recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Luidja rand ja Luidja lepik Hiiumaal. Vaade läänest 2023. aastal
**Luidja maastikukaitseala** on maastikukaitseala Hiiu maakonnas Kõrgessaare vallas. Kaitseala pindala on 68 ha. 

Kaitseala on moodustatud 1962. aastal, et kaitsta aastatel 1904–1908 Karl Ahrensi (Karl Friedrich Wilhelm Ahrens) juhtimisel istutatud liivaluidetel kasvavat sanglepapuistut.

Puistut tuntakse ka Luidja lepiku nime all.

Luidja lepiku rajamine
----------------------

Mälestuskivi Luidja lepiku rajamisele
Luidja lepiku rajamise tingis vajadus kaitsta rannateed, lähiümbruse põlde ning niite tuulega luidetelt puhuva tuiskliiva eest. Esimene katse liiva tõrjumiseks tehti 1893. aastal, mil Kõrgessaare metskonna metsaülema Karl Ahrensi eestvedamisel istutati lahtisele liivale aastaseid siberi lehise ja hariliku männi istikuid. Järgmiseks kevadeks oli tuiskliiv taimede üle võimust saanud ning kuivanud istikud liiva alla matnud. Ka järgmised katsed kaheaastaste mändidega läksid luhta .

Uus katse võeti ette aastatel 1901–1903, kui liigina kasutati kohalikku, luidet läbivate ojade kaldal kasvavat sangleppa, mis oli elujõuline tänu põhjavee lähedusele ning savikihi olemasolule liivavälja all. Istikud kaevati välja suure mullapalliga, millega koos need liiva sisse istutati. Selleks, et kasvutingimusi parandada, kaeti liiv osaliselt adruga. Seekord puistu rajamine õnnestus ning sajand hiljem kasvab ligi kahe kilomeetri pikkusel alal Eesti vanim sanglepakultuur. Merepoolsel luitealal on näha ka lepiku looduslikku uuendust. Idapoolsel alal on aga tegeletud rohkem hooldus- ja valikraietega ning puistu uuendamiseks kasutatud ka tamme ja pärna.

1962. aastal loodi Luidja maastikukaitseala ning lepiku edelanurgas avati Karl Ahrensile pühendatud mälestuskivi Eesti metsaülemate päeval 1989. aastal.

Viited
------

1. 1 2  Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 06.04.2013)
2. ↑  *Eesti entsüklopeedia.* 12. köide: *Eesti A–Ü.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 304.
3. 1 2 3  "Lääne-Eesti saarestiku biosfääri kaitseala teataja". *virtsu.ee*. Vaadatud 6. mail 2023.
4. 1 2  Suislepp, Even (2018). "Luidja lepiku ja Heistesoo hübriidlepa olukord". `{{ajakirjaviide}}`: viitemall journal nõuab parameetrit `|journal=` (juhend)
5. ↑  "EFA.389.0.149811". *www.ra.ee*. Vaadatud 6. mail 2023.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Chris Richards 2019. aastal USA U-20 koondises
**Christopher Jeffrey Richards** (sündinud 28. märtsil 2000 Birminghamis Alabama osariigis) on USA jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Crystal Palace ja USA jalgpallikoondises.

2017. aastal liitus ta FC Dallase akadeemiaga. 2018. aasta juulis läks ta laenule Saksamaa klubisse Müncheni Bayern. 2018. aasta juulis debüteeris ta Bayerni esindusmeeskonnas hooajaeelsel turniiril. Hooajal 2018/19 mängis Richards Bayern U-19 võistkonnas. 2019. aasta jaanuaris sõlmis ta Müncheni Bayerniga püsiva lepingu.< Hooaja 2019/20 alguses asus Richards mängima Saksamaa tugevuselt kolmandas liigas Müncheni Bayerni reservmeeskonnas. Saksamaa kõrgliigas debüteeris ta Bayerni põhimeeskonnas 20. juunil 2020 mängus Freiburgi vastu. Hooajal 2020/21 sai ta Bayerni põhimeeskonnas kirja seitse mängu. Aastatel 2021–2022 oli Richards Bayernist laenul Saksamaa kõrgliigaklubis TSG 1899 Hoffenheim.

2022. aasta juulis siirdus ta 12 miljoni naelsterlingi eest Crystal Palace'i, kellega sõlmis viieaastase lepingu.

USA jalgpallikoondises debüteeris Richards 16. novembril 2020 sõprusmängus Panama vastu.

Saavutused
----------

Müncheni Bayern
* UEFA Superkarikas: 2020
* DFL-Supercup: 2020, 2021

Viited
------

1. ↑  "Chris Richards: Who is Bayern Munich's young American?". Bundesliga. Vaadatud 20. augustil 2019.
2. ↑  "Chris Richards completes permanent Bayern Munich switch". Bundesliga. Vaadatud 20. augustil 2019.  
- "FC Bayern signs American Chris Richards from FC Dallas". FC Bayern. Vaadatud 20. augustil 2019.  
- Gonzalez, Roger. "Bayern Munich's rising prospect Chris Richards is setting his sights on becoming an household name for American soccer". *CBS Sports*. Vaadatud 20. augustil 2019.
3. ↑  "Crystal Palace sign Chris Richards on five-year deal". Crystal Palace F.C. Vaadatud 27. juulil 2022.
4. ↑   (vaadatud 27.4.2023)

Välislingid
-----------

* Chris Richards Crystal Palace'i kodulehel
* Profiil U.S. Soccer lehel

| * v
* r
Crystal Palace FC mängijad  –  Premier League |
| --- |
| 

* 2 Ward
* 3 Mitchell
* 4 Milivojević
* 5 Tomkins
* 6 Guéhi
* 7 Olise
* 8 Lokonga
* 9 Ayew
* 10 Eze
* 11 Zaha
* 13 Guaita
* 14 Mateta
* 15 Schlupp
* 16 Andersen
* 17 Clyne
* 18 McArthur
* 19 Hughes
* 21 Johnstone
* 22 Édouard
* 26 Richards
* 28 Doucouré
* 29 Ahamada
* 36 Ferguson
* 44 Riedewald
* Treener: Hodgson

 |
Éva Janikovszky haud
**Éva Janikovszky** ['eeva j'anikovski] (23. aprill 1926 Szeged – 14. juuli 2003 Budapest) oli ungari lastekirjanik.

Elulugu
-------

Éva Janikovszky õppis aastatel 1944–1950 Szegedi Ülikoolis filosoofiat, etnograafiat, ungari ja saksa kirjandust, seejärel Budapestis Loránd Eötvösi ülikoolis sotsioloogiat, filosoofiat ja psühholoogiat.

Aastatel 1954–1964 oli ta kirjastuse Móra toimetaja ja 1964–1987 peatoimetaja.

Aastatel 1978–1995 Rahvusvahelise Noorsookirjanduse Nõukogu (IBBY) Ungari osakonna esimees ning Hans Christian Anderseni lastekirjanduspreemia nõukogu liige ning 1980 UNICEFi Ungari nõukogu liige.

Aastal 2003 IBBY Ungari osakond esitas Éva Janikovszky kandidatuuri Hans Christian Anderseni lastekirjanduspreemiale aastaks 2004. Kirjanik suri aga veel samal aastal vähki.

Looming
-------

Éva Janikovszky lõbusaid raamatuid on tõlgitud rohkem kui kahekümnesse keelde. Aastal 1980 ilmusid "Kui ma oleksin suur", "Usu või ära usu" ja "Minuga juhtub alati midagi" ka eesti keeles Aino Perviku tõlkes. Janikovszky raamatute lahutamatuks osaks on tema "ihu-illustraatori" László Réberi vaimukaid pildid.

