recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Heebrea kiri** on heebrea keeles ning jidiši, ladiino ja muudes diasporaa juudi keeltes kirjutamiseks kasutatav kiri. Heebrea kiri on konsonantkiri, kuid mõnede tähtedega võidakse märkida ka täishäälikuid.

Erinevus suur- ja väiketähtede vahel puudub. Heebrea keeles on kõik tähed konsonanditähed, kuid nelja neist (א *alef;* ח *he;* ן *vav;* י *jod*) on varem kasutatud täishäälikute kirjutamiseks. Täishäälikute kirjutamiseks kasutatakse täppe (*nekudot*). On ka teisi märke, mida kasutatakse tähestiku kaunistamiseks.

Heebrea tähtede abil kirjutatakse ka numbreid. Igal tähel on numbriline väärtus (*gematria*; vt tabel).

Ajalugu
-------

1. aastatuhandel eKr (960–585) hakkasid juudid kasutama vanaheebrea keelt. Paabeli pagenduse ajal lõpetasid juudid vana kirja kasutamise. Aastal 535 eKr hakati Paabelis kasutama aramea kirja (heebrea ruutkirja).

Heebrea ruutkirjas oli kirjutatud esimene Piibel, mis aitas seda kirja säilitada. Vaatamata sellele, et keskajal kujunes igas piirkonnas oma kirjastiil, on selle tähestiku tähed meieni jõudnud muutmata kujul.

Arhitektuuris kasutatud kaunistustes tarvitati tihti ruutkirja ning seetõttu olid kalligraafia ja mikrograafia kõrgelt arenenud.

Templite ajal ei kasutanud juudid pühasid kirjatähti argiseks otstarbeks, vaid ainult Toora rullraamatute ümberkirjutamiseks. Seepärast hakati püha kirja kirjutamise reegleid unustama, kuid kirjatundjad suutsid need taastada.

Heebrea tähtede müstiline tähendus
----------------------------------

Heebrea tähtede müstiline tähendus ilmneb kabalistlikus kirjanduses (Zohar ja Midraš).

Tabel
-----

| Täht | Nimetus | Arv |
| --- | --- | --- |
| א | Alef | 1 |
| ב | Bet | 2 |
| ג | Gimel | 3 |
| ד | Dalet | 4 |
| ה | He | 5 |
| ו | Vav | 6 |
| ז | Zain | 7 |
| ה | Het | 8 |
| ט | Tet | 9 |
| י | Jod | 10 |
| כ | Kaf | 20 |
| ל | Lamed | 30 |
| מ | Mem | 40 |
| נ | Nun | 50 |
| ס | Sameh | 60 |
| ע | Ain | 70 |
| פ | Pe | 80 |
| צ | Tsadi | 90 |
| ק | Kof | 100 |
| ר | Reš | 200 |
| ש | Šin | 300 |
| ת | Tav | 400 |

Viited
------

1. ↑  "Heebrea kiri" (Vene keeles). Vaadatud 29.12.2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
2. ↑  D. Diringer (1963). "Ruutkiri" (Netiviide) (Vene keeles). Vaadatud 29.12.2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
3. ↑  D. Palant (2002). "Heebrea tähtede müstiline tähendus" (Internetiraamat) (Vene keeles). Jerusalemm-Moskva. Vaadatud 29.12.2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Heebrea kiri** |
William Tesillo 2016. aasta suveolümpiamängudel
**William José Tesillo Gutiérrez** (sündinud 2. veebruaril 1990 Barranquillas) on Colombia jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Mehhiko kõrgliiga klubis Club León ja Colombia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Colombia esiliiga klubis Centauros Villavicencio, mille põhimeeskonnas debüteeris ta 2009. aastal. 2010. aastal liitus ta Colombia kõrgliiga klubiga Deportes Quindío, kus mängis neli hooaega. Seejärel mängis ta Colombia kõrgliigas veel Juniori ja Santa Fe meeskonnas. Club Leóniga liitus ta 2018. aastal. 2018–19 kevadhooajal valiti ta Mehhiko kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

Debüüdi Colombia jalgpallikoondises tegi Tesillo 2017. aastal. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 3. juunil 2019 sõprusmängus Panama vastu. Ta valiti 2019. aasta Copa América turniiril osalevasse Colombia koondisse. 2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Colombia olümpiakoondisse.

Saavutused
----------

Junior
* Copa Colombia: 2015

Välislingid
-----------

 William Tesillo – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
|  |
| --- |
|  |
| Hõbe | 1994 | naiste 7,5 km laskesuusatamine |

**Svetlana Paramõgina** (sündinud 5. aprillil 1965 Sverdlovskis) on valgevene endine laskesuusataja, olümpiahõbe. Kuni 1992 esindas ta NSV Liitu.

Olümpiamängud
-------------

1992. aasta taliolümpiamängudel Albertville'is oli ta SRÜ koondises 15 kilomeetris 21.

1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris oli ta 7,5 kilomeetris 2. teatesõidus 6. ja 15 kilomeetris 4.

1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos oli ta 7,5 kilomeetris 24. teatesõidus ja 15 kilomeetris 12.

Maailmameistrivõistlused
------------------------

1990 NSV Liidus Minskis oli ta teatesõidus 1. ja 7,5 kilomeetris 11.

1991 Soomes Lahtis oli ta teatesõidus 1. ja 15 kilomeetris 19.

1993 Bulgaarias Borovečis oli ta 7,5 kilomeetris 10. ja teatesõidus 5.

1995 Itaalias Anterselvas oli ta 7,5 kilomeetris 12. ja 15 kilomeetris 4.

1996 Saksamaal Ruhpoldingis oli ta naiskonnaga 4. 7,5 kilomeetris 26. teatesõidus 6. ja 15 kilomeetris 5.

1997 Slovakkias Osrblies oli ta 7,5 kilomeetris 14. ja 15 kilomeetris 16.

1999 Soomes Kontiolahtis oli ta 7,5 kilomeetris 20. ja jälitussõidus 15.

2000 Norras Holmenkollenis oli ta 7,5 kilomeetris 9. jälitussõidus 14. ühisstardis 23. ja 15 kilomeetris 21.

2001 Sloveenias Pokljukas oli ta 7,5 kilomeetris 51. jälitussõidus 32. ühisstardis 26. ja 15 kilomeetris 16.

Maailma karikas
---------------

Maailma karika etappidel oli ta 86 korda 25 parema seas. Ta on 9 etappi võitnud, olnud 7 korda teine ja 4 korda kolmas (peale 1 teise koha kõik individuaalselt).

Isiklikku
---------

Kasv 164 cm, kaal 58 kg (2002). Haridus: kõrgem. Töötab insenerina. Elab Minskis. Abielus, lapsi pole. Hobiks nimetab metsa. Laskesuusatab alates 1983.

Vaata ka
--------

* Laskesuusatamine 1992. aasta taliolümpiamängudel
* Laskesuusatamine 1994. aasta taliolümpiamängudel
* Laskesuusatamine 1998. aasta taliolümpiamängudel
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Hõbe** | 2018 | jäähoki |

**Gaëtan Haas** (sündinud 31. jaanuaril 1992 Biel/Biennes) on Šveitsi jäähokimängija, kes mängib keskründajana Šveitsi kõrgliigaklubis EHC Biel.

EHC Bieli meeskonnas debüteeris ta ka Šveitsi kõrgliigas hooajal 2009–10.

