recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Pille Saluvere (2005)
**Pille Saluvere** (sündinud 3. mail 1969) on eesti alpinist ja arst.

Ta on esimene eestlanna, kes alpinistina on tõusnud Lõuna-Ameerika kõrgema mäe tippu.

Erialalt arstina on ta oma teadmisi rakendanud mägironijate abistamiseks meditsiinilist abi vajavates juhtudes. Kui 2012. aastal Pamiiris Tartu ülikool 350 tipult eesti alpinistide grupi laskumisel üks rühma liikmetest murdis laskumisel jalaluu, oli dr Pille Saluvere üks neist, kes gruppi selles kiiresti lahendust vajavas juhtumis telefonitsi nõu oskas anda.

Lisaks alpinismile harrastab ta maratonijooksu ja on võistelnud sellel alal paljudes Euroopa riikides.

Haridus ja töökäik
------------------

Ta lõpetas 1993. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna ravi erialal.

Ta töötab Põhja-Eesti Regionaalhaigla endoskoopiaosakonnas gastroenteroloogina, kus ta teostab 
gastrointestinaalset endoskoopiat.

Alpinism
--------

Pille Saluvere 2005. aastal mägedes
2007. aasta detsembris võttis ta ette eesti mägironijate seas väga populaarseks saanud Lõuna-Ameerika kõrgeima mäetipu Aconcagua (6960 m) vallutamise. 18. detsembril tõusis ta tippu kolme kaaslasega (kelle seas oli teinegi Tallinna arstist alpinist Priit Melnik).

2012. aastal tõusis ta koos Priit Melnikuga esimeste eesti alpinistidena Peruus Andide mäestikus viietuhandelise Pequeño Alpamayo tippu.

### Edukad tipputõusud

* 2007 – Aconcagua (6960 m)
* 2012 – Pequeño Alpamayo (5425 m)

Viited
------

1. ↑  Kel huvi ronida Kirgiisias, Tadžikis, Kasahhis või isegi Usbekis. ajaveeb.alpinism.ee
2. ↑  Pille Saluvere, 1969. marathon100.com
3. ↑  Lõpetanute tähestikuline nimekiri. lepo.it.da.ut.ee
4. ↑  Endoskoopiaosakond. regionaalhaigla.ee
5. ↑  Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee
6. ↑  Ajalugu 2010–. ajaveeb.alpinism.ee

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Pille Saluvere** |

* Pille Saluvere. sportfoto.com
* Pille Saluvere. sportos.eu
**Unterberg** on väljapaistev tipp (1342 m) Gutensteini Alpides Alam-Austria lõunaosas. See asub Hainfeldist u. 10 km lõunas ning on ebamäärase mäeaheliku, kuhu kuuluvad Hocheck (1037 m) ja Kieneck (1106 m), läänepoolseim ja kõrgeim tipp. Selle hari jätkub edelasuunas, ehkki vähemkõrgena, Brunntaler Höhe (1090 m) ja Leitermauerni (1025 m) poole.

Tipuväljal asub kabel nimega *Maria Einsiedl*.

Mägi koosneb lubjakivist ning selle järsku ja metsast loodekülge läbistavad kaljurünkad, samas kui kagus langeb mägi poole laugemalt. U. 150 m tipust allpool asub mägihütt *Unterberghaus*. See on mitme suusarajaga kohalik talispordikeskus ja on kevadel populaarne suusaalpinismks. Suusatõstuk tõuseb kagupoolsel nõlval üles tippu ja selle juurde pääseb Muggendorfi kaudu Pernitzist Piestingi orus.

Myrabachi oja algab Unterbergi idaküljelt *Myraluckest* ja langeb mõne kilomeetri pärast maalilise Myra kosena Piestingi jõe orgu.   
Umbes 8 km Unterbergist lõunas asub *Rohrer Sattel* (864 m), oluline maanteeühendus Piestingi orust ja Viini nõost Schneebergi piirkonda ja Traiseni orgu.

* Mägihütt UnterbergilMägihütt Unterbergil
* Kabel "Maria Einsiedl" UnterbergilKabel "Maria Einsiedl" Unterbergil
* Okaspuumets Almeskogelil. Parem taga: Unterberg (suusanõlvadega). Vasakul: Rax-Schneebergi rühmOkaspuumets Almeskogelil. Parem taga: Unterberg (suusanõlvadega). Vasakul: Rax-Schneebergi rühm
**Heinrich Silber** (1938–1947 **Henrik Sillapere**; 8. oktoober 1900 Tallinn – 4. mai 1959 Leicester) oli eesti laskesportlane ja raamatupidaja.

Elulugu
-------

Silber lõpetas 1916. aastal Tallinna Linna Poeglaste Kaubanduskooli, õppides raamatupidajaks. Ta osales Tallinna Kooliõpilaste Pataljonis Vabadussõjas, lõpetas aastal 1920 sõjakooli sõjaaegse kursuse, 1921 Tallinna Reaalkooli ning õppis 1921–1926 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna kaubandusosakonnas (ei lõpetanud), Üliõpilasselts Concordia vilistlane.

1916. aastal alustas ta Tallinna Kalevis jalgpalli- ja kergejõustikutreeninguid. 1924. aastal astus Kaitseliitu ja hakkas tegelema laskespordiga, kuuludes aastatel 1934–1937 Eesti koondisse ning püstitas meeskonna koosseisus neli Eesti rekordit. 1937. aastal sai ta MM-il kaks meeskondlikku hõbemedalit ja ühe pronksmedali. Tema laskmisteemalisi kirjutisi ilmus ajakirjas Kaitse Kodu!

Silber töötas aastatel 1916–1917 Eestimaa kubermanguvalitsuses raamatupidajana ja 1917–1918 Sadamatehases ametnikuna, hiljem Rakvere Liimivabrikus, Tallinna Kompvekivabrikus ja Tallinna Piirituslakivabrikus raamatupidajana. 

Ta oli ka Kaitseliidu Tallinna maleva instruktor, tegeles skautluse ja kohtunikutööga. 

1933. aastal oli auastmelt leitnant, 1942. aastal major. Teises maailmasõjas oli ta Saksa sõjaväes julgestuspataljoni ülem, põgenes 1944. aastal Saksamaale, andis end 1945. aastal inglaste kätte vangi ja oli 1946. aastani vangilaagris. 1947. aastal kolis ta Inglismaale, kus ta töötas Leicesteris Hostel-Corporationis arveametnikuna.

Tunnustus
---------

* Eesti Vabadussõja mälestusmärk
* Kotkaristi V klassi teenetemärk
* Valgeristi III klassi teenetemärk

Viited
------

1. 1 2  "TLÜAR väliseesti isikud". *isik.tlulib.ee*. Vaadatud 2. septembril 2023.
2. ↑  "Silber, Heinrich - Eesti Entsüklopeedia". *etbl.teatriliit.ee*. Vaadatud 2. septembril 2023.
**Lauri Laanisto** (sündinud 20. augustil 1978) on eesti bioloog ja tõlkija.

Ta lõpetas aastal 1996 Rapla Ühisgümnaasiumi. Aastatel 1997–2002 õppis ta Tartu Ülikoolis bioloogia erialal bakalaureuseõppes, ta kaitses aastal 2002 bakalaureusetöö "16 taimeliigi ruumihõlvamise strateegia valgusgradiendil". 

