recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Soosepa raba
**Soosepa raba** on raba Viimsi poolsaarel, mis kuulub Harju maakonda Viimsi valda. Raba on arvele võetud ürglooduse objektina.

Raba on tekkinud Antsülusjärve staadiumil Merivälja põiksäärte eraldatud ja hiljem kinni kasvanud ja soostunud rannajärvest.

Matkarada
---------

Soosepa rabas on umbes 1,7-kilomeetrine ringikujuline matkarada. Rada algab ja lõppeb Lageda tee otsas, kus on parkla ja infostend matkaraja kaardiga. Rajale pääseb ligi ka Rabalille teelt, kus on samuti parkla. Matkarada on tähistatud puna-roheliste värvilaikudega puudel.

Matkarajale pääseb hõlpsasti ligi ka ühistranspordiga. Raja alguse lähedal on Soosepa bussipeatus, kus peatub Viimsi valla buss V3. Rabalille tee lähedal peatuvad lisaks V3-le ka bussid V7 ja V9 (peatus Tulbiaia). Tallinna linnaliini 1A peatus Viimsi vallamaja asub Rabalille tee otsast umbes 1 kilomeetri kaugusel.

Viited
------

1. 1 2  Ürglooduse objekt Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 12.05.2013)

Välislingid
-----------

* Ürglooduse objekt Eesti looduse infosüsteemis
Vitali Abalakov (paremal) ja Jevgeni Abalakov
**Vitali Mihhailovitš Abalakov** (vene *Виталий Михайлович Абалаков*; 13. jaanuar 1906 Krasnojarsk – 26. mai 1986) oli Nõukogude Liidu alpinist ja insener.

Abalakov sai tuntuks, juhtides 1934. aastal esimest nõukogude ekspeditsiooni, millel õnnestus vallutada Taga-Alai mäeahelikus asuv Lenini mäetipp. Hiljem juhtis ta veel kahte ekspeditsiooni selle mäe tippu ja vallutas 1936. aastal Tian Shani mäeahelikus asuva Han-Tengri mäetipu. 

1935. aastal anti talle teenelise meistri tiitel alpinismis.

Tegevus alpinistina kahjustas oluliselt Abalakovi tervist ja juba 1930. aastate teisel poolel tunnistati ta I grupi invaliidiks.

Aastal 1938 arreteeris NKVD Abalakovi ja mitu tema ekspeditsioonide liiget, süüdistades neid luuramises Saksamaa kasuks, läänelike mägironimistehnikate propageerimises ja kodumaiste alpinistide saavutuste vähendamises. Mitmed tema kaaslased hukati, tal endal löödi ülekuulamiste ajal välja kõik hambad. Abalakov vabanes 1940. aastal.

1941. aastal ilmus tema mägironimisõpik "Основы альпинизма" ('alpinismi alused'), millest anti hiljem välja kaks kordustrükki ja mis on tõlgitud ka muudesse keeltesse.

Edaspidi tegutses ta mägironimistreenerina, pälvides 1961. aastal Nõukogude Liidu teenelise treeneri aunimetuse. Moskva spordiühingu Spartak juures tegutsev alpinistide meeskond, mida Abalakov treenis, võitis 12 korral üleliidulised meistrivõistlused mägironimises. 

1957. aastal autasustati Vitali Abalakovit Lenini ordeniga, 1972. aastal ordeniga Austuse märk ja 1976. aastal aumärgiga "Teenete eest kehakultuuri ja spordi arendamisel". Ta oli ka oma sünnilinna Krasnojarski aukodanik.

Ta on maetud Moskva Kuntsevo kalmistule.

Vitali vend Jevgeni Abalakov oli samuti kuulus alpinist, kes vallutas 1933. aastal Stalini mäetipu. Vendade sünnilinnas Krasnojarskis kannab nende nime üks tänav ja toimuvad regulaarselt nendenimelised mägironimisvõistlused.
**Vitali Kim** (ukraina keeles Віталій Олександрович Кім; sündinud 13. märtsil 1981 Mõkolajivis) on Ukraina ettevõtja ja poliitik, Mõkolajivi oblastiadministratsiooni ülem.

Elulugu
-------

Kim alustas ettevõtlust 1998. aastal ja oli järgnenud aastatel tegev mitmes ettevõtte peamiselt Mõkolajivis. Aastatel 2015–2016 osales ta Ukraina põllumajandusministeeriumi analüütikaosakonna töös.

2019. aasta presidendi- ja parlamendivalimiste ajal töötas ta partei Rahva Teener Mõkolajivi staabis. 2020. aastal kandideeris ta Rahva Teenri nimekirjas, ehkki parteisse kuulumata Mõkolajivi linnavolikokku. Sama aasta 25. novembril nimetas president Volodõmõr Zelenskõi ta Mõkolajivi oblastiadministratsiooni ülemaks.

2022. aastal kogus Kim seoses Venemaa sissetungiga Ukrainasse tuntust oma regulaarsete motiveerivate videopöördumistega.

Tunnustus
---------

* 2022 Bohdan Hmelnõtskõi ordeni III klass

Isiklikku
---------

Kim on korea päritolu. Ta on abielus ning tal on kaks tütart ja üks poeg.

Viited
------

1. 1 2  Кім Віталій Олександрович Слово і Діло.
2. ↑  Виборчі списки кандидатів у депутати місцевої ради cvk.gov.ua.
3. ↑  УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №517/2020 Про призначення В.Кіма головою Миколаївської обласної державної адміністрації president.gov.ua.
4. ↑  A Ukrainian Governor Tries To Keep Up His Region's Spirits rferl.org, 5. märts 2022.
5. ↑  Yaroslav Trofimov. Russian Invasion Turns Ukraine’s Local Politicians Into Resistance Leaders The Wall Street Journal, 8. märts 2022.
6. ↑  УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №112/2022 Про відзначення державними нагородами України president.gov.ua.
**Vitali Gennadjevitš Saveljev** (*Виталий Геннадьевич Савельев*; sündinud 18. jaanuaril 1954 Taškendis) on Venemaa transpordiminister, poliitik ja ärimees.

Elulugu
-------

1977. aastal lõpetas Leningradi Polütehnilise Instituudi (masinaehitus) ja kaitses 1986. aastal Leningradi Tehnika- ja Majandusinstituudis doktorikraadi majandusteaduses.

1977–1984 töötas NSVL energeetikaministeeriumis (Sajano-Šušenskaja tamm). 1984–1987 üleliidulise usaldusfondi Sevzapmetallurgmontaž, 1987–1989 Glavleningradengstroi asedirektor. 1989–1993 Vene-USA ühisettevõtte DialogInvest president Peterburis. 

* 1993–1995 Rossija panga juhatuse esimees.
* 1995–2001 Menatepi panga juhatuse esimees.
* 2001–2002 Gazpromi juhatuse aseesimees.
* 2002–2004 Gros United Company asepresident.
* 2004–2007 Venemaa majandusarengu- ja kaubandusministri asetäitja.
* 2007–2009 AFK Sistema esimene asepresident.
* 2009–2020 Venemaa lennufirma Aeroflot peadirektor.
* 10. novembrist 2020 Venemaa transpordiminister.

Sanktsioonid
------------

28. veebruaril 2022 kehtestas Euroopa Liit talle seoses Venemaa kallaletungiga Ukrainale viisa- ja majandussanktsioonid. Tema Euroopa Liidu riikides olev vara külmutati.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. november 2020. Vaadatud 2. märtsil 2022.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑
**Subotiv** on küla Ukraina Tšerkassõ oblastis Tšerkassõ rajoonis. Küla peetakse ukraina kasakaatamani ja rahvuskangelase Bogdan Hmelnõtskõi sünnipaigaks.

Ajaloost
--------

Arheoloogilistel andmetel oli asula sel kohal olemas juba varasel pronksiajal, sealt on leitud hilisema slaavlaste ja Kiievi-Vene aegsete asunduste jälgi. Kirjalikes allikates on Subotivi esmamainitud 17. sajandil.

