recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Igor Jurjevitš Bõkov** (vene keeles Игорь Юрьевич Быков; sündinud 26. jaanuaril 1954 Tambovis Vene NFSV-s Nõukogude Liidus) on vene arstiteadlane, sõjameditsiini spetsialist, professor, meditsiiniteenistuse kindralpolkovnik, Venemaa Teaduste Akadeemia liige.

Ta on 2007. aastast  Setšenovi-nimelise 1. Moskva Riikliku Meditsiiniülikooli meditsiiniteenistuse organiseerimise ja taktika kateedri professor. Aastatel 2004–2007 oli ta Venemaa Kaitseministeeriumi Sõjameditsiini Peavalitsuse ülem ja ühtlasi Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude meditsiiniteenistuse ülem. 2007. aasta novembris vabastati ta Venemaa Föderatsiooni presidendi seadlusega sõjaväeteenistusest.

Haridus ja töökäik
------------------

Bõkov lõpetas kiitusega Kirovi-nimelise Sõjameditsiini Akadeemia kahel korral: 1977. aastal maaväe sõjaväearstide ettevalmistamise teaduskonna ja 1984. aastal juhtiva koosseisu teaduskonna. Vahepeal oli ta sõjaväeteenistuses Balti sõjaväeringkonnas, algul sõjaväearstina, seejärel teenis meditsiiniroodu komandörina. 

Ta võttis osa Esimesest ja Teisest Tšetšeenia sõjast. 1997. aastal ülendati ta meditsiiniteenistuse kindralleitnandiks ja 2005. aastal meditsiiniteenistuse kindralpolkovnikuks.

Orden "Sõjaliste teenete eest"

Tunnustus
---------

* 2007 – valiti Venemaa Meditsiiniteaduste Akadeemia korrespondentliikmeks
* 2014 – valiti Venemaa Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks (arstiteaduste osakonna profülaktilise meditsiini sektsioon)

Teda on autasustatud ordeniga "Sõjaliste teenete eest".

Välislingid
-----------

* Foto
Igor Kirillov 2018. aastal
**Igor Kirillov** (vene keeles Игорь Леонидович Кириллов; 14. september 1932 Moskva – 30. oktoober 2021 Moskva) oli Nõukogude Liidu ja Venemaa uudistejuht, diktor ja näitleja. Ta oli 30 aastat NSV Liidu Kesktelevisiooni (Центральное телевидение СССР) uudistesaatejuht ja uudistesaate "Vremja" ("Время") diktor. Ta pälvis 1988. aastal NSV Liidu rahvakunstniku aunimetuse.

Noorpõlv ja haridus
-------------------

Kirillov sündis Moskvas. Tema isa Leonid Mihhailovitš Kirillov (1904–1979) oli insener ja ema Irina (Rebekka) Veniaminovna Kirillova (1901–1995) oli raamatukoguhoidja. Ta kavatses saada režissööriks, kuid pääses Üleliidulisse Riiklikku Kinematograafia Instituuti näitlejaks õppima. Sealt lahkus ta aasta pärast ja lõpetas 1955. aastal Mihhail Štšepkini nimelise Kõrgema Teatrikooli.

Isiklik elu ja surm
-------------------

Ta abiellus helitehnik ​​Irina Vsevolodovna Kirillovaga, kui nad mõlemad olid üliõpilased, naine suri 2004. aastal. Tütar Anna on kutseline pianist, poeg suri 2011. aastal. Ta abistas oma naise õde Nataljat kaheaastase haiguse ajal, naine suri 2011. aastal. Hiljem abiellus uuesti Tatjana Aleksandrovna Kirillovaga.

Kirillov suri 2021. aasta 30. oktoobril 89-aastaselt, olles viimane elusolev uudistediktor, kes sai NSV Liidu rahvakunstniku aunimetuse. Ta oli septembris vereringeprobleemide tõttu haiglasse viidud ja suri pärast koroonasse nakatumist.

Tunnustus
---------

* Vene NFSV teeneline kunstnik (1968)
* NSV Liidu riiklik preemia (1977)
* Rahvaste Sõpruse orden (1980)
* NSV Liidu rahvakunstnik (1988)
* IV klassi orden "Teenete eest isamaale" (2006)
* III klassi orden "Teenete eest isamaale" (2011)
* Austuse orden (2018)
* Tööpunalipu orden
* Medal "Moskva 850. aastapäeva mälestuseks"

Viited
------



1. ↑   "Igor Kirillov: TV man known as the face of the USSR dies at 89" BBC News, 31. oktoober 2021
**Igor Omura Fraga** (sündinud 26. septembril 1998 Kanazawas) on Brasiilia võidusõitja, sündinud Jaapanis Brasiilia vanematele, räägib nelja keelt: jaapani, portugali, hispaania ja inglise keelt. Alates 2020. aastast siseneb ta Red Bull Junior Teami programmi.

Karjäär
-------

### Väiksemad valemid

2014. aastal debüteeris ta üheistmelises Paulista meistrivõistlustel, kus saavutas teise koha. Järgmisel aastal osaleb ta meeskonnaga Prop Car Racing Fórmula 3 Brasil Lightil, võidab neli võitu ja lõpetab edetabelis kolmandal kohal koos Rodrigo Baptista, Matheus Muniz, Nicolás Dapero, Fernando Galera, Renan Pietrowski, Hernán Palazzo, Emilio Padron, Matheus Santa'anna ja Leonardo Barbosa. Fraga jätkab Brasiilia meistriliigas ning suudab 2017. aastal sarja võita.

### Vormel 3

2019. aastal osaleb ta koos Raúl Guzmániga Portugali meeskonnaga DR Formula Vormel Regionaal Euroopa Meistrivõistlustel. Pärast mitmeid poodiumikohti saabub tema esimene Red Bull Ringi 3. kategooria võit Enzo Fittipaldi ette, nädalavahetusel Imolas vallutab ta pooluse ja seejärel võidu esimeses sõidus ning lõpetab kahes ülejäänud sõidus poodiumil. Kolmes finaalsõidus Monzas võitis ta kolm poolaega, mis tõi talle kolm võitu ja kolmanda koha. Hooaja lõpetab ta 300 punktiga, mis viib ta Fittipaldi ja võitja Frederik Vesti järel kolmandale kohale.

2020. aastal siirdus ta koos meeskonnaga Charouzi Sauber Junior Team koos Niko Kari (pärast Roman Staněki) ja David Schumacheriga (pärast Michael Belovit) FIA Vormel 3 Meistrivõistlustel. Tal ei õnnestu saavutada suurepäraseid tulemusi, kogudes punkte vaid Silverstone'i võistlusel. Kahes finaalsõidus Mugellos oli brasiillane valmis siirduma Hitech Grand Prix meeskonda, kuid hüppas kõik ära ja jäi istekohata. Hooaja lõpetab ta vaid ühe punkti ja edetabelis 24. kohaga. 2021. aasta hooajal pidi ta meistrivõistlustel osalema koos Hitechiga, kellega ta osales hooajaeelsetel testidel, kuid hiljem valib meeskond teisi sõitjaid.

### Toyota Racing Series

2020. aasta talvel osaleb ta Vormel Toyota meistrivõistlustel, võidab neli sõitu ja võidab kokku üheksa poodiumit, mis viib ta edetabelis esikohale Liam Lawsoni, Ido Coheni, Émilien Denneri, Yuki Tsunoda ja Rui Andrade ees.