Tema doktoritöö teema oli "Makroökoloogiline lähenemine taimkatteteadusele: ökoloogiliste seaduspärade varieerumine globaalses skaalas" (kaitstud aastal 2008). Sellega seotud välitöid tegi ta Tšiilis.

Ta on aastast 2022 Eesti Maaülikooli makroökoloogia professor.

Eesti teaduste akadeemia valis ta Arktika uuringute uurija-professoriks perioodil 2022–2023 ning 2023–2024.

Ta on hulk aastaid olnud teoreetilise bioloogia kevadkoolide peakorraldaja.

Tõlketöid
---------

* David Burnie 2005. *Looduse entsüklopeedia*.
* David Burnie 2006. *Õpilase loomaentsüklopeedia*.
* James Lovelock 2007. *Gaia kättemaks*.
* Daniel Dennett 2011. *Darwini ohtlik idee*.
* David Beerling 2012. *Smaragdplaneet: Kuidas taimed on muutnud Maa ajalugu*.
* Richard Dawkins 2014. *Isekas geen*.
* Denis Noble 2016. *Elu muusika: Bioloogia teispool geene*.
* Stephen B. Heard 2023. *Charles Darwini nuivähk ja David Bowie ämblik: kuidas teaduslikud nimed pühitsevad seiklejaid, kangelasi ja isegi mõnd kaabakat*. (Elav teadus 40.). Argo.

Tunnustus
---------

* 2020 Eesti Eluteaduse Hoidja

Viited
------

1. ↑  Arktika-uuringute professuurid.

Välislingid
-----------

Lauri Laanisto Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
**Reola raudteejaam** on raudteejaam Tartu–Koidula raudteelõigul Tartumaal Kastre vallas Tõõraste külas. 

Jaamas asub üks raudteedevaheline lühike (35 m) perroon, kus peatuvad Elroni reisirongid liinil Tartu–Koidula (suveperiooditi Tartu–Piusa). Siseneda ja väljuda saab vaid läbi rongi C-ala. Jaamas võib toimuda kaupade rongidele ja neilt mahalaadimine, lisaks suundub jaamast kaks haruteed eri tööstusterritooriumitele.

Ajalugu
-------

Reola jaamahoone
Reola raudteejaam avati 1. juunil 1931 Tõõraste küla juures, olles vahejaam Tartu–Petseri raudteel.

Jaamahoone oli sama aasta lõpul veel ehitamata ja valmis 1933. aastal. Avamisel jäi jaam Vana-Kuuste valda. 

Kuna esimene jaamahoone hävis teises maailmasõjas, ehitati 1950. aastate lõpus raudtee juurde kergete modernismi sugemetega ristkülikukujulise põhiplaaniga ühekorruseline ülimadala kelpkatusega jaamahoone, mis sarnaneb Mustjõe, Piusa ja Veriora jaamahoonega.

2020. aasta oktoobris teatas reisirongide operaatorfirma Elron, et väikese kasutajaskonna tõttu reisirongid Reola peatuses 13. detsembrist 2020 enam ei peatu. Reola peatuse sulgemise plaan jäi ära.

Viited
------

1. ↑  Reola raudteejaam 90-aastane; Kastre Valla Infoleht, 12 august 2021 (DIGAR)
2. ↑  Arved Duvin. Lugusid raudteedest Eestimaal. Lk 100
3. ↑  "Nagu välk selgest taevast: rong Reola peatuses enam ei peatu"; Tartu Postimees, 26.10.2020

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Reola raudteejaam** |

* Reola Eesti Raudtee
* Infot jaama kohta; fotod (*vene keeles*)
* Elron Reola peatust sulgema ei kiirusta; Tartu Postimees, 29.10.2020

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** |  **Raudteepeatus idasuunalistel reisirongiliinidel** | **Järgnev peatus** |
|  Uhti |  **Reola** | Vana-Kuuste  |
**Saunja kihistu** (inglise keeles *Saunja Formation*) on ordoviitsiumi ladestu Nabala lademe kihistu. Seda hakkas esimesena eristama Armin Öpik aastal 1937.

Kihistu stratotüüp on Mõnuste paemurd. Kihistu on nime saanud Saunja küla järgi. Kõige paksem on see Puhmu 567 puuraugus (24,1 m). Leedus eristatakse kihistut maa loodeosas, kus selle suurim paksus on 3,5 meetrit, ja Nemunase madalikul, kus selle suurim paksus on 20 sentimeetrit.

Kihistu moodustab lainjas keskmise- või paksukihiline kollakas- või helehall lubjakivi, mis on kohati dolomiidstunud või pruunika tooniga. Ka sisaldab see kohati püriiti. Saunja kihistule on ka omane suur kõikumine eri proovidest leitud ostrakoodide arvukuses.

Viited
------

1. 1 2  Kihistust Eesti Stratigraafia Komisjoni andmebaasis (vaadatud 07.04.2018)
2. ↑  *Eesti aluspõhja geoloogiline kaart. Mõõtkavas 1: 400 OOO. Seletuskiri* Tallinn, 1997
3. ↑  Geology and Mineral Resources of Estonia. Nabala stage Linda Hints&Tõnu Meidla

Välislingid
-----------

* Kihistust Eesti Stratigraafia Komisjoni andmebaasis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel vanakreeka mütoloogilisest valitsejast. Kreeka jõe jaoks vaata Evinose jõgi. Prantsusmaa valla jaoks vaata Évenos.* |

---

**Evenos** (vanakreeka Εὔηνος) oli vanakreeka mütoloogias Aitoolia prints ja jõejumal. Evenose järgi on nimetatud Evinose jõgi.

Elulugu
-------

Evenos oli Arese ja Demonike poeg. Tal olid vennad Thestios, Molos ja Pylos. Ta abiellus Pisa kuningatütre Alkippega, kellega sai ainsa lapsena tütre Marpessa.

Evenost on nimetatud Aitoolia kuningaks, ehkki ta ei kuulu Aitoolia kuningate nimestikku. Ta võis valitseda mõnd teist Aitoolia linna peale pealinna Kalydoni. Näiteks Pleuroni valitseja Thestios võis linna pärida oma vennalt Evenoselt.[*viide?*]

#### Müüt

Evenos otsustas oma ainsa lapse Marpessa süütust säilitada, kuni tema elab. Kuna Marpessa oli üks piirkonna ilusamaid naisi, proovisid mitmed neiut kosida. Evenos lubas ta naiseks sellele, kes teda sõjavankrivõitluses võidab. Evenos suutis lihtsasti võita kõik sõjavankrivõitlused, mis lõppesid kosilaste surmaga. Hukkunud kosilaste pead pani ta hoiatuseks järgmistele ja tütrele seinale.

Olukord muutus, kui Marpessat otsustas kosida Messeene kuningapoeg Idas. Tegelikult Poseidoni poeg olev Idas oli saanud oma pärisisalt kingiks tiibhobused ja kuldvankri. Kui Evenos keeldus tütrest loobumast, haaras Idas Marpessa ja lendas minema. Evenos hakkas neid taga ajama, kuid surelikud hobused ei suutnud müütilistel olevustel järel püsida. Kui ta jõudis Lycormase jõe äärde, andis ta alla. Ta tappis oma hobused ja uputas end jõkke.

