recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Julian Hanses** (sündinud 31. augustil 1997 Hildenis) on Saksa võidusõitja.

Karjäär
-------

Hanses alustas mootorispordikarjääri kardisõidust, millega tegeles aastatel 2010–2015. Tema olulisemad saavutused olid ADAC Kart Masters 2011 klassis X30 Junior klassis teine ​​koht, 2012. aastal X30 Senior klassis sama meistrivõistluste teine ​​koht, 2012. aastal ADAC Kart Bundesendlaufi kaks kolmandat kohta järjest ja 2013 ja tiitel ADAC Kart Masters 2014 seeniorklassis X30. Oma viimasel kardihooajal saavutas Hanses IAME rahvusvahelise finaali X30 vahetusmeeskonna klassis üheksanda koha.

2016. aastal läks Hanses üle vormelisõidule ja alustas oma hooaega Uus-Meremaa Toyota Racing Series'is koos Bruno Baptista, Thomas Randle'i ja Brendon Leitchiga. Üks väheseid sõitjaid, kellel pole varasemat vormelautode kogemust, saavutas ta meistrivõistluste arvestuses 19. koha kui viimane sõitja, kes kõigil võistlustel võistelnud. Ta kogus 226 punkti, kusjuures parimad tulemused olid 12. kohal Teretonga pargil ja Manfeild Autocourse'il. Seejärel tegi Hanses oma vormel 4 debüüdi ADACi Vormel 4 Meistrivõistlustel, kus ta võistles koos Kenneth Gulbrandseni ja Mauro Auricchioga Team Timo Scheideri meeskonna eest. Tal oli raske debüüthooaeg, lõpetades punktideta ja kahe kaheteistkümnenda kohaga Circuit Park Zandvoortis, mis oli parim tulemus üldkokkuvõttes 35. kohal.

2017. aastal jätkas Hanses aktiivselt ADAC Vormel 4 sarjas, kuid läks koos Fabio Schereri, Nicklas Nielseni ja Kim-Luis Schrammiga Team US Racingule. Tema tulemused paranesid klassis teisel hooajal ja ta kogus pidevalt punkte aasta esimesel poolel. Kolmandas sõidus Nürburgringil saavutas Hanses oma esimese poodiumikoha ning sellele järgnenud Sachsenringi sõidus võitis oma klassis esimese sõidu. 82 punktiga saavutas ta tabelis üheteistkümnenda koha.

2018. aastal debüteeris Hanses FIA Euroopa Vormel 3 meistrivõistlustel Team Macon Motorsporti meeskonnas koos Jack Doohani, Lukas Dunneri, Louis Gachoti ja Bent Viscaaliga, tehes oma debüüdi selles klassis alates 2013. aastast.

Välislingid
-----------

* Koduleht (saksa keeles)
* Julian Hanses saidil Driver Database (inglise keeles)
Jack Doohan (2022)
**Jack Doohan** (sündinud 20. jaanuaril 2003 Gold Coastis) on Austraalia võidusõitja, Mick Doohani poeg, viiekordne MotoGP meister. Aastatel 2017–2021 toetas teda Red Bull Junior Team. 2022. aastal astus ta Alpine Academysse.

Karjäär
-------

### Vormel 4

2018. aastal tegi Doohan debüüdi üheistmelises autos, ta astus koos Christian Horneri meeskonnaga Ardeni Vormel 4 Briti Meistrivõistlustele. Ta osutus kohe konkurentsivõimeliseks, võitis kolm sõitu ja jõudis veel üheksal korral poodiumile, saavutades lõpparvestuses viienda koha. Samal aastal osales austraallane Prema Theodore Racing meeskonnaga mõnel Itaalia Vormel 4 ja Saksamaa Vormel 4 meistrivõistluste võistlusel.

### Vormel 3 Aasia

2019. aastal sõidab Doohan FIA Aasia Vormel 3 Meistrivõistlustel koos Hitech Grand Prix meeskonnaga. Ta võidab viis sõitu ja lõpetab 13 korda poodiumil, saavutades Ukyo Sasahara järel kahekümne viie punktiga teise koha. Järgmisel aastal naaseb ta Iirimaa meeskonnaga Pinnacle Motorsport Aasia Meistrivõistlustele. Ka sel hooajal võitis ta viis võistlust ja lõpetas Joey Aldersi järel teisel kohal.

### Vormel 3

2020. aastal palkab HWA Racelabi meeskond Doohani Vormel 3 Meistritiitlile sõitma koos Jake Hughesi ja Enzo Fittipaldiga. Ta ei kogu ühelgi võistlusel punkte, saavutades Mugello 2. võistlusel parima kohana 11. koha ja lõpetab edetabelis 26. kohal.

2021. aastal siirdus ta koos Clément Novalaki ja David Schumacheriga Itaalia meeskonda Trident. Kolmandas sõidus Barcelonas lõpetas ta Dennis Haugeri järel teisena, vallutades sellega kategooria esimese poodiumi. Põhisõidu Paul Ricard Doohanil võidab ta märjal rajal, edestades Prema sõitjat Dennis Haugerit. Esimeses sõidus Austrias saavutas ta seitsmenda koha, kuid tänu teiste sõitjate penaltitele tõusis poodiumi kolmandale astmele. Seda korratakse Hungaroringi 3. sõidus järjekordse kolmanda kohaga. Doohan võidab Belgias märjal teel Victor Martinsi ees oma esimese pole selles kategoorias. Järgmisel päeval võitis ta nii sõidu-2 kui ka sõidu-3, lähenedes Haugeri arvestuse liidrile. Viimases voorus Sotšis võidab ta oma teise pole-positsiooni meeskonnakaaslase Clément Novalaki ees, pärast pettumust valmistanud esimest sõitu ja teist vihma tõttu katkestatud sõitu võidab ta sõidu-3 Frederik Vesti ees, võttes Tridentiga meeskonna tiitli ja lõpetades teisena. tabelis piloodid tšempion Dennis Haugeri taga.

### Vormel 2

Pärast Vormel 3 meistrivõistlusi on Doohanil võimalus tõusta Vormel 2 sarja, sõites 2021. aasta Vormel 2 hooaja kahes viimases voorus koos MP Motorspordi meeskonnaga, kes asendab Richard Verschoori. Oma esimesed punktid selles kategoorias saab ta teisel võistlusel Jeddas, saavutades viienda koha. Yas Marina kvalifikatsioonis saab ta suurepärase teise koha.

13. detsembril 2021 teatab UNI-Virtuosi meeskond Doohani ja jaapanlase Marino Sato lepingu sõlmimisest 2022. aasta Vormel 2 hooajaks.

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Jack Doohan, aadressil driverdb.com, DriverDB AB.
**Võnohradiv** (ungari **Nagyszőlős**) on linn Ukrainas Taga-Karpaatia oblastis. Linn asub Tisza paremal kaldal, Musta mäe jalamil, 16 km kaugusel Ungari piirist.

2001. aasta seisuga oli linna elanike hulgas 77,1% ukrainlasi, 9,0% venelasi ja 8,5% ungarlasi.

Ajalugu
-------

Linna on kirjalikult esmamainitud 1262. aastal, mil sai linnaõigused. 13. sajandil sai linn Ugocsa komitaadi keskuseks.

Võnogradiv kuulus 1919. aastani Ungarile, seejärel 1939. aastani Tšehhoslovakkiale, 1939–1944 taas Ungarile ja alates 1944. aastast Ukrainale (1991. aastani Nõukogude Liidu koosseisus).

1910. aastal oli 7811 elanikust 76% ungarlased, 16% russiinid ja 7% sakslased. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli linna elanikest 82% ukrainlased, 13,5% ungarlased ja 3,8% rumeenlased.

