 07.05.2001. Vaadatud 25. mai 2019.
2. ↑  "Tartu Kaubandusliku Hariduse Edendamise Selts - EAA.3729". *Ajalooarhiivi fondiloend*. Vaadatud 25.05.2019.
Markel Susaeta 2018. aastal Athletic Bilbao särgis
**Markel Susaeta Laskurain** (sündinud 14. detsembril 1987 Eibaris) on endine Hispaania jalgpallur (äärepoolkaitsja).

Ta alustas klubikarjääri Athletic Bilbaos, mille noorteakadeemiaga liitus ta 1997. aastal. Klubi põhimeeskonnas mängis ta Hispaania kõrgliigas aastatel 2017–2019 kokku kaksteist hooaega.

2019. aasta septembris liitus ta Jaapani kõrgliiga klubiga Gamba Osaka. 2020. aasta jaanuaris liitus ta Austraalia kõrgliiga klubisse Melbourne City. Tema klubikarjääri viimaseks klubiks jäi Austraalia kõrgliiga klubi Macarthur, kus ta mängis hooajal 2020–2021.

Hispaania jalgpallikoondises mängis Susaeta korra, 14. novembril 2012 sõprusmängus Panama vastu ja lõi selles mängus ka värava. Aastatel 2010–2016 mängis ta seitse korda Baskimaa jalgpallikoondises.

Saavutused
----------

Athletic Bilbao
* Supercopa de España: 2015; teine koht: 2009
* UEFA Euroopa Liiga: Teine koht 2011–12
* Copa del Rey: Teised kohad 2008–09, 2011–12, 2014–15
Udmurtia lipp
**Udmurtia lipp** on Venemaa Föderatsiooni koosseisu kuuluva Udmurdi Vabariigi lipp. 

Praegune lipp võeti kasutusele 3. detsembril 1993, kuid 30. aprillil 2002 tehti lipuseaduses mõningad muudatused ning kinnitati lipp uuesti.

Lipu kujundaja on Juri Lobanov (Kutšõran Juri).

Lipu kirjeldus
--------------

Udmurtia lipuks on ristkülikukujuline kangas, mis on jagatud vertikaalselt kolmeks võrdseks väljaks, vardapoolne väli on must, keskmine valge ja lehvipoolne punane. Valge välja keskel on kujutatud kaheksa terava tipuga risti (päikesemärk).

Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 1:2.

### Sümbolite tähendused

Lipuvärvid pärinevad udmurtide rahvariietelt. Valge sümboliseerib igavikku ja taevast, punane elurõõmu ja päikest ning must maad ja stabiilsust. Kaheksaharuline päikesemärk on õnne sümbol, mis kaitseb inimesi halva eest.

Vaata ka
--------

* Udmurtia vapp

Välislingid
-----------

* Udmurtia lipp Vabariigi ametlikul kodulehel (*vene keeles*)
* Udmurtia Vabariigi lipust *Geraldika.ru* veebisaidil (*vene keeles*)
Udo Tarve haud Tartus Raadi kalmistul
**Udo Tarve** (kuni 19.08.1936 Pintsel; 30. aprill 1934 – 16. märts 1979) oli eesti biokeemik ja maletaja, Tartu Ülikooli professor.

Tarve lõpetas 1953. aastal Tartu 1. Keskkooli ja 1959. aastal Tartu Ülikooli, oli aastast 1963 kuni surmani sealsamas õppejõud, kaitses 1976. aastal meditsiinidoktori kraadi. Stažeeris 1965–66 Bratislava ja 1969–70 Arhusi ülikoolis. Ta uuris ammoniaagi toimet aju energiavahetusele.

Maletama hakkas Udo Tarve koolipõlves, 1952 tuli ta Eesti koolinoorte meistriks. Hiljem võitis ta Eesti meistrivõistlustel 1956 hõbeda ning 1969, 1971 ja 1972 pronksi. 1950. aastate lõpust kuulus ta nii üleliidulistel turniiridel kui ka Eesti-Soome maavõistlustel Eesti koondisse. Tarve võttis osa rahvusvahelisest turniirist "Tallinn 1969" (12.–13. koht). 1968. aastast meistersportlane.

Viited
------

Välislingid
-----------

* "Udo Tarve (1934–1979) haud", Tartu kultuuriväärtusega asjade ja -mälestiste register
* Udo Tarve ESBLis
* Udo Tarve foto Tartu 1. keskkooli malemeistrina (märts 1952), Rahvusarhiiv
**Udo Tiirmaa** (sündinud 29. septembril 1928 Tartus) on eesti arhitekt.