### Eesti keeles ilmunud

| Originaalpealkiri | Tõlkepealkiri | Tõlkija | Tõlkeaasta |
| --- | --- | --- | --- |
| "Ha én felnőtt volnék" | "Kui ma oleksin suur" | Aino Pervik | 1980 |
| "Akár hiszed, akár nem" | "Usu või ära usu" | Aino Pervik | 1980 |
| "Velem mindig történik valami" | "Minuga juhtub alati midagi" | Aino Pervik | 1980 |
| "Örülj, hogy fiú!" | "Ole õnnelik, et on poiss!" | Edvin Hiedel | 2004 |
| "Örülj, hogy lány!" | "Ole õnnelik, et on tüdruk!" | Edvin Hiedel | 2004 |
| "Kire ütött ez a gyerek?" | "Kellesse see laps läinud on?" | Kaur Mägi | 2005 |
| "Felelj szépen, ha kérdeznek!" | "Vasta ilusti, kui küsitakse!" | Joonas Jõgi | 2015 |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Éva Janikovszky** |
**Lui** on Prantsusmaa meesteajakiri.

Ajakirja esimene number ilmus 1. novembril 1963. Selle asutasid Daniel Filipacchi ja Frank Ténot. 1980ndate alguseni oli see artikleid ja ilusate, sageli kuulsate alasti naiste pilte avaldav ajakiri väga populaarne, seejärel huvi ajakirja vastu langes, kuni selle ilmumine 1994. aastal katkes. Ajakiri läks Daniel Filipacchilt Michel Birnbaumi ajakirjandusgrupi omandusse. Aastatel 1995–1997 anti seda jälle välja. Aastatel 2001–2007 ilmus Lui pornoajakirjana. Alates 2013. aastast kuulub Lui Jean-Yves Le Furile, selle toimetuse juht on Frédéric Beigbeder ja peatoimetaja Yseult Williams.

Ajakiri ilmub kord kuus Pariisis. Üksiknumbri hind on 2,90 eurot. Juunis 2015 oli selle tiraaž 72 691.

Filipacci ajakiri (1963–1994)
-----------------------------

### Esimene seeria (1963–1987)

Daniel Filipacci eesmärk oli luua Playboy kvaliteetne prantsuspärane vaste. Kuni 1980ndate alguseni oli ajakiri väga menukas. Ajakirja modellideks olid arvukad prantsuse tähekesed, kuid ka mõned esmaklassilised näitlejad, nagu Brigitte Bardot, Jane Birkin ja Marlène Jobert. Esimene kaanetüdruk oli Valérie Lagrange. Neid pildistas Francis Giacobetti. Ajakiri lipukiri oli "Lui, le magazine de l'homme moderne" (Lui, ajakiri moodsale mehele). Esimestel aastatel oli alasti naiste piltide avaldamine keelatud, mistõttu lugejale tuli jätta mulje, et modellid on alasti, tsensuurile aga suuta tõestada, et nad pole alasti. 

Ajakirjas ilmus Gérard Lauzier' koomiks "Les Sextraordinaires Aventures de Zizi et Peter Panpan". Ajakirja esimeste kaastööliste seas olid Jean-Louis Bory, René Chateau, Philippe Labro, Francis Dumoulin, Francis Giacobetti, Siné, Michel Mardore, Aslan, Robert Lassalvy ja Gilles Sandier. 

Alguses oli ajakirja Lui maskotiks Playboy jänkude eeskujul kassipea. 1970ndate alguses see kadus.

Välislingid
-----------

* Ajakirja veebisait
Nora Roberts (2007)
**Nora Roberts** (kodanikunimi Eleanor Marie Robertson Aufem-Brinke Wilder, sündinud 10. oktoobril 1950 Silver Springis Marylandis) on USA kirjanik, paljude populaarsete romantiliste novellide ja kriminaalromaanide autor.

Elulugu
-------

Robertsi vanemad olid iiri päritolu. Nora mõtles lugusid välja juba koolilapsena, kuid kirja ei pannud muud kui koolikirjandeid. Alghariduse sai ta katoliku koolis.

Montgomery Blairi keskkoolis õppides tutvus ta Ronald Aufdem-Brinkega. Nad abiellusid vastu vanemate tahtmist 1968. aastal, kohe pärast keskkooli lõpetamist. Neil sündis kaks poega. Abielu lõppes lahutusega 1983. aastal. 

Bruce Wilderiga abiellus Roberts 1985. aastal ja nad on siiani koos. Neile kuulub raamatupood Marylandi osariigis Boonsboros.

Robertsi debüüdiks sai armastusromaan "Irish Thoroughbred" ilmus 1981. aastal. Varem oli ta oma käsikirju kirjastustele pakkunud kolme aasta jooksul, kuid need ei vaimustanud kirjastusi.
Lisaks armastusromaanidele kirjutab Roberts ka futuristlikke detektiivilugusid leitnant Eve Dallasest. 

Roberts on kasutanud ka pseudonüüme J.D. Robb, Sarah Hardesty, Jill March.

Roberts on võitnud kõik tähtsamad romaaniauhinnad ja on esimene kirjanik, kes arvati Ameerika Romaanikirjanike Kuulsuste Halli.

Allikad
-------

* Robertsi ametlik koduleht
* fantasticfiction.co.uk
* rwa.org

Välislingid
-----------

* Nora Robertsi raamatud Apollos
* Nora Robertsi teosed Erseni kodulehel
Pedro Joaquín Chamorro y Alfaro
**Pedro Joaquín Chamorro** (*Pedro Joaquín Chamorro y Alfaro* või *Pedro Joaquín Chamorro Bolaños*; 22. juuni 1818 – 7. juuni 1890) oli Nicaragua poliitik, sõjaväelane ja Nicaragua president.

Pedro Joaquín Chamorro sündis 22. juunil 1818 Granadas. Poliitilistelt vaadetelt oli ta konservatiiv. Aastal 1854 sai temast Granada linnapea. Sel ajal toimunud kodusõja ajal kaitses ta koos linnakodanikest salgaga linna Leóni demokraatide eest, keda juhtis Máximo Jerez. Hiljem osales ta ka sõjas William Walkeri vastu. Aastal 1862 sai temast Granada departemangu senaator.

1875. aastal sai Chamorro Nicaragua presidendiks. Ta korraldas ümber Nicaragua haridussüsteemi, pannes aluse tasuta hariduse andmisele ja koolide jagamisele algkoolideks, keskkoolideks ning kõrgkoolideks. Ta pani aluse telegraafiliinide ehitamisele. Samuti alustas ta raudteeliini Ferrocarril del Pacífico ehitamist. Chamorro korraldas ümber ka riigi haldussüsteemi, luues tsiviilregistri ja omandiregistri. 

Pedro Joaquín Chamorro oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa oli N. Guadamuz. 1854. aastal abiellus ta María de la Luz Bolaños Bendañaga. Neil oli kolm last: Filadelfo Chamorro Bolaños, Pedro Joaquin Chamorro Bolaños ja Diego Manuel Chamorro.

Pedro Joaquín Chamorro suri 7. juunil 1890 Granadas.

Viited
------

1. ↑
2. ↑

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Vicente Quadra** | **Nicaragua president**1. märts 1875 – 1. märts 1879 | Järgnev**Joaquín Zavala Solís** |
Pedro (2018)
**Pedro Guilherme Abreu dos Santos** (tuntud lihtsalt kui **Pedro**; sündinud 20. juunil 1997 Rio de Janeiros) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana Brasiilia kõrgliigaklubis Flamengo.

2014. aastal liitus ta Fluminensega ning debüteeris klubi põhimeeskonnas 2016. aastal. 2018. aasta Rio de Janeiro osariigi meistrivõistlustel lõi Pedro 13 mänguga seitse väravat oli ja oli meistrivõistluste suurim väravakütt. Vaatamata hooaega seganud põlvevigastusele lõi Pedro 2018. aastal Brasiilia kõrgliigas 18 mänguga kümme väravat ning valiti liigahooaja parimaks uustulnukaks.