Viited
------

1. ↑  Закарпатська область Національний склад населення.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Võnohradiv** |

*
Tõnu Tõniste (2017)
**Tõnu Tõniste** (sündinud 26. aprillil 1967 Tallinnas) on eesti purjesportlane ja ettevõtja.
Ta on Toomas Tõniste kaksikvend.

Sportlasena
-----------

Toomas ja Tõnu Tõniste 1992. aastal  
Foto: Jaan Künnap
Vennad Toomas ja Tõnu Tõniste on klassis 470 saavutanud:

* 1986 juunioride MM-il 5. koha
* 1988. aasta suveolümpiamängudel Sŏulis hõbeda
* 1990 MM-il 4. koha
* 1992. aasta suveolümpiamängudel Barcelonas pronksi
* 1992 EM-il 1. koha
* 1993 MM-il 5. koha
* 1994 MM-il 4. koha
* 1996. aasta suveolümpiamängudel Atlantas 10. koha

1997. aastal saavutas Eesti paatkond koosseisus Tõnu ja Toomas Tõniste, Ants Haavel ja Indrek Haavel EM-il klassis Melges-24 3. koha.

Tõnu Tõniste oli Eesti lipukandja 2000. aasta suveolümpiamängude avatseremoonial.

Tõnu Tõniste on purjetamisvõistluse Star Sailors League Gold Cup Eesti võistkonna kapten.

Äritegevus
----------

Ta on hulgimüügiettevõtte LTT üks omanikke.

Tunnustus
---------

* 2001 – Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Silver Tabo (20. aprill 2019 09:45). "Tõnu Tõniste juhitav Eesti võistkond asub heitlema maailma parima purjetamisriigi tiitli nimel". *Postimees*. Postimees Grupp. Originaali arhiivikoopia seisuga 20. aprill 2019.

Välislingid
-----------

* Tõnu ja Toomas - kolmest kolm?, Luup, 1996
* Intervjuu Tõnu Tõnistega
* Tõnistete firma LTT maksab 21 miljonit krooni dividende
* Biograafia ESBL-is
**Viljandi linnakirik** oli 14. sajandil ehitatud ning evangelist Johannesele ja pühale Klaarale pühitsetud kirik, mis paiknes turuväljaku ääres (praegune Johan Laidoneri plats). Liivi sõjas kirik purustati ja 17. sajandil kohandati linnakirikuks frantsisklaste kloostri kirik, praegune Viljandi Jaani kirik, 18. sajandil Viljandi linnakiriku müürid lammutati.

1996. aastal tulid Viljandi sotsiaalameti hoone (Johan Laidoneri plats 5) sissepääsu juurde rajatava kaldtee jaoks vundamendikraavi kaevamisel hoone sisehoovis välja linnakiriku müürid. Leiti ka kalmistule viitavaid luid ja hauaplaatide tükke.

Ajaloost
--------

17. sajandist pärineva Viljandi linnaplaani järgi võib öelda, et kirik oli kolmelööviline, polügonaalse koori ja sellest põhja poole jääva käärkambriga. Kirikutorn oli osaliselt pikihoonesse sisse ehitatud. Kiriku ümber oli kalmistu. Kirik lammutati 1770. aastal, et ehitada selle asemele Viljandi Maakohtu hoone – esimene kiviehitis, mis kerkis Viljandisse pärast Põhjasõda.

Viited
------

1. ↑  K. Männik, R. Peirumaa. Viljandi vanalinna tänavatevõrgu ajalooline kujunemine. – Viljandi 2007
2. ↑  M. Toomiste. Viljandi linnakiriku müürid peatasid invaliidide kaldtee ehituse. – Postimees 31.07.1996, Uudised, lk 4
3. ↑  M. Toomiste. Viljandi linnakiriku müürid peatasid invaliidide kaldtee ehituse. – Postimees 31.07.1996, Uudised, lk 4
4. ↑  K. Baum. Soliidses eas maja läheb teisele katsele. – Sakala, 23. august 2014
Vahejahuti**Vahejahuti** on mehaaniline seade, mida kasutatakse turbokompressoriga sisepõlemismootoris.

Vahejahuti jahutab turbokompressorist mootorisse minevat õhku ja seeläbi tõstab sisepõlemismootori kasutegurit. Füüsikaseaduste kohaselt õhk soojeneb kokkusurumisel ja seetõttu ruumala suureneb. Selle tulemusel mahub õhku silindrisse tunduvalt vähem. Termin 'vahejahuti' tähendab, et see jahutab õhku turbokompressori ja silindri vahel. Õhu ruumala jahutamisega vähendades tekib võimalus viia silindrisse rohkem hapnikku. See omakorda tekitab võimaluse põletada rohkem kütust ühe mootori töötakti jooksul. Mida rohkem kütust mootoris efektiivselt põletatakse, seda suurem on mootori võimsus. Samal ajal kahandab kütuse efektiivne põlemine ka kütusekulu. Kui mootoril puudub vahejahuti, siis jääb turbokompressorist tulev kuum õhk jahutamata, mis võib põhjustada detonatsiooni. Tänapäeval kasutatakse õhu vahejahuteid tehnika valdkonnas laialdaselt eesmärgiga saavutada mootori suuremat võimsust ja vähendada kütusekulu.

Tavaliselt paigaldatakse mootoris vahejahuti sinna, kus on külma õhu pealevool maksimaalne, näiteks sõiduki esiossa.

### **Vedelikjahutusega vahejahuti**

Lisaks õhkjahutusega vahejahutile on olemas ka vedelikjahutusega vahejahuti, mis kasutab laadimisõhu jahutamiseks vedelikku. Vedelik pumbatakse läbi vahejahuti, mille tulemusel mootorisse suunatud õhu temperatuur langeb. Soojenenud vedelik juhitakse voolikute ja torude kaudu sõiduki radiaatorisse, kus vedeliku temperatuur langeb.

Viited
------

1. ↑  Kaido Soorsk (12.05.2010). "Vahejahuti". *Whatcar?*. Originaali arhiivikoopia seisuga 28.02.2017. Vaadatud 10.02.2017.
2. ↑  "What is an intercooler?". *Engine Basics*. 2010. Vaadatud 11.02.2017.
Vaitkuškise mõisa peahoone Napoleon Orda maalil
**Vaitkuškise mõis** ehk **Pašilė mõis** (leedu *Vaitkuškio dvaras* või *Pašilės dvaras*) on endine mõis Leedus Ukmergė rajoonis Pabaiskase vallas Vaitkuškises. Peahoone asub aadressil Parko g. 2, muinsuskaitse all on nii mõisa park kui ka peahoone varemed.

Ajalugu
-------

XVI sajandi alguses rajasid Vaitkused mõisa kohta, kus varem oli mitu väikemaavaldust. 1550. aastal läks mõis Skorulskiste valdusse.

1764. aastal müüs Mykolas Skorulskis mõisa 160 000 kuldmündi eest Kossakowskitele. Kui 1862. aastal valmis uusgooti stiilis peahoone, oli mõisa omanik fotograaf Stanislovas Kosakovskis. Tema tädi Ewelina Hańska oli kirjavahetuses Honoré de Balzaciga, nii säilis mõisas asunud Kossakowskite suguvõsa arhiivis osa kirjaniku kirjavahetusest. Mõisas asus ka 12 000 teosega raamatukogu. Stanislovase surma järel jagati tema vanavara kollektsioon laiali, uus omanik annetas sealjuures 2277 raamatut ka kohaliku raamatukogu tarbeks. Suur osa mõisa varadest sattus sealjuures Lyduokiai mõisa, sealhulgas 1347 raamatut. Vaitkuškise mõisa jäi alles 8032 raamatut. Tänapäeval on Vilniuses Leedu rahvusraamatukogus hoiul üle 5000 mõisast pärineva raamatu; tegemist on suurima ühest mõisast pärineva raamatukollektsiooniga, mis seal hoiul on.

