recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Arbedo lahing** peeti 1422. aasta 30. juunil Milano hertsogiriigi ja Vana Šveitsi Konföderatsiooni vahel.

Taust
-----

Aastal 1419 ostsid Uri ja Unterwaldeni kantonid Sacco parunitelt Bellinzona kindluse, kuid ei suutnud seda küllaldaselt kaitsta. Kui šveitslased lükkasid aastal 1422 tagasi Milano ettepaneku kindlustatud linn tagasi osta, lõid Milano Visconti väed, mida juhtis Francesco Bussone (tuntud ka kui *Il Carmagnola*), šveitslaste Bellinzonas olnud väed taganema. Katse kindlust koos teiste konföderatsiooni liikmetega tagasi vallutada viis Bellinzonast 3 kilomeetrit põhja pool Arbedo-Castiones toimunud lahinguni. Il Carmagnola juhtis Milano hertsogiriigi väed šveitslaste vastu ning oli võidukas.

Lahing
------

1869. aastast pärinev Šveitsi nn "laskmistaaler", millel on kujutatud Hans Landwingi Arbedo lahingu ajal lippu päästmas
Šveitslased olid peamiselt relvastatud hellebardidega ja alguses suutsid nad Lombardia ratsaväge edukalt rünnata. Seejärel tõi Milano vägede juhataja Francesco Bussone ette vibupüssidega varustatud mehed, lastes samas oma ratsaväelastel sadulast maha tulla. Sadulast tulnud mehed kasutasid seejärel piike, mille ulatus oli suurem kui hellebardidel. Täiendav surve pandi šveitslastele peale külgedelt, kust anti samuti vibupüssidest tuld.

Milano vägi hakkas šveitslasi tagasi suruma ning viimased päästis täielikust hävingust vaid ühe moonaotsijate salga ilmumine - milanolased olid veendunud, et tegemist on uue lahingusse sekkuva jõuga. Kui Milano väed seejärel ümber organiseerimiseks tagasi tõmmati, põgenesid šveitslased peale rohkete kaotuste kandmist lahinguväljalt.

Tagajärjed
----------

Võiduga kindlustas hertsogiriik Bellinzona ja Leventina enda valdusse jäämist. Lisaks sai Milano enda valdusse ka Val d'Ossola, mis tähendas, et šveitslased kaotasid kõik territooriumid, mille nad olid sõjakäikudega juurde saanud. Peale Arbedo lahingus saadud kaotust katkestasid šveitslased pikaks ajaks laienemise Lago Maggiore järve suunas ja just kaotus Arbedo lahingus viis selleni, et šveitslased suurendasid oma vägedes piigimeeste hulka.

Vaata ka
--------

* Vana Šveitsi Konföderatsiooni lahingud

Allikad
-------

* P. Pieri. "Il Rinascimento e la crisi militare italiana".
* M. Mallett. "Mercenaries and their Masters: Warfare in Renaissance Italy".
* E. Pometta. "Come il Ticino venne in potere degli Svizzeri. Bellinzona".
* A. Battistella. "Il conte di Carmagnola".

Viited
------

1. ↑  Mario Troso. Le fanterie Svizzere.
2. ↑  The Castles of Bellinzona | UNESCO World Heritage | The late Middle Ages.
3. ↑  Rita da Cascia - La cronologia.
4. 1 2 3 4  Note biografiche di Capitani di Guerra e di Condottieri di Ventura operanti in Italia nel 1330 1550.
5. 1 2  Historisches Lexikon der Schweiz - Schlacht bei Arbedo.
6. 1 2 3  Douglas Miller & G.A. Embleton. "The Swiss at War 1300-1500", Men At Arms 094, Osprey Publishing (1979).
7. ↑  E. Pometta. "Come il Ticino venne in potere degli Svizzeri". Bellinzona.
**Guntis Ulmanis** (sündinud 13. septembril 1939 Riias) on Läti poliitik, ta oli Läti Vabariigi president aastatel 1993–1999.

Kārlis Ulmanis, kes oli Läti president 1930. aastatel, oli Guntis Ulmanise vanaonu.

Ulmanis veetis lapsepõlve Siberis Krasnojarski krais, kuhu tema vanemad olid küüditatud. 1946. aastal lubati perel Lätisse tagasi tulla. Perekonnal keelati Riias elada ja sellepärast asusid nad Kuldīgasse. 1949. aastal küüditati kogu nende suguvõsa uuesti, aga Guntis Ulmanis pääses sellest, sest tema ema oli vahepeal uuesti abiellunud ning võtnud endale ja oma pojale uue perekonnanime Rumpītis. Seejärel kolis perekond Jūrmalasse. Pärast keskkooli lõpetamist astus Rumpītis Läti Riikliku Ülikooli majandusteaduskonda, mille lõpetas 1963. aastal. Seejärel võeti ta ajateenistusse Nõukogude armees, millest vabanes 1965. aastal. 

1965. aastal astus Rumpītis NLKP-sse. Ta hakkas töötama ehituses raamatupidajana. Hiljem edutati ta tööle Riia Trammi- ja Trollibussivalitsusse. Seejärel sai ta Riia linna täitevkomitee plaaniosakonna aseesimeheks. Kuid 1971. aastal avastati tema sugulus Kārlis Ulmanisega ja ta vallandati. Siis töötas ta Riia kommunaalsüsteemis madalamatel kohtadel. Ta töötas ka Riia Polütehnilises Instituudis ehituse majanduse ja Läti Riiklikus Ülikoolis majanduse planeerimise õppejõuna.

Pärast seda, kui Läti iseseisvuma hakkas, astus Rumpītis 1989. aastal NLKP-st välja ja võttis oma õige perekonnanime Ulmanis tagasi. 1992. aastal määrati ta Läti Panga nõukogu liikmeks.

1992. aastal astus Ulmanis Läti Talurahvaliitu. 1993. aastal valiti ta parlamenti ja samal aastal Läti presidendiks: üldjärjestuses viiendaks, aga pärast taasiseseisvumist esimeseks. Sealjuures saavutas ta presidendivalimiste avavoorus kolmanda koha Gunārs Meierovicsi ja Aivars Jerumanise järel, aga pääses teise ringi, kui Meierovics loobus, ning võitis teise ringi.

1996. aastal valiti ta presidendiks teiseks ametiajaks. Ta valiti esimeses ringis, edestades seimi eesistujat Ilga Kreituset, Imants Liepat ja Läti Kommunistliku Partei esimeest Alfrēds Rubiksit, kes parajasti vanglakaristust kandis.

2010. aastast on ta taas parlamendi liige.

Tunnustus
---------

* 1996 Maarjamaa Risti ketiklassi teenetemärk

Läti presidendi lipp
Läti presidendid

Čakste • Zemgals • Kviesis • K. Ulmanis • Kalniņš (eksiilis) • Rancāns (eksiilis) • Gorbunovs (kohusetäitja) • G. Ulmanis • Vīķe-Freiberga • Valdis Zatlers • Andris Bērziņš • Raimonds Vējonis • Egils Levits
**Pressikonverents** on meediaüritus, kuhu kutsutakse kokku ajakirjanikud, et jagada nende kaudu informatsiooni avalikkusele. Hiljem saavad ajakirjanikud esitada pressikonverentsil esinejale küsimusi. Ühiseid pressikonverentse peetakse siis, kui küsimusi esitatakse mitmele esinejale.

Praktika
--------

Pressikonverentsil võivad avaldusi teha mitu esinejat, millele järgnevad küsimused ajakirjanikelt. On olnud ka kordi, kus toimub ainult küsitlus; mõnikord esineb avaldusi, kus küsimuste esitamine pole lubatud. 