2019. aasta septembris sõlmis ta viieaastase lepingu Itaalia kõrgliigaklubiga Fiorentina. Itaalia kõrgliigas debüteeris ta sama aasta 3. novembril mängus Parma vastu.

Fiorentinas ta läbimurret teha ei õnnestunud ning 2020. aasta jaanuaris naasis ta Brasiiliasse, kui läks laenule Flamengosse. 2020. aasta hooajal lõi Pedro Brasiilia kõrgliigas 13 väravat ja tuli klubiga Brasiilia meistriks. 2020. aasta detsembris sõlmis ta Flamengoga püsiva lepingu.

Brasiilia jalgpallikoondises debüteeris Pedro 13. novembril 2020 MM-i valikmängus Venezuela vastu.

Saavutused
----------

Flamengo
* Campeonato Brasileiro Série A: 2020
* Supercopa do Brasil: 2020, 2021
* Campeonato Carioca: 2020, 2021
* Recopa Sudamericana: 2020

Viited
------

1. ↑  "Flamengo confirma compra de Pedro junto à Fiorentina e assina até 2025". terra.com.br. 9.12.2020. Vaadatud 1.7.2022
2. ↑  "Pedro comemora estreia pela Seleção e lembra lesão há dois anos: "Sensação de superação"". ge.globo.com. 14.11.2020. Vaadatud 1.7.2022

| * v
* r
Brasiilia koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Alisson
* 2 Danilo
* 3 Thiago Silva
* 4 Marquinhos
* 5 Casemiro
* 6 Alex Sandro
* 7 Paquetá
* 8 Fred
* 9 Richarlison
* 10 Neymar
* 11 Raphinha
* 12 Weverton
* 13 Dani Alves
* 14 Militão
* 15 Fabinho
* 16 Alex Telles
* 17 B. Guimarães
* 18 Antony
* 19 Gabriel Jesus
* 20 Vinícius Jr.
* 21 Rodrygo
* 22 Bremer
* 23 Ederson
* 24 Martinelli
* 25 Pedro
* 26 Éverton Ribeiro
* Treener: Tite

 | Brasiilia |
**Heino Hindre** (12. jaanuar 1927 Pärnu  – 27. juuli 1965 Tallinn) oli eesti maletaja, problemist, maleajaloolane ning male- ja kabekohtunik.

Hindre lõpetas 1946. aastal Pärnu 1. Keskkooli. 1946. aastal asus ta õppima Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonda, kuid haigestus tuberkuloosi ja naasis Pärnusse. Tuberkuloosiga võitles ta elu lõpuni.

Ta töötas aastatel 1950–1965 Tallinnas vabariikliku spordiklubi maleosakonna juhatajana. Oli Kehakultuuri maletoimetajaid.

Maletajana sai Hindre 1954. aastal meistrikandidaadiks. Osales aastatel 1947–1956 kaheksal korral Eesti NSV meistrivõistlustel, kus parimaks tulemuseks jäi 1954. aastal saadud seitsmes koht. 1953. aastal tuli ta Eesti NSV I kirimale meistrivõistlustel Paul Kerese järel teiseks. 

Hindre tegutses male- ja kabekohtunikuna. Sai males 1953. aastal vabariikliku kategooria kohtunikuks. Probleemmaletajana võitis ta Nõukogude Liidus ja välismaal auhindu kompositsioonmales ning kuulus NSV Liidu probleemmale II meistrivõistlustel viiendaks tulnud Eesti NSV koondisse.

Tema elutööks oli põhjaliku koguteose "Male Eestis" koostamine, raamat ilmus pärast autori surma (tiitellehel kirjas olev Eduard Lukk ei ole tegelik autor). Hindre oli ka 1955. aastal ilmunud "Maleõpiku" autoreid.

Viited
------

1. 1 2 3  Hindre, Heino. esbl.ee

Välislingid
-----------

* Valter Heuer "30 aastat hiljem; uuesti ohver". epl.delfi.ee, 7. veebruar 1997
* Viljakas maleülesannete looja Heino Hindre. maleliit.ee, 22. oktoober 2006
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib taimede perekonnast; linna kohta Bulgaarias vaata artiklit Ruse (Bulgaaria)* |

---

Kiirjas ruse
**Ruse** (ladina keeles *Bidens*) on astrilaadsete seltsi korvõieliste sugukonda kuuluv taimede perekond.

Teaduslikult kirjeldas ruskmeid esimesena Linnaeus.

Ruskme kõige lähedasem sugulasperekond on Ameerikas kasvav *Coreopsis*. Liikide jaotumine nende kahe perekonna vahel ei ole veel lõplikult kindlaks määratud.

Taime rahvapärased nimetused on seotud tavaliselt tema haakuvate seemnistega, millest enamik on kisadega. Sellest pärineb ka taime ladinakeelne nimi: *bi* 'kaks' + *dens* 'hammas'.

Ruskmeid leidub kõikjal maailmas peale Antarktika. Kõige rohkem leidub neid Ameerikas ja Aafrikas. Umbes 60 liiki kasvab üksnes Okeaanias ja neist umbes 40 on Hawaii saartel endeemsed.

Ruskmed on ühe- ja mitmeaastased rohttaimed. Leheseis on vastastikune, mis on astrilaadsetele ebatavaline. Mõnel liigil asuvad kõige ülemised lehed siiski vastakuti. Lehed võivad olla sulgjad või jagunemata. Viimasel juhul on leheserv saagjas.

Enamikul ruskmeliikidel koosnevad õied putk- ja keelõitest. Mõnel liigil on keelõied mandunud või puuduvad täiesti. Sel juhul ümbritsevad õisi õielehesarnased tupplehed. Õisik on tavaliselt kollane, aga tuleb ette ka valge, roosa või punase õisikuga liike.

Ruskmed on zoohoorid ehk levivad loomade abil. Seemniste pappus on sageli moondunud 2–6 haagisarnaseks karvaks, mis loomade karvastiku külge kinni jäävad. Siis viivad loomad seemnised emataimest kaugele uude kohta. See on võimaldanud ruskmetel levida laialdaselt, isegi üksikutele ookeanisaartele. Kuid teiselt poolt on mõned liigid, eriti üksnes ookeanisaartel leiduvad, väga piiratud levilaga ja neid ähvardab väljasuremine. Ookeanisaartel pole ka kuigivõrd loomi, kes taimi levitaksid, sellepärast on sealsetel liikidel seemniste küljes olevad haagid taandarenenud ja selle asemel on nad kohastunud tuule abil levimiseks, näiteks võib kogu pappus olla suurenenud ja muundunud suletaoliseks.

Mõned ruskmeliigid on ilutaimed, näiteks feerulalehine ruse.

Ameerika ruset ei ole Uus-Meremaal küll kantud invasiivsete liikide loendisse, kuid sellegipoolest peetakse seda seal umbrohuks.

Liigid
------

Perekonda kuulub umbes 200 liiki.

Eestis leidub nelja liiki ruskmeid:

* *Bidens tripartita* – kolmisruse (tavaline taim niiskemates paikades)
* *Bidens cernua* – longus ruse (hajusalt esinev, veekogude kallastel)
* *Bidens radiata* – kiirjas ruse (harva, Peipsi ja Pihkva järve ning Narva jõe kallastel)
* *Bidens bipinnata* – sulgruse (kahelisulgjas ruse) (väga haruldane, tulnukana prahipaikades)

Ülejäänud ruskmeliikide hulka kuuluvad:

* *Bidens alba* – valge ruse
* *Bidens ferulifolia* – feerulalehine ruse
* *Bidens frondosa* – ameerika ruse
* *Bidens pilosa* – karvane ruse
* *Bidens triplinervia* – madal ruse

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Bidens** |
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Austria |
|  |
| 2. ring | 1960 | I kergekeskkaal |
| 2. ring | 1964 | I kergekeskkaal |
|  |
| Pronks | 1959 | I kergekeskkaal |
| Pronks | 1965 | I kergekeskkaal |
|

**Rupert Konrad König** (sündinud 3. aprillil 1937 Berchtesgadenis Berchtesgadeni maakonnas Ülem-Baieri ringkonnas Baieri liidumaal Saksamaal) on Austria endine poksija.

