recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Heinlaiu aluspõhi koosneb Raikküla lademe lubjakivist.
**Raikküla lade** on siluri ladestu Llandovery ladestiku kronostratigraafiline üksus (lade). Raikküla lademe all lamab Juuru lade ja temal lasub Adavere lade.

Ladet hakkas esimesena eristama Friedrich Schmidt aastal 1881. Lademe stratotüübiks on Raikküla H-138 puurauk, täiendavaks stratotüübiks aga Kuressaare (Kingissepa) G1 puurauk. Raikküla järgi on lade ka nime saanud. Üleilmses standardis vastab sellele Aeroni lade, alumises osas ka Rhuddani lade.

Lademe vanus on 436,7...441 miljonit aastat. Litostratigraafiliselt vastavad sellele Pusku kihid, Nurmekunna kihistu, milles on eristatud Imavere, Järva-Jaani, Jõgeva, Mõhküla ja Vändra kihid; Saarde kihistu, milles on eristatud Ikla, Kolka, Lemme, Staicele, Heinaste ja Slītere kihistikud; Remte kihistu, Raikküla kihistu, Hilliste kihistu ja Dobele kihistu.

Leedu keskosas moodustab selle ja Juuru lademe vahelise üksuse Apaščia kihistu. Ka ühendatakse Juuru ja Raikküla lademed Leedus ühiseks Juuru-Raikküla lademeks.

Lademe paksus Eestis varieerub, näiteks on see 30–70 m Kesk-Eestis, aga 177 m Ikla puuraugus.

Lademe avamusala algab Lõuna-Hiiumaalt ja kulgeb läbi Ridala poolsaare keskosa Paideni, sealt ida suunas edasi Palamuse ja Võhma kanti. Nagu siluri lademetele Eestis omane, ei ole selle kivimid devonis esinenud kulutuse tõttu esindatud Ida- ega Kagu-Eestis.

Lade paljandub näiteks Puskul, Orgital ja Kalanal.

Lademe kivimkoosseisus on palju lubjakivi, Lisaks on lademes veel palju merglit, lademe idaosas on kivimid dolomiidistunud.

Viited
------

1. 1 2 3 4  EE 12. köide, 2003: 462.
2. ↑  Stratigraafia terminoloogia
3. ↑
4. ↑  LIETUVOS SILŪRO, ORDOVIKO, KAMBRO, EDIAKARO SISTEMŲ STRATIGRAFINĖ KLASIFIKACIJA, 2015, lk. 14
5. ↑  Suuroja, K. 1997. Eesti aluspõhja geoloogiline kaart mõõtkavas 1:400 000. Seletuskiri.
6. ↑   (vaadatud 16.02.2013)
7. ↑  Raikküla Stage by H. Nestor. Raukas, A. Teedumäe, A. (eds). 1997. Geology and Mineral Resources of Estonia. Estonian Academy Publishers, Tallinn. 436 pp. ISBN 9985-50-185-3.

Siluri regionaalsed lademed Eestis

Juuru **·** 
Raikküla **·** 
Adavere **·** 
Jaani **·** 
Jaagarahu **·** 
Rootsiküla **·** 
Paadla **·** 
Kuressaare **·** 
Kaugatuma **·** 
Ohessaare  

vanemad lademed  nooremad lademed
Miko Haljas (2022)
**Miko Haljas** (sündinud 20. jaanuaril 1967) on Eesti diplomaat.

Miko Haljas lõpetas 1994. aastal Tallinna Tehnikaülikooli keemiainsenerina. 1995. aastal lõpetas ta Eesti Diplomaatide Kooli. Ta on täiendanud end Clingendaeli Rahvusvaheliste Suhete Instituudis Haagis (lõpetas 1998) ja NATO Kaitsekolledžis Roomas (lõpetas 2003).

Aastatel 1995–2016 töötas Miko Haljas välisministeeriumis. Ta alustas diplomaadikarjääri lauaülemana, töötas seejärel 1999–2002 teise sekretärina Eesti saatkondades Soomes ja Ameerika Ühendriikides. Aastatel 2003–2006 töötas Haljas välisministeeriumi julgeolekupoliitika büroo direktorina. Seejärel oli ta 2006–2010 suursaadik Ungaris, Horvaatias ja Sloveenias, 2010–2012 Välisministeeriumi julgeolekupoliitika ja rahvusvaheliste organisatsioonide osakonna peadirektor, 2012–2016 suursaadik Türgis, Aserbaidžaanis ja Liibanonis.

1. veebruarist 2016 kuni 1. märtsini 2017 oli Haljas kaitseministeeriumi kaitsepoliitika asekantsler.

Kaitseministeeriumist suundus Haljas tagasi välisministeeriumisse, kus ta oli aastatel 2017–2019 julgeolekupoliitika ja transatlantiliste suhete büroo direktor. Mais 2019 nimetati ta suursaadikuks Egiptuses, oktoobris 2019 ühtlasi suursaadikuks Jordaanias ja Liibanonis. Egiptuses andis ta oma volikirjad üle septembris 2019.
Aastal 2022 kutsus president Alar Karis ta tagasi suursaadiku kohalt Egiptuses ja nimetas ta 30. mail 2022 suursaadikuks Poola Vabariigis. Miko Haljas andis oma volikirja Poola presidendile Andrzej Dudale üle 15. septembril 2022.

Miko Haljas on abielus. Ta valdab eesti, inglise, vene ja soome keelt.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Curriculum Vitae: Mr. Miko Haljas. Kaitseministeerium (vaadatud 5.10.2019).
2. ↑  Kaitsepoliitika asekantsleriks pürib viis inimest Pealinn, 8.05.2017.
3. ↑  M. Haljase nimetamine ja S. Soone tagasikutsumine Vabariigi Presidendi Kantselei, 28.05.2019.
4. ↑  M. Haljase nimetamine ja M. Mõttuse tagasikutsumine M. Haljase nimetamine ja M. Rava tagasikutsumine Vabariigi Presidendi Kantselei, 1.10.2019.
5. ↑  Eesti suursaadik Egiptuses andis üle volikirja
6. ↑  124. M. Haljase nimetamine ja M. Rogeri tagasikutsumine. Vabariigi Presidendi Kantselei, 30.05.2022.
7. ↑  Eesti suursaadik Poolas Miko Haljas andis üle volikirja.
**Rait Killandi** (sündinud 12. märtsil 1967) on Eesti tippjuht, reklaami- ja meediategelane ning Eesti Merepäästeühingu juhatuse esimees.

Killandi hakkas vabatahtliku päästetööga tegelema 2001. aastal Kaberneemes. Päästeliidu nõukogu esimehena töötas ta aastatel 2010–2022 selle nimel, et vabatahtlikke päästekomandosid moodustataks asulates, kust kutseliste päästekomandodeni jääb enam kui 15 minutit sõiduaega.

Killandi on olnud Eesti Televisiooni ärijuht ja juhatuse liige, telekanalite TV1 ja CITV tegevjuht ning AS Eesti Meedia telekanalite Kanal 2, Kanal 11, Kanal 12 ja MyHits juht.

Tunnustus
---------

* 2019 Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Pärast 20-aastast kooselu abiellus ta 2016. aastal Karmel Eikneriga, neil on ühised lapsed Karl Elmar ja Karoliina Josefiine. Rait Killandil on eelmisest abielust lapsed Henry ja Helen.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. märts 2019. Vaadatud 27. aprillil 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  "Killandi: vabatahtlikke päästjaid peaks olema neli korda rohkem". Harju Elu, 20.04.2017.
3. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 19873
4. ↑  "Astusid abiellu: Pärast 20aastast kooselu otsustasid Karmel ja Rait pereringis abielu sõlmida". Õhtuleht, 24.05.2016.

