recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Johan Nordahl Brun Grieg
**Johan Nordahl Brun Grieg** (tuntud ka **Nordahl Grieg**; (11. november 1902 Bergen – 2. detsember 1943) oli norra kirjanik ja ajakirjanik. 

Ta kirjutas nii proosat, luulet kui ka näidendeid. 

Kirjanikudebüüdi tegi ta 1922. aastal teosega "Omkring Kap det gode Haab".

Griegi kirjutised olid fašismivastased ja kommunismi pooldavad.

Kui Saksamaa ründas Norrat 1940. aastal, põgenes Grieg Inglismaale. Ta reisis sinna sama laevaga, kus oli ka Norra kuninglik perekond. 

Inglismaal läbis ta ohvitserikursused ja sai kapteni auastme. Tal lubati minna kaasa inglise pommituslennukil Berliini pommitama, kuid tagasiteel sai lennuk tabamuse ning kukkus alla. 

Tema järjepidev natsionaalsotsialismivastane kriitika Norra vallutamise suhtes tegi temast rahvuskangelase.

Tema mälestussammas, mis on loodud Roar Bjorgi poolt, asub Bergeni teatri idaküljel.

Looming
-------

### Romaanid

* "Laev läheb edasi" (1924)
* "Nooreks peab maailm veel saama" (1938)

Näidend
-------

* "Lüüasaamine" (1936)

Luulekogud
----------

* "Norra meie südameis" (1929)
* "Vabadus" (1945 postuumselt)
Wesley Fofana 2022. aastal Leicester City särgis
**Wesley Tidjan Fofana** (sündinud 17. detsembril 2000 Marseilles) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib Inglismaa Premier League'i klubis Chelsea.

2015. aastal liitus ta Prantsusmaa klubiga Saint-Étienne, kellega sõlmis esimese profilepingu 2018. aastal. Prantsusmaa kõrgliigas debüteeris ta 2019. aasta mais.

2020. aasta oktoobris sõlmis ta viieaastase lepingu Leicester Cityga. Üleminekusumma oli umbes 36,5 miljonit naesterlingit. 2021. aasta mais pälvis Fofana Leicester City hooaja parima noormängija auhinna. Esimese värava lõi ta Leicester City meeskonnas UEFA Euroopa Konverentsiliiga kaheksandikfinaali korduskohtumises 17. märtsil 2022 Prantsusmaa klubi Rennesi Stade'i vastu. 31. augustil 2022 liitus Fofana Londoni klubiga Chelsea.

Fofana on moslem.

Saavutused
----------

Leicester City
* FA Cup: 2020–21

Viited
------

1. ↑  "Wesley Fofana: Leicester sign French defender from Saint-Etienne on five-year contract". BBC Sport. 2.10.2020. Vaadatud 14.4.2022
2. ↑  "Leicester agree £36.5m deal to sign Wesley Fofana from St Etienne". The Guardian. 29.9.2020. Vaadatud 14.4.2022
3. ↑  "Tielemans Scoops Player Of The Season Double". Leicester City F.C. 21.5.2021. Vaadatud 14.4.2022
4. ↑  "Wesley Fofana marks Leicester comeback with decisive goal at Rennes". The Guardian. 17.3.2022. Vaadatud 14.4.2022
5. ↑  "Brendan Rodgers to protect 'remarkable' Wesley Fofana during Ramadan". Leicestershire Live. 23.4.2021. Vaadatud 14.4.2022
**Piibe mõisa kalmistu** on kalmistu Koeru kihelkonnas Järvamaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Piibe külas Väike-Maarja vallas Lääne-Viru maakonnas. 

Kalmistu rajasid Piibe mõisa tollased omanikud Baerid arvatavasti 1776. aastal, kui veebruaris 1776 suri Heinrich Johann von Baer. Kalmistu jääb kunagisest mõisasüdamest umbes ühe kilomeetri kaugusele lääne-edelasse.

Kalmistu on praegu jäetud maha ja on rüüstatud, säilinud on hauatähiste üksikuid osi. Kalmistule maetud inimeste arv ei ole teada; võimalik, et sinna ongi maetud ainult üks lahkunu.

Kalmistule maetuid
------------------

* 1776 - Heinrich Johann von Baer (1723–1776), Karl Ernst von Baeri vanaisa

Kirjandus
---------

* Helmut Joonuks. "Põltsamaa jõgi". Eesti Raamat. Tallinn 1971. Lk 34

Välislingid
-----------

* Pärandkultuuri objekt: "Toodamägi" (660:HAU:002) Eesti looduse infosüsteemis
* Ketlin Sirge. Eesti mõisakalmistud. // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013
Ülikooli administratiivhoone
**Macau ülikool** (portugali keeles *Universidade de Macau*, inglise keeles *University of Macau* lühend **UM**; hiina keeles 澳門大學) on ülikool Hiinas Macaus.

Ülikool asutati 1981. aastal. Ülikoolis õpib üle 10 700 üliõpilase.

Alates 2018. on ülikooli rektor Yonghua Song. Tartu Ülikool on maailma 1% viidatuimate ülikoolide ja teadusasutuste hulgas 10 teadusvaldkonnas.

Macau Ülikoolil on kahepoolsed koostöökokkulepped ligi 250 eri ülikooliga.

Struktuur
---------

Kunsti- ja humanitaarteaduskond

Äriteaduskond

Haridusteaduskond

Terviseteaduskond

Õigusteaduskond

Loodus- ja tehnoloogiateaduskond

Sotsiaalteaduskond

Autasude kolledž

Humanitaar- ja sotsiaalteaduste täiendõppe instituut

Rakendusfüüsika ja materjalitehnika instituut

Hiina meditsiiniteaduste instituut

Koostööinnovatsiooni instituut

Mikroelektroonika instituut

Macau uuringute keskus

Aasia ja Vaikse ookeani piirkonna majandus- ja juhtimisakadeemia

Hiina meditsiini riiklik kvaliteediuuringute labor

Riiklik analoog- ja segasignaalide võtmelabor Väga ulatuslik integreerimine

Targa linna asjade interneti riiklik labor

Välislingid
-----------

* Macau ülikool – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht
Matteo I Visconti
**Matteo I Visconti** (ka **Matteo Il Magno** ehk Matteo Suur) (15. august 1250 Invorio – 24. juuni 1322 Milano) oli Milano valitseja aastatel 1291–1302 ja uuesti pärast Della Torrede poolt peale surutud eksiili 1311–1322. 

Valituna 1287 oma vanaonu Ottone Visconti abiga nn rahvakapteniks (*Capitano del Popolo*), õnnestus Matteol esialgne pooleaastane ametiaeg venitada tänu korduvale tagasivalimisele viieks aastaks – kuni aastani 1302.

Ettenägeliku ja osava poliitikuna ning keiser Heinrich VII abiga seadustas Matteo Viscontide võimu Lombardia linnade üle. Keiser andis talle ka keiserliku vikaari ja *Signore di Milano* (1313–1322) tiitli. 

Sooviga saada väärilist aadliseisust oma suguvõsale, mis oli vana ja auväärne, kuid omas vaid vikondi tiitlit (millest tuleneb ka Viscontide nimi), korraldas Matteo Visconti oma poja Galeazzo abielu Beatrice d'Estega ning pani ka tütred mehele tolleaegsetele tähtsatele ja võimukatele poliitikutele. 