Udo Tiirmaa lõpetas 1947. aastal Tartu 1. Keskkooli ja 1953. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi arhitektina.

Ta töötas aastatel 1953–1961 Tartu peaarhitekti tootmisgrupis, 1961–1970 Kommunaalprojekti Tartu osakonnas ja seejärel aastani 1991 Eesti Ehitusmälestiste Tartu osakonnas. Aastast 1991 töötab ta aktsiaseltsis ARC Projekt.

Udo Tiirmaa on projekteerinud Tartu Karlova Kooli ja Tartu Kesklinna Kooli juurdeehituse. Ta on Tartu Ülikooli Raamatukogu ajaloomuuseumiks ümberehitamise projekti ning Tartu toomkiriku ja linnamüüri konserveerimise projekti autoreid. Tema projekti järgi taastati Viljandimaal Halliste kirik. Udo Tiirmaa üks elutöid on aga Tartu Jaani kiriku restaureerimisprojekti tegemine.

Tunnustus
---------

* 2005 Tartu linna aukodanik ja Tartu Suurtähe kavaler

Isiklikku
---------

Tema abikaasa Virve Tiirmaa on samuti arhitekt.

Virve ja Udo Tiirmaale kuulus Tartus nende endi projekteeritud ja ehitatud maja aadressil Nooruse 2, kuid pärast Virve Tiirmaa isa Aleksander Kurvitsa surma 1970. aastal pidid nad selle maha müüma.
**Udo Reinberg** (5. mai 1922 Tõlliste vald, Valgamaa – 28. jaanuar 1993 Keila) oli eesti metsateadlane.

Elulugu
-------

Udo Reinberg oli talurentniku poeg.

Lõpetas 1942 Valga Gümnaasiumi ja 1947 TÜ metsandusteaduskonna; põllumajanduskandidaat (1970, EPA), väitekiri "Kuivendamise mõju soostunud metsade tootlikkusele sõltuvalt edaafilistest tingimustest". 1947–49 Taheva metsaülem, 1950–54 ü/k "Metsaprojekt" Eesti Aerofoto-Metsakorralduse Kontori taksaator, 1954–65 "Agrometsaprojekti" (metsamelioratsiooni ekspeditsiooni) insener, vaneminsener ja grupijuht, 1965–83 "Eesti Maaparandusprojekti" metsakuivenduse osakonna projekti peainsener.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: liigniisketel mineraalmuldadel asuvate soostunud metsamaade kuivendamise alused, kokkuvõtte tegemine metsamaaparandusest metsakasvukohatüüpide järgi koos kuivendusobjektide seisundi ja tasuvuse hinnanguga. 13 teadustrükist.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Puistute kuivendusjärgse majandamise kavast. // Metsamajandus 1968 I. Tallinn, 1968
* Puude diameetri juurdekasvust soostunud mineraalmuldade kuivendamisele vahetult järgnenud aastatel. // ELUSi aastaraamat 59 (1969)
* Erineva intensiivsusega kuivendatud soostunud metsamuldade põhjaveerežiimist. // Metsamajandus 1969 II. Tallinn, 1969
* Metsamaaparanduse projekteerimise arengust Eesti NSV-s. // Metsamaaparanduse kogemusi. Tallinn, 1980
* Alatine metsamaaparanduse katseala Väätsa metskonda. // Metsamaaparanduse kogemusi Eesti NSV-s. Tallinn, 1986.

Kirjandus
---------

* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, III, 432
* Polli, L. Udo Reinberg – 60. // Metsamajandus. Tallinn, 1984, 143–144
* Margus, M. Meikar, T. TÜ Metsandusteaduskond 1946–1951, 27–28.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Ekvatoriaal-Guinea lipp** on Ekvatoriaal-Guinea ametlik lipp.

Riigi- ja rahvuslipp
--------------------

 ? Ekvatoriaal-Guinea riigi- ja rahvuslipp. Proportsioonid 2:3.
Praegune Ekvatoriaal-Guinea lipp oli kasutusel aastatel 1968–1973 ja on jälle kasutusel alates 21. augustist 1979. Sellel on kolm horisontaalset laidu, roheline, valge ja punane, ning vardapoolses osas on sinine kolmnurk, mille laius on 1/4 lipu pikkusest. Lipu keskel, valgel laiul on Ekvatoriaal-Guinea vapp.