Mõisa paigutati 1939. aastal Teise maailmasõja tõttu Leedus interneeritud Poola sõdurid. Mõis ise võõrandati 1940. aastal. Teise maailmasõja ajal rajasid Saksa okupatsiooniväed mõisa territooriumile juutide geto.

Mõisakompleks
-------------

Mõisa peahoone oli pikk ja oli kokku ehitatud kontorihoonega, kus asusid mitmed ametiruumid. Peahoone paraadosas asusid kaks suurt nelinurkset saali. Peahoone vastas asus administratiivhoone, kus paiknesid ka tõllakuur, pesuköök ja piimaladu. Kokku koosnes mõisakompleks 22 ehitisest.

Vaitkuškise mõisa peahoone põles II maailmasõja ajal maha ja säilinud on vaid selle varemed (mõisa torn on siiski taastatud). Varemeis on ka mõisa laut ja tallid. Osaliselt on säilinud mõisakompleksi ümbritsenud betoonist müür ja väravad, samuti on säilinud mõisa kuur.

* Peahoone varemedPeahoone varemed
* Talli varemedTalli varemed

Viited
------

1. ↑  "Kultūros vertybių registras". Vaadatud 5. aprillil 2018.
2. ↑  Vieta, kur nebevaikšto skrybėlėtos ponios (Vaitkuškio dvaro istorija)[*alaline kõdulink*]
3. ↑  "Magazyn Wilenski" 1999 m. Nr. 2 – 5
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. aprill 2018. Vaadatud 5. aprillil 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
5. ↑  Vaitkuškio dvaras
6. ↑  JOLITA ŽALGIRYTĖ. DIDINGOS PRAEITIES PĖDSAKAI VAITKUŠKYJE[*alaline kõdulink*]

Välislingid
-----------

* Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; fotod (*leedu keeles*)
* Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; asendiplaan (*leedu keeles*)
Mõisa peahoone (2013)
Dzelzava mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wendenschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904)
**Dzelzava mõis** (saksa keeles *Selsau*, läti keeles *Dzelzavas muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Cesvaine kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Madona piirkonnas Dzelzava vallas Dzelzavas.

Ajalugu
-------

Dzelzava mõisa mainitakse esimest korda aastal 1594. Toona oli mõisa omanikuks Jacob Wainecken ja mõisa kutsuti *Waineckemoise*. Aastast 1600 oli mõis Taubede valduses. Rootsi ajal kuulus mõis kuningale ja kandis nime *Kronenhof*. Aastal 1679 said mõisa omanikuks Klodtid. Pärast Põhjasõda läks mõis Igelströmide valdusse, seejärel aga Transehedele. Selle suguvõsa valdusse jäi mõis kuni võõrandamiseni aastal 1920. Mõisast on pärit Astaf von Transehe-Roseneck.

Võõrandamise ajal kuulus Dzelzava mõisa juurde kolm karjamõisa. Maad kuulus mõisale 1428 hektarit.

Mõisaansambel
-------------

Dzelzava mõisa peahoone tagakülg (2015)
Barokkstiilis mõisakompleksi rajasid Transehed aastal 1768. Peahoone sai aastal 1905 kannatada, nii taastati see aastal 1908 Wilhelm Bockslaffi projekti järgi. Pärast võõrandamist kuulus hoone alguse Läti Vabariigi sõjaväele, ühtlasi asus seal apteek. Aastast 1926 läks hoone valla valdusse, seal asus vallamaja. Peale Teist maailmasõda asub hoones kohalik koolimaja.

Algsele mõisakompleksile on aja jooksul lisandunud mitu hoonet, vanemad hooned on peahoonega sümmeetriliselt paiknevad teenijate majad. Hiljem on lisandunud tall, sepikoda, aedniku maja, mõisavalitseja maja. Aastal 1868 püstitati mõisakompleksi juurde ka kohalik koolimaja.

Mõisakompleksi juurde kuulub ka park. Peahoone juures asub regulaarse planeeringuga aed. Pargis asub kohalik laululava, samuti püstitati sinna aastal 1939 mälestussammas Esimese maailmasõja ja bermondtiaadi ajal langenud Dzelzava elanikele.

* Mõisa abihooneMõisa abihoone
* Mõisapargis asuv laululavaMõisapargis asuv laululava
* Mälestussammas langenud Dzelzava elanikeleMälestussammas langenud Dzelzava elanikele

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Dzelzava mõis** |

* Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)


Cesvaine kirik
Cesvaine kihelkond

**Kirik**: Cesvaine kirik  

**Mõisad**: Cesvaine kirikumõis | Aizkuja mõis | Apeltiene mõis | Biksēre mõis | Bučauska mõis | Cesvaine mõis | Dzelzava mõis | Graši mõis | Kārkli mõis | Kārzdaba mõis | Kraukļi mõis | Kroņamuiža mõis | Kūrēni mõis | Kusa mõis | Lode mõis | Oļi mõis
|  |  |
| --- | --- |
| Ž | ž |

**Ž** (**ž**) ehk **žee** on ladina kirja täht, mis esineb bosnia, eesti, liivi, leedu, läti, karjala, tšehhi, soome, põhjasaami, inarisaami, koltasaami, slovaki, sloveeni, horvaadi, serbia, türkmeeni, vadja ja vepsa keeles. Eesti tähestikus on ž 20. täht.

Ž-tähe võttis esimesena kasutusele Jan Hus 15. sajandil tšehhi tähestikus. Ljudevit Gaj võttis ž-tähe 1830. aastal kasutusele ka horvaadi keele kirjutamisel.

Eesti ja soome keeles kasutatakse ž-tähte ainult võõrsõnade kirjutamisel ja võõrnimedes. Soome keeles ei ole Ž tähestikutäht, see loetakse Z variandiks. Tähe ž kasutusele võtu ettepanek tehti Eestis hiljemalt 1900. aastal (Ansomardi), lõpliku heakskiidu sai ž 1918. a ilmunud "Eesti keele õigekirjutuse-sõnaraamatus".

Täht leiab kasutamist ka kirillitsas kirjutatavate keelte translitereerimisel ladina kirja, vastab ж-tähele.

Arvutikasutajad asendavad selle vajaduse korral tähekombinatsiooniga **zh**; sellist kirjaviisi on esinenud ka eesti kirjasõnas.

Viited
------

1. ↑  Tähestiku ajalugu EKI teatmikus

Tähestikutähed

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| A | B | (C) | D | E | F | G | H | I | J | K | L | M | N | O | P | (Q) | R | S | Š | Z | Ž | T | U | V | (W) | Õ | Ä | Ö | Ü | (X) | (Y) |
**Ülgase** on küla Harjumaal Jõelähtme vallas.

Küla piirneb läänes Saviranna ja Kallaverega, edelas Maardu linnaga, lõunas Võerdla ja Rebala külaga ning idas Kostirannaga. Põhja pool asub Soome laht. Tallinna uus prügila asub Ülgasest lõunas.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 84 inimest. Neist 73 (86,9%) olid eestlased.

Ülgase ja Kostiranna piiril asub Ülgase pank, mille kaitseks on moodustatud Ülgase looduskaitseala.