Matteo I Visconti valitsemisaeg oli Milano jaoks õitsenguperiood, mil leidis aset kaubanduslik ekspansioon Piacenza, Bergamo, Como, Cremona, Alessandria, Tortona, Pavia, Vercelli ja Novarra suunas.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Ottone Visconti** | **Milano valitseja**1287(1294)–1302 1311–1322 | Järgnev**Galeazzo I Visconti** |
Matt Grimes (2016)
**Matthew Jacob Grimes** (sündinud 15. juulil 1995 Exeteris) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa esiliiga klubis Swansea City.

Ta on mänginud Inglismaa jalgpalli kõigil neljal astmel. Ta alustas klubikarjääri kodulinnas Exeter Citys. Hooajal 2013–14 tegi ta klubi põhimeeskonnas debüüdi League Twos. 2014. aastal valiti ta Exeter City klubi aasta mängijaks ja hooajal 2014–15 League Two hooaja sümboolsesse koosseisu.

2015. aasta jaanuaris liitus ta Inglismaa kõrgliigas mängiva Swansea Cityga. Üleminekusumma oli umbes 1,75 miljonit naelsterlingit. See oli Exeter City läbi aegade suurim müük. Kahel esimesel hooajal sai ta Swansea Citys väga vähe mänguaega. Hooaja 2015–16 teisel poolel mängis ta laenul esiliiga klubis Blackburn Rovers, hooajal 2016–17 esiliigas Leeds Unitedis ja hooajal 2017–18 League One'i klubis Northampton Town. Hooajal 2018–19 naasis ta Swansea City juurde. 2019. aastal valiti ta Swansea City aasta mängijaks.

Viited
------

1. ↑  "Matt Grimes: Swansea City sign midfielder from Exeter City". BBC Sport. 21.1.2015. Vaadatud 24.3.2019
**Eesti Rahva Muuseumi sanitaar-topograafiline arhiiv** on osa Eesti Rahva Muuseumi käsikirjade arhiivist.

Arhiivi ainese moodustavad aastail 1922–1927 professor Aleksander Rammuli juhtimisel kogutud andmed, 340 käsikirjalist vihku 10 304 leheküljega. Uuringu eesmärk oli välja selgitada, millistes tervishoidlikes oludes elas eesti rahvas, millised nakkushaigused olid levinud ja mida tehti nende vältimiseks. Kogutud andmete põhjal anti aastail 1928–1938 välja maakondade tervishoiulised kirjeldused.

Andmestik sisaldab üksikasju, mida peetakse etnoloogilise materjali kogumisel (mitte ainult Eestis) liiga madalaks ja tähelepanu mitte väärivaks või mida tavaliselt varjatakse. Arhiivi andmestik lükkab ümber levinud müüdi eesti talupoegade erilisest puhtusearmastusest. Tihti puudusid saunad ja väljakäigukohad (viimased olid ehitatud Saksa okupatsioonivõimude käsul 1918. aastal ja seda korraldust kui pealesunnitut üritati igati saboteerida), nägu pesti pühapäeva hommikuti, hambaid ei pestud enamasti üldse, eluruume ei koristatud, need haisesid loomade virtsast, majades leidus rohkelt parasiite, õhk oli lämmatavalt kuum ja niiske. 

Eluruumid olid väga madalad ja pimedad, kõikvõimalikku koli täis kuhjatud. Isegi uutes eluruumides olid üles riputatud värskelt nülitud nahad, kuna nii oli lihtsalt kogu aeg olnud. Isegi pärast korstende ehitamist lasti esimene suits ikka sisse, kuna muidu poleks toad soojaks läinud. Põrandaid ei pestud, sest siis oleksid raske vaevaga käsitsi lõigatud põrandalauad mädanema läinud. Mõtted kodukaunistamisest, puhtusest ja ilust olid võõrad nii talumeestele kui ka paljudele haritlastele.

Tihti oligi rehielamu algelistes oludes võimatu puhtust pidada, kuid suure osa ebahügieenilistest tingimustest põhjustas ainult talupoeglik kavalus ja harjumus.

Steriilset puhtust on kogu maailmas olnud võimalik pidada ja enesestmõistetavaks lugeda ainult väga hiljutisest ajast ja peamiselt tsiviliseeritud maades. Näiteks Rootsis olid talumajad 19. sajandi algupoolel väga mustad, neid koristati jõulude ja jaanipäeva ajal; talupoja käsi pidi olema nii must, et kui sinna panna seeme, läheks see kasvama.

Kirjandus
---------

* Heiki Pärdi. "Loomulike vajaduste" rahuldamise viisid Eestis 20. sajandi algupoolel. Eesti Rahva Muuseumi Aastaraamat XLVI, Tartu, 2002, lk. 51–79.
* Saaremaa tervishoiuline kirjeldus. Tartu, 1928.
* Läänemaa tervishoiuline kirjeldus. Tartu, 1929.
* Pärnumaa tervishoiuline kirjeldus. Tartu, 1930.
* Virumaa tervishoiuline kirjeldus. Tartu, 1931.
* Võrumaa tervishoiuline kirjeldus. Tartu, 1932.
* Valgamaa tervishoiuline kirjeldus. Tartu, 1933.
* Viljandimaa tervishoiuline kirjeldus. Tartu, 1933.
* Järvamaa tervishoiuline kirjeldus. Tartu, 1934.
* Petserimaa tervishoiuline kirjeldus. Tartu, 1935.
* Harjumaa tervishoiuline kirjeldus. Tartu, 1937.
* Tartumaa tervishoiuline kirjeldus. Tartu, 1938.

Välislingid
-----------

* Heiki Pärdi Kasimata talupojad ja kabedad intelligendid Tuna, 2002, nr 4, lk 103–117
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Euroopa meistrivõistlused |
| **Kuld** | 2021 |  |
| Juunioride maailmameistrivõistlused |
| **Pronks** | 2017 |  |

**Matteo Pessina** (sündinud 21. aprillil 1997 Monzas) on Itaalia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis AC Monza ja Itaalia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Monza, mille meeskonnas debüteeris ta hooajal 2014–15 Itaalia tugevuselt kolmandas liigas.

2015. aastal sõlmis ta lepingu AC Milaniga, kuid jätkas laenul mängimist Itaalia tugevuselt kolmanda liiga klubides.

2017. aasta juulis sõlmis ta lepingu Atalantaga. Hooajal 2017–2018 oli ta Atalantast laenul Itaalia esiliiga klubis Spezia ja 2019–20 Itaalia kõrgliiga klubis Verona Hellas. Atalanta meeskonnas debüteeris ta Itaalia kõrgliigas hooajal 2018–19, kuid klubi põhimeeskonda murdis ta hooajal 2020–21.

2017. aastal võitis Pessina Itaalia kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali. Itaalia jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 11. novembril 2020 sõprusmängus Eesti vastu. Koondisekarjääri kaks esimesest väravat lõi ta 28. mail 2021 sõprusmängus San Marino vastu.

2021. aastal tuli Pessina Itaalia koondisega Euroopa meistriks. 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel lõi ta kaks väravat: 20. juunil viimases alagrupimängus Walesi vastu ja 26. juunil kaheksandikfinaalis Austria vastu.

| * v
* r
Itaalia koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Sirigu
* 2 Di Lorenzo
* 3 Chiellini (c)
* 4 Spinazzola
* 5 Locatelli
* 6 Verratti
* 7 Castrovilli
* 8 Jorginho
* 9 Belotti
* 10 Insigne
* 11 Berardi
* 12 Pessina
* 13 Palmieri
* 14 Chiesa
* 15 Acerbi
* 16 Cristante
* 17 Immobile
* 18 Barella
* 19 Bonucci
* 20 Bernardeschi
* 21 Donnarumma
* 22 Raspadori
* 23 Bastoni
* 24 Florenzi
* 25 Tolói
* 26 Meret
* Treener: Mancini

 | Itaalia |
*City* vaade 2020. aastal: 20 Fenchurch Street, 22 Bishopgate, Leadenhall Building, The Scalpel, 30 St Mary Axe ja Heron Tower

**City of London** on Londoni linnaosa ja tseremoniaalkrahvkond, mis hõlmab Londoni ajaloolise kesklinna, mille piires oli London linna rajamisest alates kuni keskajani. Tänapäeval moodustab see väikese osa Londonist. See on Westminsteri kõrval üks kahest Londoni linnaosast, millel on city staatus.

