recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib aastast Hiina astroloogias, filmi kohta vaata artiklit Ahviaasta (film).* |

---

**Ahvi aasta** on osa Hiina kalendri 12-aastasest looma-aastate tsüklist. Hiina astroloogias on kaksteist loomamärki, millest igaüks mõjutab ja märgistab üht aastat ja sellel aastal sündinud inimese iseloomuomadusi.

Hiina astroloogias on ahvi aastal sündinul sobivus draakoni või roti aastal sündinuga ja mittesobivus tiigri aastal sündinuga.

Üldiseloomustus
---------------

Ahv on eduka inimese märk, sest ta on võimeline mõjutama ükskõik millist inimest. Ahv on loomult näitleja ja teiste naerutaja, mis võib küll kätte maksta näiteks kergeusklikul abiellumisel. Ahv sobib kõige paremini ametisse, kus on vaja kasutada inimsuhteid ning ametitesse, kus esinemine ja otsustamine on peamised, näiteks ärielus.

Iseloom
-------

Ahv valdab täielikult oma intellekti. Ahv on alati valvel ning suudab hinnata ümberringi toimuvat ka siis, kui ta mingi tegevusega täielikult hõivatud on. Ahv on väga sotsiaalne inimene ning elab alati aktiivset elu. Ahv on inimene, kellele teised usaldavad oma saladusi, sest ta oskab saladusi suurepäraselt hoida.
Ahv suudab andestada, kuid ei unusta iialgi. Kui keegi tema vastu korduvalt eksib, siis muutub ta väga kergesti kättemaksuhimuliseks. Ahv ootab alati oma võimalust ning kui see saabub, ei suuda keegi teda peatada.
Ahvil on suurepärane mälu, mistõttu ei pea ta eriliselt pingutama numbrite/arvude ja nimede meeldejätmisega.

Armastus
--------

Ahvidel on väga elav armuelu. Ahv oskab inimestele pakkuda meeldivustunnet ning ka kõige kinnisemad inimesed avanevad talle. Ahvi partner peaks olema usaldatav, kiiresti kohanev ja rõõmsameelne. Kahjuks on ahvil aga raskusi pühendumisega ning ta võib käituda üsna lapselikult. Ideaalseks partneriks ahvile on inimene, kes suudab ahvi alati maha rahustada.

Karjäär
-------

Ahv on väga mitmekülgne, mistõttu omandab ta uusi oskusi väga kiiresti. Oma hiilgava mõistuse tõttu ebaõnnestub Ahv oma ülesannete täitmisel üliharva. Ahv oskab suurepäraselt hinnata riske ning finantsilisi olukordi. Ahv reageerib ettetulevatele olukordadele alati kiiresti.

Ahvi aastad
-----------

* 1920 (20.02.1920 – 07.02.1921)
* 1932 (06.02.1932 – 25.01.1933)
* 1944 (25.01.1944 – 12.02.1945)
* 1956 (12.02.1956 – 30.01.1957)
* 1968 (30.01.1968 – 16.02.1969)
* 1980 (16.02.1980 – 04.02.1981)
* 1992 (04.02.1992 – 22.01.1993)
* 2004 (22.01.2004 – 08.02.2005)
* 2016 (08.02.2016 – 27.01.2017)

Viited
------



| * v
* r
Hiina astroloogia |
| --- |
| 

* Rott
* Härg
* Tiiger
* Jänes
* Draakon
* Madu
* Hobune
* Lammas
* Ahv
* Kukk
* Koer
* Siga

 |
**Peeter Lutt** (11. august 1947 Kaarli – 22. detsember 1994) oli eesti poliitik ja majandijuht.

Ta lõpetas aastal 1965 Mustla Keskkooli ja aastal 1970 Eesti Põllumajanduse Akadeemia põllumajanduse mehhaniseerimise erialal.

Ta töötas aastatel 1970–1972 Gagarini nimelises näidissovhoostehnikumis. Aastatel 1972–1973 töötas ta kalurikolhoosis "Pärnu Kalur", aastatel 1973–1980 "Säde" sovhoosis peainsenerina, aastatel 1980–1991 Tori katsesovhoosi direktorina.

Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu saadik, ta kuulus maasaadikute rühma ja oli riigikaitsekomisjoni liige. Samuti oli ta Eesti Kongressi saadik ja Põhiseaduse Assamblee liige.

Pärast Ülemnõukogust lahkumist näitas ta oma võimekust ettevõtte juhina, pankrotistunud piimakombinaadist sai AS Pärnu Meierei, mille direktorina töötas ta surmani.

1992. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Valimisliidus "Kindel Kodu", ta sai 426 ning ta ei osutunud valituks. 1993. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Tori vallavolikokku Eesti Maaliidu nimekirjas, ta sai 35 häält ning ta osutus valituks.

Ta oli aastatel 1976–1989 NLKP liige.

Peeter Lutt suri 22. detsembril 1994 ja ta saadeti 29. detsembril 1994 Tori kirikust Viljandi Metsakalmistule.

Viited
------

1. ↑

Kirjandus
---------

* "Kes on kes Eesti poliitikas", Eesti Entsüklopeediakirjastus 1992
* "Valitud ja valitsenud..." koostanud Jaan Toomla. Tallinn 1999.
* *In Memoriam* Peeter Lutt. Pärnu Postimees 28. detsember 1994 lk 4.
Shīrīn ‘Ebādī 2005. aastal
**Shīrīn ‘Ebādī** (pärsia شیرین عبادی; sündinud 21. juunil 1947) on Iraani jurist ja inimõiguste aktivist, kes 2003. aastal pälvis Nobeli rahuauhinna demokraatia ning inimõiguste, eriti naiste ja laste õiguste, kaitsmise eest. Ta on esimene iraanlane ja esimene mosleminaine, keda Nobeliga pärjatud.

Ta asutas Iraani Lasteõiguste Toetamise Assotsiatsiooni (*Children's Rights Support Association*).

Novembris 2009 teatas Shīrīn ‘Ebādī, et Iraani ametivõimud konfiskeerisid talle antud Nobeli auhinna medali ja aukirja ning nõuavad auhinnasummalt maksude tasumist.

