recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on aastatel 1992–2017 eksisteerinud vallast; varasema valla kohta vaata Vasalemma vald (Harju-Madise kihelkond)* |

---

**Vasalemma vald** oli aastatel 1992–2017 omavalitsusüksus Eestis Harju maakonnas, Tallinnast umbes 40 km edelas. Valda läbisid Keila–Haapsalu maantee ja Keila–Riisipere raudtee. See piirnes Keila, Padise, Kernu ja Nissi vallaga.

Oktoobris 2017 moodustati Vasalemma, Padise ja Keila valla ning Paldiski linna ühendamisel Lääne-Harju vald. Vasalemma Vallavolikogu ei nõustunud vabatahtlikult Lääne-Harju vallaga liituma ja vaidlustas sundliitmise Riigikohtus, kuid jäi seal kaotajaks.

Haldus
------

Valla keskus oli Vasalemma alevik.

Viimane vallavanem oli Mart Mets, vallavolikogu esimees Tarmo Leets.

Asustus
-------

Vallas olid Vasalemma, Rummu ja Ämari alevik ning Veskiküla ja Lemmaru küla.

Loodus
------

Vald asus Põhja-Eesti lavamaal. Reljeef on lääne suunas madalduv. Vasalemma valla aladel voolab Vasalemma jõgi.

Endises Vasalemma vallas leidub kaevandatavat paekivi (Vasalemma marmorit), mis koosneb jämedatest kivististe osakestest.

Majandus
--------

### Paekivi

Vasalemma ümbruses kaevandatakse paekivi ligi 200 hektari suuruses karjääris. Ettevõtjaks on praegu Vasalemma Partek Nordkalk Eesti AS. Et lähim sadam on 33 km kaugusel, siis on kaevandamine suhteliselt vähetasuv.

Varem kasutati paekivi ehituses (Vasalemma mõis) ja lubjapõletamiseks, hiljem on sellest hakatud tegema killustikku.

### Maakasutus

Peale põllumaa on palju metsamaad ja puisniite.

### Põllumajandus

Põllumajandusega tegelevad üksikud talud.

### Turism

Veskikülas on Allika turismitalu (Ants Kalduri Allika Puhkeküla).

Haridus
-------

Vasalemma mõisa peahoones tegutseb Vasalemma Põhikool.
Vasalemmas on Vasalemma Lastepäevakodu, Rummus Rummu Erikutsekool, Rummu Kunstide Kool ja Rummu Lastepäevakodu, Ämaris Ämari Põhikool (direktor Pille Kübard) ja Lemmarus Vasalemma Põhikool (direktor Siiri Kasemaa).

Kultuur
-------

Iga viie aasta tagant toimuvad suvel Vasalemma päevad, millega tähistatakse Vasalemma esmamainimise (1241) aastapäeva.

Muud
----

Valla territooriumil on Ämari lennubaas, Seal asus ka kolm vanglat: Murru vangla, Rummu vangla ja Ämari vangla.

Viited
------

1. ↑  Maakatastri statistika, vaadatud 22.03.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator
4. ↑  Vabariigi Valitsuse 13. juuli 2017. a määruse nr 126 „Keila valla, Padise valla, Paldiski linna ja Vasalemma valla osas haldusterritoriaalse korralduse ja Vabariigi Valitsuse 3. aprilli 1995. a määruse nr 159 „Eesti territooriumi haldusüksuste nimistu kinnitamine" muutmine" põhiseaduspärasuse kontroll
**Plaza Hotel** on New Yorgis Manhattanil Midtownis asuv 20-korruseline luksushotellist ja korterelamust kõrghoone Viienda puiestee ääres ning Grand Army Plaza väljaku kõrval Central Parki lõunanurga lähedal. See kuulub ettevõttele Sahara India Pariwar. Hoone varasem omanik oli aastatel 1988–1995 Donald Trump.

Kirjeldus
---------

76 meetri kõrguse ja 122-meetri pikkuse luksushotelli projekteeris arhitekt Henry Janeway Hardenbergh ja see valmis 1907. aastal. See on ehitatud historitsistlikus prantsuse uusrenessanslikus *châteauesque*-stiilis koos uusbaroksete *beaux-arts* ilmingutega. Hoone ehitus maksis 12,5 miljonit USA dollarit ja hoone avati 1. oktoobril 1907. 

Hotell on populaarne ööbimispaik kuulsuste seas ja on olnud paljude filmide võttepaigaks.

Mälestisväärsus
---------------

See on New York City Mälestusmärkide Säilitamise Komisjoni poolt määratud kaitsealuseks mälestusmärgiks (*New York City Landmark*) 1988. aastal. Lisaks kuulub see Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikusse Registrisse (*National Register of Historic Places*) ning on ka koos Waldorf-Astoriaga ainukesed hotellid, mis on saanud USA Rahvuslikuks Ajalooliseks Mälestusmärgiks (*National Historic Landmark*).

Galerii
-------

* Plaza Hotel õhtulPlaza Hotel õhtul
* Plaza Hotel Viienda-puiestee-poolne külgPlaza Hotel Viienda-puiestee-poolne külg
* Plaza Hotel 2006. aastal Central ParkistPlaza Hotel 2006. aastal Central Parkist

Kirjandus
---------

* Julie Satow, "The Plaza: The Secret Life of America's Most Famous Hotel" (Kirjastaja: Twelve, June 2019) ISBN 1455566675

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Plaza Hotel** |

* Plaza Hotel hoone kirjeldus ja pildid veebileheküljel www.nyc-architecture.com
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib geomeetria mõistest. Füüsika mõiste kohta vaata artiklit Peegeldumine.* |

---

Peegeldus telje suhtes, millele järgneb peegeldus teise telje suhtes. Kui mõlemad teljed on paralleelsed, siis on peegelduste kombinatsioon rööplükke
Peegeldused õhtupäikesest Kavadi järvevees
Peegeldus järvepinnalt. Suursoo Umbjärv Põhja-Kõrvemaal
**Peegeldus** on eukleidilise ruumi isomeetriline teisendus, mille püsipunktid moodustavad selle ruumi hüpertasandi. Tasandil toimub peegeldamine sirge suhtes ja ruumis tasandi suhtes. Viimaseid nimetatakse vastavalt **peegeldusteljeks** ja **peegeldustasandiks**.

Peegeldus sirge suhtes
----------------------

Tasandil asuva vektori **v** peegeldust koordinaatide alguspunkti läbiva sirge suhtes kirjeldab valem

{\displaystyle \mathrm {Ref} \_{\mathbf {l} }(\mathbf {v} )=2{\frac {\mathbf {v} \cdot \mathbf {l} }{\mathbf {l} \cdot \mathbf {l} }}\mathbf {l} -\mathbf {v} ,}
kus **v** on peegeldatav vektor, **l** on suvaline sirge sihiline vektor ja **v**·**l** tähistab vektorite **v** ja **l** skalaarkorrutis.

Peegeldus hüpertasandi suhtes *n*-mõõtmelises ruumis
----------------------------------------------------

Vektori **v** peegeldus eukleidilise ruumi **R***n* hüpertasandi, mis läbib koordinaatide alguspunkti ja mis on risti vektoriga **a**, suhtes on antud valemiga

{\displaystyle \mathrm {Ref} \_{\mathbf {a} }(\mathbf {v} )=\mathbf {v} -2{\frac {\mathbf {v} \cdot \mathbf {a} }{\mathbf {a} \cdot \mathbf {a} }}\mathbf {a} ,}
kus **v**·**a** on vektorite **v** ja **a** skalaarkorrutis. On lihtne veenduda, et

* Ref**a**(**v**) = − **v**, kui **v** on paralleelne vektoriga **a** ja
* Ref**a**(**v**) = **v**, kui **v** risti vektoriga **a**.