Vaatamisväärsused
-----------------

Illinska kirik (Püha Eelija kirik) ehitati Bogdan Hmelnõtskõi käsul 1653. aastal, kirikusse on ta ka ise maetud. Kirik on jäädvustatud ühel Tarass Ševtšenko 1845. aasta maalil, samuti on seda kujutatud Ukraina viiegrivnasel rahatähel.

Pildid
------

* Subotivi kirikSubotivi kirik
* Tarass Ševtšenko. "Bogdani kirik Subotivis". 1845. Akvarell, paberTarass Ševtšenko. "Bogdani kirik Subotivis". 1845. Akvarell, paber
* Kirik rahatähelKirik rahatähel
* Bogdan Hmelnõtskõi mälestussammasBogdan Hmelnõtskõi mälestussammas
* 19. sajandi maja Subotivis19. sajandi maja Subotivis
* MuuseumMuuseum
**Subsiidium** (inglise *subsidy*, saksa *Subvention*, *Finantshilfe*) on abiraha, rahaline toetus, dotatsioon on vastava riigi valitsusepoolne riikliku mittetagastava abi andmine kauba, teenuse või tootmisteguri eratootjale ja/või tarbijale (ka välismaised ja kodumaised tarbijad), teiste majanduses osalejate kulul, mõjutades sellega kauba või teenuse hinda ning seeläbi ka toodangut, nõudlust-pakkumist, tarbimist ja vastavat käitumist).

Subsiidiumimaksete tegemine
---------------------------

Subsiidiumimakseid võib teha nii rahaliste kui varjatud maksetena:

### Rahalised maksed

nagu valitsusepoolne makse kodumaisele tootjale, tagastamatu rahalise abina ettevõtetele, valitsuse osalus kodumaistes ettevõtetes jt;

### Varjatud maksed

valitsusepoolne teatavate maksude kahandamine, madalaprotsendiliste laenude võimaldamine, hinnatoetustena (näiteks kaupade ja teenuste turuhinnast odavamalt andmine ja/või turuhinnast kõrgema hinnaga valitsusepoolsete riiklike ostude sooritamine) jt )

  

Subsiidiumide maksmine kodumaistele ettevõtetele võib küll aidata kodumaistel tootjatel konkureerida odavate importtoodetega ja leida eksporditurge, kuid kuna maksed sooritatakse riigi maksusüsteemi kaudu, siis maksavad valitsuse antud subsiidiumid kinni ikkagi kodumaised tarbijad.

Vaata ka
--------

* Subsideerimine
* Dotatsioon

Viited
------

1. 1 2  U. Mereste, 2003. Majandusleksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Köide II (N-Y).
**Substraat** on filosoofias partikulaari omaduse alus, ilma ühegi omaduseta "paljas partikulaar" (*"naked particular"*, *"bare particular"*, *"thin particular"*), mis kannab omadust, liidab omadused kokku üheks asjaks ning eristab üht asja teistest.

Substraaditeooria (inglise keeles *substratum theory*, ka *"substance-attribute view"*) on käsitlus, mille järgi partikulaaril on metafüüsiline struktuur, mille moodustavad omadused ja substraat. Substraaditeooria järgi ei ole partikulaar ontoloogiliselt fundamentaalne, sest seda on omadus ja substraat. Substraaditeooria ei eita universaale ja partikulaare kui põhikategooriaid. Substraaditeooria konkureeriv teooria on kimbuteooria (*bundle theory*).

Kirjandus
---------

* Bruno Mölder, Roomet Jakapi, Marek Volt 2018. Sissejuhatus filosoofiasse. Sisutoimetaja Bruno Mölder, kujundus Kalle Paalits. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus
* Jiri Benovsky 2007. The bundle theory and the substratum theory: deadly enemies or twin brothers?. Philos Stud (2008) 141. Springer Science+Business Media B.V. 175–190
**Ülo Raudmäe** (aastani 1936 **Ülo Saksberg**; 24. jaanuar 1923 Rapla – 14. oktoober 1990) oli eesti helilooja, trombonist, dirigent ja tunnustatud arranžeerija. 

Sündis koorijuhi ja kooliõpetaja peres, tromboonimängu hakkas õppima 13-aastaselt. 1941. lõpetas Tallinna 1. Keskkooli ning liitus meelelahutusorkestriga Kuldne Seitse. Õppis 1940–1946 Tallinna Konservatooriumis trombooni Raimund Kulli ja Paul Karbi trombooniklassis. Kompositsiooni õppis 1949–1952 Eesti Heliloojate Liidu noortesektsioonis Lydia Austeri juhendamisel.

Töötas trombonistina 1944–1957 Eesti Raadio Estraadiorkestris ja 1950–1979 Estonia teatri orkestris. 1957. aastast oli samas tromboonirühma kontsertmeister, hiljem töötas seal ka operetidirigendina.

Aktiivse trombonistikarjääri lõpetas asumisega puhkpilliorkestri Tallinn dirigendi kohale aastal 1980 (alates 1988 peadirigent), kus töötas kuni surmani 1990.

Tänu heale orkestritundmisele ja stiilitajule oli ta nõutud ja hinnatud arranžeerija, seades muusikat nii puhkpilli- kui ka estraadiorkestrile ning arranžeeris ka operette ja muusikale.

Muusikalised lavateosed
-----------------------

* "Kiri nõudmiseni" (Sulev Nõmmiku ja Ülo Raudmäe libreto, Helgi Mulleri laulutekstid; esiettekanne 1965 Estonias)
* "Muinaslugu muusikas"(Raimond Valgre muusika põhjal, libreto Sulev Nõmmik ja Ülo Raudmäe, Enn Vetemaa laulutekstid; esietendus 1967 Estonias)
* "Pipi Pikksukk" (koos Ülo Vinteriga; Sulev Nõmmiku ja Enn Vetemaa libreto, Astrid Lindgreni järgi; esietendused 1969 ja 2011 Estonias)
* "Neli musketäri" (koos Ülo Vinteriga; Sulev Nõmmiku ja Enn Vetemaa libreto; esietendus 1974 Estonias)
* "Poissmehed" (Arne Oidi muusika põhjal, Sulev Nõmmiku libreto, Heldur Karmo laulutekstid; esietendus 1974 Estonias)

Populaarseid levilaule ja instrumentaalpalu
-------------------------------------------

* "Heinaveol" (A. Pajuvee sõnadele), mis sai 1950. aastatel Georg Otsa esituses Eestis ülipopulaarseks
* "Väike tüdruk" (Heldur Karmo sõnadele), millega võitis 1959. aastal Arne Oidi lauluvõistluse preemia
* "Vahtraleht" (Kalju Kanguri sõnadele)
* "Ei ole roose õitsenud minule" (Minni Nurme sõnadele)
* "Aeglane fox"
* "Vaid sulle" (Heldur Karmo sõnadele)
* "Maantee" (1956)

Ülo Raudmäe juhatas kõigi oma lavateoste esiettekandeid ise. Ta võitis lauluvõistlustel oma levilauludega palju auhindu. Tema ja Ülo Vinteri lavateos "Pipi Pikksukk" on pikima elueaga lavateos Eesti teatri ajaloos, olles laval järjest 21 aastat.

Isiklikku
---------

Ülo Raudmäe oli kirglik kalamees.

Ülo Raudmäe oli tuntud eesti ooperilaulja Urve Tautsi abikaasa. Raudmäe vend Lembit Raudmäe (25.06.1921 – 20.06.1994) oli Eesti Raadio estraadiorkestri tenorsaksofonimängija ja Estonia teatri orkestri fagotimängija, ta mängis ka ansamblis Kuldne Seitse.

Ülo Raudmäe lemmikuks oli ameerika džässtrombonist Tommy Dorsey.

Ülo Raudmäe hukkus liiklusõnnetuses 14. oktoobril 1990 Kadriorus.