Ülgase fosforiidikaevanduse käigud
Küla on tuntud 1920. aastatel rajatud Ülgase fosforiidikaevanduse poolest. Tänapäevani on alles ja osaliselt läbitavad kaevanduskäigud, mis algavad Ülgase pangast. Kaevanduskäikudes talvituvad nahkhiired. 2018. aasta detsembrist kuni 2021. aasta suveni parandab ELF Ülgasel projekti "Tiigilendlase elupaikade parandamine Eestis‟ raames tiigilendlaste talvitusolusid. Kaevanduse juurest viis enne 1940. aastaid raudtee Koljuotsa, kus asus sadam, mille kaudu fosforiiti mujale veeti.

Nõukogude ajal on fosforiidi kaevandamine maastikku põhjalikult muutnud. Künkad küündivad küla lõunaosas 65 meetrini merepinnast.

Küla alale jääb Ülgase savimaardla. Savi on kaevandatud Ülgase panga ja Koljuotsa vahel.

Ülgase paekaldal asub kaks kohalikku geodeetilist punkti.

Ülgase edelaosas ja Kallavere küla lõunaosas asuvad suvilad ja aiamaad on kurikuulsad kuritegevuse kõrge taseme tõttu.[*viide?*]

Ülgasel asub Talleggi sugulindla.

Vaata ka
--------

* Kallavere–Ülgase tee

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
2. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
3. ↑  Statistikaameti andmebaas
4. ↑  "Nahkhiired Eesti looduses". *Eestimaa Looduse Fond*. SA Eestimaa Looduse Fond. Originaali arhiivikoopia seisuga 11. märts 2018.

Jõelähtme valla vapp
Jõelähtme valla asulad

**Alevikud:** Kostivere | Loo  

**Külad:** Aruaru | Haapse | Haljava | Ihasalu | Iru | Jõelähtme | Jõesuu | Jägala | Jägala-Joa | Kaberneeme | Kallavere | Koila | Koipsi | Koogi | Kostiranna | Kullamäe | Liivamäe | Loo | Maardu | Manniva | Neeme | Nehatu | Parasmäe | Rammu | Rebala | Rohusi | Ruu | Saha | Sambu | Saviranna | Uusküla | Vandjala | Võerdla | Ülgase
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Kaunase linnaosast; samanimelise maakonna kohta Leedus vaata artiklit Dainava (muinasmaakond), Dainava valla küla kohta vaata artiklit Dainava (Dainava vald)* |

---

**Dainava** on Kaunase linnaosa, mis asub linna põhjaosas Dainava valla territooriumil. 

Linnaosa asuti rajama aastal 1963, selle projekteerisid arhitektid Neringa Dičiuvienė, Reda Dringelienė, Alvydas Pranas Steponavičius, Raimonda Augustienė ja Gražina Miškinienė. Sinna kavandati 5–16 korrusega tüüpprojekti järgi rajatud korterelamud, mis paiknevad ümber Sõpruse pargi, samuti asub seal Dainava park. Aastal 1967 rajati sinna raamatukogu, aastal 1974 haigla. Linnaosas on kaheksa lasteaeda, haridust annavad seitse keskkooli ja viis kutsekooli, samuti asub seal kõrgkool Kaunase kolleegium.

Dainava maadele jääb vana juudi kalmistu. Linnaosas tegutseb noorteteater Vilkolakis, sinna jääb ka Kaunase suurim ujula-spordikompleks Girstutis. Dainavas asub Kaunase Tehnikaülikooli üliõpilaslinnak. Seal asub ka Kaunase suurim kaubanduskeskus Urmas. Teine tähtsam kaubanduskeskus linnaosas on 1000.

2001. aastal valmis linnaosa esimene kirik, mille ehitas uusapostlik kirik. Kaks aastat hiljem rajasid Dainavasse oma kiriku mormoonid. 2008. aastal ehitati Dainavasse ka katoliku kirik, kuigi kabel valmis seal juba aastal 2001.

Sõpruse park
------------

Sõpruse park rajati Dainava linnaossa aastal 1973 ja algselt kandis see nime Rahvaste Sõpruse park. 15 hektari suuruse pargi projekteerisid arhitekt Alvydas Pranas Steponavičius ja dendroloog Raimonda Augustienė. Parki liigendavad 3-4 meetri kõrgused tehiskünkad, millele on istutatud männid.

Pargis on terviserada ja laste mänguväljak. Pargis on ka väike tiik ja pinkidega allee, samuti asub seal lava.

Aastal 2003 sai Sõpruse park Leedu parima linnaarendusprojekti auhinna.

* Sõpruse parkSõpruse park
* Kaubanduskeskus 1000Kaubanduskeskus 1000
* Grafiti kaubanduslinnaku Urmas piirdetaralGrafiti kaubanduslinnaku Urmas piirdetaral
* Uusapostlik kirikUusapostlik kirik
* Mormoonide kirikMormoonide kirik
* Katoliku kirikKatoliku kirik

Viited
------

1. ↑  Dainava 2. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. 373 lk.
2. ↑  Kaune klesti netradicinių religinių bendruomenių maldos namai (79) "Kauno diena", Remigijus Jurgelaitis, ELTA 2004 m. kovo 8 d. 10:05
3. ↑  Kaune statoma mormonų bažnyčia (60) Arūnas Dambrauskas, "Kauno diena" 2003 m. kovo 6 d. 10:07
4. ↑   „Bažnyčios žinios", 2001 m. liepos 20 d. Nr. 13-14, „Kaune pašventinta Gerojo Ganytojo parapijos koplyčia"
5. ↑  Draugystės parkas svajoja apie atgimimą 2009-10-20 Vereta Rupeikaitė
6. ↑  Geriausias metų projektas
Kalju sisse ehitatud maja Appenzell Innerrhodenis, restoran Aescher-Wildkirchli
**Appenzell Innerrhoden** on kanton Šveitsi kirdeosas. Riigiõiguse seisukohalt on Appenzell Innerrhoden poolkanton ja saab saata vaid ühe esindaja Kantonite Nõukogusse.

Kantoni kõrgeim tipp on Säntis (2502 m).

Kantoni valitsus ja parlament asuvad Appenzellis.

Kantonis on kuus ringkonda:

1. Appenzell
2. Rüte
3. Schwende
4. Oberegg
5. Gonten
6. Schlatt-Haslen

Appenzell Innerrhoden oli viimane kanton, mille naised said kohalikel valimistel valimisõiguse. See juhtus alles 1990. aastal.

Viited
------

1. ↑  Statistikateenistus, vaadatud 28.08.2019.

Välislingid
-----------

* Appenzell Innerrhodeni koduleht


Šveitsi kantonid

Aargau **·**  Appenzell Ausserrhoden **·**  Appenzell Innerrhoden **·**  Basel-Landschaft **·**  Basel-Stadt **·**  Bern **·**  Fribourg **·**  Genf **·**  Glarus **·**  Graubünden **·**  Jura **·**  Luzern **·**  Neuchâtel **·**  Nidwalden **·**  Obwalden **·**  Schaffhausen **·**  Schwyz **·**  Solothurn **·**  Sankt Gallen **·**  Ticino **·**  Thurgau **·**  Uri **·**  Valais **·**  Vaud **·**  Zug **·**  Zürich
**Eleon** on tuulegeneraatoreid tootev Eesti tööstusettevõte. Selle juhatuse liikmed on Oleg Sõnajalg ja Andres Sõnajalg.

Alates 2007. aastast on see Wind Europe'i liige, 2014. aastast Eesti Tuuleenergia Assotsiatsiooni liige.

2008. aastast teeb Eleon koostööd Soome Aalto Ülikooliga.

Eleon AS asutati 2007. aastal. Selles ettevõttes on välja töötatud ja toodetakse Eestis multimegavatt-klassi elektrituulikuid.