Roheline (PMS 347C) sümboliseerib lopsakat loodust ja põllumajandust, valge on ühiskonnas valitseva rahu värv ja punane (PMS 186C) viitab iseseisvusele. Sinine (PMS 312C) kolmnurk tähistab merd, mis eraldab ja samas ka ühendab riigi eri osi. Vapikilbil on kujutatud kapokipuud, kilbi kohal on aga kuus kollast kuusnurkset tähte ning kilbi all lint tekstiga "Unidad, Paz, Justicia" (ühtsus, rahu ja õiglus).

Ekvatoriaal-Guinea ajaloolised lipud
------------------------------------

Aastatel 1968–1969 oli rahvuslipuna kasutusel ilma vapita lipp.

Aastatel 1973–1979 sarnanes lipp praeguse lipuga, kuid riigis oli kasutusel teine vapp.

Varasemad lipud
---------------

* 1968–1969
* 1973–1979

Vaata ka
--------

* Ekvatoriaal-Guinea vapp

Välislingid
-----------

* Ekvatoriaal-Guinea lipp andmebaasis *Flags of the World* (*inglise keeles*)
**Keemiline ekvivalent** ehk **ekvivalentmass** on liht- või liitaine mass, mis keemilistes rektsioonides on ekvivalentne (samaväärne) ühe grammi (täpsemini 1,00797 g) vesinikuga. Kuna SI-süsteemis on ainehulga ühik mool, pole ekvivalentmassi mõiste järele enam vajadust.

Lihtaine ekvivalent on vastava keemilise elemendi aatommassi ja valentsiarvu suhe. Liitaine keemilise ekvivalendi leidmiseks tuleb aine molekulmass jagada tema molekuli koostisesse kuuluvate positiivsete ioonide arvu ja valentsi korrutisega. Näiteks alumiiniumsulfaadi Al2(SO4)3 ekvivalentmass on 342/(2×3) = 57.

Praktilistes arvutustes oli kasutusel **grammekvivalent** (lühemalt vaal) või **kilogrammekvivalent** (kilovaal) – see on aine hulk, mille mass grammides või vastavalt kilogrammides on arvuliselt võrdne aine keemilise ekvivalendiga. Näiteks alumiiniumsulfaadi grammekvivalent on 57 g ja kilogrammekvivalent 57 kg.

Ekvivalentide seadus ütleb, et ained reageerivad üksteisega oma ekvivalentmassiga võrdelistes kogustes.

Vaata ka
--------

* Ainehulk
* Molaarmass

Viited
------

1. 1 2  ENE 2. köide, 1988
Norman Mailer, 1948
**Norman** Kingsley **Mailer** (31. jaanuar 1923 – 10. november 2007) oli ameerika kirjanik ja ajakirjanik. Tema vastuolulised vaated ameerika elulaadile on tekitanud tuliseid diskussioone.

Mailer lõpetas maineka Harvardi ülikooli. Teises maailmasõjas osales ta seersandi ja ajakirjanikuna.

Ta on kirjutanud Marilyn Monroe, Pablo Picasso ja Lee Harvey Oswaldi biograafiad.

Juba 25-aastaselt avaldati tema teos "Alasti ja surnud" ("*Naked and the dead*") (1948), mis tegi ta maailmakuulsaks. Eesti keeles ilmus see teos kirjastuses Olion 1996 (tõlkis Janika Karemäe, saatesõna Enn Soosaar; 2. trükk – "Eesti Päevalehe raamat" 2006). Selles raamatus kajastuvad autori sõjakogemused Filipiinidelt. Lugu räägib rühmast Ameerika sõdureist, kes saadeti üht Vaikse ookeani saart üle võtma. Romaan, mida on peetud üheks paremaks Teist maailmasõda kajastavaks teoseks üldse, kirjeldab realistlikult sõjakeerisesse sattunud meeste tundeid. Iga tegelase olemus avatakse ükshaaval ja sügavuti. Raamatu lõpuks on lugeja kohtunud hulga huvitavate kangelastega, kes tegutsevad tõepärases õhkkonnas. 