Välislingid
-----------

* "Rait Killandi: vabatahtlikud on tulekahjude ennetamiseks teinud palju kogukondlikku tööd" – videolõik Eesti Televisiooni saatest "Terevisioon", ERR Uudised, 2. aprill 2015
**Raikküla vald** oli vald Harju maakonnas aastail 1939–1950.

Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad
Vald moodustati senise Raiküla valla maa-alast; senise Kabala valla maa-alast, välja arvatud Pühatu ja Riidaku külade ning Pühatu ja Riidaku asunduste maa-alad; senise Rapla valla Jalase küla ja Koikse asunduse maa-aladest.

1939. aastal oli vallas 2151 elanikku, territooriumi suurus oli 13 411,17 ha.

Esimene vallavanem oli Jaan Kutser. 1939. aasta detsembris valiti vallavanemaks Johannes Võmma.

Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine
--------------------------------------------------

8. augustil 1945 moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega vallas Kabala külanõukogu ja Raikküla külanõukogu. 

26. septembril 1950 arvati vald Rapla rajooni koosseisu.

Vaata ka
--------

* Raikküla mõis

Viited
------

1. ↑  Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
2. ↑  EESTI NSV TEATAJA, Nr. 35 26. oktoobril 1945, Art 543. Seadlus Harju maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta.
**Aadu Luukase missioonipreemia** oli Aadu Luukase mälestuseks asutatud preemia, mida andis aastatel 2007-2018 välja Aadu Luukase Sihtasutus Eesti ühiskonna tasakaalustatud arengu edendamise ja inimeste elukvaliteedi parandamise eest.

Preemia suurus oli algul miljon krooni. Pärast euro kasutuselevõttu oli preemia suurus 64 000 eurot. Alates 2012. aastast sai sellest 32 000 eurot preemia laureaat ning teine pool summast jagati viie ülejäänud nominendi vahel. 

Viimast korda anti preemia välja 2018. aastal. Aadu Luukase Sihtasutus lõpetas tegevuse ja fondi jäänud 30 000 eurot annetati Vähiravifondile Kingitud Elu, kes oli ühtlasi 2018. aasta missioonipreemia laureaat.

Kriitika 2014. aasta laureaadi valiku teemal
--------------------------------------------

2014. aastal anti preemia Sihtasutusele Perekonna ja Traditsiooni Kaitseks, mis Varro Vooglaiu eestvedamisel korraldas samal aastal kampaania samasooliste kooselu seaduslikku tunnistamist võimaldava kooseluseaduse vastu. Otsus tekitas ühiskonnas ja ajakirjanduses laiemat poleemikat kui ükski varasem, pälvides ka ohtralt kriitikat, sealhulgas näiteks Eesti Inimõiguste Keskuselt. Juba kuus aastat järjest Aadu Luukase Sihtasutust toetanud Swedbank otsustas kriitika tõttu loobuda sihtasutuse edasisest toetamisest ning palus ülekantud raha tagastada, põhjendades loobumist järgmiselt: "Otsustasime loobuda Luukase fondi toetamisest, sest aastaid oleme nii ettevõtte, tööandja kui kodanikena uskunud, et iga inimene, sõltumata oma soost, etnilisest taustast, usulistest tõekspidamistest, vanusest, seksuaalsest orientatsioonist või füüsilistest võimetest peab omama elus võrdseid võimalusi. Magasime maha hetke, kui fond tegi otsuse, mis selle mõtteviisiga ei klapi. Vabandame selle pärast ja klaarime tekkinud segaduse."

Preemia saajad
--------------

* 2007 Tallinna Lastehaigla Toetusfond
* 2008 David Vseviov
* 2009 Kersti Nigesen ja Metsaülikool
* 2010 Liikumispuudega Laste Toetusfond ja Eesti Võrkpalli Liit
* 2011 Marju Lauristin ja Toomas Paul
* 2012 Katri Raik
* 2013 Eesti Meestelaulu Selts
* 2014 Sihtasutus Perekonna ja Traditsiooni Kaitseks
* 2015 Arne Mikk
* 2016 Arnold ja Ingrid Rüütel
* 2017 Vaino Väljas
* 2018 Vähiravifond "Kingitud elu"

Viited
------

1. ↑  Aadu Luukase Sihtasutuse missiooni jätkab Vähiravifond Kingitud Elu. Vähiravifond Kingitud elu, pressiteade, 24. juuni 2019.
2. ↑  Swedbanki annetus Aadu Luukase sihtasutusele tekitab paljudes pahameelt Õhtuleht/Delfi, 21. detsember 2014
3. ↑  Reimo Mets: miks anti missioonipreemia vihkamist õhutavale organisatsioonile? Õhtuleht/EPL, 3. detsember 2014
4. ↑  Eesti Inimõiguste Keskus: missioonipreemia pole enam sama Õhtuleht, 5. detsember 2014

Välislingid
-----------

* Preemiast sihtasutuse lehel
* Swedbanki annetus Aadu Luukase sihtasutusele tekitab paljudes pahameelt Õhtuleht/Delfi, 21. detsember 2014
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Hõbe** | 2014 | jäähoki |
| **Hõbe** | 2016 | jäähoki |

**Mikko Koskinen** (sündinud 18. juulil 1988 Vantaas) on Soome jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Edmonton Oilers.

Soome kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2007/08 Espoo Bluesi meeskonnas. Klubi üheks põhiväravavahiks tõusis ta järgmisel hooajal.

2009. aastal valis New York Islanders ta NHL-i *draft* '​is 31. valikuna. Sama aasta juulis sõlmis ta Islandersiga kolmeaastase lepingu. Hooaja 2009/10 alguses asus Koskinen mängima American Hockey League'is (AHL) Islandersi tütarklubis Bridgeport Sound Tigers. Vigastuse tõttu jäi ta suuremast osast hooajast eemale. NHL-is debüteeris ta Islandersi meeskonnas 8. veebruaril 2011 mängus Toronto Maple Leafsi vastu. Pärast seda sai ta Islandersi meeskonnas kirja veel kolm mängu.

2011. aasta novembris naasis Koskinen Soome kõrgliigasse, liitudes KalPaga. Hooaja 2013/14 alguses mängis ta lühikest aega oma esimeses koduklubis Espoo Bluesis. 2013. aasta septembris liitus ta KHL-i klubiga Novosibirski Sibir. 2014. aastal osales ta KHL-i tähtede mängul.

Hooaja 2014/15 keskel kaubeldi Koskinen Sibirist Alexander Saláki vastu Peterburi SKA-sse. Seal mängis ta kuni hooaja 2017/18 lõpuni. Aastatel 2015 ja 2017 võitis ta SKA-ga Gagarini karika. Hooajal 2014/15 valiti Koskinen KHL-i hooaja parimaks väravavahiks. Hooajal 2015/16 oli ta KHL-i väljalangemismängudes parimatõrjeprotsendiga väravavaht (94,9%) ja lasi hooaja 2016/17 väljalangemismängudes endale lüüa keskmiselt kõige vähem väravaid mängu kohta (1,64).

2018. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu Edmonton Oilersiga. 2019. aasta jaanuaris pikendas ta Oilersiga lepingut kolme aasta võrra.