2013. aastal püstitati Saaremaal asuvas Salme tuulepargis esimene Eleoni tehnoloogial põhinev 3M116-tuulik.

Eleonil on plaanis rajada 30 Eleoni 3.4M tüüpi tuulikust koosnev Aidu tuulepark, mida ta hakkas arendama 2014. aastal.

2019. aasta mais suleti oma 2016. aastal rajatud tehas Lool ning viidi tootmine üle Hiinasse ja Malaisiasse. 

2020. aastal sõlmis Eleoni AS koostöökokkuleppe Hiina ettevõttega Chinese State Shipbuilding Corporation (CSSC) ja neil on plaanis rajada uus tehas.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eleoni koduleht: About (vaadatud 13.06.2020)
2. 1 2 3  EleonL sulgeb Loo elektrituulikute tehase BNS, 29.04.2019 (vaadatud 13.06.2020)
3. ↑  Сынаялги создают совместное предприятие с китайской госкомпанией Деловые Ведомости, 10.06.2020.

Välislingid
-----------

* Irina Mägi, Helen Mihelson. Pildid: Sõnajalgade mammuttuulik sai 75-tonnise rootori Postimees.ee, 9. detsember 2013
"**Külalised tulevikust**" (vene keeles "Гостья из будущего") on Nõukogude Liidu minitelesari. Lastele mõeldud ulmeseiklusfilm koosnes viiest osast, see filmiti aastail 1983–1984 ning oli esmakordselt eetris 1985. aasta kevadise koolivaheaja päevil, 25.–29. märtsini. Filmi aluseks on Kir Bulõtšovi jutustus "Sada aastat edasi" ("Сто лет тому вперёд", 1977). 

Tegemist on ühe populaarsema nõukogude lastefilmiga, mis saavutas kultusfilmi staatuse ning tegi väga kuulsaks peaosatäitja Natalja Gusseva, kes mängis 2084. aastast 1984. aastasse saabunud koolitüdrukut Alissa Seleznjovat. Koolipoiss Kolja Gerassimovi mängis Aleksei Fomkin, kosmosepiraate Vjatšeslav Nevinnõi ning Mihhail Kononov.

Tuntuks sai ka filmi tunnuslaul, Jevgeni Krõlatovi muusika ning Juri Entini sõnadega "Kaunis kaugus" ("Прекрасное далёко").

Viited
------

1. ↑  Telekava, 25.–31. märts 1985 (Moskva)

Välislingid
-----------

* Filmi koduleht, mielofon.ru
* Külalised tulevikust andmekogus IMDb (inglise) Muuda Vikiandmetes
**Pihli mõis** ( *Pīla muiža*, rahvasuus *Pīļumuiža*, vana nimetusega *Bērenta muižiņa*) oli suvemõis Lätis Riia linnas Pētersala-Andrejsala asumis. Mõisa peahoone asus aadressil Katrīnas dambis 26. Saksa keeles *Pihlenhof*, vana nimega ka *Behrens Höfchen*.

Pihli mõisa mainitakse esimest korda aastal 1683. Toona oli mõisa omanik Riia Suurgildi vanem Martin Pihl. Tema pere järgi sai mõis nime, aga lätlased hakkasid mõisa kiiresti Pīļumuižaks ehk "pardimõisaks" kutsuma.

XVIII sajandi keskel said mõisa omanikuks Behrendtid, seejärel kaupmees K. Timm. Härra Timm kasutas mõisa peahoonet ise, aga selle juures asunud aia rentis ta välja. Aastal 1809 ostis mõisa kaupmee Pfab. Ta sulges suvemõisa hoonete ette kujunenud tänava kraaviga ja alles linna moodustatud erikomisjon suutis teda sundida tänava taas avalikuks muutma.

Pihli mõisa hooned on tänapäevaks hävinud. Mõisa peahoone oli ühekorruseline puidust barokkstiilis hoone. Aastal 1796 tehtud joonisel on näha veel mõisa ümbritsevaid kraave ja sissepääsu juures asuvaid pinke.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Riia mõisate veebisaidil (*läti keeles*)
* Sissekanne Läti mõisate veebisaidil (*läti keeles*)
**Šlienava** on küla Leedus Kaunase rajoonis Samylai vallas. Külas on põhikool, raamatukogu ja Samylai kultuurimaja. Šlienavas asub ka kaks kalmistut. Šlienava asub Kaunase veehoidla poolsaarel, vaatamisväärsuseks on sealne aastal 1958 valminud katoliku kirik.

Ajalugu
-------

Šlienava kirik
Arheoloogiliste uuringute põhjal on selgunud, et Šlienava kohal oli muinasasula juba kolmandal ja teisel aastatuhandel eKr. Kirjalikes allikates mainitakse asulat esimest korda "Marburgi Wigandi kroonikas" (*Slawegen*), asula oli olemas aastal 1365, mil ristisõdijad selle maha põletasid. Aastal 1376 ristiti Šlienava "tule ja mõõgaga", kokku ristiti seal 500 inimest, neist 205 viidi pärast Preisimaale.

XIV sajandi teisel poolel kuulus Šlienava Kęstutisele. Aastal 1387 mainitakse küla nime all **Šlavaišuva**. Küla mainib ka Hermann Wartbergest, kasutades nimekujusid *Salwisawe* ja *Slawislow*. Saksa kroonikates on kasutatud veel nimekujusid *Slowiss*, *Sloasser*, *Sloaszen*.

XVI sajandil kuulus sealne mõis Lübneritele. Aastal 1719 ehitati külla kabel. Aastal 1812 peatus külas Prantsuse sõjavägi, surma saanud sõdurid maeti nn Prantsuse kalmistule.

Aastail 1940–1944 laiendati vana kabelit, ent aastal 1958 ujutati vana kihelkonna keskus Kampiškės Kaunase veehoidla rajamisel üle ja nii ehitati 1959 Šlienaisse uus kihelkonnakirik. Ka asusid veehoidla rajamisel Šlienavasse ümber paljud üle ujutatud Mozūrai, Naujos Dvareliškėse ja Šilėnai külade elanikud (aastal 1923 oli külas vaid 367 elanikku, aastal 1959 aga juba 710 ja aastaks 1972 oli Šlienava elanike arv kasvanud üle tuhande). Nõukogude ajal oli Šlienava kohaliku kolhoosi keskasulaks.

Viited
------

1. ↑  2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 28.08.2017.
2. ↑  Šlienava. Mažoji lietuviškoji tarybinė enciklopedija, Kd. 3 (R–Ž). Vilnius, Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1971, 419 lk.

Välislingid
-----------

* Küla portaalis vietoves.Lt
Švėkšna mõisa peahoone
**Vilkėnase mõis** (*Vilkėno dvaras*) on endine mõis Leedus Šilutė rajoonis Švėkšna vallas Vilkėnas I külas.

Vilkėnase mõisa on esmamainitud 1695. aastal. Toona oli tegemist Švėkšna mõisale kuuluva karjamõisaga. Iseseisvaks mõisaks sai see aastal 1820, mil Platerite valduses olev Švėkšna mõis jagunes toonase omaniku nelja poja vahel neljaks. Esimeseks omanikuks sai Pranciškus Pliateris, kes rajas paisjärve ning vesiveski, teine omanik oli aga Aleksandras Konstantinas Mykolas Pliateris, kes lasi mõisakompleksi välja ehitada. Aastal 1922 sai mõisa omanikuks Janina Pliaterienė. Aastal 1940 mõis võõrandati.

Peahoone on uusklassitsistlikus stiilis. See valmis aastal 1880. Aastal 1913 püstitati selle ette marmorist skulptuur „Rebeka", mis aga 1981. aastal viidi pärast restaureerimist Palanga mõisa juurde.

