recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vahur Sova** (sündinud 9. aprillil 1956 Suure-Jaanis) on eesti arhitekt.

Keskhariduse omandas Vahur Sova Suure-Jaani Keskkoolis aastatel 1963–1974. Aastatel 1974–1979 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis majandusküberneetikat. Arhitektuurialase kõrghariduse omandas Vahur Sova Tallinna Kunstiülikooli arhitektuuriosakonnas aastatel 1987–1992.

Aastatel 1979–1981 töötas Vahur Sova ENSV Rahandusministeeriumi Koosseisude Valitsuses. 1984. aastast töötas ta Kultuurimälestiste Riikliku Projekteerimise Instituudis eelarvestaja-insenerina. 1991–1995 töötas Sova E. Laansoo Arhitektuuribüroos ning aastatel 1996–1999 M. Pressi Arhitektuuribüroos. Vahepeal vabakutselise arhitektina tegutsenud Vahur Sova töötab 2009. aastal arhitektuuribüroos Teigar Sova Arhitektid OÜ.

Suure osa Vahur Sova teostest moodustavad elumajad. Suurematest ühiskondlikest hoonetest kuuluvad tema loomingusse näiteks Tartu Zeppelini keskus ja Pargi lasteaed Viimsis. Tema töödele on iseloomulik mitmekülgne materjalikasutus, põnev mahujaotus ja funktsionaalne plaanilahendus.

Töid
----

* eramu Tuule 16
* eramu Vaalu 7
* eramu Hiieotsa tee1
* korterelamu Tammiku 2, Jüri
* eramu Merirahu 66, Tallinn
* eramud Kapteni 5 ja 7, Tartu
* Pargi lasteaed Viimsis
* Zeppelini keskus Tartus

Muud
----

Vahur Sova on 1999. aastast Eesti Arhitektide Liidu liige.

Allikad
-------

1. "Eesti Arhitektie Liidu liikmed, Vahur Sova".
2. "Vahur Sova ei tahtnud Zeppeliniga šokeerida". *Tartu Postimees*. 17. november 2005.
3. Sauter, Peeter (11. november 1999). "Vahur Sova ja ta majad". *Eesti Ekspress*.

Välislingid
-----------

* Teigar Sova Arhitektid
**Naatriummääre** ehk **konstaliin** on õlist ja seebist koosnev määre, mis võib töötada kuni 120 °C. Vee toimel laguneb algkomponentideks: õliks ja seebiks.

Mootoriõli
Õlid ja määrded

Aparaadiõli | Avioõli | Baasõli | Destillaatõli | Diestrid |
Diisliõli | Elektroreoloogiline vedelik | EM-määre | Emulsioon | Fluoritud õli | Grafiitmääre | Hüdroõli | Hüpoidõli | Immutusõli | Isolatsiooniõli | Jääkõli | Kaabliõli | Karastusõli | Kastoorõli | Kellaõli | Kolloidne grafiit | Kompaundõli | Kompressoriõli | Kondensaatoriõli | Kondiõli | Konserveerimismääre | Konstaliin | Külmutiõli | Kütteõli | Ligroiin | Lihvõli | Linaõli | Loputusõli | Magnetvedelik | Manusteta õli | Masinaõli | Metallitöötlusõli | Mineraalõli | Mittelenduv õli | Molübdeensulfiid | Mootoriõli | Määrdeõli |Naatriummääre | Oliiviõli | Parafiin | Petrolaatum | Petrooleum | Polüglükoolõli | Põlevkiviõli | Rafineeritud õli | Rapsiõli | Rasketööõli | Rasv | Rasvõli | SHC-õli | Silikoonõli | Silindriõli | Solaarõli | Solidool | Spindliõli |Sööbekindelõli | Sünteetiline määre | Sünteetiline õli | Taimeõli | Talveõli | Tavott | Teljeõli | Tihendusmääre | Trafoõli | Transmissiooniõli | Trossimääre | Tseresiin | Turbiiniõli | Tööstusõli | Vaakumõli | Valgeõli | Tehniline vaseliin | Vaseliinõli | Värtnaõli | Õmblusmasinaõli | Üldmasinaõli |
**Karl Ernst von Baeri preemia** (Karl Ernst von Baeri auhind) oli auhind, mida aastail 1976–2004 andis välja Eesti Teaduste Akadeemia. 

Preemia eesmärgiks oli (22. juunil 1999 kinnitatud statuudi kohaselt) "esile tõsta Eestis saadud uurimistulemusi bioloogia, geograafia ja geoloogia erialal, mille arendamisel Karl Ernst von Baeril oli silmapaistvaid saavutusi". Preemiat anti välja iga nelja aasta tagant ning auhinnasaajad tehti teatavaks Baeri sünniaastapäevaks (28. veebruar).

2004. aastal välja antud preemia jäi viimaseks, sest Eesti Teaduste Akadeemia juhatus võttis vastu otsuse ümber kujundada see uuendatud Karl Ernst von Baeri medaliks. Baeri-nimelise medali statuut kinnitati 2006. aastal.

Laureaadid
----------

* 1976 – Juhan Aul, Kalju Paaver
* 1980 – Anto Raukas, Arvi Järvekülg
* 1984 – Eino Krall
* 1988 – Evald Ojaveer
* 1992 – Elsbet Liivrand, Maie Remmel-Valt
* 1996 – Harri Karis, Viiu Nestor
* 2000 – Siim Veski
* 2004 – Erki Tammiksaar

Vaata ka
--------

* Karl Ernst von Baeri medal
Kaart
**Imavere–Viljandi–Karksi-Nuia maantee** (registrinumbriga 49) on üks Eesti tugimaanteedest. 

Tee pikkus on 82,1 km. See saab alguse Imavere ja Järavere küla piiril Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee 111. kilomeetril ja lõpeb Karksi-Nuia linnas Valga–Uulu maantee 59. kilomeetril. Karksi-Nuia linnas kannab nime Viljandi maantee.

Sillad Imavere–Viljandi–Karksi-Nuia maanteel
--------------------------------------------

Sildade nimistu pärineb Maa-ameti andmebaasist

| Silla nimi | Kaugus maantee algusest, km | Ületatav takistus |
| --- | --- | --- |
| Eistvere sild | 6,1 | Magistraalkraav |
| Võhma karjaviadukt | 17,4 | Karjatee |
| Tõrvaaru sild | 23,5 | Navesti jõgi |
| Olustvere karjaviadukt | 28,5 | Karjatee |
| Raudteeviadukt | 46,6 | Türi-Viljandi raudtee |
| Järveotsa sild | 53,4 | Raudna jõgi |
| Saviaru sild | 75,6 | Kõpu jõgi |

Asulad Imavere–Viljandi–Karksi-Nuia maanteel
--------------------------------------------

Imavere küla, Taadikvere küla, Eistvere küla, Kurla küla, Meossaare küla, Arkma küla, Ollepa küla, Sagevere küla, Soomevere küla, Paaksima küla, Navesti küla, Jaska küla, Kuiavere küla, Mudiste küla, Võivaku küla, Auksi küla, Võistre küla, Tobraselja küla, Aindu küla, Jämejala küla, Mustivere küla, Pinska küla, Viljandi linn, Matapera küla, Sinialliku küla, Vardja küla, Intsu küla, Loodi küla, Hendrikumõisa küla, Aidu küla, Sultsi küla, Kassi küla, Muri küla, Tuhalaane küla, Morna küla, Oti küla, Karksi küla, Karksi-Nuia linn.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet
Oleg Vinogradov (2018)
**Oleg Mihhailovitš Vinogradov** (vene keeles Олег Михайлович Виноградов; sündinud 1. augustil 1937 Leningradis) on vene ballettmeister, koreograaf ja endine balletitantsija.