Linnaosa kõnekeelsed nimed on **the City** ja pindala järgi (1,12 ruutmiili) **The Square Mile**.

City of London on Suurbritannia äri- ja finantskeskus. Kuigi linnaosas elab vaid ligikaudu 7000 inimest käib seal tööl umbes 300 000 inimest.

Omavalitsuse valitsus on City of London Corporation, mida juhib Londoni ülemlinnapea, kelleks on alates 2018. aasta 9. novembrist Peter Estlin.

Citys on mitmete suurfirmade peakorterid, näiteks Aviva, BT Group, Lloyds Banking Group, Old Mutual, Prudential, Standard Chartered ja Unilever.

Vaata ka
--------

Londoni südalinn ja Saint Pauli katedraal
Londoni südalinna vaade sillalt Hungerford Bridge
* 30 St Mary Axe

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* City of London – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
*
Atoni kujutis päikesekettana Tutanhamoni kuldse trooni seljatoel. Kairo muuseumi eksponaat hauakambrist KV62
**Aton**, 'päikeseketas', on tuntud päikesejumalus Keskmise Riigi ajast, Atumi ja Ra ilmumisvorm. Aton oli algselt päikeseketas, üks päikesejumala ilmumiskujudest. Tõenäoliselt sai ta päikesejumalaks Amenhotep III ajal. Amenhotep IV (Ehnatoni) valitsemise ajal tõsteti Aton ainujumala seisusse ning seniste peajumalate, eriti Amoni, kultus keelati. Atoni loomuse määras loov, kõikehõlmav vägi ning isa ja poja vahekord Ehnatoni suhtes. Erinevalt teistest Egiptuse jumalatest ei kujutatud Atonit antropomorfsena. Atonit kujutati päikesekettana, millest kiirgavad välja kiired, mille otstes on peopesad. Selle jumala üks kuulsamaid kujutisi on Tutanhamoni kuldse trooni seljatoel.

Hiljem, Uue Riigi ajal olid Atum ja Ra samastatud ning neid hakati austama ühe ja sama jumalana Atum-Ra’na, nad ühendati  päikesejumaluseks ja nendest sai 'loojuv õhtupäike'. Mõlema jumalaga seostati päikest – Ra oli päikesejumal ning Aton oli üks päikesejumala ilmumiskujudest. Samuti oli nende sümboolika seotud päikesega – Atonil oli päikeseketas, millest kiirgasid välja kiired ning Ra'd kujutati samuti päikesekettana. 

Kui Ehnaton Uue Riigi ajal võimule sai, kehtestas ta 1350 eKr (esimest korda ajaloos) monoteismi. Ainsaks jumalaks sai Aton, mis tuletati Atum´ist. Peamiseks kultuskohaks sai Amarna.

Vaata ka
--------

* Suur hümn Atonile
* Atum
* Ra (Re)
Frauke Petry (2015)
**Frauke Petry** (neiupõlvenimi **Frauke Marquardt**; sündinud 1. juunil 1975 Dresdenis) on saksa keemik, ettevõtja ja poliitik. Olnud erakonna Alternatiiv Saksamaale kaasesimees.

Ta õppis keemiat Readingi Ülikoolis aastatel 1995–1998 ja 1998–2000 Göttingeni Ülikoolis. Doktorikraadi keemia alal sai ta 2004. aastal. Kuni 2007. aastani oli ta Göttingeni Ülikoolis järeldoktor.

2007. aastal asutas ta Leipzigis oma ettevõtte PURinvent. 

Alates erakonna Alternatiiv Saksamaale loomisest 2013. aasta veebruaris oli ta selle aseesimees. Partei esimesel kongressil 14. aprillil 2013 valiti ta üheks kolmest kaasesimehest (koos Bernd Lucke ja Konrad Adamiga). Alates 4. juulist 2015 kuni 29. septembrini 2017 oli ta Jörg Meutheni kõrval teine kaasesimees.

2017. aasta septembri lõpus astus ta erakonnast Alternatiiv Saksamaale välja.

Viited
------

1. ↑  Federal Republic of Germany :Ministries, political parties, etc. rulers.org
2. ↑  Bisherige Parteichefin Frauke Petry tritt aus der AfD aus[*alaline kõdulink*] Berliner Zeitung, 29. september 2017
Graham Carey (2019)
**Graham Carey** (sündinud 20. mail 1989 Blanchardstownis) on Iirimaa jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Bulgaaria kõrgliiga klubis Sofia CSKA.

2005. aastal liitus ta Šotimaa klubi Celticu noorteakadeemiaga. Klubi põhimeeskonnas pääses ta väljakule vaid ühes UEFA Euroopa Liiga kohtumises 2009. aasta detsembris. Celticust oli ta 2009. aastal laenul Iirimaa kõrgliiga klubis Bohemians, hooaja 2009–10 teises pooles Šotimaa kõrgliiga klubis St Mirren ning hooajal 2010–11 Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Huddersfield Town.

Aastatel 2011–2013 mängis ta taas St Mirrenis, 2013–2015 Šotimaa kõrgliiga klubis Ross County ja 2015–2019 Inglismaa klubis Plymouth Argyle. Hooajal 2015–16 valiti Carey Plymouth Argyle'is mängides fännide poolt Inglismaa League Two hooaja parimaks mängijaks ja hooajal 2016–17 liiga sümboolsesse koosseisu. Carey valiti Plymouth Argyle'i aasta parimaks mängijaks 2016 ja 2018.

2019. aasta juunis sõlmis ta lepingu Sofia CSKA-ga.

Aastatel 2009–2010 mängis Carey kuuel korral Iirimaa kuni 21-aastaste koondises.

Saavutused
----------

Bohemians
* League of Ireland Premier Division: 2009

St Mirren
* Scottish League Cup: 2012–13

Plymouth Argyle
* EFL League Two: Teine koht 2016–17

CSKA Sofia
* Bulgaaria karikas: 2020–21

Viited
------

1. ↑  "Graham Carey wins PFA Fans' League Two Player of the Season award". skysports.com. 25.5.2016. Vaadatud 8.11.2021
**Decius** (**Imperator Caesar Caius Messius Quintus Traianus *Decius* Augustus**; sünninimi **Caius Messius Quintus Decius Valerianus**; 195 – 1. juuli 251) oli Vana-Rooma keiser septembrist 249 kuni surmani. Ta valitses veidi alla kahe aasta ning suri 56-aastaselt. 

Keiser Decius uskus, et keerulise sisepoliitilise (röövimised, tapmised jms) ning välispoliitilise (vaenlaste rünnakud) olukorra põhjus oli see, et inimesed olid hüljanud oma vanad põhimõtted, traditsioonid ja usu. See oli ajendiks korraldamaks 250. aastal ulatuslikud ja üleriigilised kristlaste tapatalgud, sest neid nähti süüdlastena.

Tema poeg Herennius Etruscus oli 251. aastal kaaskeiser.

Keiser Decius tapeti. Lisanimed: Dacicus Maximus (250), Germanicus Maximus (250).