Peahoone ümber paikneb park, mille pindala on 13 hektarit, seal kasvavate liikide arv on 70. Aastal 1963 filmiti seal filmi „Marš, marš, tra-ta-ta!" välivõtted. Kõrvalhoonetest on säilinud vesiveski, tall, mõned teenijate elamud ja üks põllumajanduslik tootmishoone, mõisa laut on varemetes. Aastal 1958 muudeti mõisa tall koolimajaks, kus asuvad praegu Švėkšna gümnaasiumi algklasside ruumid. Vesiveski remonditi aastal 1995, pärast seda peetakse seal restorani ja võõrastemaja.

Tänapäeval on mõisa peahoone ja park õigusjärgseile omanikele tagastatud, omanik on Laimė Felicija Platerienė.

Galerii
-------

* VesiveskiVesiveski
* Skulptuur Rebeka PalangasSkulptuur Rebeka Palangas
* Mõisa peahooneMõisa peahoone
* Tall, endine koolimajaTall, endine koolimaja

Välislingid
-----------

* Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; fotod (*leedu keeles*)
* Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; asendiplaan (*leedu keeles*)
Johannes Villemson (1920)
**Johannes Villemson** (25. märts 1893 Tallinn – 22. märts 1971 Chicago, USA) oli Eesti kergejõustiklane, kiiruisutaja ja sporditegelane.

Sport
-----

Noorena harrastas ta koduvõimlemist ja Miili klubis maadlust ja tõstmist.mängis Meteori jalgpallimeeskonnas ja osales edukalt karskusseltsi Valvaja jooksuvõistlustel, 1910 siirdus Kalevisse.

Kiiruisutamises võistles esimest korda 1909 ja kergejõustikus 1910. 

* Tuli 1914–16 1500 m jooksus 3 korral Venemaa meistriks, 4 x 400 m teatejooksus võitis hõbeda ning 400 ja 800 m jooksus pronksi.
* Ületas 1914–17 12 korral Venemaa rekordi (800, 1000 ja 1500 m jooksus ning kümnevõistluses).
* 1917 sai Helsingis kolme keskmaadistantsi üldvõitja karika.

1911–1927 püstitas ta 60–2000 m jooksus, teivashüppes ja kümnevõistluses 55 Eesti tipptulemust või rekordit ning oli 22 korral teatejooksurekordi või -tipptulemuse püstitaja.

1920. aastal oli ta Antwerpeni olümpiamängudel 1500 m eeljooksus 3. kuid diskvalifitseeriti. 800 m eeljooksus oli ta 6.

### Isiklikud rekordid

Kergejõustikus:

* 60 m 7,1 (1917),
* 100 m 11,0 (1914),
* 200 m 23,4
* 400 m 52,3 (1917),
* 800 m 1.59,3
* 1000 m 2.39,2 (1922),
* 1500 m 4.11,0 (1917),
* 2000 m 5.57,2 (1920),
* teivas 3.04,5 (1913).

Kiiruisutajana tuli 1911–15 4 korral mitmevõistluses (1911–13, 1915) ja 11 korral üksikdistantsidel Eesti meistriks ning parandas 11 korda Eesti tipptulemust. 
Isiklikud rekordid: 

* 500 m 48,3
* 1500 m 2.43,2 (1915),
* 5000 m 10.05,6
* 10 000 m 19.56,0 (1913).

Oli 2 korral (1916–17) Eesti jääpallimeistreid ja Eesti rekordi püstitajaid sõudmises (3000 m neljapaadil).

### Kohtuniku ja sporditegelasena

Tegutses 8 spordialal kohtunikuna, sh maadluskohtunikuna Pariisi (1924), Amsterdami (1928) ja Berliini OM-il (1936), 11 korda EM-il ning tõstekohtunikuna Pariisi OM-il. Oli koos Jüri Lossmaniga Eesti esimesi spordistatistikuid ja 1917–26 esimeste spordikalendrite koostajaid.

Oli 1920–40 ESL-i ja ESK asjaajaja, spordibüroo peasekretär, EOK asjaajaja (1923–40), EKRAVE Liidu, Kergejõustiku- ning Maadlus-, Poksi- ja Tõsteliidu asjaajaja. 

1941 töötas Kehakultuuri- ja Spordikomitee plaani- ja rahandussektori juhatajana, 1943–44 Rahvakasvatuse Peavalitsuse Spordiameti raskejõustikuinstruktorina. 

Oli 1923–26 Kadrioru staadioni ehituskomitee liige. ESK esindajana andis 31. X 1940 koos A. Luhti ja K. Vitsutiga staadioni üle Dünamo EV Nõukogule. 

Oli Kalevi juhatuse liige, kergejõustikuosakonna laekur ja majandusjuht, välismaailmaga spordisidemete arendaja, Eesti Spordilehe talitusjuht ja kaastööline (1920–40) ning mitme spordiala võistlusmääruste tõlkija ja koostaja.

Aastal 1944 läks Saksamaale, 1949 siirdus USA-sse. USA-s Chicagos oli ta aastaid sealse Eesti Seltsi esimees.

Tema tuhk maeti 1982. aastal Tallinna Metsakalmistule.

Isiklikku
---------

Ta oli Henrik Villemsoni isa.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Biograafia ESBL-is (vaadatud 28.12.2014)

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
Kaubanduskeskuse sisevaade
**Iso Omena** ('suur õun') on kaubanduskeskus Soomes Espoos Matinkyläs.

Iso Omena avati 24. septembril 2001. Keskuse arhitekt on Mauri Tommila ja keskuse omanik on Doughty Hanson & Co Real Estate Fund.

Kokku on keskuses 115 kauplust ja teenuseosutajat. Keskuse pindala on 15 ha, millest kaubanduspinda on 5,3 ha. Keskuses on ka raamatukogu, Espoo linna avalike teenuste keskus, piletimüügikeskus, esmaabipunkt, hambaravikeskus, palvela, Soome sotsiaalkindlustus, Soome tööbüroo kontor, kino ja kortereid. Parkimiskorrusel on ruumi 2187 autole.

Keskuse moto on "Nagu väike linn". Keskuse nimi on tulnud New Yorgi hüüdnimest The Big Apple.

Keskusel on neli korrust: parkimiskorrus P, poekorrus M, foorumikorrus T ja teenusekorrus S.

Kaubanduskeskust külastab 9 miljonit külastajat aastas. Kaubanduskeskuse käive on umbes 200 miljonit eurot aastas. Kaubanduskeskus pakub tööd 1100 töötajale.

Iso Omenasse saab kõigi bussidega, mis sõidavad mööda Lääneväila Matinkyläst läbi ja Piispansilta sillast üle sõitvate bussidega. Helsingi metroo pikenduse Matinkylä jaam on Iso Omena läheduses. Metroo pikendus avati aastal 2017.

Välislingid
-----------

* Iso Omena koduleht
Joey Alders (2019)
**Joey Alders** (sündinud 6. augustil 1999 Den Helderis) on Hollandi võidusõitja. Ta on valitsev Aasia Vormel Renault Sarja ja Aasia Vormel 3 meister, ta võitis mõlemad üheistmeliste autode meistritiitlid oma debüütaastal ja võistleb praegu 2021. aasta Euroopa Le Mansi Sarjas Eurointernational LMP3 sarjas.

Karjäär
-------

### Kardisõit

Alders alustas kardispordiga 2009. aastal Hollandis, kui ta oli 10-aastane, kus ta osales paljudel edukatel kampaaniatel, mille hulka kuulub ka Hollandi meistrivõistluste akadeemia võitmine 2012. aastal.