Aastatel 2014 ja 2016 võitis Koskinen Soome jäähokikoondise koosseisus hõbemedali. 2016. aasta maailmameistrivõistlustel valiti ta turniiri parimaks väravavahiks ja turniiri sümboolsesse koosseisu (üheksa mänguga oli tema tõrjeprotsent 94,67). Ta kuulus Soome koondisse ka 2018. aasta taliolümpiamängudel.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 7.6.2022
2. ↑  "RELEASE: Oilers agree to terms with free agent goaltender Mikko Koskinen". NHL.com. 1.5.2018. Vaadatud 7.6.2022
3. ↑  "Koskinen signs three-year contract with Oilers". NHL.com. 21.1.2019. Vaadatud 7.6.2022

Välislingid
-----------

* Mikko Koskinen NHL.com lehel
* Mikko Koskinen hockeydb.com lehel

| * v
* r
Edmonton Oilers |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Jack Campbell **·** Stuart Skinner **·** Mike Smith |
| 
**Kaitsjad**: Evan Bouchard **·** Philip Broberg **·** Cody Ceci **·** Vincent Desharnais **·** Mattias Ekholm **·** Oscar Klefbom **·** Brett Kulak **·** Ryan Murray **·** Darnell Nurse |
| 
**Ründajad**: Nick Bjugstad **·** Leon Draisaitl **·** Warren Foegele **·** Dylan Holloway **·** Zach Hyman **·** Mattias Janmark **·** Evander Kane **·** Klim Kostin **·** Connor McDavid **·** Ryan McLeod **·** Ryan Nugent-Hopkins **·** Derek Ryan **·** Devin Shore **·** Kailer Yamamoto |
Mose Allison (1975)
Allison (2007)
**Mose John Allison Jr.** (11. november 1927 Tippo, Mississippi osariik – 15. november 2016 Hilton Head Island, Lõuna-Carolina) oli USA džäss- ja bluusipianist, laulja ning laulukirjutaja.

Allison sündis Tippos Mississippi osariigis. Viieaastaselt hakkas ta õppima klaverimängu, keskkoolis mängis veel ka trompetit. Ta asus õppima Mississippi Ülikoolis, kuid pidi õpingud sõjaväekohustuse tõttu kaheks aastaks katkestama. Seejärel läks ta Louisiana osariigi ülikooli, mille lõpetas 1952. aastal.

1956. aastal kolis Allison New Yorki, kus alustas muusikukarjääri. Ta esines koos paljude džässmuusikutega, teiste seas Stan Getzi, Gerry Mulligani, Al Cohni, Zoot Simsi ja Phil Woodsiga. Allisoni debüütalbum "Back Country Suite" ilmus 1957. aastal. Tema muusika on segu bluusist ja kaasaegsest džässist.

Allisoni looming on mõjutanud paljusid bluusi- ja rokkartiste, kelleks on teiste seas Tom Waits, The Rolling Stones, John Mayall, J.J. Cale ja The Who. The Who on kaverdanud näiteks Allisoni esitatud laulu "Eyesight to the Blind", mis ilmus nende albumil "Tommy" (1969) nime all "The Hawker", ja Pete Townshend laulu "Young Man Blues", mis ilmus The Who kontsertalbumil "Live at Leeds" (1970). Allisoni laule on kaverdanud ka paljud teised artistid, näiteks avaldasid 1996. aastal Allison, Van Morrison, Georgie Fame ja Ben Sidran ühise albumi, mis koosnes ainult Allisoni lauludest.

Allisoni nimetatud 20. sajandi bluusimuusika üheks kõige paremaks laulukirjutajaks.

Viited
------

1. ↑  Larkin, Colin (2011). *The Encyclopedia of Popular Music*. Omnibus Press. ISBN 0-857125-95-8.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Mose Allison** |

* Ametlik koduleht
**Mikojan-Gurevitš MiG-17** (vene keeles МиГ-17; NATO koodnimi *Fresco*) on Nõukogude Liidus ehitatud ühekohaline reaktiivhävituslennuk.

Lennuki arendus algas 1949. aastal Mikojan-Gurevitši konstrueerimisbüroos. Võrreldes MiG-15-ga pidi uus lennuk olema suuremate kiiruste ja paremate lennuomadustega. Prototüüp valmis 1950. aastal, sarjana ehitamist alustati 1951. aastal ja 1955. aastal võeti see lennuväes relvastusse. Aegade jooksul ehitati NSV Liidus kokku ligikaudu 6000 MiG-17, viimane seda tüüpi lennuk valmis 1958. aastal.

Ajalugu
-------

MiG-17 Nõukogude Liidu väeosadesse saabumise ajaks oli Korea sõda sõda just lõppenud, Vietnami sõjas oli MiG-17 Põhja-Vietnami lennuväe enim kasutatud hävituslennuk.

Praegu on veel mõni üksik lennuk relvastuses Põhja-Koreas, kokku oli MiG-17 ligikaudu 30 riigi lennuväe koosseisus.

Tehnilised näitajad
-------------------

* 
* **Meeskond:** 1
* **Pikkus:** 11,36 m
* **Tiivaulatus:** 9,63 m
* **Kõrgus:** 3,80 m
* **Tühimass:** 3930 kg
* **Täismass:** 5354 kg
* **Suurim lennukaal:** 6286 kg
* **Mootor:** 1 × Klimov VK-1F, 33,1 kN, forssaažkambriga
* **Kiirus:** 1144 km/h (suurel kõrgusel)
* **Tegevusraadius:** 1080 km, 1670 km tiivaaluste ripp-paakidega
* **Lennulagi:** 16 600 m
**Raivo Kaer** (4. aprill 1981 Rae vald[*viide?*] – 2. juuli 2016 Pariis ) oli eesti ettevõtja.

Kaer korraldas 2000. aastal Rakveres tormiohvrite heaks kontserdi, mille järel ei maksnud esinejatele kokkulepitud tasu. Õhtulehe hinnangul sai ta sellega "kurikuulsaks".

2007. aastal korraldas Raivo Kaer Tallinnas geiparaadi, kus varem väljareklaamitud muusikud siiski ei esinenud.

Olles sattunud politsei uurimisorbiiti seoses alaealiste teenuseid pakkuva eskortfirma pidamisega, lahkus Kaer Eestist ning jäi pidama Prantsusmaale. 

Pariisis enda sõnul seitse kuud kodutuna elanud Kaer avaldas 2014. aastal kirjastuse Hea Tegu raamatu "Varjatud elu", mille Harju maakohus käskis muusik Mart Sanderi hagi alusel müügilt kõrvaldada. Kohus kohustas Kaera lõpetama Mart Sanderit puudutava info levitamise "mistahes kujul ja kanalites", tunnistades raamatus toodud andmed ebaõigeteks. Kaer keeldus maksmast Sanderile põhjustatud mittevaralise kahju eest kohtus välja mõistetud 4000 eurot ning avaldas raamatu muudetud kujul 2015. aastal kirjastuses Kentaur pealkirja all "Suurem kui elu".

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Rakvere kontsert masendas esinejaid Delfi, 19. september 2000.
3. ↑  Urmas Ott liitus noore isa võitlusega lapse nimel Postimees, 31. jaanuar 2004.
4. 1 2 3  Raivo Kaera skandaalne elulooraamat ilmus ikkagi! Õhtuleht, 30. märts 2015.
5. ↑  Homopeo korraldaja kaebas tarbijakaitse tegevuse õiguskantslerile Õhtuleht, 3. detsember 2007.
6. ↑  Keelatud raamatud: säästetud pole ei romaani ega ajaviitekirjandust Õhtuleht, 31. august 2014.

Välislingid
-----------

* Verni Leivak Segadused Rakvere heategevuskontserdiga ÕL 15. september 2000
* Anne-Mari Alver Diana Klas tutvus internetis Pariisi tänavapoisiga Saatus&Saladused
* Nataly Koppel Eesti ärimehest Pariisi kerjuseks: "Seitse kuud elasin kodutuna tänaval!" ÕL 13. mai 2014
* Raivo Kaer Jõulud Pariisis Läänemaa inimese silmade läbi Lääne Elu 24. detsember 2015
* Raivo Raer. Varjatud elu
**Rails Girls** on naistele suunatud vabatahtlike programmeerimistöötubade võrgustik.