Maileri enam kui veerandsajast nimetusest koosneva loomingu viimaseks lüliks on 1997 ilmunud "Poja evangeelium" ("*The Gospel According to the Son*") ja see kujutab autorit Jeesus Kristusena. Teose viimase peatüki tegevus toimub taevas, kus autor istub "Isa" paremal käel, nii nagu kristlik usutunnistus seda ette näeb. "Isa" temaga palju ei räägi, kurdab Mailer, kuid see-eest pühendab "Poeg" end seda usinamalt vaeste ja viletsate hooldamisele. "Ma mõtlen tihti lootusele, mis peitub vaeste nägudes," kuulutab "Poeg" Mailer, sest "üha käib võitlus Jumala ja Mammona vahel kõigi meeste ja naiste südamete pärast".

Norman Mailer on pälvinud kaks mainekat Pulitzeri auhinda.

Tunnustus
---------

* 1967 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia liikmeks

Kirjandus
---------

* Enn Soosaar, "Kolme ameeriklase kolm ajaloolist romaani" (Maileri romaanist "Muistsed õhtud" / "*Ancient Evenings*", 1983) – Looming 1986, nr 11, lk 1574–1580
* Udo Uibo, "Postuumne auhind Norman Mailerile" – Looming 2007, nr 12, lk 1912–13

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Norman Mailer** |

* Elulugu, pildigalerii ja online video
* Norman Maileri ajaveeb ajalehes Huffington Post
* Ilmar Mikiver, "Jumala rollist modernismis" (Norman Maileri uuest raamatust *The gospel according to the son* – "Poja evangeelium") (Luup 4. august 1997, nr 16, lk 46)
* Hannes Varblane, "Ühe raamatu mees" (Postimees 31. jaanuar 2000)
* "Norman Mailer pahandab sakslasi" (Maileri viimane romaan *The Castle in the Forest* räägib Hitleri lapsepõlvest) (Eesti Päevaleht / Arkaadia, 17. veebruar 2007, nr 1, lk 2)
Messerschmitt M 23c
**Messerchmitt M 23** ehk **BFW M.23** oli Saksamaa lennukikonstruktori Willy Messerschmitti loodud kahekohaline sport- ja õppelennuk, mida ehitati Baieri lennukitehases Bayerischen Flugzeugwerken. 

Messerchmitt M 23 loodi võistluslennuki Messerschmitt M 19-e baasil, selle suurendatud variandina. Tervenisti puitkonstruktsiooniga M-23-sid ehitati lennukiehitusettevõttes Bayerische Flugzeugwerke AG. M 23 esmalend toimus 1929. aastal. 

M on tuletatud Messeschmitt AG peakonstruktori Messerschmitti (26. juuni 1898 – 15. september 1978) nimest.

### M 23 versioonid

Pildil Fritz Morzik 1930. aasta Euroopa ringlennu võitja Berliinis Tempelhofis juulis 1930 koos M.23c-ga
* **M 23a** peamiselt katselendudeks ja müüdi mõned;
* **M 23b** müüdi rohkem kui 70 lennukit;
* **M 23c** ehitati 11 lennukit, ühega neist võitis Friedrich-Wilhelm Morzik (10. detsember 1891 – 17. juuni 1985) FAI organiseeritud võistluse Euroopa ringlend 1929 (prantsuse keeles *Challenge International de Tourisme*).

Lennuki tehnilised andmed
-------------------------


|  | M 23b andmed |
| --- | --- |
| Pikkus | 6,43–6,66 m |
| Tiivaulatus | 11,80 m |
| Kõrgus | 2,30 m |
| Tiivapindala | 14,40 m² |
| Jõuallikas | erinevad mootorid (60 - 85 kW) |
| Suurim kiirus | 162–185 km/h |
| Lennukaugus | 700–1000 km |
| Meeskond | 2 |
| Lennulagi | 4800–6000 m |
| Tühikaal | 285–370 kg |

#### M 23 b

Saksamaa maa- ja lennuväe sõjaväelane, NSDAP asefüürer ja Hitleri erasekretär Rudolf Hess oli kirglik lennundushuviline. 

1930. aasta juulis annetas NSDAP ajaleht Rahvavaatleja (*Völkischer Beobachter*) Rudolf Hessile väikelennuki. See kahekohaline monoplaan BFW (Bayerische Flugzeugwerke AG) M23b, registritunnus D-1920, tehasenumber 497, registreeriti Hessi nimele.

Juba mais 1931 omandas Hess veel ühe lennuki BFW M23c (konstruktor Willy Messerschmitt), registritunnusga D-1890.

