recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kalju Kenk** (22. september 1940 – 8. veebruar 2015) oli eesti mehaanikateadlane, TTÜ õppejõud.

Ta lõpetas 1954. aastal Misso 7-klassilise Kooli ja 1958. aastal Vastseliina Keskkooli. Aastal 1963 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna matemaatika erialal (spetsialiseerudes teoreetilisele mehaanikale). Aastatel 1963–1966 oli ta Leningradi Riiklikus Ülikoolis aspirantuuris. Aastal 1963 kaitses ta Leningradi Riiklikus Ülikoolis väitekirjaga *"Экспериментальная проверка применимости соотношений основных теорий пластичности к описанию процесса деформирования при знакопеременном кручении"* (juhendajaks Klimenti Tšernõhh(ru:Черных, Климентий Феодосьевич)) füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi.

Ta töötas aastal 1963 ja aastatel 1966–1969 Tallinna Polütehnilise Instituudi Teoreetilise mehaanika kateedris assistendina. Aastatel 1969–1972 töötas ta samas kateedris vanemõpetajana. Aastatel 1972–1991 töötas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi Teoreetilise mehaanika kateedris dotsendina, olles aastatel 1981–1986 Tallinna Polütehnilise Instituudi Teoreetilise mehaanika kateedri juhatajaks. Aastatel 1991–1992 töötas ta Tallinna Tehnikaülikooli Mehaanikateaduskonna Mehaanika aluste kateedri juhatajana. Aastatel 1992–2000 töötas ta Tallinna Tehnikaülikooli Mehaanikateaduskonna Masinaõpetuse instituudi Masinamehaanika õppetoolis dotsendina. Aastast 2000 kuni 30. augustini 2008 töötas ta Tallinna Tehnikaülikooli Mehaanikateaduskonna Mehhatroonikainstituudi Masinamehaanika õppetoolis dotsendina. 

1. septembrist 2008 jäi ta emerituuri, saades emeriitdotsendiks; kuid ta tegutses 26. novembrini 2009 Tallinna Tehnikaülikooli Mehaanikateaduskonna Mehhatroonikainstituudi Masinamehaanika õppetoolis lektorina.

Kalju Kenk suri 8. veebruaril 2015 ja ta maeti 14. veebruaril 2015 Rahumäe kalmistule.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Kalju Kenk Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
**LTE** (*Long-Term Evolution*), ka **3,9G** (G < ingliskeelsest sõnast *generation* 'põlvkond'), on mobiilsidestandard, mis võimaldab mobiilset andmesidekiirust üle 100 Mbit/s. 

Raadiotehniliselt ei ole LTE praeguste W-CDMA-tehnoloogial põhinevate võrkude edasiarendus ega nendega ühilduv, vaid täiesti uus tehnoloogia, mis kasutab uut E-UTRA raadioliidest ning põhineb spektriefektiivsematel OFDMA (allalaadimisel), SC-FDMA (üleslaadimisel) ja MIMO tehnoloogiatel. 

Kuigi tihti nimetatakse LTE-d neljanda põlvkonna mobiilsidestandardiks, siis tegelikult see nõnda ei ole - neljanda põlvkonna standardiks võib saada LTE Advanced (*Long-term-evolution Advanced*).

Eestis alustas LTE katsetusi EMT 2010. aasta veebruaris väikesevõimsuselise tugijaamaga Tallinnas Solarise keskuses (Estonia pst 9), kus see töötab 2600 MHz sagedusalas. Juunis 2010 alustas LTE katsetusi Tele2, samuti Tallinnas. Esialgu paigaldati 3 väikese võimsusega katsetugijaama, mis asuvad aadressidel Vabaduse väljak 10a, Viru väljak 4 ja Regati pst 1. 2010. aasta juunis alustas LTE katsetusi ka Elisa Eesti, kes paigaldas samuti 3 väikese võimsusega katsetugijaama: 2 Tallinna (Viru keskusse ja Elisa peakontorisse Sõpruse puiestee 145) ning kolmanda Pärnusse (Pärna tn 12).

Norras ja Rootsis on esimesed LTE võrgud juba avatud. Stockholmis saavutati LTE-d kasutades reaalne andmesideühenduse allalaadimiskiirus 42,8 Mbit/s ja üleslaadimiskiirus 5,3 Mbit/s. Lõppkasutaja seadmena kasutati uut tüüpi USB-modemit Samsung GT-B3710. 

Eestis on müügil mitmeid LTE tehnoloogiat toetavaid seadmeid.

Vaata ka
--------

* 4G

Viited
------

1. 1 2  emt.ee
2. ↑  Tele2[*alaline kõdulink*]
3. ↑  "Tele2". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. juuni 2010. Vaadatud 2. juunil 2010.
4. ↑  MKM[*alaline kõdulink*]
5. ↑  MKM[*alaline kõdulink*]
Fox Studio Lot, Los Angeleses Century Citys
**20th Century Studios** on alates 1935. aastast tegutsev Ameerika Ühendriikide filmistuudio, mis on Walt Disney Company tütarettevõte. Selle peakontor asub Los Angelese linnas Century Citys. Stuudio poolt toodetud filme levitab ja turustab Walt Disney Studio Motion Pictures.

20th Century oli 80 aasta jooksul üks USA suurimaid filmistuudioid. See loodi 1935. aastal nimega **Twentieth Century-Fox Film Corporation**, pärast Fox Filmi ja Twentieth Century Picturesi stuudiote liitumist. Sellest sai üks "suurest viiest" filmistuudiost Hollywoodi kuldajastu perioodil. 1985. aastal eemaldati ettevõtte nimest sidekriips (uue nimega **Twentieth Century Fox Film Corporation**) pärast stuudio müümist Rupert Murdochi firmale News Corporation. 2013. aastal pärast emafirma kaheks jagunemist anti stuudio üle uuele valdusettevõttele 21st Century Fox. 20. märtsil 2019 ostis Walt Disney Company enamiku 21st Century Foxi varadest, mille hulka kuulus ka 20th Century Fox. Stuudio võttis 17. jaanuaril 2020 kasutusse oma praeguse ärinime, et vältida segadust Fox Corporationiga.

Stuudio kõige edukamate filmiseeriate hulka kuuluvad esimesed kuus "Star Warsi" filmi, "X-Mehed", "Jääaeg", "Avatar", ning "Ahvide planeedi" filmid. Stuudio eraldiseisvate linateoste hulka kuuluvad ka filmid nagu "Titanic" ja "Helisev muusika", millest mõlemad võitsid Parima filmi Oscari ning mille esilinastumisel said neist kõigi aegade tulutoovamad filmid.

Tütarettevõtted
---------------

### Praegused

* Searchlight Pictures
* 20th Century Home Entertainment
* 20th Television
* Fox Star Studios

### Endised

* Blue Sky Studios (suleti 2021. aastal)
* Fox Atomic (2006–2009)
* Fox Interactive (1994–2006)
* Touchstone Television (liideti 20th Televisioniga 2020. aastal)

Viited
------

1. ↑  Littleton, Cynthia (19. märts 2019). "Disney Completes 21st Century Fox Acquisition". *Variety*. Vaadatud 19. märtsil 2019.
2. ↑  Holloway, Daniel (14. detsember 2017). "Disney to Lease Fox Lot for Seven Years (EXCLUSIVE)". *Variety*. Vaadatud 3. mail 2019.
3. ↑  D'Alessandro, Anthony (30. jaanuar 2020). "Emma Watts Leaves Disney's 20th Century Studios". *Deadline* (inglise). Vaadatud 3. veebruaril 2020.
4. ↑  Williams, Trey (27. juuli 2018). "Fox and Disney Shareholders Vote to Approve $71.3 Billion Merger". *The Wrap*. Vaadatud 27. juulil 2018.
5. ↑  Vary, Adam B. (17. jaanuar 2020). "Disney Drops Fox Name, Will Rebrand as 20th Century Studios, Searchlight Pictures". *Variety*. Vaadatud 17. jaanuaril 2020.
6. ↑  Loughrey, Clarisse (14. detsember 2017). "Disney-Fox takeover: US media giant will own The Simpsons, X-Men and Avatar after multi billion dollar deal". *The Independent*.
7. ↑  Huddleston, Tom Jr. "'Titanic' Is Returning to AMC Theatres for the Movie's 20th Anniversary". *Fortune*.
8. ↑  Bauer, Pat (4. august 2017). "Plot, Cast, Awards, & Facts". *Encyclopedia Britannica*. Vaadatud 28. oktoobril 2023.