Aastatel 2017–2019 mängis ta Šveitsi kõrgliigaklubis SC Bern. 2019. aastal tuli ta klubiga Šveitsi meistriks. Hooaegadel 2017–18 ja 2018–19 valiti Haas Šveitsi kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

2019. aasta juulis sõlmis Haas üheaastase lepingu NHL-i klubiga Edmonton Oilers. NHL-is debüteeris ta 2019–20 põhihooaja esimeses mängus ning lõi esimese värava 5. novembril 2019 mängus Arizona Coyotesi vastu. Hooajal 2019–20 sai ta NHL-is kirja viis väravat ja viis väravasöötu. 2020. aasta oktoobris pikendas ta Oilersiga lepingut ühe aasta võrra. Hooaja 2020–21 esimeses pooles mängis ta laenul taas Bernis. Hooajal 2020–21 sai Haas NHL-is 34 põhihooaja mänguga kirja vaid kaks väravat ja ühe väravasöödu.

2021. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu EHC Bieliga.

2018. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Haas Šveitsi jäähokikoondise koosseisus hõbemedali. Ta on kuulunud Šveitsi koondisse ka 2018. ja 2022. aasta taliolümpiamängudel.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 9.2.2022)
2. ↑  "Oilers sign Gaetan Haas to entry-level contract". nhl.com. 1.7.-2019. Vaadatud 9.2.2022

Välislingid
-----------

* Gaëtan Haas NHL.com lehel
* Gaëtan Haas hockeydb.com lehel
**Svetlana Päi Hildebrand** (aastani 1990 **Svetlana Vihljajeva**, 1990–2002 **Svetlana Päi**, sündinud 1. detsembril 1948 Pärnus) on Eesti arstiteadlane ja reumatoloog.

Elulugu
-------

Svetlana Päi Hildebrand on teenistuja tütar, Leo Päi endine abikaasa.

Lõpetas 1966 Tartu 4. Keskkooli, 1972 TÜ arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1982, Leedu Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Teadusliku Uurimise Instituudi), väitekiri "Клиническое значение определения некоторых гуморальных показателей иммунологической реактивности у больных ревматойдным артритом", meditsiinidoktor (1997, TÜ), väitekiri "Factors promoting heterogenity of the course of rheumatoid arthritis" Oli 1973–74 Mustvees arst, 1975–77 TÜ Meditsiini Kesklabori vanemlaborant, 1978 vaneminsener, 1979–84 TÜ Tartu Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi (ÜMPI) immunopatoloogia labori nooremteadur, 1985 vanemteadur, 1986–92 ÜMPI reumatoloogia labori vanemteadur, 1989–92 ka hospitaalsisehaiguste ja tuberkuloosi kateedri vanemõpetaja ja õppejõud, 1992–2001 sisekliiniku vanemteadur, aastast 2002 Stockholmis praktiseeriv arst-reumatoloog.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: reumatoidartriit ja selle ravi. New Yorgi Teaduste Akadeemia liige. Üle 90 teadustrükise, õppevahendeid.
Ta on ka organisatsiooni *The European League Against Rheumatism* (EULAR) liige.

Teosed
------

* Päi, L. Vihljajeva, S. *Remission of rheumatoid arthritis – myth or reality?* Revmatologiya 1990, 2: 68–72 (vene keeles)
* Päi, S. Helin, H. Isomäki, H. *Frequency of amyloidosis in Estonian patients with rheumatoid arthritis. Scandinavian Journal of Rheumatology*, 1993, 22: 248-249
* Päi, S. Päi, L. Isomäki, H. *The detection of secondary amyloidosis in rheumatoid arthritis patients by means of aspiration needle biopsy of abdominal subcutaneous fat*. Terapevticheskiy archiv 1995, 11: 73–75 (vene keeles)
* Päi, S. Päi, L. *Birkenfeldt, R. Correlation of serum IgA rheumatoid factor levels with disease severity in rheumatoid arthritis*. Scandinavian Journal of Rheumatology, 1998, 4: 252-256
* Päi, S. et al. *A comparison of the sensitivity of diagnostic criteria for polymyalgia rheumatica*. Annals of the Rheumatic Diseases, 2005, 64: 626–629
* *Reumatoloogia* (kaasautor). Tallinn, Medicina, 2000.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 138
* EE 14, 390–391
* Eesti Arst (1997) 3, 276
* Tartu Ülikooli Kliinikum 200, 313
* Tartu Ülikooli arstiteaduskond 1982–2007. Tartu 2007, 179, 377

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Klikkerkoolitus** (ka *klikkertreening* või *plõksutikoolitus*; inglise keeles *clicker training*, soome keeles *naksutinkoulutus*) on teaduspõhine   meetod peamiselt loomade treenimiseks, kuid samu põhimõtteid kasutatakse ka inimeste õpetamisel (TAGteach  ). Klikkerkoolitus põhineb positiivsel kinnistamisel.

Ajalugu
-------

Klikkerkoolituse alus on operantne tingimine, mida kirjeldas B. F. Skinner. 

B. F. Skinner ja tema õpilased Marian Breland Bailey ja Keller Breland uurisid teise maailmasõja ajal tuvide käitumist ning nende treenimise võimalusi, et leida meetod treenitavale vahetu ja täpse tagasiside andmiseks. Brelandid võtsid kasutusele termini *bridging stimulus* (sild). 

Ehkki Brelandid soovitasid juba 1940. ja 1950. aastatel klikkerkoolitust ka koertele, leidis meetod laiema toetuse alles 1980. aastate lõpus. 1992. aastal hakkasid Karen Pryor ja Gary Wilkes pidama koeraomanikele seminare ning 1999. aastal ilmus Karen Pryori "Clicker Training for Dogs" (eesti keeles "Klikkerkoolitus koertele" ISBN 9985007042, ISBN 9789985007044). 

1998. aastal ilmus Alexandra Kurlandi "Clicker Training For Your Horse" ( ISBN 1-86054-292-1).

Meetod
------

Klikkerkoolituse meetod on soovitud tegevuse kinnistamine (audiosignaal – klikk – ja sellele järgnev kinnitaja, näiteks toidupala). 

Kõigepealt luuakse "sild" – loom taipab, et klikile järgneb positiivne kinnitaja (ka sarrustus). 
Alustatakse spontaanse tegevuse positiivse tunnustamisega ning liigutakse väikeste etappide kaupa edasi (vormimine, inglise keeles *shaping*). 

Meetodi eelisteks peetakse, et treeneri tähelepanu on keskendunud positiivse tegevuse tunnustamisele, mitte negatiivse karistamisele. Puuduseks on, et tulemus sõltubki eelkõige treeneri tähelepanuvõimest, looma tegevuse mõtestamisest ja praktilistest oskustest.

Viited
------

1. 1 2  Lea Tummeleht. Mis on klikker ja kuidas selle abil koer hästi käituma panna? Lemmikloom.ee (vaadatud 30.01.2017)
2. ↑  Lynna C. Feng, Tiffani J. Howell, Pauleen C. Bennett. How clicker training works: Comparing Reinforcing, Marking, and Bridging Hypotheses[*alaline kõdulink*]. Applied Animal Behaviour Science, august 2016 (vaadatud 30.01.2017)
3. ↑  TAGteach Teaching with Acoustical Guidance (vaadatud 30.01.2017)
4. ↑  Martha Gabler Chaos to Calm. Discovering Solutions to the Everyday Problems of Living with Autism (vaadatud 30.01.2017)
5. ↑  Karen Pryor. History of Clicker Training. Artiklid (vaadatud 30.01.2017)
6. ↑  Getting Started With Clicker Training (video klikkertreeningu põhialustest, vaadatud 30.01.2017)
7. ↑  Annemari Oherd. Klikkerkoolitus — uus õpetus koertele Eesti Päevaleht, 12. märts 2004 (vaadatud 30.01.2017).
8. ↑  "Levinumad koertekoolitusmeetodid". *koer.ee*. Vaadatud 30.01.2017.
9. ↑  Mario Ancic. Pros and cons of clicker training.(vaadatud 30.01.2017)
Parun **Hans William von Fersen** (14. mai 1858 Kolga mõis, Kuusalu kihelkond, Harjumaa – 6. mai 1937 Pärnu) oli Venemaa mereväelane, viitseadmiral.