Selle on 2010. aastal loonud Soome arvutiprogrammeerija Linda Liukas koos oma sõbranna Karri Saarineniga. Töötoa eesmärk on õpetada kirjutama kohe internetis nähtavat programmi.

Asutamine
---------

Liukas naasis 2010. aastal USA Stanfordi ülikooli programmeerimise kursuselt koju Soome Helsingisse. Liukas oli Stanfordi kogemusest ja sealsest tehnolibertaarlikust keskkonnast lummatud. Kuna Helsingis ei leidnud Liukas sama suurt programmeerimise huvi kui Stanfordis, siis otsustas ta koos oma sõbranna Karri Saarineniga korraldada nädalavahetuseti programmeerimise töötube. 

Esimestesse töötubadesse registreerus üle saja naise.

Tänapäev
--------

2016. aastal tegutseb Rails Girls enam kui 170 linnas. Tegevuspiirkondadeks on Lähis-Ida, Põhja-Ameerika ja Euroopa. Enamus osavõtjatest on 24–28-aastased naised. Osaleda on lubatud ka meestel, ent tingimuseks on Ruby programmeerimiskeelest huvitatud naise kaasavõtmine.

Viited
------

* Linda Liukas: "Kas arvuti peale tohib karjuda ja teda lüüa?"
**Moseli veinid** ehk **mooselid** on veinid, mis on toodetud Moseli jõe ümbruses. Moseli veine toodetakse kolmes riigis: Saksamaal, Prantsusmaal ja Luksemburgis, kuid nimetusega "moosel" peetakse silmas eeskätt Saksamaal toodetud Moseli veine.

Saksamaa
--------

Vaata ka Moseli veinipiirkond.

Moseli veinipiirkond on üks kolmeteistkümnest kvaliteetveine tootvast Saksa veinipiirkonnast. Olles pindala poolest natuke suurem kui 9000 hektarit, on see piirkond toodangu mahu poolest Saksamaa veinipiirkondade seas kolmandal kohal, tuntuse poolest aga esikohal.

Prantsusmaa
-----------

Prantsusmaal toodetakse Moseli veine Lorraine'is Metzi linna lähedal. Kuna selle veini toodang on väike – ligikaudu 1500 hektoliitrit veini aastas –, siis seda veini eriti ei ekspordita.

Luksemburg
----------

Moseli veini toodetakse Luksemburgi kaguosas. Vastava kvaliteediklassi nimi on *Moselle Luxembourgeoise* ja veinipiirkonna ligikaudne suurus on 1290 hektarit.

Vaata ka
--------

* Saksamaa veinid
* Luksemburgi veinid
* Prantsusmaa veinid

Viited
------

* "Moseli veinid"
**Moschendorf** (ungari: *Nagysároslak, Német-Sároslak*) on vald (*Gemeinde*) Austrias Burgenlandi liidumaal Güssingi ringkonnas.

Veinikeldrid ja veinimuuseum Moschendorfis
See koht oli algselt tuntud kui "Lak" või eluase, asustatud juba 13. sajandil. 1482. aastal sai sellest Saroslak, mis tähendab sisuliselt soist eluaset. Moschendorfi tegelik nimi ilmus esmakordselt millalgi 17. sajandil, kui see esmakordselt dokumenteeriti kui Mos, Moos. Tõenäoliselt kasutati Mos-chen-dorfi selle olemuse tähistamiseks väikeses turbarabas või nõmmel asuva elukohana. Moschendorfi algsed maaisandad olid Güssingi Batthyány perekonnast, ja 17. sajandil valitsesid nad Körmendist. 17. sajand oli Moschendorfis paljudele raske periood. Selle aja jooksul kahanes rahvaarv sõdade, katku ja aeg-ajalt lähedalasuvast Pinka jõest tuleva üleujutuste tõttu kahe kolmandikuni oma algsest suurusest. Tõeliselt algas linna areng alles 18. sajandil.

Viited
------

1. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Güssingi ringkonna vallad

* Bildein
* Bocksdorf
* Burgauberg-Neudauberg
* Eberau
* Gerersdorf-Sulz
* Großmürbisch
* Güssing
* Güttenbach
* Hackerberg
* Heiligenbrunn
* Heugraben
* Inzenhof
* Kleinmürbisch
* Kukmirn
* Moschendorf
* Neuberg im Burgenland
* Neustift bei Güssing
* Olbendorf
* Ollersdorf im Burgenland
* Rauchwart
* Rohr im Burgenland
* Sankt Michael im Burgenland
* Stegersbach
* Stinatz
* Strem
* Tobaj
* Tschanigraben
* Wörterberg
**Rootsi kalender** oli Rootsis 1700–1712 ebaõnnestunud kalendrireformi käigus kasutusel olnud kalender. See kalender võeti kasutusele ka Eestis.

1700. aasta 11. märtsist Gregoriuse kalendri järgi (29. veebruarist Juliuse kalendri järgi, 1. märtsini Rootsi kalendri järgi) kuni 1712. aasta 10. märtsini Gregoriuse kalendri järgi (28. veebruarini Juliuse kalendri järgi, 29. veebruarini Rootsi kalendri järgi) oli Rootsi kalender Gregoriuse kalendrist 10 päeva maas ja Juliuse kalendrist üks päev ees. 1712. aasta 11. märtsil Gregoriuse kalendri järgi (29. veebruaril Juliuse kalendri järgi, 30. veebruaril Rootsi kalendri järgi) oli Rootsi kalender Gregoriuse kalendrist 11 päeva maas ja Juliuse kalendrist üks päev ees. Vahetult enne ja pärast Rootsi kalendri kehtimist kehtis Rootsis Juliuse kalender.

Kalendrireformi kava
--------------------

Johan Bilberg esitas Juliuse kalendrilt Gregoriuse kalendrile järkjärgulise ülemineku kava. Selleks tuli kõikidel Juliuse kalendri liigaastatel 1700. aastast kuni 1740. aastani jätta ära liigpäev (29. veebruar). Nii oleks 11-päevane erinevus Gregoriuse kalendrist likvideeritud 11 liigaasta järel. Reformi jaotamine pikale ajale oli kompromiss reformi vastastega: nii jäi edasisteks diskussioonideks aega. Mõne allika järgi pidi ära jäetama 11 aastal järjest üks päev aastast.

Reformikava rakendamine
-----------------------

Novembris 1699 otsustati kalendrireformi kava käiku lasta. Aastal 1700 jäetigi liigpäev ära. Uus kalender hakkas kehtima muu hulgas ka Soomes ja Eestis.

Aastatel 1704 ja 1708 jäi liigpäev ära jätmata.
Selle tagajärjel oli rootslaste kalender Gregoriuse kalendrist ikka veel 10 päeva maas, kuigi vahe pidanud olema vaid 8 päeva.

30. veebruar 1712

Reformist loobumine
-------------------

Aastal 1711 märkas Rootsi kuningas Karl XII, et kalendrireform on ebaõnnestunud, ning otsustas Juliuse kalender taas kasutusele võtta. Selleks lisati aastale 1712 veel üks päev – 30. veebruar (lisapäev, *tilökelsedag*).

Hilisem üleminek Gregoriuse kalendrile
--------------------------------------

Aastal 1753 võeti Rootsis uus kalender siiski kasutusele: kolmapäevale, 17. veebruarile järgnes neljapäev, 1. märts. See sätestati kuningliku dekreediga (*förordning*) 24. veebruarist 1752 pärast Riigipäeva otsust.