Välislingid
-----------

* Twentieth Century Studios andmekogus IMDb (inglise)
* Twentieth Century Studios
**Sõime täheparv** (tuntud ka kui **Preseepe**, **M44**, **NGC 2632** ja **Cr 189**) on hajusparv, mis asub Vähi tähtkujus.

See on Maale lähimaid hajusparvi ning sisaldab rohkem tähti kui teised Maa läheduses asuvad heledad täheparved. Palja silmaga vaadeldes paistab Sõime täheparv väikese udulaadse laiguna ning see oli tuntud juba vanaaja astronoomidele. Parve on kirjeldanud Ptolemaios ja see oli esimesi objekte, mida Galileo Galilei uuris teleskoobiga.

Sõime täheparv on umbes 600 miljonit aastat vana ja asub Maast umbes 520–610 valgusaasta kaugusel. Parve tuuma laius on umbes 23 valgusaastat.

Sõime täheparv on palja silmaga lihtsasti vaadeldav ning parim vaatlusperiood on veebruarist-maini.

Viited
------

1. ↑  "Astronoomiapilt #40: Marss Sõimes". *Astronoomia.ee*. Vaadatud 28. jaanuar 2019.
2. ↑  "Praesepe (M44): The Beehive Cluster". *Constellation Guide*. Vaadatud 28. jaanuar 2019.
3. ↑  "Messier 44 – The Beehive Cluster (Praesepe)". *Universe Today*. Vaadatud 28. jaanuar 2019.
4. ↑  "The Beehive: 1,000 stars in Cancer". *EarthSky*. Vaadatud 28. jaanuar 2019.
**Külli Muna** (17. jaanuar 1960 Laekvere külanõukogu, Väike-Maarja rajoon – 8. jaanuar 2003 Tartu) oli eesti maalikunstnik ja luuletaja.

Ta lõpetas 1975. aastal Muuga 8-klassilise Kooli kiitusega (klassijuhataja Eha Rahuoja). Rakvere 1. Keskkooli lõpetas aastal 1978. Koolis oli ta aktiivne ja loov. Ta oli kooli komsomolisekretär ja toimetas kooli seinalehte. Koolis lõid õitsele tema organiseerimisoskused ja ta hakkas kirjutama luuletusi. Juba tol ajal avaldati tema esimesed kirjatööd. Ta osales Rakvere teatri draamaringi töös. Oli ÜLKNÜ kongressi delegaat Moskvas.

Aastatel 1978–1986 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis ajakirjandust. Suvel 1979 oli Eesti Üliõpilaste Ehitusmaleva Tartu regiooni Nõgiaru rühmas. Ta oli Tartu Tartu Noorte Autorite Koondise liige ja esines luuleõhtutel. Ülikooli ajal käis praktikal Eesti Televisioonis, aga see töö teda ei huvitanud. Hiljem õppis ta ülikoolis ka psühholoogiat, aga need õpingud jäid pooleli.

Ta töötas ülikooli raamatukogus, psühholoogiaosakonnas ja kultuurikateedris.

Kunstnikuteed alustas ta ülikooli kunstikabinetis 1980. aastal. Esimene näitus oli 1984. aastal ülikooli peahoone kohvikus Sophokles, kus ta esitas karakterportreede sarja. Tema põhilised mõjutused on tulnud Paul Saarelt ja pallaslikult traditsioonilt. Ta oli viljakas maalikunstnik, aga tema maalid ja joonistused on mööda maailma laiali ning vajaksid kataloogimist. Kadunud on ka tema tehtud jõulukaardid. Kogumist vajaks ka tema luule.

Külli Muna kunstiloomingu ampluaa on olnud üllatavalt lai, alates karakterportreedest kuni maastikumaalide ja religioossete kompositsioonideni. 

Ta esines Tartu Kunstnike Maja aasta- ja ülevaatenäitustel ning Konrad Mäe stuudio näitustel. Aastasse 2002 jäi kaks isikunäitust: pastellid Tampere Majas (veebruar) ja õlimaalide näitus "Väljapääs" Tartu Laste Kunstikooli Galeriis (aprill). Plaanis olnud näitus "Ajastu vastu Igavikku" avati 20. veebruaril 2003 Tartus Tampere Majas pärast kunstniku surma.

Looming
-------

* Maarja Lõhmus. "Tampere raamat". Kaanekujundus Külli Muna. Kullervo. Tartu 1994
* "Kõik on liiga vali". Luuletused. Kujundaja Irina Tammis. Tammerraamat. Tallinn 2005. ISBN 9985957253

Isiklikku
---------

1985. aastal sündis tütar Eva. 

Külli Muna põdes skisofreeniat ja elas aastaid vaesuses. Tema surnukeha leiti talvisel ajal kütmata ateljeest.

Viited
------

1. 1 2 3  "Külli Muna 17. I 1960 – 8. I 2003". Sirp, 3. märts 2003. Lk 20
2. ↑  ETV saade "Meie: 3. Külli Muna". ERR Arhiiv. Saatejuht Maire Aunaste, esmaeeter 19. oktoober 2004

Kirjandus
---------

* Noorte Hääl, 26. august 1977. Külli Muna ja Marianne Sisaski nimed piltide all on vahetuses
* Külli Muna EÜE-s 1978
* Andrus Esko. "Ta oli helge, aga nõrk. Abitu. See elu ei sobinud talle...". Õhtuleht, 1. märts 2003
* "Külli Muna 17. I 1960 – 8. I 2003". Sirp, 3. märts 2003. Lk 20
* "Meie 3. Külli Muna". Saatejuht Maire Aunaste. ETV 2004
* Kirikiri, 4. august 2008

Välislingid
-----------

* Haud Tartu Maarja kalmistul
**Lodenrode ja Koila** (**Lodenrodhe et Cogkele**) olid kaks Helmold de Lode linna Eestimaal, mis on mainitud tema kirjas Lübecki raele 25. maist 1296. 

Eestimaa vasall Helmoldus de Lodhe (mainitud 1296, 1298) vabastas Lübecki elanikud oma sadamates, vetes, randades ja mõisates tollist, tarbimismaksust ja rannaõigusest, kuni nad tema linnade (*opidorum et civitatum nostrum, scilicet Lodenrodhe et Cogkele*) elanikele samad vabastused annavad (Livl. U.B. III, DLXIII, b, regest 643, b).

Lodenrodhet samastatakse üldiselt hilisema Harju-Madise kirikumõisaga (Harju-Madise kihelkonda on esmamainitud *parochia Lodenrode* nime all 12. septembril 1343) ja Cogkelet Koila külaga. Selliste linnade olemasolust puuduvad muud andmed. Lennart Meri luges septembris 1995 Paldiski tuumaobjekti üleandmisel peetud kõnes Lodenrodet otseselt Paldiski eelkäijaks. "Minevik on seegi, et siia rajati juba aastal 1296 sadamalinn nimega Lodenrode: järgmisel aastal tähistab Paldiski oma 700. aastapäeva," ütles president toona.