Fersenite suguvõsast pärinev William von Fersen sündis Kolga mõisa rentniku Nikolai von Ferseni (1821–1872) ja tema abikaasa Aline (sünd. krahvitar Stenbock; 1839–1912) vanima lapsena.

William Fersen (venepäraselt Vassili Fersen, *Василий Николаевич Ферзен*) asus Venemaa mereväe teenistusse 1876. aastal, 1879. aastal ülendati ta gardemariiniks ja 1880. aastal mitšmaniks. 

Lõpetas 1892. aastal Mereväekorpuse miiniklassi ja 1904. aastal Nikolai Mereväeakadeemia juures mereväeteaduste kursuse. 

1896–1897 täitis miinilaev "Vzrõvi" kapteni ülesandeid, 1897–1899 oli 2. järgu ristleja "Afrika" vanemohvitser. 1899–1902 oli ta Ameerika Ühendriikides.

1902–1905 2. järgu ristleja "Izumrud" kapten. Osales Vene-Jaapani sõjas ning teda autasustati sõjalise vahvuse eest kuldmõõgaga kirjega "Vapruse eest" ning ülendati 1. järgu kapteniks (6. detsembril 1905). 

1906–1907 oli Vladivostoki sadama komandandi kohusetäitja. 1908. aastast oli ta Balti mere laevastiku 2. miinidivisjoni ülem. 1913–1914 oli Tallinnas baseerunud Balti laevastiku liinilaevade 1. brigaadi (*1-я бригада линейных кораблей Балтийского флота*) komandör. Läks Venemaa laevastikust erru 1917. aastal. 

William von Fersen maeti Tallinna Aleksander Nevski kalmistule.[*viide?*]

Perekond
--------

William von Fersen abiellus 19. detsembril 1885 Kroonlinnas Wladislawa Nowitzkyga (sünd. 1866), kes oli leitnant Wladislaw Nowitzky ja Florentina Szislawsky tütar. Abielust sündisid:

* Kornelia (1890-1984), abiellus 1910 Nikolai Bogdanoviga
* Wladislaw Nikolai (1891-1962), mereväeohvitser, abiellus Helena Woronowskiga
* Magnus Arvid (1892-1938), abiellus paruness Lilla Maydelliga (sünd. 1892)
* Marie (1894–1920)

Esivanemad
----------

Viited:

|  |
| --- |
|  **William von Ferseni esivanemad**  |
| **William von Fersen(1858–1937)** | Nikolai von Fersen(1821–1872) | Hans von Fersen(1790–1822) | Gustav von Fersen(1749–1805) |
| Luise Juliane Helene von Uexküll(1767–1821) |
| krahvitarWilhelmine Stenbock(1802–1833) | krahvDietrich Stenbock(1781–1822) |
| Karoline von Ramm(1781–1857) |
| krahvitarAline Stenbock(1839–1912) | krahvMagnus Stenbock(1804–1885) | krahvDietrich Stenbock(1781–1822) |
| Karoline von Ramm(1781–1857) |
| Theophile Stuart | Friedrich Stuart |
| Henriette Kant |

Viited
------

1. 1 2 3  "Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 2, 1.2: Estland". Görlitz 1930, lk 92–93
2. ↑  "Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 2, 1.2: Estland". Görlitz 1930, lk 202–203
**William Steig** (14. november 1907 Brooklyn, New York – 3. oktoober 2003 Boston, Massachusetts) oli USA lastekirjanik, karikaturist ja illustraator.

Ta kirjutas lasteraamatu "Shrek!", mille põhjal on tehtud film "Shrek" ja selle järjed.

Elulugu
-------

Steig sündis 1907. aastal Brooklynis Austriast pärit poola-juudi sisserändajate peres. Tema isa Joseph Steig oli kunstnik ning tema Laura Ebel Steig õmbleja. Lapsena meeldis talle tegeleda maalimise ja lugemisega. Eriti olla teda paelunud "Pinocchio seiklused". Samuti tegeles ta spordiga ja kuulus kolledži veepallimeeskonda.

Ta lõpetas 15-aastaselt Townsend Harrise keskkooli, kuid ei lõpetanud ühtegi kõrgkooli. Ta alustas õpinguid kolmes kõrgkoolis: kaks aastat õppis ta City College of New York'is, kolm aastat National Academy of Design'is ja kõigest viis päeva Yale'i Ülikooli kaunite kunstide koolis, enne kui välja kukkus.

1930. aastal hakkas ta ajakirjale The New Yorker tegema illustratsioone ja karikatuure. Kokku tegi ta The New Yorkerile üle 2600 joonistuse ja 117 esikaant. Vanemas eas hakkas Stegi kirjutama lasteraamatuid. Esimese lasteraamatu kirjutas ta 1968. aastal. Tema raamat "Sylvester and the Magic Pebble" (1969) pälvis Caldecotti medali. Kokku avaldas ta üle 30 lasteraamatu, sh "Doctor DeSoto" sarja. Tema tuntumaid teoseid on "Shrek!" (1990), mille alusel on tehtud film "Shrek" ja selle järjed.

Ta oli abielus kolm korda. Esimene abielu oli pedagoogi ja kunstniku Elizabeth Mead Steigiga (1909–1983), kes oli kultuuriantropoloogi Margaret Meadi õde. Abielust sündisid tütar Lucinda ja poeg Jeremy (1942–2016), kes kogus tuntust flötistina. Filmis "Shrek nüüd ja igavesti" (2010) esitas Jeremy Steig rotipüüdja osa.

Steig suri 2003. aasta oktoobris Bostonis 95-aastasena.

Tunnustus
---------

1970. aastal pälvis ta Caldecotti medali ("Sylvester and the Magic Pebble") ja 1983. aastal National Book Awardi ("Doctor De Soto").

1977. aastal nomineeriti ta teosega "Abel's Island" Newbery medalile. Taas nomineeriti teda 1983. aastal teose "Doctor De Soto" eest. Aastatel 1982 ja 1988 nomineeriti teda ka Hans Christian Anderseni lastekirjanduspreemiale.

Välislingid
-----------

*
Starshipi pakirobot Tartu kesklinnas Küüni tänaval 2017. aastal.
Ettevõtte Starship Technologies pakirobot Suur-Ameerika tänavat ületamas 2022. aasta kevadel
Ettevõtte toodetud robot
**Starship Technologies** on rahvusvaheline ettevõte, mis arendab ja toodab väikeseid iseliikuvaid robotmasinaid (inglise *self-driving robotic delivery vehicles*), eelkõige postiteenustele orienteeritud pakiroboteid. Ettevõtte peakontor asub Suurbritannias Londonis. Ettevõtte arendustööd tehakse Eestis Tallinnas.

Ettevõtte asutasid 2014. aastal Janus Friis ja Ahti Heinla. Robotitega tuldi avalikkuse ette 2015. aasta novembris.

Ettevõtte toodetud robot ületamas tänavat (juuni, 2016)
2018. aasta alguse seisuga olid ettevõttel kontorid Tallinnas, Londonis, Redwood Citys, Washingtonis ja Hamburgis.

2019. aastal kaasas ettevõte 40 miljonit USA dollarit, et laieneda järgneva kahe aasta jooksul sajasse ülikoolilinnakusse.