Viited
------

1. ↑  Nesbit ja Van Acker 2009:32.
2. ↑  Nesbit ja Van Acker 2009:33.

Kirjandus
---------

* Roy Conyers Nesbit ja Georges Van Acker, "Rudolf Hessi lend. Müüdid ja reaalsus". Inglise keelest tõlkinud Hillar Tali. Olion, Tallinn 2009

*Selles artiklis on kasutatud saksakeelset artiklit de:Messerschmitt M23 seisuga 22.10.2017.*
**Tychy** (saksa Tichau) on maakonna õigustega linn Poolas Sileesia vojevoodkonnas. Tychy kuulub Ülem-Sileesia linnastusse ja asub Katowicest lõunas.

Tychy on oluline tööstuslinn.

Küla on esmamainitud 1467. aastal. Õllepruulikoda rajati Tychys 16. sajandi lõpul. 1922. aastal läks Tychy rahvahääletuse tulemusel Poola koosseisu. Linnaõigused sai Tychy 1951. aastal. 1975. aastal liideti Tychyga Bieruńi, Imielini ja Lędziny linnad. Bieruń sai iseseisva linna staatuse tagasi 1991. aastal, Imielin 1995. aastal ja Lędziny 1991. aastal.

Viited
------

1. ↑  Tychy Encyklopedia PWN
2. ↑  Imielin Encyklopedia PWN

Sileesia vojevoodkonna vapp
Sileesia vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Bielsko-Biała |
Bytom |
Chorzów |
Częstochowa |
Dąbrowa Górnicza |
Gliwice |
Jastrzębie-Zdrój |
Jaworzno |
Katowice |
Mysłowice |
Piekary Śląskie |
Ruda Śląska |
Rybnik |
Siemianowice Śląskie |
Sosnowiec |
Świętochłowice |
Tychy |
Zabrze |
Żory  

**maakonnad:**
Będzin |
Bielsko-Biała |
Bieruń-Lędziny |
Cieszyn |
Częstochowa |
Gliwice |
Kłobuck |
Lubliniec |
Mikołów |
Myszków |
Pszczyna |
Racibórz |
Rybnik |
Tarnowskie Góry |
Wodzisław Śląski |
Zawiercie |
Żywiec
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib bibliofiilist, arhitekti kohta vaata artiklit Udo Ivask* |

---

**Udo Ivask** (20. detsember 1878 Loodi mõis, Viljandimaa – 15. mai 1922 Tartu) oli eesti bibliofiil, raamatuloolane ja eksliibrisekunstnik.

Pärast gümnaasiumi lõpetamist sõitis Ivask Moskvasse, kus asus õppima akadeemik K. A. Karovini maaliateljees. Tal oli plaan õppida kunsti, kuid kunstikooli teda vanuse tõttu enam ei võetud. Ivaski valis kunsti asemel bibliograafia, teda paelusid eksliibrised. Lisaks on ta kujundanud tiitellehti, päisliiste, raamatukaasi, vinjette jms. Aastatel 1905–1918 trükiti Ivaski loomingut. 

Ta oli kaastegev Venemaa Raamatupalati loomisel, toimetas ajakirja ning oli haruldaste trükiste osakonna juhataja Rumjantsevi muuseumis ning Riikliku Kirjastuse bibliograafiakomisjoni liige.[1]

Udo Ivaskilt on teada 31 eksliibrist.[1]

Viited
------

1. 1 2  Ratmir Tumanovski. Udo Ivask raamatugraafikuna. - Kujutava ja tarbekunsti almanahh, nr 2, 1978

Välislingid
-----------

* Hanno Lepik, "Udo Ivask on eesti eksliibrise vanaisa", Sakala, 2. mai 2008
**Norman Triplett** (1861–1934) oli USA psühholoog. 

Norman Triplett avaldas 1898. aastal esimese sotsiaalpsühholoogia alase artikli (Strubbe, 2005). Ta uuris sotsiaalse hõlbustamise efekti. Triplett uuris Ameerika ratturite kohta kogutud andmeid, võrreldes sõidukiirust individuaalselt ja grupis sõites, ning avastas, et üheskoos võidu sõites hoiti kiiremat tempot kui üksinda aja peale sõites. Sellise tähelepaneku alusel järeldas Triplett, et kaasvõistlejate juuresolek vabastab teatavad energiavarud, mis parandavad sooritust. Sportlik tegevus oli Tripletti jaoks siiski lihtsalt üks viis grupis tegutseda ja ratturid pakkusid talle tänuväärset katselapikest. See tähistas aga olulist verstaposti liigutustegevuse aluseks olevate tegurite uurimisel, mis andis tunnistust sellest, kuidas psüühilised ja sotsiaalsed aspektid mõjutavad inimese kehalise tegevuse potentsiaali.