Nobel
Nobeli rahuauhinna laureaat

1901 Dunant, Passy • 1902 Ducommun, Gobat • 1903 Cremer • 1904 IDI • 1905 Suttner • 1906 Roosevelt • 1907 Moneta, Renault • 1908 Arnoldson, Bajer • 1909 Beernaert, d'Estournelles de Constant • 1910 IPB • 
1911 Asser, Fried • 1912 Root • 1913 La Fontaine • 1917 Punane Rist • 1919 Wilson • 1920 Bourgeois • 1921 Branting, Lange • 1922 Nansen • 1925 Chamberlain, Dawes • 1926 Briand, Stresemann • 1927 Buisson, Quidde • 1929 Kellogg • 1930 Söderblom • 1931 Addams, Butler • 1933 Angell • 1934 Henderson • 1935 Ossietzky • 1936 Lamas • 1937 Cecil • 1938 Nanseni Pagulasbüroo • 1944 Punane Rist • 1945 Hull • 1946 Balch, Mott • 1947 FSC ja AFSC (kveekerid) • 1949 Boyd Orr • 1950 Bunche • 1951 Jouhaux • 1952 Schweitzer • 1953 Marshall • 1954 UNHCR • 1957 Pearson • 1958 Pire • 1959 Noel-Baker • 1960 Lutuli • 1961 Hammarskjöld • 1962 Pauling • 1963 Rahvusvaheline Punase Risti Komitee ja Punase Risti Seltside Liiga • 1964 King • 1965 UNICEF • 1968 Cassin • 1969 ILO • 1970 Borlaug • 1971 Brandt • 1973 Kissinger, Lê (keeldus auhinnast) • 1974 MacBride, Satō • 1975 Sahharov • 1976 B. Williams, Corrigan • 1977 AI • 1978 as-Sādāt, Begin • 1979 Ema Teresa • 1980 Esquivel • 1981 UNHCR • 1982 Myrdal, García Robles • 1983 Wałęsa • 1984 Tutu • 1985 IPPNW • 1986 Wiesel • 1987 Arias • 1988 ÜRO Rahuvalvejõud • 1989 XIV dalai-laama • 1990 Gorbatšov • 1991 Suu Kyi • 1992 Menchú • 1993 Mandela, de Klerk • 1994 ‘Arafāt, Peres, Rabin • 1995 Pugwashi konverentsid, Rotblat • 1996 Belo, Ramos Horta • 1997 ICBL, J. Williams • 1998 Hume, Trimble • 1999 MSF • 2000 Kim • 2001 ÜRO, Annan • 2002 Carter • 2003 ‘Ebādī • 2004 Maathai • 2005 IAEA, al-Barāda‘ī • 2006 Grameen Bank, Yunus • 2007 Gore, IPCC • 2008 Ahtisaari • 2009 Obama • 2010 Liu • 2011 Sirleaf, Gbowee, Karmān • 2012 Euroopa Liit • 2013 Keemiarelvade Keelustamise Organisatsioon • 2014 Satyarthi, Yūsafzay • 2015  Tuneesia rahvusliku dialoogi nelik • 2016  Juan Manuel Santos  • 2017  ICAN  • 2018  Murad, Mukwege • 2019  Ahmed • 2020 Maailma Toiduprogramm • 2021 Ressa, Muratov • 2022 Alies Bialiacki, Memorial, 
Kodanikuvabaduste Keskus
**Sääse raamatukogu** on Tallinna Keskraamatukogu haruraamatukogu (endine Mustamäe III raamatukogu). Raamatukogu asub Tallinna Mustamäe linnaosa Sääse asumis, aadressil Sõpruse pst 186. Pindala 449 m2 ja kogus on ligi 30 000 teavikut. Raamatukogus on võimalik kasutada Wi-Fi-t.

Raamatukogu asub hoones, mille ehitas EKE Projekt. 9-korruselise elumaja projekteerimise eeltingimus oli ka uute linnaraamatukogu ruumide ehitus. Raamatukogu avati 1984. aastal. Algusaastal hakkas raamatukoguhoidjate eestvedamisel koos käima täiskasvanud lugejatele mõeldud kirjanduslik klubi *Tarapita*. 1985. aastal koliti Keskraamatukogu muusikaosakond Lasnamäelt Mustamäe III (praegune Sääse) raamatukogusse. 1990. aastatel viidi see üle Keskraamatukogu ruumidesse. Lastefondi hakati looma 1990. aastate lõpul. Raamatukogu ruume on kasutanud ka seltsid ja muud asutused: Eesti Esteetilise Kasvatuse Keskus, Eesti Muinasteadlaste Selts, Eesti Leedu Selts, Vabariiklik Koerakasvatajate Klubi jt. Selles on peetud ka keeleõppekursusi. 

2005. aastal tehtud remondi järel on raamatukogu üle läinud arvutiteenindusele.

Tallinna Keskraamatukogu osakondades ja haruraamatukogudes kehtib ühtne lugejakaart.

Välislingid
-----------

* Sääse raamatukogu Tallinna Keskraamatukogu kodulehel
**Oru raamatukogu** on raamatukogu Harju maakonnas Kose vallas Oru asulas. Oru raamatukogu on Kose raamatukogu haruraamatukogu.

Ajalugu
-------

1919. aastal asutati Gustav Sagrisa eestvedamisel Tuhala Noorteühing "Laine", mis avas ka avaliku raamatukogu. 1925. aastal avas Tuhala vallavolikogu vallas veel teisegi avaliku raamatukogu, mille asukohaks sai Oru mõisa peahoone, kus tegutsesid juba Tuhala vallavalitsus ja kool. Kui 1930. aastal noorteühing tegevuse lõpetas, siis anti sellele kuulunud raamatud üle Tuhala Vallaraamatukogule.

Aastail 1950–1959 allus Tuhala raamatukogu Kose Rajooni Raamatukogule ja 1971–1975 Harju Rajooni Keskraamatukogule.

1987. aastal kolis raamatukogu kortermajja Männimäel.

Kose valla moodustamise järel 1991. aastal allus raamatukogu taas Kose raamatukogule.

1993. aastal koliti Oru põhikooli ruumidesse ja 1994. aastal Oru mõisa.

Alates 1995. aastast kannab Tuhala raamatukogu Oru raamatukogu nime.

Raamatukoguprogramm URRAM on kasutusel alates 2003. aastast.

Kose vallavolikogu otsusega ühendati 2005. aastal külaraamatukogu ja põhikooli raamatukogu ning asutus sai ruumid värskelt avatud Oru külakeskusse.

2013. aastal liideti Oru raamatukogu ja teised Kose valla raamatukogud Kose raamatukogu haruraamatukogudeks.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ajaloost Kose raamatukogu koduleht (vaadatud 13.04.2020)

Välislingid
-----------

* Raamatukogust Kose raamatukogu kodulehel
**Fütobentos** on veekogu (mere, järve või jõe) põhjas kasvavad veeorganismid. Klassikaliselt on fütobentost defineeritud kui: "**fütobentos** ehk **põhjataimestik** on veekogu põhjas kasvavate veetaimede kogum".

Meres esineb fütobentost ainult litoraal- ja sublitoraalvööndis, järvedes litoraalvööndis ja jõgedes ripaalvööndis.

Meres moodustavad suure osa fütobentosest vetikad. Mageveekogudes esineb peale vetikate palju ka kõrgemaid taimi ja samblaid. 

Suuruse järgi jagatakse fütobentos sageli **mikro**- ja **makrofütobentoseks**. Mikrofütobentose moodustavad enamikus veekogu põhjal kasvavad mikroskoopilised vetikad (näiteks räni-, rohevetikad ja tsüanobakterid), makrofütobentose hulka kuulub aga veekogu põhjal kasvavad suuremad taimed, mis silmaga on nähtavad, näiteks puna-, pruunvetikad ja õistaimed.

Läänemere fütobentos
--------------------

 *Pikemalt artiklis Läänemere taimestik*
Läänemeres moodustavad põhjataimestiku ehk fütobentose suurvetikate, sammalde ja kõrgemate taimede liigid. HELCOMi 2012. aastal tehtud uuringu järgi asustab Läänemere piirkonda 531 põhjataime liiki. Nende hulka kuulub 7 liiki samblaid, 27 liiki mändvetikaid, 109 liiki rohevetikaid, 130 liiki pruunvetikaid, 178 liiki punavetikaid, 6 liiki eriviburvetikad ja 74 liiki kõrgemaid taimi.

Vaata ka
--------

* Zoobentos

Viited
------

1. ↑  Ökoloogialeksikon. (1992). Koost. Masing, V. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus
2. ↑  Ojaveer, E. (2014). Läänemeri. Tallinn: Teaduste Akadeemia Kirjastus.
3. ↑  "Checklist of Baltic Sea Macro-species HELCOM 2012" (PDF) (Inglise k). Vaadatud 05.12.2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
**Chien Shu** (sündinud 1931 Hangzhous Zhejiangi provintsis) on hiina päritolu Ameerika Ühendriikide biomeditsiinitehnikateadlane ja -insener.

Ta lõpetas 1953. aastal Taiwani Riikliku Ülikooli. 1954. aastal siirdus ta USA-sse, kus kaitses 1957. aastal doktoriväitekirja Columbia Ülikoolis New Yorgis. Aastatel 1969–1988 töötas ta Columbia ülikoolis füsioloogia ja biofüüsika professorina. 