2021. aasta jaanuariks tegi ettevõte miljon paki kättetoimetamist, tõustes sellega konkurentide seas teisele kohale.

2021. aasta aprilliks tegi ettevõte 1,5 miljonit paki kättetoimetamist. Teenus on kättesaadav 15 USA osariikides 20 ülikoolilinnakutes, Tallinnas, Düsseldorfis, Hamburgis ja Bernis.

Aastal 2021 firmal on plaanis alustada tööd veel neljas ülikoolilinnakus ning värvata 100 töötajat.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Starship расширяется и набирает свыше 100 новых сотрудников dv.ee, 11.08.2021 (vaadatud 21.08.2021)
2. ↑  "Tuntud eestlased toovad robotid tänavale" Äripäev, 2. november 2015
3. ↑  "Eestlaste robot köidab maailmas tähelepanu" Äripäev, 2. november 2015
4. ↑  "Ahti Heinla roboti-idu kaasas kümneid miljoneid" Äripäev, 20. august 2019
5. ↑  Templeton, Brad (27.01.2021). "Starship Delivery Robots Complete One Million Deliveries To Become #2 Autonomous Transport Company". *Forbes*. Vaadatud 31.01.2021.
6. ↑  Starship Technologies (vaadatud 21.08.2021)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Starship Technologies** |

* Starship Technologies, veeb
* Starship Technologies, YouTube
* Starship Technologies, Facebook

Meedias
* Hans Lõugas: "Amazon tegi Starshipi pakirobotist pea üks-ühele klooni" Digigeenius, 24. jaanuar 2019
* Harry Tuul: "Karmid numbrid: robotkullerite tootja Starshipi põhiäri kukkus sisuliselt kokku" Digigeenius, 30. märts 2020
**Jota-** (sümbol **Y**) on suurim SI-prefiks mõõtühikute SI-süsteemis, mis tähistab 1024 ehk 1 000 000 000 000 000 000 000 000 kordset.

Sõna tuleneb vanakreekakeelsest sõnast ὀκτώ (októ), tähendades kaheksat, kuna ta on võrdne arvuga 10008.[*viide?*]

2011. aasta seisuga on jota- suurim ja viimane kinnitatud SI prefiks.

12 grammis süsinik-12 (1 moolis), on keskeltläbi 6,023×1023 aatomit ehk 0,6 jotta-aatomit.

1 jottabait on 280 ehk 1 208 925 819 614 629 174 706 176 baiti.

Kümnendeesliited

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| jokto- | zepto- | ato- | femto- | piko- | nano- | mikro- | milli- | senti- | detsi- | deka- | hekto- | kilo- | mega- | giga- | tera- | peta- | eksa- | zeta- | jota- |
| y | z | a | f | p | n | µ | m | c | d | da | h | k | M | G | T | P | E | Z | Y |
| 10−24 | 10−21 | 10−18 | 10−15 | 10−12 | 10−9 | 10−6 | 10−3 | 10−2 | 10−1 | 101 | 102 | 103 | 106 | 109 | 1012 | 1015 | 1018 | 1021 | 1024 |
William Sterndale Bennett (1861)
Sir **William Sterndale Bennett** (13. aprill 1816 Sheffield – 1. veebruar 1875 London) oli inglise dirigent ja helilooja.

Ta oli pärit muusikute perest; juba kaheksa-aastaselt laulis Cambridge'i poistekooris ning kümneaastaselt hakkas õppima viiulit ja klaverit. Järgnesid kompositsiooniõpingud William Crotchi ja Cipriani Potteri juures Londoni Muusikaakadeemias. Aastal 1833 tutvus ta Felix Mendelssohn Bartholdyga, kes sattus temast vaimustusse, ja aastal 1836 tutvus ta Robert Schumanniga, kellelt mõlemalt sai ta teadmisi juurde. 

Aastast 1843 oli Bennett Londoni Muusikaakadeemia pedagoog; esines pianistina. Aastal 1849 asutas ta Bachi ühingu, 1856–1866 oli dirigent. Aastatel 1866–1872 oli ta Londoni Muusikaakadeemia direktor. Aastast 1870 oli ta Oxfordi ülikooli audoktor.

Looming
-------

Sümfooniad, avamäng "Najaadid", "Metsa-nümfid", "Paarisina" Byroni järgi, "Paradiis ja Peri" 4 klaverikontserti, klaverisonaat "Orléansi neitsi", klaveritrio, oratooriumid "The woman of Samaria", kantaat "The May Queen", vokaaltsükleid.
Sakari Tuomioja 1941. aastal
**Sakari Severi Tuomioja** (29. august 1911 Tampere – 9. september 1964 Helsingi) oli Soome poliitik.

Sakari Tuomioja oli abielus Vappu Illike Tuomiojaga (neiuna Wuolijoki, kirjanik Hella Wuolijoki tütar). Neil on kaks last: tütar Tuuli ja poeg Erkki, kes oli aastatel 2000–2007 ning 2011–2015 Soome välisminister. Sakari Tuomioja isa Walto Wihtori Tuomioja oli rahvasaadik ja aastatel 1927–1931 ajalehe Helsingin Sanomat toimetaja.

Tuomioja oli Juho Kusti Paasikivi II valitsuses (17. november 1944 – 17. aprill 1945) riigivaraministeeriumi minister. Juho Kusti Paasikivi III valitsuses (17. aprill 1945 – 17. juuni 1945) oli ta riigivaraminister. Urho Kaleva Kekkoneni I valitsuses (17. märts 1950 – 17. jaanuar 1951) oli ta välisminister ning kaubandus- ja tööstusminister (17. jaanuar 1951 – 30. september 1951). Urho Kaleva Kekkoneni III valitsuses (20. september 1951 – 26. november 1952) oli Tuomioja välisminister. 17. novembrist 1953 kuni 5. maini 1954 oli ta Soome peaminister, lisaks aastatel 1945–1955 Soome Panga juht.

Aastatel 1955–1957 oli Tuomioja Soome suursaadik Londonis, aastatel 1957–1960 Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni peasekretär. Aastatel 1960–1964 oli ta Soome suursaadik Stockholmis, aastal 1963 lahendas Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretäri U Thanti käsutuses Küprose kriisi.

Tuomioja on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
**Harju Matkaklubi** (Harju MK) on matkajaid ühendav MTÜ, mis asutati 11. novembril 1971. aastal. Klubi kuulus Eesti Matkaföderatsiooni ja praegu Eesti Matkaliitu (alates selle moodustamisest 1989. aastal).

  
 
Klubi esimees valitakse. Esimehed on olnud Ole Ehelaid (kuni 1983. aastani), Enno Välk (1983–1986), Tõnis Puss (1986–2000). Praegu on matkaklubi esimees Jüri Kõiv.   

Sportlikku matkamist juhtisid aastaid meistersportlased Rein Sinisalu ja Jüri Muru. Harrastati kõiki matkaliike. Pärast Eesti taasiseseisvumist on käidud lisaks kodumaale matkamas paljudes Euroopa, Aasia, Aafrika ja Ameerika riikides. On saadud Eesti meistermatkaja ja Aasta matkategelase nimetusi. Viimastel aastatel on paljud klubi liikmed saanud matkatreeneri kutse. Näiteks Tõnis Puss on jalgrattamatka- ja Ülo Kangur mägimatkatreener.   

1995. aastast alates ehitatakse, märgistatakse ja hooldatakse Euroopa rannikuraja E9 lõike Harjumaal.   