Viited
------

1. ↑  Stackelberg, Otto Magnus von: Helmoldus de Lode, Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft, Bd.: 1, Görlitz, 1931 s. 684
2. ↑
3. ↑
4. ↑   Livl. U.B. III DCCCXVIII
Malev Toom 1987. aastal
**Malev Toom** (sündinud 27. novembril 1953 Otepääl) on eesti fotograaf.

Õppinud Tartu Kunstikoolis, lõpetanud puidu töötlemise erialal 1975. Töötanud dekoraatorina, fotokorrespondendina, fotograafina Tartu Kunstimuuseumis.

Ajalehes Edasi töötanud Malev Toom on olnud üks neist, kes muutsid oluliselt kogu Eesti fotoajakirjanduse ilmet ja suhtumist dokumentalistikasse. Tema tööd ("Portreed", "Puulinn" jmt) tähistasid vabas maailmas levinud sõltumatu dokumentalistika jõudmist Eesti kultuuriruumi. Pikemad, paljudest fotodest üles ehitatud pildikooslused võimaldasid juba läbi viia pildiuurimusi ja sisaldasid kohati kriitilisi elemente ühiskonna kohta.

Diplomitöö kaitses Tartu Kõrgemas Kunstikoolis 2005. aastal (fotoalbum "Fotod. Malev Toom. 1980–2005", juhendaja Sybille Hummler, Karlsruhe).

Alates aastast 1998 fotograafia õppejõud Tartu Kõrgemas Kunstikoolis, praegu foto ja video aluste meister-assistent ja dokumentalistika õppejõud Kõrgema Kunstikooli Pallas fotograafia osakonnas.

Tunnustus
---------

* 1987 – Hispaania Rahvusvahelise Fotokunsti Föderatsiooni pronksmedal
* 1987 – Eesti Fotokunstiühingu aastapreemia
* 1988 – Eesti Fotokunstiühingu aastapreemia

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Malev Toom, fotograafiaosakond, album «Fotod. Malev Toom. 1980–2005», Postimees, 16. juuni 2005
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. september 2018. Vaadatud 20. septembril 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Kaart
Lubja tänav ja Tartu maantee 83 hoone
**Lubja tänav** on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Torupilli asumis.

Tänav algab Tartu maanteelt ja lõpeb Lasnamäe tänavaga ristudes. Tänava pikkus on ligikaudu 400 meetrit.

Ajalugu
-------

Lubja 2 ühekordses hoones Lubja ja Tartu maantee ristmikul trammiliini 2 ja 4 Lubja trammipeatuse lähedal asus 1970. aastatel õllebaar ja hiljem lillepood.

Lubja 4 algses hoones asus Eesti NSV Tallinna Linna Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee Siseasjade Valitsus ja Eesti politsei taastamise järel Tallinna Politseiprefektuur.

Lubja 6 hoones asus Tallinna Linna RSN TK Siseasjade Valitsuse Mererajooni siseasjade osakond (SAO) ja Tallinna Politseiprefektuuri Kadrioru Politseijaoskond. 

1993. aasta novembris toimus Tallinna Kadrioru politseijaoskonna ees plahvatus, mille tagajärjel said kaks politseinikku vigastada ning hoone ulatuslikke kahjustusi. 2021. aastal andis Põhja ringkonnaprokuratuur kohtusse Anatoli Jõhviku (varasema perekonnanimega Fedorkin), kellele taheti esitada ka süüdistus 1993. aasta pommiplahvatuses, kuid Riigikohtu otsuse järgi oli 1993. aasta kuritegu aegunud ja seega selle episoodi osas menetlus lõpetati.

Hoonestus
---------

Lubja 3, 5, 7 asuvad 20. sajandi alguses ehitatud Lenderi tüüpi majad.

Aadressil Lubja 4 asub 2018. aastal valminud Tallinna kohtumaja, kus asusid tööle seni kolmes hoones tegutsenud Harju maakohus, Põhja ringkonnaprokuratuur ning Registrite ja Infosüsteemide Keskus.

Galerii
-------

* Lubja 3Lubja 3
* Lubja 5Lubja 5
* Lubja 7, Lenderi tüüpi majadLubja 7, Lenderi tüüpi majad

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Põhja Ringkonnaprokuratuur süüdistab 58-aastast meest prokuratuuri hoone õhkamise katses, www.prokuratuur.ee, 10. Mar 2021
3. ↑  Kanadas varjupaika otsinud kurjategija saadeti Eestisse, Vaba Eestlane = Free Estonian, 27 august 1996
4. ↑  MANHUNT, AUGUST 12 1996
5. ↑  Kohus mõistis mehe prokuratuuri hoone õhkimiskavatsuses õigeks, www.postimees.ee, 12. juuli 2021.
6. ↑  Tallinna uus kohtumaja on valmis, töö algab ületuleval nädalal, www.err.ee, 05.07.2018.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Lubja tänav (Tallinn)** |

| * v
* r
Torupilli asumi tänavad |
| --- |
| Tänavad | 
Gonsiori tänav · Karl August Hermanni tänav · Carl Robert Jakobsoni tänav · Johannes Kappeli tänav · Friedrich Reinhold Kreutzwaldi tänav · Friedrich Kuhlbarsi tänav · Juhan Kunderi põik · Juhan Kunderi tänav · Laulupeo tänav · Lubja tänav · Pronksi tänav · Jakob Pärna tänav · Ado Reinvaldi tänav · Tartu maantee · Torupilli ots · Konstantin Türnpu tänav · Vesivärava tänav · Jüri Vilmsi tänav |
Fail:Eva Liivak Nelijärve tehisjääseinal 2006. aastal
**Eva Liivak** (6. juuni 1980 – 9. juuli 2008) oli eesti alpinist.

Ta hukkus Alpides 9. juulil 2008 laskumisel Aiguille du Chardonnet' tipult.

Liivak hakkas mägironimisega tegelema 1999. aastal. Samal aastal astus ta Alpiklubi Firn liikmeks. Ta viljeles edukalt tehnilist alpinismi, kaljuronimist ja jääronimist.

Ta käis ronimas Alpiklubi Firni korraldatud klubireisidega Alpides: 1999. aastal Monte Rosa piirkonnas, 2005. aastal Berni Alpides ja 2008. aastal Aiguille du Touri piirkonnas ning 2000. ja 2001. aastal Kaukasuses Ullu-Tau alpilaagri piirkonnas.

Edukad tipputõusud
------------------

* 1999 – Mont Blanc (4808 m), PD raskuskategooria
* 2000 – Gumatši (3805 m)
* 2000 – Tju-Tju (4360 m)
* 2001 – Elbrus (5642 m), 2B
* 2005 – Jungfrau (4158 m), PD
* 2007 – Kazbek (5033 m), 2B
* 2007 – Ortsveri (4365 m), 2B
* 2008 – Aiguille du Tour (3542 m)

Maratonijooks
-------------

Lisaks alpinismile harrastas ta maratonijooksu ja on võistelnud sellel alal ka väljaspool Eestit (Stockholmis ja Edinburghis).