König oli kokku üheksakordne Austria meister - I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) aastatel 1957–1964 ning I kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1965. aastal.

König osales I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Bohumil Němečekile (Tšehhoslovakkia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 1964. aasta Tōkyō olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas oma kohtumise samuti 2. ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

König sai I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) pronksmedali 13. Euroopa meistrivõistlustel (Luzern, 1959), kaotades poolfinaalis oma kohtumise hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Vladimir Jengibarjanile (NSV Liit) ning 16. Euroopa meistrivõistlustel (Ida-Berliin, 1965) pronksmedali, kaotades poolfinaalis oma kohtumise hilisemale hõbemedalivõitjale Preben Rasmussenile (Taani). Ta oli esimene ja on seni ainus Austria poksija, kes on saanud Euroopa meistrivõistlustelt vähemalt kaks medalit.

Viited
------

1. ↑  17. suveolümpiamängude poksivõistlus. Rooma 1960. Tulemused inglise keeles
2. ↑  18. suveolümpiamängude poksivõistlus. Tōkyō 1964. Tulemused inglise keeles
3. ↑  13. Euroopa meistrivõistlused poksis. Luzern 1959. Tulemused inglise keeles
4. ↑  16. Euroopa meistrivõistlused poksis. Ida-Berliin 1965. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Rupert König veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Sahha (Jakuutia) Vabariigi teeneline treener** (varem **Jakuudi ANSV teeneline treener**; jakuudi keeles Саха Өрөспүүбүлүкэтин үтүөлээх тренерэ; vene keeles Заслуженный тренер Республики Саха (Якутия)) on Sahha aunimetus, mida antakse kehakultuuri- ja spordiorganisatsioonide ning koondiste treener-pedagoogidele teenete eest kehakultuuri ja spordi arendamisel ning sportlike tippsaavutuste eest. Aunimetuse kandiaat peab olema töötanud oma erialal vähemalt 10 aastat.

Sahha teenelise treeneri aunimetust ei anta isikutele seoses nende juubeliga, samuti isikutele, kes on varem saanud Venemaa Föderatsiooni aunimetuse.

Sahha teenelisi treenereid
--------------------------

* 1964 – Dmitri Korkin, maadlustreener
* 1984 – Roman Dmitrijev, maadlustreener
* 1990 – Nikolai Kõtškin vanem, kabetreener

Aunimetuse on saanud teiste seas ka kabetreener Marija Bõrdõnnõrova.

Viited
------

1. ↑  Почетные звания Республики Саха (Якутия). old.sakha.gov.ru
2. ↑  Положение о почетных званиях Республики Саха. yaguo.ru
Tänavapilt. Paistab kirik
**Ísafjörður** (islandi keeles 'jääfjord') on linn Islandil, Vestfirðiri piirkonna ja Ísafjarðarbæri valla halduskeskus ja suurim linn. Ta asub Skutulsfjörduri fjordi ääres, mis on osa suuremast Isafjarðardjúpi fjordist.

Kõige tähtsam transpordikeskus linnas on sadam. Sadama kaudu on linnal praamiühendus naaberasulatega ja aeg-ajalt saabub sadamasse reisilaevu turistidega. Maantee abil on linn ühendatud 15 km kaugusel loodesse jääva Bolungarvíkiga ja Súðavíkiga idas. 1996 valminud üherealine Vestfirðiri tunnel viib Flateyri ja Suðureyri juurde, samuti valla lõunaossa. Ísafjörðuril on lennujaam, kust toimuvad korrapärased lennud Reykjavíkki.

Ísafjörðuri elanike peamine tegevusala on kalapüük ning ta on üks Islandi suurimaid kalanduskeskusi. Alates 1980. aastatest, mil kalanduses algas poliitiliste piirangute ja kalavarude vähenemise tõttuallakäik, on linna elanike arv järjekindlalt vähenenud.

Hoolimata väikesest elanike arvust näeb Ísafjörður linnalik välja. Linnas on haigla, kultuurikeskus, muusikakool, kunstigalerii ja raamatukogu.

Ísafjörðurist on pärit Islandi president aastatel 1996–2016 Ólafur Ragnar Grímsson.

Ajalugu
-------

Landnámabóki (Islandi asustamise raamatu) järgi rajas esimese asula Skutulsfjörduri rannale Helgi Magri Hrólfsson 9. sajandil.

16. sajandil sai Ísafjörður väliskaubanduse sihtpunktiks. Sel ajal olid linnas tavalised nõiaprotsessid ning hulk inimesi pagendati linnast Hornstrandiri poolsaarele, kus praegu asub rahvuspark. 1786 moodustati linna ümber vald.

Kohalikus vabaõhumuuseumis säilitatakse Islandi vanimat maja, mis ehitati 1734. Tollest sajandist on säilinud veel kolm puumaja. Peamiselt ehitasid need välismaised kaupmehed.
Ebaõiglusriigid on sellel kaardil märgitud punastes toonides. 
**Ebaõigusriik** (saksa keeles *Unrechtsstaat*) on vastand õigusriigi (saksa keeles *Rechtsstaat*) mõistele ja tähendab olukorda, kus riigis valitsev õiguskord rikub rahvusvahelise kogukonna tunnustatud ja kokkulepitud inimõigusi. Ebaõiglusriigi loomine algab valitsusvõimu teostavate isikute korrumpeerumisest, jätkub "toiduahela" (sõltlased, kelle toimetuleku allikaks on valitseja poolt jaotatavad rahad) loomisega ning tipneb kohtu-institutsiooni alistamisega valitsusvõimu kandjate tahtele.

Territoriaalriik põhineb ühtsel õiguskorral, mis on sätestatud kas kokkulepetega (Magna Carta) ja mõjutatud riigikohtu otsustega (common law - anglo-ameerika õigussüsteem) või sätestatud põhiseaduse ja sellest tulenevate seadustega (mandri-euroopa ehk romaani-germaani õigussüsteem).

Ebaõigusriigiks võib pidada poliitilist korda, milles puudub kirjapandud õiguskord või on see sätestatud nii, et valitseval eliidil on õigused ja alamatel kohustused. Ebaõigusriigiks võib nimetada ka riiki, mille haldusvõimu teostamise eest vastutavad institutsioonid ei suuda kehtestada ja hoida seadustega sätestatud õiguskorda.  

Klassideks jaotatud elanikkonnaga riik on ebaõigusriik, sest selles jagunevad inimeste õigused ja kohustused vastavalt sellele, millisesse ühiskonna klassi või seisusse ta kuulub. Näiteks oli keskaja Euroopas vaid valitseval lääniisandal (inglise keeles *landlord*) õigus omada maad (lääni) ning kui ta oli seda sunnitud müüma, siis võis seda omandada vaid teine lääniisand, kuid mitte rikas kaupmees või käsitööline. Vastavalt ei olnud maaorjadel mingeid isiklikke õigusi peale õiguse elule. Tänapäeval jagunevad õigused ja kohustused vastavalt klassikuuluvusele India hinduistlikes kogukondades. 