Pressikonverentse peavad tihti poliitikud, spordiorganisatsioonid, kuulsused, firmad ja paljud teised, kes näevad väärtust meedia pakutud tasuta reklaamil. Konverentsi pidamine on viis, kuidas suhelda meediaga kollektiivselt, mitte iga ajakirjanikuga eraldi.

Pressikonverentsi võib korraldada, saates meediaväljaannete toimetajatele teadaande pressikonverentsi toimumise üksikasjadega. Jällegi leidub erandeid: need võivad toimuda spontaanselt.

Konverentsi toimumiskoht ei ole kindel ning neid võib pidada kõikjal: Valgest Majast kõrvalise konverentsiruumini, staadionist majaesise kõnniteeni. Hotellides leidub üle maailma pressikonverentsi pidamise otstarbeks ehitatud ruume.

Meediapäev
----------

Meediapäev on pressikonverentsi liik, mis ei jaga teavet äsja toimunu kohta, vaid korraldatakse enne suurema ürituse, näiteks eelseisva spordihooaja algust. Ajakirjanikud ja reporterid kogunevad kindlaks määratud kohta, et esitada küsimusi, intervjueerida osalejaid ja koguda infot. Samuti äratab see huvi, sest üritusele pööratakse kõrgendatud tähelepanu. Spordiklubid korraldavad meediapäevi enne uue hooaja algust või enne mõnda tähtsat mängu (nt tähtede mäng).

Viited
------

1. ↑  Sights and sounds from Media Day". NBA.com. 2013-09-27. Kasutatud 2016-12-20.
2. ↑  Wolverines Attend Big Ten Media Day in Chicago". *MGoBlue.com*. CBS Interactive. 2012-10-25. Kasutatud 2016-12-20.
**Gunnar Vaidla** (25. märtsini 1935 **Gunnar Veinberg**; 1. oktoober 1919 – 1. november 2007) oli eesti teatri- ja spordifotograaf.

1937. aastal lõpetas ta Tallinna Poeglaste Kommertsgümnaasiumi. Aastatel 1937–1941 õppis Tehnikainstituudi mehaanikateaduskonnas ja töötas Riigi Ringhäälingus raadiotehnikuna. 

Sõja puhkedes mobiliseeriti ta Punaarmeesse, võttis osa II maailmasõjast. 

Aastatel 1945–1949 töötas raadiotehnikuna, 1949–1990 oli ajakirja Kehakultuur fotograaf ja tehniline toimetaja.

Hakkas fotograafiaga tegelema juba enne II maailmasõda. Vanema põlvkonna fotograafid peavad teda Eesti fotograafia vanaisaks.

Pildistas suurema osa elust Nikoni 35 mm filmiga peegelkaameratega. Viimastel aastatel kasutas põhiliselt Nikon F90x peegelkaamerat.

Kuni viimaste eluaastateni tegi ta kaastööd Spordilehele, pildistades enamasti pallimänge. Samuti lummasid teda Kadriorus mere ääres suured remmelgad (pajud), mida ta pildistas korduvalt.

Eesti Spordimuuseumi konkursi "Sajandi spordifoto Eestis" žürii otsustas, et esimene auhind jääb välja andmata. Teise preemia vääriliseks tunnistati Gunnar Vaidla 1939. aasta fotosari "Autode ja mootorrataste 1 km kiirussõit Tallinna–Raudalu maanteel". Hinnati ajaloolisust, mitte foto kvaliteeti.

Vaidla ja ta lähedane sõber Voldemar Maask aitasid meeleldi harrastuspiltnikel edasi jõuda, paljastades fotokunsti saladusi. Mõlema mehe jaoks jäi digitaalfotomaailm võõraks, sest see valdkond oli nende aktiivse fotograafiea ajal alles lapsekingades.

Tunnustus
---------

* 1989 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane

Viited
------

1. ↑  "GUNNAR VAIDLA 1. X 1919 – 1. XI 2007". *Sirp*. 09.11.2007.
2. ↑  Lahkus Gunnar Vaidla. Eesti Päevaleht, 1. november 2007

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Gunther** (Günther) (suri 13. juulil 982) oli Merseburgi markkrahv 965. aastast kuni surmani. Pärast seda ühendati Merseburgi mark Meißeni margiga.

Gunther oli Ekkehardiinide aadliperekonna võsu, mis registreeriti esmakordselt Naumburgi ümbruses ja mis võis olla seotud Saksi dünastiaga. 962. aastal peeti teda äsjaloodud Magdeburgi piiskopkonnas markkrahviks, kõrvuti Bilsteini krahvi Wiggeri ja Wigbertiga.

Ta määrati äsja loodud Merseburgi marki keiser Otto I poolt pärast markkrahv Gero Suure surma 965. aastal, misjärel jaotati *Marca Geronis* mitmeks väiksemaks osaks. Margi rajamisele järgnes 968. aastal Merseburgi piiskopkond piiskop Boso juhtimisel.

Gunther toetas Baieri hertsog Heinrich II Riiakat tema mässus keiser Otto II vastu ja tagandati seetõttu markkrahvi ametist ja pagendati 976. aastal, samal ajal kui tema mark läks Meißeni Thietmarile. Sellegipoolest leppis Gunther Otto-ga ära ja pärast Thietmari surma 979. aastal määrati taas markkrahviks.

Ta ühines 982. aastal Otto kampaaniaga Calabrias ja suri seal Stilo lahingus saratseenide vastu. Tema järglaseks sai Rikdag, kes ühendas siis oma võimu alla Meißeni, Merseburgi ja Zeitzi margid.

Kroonik Thietmar von Merseburgi järgi võis Gunther olla abielus Dobravaga, Böömimaa hertsogi Boleslav Julma tütre ja Poola hertsogi Mieszko I abikaasaga aastast 965. Temast jäi maha kolm poega: Ekkehard I, kes sai 985. aastal Rikdagi järel Meißeni markkrahviks; Gunzelin von Kuckenburg, kes järgnes vennale 1002. aastal; ja Bruno, kes kaitses Meißenit 1009. aastal Poola hertsogi Bolesław I Chrobry vägede vastu.
Presidio of San Francisco õhust vaadatuna
**Presidio of San Francisco** on park USA-s San Franciscos San Francisco poolsaare tipus endisel sõjaväelinnaku alal.

218 aastat oli selles strateegilise tähtsas kohas sõjaväebaas, mis kuulus Hispaaniale, Mehhikole ja alates 1846. aastast USA-le. 

1989. aastal loobus riik 603 ha suurusest sõjaväelinnakust. Aastal 1994 anti see üle National Park Service'ile. Pargil on oma juhatus. Park kuulub Kuldvärava riikliku puhkeala alla. 

Park teenib suurema osa tulust (2015. aastal 90 miljonit eurot) endiste sõjaväelaste eluruumide, haigla ja haldushoonete väljarentimisest elanikele ja ettevõtetele. Väljarenditud hoonetes töötab umbes 4000 ja elab üle 3500 inimese. Sõjaväebaasi endise juhtkonna hoones elamine maksab ligi 11 000 eurot kuus. Renditulu suunab pargi juhatus taastamis- ja haldustöödele. Märgala taastamiseks on juhatusel kavas lammutada väikese ajaloolise tähtsusega hooned. Suurem osa endistest sõjaväehoonetest on ajaloolise väärtusega ehitised.

Viited
------

1. ↑  How Urban Parks Are Bringing Nature Close to Home
**Presidendipalee** (kreeka keeles Προεδρικό Μέγαρο *Proedrikό Mégaro*) on Kreeka Vabariigi presidendi residents Ateena kesklinnas. Kuni 1973. aasta Kreeka vabariikluse referendumini toimis see kuningapaleena (tihti teatud kui **Uus kuningapalee**).