Ta oli 1992. aastal Ameerika Biomeditsiinitehnika Instituudi üks asutajaid.

Tunnustus
---------

* 2011 – National Medal of Science (teedrajavate uuringute eest südame-veresoonkonna füsioloogia ja biotehnoloogia alal)
* 2016 – Benjamin Franklini medal (masinaehituse valdkonnas)

#### Valitud teadusühingute liikmeks

* 1976 – Academia Sinica
* 1994 – USA Institute of Medicine
* 1997 – USA Rahvuslik Inseneriakadeemia
* 2000 – Rahvusvaheline Biomeditsiinitehnika Akadeemia
* 2005 – USA Rahvuslik Teaduste Akadeemia
* 2006 – Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia
* 2006 – Hiina Teaduste Akadeemia

Välislingid
-----------

* Shu Chien Institute of Engineering In Medicine kodulehel  (inglise keeles)
**Hanipäev** ehk **kadrilaupäev** on 24. november, kadripäevale eelnev päev. 

Hanipäevaks või hanedepäevaks on päeva nimetatud Muhus ja nimetatakse praegu maausu kalendris.

Maarahva pühad

6. I kolmekuningapäev  • 
13. I nuudipäev ehk kanutipäev  • 
14. I taliharjapäev ehk korjusepäev  • 
17. I tõnisepäev, ka jõuluemapäev  • 
1. II pudrupäev  • 
2. II küünlapäev  • 
9. II luuvalupäev  • 
22. II talvine peetripäev  • 
24. II talvine madisepäev  •
kihlakud: liugupäev ja tuhkapäev  • 
9. III sirgupäev  • 
17. III käädripäev  • 
21. III pendipäev  •
eidepäev  •
urbepäev  •
kevadine pööripäev  •
kiigepüha  •
suur neljapäev  •
suur reede  •
ülestõusmispühad  • 
25. III marjapunapäev  • 
1. IV karjalaskepäev  • 
14. IV künnipäev  •
maahingaus  • 
23. IV jüripäev  •
suvisted  • 
9. V ligupäev, ka kevadine nigulapäev  • 
25. V urbanipäev  •
taevaminemispüha  •
nelipüha  •
suvine pööripäev  • 
23. VI leedopäev  • 
24. VI jaanipäev  • 
29. VI suvine peetripäev  • 
2. VII heinamaarjapäev, ka heinaleedo  • 
10. VII seitsmevennapäev  • 
13. VII karusepäev  • 
25. VII jakobipäev  • 
26. VII annepäev  • 
29. VII olevipäev, ka jakepäev  • 
10. VIII lauritsapäev, ka esimene rukkiema päev  • 
15. VIII rukkimaarjapäev, ka suur rukkiema päev  • 
24. VIII pärtlipäev, ka viimane rukkiema päev  • 
8. IX ussimaarjapäev, ka ussiurguminemisepäev  •
pekopäev  •
sügisene pööripäev  • 
21. IX sügisene madisepäev  • 
29. IX mihklipäev, ka kasupäev  • 
14. X kolletamispäev  • 
26. X midruskipäev  • 
28. X simunapäev  • 
2. XI hingepäev  • 
10. XI mardipäev  • 
25. XI kadripäev, ka hanipäev  • 
30. XI andresepäev  • 
6. XII talvine nigulapäev  • 
7. XII tõnnipäev  • 
13. XII luutsinapäev  • 
21. XII toomapäev  • 
21.–24. XII jõulud  • 
25. XII ajastaja päev
31. XII näärid  •
**Füsun Köksal** (sündinud 1973. aastal Bursas) on türgi helilooja.

Füsun Köksal sündis ja kasvas Türgi lääneosas Bursas. Õppis aastail 1989–1996 Ankaras Bilkenti Ülikoolis muusikateooriat ja kompositsiooni, seejärel aastail 1996–2002 Saksamaal Kölni muusikakõrgkoolis Krzysztof Meyeri käe all.

2002. aastal naasis Bilkenti ülikooli ja töötas kompositsiooni õppejõuna. 2004. aastal siirdus ta õppima Ameerika Ühendriikidesse Chicago Ülikooli, kus omandas doktorikraadi kompositsiooni erialal. Tema juhendajateks olid Marta Ptaszynska ja Shulamit Ran.

Füsun Köksal kirjutab teoseid sooloinstrumentidele, kammeransamblitele ja orkestritele.

Tema loomingut on mängitud mitmel festivalil Põhja-Ameerikas ja Euroopas. 

2019. aasta märtsis viibis ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia kutsel Eestis, andis muusikaakadeemias tunde ja samas töötas Ansambel U: muusikute Tarmo Johannese ja Taavi Kerikmäega.

Viited
------

1. 1 2  "Füsun Köksal". Originaali arhiivikoopia seisuga 9.12.2020. Vaadatud 3.04.2021.
2. ↑  "Türgi muusika U: esituses". *kultuur.postimees.ee*. 18.03.2019. Vaadatud 3.04.2021.

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Mia Amor Mottley** (sündinud 1. oktoobril 1965) on Barbadose poliitik ja advokaat, Barbadose peaminister ning Barbadose Tööpartei (BLP) juht. Ta on mõlemas ametis ajaloo esimene naine.

Ta on alates 1994. aastast olnud parlamendiliige Kirde-Saint Michaeli ringkonnast. Aastatel 1994 kuni 2008 oli ta mitmetes kõrgetes riigiametites, sh ka riigi esimene nais-peaprokurör. Ta on mõttekoja Inter-Ameerika Dialoog liige. 

Mottley on olnud aastatel 2008–2010 ja 2013–2018 Barbadose Assambleekoja opositsiooniliider. Mottley juhitud BLP võitis 2018. aasta valimised ajalooliselt suure ülekaaluga, saadi kõik 30 Assambleekoja kohta.

Viited
------

1. ↑  "Inter-American Dialogue | Mia Amor Mottely". *www.thedialogue.org*. Vaadatud 12. aprill 2017.
2. ↑  "Barbados General Election Results 2018". *www.caribbeanelections.com*. Originaali arhiivikoopia seisuga 12. september 2019. Vaadatud 26. mai 2018.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Freundel Stuart** | **Barbadose peaminister**2018– | Järgnev' |
**Hangelind** (*Plectrophenax nivalis*), vana nimetusega **lumetsiitsitaja**, on linnuliik tsiitsitajalaste sugukonnast.

Teda tuntakse ka lumelõokese nime all. Ta on ainus laululind, keda on korduvalt kohatud põhjapoolusel.

Levila
------

Hangelind on levinud Euraasia ja Põhja-Ameerika põhjaosas. Eestis on ta harilik läbirändaja ja väikesearvuline talvituja. Sügisene läbiränne kestab septembri lõpust novembri lõpuni, kevadine läbiränne märtsi teisest poolest aprilli lõpuni. Hangelind rändab talveks mererannikule ja põldudele. Hangelind tegutseb rändel salkades, milles harva võib olla sadasid linde. Meil talvituvate hangelindude arvukust hinnatakse 200–1000 isendile.

Välimus
-------

Üldpikkus 15,5–18 cm. Hundsulestikus hangelinnu isaslind on eksimatult määratav. Hangelind tegutseb peamiselt maapinnal. Suured valged tiivalaigud on lennul hästi näha. Kutsehüüde on mitmeid. Laul on tasane sädin, sarnaneb põldlõokese ja kivitäksi lauluga.