Vaata ka
--------

* Peegeldus punkti suhtes
* Tasandi inversioon

Viited
------

1. ↑  Kaasik, Ü. (2002). *Matemaatikaleksikon*. Tartu.
**Pāvils Rozītis** (1. detsember 1889 Liepa vald, Võnnu kihelkond, Võnnu kreis – 20. veebruar 1937 Riia) oli läti kirjanik, ajakirjanik ja tõlkija.

Pāvils Rozītis sündis Liepa vallas, Võnnu kihelkonnas Võnnu kreisis (tänapäevase haldusjaotuse järgi Liepa vallas Priekuļi piirkonnas) talupidaja perekonnas; oma isa kaotas ka nelja-aastaselt. Ta omandas alghariduse Liepa kihelkonnakoolis. 1901–1902 õppis ta Valmiera linnakoolis, 1902–1907 Valmiera progümnaasiumis. Rozītis jätkas hariduse omandamist 1908–1909 Peterburis kooliõpetajate kursustel ja 1910–1914 Moskvas A. Šanjavski Rahvaülikoolis.

1914–1915 töötas Pāvils Rozītis ajalehtede Jaunākās Ziņas ja Līdums toimetustes. Esimese maailmasõja ajal aastatel 1915–1918 elas ta Bakuus ja töötas Nobeli naftaettevõttes. 1918. aastal pöördus Rozītis Lätisse tagasi. 1919. aastal valiti ta Läti Kirjanike ja Ajakirjanike Ametiühingu esimeheks, 1920–1926 kuulus ta selle juhatusse. 1919–1921 oli ta Läti armee peastaabi informatsiooniosakonna tsensor. Hiljem oli ta haridusministeeriumi kunstiosakonna juhataja. 1921–1926 oli ta ajakirja Ritums ja 1927–1928 ajalehe Pēdējā Brīdī toimetaja. Rozītis õppis Läti Ülikoolis aastatel 1921–1926 õigusteadust, kuid stuudium jäi lõpetamata. Pärast vabakutselise kirjanikuna tegutsemist juhatas ta 1932–1934 Rahva Heaolu Ministeeriumi haritlaste töötuse osakonda. 1933–1934 oli ta ajalehe Dienas Lapa toimetaja, 1935–1937 Riia linna 3. raamatukogu juhataja.

Pāvils Rozītis on maetud Riia metsakalmistule.

Kirjanduslik looming
--------------------

Pāvils Rozītise esimesed luuletused avaldati ajakirjanduses 1910. aastal. Esimene luulekogu Kaijas" ("Kajakad") ilmus samal aastal. Esialgu oligi Rozītis tuntud rohkem lüürikuna. Tema esimene lühiproosakogu "Es un viņas" ("Mina ja nemad") ilmus 1919. aastal. Psühholoogilises romaanidiloogias "Divas sejas" ("Kaks nägu", 1920) ja "Uguns ceļi" ("Tuli tõuseb", 1924) kujutas ta lõhestunud isiksuse traagikat. Romaanis "Ceplis" (1928, eesti keeles 1967) kritiseeris ta teravalt tõusikkodanluse tumedaid mahhinatsioone ja moraalitust. Romaanis "Valmieras puikas" (1936, eesti keeles "Valmiera poisid", 1984) kujutas ta kooliõpilaste elu ja 1905. aasta revolutsioonilisi sündmusi Valmieras. Rozītise viimane romaan "Zemes prieks" ("Maa rõõm", 1937) jäi lõpetamata.

Viited
------

1. ↑  inijs.id.lv/?s=news&fu=e&id=1323265143
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. september 2016. Vaadatud 22. mail 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**Classical Association** on Suurbritannias registreeritud, ent rahvusvahelise liikmeskonnaga teadusselts.

Classical Association asutati 19. detsembril 1903. Selle põhikirjaline eesmärk on edendada ja arendada klassikalise antiigi uurimist ja sellealast haridust ning suurendada avalikkuse teadlikkust antiigiuuringute panusest ja olulisusest hariduses ja ühiskonnaelus.

Classical Association annab välja teadusajakirju Classical Quarterly, Classical Review ja Greece & Rome ning regulaarset infobukletti Classical Association News (lühendatult CA News).

Organisatsioon korraldab iga-aastasi teaduskonverentse, mille toimumiskoht on mõnes Suurbritannia ülikoolis.

Organisatsiooni president vahetub igal aastal, kusjuures klassikalised filoloogid või antiikajaloo spetsialistid vahelduvad erialakaugemate antiigihuviliste inimestega (nt kirjanikud, ajakirjanikud, toimetajad).

Presidente
----------

* 1997–1998 Lindsey Davis, Suurbritannia romaanikirjanik

* 2006–2007 Malcolm Schofield, Cambridge'i Ülikooli professor
* 2007–2008 Robert Harris, Suurbritannia romaanikirjanik
* 2008–2009 Richard Seaford, Exeteri Ülikooli professor
* 2009–2010 Richard Stoneman, kauaaegne kirjastuse Routledge toimetaja, Exeteri Ülikooli aukülalisprofessor
* 2010–2011 Christopher Rowe, Durhami Ülikooli professor
* 2011–2012 Sir Peter Stothard, ajalehe The Times (1992–2002) ja Times Literary Supplement toimetaja
* 2012–2013 Robin Osborne, Cambdridge'i Ülikooli professor
* 2013–2014 Martha Kearney, Suurbritannia Radio 4 ajakirjanik
* 2014–2015 P. J. Rhodes, Durhami Ülikooli professor
* 2015–2016 Robert Crawford, Saint Andrewsi Ülikooli professor

Kirjandus
---------

* Christopher Stray, *The Classical Association: The First Century 1903–2003*. Classical Association, 2003. ISBN 0-19-852874-4

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
**Honda NSX** (***N**ew **S**portscar e**X**perimental* lühend) on Honda kaheistmeline keskmootoriga sportkupee.

1. põlvkond (NA1, NA2)
----------------------

NSX on kaheistmeline keskmootoriga tagarattaveoga sportauto, mida tootis Honda Jaapanis aastatel 1990–2005. 

Põhja-Ameerika ja Hongkongi turgudel müüdi seda **Acura NSX**-i nime all.

* 1. põlvkond1. põlvkond
* 1. põlvkond Type R1. põlvkond Type R
* 1. põlvkond Veliside1. põlvkond Veliside
* 1. põlvkond GT21. põlvkond GT2
* 1. põlvkond GT5001. põlvkond GT500

2. põlvkond
-----------

NSX-i nimi võeti uuesti kasutusele 2015. aastal, kui esitleti Põhja-Ameerika autonäitusel uut tootmisküpset Honda NSX-i. 

Tegu on hübriidajamiga sportautoga, millel on 3,5-liitrine kahe turboga V6 mootor ja kolm elektrimootorit. Käigukastiks on 9-käiguline topeltsiduriga automaatkäigukast ja auto on nelikveoline. 

Honda lõpetas NSXi tootmise lõpetati 2020. aastal, viidates kesistele müügitulemustele. 

* Honda NSX ideeautona Genfi autonäitusel (2012)Honda NSX ideeautona Genfi autonäitusel (2012)
* Honda NSX (2015)Honda NSX (2015)
* Honda NSX (2015)Honda NSX (2015)

Viited
------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Honda NSX** |
Kleisti asendikaart
**Kleisti** on asum Lätis, Riia linna Kurzeme rajooni osa pindalaga 18,730 km². Asub Spilve luhal Rītabuļļist ja Bolderājast lõunas, Imantast põhjas ja Spilvest läänes. Asumit eraldab Rītabuļļist Buļļupe. 215 elanikku (2010).