Aastatel 1958–1965 oli Vinogradov Novosibirski Riikliku Akadeemilise Ooperi- ja Balletiteatri balletiartist, seejärel samas ballettmeister. 1967. aastal lõpetas ta GITIS-e ballettmeistriteaduskonna. 

Aastatel 1973–1977 töötas Vinogradov Leningradi Akadeemilise Väikese Ooperi- ja Balletiteatri peaballettmeistrina ja 1977–1997 Kirovi teatri (aastast 1992 Maria Teatri) balletitrupi kunstilise juhina. 1980. aastate lõpus lubati Vinogradovil kutsuda külalisesinejatena Kirovi lavale endisi balletitrupi liikmeid, kes jätsid omal ajal välisturneelt Nõukogude Liitu tagasi pöördumata (Mihhail Barõšnikov, Natalija Makarova ja Rudolf Nurejev).

Aastatel 1990–2018 töötas Vinogradov balletipedagoogina Ameerika Ühendriikides ja Lõuna-Koreas. Pärast naasmist töötas ta Rimski-Korsakovi Peterburi Riikliku Konservatooriumi ooperi- ja balletiteatri kunstilise juhina.

Estonias
--------

Külalislavastajana on Vinogradov käinud lavastamas ka Eestis. 1980. aastal lavastas ta Estonias balleti "Asjatu ettevaatus".

Tunnustus
---------

* 1983 – NSV Liidu rahvakunstnik

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Oleg Vinogradov (lavastaja)** |
**Karl (ka Carl) Eduard Hefftler** (8. mai (vkj. 26. aprill) Reval 1853 – 5. november 1918 Petrograd ) oli baltisaksa maalikunstnik ja arhitekt.

Karl Hefftler omandas Peterburi Kunstide Akadeemias arhitektikutse ning keskendus seejärel vabadele kunstidele, tema lemmikuks oli akvarellmaal. Projekteeris Leuchtenbergi hertsogile tehase, kortermaju, villasid ja palee. Lõpuks pühendus ta siiski kunstile. Enamus tema teoseid, mis kujutavad peamiselt maastikke, rannikuid, linnavaateid ja sadamaid, on loodud Põhja- ja Läänemere ümbruses (Gdansk, Stettin, Kiel, Flensburg, Hamburg, Altona, Bremen aga ka Rügen, Fehmarn, Sylt, Norderney, Borkumi saared). Veel on ta maalinud Itaalias (Firenze, Verona, Veneetsia, Pisa, Pompei, Capri jne), Prantsusmaal, Belgias, Hollandis ja Venemaal (Moskva, Kaukaasia, Krimm). Hefftler tegeles ka luule, kullassepakunsti, teatridekoratsiooni ning keraamika ja freskomaaliga.

Teoseid
-------

* "Purjekad ja pesunaised Lõuna-Prantsusmaal""Purjekad ja pesunaised Lõuna-Prantsusmaal"
* "Purjekad lahel" 1891"Purjekad lahel" 1891
* "Vana Peterburg""Vana Peterburg"
* "Itaalia maastik""Itaalia maastik"

Allikad
-------

* Hefftler, Karl Eduard. In: Hans Vollmer (Hrsg.): Allgemeines Lexikon der Bildenden Künstler von der Antike bis zur Gegenwart. Begründet von Ulrich Thieme und Felix Becker. Band 16: Hansen–Heubach. E. A. Seemann, Leipzig 1923, S. 239.
* Harry Anderson: *Karl Eduard Hefftler – der Aquarellist.* In: *Jahrbuch des baltischen Deutschtums 1970.* Band XVII, Lüneburg 1969, S. 125–127.

* Hefftler, Carl\* Eduard saidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
Oleg Tabakov (2010)
**Oleg Tabakov** (vene Олег Павлович Табаков ; 17. august 1935 Saratov – 12. märts 2018 Moskva) oli vene teatri- ja filminäitleja, lavastaja ning teatridirektor.

Oleg Tabakov lõpetas 1957. aastal Moskva Kunstiteatri stuudiokooli Vassili Toporkovi kursuse. Samal aastal asus ta tööle näitleja ja lavastajana teatris Sovremennik. Aastatel 1971–1976 oli Tabakov Sovremenniku direktor. 

Aastal 1983 asus Oleg Tabakov tööle näitleja ja lavastajana Moskva Akadeemilisse Kunstiteatrisse. Aastal 1987 jagunes teater kaheks ja Tabakov jätkas tööd Tšehhovi-nimelises Moskva Kunstiteatris. 2000. aastal sai ta selle kunstiliseks juhiks ning alates 2004. aastast kuni surmani täitis ta selles teatris direktori kohuseid.

Aastatel 1986–2000 oli Tabakov Moskva Kunstiteatri stuudiokooli rektor, 1987. aastast professor.

* A. P. Tšehhovi nimelise Moskva Kunstiteatri kunstiline juht ja direktor (2000–2018).
* Oleg Tabakovi nimelise teatri Tabakerka asutaja ja kunstiline juht (1987–2018).
* Venemaa Föderatsiooni presidendi kultuuri- ja kunstinõukogu liige (2001–2018).

Eestlastele oli ta eriti tuntud filmisarjast "D'Artagnan ja kolm musketäri" kuningas Louis XIII osas.

Tabakov mängis ka 1966. aasta suurfilmis "Sõda ja rahu" ning 1980. aasta filmis "Moskva pisaraid ei usu". 

Tänu omapärasele häälele sai Tabakov ka mitmel korral animafilmidele peale lugeda. Tema häälega räägivad vene keeles näiteks kass Matroškin ja Garfield.

Oleg Tabakov on maetud Moskva Novodevitšje kalmistule.

Tunnustus
---------

* 1967 NSV Liidu riiklik preemia
* 1967 Orden "Austuse märk"
* 1969 Vene NFSV teeneline kunstnik
* 1977 Vene NFSV rahvakunstnik
* 1988 NSV Liidu rahvakunstnik
* 1982 Tööpunalipu orden
* 1993 Rahvaste Sõpruse orden
* 1997 Venemaa Föderatsiooni riiklik preemia
* 1998, 2005, 2010 ja 2015 Orden "Teenete eest Isamaa ees" kõik 4 järku
* 2005 Eesti Vabariigi Maarjamaa Risti III klassi teenetemärk Eesti-Vene kultuurisidemete arendamise eest
* 2013 Prantsuse Vabariigi Auleegioni orden
* 2013 Andrei Mironovi nimeline näitlejapreemia "Figaro"
* 2017 Kuldne Mask, eripreemia "väljapaistva panuse eest teatrikunsti arengusse"
* 2018 Moskva rahvusvahelise filmifestivali auhind panuse eest maailma filmikunsti (postuumselt)
Karl Eduard von Eichwald
**Karl Eduard von Eichwald** (vene keeles Эдуард Иванович Эйхвальд; 4. juuli 1795 Jelgava, Kuramaa kubermang – 10. november 1876 Peterburi) oli baltisaksa geoloog ja arst. 

Eichwald õppis meditsiini ja loodusteadusi 1814–1817 Berliinis, seejärel Pariisis, viibis Londonis, Šveitsis ja Austrias. 1819 naasis ta Venemaale, kaitses Vilniuse Ülikoolis meditsiinidoktori kraadi ja töötas Skrundas arstina, kuni 1821 asus tööle Tartu ülikoolis zooloogia eradotsendina.

1823 asus ta Kaasani ülikoolis tööle zooloogiateaduskonna juhatajana, õpetades ühtlasi välja ämmaemandaid ja günekolooge. 1826–1827 sooritas ta uurimisreisi Kaukaasiasse ja Kaspia mere äärde, õppides tundma nende paikade faunat, floorat ja geoloogiat. 1829 läks ta üle Vilniuse ülikooli zooloogiateaduskonda. 1837 hakkas ta tööle Vilniuse meditsiini-kirurgiaakadeemia professorina zooloogia, võrdleva anatoomia ja mineraloogia alal ning töötas seal kuni akadeemia likvideerimiseni 1842. 1839–1855 õpetas ta Peterburi Mäeinstituudis paleontoloogiat. Sel ajal õpetas ta ka Nikolajevski inseneriakadeemias mineraloogiat. 1838 käis ta õpetamas ka Eestis. 1846 sai ta Wrocławi ülikooli filosoofia audoktoriks.

