**Stepikiivitaja** (*Vanellus gregarius*, *Chettusia gregaria*) on tülllaste sugukonda kiivitaja perekonda kuuluv kahlaja.
Linnu varajasem eestikeelne nimetus oli **karikiivitaja**.

Süstemaatika
------------

Taksoni kirjeldas Peter Simon Pallas 1771. aastal nimega *Charadrius gregarius*. Taksonit käsitletakse sageli perekonnas *Chettusia*. Alamliike ei eristata.

Levik
-----

Stepikiivitaja
Stepikiivitaja pesitseb Kasahstani põhja- ja keskosas ja Venemaa lõuna-keskosas. Varem pesitses stepikiivitajaid ka Ida-Turkestanis. Peamised talvitusalad asuvad Loode-Indias, Iisraelis, Sudaanis ja Eritreas. Mõnikord võib talvitada ka Pakistanis, Sri Lankas, Omaanis ja Araabia Ühendemiraatides.
Euroopas on stepikiivitaja haruldane külaline, teda võidakse leida kiivitajate hulgast. Soomes on stepikiivitajat kohatud viiel korral.

**Eestis** kohati stepikiivitajat esmakordselt 2010. aasta juunis Vändra lähedal Pärnumaal.

Välimus
-------

Pikkus 27–30 cm, tiibade siruulatus 65–70 cm. Stepikiivitaja on kiivitajast natuke väiksem, üldiselt liivapruuni ülapoolega. Sugupooled on samased. 
Stepikiivitajal on pruunikashall selg, hallid kael ja puguala, must rind ja ruuge kõhualune. Jalad on suhteliselt kõrged ja mustad. Nokk on must ja lühike.

Elupaik ja pesitsemine
----------------------

Stepikiivitaja muna
Stepikiivitaja on seltsinguline haudelind. Ta pesitseb tavaliselt mõne kuni mõnekümne paariste rühmadena stepis (näiteks koirohu või stepirohu stepis), soolakõrbetes ja mujal avamaastikul. Väljaspool pesitsusaega tegutseb küntud põldudel, mudastel randadel, kõrgetel tasandikel, hirsipõldudel jm. Stepikiivitaja pesitseb suvel vaid ühe korra.

Pesa on kraabend maapinnal. Kurn koosneb tavaliselt neljast, mõnikord viiest või kolmest munast. Haudeperiood kestab umbes 25 päeva. Pojad on pesahülgajad, nad õpivad lendama 35–40 päeva vanuselt.

Toitumine
---------

Stepikiivitaja toiduks on maas elavad putukad, peamiselt mardikalised ja sihktiivalised. Ta sööb ka taimede osi. Nagu kiivitaja, nopib ta putukaid ja teisi väikeseid saakloomi peamiselt rohust või künnilt.

Kaitse ja arvukus
-----------------

Stepikiivitajat peetakse ohustatuselt kriitilises seisundis olevaks linnuliigiks, koguni üheks maailma enim ohustatud kaheksast kahlajaliigist.
Liigi koguarvuks hinnatakse 600–1800 isendit ja tema arvukus väheneb.
Stepikiivitaja maailma populatsioon on puudulikult teadaolevatel põhjustel väga kiiresti vähenenud. Hiljutised välitööd Kasahstanis ning loendused Türgis ja Lähis-Idas on viidanud stepikiivitaja suuremale arvule seni arvatust, ning edaspidised uurimused võivad välja viia liigi ohustatuse astme alandamisele madalamasse kaitsekategooriasse.
Stepikiivitajat ohustab küttimine, pesitsusalade ülesharimine ja rohumaade ülekarjatamine.

Viited
------

1. ↑  BirdLife International (2010). *Vanellus gregarius*. *IUCNi punase nimistu ohustatud liigid*. IUCN 2009.
2. ↑   Internet Bird Collection
3. 1 2 3 4  "Sociable Lapwing *Vanellus gregarius*". *www.birdlife.org*. Originaali arhiivikoopia seisuga 2.01.2009. Vaadatud 25.10.2010.
4. ↑  "Jälle uus linnuliik". *www.loodusajakiri.ee*. Vaadatud 25.10.2010.
5. ↑   Jonsson, L. *Euroopa linnud*. Eesti entsüklopeediakirjastus, Tallinn 2000

Kirjandus
---------

* Cramp, Stanley (peatoim.) 1985: *Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. III.* – Oxford University Press. Hong Kong. ISBN 0-19-857506-8
* Loomade elu, 6. kd

Välislingid
-----------

* Stepikiivitaja andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
* Sissekanne Birdlife'is
* Järjekordne linnuharuldus Eestis- stepikiivitaja Maaleht, 21. juuni 2010
* Estbirding (pilte)