#### eSport

2017. aastal osales ta Vormel 1 Esports Meistrivõistlustel, 2018. aastal osales McLaren Shadow Projecti avasarjas ja võitis sarja, edestades finaalis Nuno Pintot ja Miguel Ballesterit. Samuti osales ta 2018. aastal FIA sertifitseeritud Gran Turismo Meistrivõistlustel, kvalifitseerus Las Vegase lõppfaasi, kus saavutas kolme võiduga esikoha, saades esimeseks Gran Turismo Spordi maailmameistriks.

2021. aastal pääseb ta GT-sarja virtuaalsele olümpiale, kus esindab Brasiiliat.

Välislingid
-----------

* Igor Fraga, aadressil driverdb.com, DriverDB AB. (inglise keeles)
**Igor Aleksandrovitš Latõšev** (vene keeles *Игорь Александрович Латышев*; 9. mai 1925 Smolensk – 6. oktoober 2006 Moskva) oli vene japonist, Venemaa Teaduste Akadeemia Orientalistika Instituudi rahvusvaheliste suhete komplekssete probleemide osakonna juhtivteadur.

Latõšev kaitses 1952. aastal kandidaadiväitekirja "Sõjalis-fašistliku režiimi kehtestamine Jaapanis Vaiksel ookeanil sõja puhkemise eelõhtul" (*Установление военно-фашистского режима в Японии накануне войны на Тихом океане*). Samal aastal sai ta NSV Liidu TA Orientalistikainstituudi teadustöötajaks. 1967. aastal kaitses ta doktoriväitekirja "Valitsev Jaapani Liberaaldemokraatlik Partei ja tema poliitika" (*Правящая либерально-демократическая партия Японии и её политика*). 1981. aastal anti talle professori teaduskutse.

Töötas 15 aastat Pravda erikorrespondendina Jaapanis, avaldanud 800 artiklit, 50 teaduslikku tööd ja 13 monograafiat.

Pärast Nõukogude Liidu kokkuvarisemist (1991) esines Latõšev raamatute ja sõnavõttudega, milles vastustas järjekindlalt mistahes territoriaalseid järeleandmisi Jaapanile

Viited
------

1. ↑  Игорь Александрович Латышев[*alaline kõdulink*]
2. ↑  Латышев И. А. Покушение на Курилы. — г. Южносахалинск: Изд. «Пресса», 1992. — 228 с.  
Латышев И. А. Кто и как продаёт Россию. Хроника российско-японских территориальных торгов (1991–1994 годы). — М.: Изд. «Палея», 1994. — 218 с.
Jan Lecjaks 2014. aastal BSC Young Boysi särgis
**Jan Lecjaks** (sündinud 9. augustil 1990 Plzeňis) on Tšehhi jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Küprose kõrgliiga klubis AC Omonia.

Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Plzeňi Viktoria, debüteerides Tšehhi kõrgliigas hooajal 2007–08. Hooajal 2010–2011 mängis ta laenul Belgia kõrgliiga klubis RSC Anderlecht.

2011. aasta juulis liitus ta Šveitsi kõrgliiga klubiga BSC Young Boys. 2013. aastal mängis ta laenul Norra kõrgliiga klubis Vålerenga.

2017. aasta juunis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Horvaatia kõrgliiga klubiga Zagrebi Dinamo. Hooajal 2017–18 tuli ta Dinamoga Horvaatia meistriks. Hooajal 2018–19 oli ta laenul teises Horvaatia kõrgliiga klubis, NK Lokomotivas.

2019. aastal liitus ta Omoniga. Hooajal 2020–21 tuli ta klubiga Küprose meistriks.

Aastatel 2006–2012 mängis Lecjaks Tšehhi noortekoondistes, osaledes muuhulgas 2009. aastal Tšehhi kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel ja 2010. aastal Tšehhi kuni 21-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Plzeňi Viktoria
* Tšehhi karikas: 2009–10

Anderlecht
* Belgia superkarikas: 2010

Zagrebi Dinamo
* Prva HNL: 2017–18
* Horvaatia superkarikas: 2018

Omonia
* Küprose kõrgliiga: 2020–21
* Küprose superkarikas: 2021
James Finley leiutatud rippsild detailidega (1810. aastal ilmunud ajakirjast). 200-jalane sille annab alust oletada, et pildil kujutatu on Schuylkilli kettsild.
**Schuylkilli kettsild** oli rippsild üle Schuylkilli jõe Philadelphiast põhja pool. 

Silla projekteeris ja ehitas James Finley. Valmis 1808. aastal. Tarinduselt kaheavaline rippsild, sildeavadega 200 jalga (61,0 m) ja 100 jalga (30,5 m). Kivisammastele ehitatud sildeehitis oli puidust püloonidega ja sepisrauast valmistatud kettkanduritega. 

1816. aastal varises Schuylkilli kettsild lume raskuse all kokku.

Thomas Birchi maal
------------------

1811. aastal maalis Thomas Birch maastikupildi "Vaade Schuylkilli jõele ja kärestiku juures asuvale kettsillale" (suurema kujutise saamiseks klikkida lingis  toodud pildile)

Toona jäi kettsild Philadelphiast 5 miili ( 8 km) kaugusele.

Hilisemad sillad
----------------

1818. aastal ehitati hävinud kettsilla säilinud sammastele katustatud sild.

Umbes samas asukohas rajati 1850. aastatel teine sild – Schuylkilli jõe viadukt.

Vaata ka
--------

* Permanent Bridge
* Colossus Bridge
Imran Louza (2020)
**Imran Louza** (sündinud 1. mail 1999 Nantes'is) on Prantsusmaal sündinud Maroko jalgpallur, kes mängib keskpoolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Watford ja Maroko jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaa klubis FC Nantes, millega liitus 2006. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 4. jaanuaril 2019 Prantsusmaa karikavõistluste mängus Châteauroux' vastu, lüües selles mängus ka värava. Nantes'i põhikoosseisu liikmeks sai Louza hooajal 2019–20. Esimese värava Prantsusmaa kõrgliigas lõi ta 10. novembril 2019 mängus Saint-Étienne'i vastu.. Hooajal 2020–21 lõi ta Prantsusmaa kõrgliigas seitse väravat.

2021. aasta juunis siirdus ta umbes 10 miljoni euro eest Watfordi, kellega sõlmis viieaastase lepingu.

Maroko jalgpallikoondises debüteeris Louza 6. oktoobril 2021 MM-i valikmängus Guinea-Bissau vastu ja lõi selles mängus ka koondisekarjääri esimese värava. Ta kuulub Maroko koondisse 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Tema isa on marokolane ja ema prantslanna.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 30.1.2022)
2. ↑  "Official: Hornets Sign Louza". Watford F.C. 1.6.2021. Vaadatud 30.1.2022
3. ↑   (vaadatud 30.1.2022)
**Carlos** Diego **Mesa** Gisbert [karlos di'eego meesa hisb'ert] (sündinud 12. augustil 1953) on Boliivia poliitik. Alates 17. oktoobrist 2003 kuni tagasiastumiseni 6. juunil 2005 oli ta Boliivia president. 

Mesa, kes oli Boliivia eelmise presidendi Gonzalo Sánchez de Lozada ajal asepresident, sai presidendiks pärast seda, kui Sánchez de Lozada oli sunnitud tagasi astuma ja riigist põgenema massiliste protestimeeleavalduste ja -streikide tõttu Boliivia gaasisõja käigus. 

Mesa oli asepresident alates 6. augustist 2002. Ametikoha järgi oli ta ühtlasi Boliivia kongressi spiiker. 