Viited
------

1. ↑  Vseviov, David ja Soots, Terje (21.08.1996). "Maailmapilt: MAAILMAPILT. Ole tervitatud, imperaator! 16. Rooma keisrid 3. sajandil". *ERR Arhiiv*. Vaadatud 06.02.2021.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Philippus Araablane** | **Vana-Rooma keiser**249–251 | Järgnev**Trebonianus Gallus** |
*Mitte segi ajada Fred Karlssoniga.*

---

 
**Fred Karlson** (sündinud 17. aprillil 1980) on eesti majandusteadlane.

Ta on lõpetanud kahel korral magistrikraadiga Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskonna[*viide?*] ning õppinud finantsökonoomika doktorantuuris[*viide?*].

Fred Karlson on töötanud alates 2001. aastast majandusvaldkonnas, ettevõtluses Eestis ja välisriikides. Rajanud ja juhtinud rahvusvahelist Venemaa-Euroopa partnerettevõtet Karlson-Salea-Simonov[*viide?*]. Olnud mitmes Eesti valitsusasutuses (Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium) majandusametnik. Töötanud rahvusvahelistes majandusfirmades ja kommertspankades.[*viide?*] Praktiseerinud perioodiliselt ka mitme riigi Keskpangas[*viide?*], sh Rootsi Riigipangas[*viide?*]. 

Õppejõuna on Fred Karlson õpetanud Eesti ülikoolides ja kõrgkoolides, näiteks Tallinna Ülikooli Riigiteaduste Instituudis[*viide?*], Balti Filmi- ja Meediakoolis[*viide?*], Eesti Kunstiakadeemia Meediateaduskonnas, Tallinna Tehnikakõrgkoolis jm) pea tosinat majanduse, ettevõtluse, rahanduse ja turunduse valdkonna õppeainet. 

Lisaks on ta praktiseerinud mitmel aastal välisõppejõuna Saksamaal Berliini Majandus- ja Õigusteaduste Ülikoolis ja Kieli Ülikoolis ning Helsingi School of Economicsis.

Fred Karlsonilt on ilmunud mitu ministeeriumite ja Euroopa valitsusasutuste väljaannet, majandusõpik ja mitu artiklit ning CD-plaat finantsloengute salvestistega. Ilmumisel on raamat 2010. aastate majanduskriisist (2012).

Viited
------

1. ↑  Fred Karlson Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes (vaadatud 22. detsembril 2012)

Välislingid
-----------

* Fred Karlson Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
**Gradonatšalstvo** (vene keeles градоначальство, 'linna ülemuskond') oli administratiiv-territoriaalne üksus  Venemaa Keisririigis.

Gradonatšalstvoid hakati moodustama 19. sajandi alguses Venemaa üksikutes kohtades, mis omandasid keisririigi jaoks erilise tähtsuse kas geograafilise asendi tõttu või mõnel muul põhjusel. Nad koosnesid linnast ja selle lähiümbrusest. Gradonatšalstvod allusid vahetult siseministrile. Esimesed gradonatšalstvod olid 1802. aastal moodustatud Musta mere äärsed Odessa, Feodossija ja Taganrog.

Gradonatšalstvo eesotsas oli keisri määratud gradonatšalnik.

Gradonatšalstvod kaotati 1917. aastal pärast Veebruarirevolutsiooni.

Gradonatšalstvod
----------------

#### Gradonatšalstvod 1917. aastal

* Odessa (moodustati 1802)
* Kertš-Jenikale (1821)
* Sevastopol (1872)
* Petrograd (1873)
* Nikolajev (1900)
* Rostov Doni ääres (1904)
* Moskva (1905)
* Bakuu (1906)
* Jalta (1914).

#### Varem eksisteerinud gradonatšalstvod

* Feodossija (1802–1829)
* Taganrog (1802–1887)
* Izmajil (1830–1835)
* Kjahta (1851–1863)
* Derbent (1860–1863)
* Dalni (praegu Hiina linn Dalian) (1899–1905)

Viited
------

1. ↑  "Градоначальство". Энциклопедический Словарь Ф.А.Брокгауза и И.А.Ефронаі. vehi.net
2. 1 2  Градоначальство. dic.academic.ru
Graham Dorrans (2009)
**Graham Dorrans** (sündinud 5. mail 1987 Glasgow's) on Šotimaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Austraalia kõrgliiga klubis Western Sydney Wanderers.

Ta alustas klubikarjääri Šotimaa klubis Livingston, mille meeskonnas debüteeris ta Šotimaa kõrgliigas 2005. aastal.

2008. aasta jaanuaris liitus Dorrans Inglismaa kõrgliiga klubiga West Bromwich Albion. Hooajal 2009–10 mängis ta klubiga Inglismaa esiliigas, kus ta lõi 13 väravat ja aitas klubil tagasi Inglismaa kõrgliigasse jõuda. Samal hooajal valiti Dorrans Inglismaa esiliiga sümboolsesse koosseisu ja West Bromwich Albioni hooaja parimaks mängijaks.

Hooaja 2014–15 teises pooles läks ta West Bromwich Albionist laenule Inglismaa esiliiga klubisse Norwich City, kellega sõlmis 2017. aasta mais püsiva lepingu.

2017. aasta juulis naasis Dorrans Šotimaa kõrgliigasse, sõlmides lepingu Rangersiga. Aastatel 2019–2020 mängis ta Šotimaa esiliiga klubis Dundee.

2020. aasta novembris sõlmis Dorrans kaheaastase lepingu Western Sydney Wanderersiga.

Šotimaa jalgpallikoondises mängis Dorrans aastatel 2009–2015 kokku 12 mängu.
Printsess Máxima oktoobris 2006
**Máxima** (sündinud **Máxima Zorreguieta Cerruti**na 17. mail 1971 Buenos Aireses) on Madalmaade kuninganna, kuningas Willem-Alexanderi abikaasa.

Vanemad ja õed-vennad
---------------------

Máxima isa oli Jorge Horacio Zorreguieta Stefanini ja ema Maria del Carmen Cerruti Carricart. 

Máximal on kaks venda, üks õde ja kolm poolõde.

Haridus ja karjäär
------------------

1995. aastal lõpetas ta Argentina Katoliikliku Ülikooli (*Universidad Católica Argentina*) ning omandas majanduseriala kraadi.

Máxima töötas erinevates Argentina, New Yorgi ja Euroopa firmades.

Tutvumine kroonprintsiga ja sellele järgnenud arutelu
-----------------------------------------------------

Máxima ja Willem-Alexander tutvusid 1999. aasta aprillis Sevillas rahvapidustuste ajal. Järgmine kohtumine leidis kahe nädala pärast aset New Yorgis, kus Máxima sel ajal töötas. Üsna varsti kohtus ta ka kuningapaariga. 

Probleeme tekitas aga see, et Máxima isa oli olnud Argentina diktaatorliku presidendi Jorge Rafael Videla valitsuses põllumajandusminister. Kuigi uurimisel selgus, et Máxima isa ei osalenud tsiviilisikute mõrvamisel, arutas parlament tema pulma kutsumist mitu kuud. Lõpuks otsustas Máxima isa ise, et ta ei tule pulma ning lojaalsusest abikaasa vastu ei tulnud pulma ka Maxima ema.

Kihlumine
---------

Máxima ja Willem-Alexander kihlusid 30. märtsil 2001 ning Máxima esines ajakirjanike ees laitmatus hollandi keeles. 

Kihlusele järgnes 17. mail 2001 kiire kodakondsusvahetus, mis oli vajalik enne kuninglikke pulmi.