Tunnustus
---------

Ta on 7 korral tunnistatud Alpiklubi Firn hooaja parimate konkurssidel parima naisalpinisti vääriliseks: 

* 2003 – Firni parim naine jääronimises
* 2004 – Firni parim naine jää- ja kaljuronimises
* 2005 – Firni parim naine jää- ja kaljuronimises
* 2007 – Firni parim naine alpinismi tehnilises klassis
* 2008 – Firni parim naine alpinismi tehnilises klassis (postuumselt)

Hukkumine
---------

2008. aasta juulis oli Alpiklubi Firn alpinistide grupp Andres Hiiemäe juhtimisel tegemas tõusu Mont Blanci mäemassiivil Aiguille du Chardonnet'le (3824 m), marsruudi raskuskategooria AD. Kõik, sealhulgas Liivak, jõudsid tippu. Laskuti tavamarsruuti mööda. Ilm oli selge ja suurepärane, kohati puhus harjal mõõdukas tuul. Harjalt tuli sooritada laskumine mööda tugeva jääkoorikuga kaetud umbes 40-kraadist lumenõlva umbes 200 m. Otsustati grupi ohutuse huvides mitte liikuda seongus. Liiguti nõlval teineteisest umbes 5–15 meetriste vahedega. Antud lumelõigu alumises osas, kui jäänud olid vast paarkümmend meetrit laskumisköiteni, kaotas Liivak tasakaalu ning hakkas libisema. Tal ei õnnestunud pidurdusasendit sisse võtta ning mõne hetkega kasvas kiirus suureks. Järgmisel hetkel põrkus ta vastu kivi, mistõttu hakkas rulluma ega saanud ennast enam pidama. Hetk hiljem libises ta üle kaljuserva ning maandus alla liustikule. Grupijuht organiseeris kiiresti päästekopteri. Päästjad jõudsid Liivakuni paarikümne minuti jooksul, kuid Liivak oli juba surnud.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eva Liivak. firn.ee
2. ↑  Firni liikmed läbi aegade. firn.ee
3. ↑  Eva Liivak, 1980. marathon100.com
4. ↑  Alpiklubi Firn 2008.a. hooaja parima konkursi protokoll. firn.ee
5. ↑  Eesti (nais)alpinismi ajalugu: Eva Liivaku mälestuseks. kaja.ekstreem.ee

Välislingid
-----------

* I memoriam – Eva Liivak. firn.ee
* Eva. Pildid Firni pildivaramust. firn.ee
* Alpinistid: Eva Liivak hukkus kaaslaste hulljulguse tõttu. 14.07.2008. epl.delfi.ee
* Eesti (nais)alpinismi ajalugu: Eva Liivaku mälestuseks. 11.07.2008. kaja.ekstreem.ee
* Eva Liivak. sportos.eu
Reisiaurik Steuben oli 1923. aastal valminud Saksa kaubalaev, mis kandis alguses nime München.

1930. aasta tulekahju
---------------------

1930. aasta 11. veebruaril, kui laev seisis New Yorgis kai ääres, lahvatas selle laadungiruum leekidesse. Arvatakse, et õnnetuse põhjustasid iseeneslikult süttinud kaalium ja alusturvas, mis oli laeva lastiks. Ühtegi inimest ei hukkunud, samuti jäi terveks masina- ja katlaruum.

Peale õnnetust sõitis München remonti Bremerhavenisse, kus ta ehitati ümber lõbusõidulaevaks. Otsustati vahetada ka laeva nime: alguses kasutati nime General von Steuben, kuid 1938. aasta 20. detsembril lühendati see Steubeniks, kuna samanimeline kindral oli natsionaalsotsialistide juures sattunud ebasoosingusse.

II maailmasõda
--------------

1939. aasta 4. detsembril mobiliseeriti Steuben II maailmasõtta, kus temast sai Danzigi staabilaev. 1944. aasta sügisest oli ta haavatute transpordilaev, mis oli halli värvi nagu sõjalaevad ning varustatud õhutõrjekahuritega. Sel ajal kuulus Steubeni laevapersonali 430 inimest, kellest 160 olid meeskonnaliikmed ja ülejäänud meditsiinipersonal.

Viimane mereretk
----------------

Nõukogude allveelaeva korraldatud rünnak 9. ja 10. veebruaril 1945
1945. aasta 9. veebruaril asus laev Kaliningradi oblastist Baltiiskist teele viimasele mereretkele. Koos 430 inimesega, kes kuulusid laevaperre, võeti tol päeval pardale veel umbes 2800 haavatut, 800 põgenikku ja 100 sõdurit.

Sadamast väljudes võeti siht läände. eal liitus laevaga torpeedopüüdjate T-196 ja TF-10 eskort, mis äratas enda söeküttesüsteemi ja korstnast väljuva hõõguvate sädemete vooga tähelepanu. Seetõttu märkas ööl vastu 10. veebruari Nõukogude Liidu mereväeohvitser Marinesko TF-10 sädemepilve ja temaga kaasa sõitvat pimendatud tuledega Steubeni. Saksa laevadele torpeedolaske kaugusele jõudmine võttis aega, mistõttu tabas esimene lask Steubeni kell 00.53. Pihta saadi laeva vööriosa parempardale, teie lask tabas laeva keskosa.

Vesi hakkas kiiresti sisse tulema, mistõttu vajus laev väga kiiresti vee alla. Kuna pardal olnud inimestel tekkis paanika, blokeeris rahvamass ukseavad ja trepid hetkega. Alumistel tekkidel viibijatest õnnestus vaid väga vähestel ülespoole jõuda. Saksa meresõjauurija Heinz Schöni arvates oli juhtunu hetkel pardal 4267 inimest, kellest hukkus 3608. Päästeti 659 inimest.

Vrakk
-----

2004. aasta mais leidis Poola mereväe hüdrograafiline laev Steubeni vraki. Laev oli leidmise ajal valdavalt terve.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Õun, Mati (2015). Laevahukud Läänemerel 20. sajandi sõdades. Grenader.
2. ↑  Jamkowski, Marcin (2015). Ghost ship found. National Geographic 207(2), 32–51.
Tšifiiri valmistamine
**Tšifiir** (ka *tsifiir*, vene keeles чифирь, чифир) on erakordselt kange tee, mis on seotud nõukogude ja nõukogude järgsete kinnipidamisasutustega, nagu gulagid ja vanglad.

Valmistamine
------------

Tšifiiri valmistatakse tavaliselt 5–8 supilusikatäie (50–100 ml) lahtist teega (või teekottidega) inimese kohta, mis valatakse keedetud vette.  Seda keedetakse segamata, vähemalt seni, kuni lehed tassi põhja langevad. Valmistamise käigus hakkab lehtetest vette eralduma adeniini ja guaniini, mida traditsioonilise tee valmistamise ajal ei juhtu.  Vahel lisatakse suhkrut; pruuli iseloom kipub andma mõrkja maitse.

Seda tuleb hoolikalt rüübata, muidu võib see põhjustada oksendamist. Tšifiiri valmistamine eeldab suure hulga musta tee keetmist pikka aega. Sellel võib lasta üleöö tõmmata ja juua nii kuumalt kui külmalt. Chifir-il on joojale mõõdukalt psühhotroopne mõju.

Popkultuuris
------------

* Irina Ratušinskaja kirjeldab oma poliitvangiaastate mälestustes "Hall on lootuse värv" narkootiliselt kange tšifiiri valmistamist.
* Vassili Aksjonovi romaanis "Ožog" ("Põletus") valmistab süüdimõistetu Shilo tušonka-purgis tšifiiri ja annab selle Tolja von Steinbockile. Tolja langeb õndsasse unenäolisesse olekusse, kuid on piisavalt ärkvel, et kuulda põgenemisplaani haudumist.
* Gabriele Salvatoresi filmis "Surmav kood" valmistab John Malkovich ikehastatud tegelane noorele Kolymale tšifiiri.
* Martin Cruz Smithi romaanis "Gorki park" (1981) joob peategelane Arkadi Renko tšifiiri rongis töötajatega, kes on teel töölaagrisse.