Kaasates 40 last näitas Norman Triplett oma uurimuses, et lapsed, kel paluti kerida õngerulli nii kiiresti kui nad suudavad, tegid seda märgatavalt kiiremini kui ruumis olid teised lapsed. Oma uurimistöö tähelepanekutele tuginedes järeldas Triplett, et kaaslaste juuresolek vabastab teatavad energiavarud, mis parandavad sooritust.

Hilisemad uurimused on näidanud, et parem sooritus kaldub avalduma pigem inimese jaoks kergetes ja tuttavates kui keerulistes ja uuemates ülesannetes. Viimaste puhul teeb inimene teiste juuresolekul ka märgatavalt rohkem vigu.
**Ekvivalentne isotroopne kiirgusvõimsus**, lühend **EIRP** (inglise k sõnadest *equivalent isotropic radiated power* või *effective isotropic radiated power*), on raadiosaatja antenni toitevõimsuse arvutuslik väärtus, s.t selline võimsus, mis tuleks anda isotroopkiirgurisse, et luua niisama suurt võimsustihedust, kui tekitab vaadeldav antennisüsteem suunadiagrammi maksimumi suunas. Võimsustihedus on siin energiavoog läbi temaga ristuva pinna ühiku, mõõtühik W/m2. 

Ekvivalentne isotrooopne kiirgusvõimsus on antenni antava võimsuse ja antennivõimenduse korrutis:

{\displaystyle {\text{EIRP}}=P\,G\_{\text{i}}.}
Võimsust *P* väljendatakse vattides (ka millivattides või kilovattides) ja võimendust *G*i detsibellides isotroopkiirguri suhtes (mõõtühik dBi); isotroopkiirguri enda võimendus on 0 dBi.

Kuna antenni võimendus näitab, mitme detsibelli võrra on reaalse antenni maksimaalne võimsustihedus vaadeldavas punktis suurem isotroopkiirguri tekitatud võimsustihedusest, siis vastavalt on tegelik antenni antav võimsus EIRP-väärtusest väiksem *G* detsibelli võrra ehk 10*G*/10 korda.

Kui näiteks antennivõimendus *G* = 12 dBi ehk 1012/10 = 15,8 korda ja antenni EIRP = 50 W, siis antenni antakse võimsus 50/15,8 = 3,16 W.

Võimsuse arvutused lihtsustuvad, kui antenni EIRP ja toitevõimsus väljendada logaritmühikutes dBm (baassuuruseks 1 mW) või dBW (baassuuruseks 1 W). Võimsuse millivattides või vattides saab detsibellideks ümber arvutada valemitega:

{\displaystyle {\text{dBm}}=10\log P\_{\text{(millivattides)}}}
ja

{\displaystyle {\text{dBW}}=10\log P\_{\text{(vattides)}}.}
Siis ekvivalentne isotroopne kiirgusvõimsus (ühikutes dBm või dBW)

{\displaystyle EIRP=P+G.}

Vaata ka
--------

* Isotroopkiirgur

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Effective Isotropic Radiated Power
* Effective Radiated Power Calculator


| * v
* r
Antennid |
| --- |
| 
Efektiivne kiirgusvõimsus (ERP) • Ekvivalentne isotroopne kiirgusvõimsus (EIRP) • Ühisantenn |
| Isotroopilised antennid | 
Isotroopkiirgur • Heeliksantenn • Mastantenn  • Monopoolantenn • Piitsantenn |
| Suundantennid | 
Poollainedipool • Fraktaalantenn • Ruuporantenn • Logoperioodiline antenn • Planaarantenn • Paraboolantenn • Yagi antenn |
Osmussaare pank
**Osmussaare pank** on pank Balti klindi Põhja-Eesti klindi osas Loode-Eesti klindilõigus Osmussaare maastikukaitsealal. Pank on Balti klindi kõige läänepoolsem jätk Eestis.