Nagu teisteski luterlikes maades, ei arvutatud ülestõusmispüha esialgu Gregoriuse kalendri järgi, vaid selleks võeti pühapäev pärast esimest astronoomilist täiskuud pärast tõelist kevadist võrdpäevsust. Gregoriuse kalender võeti aluseks alles 1844. aastal.

Viited
------

1. ↑   Tideräkning i gångna tider
2. ↑   Calendopedia
Putini pere, Marija on vasakult esimene (2002)
**Marija Vorontsova** (vene keeles *Мария Воронцова*, sünninimega **Mariya Vladimirovna Putina**, vene keeles - *Мария Владимировна Путина* (sündinud 28. aprillil 1985, Leningradis) on Venemaa lastearst-endokrinoloog. Ta on Venemaa presidendi Vladimir Putini esimene laps.

Varasem elu
-----------

Vorontsova sündis Leningradis, Vladimir Putini ja Ljudmila Putina esimese tütrena. Ta on õppinud Ida-Saksamaa Dresdeni koolis, kui nende pere elas seal 1980. aastatel. Pärast pere kolimist Peterburi 1991. aasta kevadel, õppis ta Peterburi Saksa Gümnaasiumis *Peterschules* (vene keeles "*Петершуле*"). Hiljem, Tambovi jõuguga seotud vägivaldsete jõukude vahelise sõdade ajal, kui need Peterburi energiakaubanduse üle kontrolli võtsid, saatis isa, kes kartis nende turvalisuse pärast tema ja ta õde Katerina tagasi Saksamaale .

Hiljem, pärast pere kolimist Moskvasse, õppis ta juba Moskva Saksa Koolis, mis oli tihedalt seotud Saksa saatkonnaga ja kus õppis palju Moskva diplomaatide lapsi Šveitsist, Austriast ja Saksamaalt. Ta lõpetas kooli 11 aastat hiljem. Kolm aastat hiljem alustas ta ülikooliõpinguid, registreerudes koos Katerinaga esimese aasta üliõpilasteks.

Uuringud
--------

Marija Vorontsova õppis Peterburi Riiklikus Ülikoolis bioloogiat ja lõpetas 2011. aastal Moskva Riikliku Ülikooli arstiteaduse eriala.

Aastatel 2013–2015 oli ta viie uuringu kaasautor, sealhulgas "Vere antioksüdantide süsteemi staatus aktiivse akromegaaliaga patsientidel". 2015. aastal kirjutas ta raamatule laste idiopaatilisest kängumisest. Vorontsovat peetakse Putini nõunikuks geenitehnoloogia alal, eriti CRISPR -i kasutamisel geneetiliselt muundatud imikute loomiseks.

Isiklik elu
-----------

Vorontsova on olnud abielus Hollandi ärimehe Jorrit Faasseniga. 2013. aastal elasid nad Hollandis Voorschoteni kõrgeima elumaja katusekorteris. 2014. aastal nõudsid Hollandi elanikud Vorontsova riigist väljasaatmist pärast seda, kui venemeelsed mässulised tulistasid Ukrainas alla Malaysia Airlinesi lend 17 lennuki. 2015. aastal teatati, et Vorontsova ja Faassen elavad Moskvas. 2022. aasta kevadel otsustasid nad oma abielu lõpetada.

Viited
------



1. 1 2  "Putin's daughter, a young billionaire and the president's friends". *Reuters*.
2. ↑  "Putin has 2, maybe 3, daughters he barely ever talks about — here's everything we know about them". *Businessinsider*. 25. veebruar 2022.
3. ↑  Belton, Catherine (23 June 2020). *Putin's People: How the KGB Took Back Russia and Then Took on the West*. Farrar, Straus, Giroux. ISBN 978-0374238711
4. ↑  "Future of Genetically Modified Babies May Lie in Putin's Hands". *Bloomberg*. Originaali arhiivikoopia seisuga 29. september 2019. Vaadatud 13. juunil 2022.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: robot: algne URL-i olek teadmata (link)
5. ↑  "Spokesman Denies Putin Wanted to Visit Daughter in Dutch Village". *The Moscow Times*. Originaali arhiivikoopia seisuga 12. aprill 2013.
6. ↑  "Putini vanima tütre elus on rasked ajad: väidetavalt purunes hiljuti naise abielu Hollandi ärimehega". *Kroonika*.
**Paide-Türi rahvajooks** (peasponsori järgi ka *Viking Window' Paide-Türi rahvajooks*) on igal aastal septembri lõpus või oktoobri alguses toimuv Eesti jooksuvõistlus. Võistlus kuulub Eesti linnajooksude sarja. Jooks kulgeb Paide ja Türi linna tänavatel ning Rakvere–Pärnu maanteel.

Esimene jooks toimus 1982. aastal. Paide-Türi rahvajooksu üks algatajaid ja elluviijaid oli Andres Taimla. 2019. aastal võisteldi rahvajooksul 38. korda.

Jooksjad saavad valida mitme distantsi vahel, pikim distants on 13,6 km. Türil peetakse 5 km jooks, seal on ka käimis- ja kepikõnnirajad. Väga elavalt võetakse osa 3–11-aastaste lastejooksudest, mis toimuvad nii Paide kui ka Türi linnas. Paide-Türi distantsil jooksjate jaoks on joogipunktid Kirnas ja Türi-Allikul.

2019. aasta seisuga oli meestest võitnud selle jooksu viis korda (2001. 2004. 2005. 2006. ja 2007. aastal) Vjatšeslav Košelev. Naistest on võistluse võitnud kümme korda (2005, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2013, 2014, 2015, 2017) Jekaterina Patjuk ja viis korda (1984, 1985, 1987,1988, 1992) Tiina Idavain.

Kõige osalejaterohkema finišiga oli rahvajooks 1986. aastal – siis lõpetas pika või pooldistantsi kokku 3500 võistlejat. Kõigi distantside peale kokku jääb osalejate hulk tavaliselt 3000–4500 vahele.

Erandlikult jäi Paide-Türi rahvajooks ära 2020. aastal (koroonaohu tõttu). 39. Paide-Türi rahvajooks on plaanitud 2021. aasta 26. oktoobrile.

Viited
------

1. ↑  "Paide – Türi veteranjooksjad hindavad seltskonda". *Järva Teataja*. 6. oktoober 2007. Vaadatud 12.01.2022.
2. ↑  ""Paide-Türi Rahvajooks 30" - põnev näitus Paide Kultuurikeskuses". *jarvamaamuuseum.ee*. Vaadatud 12.01.2022.
3. ↑   (vaadatud 15.04.2019)

Välislingid
-----------

* Rahvajooksu koduleht
Marija Prontšištševa lahe asendikaart
**Marija Prontšištševa laht** on Laptevite mere laht Taimõri poolsaare kirderannal.

Laht asub Hatanga lahe suudmest umbes 75 km põhja pool. Lahest läänes asub Bõrranga mäestik, kust voolab lahte mitu tillukest jõge.

Lahe laius suudmes on 3 km. Ta ulatub maasse rohkem kui 60 km ulatuses ja keerab põhja poole, nii et laheots suudmest ei paista. Lahe sügavus on kuni 23 m. Lahe kaldad on kitsad.

Lahe ääres asub arktiline tundra. Suurema osa aastast on laht jääkatte all.

Lahe akvatoorium ja kaldad kuuluvad Taimõri kaitseala koosseisu. Administratiivselt kuulub laht nagu kogu Taimõr Krasnojarski kraisse.