Eichwaldi teadustegevus oli väga ulatuslik. Tema tööd käsitlesid meditsiini, zooloogiat, botaanikat, paleontoloogiat, geoloogiat, mineraloogiat, antropoloogiat, etnograafiat ja arheoloogiat.

Eriti suure teadusliku tähtsusega on Eichwaldi tööd Venemaa paleontoloogia vallas. Lisaks hulgale artiklitele ja märkustele tegi ta esimese katse võtta kokku ja kirjeldada kogu Venemaal seni kogutud paleontoloogiline materjal. See ilmus teoses "Палеонтология России", mille 1. köide ilmus 1854 ja teine köide 1861. Hiljem andis ta selle täiendatud prantsuskeelse tõlke "Paleontologie de la Russie" välja 4 köites koos atlasega 1860–1868. Siiski on mõlemas teoses suuri vigu. Osalt tulid need autori iseloomust: vananedes muutus ta väga enesekindlaks, kaldus liialdama, ei armastanud tunnistada oma vigu. Osalt tulid vead uuritavast materjalist, mille olid kogunud sageli kogemusteta inimesed või mis olid Eichwaldi kätte jõudnud teiste ja kolmandate isikute kaudu. Seetõttu, kui Eichwald kirjeldab mingile piirkonnale või ladestule omaseid vorme või tunnuseid, siis pole need kirjeldused sugugi alati usaldusväärsed. Sellegipoolest pole Eichwaldi teos tänapäevani oma tähtsust kaotanud ja tema paleontoloogiakogu asub Peterburi Riiklikus Ülikoolis.

Tunnustus
---------

* 1926 – valiti Keiserliku Teaduste Akadeemia kirjavahetajaliikmeks

Välislingid
-----------

* Eichwaldi elulugu (vene keeles)
Imavere valla lipp
**Imavere valla lipp** on Järva maakonna endise Eesti haldusüksuse Imavere valla lipp.

Lipp on kinnitatud 11. oktoobril 1996.

Lipu kirjeldus
--------------

Ristkülikukujulise lipu vardapoolsel äärel on 1,5 ühiku laiune roheline püstlaid. Lipu ülejäänud osa koosneb kolmest võrdse, 2 ühiku laiusest horisontaalsest värvilaiust: ülemine on valge, keskmine roheline ja alumine kollane. 

Normaalmõõtmed on 100x150 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 6:9. Lipul on kaks nööri, roheline ja kollane või kuldne.

Põhjendus
---------

Roheline värv sümboliseerib metsa, ja rohumaid, risti kuju aga valla asukohta Kesk-Eestis ja Paia risti. Valge piimandust ja piimandusmuuseumi. Kollane ristkülik kujutab põlluharimist ja viljakasvatust.

Lipu kasutamise kord
--------------------

Vallalipu heiskamise võib teha kohustuslikuks volikogu otsuse või valitsuse korraldusega vallale kuuluvatel hoonetel. Teistele omanikele on need otsused ja korraldused üksnes soovitusliku iseloomuga.

Vallalipp heisatakse:

1. Alaliselt valla administratiivhoone peasissekäigu juurde.
2. Ametlike delegatsioonide vastuvõttudel.
3. Valitsuse korraldusel kultuuri- ja spordiüritustel.
4. Rahvusvahelistel, vabariiklikel ja regionaalsetel üritustel võivad lippu kasutada valla ametlikud delegatsioonid või valda esindavad kollektiivid või üksikisikud valitsuse korralduse alusel.
5. Kui vallalipp heisatakse koos Eesti riigilipu, mõne teise riigi või tema omavalitsusüksuse, mõne Eesti maakonna, valla või muu lipuga, asub vallalipp lippude poolt vaadatuna riigilippudest vasakul, teistest lippudest paremal.

Vallalipu valmistamine toimub üksnes valitsuse loal.

Vaata ka
--------

* Imavere valla vapp
* Järva maakond

Välislingid
-----------

* Imavere valla sümboolika Järvamaa infoportaalis
* Imavere valla sümboolika
Oleg Verhodanov (2014)
**Oleg Vassiljevitš Verhodanov** (vene keeles *Олег Васильевич Верходанов*; 17. märts 1965 Novgorod – 5. aprill 2020) oli vene astrofüüsik ja teaduse populariseerija. 

Tema peamised uurimisvaldkonnad olid raadioastronoomia, kosmoloogia ja kaugete raadiolainete allikate uurimine. 2002. aastast tegeles ta reliktkiirguse andmete analüüsiga.

Oleg Verhodanov lõpetas 1987. aastal Ždanovi-nimelise Leningradi Riikliku Ülikooli matemaatika-mehaanikateaduskonna. Suure osa oma elust elas ta Karatšai-Tšerkessia Zelentšukskaja rajoonis asuvas Nižni-Arhõzi asulas, kus töötas Venemaa Teaduste Akadeemia Astrofüüsika Eriobservatooriumis (viimati juhtivteadurina). 

1993. aastal kaitses Verhodanov väitekirja, mis käsitles raadiolainete allikate uurimismeetodeid 600-meetrisel raadioteleskoobil RATAN-600 (juhendaja akadeemik Juri Pariiski). Sai kandidaadikraadi. 2005. aastal kaitses ta Moskvas vaatlusliku raadioastronoomia alase väitekirja ja sai füüsika-matemaatikadoktori kraadi. 

Verhodanov töötas külalisteadurina 2004. aastal Aarhusi Ülikooli teoreetilise astrofüüsika keskuses ja Niels Bohri Instituudis ning 2005. aastal Imperial College Londonis.

Ta osales paljudes teaduse populariseerimise projektides, kus rääkis Universumi tekkimisest ja selle ehitusest, Peterburi planetaariumis pidas laiale publikule kosmoloogia teemal avalikke loenguid.

Oleg Verhodanov suri aprillis 2020 55-aastaselt müokardi infarkti tagajärjel.
Imants Ziedonis Läti postmargil
**Imants Ziedonis** (3. mai 1933 Ragaciems – 27. veebruar 2013 Riia) oli läti kirjanik.

Ta lõpetas 1959. aastal Läti Riikliku Ülikooli kaugõppes läti keele ja kirjanduse erialal ning 1964. aastal Moskvas Kõrgemad kirjanduskursused.

Alates 1968. aastast oli Imants Ziedonis kutseline kirjanik.

1990. aastal valiti Imants Ziedonis sõltumatu kandidaadina Läti Ülemnõukogusse. 1991. aastal ta loobus saadikumandaadist. 1987–1993 oli ta üks Läti Kultuurifondi asutajatest ja selle esimene esimees. 1998–2000 oli ta Läti Instituudi juhataja.

1997. aasta luulekogus "Läti luuleantaloogia" ilmus tema luulet Ain Kaalepi tõlkes.

Tunnustus
---------

* 1995 anti talle Kolme Tähe orden
* 2011 nomineeriti ta Astrid Lindgreni mälestusauhinnale

Eesti keeles ilmunud
--------------------

* "Minu Kuramaa" (Eesti Raamat 1977; läti keelest tõlkinud Ita Saks)
* "Värvilised muinasjutud" (Eesti Raamat 1978; läti keelest tõlkinud Valli Helde)
* "Epifaaniad" (Perioodika 1979; läti keelest tõlkinud Ita Saks)
* "Karumõmmide muinasjutt" (Eesti Raamat 1985; läti keelest tõlkinud Valli Helde)

Kirjandus
---------

* Nora Ikstena, "Nenoteiktā bija" (2006; "Määramatu minevik")
* Ruta Karma, Imants Ziedonise mälestuseks, Looming, juuni 2013

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
**"Käokiri"** on Eesti ansambli Collage kolmas ja viimane stuudioalbum. See ilmus 1978. aastal plaadifirma Melodija kaudu. 