### ADAC Vormel 4 Meistrivõistlustel

2018. aastal tegi Alders koos Frederik Vesti, Charles Weertsi, Lucas Alecco Roy ja Liam Lawsoniga oma üheistmelise debüüdi ADAC Vormel 4 Meistrivõistlustel koos Van Amersfoort Racinguga. Aldersi kõrgeim koht oli teisel võistlusel Hockenheimringil, kus ta saavutas 5. koha, hooaja lõpuks saavutas ta 44 punktiga 11. koha.

### Aasia Vormel Renault Sari

Alders testis ja siirdus 2019. aasta Aasia Vormel Renault Sarja BlackArts Racingule ja siirdus koos Stephen Hongi ja Sandro Tavartkiladzega sinna. Lepad lõpetasid poodiumil kümme korda, millest kaheksa olid jooksuvõidud. Alders võitis meistritiitli 314 punktiga, edestades teise koha Bruno Carneirot 49 punktiga.

### Vormel 3 Aasia Meistrivõistlustel

Pärast esinemist Aasia Vormel Renault sarjas hoidis BlackArts Racing Aldersi koos Thomas Lüdi ja Yu Kanamaruga FIA Aasia Vormel 3 Meistrivõistlustel. 13. detsembril 2019 algas hooaeg Sepangi rahvusvahelisel ringrajal, kus Alders võitis kolmest voorust kaks. Alders võidab veel kolm jooksu ja saab kokku 11 poodiumit. Viimases voorus suutsid tiitli ikkagi võita kolm sõitjat Jack Doohan, Nikita Mazepin ja Alders. Tais toimunud viimase vooru esimeses sõidus juhtis Doohan võistlust Aldersi ees, kuni hiline torke põhjustas Doohani lõpuni lonkamise ja saavutas 8. koha, kus Alders pärandas võidu. Alders võitis meistritiitli 266 punktiga.

### Vormel Renault

Alders testis MP Motorspordiga Monzas hooajaeelsel testil. Koroonapandeemiast tingitud häirete tõttu eelnes hooajaeelne test vahetult meistrivõistluste esimesele ringile. Hiljem kinnitati, et Alders võistleb hooajal koos Franco Colapinto ja Hadrien Davidiga koos MP Motorspordiga.

Välislingid
-----------

* Koduleht (inglise keeles)
* Joey Alders karjääri kokkuvõte saidil DriverDB.com (inglise keeles)
Bīriņi mõis 1905. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Rigaschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1905). Mõisa valdused on kaardil tähistatud numbriga 8
**Bīriņi mõis** (saksa keeles *Koltzen*, läti keeles *Bīriņu muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Krimulda kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Limbaži piirkonnas Vidriži vallas Bīriņis.

Ajalugu
-------

Esimest korda mainitud aastal 1568. Rajati liivlaste alale *Koldeselli* või *Koldselli* külla. Esimene omanik oli Tomas von Embden. 1574–1601 oli mõis Johannes Büringi valduses, sellest ka lätikeelne nimi Bīriņi. Mõis kuulus mõnda aega Reiteritele ja Flügelnitele, seejärel oli mõisa omanik parun Karl Friedrich von Mengden, pärast teda aga krahv Ludwig August Mellin. Viimased omanikud olid Pistohlkorsid. 1925–1994 oli peahoones sanatoorium, tänapäeval asub seal hotell.

Mõisaansambel
-------------

Mõisa peahoone
Mõisa peahoone on uusgooti stiilis uhke ehitis, tuntud ka kui Bīriņi loss (*Bīriņu Pils*). Arhitekt on Friedrich Wilhelm Hess. Peahoone ehitati aastail 1857–1860 August von Pistohlkorsi tellimusel. Loss on kahekorruseline, nelja torniga nurkades, keskel on kolmekorruseline risaliit. 20. sajandi algul ehitati hoone Rudolf Heinrich Zirkwitzi projekti järgi ümber, sealjuures kaotas hoone fassaad veidi oma toretsevast välimusest. Hoone on arhitektuurimälestisena muinsuskaitse all. Säilinud on mitmed mõisakompleksi kuulunud kõrvalhooned nagu tallid, veetorn, vesiveski. Mõisakompleksi juurde kuulub ka Pistohlkorside rahula. Mõisakompleks tervikuna on arhitektuurimälestis.

Peahoone ümber on mitu parki. Vanim neist kannab nime **Priežkalna parks** ja Mellin hakkas seda rajama 1819. aastal. Seda parki ehivad rauast väravad. Uuem on **Mežaparks** või **Emīlijas parks** ja selle rajas 19. sajandi lõpul August von Pistohlkors. Kolmas park on **Ainavu parks** tallide ümber. Selle pargi juurde kuuluvad linnuaed ja armunute tamm. Neljas park on lossi ja järve vahel asuv **Regulārais parks**, millele avaneb hea vaade lossi rõdult. Bīriņi mõisa pargid on muinsuskaitse all.

Viited
------

1. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija, vaadatud 21.07 2017
2. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija, vaadatud 21.07 2017
3. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija, vaadatud 21.07 2017

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Bīriņi mõis** |

* Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)


Krimulda kirik
Krimulda kihelkond

**Kirik**: Krimulda kirik  

**Mõisad**: Krimulda kirikumõis | Bīriņi mõis | Eikaži mõis | Englārte mõis | Jaunāmuiža mõis | Jērkule mõis | Ķizbele mõis | Krimulda mõis | Pabaži mõis | Sēja mõis
**Anna Parmas** (sündinud 24. mail 1970 Leningradis) on eesti päritolu Venemaa filmirežissöör ja stsenarist.

Ta on sündinud 1970. aastal Leningradis, tema ema oli rahvuselt venelane ja isa eestlane. 

Ta on lõpetanud 1993. aastal Peterburi Riikliku Kosmoseaparatuuri Instituudi (*Санкт-Петербургский государственный университет аэрокосмического приборостроения*), kuid valitud erialal pole töötanud.

Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta lühikest aega Lenfilmis ja ettevõttes Art Pictures Petersburg (*Art Pictures Петербург*). Aastatel 1995–2004 töötas ta raadiojaamas Modern. Aastatel 2004–2007 tegi ta kaastööd mitmele telekanalile ja filmistuudiole Belarusfilm. 2007. aastal hakkas kirjutama stsenaariume filmirežissöör Avdotja Smirnova filmidele. 

2015. aastal hakkas ta tegema muusikavideoid vene punkbändile Leningrad. Näiteks 2017. aasta aprillis kogus tema režissööritööga video "Ecstasy" ("Экстаз") YouTube'is vähem kui kahe päevaga üle kahe miljoni vaataja.

2019. aastal linastus Eestis vene *art house* filmide nädalal tema debüütmängufilm "Teine naine" (*Давайте разведёмся*, 2019), mis oli ainuüksi selleks ajaks võitnud Venemaa filmifestivalil Kinotavr kolm auhinda (publiku lemmik, parim debüütfilm ja parim stsenaarium; Anna Parmas on selle filmi režissöör ja kaasstsenarist).

Isiklikku
---------

Tema vanaisa Juhan Parmas oli Ambla konstaabel, isa Alo-Jaak Parmas oli tehnikateadlane, kes töötas välja kiirrongide mootoreid. 

Anna Parmas on abielus ja kolme lapse ema. 2016. aastast elab ta perega Tallinnas.

Viited
------

1. ↑  Eestlannast režissööri muusikavideo kogus päevaga mitu miljonit vaatamist ERR Menu, 28.04.2017.
2. ↑  Vene filmide nädalal linastub Anna Parmase auhinnatud teos "Teine naine" ERR Kultuur, 26.10.2019.