Elupaik ja pesitsemine
----------------------

Hangelinnu munad
Hangelind pesitseb tundravööndis. Tema iseloomulikeks elupaikadeks on kivitundra klibused alad, jõgede ja mereranniku kaldajärsakud ja kaljud. Arktikas pesitseb tihti ka asulates. Hangelind saabub pesapaikadele varakult, olenevalt piirkonnast alates märtsi lõpust kuni maikuu esimese pooleni. Emaslinnud saabuvad isaslindudest palju hiljem, enamasti maikuus. Paarid moodustuvad alles mai lõpul-juuni algul.
Hangelind rajab pesa kivide alla, kaljulõhedesse, harvem nõlvakule mätta või majade jm ehitiste varjulistesse kohtadesse. Tavaliselt 5–6 munaga kurna leidub juunis ja juuli esimesel poolel.
Pojad lahkuvad pesast kahe nädala vanuselt. Suve teisel poolel kujunevad parved. Hangelinnud lahkuvad enamikust pesitsuspiirkondadest septembris.

Toitumine
---------

Talvel söövad hangelinnud peamiselt rohttaimede seemneid, suvel putukaid.

Vaata ka
--------

* Lumelind

Viited
------

1. ↑  Rootsmäe, L. Veroman, H. *Eesti laululinnud*. Valgus 1974
2. ↑
3. ↑  *Loomade elu* 6. kd.

Välislingid
-----------

* Hangelind andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
**Siim Abner** (sündinud 30. juulil 1990 Rakveres) on Eesti maadleja ja maadlustreener.

Saavutused
----------

Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses 2012. aastal.

2008. aasta Eesti meistrivõistlused – 3. koht;

Eesti noorte, kadettide ja juunioride meistrivõistlused
-------------------------------------------------------

2003. aasta Eesti kadettide meistrivõistlused – 3. koht;

2004. aasta Eesti kadettide meistrivõistlused – 3. koht;

2005. aasta Eesti kadettide meistrivõistlused – 3. koht;

2006. aasta Eesti juunioride meistrivõistlused – 3. koht (vabamaadluses);

2006. aasta Eesti juunioride meistrivõistlused – 1. koht;

2007. aasta Eesti juunioride meistrivõistlused – 3. koht (vabamaadluses);

2007. aasta Eesti juunioride meistrivõistlused – 3. koht;

2007. aasta Eesti noorte meistrivõistlused – 2. koht;

2008. aasta Eesti noorte meistrivõistlused – 3. koht;

2009. aasta Eesti noorte meistrivõistlused – 1. koht;

Maailmameistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
-----------------------------------------------

2009. aasta Türgi Ankaras juunioride vanuseklassis kehakaalus 60 kg – 28. koht (osavõtjaid 29);

Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
------------------------------------------------

2006. aasta Türgi İstanbul kadettide vanuseklassis kehakaalus 54 kg – 15. koht (osavõtjaid 20)

Treeneritöö
-----------

2013. aastast töötab ta Kohtla-Järve Spordiselts Kalev maadlustreenerina..

Viited
------

1. ↑
2. ↑

Välislingid
-----------

* Siim Abner, tulemused, sport24.ee
* Maadlusliit
Kozie chrbty asukoht Slovakkias (tähistatud punasega)
Kozí kameň
**Kozie chrbty** on maastikurajoon Slovakkia keskosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi on see ka osa Fatra-Tatra piirkonnast. Selle regiooni kõrgeim tipp on Kozí kameň (1255 m).

Mäestikku piirab põhjast Podtatranská nõgu, lõunast Hornádi nõgu; läänes ka Madal-Tatra.

Mäestiku läänepoolne osa kannab nime Važeci seljak. Sellest lõunas voolab Valge Váh (Biely Váh), põhjas Must Váh. Seljaku kõrgeim tipp on Turková (1 179 m), madalaim koht (640 m) asub läänes. Idapoolne osa mäestikust kannab nime Dúbrava, sinna jääb ka mäestiku kõrgeim tipp. Madalaim koht (560 m) asub selle piirkonna idaosas. Läänes esineb karsti, seal asub Vazeci koobas.

Mäestiku lõunanõlvadel kasvavad tammikud, mujal valdavalt männid, kuused, nulud ja Euroopa lehised. Kozie chrbty alale jääb kaks looduskaitseala. 201 ha suurune Baba looduskaitseala on moodustatud sealsetel lubjakividel ja dolomiitidel kasvavate soojalembeste taimede kaitseks. 67 ha suurune Hranovnice tammik on põhjapoolseim kivitamme kasvukoht Slovakkias. Mäestiku lääneosa jääb Madal-Tatra rahvusparki.

Viited
------

1. ↑  Mazúr, E. Lukniš, M. 1986: *Geomorfologické členenie SSR a ČSSR. Časť Slovensko.* Slovenská kartografia, Bratislava
2. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. Geomorfologické členenie Slovenska. Bratislava : Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kozie chrbty** |
Valentina Monetta 2013. aasta Eurovisioonil
**Valentina Monetta** (sündinud 1. märtsil 1975 San Marinos) on San Marino laulja, kes on esindanud oma riiki Eurovisiooni lauluvõistlusel kokku neljal korral.

2012. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta San Marinot lauluga "The Social Network Song". Oma poolfinaalis sai ta 31 punktiga 14. koha ega pääsenud finaali.

2013. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta San Marinot lauluga "Crisalide (Vola)". Oma poolfinaalis sai ta 47 punktiga 11. koha ja jäi esimesena finaalist välja.

2014. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta San Marinot lauluga "Maybe". See oli esimene kord, mil San Marino finaali on jõudnud. Finaalkontserdil sai ta 14 punktiga 24. koha.

2017. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta koos Jimmie Wilsoniga San Marinot lauluga "Spirit of the Night". Teises poolfinaalis sai laul ühe punktiga viimase koha. See oli neljas kord, mil ta Eurovisioonil osales. Neli korda on Eurovisioonil osalenud veel vaid Fud Leclerc (1956, 1958, 1960 ja 1962) ja Peter, Sue & Marc (1971, 1976, 1979 ja 1981) ja Elisabeth Andreassen (1982, 1985, 1994 ja 1996).

| * v
* r
San Marino esindajad Eurovisiooni lauluvõistlusel |
| --- |
| 

* 2008: Miodio
* 2011: Senit
* 2012: Valentina Monetta
* 2013: Valentina Monetta
* 2014: Valentina Monetta
* 2015: Michele Perniola ja Anita Simoncini
* 2016: Serhat
* 2017: Valentina Monetta ja Jimmie Wilson
* 2018: Jessika ja Jenifer Brening
* 2019: Serhat
* ~~2020: Senhit~~
* 2021: Senhit ja Flo Rida
* 2022: Achille Lauro
* 2023: Piqued Jacks

 |
**Valentina Borissovna Piip** (vene keeles Валентина Борисовна Пийп; 12. oktoober 1939 Leningrad – 5. juuli 2016) oli vene geofüüsik, professor, geoloogia-mineraloogiadoktor.

Ta lõpetas 1961. aastal Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli geoloogiateaduskonna geofüüsika osakonna.

Piip kaitses 1968. aastal Moskva riikliku ülikooli geofüüsika kateedris kandidaadiväitekirja seismiliste lainete kinemaatilistest iseärasustest ("Исследование кинематических особенностей сейсмических волн в произвольно-неоднородных средах"). 1988. aastal kaitses ta samal teemal doktoritöö ("Кинематическая интерпретация сейсмических данных в средах с переменными скоростями (на основе аппроксимации скоростных полей однородными функциями)"). Kõrgem Atestatsioonikomisjon kinnitas doktorikraadi 1989. aastal.

Piip töötas kuni surmani Moskva riikliku ülikooli geoloogiateaduskonnas: 1986. aastast vanemteadurina ja aastast 1996 seismomeetria ja geoakustika kateedri juhtivteadurina. Ühtlasi oli ta seismoluure labori juhataja.