Helisalvestisi
--------------

* Roosid sulle / Ülo Raudmäe looming ja orkestriseaded – Eesti Kaitseväe Orkester (2003 CD)
* Rohkesti arranžeeringuid ja salvestisi Eesti Raadios
Ülo Sirk
**Ülo Sirk** (4. aprill 1935 Haapsalu – 15. detsember 2011 Moskva) oli eesti orientalist ja keeleteadlane, indoneesia keelte spetsialist.

Sirk lõpetas 1958. aastal Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas geoloogia erialal. Aastatel 1958–1960 töötas ta Eesti geoloogiaekspeditsioonis geoloogina.

Aastatel 1961–1963 õppis ta Teaduste Akadeemia Orientalistikainstituudis Moskvas aspirantuuris indoneesia keele alal, 1964. aastast töötas samas instituudis (1975. aastani noorem-, hiljem vanemteadur). 1965. aastal kaitses ta samas kandidaadiväitekirja indoneesia keele lauseõpetuse alal. 

Teadustöös on Sirk tegelenud peamiselt bugi keele kirjeldamisega ja austroneesia võrdlev-ajaloolise keeleteadusega.

Teoseid
-------

* 1975 "Бугийский язык". Nauka. Moskva 1975. Vene keeles
	+ 1979 "La langage bugis". Association Archipel. Paris 1979. Tõlge prantsuse keelde
	+ 1983 "The Buginese language". Nauka Pub. House' Central Dept. of Oriental Literature. Moscow 1983. Tõlge inglise keelde
* 1993 "Indoneesia keel ja indoneesia keeled". Akadeemia 7/1993 (lk 1491–1507), 8/1993 (lk 1626–1635)

Samuti on ta avaldanud artikleid Indoneesia ajakirjas NUSA, Hollandi ajakirjas Bijdragen tot de Taal-, Land- en Volkekunde, Austraalia artiklikogumike seerias "Pacific Linguistic" jms.

Tunnustus
---------

* Eesti Akadeemilise Orientaalseltsi auliige
* 2001 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Välislingid
-----------

* On Ülo Sirk and His Work
**Dijon** on linn Prantsusmaal Bourgogne-Franche-Comté piirkonnas Côte-d'Ori departemangus. See on departemangu prefektuur (*prefecture*) ehk halduskeskus. Linn on kuue kantoni keskuseks ja jagatud seitsme kantoni vahel. Asub Ouche'i jõe ja Burgundia kanali ääres.

Linna territoorium asub 210–410 meetri kõrgusel üle merepinna.

Linn on tekkinud roomlaste asula kohale. Keskajal oli linn Burgundia hertsogiriigi pealinn ja tuntud saja kellatorni linnana. 1722 asutati Dijoni ülikool. 

1940. aastal pommitasid linna Saksa lennukid.

Dijon on tuntud Burgundia veinipiirkonna keskusena ja seal toodetava sinepi poolest. Linn on maantee- ja raudteesõlmpunkt. 1971. aastast tegutseb linnas Burgundia Ülikool.

Linnas on sündinud Gustave Eiffel.

Haridus
-------

* Burgundy School of Business

Sõpruslinnad
------------

Dijonil on 10 sõpruslinna:

|  |  |
| --- | --- |
| * Rumeenia Cluj-Napoca Rumeenias
* Ameerika Ühendriigid Dallas Ameerika Ühendriikides
* Saksamaa Mainz Saksamaal
* Poola Opole Poolas
* Ungari Pécs Ungaris
 | * Itaalia Reggio Emilia Itaalias
* Põhja-Makedoonia Skopje Põhja-Makedoonias
* Venemaa Volgograd Venemaal
* Inglismaa York Inglismaal
* Poola Białystok Poolas
 |

* Dijoni plaan ja teda ümbritsevad valladDijoni plaan ja teda ümbritsevad vallad
* Dijoni katedraalDijoni katedraal

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2020

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Dijon** |

* Dijoni koduleht

Suur-Dijoni linnastu 24 valda

Ahuy – Bressey-sur-Tille – Bretenière – Chenôve – Chevigny-Saint-Sauveur – Corcelles-les-Monts – Crimolois – Daix – Dijon – Fénay – Flavignerot – Fontaine-lès-Dijon – Hauteville-lès-Dijon – Longvic – Magny-sur-Tille – Marsannay-la-Côte – Neuilly-lès-Dijon – Ouges – Perrigny-lès-Dijon – Plombières-lès-Dijon – Quetigny – Saint-Apollinaire – Sennecey-lès-Dijon – Talant
Tööstuslik rektifikatsioonikolonn–taldrikkolonn
**Rektifikatsioonikolonn** (nimetatakse ka destillatsioonikolonn) on seade vedelate segude lahutamiseks rektifikatsiooni teel. Rektifikatsioonikolonn võib olla taldrik-, täidis-, kelme- jm kolonn, kus toimub auru ja vedeliku vaheline soojus- ja massivahetus. Rektifikatsioonikolonni ülaosast väljuv aur kondenseerub jahutis; see on rikastunud kergemini lenduvast komponendist. Põhiosa sellest kondensaadist juhitakse flegmana tagasi rektifikatsioonikolonni ülaossa ja väiksem osa võetakse välja kui saadus. Rektifikatsioonikolonni allosast (kuubist) eraldatakse vähem lenduva komponendiga rikastunud saadus (rektifikatsioonijääk ehk **kuubijääk**, *distillation residue*). 

Rektifikatsioonikolonni efektiivsus sõltub selle pikkusest ja kolonni täidise võimest viia kontakti tõusev aurufaas ja allavalguv vedelfaas. 

Tööstuslike seadmete juurde kuuluvad enamasti **taldrikkolonnid**, mille põhimõtteline ehitus on kujutatud joonisel. Taldrikkolonnides on vaheseinad, nn taldrikud, millel sunnitakse auru barboteeruma (mulistama) läbi vedelikukihi. Igal taldrikul toimub lihtdestillatsioon. Mida rohkem on kolonnis taldrikuid, seda suurem on ta lahutusvõime. Tegelikult iseloomustatakse kolonni teoreetiliste taldrikute arvuga (TT), kus lisaks taldrikute arvule on arvesse võetud ka nende kasutegurit. 

Mitmekomponendiliste segude pidevaks rektifitseerimiseks kasutatakse tööstuses mitmest rektifikatsioonikolonnist koosnevaid süsteeme.

Vaata ka
--------

* Destillatsioon
* Rektifikatsioon
* Destillatsioonikolonn
* Flegma
**Reketlon** (inglise keeles *racketlon*) on mitmevõistlusspordiala, milles on ühendatud neli populaarseimat reketitega mängitavat pallimängu: sulgpall, tennis, lauatennis ja seinatennis.

Reeglid
-------

Tavalises mängus osaleb kaks mängijat (või paarismängus kaks paari), kes mängivad neli setti – ühe seti igal alal. Kõik setid on sarnase ülesehitusega – servija vahetub kahe pallivahetuse järel. Setid mängitakse 21 punktini ja võitma peab vähemalt kahepunktilise vahega. Alade järjekord on väikseimast reketist suurimani: lauatennis, sulgpall, seinatennis ja viimasena tennis. Mängija või paar, kes on saanud kokkuvõttes kõige rohkem punkte, võidab matši. Kui peale nelja ala on seis viigis, mängitakse lisapunkt tennises. Kõikide alade puhul lähtutakse rahvusvahelistest reeglitest, v.a punktiarvestus.

Ajalugu
-------

Reketlon sai alguse Soomes ja Rootsis 1980. aastatel. Esimesed Soome meistrivõistlused toimusid Helsingis 1986. aastal, esimesed Rootsi meistrivõistlused 1990. aastal.

Esimesed maailmameistrivõistlused peeti 2001. aastal.