Harju MK on olnud paljude matkaürituste pioneer, näiteks on Harju MK algatatud iga-aastane matkaüritus "Jõulud metsas" Maie Itse juhtimisel. Samuti on juba tavaks saanud paljudesse riikidesse viivad iga-aastased matkareisid koos sportlike matkadega. Populaarsed on ka Harju MK korraldatavad suvised õppepäevad Eesti looduses koos matkatehnika võistlustega. Harju Matkaklubi korraldab igal aastal matkajate õpet, mis algab reeglina novembris ja kestab maini. Täpsemalt vt. klubi või Ülo Kanguri veebis.  

* Harju MK matkajad päästetööde õppusel

Viited
------

1. ↑  Harju Matkaklubi, matk.ee
2. ↑  Harju Matkaklubi 1971–2001, 2001
3. ↑  Harju Matkaklubi 1971–2011, 2011

Kirjandus
---------

```
1. Harju Matkaklubi veeb matk.ee
2. Ülo Kanguri veeb 
3. Harju Matkaklubi, 1971–2001, 2001
4. Harju Matkaklubi, 1971-2011, 2011
5. 50 aastat Eesti mägimatkamist, Ülo Kangur, 2017

```
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib aastaajast; Vivaldi viiulikontserdi kohta vaata artiklit Talv (Vivaldi)* |

---

Pillapalu metsasiht talvel 2014
Paljudes maades seostatakse talve lume ja jääga. Jägala juga talvel
Talv Saaremaal, jaanuar 2009
Lumehanged Tartu Supilinnas, jaanuar 2011
Talv Kuopios, veebruar 2019
**Talv** on külm aastaaeg, mis on väljendunud eriti selgelt parasvöötmes, vähem lähistroopikas ja arktilistel aladel. Talvele on iseloomulikud madalad õhutemperatuurid ja sajab lund.

Igapäevaelus arvestatakse talvekuudeks põhjapoolkeral detsember, jaanuar ja veebruar; lõunapoolkeral juuni, juuli ja august. Talve algus on vastavalt 1. detsember või 1. juuni.

**Astronoomiline talv** algab talvisel pööripäeval põhjapoolkeral ja suvisel pööripäeval lõunapoolkeral.

**Meteoroloogiline talv** algab keskmise päeva õhutemperatuuri üleminekul alla –10 °C.

**Fenoloogiline talv** algab keskmise päeva õhutemperatuuri üleminekul alla 0 °C.

Vaata ka
--------

* Eeltalv
* Kevadtalv
* Kevad
* Suvi
* Sügis

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Talv** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Talv** |
| José Sá |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| FIFA konföderatsioonide karikas |
| **Pronks** | 2017 |  |
| Euroopa U21 meistrivõistlused |
| **Hõbe** | 2015 |  |

**José Pedro Malheiro de Sá** (sündinud 17. jaanuaril 1993 Bragas) on Portugali jalgpallur, kes mängib väravavahina Inglismaa Premier League'i klubis Wolverhampton Wanderers.

Ta alustas klubikarjääri Portugali klubis Marítimo. Aastatel 2012–2015 mängis ta põhiliselt klubi reservmeeskonnas Portugali esiliigas. Portugali kõrgliigas debüteeris ta 18. augustil 2013 mängus Lissaboni Benfica vastu. Marítimo põhimeeskonnas jäi ta põhiliselt varuväravavahirolli.

2016. aasta jaanuaris liitus ta Portugali suurklubiga FC Porto. Portos oli ta esimesel kahel hooajal Iker Casillase järel Porto varuväravavahiks. Enam sai ta mänguaega hooajal 2017–18, mil tuli Portoga ka Portugali meistriks.

2018. aasta augustis läks Sá Portost laenule Kreeka kõrgliiga klubisse Olympiakós, kellega sõlmis 2019. aasta mais püsiva lepingu. Hooaegadel 2019–20 ja 2020–21 tuli ta Olympiakósega Kreeka meistriks. Hooajal 2019–20 valiti Sá Kreeka kõrgliiga hooaja parimaks väravavahiks ja hooaja sümboolsesse koosseisu.

2021. aasta juulis siirdus ta kaheksa miljoni euro eest Wolverhampton Wanderersi, kellega sõlmis viieaastase lepingu.

2015. aastal võitis Sá Portugali kuni 21-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistrivõistlustel hõbemedali. Ta oli Portugali jalgpallikoondise varuväravavaht 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril, kuid Portugali koondises pole ta seni veel debüüti teinud.

Saavutused
----------

Porto
* Primeira Liga: 2017–18

Olympiakós
* Kreeka Super League: 2019–20, 2020–21
* Kreeka karikas: 2019–20

Viited
------

1. ↑  "Wolves confirm Sa signing". Wolverhampton Wanderers F.C. 15.7.2021. Vaadatud 8.4.2022
2. ↑   (vaadatud 8.4.2022)

| * v
* r
Portugali koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Patrício
* 2 Dalot
* 3 Pepe
* 4 Dias
* 5 Guerreiro
* 6 Palhinha
* 7 Ronaldo (c)
* 8 Fernandes
* 9 And. Silva
* 10 B. Silva
* 11 Félix
* 12 Sá
* 13 Danilo
* 14 William
* 15 Leão
* 16 Vitinha
* 17 J. Mário
* 18 Neves
* 19 Mendes
* 20 Cancelo
* 21 Horta
* 22 Costa
* 23 Nunes
* 24 Ant. Silva
* 25 Otávio
* 26 Ramos
* Treener: Santos

 | Portugal |
**Harju Pank** oli aastatel 1919–1925 Eestis tegutsenud pank. 

Hoone Harju tänav 9, Tallinn
Pangal oli üle Eesti mitu osakonda, näiteks Narvas (aastast 1920) ja Tartus (aastast 1921).

Harju Pank asutati 1919. aasta augustis Konstantin Pätsi, Georg Vesteli, Madis Jaaksoni, Konstantin Koniku ja endise siseministri August Peedi poolt. Harju Panga omanike hulgas oli ka Johan Laidoner. Harju Panga esimese juhatuse liikmed olid August Peet ning Eesti Vabrikantide Ühisuse üks organiseerijaid ja sekretär Konrad Mauritz

1919. aastast 1921. aasta sügiseni oli nõukogu esimees K. Päts, pärast teda Johan Laidoner ja Madis Jaakson.

28. aprillil 1925 teatas panga juhatus kriminaalpolitseile, et lihunike ühisuse esimees Heinrich Habicht on kolme katteta tšekiga pangast välja võtnud 2 280 000 Eesti marka. 

1925. aastal tunnistas Tallinna-Haapsalu rahukogu panga maksujõuetuks.

Kohtuprotsess
-------------

«... 1929. a. mõistis Tallinna-Haapsalu rahukogu Harju Panga tegevjuhid süüdi Nuhtlusseaduse § 362 ja 1154 (süüdistus võltsimises) alusel: Madis Jaaksoni, Gustav Linkvisti ja Alfred Gnadebergi ja mõisteti mitmeks aastaks vangiroodu. Tallinna-Haapsalu rahukogus oli kohtu all olid kuus kaebealust, endised Harju panga juhatuse liikmed: Madis Jaakson, Alfred Gnadeberg, Gustav Linquist, Harald Normak, Konrad Mauritz ja Aleksander Gomberg."

1930. aasta 22. detsembril Riigikohus tühistas süüdimõistmise § 362 ja 1154 järgi ning süüdistus selles asjas lõpetati. Kehtima jäi süüdistus panga raha omastamises. Rahukogu mõistis süüalused §§ 362 1154 järgi õigeks ja § 354 järgi määras 2 ½ aastaks vangiroodu. Pangaraamatute võltsimine ei leidnud tõestamist.