Piibu teadustöö oli seotud uute meetodite väljatöötamisega seismiliste andmete interpreteerimisel. Ta osales seismiliste lainete hodograafide interpreteerimise metoodika ja teooria loomisel.

Isiklikku
---------

Piip kasutas meiliaadressi *piip@list.ru*

Vaata ka
--------

* Boriss Piip

Viited
------

1. 1 2  Пийп Валентина Борисовна. geo.web.ru
2. 1 2  Светлая память!а. vk.com
3. ↑  Список выпускников кафедры (отделения) Геофизики с 1949 по 2006 года. geological.narod.ru
4. 1 2 3  Пийп Валентина Борисовна. geol.msu.ru
5. ↑  Кафедра сейсмометрии и геоакустики. geol.msu.ru

Välislingid
-----------

* Valentina Piibu foto. geol.msu.ru
**Morton Gould** (10. detsember 1913 Richmond Hill, New Yorgi osariik, USA – 21. veebruar 1996 Orlando, Florida) oli USA helilooja, dirigent, arranžeerija ja pianist.

Gould lõi rohkesti muusikat Broadway teatrilavastustele ja filmidele, kuid temalt tellisid teoseid ka paljud sümfooniaorkestrid üle kogu USA, New Yorgi Linnaballett ja USA Kongressi Raamatukogu. Dirigendina juhatas ka kõiki suuremaid Ameerika orkestreid, samuti orkestreid Kanadas, Mehhikos, Euroopas, Jaapanis ja Austraalias.

1986–1994 oli Gould Ameerika Heliloojate, Autorite ja Kirjastajate Seltsi (ASCAP, American Society of Composers, Authors and Publishers) president. Ametiajal seisis ta esituskunstnike autoriõiguste eest, mõjutades ka ASCAPi liikmete õiguste kaitset internetis.

1995. aastal pälvis Morton Gould Pulitzeri muusikapreemia USA Rahvusliku Sümfooniaorkestri tellimusel loodud teose eest, mis sündis Mstislav Rostropovitši viimasel hooajal orkestris. 2005. aastal anti talle Grammy elutööauhind. Enamiku tema teostest ja arranžeeringutest avaldas RCA Records.

Gouldi pala "Calypso serenaad" esitasid tšellist Silvia Ilves ja saksofonist Villu Veski saatesarja "Klassikatähed" 3. saates 2016. aastal.

Tunnustus
---------

* 1986 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia liikmeks

Stuudioplaadid
--------------

* Jungle Drums (1956)
* Brass and Percussion (1957)
* Copeland: Billy the Kid; Grofe: Grand Canyon Suite (1957)
* Moonlight Sonata (1960)
* Beyond the Blue Horizon (1961)
* More Jungle Drums (1964)
* Morton Gould Showcase and his Orchestra (1967)
* Morton Gould Twin Pack (1969)
* Wagon Wheels
* Carmen
* Blues in the Night
* Kern/Porter Favorites
* Love Walked In
* Moon, Wind and Stars

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Välislingid
-----------

* Morton Gould, G. Schirmer
* Morton Gould, IMDB
* Morton Gould, IBDB
* Morton Gouldi intervjuu, Bruce Duffie
**Valentina Ritsing** (aastani 1958 **Valentina Nakoškina**; 14. mai 1939 Ufa, Baškiiri ANSV – 11. november 2021 Tartu) oli Eesti ujuja, ujumistreener ja koolijuht.

Ta lõpetas 1959. aastal Tartu 1. Õhtukeskkooli ja 1973. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.

Ta hakkas ujumist harrastama 1954. aastal Tartu Spartakis Juhan Sirge õpilasena, jätkas hiljem Gennadi Jagomäe juhendamisel Tartu Kalevis.

Oli aastatel 1964–1966 rinnuliujumises 4-kordne Eesti NSV meister, kuulus aastatel 1957–1967 Eesti NSV koondisse. 

Oli aastatel 1964–1979 Tartu Kalevi ujumistreener. Kuulus aastatel 1975–1979 Eesti NSV Ujumisföderatsiooni presiidiumi.

Ta oli aastatel 1979–1987 Tartu 5. Keskkoolis õpetaja, sealhulgas 1979–1987 õppealajuhataja. Aastatel 1987–2004 oli ta Tartu 17. 8-klassilise Kooli (hilisema Tartu Veeriku kooli) esimene direktor.

Tunnustus
---------

* 1964 NSV Liidu meistersportlane

Isiklikku
---------

Tema tütar Signe (sündinud 1961) oli samuti ujuja, Signe poeg Ergo Leibak (sündinud 1984) on endine kergejõustiklane ja füsioterapeut ning tütar Kaire Leibak on endine kergejõustiklane (kolmikhüppaja).

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
Endine Kreditsbankeni hoone Stockholmis
**Stockholmi sündroom** on pantvangi(de)l vahel ilmnev psühholoogiline sündroom, milles pantvang ilmutab pantvangi võtjale lojaalsust ja poolehoidu, vaatamata viimase põhjustatud ilmsest ohust tema elule. Sageli asuvad Stockholmi sündroomiga pantvangid oma kinnihoidjat abistama või pärast vabastamist teda õigustama ja kaitsma.

Sündroomi kirjeldas esimesena rootsi psühhiaater Nils Bejerot, rääkides 1973. aasta suvel aset leidnud kuuepäevasest pantvangikriisist Stockholmis Kreditbankenis. Selle ohvrid tegutsesid oma vabastamisele vastu, keeldusid hiljem tunnistusi andmast, kogusid raha oma vangistajate advokaatidele tasumiseks jms.

Evolutsioonilise tõlgenduse järgi on abitul inimesel kasulik pöörduda toetuse saamiseks tugevaima olemasoleva inimese poole ja teha temaga koostööd.

Stockholmi sündroomiga sarnane sündroom ilmneb sageli ka seksuaalse ärakasutamise või vägivalla ohvritel, kes asuvad süüdistamise asemel kurjategijat õigustama.

Stockholmi sündroomi nimetatakse vahel ekslikult Helsingi sündroomiks.

Vastupidist olukorda, kus pantvangi(de) võtjad muutuvad vastuvõtlikuks oma ohvrite soovide ja nõudmiste suhtes, nimetatakse Lima sündroomiks.

Vaata ka
--------

* Õpitud abitus
**Rooma rauaaeg** on vanema rauaaja hilisem periood Põhja-Euroopas. Sellele eelnes eelrooma rauaaeg ja järgnes rahvasterännuaeg. Ajajärgu nimetus tuleb asjaolust, et sel ajal mõjutas Põhja-Euroopat Rooma tsivilisatsioon.

Eesti alal dateeritakse rooma rauaaeg aastatesse 50–450 pKr, kus perioodi algust tähistab tüüpiliste tarandkalmete rajamise algus ja sõlgede ilmumine kalmetesse ning lõppu tarandkalmete ehitamise lõpetamine ja kivivarekalmete rajamine. Ajajärgu siseselt on omakorda eristatud vanemat ja nooremat etappi, mille piir on u aasta 200. Rooma rauaajal on Eesti alal eristatavad arheoloogiliste kultuuride piirkonnad, mis laias laastus ühtivad hilisemate eesti keele murdepiirkondadega, mis on viinud mitmed uurijad järelduseni, et murrete kujunemine saigi alguse sel ajal. Valter Lang peab seda põhjendamatuks seisukohaks, kuna arheoloogilised kultuurid ei pruugi teatud keelerühmade asualaga kattuda ja rooma rauaaegne näiline ühtelangevus hiljem, keskmisel ja nooremal rauaajal, puudub.