Ajalugu
-------

Otsus palee ehitamiseks, mida praegu kasutatakse presidendipaleena, tehti 1868. aastal. Sel aastal sündis kuningas Geórgios I-le poeg, troonipärija Konstantínos I. Hellenite Kuningriik otsustas talle täiskasvanueaks kinkida eluaseme. Kakskümmend üks aastat hiljem, kui troonipärija abiellus Preisimaa printsessi Sophiaga, määras riik hoone projekteerimise ülesandeks arhitekt Ernst Zillerile. Niinimetatud **Kroonprintsi palee** ehitust alustati 1891. aastal ja see valmis kuus aastat hiljem, 1897. aastal.

Kroonprintsi palee 1909. aastal
1909. aasta jõululaupäeval hävis tulekahjus suur osa Vanast kuningapaleest, mille tõttu kasutati Kroonprintsi paleed ajutiselt kuningliku perekonna elukohana. Pärast Geórgios I mõrvamist 1913. aastal ja Konstantínos I troonile asumist sai Kroonprintsi paleest lõpuks Hellenite kuninga peamine kuninglik residents.

Hoone kasutamine kuningapaleena katkestati 1924. aastal, kui monarhia lõpetati ja kuulutati välja vabariik. Seejärel kasutati seda presidendipaleena kuni 1935. aastani, kui monarhia taastati ja kuningas naasis troonile. Alates 1974. aastast, kui demokraatia taastati pärast seitsmeaastast sõjalist diktatuuri, on hoonet kasutatud presidendipalee ja presidendi residentsina.

Vaata ka
--------

* Vana kuningapalee

Välislingid
-----------

* Presidendipalee (Ateena) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Gunārs Priede** (17. märts 1928 Riia – 22. detsember 2000 Riia) oli läti näitekirjanik.

Gunārs Priede sündis Riias riigiametniku perekonnas. Ta lõpetas 1947. aastal Ventspilsi 1. Keskkooli ja 1953. aastal Läti Riikliku Ülikooli arhitektina. Ülikooli lõpetamise järel töötas ta aastatel 1953–1955 Läti NSV Teaduste Akadeemia Arhitektuuri ja Ehituse Instituudi teadusliku sekretärina, 1955–1957 Riia Põllumajandustehnikumi arhitektuuriõppejõuna ning 1957–1958 õppejõuna Riia Ehitustehnikumis.

Näitekirjanikuna sai Gunārs Priede tuntuks 1955. aastal, kui lavastati tema näidend "Jaunākā brāļa vasara" ("Noorema venna suvi").

Aastatel 1958–1960 oli Priede Kirjanike Liidu näitekirjanduse konsultant, 1960–1964 töötas Riia Filmistuudios. 1964–1965 töötas ta Kultuuriministeeriumis, 1965–1968 oli Läti Kinematografistide Liidu juhatuse esimene sekretär. 1972–1974 oli ta Kirjanike Liidu juhatuse sekretär ja 1974–1984 juhatuse esimene sekretär.

Gunārs Priede kirjutas ligikaudu poolsada näidendit. Ta käsitles neis põhiliselt noore inimese kujunemist, loovisiksuse probleeme ja keerukaid ajaloosündmusi. Tema stsenaariumide põhjal on valminud ka kolm mängufilmi.

2001. aastal avaldati Gunārs Priede päevikutel põhinev raamat "Mans 1984. gads" ("Minu 1984. aasta").

1950. aastate teisel poolel ja 1960. aastatel lavastati Gunārs Priede näidendeid ka Eesti teatrites.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. mai 2015. Vaadatud 24. mai 2015.`{{cite web}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑
Julio Granda (2013)
**Julio Ernesto Granda Zúñiga** (sündinud 25. veebruaril 1967 Camanás) on Peruu maletaja ja malefunktsionäär, rahvusvaheline suurmeister (1986). 

Granda on 2018. aastast Rahvusvahelise Maleföderatsiooni (FIDE) viitsepresident. 

Ta tuli 1984. aastal Limas Panameerika juunioride meistriks. Suurmeistriks sai ta 19-aastaselt 1986. aastal. Kaks aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta on viiekordne Peruu (1994–1997, 2002) ja neljakordne Ameerika maailmajao (2007, 2012–2014) malemeister. 

Granda kvalifitseerus 2007. aastal Hantõ-Mansiiskis toimunud maailma karikaturniirile (128 osavõtjat), kus kaotas avaringis Arkadij Naiditschile ja edasi ei pääsenud. 2013. aastal maailma karikal Tromsøs võitis ta teises ringis Peter Lekot ja kolmandas ringis Anish Girit, kuid kaotas kaheksandikfinaalis Fabiano Caruanale. Maailma karikaturniiril 2015. aastal Bakuus kaotas Granda kolmandas ringis Radosław Wojtaszekile.

Granda tuli 2017. aastal Acqui Termes seenioride maailmameistriks U50+ vanuseastmes.

Ta on mänginud Peruu võistkonna koosseisus 11 maleolümpial (1986–1996, 2002–2006, 2010, 2014).

Välislingid
-----------

* Julio Granda – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Julio Granda FIDE andmebaasis
**Arto Aas** (sündinud 9. juunil 1980 Tallinnas) on Eesti endine poliitik. Alates 21. maist 2019 on ta Eesti Tööandjate Keskliidu tegevjuht.

Ta on lõpetanud Tallinna Reaalkooli ja Tallinna Tehnikaülikooli haldusjuhtimise eriala. 

Arto Aas oli aastatel 1998-2019 Eesti Reformierakonna liige, seejuures aastatel 2009–2013 Reformierakonna juhatuse liige. 

Alates 2007. aastast töötas ta peaministri büroo juhatajana ja peaministri nõunikuna. Aastast 2011 oli Riigikogu liige, kuuludes Riigikogu XII, XIII ja XIV koosseisu. Ta oli ka Riigikogu majanduskomisjoni esimees ja alates 2012. aasta detsembrist Riigikogu Euroopa Liidu asjade komisjoni esimees. 

Aastatel 2015–2019 oli ta Taavi Rõivase teises valitsuses riigihalduse minister. 

Arto Aas on Eesti Ujumisliidu juhatuse liige ja Liberalismi Akadeemia nõukogu liige. Varem on ta kuulunud ka AS Tallinna Lennujaama nõukokku ning juhtinud Riigi Kinnisvara AS nõukogu. 

Ta kandideeris 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel Eestis ja sai 353 häält. 2015. aasta Riigikogu valimistel kogus ta 2. valimisringkonnas 2517 häält ning pääses ringkonnamandaadiga Riigikokku. 2019. aasta Riigikogu valimistel kogus ta 1. valimisringkonnas 2339 häält ning pääses ringkonnamandaadiga Riigikokku.

21. mail 2019 asus Arto Aas tööle Eesti Tööandjate Keskliidu tegevjuhina ja lahkus Riigikogust.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**–** | **Riigihalduse minister**2015–2016 | Järgnev**Mihhail Korb** |

Viited
------

1. 1 2  Arto Aas lahkub poliitikast, et asuda tööandjate keskliidu uueks juhiks
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Välislingid
-----------

* Arto Aasa koduleht
**Brûly-de-Pesche** on prantsuskeelne asula Belgias Couvini vallas. Suhteliselt eraldatud küla asub Ardennides Namuri provintsis Valloonia piirkonnas.

Aastast 1825 kuni valdade ühendamiseni 1977. aastal oli Brûly-de-Pesche omaette vald.

6–28. juuni 1940 asus küla lähistel 22 päeva jooksul Hitleri peastaap ("Hundikoobas I", *Wolfsschlucht I*).