7. augustil 1934 otsustas majandusminister lõpetada panga likvideerimiskomisjoni tegevuse ja pani likvideerimistoimingute lõpetamise Pikalaenu Panga peale, seni oli likvideerimiskomisjon välja maksnud 63% nõudmistest.

Vaata ka
--------

* Harju Panga Kahjukannatajate Päästeühing

Viited
------

1. ↑  Pikalaenu Pank Tln1936k\_EE Harju 9 maja, EKI KNAB: Eesti - Eesti Keele Instituut
2. ↑  „Dansket" tegi Eesti riigi tippjuhtkond, Pekka Erelt, 17.10.2018
3. ↑  Teadaanne maksujõuetuks tunnistatud „Harju Panga" likwideerimise asjus. Riigi Teataja, nr. 122-123, 21 juuli 1925
4. 1 2 3  *Eesti Entsüklopeedia.* 3. köide: *Ferda–Jaanus.* Tartu: Loodus, 1934, lk 720.
5. ↑  Jaak Valge, Eesti Panga rahakraanide kallal, Tuna, 2002 nr 3, lk 6
6. ↑  See, kes Harju pangale viimase hoobi andis. Rahvaleht, 31. mai 1927, nr. 63, lk. 3.
7. ↑  Andres Adamson, Andres Adamson: mis juhtus tegelikult Harju Pangaga?, postimees.ee, 22. september 2017
8. ↑  Harju panga protsess. Päewaleht, nr. 306, 9 november 1928
9. ↑  Harju Panga tegelaste karistust kerqendati. Süüdistus raamatute võltsimises langes ara. Järva Teataja (1926-1944), nr. 150, 24 detsember 1930
10. ↑  Harju Panga likvideerimine lõpul. Vaba Maa, 7. august 1934, nr. 183, lk. 3.

Kirjandus
---------

* Andres Adamson, Andres Adamson: mis juhtus tegelikult Harju Pangaga?, postimees.ee, 22. september 2017
* Harju Panga telgitagused, Waba Maa, 9 november 1928, lk. 8-9

Välislingid
-----------

* „Harju Panga" Põhikiri, Riigi Teataja, nr. 57, 23 august 1919
Suitsutare Pühajõe ääres
**Talurahvas** on maapiirkonnas, tavaliselt talus elavate ja peamiselt põllumajandusest elatuvate inimeste sotsiaalne klass.

Talurahvas Eestis
-----------------

Talurahvas tekkis enne klassiühiskonda, juba siis, kui tekkisid paikne asustus ja algeline põlluharimine. Eestis toimus see I aastatuhandel eKr.

13. sajandi alguses olid talupojad maapiirkonnas ainus klass. Ühiskond koosnes valdavalt vabadest talupoegadest, kes elasid üksikperedena ja harisid nende pärilikus valduses olevaid põlispõlde. Ühiskonna heaks kandsid nad mitmesuguseid kohustusi, mida arvestati adramaa järgi.

Pärast muistse iseseisvuse kaotamist piirati järk-järgult Eesti talurahva õigusi ja vabadusi ning suurendati nende kohustusi maa- ja läänihärrade kasuks. 1424 kinnistati Valga maapäeva otsusega esimest korda adratalupojad mõisa külge. Liikumisvabaduse säilitasid üksnes maatud talupojad ja vabadikud, kes ostsid end feodaalsetest kohustistest vabaks raha või teenuste pakkumisega. Vabaduse säilitasid üksnes rannarootslased.

Pärisorjus süvenes veelgi Balti erikorra kindlustumisega. Talupojad muutusid mõisniku omandiks, mida näitas Roseni deklaratsioon. 18. sajandil suurenesid talurahva koormised.

19. sajandil kaotati pärisorjus ja algas talude päriseksostmine. 1917. aastaks kuulus talurahvale juba 42% põllumajandusmaast. Asutav Kogu võõrandas peamiselt baltisaksa aadlile kuulunud suurvalduse ja jagas maareformi käigus talurahvale, tekitades tugeva väikeomanike kihi.

1949. aastal sunniti küüditamistega ärahirmutatud talupojad kollektiviseerimise käigus riigimajanditesse (kolhoosidesse ja sovhoosidesse) ning muutus kolhoositalurahvaks.

Pärast Eesti taasiseseisvumist riigimajandid kas saadeti laiali või reorganiseeriti ja tekkinud on palju iseseisvaid talusid.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti entsüklopeedia, 12. kd. lk. 568
**Plahvatusohtlik aine** on aine, mis töötlemisel, kasutamisel, säilitamisel või teisaldamisel võib plahvatada. Plahvatusohtlike ainete ja ainete teatud segude puhul toimub plahvatus keemilise reaktsiooni tagajärjel, millega kaasneb ülikiire energia vabanemine, seega tegemist on keemilise plahvatusega. 

Plahvatusohtlike ainete hulka kuuluvad lõhkeained (nitroglütseriin), plahvatuslikult lagunevad ebapüsivad keemilised ühendid (peroksiidid), pürotehnilised segud (must püssirohi), kergesti süttivad gaasid (H2, CH4, CO, NH3, atsetüleen), vedelikud, mille aurud moodustavad õhuga segunedes plahvatava segu (atsetoon, benseen, dietüüleeter, bensiin), mitmesugused orgaanilised ja anorgaanilised tolmud (kivisöe-, puidu- teraviljatolm), peeneteralised pulbrid ja kiud.

Tavaliselt põhjustab tugevajõulise plahvatuse ahelreaktsioon (lagunemine, põlemine) süsteemi kogu massis, kusjuures esineb kogu massi ruumala järsk suurenemine suure hulga kuumade gaasiliste produktide tekke tulemusena. Difusioonlimiteeritud reaktsioonid ei ole plahvatuslikud.

Vaata ka
--------

* Plahvatus
* Keemiline plahvatus
**Joséphine Baker** (3. juuni 1906 Saint Louis – 12. aprill 1975 Pariis) oli USA-s sündinud Prantsuse tantsija, näitleja ja laulja. Ta sai tuntuks peamiselt varieteetantsija ja lauljana. Tema hüüdnimed olid **Must Veenus** (**Black Venus**), **Must Pärl** ja **Kreooli Jumalanna** (**Creole Goddess**).

Joséphine Baker. Carl van Vechteni foto aastast 1949
Aastast 1937 oli ta Prantsuse kodanik.

Elulugu
-------

Ta pere elas ühes toas Saint Louises, kuid tüdruk lahkus kodust 13-aastaselt. 

Bessie Smith andis talle esimese töökoha ja tüdrukust sai laulja isiklik teenijatüdruk. Nelja aasta pärast oli temast saanud koolitüdruk ja kui ta läks Pariisi, sai temast esimene mustanahaline esineja kabarees Folies Bergère. Seal sai temast nii laulja kui ka tantsija. Ta esines laval, kandes ainult banaanidest vööd, ja tantsis peegli tagaseina ees, mis oli uudne number isegi Folies Bergères.

Teises maailmasõjas toetas ta Prantsuse vastupanuliikumist. Ta pälvis pärast sõda autasud Médaille de la Résistance ja Croix de guerre ning Auleegioni ordeni rüütlikraadi.

2021. aasta novembris maeti ta esimese mustanahalise naisena ümber Pariisi Panteoni.

Viited
------

1. ↑  "Josephine Baker, music hall star and civil rights activist, enters Panthéon". The Guardian. 30.11.2021. Vaadatud 4.3.2022

Välislingid
-----------

* Joséphine Bakeri ametlik veebileht
**Starobin** on alev Valgevenes Minski oblastis Salihorski rajoonis. Alev on Starobini külanõukogu halduskeskuseks. Starobin asub Sluči jõe kaldal.