Lahe avastas 1736 Vassili Prontšištšev. 1740 külastas lahte Hariton Laptevi ekspeditsioon. Laptev kirjutas oma aruandes, et laht on sügav, kuid tal tuli piirduda selle vaatlemisega suudmest ja sisenemine polnud võimalik, sest isegi kesksuvel oli lahes laevasõiduks liiga palju jääd.

Kaua aega oli laht nimeta. 1913. aastal nimetas Vilkitski ekspeditsioon lahe suudmes oleva neeme Prontšištševi abikaasa Tatjana järgi Prontšištševa neemeks ja kaardile kirjutati "м. Прончищевой" (m-täht on sõna "мыс" ('neem') esitäht). 1920. aastatel dešifreeriti see nii, nagu oleks lahele antud Maria Prontšištševa nimi. Alles 1983 tuvastas Moskva Riikliku Ülikooli tudeng V. Bogdanov Vassili Prontšištševi abikaasa nime.

Lahe kaldad on asustamata. Seal asub ilmajaam. Hatanga asulast korraldatakse lahte ekskursioone.
Golicke stuudios (1832)
Autoportree naise ja lastega (1836)
**Wilhelm August Golicke** (ka **Golike**; vene: *Василий Александрович (Вильгельм-Август) Голике*; 1802 Peterburi – 1848 Peterburi) oli saksa päritolu Venemaa maali- ja portreekunstnik.

Golicke sündis Peterburis Eestimaa kubermangust pärit linnakodanike perekonnas. Õppis maalikunsti George Dawe Peterburi stuudios, olles tema lemmikõpilane[*viide?*]. Aastatel 1822–1828 abistas koos Aleksandr Poljakoviga (1801–1835) Dawet 329 kindrali portree maalimises, kes olid silma paistnud Napoleoni-vastases võitluses. Mõningatel andmetel maalis Dawe ainult 150 portreed ning tema õpilased Golicke ja Poljakov ülejäänud. Need portreed on eksponeeritud Ermitaaži sõjagaleriis. Pärast Dawe surma aastal 1829 astus Golicke Peterburi Keiserlikku Kunstiakadeemiasse, mille lõpetas 1832. aastal.

Maalid
------

* "Poltaava lahing"
* "Kunstnik Golicke stuudios" (1832), asub Tretjakovi galeriis
* "Autoportree koos perega" (1834)
* "Autoportree naise ja lastega" (1836), asub Tretjakovi galeriis
* "Nikolai I" (1843)
* "Kaks suplejat" (1846)

Välislingid
-----------

* Lühibiograafia ja maalid (*vene keeles*)
* Lühibiograafia (*inglise keeles*)
* Ermitaaži sõjagalerii kohta
Lihapallid (*köttbullar*) koos kartulipüree ja pohlamoosiga on rootslaste seas väga populaarsed.
**Rootsi köök** kätkeb endas Rootsi toiduvalmistamise traditsioone. Seda iseloomustavad regionaalsed erinevused ning see on väga avatud uutele maitsetele. Palju kasutatakse liha, kala, piimasaaduseid, kartuleid ja leiba.

*Surströmming* ehk hapendatud räim on Põhja-Rootsi päritolu delikatess, mille valmistamine sarnaneb hapukapsa valmistamisega.
Rootsi põhjaosas on traditsiooniliselt olnud suurem roll põhjapõdra- ja ulukite lihal, riigi lõunaosa toidulaual on kõrgelt hinnatud värskeid juurvilju. Pikk merepiir ja arvukad siseveekogud on tinginud rahvusköögis kalatoitude rikkaliku valiku. Toitudes eelistatakse kalafileed ja tihti keeratakse kalad rulli, maitsestades rikkalikult lihapoolt.

Maitsestamise juures on rootslastele iseloomulik sage suhkru kasutamine – magusad võivad olla isegi kõikvõimalikud kalatoidud, supid, pasteedid ja liharoad. Maitsetaimedest tarvitatakse rohkelt porrulauku ning salatites on populaarsed nii roos-, leht- ja käharkapsas kui ka spargel.

Väga tuntud on Rootsi laud (*smörgåsbord* 'võileivalaud'), mis on lauakatmisviis, mille puhul pannakse toidud lauale valmis ja võetakse sealt pärast ilma lauas istumata.

Lihtsat ja kohalikest toorainetest valmistatud toitu tähistatakse mõistega *husmanskost*. Toiduvalmistamisel eelistatakse aga sageli praeahjus küpsetamist ning tihti pakitakse küpsetatavad toiduained fooliumi, et küpsetatav säilitaks oma mahlasuse.

Vaata ka
--------

* Uus Põhjala toit
* Saami köök

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Rootsi köök** |

* Swedish food & drink sweden.se (*inglise keeles*)
* Gastronomy in Sweden visitsweden.com (*inglise keeles*)
* Rootsi toitumiskultuur

| * v
* r
Euroopa rahvusköögid |
| --- |
| Põhja-Euroopa | 
Eesti • Island • Karjala • Lapimaa • Leedu • Läti • Norra • Rootsi • Soome • Taani |
| Kesk- ja Ida-Euroopa | 
Armeenia • Aserbaidžaan • Bulgaaria • Gruusia • Juudi • Krimmitatari • Moldova • Poola • Rumeenia • Saksamaa • Serbia • Slovakkia • Sloveenia • Tatarstan • Tšehhi • Ukraina • Ungari • Valgevene • Venemaa |
| Lääne-Euroopa | 
Austria • Belgia • Holland • Iirimaa • Luksemburg • Prantsusmaa • Suurbritannia • Šotimaa • Šveits |
| Lõuna-Euroopa | 
Albaania • Andaluusia • Baskimaa • Hispaania • Bosnia • Horvaatia • Itaalia • Kataloonia • Kreeka • Küpros • Makedoonia • Malta • Montenegro • Portugal • Sitsiilia • Türgi |
| 
Toiduportaal • Kategooria:Rahvusköögid |
**Roomassaare** (lühend RO) on Kuressaare linnajagu, mis asub Kuressaare vanalinna kaguservas.

Roomassaare sadam 2015. aastal
Algselt oli Roomassaare Kuressaare linna ääremaadele jäänud, õigeusu kiriku maadele tekkinud asum praeguse Vana-Roomassaare tänavas. 19. sajandi teisel poolel kujunes õigeusukiriku maadel välja elitaarne suvituslinnaosa mitmete pansionaatide ja Mierzeyewski (Roomassaare) eramudaravilaga (ehitatud 1876, hävis 1941). See, ajalooline Roomassaare linnaosa hõlmab osa Allee tänavast, Vana-Roomassaare, Uus-Roomassaare, Kivi, Kraavi ja osa Talve tänavast. 20. sajandi lõpus toimunud kruntide vähendamise käigus loodi sellesse piirkonda ka Pae tänav.

20 sajandi lõpust alates on Roomassaare linnajagu laienenud lõuna ja kagu suunas alles 1929. aastal Kaarma-Suurvallast linna külge liidetud aladele, kuhu on loodud ja loomisel rida uusi tänavaid: Tuule, Saue, osa Nooruse tänavast jt.

Roomassaare linnajagu külgneb põhja pool Põllu aleviga ja kirdes Kelmiküla linnajaoga. Linnaosast edelasse jääb endine Weise heinamaa sinna 20 sajandil rajatud staadioniga. Lõuna ja kagu poole jääb endine Roomassaare karjamaa ning Kullimäe.