Mõne versiooni järgi muutus Evenos Lycormase jõe jumalaks, teistes versioonides nimetati jõgi tema auks ümber. Sellest ajast nimetatakse seda jõge Evinose jõeks.

Vaata ka
--------

* Evinose jõgi
* Marpessa

Viited
------

1. ↑  "Demonice (Daughter of Agenor)". *Hellenica World*. Vaadatud 5. detsembril 2023.
2. 1 2 3  "Idas and Marpessa". *GreekMythology.com*. 7. detsember 2018. Vaadatud 5. detsembril 2023.
3. 1 2  March, Jennifer (2014). "Marpessa". *Dictionary of Classical Mythology* (inglise) (teine trükk). Oxbow Books.
4. 1 2  "Evenus (Euenos)". *Theoi*. Vaadatud 5. detsembril 2023.
**Jerevani järv** (armeenia keeles Երևանյան լիճ (*Yerevanyan lich*)) on kunstlik veehoidla, mis asub Armeenia pealinnas Jerevanis. See ehitati aastatel 1963–1966 ja avati 1967. aastal.

1976. aasta bussiõnnetus
------------------------

16. septembril 1976 treenis Šavarš Karapetjan koos oma venna Kamoga, kes on samuti ujuja Jerevani järve ääres. Ta kuulis kokkupõrke häält ja nägi uppuvat bussi, mis oli kontrolli alt väljunud ja tammiseinalt alla kukkunud. Trollibuss lebas veehoidla põhjas umbes 25 meetri kaugusel kaldast 10 meetri sügavusel. Karapetjan ujus selle juurde ja lõhkus põhjast tõusva muda tõttu peaaegu nullnähtavuse tingimustes jalgadega tagaakna. Trollibuss oli 92 reisijat ja Karapetjan teadis, et tal on vähe aega, kulutades iga päästetud inimese kohta umbes 30–35 sekundit. Ta päästis 20 elu.

Viited
------

1. ↑  Palmer, Richard N. (2010). *World Environmental and Water Resources Congress 2010 challenges of change*. Reston, VA: American Society of Civil Engineers. Lk 39. ISBN 9780784411148.
2. ↑  The trolley-bus and Shavarsh Karapetyan
Clye Larin 2015. aastal Türgi koondises
**Cyle Christopher Larin** (sündinud 17. aprillil 1995 Bramptonis) on Kanada jalgpallur, kes mängib ründajana Hispaania kõrgliigaklubis Mallorca ja Kanada jalgpallikoondises.

2007. aastal liitus ta Kanada klubi Sigma FC noorteakadeemiaga. Aastatel 2013–2014 mängis ta Connecticuti Ülikooli jalgpallimeeskonnas.

2015. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Major League Socceri (MLS) klubiga Orlando City. Ta mängis liigas kolm hooaega ja lõi igal hooajal vähemalt 12 väravat. 2015. aastal lõi ta liigas 17 väravat ja valiti liiga hooaja parimaks noormängijaks. 2016. aastal osales Larin MLS-i tähtede mängul.

2018. aasta jaanuaris siirdus ta Türgi kõrgliigaklubisse Beşiktaş. Oma esimeses Türgi kõrgliiga mängus 7. aprillil 2018 lõi ta Göztepe vastu värava. 2018. aasta augustis tegi ta UEFA Euroopa Liiga eelringi kohtumises Fääri saarte klubi B36 Tórshavni vastu kübratriki. Sellega sai ta pärast Demba Bad teiseks Beşiktaşe mängijaks, kes Euroopa klubide võistlustel kübaratriki teinud on. Hooajal 2019–20 mängis Larkin laenul Belgia kõrgliigaklubis Zulte Waregem, lüües liigas seitse väravat. 2021. aastal tuli Larin Beşiktaşega Türgi meistriks ning võitis lisaks nii Türgi karika kui ka superkarika. Hooaeg 2020/21 oli samuti talle individuaalselt kõige edukam, kui ta lõi Türgi kõrgliigas 19 väravat.

2022. aasta juulis sõlmis Larin kolmeaastase lepingu Belgia kõrgliigaklubiga Club Brugge. 2023. aasta jaanuaris läks ta kuni hooaja lõpuni laenule Hispaania kõrgliigaklubisse Valladolidi Real, kus ta lõi 19 mänguga kaheksa väravat, kuid Valladolidi Real langes hooaja lõpus kõrgliigast välja.

2023. aasta augustis liitus Larin Mallorcaga.

Kanada jalgpallikoondises debüteeris Larin 2014. aasta mais mängus Bulgaaria vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 30. märtsil 2015 sõprusmängus Puerto Rico vastu. Ta on kuulunud Kanada koondisse 2022. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2015. 2017. 2019. ja 2021. aasta CONCACAF Gold Cup'il.

Saavutused
----------

Beşiktaş
* Süper Lig: 2020–21
* Türkiye Kupası: 2020–21
* TFF Süper Kupa: 2021

Club Brugge
* Belgia superkarikas: 2022

Viited
------

1. ↑  "Cyle Larin joins Club Brugge on free transfer". 4. juuli 2022. Originaali arhiivikoopia seisuga 4. juuli 2022. Vaadatud 4. juulil 2022.
2. ↑  "Real Mallorca seal major coup with signing of Canadian star striker" (inglise). Football Espana. 3. august 2023. Vaadatud 3. augustil 2023.

| * v
* r
Kanada koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 St. Clair
* 2 Johnston
* 3 Adekugbe
* 4 Miller
* 5 Vitória
* 6 Piette
* 7 Eustáquio
* 8 Fraser
* 9 Cavallini
* 10 Hoilett
* 11 Buchanan
* 12 Ugbo
* 13 Hutchinson (c)
* 14 Kaye
* 15 Koné
* 16 Pantemis
* 17 Larin
* 18 Borjan
* 19 Davies
* 20 David
* 21 Osorio
* 22 Laryea
* 23 Millar
* 24 Wotherspoon
* 25 Cornelius
* 26 Waterman
* Treener: Herdman

 | Kanada |
**Skisotüüpne isiksushäire** on isiksushäire, mida iseloomustab püsiv sotsiaalse suhtluse piiratus, mis tuleneb inimese tugevast ebamugavustundest suhtlusolukordades ja võimetusest lähedasi suhteid luua.

Skisotüüpsete joontega inimesti tabavad suhtlusolukorras ülemäärane ärevus ja paranoilised hoiakud. Paranoilliste uskumuste tõttu ("Niikuinii mõeldakse minust halba, tahetakse mulle halba, minuga manipuleeritakse") nende ärevustunne suhtlemise ajal ei vähene, nagu tavaliselt inimestel juhtub.

Skisotüüpse isiksushäirega inimeste emotsioonide kogemine ja väljendamine on vähene või kohatu, inimene võib näida külm ja äraolev. Erinevalt skisoidsest isiksushäirest lisanduvad skisotüüpse isiksushäire puhul suhtlusraskustele veel taju eripärad: lühiajalised hallutsinatsioonilaadsed kogemused, mida teised ei koge (näiteks valgussähvatuste, varjude nägemine). Veel võib skisotüüpse isiksushäirega inimesel olla uskumusi, mis ei ole tavareaalsusega kooskõlas, mõjutavad tema käitumist ning erinevad väga kohalikest kultuurinormidest (näiteks oskab ta teiste mõtteid lugeda).