Suur osa asumist asub soisel ja madalal (0–2 meetrit üle merepinna) Spilve luhal. Kõrgeim koht ulatub küll 27 meetrit üle merepinna. Asumi põhjaosas asuvad Bolderāja-Priedaine luited. Ala kuivendamiseks on läbi aegade rajatud mitmeid kraave, nende seas on ka Hapakase kraav.

Enne Riia linnaga liitmist asus piirkonnas mitu mõisa, millest märkimisväärseim oli Kleisti mõis. Aastal 1873 ehitati Riia–Bolderāja vaheline raudtee, mis on praegu asumi idapiiriks. Pärast Läti iseseisvumist liideti piirkond Riiaga (1924). Piirkond jäi küll hoonestamata, alles XX sajandi teisel poolel rajati Kleistisse Läti Teaduste Akadeemia mikrobioloogia ja viroloogia instituut, praegu asub seal ka Läti biomeditsiini keskus.

* Bolderāja-Priedaine luitedBolderāja-Priedaine luited
* Kleistu ielaKleistu iela
* Apakšgravja ielaApakšgravja iela
* BumbukalnsBumbukalns

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kleisti** |

* Kleisti koduleht (*läti keeles*)

| * v
* r
Kurzeme rajooni asumid |
| --- |
| 
Āgenskalns **·**  Bolderāja **·**  Daugavgrīva **·**  Dzirciems **·**  Iļģuciems **·**  Imanta **·**  Kleisti **·**  Ķīpsala **·**  Rītabuļļi **·**  Spilve **·**  Voleri **·**  Zasulauks |
Klemens Wenzel Lothar Nepomuk, Metternich-Winneburg-Beilsteini vürst. Sir Thomas Lawrence'i maal.
**Klemens Wenzel Lothar Nepomuk, Metternich-Winneburg-Beilsteini vürst** (tuntud ka **kantsler Metternichi** või **vürst Metternichina**; 15. mai 1773 Koblenz – 11. juuni 1859 Viin) oli Austria riigitegelane ja kauaaegne riigikantsler (1821–1848).

Metternich pärines Vestfaali katoliiklikust perekonnast ning tegi juba 18. sajandi lõpul diplomaatilist karjääri ning resideeris 1801 Dresdenis (Saksimaa pealinnas), 1803 juba Berliinis. 1806, kui Saksa-Rooma riik kadus, asus Metternich tööle aga Austria keisri alluvana. 1808 määrati ta Austria välisministriks.

Metternich sai Austria poliitika peamiseks suunajaks 1809. aastal, peale seda, kui riik oli Napoleon I-lt rängalt lüüa saanud. Metternich suutis prantslaste keisri lepitada, aidates temaga naita Austria keisri Franz I tütre Marie Luise. Järgnevatel aastatel sai ta tuntuks oma ettevaatliku poliitikaga, mis tagas Austriale suhtelise rahu ja stabiilsuse. 1813. aastal liitus ta viimaks Napoleoni-vastase koalitsiooniga, kui läbirääkimised rahulepingu osas olid läbi kukkunud. 1815. aastal saavutas Metternich Viini kongressi kokkukutsumise, misjärel Austriast sai mõneks ajaks Euroopa diplomaatiliselt mõjukaim riik. Ka Euroopa kongressi-järgset ülesehitust ning riikidevahelisi liitudesüsteeme peeti väga suures osas just Metternichi teeneks, mistõttu on Euroopat aastatel 1815–1848 nimetatud ka Metternichi süsteemi Euroopaks.

25. märtsil 1821 sai Metternich Austria riigikantsleriks, mis tähendas tema kui Austria mõjukaima mehe positsiooni lõplikku kinnistumist. Kui keiser Franz I suri, sai võimule tema poeg Ferdinand I, kes oli vaimselt piiratud ja kannatas vesipealisuse all, mistõttu Metternichi tähtsus tõusis veelgi. Siiski hakkasid tema positsiooni õõnestama mitmed kadedad Habsburgide koja liikmed, kellest osa pooldasid liberaalsemat poliitikat, teised ei soovinud aga lihtsalt tema mõjuvõimu liigset kasvu. Seetõttu ei olnud Metternichil oma poliitika ajamine sugugi lihtne ning kui midagi ebaõnnestus, süüdistati selles vaid teda. Nii tekkis Metternichi suhtes üha suurem rahulolematus, mis kulmineerus 1848. aasta Märtsirevolutsiooni ajal, mil ta pidi riigikantsleri kohast loobuma ning Inglismaale põgenema. 1851. aastal tuli ta Viini tagasi ning oli keiser Franz Josephile mõjukas nõuandja kuni oma surmani 1859. aastal.
SD vormi käise märgistus
SD liikme vorm
**Sicherheitsdienst des Reichsführers SS** (lühend **SD**) oli Saksamaa natsionaalsotsialistliku partei sõjalise tiiva SS julgeolekuorgan. Algselt loodud parteisisese julgeoleku ja luureorganina, hiljem sulandus Julgeolekupolitsei Peaameti osana Saksamaa riiklikku sisejulgeolekuorganisatsiooni RSHA-sse 1938. aastal. 

Heinrich Himmleri algatusel moodustati 1931. aastal, kui SSi sisene luureteenistus. Alates 1932. aastast allus SD Reinhard Heydrichile, kuni ta tapmiseni 1942. aastal. 

SD peakorter asus Berliinis Prinz-Albrecht-Palais (Wilhelmstraße 102).

Ajalugu
-------

1934. aasta suvel kuulutati SD NSDAP ainsaks luureteernistuseks. Seejärel täpsustas Himmler SD ja Gestapo ülesandeid: SD pidi hakkama jälitama režiimi vastaseid ning Gestapo pidi tegelema välisvaenlastega. SD jälgis ulatuslikku informaatorite võrgustikku kasutades Saksamaa elanikkonda. Ligi 30 000 informaatorit teavitas SD-d riigis toimuvast ja suhtumisest võimude kehtestatud meetmesse ja seadustesse. 

Saksamaa Riigi Julgeoleku Peaameti Julgeolekuteenistus SD konkureeris ka Saksa sõjaväeluure Wilhelm Canarise Abwehriga ning rajas ka välismaal oma poliitilist teavet koguva luurevõrgustiku Julgeolekuteenistuse (*SD-Auslandsnachrichtendienst*).

Vaata ka
--------

* Riigi Julgeoleku Peaameti Julgeolekuteenistus
* Julgeolekupolitsei ja SD Eestis
* NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi Riikliku Julgeoleku Peavalitsus

Viited
------

1. ↑  Der Sicherheitsdienst (SD) - Deutsches Historisches Museum

Välislingid
-----------

* Bath, Matthias: *Der SD in Dänemark 1940-1945. Heydrichs Elite und der "Gegenterror"*. Neuhaus: Berlin, 2015, ISBN 978-3-937294-03-2.
* George C. Browder, Foundations of the Nazi Police State: The Formation of Sipo and SD, books.google.ee/books
Nõukogude delegatsioon Brest-Litovski rahuläbirääkimistel (1918). Pēteris Stučka teises reas vasakult teine, temast paremal Lev Trotski. Esimeses reas keskel Adolf Joffe
**Pēteris Stučka** (venepäraselt *Пётр Иванович Стучка*; 26. juuli (vkj. 12. juuli) 1865 Pakuļi talu, Koknese vald, Riia maakond, Liivimaa kubermang, Venemaa Keisririik – 25. jaanuar 1932 Moskva, Nõukogude Liit) oli läti kirjanik, ajakirjanik, jurist ja Vene NFSV ning Nõukogude Liidu riigitegelane. Ta oli üks Läti Kommunistliku Partei loojaid. 