Enne poliitikasse tulekut oli ta ajaloolane ning raadio-, tele- ja kirjutav ajakirjanik. Ta on Boliivia Ajalooakadeemia liige. 

Hoolimata Mesa kogenematusest poliitikas tõusis tema täht Sánchez de Lozada valitsuses kiiresti. Septembris 2003 hoiatas ta ÜRO Peaassambleel: "Demokraatia Boliivias on hädaohus vaeste õigustatud surve tõttu. Me ei saa luua majandusliku kasvu ja heaolu vähestele ja siis loota, et suur enamus, kes jäetakse välja, vaatab seda vaikides ja kannatlikult pealt. Meie, vaesed riigid, nõuame, et meie tooted lastaks rikaste riikide turgudele adekvaatsetel tingimustel." 

Kui gaasikonflikt teravnes, ei olnud Mesa rahul meeleavalduste kohmaka mahasurumisega, mille käigus hukkus arvatavalt 70 inimest. Mõni päev enne Sánchez de Lozada tagasiastumist loobus ta presidendi toetamisest, öeldes: "Ma ei saa toetada seda olukorda, mida me praegu läbi elame." 

Järgmised korralised presidendivalimised Boliivias peaksid toimuma 2007. aastal, kuid Mesa on algusest peale öelnud, et tema valitsus on üleminekuvalitsus ja ta ei kavatse jääda ametisse Sánchez de Lozadale ettenähtud ametiaja lõpuni. 

4. jaanuaril 2004 kuulutas ta teleesinemises 28. märtsiks välja siduva referendumi Boliivia suurte maagaasivarude kasutamise küsimuses.

Märtsis 2004 teatas Mesa, et Boliivia valitsus korraldab üle riigi ja Boliivia välissaatkondades miitinguid, kus nõutakse, et Tšiili tagastaks Boliiviale rannikuriba, mille Boliivia sõjas kaotas. Tšiili on keeldunud sel teemal läbirääkimisi pidamast, kuid Mesa on teinud sellest oma valitsuse poliitika ühe põhipunkti. Analüütikud leiavad, et kui Mesal ei õnnestu väljapääsu merele tagasi saada, siis ta kukutatakse.

Teosed
------

* *Cine boliviano del realizador al crítico* (*Boliivia film tegijalt kriitikule; kaasautor)*
* *El cine boliviano según Luis Espinal* (*Boliivia film Luis Espinali järgi*)
* *Un debate entre gitanos* (*Vaidlus mustlaste vahel*)
* *Historia de Bolivia* (*Boliivia ajalugu*; 1997; kaasautor)
* *La espada en la palabra* (*Mõõk sõnas*; 2000)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Gonzalo Sánchez de Lozada** | **Boliivia president**2003 - 2005 | Järgnev**Eduardo Rodríguez** |
**"Kapten lahkub viimasena laevast"** või **"Kapten läheb laevaga põhja"** on tuntud meretava ja meretraditsioon.

**Kapten** (prantsuse *capitaine*, hilisladina *capitaneus*) on laeva ja laevapere ainujuht (laevajuht), kelle korraldusi (mis on antud tema võimkonna piires) peavad kõik laeval viibivad isikud tõrkumata täitma (sellest ka ütlus: *kapten laevas – jumal taevas*). Ka kõrgema ametiastmega isiku viibimine laeval ei piira kapteni võimupiire ega vabasta teda vastutusest. Merel ja välissadamais on kapten oma ametiala piires riigi ning laeva- ja laadungiomaniku seaduslik esindaja. Kapteni õigused ja kohustused on kindlaks määratud vastavas teenistusmäärustikus. Laeva hukkumisel lahkub kapten laevalt viimasena.

Paljudes riikides on selline meretava rohkem moraalse tähendusega, kuid osades riikides on selline teguviis sätestatud seadusega. 

Eestis kehtib selline teguviis **Kaubandusliku meresõidu koodeksi** alusel.

"**§ 70.**   Kui kapteni arvates ähvardab laeva paratamatu hukk, annab kapten pärast kõikide meetmete rakendamist reisijate päästmiseks laevaperele loa laevalt lahkuda. Kapten lahkub laevalt viimasena, võttes tarvitusele kõik temast sõltuvad abinõud logiraamatu, masinapäevaraamatu ja raadiopäevaraamatu, antud merereisi kaartide, dokumentide ja väärtuste päästmiseks."

See nõue on paljude mereriikide seadustes, Prantsusmaal juba aastast 1765.

Viited
------

1. ↑  Eesti Vabariigi Riigikogu (20.03.2016). "Kaubandusliku meresõidu koodeks".
**Improteater** ehk improvisatsiooniline teater on üks teatri liikidest, kus lugu, karakterid, dialoogid ja stseenid mõeldakse kohapeal välja. 

Improteatrit etendavad improviseerijad. Sageli võtavad improviseerijad alustuseks inspiratsiooni publikult.

Tavapärasest näitlejast eristab improviseerijat see, et ühes isikus on koos nii kirjanik, lavastaja kui ka näitleja. Improviseerijad mõtlevad etenduse koha peal välja, ning selleks, et kaosest vormida mõnus sketš või lugu, rakendavad nad erinevaid tehnikaid, mis lisavad hetkes sündivale loole struktuuri ja sügavuse. Improteatri treening erineb tavapärasest näitlejaõppest ning selle rõhk on peamiselt spontaansusel, julgusel, mängulisusel, koostööl ja partneri märkamisel.

Improviseeritud etendused erinevad vastavalt truppidele. Sõltuvalt nende treeningust, eesmärgist ja stiilist võib improetendus olla koomiline, traagiline, sotsiaalne, poliitiline või midagi muud.

Improteatris eristatakse kahte vormi, lühikest ja pikka. 

* *Lühivormi* pikkus on keskmiselt kuni 5 minutit ja see koosneb etteantud reeglitest. Improviseeritakse stseenipõhiseid mänge, kalambuure, äraarvamisi ja laule.
* *Pikkvormis* loodud karakterid ja stseenid saavad tavaliselt inspiratsiooni vaid ühest publiku sõnast või lausest. Selle inspiratsiooni baasil sünnib terve täispikk etendus ja lugu laval, mis võib kesta pool tundi või ka kuni kaks tundi.

Vaata ka
--------

* Improteatrite Festival Tilt
* Eesti Improteater
René Just Haüy
**René Just Haüy** (28. veebruar 1743 Saint-Just-en-Chaussée – 1. juuni 1822 Pariis) oli prantsuse mineraloog. Ta oli üks kristallograafia rajajaid.

René Just Haüy oli pärit vaesest perekonnast, kuid sõprade abiga pääses õppima esialgu Navarra kolledžisse, hiljem Kardinal Lemoine'i kolledžisse. Temast sai katoliku preester. Ta asus kolledžis õpetama ning tegeles vabal ajal botaanikaga. Kord aga pillas ta maha kaltsiiditüki ja selle purunemise jälgimine andis tema uurimistööle uue suuna: ta hakkas uurima ainete kristallstruktuuri. 

1784. aastal ilmus tema töö "Essai d’une théorie sur la structure des cristaux", kus näitas, et mineraalide kristallstruktuur allub kindlatele reeglitele.

Kui puhkes Prantsuse revolutsioon, siis Haüy vangistati ja tekkis oht, et ta hukatakse, kuid ta vabastati pärast seda, kui bioloog Étienne Geoffroy Saint-Hilaire tema eest kostis.

1793. aastal sai temast kaalude ja mõõtude komitee liige ja aasta hiljem füüsikaõpetaja revolutsiooniaegses École normale'is.