Et skisotüüpse häirega inimestel on ebaratsionaalseid uskumusi ja nad võivad olla väga ebausklikud, võivad teised end nende seltskonnas imelikult tunda. Ka skisotüüpse häirega inimestel on seetõttu sage tunne, et nad on teistmoodi ja üksikud, ei sobi seltskonda. Mõnikord lisanduvad ka eripärased kõne- või keelekasutusmaneerid, mida teistel on raske mõista.

Isiksushäireid diagnoositakse enamasti täiskasvanueas, tihti pärast 25. eluaastat. Isiksushäire diagnoosiks on vajalik paljude (aga mitte kõigi) joonte koosesinemine pikaajaliselt, püsivalt ja paljudes olukordades ning keskkondades. Diagnoosi saab panna ainult vastava eriharidusega arst ja isiksushäire diagnoosi eelduseks on, et iseloomu muutused ja teistest erinev käitumine häirivad inimest ennast või teisi inimesi, kuna ta läheb vastuollu ühiskondlike reeglitega.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib vaimulikust; pedagoogi kohta vaata artiklit Jüri Välbe (pedagoog) ja jalgpalluri kohta vaata artiklit Jüri Välbe (jalgpallur)* |

---

**Jüri (Välbe)** (ilmaliku nimega **Jüri Välbe**, 1936. aastani **Georgi Välbe**; 18. juuli (vkj 6. juuli) 1881 Sadala – 3. august 1961 Stockholm) oli õigeusu vaimulik, 1956. aastast Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku koguduste piiskop paguluses.

Jüri Välbe sündis Tartumaal Laiuse kihelkonnas Laius-Tähkvere vallas Sadala külas talurentniku pojana. Sai alghariduse Sadala külakoolis ning Laiuse ja Paldiski kihelkonnakoolides. Aastatel 1893–1903 õppis ta Riia Vaimulikus Koolis ja Seminaris. Seejärel töötas lühikest aega köster-kooliõpetajana Tartu Püha Jüri kiriku juures (määrati ametisse 6. september 1903). 1905. aastal pühitseti diakoniks ja preestriks, misjärel asus teenima Mõniste-Ritsiku Ristija Johannese kogudusse. 1907. aastal oli preester Helme-Tõrva Kristuse Sündimise koguduses, kus teenis 1912. aastani. Seejärel oli preester Seli-Tõstamaa Püha Vassilius Suure koguduses. 

Aastatel 1919–1932 ja 1935–1937 oli Pärnumaa praost, vahepeal ja pärast 1937. aastat abipraost. Aastatel 1919–1944 oli ta Pärnu Issandamuutmise koguduse preester. 1937. aastal valiti Jüri Välbe Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Sinodi liikmeks. Praosti ja preestri ameti kõrval oli ta tegev kindlustusseltsi "Eesti" Pärnu osakonnas, Pärnu Laenu-Hoiuühisuses esimehena, Pärnu kirjastusühisuses juhatuse esimehena, samuti Tallinna Rahvapanga nõukogu liikme ja hiljem esimehena. Välbe valiti mitmel korral Pärnu linna volikokku ning oli pikemat aega Endla seltsi juhatuse liige.

1944. aasta Suure põgenemise ajal põgenes Jüri Välbe Rootsi, kus asutas 12. märtsil 1945 Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Stockholmi koguduse. Aastatel 1947–1956 oli ta Euroopa ringkonna praost, 1948. aastast kuni surmani Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Sinodi esimees. 14. oktoobril 1956 pühitseti ta Stockholmi Nikolai kirikus piiskopiks tiitliga Ravenna piiskop. Ta suri Stockholmis Mörby haiglas 3. augustil 1961.

Piiskop Jüri on maetud Stockholmi Metsakalmistu õigeusklike alale.

Teosed
------

* Lühike ap.-õigeusu õpetus ja kiriku ajalugu. New York: s.n. 1966

Tunnustus
---------

* Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk (1938)
* Püha Piiskop Platoni ordeni II järk
* Püha Piiskop Platoni ordeni I järk

Viited
------

1. ↑  Hannes Walter, Eesti teenetemärgid. Estonian Orders and Decorations. Tallinn: SE&JS, 1998, lk 237

Välislingid
-----------

* EAÕK vaimulike andmebaas
* Sõtšov, Andrei. Eesti õigeusu pagulaskiriku ja Eesti piiskopkonna suhted aastail 1958-1966. Acta Historica Tallinnensia, 2006, 10, 193–211
**Vladimir Borissovitš Pastuhhov** (vene keeles *Владимир Борисович Пастухов*; inglise keeles *Vladimir Pastukhov*; sündinud 22. aprillil 1963 Kiievis) on vene politoloog, publitsist ja jurist.

Vladimir Pastuhhov on lõpetanud Tarass Ševtšenko nimelise Kiievi Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. 

Ta on saanud õigusteaduste kandidaadi (kaitstud väitekiri "Политическая власть в социалистическом обществе: сущность и облик (гносеологический аспект исследования)") ja politoloogiadoktori kraadi (kaitstud väitekiri "Историко-культурная обусловленность эволюции политической власти в России: становление политического государства и гражданского общества").

Pastuhhov on olnud Venemaa Föderatsiooni Konstitutsioonikohtu esimehe Valeri Zorkini nõunik.

2010. ja 2012.–2013. aastal oli ta Oxfordi St Anthony's College'i külalisteadur.

Pastuhhov elab Londonis ja töötab University College Londoni slaavi ja Ida-Euroopa uuringute koolis (*UCL School of Slavonic and East European Studies*) distingeeritud külalisvanemteadurina (*Honorary Senior Research Associate*).

Tema peamised uurimisteemad on poliitikafilosoofia, tsivilisatsiooni-uuringud, konstitutsiooniprotsess ja föderalism.

Teosed
------

* *Реставрация вместо реформации*. (2012)
* *Украинская революция и русская контрреволюция*. (2014)
* *Революция и конституция в посткоммунистической России: Государство диктатуры люмпен-пролетариата*. (2018)

Viited
------

1. ↑  Vladimir Pastukhov. opendemocracy.net
2. ↑  St Anthony's College Record 2012–2013. sant.ox.ac.uk
3. ↑  Emeritus and Honorary Staff A-Z. ucl.ac.uk

Välislingid
-----------

* Pilt
* Vladimir Pastukhov. jamestown.org
* Vladimir Pastukhov: "It’s the Putin Regime that Will Spark a Revolution". imrussia.org, 25. mai 2017
Enrico Berlinguer
**Enrico Berlinguer** (25. mai 1922 Sassari, Sardiinia – 11. juuni 1984 Padova) oli Itaalia poliitik ja jurist.

Enrico Berlinguer astus Itaalia Kommunistlikku Parteisse 1943. aastal. 1943–1945 osales ta vastupanuliikumises. 1950–1956 oli ta Itaalia Kommunistliku Noorsooföderatsiooni sekretär ja 1950–1953 Ülemaailmse Demokraatliku Noorsoo Föderatsiooni president. Alates 1948. aastast kuulus Enrico Berlinguer Itaalia Kommunistliku Partei Keskkomiteesse ja ales 1960. aastast Itaalia Kommunistliku Partei Juhatusse. 1958–1960 ja 1962–1966 kuulus ta Itaalia Kommunistliku Partei Sekretariaati. 1966–1979 oli ta Itaalia Kommunistliku Partei Poliitbüroo liige. 1969–1972 oli ta Itaalia Kommunistliku Partei peasekretäri asetäitja.