Kirjandus
---------

* Lang, Valter. Baltimaade metalliaeg. Õppematerjale. Tartu, 2003. Lk 51–68.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib arhitektuuri mõistest; filosoofiakoolkonna kohta vaata artiklit Stoitsism* |

---

Attalose stoa Ateenas
**Stoa** ehk sammaskäik oli Vana-Kreeka arhitektuuris piklik, kitsas eesruum, mis oli enamasti tagaküljelt suletud seinaga ja esiküljel avatud sambareaga. Stoa võis olla ka mitmekorruseline või siis eraldi hoone, kuid enamasti piiras see mõnd suuremat rajatist - templikompleksi või agoraad.

Üsna sageli oli stoas rohkem kui üks sambarida, näiteks Pireuses.

Ateenas asunud Stoa Poikile nimelise sammaskäigu järgi on saanud nime stoikute koolkond filosoofias.

Ateenas asus veel Kuninga stoa, milles asus arhondi töökoht. Selle kreekakeelne nimetus oli *Stoa Basileios* (Στοα βασίλειος), lühemalt *Basilike* (βασιλική). See oli jagatud sambaridadega kolmeks niinimetatud alleeks, millest keskmine lõppes poolringiga (kreeka keeles *apsis* (άψίς)). See sammaskäik sai eeskujuks vanarooma basiilikatele ja andis sellele hoonetüübile nimegi.

Viited
------

1. ↑  Kunstileksikon, Kunst, 2000, lk 475
Seitset küngast kujutav Rooma kaart
**Rooma seitse küngast** (itaalia keeles *Sette colli di Roma*, ladina keeles *Septem montes Romae*) on Tevere jõest idas asuvad künkad, mis moodustavad Rooma geograafilise keskpunkti, asudes muistse linna Serviuse müüriga piiratud osas.

Seitse küngast on:

* Aventinuse küngas (ladina keeles *Aventinus*, itaalia keeles *Aventino*)
* Caeliuse küngas (*Caelius*, *Celio*)
* Kapitooliumi küngas (*Capitolinus*, *Campidoglio*)
* Esquilinuse küngas (*Esquilinus*, *Esquilino*)
* Palatinuse küngas (*Palatinus*, *Palatino*)
* Kvirinaali küngas (*Quirinalis*, *Quirinale*)
* Viminalise küngas (*Viminalis*, *Viminale*)

Seitsme künka hulka ei loeta aga jõest loodes asuvat Vatikani küngast (ladina keeles *Collis Vaticanus*), jõest põhja pool asuvat Pinciuse küngast (ladina keeles *Mons Pincius*) ja jõest läänes asuvat Janiculumi küngast (ladina keeles *Ianiculum*).

Ajalugu
-------

Legendi järgi asutas Romulus algse linna Palatinuse künkale. Mainitud seitsmel künkal elasid esialgu väikesed omavahel ühendamata kogukonnad, mis ei moodustanud ühtset Rooma linna. Seitsme künka asukad osalesid hiljem religioossetel mängudel, mis rahvarühmasid lähendama hakkas. Seega tekkis Rooma linn ühtse rühmana toimivatest eraldiseisvatest kogukondadest, kes hakkasid nendevahelisi soiseid orgusid kuivendama ja foorumiteks muutma. 4. sajandil eKr ehitati seitsme künka kaitseks ka Serviuse müür.

Seitsmest künkast viis (Aventinuse, Caeliuse, Esquilinuse, Kvirinaali ja Viminalise künkad) on tänases Roomas täidetud monumentide, hoonete ja parkidega. Kapitooliumi künkal asub nüüd Rooma raekoda ja Palatinuse küngas on osa linna peamisest arheoloogilisest piirkonnast.

Kui hiljem rajati Konstantinoopoli linn, väideti, et ka see asub sarnaselt Roomaga seitsmel künkal.

Viited
------

1. ↑  Heiken, Grant, Funiciello, Renato ja de Rita, Donatella. "The Seven Hills of Rome: A Geological Tour of the Eternal City". Peatükk 11 ("Field Trips in and Around Rome"), lk 174. Princeton University Press, ISBN 9780691130385.
Stockholmi Eesti Kool
Stockholmi Eesti Kooli koor XI noorte laulu- ja tantsupeo rongkäigus
**Stockholmi Eesti Kool** (rootsi keeles *Estniska Skolan i Stockholm*) on põhikool Stockholmi vanalinnas. Kool asutati 15. märtsil 1945. Tegutses algul kui seitsme-, seejärel kuueklassiline **Eesti Algkool** ja sellele taotleti aastast aastasse jätkamisluba erakoolina. Tänapäeval tegutseb kool vabakoolina, mille erialadeks on eesti keel, muusika ja IT-oskused. Koolis õpitakse hispaania ja prantsuse keelt.

1986. aastal sai kool loa kõrgastme loomiseks, misjärel üheksaklassilise põhikooli nimeks sai **Eesti Kool**. Koolis on ka eelklass. Pärast mitmeid kolimisi oli kool 1973. aastal kolinud praegusse koolihoonesse vanalinnas. See on ehitatud 1932. aastal, aga söögisaal pärineb 15. sajandist. Keskmiselt õpib igal õppeaastal koolis 180 õpilast ning lõpetajad on tavaliselt gümnaasiumides edukad. 2009. aastal lõpetanute tulemuste põhjal kuulub Eesti Kool Stockholmi koolide esikümnesse. 2013/2014. õppeaastat alustas kooli ajaloo suurim arv õpilasi – 205.

Kooli traditsioonide hulka kuulub muusikaõpetus, eriti koorilaul. Alates 1999. aastast saavad kõik õpilased eelklassist kuni III klassini kaks korda nädalas viiuli- või tšellotunde. Stockholmi Eesti Kooli koorid esinevad kõigil kooli tähtpäevadel ning lastekoor on osa võtnud ka Eesti laulupidudest. Igal aastal käivad V klassi õpilased Eestis õppereisil. 

Aastail 1992–2018 oli Eesti Kooli direktor koorijuht Jaan Seim, sügisest 2018 on direktor kooli senine õpetaja ja õppejuht Piia Paljak Särlefalk.

Eesti Vabariigi 100. aastapäeva puhul sai Eesti Kool preemia "Sajandi eestlane Rootsis", see anti pikaajalise töö ja eestluse hoidmise eest Rootsis.

Viited
------

1. ↑  Juubel. Stockholmi Eesti Kooli õpilaste ajakiri, märts 2015
2. ↑   Eesti Kool. Stockholm 1945-2005. Stockholm, 2004
3. ↑  Stockholms grundskolor leder betygens topplista. Dagens Nyheter, 23. november 2009 (rootsi keeles)
4. ↑  Uus koolialgus Stockholmi Eesti Koolis. Eesti Päevaleht (Rootsi), 28. august 2013
5. ↑  Stina Kordemets. Sajandi pidu. Eesti Päevaleht (Rootsi) nr 4, 2018

Välislingid
-----------

* Stockholmi Eesti Kool (rootsi keeles)
100-eurone rahatäht
**Valeraha** on valuuta imitatsioon, mis on valmistatud riigi või valitsuse loata. Valeraha tootmine või kasutamine on pettuse ja võltsimise vorm ehk kuritegu.

### Ajalugu

Raha on võltsitud peaaegu sama kaua, kui see on maksevahendina kasutusel olnud. Enne paberraha kasutuselevõttu oli valeraha tegemise kõige levinum meetod mitteväärismetallide segamine puhta kulla ja/või hõbedaga. Praegusel ajal kasutatakse valeraha tootmiseks enamasti printereid. Tänapäeval kutsutakse kõige paremaid võltsitud rahatähti "superdollariteks", sest neil on kõrge kvaliteet ja suur sarnasus õigete Ameerika dollaritega. Alates 2002. aastast, kui võeti kasutusele euro, on võltsitud ka euro pangatähti ja münte, kuid siiski oluliselt vähem kui Ameerika dollareid.