Viited
------

1. ↑  "Chifir and its consequences. Chafir (chifir) and its harm". 04.05.2019. Vaadatud 20.01.2023.
**Kiviõli Vene Kool** on vene õppekeelega kool Kiviõli linnas. 

2012. aasta sügisel õpib koolis ligi 350 statsionaarset õpilast 1.–12. klassis ja kuni 50 mittestatsionaarset keskkooliõpilast. Koolis on ligi 50 pedagoogilist ja umbes 30 mittepedagoogilist töötajat. Kooli aadress on Pargi tänav 9, direktor on Jelena Ragni.

1. septembrist 2013 muudeti vene gümnaasium põhikooliks.

Õppeaastast 2024/25 liitub kool koos kahe teise Ida-Virumaa kooliga Kiviõli Riigikooliks.

Ajalugu
-------

Oma ajalugu arvestab Kiviõli Vene Gümnaasium 1927. aastast, mil Varinurmel loodi neljaklassiline venekeelne eraalgkool. 1928. aastal nimetati Varinurme ümber Kiviõliks. Tollases koolis õpetati ka eesti ja poola keeles (1932. aastal rajatud eestikeelsest klassist arenes hiljem Kiviõli 1. Keskkool).

1932. aastal muudeti kool riiklikuks, sellest sai 6-klassiline Kiviõli Kool. 1945. aastal muudeti see Kiviõli Keskkooliks, 1946. aastal lahutati aga vene- ja eestikeelne keskkool, ehkki need tegutsesid endiselt ühes hoones. 1985. aastal sai kool uue, praeguse hoone Pargi tänaval. 1997. aastal avati kaugõppeosakond.

Viited
------

1. 1 2  Kiviõli Vene Gümnaasiumi koduleht (vaadatud 14. novembril 2012)
2. ↑  "Juhtkond" gümnaasiumi kodulehel (vaadatud 14. novembril 2012)
3. ↑  Gerli Romanovitš "Kiviõli teeb vene gümnaasiumi põhikooliks" Põhjarannik, 2. juuli 2011 (vaadatud 14. novembril 2012)
4. ↑  Peegel, M. (2024). Paarkümmend väikekooli lõpetab tegevuse iseseisva asutusena. ERR, 2. veebruar 2024. 2. veebruar 2024,
5. ↑  "Kiviõli Vene Gümnaasium. Kronoloogiline tabel" gümnaasiumi kodulehel (vaadatud 14. novembril 2012)

Välislingid
-----------

* Kiviõli Vene Gümnaasiumi koduleht
* Gerli Romanovitš "Kiviõli teeb vene gümnaasiumi põhikooliks" Põhjarannik, 2. juuli 2011
* Gerli Romanovitš "Ehitushange viis koolijuhi kaheks ööpäevaks trellide taha" Põhjarannik, 2. detsember 2011
**Garrett Scantling** (sündinud 19. mail 1993 Jacksonville'is) on Ameerika Ühendriikide kümnevõistleja.

Sportlikud tulemused
--------------------

Garrett Scantling võitis 2015. aastal USA kergejõustiku sisemeistrivõistlused seitsmevõistluses 6036 punktiga.

Scantling, kes jäi 2016. aasta Rio de Janeiro suveolümpiamängude USA katsevõistlustel kümnevõistluses 4. kohale 8228 punktiga ning ei pääsenud olümpiavõistkonda, loobus 2016. aastal mitmevõistluse treeningutest ning töötas enne profispordiga jätkamist 2019. aastal Jacksonville'is finantsnõunikuna.

2019. aastal lahkus Scantling finantsalaselt töölt ja asus taas treenima oma varasema treeneri Petros Kyprianou juures, kelle treeninggrupis olid samal ajal ka mitmed Eesti kümnevõistlejad. 2020. aastal võitis ta USA kergejõustiku sisemeistrivõistlused seitsmevõistluses tulemusega 6209 punkti.

2021. aastal võitis ta Eugene'is USA olümpiakatsevõistlused 8647 punktiga ning saavutas seejärel 2020. aasta Tōkyō olümpiamängude kümnevõistluses neljanda koha tulemusega 8611 punkti. 

2022. aasta veebruaris tuli ta USA kergejõustiku sisemeistrivõistlustel seitsmevõistluses esikohale tulemusega 6382 punkti (kõigi aegade edetabelis 14. tulemus).
Scantling saavutas USA kergejõustiku mitmevõistluse meistrivõistlustel 7. mail 2022. aastal Fayetteville'is esikoha tulemusega 8867 punkti, millega ta tõusis kümnevõistluse kõigi aegade edetabelis seitsmendaks meheks.

Võistluskeeld
-------------

2022. aasta juunis sai Garrett Scantling sai kolmeaastase võistluskeelu, kuna teda ei õnnestunud aasta jooksul kolmel korral dopingukontrolli läbiviimiseks leida. Seetõttu jäi ta eemale ka suvistest 2022. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustest Oregonis. Kolmeaastane võistluskeeld tähendab ühtlasi seda, et Scantling jääb eemale 2024. aasta Pariisi olümpiamängudest.

Isiklikud rekordid
------------------

### Mitmevõistlus

* Kümnevõistlus – 8867 punkti, 7. mai 2022, Ameerika Ühendriigid Fayetteville
* Seitsmevõistlus – 6382 punkti, 27. veebruar 2022, Ameerika Ühendriigid Spokane

### Üksikalad

Väljas

| Ala | Tulemus |
| --- | --- |
| 100 m jooks | **10,53** |
| Kaugushüpe | **7.68** |
| Kuulitõuge | **16.37** |
| Kõrgushüpe | **2.13** |
| 400 m jooks | **48,25** |
| 110 m tõkkejooks | **13,59** |
| Kettaheide | **51.04** |
| Teivashüpe | **5.22** |
| Odavise | **69.37** |
| 1500 m jooks | **4.35,54** |

Allikas: Rahvusvaheline Kergejõustikuliit

Viited
------

1. ↑  Võimsa tulemuse teinud Scantling lükkas Noole kõigi aegade esikümnest välja. sport.err.ee, 8. mai 2022.
2. ↑  Scantling jääb Pariisi olümpialt kõrvale. sport.postimees.ee, 19. november 2022.

Välislingid
-----------

* Garrett Scantling. World Athletics.
* Pika võistluskeelu saanud kümnevõistluse komeet jääb Pariisi olümpialt kõrvale. sport.postimees.ee, 19. november 2022.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Garrett Scantling**
 |
**Johann Adam Andreae** (16. november (5. november vkj) 1750 Riia – 19. märts (8. märts vkj) 1796 Helme) oli Eesti vaimulik.

Ta õppis Riia toomkoolis, siis aastal 1768 Jena Ülikoolis (ei immatrikuleeritud); immatrikuleeriti 23. septembril 1769 Göttingeni ülikooli, oli kohal veel 17. augustil 1771. Seejärel töötas Riias (oli mainitud aastal 1773). Ordineeriti 2. aprillil / 13. aprillil 1777 õpetajaks.

Oli aastatel 1777–1779 (kutsuti 26. veebruaril / 9. märtsil 1777) Nissi Maarja koguduse õpetaja. Aastatel 1779–1788 oli Tarvastu Peetri koguduse õpetaja, aastatel 1788–1796 oli ta (introdutseeriti 4. märtsil / 15. märtsil 1789) Helme Maarja koguduse õpetaja.