17. juunil 1940 kirjutati küla kirikus alla Petaini kapitulatsioonilepingule. 28. juunil kell 7:30 sõitis Hitler Strasbourg'i, misjärel suundus oma uude peakorterisse, Tannenbergi peastaapi Freudenstadtis Schwarzwaldis.

Kirik
* St Mevennuse purskkaevSt Mevennuse purskkaev
* Organisation Todti poolt valmistatud küla makett (1940)Organisation Todti poolt valmistatud küla makett (1940)
* "Hundikoobas I" (Wolfsschlucht I)"Hundikoobas I"  
 (*Wolfsschlucht I*)
* "Hundikoobas I" interjöör"Hundikoobas I" interjöör
* "Hundikoobas I" interjöör"Hundikoobas I" interjöör
* "Hundikoobas I" interjöör"Hundikoobas I" interjöör
* "Hundikoobas I""Hundikoobas I"
* II maailmasõja-aegsed Hitleri peakorteridII maailmasõja-aegsed Hitleri peakorterid

Vaata ka
--------

* Margival, Hundikoobas II asukoht.

Välislingid
-----------

 Brûly-de-Pesche – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Brøndby IF** (ametlikult **Brøndbyernes Idrætsforening**, lühend **BIF**) on 1964. aastal asutatud Taani jalgpalliklubi, mille kodulinn on Kopenhaageni eeslinn Brøndby. Klubi kodustaadion on Brøndby staadion (taani *Brøndby Stadion*).

Esindusmeeskond mängib Taani kõrgliigas Superligaen ning on tulnud kümnel korral riigi meistriks ja võitnud kuuel korral karika.

Klubi värvid on sinine ja kollane.

Saavutused
----------

* **Taani meistrivõistlused**

Võitja (10): 1985, 1987, 1988, 1990, 1991, 1995/96, 1996/97, 1997/98, 2001/02, 2004/05
* **Taani karikavõistlused**

Võitja (6): 1988/89, 1993/94, 1997/98, 2002/03, 2004/05, 2007/08
* **Euroopa karikas ja UEFA meistrite liiga**

Veerandfinalist: 1986/87
* **UEFA karikas**

Poolfinalist: 1991

Eesti ja eestlased
------------------

### Mängud Eesti klubide vastu

| Hooaeg | Karikasari | Voor1 | Vastane, ava- ja korduskohtumine |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009/10 | Euroopa liiga | 2. kv | Brøndby IF – FC Flora 0:1, 4:1 |
| 1 kv - kvalifikatsioonivoor |

Vaata ka
--------

* UEFA kõrgliigaklubide loend

Viited
------

Välislingid
-----------

* Klubi ametlik veebileht
**Portugali kuningriik** (portugal *Reino de Portugal*) oli kuningriik Pürenee poolsaarel 1139–1910.

Portugali kuningriik rajati 26. juulil 1139, mil Portugali krahv Afonso Henriques end Portugali kuningaks kuulutas.

1096. aastal naitis Kastiilia ja Leóni kuningas Alfonso VI oma tütre Teresa, Burgundia hertsogi noorema poja Henriga, kes sai kaasavaraks Portugali krahvkonna ja pani aluse tulevase Portugali kuningriigi troonile tõusnud Burgundia dünastiale. Pärast kodusõja puhkemist Leóni kuningriigis 1109. aastal valitses ta sisuliselt sõltumatult.

1139. aastal purustas Afonso I Ourique lahingus Almoraviidide moslemite väed. Pärast seda olevat ta kutsunud kokku Lamego cortese, kus Braga peapiiskop kroonis ta esimeseks Portugali kuningaks. Seda sündmust on peetud vaid hilisemas ajaloos käibele tulnud müüdiks. Ilmselt ei kroonitud Afonsot kunagi ja ta hakkas ennast ise kuningaks tituleerima, tõenäoliselt juba aastaid enne otsustavat võitu mauride üle. Siiski saavutas ta oma tiitlile aastate jooksul ka tunnustuse – 1143. aastal tunnustas seda Kastiilia ja Leóni kuningas Alfonso VII ning 1179. aastal paavst Aleksander III. Sõjaliste ordude toel jätkasid Afonso I ja tema järeltulijad tungimist lõuna suunas. Tema ajal hõlmas Portugal umbes poole oma tänapäevasest territooriumist. Rekonkista lõpuks võib pidada aastaid 1249–1250, mil kuningas Afonso III juhtimisel vallutati Algarve piirkond ja likvideeriti viimased mauride tugipunktid Portugali lõunarannikul. Selle tulemusel kujunesid välja Portugali piirid, mis on püsinud suures osas muutumatuna tänapäevani.

Aastatel 1385–1580 valitses Portugali Avisi dünastia. 15. sajandil sai alguse Portugali koloniaalimpeerium, mis hõlmas alasid Lõuna-Ameerikas, Aafrikas ja Aasias.

1815–1822 eksisteeris Portugali, Brasiilia ja Algarvede ühendkuningriik.

1908. aastal toimunud Lissaboni regitsiid ja 1910. aastal toimunud 5. oktoobri revolutsioon, millega kukutati Manuel II, viisid kuningriigi likvideerimiseni.

Vaata ka
--------

* Portugali ajalugu
* Portugali koloniaalimpeerium
* Portugali kuningas
* Portugali valitsejate loend
* Avisi dünastia
**Iru vanadekodu uus kalmistu** on kalmistu Jõelähtme kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Pirita linnaosas Tallinnas aadressil Muuga tee 2. Praegu on Iru vanadekodu uus kalmistu Pärnamäe kalmistu osa.

Iru vanadekodu võttis 1920. aastatel Laiakülas (tänapäevase Laiaküla asumi alal) kasutusele oma kalmistu. 

Seoses uue suurkalmistu (praeguse Pärnamäe kalmistu) asutamisega eraldati Iru vanadekodule Laiaküla kalmistust ida pool uue kalmistu jaoks maa-ala. Esimene matus toimus seal 11. mail 1962. Praeguseks on sealsed hauad olulisel määral maetud üle ning kalmistu on kasvanud kokku Pärnamäe suurkalmistuga ning need kolm kalmistut ei ole omavahel eraldatud mingite piiretega.

Vaata ka
--------

* Iru vanadekodu vana kalmistu
* Laiaküla kalmistu
* Pärnamäe kalmistu

Viited
------

1. ↑  Karl Laane. Pärnamäe kalmistu. - Tallinna kalmistud. Tallinn 2002. Lk 319-320

Välislingid
-----------

* Pärnamäe kalmistu plaan (vaadatud 28. detsembril 2015)
* Kultuurimälestis nr 1190 "Pärnamäe kalmistu" (vaadatud 28. detsembril 2015)
Brömsebro rahuga Rootsile läinud alad (kaardil kollasega, Halland punasega)
**Brömsebro rahu** sõlmiti Rootsi ja Taani vahel 13. augustil 1645. aastal Brömsebro linnuses Lõuna-Rootsis Blekinge ja Smålandi piiril Karlskrona vallas. Tollal kuulus Blekinge Taanile ja Småland Rootsile.

Rahuläbirääkimised kestsid alates veebruarist. Brömsebro rahuga lõppes aastatel 1643–1645 Rootsi ja Taani vahel kestnud sõda ülemvõimu pärast Läänemere maades. See sõda oli osa Kolmekümneaastasest sõjast, mis lõppes 1648.

Rahuläbirääkimisi juhtis prantsuse diplomaat Gaspard Coignet de la Thuillerien. Rootsi delegatsiooni juhtis Axel Oxenstierna ja Taani delegatsiooni juhtis riigikantsler Corfitz Ulfeldt.