Välislingid
-----------

* Anna Parmas andmekogus IMDb (inglise) Muuda Vikiandmetes
* Jaanus Piirsalu. Anna Parmas "Naise peamine probleem on mees"
* Anna Parmase filmograafia IMdB-s
* Olev Remsu. Arvustus. Karakterkomöödia "Teine naine" ERR Film, 3. detsember 2019
* Leningrad: "Cabriolet". Soovikontsert (sisaldab Anna Parmase režissööritööga muusikavideot). Edasi.org, 23. november 2019
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib piirkonnast Etioopias; teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Shoa (täpsustus)* |

---

Shoa Etioopia Keisririigis
**Shoa** (amhara keeles ሸዋ, oromo keeles *Shawaa*, araabia keeles شيوا, itaalia keeles *Scioà*; ka **Shewa**, **Shua**, **Showa** või **Shuwa**) on ajalooline piirkond Etioopias. Etioopia Keisririigi ajal oli Shoa autonoomne kuningriik. Shoas asub tänapäevase Etioopia pealinn Addis Abeba.

Peale Addis Abeba on Shoa keskus asunud ka Debre Birhanis, Antsokias, Ankoberis ja Entotos. Põhja-Shoa koosneb Menzi, Termaberi, Ifati, Menjari ja Bulga maakondadest ning seal elavad peamiselt ristiusku amharid. Piirkonna lõunaosas elavad guraged ja idaosas peamiselt islamiusku oromod ja argobbad. Selale maakonnas (endises Etioopia Keisririigi Grarya provintsis) asub pühak Tekle Haymanoti poolt rajatud Debre Libanosi klooster. Tänapäevane Shoa hõlmab ka ajaloolise Endagabatani provintsi.

Vaata ka
--------

* Shoa valitsejate loend
* Põhja-Shoa piirkond (Amhara)
* Etioopia ajalugu

Viited
------

1. ↑  "Niras in Ethiopia". *www.niras.com* (inglise). 24. oktoober 2011. Originaali arhiivikoopia seisuga 18. november 2013. Vaadatud 23. juunil 2023.
2. ↑  Hassan, Mohammed. *Oromo of Ethiopia* (PDF). University of London. Lk 234.
The U.S. Army - MMA- Mixed Martial Arts in Hawaii
**Sportlik vabavõitlus** (ka **MMA**, akronüüm inglise keelest *mixed martial arts* 'segatud võitluskunstid') on tänapäevane täiskontaktne kahevõitlusala, kus kasutatakse tehnikaid poksist ja Tai poksist, Kreeka-Rooma ja vabamaadlusest, brasiilia ju-jutsust ja teistest kahevõitlusaladest. Lubatud on igasugune võitlus kõigilt distantsidelt, st püstivõitlus löögidistantsilt, lähivõitlus haardedistantsilt ning löökidega maasvõitlus. Seejuures seatakse võitluses kasutatavatele tehnikatele võimalikult vähe piiranguid, lubatud on nii eri löögitehnikad käte ja jalgadega kui ka haarded, heited, liigeselukud jm valuvõtted ning kägistamised. Keelatud on enamasti võtted, mille sooritamine pole kontrollitav või mille õnnestumine sõltub juhusest ning millega tekitatakse vastasele pöördumatuid vigastusi. Matš võidetakse läbi nokaudi, vastase alistumise, tehnilise nokaudi, nurga loobumise või kohtunike otsusega.

Sportliku vabavõitluse matšid toimuvad enamasti kas poksiringis, ringikujulises või kaheksanurkses võrepuuris (oktogoonis). Matš koosneb kolmest 3-5 minutilisest raundist. Võistlejate puhul hinnatakse head sooritust ja võtete tehnilisust.

Sportlik vabavõitlus pakub võimaluse eri võitlusalade harrastajatel üksteisega võimalikult erapooletute reeglite järgi võidelda. Sportlik vabavõitlus tänapäevasel kujul sai laiemalt populaarseks, kui Brasiilia ju-jutsut harrastav Royce Gracie tegi 1993. aastal esimese Ultimate Fighting Championshipi raames oma vastastega puhta töö ning tõi sellega avalikkuse tähelepanu alla maasvõitluse olulisuse vabavõitluse jaoks.

Vabavõitluse populaarsus on andnud tõuke mitmesuguste moodsate hübriidvõitluskunstide- või süsteemide tekkeks, mille sihiks on koondada ühtseks võitlusvõttestikuks traditsioonilistest võitluskunstidest pärit elemente, mis on tõestanud oma tõhusust sportliku vabavõitluse reeglite järgi peetavatel matšidel.

Tuntumate vabavõitlejate hulka kuuluvad näiteks Khabib Nurmagomedov, Georges St-Pierre, Jon Jones, Anderson Silva ja Conor McGregor.

Tuntud sportliku vabavõitluse liigasid
--------------------------------------

* Ultimate Fighting Championship (UFC)
* DREAM
* Elite Xtreme Combat (EliteXC)
* Affliction
* HERO'S
* PRIDE Fighting Championships (PRIDE FC)
* Cage Rage
* MMA Raju
* World Extreme Cagefighting (WEC)
* Bellator MMA
* Strikeforce

Vaata ka
--------

* Pankraation

Välislingid
-----------

* Eesti Sportliku Vabavõitluse Liiga MMA RAJU koduleht
Willian Arão 2023. aastal Fenerbahçee särgis
Willian Arão 2012. aastal Corinthianse särgis
**Willian Souza Arão da Silva** (sündinud 12. märtsil 1992 São Paulos) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Kreeka kõrgliigaklubis Panathinaikόs.

Ta mängis noorena São Paulos ja Corinthianses. 2012. aastal tegi ta Corinthianses oma profidebüüdi. 2013. aastal mängis ta laenul Brasiilia kõrgliigas Portuguesas, 2014. aastal Brasiilia kõrgliigas Chapecoenses ja Brasiilia esiliigas Atlético Goianiense. 2015. aastal mängis ta laenul Brasiilia esiliigas Botafogo meeskonnas ning tuli sel hooajal klubiga esiliiga võitjaks.

2016. aasta jaanuaris liitus Arão Brasiilia kõrgliigaklubiga Flamengo. Ta võitis klubiga 2019. ja 2020. aasta Brasiilia meistrivõistlused, 2019. aastal Lõuna-Ameerika klubide meistrivõistlused Copa Libertadorese ning 2017. 2019. 2020. ja 2021. aastal Rio de Janeiro osariigi meistrivõistlused. 2021. aastal valiti Arão Lõuna-Ameerika klubijalgpalli hooaja sümboolsesse koosseisu.

2022. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Türgi kõrgliigaklubiga Fenerbahçe, võimalusega pikendada lepingut ühe aasta võrra. Seal mängis ta aga vaid ühe hooaja.

2023. aasta augustis siirdus ta Kreeka kõrgliigaklubisse Panathinaikόs.

Ainsa mängu Brasiilia jalgpallikoondises on ta pidanud 25. jaanuaril 2017 sõprusmängus Colombia vastu.

Saavutused
----------

Corinthians
* Copa Libertadores: 2012
* Klubide maailmameistrivõistlused: 2012
* Campeonato Paulista: 2013
* Recopa Sudamericana: 2013

Botafogo
* Campeonato Brasileiro Série B: 2015

Flamengo
* Campeonato Brasileiro Série A: 2019, 2021
* Supercopa do Brasil: 2020, 2021
* Recopa Sudamericana: 2020
* Campeonato Carioca: 2017, 2019, 2020, 2021
* Copa Libertadores: 2019

Fenerbahçe
* Türgi karikas: 2022–23