Roomassaare kohvik, Roomassaare tee 12
Roomassaares asuvad Kuressaare lennujaam ja Roomassaare sadam. 1917 alustas Saksa okupatsioonivõim kitsarööpmelise raudtee ehitamist, mis võimaldaks Roomassaare sadamast kaupu mujale Saaremaale transportida. Enne okupatsiooniväe lahkumist 1918 jõuti valmis raudteeliin kuni Röösani. Suurem osa raudteest lammutati 1922, kuid Roomassaare–Kuressaare raudteelõik jäi aastakümneteks tööle (see lammutati arvatavasti 1940. aastate lõpul).

Nimi
----

Roomassaare on deskriptiivne liitsõnaline kohanimi, mis koosneb omastavas käändes olevatest sõnadest 'roog', 'maa' ja 'saar'. Paiga vanem nimi oli **Roomaa saar**.

Vaata ka
--------

* Väike-Roomassaare
* Roomassaare nina
* Laidunina-Roomassaare rand

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Roomassaare** |

Viited
------

1. ↑  Kalle Kesküla. Kuressaare ja selle ümbruse kohanimed. *Saarte Hääl*. 4. aprill 2009.
Hachberg-Sausenbergi markkrahv **Wilhelm** (11. juuli 1406 – 15. august 1482) oli markkrahv Rudolf III ja Anna von Freiburg-Neuenburgi poeg. Ta valitses aastatel 1428-1441 ja loobus 21. juunil 1441 troonist oma alaealiste poegade Rudolf IV ja Hugo kasuks. Alaealisuse tõttu oli nende eestkostjaks nende nõbu Freiburg-Neuenburgi krahv Johann.

Abielu ja lapsed
----------------

Wilhelm abiellus Montfort-Bregenzi krahvi Wilhelm VII tütre Elisabethiga. Abikaasa sugulased sekkusid tema priiskava elustiili tõttu ja ta pidi lubama, et ei pane ilma nende nõusolekuta naise kaasavarast varasid hüpoteeki. Sellegipoolest viis tema elustiil 1436. aastal lahutuseni. Nad said vähemalt kolm last: kaks poega, Rudolf IV ja Hugo, kes olid tema järglased troonil, ja tütar Ursula.

Kuna Wilhelm oli pidevalt võlgades ja tema võlausaldajate surve kasvas, leidis ta lõpuks, et suudab oma esivanemate maad perekonnas hoida vaid siis, kui loobub troonist oma poegade kasuks.

Ehitustegevus
-------------

Pärast seda, kui tema isa oli laiendanud Röttelni linnust, pühendus Wilhelm Sausenburgi linnuse laiendamisele.

Hachberg-Sausenbergi markkrahvi Wilhelmi pitser.

Riigi suveräänsuse laiendamine
------------------------------

Ta ostis 1432. aastal alama õigusemõistmise Efringenis, Kirchenis, Eimeldingenis, Holzenis ja Niedereggenenis.

3. novembril 1437 andis Hachbergi markkrahv Wilhelm foogtina *Cüne am Bühel* õigused Königsfeldeni kloostri abtissi valvurile Waldshutile, kolmanda osa viljakümnisest Birkingenile, kümnise Eschbachile ja Schönenbüheli veinikümnise Waldshutil. Ta oli ostnud need õigused Albrecht Merlerilt, kes elas Kadelburgis. Millal ta need õigused ostis, pole teada.

Diplomaatilised teenused
------------------------

Oma nõbu Freiburg-Neuenburgi Johanni kaudu pääses Wilhelm Burgundia hertsogi õukonda Dijonis. Baseli kirikukogul kutsuti teda vahendajaks Austria ja Burgundia vahele ning hiljem Burgundia ja Prantsusmaa vahele. 1432. aastal määras kirikukogu kaitsja Baieri hertsog Wilhelm III Hachbergi Wilhelmi kohusetäitjaks. 1434. aastal määras Burgundia hertsog Philippe III ta nõunikuks ja kammerhärraks.

1437. aastal määras Austria hertsog ta Austrian valduste kuberneriks Sundgaus, Alsace'is ja Freiburgis. Kaugema Austria kubernerina osales ta keiser Friedrich III ja Vana Šveitsi Konföderatsiooni vahelises sõjas. Pärast seda, kui šveitslased 1443. aastal Sankt Jakob an der Sihli lahingus austerlasi võitsid, saatis keiser Wilhelmi Prantsusmaa kuninga Charles VII juurde abi paluma. Prantsusmaa saatis 40 000 palgasõdurit, niinimetatud armanjakid.

Vaata ka
--------

* Badeni markkrahvkond
* Badeni valitsejate loend

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Rudolf III** | **Hachberg-Sausenbergi markkrahv**1428-1441 | Järgnev**Rudolf IV** |
**Wildlife Photographer of the Year** on kord aastas toimuv rahvusvaheline loodusfotograafia võistlus, mida peetakse üheks maailma tuntuimaks võistluseks selles valdkonnas. Seda korraldab Londoni loodusmuuseum.

Võistlus toimub alates 1965. aastast, kui seda hakkas korraldama Animals Magazine. 1984. aastast on võistlusega seotud Londoni loodusmuuseum. 1991. aastast avaldatakse võistluse parimatest fotodest raamatud.

Võistlus on kandnud ka nimesid Prudential Wildlife Photographer of the Year (1986–1987), Kodak Wildlife Photographer of the Year (1988), BG Wildlife Photographer of the Year (1990–2003), Shell Wildlife Photographer of the Year (2006–2007) ja Veolia Environnement Wildlife Photographer of the Year (2009–2013).

2009. aastal võitis kategoorias "loomad oma elukeskkonnas" fotoga lumekirbust esimese koha Urmas Tartes.

Viited
------

1. ↑  History of the competition Natural History Museum (vaadatud 29. augustil 2022)
2. ↑  Mari Kodres. "Lumekirp tõi eestlasele maineka fotoauhinna" Eesti Päevaleht, 23. oktoober 2009

Välislingid
-----------

* Võistluse koduleht
Binchois (paremal) koos Guillaume Dufayga
**Gilles Binchois** (õieti **Gilles de Binche**, tuntud ka kui **de Bins**; u 1400 – 20. september 1460) oli franko-flaami ja Burgundia koolkonna renessansihelilooja. 

Ta oli üks kolmest 15. sajandi alguse tuntumast heliloojast. Tihti on ta jäetud Guillaume Dufay ja John Dunstable'i varju, kuid tema mõju oli nende omast isegi suurem, sest tema teoseid kasutati allikmaterjalina rohkem kui ühegi teise tolle aja helilooja omi.

Elukäik
-------

Binchois oli arvatavasti pärit Monsist. Tema vanemad olid Jean ja Johanna de Binche, kes võisid olla pärit lähedalasuvast Binche'i linnast. Jean de Binche oli Hainaut' krahvi Guillaume IV nõunik ja töötas ka Monsi kirikus. Binchois' elust pole midagi teada enne 1419. aastat, kui temast sai Monsi Ste. Waudru kiriku organist. 1423. aastal läks ta elama Lille'i. Umbes sel ajal võis ta olla ka sõjaväeteenistuses.

Millalgi 1420. aastate lõpus liitus ta Burgundia hertsogi õukonnakapelliga. 1431. aastaks, kui ta kirjutas moteti "Nove cantum melodie", oli ta seal kindlasti laulja, sest moteti tekst nimetab kõiki 19 lauljat.

Looming
-------

Binchois'd peetakse 15. sajandi parimaks meloodialoojaks, tema hoolikalt vormitud meloodiaid on lihtne laulda ja meelde jätta. Tema loodud viise kasutasid hilisemad heliloojad tihti missade alusmaterjalina. Suurem osa tema muusikast on lihtne ja puhas, kohati isegi askeetlik, luues suure kontrasti eelneva sajandi *ars subtilior*'i ajastuga. Enamik tema ilmalikest lauludest on rondood, mis sai sajandi jooksul kõige tavalisemaks lauluvormiks. Binchois järgis nendes harva stroofilist vormi, arendades meloodiat teksti riimiskeemist sõltumatult.