Andreae kirjeldas arvatavasti esimesena Varbola linnust August Wilhelm Hupeli väljaandes Nordlische Miscellaneen, IX/X, 318–322.

Isiklikku
---------

Johann Adam Andreae oli kaks korda abielus. Tema esimese naise Justina Elisabethi isa oli Tallinna Oleviste koguduse õpetaja ja Tallinna superintendent Gustav Heinrich Kellner. Tema kälimees Jacob Johann Höppener oli Jüri koguduse õpetaja. Tema väimees Karl Ernst von Berg oli Tarvastu Peetri koguduse, Halliste ja Karksi Peetri koguduse, Sangaste ja Laatre Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja ning Liivimaa kindralsuperintendent.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885 Tallinn 2007
2. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
**Jüri Nemliher** (5. märtsil 1965 Tallinn – 21. märts 2021 Tallinn) oli Eesti geoloog ja mineraloog.

Elulugu
-------

Jüri Nemliher oli töölise poeg.

1982. aastal lõpetas ta Tallinna 46. Keskkooli ja 1989 Tartu Ülikooli (TÜ) bioloogia-geograafiateaduskonna. 1992. aastal kaitses ta TÜ-s väitekirja "Shell structure and mineralogy of the lingulate brachiopods from the "Obolus sandstones" of Estonia and Ingria" ja sai magistrikraadi geoloogias. 1995–1999 oli ta TÜ geoloogia instituudi doktorant ning 1999. aastal kaitses paleontoloogias ja stratigraafias väitekirja "Mineralogy of Phanerozoic skeletal and sedimentary apatites: an XRD study" ja said doktorikraadi. 1993. aastal täiendas ta end Rootsis Uppsala Ülikoolis.

Ta oli 1988–1989 Tartu Ülikooli laborant, 1990–1992 geoloogia instituudi nooremteadur ja 1992–1995 teadur. 2000. aastast on ta TÜ geoloogia instituudi vanemteadur. TTÜ Geoloogia Instituudi füüsikaliste uuringute labori juhataja. Tema viimaseks töökohaks jäi Eesti geoloogiateenistus, kus uuris Eesti fosforiidivarude potentsiaali.

Teadustöö
---------

Ta uuris tänapäevaste ja fossiilsete organismide biomineralisatsiooni ja kivistite koostise kujunemist, olles Eestis selle uurimissuuna algataja. Ta näitas, et nüüdisaegsete fosfaatsete biomineralisatsiooniproduktide koostis sõltub organismide süstemaatilisest kuuluvusest ning nende diageneetiline areng ümbriskivimi kemismist ja lähteskeleti orgaanikasisaldusest.

Teoseid
-------

Ta on avaldanud üle 20 teadustrükise.

* Ferromanganese and phosphatic hardgrounds drilled on the Western Pacific guyots during ODP legs 143 and 144 (kaasautor). // Proceedings of ODP, Scientific results (1995) 144
* Hydroxyapatite varieties in Recent fish scales (kaasautor). // Proceedings of the Estonian Academy of Sciences: Geology 46 (1997) 4
* Apatite varieties in Recent and fossil linguloid brachiopod shells (kaasautor). // Brachiopods: past and present. London, New York 2001
* The shell structure and mineralogy of Mickwitzia (Lingulata: brachiopoda) from the Lower Cambrian Kakumäe Beds of Estonia. // Proceedings of the Estonian Academy of Sciences: Geology 50 (2001) 1
* Post mortem alteration of shell apatite of Discinisca tenuis from Lüderitz, Namibia (kaasautor). // Lithol. & Min. Research 37 (2002) 1
* Apatite varieties in the shell of a Cambrian lingulate brachiopod Obolus apollinis Eichwald. (kaasautor). // Proceedings of the Estonian Academy of Sciences: Geology 53 (2004) 4
* A new type of cell structure in a phosphatic brachiopod from the Cambrium of Estonia. // Proceedings of the Estonian Academy of Sciences: Geology 55 (2006) 4

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. ↑

Kirjandus
---------

* Eesti geoloogia: biograafiline teatmik. Tallinn 1995, lk 76.

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013
* Jüri Nemliher Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**2026. aasta Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus** peetakse 27. korda 3.-9. augustini 2026. aastal Ühendkuningriigis Birminghamis Alexanderi staadionil. (Kuupäevad pole kinnitatud).

See on esimene kord, kui Briti linn korraldab kergejõustiku Euroopa meistrivõistlused, kuigi Birmingham on võõrustanud palju kõrgetasemelisi üritusi, sealhulgas 2007. aasta kergejõustiku sisemeistrivõistlused, 2003. ja 2018. aasta IAAF-i sisemaailmameistrivõistlused ning 2022. aasta Rahvaste Ühenduse mängud. Aleksandri staadion renoveeriti aastatel 2019–2022 ja sellel on kaks alalist tribüüni, mis mahutavad 18 000 istekohta, suurürituste jaoks on võimalik suurendada 40 000 istekohta.

11. novembril 2022. aastal valis Euroopa Kergejõustikuliit (EAA) Poolas Varssavis toimunud nõukogu koosolekul Birminghami. Briti linn valiti välja pärast seda, kui Ungari pealinn Budapest loobus pakkumisest. Eelnevalt, 2022. aasta juunis, oli EAA teatanud, et 2026. aasta kergejõustiku Euroopa meistrivõistlused peetakse eraldiseisvana mitmevõistluse EM-ist eraldi, mille raames toimusid need viimati aastatel 2018 ja 2022.

| * v
* r
Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus |
| --- |
| 

Torino 1934 • 
Pariis 1938 • 
Oslo 1946 • 
Brüssel 1950 • 
Bern 1954 • 
Stockholm 1958 • 
Belgrad 1962 • 
Budapest 1966 • 
Ateena 1969 • 
Helsingi 1971 • 
Rooma 1974 • 
Praha 1978 • 
Ateena 1982 • 
Stuttgart 1986 • 
Split 1990 • 
Helsingi 1994 • 
Budapest 1998 • 
München 2002 • 
Göteborg 2006 • 
Barcelona 2010 • 
Helsingi 2012 • 
Zürich 2014 • 
Amsterdam 2016 • 
Berliin 2018 • 
~~Pariis 2020~~ • 
München 2022 •
Rooma 2024 •
Birmingham 2026 •
 |  |
Muhammad Iqbal
**Muhammad Iqbal** (urdu محمد اقبال;x 9. november 1877 Siālkot – 21. aprill 1938 Lahore) oli pärsia ja urdu keeles kirjutanud ja Briti Indias elanud filosoof ja luuletaja. 

Ta nõudis 1930. aastal esimesena iseseisva muslimite riigi loomist Briti India loodeosas. Teda peetakse Pakistani vaimseks isaks ja rahvuspoeediks. 

Teda nimetatakse sageli Allama Iqbal (õpetlane Iqbal). Tema sünnipäev 9. november on Pakistanis riigipüha.

Muhammad Iqbal õppis Lahore ülikoolis filosoofiat ja täiendas end Cambridge'is, Münchenis ja Heidelbergis. 1908. aastal kaitses ta Müncheni ülikoolis väitekirja "The Development of Metaphysics in Persia" ("Metafüüsika areng Pärsias") ja sai doktorikraadi.

1926. aastal valiti ta Pandžabi parlamenti, kus ta tegutses muslimite õiguste kaitsel.

Tema tähtsamad teosed on "Asrar-e-Khudi" ('enda saladused'; 1915), "Rumuz-e-Bekhudi" ('isetuse vihjed'; 1918) ja "Payam-e-Mashriq" ('sõnum Idale', 1923).