Viited
------

1. 1 2  "Czechs among superpowers in fast growing sport of racketlon" Radio Praha, 4. juuni 2007.
USA laskesportlase Nancy Johnsoni kuldmedal 2000. aasta Sydney suveolümpiamängudelt
1964. aasta taliolümpiamängude kuld-, hõbe- ja pronksmedal
**Kuldmedal** (vananenud kirjanduses *kuldauraha*) on auhind (medal), mida antakse mingi saavutuse eest, näiteks spordivõistlusel, kooli lõpetamisel. Enamasti saab kuldmedali inimene, kes saavutab esikoha. Teise koha saavutanu saab hõbe- ja kolmanda koha saavutanu pronksmedali.

Kolme medali (kuld-, hõbe- ja pronksmedali) väljaandmise traditsioon ulatub keskaega, mil neid hakati andma sõjaliste teenete eest.

Gümnaasiumi lõpetamisel Eestis pärjatakse kuldmedaliga õpilast, keda on kõigis õppeainetes hinnatud hindega "väga hea" (Numbrilise hindamise skaalal "5") .

Viited
------

1. ↑  "Eesti keele seletavas sõnaraamatus" (vaadatud 12.02.2019)
2. ↑  "Õpilase tunnustamise tingimused ja kord". *Riigi Teataja*. Haridus- ja teadusminister. 14.03.2021. Vaadatud 14.04.2021.

Välislingid
-----------

* eRT: Põhikooli ja gümnaasiumi lõputunnistuse ning riigieksamitunnistuse statuut ja vormid
**Tallinna Russ** oli enne Teist maailmasõda Eestis tegutsenud korvpallimeeskond, mis koosnes peamiselt vene rahvusest mängijatest. Russi eelkäijaks oli korvpalliklubi Tallinna Vitjaz, kes tuli 1928. aastal Eesti meistriks. 

Tallinna Russ tuli Eesti meistrivõistlustel võitjaks 1932. ja 1933. aastal. Meeskonnas mängisid Eugen Riives, Paul Klõšeiko, Valentin Klõšeiko, Jevgeni Gaikovitš, Aleksei Bulatov, Aleksander Ivanov, Tarass Timtšenko, Andrei Cristjanson, Igor Pototsky, Aleksei Bulatov jt. Treener oli Aleksei Selenoi. Eesti koondisse, mida juhendas Aleksei Selenoi, kuulusid neil aastail Timtšenko, Pototsky, Bulatov ja vennad Klõšeikod.

Korvpalliklubi Russ mängis meistrivõistlustel 1940. aastani, mil Nõukogude okupatsioonivõimud sulgesid mitmeid "kodanlikke" spordiorganisatsioone. Russi mängijaist koostatud Tallinna Punaarmee Maja meeskond osales 1941. aasta meistrivõistlustel Aleksei Selenoi juhendamisel ja tuli kolmandale kohale. Võistkonnas mängisid ka Jaroslav Dudkin ja Joann Lõssov.

Viited
------

1. ↑  Korvpall. Vello Lään. Vaadatud 30.09.2022.
2. ↑  ESBL. Aleksei Selenoi.
3. ↑  Meistriliiga. 1940/1941.

Välislingid
-----------

* Korvpalli Meistriliiga. 1932/1933.
**Mirza Teletović** (sündinud 18. septembril 1985 Jablanicas) on Bosnia ja Hertsegoviina endine elukutseline korvpallur, kes on kuus hooaega mänginud nii korvpalliliigas NBA kui ka Hispaania kõrgliigaklubis Saski Baskonia.

Karjäär
-------

### Euroopa

Teletović alustas karjääri Bosnia ja Hertsegoviina kõrgliigaklubis Tuzla Slobodas (2002–2004), misjärel siirdus kaheks aastaks Belgia klubisse Oostende Telindus, kellega tuli 2006. aastal Belgia meistriks.

Seejärel mängis ta aastatel 2006–2012 Hispaania klubis Saski Baskonia, kellega tuli mitmekordseks Hispaania meistriks ja superkarika võitjaks ning osales ka Euroliigas, kus jõudis 2007. ja 2008. aastal Final Fouri.

### NBA

2012. aasta suvel sõlmis Teletović kolmeaastase lepingu NBA klubiga Brooklyn Nets, kelle kasuks tõi ta debüüthooajal keskmiselt 3,5 punkti ja 1,8 lauapalli mängus. Hooajaks 2014/15 paranesid tema keskmised näitajad 8,5 punkti ja 4,9 lauapallini mängus.

2015. aasta suvel siirdus ta Phoenix Sunsi, kus kogus hooajal 2015/16 keskmiselt 12,2 punkti ja 3,8 lauapalli mängus. Seejärel sõlmis ta 2016. aasta suvel kolmeaastase ja 30 miljonit dollarit väärt lepingu Milwaukee Bucksiga.

2017. aasta detsembris avastati Teletovići kopsust vereklombid, misjärel pidi ta korvpallurikarjääri lõpetama.

### Rahvuskoondis

Teletović on koondises Bosnia ja Hertsegoviinat esindanud 2003. 2005. 2011. ja 2013. aasta Euroopa meistrivõistlustel. 2013. aasta finaalturniiril kogus ta keskmiselt 21 punkti ja 7,6 punkti mängus ning saavutas koondisega 13. koha.

Saavutused
----------

* Kahekordne Hispaania meister (2008, 2010)
* Kolmekordne Hispaania superkarika võitja (2006–2008)
* Hispaania kõrgliiga (ACB) tõusev täht (2008)
* Hispaania kõrgliiga sümboolne meeskond (2012)
* Belgia meister (2006)
* Euroliiga Final Four (2007, 2008)
* Bosnia ja Hertsegoviina aasta sportlane (2012)

Viited
------

1. ↑  KURB! Värvika snaipri karjäär võib tõsise tervisemure tõttu läbi olla Õhtuleht, 15.12.2017.

Välislingid
-----------

* Mirza Teletović – NBA.com
* Mirza Teletović – Basketball-Reference.com
**Evelin Verš** (sündinud 14. veebruaril 1979) on eesti geoloog.

Verš õppis geoloogiat Tartu Ülikoolis 1997–2001 bakalaureuseõppes, 2001–2002 magistriõppes ja 2002–2006 doktoriõppes. 2002. aastal kaitses ta magistritöö teemal "Mineral parasequence of an impact-induced hydrothermal system at Kärdla impact crater" (juhendajad Kalle Kirsimäe ja Väino Puura), 2006. aastal doktoritöö "Development of impact-induced hydrothermal system in Kärdla impact structure" ("Plahvatusjärgse hüdrotermaalse süsteemi areng Kärdla meteoriidikraatris", juhendaja Kalle Kirsimäe).

1998–1999 töötas Verš Tartu Ülikooli geoloogia instituudis laborandina ja 2001–2005 ülikooli geoloogiamuuseumis varahoidjana. 2005–2006 oli ta toimetaja ajakirjas Eesti Loodus. 2006–2007 oli ta Tartu Ülikooli geoloogia instituudi teadur. Ta on olnud ka Tallinna Tehnikaülikooli mikrokeemia labori juhataja, Geoloogia Instituudi erakorraline teadur ja loodushariduse spetsialist.

Evelin Verš on olnud Eesti Looduseuurijate Seltsi poolt väljaantava "Schola Geologica" raamatusarja üks toimetajaid. Samuti on ta olnud Eesti Geoloogia Seltsi noorgeoloogide liikumise koordinaator ja Eesti Looduseuurijate Seltsi geoloogia sügiskooli algataja.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Evelin Verš Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
2. ↑  "TTÜ avab reede öösel oma kõige salajasemad laborid"[*alaline kõdulink*] tallinn.ee, 23.09.2011

Välislingid
-----------

* Evelin Verš Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* Development of impact-induced hydrothermal system at Kärdla Impact structure (Plahvatusjärgse hüdrotermaalse süsteemi areng Kärdla meteoriidikraatris), doktoritöö, 2006
* Evelin Verš, Ivar Puura "Astrobioloogia elu lätete otsingul" Eesti Loodus, 3/2006
* Evelin Verš, Naised paraadil, president Merist ja vihmast rääkimata, Delfi, 23. juuni 2010
**Andres Oopkaup** (sündinud 25. mail 1966) on eesti riigiametnik ja põllumajandustegelane, 2012–2017 Statistikaameti peadirektor.