Salvestatud Eesti Raadio stuudios, helirežissöör Hannes Valdma, heliinsener Rein Sulumäe, kaanekujundus Kuulo Vahter.

Lood albumil
------------

1. Mets neidude vahel
2. Laula kuni elad
3. Loomine
4. Kodu kaugel
5. Joodiku kojukutse
6. Memme vaev
7. Hällilaul
8. Käokiri
9. Õhtu ilu
10. Suur tamm
11. Kohus koju minna
12. Blues-polka

Kirjeldus
---------

„Kui heliplaadi "Kadriko" rahvaviiside estraadilikes seadetes domineerisid džässilikud jooned, siis käesoleva heliplaadi "Käokiri" seadetes on tunda rohkem kaasaja popmuusika sugemeid. Originaalseid rahvaviise on püütud siin esitada võimalikult autentsel, võiks öelda tormislikul kujul, kusjuures on peetud silmas ka eesti rahvaviiside ettekandele omaseid iseärasusi, nagu skandeerimine, eeslauljale järgnev ansambli sissetulek poolelt sõnalt jne." Uno Naissoo (1976)

Koosseis
--------

### Eeslauljad

* Lea Gabral (1, 10)
* Tauno Vahter (muusik) (3, 6)
* Aarne Vahuri (5)
* Ole Valgma (8)

### Solistid

* Maire Eliste (2)
* Katrin Mägi (4)
* Lea Gabral (7)
* Tauno Vahter (muusik) (11)

### Ansambel "Apelsin" Tõnu Aare juhatusel (1-11)

* Tõnu Aare (kitarr, suupill)
* Jaan Arder (viiul)
* Gunnar Kriik (bass)
* Ants Nuut (tromboon)
* Aleksander Vilipere (trummid)

* Aleksander Vaas (orel) (6)
* Helmut Aniko (sopransaksofon) (8)

Uusväljaanded
-------------

2002. aastal ilmus „Käokiri" esmakordselt CD-l ja kassetil duubelkogumiku „Parimad lood 1970-76" raames, väljaandjaks hyper.records. Heli restaureeris originaallintidelt Priit Kuulberg.

2014. aastal anti „Käokiri" uuesti välja vinüülil (hyper.records). LP masteri tegi Pauli Saastamoinen (Finnvox).

Viited
------

1. ↑  U. Naissoo tekst albumi "Käokiri" vinüüliümbrise tagakaanelt (1976)
**Vahur Laiapea** (sündinud 7. septembril 1960 Tallinnas) on eesti filmirežissöör, filmiprodutsent ja filmioperaator ning viipekeele uurija.

Ta lõpetas 1985. aastal kaugõppes Tartu Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna eesti filoloogia erialal. 2006. aastal lõpetas ta Tartu ülikoolis magistrantuuri lõputööga eesti viipekeelest.

Aastatel 1983–1994 oli ta Porkuni Kurtide Kooli õpetaja ja ühtlasi aastatel 1990–1994 viipekeele uurija. Aastatel 1995–1998 oli ta Eesti Tervisekasvatuse Keskuse südameprojekti juht ja sel perioodil tootis ta mitu õppefilmi. Alates 1998. aastast tegutseb ta sõltumatu produtsendina. Aastatel 1999–2001 oli ta Kanal 2 originaalprogrammi juht, kus ta tootis muuhulgas telesaated "Uudistekütid" ja "Subboteja". Aastast 2001 on ta filmistuudio Ikoon OÜ omanik.

2007. aastal ilmus tema monograafia "Keel on lahti. Tähendusi viipekeelest" (kirjastas Eesti Keele Sihtasutus).

2017. aastal sattus ta Afganistanis kaheks kuuks Talibani kätte vangi. Kogetust kirjutas ta 2018. aastal ilmunud raamatus "Afganistani vang".

Produtsendi- ja muid töid
-------------------------

* "Meie sõdurid" (Ikoon OÜ, toodetud Kanal 2-le)
* "Keelekümblejad" (Ikoon OÜ, toodetud ETV-le)
* "Positiivne Narva" (2005, režissöör Kristiina Davidjants)
* "Üitsainus Mulgimaa" (2010, toimetaja Juhani Püttsepp)

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Vahur Laiapea Eesti filmi andmebaasis (vaadatud 06.02.2016)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Vahur Laiapea** |

* Vahur Laiapea Eesti filmi andmebaasis
* Eesti filmidokumentalist sattus Afganistanis kaheks kuuks vangi. ERR uudised, 15 juuni 2017
**Roobe mõis** (saksa keeles *Ropenhof*) oli rüütlimõis Helme kihelkonnas Tõrva vallas.

Mõisa omanikud olid algul Strykid ja hiljem Erdellid.

1830. aasta paiku rentis Patküla mõisa eestlane Mats Erdell ja 1833. aastal sai ta ka variisiku[*viide?*] (Voltveti mõisniku von Stryki) abil Roobe mõisa pandipidaja õigused. 

Pärast rüütlimõisate omamise vabaksandmist kõigi seisuste liikmetele ostis tema poeg Hans Erdell 1867. aastal Roobe mõisa päriseks ja temast sai esimene eesti soost rüütlimõisaomanik.

1939. aastal müüs väidetavalt Saksamaale põgenema asutav eestlasest Roobe mõisa senine omanik Erich Erdell mõisa Valgamaalt Hummuli vallast pärit kauplusepidajale-talunikule Sokkale. Erich Erdell, kelle perekond asus juba Saksamaal, viibis esialgu veel Eestis – Valgamaa sakslaste volinikuna mahajäänud asju ja varandusvahekordi korraldamas.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 23.01.2016)
2. ↑  Ringi ümber kodumaa, Postimees (1886-1944), nr. 322, 28 november 1939

Välislingid
-----------

* Roobe mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Helme kihelkond

**Kirik**: Helme  

**Mõisad**: Aitsra mõis | Ala mõis | Asu mõis | Helme mõis | Holdre mõis | Hummuli mõis | Jõgeveste mõis | Koorküla mõis | Kärstna mõis | Leebiku mõis | Lõve mõis | Murikatsi mõis | Patküla mõis | Riidaja mõis | Roobe mõis | Taagepera mõis | Taagepera-Vanamõisa mõis | Vanamõisa mõis
**A-hepatiit** ehk **kollatõbi** (vananenud nimega ka **Botkini tõbi**) on maksakahjustusega kulgev nakkushaigus. Sümptomid on iiveldus, palavik ja valu, mis avalduvad harilikult 3–6 nädala jooksul pärast viirusega kokkupuutumist. 

Mõne päeva möödumisel võivad nahk ja/või silmavalged muutuda kollakaks. Haigus kulgeb indiviiditi erineva raskusastmega, kuid tavaliselt maksapõletik krooniliseks ei muutu. A-hepatiit esineb väikelastel sageli kergemal kujul. A-hepatiidi vastu on võimalik lasta end vaktsineerida.

A-hepatiidi levik
-----------------

A-hepatiidi viirus kandub edasi toidu ja joogiga, sellesse võib nakatuda ka ujumisel roiskveega saastunud vees. A-hepatiit on väga tavaline mitmes paigas maailmas ning nakatumise oht on suurim neis piirkondades, kus hügieeni- ja sanitaartingimused on ebapiisavad. A-hepatiidiga nakatumise ohtlikud piirkonnad on näiteks Venemaa, Egiptus, Küpros, Valgevene, Rumeenia, Bulgaaria, Türgi, Liibüa, Iraan, Alžeeria, Nigeeria, Keenia, Lõuna-Aafrika Vabariik, Kasahstan, Mongoolia, Hiina, Tai, Vietnam, Malaisia, Indoneesia, Mehhiko, Guatemala, Nicaragua, Panama, Kariibi mere saared, Brasiilia, Venezuela, Colombia, Peruu, Uruguay.