1801. aastal ilmus talt viieköiteline "Traité de minéralogie", kus ta esitas mineraalide kristallstruktuuri geomeetriat käsitlevad matemaatilised seadused. See uurimus muutis Haüy otsekohe tunnustatud teadlaseks.

René Just Haüy oli üks mineraloogiamuuseumi rajajaid; 1802. aastal sai temast Prantsusmaa loodusloomuuseumi professor, kuid pärast restauratsiooni jäi ta kõigist oma ametikohtadest ilma ning suri vaesuses.

Ta uuris ka püroelektrilisi nähtusi.

1821. aastal valiti ta Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia liikmeks.

Pedagoog ja pimedate kooli rajaja Valentin Haüy oli René Just Haüy vend.

René Just Haüy järgi on nimetatud mineraal haüiin. See on ränivaene tardkivim.

Ta on maetud Père-Lachaise'i kalmistule.

Teoseid
-------

* *Essai d'une théorie sur la structure des crystaux* (1784)
* *Exposition raisonné de la théorie de l'électricité et du magnétisme, d'après les principes d'Æpinus* (1787)
* *De la structure considérée comme caractère distinctif des minéraux* (1793)
* *Exposition abrégé de la théorie de la structure des cristaux* (1793)
* *Extrait d'un traité élémentaire de minéralogie* (1797)
* *Traité de minéralogie* (5 osa, 1801)
* *Traité élémentaire de physique* (2 osa; 1803, 1806)
* *Tableau comparatif des résultats de la cristallographie, et de l'analyse chimique relativement à la classification des minéraux* (1809)
* *Traité des pierres précieuses* (1817)
* *Traité de cristallographie* (2 osa, 1822)

Välislingid
-----------

* "Essai d’une théorie sur la structure des cristaux", Google Books
* "Traité élémentaire de physique", Google Books
* "Traité de cristallographie", Google Books
* hauy2022.free.fr (Kakssada aastat René-Just Haüy surmast ; International Year of Mineralogy 2022)


1. ↑  Alfred Lacroix, « La vie et l'œuvre de l'abbé Haüy », *Bulletin de la Société française de Minéralogie*, vol. 67 « La célébration du deuxième centenaire de la naissance de l'abbé Haüy », nos 1-6,‎ 1944, p. 15-226. (DOI 10.3406/bulmi.1944.4560)
**Imre Kose** (sündinud 5. juunil 1969 Tallinnas) on Eesti kokk.

Ta õppis Tallinna 37. ja 49. Keskkoolis ning lõpetas 15. kutsekeskkooli kokana välisturistide teenindamise oskusega. Kaks aastat oli ta Soomes Lahtis vahetusõpilane. Erialaselt on ta end täiendanud USA-s, Prantsusmaal, Itaalias ja Norras.

Peakokaks sai Kose laeval Tallink, on hiljem töötanud ka teistel Tallinki laevadel ja hotellis Olümpia. Ta on loonud mitu toitlustusasutust: restoranid L'Artiste, Vertigo, Mercado, kohvikud Boulangerie ja Bestseller.

2011. aasta seisuga on ta Tallinnas Vana-Viru tänaval koos Kalev Tanneri ja Raul Uutmanniga avatud kohviku Mozza ja restorani Museum peakokk ning Viru tänaval asuva kohvikpoe ja jaebrändi Vertigo Gourmet loovjuht.

Kose on valmistanud süüa paljudele Eestit külastanud riigipeadele, sealhulgas USA presidendile George W. Bushile, Madalmaade kuningannale Beatrixile ja Norra kuningale Harald V-le.

Ta osales 2007. aastal valminud Pixari joonisfilmi "Ratatouille" helindamisel.

Tunnustus
---------

Imre Kose on Norra kuningliku teeneteordeni V klassi kavaler.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Priit Pullerits "Imre Kose: missioonitunne viib edasi" Postimees, Arter, 19. november 2011, lk 4-7

Kirjandus
---------

* Priit Pullerits "Imre Kose: missioonitunne viib edasi" Postimees, Arter. 19. november 2011, lk 4-7
Renārs Kaupers (2001)
**Renārs Kaupers** (sündinud 1. septembril 1974 Jelgavas) on Läti popartist ja laululooja. Ta on kasutanud ka esinejanime **Reynard Cowper**. 

Renārs Kaupers lõi koos koolikaaslastega Jelgavas 1989. aastal rokkansambli Prāta Vētra (hiljem kasutatud ka nime Brainstorm).

Ta on lõpetanud Läti Ülikooli ajakirjanikuna 1996. aastal ning töötanud raadios ja televisioonis.

Renārs Kaupersi esivanemate hulgas on Kuramaalt pärit mõisnik parun Friedrich von Stuart ja tema abikaasa, Immanuel Kanti vennatütar Henrietta Kant .

R.E.M.-i laulja Michael Stipe'i arvates on ta andekas laulukirjutaja .

Tegevus näitlejana
------------------

* "Georg" (Garibaldi; 2007)

Isiklikku
---------

Kaupers on abielus Agnesega ning neil on kaksikud pojad Edgars ja Emils.

Tunnustus
---------

* 2000 – aasta eurooplane Lätis
* 2005 – Valgetähe V klassi teenetemärk.

Viited
------

1. ↑  "The Alexander Palace Time Machine". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. juuli 2011. Vaadatud 4. detsembril 2008.
2. ↑  Parim asi pärast Karumsit
3. ↑  Sõjajärgsed teenetemärgid[*alaline kõdulink*]

Välislingid
-----------

* Brainstormi veebileht
Kazliškise kirik
**Kazliškis** on küla Leedus Rokiškise rajoonis, Kazliškise valla halduskeskus. Küla asub Mēmele vasakul kaldal. Kazliškises on postkontor, kultuurimaja ja raamatukogu.

Ajalugu
-------

Küla on esimest korda mainitud XVII sajandil. Aastal 1744 rajati sinna mõis, aastal 1796 aga kabel. XIX sajandi teisel poolel põles vana kabel maha ja aastal 1907 alustati uue ehitamist; see valmis aastal 1910. Aastal 1911 sai Kazliškisest kohaliku kihelkonna keskus, kabelist sai kirik ja selle juurde ehitati ka kellatorn.

Aastal 1922 asutati külla kool (algselt algkool, tänapäeval põhikool). Aastal 1925 rajasid sealsed põllumehed piimandusühistu ja ehitasid ühiselt külla ka piiritusvabriku. Nõukogude ajal oli küla kohaliku kolhoosi keskasulaks. Aastal 1972 liideti külaga endised Balandiškise ja Naujakiemise huutor.

Viited
------

1. ↑  2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamento, vaadatud 23.04.2017.
2. 1 2  Kazliškis. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 675 lk.
3. ↑  "„Rokiškio rajono savivaldybė - Turizmas"". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2016. Vaadatud 2. aprillil 2016.

Välislingid
-----------

* Küla portaalis vietoves.Lt
Kolmekäelise Jumalaema kirik Tallinna vanalinnas
**Tallinna Kolmekäelise Jumalaema kirik** on kreekakatoliku kirik Tallinnas aadressil Laboratooriumi tänav 22.

Eesti Evangeelselt Luterlikult Kirikult aastatel 1994–1997 renditud ja 1998. aastal omandatud keskaegse tsistertslaste kabeli remontis ja võttis kirikuhoonena kasutusele Ukraina Kreekakatoliku Kiriku Kolmekäelise Jumalaema Kogudus Tallinnas.

1997. aasta lõpus kirik hävis tulekahjus, tahtliku süütamise asjas algatati kriminaalasi.