### Mõju ühiskonnale

Valeraha tootmine on kahjustanud ühiskonda mitmel moel:

* vähendanud raha väärtust;
* vähendanud paberraha vastuvõetavust;
* suurendanud ringluses olevat raha kogust majanduses, mis on viinud inflatsiooni kasvuni.

### Valeraha vastu võitlemine

Traditsiooniline paberraha võltsimise vastu kasutatud meetod oli rahatähtedele lisatud detailne sügavtrükk, tänu millele oli lihtne valeraha ära tunda. Põhja-Ameerika kolooniates kasutati väga leidlikku meetodit, et vältida valeraha ringlust – pabertähtedele trükiti kindla taimelehe muster. Kuna taimelehes asuvad mustrid on väga unikaalsed ja keerulised, oli valeraha tootmine praktiliselt võimatu. Müntidel kasutati näiteks tehnikaid, kus servi töödeldi nii kvaliteetselt, et väärismetalle poleks saanud maha kraapida. Seda meetodit kasutati peamiselt kuldmüntide valmistamisel.

Tehnoloogia areng 20. sajandi lõpul lihtsustas valeraha tootmist märkimisväärselt. Samas suutsid rahvusvahelised graveerimisbürood välja töötada ka uusi valeraha tootmise vastaseid süsteeme. Võeti kasutusele hologrammid, mitmevärvilised rahatähed, varjatud turvaribad, mikrotrükk, vesimärgid ja värvid, mille värv muutub sõltuvalt valguse kaldenurgast. Lisaks loodi ja kohandati ka tarkvaraprogramme – näiteks Adobe Photoshop modifitseeriti tootjate poolt selleks, et takistada skaneeritud pangatähtedega manipuleerimist.

### Karistused valerahategemise eest

Karistused valerahategemise eest| Riigid | Maksimaalne vanglakaristus ja rahaline karistus |
| --- | --- |
| Sambia | Eluaegne vanglakaristus koos võimaliku rahatrahviga |
| Jaapan | Eluaegne vanglakaristus, minimaalne vanglakaristus 3 aastat |
| Lõuna-Korea | Eluaegne vanglakaristus |
| Prantsusmaa | 30 aastat, rahatrahv 450 000 eurot |
| Poola | 25 aastat, minimaalne vanglakaristus 5 aastat |
| Ameerika Ühendriigid | 20 aastat, võimalus asendada vanglakaristus rahatrahviga |
| Kanada | 14 aastat |
| Suurbritannia | 10 aastat, võimalus asendada vanglakaristus rahatrahviga |

Viited
------

1. 1 2  "Counterfeit Money".

Välislingid
-----------

* Counterfeit money. Wikipedia (2019)
* Counterfeit Money. Factmonster (2019)
* Raha ajalugu. Annaabi
**Stockenboi** (sloveeni keeles *Štokboj*) on vald Austria Kärnteni liidumaa Villachi maaringkonnas.

Vald asub Gailtali Alpide orus, ulatudes Drava jõest Weißensee järveni. Vallaosad on Stockenboi, Tragail, Wiederschwing ja Ziebl.

Ajalugu
-------

600. aasta paiku asustasid orgu romaniseerunud keldid, kes taganesid Drava orus ülespoole rändavate alpislaavlaste ees. Ülem-Kärnteni *Lurngau* osana valdasid valdust umbes 1135. aastast kohalikud Ortenburgi krahvid. Seoses Ortenburgide hääbumisega 1418. aastal läks nende pärand Celje krahvidele ja lõpuks 1456. aastal Habsburgidest Kärnteni hertsogitele.

1518. aastal liideti Stockenboi ja selle ulatuslikud metsad Habsburgist valitseja Maximilian I käsul Paternioniga autonoomseks isandkonnaks (*Herrschaft*), mis oli algselt Dietrichsteinide valduses. 1599. aastal omandas selle Khevenhülleri aadliperekond, kes pidi aga vastureformatsiooni käigus 1629. aastal välja rändama.

Pärast 1848. aasta revolutsioone tekkisid endisest isandkonnast Stockenboi, Wiederschwingi ja Ziebli vallad. Tänapäevane vald loodi 1865. aastal.

Viited
------

1. ↑  Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Villachi maaringkonna vallad

* Afritz am See
* Arnoldstein
* Arriach
* Bad Bleiberg
* Feistritz an der Gail
* Feld am See
* Ferndorf
* Finkenstein am Faaker See
* Fresach
* Hohenthurn
* Nötsch im Gailtal
* Paternion
* Rosegg
* Sankt Jakob im Rosental
* Stockenboi
* Treffen am Ossiacher See
* Velden am Wörther See
* Weißenstein
* Wernberg
**Jüri Ottas** (14. oktoober 1885 Vana-Kuuste vald, Tartumaa – 13. aprill 1942 Vjatlag, Kirovi oblast) oli Eesti poliitik. 

Kuulus Kaitseliitu. Suri eeluurimisel.

Elulugu
-------

Georg (pärast nime eestistamist Jüri) Ottas sündis 14. oktoobril 1885 Villemi talus. Vanemad olid Jaan ja Lotta (enne abiellumist: Matson). 

Ta õppis Tartu Aleksandri Gümnaasiumis, mille pidi 1903. aastal isa surma tõttu pooleli jätma ning hakkama talu pidama. 

1905. aastal osales ta Tartus Bürgermusses toimunud Eestimaa maasaadikute kongressil. 

1906. aasta alguses I Vene revolutsiooni ajal põgenes kodust ja varjas ennast, kuna oli karistussalga poolt vahistamisele kuuluvate isikute nimekirjas.

1918. aastal käis Eesti maarahva delegatsiooni koosseisus Saksamaal, protestides Balti Hertsogiriigi loomise kava vastu. 

Kuulus III, IV ja V Riigikogu koosseisu.

Jüri Ottas oli alates 1928. aastast abielus Anna Reimaniga.

1934. aastal sõlmis Jüri Ottas Moskvas esimese lepingu eesti sealiha müümiseks Nõukogude Venemaale.

1936. aastal valiti ta Kambja põllumeeste konvendi liikmeks.

Eesti Vabariigi Põhiseaduse mälestusmärk, II järk.

1930. aastate lõpuperioodi puhkes suurimaid ja kõmulisemaid kohtuasju Eestis - Lõuna-Eesti Eksporttapamajade kohtuprotsess, kui kevadel 1937 allutati Tartu suurim tapamaja Eesti Lihaekspordile ja enne üleandmist viidi ühisuses läbi revisjon. Juurdlusel ilmnes, et Tartus, Teguri tänav 48 tegutseva ühisuse 1933, 1934 ja 1935. aasta bilanssi on paigutatud tõele mittevastavaid andmeid. 1933. aastal oli ülejääk näidatud 92 725 krooni võrra vähemana, 1934 oli võlausaldajate arve näidatud 167 666 krooni võrra suuremana ja ülejääk 280 000 krooni võrra vähemana, 1935 bilansi aktivas olid võlausaldajate arved näidatud 248 948 krooni võrra suuremana. Kohtuotsusega mõisteti Lõuna-Eesti Eksporttapamaja juhatuse esimees Jüri Ottas ja Otto-Rudolf Pärlin kaheks aastaks vangimajja ühes kõigi õiguste kaotamisega.

Kirjandus
---------

Tartu Näituse Albumis avaldati 1936. aastal Villemi talu kohta A. Käspre artikkel "Kolmkümmendaastat visa võitlust karmi loodusega". 