Vaata ka
--------

* B-hepatiit
* C-hepatiit
Odsonne Édouard (2016)
**Odsonne Édouard** (sündinud 16. jaanuaril 1998 Kourous, Prantsuse Guajaanas) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib ründajana Inglismaa kõrgliiga klubis Crystal Palace.

Ta alustas klubikarjääri Paris Saint-Germainis, mille noortesüsteemiga liitus ta 2011. aastal. 2015. aastal valiti ta Paris Saint-Germaini tulevikutalendiks. 2016. aasta aprillis sõlmis ta klubiga profilepingu, kuid liigadebüüti Paris Saint-Germaini põhimeeskonnas tal teha ei õnnestunud. Hooajal 2016–2017 mängis ta laenul Prantsusmaa kõrgliiga klubis Toulouse. Ta lõi sel hooajal liigas ühe värava, 19. novembril mängus Metzi vastu.

2017. aasta augustis suundus ta laenule Celticusse. Ta tuli klubiga kolm korda Šotimaa meistriks. Hooajal 2019–20 lõi ta liigas 22 väravat ja oli suurim väravakütt liigas. Hooajal 2019–20 valiti Édouard Celticu ja kogu Šotimaa kõrgliiga hooaja parimaks mängijaks.

2021. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Crystal Palace'iga. Inglismaa kõrgliigas debüteeris Édouard 11. septembril 2021 mängus Tottenham Hotspuri vastu, kus ta sekkus mängu 84. minutil ja lõi seejärel kohe kaks väravat.

2015. aastal tuli ta Prantsusmaa kuni 17-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks. Édouard lõi turniiril kaheksa väravat ja valiti turniiri parimaks mängijaks.

Saavutused
----------

Celtic
* Scottish Premiership: 2017–18, 2018–19, 2019–20
* Scottish League Cup: 2018–19, 2019–20
* Scottish Cup: 2018–19, 2019–20

Viited
------

1. ↑  "Odsonne Edouard signs for Crystal Palace". cpfc.co.uk. 31.8.2021. Vaadatud 12.1.2022
2. ↑  "Crystal Palace 3 Tottenham 0: Super-sub Odsonne Edouard scores twice on dream debut". Evening Standard. 11.9.2021. Vaadatud 12.1.2022
A-horisont on tähistatud tähega A
**A-horisont** ehk **huumushorisont** on enim humifitseerunud orgaanilist ainet sisaldav mullahorisont.

A-horisont on ülaltpoolt teine horisont: ta paikneb O-horisondi all. A-horisondis on mineraalne aine segunenud orgaaniliste ainetega, mis on tekkinud organismide lagunemisel. A-horisondis toimub enamus pinnase bioloogilisest aktiivsusest.

A-horisondi paksus sõltub tugevalt piirkonnast. Tavaliselt on see 2–8 cm, kuid mustmullapiirkonnas võib see küündida poole meetri ja isegi enamani.

Enamik taimejuuri paikneb A-horisondis ja hangib just sealt toitained. Suurte taimede juured ulatuvad harilikult sügavamale, sest pakuvad kaitset väljakitkumise ja ümberpuhumise vastu.

A-horisont moodustabki viljakandva maa. Kui poes müüakse mulda, siis on selle koostis kõige sarnasem just A-horisondi omaga. Mulda ostetakse aedadesse ja potipõllunduse jaoks. Viljapõldude jaoks seda ei osteta, sest suurte põldude jaoks mulla ostmine on liiga kallis.

A-horisont on pude ja sellepärast väga vastuvõtlik erosioonile. Seda võib kahjustada nii veevool kui tuul. Igal aastal hävib erosiooni toimel 25 miljardit tonni A-horisonti. A-horisondi puudumine muudab taimede kavutingimused väga raskeks. Soodsates tingimustes kulub 1 cm A-horisondi moodustumiseks umbes 100 aastat. Selleks on vaja õiges vahekorras orgaanilist ja anorgaanilist ainest ning niiskust.

Paljudes kultuurides on A-horisondi vajalikkuse tõttu inimeluks tekkinud maaema kultus. Maaviljelusjumalust on sageli kummardatud viljakusjumalusena.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib anatoomia mõistest; teiste tähenduste kohta vaata artiklit Rinnak (täpsustus)* |

---

Rinnak inimesel
**Rinnak** ehk **rinnaluu** (ladina *sternum*) on rinnakorvis paiknev paaritu luu. Rinnak koos sellele kinnituvate roietega on rinna luuliseks aluseks.

Rinnaku areng, anatoomia, asend, luud, sellele kinnituvad lihased ja morfoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.

Fülogenees
----------

Arvatakse, et rinnak kujunes algselt kahepaikseil (vt ka Rinnak (täpsustus)). 

### Linnud

Lindude rinnaluul on kõigile lennuvõimelistele liikidele iseloomulik suure rinnakiilu esinemine.

Roomajad
--------

### Maolised

Mao skeletil on õlavööde ja eesjäsemed täiesti kadunud. Rinnaluu puudumisel on roided väga liikuvad, olles toeks liikumisel ja toitumisel – võimaldavad mao seedekulglal suurt saaki mahutada.

Imetajad
--------

### Inimesel

Inimese rinnak paikneb rindkere eesseinas ja on piklik lameluu, sellele kinnituvad rangluud ja seitse ülemist roiet.

#### Liigendus

Rinnakul eristatakse kolme kõhredega ühendatud osa :

* ülemine osa – rinnakupide (*manubrium sterni*)
* keskmine osa – rinnakukeha (*corpus sterni*)
* alumine osa – mõõkjätke (*processus xiphoideus').*

Rinnakupideme ülemisel serval paikneb kägisälk (*incisura jugularis*). Kägisälgust mõlemal pool paiknevad sälgud, kuhu liigestuvad rangluu ja 1. roie. Rinnakupide ühineb rinnakukehaga 2. roide kõrgusel. Ülejäänud pärisroided liigenduvad rinnakukeha servadel paiknevate roidesälkudega.

Inimese rinnak sobib luuüdipunktsiooniks.

Vaata ka
--------

* rindkereõõs
* avatud südamelõikus

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Meditsiinisõnastik" 663:2004.
3. ↑  Meeli Roosalu. *Inimese anatoomia*, Kirjastus Koolibri, lk 37, 2010, ISBN 978-9985-0-2606-9.

Välislingid
-----------

* *Terminologia Anatomica* A02.3.03: Sternum. Rinnak.
* Horst Erich König, *Anatomie der Haussäugetiere: Lehrbuch und Farbatlas für Studium und Praxis*, 5 ed. lk 103–105, 2012, Schattauer GmbH, ISBN 978 3 7945 2832 5, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 5.12.2013) (*inglise keeles*)
* Arne Lepp. *Inimese anatoomia, I osa. Liikumisaparaat, siseelundid*, Tartu Ülikooli Kirjastus, lk 59, 2013, ISBN 978-9949-32-239-8.
* Enn Ernits, Esta Nahkur, *Koduloomade anatoomia*, Eesti Maaülikool, Tartu, Halo Kirjastus, 2013, ISBN 978-9949-426-28-8.
**Wartislaw X** (1435 – 17. detsember 1478) oli Pommeri hertsogi Wartislaw IX ja selle naise Sophia teine poeg.

Wartislaw oli kaks korda abielus. 5. märtsil 1454 abiellus ta Pommeri-Stettini hertsogi Joachim II "Noorema" lese ja Brandenburgi markkrahvi Johanni tütre Elisabethiga. Naine suri 1465. aasta alguses. Nad said kaks poega: Swantibor V ja Ertmar, mõlemad surid 1464. aastal noorena katku.