Saksa Föderaalne Konstitutsioonikohus sätestas mitmes kohtuotsuses, et Saksamaal 1940. aastatel valitsenud riigikorda tuleb nimetada „kuritegelikuks riigiks" (saksa keeles *Verbrecherstaat*), sest riiklikud institutsioonid olid alistunud kuritegeliku organisatsiooni võimutaotlustele ning teenisid seda vastu vaidlemata. Ka Saksa Demokraatlikku Vabariiki ja teisi kommunistlikke riike on nimetatud ebaõigusriigiks.

Vaata ka
--------

* Õiglus
* Õigusriik
* Õigusriigi põhimõte

Viited
------

1. ↑  Sendler, Horst (1993). "Die DDR ein Unrechtsstaat — ja oder nein? Mißverständnisse um "Rechtsstaat" und "Unrechtsstaat"" [East Germany an Unrechtsstaat - yes or no? Misunderstandings around "Rechtsstaat" and "Unrechtsstaat"]. *Zeitschrift für Rechtspolitik*. **1** (1): 2.
2. ↑  Gerd Roellecke (15 June 2009). "War die DDR ein Unrechtsstaat?". FAZ.net. Retrieved 2 July 2009.
3. ↑  Bernhard, Michael H.; Kubik, Jan (2014). *Twenty Years After Communism: The Politics of Memory and Commemoration*. New York: Oxford University Press, USA. p. 271. ISBN 9780199375134.
**Ernst Gottlob Jaesche** (30. september 1867 Peterburi – 21. august 1945 Berliin) oli Eesti vaimulik ja imearst.

Ernst Gottlob Jaesche sündis Peterburis sõjaväearsti pojana. Elas Peterburis ja Moskvas. Õppis 1888–1895 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, külastades vabakuulajana ka arstiteaduse loenguid. Oli prooviaastal Põlva koguduses. Ordineeriti vaimulikuks 5. septembril 1899.

Oli 1901–1904 Pärnu praostkonna vikaarõpetaja. 1905. aastal võttis välivaimulikuna osa Vene-Jaapani sõjast. Aastatel 1906–1909 tegutses Varbla ja Hanila koguduste õpetajana. 1909–1932 oli ta Häädemeeste, Treimani ja Tahkuranna koguduse õpetaja. 1932. aasta läks ta emerituuri ja asus elama Tartusse.

Ühe versioonina avastas Jaesche endal imeravitseja võimed Vene-Jaapani sõjas. Häädemeestel olles oli sisuliselt tema põhitegevuseks inimeste ravitsemine, olles oma ülieduka tegevusega pinnuks silmas kohalikel arstidel. Ravitsemise eest Ernst Jaesche põhimõtteliselt raha ega kingitusi vastu ei võtnud. Ning kuna kogudus oli väike ja piirkond vaene, ei jõudnud kogudus talle palka korralikult välja maksta. Seetõttu oli Konsistooriumi arhiivis leiduvas Ernst Jaesche isiklikus toimikus mitu tema pöördumist ühekordse toetuse saamiseks.

Ernst Gottlob Jaesche põgenes 1939. aastal Saksamaale. 1939. aasta sügisest kuni 1945. aasta suveni elas ta koos oma õetütre perega Poola alal Warthegaus. Ernst Jaesche suri 21. augustil 1945 Berliinis.

Isiklikku
---------

Tema isa Emanuel Jaesche (1821–1907) oli sõjaväearst, onu Georg Emanuel Jaesche (1815–1876) oli arst paljudes kohtades Vene Impeeriumis. Vanaisa Gottlob Benjamin Jäsche (1762–1842) oli Tartu Ülikooli filosoofiaprofessor.

Viited
------

1. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
2. ↑  Die Arzte Livlands. von den ältesten Zeiten bis zur Gegenwart. Ein biographisches Lexikon. von Dr. med. J. Brennsohn. Mitau 1905. Verlag von E. Bruhns, Riga

Kirjandus
---------

* "Uus Messias" Häädemeestelt. Esmaspäev, 12. detsember 1932, nr. 50, lk. 4.
* Georg von Rauch. *Ernst Jaesche (1867–1945). Der Pastor von Gudmannsbach in Livland.* – Kirche im Osten. Studien zur osteuropäischen Kirchengeschichte und Kirchenkunde. Bd. 28. Göttingen, 1985.
* Erwin Liek. *Das Wunder in der Heilkunde.* München, 1930
* Ursula Haava. *Ernst Gottlob Jaesche – imearst Häädemeeste pastoraadis.* Õpetatud Eesti Seltsi aastaraamat 2012. Tartu, 2013.

Välislingid
-----------

* Ernst Gottlob Jaesche – imearst Häädemeeste pastoraadis
Festungsberg
**Festungsberg** on Austria elanike arvult neljanda linna Salzburgi ajaloolise keskuse lõunaosas asuv mägi. See moodustab Berchtesgadeni aheliku põhjapoolsema serva Põhja-Lubjakivialpides. Umbes 542 meetri kõrguses tipus paikneb Hohensalzburgi kindlus.

Ajalugu
-------

Arheoloogilised leiud pärinevad keltide La Tène kultuurist. Roomlaste päevil kindlustati ala linna *Iuvavum* '​i kohal, kuni Itaalia kuningas Odoacer käskis 488. aastal Noricumi provintsist lahkuda. 715. aasta paiku asutas Salzburgi piiskop Rupert mäe idajalamile benediktlaste hallatud Nonnbergi kloostri. Salzburgi peapiiskop Gebhard lasi esimese kindluse mäetippu ehitada investituuritüli ajal umbes 1077. aastal. Varem Püha Peetruse kloostri munkade poolt rohumaadeks või viinamarjaistandusteks kasutatud nõlvad on tänapäeval enamasti metsastunud.

Vaata ka
--------

* Mönchsberg
* Kapuzinerberg
* Rainberg
* Hellbrunner Berg

Välislingid
-----------

* Festungsberg – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Fibo kergplokk** on ehitusplokk, mida valmistatakse kergkruusa, tsemendi ja vee segust. 

Valmis segu juhitakse segistist vormidesse, kus vibropressmenetlusel toimub plokkide vormimine. Fibo kergplokke toodetakse kahe survetugevusega, 3 MPa ja 5 MPa. Fibo kergplokke kasutatakse nii kandvates kui ka mittekandvates seintes. Plokk leiab kasutust nii välis- kui siseseintes. Sõltuvalt pinnasest kasutatakse Fibo kergplokke ka vundamentide ladumisel. Plokkide avatud struktuuri tõttu tuleb laotud välissein või seinad krohvida.

Vundament

Taldmiku plokk
--------------

Fibo taldmiku plokk on välja töötatud lintvundamendi taldmiku tegemiseks. Hariliku 350 mm ploki mõõtu taldmikuploki eripäraks on ploki pealmisel pinnal asetsev 50 mm sügavune monolitiseerimissüvend. Vundamendi taldmiku valmistamiseks tuleb taldmiku plokid paigaldada nii, et süvend nendes jätkuks, sellisel juhul on võimalik süvend armeerida ja betoneerida. Betoneerimisel peavad armatuurvardad olema paigaldatud nii, et need asetseksid betooni sees ilmastiku eest kaitstuna.

Õõnesplokid
-----------

Fibo õõnesplokid on välja töötatud ventilatsiooni, kommunikatsioonikanalite ehitamiseks, postvundamentide rajamiseks, samuti seest betoneerituna raskesti koormatud seinaosade tugipinna postide ehitamiseks.

Vaheseina plokid
----------------

Tappliitega vaheseina plokk on kitsam tavalisest seinaplokist ning erineb kõrguselt. Paigaldamisel vertikaalvuuki seguga ei täideta. Plokid on mõõtudega laius 100 mm ja 150 mm, kõrgus 250 mm ning pikkus 490 mm. Ruutmeetrisse kulub tavapäraselt 2 plokki vähem ning seina saab laduda 2,1 m ukse jaoks ilma plokke lõikamata.