Iqbali tähtsamad mõjutajad olid Friedrich Nietzsche, Henri Bergson ja Goethe.
Ain Mäesalu Otepää püssi koopiaga, 2006
**Otepää püss** on Otepää piiskopilinnuse ühest ruumist 1955. aastal Osvald Saadre juhendatud kaevamistel leitud tükkideks purunenud algeline käsitulirelv. See jäi aastateks arheoloogiakogusse seisma nimetuse all "malmtoru tükid". Need määras algeliseks käsitulirelvaks Ain Mäesalu, kes avaldas ühtlasi artikli koos rekonstruktsioonjoonisega ja nimetas leidu üheks Euroopa vanimaks senileitud püsside hulgas. Püss on valatud pronksist, on eestlaetav ja lukuta ning koosneb kokku umbes 740 grammi kaaluvast 12 tükist. Püssi pikkus on u 17,5 cm.[*viide?*]

Püssi dateering on seotud Otepää kivilinnuse hävinguga, mille Osvald Saadre dateeris (1966) linnuse põlengukihist leitud ja numismaatik Arkadi Molvõgini poolt määratud 26 hõbemündi põhjal 1396. aastasse, mida toetas esialgu ka Ain Mäesalu. Hiljem selgus, et üks müntidest on vermitud alles 1407. aasta paiku. Mäesalu analüüsis põhjalikult Otepää linnust puudutavaid kirjalikke allikaid ja teisi leide, mille põhjal pakkus välja, et linnus võis hävida kümme kuni paarkümmend aastat hiljem. Püss võis jõuda linnusesse siiski juba 1396. aastal, mil Tartu piiskop ja tema vasallid valmistusid sõjaks Liivimaa orduga, aga linnuse rusude alla jäi see aastaid hiljem. Jaak Mäll (2016) toetab seevastu Armin Tuulse varasemat (1942) seisukohta, et Otepää linnus eksisteeris veel hiljemalt 1477. aastal ja võib-olla isegi Liivi sõja ajal.

Viited
------

1. ↑   Ain Mäesalu. Kas Otepää püss on üks maailma vanimaid käsitulirelvi? – Kleio 1, Tallinn, 1989, 26–30.
2. ↑  *Eesti entsüklopeedia.* 12. köide: *Eesti A–Ü.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 386.
3. ↑  Koovit, Risto-Pearu (8. jaanuar 2024). "Artiklisari Eestimaa linnused: Ugandi pealinn Otepää hävis rüüsteretkede tules". *Imeline Ajalugu*. Vaadatud 26. jaanuaril 2024.
4. ↑   Ain Mäesalu. Otepää linnuse hävimisdaatumist. Eesti Arheoloogiaajakiri, 14/1. Tallinn, 2010. Lk 79–89
5. ↑   Jaak Mäll. Arheoloogiline eksperiment Otepää varspüssi rekonstruktsiooniga. Eesti sõjaajaloo aastaraamat 6 (12). Viimsi-Tallinn 2016. Lk 274–276

Välislingid
-----------

* Otepää püss on maailma vanim käsitulirelv, Otepää ajaloo teemapark, 22. oktoober 2009
**Ludwig Dunte** (ka **Ludovicus Dunte**, 21. november 1597 – 11. detsember (teistel andmetel 2. detsember) 1639) oli Oleviste kiriku pastor ning Tallinna koolide järelevaataja.

Ludwig Dunte oma postuumselt ilmunud raamatu Decisiones mille et sex casuum conscientiae (1643) palgelehel.
[1] Joh. Georg Gödelmannus ja [2] Ludovicus Dunte. Johann Christoph Brotze kogust
Ludwig Dunte on kirjutanud raamatu, milles seisev õpetus räägib kristliku elu põhialustest. Raamatut tunti ja loeti ka Saksamaal, seda on hiljem veel neli korda välja antud. Vahelehtedel arvukalt käsikirjalisi märkmeid. Eeslehel on Timotheus Poluse pühendusluuletus Ludwig Duntele.

Ludwig Dunte võis tõlgita suhelda eesti, soome, rootsi, saksa, samuti hollandi, inglise, prantsuse aga ka ladina, kreeka ja heebrea keeles.

Tal oli poeg Georg Dunte, kes 1660. aasta oktoobris annetas Oleviste raamatukogule 20 filosoofia- ja usuteadusealast teost. Nende hulgas on ka kaks Ludwig Dunte kirjutatud raamatut. 

Ta on maetud 18. detsembril 1639 Niguliste kirikusse. Teistel andmetel suri ta 2. detsembril 1639.

Haridus
-------

* Tallinna ladina kool
* Rostocki ülikool, 1617. aastal
* Giesseni ülikool, 1619–1620
* Wittenbergi ülikool, 1620–1621?
* Leideni ülikool, 1624

Töö
---

Aastatel 1623–1627 töötas krahv Jacob de la Gardie kahe eestkostelise (nooruki) juhendaja. Reisis nendega Hollandis, Prantsusmaal ja Inglismaal.

1627. aastal asus tööle Tallinna Mihkli rootsi-soome koguduses abipastorina. 

Veidi hiljem, 1629. aastal, asus tööle Oleviste kirikusse. 1632. aastal esindas Tallinna linna ülikooli avamisel Tartus.

1636. aastal asus tööle Tallinna koolide inspektorina.

Sugulus
-------

* Isa: Jobst (Jakob) Dunte (1569–1615), raehärra Tallinnas;
* ema: Margarethe Singelbrink (maetud 1603).

Viited
------

1. ↑   (arhiiviversioon: 20.07.2007)

Välislingid
-----------

* TLÜAR rahvusbibliograafia isikud
* Foto ja 1640. a teos Wroclawi Ülikooli digitaalses raamatukogus
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib 1939 valminud kirikust; vanema kiriku kohta vaata artiklit Tudulinna vana kirik* |

---

**Tudulinna Rahu kirik** on kirik Ida-Virumaal Tudulinnas. Seda kasutab EELK Tudulinna Rahu kogudus.

Kirik valmis 1939. aastal, arhitekt oli Eugen Sacharias. See ehitati Tudulinna vana kiriku kõrvale, sest osa Tudulinna koguduse liikmeid ei tahtnud kuulata Voldemar Kuljuse jutlusi, mida nad pidasid liiga ilmalikeks.

Kirik on eriline seetõttu, et kellatorn paikneb pikihoone idaküljel (mitte lääneküljel, nagu tavaliselt). Lääneseina kolmikaknal asub aastal 1939 valminud Karl Hermani ristilöömise teemaline vitraaž. Orel toodi vanast kirikust üle ja remonditi aastatel 1950–1951.

Kirik on võetud ehitismälestisena kaitse alla.

Vaata ka
--------

* Iisaku kihelkond

Viited
------

1. ↑  Tudulinna kirik, 1939
2. ↑  "Tudulinna valla ajalugu". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 4. märtsil 2016.
3. ↑  Eesti kirikud läbi sajandite. Aivo Aia tekst ja fotod. Tammerraamat, 2015.

Välislingid
-----------

 Tudulinna kirik – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Tudulinna kirik kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
**Ludford** on küla Suurbritannias Inglismaa Shropshire'i krahvkonnas samanimelises kihelkonnas, merepinnast 85,6 meetri kõrgusel Teme jõe kaldal.

Küla järgi on nimetatud ka Ludfordi lade. Ludfordis asub ka Ludford corneri nime kandev paljand, kus asuvatest kontinentaalset päritolu setetest on leitud kalade ja taimede jäänuseid, eoseid ja pisikesi lülijalgseid. Algselt arvati need Devonisse kuuluvaks, ent hiljem on leitud, et need on Siluri Přidoli ajastikul kujunenud.