14. oktoobril 2000 pühitseti taastatud kirik Kolmekäelise Jumalaema auks, kes on kõigi elusolendite, alusetult süüdistatute või ebaõiglaselt tagakiusatute kaitsja. Pühitsemise viis läbi Ukraina Kreekakatoliku Kiriku peapiiskop Ljubomõr Guzar.

Kiriku ikonostaasi maalis Lvivi kunstnik Petro Gumenjuk, interjööri kujundas ja teostas koos abilistega koguduse vanem Anatoli Ljutjuk.

Vaata ka
--------

* Ukraina Kultuurikeskus

Viited
------

1. 1 2 3  Ukraina kreeka-katoliku kiriku Tallinna kogudus (vaadatud 18.04.2015)
2. ↑  Ukraina Kultuurikeskus: Kirik (vaadatud 18.04.2015)
3. ↑  Ukraina Kultuurikeskus: Kolmekäeline Jumalaema (vaadatud 18.04.2015)
4. 1 2  Jevgeni Kaljundi. Kunstiväärtused ukraina kirikus Sirp, 8. detsember 2000.
5. ↑  Ukraina Kultuurikeskus: Ukraina kultuurikeskus (vaadatud 21.04.2015)

Välislingid
-----------

* Ukraina Kreeka-Katoliku Kirik Eestis
* Ora Et Labora - Ukraina Kultuurikeskuse veebisait
* Kunstiväärtused ukraina kirikus Sirp, 8. detsember 2000.
* Ukraina kirik: kogu aeg tegemist täis Eesti Kirik, 16. november 2010.
**Kazõmi sõda** (vene keeles *Казымское восстание*, inglise keeles *Kazym rebellion*) oli ühelt poolt Nõukogude võimude ning teiselt poolt hantide ja neenetsite konflikt 1933–1934. See sai alguse Nõukogude Liidu hoolimatust poliitikast põlisrahvaste suhtes.

Juba varem olid tekkinud pinged: rajati koole, kus alates 2. klassist õpetati ainult vene keeles, ning lapsed võeti vanemate käest ära ja pandi elama internaatidesse. Samuti hakati taga kiusama kogukonnaliidreid, nimetades neid "kulaklik-šamaanlikuks rahvavaenulikuks elemendiks". Lõpuks paisusid vastuolud nii suureks, et handid viisid Kazõmi kultuurbaasis asuvast internaatkoolist oma lapsed ära ning keeldusid võimudega suhtlemast. Kuid nõukogulased tegid asja veelgi hullemaks sellega, et otsustasid Num-To järve äärde, mis on nii hantidele kui ka neenetsitele püha, rajada kalastussovhoosi. Seepeale võtsid põliselanikud sovhoosnikud kinni ning kui nende juurde saabus kommunistide läbirääkimisgrupp, kellest üks naine käis pühal saarel, kus võisid käia vaid meessoost šamaanid, siis tapeti läbirääkijad rituaalselt, ohverdades nad jumalatele. See juhtus ilmselt 1933. aasta detsembri lõpus.

Järgmise aasta algul suundusid tundrasse nõukogude karistussalgad, mis valimatult inimesi represseerisid. Paljud pered jäeti ilma meestest ja varast, seega nälga surema. Enamik vangistatuist ei saanud enam kunagi kodukohta naasta. Num-To järvele rajati sovhoos ning šamaanlus sisuliselt hävitati. Kazõmi sõja järel kindlustus Nõukogude võim Põhja-Siberis lõplikult.

Kirjandus
---------

* Art Leete. "Kazõmi sõda". Tartu Ülikooli kirjastus. 2002. ISBN 9985-4-0270-7
Dimitri Foulquier 2012. aastal Prantsusmaa U-19 koondises
**Dimitri Christophe Foulquier** (sündinud 23. märtsil 1993 Sarcelles'is) on Prantsusmaa-Guadeloupe'i jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Hispaania kõrgliigaklubis Valencia.

2007. aastal liitus ta Rennes'i noorteakadeemiaga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Prantsusmaa kõrgliigas 2. oktoobril 2011 mängus Lille'i vastu. Enam hakkas ta Rennes'i põhimeeskonnas mänguaega saama järgmisel hooajal.

Aastatel 2013–2017 mängis Foulquier Hispaania kõrgliigaklubis Granada.

2017. aasta augustis sõlmis ta lepingu Inglismaa klubiga Watford, kuid ta saadeti pärast seda tagasi laenule Strasbourgi. Hooajal 2018/19 oli Foulquier laenul Hispaania kõrgliigaklubis Getafe. Watfordi meeskonnas debüteeris Foulquier 27. augustil 2019 EFL Cup'i mängus Coventry City vastu. Inglismaa kõrgliigas debüteeris ta 21. septembril mängus Manchester City vastu. 2020. aasta jaanuaris naasis ta laenule Granadasse, kellega sõlmis hooaja lõpus püsiva lepingu.

2021. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Valenciaga.

Aastatel 2010–2014 mängis Foulquier Prantsusmaa noortekoondistes. 2018. aastal kutsuti ta Guadeloupe'i jalgpallikoondisse, kus ta tegi debüüdi 19. novembril 2018 mängus Curaçao vastu.

Viited
------

1. ↑  Walker, Ron (25. august 2017). "France Under-21 right-back Dimitri Foulquier joins Watford from Granada". *Watford Observer*. Vaadatud 14. juunil 2022.
2. ↑  Picó, Diego (30. august 2021). "Oficial: Foulquier firma por el Valencia hasta 2025". *Marca* (hispaania). Vaadatud 14. juunil 2022.
3. ↑  "Beauvue et d'autres pros avec les Gwada Boys". *France-Antilles* (prantsuse). 10. november 2018. Vaadatud 14. juunil 2022.

Välislingid
-----------

 Dimitri Foulquier – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Profiil Valencia CF kodulehel
Erik Axel Karlfeldt 1918. aastal
**Erik Axel Karlfeldt** (20. juuli 1864 – 8. aprill 1931) oli rootsi luuletaja.