Sillused
--------

Fibo silluseid toodetakse sama põhimõttega nagu plokke, kuid vormidesse lisatakse ka armatuurkarkass. Silluseid toodetakse vastavalt plokkide mõõtudele ja kuni 2,5 m laiustele avadele. Sõltuvalt silde pikkusest peab sillus toetuma müürile, mille toetuspinna pikkus on vähemalt 250 mm või väiksemate avade korral vähemalt 130 mm. Fibo silluse kasutamisel tuleb vältida suuri koondatud raskusi, näiteks silluse keskele toetuv vahelae tala.

Fibo sillused tuleb paigaldada UP kirjaga ülespoole. Teistes asendites töötab silluses asetsev armatuur teistmoodi ning sillus võib puruneda. Silluse armatuuri kaitsmiseks ilmastiku eest ning tulepüsivuse suurendamiseks tuleb sillused krohvida. Müüritise ladumisel tuleb arvestada asjaolu, et sillus peab toetuma täismõõdus lõikamata plokile, siis nii kantakse koormused paremini üle silluselt müüritisele ning väheneb pragude tekkimise oht avade nurkades.

U-plokid
--------

Fibo U-plokid on ette nähtud betoonivöö ehitamiseks ning taladelt, vahelagedelt ja katusekonstruktsioonist tuleva koormuse ühtseks jaotamiseks müüritisele. U-ploki kasutatakse ka väiksemate avade monoliitsilluse ehitamiseks. U-ploki mõõdud klapivad tavaplokkide kõrguse ja laiusega.

Viited
------

1. ↑  "Fibo plokitooted".
2. ↑  "Weber/plokitooted".
3. ↑  "Fibo plokitooted".
**Sankt Georgen am Kreischberg** on 2015. aastast vald (*Gemeinde*) Austrias Steiermargi liidumaal Murau ringkonnas. See loodi Steiermargi vallareformi osana, kui liideti endised iseseisvad linnad Sankt Georgen ob Murau ja Sankt Ruprecht-Falkendorf. Linna kirik jätkas pärast 2013. aasta novembris alanud muudatusi nimega "Sankt Georgen ob Murau", mida 2014. aasta aprillis tehtud muudatusega parandati.

Vaade Sankt Georgen ob Muraule

Kultuur ja vaatamisväärsused
----------------------------

### Karnevalijooks

Niinimetatud "Faschingsrenneni" jooks toimub kaheaastase tsükliga Rosenmontagil, mis paljudes ringkonna piirkondades tavaks on. Kogu vallas on mitu rühma. Koidikul läheb rong trummarite saatel lahti. Ülaosas on "Wegauskehrer", mis sümboliseerib raudteed. Selle rolli saavad endale võtta ainult kõige tugevamad mehed, sest igaüks võib tema teele sattuda. Kui mängija saab lahingus lüüa, on karnevalivõistlus läbi. Siis on erinevad tegelased, näiteks kevadises võllas "heinapõrisev" (kanapüss), kes varastab ja müüb taludes kanu ja mune. "Schellfaschinge" kannab lühikesi nahkpükse, mille all on valged pikad aluspüksid, valge särk ja pärg (kell) ümber vöö ning värviline terava otsaga müts peas. Nad jooksevad iga maja ees "Kranzl" (ringis). Neile, nn "laadale", järgneb rühm "Vetteln", see tähendab oma teenuseid pakkuvaid või raha kerjavaid tegelasi: arst, kääriihuja, odav Jakob (kaupleja), Rosshändler hobusega, pruutpaar, vallaline ema lapsega ja kerjused.

Peale pikka ja pingelist päeva on külas rühmade kokkutulek. Õhtuid tähistam "Schinderhochzeit" (maskiball).

Rakendusorganisatsioonid on vabatahtlik tuletõrje ja alevi muusikaliit, kes saavad samuti tulu. Karnevalivõistlus kuulub UNESCO vaimse kultuuripärandi hulka.

Viited
------

1. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Murau ringkonna vallad

* Krakau
* Murau
* Mühlen
* Neumarkt in der Steiermark
* Niederwölz
* Oberwölz
* Ranten
* Sankt Georgen am Kreischberg
* Sankt Lambrecht
* Sankt Peter am Kammersberg
* Scheifling
* Schöder
* Stadl-Predlitz
* Teufenbach-Katsch
Adam Nelson
**Adam Nelson** (sündinud 7. juulil 1975 Atlantas) on USA kuulitõukaja. Maailmameister (2005).

Meeste kuulitõuke 2004. aasta olümpiavõitjaks tuli antiikmängude staadionil Olümpias 30-aastane Ukraina vägilane Juri Bilonog 21.16-ga. Täpselt sama tulemuse sai kirja ka Adam Nelson, kuid ukrainlase paremuselt teine katse oli parem (21.15). 

Võitja selgitas alles kogu võistluse viimane tõuge. Esimesel katsel saavutatud 21.16-ga liidriks asunud Adam Nelson saatiski raudmuna väga kaugele, kuid astus korraks ka ringi äärele. Närvilise võistlusoleku poolest tuntud Nelson püüdis küll kohtunikke uskuma panna, et kõik oli õige, kuid eksimus oli kahtluse tekkimiseks liiga ilmne. Nii nagu Sydney OM-il ning Edmontoni ja Pariisi MM-il, tuli 29-aastasel Nelsonil ka nüüd leppida hõbemedaliga.

115 kilo kaaluv Adam Nelson krooniti 2005. aasta Helsingi MM-il võitjaks 21.73-ga. Võidutõuke sooritas 7. juulil 30-aastaseks saanud atlantalane kohe esimeses voorus, kuid väärtuslikema medali oleks talle kindlustanud ka kolmanda katse 21.68.

Nelsoni seni ainus tiitlivõistluste kuld pärines 1994. aastast, kui tollal 19-aastane nooruk tuli Lissabonis 18.34-ga juunioride maailmameistriks.

USA kuulitõukajatele oli Nelsoni võidetud kuld MM-idelt viies. Kolm korda on võidutsenud Helsingis lõppvõistluselt välja jäänud John Godina ning ühe korra (1999) hilisem dopingupatune C.J. Hunter.

Saavutused
----------

### Olümpiamängudel

Sydney 2000

* hõbemedal (**21.21**)

Ateena 2004

* hõbemedal (**21.16**)

### Maailmameistrivõistlustel

Edmonton 2001

* hõbemedal (**21.24**)

Pariis 2003

* hõbemedal (**21.26**)

Helsingi 2005

* **maailmameister** (**21.73**)

Ōsaka 2007

* hõbemedal (**21.61**)

### Sisemaailmameistrivõistlustel

Lissabon 2001

* hõbemedal (**20.72**)

### Juunioride maailmameistrivõistlustel

Lissabon 1994

* **maailmameister** (**18.34**)

Isiklikku
---------

Adam Nelson on 183 cm pikk ja kaalub 115 kg.

Välislingid
-----------

* Nelsoni koduleht
* Adam Nelson Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel Muuda Vikiandmetes
* Adam Nelson USA Olümpiakomitee veebilehel

| * v
* r
Meeste kuulitõuke maailmameistrid |
| --- |
| 
1983: Edward Sarul • 1987: Werner Günthör • 1991: Werner Günthör • 1993: Werner Günthör • 1995: John Godina • 1997: John Godina • 1999: C. J. Hunter • 2001: John Godina • 2003: Andrei Mihnevitš • 2005: Adam Nelson • 2007: Reese Hoffa • 2009: Christian Cantwell • 2011: David Storl • 2013: David Storl • 2015: Joe Kovacs • 2017: Tomas Walsh • 2019: Joe Kovacs • 2022: Ryan Crouser |
Adama Traoré 2020. aastal Wolverhampton Wanderersis mängimas
**Adama Traoré Diarra** (sündinud 25. jaanuaril 1996 L'Hospitalet de Llobregatis) on Hispaania jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsja või äärekaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Wolverhampton Wanderers ja Hispaania jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Hispaania klubis Barcelona, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2004. aastal. 2013. aastal debüteeris ta Barcelona debüütmeeskonnas Hispaania esiliigas. Kohe esimesel hooajal valiti ta Hispaania esiliiga sümboolsesse koosseisu. Barcelona põhimeeskonnas debüteeris ta Hispaania kõrgliigas 2013. aasta novembris mängus Granada vastu. Barcelona põhimeeskonnas lõi ta oma esimese ja ainsa värava 16. detsembril 2014 karikamängus Huesca vastu.