Oopkaup lõpetas 1991. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia mehhaniseerimise erialal. Hiljem on ta õppinud Eesti Kõrgemas Kommertskoolis (EBS), Pariisi ülikoolis Prantsusmaal, San Francisco Ülikoolis USA-s ja Dalhousie Ülikoolis Kanadas.

1994–2011 töötas Andres Oopkaup põllumajandusministeeriumis välissuhete osakonna juhataja, välissuhete asekantsleri, toidu ja kaubanduse asekantsleri ning 2004. aastast põllumajandus- ja kaubanduspoliitika asekantslerina. Riigitöö kõrvalt on ta kasvatanud Harjumaal Jõelähtme vallas teravilja ja rapsi. 

Augustis 2012 valiti Oopkaup Põllumajandus-Kaubanduskoja nõukogu esimeheks. Alates 1. novembrist 2012 sai Andres Oopkaup Statistikaameti peadirektoriks.

2017. aastal oli Eesti Euroopa Liidu eesistumise ajal PROBA töögrupi juht Brüsselis.[*viide?*]

Aprillis 2019 valiti Kevili nõukogusse ja on alates sama aasta juunist nõukogu esimees.[*viide?*]

Mais 2019 valiti MES'i nõukogu esimeheks. Lahkus nõukogust mais 2022[*viide?*]

Oopkaup on Eesti Rukki Seltsi asepresident.[*viide?*]

2007. aastal pälvis Andres Oopkaup Valgetähe III klassi teenetemärgi.

2016. aastal sai ta Põllumajandus-Kaubanduskoja auliikme nimetuse ja aumärgi ning 2018. aastal Maaeluministeeriumi Kuldse teenetemärgi.

Viited
------

1. 1 2  Andres Oopkaup[*alaline kõdulink*] Eesti Vabariigi teenetemärkide kavaleride andmebaasis
2. 1 2 3 4 5  "Statistikaameti uus peadirektor on Andres Oopkaup"[*alaline kõdulink*] Delfi, 18. oktoober 2012
3. ↑  Madis Filippov "Andres Oopkaup pühendub staažika riigitöö järel oma perele" Postimees, 23.12.2011
4. ↑  Heiki Raudla "Asekantsler Andres Oopkaup lahkub ministeeriumist kerge südamega"[*alaline kõdulink*] Maaleht, 29. detsember 2011
5. ↑  "Põllumajandus-kaubanduskoja nõukogu esimeheks valiti Andres Oopkaup" ERR, 15.08.2012

Välislingid
-----------

* "Statistikaameti uus peadirektor on Andres Oopkaup" Delfi, 18. oktoober 2012
* "Põllumajandus-kaubanduskoja nõukogu esimeheks valiti Andres Oopkaup" ERR, 15. august 2012
* Heiki Raudla "Asekantsler Andres Oopkaup lahkub ministeeriumist kerge südamega" Maaleht, 29. detsember 2011
* Madis Filippov "Andres Oopkaup pühendub staažika riigitöö järel oma perele" Postimees, 23. detsember 2011
* "Oopkaup: kõrged marginaalid on kohaliku kaubanduse eripära" Postimees, 11. august 2011
* Andres Oopkaup "Eesti põllumajandus täna" (PPT-fail)
Monmouthpedia
**Monmouthpedia** on Vikipeedia projekt, mille eesmärk on katta artiklite ja fotodega terve Monmouthi linn Walesis Suurbritannias. Projekti raames luuakse artiklid linna iga tähelepanuväärse paiga, inimese, rajatise, taime, looma jms kohta nii paljudes keeltes kui võimalik, erilise rõhuga kõmri keelel.

Monmouthpedia kasutab nutitelefonides loetavaid QR-koode, mis kasutavad QRpedia võimalusi ning infotahvlitele paigaldatult suunavad turistid Vikipeedia artiklite juurde iga turisti emakeeles. Artiklitele lisatakse koordinaadid (*geotag*), mis võimaldavad teha linnas virtuaalseid ekskursioone Vikipeedia mobiilirakenduste või Vikipeedia infokihi abil Google Street View's ning on kättesaadavad ka virtuaalreaalsuse tarkvaras nagu Layar.

Projekt toimub Wikimedia UK ja Monmouthshire'i omavalitsusnõukogu koostöös. Nõukogu laseb selle tarbeks katta kogu linna vaba ja tasuta WiFiga. Projekti raames on juba loodud üle 1000 QRpedia koodi.

Linnanõukogu ja majaomanike nõusolekul tarvitatakse Monmouthis mitut liiki QR-koode, mis võivad ka erineda standardsetest mustvalgetest koodidest:

* Suuremad keraamilised või metalltahvlid välitingimustes viitavad artiklitele Monmouthist.
* Väiksemad plastist, keraamilised või metallsildid asjade kohta, mis ei ole otseselt seotud Monmouthiga, näiteks floora ja fauna.
* Majasisesed sildid, näiteks muuseumieksponaatide juures.
* Kleepsud poeakendel, mis kirjeldavad poe tegevusala.
* Infoplakatid, sildid, teatetahvlid ja lendlehed annavad inimestele infot ja aitavad neil projektis kaasa lüüa.

Välislingid
-----------

* @Monmouthpedia Twitteris
* Monmouthpedia Facebookis
* "Wikipedia project to cover life in Monmouth" BBC, 30. detsember 2011
* "Is Monmouthpedia The Future Of Wikipedia?" Techdirt, 5. jaanuar 2012
* "The World's First Wikipedia Town" monmouthshire.gov.uk
* Roger Bamkin, John Cummings Monmouthpedia tutvustus slaidiesitlusena, 29. oktoober 2011
* "Kui terve linn kolib Wikipediasse..." Delfi, 24. mai 2012
**Marge Nelk** (sündinud 6. mail1975) on eesti kunstnik ja raamatukujundaja.

Marge Nelk. Autoportree
Ta on õppinud Tartu ülikoolis teoloogiat ja Tartu Kõrgemas Kunstikoolis fotograafiat.

Tartus Supilinnas elav Nelk on kujundanud raamatuid ja teinud segatehnikas fotokunsti. Tartu Kunstimaja galeristi Indrek Grigori sõnul saavad Nelgi digitaalsed kompositsioonid "oma efektsuse pinna graafilisest mitmekihilisusest, mis muudab kujutatud ruumi erakordselt sügavaks ja dünaamiliseks".

Nelgi näitusi on korraldatud Tartu Loomemajanduskeskuses ja Viljandis Kondase Keskuses. Tema teoseid on olnud müügil Tartu noore kunsti oksjoneil.

Marge Nelk on illustreerinud Kätlin Kaldmaa lasteraamatu "Lugu Keegi Eikellegitütre isast" (Tallinn: Ajakirjade Kirjastus, 2012), kujundanud Jaan Kaplinski teose "Santorini. Teekond Ayia Triadasse" (Tartu: Võluri Tagasitulek, 2012) ja Rein Rannapi CD "Hingelinnud" (Haabneeme: Klaveripoeg, 2011), samuti Mehis Heinsaare raamatu "Unistuste tappev kasvamine" (Tallinn: Menu Kirjastus, 2016).

Heinsaare raamatut arvustades kirjutas kriitik Põim Kama: "Kunstnik Marge Nelgi kirkad ja fantaasiaküllased illustratsioonid on elamus omaette. Olles nii Heinsaare kui ka Nelgi loominguga varem tuttav, on vaid üllatav, et kuidas need kaks talenti varem kokku ei saanud. Raske oleks nimetada kunstnikku, kes Heinsaare kummalisi ja kujundirohkeid maastikke paremini visualiseerida suudaks."