Ludfordi nimi tuleneb sõnast *ford*, mis tähendab koolet, ja sõnast *lud*, mis tähendab mühisevat vett (Teme jõgi oli vanasti kärestikuline).

Ludfordi kohta on esimesed teated aastast 1086, mil seal asus Viimsepäevaraamatu andmetel mõis. Ka sealsest kirikust on esimesed teated XI sajandist, mil see oli veel Bromfieldi prioraadile kuuluv kabel. Hiljem kuulus see Ludfordi kihelkonda, mis jagunes toona Shropshire'i ja Herefordshire'i krahvkondade vahel; Ludfordi küla jäi viimase aladele. Alles aastal 1894 liideti kogu kihelkond Shropshire krahvkonnaga.

Rooside sõja ajal toimus Ludfordi sillal aastal 1459 väike lahing, kus võidukaks osutus Lancasteri suguvõsa. Ludfordi sild rajati XV sajandil ja mis asub külale nime andnud koolmest veidi maad ülesvoolu. Keskajal asus selle läänepoolse otsa juures kabel.

Külas asuvad sealse mõisakompleksi säilmed - häärber ja park.

* Ludford CornerLudford Corner
* Ludfordi sildLudfordi sild
* LudfordLudford
* KirikaedKirikaed
* Ludfordi mõisakompleksLudfordi mõisakompleks

Viited
------

1. ↑  Siluri stratigraafia
2. ↑  "Why is Shropshire important for geology?". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. juuli 2020. Vaadatud 22. novembril 2020.
3. ↑  Poulton-Smith, Anthony (2009) Shropshire Place Names lk 87
4. ↑  Historic England. "Church of St Giles (Grade II\*) (1291747)". National Heritage List for England.
5. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ludford** |
**Jaak Adamson** (25. aprill 1938 Tallinn – 27. veebruar 2022 Tekovska Breznica, Žarnovica, Banská Bystrica maakond, Slovakkia) oli eesti maalikunstnik, graafik ja kunstipedagoog. 

Lõpetas 1957. aastal Tallinna 16. keskkooli. Adamson omandas kunstihariduse Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis, mille lõpetas 1964. aastal maali erialal. Hakkas esinema Kunstisalongi näitustel alates 1966. aastast. 

Esines 1960.–1970.aastatel grupinäitustel ning lõi lavakujundusi A. H. Tammsaare nimelisele Rahvateatrile ja J. Tombi nimelise Kultuuripalee Rahvateatrile ning näiteringidele. Töötanud Kärdlas kultuuriülikooli juures esteetikaosakonna ühiskondliku juhataja ja lektorina

Ta oli Eesti ja Slovakkia Kunstnike Liidu liige. Elas ja töötas 1980. aastast Slovakkias.

Tunnustus
---------

* 1979 – maali aastapreemia teose "Raskelt läbitav maastik J. Smuuliga peaosas" eest

Viited
------

1. ↑  "Suri kunstnik Jaak Adamson". 01.03.2022. Vaadatud 01.01.2023.
2. 1 2  Omakäeline elulugu. Kunstnike kirjad, vastused ankeedile. Maal A-P. EKMA.136.13.5.2

Välislingid
-----------

* Jaak Adamsoni muuseumikogudes leiduv looming
**Õpilaste Teaduslik Ühing** (lühend **ÕTÜ**) on õpilaste teadustegevust korraldav organisatsioon.

ÕTÜ on asutatud 1980. aastal.

Õpilaste Teaduslik Ühing – mitte oivikute targutamis- ja etlemisklubi, vaid enesearendus mõtlevale noorele – asutati 22. novembril 1980. Hiilgeaegadel koondas see ühing ligi 500 teadushuvilist noort inimest, kellest mitmetest on tänaseks saanud tuntud ja lugupeetud teadlased. Ühingul olid oma õpilasjuhid, traditsioonilised ettevõtmised (kevad- ja sügiskonverents, suveseminar Viitnal ja Balti Õpilaste Teaduslike Ühingute teaduskonverents) ning anti välja mitmeid kogumikke. 1990. aastate keskel ühingu tegevus aga vaikselt hääbus. 2004. aastal ÕTÜ vilistlased osaliselt taastasid tegevuse koostöös Sihtasutus Archimedesega, seejärel Eesti Teadusagentuuriga ja Eesti Teaduste Akadeemiaga. Tegevuste eestvedajaks on olnud Peeter Lorents. 

Silmapaistev ajalooline fakt Eesti teadusajaloolaste jaoks on aastast 1986, kui ÕTU laureaadiks sai Kersti Kaljulaid (juhendaja Raivo Mänd, ZBI, hiljem TÜ). Raivo Mänd oli sel aastal juhuslikult ka hindamiskomisjoni esimees (andmed ÕTÜ arhiivist ja osalenute mälestustest). Võitnud töö edasiarendus ilmus artiklina ajakirjas Eesti Loodus (nr 4, 1987), autorid Kersti Kaljulaid (tollane abiturient) ja Enn Roodes (10. klassi õpilane). Tippteadlase ja tipp-poliitiku viljakas koostöö jätkub.
**Harri Piho** (10. november 1927 Koiola vald, Võrumaa – 19. veebruar 2024) oli eesti majandusteadlane.

Elulugu
-------

Harri Piho oli talupidaja poeg.

Lõpetas 1947 Väimela Põllumajandustehnikumi, 1952 Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomiateaduskonna, majanduskandidaat (1968, Teaduste Akadeemia), väitekiri "Kanakasvatuse rentaablus ja selle tõstmine. Majandusstatistiline uurimus Eesti NSV sovhooside materjalidel". Oli 1952–1953 Tartu rajooni Töörahva Saadikute Nõukogu täitevkomitee (TSN TK) põllumajandusosakonna vanemagronoom, 1953–1954 EPA põllumajandusökonoomika kateedri assistent, 1954–1970 vanemõpetaja, 1970–1992 dotsent, 1978–1988 kateedri juhataja, 1990–1992 informaatika ja juhtimise kateedri dotsent, 1992–1994 EPMÜ ettevõtluse instituudi dotsent, 1994–1997 ühistegevuse instituudi dotsent, ühtlasi 1972–1992 ka EPA majandusteaduskonna dekaan.

Teadustöö
---------

Uurinud loomakasvatuse (eriti kanakasvatuse) ökonoomikat, arvutustehnika kasutamist, ettevõtete juhtimist. Osalenud koostöös Leipzigi Ülikooli, Varssavi PA ja Wroclavi Kõrgema Majanduskooliga. Akadeemilise Põllumajanduse Seltsii ja Akadeemilise Ühistegevuse Seltsi juhatuse liige. Üle 70 teadustrükise.

Teoseid
-------

* Kolhoosi majandusliku tegevuse analüüs. Tallinn, 1959
* Kanamunade omahind ja selle alandamise võimalusi Eesti NSV sovhoosides. Tartu, 1960
* Töö tehniline normeerimine põllumajanduses. Tallinn, 1961
* Klahvarvutusmasinad ja nende kasutamine. Tallinn, 1967
* TTO ja juhtimise küsimusi põllumajanduses. Tallinn, 1969.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppe-teadusliku koosseisu bio-bibliograafiline teatmeteos 1951–1981. Trt, 1981, 67
* Eesti Põllumajanduse Akadeemia töötajad ja vilistlased 1981–1990. Trt, 1991, II, 122–123
* Eesti Põllumajandusülikool: audoktorid, töötajad ja vilistlased 1991–1995. Trt, 1996, 100
* Eesti majanduse biograafiline leksikon. Tallinn, 2000, 368–369
* Sotsialistlik Põllumajandus (1969) 2.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*