E. A. Karlfeldt sai 1931. aastal postuumselt Nobeli kirjandusauhinna. Aastal 1918 oli ta sellest keeldunud.

Nobel
Nobeli kirjandusauhinna laureaat

1901 Prudhomme • 1902 Mommsen • 1903 Bjørnson • 1904 F. Mistral, Echegaray • 1905 Sienkiewicz • 1906 Carducci • 1907 Kipling • 1908 Eucken • 1909 Lagerlöf • 1910 von Heyse • 1911 Maeterlinck • 1912 Hauptmann • 1913 Tagore • 1915 Rolland • 1916 von Heidenstam • 1917 Gjellerup, Pontoppidan • 1919 Spitteler • 1920 Hamsun • 1921 France • 1922 Benavente • 1923 Yeats • 1924 Reymont • 1925 Shaw • 1926 Deledda • 1927 Bergson • 1928 Undset • 1929 Mann • 1930 Lewis • 1931 Karlfeldt • 1932 Galsworthy • 1933 Bunin • 1934 Pirandello • 1936 O'Neill • 1937 du Gard • 1938 Buck • 1939 Sillanpää • 1944 Jensen • 1945 G. Mistral • 1946 Hesse • 1947 Gide • 1948 Eliot • 1949 Faulkner • 1950 Russell • 1951 Lagerkvist • 1952 Mauriac • 1953 Churchill • 1954 Hemingway • 1955 Laxness • 1956 Jiménez • 1957 Camus • 1958 Pasternak • 1959 Quasimodo • 1960 Perse • 1961 Andrić • 1962 Steinbeck • 1963 Seféris • 1964 Sartre • 1965  Šolohhov • 1966 Agnon, Sachs • 1967 Asturias • 1968 Kawabata • 1969 Beckett • 1970 Solženitsõn • 1971 Neruda • 1972 Böll • 1973 White • 1974 Johnson, Martinson • 1975 Montale • 1976 Bellow • 1977 Aleixandre • 1978 Singer • 1979 Elýtis • 1980 Miłosz • 1981 Canetti • 1982 García Márquez • 1983 Golding • 1984 Seifert • 1985 Simon • 1986 Soyinka • 1987 Brodski • 1988 Mahfuz • 1989 Cela • 1990 Paz • 1991 Gordimer • 1992 Walcott • 1993 Morrison • 1994 Ōe • 1995 Heaney • 1996 Szymborska • 1997 Fo • 1998 Saramago • 1999 Grass • 2000 Gao • 2001 Naipaul • 2002 Kertész • 2003 Coetzee • 2004 Jelinek • 2005 Pinter • 2006 Pamuk • 2007 Lessing • 2008 Le Clézio • 2009 Müller • 2010 Vargas Llosa • 2011 Tranströmer • 2012 Mo • 2013 Munro • 2014 Modiano • 2015 Aliaksijevič • 2016 Dylan • 2017 Ishiguro • 2018 Tokarczuk • 2019 Handke • 2020 Glück • 2021 Gurnah • 2022 Ernaux
Aarja vennaskonna sümbol
**Aarja vennaskond** (inglise keeles ***Aryan Brotherhood***, tuntud ka kui **AB** või **Brand**) on Ameerika Ühendriikides tegutsev valgete vanglajõuk ning kuritegelik ühing, millel on kokku 15 000 – 20 000 liiget.[*viide?*] Föderaalse Juurdlusbüroo andmetel moodustavad Aarja vennaskonna liikmed kaduvväikse osa USA vanglate elanikest, kuid on vastutavad ebaproportsionaalselt suure osa vanglamõrvade eest.[*viide?*]

Jõugu sissetulekuallikad on sarnaselt teiste taoliste organisatsioonide omadega peamiselt narkokaubandus, väljapressimised, vanglaprostitutsioon ja palgamõrvad. Aarja vennaskonna organiseeritus erineb vanglate lõikes, üldiselt juhib vangla sees jõugu tegevust 12-meheline nõukogu, mille kolm liiget on teistest kõrgemad. Vennaskonnal on teiste jõukudega nii sõbralikke kui ka vaenulikke suhteid, peamiseks liitlaseks on ühing Aryan Nations. Aarja vennaskonna sümboolika hulka kuuluvad näiteks ristikheinalehed ja haakristid. Jõuguga ühinemisel peavad liitujad tõotama, et on valmis mõrvama mustanahalise või latiinost vangi.[*viide?*]
Dimebag Darrell
**Dimebag Darrell** (sünninimega **Darrell Lance Abbott**; 20. august 1966 Arlington, Texas – 8. detsember 2004 Columbus, Ohio) oli *heavy metal*'i ansamblite Pantera ja Damageplan asutajaliige ja kitarrist. Damageplani asutas ta koos oma venna Vinnie Pauliga.

8. detsembril 2004 pidi Damageplan oma uue albumi "New Found Power" promoturneel esinema Columbuse linna rokiklubis Alrosa Villa. Vaid mõni hetk enne kontserdi algust ronis lavale Nathan Gale, kes tulistas Abbottit kolm korda pähe (viimane lask osutus surmavaks) ning jätkas publiku suunas tulistamist, tappes veel kolm ja haavates seitset inimest. Lõpuks surmas politseinik James Niggemeyer ründaja ühe lasuga pähe.

Rünnaku motiiviks pakkusid mõned fännid Gale'i viha Darrelli ja Vinnie vastu, mille tingis Pantera laialiminek. Raamatus "A Vulgar Display Of Power" avaldatud mitmed Gale'i isiklikud kirjutised vihjavad, et paranoidse skisofreenia põhjustatud luulude tõttu kujutas ta ette, et ansambel suudab tema mõtteid lugeda ning naerab tema üle.

Viited
------

1. ↑  Dimebag Darrell, Four Others Killed In Ohio Concert Shooting
**Aarhusi konventsioon** (inglise *Aarhus Convention*) on ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni liikmesriikide 1998. aastal alla kirjutatud rahvusvaheline kokkulepe, mille eesmärgiks on kaitsta kodanike õigust elada keskkonnas, mis vastab tervise ja heaolu nõuetele. Konventsioon on nimetatud Taani linna Aarhusi järgi. 
Eesti ratifitseeris konventsiooni 6. juunil 2001. 

Konventsiooni põhinõue on, et riigid rakendaksid meetmeid, mis tagavad võimude tegevuse avalikustamise ja aruandekohustuse. Aarhusi konventsiooniga algatati uus etapp keskkonnapoliitika ja -õiguse arengus, mis ei piirdu üksnes keskkonnakaitse eesmärkidega, vaid aitab kaasa avatud ühiskonna põhimõtete elluviimisele. 

Aarhusi konventsiooni kolm põhiõigust, mida sellega ühinenud riik peab tagama, on järgmised: 

1. keskkonnainfo kättesaadavus;
2. üldsuse (sh kodanike) osalemine keskkonnaasjade otsustamises;
3. juurdepääs õigusemõistmisele keskkonna alal.

Neid kolme põhiõigust on nimetatud ka **juurdepääsu-põhimõteteks** (inglise *access principles*).

Vaata ka
--------

* kaebeõigus
* otsustusprotsess
* puutumus
* sotsiaalne vastutus
* üldsuse kaasamine

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 21.10.2012)

Välislingid
-----------

* UNECE Aarhusi konventsiooni veebileht
**Erik Aaslav-Kaasik** (sündinud 21. mail 1987) on eesti veemootorisportlane.

Ta on lõpetanud 2006. aastal Paldiski Gümnaasiumi ja 2012. aastal Tallinna Tehnikakõrgkooli rakendusarhitektuuri erialal. 

Ta hakkas veemotosporti harrastama 1996. aastal oma isa Lembit Aaslav-Kaasiku juhendamisel. Ta on mitmekordne Eesti meister, Balti meister ja Eesti rekordi omanik paadiklassis S-550 (2009).

Tunnustus
---------

* 2018 – Eesti aasta parim veemotosportlane
* 2018 – Tallinna parim meessportlane

Isiklikku
---------

Tema isa Lembit Aaslav-Kaasik on tuntud veemototegelane, paadiehitaja ja maailmakuulus vintide valmistaja. Ema Eve Aaslav-Kaasik. Tema vennad Ahto, Lembit ja Uku Aaslav-Kaasik) on samuti veemotosportlased, kes on võitnud medaleid tiitlivõistlustelt ja on kuulsad võidusõidupaatide ehitajad. Peres on õed Ingrid ja Imbi. 

Igapäevatööna valmistab Erik Aaslav-Kaasik võidusõidupaatide sõukruvisid ehk vinte, mida kasutab enamik Eesti sõitjad ning paljud välismaalased, kelle seas on mitmeid maailma- ja Euroopa meistrid. Vindimeistri ameti õppis ta oma isa Lembitu kõrvalt ning koos töötatakse perefirmas LAK Propellers.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Sporditulemused ESBL-is
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Uus-Meremaa režissöörist; teiste samanimeliste kohta vaata artiklit Peter Jackson (täpsustus).* |

---

Peter Jackson (2014)
Sir **Peter Robert Jackson** KNZM (sündinud 31. oktoobril 1961) on Uus-Meremaa filmirežissöör, produtsent, stsenarist ja näitleja, keda tuntakse filmitriloogiate "Sõrmuste isand" (2001–2003) ja "Kääbik" (2012–2014) järgi, mis põhinevad J. R. R. Tolkieni samanimelistel romaanidel.