Starobinis on gümnaasium, muusikakool, kultuurimaja ja kaks raamatukogu. Alevis tegeletakse metsandusega ja töödeldakse puitu, tähtsaim tegevusala on aga turbabriketi valmistamine. Suurim vaatamisväärsus on õigeusu kirik 1859. aastast.

Starobinis on sündinud nõukogude näitleja Galina Makarova.

Ajalugu
-------

Asulat on esmamainitud XVI sajandil. Starobin oli toona osa Słucki vürstiriigist, mis kuulus Olelkowiczitele, seejärel aga Radziwillidele. 1654. aastal sai asula õiguse iga nädal turg avada, samuti võis seal neli korda aastas laata pidada. Alev sai Starobinist 1680. aastal, toona kuulus see Navahrudaki vojevoodkonda.

Poola jagamisel läks Starobin 1793. aastal Venemaa koosseisu. Seal kuulus Starobin Minski kubermangu. Alev läks koos ümbruskonna asulatega XIX sajandi alguses Wittgensteinide valdusse, hiljem aga Hohenlohedele. 1886. aastal oli alevis kaks õigeusu kirikut ja kaks poodi, üks tavaline ja kolm juutide kooli, õllevabrik.

1919. aastal hakkas Starobin kuuluma Valgevene NSV koosseisu.

Pilte
-----

* Juudi kalmistuJuudi kalmistu
* StarobinStarobin
* Starobini briketivabrikStarobini briketivabrik

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Starobin** |

* Alevi juutide ajalugu (*inglise keeles*)
* Starobin Valgevene fotoentsüklopeedias
Dahlaki saarte asendikaart
Dahlaki saarte satelliidipilt
**Dahlak** on Eritreale kuuluv saarestik Punases meres.

Saarte pindala on umbes 750 km2. Saared on madalad, kõrgus kuni 15 m. Mandrist eraldab neid Massawa väin.

Saarestik koosneb 2 suurest ja 124 väikesest saarest. Ainult 4 saart on alaliselt asustatud. Enamik inimesi elab suurimal, Dahlak Kebiri saarel.

Kohalikud elanikud räägivad dahliki keelt. See on lähedane tigre ja tigrinja keelele ning on ajalooliselt tigre murre, kuid on viimasest piisavalt palju lahknenud, et lugeda seda iseseisvaks keeleks. Dahliki keele rääkijaid on 2500–3000.

Dahlaki elustik on väga liigirikas nii mereloomade kui merelindude poolest ja see meelitab kohale palju turiste. Turistid pääsevad saarestikule paadiga Massawast, mis asub teisel pool saarestikku mandrist eraldavat väina.

Juba Rooma riigi ajast on tuntud Dahlaki pärlid ja tänapäevani toodavad Dahlaki pärlikasvandused suurel hulgal pärle.

Oletatakse, et saarestiku nimi tuleb araabiakeelsest sõnast "dah'ala", mis tähendab 'põrguväravad'.

Dahlaki elanikud olid esimesed aafriklased, kes pöördusid islamisse. Seda kinnitavad saarelt leitud hauakivid. 7. sajandi alguses tekkis saarestikus sõltumatu moslemi riik, mille hiljem vallutas Jeemen. Vaheldumisi valitsesid saart Medri-Bahri kuningriik ehk Meremaa ja Etioopia, kuni 1517. aastal vallutas selle Osmanite riik. Türklased arvasid Dahlaki Habeshi provintsi, mille keskuseks oli tänapäeva Sudaani sadamalinn Sawakin.

Kui Eritrea sai 1890. aastal Itaalia kolooniaks, läks ka Dahlak Itaaliale. Siiski ei tarvitanud itaallased saari millekski muuks kui saarestiku suuruselt teisel, Nokra saarel oleva vangla jaoks, mida valvasid Itaalia koloniaalväed.

Pärast Teist maailmasõda läks Eritrea ja ühtlasi Dahlak Etioopiale. Etioopia võttis sotsialistliku arengusuuna ja 1970. aastatel loodi Nokra saarele sõpruse märgina Nõukogude mereväebaas.

Etioopia ja Nõukogude Liit lagunesid umbes korraga. Aastal 1990 kaotas Etioopia kontrolli Dahlaki ja 1991 ülejäänud Eritrea üle. Samal aastal suleti mereväebaas. 1993. aastal tunnistati üldiselt Eritrea iseseisvust ja Dahlak sai Eritrea osaks.

Viited
------

1. 1 2  Dahalik: Mysterious Tongue of the Dahlak Islands (inglise keeles). Vaadatud 1. oktoobril 2009.
**"Tuulevaikus"** on 1970. aastal valminud Tallinnfilmi mängufilm. Filmi stsenaarium põhineb Einar Maasiku romaanil "Tuisu Taavi seitse päeva". Film on mustvalge.

Sisu
----

Järve ääres asuvas kalurikolhoosis on sunnitud tööpaus – valitseb tuulevaikus, paadimootorite kasutamise on aga kalakaitseinspektor kalamaimude kaitseks keelanud. Kalakaitseinspektor Olevi ja kalurite suhted on pingelised. Noor kalur Tuisu Taavi on muidu kõva töörügaja, aga ta ei oska tööta endaga midagi peale hakata. Ta kihutab mootorrattaga küla vahel ringi. Kord teeb ta kaassõitjaks võetud Ritiga väikese avarii. Küla peal hakkavad levima jutud, et Taavist on saanud joodik ja seelikukütt. Riti on aga juba suhtes brigadir Ennuga. Tegelikult meeldib Taavile hoopis naabruses elav medõde Leili, kuid Taavi ei ole julgenud talle läheneda. Ootamatult puhkeb naabertalus tulekahju, Taavi päästab Leili ja ta väikese venna. Taavi räägib neiule oma tunnetest ja saab teada, et Leilile on sümpaatne Olev. See aga ei mahu kuidagi Taavi hinge.

Varia
-----

Filmi vaatas Eesti kinodes peaaegu 170 000 inimest ja kogu Nõukogude Liidus rohkem kui 5 miljonit inimest.

Osatäitjad
----------

* Lembit Ulfsak – Tuisu Taavi
* Malle Pärn – Saare Leili
* Jüri Niin – Juss
* Aime Veskimäe – Riti
* Marge Visnap-Nöps – Mare
* Evald Hermaküla – brigadir
* Heino Mandri – kolhoosi esimees
* Astrid Lepa – Taavi ema
* Helend Peep – Tuisu Sass
* Raivo Trass – Olev
* Jüri Järvet – Saare Sander
* Mauri Raus – autojuht Alfred
* Ants Jõgi – taat
* Jan Roosaar – Leili vend
* Anders Vrager – Leili teine vend
* Voldemar Paavel – kolhoosnik
* Sophie Sooäär – Saare Maria
* Karl Kalkun – Eesmaa
* Endel Simmermann – Alasoo
* Aleksander Niitoja – mees heinaveol
* Elmar Salulaht – invaliid
* Laine Mesikäpp – I kolhoosnik
* Salme Reek – II kolhoosnik
* Leida Rammo – III kolhoosnik

Viited
------

1. ↑  Eero Epner. Lembit Ulfsak. Tallinn, 2022, Lk. 136
**Dagmar Kutsar** (sündinud 15. detsembril 1951 Otepääl) on eesti sotsioloog, Tartu Ülikooli sotsiaalpoliitika dotsent.

Haridus
-------

Ta on õppinud Otepää Keskkoolis, 1975 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli psühholoogia erialal ja 1984 aspirantuuri sotsiaalpsühholoogias. Filosoofiadoktori kraadi kaitses 1995 Tartu Ülikoolis väitekirjaga "Transformation in Estonia as reflected in families: insight into social stress and poverty."