Marge Nelki on käsitletud Leelo Lauritsa 2014. aastal ilmunud raamatus "Kütioru tillukesed asjad" (lk 59).

Viited
------

1. ↑  Päring inforegister.ee andmebaasis
2. 1 2  "Tartu noore kunsti oksjon "Best of..."" Tartu loomemajanduskeskuse kodulehel (vaadatud 2. veebruaril 2013)
3. 1 2 3  Põim Kama "Kunstnik uneilmas" Postimees, 26.10.2011 (vaadatud 2. veebruaril 2013)
4. 1 2  "Kätlin Kaldmaa esitles uut lasteraamatut" ERR, 14.01.2013 (vaadatud 2. veebruaril 2013)
5. ↑  "Marge Nelk Kondase Keskuses" Sirp/Kondase Keskuse pressiteade, 02.11.2011 (vaadatud 2. veebruaril 2013)
6. ↑  Tartu noore kunsti kevadoksjoni "AKT!" buklett[*alaline kõdulink*] (vaadatud 2. veebruaril 2013)
7. ↑  Jaanika Palm "Jaanuar 2013: Kätlin Kaldmaa "Lugu Keegi Eikellegitütre isast""[*alaline kõdulink*] Eesti Lastekirjanduse Keskus, jaanuar 2013 (vaadatud 2. veebruaril 2013)
8. ↑  Põim Kama Pilguheite elu keskpäevaharjalt Postimees, 8. aprill 2016

Välislingid
-----------

* Marge Nelgi kunstiblogi
* Heli Illipe-Sootak "Intervjuu: Marge Nelk" Reaktor, märts 2018
* Põim Kama "Pilguheite elu keskpäevaharjalt" Postimees, 8. aprill 2016
* Põim Kama "Kunstnik uneilmas" Postimees, 26. oktoober 2011 (näitusearvustus)
* "Kakukaamera: Marge Nelgi kummalised pildid" Eesti Ekspress, 10. oktoober 2011 (näitusearvustus)
* Põim Kama "Kunstnik näitab pilte väga isiklikus ruumis" Postimees, 26. aprill 2011
**Meinhard Laks** (14. juulil 1922 Ida-Virumaa, Pada vald, Uljaste küla, Liivoja talu – 4. märts 2008) oli eesti õpetaja, emakeelepäeva algataja.

Elukäik
-------

Meinhard Laksi lapsepõlv möödus Liivoja talus, kust ta sai kaasa armastuse kirjanduse, looduse ja käsitöö vastu. 

Ta õppis aastatel 1931–1937 Sonda 6-klassilises algkoolis ja seejärel 1937–1940 Rakvere reaalkoolis. Õpetajaks õppis ta 1940–1946 Rakvere õpetajate seminaris, 1948–1952 Tallinna õpetajate instituudis ja 1952–1955 Tallinna pedagoogilises instituudis.

Seejärel pöördus ta Virumaale tagasi. Tallinnas veedetud õpiaastad olidki tema elus ainus aeg, mille ta Virumaalt eemal veetis. Meinhard Laks asus tööle Sonda koolis, kus ta töötas 45 aastat õpetaja, õppealajuhataja ja direktorina. Tema direktoriaastatel valmis Sonda uus koolimaja, mille üle ta oli elu lõpuni uhke.

Meinhard Laks suri 4. märtsil 2008 ja maeti 13. juulil Viru-Nigula kalmistule.

Emakeelepäeva algatus
---------------------

Meinhard Laksi suurimaks saavutuseks peetakse emakeelepäeva tähistamise ideed. Selle järgi teatakse teda laiemalt.

Meinhard Laks sai emakeelepäeva tähistamise mõtte tekkimiseks innustust 1994. aastal Kadrinas avatud emakeelesambast. Ta hakkas koostama üleskutseid emakeelepäeva tähistamiseks. 14. märts sai välja valitud Kristjan Jaak Petersoni sünniaastapäeva järgi. Esimene üleskutse ilmus ajalehes Põhjarannik 18. jaanuaril 1995. Sama aasta 30. märtsil valmis üleskutse lõplik versioon "Üleskutse ülemaalise eesti emakeele ja rahvuskultuuri päeva sisseseadmise toetamiseks". Detsembris 1995 esitas ta riigikogu kultuurikomisjonile ettepaneku emakeelepäeva riikliku tähtpäevana kehtestamiseks, ent esialgu jäi asja arutamine soiku.

Mitteametlikult tähistati emakeelepäeva mõnel pool juba 1995. aastal, ametlikult tähistatakse seda päeva 1996. aastast. 1998. aasta lõpus jõudis emakeelepäeva kui riikliku tähtpäeva arutelu uuesti Riigikokku ja 1999. aasta veebruaris vastu võetud riiklike pühade ja tähtpäevade seaduse muudatustega kinnitati 14. märts riikliku tähtpäevana emakeelepäevaks.

Tunnustus
---------

* 2001 – Valgetähe medaliklassi teenetemärk
* 2003 – Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (emakeelepäeva tähistamise algataja)

Viited
------

1. ↑  In memoriam Meinhard Laks[*alaline kõdulink*] 6. märts 2008, Virumaa Teataja.
2. 1 2  MEINHARD LAKS 14. VII 1922 – 4. III 2008[*alaline kõdulink*] 14. märts 2008, Sirp.
3. 1 2  Külli Heinla Kümme aastat emakeelepäeva, 14. märts 2009, Eesti Päevaleht.
4. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 3816
5. ↑  Rahvakultuuri sihtkapitali preemiad 2003

Välislingid
-----------

* Kuidas Sonda õpetaja 1999. aastal emakeelepäeva tegi
* MEINHARD LAKS 14. VII 1922 – 4. III 2008 14. märts 2008, Sirp
* In memoriam Meinhard Laks 6. märts 2008, Virumaa Teataja
* Helju Vals Meinhard Laks, Kristjan Jaak ja meie 15. märts 2003, Õhtuleht
* Külli Heinla Kümme aastat emakeelepäeva, 14. märts 2009, Eesti Päevaleht
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on insenerist ja invaliikumise aktivistist; sama nimega inimesi on veel, vaata Mihkel Aitsam.* |

---

Mihkel Aitsam 1999. aastal  
Foto: Jaan Künnap
Ratastoolisõidu võistlus 1987. aastal. Laval on Ants Antson ja Mihkel Aitsam  
Foto: Jaan Künnap
**Mihkel Aitsam** (9. oktoober 1929 Pärnu – 27. august 2013) oli eesti insener ja invaliikumise aktivist.

Ta sündis koolmeistrite perekonnas. Poliomüeliidi tagajärjel jäid tema jalad osaliselt halvatuks, kuid ta lõpetas tavakooli. Aastal 1964 lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi energeetikateaduskonna automaatika ja telemehaanika erialal.

Isiklikku
---------

Tema vend Ain Aitsam on merefüüsik. Tema onu Mihkel Aitsam (1876–1917) oli 1905. aasta revolutsiooni aktivist.

Tunnustus
---------

* 2001 Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Tallinna Tehnikaülikooli lõpetanud 1918–1993. Tallinna Tehnikaülikooli kirjastus 1993

Välislingid
-----------

* *In memoriam* Mihkel Aitsam Eesti Invaspordi Liit
* Lahkus Eesti invaliikumise *grand old man* Mihkel Aitsam, Delfi, 29. august 2013
**Allika** on küla Harju maakonnas Saue vallas.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kernu valda.

Küla piirneb põhjas Ruila külaga, läänes ja lõunas Mõnuste külaga, kagus Metsanurga külaga, idas Tagametsa külaga. Küla piiri pikkus on 14,7 km.

Küla kirdeosas läbib küla kagu-loodesuunaline Ääsmäe-Kernu tee. Idapiiril kulgeb põhja-lõunasuunaline Tallinna–Pärnu–Ikla maantee.