Pulmad
------

Máxima ja Willem-Alexander abiellusid 2. veebruaril 2002 ning esmalt toimus ilmalik ja seejärel kiriklik laulatus. Pärast laulatust sai Máximast Hollandi kuningakoja populaarseim liige ning kuninganna Beatrix oli andnud talle printsessi tiitli juba enne abiellumist.

Lapsed
------

Printsess Catharina-Amalia (Catharina-Amalia Beatrix Carmen Victoria) sündis 7. detsembril 2003 Haagis. Printsess on troonijärjekorras esimesel kohal. Printsess ristiti 12. juunil 2004.

Printsess Alexia (Alexia Juliana Marcela Laurentin) sündis 27. juulil 2005 Haagis. Printsess on troonijärjekorras teisel kohal ja ristiti 19. novembril 2005.

Printsess Ariane (Ariane Wilhelmina Máxima Ines) sündis 10. aprillil 2007 Haagis. Printsess ristiti nagu ta õedki Haagis.

Ametlikud kohustused
--------------------

Máxima on keskendunud immigrantide Hollandi kultuuri integreerimisele ning ta on kuulunud parlamendi komisjoni, mis arutas naisimmigrantide töövõimalusi Hollandis. Lisaks paneb Máxima suurt rõhku ka immigrantide hollandi keele õppimisele. Lisaks esindab ta Hollandit arvukatel rahvusvahelistel konverentsidel ning on mitmete tähtsate Hollandi organisatsioonide liige. 

Printsess on reisinud Skandinaavias, Baltikumis, Itaalias, Belgias, Aafrikas, Ameerika Ühendriikides, Jaapanis, Türgis, Marokos, Austraalias jpm.

Tunnustus
---------

* 2018 Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 19743

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Máxima** |
Ciara (2007)
Ciara (2009)
Ciara (2009)
**Ciara Princess Harris** (tuntud kui **Ciara**, sündinud 25. oktoobril 1985 Texases Austinis) on ameerika laulja, laulukirjutaja, produtsent ja tantsija.

Kuigi eesnime "Ciara" hääldatakse tavaliselt k-ga ja rõhuga esisilbil[*viide?*], hääldab laulja ise oma eesnime s-iga, kolmesilbilisena ja rõhuga keskmisel silbil.

Ciara sündis Carlton ja Jackie Harrise peres ainsa lapsena. Isa oli sõjaväelane ja sellepärast kolis perekond sageli. Lapsepõlves elas Ciara sõjaväebaasides Saksamaal, New Yorgis, Utah's, Californias, Arizonas ja Nevadas. Oma lapsepõlvest rääkides on Ciara öelnud, et talle ei meeldinud see, et ta jälle kolides pidi iga kord vanad sõbrad maha jätma, aga ometi aitas see kogemus teda muusikukarjääris, mis ju samuti sagedast reisimist kõikjal maailmas sisaldab. Kui ta oli teismeline, kolis tema perekond Georgia osariiki Atlantasse.

Georgias moodustas Ciara koos kahe sõbratariga tüdrukutebändi "Hearsay" ja bänd salvestas isegi mõned demod, aga siis tekkisid bändis lahkhelid ja lõpuks mindi lahku.

Ciara ei lasknud end sellest heidutada ja otsustas jätkata laulukirjutajana. 2003 lõpetas ta Georgias Riverdale'is keskkooli ja sai peatselt lepingu plaadifirmaga LaFace Records. Tema esimene edu oli laul "Got Me Waiting", mis ilmus 2004. aasta novembris Fantasia Barrino debüütalbumil "Free Yourself". Barrino oli sama, 2004. aasta Ameerika iidol.

Ciara debüütalbum "Goodies" ilmus 28. septembril 2004.

Teine album "Ciara: The Evolution" ilmus 2006. aasta detsembris. Albumilt ilmus neli müügiedu saavutanud singlit: "Get Up", "Promise", "Like a Boy" ja "Can't Leave 'Em Alone". USA-s on albumit müüdud umbes 1,3 miljonit eksemplari.

Ciara kolmandal stuudioalbumil "Fantasy Ride" olev laul "Love Sex Magic" on tehtud koos Justin Timberlake'iga.

2005 hakkas Ciara käima räppari Bow Wowga. 2006. aasta aprillis läksid nad lahku. Oma suhte lõppemise põhjust ei ole kumbki avalikustanud, aga arvatavasti oli selleks Bow Wow truudusetus.

2008. aasta oktoobris ilmus ajakirja Vibe kaanel Ciara aktifoto. Ciara ise väitis, et oli pildistamise ajal riides, aga ajakiri eemaldas fotodelt riided ja jättis ta paljaks, nii et ta ise olevat täiesti šokeeritud olnud, kui ajakirja kaant nägi.

Saavutused
----------

2005 nimetati Ciara Ameerika muusikaauhinna kandidaadiks souli ning R&B lauljatari kategoorias, aga ei võitnud seda.

Samal aastal esitati ta Teismeliste valiku auhinna kandidaadiks lauluga "Oh" romantilise laulu kategoorias ning lauluga "1, 2 Step" R&B ning hiphopviisi kategoorias. Ta võitis mõlemad auhinnad.

2006 kandideeris Ciara Grammyle neljas kategoorias: uustulnukana, lauluga "1, 2, Step" räpi ja laulu koostöö kategoorias ning lauluga "Lose Control" räpplaulu ja lühimuuvi kategoorias. Ta võitis neist viimase (koos Missy Elliotti ja Fatman Scoopiga).

2009 kandideeris Ciara Teismeliste valiku auhinnale lauluga "Love Sex Magic" paarikssaamislaulu kategoorias ja võitis selle.

2010 kandideeris ta Grammyle lauluga "Love Sex Magic" vokaaliga popkoostöö kategoorias ega võitnud seda.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ciara** |
Graeme Simsion (aastal 2012)
**Graeme C. Simsion** (sündinud aastal 1956 Aucklandis) on Uus-Meremaal sündinud Austraalia kirjanik.

Ta on lõpetanud Monashi Ülikooli ja Melbourne'i Ülikooli. Ta oli algul IT-spetsialist ning on töötanud andmete mudeldamise valdkonnas.

Tema debüütromaanist "The Rosie Project" (ilmunud inglise keeles aastal 2012) sai bestseller. Aastal 2014 ilmus romaanile järg "The Rosie Effect". Mõlemad raamatud on tõlgitud ka eesti keelde pealkirjade all "Naiseotsing" (aastal 2014) ja "Abielu Rosiega" (aastal 2015). Mõlemad raamatud ilmusid sarjas "Nüüdisromaan" ja need tõlkis eesti keelde Eva Velsker. 
Aastal 2017 andis kirjastus Eesti Raamat välja tema "Adam Sharpi parimad palad" (inglise keelest tõlkinud Indra Feldman). Lisaks on ta kirjutanud raamatuid andmete mudeldamisest.

Isiklikku
---------

Graeme Simsion on abielus, tema abikaasa Anne Buist on Melbourne'i Ülikooli psühhiaatriaprofessor ning neil on kaks last.

Välislingid
-----------

* Graeme Simsioni koduleht (inglise keeles)
Grafiidi plaatjad kristallid kaltsiidimaatriksis
Pliiatsisüdamik
**Grafiit** on süsiniku tavatingimustes stabiilseim vorm.

Grafiidi nimetas nii 1789. aastal Abraham Gottlob Werner, moodustades selle kreeka sõnast γραφειν, mis tähendab 'joonistama' või 'kirjutama'.