Rahulepinguga loovutas Taani Rootsile Ojamaa saare, Saaremaa, Norrast Härjedaleni ja Jämtlandi maakonna ning 30 aastaks Hallandi. Rootsi sai tollivabaduse Taani väinades, välja arvatud Elbe toll, mida võeti Bremenisse saabunud laevadelt Bremeni peapiiskopi kasuks. Taani troonipärija Frederik III, Verdeni ja Bremeni peapiiskop, pidi need kaks ametikohta loovutama rootslastele. Nende tingimuste täitmise tagatiseks oligi Hallandi maakond.

Peale selle leppisid riigid kokku mõnes meretseremoonias: laskude arvus saluutide korraldamisel, lippude ja purjede langetamisel möödumisel laevadest, kindlustest jms.

Edukate läbirääkimiste eest nimetati Axel Oxenstierna 19. novembril 1645 Södermöre krahviks. 

Sõjategevus Taani ja Rootsi vahel puhkes peatselt uuesti ja 13 aastat pärast Brömsebro rahu, 1658 sõlmiti Roskilde rahu, mis sundis Taanit järgmistele järeleandmistele.
**Peeter Espak** (sündinud 24. aprillil 1979) on eesti orientalist, teoloog ja assürioloog.

Ta lõpetas 1997. aastal Tallinna Prantsuse Lütseumi. 2010. aastal kaitses ta Tartu ülikooli usuteaduskonnas doktoritöö Lähis-Ida usundiloo ja ajaloo alal. Akadeemiliselt on ta Korporatsioon Sakala liige. 

Tartu Ülikooli orientalistikakeskuse vanemteadur 2009–2013, Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usundiloo vanemteadur 2014–2017, alates 2018 Tartu Ülikooli orientalistikakeskuse sumeroloogia ja Lähis-Ida kultuuriloo vanemteadur. MTÜ Ühiskonnauuringute Instituut juhataja.

2017‒2021 oli ta Teaduste Akadeemia Eesti Noorte Teaduste Akadeemia liige.

Teaduslikud tööd ja publitsistika
---------------------------------

Avaldanud üle 50 teaduspublikatsiooni peamiselt Lähis-Ida religiooni, mütoloogia ja ajaloo teemadel. Kirjutanud rohkelt esseesid, ajaleheartikleid ja arvamusi Eesti ajalehtedes ja ajakirjades. 

### Raamatuid

* Peeter Espak. The God Enki in Sumerian Royal Ideology and Mythology. Philippika – Altertumswissenschaftliche Abhandlungen / Contributions to the Study of Ancient World Cultures 87. Harrassowitz Verlag. 2015
* Peeter Espak, Loone Ots. Müüt ja kirjandus. Maurus. 2015
* Peeter Espak, Vladimir Sazonov, Andreas Johandi. Vana-Lähis-Ida ajalugu 3500–2000 eKr. Tartu Ülikooli Kirjastus. 2017

Tunnustus
---------

* 2017 – sai Eesti Noorte Teaduste Akadeemia asutajaliikmeks

Viited
------

1. ↑  Ühiskonnauuringute Instituudi koduleht (2016). "Instituudist".
2. ↑  Eesti Noorte Teaduste Akadeemia liikmete nimekiri

Välislingid
-----------

* Peeter Espak Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* Asjatundja: Euroopat ohustab enda juurte ja kultuuri häbenemine, mitte islami invasioon!
Mõisa peahoone.
**Järlepa mõis** (saksa keeles *Jerlep*) oli mõis Juuru kihelkonnas Harjumaal. Tänapäeval jääb kunagine mõisasüda Rapla valda Rapla maakonnas.

Ajalugu
-------

Järlepa mõis eraldati Seli mõisast 1688. aastal ning selle rajajaks oli Johann Andreas von der Pahlen. Mõisal on olnud palju omanikke:

* 1688 – Johann Andreas von der Pahlen
* 1726 – Johann Andreas Knorring
* 1726 – Erik Adlerberg
* 1728 – Axel Caspar Reimers
* 1782 – Auguste Wilhelmine Toll
* 1785 – Axel Eberhard Reimers
* 1799 – Moritz Kursell
* 1803 – Otto Wilhelm von Krusenstern
* 1880 – Otto Grünewaldt
* 1888 – Karl Wilhelm Pilar von Pilchau
* 1891 – Reinhold Wetter-Rosenthal
* 1895 – Otto Lueder
* 1913 – Otto von Krusenstern

Mõisahoone
----------

Esinduslik varaklassitsistlik mõisahäärber valmis Otto Wilhelm von Krusensterni tütre abikaasa – August von Kotzebue – eestvedamisel 1805. aastal. Pärast peahoone valmimist kujunes Järlepast omanäoline ja kuulus kultuurikeskus, kus korraldati kultuuriüritusi. 1905. aasta rahutuste ajal põletatud peahoone taastati mõnevõrra muudetud kujul, peasissepääsu ette ehitati nelja sambaga kõrge portikus. 

Pärast 1919. aasta mõisate sundvõõrandamist sai mõisa omanikuks Eesti valitsus. Enne Teist maailmasõda tegutses mõisas Hendrik Antoni Tubakakompanii. Aastatel 1945–1946 oli mõisa park ja peahoone Punaarmee Eesti Korpuse valduses (kasutusel abimajandina), seejärel kuulus peahoone mõned aastad tekstiilivabrikule Punane Koit. 1957. aastast tegutses hoones Järlepa Tõulinnukasvatuse sovhoos. Tänapäeval on endine mõisahäärber ja seda ümbritsev park eravalduses.

Pilte
-----

* Mõisa ait-kuivatiMõisa ait-kuivati
* Mõisa alleeMõisa allee
* Tall-tõllakuurTall-tõllakuur

Vaata ka
--------

* Eesti mõisate loend

Viited
------

1. 1 2 3  Järlepa mõisa peahoone kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 17.02.2012)
2. ↑  ""Mõisate valdajad"". *www.muuseum.harju.ee*. Originaali arhiivikoopia seisuga 13.04.2013. Vaadatud 17.02.2012.
3. ↑  ""Järlepa mõis"". *www.mois.ee*. Vaadatud 17.02.2012.

Välislingid
-----------

Juuru kirik
Juuru kihelkond

**Kirik**: Juuru kirik  

**Mõisad**: Atla mõis | Hiiru mõis | Hõreda mõis | Härgla mõis | Ingliste mõis | Juuru kirikumõis | Juuru mõis | Järlepa mõis | Kaiu mõis | Karitsa mõis | Kuimetsa mõis | Kädva mõis | Mahtra mõis | Maidla mõis | Oraniku mõis | Pae mõis | Pirgu mõis | Purila mõis | Põlliku mõis | Seli mõis | Umbru mõis
Abromiškėse mõisa peahoone
**Abromiškėse mõis** (leedu *Abromiškių dvaras*) on endine mõis Leedus Elektrėnai omavalitsuse Elektrėnai vallas Abromiškėses.

Mõisa kohta on teateid XVI sajandist. Abromiškėse mõisa omanikuks sai 1571. aastal Abraomas Poniatovskis, tema järgi on asula ja mõis ka nime saanud. Abraomas lasi ka rajada mõisa häärberi, mis on tänapäevani säilinud.

Aastal 1748 läks mõis prantsuse soost de Raeside valdusse. XIX sajandil oli mõisas uhke kunstikogu, sealses raamatukogus oli üle 20 000 raamatu. Sajandi keskpaigas läks mõis Platerite valdusse. Platerid rajasid ka peahoone külgedele kivist tiibhooned.