Wartislawi teine naine oli Mecklenburgi hertsogi Heinrichi tütar Magdalena. See abielu jäi lastetuks.

1458. aastal suri Wartislawi isa ning tema ja ta vanem vend Erich II hakkasid Pommerit üheskoos valitsema. Nad sattusid kiiresti vaidlusesse pärandi ning Pommeri-Stolpi ja Pommeri-Rügenwalde järgluse üle. Erich oli abiellunud hertsog Bogislaw IX tütre Sophiaga ja tahtis pärast viimase Taga-Pommeri hertsogi Erik Pommerist surma 1459. aastal Taga-Pommerit üksi valitseda. Wartislaw tahtis Taga-Pommerit üheskoos valitseda, samas kui Brandenburgi kuurvürst Friedrich II nõudis Taga-Pommerit oma hoolealuse alaealise Pommeri-Stettini hertsogi Otto III nimel.

1464. aastal suri Otto III katku. Tema surmaga hääbus Pommeri dünastia Stettini liin. Seejärel väitis Friedrich II, et Pommeri-Stettin oli Brandenburgi täielik lään ja et see peaks tagasi Brandenburgile minema, samas Erich II ja Wartislaw leidsid, et Pommeri-Stettin peaks minema Pommeri dünastia elusolevale liinile. See viis konfliktini, mis on tuntud kui Stettini pärilussõda. Wartislaw X näitas ennast kui Hohenzollernite lepitamatut vastast. Tema esimene naine Elisabeth, kes oli ka ise Hohenzollern, jättis ta maha ja Hohenzollernid kasutasid seda laskemoonana nende propagandasõjas Pommeri hertsogite vastu. Wartislawi leppimatuse tõttu oli kompromiss Hohenzollernitega võimalik alles pärast tema surma. 1479. aastal rääkis tema vennapoeg Bogislaw X läbi Prenzlau rahu. See leping kinnitas kokkuleppe 1472. aastast, mille Wartislaw oli heaks kiitnud. Võtmepunktideks olid, et Wolgasti hertsogitel lubati pidada Pommeri-Stettinit, kuid nad pidid leppima sellega, et nad olid Brandenburgi vasallid ja hoidsid Pommerit läänina. Wartislawi vastuseis oli suunatud peamiselt selle viimase sätte vastu. Pärast Wartislawi surma taasühendas Bogislaw X kogu Pommeri ja valitses hertsogkonda peaaegu 50 aastat. Lõpus vaidlustas ta ka edukalt Pommeri staatuse kui Brandenburgi lääni. Bogislawi pojad Georg I ja Barnim XI lahendasid selle küsimuse lõplikult 1529. aasta Grimnitzi lepingus.

Wartislaw suri 1478. aastal ja maeti Neuenkampi kloostrisse, mis hiljem kujunes Franzburgi linnaks.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Wartislaw IX** | **Pommeri hertsog**1458-1478koos Erich II | Järgnev**Bogislaw X** |
**Wartislaw III** (u. 1210 – 17. mai 1264) oli Greifist Pommeri-Demmini hertsog. Kasimir II ja Ingardise pojana abiellus ta teadmata perekonnast Sophiaga. Kuna tal ei olnud lapsi, lakkas Pommeri-Demmin pärast tema surma olemast.

Ingardis valitses pärast Kasimiri surma 1219. aastal Pommeri-Demminit noore Wartislawi asemel kuni 1226. aastani. Sel ajal oli Pommeri-Demmin, samuti hertsogkonna teine osa Pommeri-Stettin Taani ülemvõimu all, mis vähenes pärast 1227. aasta Bornhövedi lahingut ja lõpuks üldse kadus, kui Wartislaw Taani 1234. aastal ekspeditsioonile koos oma Lübecki liitlastega edukalt vastu astus.

1236 oli Pommeri-Demminile karm aasta, kui Wartislaw kaotas suure osa oma valdustest rivaalitsevatele naabritele Mecklenburgile ja Brandenburgile. Esmalt annekteeris Mecklenburgi ekspeditsioon Heinrich Borwin III juhtimisel enamuse Tsirtsipaaniast, hertsogkonna lääneosast, kuhu kuulusid *terrae* Gnoien, Altkalen ja Demmin, jättes Wartislawi kontrolli alla ainult Demmini linnuse. Samuti pidi Wartislaw 1236. aasta Kremmeni lepinguga tunnistama Brandenburgi ülemvõimu tema ülejäänud hertsogkonnas. Sama lepinguga loovutas ta *terrae* Stargardi, Wustrowi ja Beseritzi Brandenburgile, mis varsti pärast seda läksid Mecklenburgile ja sai tuntuks kui Mecklenburg-Strelitz.

Wartislaw III matmispaik Eldena kloostris
Ometi suutis Wartislaw põhjas laiendada oma mõjusfääri kuni Rycki jõeni Hilda territooriumile, nüüd Rügeni vürstide poolt rajatud Eldena klooster. Wartislaw osales Eldena turu ja rannikuasula Greifswaldi arendamises, andes sellele koos Rügeni vürstiga turuõigused ja saades 1248. aastal linna Eldenalt läänina.

Lisaks võitlustele naabritega jõustas Wartislaw oma hertsogkonnas *Ostsiedlungi*, nagu tema nõbu ja Pommeri kaasvalitseja Barnim I-gi. Ta kutsus Saksa aadlikke oma õukonnaga liituma ja asunikke maaelu arendamiseks. Samuti andis ta linnaõigused Lübecki õiguse kujul kasvavatele linnadele: Greifswald (1250), Demmin (~ 1250), Kolberg (Kołobrzeg) (1255, koos Kammini piiskopi Hermann von Gleicheniga), Greifenberg (Gryfice) (1262), veel koos Barnim I-ga Wolgast (1257), Wollin (Wolin) (1262) ja Stavenhagen (1252).

Kui Wartislaw lastetuna suri, oleks Pommeri-Demmin läinud Brandenburgile, kui Barnim I ei oleks 1250. aasta Landini lepinguga kaasvalitsejaks saanud ja seega pärast 1236. aasta territoriaalseid kaotusi allesjäänud Pommeri-Demminit oma Stettini hertsogkonnaga liitnud. Wartislaw III ja tema ema Ingardise matmispaik on Eldena klooster Greifswaldi lähedal.

Vaata ka
--------

* Pommeri hertsogkonnad ja hertsogid
* Pommeri ajalugu
* Pommeri hertsogkond
* Pommeri dünastia

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Kasimir II** | **Pommeri-Demmini hertsog**1219-1264 | Järgnev**Barnim I** |
**Rinnastus** ehk **rinnastusseos** ehk **koordinatsioon** on üks moodustajate grammatilise seose liike. Rinnastatud moodustajad ehk rindliikmed paiknevad lauses kõrvuti ja moodustavad rindühendi. Rinnastusseos esineb siis, kui tegemist on loeteluga ja rinnastatud moodustajad seotakse omavahel sidesõnade või koma abil.

Eesti keel
----------

### Rindühendi täiend ainsuses ja mitmuses

#### Üldreegel

Ainsuslike liikmetega rindühendit laiendav omadussõnaline täiend on üldjuhul ainsuses. See tähendab, et kui rindühendil on ainsuses olevad liikmed, on ka omadussõnaline täiend ainsuses. Nt *Albertil on **punane** müts ja sall*, mitte: *Albertil on **punased** müts ja sall*. *Annikal on **kollane** seelik ja pluus*, mitte: *Annikal on **kollased** seelik ja pluus*.