Alates 13. märtsist 1972 kuni surmani oli Enrico Berlinguer Itaalia Kommunistliku Partei peasekretär.

Peasekretärina esindas Berlinguer eurokommunistlikku suunda parteis.

Pärast Salvador Allende võimult tõukamist Tšiilis 1973. aastal sai Berlinguerile selgeks, et Läänes ei saa marksistid valitseda ilma mõõdukamate jõududega koostööd tegemata, mispeale ta kutsus üles parteid tegema koostööd kristlike demokraatidega (DC) eesotsas Aldo Moroga. 1976. aastaks kasvaski see poliitiliseks liiduks, ning 17. märtsis kutsus Moro ka Berlingueri parteijuhtide koosolekule, et arutada majanduskrahhi vältimist. Samaaegselt kaugenes PCI Berlingueri all Nõukogude Liidu Kommunistlikust Parteist, liikudes rohkem koos Prantsuse ja Hispaania kommunistlike parteidega eurokommunismi suunas. Moro ja Berlinguer saavutasidki nn ajaloolise kokkuleppe (compromesso storico).

Kui Moro 16. märtsil 1978 Punaste Brigaadide poolt rööviti, keeldus Berlinguer terroristidega läbirääkimisi pidamast. Sellest hoolimata sai Moro intsident ajaloolise kokkuleppe lõpuks.

1980. aastal mõistis Berlinguer avalikult hukka Nõukogude Liidu sissetungi Afganistani, lisaks keeldus osalemast 1980. aastal Pariisis toimuval kommunistlike parteide rahvusvahelisel konverentsil ja selle asemel tegi visiidi Hiina. Järgmisel aastal avaldas ta arvamust, et Oktoobrirevolutsiooni progressiivne jõud on kadunud ja kritiseeris sõjaseisukorda Poolas. 1981. aastaks oli Itaalia KP ja NLKP sidemete lõpp selge ja avalik.

7. juunil 1984, pidades Padovas kõnet, milles kutsus üles solidaarsusele vasakpoolsete parteide seas, tabas Berlingueri ajuverejooks. Ta langes koomasse ja suri neli päeva hiljem. Vaatamata tema poliitvaadetele austati teda ka parempoolsete seas, isegi neofašistliku Itaalia Sotsiaalliikumise (Movimento Sociale Italiano) parteijuhil Giorgio Almirantel lubati austusavaldusteks siseneda IKP peakorterisse. Kuus päeva peale Berlingueri surma toimunud Euroopa Parlamendi valimistel tuli IKP suuresti sümpaatiahäälte tulemusena esimeseks, võites lihthäälteenamusena kolmandiku (27/81) Itaalia kohtadest Euroopa parlamendis. See jäi ainsaks korraks, kui IKP tuli ühelgi riiklikul valimisel esimeseks.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Luigi Longo** | **Itaalia Kommunistliku Partei peasekretär**1972–1984 | Järgnev**Alessandro Natta** |

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
Sam Nujoma (2003)
**Samuel Daniel Shafiishuna Nujoma** (sündinud 12. mail 1929 Ongandjeras) on Namiibia poliitik, esimene Namiibia president. Ta oli presidendi ametis 21. märtsist 1990 kuni 21. märtsini 2005.

Sam Nujoma sündis Namiibia põhjaosas Ongandjeras. Ta oli 11-lapselise pere vanim laps. Sam Nujoma ema Helvi Mpingana Kondombolo oli üks kõige vanemaks elanud namiibialasi; ta suri 2008. aastal 110-aastaselt. Suure osa lapsepõlvest veetis Sam pere loomi karjatades ja nooremate õdede-vendade järele valvates. Aastatel 1937–1945 käis ta Okahaos Soome misjonikoolis. Aastal 1946 kolis ta Walvis Baysse tädi juurde, kus asus tööle poeabilisena. Kolm aastat hiljem asus ta elama oma onu juurde Windhoeki, kus hakkas tööle raudteel ja õppis õhtukoolis. 1950. aastate algusest osales Nujoma ametiühingutöös.

Aastal 1957 lahkus Nujoma töölt, et asuda aktiivsemalt vastupanuliikumisega tegelema. Koos Andimba Toivo ya Toivoga asutas ta 1959. aastal Ovambomaa Rahvaorganisatsiooni, tulevase SWAPO eelkäija. Samal aastal ta vahistati, kuid tal õnnestus maapakku pääseda. Aprillis 1960 valiti Nujoma eksiilis olevana äsjaasutatud Edela-Aafrika Rahvaorganisatsiooni esimeheks.

1960. aastatel võttis Nujoma endale lisanime Shafiishuna, mis tähendab ambo keeles välku.

Pärast 29-aastast eksiili pöördus Sam Nujoma 1989. aastal kodumaale tagasi. Ta valiti parlamendi liikmeks ja parlament valis ta iseseisva Namiibia esimeseks presidendiks. Ta valiti ametisse tagasi aastatel 1994 ja 1999. Neljandaks ametiajaks ei lubanud põhiseadus teda enam valida ning 2005. aastal valiti presidendiks Hifikepunye Pohamba. Novembris 2007 sai Pohamba ka Edela-Aafrika Rahvaorganisatsiooni esimeheks.

Sam Nujoma on saanud palju välisriikide aumärke ja aunimetusi, sealhulgas 1973. aastal Rahvusvahelise Lenini rahupreemia ja 1996. aastal Hea Lootuse ordeni (Order of Good Hope, LAV).

Viited
------

1. 1 2 3 4  Founding Father of the Namibian Nation
2. ↑  "Founder". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. jaanuar 2015. Vaadatud 6. mail 2015.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**–** | **Namiibia president**1990–2005 | Järgnev**Hifikepunye Pohamba** |
14. ja 15. jaanuaril 1934 valiti Jõhvi alevivolinikeks (RTL 1934, 20):

Vaba ruuduga valitud
--------------------

* Rudolf Hindper
* Meinhard Treilmann

Alevi edumeelsete kodanikkude liidu valimisliidu järgi
------------------------------------------------------

* Harald Rooks
* Voldemar Härma
* Aleksander Käbin

Jõhvi majaomanikkude valimisliidu järgi
---------------------------------------

* Aleksander Danilevsky
* Johannes Pertens

Kaupmeeste, majaomanikkude, käsitööliste ja uue Põhiseaduse pooldajate valimisliidu järgi
-----------------------------------------------------------------------------------------

* Aleksander Schmidt
* Hans Lill
* Aleksander Villers
* Voldemar Abelov
* Leopold Lokota

Kristlaste, väikemajaomanikkude ja üürnikkude valimisliidu järgi
----------------------------------------------------------------

* Vilhelmine Treilmann

Tööliste, kristlaste ja väikemajaomanikkude valimisliidu järgi
--------------------------------------------------------------

* Voldemar Saar

Tööliste rühma valimisliidu järgi
---------------------------------

* Aleksander Abelov
* Felix Siimon

Politseivalitsuse direktori otsusega 25. oktoobrist 1934 keelati Meinhard Treilmanil ja Aleksander Villerskil [!] viibimine Virumaal ja maakonna linnades kuni kaitseseisukorra maksvuseni, kuna nad oma tegevusega takistasid alevivolikogu tööd, tehes lubamatuid ässitusi.