Pank tõuseb merest Osmussaare põhja- ja idarannikul. Merepõhjal olevat astangut ääristab 300 m laiune murrutuslava. Panga kõrgus on 6–7 m, paljanduv lubjakivi moodustab sellest 4 m. 475 miljonit aastat tagasi toimunud maavärina tagajärjel paljanduvad panga jalamil veepiiril bretšalaadse kivimi sooned, mille paksus on 1–1,5 m. Pangal paljanduvad Leetse, Toila, Pakri, Kandle või Aseri ja Väo kihistu kivimid, ülemises osas kohati ka Viivikonna kihistu kivimid.

Pank ümbritseb saare põhjaosa u 5 km pikkuses. Panga kõrgus on keskmiselt 3 m, maksimaalselt 6 m.

Klint on Osmussaare pangal osalt Ölandi tüüpi, mis tähendab, et astang koosneb täielikult lubjakivist.  Idarannikul esineb ka Väike-Pakri tüüpi klinti, kus lubjakivi all esineb ka glaukoniitliivakivi, mida meri murrutab. Seetõttu on sealsele pangale omased suured pangale nõjatuvad paekivilahmakad. 

Saare loodetipus asuva tuletorni juures on pank 7 m kõrgune, madaldudes järk-järgult kagu poole. Osmussaare pank on kandideerinud UNESCO maailmapärandi nimistusse. 

Osmussaare pank on kantud Eesti ürglooduse raamatusse ja on Osmussaare kihistiku stratotüüp. Osmussaare kihistik paljandub seal läätsja liivakivikihina, mis moodustab Pakri kihistu ülemise osa ja mille läbimõõt on 0–20 cm.

Panga astang taganeb keskmiselt 7 cm aastas.

* Osmussaare pank ja tuletornOsmussaare pank ja tuletorn
* Laevavrakk Osmussaare kagurannikul koos klibuvallide vahele kaduva pangaosagaLaevavrakk Osmussaare kagurannikul koos klibuvallide vahele kaduva pangaosaga
* Paekihtide vahelt välja kiilduv vesi OsmussaarelPaekihtide vahelt välja kiilduv vesi Osmussaarel
* Pangatipp majaka lähedalPangatipp majaka lähedal
* PankrannikPankrannik

Viited
------

1. ↑  H. Kink (koost.) "Läänemaa: Noarootsi, Nõva, Osmussaar", Tallinn: Teaduste Akadeemia Kirjastus, 2008
2. ↑  Kalle Suuroja *Põhja-Eesti klint Eesti looduse sümbol*, Tallinn 2006, lk. 50
3. 1 2  K. Suuroja. 2004. Põhja-Eesti pangad. Ilo Kirjastus. Lk 37
4. ↑  Kalle Suuroja *Põhja-Eesti klint Eesti looduse sümbol*, Tallinn 2006, lk. 125
5. ↑  Kalle Suuroja *Põhja-Eesti klint Eesti looduse sümbol*, Tallinn 2006, lk. 79
6. ↑  M. Valker. "Osmussaar" Eesti Loodus 2008/5
7. ↑  Eesti ürglooduse raamat
8. ↑  Stratigraafia terminoloogia
9. ↑  Eesti stratotüüpsed paljandid
10. ↑  Osmussaare maastikukaitseala kaitsekorralduskava 2010–2014
**Normet** on perekonnanimi.

Statistika
----------

2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Normet 59 inimesel: 29 mehel ja 30 naisel. Perekonnanimede levikult oli Normet meeste puhul 4047. kohal ja naiste puhul 4333. kohal.

Normet oli levinumaks nimeks vanuserühmas 80–84 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 1,06. Perekonnanimi Normet oli kõige sagedasem Valga maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 2,88 inimest.

19. sajandi algul pärisorjusest vabastamise käigus Eestis talupoegadele perekonnanimeks Normet ei pandud.

1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus Eestis valiti perekonnanimi Normet uueks nimeks 39 korral. Loobuti nimedest Normann (üheksal korral), Napritson (kolmel korral), Neumann, Nurmberg, Zernask, Norberg ja Nollmann (kahel korral) jne. Samal perioodil nimest Normet loobujaid ei olnud.