Pēteris Stučka lõpetas 1888. aastal Peterburi Ülikooli õigusteaduskonna. Alates 1893. aastast tegutses Riias advokaadina. Ta oli üks liikumise "Uus vool" ("Jaunā strāva") juhte. Aastatel 1883–1891 ja 1895–1897 oli Stučka ajalehe Dienas Lapa toimetaja. Ta arreteeriti 1897. aastal ja saadeti järgmisel aastal välja Vitebskisse ja sealt 1899. aastal Vjatka kubermangu Slobodskoisse. 1903–1906 elas Vitebskis, seejärel Riias. 1907. aastal saadeti Pēteris Stučka Riiast välja ja ta asus elama Peterburi, kus töötas advokaadina ja osales Venemaa Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei tegevuses. Veebruarirevolutsiooni järel oli ta Venemaa Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei Peterburi linnakomitee liige.

20. märtsist kuni 4. septembrini 1918 oli ta Vene NFSV Justiitsrahvakomissariaadi rahvakomissar.

1918. aasta detsembrist kuni 1920. aasta jaanuarini oli Pēteris Stučka Läti Sotsialistliku Nõukogude Vabariigi Rahvakomissaride nõukogu esimees (valitsusjuht).

Pēteris Stučka abikaasa Dora Stučka (1870–1950) oli luuletaja Rainise noorem õde.

Urn Stučka tuhaga paigutati Moskva Kremli müüri sisse.

Aizkraukle linn Lätis kandis aastail 1967–1991 nime **Stučka**.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. oktoober 2016. Vaadatud 8. oktoobril 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**Honda F1** (inglise **Honda Racing F1 Team**) on endine Vormel 1 meeskond, Honda tehasemeeskond. 2006. aastast oli meeskonna ametlik nimetus Lucky Strike Honda F1 Racing Team.

Honda F1 meeskond tegi oma debüüdi Vormel 1-s 1964. aastal Saksamaa Grand Prix'il. Meeskonnana osaleti Vormel 1-s aastani 1968. Järgnevatel aastatel löödi vormelis kaasa Williamsi, McLareni ja BARi meeskondadega (meeskonnad kasutasid Honda mootoreid). Aastal 2005 ostis autokontsern Honda ära BARi omanikult British American Tobaccolt nende osaluse meeskonnas ning tekkis uus tehasemeeskond.

Meeskonnana pole suudetud maailmameistriks tulla ei sõitjate ega ka meeskondade arvestuses.

2006. 2007. ja 2008. aasta hooajal sõitsid meeskonnas Rubens Barrichello ja Jenson Button. Autodel kasutatakse Honda RA806E mootorit ja Michelini rehve.

2008. aastal kogus Honda 14 punkti ja sai 9. koha.

5. detsembril 2008 teatas Honda Motor Company tegevjuht Takeo Fukui, et majandusraskuste tõttu loobub ettevõte alates 2009. aastast Vormel 1 sarjas osalemisest ning paneb Honda F1 meeskonna müüki.

6. märtsil 2009 sai teatavaks, et Honda meeskonna ostis ära endine Ferrari tehniline juht Ross Brawn. Meeskond jätkab 2009. aasta hooajal tegevust Brawn GP nime all. Sõitjatena jätkavad Rubens Barrichello ja Jenson Button.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Honda F1** |

* Honda loobub osalemast F1-sarjas, Delfi, 5. detsember 2008
* Richards plaanib osta kriisis Honda vormel-1 meeskonna Postimees, 22. detsember 2008
* Mehhiko miljardär võib Honda vormel-1 meeskonna ära osta Postimees, 23. detsember 2008
* Brasiilia sponsorid tõttasid Hondale appi Postimees, 13. veebruar 2009
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Rootsi printsessist; eesnime kohta vaata artiklit Sibylla (eesnimi); kiirsöögiketi kohta vaata artiklit Sibylla (kiirsöögikett); naisennustaja kohta vaata artiklit Sibüll* |

---

Printsess Sibylla 1903ndatel
**Rootsi printsess Sibylla**, **Västerbotteni hertsoginna** (Sibylla (sünd. Sibylle) Calma Maria Alice Bathildis Feodora) (18. jaanuar 1908 Gotha – 28. november 1972 Stockholm) oli Rootsi printsi Gustav Adolfi abikaasa ja Rootsi kuninga Karl XVI Gustavi ema.

Vanemad ja vanavanemad
----------------------

Tema isa oli Charles Edward, Saksi-Goburgi-Gotha hertsog, ja ema Victoria Adelaide, Schleswig-Holsteini printsess. Emapoolsed vanavanemad olid Caroline Mathilde, Schleswig-Holstein-Sønderburg-Augustenburgi printsess ja Friedrich Ferdinand, Schleswig-Holstein-Sønderburg-Glücksburgi hertsog. Tema isapoolne vanaisa oli Leopold, Albany hertsog, kes oli Suurbritannia kuninganna Victoria neljas poeg.

Abielu
------

1932. aastal abiellus printsess Sibylla oma nõo, Rootsi printsi Gustav Adolfiga, Västerbotteni hertsogiga. Nii Sibylla kui ka Gustav Adolf olid kuninganna Victoria lapse-lapselapsed. Sibylla ei saanud kroonprintsessiks, kuna prints Gustav Adolf suri enne oma vanaisa (Gustav V).

Lapsed
------

* Margaretha
* Birgitta
* Désirée
* Christina
* prints Karl Gustav (hilisem kuningas Karl XVI Gustav)

Hilisemad aastad
----------------

Sibylla jäi leseks, kui 1947. aastal prints Gustav Adolf Kopenhaagenis lennuõnnetuses hukkus. Nende 1-aastane poeg Karl Gustav tõusis troonijärjekorras teisele kohale ning kolme aasta pärast sai temast kroonprints.

Pärast oma ämma, kuninganna Lovisa surma 1965.aastal, sai Sibyllast kuningapere vanim printsess ning ta toetas oma äia Gustav VI Adolfit.

Sibylla suri enne oma poja troonile tõusmist.

Natsism
-------

Kirjaniku ja ajakirjaniku Henrik Arnstadti väitel oli Sibylla nagu ta isagi Natsionaalsotsialistliku Saksa Töölispartei liige (NSDAP).

Tiitlid
-------

* Tema Kõrgus Saksi-Goburgi-Gotha printsess Sibylla, Saksimaa hertsoginna (1908–1932)
* Tema Kuninglik Kõrgus Rootsi printsess Sibylla, Västerbotteni hertsoginna (1932–1972)
Kanuumatk
**Kanuumatk** on sporditurismi üheks väljundiks ja see on ka veematka sünonüümiks. Kanuumatk on ideaalne võimalus looduses liikumiseks ja see sobib nii lastele kui ka pensionäridele, kuna kanuutamine ei nõua liigset füüsilist pingutust aga samas annab kehale paraja koormuse. Vee peal tuleb kasuks rahulik meel ning koostöö paadis viibijate vahel.

Tavaliselt sõidetakse matkal Kiili kanuudega, mis on Rootsis 10 aastat enimmüüdud mudel. Lisaks võimaldavad kanuud tänapäeval mahutada ühte paati korraga ka neli inimest. Tegemist on pikemate ja laiemate kanuudega, millel on roteeritud ühes tükis neljarealine iste. Kanuu istmed ja panipaigad toimivad õhupatjadena, mis muudavad veesõiduki uppumatuks.

Kanuumatkad ja Eesti jõed on justkui kokku loodud. Vee peal matkates saab piiluda sügavatesse laantesse, liivakivikanjonitesse ja ligipääsmatutesse rabadesse ning adrenaliini pakuvad ka väikesed kärestikud.