Struktuurilt koosneb grafiit tasandilistest lehtedest, millel süsiniku aatomid paiknevad korrapäraste kuusnurkadena. Lehtedevaheline side on nõrk, seetõttu on grafiit pehme (kõvadus Mohsi skaalal 1–2). Tema tihedus on 2,09–2,23 g/cm³.

Grafiit juhib voolu läbi tasandite. Kihtide vahel on juhtivus halb. Erinevalt teemandist, mis elektrit ei juhi, on grafiit poolmetall ja seda saab kasutada näiteks kaarlambi elektroodides.

Grafiiti võib käsitleda söe kõige väärtuslikuma vormina kütteväärtuse poolest, see on napilt suurem kui antratsiidil ja sellepärast nimetatakse grafiiti ka **metaantratsiidiks**. Sellegipoolest ei kasutata grafiiti harilikult kütusena, sest grafiiti on raske süüdata.

Kuumutamisel reageerib grafiit õhuhapniku ja mõne muu ainega. Inertses keskkonnas sublimeerub grafiit temperatuuril 3800 °C.

Grafiidi struktuur
------------------

Grafiidi kristallstruktuur
Grafiit on kihilise ehitusega aine. Samas kihis on aatomite kaugus üksteisest 0,142 nm, kihtide kaugus üksteisest on 0,335 nm. Samas kihis olevad aatomid on omavahel seotud kovalentsete sidemetega, kihtide vahel mõjuvad aga ainult nõrgad molekulidevahelised jõud. Seetõttu on grafiit suhteliselt pehme, lagunedes mehaanilisel mõjutusel kergesti kihtideks. Niisuguse omaduse tõttu saab grafiiti kasutada näiteks pliiatsisüdamike materjalina või määrdeainetes.

Grafiidil on kaks vormi alfa- ja beetagrafiit, millel on väga sarnased füüsikalised omadused. Alfagrafiiti saab muuta beetagrafiidiks mehaanilise mõjutamise abil. Beetavorm muutub alfavormiks ise, kui seda kuumutada temperatuurini 1300 °C.

Esinemine
---------

16. sajandi algul avastati Inglismaal Cumbrias Borrowdale'i lähedal Seathwaite'is maailma kõige puhtam grafiidilade. Talupojad leidsid, et see sobib väga hästi lammaste märgistamiseks. See grafiidilade oli eriliselt paks ja puhas ning seda sai kergesti pulkadeks saagida.

2008. aastal toodeti maailmas 1,11 miljonit tonni looduslikku grafiiti, enamasti Hiinas (800 kt). Veel toodeti palju grafiiti Indias (130 kt), Brasiilias (76 kt), Põhja-Koreas (30 kt) ja Kanadas (26 kt). USA looduslikku grafiiti ei tooda, kuid sünteetilist grafiiti tootis ta 198 kt

2016. aastal toodeti maailmas 1,2 miljonit tonni looduslikku grafiiti. Suurimad tootjad olid: Hiina 780 kt, India 170 kt, Brasiilia 80 kt, Türgi 32 kt ja Pöhja-Korea 30 kt. USA looduslikku grafiiti ei tooda, kuid sünteetilist grafiiti toodeti 134 kt.

Vaata ka
--------

* Mineraal
* Grafeen
**Manuel Cardoso** (ristitud 11. detsembril 1566 – 24. november 1650) oli Portugali helilooja ja organist. Koos Duarte Lobo ja João IV-ga esindas ta Portugali polüfoonia kuldaega.

Ei ole teada, et Cardoso oleks suguluses samanimelise vanema kaasaegse helilooja Manuel Cardosoga, kes avaldas 1575. aastal Leirias ladinakeelse muusikaraamatu.

Cardoso tööd põhinevad Palestrina polüfoonial ning on kirjutatud täpses ja rafineeritud stiilis, mis eirab barokkmuusika arengut mujal Euroopas. Tema stiilil on palju ühist Tomás Luis de Victoria omaga. Säilinud on kolm Cardoso missaraamatut; paljud ta tööd põhinevad kuningas João IV või Palestrina kirjutatud motettidel. Cardoso teoseid trükiti ohtralt, sageli aitas neid rahastada João IV. Paljud ta tööd, eriti keerukad polükoraalsed kompositsioonid, hävisid siiski Lissaboni maavärinas ja tulekahjus 1755. aastal.

Salvestised
-----------

* Frei Manuel Cardoso, **Requiem**. The Tallis Scholars, Peter Phillips. Gimell CDGIM 021

Kirjandus
---------

* Gustave Reese, *Music in the Renaissance*. New York, W.W. Norton & Co. 1954. ISBN 0-393-09530-4
* Robert Stevenson. "Cardoso, Manuel", The New Grove Dictionary of Music and Musicians, ed. Stanley Sadie (London: Macmillan, 1980), iii, 777

Välislingid
-----------

* Manuel Cardoso muusika, Choral Public Domain Library (ChoralWiki)
* Manuel Cardoso muusika, International Music Score Library Project
**Manuel Fernando Zurita** oli Nicaragua jurist ja poliitik, Nicaragua presidendi kohusetäitja 6. maist 1950 7. maini 1950.

Manuel Fernando Zurita sündis XX sajandi alguses Nicaraguas. Poliitilistelt vaadetelt oli ta liberaal. Eelmise presidendi Víctor Manuel Román y Reyesi surma järel oli ta ühe päeva presidendi kohusetäitja, andes seejärel võimu üle Anastasio Somoza Garcíale. Pärast tema surma esindas ta matustel Nicaragua Rahvuskongressi.

Aastal 1958 sai temast Nicaragua saadik Hispaanias. Pärast seda, kui sandinistid aastal 1979 riigis võimust võtsid, pages ta oma abikaasa Estrellitaga El Salvadori, hiljem asus aga elama Guatemalasse, kus kirjutas oma autobiograafia "Experiencias".

Viited
------

1. ↑  Nicaragua worldstatesmen.org
2. ↑  Alfonso Dávila Barboza: Confuso itinerario del crucifijo de Rubén Darío. Nuevo amanecer cultural, 3. märts 2007

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Víctor Manuel Román y Reyes** | **Nicaragua president**6. mai 1950 – 7. mai 1950 | Järgnev**Anastasio Somoza García** |
Ritchie De Laet (2010)
**Ritchie Ria Alfons De Laet** (sündinud 28. novembril 1988 Antwerpenis) on Belgia jalgpallur, kes mängib kaitsjana Belgia kõrgliiga klubis Royal Antwerp.

Ta alustas Royal Antwerpis ka karjääri. Seejärel mängis ta paljudes Inglismaa klubides, sealhulgas Manchester Unitedis, Preston North Endis, Portsmouthis, Norwich Citys, Middlesbrough's ja Aston Villas, kuid enamikus neist sai ta mänguaega võrdlemisi harva. Kõige edukamad olid Leicester Citys mängitud aastad 2012–2016, kui ta kuulus kolmel hooajal järjest klubi põhimeeskonda ja tuli hooajal 2013–14 klubiga Inglismaa esiliiga võitjaks. Ta lahkus klubist hooaja 2015–16 keskel; samal hooajal tuli Leicester City Inglismaa meistriks.

Hooajal 2018–2019 mängis ta laenul Austaralia kõrgliiga klubis Melbourne City. 2019. aasta juunis sõlmis ta püsiva lepingu Royal Antwerpiga.

Belgia jalgpallikoondises on De Laet pidanud kaks mängu. Debüüdi tegi ta koondises 29. mail 2009 mängus Tšiili vastu.