#### Erandid

* Kui rindliikmete juures on olemas mingi ühisnimetaja, võib kasutada mitmuslikku täiendit. See ei ole kohustuslik. Nt ***Kallis** ~ **Kallid** Albert ja Paula!* *(= Kallid sõbrad Albert ja Paula!)*
* *v-* ja *tav*-kesksõnaline täiend, mis on lauses öeldis, on rindliikmete juures mitmuses. Nt *Tänaval **kekslevad** Albert ja Paula jäid tervisesportlastele jalgu. (Albert ja Paula kekslevad tänaval.)*

Et ainsuslike rindliikmetega rindühendi täiend jääb üldjuhul ainsusesse, on raske määrata laiendi põhja. Nt lausest *Albertil on punane müts ja sall* võib järeldada, et ainult müts on punane. Kui on vaja täpne olla, peaks kasutama ühemõttelist väljendust. Selleks võib täiendit korrata, nt *Albertil on punane müts ja punane sall*. Kui on vaja näidata, et täiend kuulub ainult ühe rindliikme juurde, võib täiendita rindliikmed tõsta täiendiga rindliikmest ettepoole. Seda sobib teha kui rindliikmed on tähtsuselt võrdsed, nt *Albertil on kaabu ja punane müts* (vrd *Albertil on punane müts ja kaabu*). Kui rindliikmed ei ole võrdsed, võiks *ja*-rinnastusest loobuda, nt *Albertil on punane müts koos kõrvaklappidega*.

### Rindühendi põhi ainsuses ja mitmuses

**Rindühendi põhja** on mõnes olukorras võimalik kasutada nii ainsuses kui ka mitmuses. Nt: R*estorani ja baari omanik kohtusid tänaval* või *Restorani ja baari omanikud kohtusid tänaval*. Mõlemaid võib kasutada, aga eelistatum on siiski esimene variant või hoopis: *Restorani omanik ja baari omanik kohtusid tänaval*.

Korduva põhja ärajätmisel on võimalik asja mitut moodi mõista ja sellisel juhul mitmuse kasutamine ei aita. Aidata võivad eelteadmised ja ainsuse korral ka öeldise arvuvorm. Kui öeldis on mitmuses järeldub ühemõtteliselt, et on tegemist eri asjadega: *Restorani ja baari ladu asuvad hoone taga*. Kui öeldis on ainsuses, on selgelt tegemist ühise laoga: *Restorani ja baari ladu asub hoone taga*. Kui on tegemist kahe laoga, aga öeldise vormi järgi seda aru ei saa, on parem põhja korrata: *Restorani ladu ja baari ladu asuvad hoone taga*.

Kui tegemist on perekonnanimega, mille ees on mitu eesnime, on see ainsuses: *Mart ja Mari **Mets***, muude lisanditega võib olla nii ainsuses kui mitmuses: *isa ja ema **Mets** ~ **Metsad***. Kui lisandiks on perekond või mõni muu kogusõna, on võimalik ka ainsus ja mitmus: *perekond **Mets** ~ **Metsad***.

Vaata ka
--------

* Järeldav rinnastus
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib matemaatilisest kõverast; kirjandusžanri kohta vaata artiklit Mõistujutt.* |

---

Parabool, mille haripunkt on koordinaatteljestiku nullpunktis
**Parabooliks** nimetatakse tasandi kõigi selliste punktide hulka, mis on võrdsel perpendikulaarsel kaugusel sellel tasandil asetsevast etteantud sirgest *l* ja etteantud punktist *F*.

Punkti *F* nimetatakse parabooli fookuseks ja sirget *l* parabooli juhtsirgeks. Juhtsirge on risti parabooli keskteljega.

Tähistades parabooli tähega *P*, saab ülaltoodud definitsiooni kirja panna valemina:

 {\displaystyle P=\left\{X{\bigg |}{\frac {r(X,F)}{d(X,l)}}=1\right\}.}

Selles valemis tähistab {\displaystyle d(X,l)} punkti *X* kaugust juhtsirgest *l* ja {\displaystyle r(X,F)} punkti X kaugust fookusest (fokaalraadiust).
Parabooli ekstsentrilisus on 1.

Teised definitsioonid
---------------------

### Parabooli võrrand

Koolimatemaatikas defineeritakse parabooli funktsiooni *y* = *ax*² + *bx* + *c* = 0 graafikuna. Selline definitsioon kirjeldab ainult niisuguseid paraboole, mille juhtsirge on paralleelne x-teljega. Küll aga võib iga parabooli puhul leida sellise ristkoordinaadistiku, milles parabool on mõne niisuguse kujuga funktsiooni graafik. 

### Koonuselõige

Parabool on koonuselõige, mis tekib koonuse lõikamisel tasandiga, mis on paralleelne ühega koonuse moodustajatest.

### Ellipsi ja teiste koonuselõigete üldistus

Parabool on kujundlikult käsitletav ellipsina, mille üks fookus on antud ja teine on kadunud lõpmatusse kaugusesse..seda pole. (Siin avaldub kujukalt lõpmatuse määramatus, eriline staatus arvude hulgas. Lõpmatust ei saa vaadelda lõpliku kohana arvteljel.) Samas tuleb parabooli ja ellipsi sarnasuse kõrval meeles pidada, et ellipsi ekstsentrilisus on väiksem kui 1, parabooli ekstsentrilisus on aga täpselt 1. Samuti erinevalt ellipsist ei saa parabooli haarad kokku. Parabool on nagu ellipsite rea viimane, pöördeline punkt ja üleminek erinevate, ühest suuremate ekstsentrilisustega hüperboolide hulka. Kui ellipsid ja hüperboolid on erinevate proportsioonidega, sest neid moodustavad tasandid lõikavad koonust erinevate nurkade all, siis ringjoon ja parabool on alati ühesuguse proportsionaalse kujuga, kuna neid moodustav lõikav tasand on ainult üks ja koonuse suhtes kindel nurk (ringi puhul koonuse teljega risti, parabooli puhul paralleelne koonuse moodustajaga).

Kõdunud parabool
----------------

Kui fookus asetseb juhtsirgel, siis parabool kõdub sirgeks, mis läbib fookust ja ristub juhtsirgega. Kõdunud lahendid tekivad selliste koonuselõigete puhul, kui lõikav tasapind läbib koonuste ühist tipu punkti.

Latus rectum paraboolil
-----------------------

Latus rectum (ladina keeles "otse küljele") paraboolil on sirglõik, mis ühendab parabooli haarasid, läbides fookust ja olles risti parabooli keskteljega ning paralleelne juhtsirgega. Parabooli latus rectum on 4 korda pikem, kui fookuse kaugus parabooli haripunktist või juhtsirge kaugus haripunktist.

Välislingid
-----------

* (Latus rectum`i pikkusest, parabooli täpsest proportsioonist)
* (Autor Siiri Künnapas)
* (ingliskeelne lehekülg piltlike näidetega)
* (animatsioon)
Wartislawi mälestuskirik Stolpes
Wartislawi vend Ratibor asutas Wartislawi mälestuseks Stolpe kloostri, Pommeri vanima kloostri
**Wartislaw I** (*Warcisław I*) (u 1091 – 9. august 1135) oli esimene ajalooline Pommeri hertsogkonna valitseja ja Greifide dünastia asutaja.

Enamik teavet tema kohta pärineb Otto von Bambergi elu käsitlevatest kirjutistest. Ta oli slaavi päritolu, sündinud tõenäoliselt 12. sajandi vahetuse paiku. Nooruses oli ta arvatavasti "krüptokristlane" (pärast ristimist sakside juures vangis olles), sest ta soovis varjata oma uut religiooni veel paganlike alamate eest. 1109. aastal võitis Wartislawi Nakło lahingus Poola hertsog Bolesław III Krzywousty, kelle vasalliks ta millalgi 1120. ja 1123. aasta vahel sai. Ta nõustus maksma andamit Bolesławile, samuti ristima Pommerit. Sel eesmärgil toetas ta koos Bolesławiga Otto von Bamberg edukat Pommeri ristimist. 1124. aastal oli tema residentsiks Kamień Pomorski (Kammin).

