*Taenia saginata* ehk nudipaeluss on tavaliselt kuni 10m pikkune paeluss ning elab nakatunud inimese peensooles
Laiuss ehk *Diphyllobothrium latum* on suurim kõigist paelussidest, ulatudes 10–20 meetrini
**Paelusstõvedeks** ehk **tsestodoosideks** (ladina keeles *cestodoses*) nimetatakse paljudel loomadel ja ka inimestel paelusside poolt põhjustatud helmintoose (helmintiaase).

Paelusstõved jaotatakse tekitaja arengujärkude alusel imaginaalseteks ja larvaalseteks.

Imaginaalsed tsestodoosid
-------------------------

Imaginaalsete ehk valmikutekkeliste tsestodooside (*Cestodoses imaginales*) põhjustajateks peetakse täiskasvanud (imaginaalseid) paelusse.

Imaginaalsed tsestodoosid on difüllobotrioos, anoplotsefalidoosid, moniesioos, davaineoos, raillietinoos, hümenolepididoosid, dipülidioos, tenioosid, multisepsoos, ehhinokokoosid, mesotsestoidoos.

Larvaalsed tsestodoosid
-----------------------

Larvaalsete tsestodooside tekitajateks on paelusside larvotsüstid. Larvaalsed tsestodoosid on veiste ja sigade lihasetsüstitserkoomid, tenuiollis-tsüstitserkoos, pisiformis-tsüstitserkoos, ajutsönuroos ja larvaalsed ehhinokokoosid.

Peremeesorganismid
------------------

Olenevalt liigist on paelusside peremeesorganismiks harilikult karnivoorsed loomad: inimesed, koerad, kassid, haugid, ahvenad, lutsud, kiisad, hobused, lambad, veised, kanad, kalkunid, rotid, hiired, veelinnud jpt. Vaheperemeesorganismid on teod, sipelgad, mardikad (jooksiklaste, põrniklaste, süsiklaste ja pehmekoorlaste sugukondadest).

### Inimestel

Inimesed nakatuvad paelusstõvega kõikjal maailmas, enim juhtub seda siiski piirkondades, kus pinnas või vesi on saastunud väljaheidetega ning kohalikud inimesed kasutavad toiduks toorest või väheküpsetatud liha ja kala. Paelusstõbe on võimalik saada nakatunud sigade ja veiste toorest või halvasti küpsetatud liha, mageveekalu ja lõhet süües.

Nakkus on levinud Ladina-Ameerikas, Aafrikas, Lähis-Idas ja Kesk-Aasias, Ida-Soomes (1940. aastatel).

### Haigusnähud

Enamik paelussiga nakatunud inimestest ei teagi, et neil on paeluss, kuna puuduvad igasugused haigusnähud. Küll aga võib näha paelussi liikuvat lüli väljaheidetes. Lastel võib esineda kõhulahtisus, väsimus ja nad võivad kurta kõhuvalu.

### Diagnoos

Paelusstõved liigitatakse RHK-10-s helmintiaaside ehk nugiusshaigustena.

### Ohtlikkus

Paelusstõbi lõpeb harva surmaga, kuid võib põhjustada tõsiseid tüsistusi. Larvi tsüstid võivad tungida kõhust teistesse kehaosadesse; silma sattudes põhjustavad need võrkkesta eraldumist, ajusse või seljaajusse sattumisel võivad tekitada peavalusid, krampe, tasakaaluhäireid või ajuturseid.

### Ravi

Paelusstõve raviks on parasiidivastane suukaudu manustatav ravim, üldjuhul Niclosamide. Silma sattunud tsüstid ei pruugi sellele ravimile reageerida ning need tuleb eemaldada kirurgiliselt.

Vaata ka
--------

* Nookpaelusstõbi

Viited
------

1. ↑  Toivo Järvis (2011). "Veterinaarparasitoloogia õpik kõrgkoolile", 4 lameusstõved, Tartu Ülikooli Kirjastus, lk 43, ISBN 978 9949 19 715 6
2. 1 2 3 4  M. P. Powell, Dr. O. Fischer (2005). "101 haigust, mida te saada ei taha". Tõlge eesti keelde: Sinisukk 2006.
3. ↑  "Mehe kaalukaotuse taga oli paeluss". *Postimees*. 01.04.2014. Vaadatud 8. märts 2018.

Välislingid
-----------

* Mati Martin (2012/05). "Veel üks kevadekuulutaja". *Eesti Loodus*. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|Aeg=` (juhend)