Nime kandjaid
-------------

* Dagmar Normet, eesti kirjanik, tõlkija ja spordipedagoog (1921–2008)
* Ingo Normet, eesti lavastaja (1946–)
* Leo Normet, eesti helilooja ja muusikateadlane (1922–1995)
* Mart Normet, eesti produtsent (1979–)
* Sirje Normet, eesti kultuuriajakirjanik (1954–)
* Thea Normet, eesti bioloog (1942–)
* Haldi Normet-Saarna, eesti ajakirjanik (1953–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet. Rahvastikuregister (vaadatud 07.05.2022)
2. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine (algne nimekuju): Normet.
3. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine (uus nimekuju): Normet.
4. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine (vana nimekuju): Normet.

Välislingid
-----------

* Normet statistikaameti andmebaasis
**Johann Wilhelm II** (alamsaksa: *"Jan Wellem"*; 19. aprill 1658 – 8. juuni 1716) Wittelsbachide dünastiast oli Pfalzi kuurvürst (1690–1716), Neuburgi hertsog (1690–1716), Jülichi ja Bergi hertsog (1679–1716) ning Oberpfalzi ja Chami hertsog (1707–1714). Alates 1697. aastast oli Johann Wilhelm ka Megeni krahv.

Elulugu
-------

Ta oli Neuburgi pfaltskrahvi Philipp Wilhelmi ja Elisabeth Amalie von Hessen-Darmstadti poeg ning sündis Düsseldorfis, kus ta ka resideeris Heidelbergi asemel, mis oli Pfalzi pärilussõjas Prantsuse vägede poolt suuresti purustatud. Teda harisid jesuiidid ja aastal 1674 tegi ta suure tuuri Itaaliasse.

Ta abiellus aastal 1678 Austria ertshertsoginna Maria Annaga. Viimane oli keiser Ferdinand III ja selle kolmanda naise Eleonora tütar. Pärast naise surma aastal 1689 abiellus ta Toscana suurhertsogi Cosimo III tütre Anna Maria Luisa de' Mediciga.

Tema isa loovutas Jülichi ja Bergi hertsogkonnad talle aastal 1679, enne, kui ta aastal 1690 ka Pfalzi kuurvürstiks sai. Rijswijki rahuga (1697) taastas ta palju valdusi, mis olid prantslaste poolt vallutatud olnud, tingimusel, et Pfalzi kuurvürstkond ei pöördu protestantlusse. See tingimus ei teinud teda populaarseks ei Pfalzis ega protestantide hulgas.

Johann Wilhelm kuulutas usulist sallivust aastal 1705 oma armukese Dorothea von Veleni initsiatiivil.

Hispaania pärilussõja ajal sai Johann Wilhelm ka Baieri Oberpfalzi, mis tagastati Baierile aastal 1714. Ta suri Düsseldorfis ja maeti Püha Andrease kirikusse. Kuna Johann Wilhelmil ei olnud poega, sai tema järglaseks tema vend Karl III Philipp.

Johann Wilhelm von der Pfalzi ja Anna Maria Luisa de' Medici kaksikportree

Kunstikogud
-----------

Ta oli populaarsem Jülich-Bergis, kus ta püstitas väljapaistvaid ehitisi, nagu Bensbergi loss, ja pidas pillavat õukonda, mis andis tööd paljudele kunstnikele ja käsitöölistele, sealhulgas õukonnakunstnikud Johannes Spilberg, tema tütar Adriana, viimase hilisem abikaasa Eglon van der Neer, Adriaen van der Werff, Jan Frans van Douven, Herman van der Mijn, Jan van Nickelen, tema tütar Jacoba Maria van Nickelen, viimase abikaasa Willem Troost, Rachel Ruysch, Godfried Schalcken ja Jan Weenix koos oma tütre Maria Weenixiga. Tema tohutut Rubensi maalide kogu saab ikka veel näha Alte Pinakothekis Münchenis.

Tema lesk Anna Maria Luisa oli viimane Medici võsuke. Kunstide soosijana pärandas ta Medicite suure kunstikogu, sealhulgas Uffizi, Palazzo Pitti ja Medici villade sisu, mille ta päris pärast oma venna Gian Gastone surma aastal 1737, ja oma Pfalzi aarded Toscanale tingimusel, et osakestki sellest ei tohi pealinnast Firenzest välja viia. Seetõttu võib neid aardeid tänapäevalgi Firenzes näha.

Düsseldorfi Jan-Wellemi väljak on nime saanud Johann Wilhelmi järgi.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev:**Philipp Wilhelm** | **Jülichi ja Bergi hertsog**1679–1716 | Järgnev:**Karl III Philipp** |
| **Neuburgi pfaltskrahvPfalzi kuurvürst**1690–1716
 |