Vaata ka
--------

* Jõhvi linnavolinike loend

Viited
------

1. ↑  Politseidirektori otsuseid. Vaba Sõna, 25. oktoober 1934, nr. 245, lk. 1.
**Ernst Kirs** (kuni 1936 **Hirsch** 19. veebruar 1920 Koidula küla, Mariinski rajoon, Kemerovo oblast Tomski kubermang – 15. aprill 1994 Tallinn) oli eesti skulptor.

Ernst Kirs asus Eestisse elama 1923. aastal. 1936 lõpetas Koeru Alg- ja Täienduskooli. 1936–1940 õppis Paide Tööstuskeskkoolis graafik August Roosilehe käe all. 

1940–1941 õppis Jaan Koorti nim. Riigi Rakenduskunstikoolis. 1941–1944 osales Teises maailmasõjas. 1945–1950 õppis Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis skulptuuri. 1948. aastast töötas samas instituudis Anton Starkopfi assistendina raidkunsti erialal. Aastatel 1951–1953 töötas koos Starkopfiga Moskvas skulptor Sergei Merkulovi ateljees. 1950. aastast oli skulptuuri kateedri nooremõpetaja ja hiljem vanemõpetaja. Pärast oma kunagise õpetaja, skulptor Johannes Hirve surma tema asetäitja.

Ta on loonud muu hulgas skulptuuri "Akt" Hirvepargis ning Aadu Hindi (Eesti Kunstimuuseum) ja August Englase (Eesti Kunstimuuseum) portreed.

Vaata ka
--------

* "Naine vaasiga"

Viited
------

1. ↑  EE 14: 162
2. ↑  EKABL, lk 184
3. ↑  Omakäeline elulugu. Kunstnike kirjad, vastused ankeedile. Skulptuur A-Õ. EKMA.136.13.10/20.
**Partizánske** (kuni 1948. aastani **Šimonovany**, 1948–1949 **Baťovany**, ungari keeles *Simony*) on linn Slovakkias Trenčíni maakonnas, Partizánske ringkonna halduskeskus.

Geograafiline asend
-------------------

Partizánske asub Trenčínist ligikaudu 38 km kagus.

Ajalugu
-------

1938. aastal ostis firma MAS - Moravské a slovenské strojírny suurmaaomanikult Eugen Salzbergerilt Šimonovany külas maad, et hakata ehitama vabrikuhooneid ettevõtja Jan Antonín Baťa kingavabrikule. Esimesed kaevetööd algasid 8. augustil 1938 ja seda päeva peetakse linna tekkimise ametlikuks kuupäevaks. Samaaegselt vabriku ehitamisega algas asula ehitamine. Esimesed paarid kingi toodeti juba 15. juulil 1939. Aasta lõpuks tootis vabrik juba 940 000 paari nahkjalatseid. Baťovany sai linna staatuse 18. novembril 1948. 9. veebruaril 1949 sai linn uueks nimeks Partizánske.

Rahvastik
---------

Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Partizánske elanikest slovakke 90,37%, tšehhe 0,37%, ungarlasi 0,21% ja mustlasi 0,18%. Rahvus oli teadmata 8,41%.

Sõpruslinnad
------------

* Serbia Bajina Bašta, Serbia
* Tšehhi Benešov, Tšehhi
* Poola Krapkowice, Poola
* Tšehhi Náchod, Tšehhi
* Slovakkia Svit, Slovakkia
* Tšehhi Valašské Meziříčí, Tšehhi
* Horvaatia Vukovar, Horvaatia

Viited
------

1. ↑
2. ↑  História Mesto Partizánske. Vaadatud 12. novembril 2023
3. ↑  Number of population by ethnicity in the municipality Partizánske at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 12. novembril 2023
**Koodijagamine** on lennunduses sõlmitav koostööleping, milles kaks või enam lennuettevõtet avaldavad ja turustavad sama lendu omaenda firma koodi ja lennunumbri all osana nende poolt avaldatud lennugraafikust. Tavaliselt viib lennu läbi üks vedaja, samal ajal kui istekohti müüvad kõik lepingus koostööd tegevad ettevõtted. Enamikel suurtel lennuettevõtetel on tänapäeval koodijagamislepingud teiste lennufirmadega ning koodijagamine on tähtis osa lennufirmade allianssidest.

"Kood" viitab lennufirmakoodile, näiteks kahekohalisele IATA koodile, ning lennunumbrile. Seega võib näiteks lendu XX224 (lend number 224, mida veab firma XX) müüa lennufirma YY koodi all YY568 ja firma ZZ koodi all ZZ9876. Sellisel juhul kutsutakse lennufirmasid YY ja ZZ "turustavateks lennufirmadeks," mida mõnikord lühendatakse kui "MKT CXR" (lühend inglisekeelsest väljendist *marketing carrier* ehk "turustav vedaja").

Koodijagamine lubab lennuettevõtte klientidel lennata palju enamatesse sihtkohtadesse kui muidu, pikendades lennufirma ulatust kaugematesse sihtkohtadesse, kuhu pole muul juhul praktiline lennuühendust pakkuda. Koodijagamine lubab ka piletite- ja pagasihalduse ühtlustamist ning teeb lennugraafikute omavahelise sobitamise lihtsamaks.

Ajalugu
-------

1967. aastal sõlmis Ameerika Ühendriikides Richard A. Hensoni lennuettevõte Hagerstown Commuter US Airwaysi eelkäijaga Allegheny Airlines'iga riigi esimese koodijagamise lepingu. Väljendit "koodijagamine" kasutasid esmakordselt 1989. aastal Qantas ja American Airlines ning 1990. aastal pakkusid need firmad esimesi koodijagamisega lende Austraalia ja USA linnade vahel.

Viited
------

1. ↑  "Rahvusliku lennufirma Nordica eduelamus – jagame lennukoode tuntud lennufirmadega". *www.ohtuleht.ee*. Vaadatud 26. detsembril 2023.
2. ↑  "The Hagerstown Commuter history from Americas, USA". *Airline History* (Briti inglise). Vaadatud 26. detsembril 2023.
3. ↑  *Financial Review*, November 21, 1989
Sharp CD-S400 stereotorn (Jaapani *Good Design Award 1993* laureaat)
Aiwa stereoseade
**Stereoseade** ehk **stereokeskus** ehk **muusikakeskus** on stereofoonilise (kahekanalilise) heliga paikne koduelektroonikaseade, mis koosneb signaaliallikatest, helivõimendist ja kõlaritest.

Audiosignaali allikaist kuulub iga stereokeskuse koosseisu raadiotuuner raadiosaadete vastuvõtmiseks ja laserplaadimängija, vastavalt kas CD-mängija või uuema põlvkonna optiline seade, näiteks DVD või Blu-ray seade, mis mängib ka vanemaid formaate, sh muusika-CD-plaate kui ka andmetena CD-le salvestatud multimeediat. DVD- või Blu-ray seadmega muusikakeskus on võimalik ühendada televiisoriga, et vaadata filme ja videoid.