Kanuumatkad Eestis
------------------

Eesti on tänu rohketele jõgedele heaks piirkonnaks kanuumatkajatele. Populaarsemad jõed kanuumatkamiseks on: 

* Võhandu jõgi, mis on Eesti pikim matkajõgi ja matkamise ajal saab näha liivakivipaljandeid, veskikohti ja väikeseid kärestikke;
* Ahja jõgi Põlvamaal, mis on üks tuntumaid ja kaunemaid veematkajõgesid Eestis ning seal matkates kohtab liivakivipaljandeid, taevaskodasid, koopaid, ülevoole ja kärestikke;
* Amme jõgi Tartumaal, mis algab Kuremaa järvest ja suubub 59 km pärast Emajõkke;
* Võrumaal asuv Võhandu selgeveeline ja väikeseid kärestikke täis Pühajõgi;
* Põlvamaal asuv Piusa jõgi, mis liigub läbi Vene piiri ning kanuusõit kulgeb mõnusalt ja pingevabalt;
* Põlvamaal asuv Mädajõgi, mis on piiriks Eestimaa ja Setomaa vahel ning jõgi on rahuliku vooluga ning langusteta.

Kanuumatkad võivad kesta alates kahest-kolmest tunnist kuni ühe- ja mitme päevani välja.

Soovitused kanuumatkajatele
---------------------------

Alustavale kanuumatkajale soovitatakse matka Ahja jõel. Suvel sõita 2-3 tundi 12 km pikkusel jõel on algajale piisav. Adrenaliini pakuvad kiirevoolulisemad kohad, kärestikud, looked ning raagus puud vee kohal.

Loodussõbrad saavad veelinde, kopraid, metssigu või põtru vaadelda Mädajõel.

Edasijõudnutele sobib Võhandu jõgi, kuna see on Eesti pikim veekogu ning seal sõitmine nõuab tehnilisi oskusi. Jõel saab ette võtta kuni nädalapikkuse matka.

Varakevadel Võhandu ja Piusa jõel sobib matkata juba asjatundjatel. Suur voolukiirus nõuab sõiduvõtete valdamist ning ka eririietust.

Kui Eestile on tiir peale tehtud, siis tasub vaadata naabrite, lätlaste poole. Ogre, Koiva, Salatsi ja Irbe on head näited mitmekesistest ning põnevust pakkuvatest jõgedest.

Vaata ka
--------

* sporditurism
* kanuu
* Eesti jõgede loend

Viited
------

1. ↑  "Kanuumatkad". *nelson.ee*. Vaadatud 28.11.2019.
2. ↑  "Kanuumatkad Lõuna-Eesti jõgedel". *loodusturism.ee*. Vaadatud 28.11.2019.
3. ↑  "KANUUMATKAD". *kanuu.ee*. Vaadatud 28.11.2019.
4. ↑  "Kanuu- ja paadimatkad". *Puhka Eestis*. Vaadatud 28.11.2019.
5. 1 2 3 4 5 6 7  "Kanuumatkad Eesti jõgedel". *matkajuht.ee*. Vaadatud 28.11.2019.
"Tractatus de formatione foetus", 1672
**Claude Clerselier** (1614–1684), Pariisis sündinud ja surnud prantslane, oli René Descartesi teoste tõlkija ja toimetaja.

Claude Clerselier oli Luynesi hertsogi kaastööline Descartesi "Meditatsioonide" (ilmunud ladina keeles 1641) esimese prantsuskeelse tõlke (ilmunud 1647) loomisel. Selle töö käigus kohtus ta 1644. aastal ka Descartesiga ning oli tema lähedane sõber viimase surmani 1650. aastal. Lisaks "Meditatsioonide" tõlkimisele toimetas Clerselier ulatuslikult ka Claude Picot Descartesi "Printsiipide" tõlget selle neljandaks Pariisi väljaandeks 1681. aastal .

Suurima tuntuse on Clerselier pälvinud Descartesi kirjade tõlkija ja toimetajana (ilmunud kolmes köites 1657, 1659, 1667). Seejuures on uurimuste käigus täheldatud tema toimetamistegevuse ulatuslikkust, mis seisnes lõikude kustutamises ja lisamises  ning äärmuslikul juhul koguni kirja fabritseerimises. Seda kõike eesmärgiga säilitada kuvand Descartesist kui katoliiklikust filosoofist. Sarnastel põhjustel on ta väidetavasti ulatuslikult kohendanud ka Descartesi traktaati "Inimene" selle 1664. aasta väljaandes.

Viited
------

1. 1 2  Delphine Kolesnik-Antoine, "Clerselier" - in , *The Cambridge Descartes Lexicon*, ed. Dr. Larry Nolan
2. ↑  Richard Watson, *Cogito, Ergo Sum: The Life of René Descartes*, David R. Godine, 2002, lk. 22
3. ↑  Giulia Belgioioso, "Un faux de Clerselier" - *Bulletin cartésien XXXIII*, *Archives de Philosophie*, Tome 68/1, trad. L. Renault, 2005
Timmo Tammemäe ja Sander Linnuse maailmarekordi trajektoor 17. aprillil 2021
**Sirgjoonejooks** ehk **otsejooks** on jooksuspordi ala, milles kaardil sirgjoone moodustav distants läbitakse maastikul. Võistlusspordina harrastades on eesmärk läbida võimalikult pikk distants sirgjoonest kõrvale kaldumata.

Jooksuala maailmarekord kuulub Timmo Tammemäele ja Sander Linnusele, kes 17. aprillil 2021 läbisid 58,2 kilomeetri pikkuse sirgjoone Suurupist Järvamaale. Eesti rekordit hoiab Alexander Khalyapin 136,3 kilomeetriga.

Reeglid
-------

Sportlase ülesandeks on läbida distantsi maastikul kujuteldavat sirgjoont pidi nii, et joonest ei kalduta kõrvale rohkem kui 100 meetrit, mistõttu võib nimetada ala ka koridorijooksuks. Maailmarekordi katsel võib kasutada üksnes kompassi ja kaarti, Eesti meistrivõistlustel on olnud GPS-seadmete kasutamine lubatud ja võib liikuda ka mööda teid.

Ajalugu
-------

Spordiala on tekkinud kunsti ja spordi vastastikuses dialoogis, selle ajalugu võib seostada 2011. aastal nelja matkaja avaliku katsega minna sirgjoont pidi Tallinnast Tartusse. Võistlusspordina on sirgjoonejooksu hakatud Eestis harrastama COVID-19 karantiini ja piirangute tingimustes, esimene maailmarekord oli registreeritud 18. novembril 2017 Rootsis, kus Martin Regborn, Viktor Larsson ja Jakob Wallenhammar läbisid 31,7 kilomeetrit.

Vaata ka
--------

* Suundorienteerumine

Viited
------

1. ↑  Janek Oblikas (18. aprill 2021). "Timmo Tammemäe ja Sander Linnus püstitasid ebatavalisel jooksualal uue maailma tippmargi". *Marathon100*. Vaadatud 18. aprill 2021.
2. 1 2  Petteri Jokela (28. aprill 2020). "Eesti Meistrivõistlused Sirgjoonejooksus 2020". *ultrajuoksu.fi*. Vaadatud 18. aprill 2021.
3. ↑  "Suur Igavesti Kestev Sirgjoonejooksuedetabel". Vaadatud 19. aprill 2021.
4. ↑  Liisi Alamaa (7. mai 2020). "111 kilomeetrit sirgjoonejooksu läbi Eestimaa: loovus, valu ja mentaalne äng". *Rahvusringhääling*. Vaadatud 18. aprill 2021.
5. ↑  Reigo Kimmel (26. aprill 2020). "Kas sirgjoon on kunst?". Vaadatud 18. aprill 2021.
**Kleinomachos** (kreeka Κλεινόμαχος; 4. saj. eKr) oli vanakreeka filosoof, Megara koolkonna esindaja, kes oli pärit Thurioi kolooniast Suur-Kreekas.