Rahvusvahelise kuulsuse võitis Jackson õuduskomöödiatega, millest esimene oli "Bad Taste" (1987). Põhivoolus sai ta tuntuks 1994. aasta filmiga "Taevalikud olendid" ("Heavenly Creatures"), mille eest jagas parima stsenaariumi Oscarit oma partneri Fran Walshiga. Jackson on pälvinud kokku kolm Oscarit, sealhulgas parima režissöörina 2003. aastal. Samal aastal võitis ta ka BAFTA auhinna, Kuldgloobuse ja Saturni auhinna parima lavastuse eest.

Jacksoni filmide seas on ka "Meet the Feebles" (1989), "Braindead" (1992), "Forgotten Silver" (1995), "The Frighteners" (1996), "King Kong" (2005), "Minu armsad luud" (2009) ning "Kääbiku" triloogia, millesse kuuluvad "Kääbik: Ootamatu teekond" (2012), "Kääbik: Smaugi laastatud maa" (2013) ja "Kääbik: Viie väe lahing" (2014). Ta oli ka filmide "District 9" (2009) ja "Tintini seiklused" (2011) produtsent.

Vaata ka
--------

* Sõrmuste isand: Sõrmuse vennaskond
* Sõrmuste isand: Kaks kantsi
* Sõrmuste isand: Kuninga tagasitulek

Viited
------

1. ↑  "The Queen's Birthday and Diamond Jubilee Honours List 2012". *New Zealand Honours Lists*. Department of the Prime Minister and Cabinet. Originaali arhiivikoopia seisuga 4. juuni 2012. Vaadatud 29. juuni 2012.
2. ↑  Dastgheib, Shabnam (4. juuni 2012). "Peter Jackson Makes Order of New Zealand". Dominion Post. Vaadatud 4. juuni 2012.
3. ↑  Tan, Lucinda (31. detsember 2009). "Better than the Oscars, says Sir Peter Jackson". New Zealand Herald. Vaadatud 30. detsember 2009.
4. ↑  Brooks Barnes (30. november 2012). "Middle-Earth Wizard's Not-So-Silent Partner". *New York Times*.
5. ↑  "This gorilla of a film is blockbuster of the year". *Daily Mail*. London. 5. detsember 2005.
6. ↑  J.C. Maçek III (2. august 2012). "'American Pop'... Matters: Ron Thompson, the Illustrated Man Unsung". *PopMatters*.
7. ↑  "Release date for highly anticipated, third 'Hobbit' film announced". Fox News. Vaadatud 31. august 2012.

Välislingid
-----------

* Peter Jackson Facebookis
* Peter Jackson IMDB-s
**Muusika- ja filmisaal** on Tallinna Keskraamatukogu teenindussaal, mis asub raamatukogu peahoones eestikeelse kirjanduse osakonnas aadressil Estonia puiestee 8. Tegemist on endise Tallinna Keskraamatukogu muusikaosakonnaga. Osakond alustas tööd koos raamatukogu peahoone taasavamisega 29. jaanuaril 2002. 

Saali kogutakse muusikaalast kirjandust ja perioodikat, noote ning heli- ja videosalvestisi.Koju saab laenata raamatuid, muusikainstrumente, noote, ajakirju, helisalvestisi (mille müügilejõudmisest Eestis on möödunud 4 kuud) ning laenutuslitsentsiga videoid. Otsinguid abistab e-kasutajakoolitus.

Kohapeal on võimalik kasutada WiFi-t.

Muusika- ja filmisaalis on mitmeid võimalusi muusikamaailma avastamiseks. Noodikirjutusprogrammi FINALE abil saab käsikirjalised noodid digitaalseteks vormistada. Lugejate kasutuses on arvutid, mis on varustatud muusikaloomise programmiga Cubase LE AI Elements 10.5 ja MIDI-klaviatuuriga M-AUDIO Oxygen49. Soovijad saavad katsetada erinevaid kõlavärve, luua ja salvestada omaloomingulisi heliteoseid. Samuti saab luua fonogramme või improviseerida MIDI-klaviatuuril.

Osakonnas on järgmised e-teenused:

* E-kontserdisaal Tallinna Keskraamatukogu muusika- ja filmisaalis
* E-noodikogu Tallinna Keskraamatukogu muusika- ja filmisaalis
* E-näitused Tallinna Keskraamatukogu muusika- ja filmisaalis

Tallinna Keskraamatukogu kuulub Eesti Muusikakogude Ühendusse.

Tallinna Keskraamatukogu saalides, osakondades ja haruraamatukogudes kehtib ühtne lugejakaart.

Viide
-----

1. ↑  "Videoteek Tallinna Keskraamatukogu muusika- ja filmisaalis". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. jaanuar 2014. Vaadatud 16. jaanuaril 2014.

Kirjandus
---------

* Kaie Viigipuu. Tallinna Keskraamatukogu muusikaosakond 2002–2007. – Tallinna Keskraamatukogu 1907–2007. Tallinn 2007. Lk 241–242.

Välislingid
-----------

* Muusika- ja filmisaal Tallinna Keskraamatukogu kodulehel
* Tallinna Keskraamatukogu muusika- ja filmisaal Facebookis
Erich Segal
**Erich Wolf Segal** (16. juuni 1937 New York – 17. jaanuar 2010 London) oli Ameerika Ühendriikide kirjanik.

Haridus
-------

1958. aastal lõpetas ta Harvardi ülikooli, 1959 sai magistrikraadi ja 1965 doktorikraadi. Õpetas klassikalist kirjandust Harvardi, Yale'i ja Princetoni ülikoolis.

Looming
-------

1967. aastal kirjutas ta stsenaariumi biitlite animafilmile "Kollane allveelaev". 

1970. aastal ilmus tema romaan "Armastuse lugu". Selle põhjal kirjutas ta stsenaariumi mängufilmike "Love Story" (režissöör Arthur Hiller). Film kandideeris ühtekokku seitsmele Oscarile (teiste seas ka parima stsenaariumi auhinnale) ning võitis parima algupärase muusika auhinna (helilooja Francis Lai). 

### Eesti keelde tõlgitud teosed

Eesti keeles on Segali teostest ilmunud "Armastuse lugu" (1972, 1992 ja 2016; tõlkija Katrin Hiedel), "Oliveri lugu" (1993; tõlkijad Erkki Sivonen ja Sirje Veski)" ning romaanid "Arstid" (2000; tõlkija Laine Hone) ja "Lend" (2001; tõlkija Laine Hone).

Välislingid
-----------

* Erich Segal andmekogus IMDb (inglise)
**Peter Herlin** (12. jaanuar 1652 Kalmar – 14. september 1710 Tallinn) oli Eesti vaimulik.

Õppis Kalmari koolis, immatrikuleeriti 16. mail 1675 Turu Ülikooli. Ordineeriti 15. mail 1680 õpetajaks.

Oli aastatel 1680–1688 Vormsi Püha Olavi koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1688–1709 oli (kutsuti 12. juulil 1688) Tallinna Rootsi-Mihkli koguduse abiõpetaja, aastatel 1709–1710 õpetaja ja Tallinna linnakonsistooriumi assessor. Osales Tallinnas Eestimaa piiskopi valimisel 28. märtsil 1710 ja hääletas Jacob Langi poolt.