Teadustöö
---------

Tema peamisteks uurimisteemadeks on sotsiaalne heaolu (vaesus, sotsiaalne tõrjutus, sotsiaalne stress) ning perekonna- ja lapsepõlveuuringud (laste õiguste ja subjektiivse heaolu eri aspektid: laste kogemused erinevates keskkondades nagu koolis, perekonnas, vabal ajal). Ta on ülemaailmse laste subjektiivse heaolu uurimuse Children's Worlds Eesti koordinaator.

Tunnustus
---------

* 2011 Tartu Ülikooli aumärk
* 2011 Tartu Ülikooli medal
* 2022 teenetemärk "100 semestrit Tartu Ülikoolis"

Publikatsioone
--------------

Kutsar, Dagmar ja Raid, Kadri (toim) (2019). *Laste subjektiivne heaolu kohalikus ja rahvusvahelises vaates*. Tallinn: Statistikaamet.

Kutsar, Dagmar ja Kuronen, Marjo (toim) (2015). *Local welfare policy making in European cities*. Springer.

Kutsar, Dagmar (toim) (2013). *Laste heaolu. Child wellbeing*. Tallinn: Eesti Statistikaamet.

Kasearu, Kairi ja Dagmar Kutsar (2011). "Patterns behind unmarried cohabitation trends in Europe." *European Societies* 13.2: lk 307-325.

Kutsar, Dagmar ja Avo Trumm (1993). "Poverty among households in Estonia." *Scandinavian Journal of Social Welfare* 2(3): lk 128-141.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. märts 2018. Vaadatud 3. jaanuaril 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑
3. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 8.12.2022.
4. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 5.12.2022.
5. ↑  "Teenetemärgi "100 semestrit Tartu Ülikoolis" kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 9.12.2022.

Välislingid
-----------

Dagmar Kutsar Eesti Teadusinfosüsteemis.
**Taluperenaine** ***:** kodumajanduse ja kodukultuuri ajakiri*, oli kodumajanduse ja kodukultuuri ajakiri, mida andis aastatel 1927–1940 Tartus välja Akadeemiline Põllumajanduslik Selts. Ajakirja üheks initsiaatoriks oli Peeter Kõpp, kes Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi 19. jaanuari 1927. a juhatuse koosolekul teeb ettepaneku maanaiste kutseajakirja loomiseks. Otsus kinnitatakse seltsi üldkoosolekul 26. jaanuaril. 

Ajakiri oli Eesti Maanaiste Keskseltsi ja maanaisteseltside häälekandja, peatoimetaja oli agronoom Liis Martinson-Käbin ja vastutav toimetaja Veera Kõpp. Ajakiri imus korra kuus ja maksis 40 senti.

Ajakiri jagunes sisult kuude põhiossa, millest üks oli kokandus, lauakatmine ja toiduainete alalhoid. Toiduretsepte pakuti lugejale igas numbris ja väga erinevale maitsele. Igakuine söögisedel võttis arvesse eelkõige aastaajast tulenevad võimalused. Kõrge tasemega artiklid olid kirjutanud oma ala asjatundjad. Toimetuses töötasid Alma Martin (kodumajanduse ja -kultuuri toimetaja), Hilda Ottenson (toiduainete säilitamise ja konserveerimise osa toimetaja), Marta Põld-Riives (kodumajanduse, toitlustuse ja köögiviljanduse osa toimetaja), Ebba Saral (kudumisosa toimetaja), Helmi Treilman (käsitööosa toimetaja). Toimkonnas töötasid Olga Madisson, Alma Martin, Hilda Ottenson, Marta Põld-Riives, Ella Treffner ja Salme Ungerson. Taluperenaisest kujunes kõige suurema tiraažiga (tellijaid üle 30 000) ajakiri tolleaegses Eestis.

1930. aastast ilmus Taluperenaise lisana Laste Maailm, mille tegevtoimetaja oli Ella Treffner.

1940. aasta sügisel muutub ajakirja nimi Maanaiseks.

Viited
------

1. ↑  **Akadeemiline Põllumajanduse Selts 95 : 1920-2015 / toimetajad: Ell Vahtramäe, Alo Tänavots, Marko Kass ; kaanekujundus Alo Tänavots Tartu : Akadeemiline Põllumajanduse Selts, 2016 248 lk**
2. ↑  "Taluperenaine, 1931 jaanuar". *Digar*.
**Dagmar Normet** (kuni 10.06.1940 **Dagmar-Sarlia Rubinstein**; aastatel 1940–1945 **Dagmar Randa**; 13. veebruar 1921 Tallinn – 16. oktoober 2008) oli eesti kirjanik ja tõlkija.

Elukäik
-------

Ta õppis Tallinna 23. Algkoolis, Saksa Tütarlastegümnaasiumis ning Anna Tõrvand-Tellmanni Inglise Kolledžis. Ta alustas 1940. aastal õpinguid Tartu Ülikooli Kehalise Kasvatuse Instituudis, kuid alanud Nõukogude–Saksa sõja tõttu jäid õpingud pooleli. Herbert Niileri soovitusel evakueerus ta NSV Liidu tagalasse. Venemaal viibides õppis Uljanovski Pedagoogilises Instituudis vene keelt ja kirjandust, hiljem Moskvas Kehakultuuri Keskinstituudis. 1945. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli kehalise kasvatuse õpetajana. 

Dagmar Normet töötas muu hulgas võimlemise, rahvatantsu ja kehalise kasvatuse õpetajana. Alates 1956. aastast oli vabakutseline kirjanik.

Looming
-------

Ta on kirjutanud hulga lastenäidendeid, kuuldemänge, operetilibretosid ja telelavastuste tekste. Tema teoseid on tõlgitud mitmesse keelde.

### Raamatud

* "Maalesõit" (1948)
* "Me ehitame maja" (1957)
* "Vöödiline hobune" (näidend; Draamateatris 1968)
* "Lo Tui" (monograafia; 1973)
* "Delfiinia" (1975)
* "Suur saladus" (kuuldemäng; 1977)
* "Une-Mati, Päris-Mati ja Tups" (1979)
* "Kümme ust" (1985)
* "Une-Mati Rannakülas" (1986)
* "Ernst Idla – võlur Tallinnast" (koostaja; 1991)
* "Naeratuste vikerkaar" (1992)
* "Lõvi ja lohe" (1993)
* "Avanevad uksed" (2001)
* "... ainult võti taskus" (2004)

### Filmistsenaariumid

* "Vallatud kurvid" ja "Ohtlikud kurvid" (koos Sándor Sterniga).

### Tõlkeid

* Mira Lobe "Vanaema õunapuu otsas" (1973)
* Mira Lobe "Hiir kipub välja" (1984)
* Christine Nöstlinger "Vahetuslaps" (1990)

Tunnustus
---------

* 2007 Valgetähe V klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema lell oli kuulus Moskva kunstikoguja Jakov Rubinstein.

Aastatel 1945–1960 oli Dagmar Normet abielus helilooja Leo Normetiga. Neil sündis 1946 poeg Ingo Normet ja 1953 tütar Haldi Normet.

Viited
------

1. ↑  Kalev Kesküla. "Eesti ühiskond oli ikka väga avatud...". Eesti Ekspress, 4. juuni 2002
2. ↑  Dagmar Normet. "Avanevad uksed. ... ainult võti taskus". (Tallinn: Eesti Päevaleht, 2010), lk 406

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Dagmar Normet** |

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Biograafia ESBL-is
* Eesti Kirjanike Liidu järelehüüe, Postimees 17. oktoober 2008