Teda on nimetatud Megara Eukleidese järeltulijana ning väidetavasti andis ta Megara koolkonna loogikaküsimustega tegelud suunale dialektilise koolkonna nime. Diogenes Laertiose väitel oli Kleinomachos esimene, kes kirjutas aksioomidest (vanakreeka ἀξίωμα), predikaatidest (vanakreeka κατηγόρημα) ja muudest seesugustest (st loogika) mõistetest. Suda väitel oli Kleinomachos Ahhaia Brysoni õpetaja.

Väidetavasti oli Kleinomachos ühe Speusippose kadunud dialoogi nimitegelane.

Kleinomachose teostest ja seisukohtadest ei ole teadaolevalt fragmente ja parafraase säilinud.

Viited
------

1. 1 2 3  Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamat, lõik 112
2. 1 2  "Suda", artikkel "Sokrates[*alaline kõdulink*]" Σ 829, tõlkinud Oliver Phillips
3. ↑  "Suda", artikkel "Pyrrhon[*alaline kõdulink*]" Π 3238, tõlkinud David Whitehead
4. ↑  Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" IV raamat, lõik 4
Karl von Bülow
**Karl Wilhelm Paul von Bülow** (24. aprill 1846 – 31. august 1921) oli Saksamaa sõjaväelane, teise armee juht Esimese maailmasõja alguses.

Von Bülowi armee tungis sõja alguses Kesk-Belgiasse ning vallutas augusti lõpus Namuri kindluse ning lõi järgnevalt mitmes lahingus Prantsuse viiendat armeed. Samas tekkis Bülowil vastuolusid nii Saksa esimese armee juhi Alexander von Klucki, kes arvas, et Bülow liigub edasi liialt aeglaselt, kui ka kolmanda armee ülema Max Klemens von Hauseniga, kes Bülowi enese arvates liialt aeglaselt liikus. Kui sakslased olid jõudnud Pariisi lähistele, hakkas nii Bülowile kui ka Kluckile muret tegema tühik, mis jäi nende armeede vahele ning nõnda liikus Kluck otse lõunasse, selle asemel, et Schlieffeni plaani kohaselt mööduda Pariisist lääne suunas. Klucki armee venis liialt mööda rinnet välja ning järgnenud prantslaste vastupealetungis, mis sai tuntuks Marne'i lahingu nime all, löödi sakslased tagasi. Bülow jäi teise armee juhatajaks kuni 1915. aastani, mil ta elas üle südameataki. Aastal 1916 läks Bülow lõplikult erru. 

Karl von Bülow suri 1921. aastal Berliinis.

Auastmed
--------

| Aasta | Kuupäev |  | Auaste |
| --- | --- | --- | --- |
| 1893 | 17. juuni |  | ooberst |
| 1897 | 22. märts |  | kindralmajor |
| 1900 | 22. mai |  | kindralleitnant |
| 1904 | 15. september |  | ratsaväekindral |
| 1912 | 1. oktoober |  | kindralooberst |
| 1915 | 27. janauar |  | kindralfeldmarssal |
Plekk-katuse värvivalik
**Plekk-katus** on üks populaarsema katusekattematerjaliga katuseid tänu oma soodsale hinnale, vastupidavusele ja laiale värvivalikule.

Korrektselt paigaldatud, hästi hooldatud plekk-katuse eluiga võib olla kuni 100 aastat. Kuna plekk-katus ei ima niiskust, on see vastupidav Eesti kliimale omastele suurtele temperatuurikõikumistele, tuulele, vihmale ja lumele. Katuse õige paigaldamine tagab vastupidavuse ka tormidele.

Pleki pind takistab sambla vohamist ja prahi kogunemist. See on kerge, sobib kohandamiseks olemasolevale katusele, ühes tükis katusepaanid teevad katusevahetusprotsessi kiireks ja lihtsaks. Plekkkatuseid tehakse eri profiilides: kiviprofiil, trapetsprofiil, klassikprofiil, valtsprofiil, kandvad profiilid. Plekk-katuse miinuseks on vihmase ilmaga tekkiv müra.

Kivipuistega plekk-katus
------------------------

Kivipuistega plekk-katusematerjalil on naturaalse katusekivi efekt, mille annab see, et plekk on kaetud ehtsa kivipuistega. Kivipuiste kaitseb katust kriimustuste eest ning summutab vihmamüra. Naturaalsel kivil baseeruv materjali pealmine kiht on pleekimiskindel ning sellesse on lisatud aineid, mis hoiavad ära sambliku tekke 7–10 aasta jooksul. Eluiga 60–100 aastat.

Valtsplekk-katus
----------------

Plekk-katuse kattena kasutatakse ka valtsplekk, mille kestvus on sõltuvast pleki kvaliteedist 30–100 aastat. Valtskatus kinnitatakse katusele spetsiaalsete klambritega, seejuures plekipaane kruviaukudega läbistamata. Kõik sõlmed ja liited ühendatakse valtsimise teel. Valtsimine võimaldab ühendada väga erikujulisi pindu ning teostada korrektsed liited katusel ettetulevate väljaehitiste ja läbiviikudega – on selleks siis korsten, vintskapid, aga ka keerukamad uugid, parapetid, luugid jms.

Lisaks valtsimisele on võimalus plekk-katuse paanid kinnitada katusele kruvidega, nii et liitekohas varjab üks paan eelmise paani kruvirea. Kruvidele mõeldud augud on tehases ettevalmistatud, piklikud avad, arvestamaks temperatuurierinevusest põhjustatud soojuspaisumist. Sellised katused vajavad rohkem kallet, kuna liitekohad ei ole nii veekindlad, kui valtsplekil. Selline meetod on võrreldes valtsplekiga soodsam ja töö kiirem.

Tsingitud terasplekk
--------------------

Tsingitud terasplekki kasutatakse näiteks tootmis- ja abihoonetel. Samuti muinsuskaitsealustel hoonetel, kus pole lubatud kasutada eelvärvitud materjale ning on ette antud ka pleki minimaalne paksus. Tsingitud terasplekk on saadaval erineva tsingikihi paksusega (grammi ruutmeetri kohta).

Välislingid
-----------

* Pros & Cons of Metal Roofing (inglise keeles)
Kleobulos kujutatud keskaegse õpetlasena "Liber chronicarum"'is
**Kleobulos** (kreeka Κλεόβουλος; 6. sajand eKr) oli vanakreeka mõtleja, kes oli pärit Lindose linnast Rhodose saarel, ühe väite kohaselt aga hoopis Kaariast. Kleobulost on tavapäraselt nimetatud seitsme targa hulgas.

Kleobulosest ei ole kuigi palju teada ning olemasolevastki teabest moodustab suure osa Diogenes Laertiose kirjutatu teoses "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest", mille I raamatus on Kleobulosele pühendatud eraldi peatükk Muuhulgas on väidetud, et Kleobulos oli tähelepanuväärselt ilus ja tugev ning oli õppinud Egiptuse filosoofiat. Kleobulos lõi mõistatusi, millest mõned Diogenes Laertios oma teoses ka esitab.