Viimati mainib teda kroonikates selgesõnaliselt Saxo Grammaticus, kes kirjeldab Poola-Taani ühisekspeditsiooni Wartislawi vastu aastatel 1129/1130, mis oli suunatud Wolini ja Uznami saartele. Taani kuningas Niels olevat ta vangi võtnud, kuid vabastanud hiljem pärast "Obodriidide kuninga" Knud Lavardi sekkumist.

Otto kroonikate autor ei anna Wartislawi naise nime, ainult et ta oli kristlane. Otto sundis Wartislawi ka tema endised 24 naist ja konkubiini enne oma abiellumist koju saatma. Pommeri kroonik Thomas Kantzow, kes kirjutas peaaegu 400 aastat hiljem, väidab, et Wartislaw abiellus Saksimaa Heilaga. Naine olla surnud 1128. aastal ja järgmisel aastal abiellus hertsog Taani Nielsi või Knud Lavardi tütre Idaga (Kanztow muutis selles osas oma kroonikat järgmistes väljaannetes). Mõlema oletatava naise nimed ja päritolu on aga hilisemad ajaloolased kahtluse alla seadnud. Edward Rymar väidab, et kui Wartislaw oleks tõesti olnud abielus Saksa vürstitütrega, oleksid sellised allikad nagu Otto elu seda fakti kindlasti maininud. Rymar oletab hoopis, et Wartislawi naine oli tõenäoliselt ruteenide Rjurikovitšitest.

Ta sai kaks poega ja tütre: Bogislaw, Kasimir ja Woizlawa, kes abiellus Mecklenburgi Pribislawiga.

Wartislaw mõrvati millalgi 1134. ja 1148. aasta vahel ja tema asemele tuli tema vend Ratibor I. Wartislawi surmapaika Stolpe lähedal praeguses Vorpommern-Greifswaldi kreisis, kus paganad ta väidetavalt tapsid, tähistab kivi nimega *Wartislawstein*, millel on graveeritud kristlik rist tema misjonitööde mälestuseks.

Vaata ka
--------

* Pommeri hertsogkonnad ja hertsogid
* Pommeri ajalugu
* Pommeri hertsogkond
* Pommeri dünastia
* Gryfici (Świebodzice)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**teadmata** | **Pommeri hertsog**1120.-dad – 1135 | Järgnev**Ratibor I** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kirjutusmaterjalist; taimeliigi kohta vaata artiklit Papüürus-lõikhein.* |

---

Tühi papüürus
**Papüürus** on paks paberisarnane kirjutusmaterjal, mida saadakse papüürus-lõikheina (*Cyperus papyrus*'e) säsist.

Papüürust õpiti esimest korda valmistama 4000 aastat eKr ja sellest kujunes üks Vana-Egiptuse tähtsamaid ekspordiallikaid. Vaaraod muutsid papüürusetootmise monopoliks ja valvasid selle valmistamise saladust kiivalt. Pärast paberi laialdasemat levikut hakkas papüüruse valmistamine alla käima ja hääbus.

Papüüruspaberi valmistamise kunst taasavastati alles 20. sajandil. Papüüruspaberi lehe valmistamiseks lõigati pilliroo vartes sisalduv säsi õhukesteks, umbes 40 cm pikkusteks ribadeks, niisutati neid veega ja asetati üksteise kõrvale kõvale alusele nii, et ribade ääred kattusid. Nende peale lisati kindla nurga all teine kiht ribasid. Veel märjad ribad tambiti üheks leheks kokku ning kuivatati seejärel pressi all. Pärast kuivamist siluti papüüruslehte ümara kõva esemega (näiteks kiviga).

Et papüürus oli väga habras ja õrn materjal ega kannatanud murdmist ja õmblemist, ei saanud sellest valmistada raamatuid ning kirjutatut hoiti rullidena. Olgugi et esimesel aastatuhandel oli papüürus Põhja-Aafrikas, Aasias ja Vahemere maades laialdaselt levinud, on väljastpoolt Egiptust säilinud väga vähe papüürusürikuid. Selle põhjuseks on, et papüüruspaber on väga niiskustundlik, läheb kergesti hallitama ja hävib. Egiptuse kuiv kliima on papüüruse säilimiseks sobilik ning seetõttu on sealt leitud ka mitme tuhande aasta vanuseid papüürusrulle

Vaata ka
--------

* Uue Testamendi papüürused
* Uue Testamendi koodeksid

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Papüürus** |
**Odze järv** (ka **Trakšēni järv**, läti keeles *Odzes ezers*) on järv Lätis Aizkraukle piirkonna Aiviekste vallas.

Järv asub Vidzeme kõrgustiku lõunanõlval metsasel maastikul merepinnast 92,1 meetri kõrgusel. Selle valgla on 7,1 km². Järves on üks saar. Kaldad on enamasti madalad ja tasased, kohati ka järsemad. Kaldaid palistab 20-100 meetri laiune kaldataimestiku riba, kus kasvavad kõrkjad, pilliroog, mõõkhein, alsid, hundinuiad, valge vesiroos, kollane ja väike vesikupp, kilbukad, tähk-vesikuusk, kaelus-penikeel, läik-penikeel ja ujuv penikeel. 

Põhi on kohati mudane, kohati liivane, kohati kruusane, kohati kivine. Sügavamal on põhjas poole meetri kuni meetri paksune sapropeeli kiht, mille all lasub järvelubi. Kaladest elavad järves koha, latikas, särg, ahven, haug, linask, nurg, roosärg, koger ja angerjas.

Järve kallastel on mitu ujumiskohta, spordi- ja puhkebaas *Mežezers*, talispordikeskus *Jaujas*. Küladest jäävad Odze järve kaldale Mežezers, Trakšēni ja Ezerkrasti.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  www.ezeri.lv
3. ↑   Latvijas daba. Rīga : Preses nams.
**Preparatiivne kromatograafia** on ainete lahutamise meetod, mis võimaldab saada teatud hulga lahutatud komponenti(te) edasiseks kasutamiseks.

Lihtne kolonnkromatograafia
Automatiseeritud fraktsioonide kollektor
Täidiskolonnide kasutamisel võib GC ja HPLC meetoditega saada väga väikese lahutatud aine koguse, kui kromatograafi väljundisse on paigutatud kollektor. Suuremate ainekoguste eraldamiseks on sobiv kolonnkromatograafia, mis oma klassikalisel kujul on lihtne ja odav meetod. Seejuures kasutatakse täidiskolonni, mille parameetrite varieerimine vastavalt vajadustele võimaldab eraldada aineid kogustes mõni milligramm kuni mitu kilogrammi tööstusliku seadme korral.

Klassikaline kolonnkromatograafia, kus ained liiguvad vedelikusamba raskusjõul läbi kolonni täidise, on küll lihtne, kuid pikka aega nõudev meetod. Täidiskolonnide korral on selle parameetritel oluline tähtsus kolonni lahutusvõimele: pikema ja peenema täidisega kolonni lahutusvõime on palju suurem, kuid see nõuab vedeliku täidisest läbisurumiseks suuremat rõhku. Seetõttu on aparatuuri tootvad firmad välja arendatud automatiseeritud kiiremad meetodid. Need seadmed on varustatud rõhu tõstmise pumbaga, pakitud kolonni(de)ga, kromatograafia detektoriga ja automaatse fraktsioonide kogumise seadmega: 

* madalsurve vedelikukromatograafia (LPLC, nn *flash*, kuni 525 kPa ehk kuni 5 atm)
* kesksurve vedelikukromatograafia (MPLC, üle 1MPa ehk üle 10 atm)

Uuritava segu komponentide lahutusvõime on LPLC süsteemidel alati madalam kui HPLC korral, kuid esimesed on lihtsamad ja odavamad.

Vaata ka
--------

* Vedelikukromatograafia
* Kolonnkromatograafia
* Kromatograafiline analüüs