Loodus
------

Küla läänepiiri taga asuvad Ruila järv ja Ruila raba. Nende kaitseks on moodustatud Ruila looduskaitseala, mis ulatub ka Allika küla territooriumile.

Kagu-loode suunas läbib küla Vasalemma jõgi. Küla lõunapiiril suubub sellesse Haiba peakraav. Külas asub Härgesoo tiik.

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
2. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

| * v
* r
Saue valla asulad |
| --- |
| Linn | 

* Saue

 |  |
| Alevikud | 

* Laagri
* Riisipere
* Turba

 |
| Külad | 

* Aila
* Allika
* Alliku
* Aude
* Ellamaa
* Haiba
* Hingu
* Hüüru
* Jaanika
* Jõgisoo
* Kaasiku
* Kabila
* Kernu
* Kibuna
* Kiia
* Kirikla
* Kivitammi
* Kohatu
* Koidu
* Koppelmaa
* Kustja
* Laitse
* Lehetu
* Lepaste
* Madila
* Maidla
* Metsanurga
* Munalaskme
* Mustu
* Muusika
* Mõnuste
* Nurme
* Odulemma
* Pohla
* Pällu
* Pärinurme
* Püha
* Ruila
* Siimika
* Tabara
* Tagametsa
* Tuula
* Valingu
* Vanamõisa
* Vansi
* Vatsla
* Vilumäe
* Viruküla
* Ääsmäe
* Ürjaste

 |
Vaade vanglale õhust
**San Quentini vangla** (inglise keeles *San Quentin State Prison*) on osariigi alluvusega vangla Ameerika Ühendriikides Californias Marini maakonnas San Quentinis. 

Vangla asub San Francisco lahe kaldal. Selle geograafilised koordinaadid on 37° 56′ 15″ N, 122° 29′ 21″ W.

Vangla avati 1852. aastal ja see on California vanim vangla. San Quentin on ainus meestevangla Californias, kus viiakse täide surmanuhtlusi. Hukkamine teostatakse mürgisüstiga.

Vanglale kuulub 111 ha maad. Vangla kohtade arv on 3302, kuid 2012. aasta märtsi seisuga oli seal 3934 kinnipeetut. Eelarveaastal 2006/2007 oli vanglal 1718 töötajat ja asutuse eelarve oli 210 miljonit dollarit.

San Quentini vangla kinnipeetute seas on olnud kantrilaulja Merle Haggard, organisatsiooni Nation of Islam rajaja Wallace Fard Muhammad, saksofonimängija Art Pepper, näitleja Danny Trejo, kirjanik ja näitleja Edward Bunker, mõrvar Charles Manson.

San Quentinist on tehtud filme ja laule; seal on kontsertidega esinenud teiste seas Johnny Cash ja B. B. King.

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Vangla kinnipeetute ajaleht San Quentin News
* Päikeseline surmavabrik San Quentin. EE, 28. veebruar 2008
**Turm** on Emajõe Lodjaseltsile kuuluv viikingilaev, kodusadam on Tartu.

Kirjeldus
---------

Viikingilaev Turm on näide 1000 aasta tagusest laevaehituskunstist. Turma ehitamine algas enne Salme viikingilaevade leidmist Saaremaal, mistõttu võeti eeskujuks toonane lähim laevaleid Lapuri vrakk Soomes ja selle põhjal rekonstrueeritud Sotka.

Kere ehitati traditsioonilisel klinkerplangutusmeetodil oksavabast tollisest männiplangust, plangud kinnitati üksteise külge sepisneetidega. Ehitamisel valmistati kõigepealt plangutus ning seejärel sobitati sisse kaarepuud. Turma kiil ja täävid on tahutud tammepuust ning ühendatud diagonaaltapiga. Käilakujuks on ürgne maopea. Ehitamiseks kulus üks aasta ja üks päev. 

Laev on 12 m pikk ja 3 m lai, süvis 0,5 m. Turm võtab pardale kuni 12 reisijat. Edasi saab liikuda 10 pika aeru, 28 m² raapurje, bensiini- või elektrimootori jõul. Tippkiirus on 8,2 sõlme.

Turm mahub paadihaagisele ning seda saab maad mööda transportida mere ning jõgede-järvede äärde. Seetõttu seilab laev lisaks Emajõele ja Võrtsjärvele-Peipsile ka paljudel teistel Eesti siseveekogudel ja Läänemerel.

Ajalugu
-------

Turm veesati 6. juunil 2009.

Turma esimeseks ülesandeks oli laulupeotule kandmine ajaloolisi siseveeteid mööda Tartust mere poole.

2010. aastal käidi koos Emajõe lodja Jõmmu, Eesti rannarootslaste aluse Runbjarni ning kuunaritega Kajsamoor ja Blue Sirius Lätis Ventspilsis, Rootsis Fåröl, Visbys, Nynäshamnis, Stockholmis, Sigtunas ja Birkas ning Soomes Turus, Maarianhaminas ja Hankos.

2012. aasta suvel läbis Turm mööda jõgesid ja kanaleid Pariisist Lübeckisse 1800 km.

Vaata ka
--------

* Lodjakoda
* Lodi

Viited
------

1. ↑  Sotka on moderni ja täysin purjehduskelpoinen replika l. jäljennös vanhimmasta suomalaisesta hylkylöydöstä, Viikinkiajan laiva Ry ja muinaisuisko Sotka
Laiuse koguduse pitser 1833. aastast
**Pitser** on pitsati positiivne reljeefne jäljend plastilises aines või värvis.

Pitsereid on läbi ajaloo kasutatud nii sulgemiseks kui tõendamiseks. Pitseriga sulgemine garanteerib sisu säilimise muutmata kujul, pitseriga annab sulgeda nii kirja kui merekonteinerit. Pitseriga tõendamine on ajaloo jooksul olnud kõige enam kasutatud dokumendi turvaelement, autentsuse tagaja. 

Kõige levinumad pitseerimismaterjalid on metall ja vaha, uusajal ka pitserilakk. Metallpitsereid, mida kasutati eriti palju Bütsantsis ja üldse Vahemere maades, nimetatakse bulladeks. Kuna Rooma paavst kasutas pitseerimiseks läbivalt tina, on bulla nimetus laienenud paavsti välja antava üriku üldnimetuseks.

Keskajal oli pitseerimiseks kasutusel vaha, millesse segati selle omaduste parandamiseks sisse teisi aineid, näiteks vaiku, õli, kipsi, kriiti või rasva. Eri kantseleides kujunes välja ka traditsioon, mis värvi vahaga pitseeriti. Teistest paremaks peeti punase vahaga pitseerimist. Kuna vahapitser on õrn hakati selle kaitseks 15. sajandil vahakujutist ümbritsema metallist (või ka puust) kapsliga. 16. sajandil tuleb kasutusele pitserilakk, mis on vahast vastupidavam. 

Tahmapitserid kasutati 18.–20. sajandil. Metallist või kivist pitsat tahmatati leegi kohal ning suruti siis vastu dokumenti.

Kirjandus
---------

* *Vocabulaire International de la Sigillographie*, Rooma 1990
* *Siegel und Münzen der weltlichen und geistlichen Gebietiger über Liv-, Est- und Curland bis zum Jahre 1561 nebst Siegeln einheimischer Geschlechter. Aus dem Nachlasse von Baron Robert v. Toll mit Hinzufügung eines Textes für die Siegel, hrsg. v. Johannes Sachssendahl*, Reval 1887. (Est- und Livländische Brieflade, Bd. 4.)
* *Pitsereid Tallinna Linnaarhiivist. Siegel aus dem Tallinner Stadtarchiv. Seals from Tallinn City Archives*, Tallinn 2013

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Pitser** |
**Carlo Buti** (14. november 1902 – 16. november 1963) oli itaalia laulja. Ta oli tuntud kui "Itaalia hõbekõri" ja oli tõenäoliselt esimene itaalia muusika lauljast superstaar XX sajandil. Ta plaadistas 1574 laulu.