Aastal 1925 viidi läbi maareform ja mõisa maad tükeldati. Aastal 1937 ostis mõisa säilinud keskse osa ja häärberi pankur ja kunstikollektsionäär Mykolas Žilinskas.

Häärber läks aastal 1951 Vievise haigla käsutusse. Aastal 1977 muudeti see Elektrėnai elektrijaama sanatooriumiks, tänapäeval on sellest saanud Abromiškėse rehabilitatsioonihaigla. 

Mõisakompleksist on säilinud veel kolme tiigiga park pindalaga 15,5 ha. Pargis kasvavad kohalikud puuliigid: kased, pärnad, jalakad, saared ja vahtrad. Parki on rajatud alleed, mis ühinevad parteri juures.

Mõisa omanikud on maetud Sabališkėse kalmistule.

* Mõisa aitMõisa ait
* TiibhooneTiibhoone

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Abromiškių dvaras
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. august 2020. Vaadatud 30. aprillil 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Abromiškėse mõis** |
Järelkõla tekkimine:  

 punane – otseheli,   
  roheline – esimesed peegeldused seintelt,    
 sinine – järelkõla tekitavad peegeldused
**Järelkõla** ehk **reverberatsioon** on akustikas ja psühhoakustikas heli aeglane sumbumine kinnises või poolkinnises ruumis.

Järelkõla tekkimist põhjustab heli korduv peegeldumine ja hajumine ruumi piiretelt (nt seintelt) ja ruumis olevatelt esemetelt. Reverberatsioon tugevdab mõnevõrra kuulajani jõudvate helide taju nende kestuse kasvamise arvel, kuid liiga pikalt kestev järelkõla vähendab üksteisel järgnevate helide eraldatavust, mis näiteks vähendab kõne arusaadavust.

Järelkõla suurendamiseks või vähendamiseks kasutatakse tehnilisi vahendeid. Tuntumad neist on reverberaatorid ja kajamasinad.

Järelkõla kestus
----------------

Järelkõla kestus ehk reverberatsiooniaeg on ajavahemik, mille vältel helienergia tihedus väheneb pärast heliallika poolt tekitatud heli järsku lakkamist miljon korda (vastavalt helirõhk väheneb tuhat korda) ehk 60 dB võrra.

Järelkõla kestus (tähis *T*60 või RT, ingl k sõnadest *reverberation time*) on ruumiakustika tuntuim tunnussuurus.

Järelkõla kestus sõltub ruumi mahust ja akustilistest omadustest, samuti helide loomusest. Kui ruumi heliväli on difuusne, on järelkõla kestusel, ruumalal {\displaystyle V\,\mathrm {[m^{3}]} } ja neeldumispinnal {\displaystyle A\,[\mathrm {m} ^{2}\,\mathrm {sab} ]} Sabine'i valemi kohaselt seos:

{\displaystyle T\_{60}=0,16{\frac {V}{A}},}
kus ruumi ekvivalentne neeldumispind {\displaystyle A} on ühikutes sabiin (m2 sab).

Erinevate ruumide järelkõla kestus sagedusel 500 Hz| Järekõla kestus [s] | Ruum |
| --- | --- |
| > 5 | Tühi kivikirik |
| 2 kuni 3 | Suur saal, kus ei ole summutust |
| 1,8 kuni 2,2 | Kontserdisaal |
| 1,5 | Möbleerimata magamistuba |
| 1,0 kuni 1,2 | Teater, auditoorium |
| 0,5 kuni 0,8 | Hästi möbleeritud klassituba |
| 0,5 | Möbleeritud magamistuba |
| 0,3 kuni 0,8 | Kinosaal olenevalt mahust |
| 0,2 kuni 0,3 | Helitehnika ruum olenevalt mahust |

Vaata ka
--------

* Reverberaator
* Kajamasin
* Kajaruum
* Sabiin

Viited
------

1. ↑  ENE, 4. kd, 1989, lk 163
2. ↑  Mikko Kylliäinen, Valtteri Hongisto (2009). *Hoonete akustiline projekteerimine : akustika alused*. Tallinn: ET INFOkeskus OÜ. Lk 51.

Kirjandus
---------

* Ilmar Eiskop, Aleksander Sillart. Akustika ja helitehnika. Tallinn, Valgus, 1992
* Mikko Kylliäinen, Valtteri Hongisto. Hoonete akustiline projekteerimine: akustika alused. Tallinn, ET-INFOkeskuses AS, 2009
Iru linnamägi (2009)
Iru linnamägi 1920. aastatel
Pirita jõeoru maastikukaitseala ja Iru linnamägi
**Iru linnamägi** ehk **Iru Linnapära** on Tallinna idapiiril Pirita jõe äärsel neemikul asuv kuni 15 meetri kõrgune küngas.

Ajalugu
-------

Iru linnamäel oli muinaseestlaste kindlustatud hilispronksiaja asulakoht. Asustuse ajalugu aga ulatub tagasi III aastatuhandesse eKr.

Otse linnamäe põhjaosa ees, samuti mäe läänepoolsel jalamil on jälgi vanadest asulatest. Nii on Iru ümbrus põline asustuskeskus ja Linnapera selle südameks.

Iru linnamäel ei ole valli jäänuseid ainult otstes. Risti üle mäeseljaku kulgeb veel kolmas vall, mis jagab linnuse kaheks ebavõrdseks osaks. Suuremaks lõunapoolseks ja väiksemaks põhjapoolseks. Põhjapoolse ja keskmise valli idaküljel olevad avad tunnistavad, et siin olid tõenäoliselt väravakohad.

Kindlustatud asula seisis linnamäel 8.–5. sajandil eKr, samuti 4.–2. sajandil eKr. Sealt pärinevad vanimad teadaolevad ristnurgaga seotud rõhtpalkhoonete jäänused Eestis ja Eesti üks vanimaid teadaolevaid raudesemeid: naaskel.

5.–11. sajandil pKr asus samas paigas linnus, mis arheoloogiliste kaevamiste andmetel enne mahajätmist korduvalt põles.

Arheoloogiliste kaevamiste käigus Irust leitud esemetest pakuvad tavapärase leiumaterjali kõrval huvi pronksivalamisele viitavad savitiiglid, pronksist odaots ja Põhja-Euroopas harukordne võrdõlgne pronksist sõlg, luust harpuun ja suitsed.

Iru linnamägi kannab rahvasuus ka Linnapära nime.

29. augustil 1937 paigutati Iru linnusesse sümboolne garnison (Kaitseliidu Iru kompanii), Iru kompanii pealik nimetati Iru linnuse pealikuks, talle anti pealiku mõõk ja kilp.

Linnuse vallides ja külgedel on II maailmasõja aegsete kaevikute jälgi, lõunapoolse otsavalli sisse on rajatud I maailmasõja aegse Peeter Suure merekindluse betoonpunker.

Iru linnamäge on korduvalt mainitud eeposes "Kalevipoeg" ja seda on pakutud Kalevipoja sünnikoduks.

Haldusjaotuslikult jääb Iru linnamägi Tallinna linna Lasnamäe linnaosa Priisle asumi territooriumile.

Vaata ka
--------

* Iru
* Peeter Suure merekindlus
* Eesti linnuste loend

Viited
------

1. 1 2  "2609 Iru linnamägi, II a- tuh. e.Kr. - I a- tuh". *Kultuurimälestiste register*. Vaadatud 4.11.2021.
2. 1 2  Mäesalu, Ain. "Eesti lugu. Kas Kalevipoja kodu on Irus?". *ERR*. Vaadatud 10.08.2022.
3. ↑  "Muinas-Eesti relwapidu Irus". *Päewaleht*. 28.8.1937. Vaadatud 4.11.2021.
4. ↑  "Asjatundjad leidsid Kalevipoja kodu" ERR Menu, 4. mai 2016
5. ↑  Ivo Karlep: "ARHEOLOOG: Kalevipoeg tegutses pronksiajal" Pealinn, 25. oktoober 2021

Kirjandus
---------

* Tankid Iru linnusele. Uus Eesti, 28. august 1937, nr 232, lk 5.