Villemi talu meenutab ka kolonel Villem Saarsen oma mälestusraamatus "See, mis ma nägin", mis ilmus Stockholmis 1978. aastal.

Viited
------

1. ↑  III Riigikogu koosseis
2. ↑  IV Riigikogu koosseis
3. ↑  V Riigikogu koosseis
4. ↑  Ajas tagasi 75 aastat: 30ndate lõpu suurim ja kõmulisem kohtuasi Eestis, maaleht.delfi.ee, 26.11.2013
**Marcus Schütz** (? Lübeck – 1707 Tartu) oli Eesti vaimulik ja vaimulik kirjanik.

Schütz sündis arvatavasti Lübeckis, tema sünniaeg pole teada. Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti novembris 1658) Rostocki Ülikoolis.

Ta oli aastatel 1664–1680 Nõo Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja. Aastatel 1680–1707 oli ta Tartu eesti koguduse õpetaja, olles ka Tartu linnakonsistooriumi assessor.

Ta oli koos Lorenz Molleri ja Andreas Virginiusega aastal 1684 valmistatud lõunaeestimurdelise suure katekismuse (küsimuste ja vastustega) ja aastal 1685 ilmunud samamurdelise laulu- ja palveraamatu autor, mis Adrian Virginiuse poolt trükki toimetati. Ka on ta Johann Nicolaus von Hardungi ja Andreas Virginiusega olnud Adrian Virginiuse lõunaeestimurdelise Uue Testamendi tõlke (mis valmis aastal 1685 ja mis ilmus trükis aastal 1686) revideerijaks.

Isiklikku
---------

Schütz oli kaks korda abielus. Tema teise naise Anna Maria isa oli Puhja Püha Dionysiuse koguduse õpetaja Erich Berthold Gummert.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
2. ↑  Eesti biograafiline leksikon, K./Ü. Loodus, Tartu, 1926–1929
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib mööbliesemest; puitmaterjali kohta vaata artiklist Laud (puitmaterjal) ning teiste tähenduste kohta vaata lehelt Laud (täpsustus).* |

---

Tool ja laud
Palkmööbel: täispuidust valmistatud öölaud
**Laud** on horisontaalsest plaadist ja jalgadest või muust tugitarindist koosnev mööbliese. 

Tänapäevased kontorilauad on ka kõrguses reguleeritavad (elektriliselt või pedaaliga), pööratavate ja ergonoomiliste erinevatest materjalidest lauaplaatidega, ratastel (piduritega), kokkupandava raamiga jne.

Ajaloost
--------

Põline laud eestlase talus oli söögi ehk *söömalaud* (saarte murdes *rend*). See paiknes tavaliselt rehetoas diagonaalselt reheahju vastasnurgas ning sellel tehti ka majapidamistöid. 19. sajandi lõpus asus laud juba kambris, peretoas või köögis, otsaga akna poole. Vanemad lauad olid jalgadele asetatud kitsa ja kergesti äratõstetava plaadiga ehk *platega* (u.60x200 cm), mis pandi kokku otstes olevate põõnade ja salapulkade abil kahest laiast lauast. Levinud olid gootikast pärinevad ristjalad, tuntud olid ka renessanslikud sammasjalad, mida paigaldati 2 või 4. Lauajalad olid lauaplaadi aluse pikipuuga omavahel raamiks ühendatud tappide ja kiilude abil. Laud oli viimistletud tagasihoidlikult ning üldjuhul sai seda kergesti lahti võtta.

Pidulikeks sündmusteks oli mõnes peres *joodu-* ehk *pulmalaud*, mida ka teistele laenutati. Sellel olid rist- või sammasjalad ning söögilauast erines ta vaid pikkuse poolest (5–6 meetrit).

Kapplaud (ka *rennkapp*) oli nelja püstjalaga, mille vahele tapitud külglauad ning põhi moodustasid kasti(kapi), kus hoiti nõusid ja toiduaineid. Kaaneks oli kastist tunduvalt pikem lahtine plaat. Selline laud oli levinud Saaremaal ja rannarootslaste hulgas. 19. sajandi lõpul hakati vanade lauatüüpide asemel kastusele võtma nelja püstjala ning küljelaudadega laudu, millel oli sahtel.

Vaata ka
--------

* Kirjutuslaud
* Klapplaud
* Operatsioonilaud
* Peeglilaud
* Söögilaud
* Triikimislaud

Viited
------

1. ↑  Eesti murrete sõnaraamat vaadatud 06.03.2021
2. 1 2 3  Eesti rahvakultuuri leksikon. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus (3. trükk). 2007. lk 130
3. ↑   Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. lk 95

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Laud** |

* Kaasaegsed lauad.
* Laud. Eesti Ajaloomuuseum.

Kirjandus
---------

Karl Tihase, Eesti talurahvaarhitektuur, kirjastus Kunst, Tallinn 1974.
**Jüri Markus** (ka **Georg Markus**; 28. november (vkj)/ 10. detsember 1876 Kabala vald, Pilistvere kihelkond, Viljandimaa – 31. detsember 1931 Tallinn) oli eesti näitleja ja teatritegelane.

Ta õppis Türi-Alliku ministeeriumikoolis ja Tallinnas raamatupidamiskursustel, sai aastal 1895 koolmeistri kutse.

Ta oli aastail 1901 ja 1902 Lootuse seltsi näitejuht, kuulus aastatel 1905–1907 Estonia Seltsi teatrikomisjoni, oli Estonia teatri majandusjuht, etteütleja ja näitleja. Ta tõlkis ligi 15 näidendit, sealhulgas Henrik Ibseni "Seltskonna toed" ja Gerhart Hauptmanni "Elga".

Isiklikku
---------

Tema esimesest abielust 1899. aastast näitleja Anna Markusega oli neil tütar Elsbet Parek, kelle tütretütar Lagle Parek ja teise tütretütre poeg Heiki Ahonen on vabadusvõitejad ja poliitikud.

Viited
------

1. ↑  Tallinna Pühavaimu koguduse personaalraamat 1877-1926. Tallinna Linnaarhiiv, TLA.1463.1.8
2. ↑  Heiki Raudla. Pilistvere kihelkond - Eestimaa Taani. Viljandi Muuseum. Viljandi 2012

Välislingid
-----------

* Haud Tallinna Metsakalmistul
**Lorenz-Heinrich Petersen** (1805 Flensburg, Taani – 1895) oli Taani päritolu Eestimaa kunstnik.

Lorenz-Heinrich Petersen saabus Kopenhaagenist Tallinna 1835. aastal. Ta tegutses esialgu portreemaalijana ning joonistus- ja maaliõpetajana. 1846. aastal avas ta Tallinnas oma kunstikaupluse. 

Petersen andis välja alates 1846. aastast Tallinna vaateid kujutavaid litograafiaid, osaliselt käsitsi koloreeritud, osaliselt värvilise toonkattega paberil. Peamiselt on need panoraamsed, küllalki detailsed vaated Tallinnale Tallinna sadamast ja mere poolt vaadatuna. 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Lorenz-Heinrich Petersen** |

1860. ja 1870. aastatel ilmus mitu albumit ("Ansichten von Reval") tema litografeeritud Tallinna vaadetega.

Galerii
-------

* „Roheline aas Kadriorus"„Roheline aas Kadriorus"
* "Die See und Wannen-Bade-Anstalt nebst Umgebung zu Catharinenthal bei Reval""Die See und Wannen-Bade-Anstalt nebst Umgebung zu Catharinenthal bei Reval"
* "Vaade Tallinnalt Lasnamäele" (1850–60. aastad)"Vaade Tallinnalt Lasnamäele" (1850–60. aastad)