2015. aasta augustis sõlmis Traoré viieaastase lepingu Inglismaa kõrgliiga klubiga Aston Villa. 2016. aasta augustis siirdus ta Middlesbrough'sse, mis mängis toona samuti Inglismaa kõrgliigas. Hooajal 2017–18 mängis Traoré Middlesbrough'ga Inglismaa esiliigas ja lõi viis väravat. 2018. aastal valiti Traoré Middlesbrough' aasta mängijaks.

2018. aasta augustis sõlmis ta lepingu äsja Inglismaa kõrgliigasse tõusnud Wolverhampton Wanderersiga. Sama aasta 1. septembril lõi ta mängus West Ham Unitedi vastu oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas. Hooaja 2021/22 teises pooles oli ta laenul Barcelonas.

Kuna tema vanemad on Mali päritolu, oli tal võimalus esinda koondises Malit, kuid ta otsustas Hispaania jalgpallikoondise kasuks. Hispaania jalgpallikoondises tegi Traoré debüüdi 7. oktoobril 2020 sõprusmängus Portugali vastu. Ta kuulus Hispaania koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Välislingid
-----------

 Adama Traoré (sündinud 1996) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Hispaania koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 De Gea
* 2 Azpilicueta
* 3 D. Llorente
* 4 P. Torres
* 5 Busquets (c)
* 6 M. Llorente
* 7 Morata
* 8 Koke
* 9 Gerard
* 10 Thiago
* 11 F. Torres
* 12 García
* 13 Sánchez
* 14 Gayà
* 16 Rodri
* 17 Fabián
* 18 Alba
* 19 Olmo
* 20 Traoré
* 21 Oyarzabal
* 22 Sarabia
* 23 Simón
* 24 Laporte
* 26 Pedri
* Treener: Luis Enrique

 | Hispaania |
Brigaadikomandöri auastmetunnus
**Brigaadikomandör** (vene keeles *командир бригады*; lühend *комбриг*) oli aastatel 1935–1940 sõjaväeline auaste Punaarmees.

Brigaadikomandöri auaste anti tavaliselt brigaadi juhtima määratud ohvitseridele, samuti diviisikomandöride abidele.

Sõjaväelises hierarhias paiknes brigaadikomandör polkovniku ja diviisikomandöri vahel. Auastme kaotamisel 1940. aastal anti selle omanikele ümberatesteerimisel reeglina polkovniku, üksikutel juhtudel ka kindralmajori auaste. 

Siiski kohtas ka 1941. aastal Teise maailmasõja alguses veel ohvitsere, kes kandsid brigaadikomandöri lõkmeid – osaliselt oli see tingitud venitustest ümberatesteerimisel, osaliselt ohvitseride rahulolematusest ümberatesteerimisel neile määratud madalama polkovniku auastmega (näiteks hilisem armeekindral Aleksandr Gorbatov, kes lasti 1941. aasta kevadel vangilaagrist välja, ennistati Punaarmeesse ja sõdis rindel brigaadikomandöri auastmes kuni detsembrini).

Eesti Kaitseväes vastab brigaadikomandöri auastmele brigaadikindrali auaste.
***Brigadeführer*** (***SS-Brigadeführer*** või ***SA-Brigadeführer***) oli SS-i (Schutzstaffel) ja SA (Sturmabteilung) sõjaväeline auaste Kolmandas Riigis. Auaste vastas Wehrmachti ja teiste armeede kindralmajori auastmele. *Brigadeführer*'i auaste loodi 1932. aastal.

*Brigadeführer*'i auaste oli ühe astme võrra kõrgem *Oberführer'*ist ning ühe astme võrra madalam *Gruppenführer*'ist.

Alates 1933. aastast dubleeriti SS-kindrali auastmega isiku määramisel politseitööle SS-i auaste mitte-SS-i kindrali auastmega *SS-Brigadeführer und der Generalmajor der Polizei.*

Alates 1939. alates dubleeriti SS-kindrali auastmega isiku määramisel relvajõududesse SS-i auaste mitte-SS-i kindrali auastmega *SS-Brigadeführer und der Generalmajor der SS*.

Alates Relva-SS-i (Waffen-SS) moodustamisest dubleeriti *Brigadeführer*'i auastmega isiku määramisel relvajõududesse SS-i auaste mitte-SS-i kindrali auastmega *SS-Brigadeführer und Generalmajor der Waffen-SS*.

Ainus *Brigadeführer*'i auastme saanud eestlane oli Johannes Soodla.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelmine auaste***Oberführer*** | **SS-i auastmed*****Brigadeführer*** | Järgmine auaste***Gruppenführer*** |
**Hermann Faltis** VR II/3 (22. september (vkj)/ 4. oktoober 1897 Höbringi küla, Riguldi vald, Noarootsi kihelkond, Läänemaa – 6. veebruar 1948 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (nooremseersant, 1940) ja politseinik.

Ta osales Vene sõjaväes Esimeses maailmasõjas, 1. Diviisi tagavarapataljonis ja 1. jalaväepolgus Vabadussõjas (nooremallohvitser, 1919). 1. septembril 1920 anti talle II liigi 3. järgu Vabadusrist (*hinnates vahvust, mis Teie ülesnäitanud lahingus 19 novembril 1919 a. Saborovka küla juures*).

1920. aastal oli ta Tallinna politsei nooremkordnik, jaanuarist 1921 Läänemaa 8. jaoskonna vanemkordniku kohusetäitja. Arreteeriti 21. jaanuaril 1921 Vormsi vallas. Sõjaringkonnakohus mõistis ta novembris 1921 surma alamkapten Jaan Männiku (1895–1919) tapmise eest 14. novembril 1919.

Põgenes 18. novembril 1921 Tallinna Keskvanglast, läks Nõukogude Venemaale, kus arreteeriti. Oli Jamburgi ja Petrogradi vanglates, põgenes ja naasis Eestisse.

Tabati 25. novembril 1924 Nõva vallas, surmaotsus asendati 20-aastase sunnitööga, vabanes veebruaris 1928 amnestiaga. Töötas Tallinnas Põhjala kummitööstuses, pärast Teist maailmasõda Tallinna toidukaubastus. Läks vabasurma.

Tunnustus
---------

* 1920, 1. september Vabadusristi II liigi 3. järk
Hermann Buhl (1953)
**Hermann Buhl** (21. september 1924 Innsbruck, Austria – 27. juuni 1957 Chogolisa, Pakistan) oli Austria alpinist.

Ta on esimene mägironija, kes osales kahes esmatõusus kaheksatuhandelistele mäetippudele ja ta on ainus kaheksatuhandeliste tippude esmavallutaja, kes tegi seda soolotõusus.

6. juulil 1952 tegi ta esimese alpinistina soolotõusu Piz Badile'i kirdeseinal. Cassini marsruudi läbis ta 4 tunni ja 30 minutiga.