Välislingid
-----------

* Iru linnamägi kultuurimälestiste riiklikus registris
**Kõrvalsaadus** ehk **kõrvalprodukt** (ingl. *coproduct* või *by-product*) on põhisaaduse valmistamise või tootmise käigus vältimatult moodustuv saadus.

Tänapäeval peetakse oluliseks tootmises tekkiva kõrvalsaaduse ärakasutamist. Mittekasutavaid saadusi käsitletakse tavaliselt jäätmete või heitmetena (suits, aheraine, heitvesi jm).

Metsatööstuses
--------------

Näiteks metsatööstus, mille põhisaadus on palgid. Siin on kaassaaduseks küttepuud ja kõrvalsaaduseks oksad. Oksad saab kasutada hakkpuidu (küttematerjali) valmistamiseks, aga kui need põletatakse metsas või jäetakse metsa alla kõdunema, siis on need jäätmed.

Keemias
-------

Keemilises sünteesis võib väärtusliku põhiprodukti saagis olla väiksem kõrvalprodukti(de) saagisest. Teaduse seisukohast pakub huvi sünteesiprodukti täielik koostis, s.t. kõigi süsteemis toimuvate reaktsioonide osatähtsus.

Loomakasvatuses ja jahinduses
-----------------------------

Loomakasvatuses ja jahinduses nimetatakse kõrvalsaadusi **subproduktideks** (ka: rupskid, rupsid).

Vaata ka
--------

* Kõrvalreaktsioon
* Jäätmed
**Järeldav rinnastus** on järeldav grammatiline seos, mis ühendab rinnastatud osalauseid.

Eesti keel
----------

### Järeldusseos

**Järeldavalt** ehk **konklusiivselt** ühendatud osalaused on lauses kas 

* lihtsalt kõrvuti
* või on nende vahel üldühendavad sidendid; järeldusseosele viitavad teise, esimesest järelduva sisuga rindliikme juures konnektiivid ***seega, järelikult, niisiis*** ja ***siis***, mis võivad ka ära jääda, kui järeldusseose on enesestmõistetav.

Nt. Hingan, **järelikult** elan. Ilm on soe, **järelikult** võimleme väljas. Ma olen sinu sõber, **seega** sa võid mind alati usaldada.

* Järeldusseoses osalausete vahel võivad olla seletavad konnektiivid ***s.t** (see tähendab), **s.o** (see on).*

Nt. Hingan, **s.t** elan. Kandam oli kümnekilone, **s.o** minule keelatud.

Järeldusseoses võivad olla üksteist sisult välistavad, eelkõige analoogilised üksused. Võimalik on see ka rindliikmete sisaldussuhte korral. Kui järeldub hüponüüm, lisandub sellele partikkel *ka*.

Nt. Kõik õpilased, **niisiis** **ka** väikesed võtsid võistlusest osa.

### Apositsioon ehk lisand

Eelnevalt väljendatut täpsustavad või seletavad süntaktilised konstruktsioonid, k.a seletavad ja järeldavad rindlauseosad on **apositiivsed**.

Nt. Nad alistusid: *viskasid relvad minema ja väljusid majast (lisandi osa).*

Vaata ka
--------

* Rindlause

Kirjandus
---------

* M. Erelt, R. Kasik, H. Metslang, H. Rajandi, K. Ross, H. Saari, K. Tael, S. Vare. Eesti keele grammatika II. Süntaks. Tallinn: Eesti Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituut, 1993
**Pabaži** on küla (*vasarnīcu ciems* ehk suvilapiirkond) Lätis Saulkrasti piirkonnas Saulkrasti vallas. Küla asub valla keskosas maantee A1 ääres ja jääb piirkonna keskusest Saulkrastist 3,9 ja Riiast 43,7 km kaugusele.

Külast möödub Riia-Skulte raudtee.

Aastal 2017 oli külas 30 elanikku, aastal 2019 oli elanikke 88.

Pabažis on mälestusmärk 23. aprillil 1943 alla kukkunud Junkers Ju 88 pommituslennuki soomlastest meeskonnaliikmetele (Urho Jääskeläinen, Lauri Suhonen, Aimo Valkeeniemi ja Erkki Horma).

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑

| * v
* r
Saulkrasti valla asulad |
| --- |
| 
Ainava **·**  Āres **·**  Astra **·**  Banga **·**  Bātciems **·**  Gaisma **·**  Jubileja **·**  Ķīšupe 1 **·**  Ķīšupe 2 **·**  Līči **·**  Liepaine **·**  Lilaste **·**  Mežvidi **·**  Pabaži **·**  Pēterupe **·**  Priedes **·**  Roze **·**  Saulainā ieleja **·**  Saulīte **·**  Selga **·**  Silmala **·**  Zeme **·**  Zvejniekciems **·**  VEF-Biķernieki **·**  VEF-Pabaži **·**  Veselība **·**  Vēsma |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib inimeste reast, andmestruktuuri kohta vaata artiklit Järjekord (andmestruktuur).* |

---

Bussile minejate järjekord Tšehhis
Järjekord Eiffeli torni juures
**Järjekord** (kõnekeeles füüsilise järjekorra kohta ka *saba*) on rida inimesi, kes midagi (nt teenust) ootavad ja kes saavad oodatu kätte või pääsevad soovitud kohta vastavalt järjekorras paiknemisele (tavaliselt eespool olevad enne).

Järjekord võib olla füüsiline, mille puhul inimesed seisavad üksteise järel reas (näiteks poes või lennujaamas, järjekorra võivad moodustada ka inimesi sisaldavad sõidukid), või kujuteldav, kus inimesed ei moodusta füüsilist rida, aga neile on antud järjekorranumbrid (näiteks asutuse ooteruumis), või ei paikne nad üldse samas paigas ja nende järjestust hallatakse tehnoloogiliste vahenditega või muul arvepidamislikul moel (näiteks telefoniliinile pääsemine, raamatu laenutamine jne).

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Järjekord** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Järjekord** |

* järjekorrateooria
**Järeldoktor** (inglise keeles *postdoctoral fellow*, kõnekeelne lühend *postdoc*) on pärast doktorikraadi kaitsmist iseseisvat teadlaskarjääri alustav teadlane, kelle uurimistööd (nn järeldoktoriprogrammi) rahastatakse enamasti spetsiaalse järeldoktoritoetuse abil.

Üldiselt eeldatakse järeldoktoritelt rahvusvahelist mobiilsust, mis tähendab seda, et ühes riigis doktorikraadi kaitsnud teadlane suundub järeldoktoriprogrammi mõnda teise riiki. Ühe järeldoktoriprogrammi kestus on enamasti kaks kuni kolm aastat, kuid üks isik võib järjest läbida ka mitu järeldoktoriprogrammi, sel juhul enamasti eri riikides või eri teadus- ja arendusasutuste juures. Pärast järeldoktoriprogrammi saab teadlane liituda teadurina mõne uurimisrühmaga või asuda looma oma uurimisrühma. 

Eesti järeldoktoritoetusi annab välja Eesti Teadusagentuur nii Eestist mõnda välisriiki suunduvatele kui ka mõnest välisriigist Eestisse tulevatele teadlastele.

Viited
------

1. ↑  Eesti Keele Instituut. "Eesti keele seletav sõnaraamat".
2. ↑  "Esterm". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. veebruar 2019. Vaadatud 4. veebruaril 2019.