Arenguloost
-----------

Muusikakeskuste eelkäijaks oli vinüülplaadimängijaga monofooniline raadio ehk radioola, millel grammofoniosa paiknes võrdlemisi suure raadiokasti ülaosas kaane all.

Kui 1958. aastal tulid müügile stereofoonilised vinüülplaadid ja 1960. aastate esimesel poolel alustasid raadiojaamad stereosaadete edastamist, hakati tootma ka stereofoonilisi plaadimängija ja raadio kombinatsioone koos kahe eraldi kõlariga.

1980. aastatel, kui signaaliallikaina lisandus kassettmagnetofon ja seejärel ka CD-mängija, tulid müügile komponentsüsteemid eraldi või integreeritud üksustest (kastidest), millest moodustati stereotorn. Enamasti olid komponendid midigabariidis, tüüpiliselt laiusega 43 cm. Vasaku ja parema kanali kõlarid võisid olla niisama kõrged kui torn.

1990. aastail tulid komponentsüsteemide kõrvale kompaktsüsteemid, s.o ühes mini- või mikrokorpuses stereoseadmed, küll eraldi kõlaritega. Korpuse laiuse määras miniformaadi korral kahepesaline kassettmagnetofon (vajab laiust vähemalt 22 cm, suurim laius 28 cm) ja mikroformaadis CD-mängija (korpuse laius 14–21 cm).

Praegused stereokeskused on peamiselt FM-raadio ja CD-, DVD- või Blu-ray mängijaga mikrosüsteemid, millel võib olla mitmesuguseid lisavõimalusi:

* USB-pesa väliste andmekandjate ja signaaliallikate ühendamiseks;
* Bluetooth, näiteks juhtmevaba ühenduse loomiseks nutiseadmega;
* LAN- ja WiFi-võrguühendus, näiteks internetiraadiote kuulamiseks;
* iPhone'i dokk;
* basskõlari väljund.

Jätkuvalt toodavad tuntud audiofirmad (Denon, Ongyo, Pioneer, Yamaha) ka kõrgekvaliteedilisi mikro- ja minikomponentsüsteeme.

*High End audio*
----------------

Termini *High End* võtsid kasutusele G. J. Holt ja H. Pearson juba 1970. aastail. Esialgu kõlarite, hiljem ka muude stereokeskuse komponentide, peamiselt siiski helivõimendite ja vinüülplaadimängijate valmistamisel seati eesmärgiks kõiki tehnika saavutusi ja tehnoloogia võimalusi rakendades ja kuludele tähelepanu pööramata saavutada n-ö. viimase peal tulemus nii helikvaliteedi kui ka töökindluse poolest.

Kvaliteedi hindamisel lähtutakse eelkõige subjektiivsest tajust, mitte niivõrd tehniliste parameetrite väärtustest. Mõistagi saab siin tegemist olla peamiselt harrastuskonstruktorite üksik- või väikeseeriatoodetega. Niisuguse seadmestiku keskseks komponendiks on eriti hoolikalt kavandatud ja teostatud lampvõimendi.

Välislingid
-----------

* Hifi centre
* High end audio EXCHange
* Element Acoustics High End Audio
**Advokaadibüroo** on ettevõte, mille kaudu advokaadid õigusteenuse osutamisel tegutsevad.

Eestis võib advokaadibürood pidada kas spetsiaalne äriühing (advokaadiühing) või üks või mitu vandeadvokaati füüsilisest isikust ettevõtjatena (FIE). Advokaadiühingu osanikuks või aktsionäriks võib olla üksnes vandeadvokaat. Advokaadibüroo partneriks nimetatakse bürood FIEna pidavat vandeadvokaati või advokaadiühingu osanikku või aktsionäri. Advokaadibüroo võib tegutseda ühes või mitmes asukohas (kontoris), teistes asulates avatud kontoreid nimetatakse tavaliselt osakondadeks või esindusteks. Advokaadibüroode ja nende kontorite kohta peab Eesti Advokatuur avalikku registrit.

Advokaadibüroo kaudu võivad õigusteenust osutada ainult advokatuuri liikmed ja teatud tingimustel patendivolinikud. Ülejäänud isikud (näiteks juristid) võivad üksnes abistada advokaate õigusteenuse osutamisel. Kõik advokatuuri liikmed peavad tegutsema mõnes advokaadibüroos, advokaadi tegutsemiskoht avaldatakse Eesti Advokatuuri kodulehel. See nõue ei kehti kutsetegevuse peatanud liikmetele.

Advokaadibüroo pidaja peab tagama, et advokaadibüroos tegutsevad advokaadid ja advokaadibüroo töötajad täidavad kutsetegevuse ja kutse-eetika nõudeid ning advokaadid täidavad täiendusõppe kohustust. Sisuliselt on see FIEna tegutseva vandeadvokaadi või advokaadiühingu advokaatidest juhatuse liikmete ja osanike või aktsionäride kohustus ning kohustuste rikkumisel võib advokatuuri aukohus neid distsiplinaarkorras karistada. Seadus piirab kliendisaladuse kaitseks advokaadibüroo läbiotsimist ja advokaadibüroo töötajate ülekuulamist. 

Advokaadiühing tohib osutada üksnes õigusteenust. Majandusliku sisu poolest on advokaadibüroo tegevus äritegevus, millele kehtivad teatavad advokaatide kutsenõuetest tulenevad piirangud. Advokaadibürood võivad oma teenuseid reklaamida. Advokaadibüroosid hindavad rahvusvahelised agentuurid (Chambers and Partners, Legal 500 jt) ja meedia kajastab büroode majandustulemusi.

Advokaadibürood või osa sellest võib võõrandada ettevõttena või advokaadiühingu ühinemise või jagunemise käigus üle anda. Advokaadiühing võib ühineda üksnes teise advokaadiühinguga.

Seisuga 31.12.2022 oli Eesti Advokatuuris 1085 liiget, sealhulgas 759 vandeadvokaati, 321 vandeadvokaadi abi ja 5 assotseerunud liiget.

Viited
------

1. 1 2 3
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. detsember 2021. Vaadatud 12. detsembril 2021.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  "Eesti Advokatuur".`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: url-olek (link)

Välislingid
-----------

* Eesti Advokatuur
* Advokatuuriseadus (AdvS)
* Eesti Advokatuuri kodukord
**Rahvusvaheline Migratsiooniorganisatsioon** (IOM, ka ÜRO rändeamet) on valitsustevaheline rahvusvaheline organisatsioon, mis asutati 1951. aastal algselt Euroopa migratsiooni valitsustevahelise komitee (ing *Intergovernmental Committee for European Migration*, ICEM) nime all, et aidata ümber asuda Teise maailmasõja tõttu kodust lahkuma pidanud inimestel. 2014. aasta seisuga oli organisatsioonil 156 liikmesriiki ja lisaks 10 vaatlejastaatusega riiki. Eesti ühines organisatsiooniga 2004. aastal. 2016. aastast kuulub IOM seotud organisatsioonina ÜRO süsteemi.