Kleobulose teostest ei ole midagi säilinud ning Diogenes Laertiosegi esitatud Kleobulose kiri Solonile on ilmselt hilisem filosoofiline harjutus ja mitte Kleobulose enda looming.[*viide?*] Kleobulosel oli ilmselt tütar Kleobuline, kes oli samuti mõistatuste looja ja luuletaja.

Viited
------

1. 1 2 3  Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" I raamat, lõik 89
2. ↑  Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" I raamat, lõigud 89–93
3. ↑  Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" I raamat, lõigud 89-92
Sünkroonkompensaator Templestowe’ alajaamas Austraalias. Kolmefaasiline sünkroongeneraator, vesinikjahutusega, 750 p/min, 125 Mvar, 22 kV ja kuni 3,28 kA; ergutussüsteemi pinge 300 V ja vool kuni 1,2 kA
**Sünkroonkompensaator** (inglise keeles *synchronous condenser*) on elektroenergeetikas sünkroonmasin, mida aga ei kasutata ei mootori ega generaatorina, vaid see töötab ainult tühikäigul ja genereerib induktiivset või mahtuvuslikku reaktiivvõimsust väga laias reguleerimisvahemikus. Välja arvatud väikesed energiakaod, nt tingituna hõõrdumisest, on tarbitav efektiivne elektrivõimsus peaaegu null, sest masina võlli mehaaniliselt ei koormata. See erineb oluliselt sünkroongeneraatorite, näiteks turbogeneraatorite tavapärasest rakendusest, mille puhul reaktiivvõimsuse reguleerimine toimub tavaliselt võimsusteguri vahemikus 0,8 induktiivne kuni 0,9 mahtuvuslik.

Sünkrokompensaatoreid kasutatakse omavahel ühendatud elektrivõrkudes, et mõjutada ja juhtida energiavoogusid eesmärgil vähendada ülekandekadusid. Sünkroonkompensaatorid paigaldatakse peamiselt keskalajaamadesse, sest seal puuduvad sünkroonmasinad (nagu need on näiteks elektrijaamades, töötades vajadusel sünkroonkompensaatoritena) ja puuduvad ka muud koormuse reguleerimise meetodid, nagu faasinihketrafod või elektrooniliselt juhitavad staatilised faasinihutid (nt FACTS) või kui neid pole otstarbekas kasutada majanduslikel põhjustel.

Ehituselt vastab sünkroonkompensaator ligikaudu turbogeneraatorile, sarnased on ka abisüsteemid, nagu määrdeõlivarustus, generaatori laagrite ventilatsioon ja jahutus ning vajadusel vesiniku- ja tihendusõli toiteallikas, ergutussüsteem ja trafo võrku ühendamine kaitselülitite abil. Sünkroonkompensaatori nimipinge sõltub süsteemi nimipingest ja jääb tavaliselt vahemikku 10,5 kV kuni 27 kV.

Nagu kõigi sünkroonmasinate puhul, ei saa sünkroonkompensaator iseseisvalt käivituda. Seetõttu kiirendatakse see võrguga sünkroniseerimise olekusse käivitusseadmega (nt kolmefaasilise asünkroonmootori) või suuremate kooruste korral koormuskommutatsioonmuunduri (LCI, *Load Commutated Inverter*) abil. Kui käivituse ja sünkroniseerimise protsess on lõpule viidud, töötab kompensaator võrgus praktiliselt tühikäigul. Töötamise ajal on aktiivsed ainult faasimuunduri tühi- ja reaktiivvoolukaod, samuti abisüsteemide omatarbe energia. Ergutussüsteemi ergutusvoolu suuruse määrab võrgu poolt vajatav reaktiivenergia.

Sünkroonkompensaatorid on enamasti näivvõimsusega üle 40 MVA. Sageli kasutatakse sünkroonkompensaatoritena töö lõpetanud elektrijaamade turbogeneraatorid koos neile käivitusseadme lisamisega.

Vaata ka
--------

* Paindlik vahelduvvoolu ülekandesüsteem (FACTS)
* Staatiline sünkroonkompensaator (STATCOM)
* Staatiline reaktiivvõimsuse kompensaator (SVC)

Välislingid
-----------

* Synchronous condensers : the smart solution for modern grids (PDF), 2022
**Karla Evald Liivola** (kuni 1935. aastani **Karl Evald Krikmann**; 31. mai 1889 Käru küla, Salla vald, Virumaa – 26. veebruar 1982 Perstorp, Rootsi) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).

Alghariduse omandas Rakvere linnakoolis ja Tallinna kaubanduskoolis, täiendades haridust iseõppimise teel. 1911—1912 õppis Saksamaal Wismari akadeemias masinaehitust ja elektrotehnikat. 1913—1916 a. töötas Siberis kodukooliõpetajana, raamatupidajana ning korrespondendina. 1916 mobiliseeriti ta Vene sõjaväkke, kus 1917. aastal lõpetas lipnikuna Irkutski sõjakooli. 

Pärast seda teenis Tartu Eesti tagavarapataljonis. Eesti Vabadussõja algul organiseeris Salla vallas Kaitseliitu, teenis siis II Tallinna Kaitsepataljonis, kust 1919. a. märtsis üle viidi soomusrongide diviisi, kus teenis sõja lõpuni. 1927. aastal lõpetas kõrgema sõjakooli ja määrati teenistusse sõjavägede staapi. 1930 määrati ta sõjavägede staabi raamatukogu juhatajaks. Kolonelleitnandiks ülendatud 24. veebruar 1938. 

1944. aastal põgenes Saksamaale, kus 1945–1953 oli põgenikelaagris Lübeckis. 1953. aastal siirdus Rootsi Perstorpi.

Viited
------

1. ↑  "Sünnipäevi. Kol.-ltn K. LIivola 50-aastane". *Uus Eesti*. 30.05.1939. Vaadatud 29.09.2021.

Kirjandus
---------

* Sõjamehe vaimutoit. Esmaspäev, 8. detsember 1935, nr. 49, lk. 5.
Lehtmetalli mehaaniline painutuspink
**Plekipainutuspink** on igasuguse pleki ja lehtmetalli painutamiseks mõeldud seade.
Enim kasutavad plekipainutuspinki plekksepad ning teised vastava ala spetsialistid. 
Seade annab plekksepale võimaluse tekitada plekile soovitud kohta ning soovitud nurga alla painutus.
Seadme tööpõhimõte seisneb selles, et seadme vahele lükatakse eelnevalt mõõtu lõigatud plekktahvel. Seejärel pigistab seade tahvli kinni ning tekitatakse plekile soovitud nurga alla painutus.

Otstarve
--------

Plekipainutuspingi otstarve on lihtsustada ning kiirendada plekkseppade tööd.
Seade võimaldab teha sirget ning kvaliteetset painutust ka mitmemeetristele plekktahvlitele. Lisaks on mõnele painutuspingile lisatud ka lõikamisfunktsioon. See tähendab, et plekksepp saab suurest plekirullist tõmmata sobiva pikkusega pleki masina vahele ning teha lõike. Seejärel saab plekksepp juba lõigatud tükile masinaga sobiva kuju painutada.
Plekipainutuspinki kasutatakse näiteks katuste harja- ning ääreplekkide tegemiseks, aknalaudade painutamiseks, korstnapitsile plekk-kaitse tegemiseks ning väga paljudesse muudesse kohtadesse sobiva kujuga plekkdetailide tegemiseks.

Plekipainutuspinkide liigitus
-----------------------------

Põhiliselt eristatakse kolme tüüpi painutuspinke:
Mehaaniline painutuspink - pleki painutamine soovitud nurga alla toimub mehaaniliselt ehk füüsiliselt plekksepa käte jõu abil.
Elektriline painutuspink - pleki painutuseks kasutatakse elektrimootorit
Hüdrauliline painutuspink - pleki painutus toimub hüdrauliliselt.