Kaheksatuhandeliste tippu tõusud
--------------------------------

Ta võttis osa 1953. aastal Austria Himaalaja mägiekspeditsioonist Nanga Parbatile (8125 m) ja tõusis 3. juulil üksi ja lisahapnikuta selle tippu. Nanga Parbat oli kolmas kaheksatuhandeline mäetipp, mis mägironijatele alistus. 

1957. aastal osales ta Austria Karakorami ekspeditsioonist Broad Peakile (8051 m) ja tõusis koos kolme kaaslasega 9. juunil selle tippu. Tõusul lisahapnikku ei kasutatud.

Hukkumine
---------

Mõni nädal hiljem pärast edukat kaheksatuhandelise Broad Peaki vallutamist üritas ta koos Kurt Diembergeriga tõusta alpistiilis Broad Peakist 30 km lõuna suunas jääva siis veel vallutamata Chogolisa (7668 m) tippu. Tõusul kõrgusel 7300 m sundis ootamatult alanud lumetorm neid tagasi pöörduma. Buhli jalge all varises lumekarniis ja viis mehe endaga kaasa. Diembergeril õnnestus 27 tunni pärast pääseda baaslaagrisse. Kõik katsed organiseerida Buhli päästetööd nurjusid.

Teosed
------

* Hermann Buhl (1954). "Achttausend drüber und drunter" (ingliskeelne tõlkeväljaanne kannab pealkirju "Nanga Parbat Pilgrimage" ja "Lonely Challenge")

Isiklikku
---------

Tema tütar Kriemhild Buhl on kirjanik.

Kirjandus
---------

* Reinhold Messner, Horst Hofler (2000). "Hermann Buhl Climbing Without Compromise". Mountaineers Books.
* Kriemhild Buhl, Kurt Diemberger (epiloog) (2007). "Mein Vater Hermann Buhl: "Das Leben der Eltern ist das Buch, in dem die Kinder lesen" Gebundene Ausgabe

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Hermann Buhl** |

* Foto, ru.wikipedia.org
* HERMANN BUHL. nikosdejavu.tumblr.com
Hermann Abendroth
**Hermann Paul Maximilian Abendroth** (19. jaanuar 1883 Frankfurt – 29. mai 1956 Jena) oli saksa dirigent. 

Aastatel 1934–1945 juhtis ta pärast juut Bruno Walteri kõrvaldamist Leipzigi Gewandhaus-orkestrit. Kuigi tal olid liberaalsed vaated, astus ta aastal 1937 NSDAP-sse.

Saksimaa kommunistlikud võimud vallandasid ta, kuigi ta väitis, et pole ühelgi poliitilisel koosolekul osalenud. Aastal 1946 sai ta tööd Tüüringis Weimari riikliku kapelli peadirigendina. Tal õnnestus oma maine puhastada ning 1949 naasis ta Leipzigisse, kus ta sai Leipzigi ringhäälingu sümfooniaorkestri peadirigendi koha. Ta oli ainus, kellel lubati Leipzigi raadiomajas suitsetada. 

Abendroth oli esimene sakslane, kes pärast sõda Nõukogude Liitu dirigeerima kutsuti. Ta dirigeeris peamiselt kommunistlikus Ida-Euroopas, kuid ka Soomes ja Šveitsis. 

Aastast 1953 oli ta Berliini ringhäälingu sümfooniaorkestri peadirigent.

Välislingid
-----------

* Artikkel 125. sünniaastapäevaks (*saksa keeles*)
**Žydrūnas Ilgauskas** (sündinud 5. juunil 1975 Kaunases) on Leedu elukutseline korvpallur, kes mängis korvpalliliigas NBA kokku 13 hooaega, neist enamiku Cleveland Cavaliersis.

Karjäär
-------

Enne NBA-sse siirdumist mängis Ilgauskas aastatel 1993–1996 kodulinnaklubis Kaunase Atletases.

Cleveland Cavaliers valis Ilgauskase 1996. aasta NBA *draft'*i 20. valikuga, kuid ta pidi 1996/97. hooaja vigastuste tõttu vahele jätma. Järgmisel, 1997/98. hooajal kogus ta mängus keskmiselt 13,9 punkti ja 8,8 lauapalli ning valiti NBA uustulnukate esimesse sümboolsesse viisikusse.

2007. aastal jõudis LeBron Jamesi juhitud Cavaliers NBA finaali, kus kaotati 0 : 4 San Antonio Spursile. Ilgauskase arvele jäi finaalseerias keskmiselt 7,8 punkti ja 10,3 lauapalli mängus.

Ilgauskas mängis Cavaliersi koosseisus 12 hooajaga kokku 771 põhihooaja kohtumist ning tõi neis mängus keskmiselt 13,8 punkti ja 7,7 lauapalli.

2010. aasta juulis liitus ta üheks hooajaks Miami Heatiga, misjärel lõpetas 2011. aasta septembris profisportlase karjääri.

Rahvuskoondis
-------------

Ilgauskas tegi debüüdi Leedu koondises 1994. aastal, kuid mängis koondises kokkuvõttes ainult kolm ametlikku kohtumist.

Saavutused
----------

* Kaks korda valitud NBA tähtede mängule (2003, 2005)
* NBA uustulnukate sümboolne esiviisik (1998)

Välislingid
-----------

* Žydrūnas Ilgauskas – NBA.com
* Žydrūnas Ilgauskas – Basketball-Reference.com
See artikkel See artikkel räägib Viļaka piirkonna asulast.  Smiltene piirkonna asula kohta vaata artiklit  Žīguri (Smiltene piirkond).  

---

Kohalik koolimaja
**Žīguri** (ka **Žeiguri**) on küla (*lielciems*, endine alev) Lätis Balvi piirkonnas, enne 2009. aastat Balvi rajoonis. Žīguri on Žīguri valla keskus. Žīguri asub merepinnast 100 meetri kõrgusel, Riiast 253 ja piirkonna keskusest Viļakast 10 kilomeetri kaugusel Virica oja kaldal.

Asula tekkis aastal 1927 Žīguri raudteejaama juurde. Aastal 1944 rajati sinna metsatööstuskombinaat, aastal 1945 saekaater. Aastaks 1959 oli seal 1015 elanikku. Aastal 1958 sai see töölisasula staatuse, aastast 1961 oli Žīguri alev. Aastal 1990 sai alevist taas küla. Aastal 2000 oli asulas 928 elanikku. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Viļaka piirkonda.

Haridust annavad kaks kooli – lasteaed-algkool ja põhikool. Seal asub ka kultuurimaja, mis on suurim kultuurimaja selles piirkonnas.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
**Koonusfreesimine** on CNC-freesimismeetod, kus kasutatav freesimistööriist on koonilise kujuga. Seda kasutatakse mitmesuguste materjalide graveerimisel (graniit, marmor, puit, metallid, plastid jne) peamiselt tähemärkide, numbrite ja kolmemõõtmeliste reljeefide freesimiseks.

Koonusfreesimise peamine eelis laialt levinud liivapritsimise ees on graveeringu suur sügavus ja ruumiline vorm. Liivapritsitud hauasamba graveeringusügavus piirdub kvaliteetse graniidi korral 1–1,5 mm-ga sõltumata tähtede suurusest ja graveering jääb vormitu, ebatasase põhjaga. Koonusfreesimise korral on tähesügavus otseselt seotud tähe suurusega, tulemuseks on sügavad ruumilise vormiga graveeritud tähed. Näiteks *ca* 10 cm tähekõrguse juures tuleb sõltuvalt kasutatavast kirjastiilist graveeringu sügavuseks *ca* 10 mm. Tulemuseks on korraliku sügavusega, nägus ruumiline tekst. Koonusfreesimisel võib sõltuvalt CNC-seadmest saavuda kõrge, kuni 0,01 mm täpsusega kvaliteetse graveeringu.

Videod
------

* Graniidi koonusfreesimine
* Puidu koonusfreesimine