Saavutused
----------

Leicester City
* Premier League: 2015–16
* Football League Championship: 2013–14

Viited
------

1. ↑  "Melbourne City FC signs defender Ritchie De Laet". melbournecityfc.com.au. 14.9.2018. Vaadatud 21.1.2019

Välislingid
-----------

 Ritchie De Laet – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Esimene katedraali mitteomav linn Inglismaal, millele monarh andis *city* staatuse (1889), oli Birmingham. Pildil Birmingham Council House
Suurbritannias on ***city*** staatus, mille Briti monarh annab valitud omavalitsusüksustele.

Staatus ei anna saajale mingeid täiendavaid õigusi peale prestiiži ja õiguse nimetada end *city*ks. Tänapäeval *city* staatuse kandidaat peab läbima konkursi. Seejuures ei anta *city* staatust automaatselt mingite kriteeriumite alusel, kuigi traditsiooniliselt (kuni 1888. aastani) staatus anti linnale, mis omas oma territooriumil katedraali. Esimene katedraali mitteomav linn Inglismaal, millele monarh andis *city* staatuse, oli Birmingham (1889). 

*City* staatust omab 2014. aasta seisuga 69 munitsipaalüksust, neist 8 lisandus konkursiga 2000. aastal, kus pretendente *city* staatusele oli 40.

#### Inglismaa

* Bath
* Birmingham
* Bradford
* Brighton and Hove
* Bristol
* Cambridge
* Canterbury
* Carlisle
* Chelmsford
* Chester
* Chichester
* Coventry
* Derby
* Durham
* Ely
* Exeter
* Gloucester

* Hereford
* Kingston upon Hull
* Lancaster
* Leeds
* Leicester
* Lichfield
* Lincoln
* Liverpool
* City of London
* Manchester
* Newcastle upon Tyne
* Norwich
* Nottingham
* Oxford
* Peterborough
* Plymouth
* Portsmouth
* Preston
* Ripon
* Salford
* Salisbury
* Sheffield
* Southampton
* St Albans
* Stoke-on-Trent
* Sunderland
* Truro
* Wakefield
* Wells
* Westminster
* Winchester
* Wolverhampton
* Worcester
* York

#### Šotimaa

* Aberdeen
* Dundee
* Edinburgh
* Glasgow
* Inverness
* Perth
* Stirling

#### Wales

* Bangor
* Cardiff
* Newport
* St Asaph
* St David's and the Cathedral Close
* Swansea

#### Põhja-Iirimaa

* Armagh
* Belfast
* Lisburn
* Londonderry
* Newry

Vaata ka
--------

* Borough' staatus Suurbritannias
Manuel Legris 2009. aastal Palais Garnier' laval
**Manuel Legris** (sündinud 19. oktoobril 1964 Pariisis) on prantsuse teatrijuht ja endine balletitantsija. 

Pärast Pariisi Ooperi balletikooli lõpetamist võeti Legris 16-aastaselt Pariisi Ooperi Balleti kordeballetti. 1986. aastal sai ta esitantsijaks (*étoile*). Balletitantsija lavakarjääri lõpetas Legris 2009. aastal Palais Garnier' laval.

Teatrijuht
----------

2010. aastal sai Legris'st teatrijuht. Ta on olnud aastatel 2010–2020 Viini Riigiooperi Balleti ja on alates 2020. aastast La Scala Balleti kunstiline juht.

Tunnustus
---------

* 1984 – Varna rahvusvahelise balletikonkursi laureaat
* 1985 – Prix de danse du cercle Carpeaux
* 1998 – balletiauhind Benois de la Danse
* 2002 – Ordre national du Mérite rüütliklassi orden
* 2006 – Auleegioni rüütliklassi orden
* 2009 – Ordre des Arts et des Lettresi komandöriklassi orden

Välislingid
-----------

* Зеленая гостиная: Мануэль Легри/Green Room: Manuel Legris. YouTube, 9. oktoober 2018
**Arsène Charles Ernest Wenger** (sündinud 22. oktoobril 1949 Strasbourg'is) on prantsuse jalgpallitreener ja endine jalgpallur.

Ta ise mängis jalgpalli amatöörklubides, kuni 1978. aastal tegi ta debüüdi elukutselisena Strasbourgi meeskonnas mängus AS Monacoga. Mängijana ta eriti silma ei paistnud, ometi võitis ta Strasbourgiga 1979. aastal Prantsuse liiga. 1981. aastal sai ta treeneripaberid ning hakkas juhtima Strasbourgi noortevõistkonda. 

1987. aastal hakkas Wenger juhendama AS Monacot. Monaco juhina oli ta edukas, aga sai sealt kinga kui 1994. aastal jäädi Prantsusmaa liigas alles üheksandaks. Seejärel siirdus ta Jaapanisse J. League'i juhendama klubi Nagoya Grampus Eight. Aastatel 1996–2018 oli Wenger Londoni Arsenali peatreener. Arsenaliga võitis ta kolm korda Inglise Premier League'i ja seitsmel korral Inglismaa karika.

Klubid treenerina
-----------------

* Cannes 1983
* Nancy 1984–1987
* Monaco 1987–1994
* Nagoya Grampus Eight 1995 – september 1996
* Londoni Arsenal september 1996 – 2018

Saavutused
----------

### Mängijana

Strasbourg
* Ligue 1: 1978–79

### Treenerina

Monaco
* Ligue 1: 1987–88
* Coupe de France: 1990–91

Nagoya Grampus
* Emperor's Cup: 1995
* Jaapani superkarikas: 1996

Arsenal
* Premier League: 1997–98, 2001–02, 2003–04
* FA Cup: 1997–98, 2001–02, 2002–03, 2004–05, 2013–14, 2014–15, 2016–17
* Inglismaa superkarikas: 1998, 1999, 2002, 2004, 2014, 2015, 2017

Viited
------

Märkused

1. ↑  Arsenal lõpetas 2003–04 Premier League'i hooaja kaotuseta, olles niiviisi esimene Inglismaa kõrgliiga klubi, kellel on see viimase 115 aasta jooksul õnnestunud.

Viited

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Arsène Wenger** |
Manuel Cafumana (2022)
**Manuel Luís da Silva Cafumana** (tuntud lihtsalt kui ka **Show or Chow**; sündinud 6. märtsil 1999 Luandas) on Angola jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Bulgaaria kõrgliigaklubis Razgradi Ludogorets ja Angola jalgpallikoondises.

2017. aastal debüteeris ta Angola kõrgliigaklubis 1º de Agosto.

2019. aastal sõlmis ta viieaastase lepingu Prantsusmaa klubiga Lille, kuid seal ei mänginud ta kordagi. Hooajal 2019/20 oli ta laenul Portugali kõrgliigaklubis Belenenses ja 2020/21 samasse liigasse kuuluvas Boavistas.

2021. aasta aprillis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Razgradi Ludogoretsiga. Hooaegadel 2021/22 ja 2022/23 on ta tulnud Ludogoretsiga Bulgaaria meistriks.

Angola jalgpallikoondises debüteeris Show 21. märtsil 2018 sõprusmängus Lõuna-Aafrika Vabariigi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 29. märtsil 2021 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Gaboni vastu. Ta kuulus Angola koondisse 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Saavutused
----------

Razgradi Ludogorets
* Bulgaaria kõrgliiga: 2021–22, 2022–23
* Bulgaaria karikas: 2022–23
* Bulgaaria superkarikas: 2022

Viited
------

1. ↑  MANUEL CAFUMANA "SHOW", NOUVEAU DOGUE. losc.fr. Vaadatud 12.7.2023
2. ↑   (vaadatud 12.7.2023)
**Nika** (vene keeles Ника) on Venemaa rahvuslik filmiauhind, mida annab välja Venemaa Kinematograafia Akadeemia, Oscari analoog Venemaal.