Välislingid
-----------

* Eesti Teadusagentuuri uurimistoetused
* Eesti Teadusagentuuri mobiilsustoetused
New York World Building vanal postkaardil
**The New York World Building** (teati ka nimega **Pulitzer Building**) oli 20-korruseline büroopindadega varane kõrghoone New Yorgis. See asus Lower Manhattani ärikeskuse südames aadressil 53-63 Park Row, New Yorgi raekoja läheduses. 

See oli tänapäevaks tegevuse lõpetanud ajalehe The New York World peakontor. Hoone lammutati linna moderniseerimise käigus 1955. aastal, et teha ruumi Brooklyn Bridge'i sillale viivatele autode jaoks mõeldud kaldteedele. 1966. aastal lammutati selle kõrval asunud teine ajalehepeakontor New York Tribune Building. Endisest Park Row' ajalehetoimetuste kvartalist on säilinud vaid New York Times Building.

Aastail 1889–1890 valminud 94,18 meetri (lipuvardaga 106,6 meetrit) kõrguse ehitise projekteeris arhitekt George Browne Post uusbarokses stiilis, mida teatakse kui *beaux-arts*. Valmimise järel oli see Illinoisi osariigi kapitooliumi järel teine kõrgeim hoone Põhja-Ameerikas ning ühtlasi järgnevad neli aastat kõrgeim ehitis New Yorgis. Sellest sai linna esimene hoone, mis ületas kõrguselt Trinity Churchi kirikutorni (87 m), mis oli linnapildis domineerival kohal.

Vaata ka
--------

* Park Row Terminal

Välislingid
-----------

* New York World Buildingu hoone kirjeldus ja pildid veebilehel www.nyc-architecture.com

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **New York World Building** |
Hintersteiner See ja Kaiseri mäed
**Hintersteiner See** on mägijärv Austria Wilder Kaiseri rahvuspargis ja kuulub Scheffau haldusalasse Austria Tirooli liidumaal.

Vaade Steiner Hochalmist
Järve pindala on 56 ha, maksimaalne sügavus on 36 m. Järv tekkis viimasel jääajal ja asub kõrgusel 883 m. Veealused allikad täidavad järve kristallselge veega. Hintersteiner See on *Tiroler Wasserkraft AG* eraomanduses ja seda kasutatakse ettevaatlikult elektri tootmiseks. Järvest voolab välja Weißache.

Järve ääres on avalik suplusrand.

Hintersteiner See legend
------------------------

Veealune vaade
Hintersteinis elasid mõned uhked, rikkad põllumehed, kes mängisid võitükikestega murukeeglit oma hubasel heinamaal, kus nüüd on Hintersteiner See. See oli kirgas kuuvalge öö, kui nad taas mängisid. Siis äkki värises maa nende jalge all ja nad vajusid oma talude ja kõigega maa sügavusse. Kuid nende kergemeelse käitumise tõttu pagendati talunikud Scheffaueri tippudele ja oma pattude hüvitamiseks mõisteti nad mängima murukeeglit nii kauaks, kuni Kaiseri mäed seisavad. Nende keegliraja võib leida vahetult Scheffaueri tipu alt väikeses lohus, mis on kaetud peene samblavaibaga.

Legendi kohaselt oli jõukatel Hintersteineri talunikel suur vastuväide allika kohta. Isegi Corpus Christi pidulikul festivalil vaidlesid nad kogu päeva, mis lõppes näotu kähmlusega. Selgelt ja varakult järgmisel päeval, talunike meierei teenijatüdruk, väga korralik, arukas naine, kes juba ammu pidas väidet üsna rumalaks, läks üle heinamaa lehmi lüpsma ja nägi maja ees väikest veeloiku, mida seal varem ei olnud. Ta raputas pead, kui ta seda nägi, kuid läks oma teed. Lehmade leidmiseks kulus kaua aega ja ta oli üllatunud, leides nad kobaras koos lohust. Ta lüpsis neid kiiresti, et tallu tagasi jõuda ja oma tööd jätkata, kuid kui ta lohust välja jalutas, seisis ta silmitsi järvega, kust ainult ühe maja ots veest välja paistis.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib taksonoomias kasutatavast seltsist; loomade toitumisharjumuste kohta vaata artiklit insektivoorid.* |

---

**Putuktoidulised** (*Eulipotyphla*) on selts loomi imetajate klassis. Sinna kuuluvad neli nüüdisaegset sugukonda: siillased, mutlased, karihiirlased ja pilukoonlased.

Ajalugu
-------

Taksonoomia teadusharu algusajal paigutati putuktoiduliste (siis *Insectivora*) seltsi suurem hulk peamiselt putukatest toituvaid imetajaid. Molekulaarsete meetodite kasutuselevõtuga löödi tupaialised, torukoonulised ja karustiivalised lahku eraldi seltsidesse, jättes järgi *Lipotyphla* seltsina tuntud putuktoidulised. Pärast tenrekiliste eristamist omaette seltsina jäi alles praeguste teadmiste kohaselt monofüleetiline putuktoiduliste takson *Eulipotyphla*. 

Vahepeal eraldati putuktoiduliste hulgast ka siillased ning jäeti mutlased, karihiirlased ja pilukoonlased seltsi *Soricomorpha*, kuid hilisemad uuringud ei kinnita siillaste fülogeneetilist isoleeritust teistest putuktoidulistest.

Eesti liigid
------------

Eestis on selts esindatud kaheksa liigiga kolmest sugukonnast: siillased (2 liiki), karihiirlased (*Soricidae*) (5 liiki, sealhulgas vesimutt) ja mutlased (*Talpidae*) (üks liik, kelleks on harilik mutt).

Viited
------

1. ↑  Robin MD Beck; Olaf RP Bininda-Emonds; Marcel Cardillo; Fu-Guo Robert Liu; Andy Purvis (2006). "A higher level MRP supertree of placental mammals". BMC Evolutionary Biology. 6: 93. PMC 1654192 Freely accessible. PMID 17101039. doi:10.1186/1471-2148-6-93.
2. ↑  Andrei Miljutin. Maailma imetajate mitmekesisus. Tallinn : Varrak, 2015. Lk 72
**Järelpulmad** (ka *pärapulmad*) olid pulmadele järgnevad kokkusaamised.

Nagu kosimine, oli ka pulmade lõpetamine järkjärguline, mitmeastmeline. 

Pulmapeole järgnesid järelpulmad. Neid peeti kas pulmadele järgneval pühapäeval (pärast kirikut) või nädal pärast pulmi. Mõnel pool peeti kahekordseid järelpulmi – nädala pärast peiu kodus ja kahe nädala pärast nooriku kodus. Järelpulmadesse kutsuti kõige ligemad sugulased (uuema tavana need, kes ei saanud pulmades osaleda – need tõid siis ka kingitusi). Paljudes kohtades läksid nooriku vanemad alles järelpulmades peiu koju (Pühalepa, Pöide, Halliste, Võnnu jne). Siis nimetati järelpulma ka langujootudeks. Järelpulmas lõpetati tavaliselt järelejäänud õlu ning anti noorikule kätte suuremad lubatud kingid..

Üldisem (eriti Lääne-Eestis) oli järelpulmade pidamine peiu pool. Ida-Eestis toimusid järelpulmad nooriku vanemate juures. Ka järelpulmadesse võeti kaasa toidukraami, ent vähem kui pulmadesse. Erilisi järelpulmadega seotud tavasid ei teata.

Viited
------

1. 1 2   Ülo Tedre. Pulmasõnastik I
2. ↑   Etnograafia sõnaraamat. Arvi Ränk. Tallinn. 1995. lk 36