Kirjandus
---------

* David Fallows, "Gilles Binchois," *The New Grove Dictionary of Music and Musicians*, ed. Stanley Sadie. 20 vol. London, Macmillan Publishers Ltd. 1980. ISBN 1-56159-174-2
* Gustave Reese, *Music in the Renaissance*. New York, W.W. Norton & Co. 1954. ISBN 0-393-09530-4
* "Binchois Studies", Edited by Andrew Kirkman and Dennis Slavin. Oxford, Oxford University Press: 2000.
**Wilfred Bouma** (sündinud 15. juunil 1978 Haagis) on endine Hollandi jalgpallur, kaitsja.

Hollandi jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2000–2012 kokku 37 korda ja lõi kaks väravat. Debüüt koondises toimus septembris 2000, kui Holland mängis Iirimaa vastu.

Bouma alustas oma jalgpallurikarjääri amatööride klubis SV Rood-Wit '62. Aastal 1994 sõlmis ta noortelepingu elukutseliste jalgpalliklubiga PSV Eindhoven. Klubi tollane peatreener Aad de Mos lubas ta esimest korda väljakule 26. oktoobril 1994 mängus klubiga Willem II Tilburg, mille tema meeskond kaotas 1:2. 

Bouma ei pääsenud pika aja jooksul oma klubi mängudel platsile ning otsustas 1996. aastal üle minna klubisse MVV Maastricht ning mängida Hollandi tugevuselt teises liigas Eerste Divisie. Oma esimesel hooajal seal (1996/97) mängis ta 18 kohtumist ning lõi 7 väravat. Tema meeskond pääses järgmiseks hooajaks (1997/98) tagasi Hollandi tugevaimasse liigasse Eredivisie. Tol hooajal mängis Bouma 33 kohtumist ning lõi 6 väravat.

Klubid
------

* 1994–2005 PSV Eindhoven
* 1996–1998 MVV Maastricht (laenul)
* 1998–1999 Fortuna Sittard (laenul)
* 2005–2010 Aston Villa
* 2010–2013 PSV Eindhoven

Saavutused
----------

* Hollandi meister (4): 2000, 2001, 2003, 2005
* KNVB Cup (3): 1996, 2005, 2012
* Hollandi superkarikas (4): 2000, 2001, 2003, 2012

Isiklikku
---------

Wilfred Bouma on 180 cm pikk ja kaalub 82 kg.

Välislingid
-----------

 Wilfred Bouma – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Holland koondis  –  UEFA Euro 2012 |
| --- |
| 

* 1 Stekelenburg
* 2 Van der Wiel
* 3 Heitinga
* 4 Mathijsen
* 5 Bouma
* 6 Van Bommel (c)
* 7 Kuyt
* 8 N. de Jong
* 9 Huntelaar
* 10 Sneijder
* 11 Robben
* 12 Vorm
* 13 Vlaar
* 14 Schaars
* 15 Willems
* 16 Van Persie
* 17 Strootman
* 18 L. de Jong
* 19 Narsingh
* 20 Afellay
* 21 Boulahrouz
* 22 Krul
* 23 Van der Vaart
* Treener: Van Marwijk

 | Holland |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Saksa-Rooma riigi valitseja nimetusest, Vana-Rooma kuningate kohta vaata artiklit Rooma kuningas.* |

---

**Roomlaste kuningas** (ladina keeles *Romanorum Rex*, saksa keeles *Römisch-deutscher König*) oli nimetus, mida omistasid endale Saksa kuningad alates Heinrich II-st (valitses 1002–1024), viidates Saksa-Rooma riigile kui Vana-Rooma riigi taastatud lääneosale.

See tiitel viitas isikule, kelle vürstid olid Saksa kuningaks valinud, kuid kes ei olnud veel ametlikult Saksa-Rooma keisriks kroonitud.

Nimetus tekkis vastusena mõistele 'sakslaste kuningas' (*rex teutonicum*), mida kasutasid paavstid, viidates sellele, et tegu on kaugelt põhjast pärit võõramaalasega, kel pole tegelikult õigust valitseda varem Rooma impeeriumile kuulunud alasid, veel vähem kanda keisrikrooni.

Roomlaste kuninga nimetus püsis kuni 16. sajandini, mil keisrid nõustusid end tihedamalt tärkava saksa rahvuslusega siduma. Kohati kasutati seda arhailist nimetust ka hiljem. Napoleoni poega ja pärijat (tulevast Napoleon II) nimetati Rooma kuningaks (Roi de Rome).

Vaata ka
--------

* Saksa-Rooma keiser
**Aleksandr Bõvšev** (sündinud 18. aprillil 1972; vene keeles Александр Михайлович Бывшев) on Orjoli oblastist pärit Venemaa õpetaja ja luuletaja. Ta pälvis tähelepanu 2014. aastal Ukrainat toetava luule avaldamisega.

Kriminaalasi
------------

Bõvšev sattus skandaali keskmesse, kui üks tema luuletustest avaldati suhtlusportaalis VK. Kohalik ajaleht avaldas seepeale teda hukka mõistva kirjutise. 2014 mais avati Bõvševi vastu kriminaalasi tema "ekstremistliku" luule tõttu ning ta vallandati töölt. 2015 suvel mõisteti ta süüdi "vaenu õhutamises" ning määrati kuus kuud ühiskondlikult kasulikku tööd, konfiskeeriti arvuti ning keelati kaheks aastaks õpetajana töötamine.

Viited
------

1. ↑  Christian Neef, Matthias Schepp (22. aprill 2014). "The Propaganda War: Opposition Sings Kremlin Tune on Ukraine". *Spiegel Online* (inglise).
2. ↑  Halya Coynash (2. aprill 2015). "Russian teacher on trial for poem against annexation of Crimea". *KHPG* (inglise).
3. ↑  "Александр Бывшев. Стихотворения «Украинским патриотам» и «Украинские повстанцы»" (vene).
4. ↑  Halya Coynash (14. juuli 2015). "Russian poet sentenced over poem in support of Ukraine". *KHPG* (inglise).
**Wilhelm Andreas Fürchtegott von Agthe** (13. mai / 24. mai 1789 Pöide – 2. juuni / 14. juuni 1841 Pöide) oli Eesti vaimulik.

Algõpetuse sai ta koduõpetaja käest. Seejärel lõpetas Kuressaares provintsiaalkooli. Aastatel 1808–1810 tegutses koduõpetajana Eestimaal. Õppis aastatel 1810–1813 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ordineeriti 23. oktoobril / 4. novembril 1813 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1813–1817 adjunktõpetaja ning 1817–1841 õpetaja Pöide Maarja koguduses.

Tunnustus
---------

* 1839 – Püha Stanislavi orden (3. klass)

Isiklikku
---------

Tema isa Andreas Michael Agthe oli samuti Pöide Maarja koguduse õpetaja, tema vanaisa Carl Friedrich Agthe oli Tallinna Püha Vaimu koguduse ja Tallinna Oleviste koguduse organist, tema teine vanaisa Johann Heinrich Jürgens oli Pöide Maarja koguduse õpetaja. Tema tädimees August Heinrich von Schmidt oli Valjala Martini koguduse õpetaja ja Saaremaa superintendent, tädipoeg Friedrich August Heinrich von Schmidt oli Anseküla Maarja koguduse õpetaja, teine tädipoeg Gottlieb Alexander von Schmidt oli Saaremaa Jaani koguduse ja Muhu Katariina koguduse õpetaja ning Saaremaa superintendent.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977