Elulugu
-------

Buti sündis Firenze linnas Itaalias. Lapsena õppis ta selgeks Toscana rahvalaulu stiili, mis on tuntud kui *stornello*. Õige pea palkasid armunud mehed teda oma kallimatele serenaade laulma. Butile andis tunde vokaaltehnika õpetaja Raoul Frazzi. Ta esines ka Itaalia Ringhäälingus. Tema esimene salvestusleping (1930) oli firmaga Edison-Bell Records. 1934. aastal sõlmis ta lepingu Columbia Recordsiga.

Butit kutsuti Itaalias ka kohalikuks Bing Crosbyks ja Frank Sinatraks, sest ta eelistas operetilaadsetele lauludele omaaegset popmuusikat. Ta lõpetas esinemise aastal 1956, olles salvestanud koguni 1574 laulu. Omal ajal oli see salvestamisrekordiks itaalia muusika ajaloos. Tema ainulaadne soe ja meloodiline tenorino falsett ja *mezza voce* tõid talle rahvusvahelise edu. Carlo Buti mängis mitmes itaalia filmis. Ta suri oma kodus Montelupo Fiorentinos 61 aasta vanuselt.

Tema lauldud "Vivere" kõlab ainsana filmi "Titus" *soundtrack*'il, mille teised lood kirjutas Elliot Goldenthal.

Tema esitatud laule
-------------------

* "Faccetta Nera"
* "La Paloma"
* "Amapola"
* "Tornerai"
* "Dove Sta Zazà"
* "Amore Amore"
* "Il Primo Amore non si Scorda mai"
* "Fiorin Fiorello l ' amore è bello"
* "Signorinella Pallida"

Filme
-----

* "Napoli verde-blu" (1935)
* "Per uomini soli" (1938)

Viited
------

1. ↑   Elulooraamat "Una Vita per la Canzone: Carol Buti" (itaalia keeles)
2. ↑   (itaalia keeles)
3. ↑  Ta sai kuulsaks Itaalias, hiljem USAs ja seejärel kogu Lõuna-Ameerikas (per *Una Vita per la Canzone)*
4. ↑   Rahvamuusika, ooper, helilooja
5. ↑  *Una Vita per la Canzone*
Mariona Caldentey (2019)
**María Francesca Caldentey Oliver** (tuntud lihtsalt kui **Mariona Caldentey** või **Mariona**; sündinud 19. märtsil 1996 Felanitxis) on Hispaania jalgpallur, kes mängib ründajana Hispaania kõrgliiga klubis Barcelona ja Hispaania naiste jalgpallikoondises.

Klubikarjäär
------------

Ta alustas klubikarjääri Collerenses.

2014. aasta juulis liitus ta Barcelonaga. Barcelonaga on ta tulnud neli korda Hispaania meistriks ning võitud hooaegadel 2020/21 ja 2022/23 UEFA Naiste Meistrite Liiga.

Koondisekarjäär
---------------

Hispaania jalgpallikoondises tegi Caldentey debüüdi 1. märtsil 2017 mängus Jaapani vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 30. juunil sõprusmängus Belgia vastu.

2022. aasta Euroopa meistrivõistluste esimeses alagrupimängus lõi ta penaltist värava Soome vastu.

2023. aasta maailmameistrivõistluste kaheksandikfinaalis lõi ta penaltist värava Hollandi vastu.

Hispaania koondisse kuulus Caldentey ka 2017. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2019. aasta maailmameistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Barcelona
* Hispaania kõrgliiga: 2014–15, 2019–20, 2020–21, 2021–22
* UEFA Naiste Meistrite Liiga: 2020–21, 2022–23
* Copa de la Reina de Fútbol: 2017, 2018, 2020, 2021
* Supercopa Femenina: 2019–20, 2021–22
* Copa Catalunya: 2014, 2015, 2016, 2017
**Eesti Heliloojate Liit** (lühend **EHL**) on Eesti kutselisi heliloojaid ja muusikateadlasi ühendav loomeliit. Liidu tegevuse eesmärk on eesti heliloomingu ja muusikateaduse vaba arengu ja leviku soodustamine, loominguvabaduse kaitsmine ja oma liikmete loominguliste huvide esindamine. 

2010. aasta seisuga kuulub Eesti Heliloojate Liitu 106 liiget.

2014. aastast on liidu esimees Märt-Matis Lill.

Ajalugu
-------

Eesti Heliloojate Liidu eelkäija, Eesti Akadeemiline Helikunstnike Selts asutati 19. novembril 1924. Pärast Eesti okupeerimist ja annekteerimist 1940. aastal nimetati see ümber Kutseliste Helikunstnike Ühinguks, mis 1940. aasta lõpus siiski likvideeriti. 27.mail 1944. aastal asutati Leningradis **Eesti Nõukogude Heliloojate Liit, mis 29.maist 1959 nimetati Eesti NSV Heliloojate Liiduks** , mis 1989. aastal nimetati ümber **Eesti Heliloojate Liiduks**. 1993. aastal võeti vastu EHL-i uus põhikiri.

### Heliloojate Liidu esimehed

* 1944–1966 Eugen Kapp
* 1966–1974 Boris Kõrver
* 1974–1993 Jaan Rääts
* 1993–2000 Lepo Sumera
* 2000–2001 Raimo Kangro
* 2001–2014 Olav Ehala
* 2014–... Märt-Matis Lill

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti Heliloojate Liit: Liidust: Ajalugu Eesti Heliloojate Liidu koduleht (vaadatud 09.09.2016)
2. ↑  Mare Põldmäe. Heliloojad on koondunud juba 75 aastat TeMuKi (vaadatud 09.09.2016)

Välislingid
-----------

* Eesti Heliloojate Liidu koduleht
* Toomas Velmet "Eesti Heliloojate Liit 80" Sirp, 17. detsember 2004
? Ameerika Ühendriikide riigi- ja rahvuslipp. Proportsioonid 10:19.
**Ameerika Ühendriikide lipp** on Ameerika Ühendriikide ametlik lipp.

Kui riigi- ja rahvuslipp 1777. aastal kasutusele võeti, oli sellele ainult 13 viisnurkset tähte. Pärast seda on lippu muudetud 26 korda, viimati 4. juulil 1960, kui lisati viiekümnes täht, mis esindab Hawaii osariiki.

Punased ja valged horisontaalsed triibud, mida on 13, tähistavad 13 esialgset osariiki.

Viisnurksed tähed vardapoolsel ülemisel sinisel väljal aga sümboliseerivad praeguseid 50 osariiki.

Sinine (PMS 281C) sümboliseerib õiglust.

Punane (PMS 193C) tähistab vaprust.

Valge on aga puhtuse värv.[*viide?*]

Hüüdnimesid: "*Stars and Stripes*" ('tähed ja triibud'), "*Old Glory*" ('vana hiilgus').

Varasemad lipud
---------------

* 1959–19601959–1960
* 1912–19591912–1959
* 1908–19121908–1912
* 1896–19081896–1908
* 1891–18961891–1896
* 1890–18911890–1891
* 1877–18901877–1890
* 1867–18771867–1877
* 1865–18671865–1867
* 1863–18651863–1865
* 1861–18631861–1863
* 1859–18611859–1861
* 1858–18591858–1859
* 1851–18581851–1858
* 1848–18511848–1851
* 1847–18481847–1848
* 1846–18471846–1847
* 1845–18461845–1846
* 1837–18451837–1845
* 1836–18371836–1837
* 1822–18361822–1836
* 1820–18221820–1822
* 1819–18201819–1820
* 1818–18191818–1819
* 1795–18181795–1818
* 1777–17951777–1795
* 1775–17771775–1777

Välislingid
-----------

* Ameerika ajaloolisi lippe
* Ameerika Ühendriikide lipp andmebaasis *Flags of the World* (*inglise keeles*)