Viited
------

1. ↑  "Hüdrauliline masin". 14.04.2020.
2. ↑  Andreas Velling. "Sheet Metal Bending – Methods, Design Tips & K Factor". *Engineering Blog*. Vaadatud 13.06.2020.
**Sünkroondetekteerimine** on signaali s(t) detekteerimine (muundamine) tugisignaaliga juhitud alalduslülituse või kordistusseadme (analoogkordisti) ehk sünkroondetektori abil.

Matemaatiliselt vastab sellisele muundamisele signaali kordistamine tugisignaalile vastava ajalise matemaatilise funktsiooniga sref(t). 

Sünkroondetekteerimise matemaatiline kirjeldus vastab korrelatsiooni leidmisele nende kahe funktsiooni vahel, kuid paljudel juhtudel selle erinevusega, et integreerimise asemel on kasutatud keskmistamist madalpääsfiltri abil.

Siinuseliste signaalide või signaali siinuseliste (harmooniliste) komponentide puhul vastab see Fourier' teisendusele vastava siinuselise signaali sagedusel.

Sünkroondetekteerimist kasutatakse faasitundlike mõõtmiste ehk vektormõõtmiste juures. Sünkroondetekteerimisel põhinevad paljud vektorvoltmeetrid, sünkroonvõimendid (*lock-in amplifiers*), komplekstakistuse mõõturid (sh enamik L- ja C-mõõtureid), elektroonsed vattmeetrid ja muud elektroonsed mõõteseadmed.

Sünkroondetekteerimise sünonüüm on sünkroonne alaldamine, mis on tihti kasutusel alaldiga toiteseadmetes (toitealaldites).
Kalkahju dolomiidipaljand Peetri jõe ääres on Eesti devoni lubjakivide kõige paremini vaadeldavaid paljandeid
**Pļaviņase lade** on ülemdevoni ladestiku regionaalne lade. Pļaviņase lademe all lamab Amata lade ja temal lasub Dubniki lade. Lademe vanus on 370...364 miljonit aastat.

Ladet hakkas esimesena eristama P. Liepiņš aastal 1951. Lademe neostratotüübiks on Irboska paljand. Üleilmses standardis vastab sellele Frasnesi lade, litostratigraafiliselt vastavad sellele umbkaudu Chudovo, Pskovi ja Snetnaya Gora kihistu.

Lademe paksus Eestis on 27–32 m. Lätis on selle paksus valdavalt 11–15 meetrit, kaguosas kuni 20 meetrit, Läti kirdeosas Riia–Pihkva maantee ümbruskonnas aga kuni 50 meetrit. Läti aladel lasub Pļaviņase lademel Salaspilsi lade. Lade jaguneb kolmeks alamlademeks (Snetnaya Gora alamlade, Pihkva alamlade ja Chudovo alamlade).

Lade avaneb Lätis 1–10 kilomeetri laiuse ribana, Läti ida- ja keskosas on lademel aga veel teine avamusala, mis on kuni 10, kohati aga kuni 40 kilomeetrit lai. Lade paljandub näiteks Venta, Abava, Gauja, Dubna ja Palsa jõe kallastel, samuti ka Daugava kallastel Līvānist Riiani. Selle tüüppaljand ujutati Pļaviņase hüdroelektrijaama rajamisel üle. Eestis paljandub lade näiteks Peetri jõel Kalkahju juures.

Lademe kivimkoosseisus on palju dolokivi, domeriiti ja lubjakivi. Lätis esineb lademes kohati ka liivakivi.

Viited
------

1. 1 2 3 4  EE 12. köide, 2003: 417.
2. ↑  Stratigraafia terminoloogia
3. ↑  Latvijas ģeoloģiskā karte M 1:500 000 – Latvijas Universitāte
4. ↑   (vaadatud 08.03.2013)

Devoni lademed (Balti stratigraafia)

Tilžė **·** 
Ķemeri **·** 
Rēzekne **·** 
Pärnu **·** 
Narva **·** 
Aruküla **·** 
Burtnieki **·** 
Gauja **·** 
Amata **·** 
Pļaviņase **·** 
Dubniki **·** 
Daugava  

vanemad lademed  nooremad lademed
**Pleegitamine** ehk **pleegitus** (inglise *bleaching*) on mingi materjali või eseme heledamaks või värvusetuks muutmine. 

Pleegitamine võib olla vajalik riide, paberi, tselluloosi, naha, plasti, õli, rasva, suhkru ja muude ainete, materjalide või esemete värvuse eemaldamiseks (valgendamiseks) või selle intensiivsuse vähendamiseks.

Tänapäeval kasutatakse pleegitamiseks keemilisi **pleegiteid** (*bleach*), põhiliselt oksüdeeriva toimega klooriühendeid (naatriumhüpoklorit, kaltsiumhüpoklorit) või peroksiide (vesinikperoksiid, naatriumperkarbonaat). Tarvitatakse ka redutseerijaid (vääveldioksiid, naatriumsulfit). Paljud pleegitid on ühtlasi ka desinfitseerivate omadustega, selliseid kasutatakse näiteks ujulates desinfitseerimiseks. 

Värvide ja pigmentide värvus tuleneb kromofooridest, valgusega interakteeruvatest molekulidest. Pleegitavad ained toimivad kromofooridele, lõhkudes neid või muutes nende keemilisi sidemeid. 

Ka päikesevalgus (põhiliselt UV-kiirgus) lõhub kromofoore ja toimib pleegitina. Valguse käes toimub esemete naturaalse värvuse või värvkatte pleekimine. Päikesevalgust on kasutatud maailmas juba ammustest aegadest niisutatud kangaste valgendamiseks. Eestis laotasid talunaised oma kodukootud kangad kevadel pikemaks ajaks lumele (see hoidis kanga niiske) päikese kätte pleekima.

Vaata ka
--------

* Kromofoor
* Värvus
* Oksüdatsioon
See artikkel See artikkel räägib keelelisest terminist.  Bioloogia termini kohta vaata artiklit Sünonüüm (bioloogia).  

---

**Sünonüüm** (vanakreeka sõnast *synōnymos* 'kaasnimeline') on häälikuliselt erinev, kuid tähenduselt sarnane või väga lähedane sõna.

**Täissünonüüm** on teise sõna/sõnaühendiga tähenduse poolest täiesti samane, **osasünonüüm** (täissünonüüm: **lähisünonüüm**) on teise sõna/sõnaühendiga tähenduse poolest lähedane, osalt sarnane sõna/sõnaühend.

Sünonüümid jagunevad leksikaalseteks ja grammatilisteks sünonüümideks.

**Leksikaalsed sünonüümid** on sünonüümid, mis on kujult üksteisest erinevad, kuid tähenduse poolest sarnased või lähedased samast sõnaliigist sõnad. Näiteks *ämber* – *pang*.

**Grammatilised sünonüümid** on sünonüümid, mis on leksikaalselt samasisulised, aga grammatiliselt vormistuselt erinevad keelendid. Näiteks *nahkjas* – *nahataoline*.

Vaata ka
--------

* antonüüm
* homonüüm
* Sünonüümia

Viited
------

1. ↑  "täissünonüüm". *sonaveeb.ee*. Sõnaveeb. 13. oktoober 2021. Vaadatud 15. aprillil 2023. (nt ligidal ja lähedal)
2. ↑  "osasünonüüm". *sonaveeb.ee*. Sõnaveeb. 13. oktoober 2021. Vaadatud 15. aprillil 2023. (nt kassipoeg ja kassipoiss)

Välislingid
-----------

* Eesti keele tesaurus (*sellelt veebilehelt on võimalik leida eesti sõnade sünonüüme*)