Peter Herlin on kirjutanud õnnitlusluulet; tema rootsikeelseid jutlusi on ilmunud ka trükis.

Isiklikku
---------

Tema äi Jonas Stephan Mystadius oli Vormsi Püha Olavi koguduse õpetaja; vend Gabriel Herlin oli Harju-Risti-, Harju-Madise- ja Tallinna Rootsi-Mihkli koguduse õpetaja; vennapoeg Axel Julius Herlin oli Tallinna Rootsi-Mihkli koguduse abiõpetaja ja Viru-Jaakobi koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
**Karl Anthony Malone** (sündinud 24. juulil 1963) on USA endine korvpallur, keda peetakse NBA ajaloo üheks parimaks suureks ääremängijaks.

Mängijakarjäär
--------------

1985. aasta NBA *draft'*ist 13. valikuna Utah Jazzi meeskonda valitud Malone mängis seal koguni 18 hooaega, moodustades mängujuhi John Stocktoniga võimsa tandemi. 1997. ja 1999. aasta NBA põhihooaja kõige väärtuslikuma mängija auhinna (MVP) pälvinud Malone valiti 14 korda tähtede mängule ning tema NBA karjääri jooksul visatud 36 928 punktist on suutnud enamat vaid legendaarne Kareem Abdul-Jabbar.

Kõigil 19 hooajal väljalangemismängudele jõudnud Malone mängis küll 1997. ja 1998. aastal finaalis, kuid Utah Jazz pidi mõlemal korral tunnistama Michael Jordani ja Chicago Bullsi paremust. Oma viimaseks hooajaks Los Angeles Lakersiga liitunud Malone ei võitnud ihaldatud tiitlit ka 2004. aastal, kuna Lakers kaotas finaalseeria Detroit Pistonsile. Malone'i pika karjääri keskmisteks näitajateks kujunesid 25 punkti ja 10,1 lauapalli mängus.

USA korvpallikoondise liikmena on Malone tulnud kaks korda olümpiavõitjaks – 1992. aastal Barcelonas ja 1996. aastal Atlantas.

Saavutused
----------

* 2-kordne NBA põhihooaja kõige väärtuslikum mängija (1997, 1999)
* 14 korda valitud NBA tähtede mängule (1988–1998, 2000–2002)
* 2-kordne NBA tähtede mängu kõige väärtuslikum mängija (1989, 1993)
* 11 korda valitud NBA sümboolsesse 1. viisikusse (1989–1999)
* 2 korda valitud NBA sümboolsesse 2. viisikusse (1988, 2000)
* 1 kord valitud NBA sümboolsesse 3. viisikusse (2001)
* 3 korda valitud NBA sümboolsesse 1. kaitseviisikusse (1997–1999)
* 1 kord valitud NBA sümboolsesse 2. kaitseviisikusse (1988)
* NBA uustulnukate esiviisik (1986)

Isiklikku
---------

Malone'il on kolme eri naisega kokku seitse last: neli tütart ja kolm poega.

Välislingid
-----------

* Karl Malone – NBA.com
* Karl Malone – Basketball-Reference.com
**Ericsson** (*Telefonaktiebolaget L. M. Ericsson*) on Rootsi juhtiv telekommunikatsiooniettevõte. Selle peakorter asub Stockholmi Kista linnaosas.

Ettevõtte asutas 1876. aastal telegraafivarustuse remonditöökojana Lars Magnus Ericsson.

Tallinnas asub mobiiltelefonivõrkude tarbeks võrguseadmeid tootev Ericssoni tehas (Ericsson Eesti AS).

1. oktoobril 2001 liitus Ericssoni mobiilitelefone tootev üksus ettevõttega Sony ja ühisettevõte hakkas kandma nime Sony Ericsson. 2012. aastal ostis Sony välja Ericssoni osaluse, saades ettevõtte ainuomanikuks; ettevõtte nimi on sestpeale Sony Mobile Communications AB.

Välislingid
-----------

* 



Rootsi
Stockholmi börsi indeksi OMXS30 ettevõtted

ABB – Alfa Laval – Assa Abloy – AstraZeneca – Atlas Copco - Autoliv – Boliden – Electrolux – Ericsson – Essity - Evolution Gaming Group – Getinge – H&M – Hexagon - Investor – Kinnevik – Nordea – Sandvik – SCA - SEB – Securitas – Skanska – SKF – Svenska Handelsbanken – Swedbank – Swedish Match – Tele2 – Telia Company – Volvo Group

(märts 2021)
**Sm. Aladdin & Lord McIntosh** on esimene Eesti punkbänd, mis sai alguse 1976. aastal. Põhituumik koosnes kahest tüübist, kes otsustasid teha ja esitada selliseid lugusid, mida tolleaegne meedia poleks mingilgi kombel esitanud. Tubli annus tolleaegsetes oludes anarhismi, sarkasmi, nihilismi, satiiri, protesti. Tagantjärele on spekuleeritud stiili nimetusega – mis see siis oli. Oli mis ta oli. Nimetame seda nimetusega ETNOPUNK, kuna tal puudub iseloomulik pungi sound. Veel on õigustatult kasutatud nimetust SKIFFLEPUNK, mis tuleneb lugude olemusest. 1976. aasta sügisel salvestsid Sm. Aladdin & Lord McIntoshi kaks projekti: "Liblikate lembelend" ja Gammijad Gangese ääres". 1977. aastal tuli veel kahe projekti näol lisa "Sorry Ogiński" ja "Kirglikud jahunuusud". Projekti tuumiku moodustasid Irwin Tald (SmA) ja Andres Kõrge (LmcI), kelle ümber koondus teisigi kaasosalejaid. Tõsi küll aja jooksul on lindid tugeva kuulamise tõttu kannatada saanud, kuigi salvestati n-ö korralikele Svema põhjadele. Kuna elu on siiski dünaamiline, muutus ka Sm. Aladdin & Lord McIntoshi kontseptsioon. 1980. aastatel (alates 1985) oli kasutusel stiili nimetusena SUDA (Suur Utreeritud Dadaistlik Algatus). Nii et Sm. Aladdin & Lord McIntoshi stiil kui selline on kuulaja oma kõrvade vahel. 1992. aasta jõulude ajal otsustati sooritada come-back, mille tulemusena valmis demo "Monsterapuu". Sm. Aladdin & Lord McIntosh on olnud stuudiobänd. 2009. aastaks on bänd andnud ainult 2 kontserti. Esimene kontsert toimus alles 33 aastat pärast asutamist – 19. juunil 2009 Tallinnas klubis Tapper (Pärnu mnt 158 G) punkfestivalil "Eesti punk 1976–1990". Teine kontsert 2. oktoobril Von Krahli Teatris kontserdil "Featuring: Punk".

Koosseis 1. kontserdil
----------------------

* Irwin Art – vokaal
* Gunnar Kõpp – kitarr
* Tony Blackplait – kitarr
* Ville Vellend – viiul
* Ed Edinburgh – basskitarr
* Anneli Kadakas – trummid

Diskograafia
------------

1. 1976 – Gammijad Gangese ääres
2. 1976 – Liblikate Llmbelend
3. 1977 – Kirglikud jahunuusud
4. 1977 – Sorry Ogiński
5. 1992 – Monsterapuu

Välislingid
-----------

* Anarhia ENSV-s. Eesti punk 1976–1990
* Reedel tuleb Von Krahli lavale Eesti vanim punkbänd