Filmiauhinna Nika asutas 1987. aastal NSV Liidu Kinematografistide Liit. 1991. aastal sai NSV Liidu Kinematografistide Liidu õigusjärglaseks Kinoliitude Konföderatsioon (sellesse kuulub ka Eesti Kinoliit). Filmiauhinna Nika väljaandmiseks asutati Venemaa Kinematograafia Akadeemia.

Filmiauhinda Nika jagatakse 20 kategoorias, sealhulgas 2002. aastast ka kategoorias "Parim SRÜ ja Baltimaade film".

Kategooria võitjale antakse tiivulist võidujumalannat Niket kujutav vasest tehtud ja kullaga kaetud auhinnakuju Nika, mille autor on skulptor Sergei Mikulski. Nikad valmistatakse käsitsi ja nende maksumus on umbes 700 USA dollarit.

Enim kordi (6) on Nika saanud filmirežissöör Aleksandr Sokurov.

Nomineeritud Eesti filmiloojad
------------------------------

Priit Pärn, ainus Eesti filmilooja, kes on saanud Nika
Parima animafilmi kategoorias võitis Nika 1988. aastal Priit Pärna film "Eine murul".

### Nominatsioonid

#### Kategoorias "Parim animafilm"

* 1987 – Rao Heidmetsa film "Kaelkirjak"
* 1988 – Priit Pärna film "Eine murul"
* 1989 – Rao Heidmetsa film "Noblesse oblige"

#### Kategoorias "Parim helirežissöör"

* 1990 – Enn Säde (film "Ainult hulludele ehk Halastajaõde")

#### Kategoorias "Parim populaarteaduslik film"

* 1991 – Rein Marani film "Suitsupääsuke"

#### Kategoorias "Parim SRÜ, Baltimaade ja Gruusia film"

* 2003 – Sulev Keeduse film "Somnambuul"
* 2006 – Peeter Simmi film "Kõrini!"
* 2008 – Veiko Õunpuu film "Sügisball"
* 2011 – Sulev Keeduse film "Kirjad Inglile"
* 2012 – Peeter Simmi film "Üksik saar"
* 2015 – Elmo Nüganeni film "1944"
* 2019 – Andres Puustusmaa film "Kohtunik"

### Eesti filmiloojad, kelle filmitööd on kahel korral nomineeritud Nikale

* Rao Heidmets (1987, 1989)
* Sulev Keedus (2003, 2011)
* Peeter Simm (2006, 2012)

Vaata ka
--------

* Zolotoi Orjol

Viited
------

1. ↑  Национальная премия Российской Академии кино "Ника". Справка. ria.ru, 25. juuli 2008
2. ↑  Лауреаты Национальной кинематографической премии «НИКА» за 1988 год. kino-nika.com

Välislingid
-----------

* Лауреаты и номинанты. kino-nika.com
Art Spiegelman, 2007
**Art Spiegelman** (kodanikunimega **Itzhak Avraham ben Zeev**; sündinud 15. veebruaril 1948 Stockholmis Rootsis) on USA koomiksikunstnik ja toimetaja.

Tema tuntuim teos on kaheköiteline holokaustiteemaline koomiks "Maus" (eesti keeles "Maus: ühe ellujäänu lugu" 2018, tlk Tiina Aro).

Ta on töötanud toimetajana koomiksiajakirjades Arcade ja Raw, 1992. aastast joonistas ta kümmekond aastat karikatuure ajakirjale The New Yorker, kus tema sulest pärines mitu tähelepanu pälvinud ja vahel ka skandaalset esikaant.

Tuntuks sai Spiegelman 1970. aastatel alternatiivse koomiksikunstnikuna. Tema toonased teosed oli lühikesed ja eksperimentaalsed ning sageli autobiograafilised. Valik neist ilmus kogumikus "Breakdowns" 1977. aastal. Järgmiseks joonistas ta "väga mahuka koomiksiraamatu" oma isa holokaustikogemustest. Graafilises romaanis "Maus" (saksa keeles 'hiir') on natse kujutatud kassidena, juute hiirtena ja poolakaid sigadena. Selle joonistamine võttis 13 aastat ja lõppes 1991. 1992. aastal anti sellele Pulitzeri preemia eriauhind ning seda peetakse üheks koomiksiajaloo tähtsamaks teoseks, mis tõmbas žanrile ka tõsiste uurijate tähelepanu.

Spiegelman ja Mouly toimetasid üksteist väljaannet koomiksi- ja graafikaajakirja Raw 1980–1991. Ajakiri tutvustas selliseid uusi talente nagu Charles Burns, Chris Ware ja Ben Katchor ning esitles ingliskeelsele publikule võõrkeelseid autoreid. 1990. aastate algusest töötasid nad ajakirjas The New Yorker, kust Spiegelman lahkus 2004. aastal, et töötada raamatuga "In the Shadow of No Towers" (2004), mis kujutab tema isiklikku vaadet 11. septembril 2001 New Yorgis toime pandud terrorirünnakutele.

Art Spiegelmani abikaasa on kujundaja ja toimetaja Françoise Mouly, lapsed kirjanik Nadja Spiegelman ja Dashiell Spiegelman.

Tunnustus
---------

* 2015 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia liikmeks

Viited
------

1. ↑  Eesti keeles ilmus Pulitzeri preemiaga pärjatud kultuskoomiks "Maus"

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Art Spiegelman** |
City Investing Building
City Investing Building esiplaanil, Singer Building tagaplaanil
**City Investing Building** või aastatel 1928–1932 teatud ka kui **Benenson Building** oli arhitekt Francis H. Kimballi historitsistlikus uusbarokses prantsuse *beaux-arts*-stiilis projekteeritud kõrghoone New Yorgis Lower Manhattani ärikeskuses aadressil 165 Broadway, Cortland Streeti ja Church Streeti tänava nurgal. Tegu oli näitega ühest varajasemast täiskõrguses pilvelõhkujast.

See oli 33-korruseline ja 148,4 meetri kõrgune F-kujulise asümmeetrilise põhiplaaniga kontorihoone, mille ehitustegevus kestis aastatel 1906–1908. Aastatel 1908–1909 oli see samal ajal kõrvalkrundil valminud Singer Buildingu järel kõrguselt teine hoone maailmas. 1912. aastal valmis paari kvartali läheduses maailma uue kõrgeima hoonena Woolworthi kaubandusketi uusgooti arhitektuuristiilis peakontor Woolworth Building (241,4 m). Mitmekümne aasta vältel olid nii City Investing Building kui ka Singer Building ja Woolworth Building ühed New Yorgi all-linna silueti silmapaistvamad sõjaeelse vabaturukapitalismi sümbolid ja ikoonilisemad maamärgid. 

1968. aastal lammutas uus omanik United States Steel Corporation selle koos kõrvalasunud kõrghoone Singer Buildinguga, et teha ruumi modernistlikule ja tunduvalt mahukamale kõrghoonele One Liberty Plaza. City Investing Buildingut ei oldud jõutud enne mahalammutamist arhitektuurimälestisena kaitse alla võtta.

Siiani on see olnud läbi aegade üheksas kõrgeim ettekavatsetult lammutatud hoone maailmas, pärast 11. septembri terrorirünnakuid on see olnud kõrguselt kaheteistkümnes hävitatud hoone.

Galerii
-------

* City Investing Building keskel, kõrguselt teine, aastal 1909City Investing Building keskel, kõrguselt teine, aastal 1909

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **City Investing Building** |

* City Investing Building hoone kirjeldus ja pildid veebileheküljel www.nyc-architecture.com