IOM on tähtsaim migratsioonialal tegutsev valitsustevaheline organisatsioon. IOMi eesmärk on edendada humaanset ja organiseeritud migratsiooni, suurendada migratsiooni küsimustes rahvusvahelist koostööd, leida migratsiooniprobleemidele praktilisi lahendusi ning pakkuda humanitaarabi seda vajavatele migrantidele.

IOM töötab järgmises neljas laiemas migratsiooni juhtimist puudutavas valdkonnas: migratsioon ja areng, migratsiooni lihtsustamine, migratsiooni reguleerimine ja sundmigratsiooni probleemi lahendamine. 

IOM teeb tihedat koostööd nii valitsuste, valitsustevaheliste kui ka valitsusväliste partneritega.

IOMil on Eestis esindus, mida juhib Kari Käsper.

Ajalugu
-------

Tumerohelisega on märgitud liikmed ja helerohelisega vaatlejaliikmed
Euroopa migrantide liikumise ajutine valitsustevaheline komitee (ing *Provisional Intergovernmental Committee for the Movement of Migrants from Europe*, PICMME), nagu IOMi algselt nimetati, asutati Lääne-Euroopas 1951. aastal Teise maailmasõja järgses ümberasumise kaoses. Komiteele anti volitus aidata Euroopa valitsustel leida sihtriike hinnanguliselt 11 miljoni kodust lahkuma sunnitud inimese ümberasumiseks. 1950. aastatel organiseeris see transpordivahendeid ligi miljonile migrandile.

Euroopa migratsiooni valitsustevahelise komitee põhikiri allkirjastati 1953. aasta 19. oktoobril Veneetsias. See jõustus 30. novembril 1954. Organisatsiooni nime muutmine poole sajandi jooksul kajastas selle arenemist logistikaagentuurist migratsiooniagentuuriks: 1952. aastal nimetati ajutine valitsustevaheline komitee Euroopa migratsiooni valitsustevaheliseks komiteeks, 1980. aastal migratsiooni valitsustevaheliseks komiteeks ning 1989. aastal Rahvusvaheliseks Migratsiooniorganisatsiooniks.

IOM on osalenud inimeste või looduse põhjustatud järgmiste katastroofide tagajärgede lahendamises: Ungari revolutsioon (1956), Praha kevad (1968), Tšiili riigipööre (1973), Vietnami paadipõgenikud (1975), Lahesõda (1990), sõjad Kosovos ja Ida-Timoris (1999), India ookeani maavärin (2004), Iraagi sõda (2003), Pakistani maavärin (2004/2005) ja Haiti maavärin (2010).

Viited
------

1. ↑  IOMi koduleht

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Rahvusvaheline Migratsiooniorganisatsioon** |

* Rahvusvahelise Migratsiooniorganisatsiooni Eesti kontori koduleht
* Rahvusvahelise Migratsiooniorganisatsiooni koduleht (inglise keeles)
* Rahvusvahelise Migratsiooniorganisatsiooni põhikirja eestikeelne tõlge Riigi Teatajas
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib filmist; muusikali kohta vaata artiklit Keskkoolimuusikal (muusikal)* |

---

**"Keskkoolimuusikal"** (ingl k **"High School Musical"**) on 2006. aasta ameerika telefilm.

Filmile on tehtud kaks järge: 2007. aastal telefilm "Keskkoolimuusikal 2" ja 2008. aastal kinodes linastunud "Keskkoolimuusikal: Lõpuklass".

Film esilinastus Disney Channelis 20. jaanuaril 2006. Sellest sai äriliselt kõige edukam Disney Channeli telefilm: esilinastust vaatas 7,7 miljonit inimest. Film sai välismaalgi väga edukaks ja 2009. aasta seisuga oli seda üle maailma vaadanud 225 miljonit inimest.

Filmi põhjal tehti kontserttuur, kus esinesid filmi "Keskkoolimuusikal" näitlejad, muusikal "Keskkoolimuusikal" ja romaanisari. "Keskkoolimuusikal" on läbi aegade esimene Disney telefilm, mille põhjal on tehtud teatrilavastus.

Film sai kuus "Emmy" nominatsiooni, millest võitis kaks: koreograafia ja lasteprogrammi kategoorias. Veel kandideerisid režissöör Kenny Ortega, näitlejate valik ja kaks originaallaulu. Samal aastal sai film neli Teismeliste valiku auhinna nominatsiooni, millest võitis kõigis kolmes kategoorias, kus osales: parim näitleja (Zac Efron, Vanessa Hudgens kandideeris samuti), näitlejapaar (Efron ja Hudgens) ning komöödia- või muusikališõu.

Sisu
----

East High Schooli korvpallistaar Troy Bolton (Zac Efron) ja matemaatikageenius Gabriella Montez (Vanessa Anne Hudgens) kohtuvad jõuluvaheajal, aastavahetuse tähistamise peol. Seal võtavad nad osa karaokest ja laulavad laulu "Start of Something New", mille käigus mõistavad, et nende vahel on midagi tekkinud.

Nädal hiljem hakkavad nad kohtamas käima. Kui Troy vaatab telefonist uusaastapeol Gabriellast tehtud pilti, on ta kindel, et see uus tüdruk on tema. Ent õpetaja märkab seda ning jätab Troy, Gabriella, Troy parima sõbra ja tiimikaaslase Chad Danforthi (Corbin Bleu), bioloogiaklubi presidendi Taylor McKessie (Monique Coleman) ja draamaklubi asepresidendid Ryan Evansi (Lucas Grabeel) ning Sharpay Evansi (Ashley Tisdale) telefoni kasutamise tõttu pärast tunde.

Osades
------

* Zac Efron – Troy Bolton
* Vanessa Hudgens – Gabriella Montez
* Ashley Tisdale – Sharpay Evans
* Lucas Grabeel – Ryan Evans
* Corbin Bleu – Chad
* Monique Coleman – Taylor McKessie
* Alyson Reed – Ms. Darbus
* Olesya Rulin – Kelsi Nielsen
* Chris Warren Jr. – Zeke
* Bart Johnson – Coach Jack Bolton
* Ryne Sanborn – Jason

Laulud
------

* "Start of Something New" – Troy ja Gabriella
* "Get'cha Head in the Game" – Troy ja korvpallimängijad
* "What I've Been Looking For" – Sharpay ja Ryan
* "What I've Been Looking For" (kordus) – Troy ja Gabriella
* "Stick To The Status Quo" – Zeke, Martha, Skater Dude, Sharpay, Ryan ja ülejäänud õpilased
* "When There Was Me And You" – Gabriella
* "Bop To The Top" – Ryan ja Sharpay
* "Breaking Free" – Troy ja Gabriella
* "We're All In This Together" – Troy, Gabriella, Ryan, Sharpay ja korvpallimeeskond Wildcats
* "I Gotta Go My Own Way" – Troy ja Gabriella

Välislingid
-----------

* Ametlik veebileht
* Keskkoolimuusikal andmekogus IMDb (inglise)
**Tartu linnavalitsuse sotsiaal- ja tervishoiuosakond** on Tartu linnavalitsuse osakond, mis korraldab sotsiaalhoolekannet ja tervishoidu Tartu linnas. Osakonna hallata on viis linna hoolekandeasutust: Tartu laste turvakodu, Tartu Hooldekodu, Päevakeskus Tähtvere, Päevakeskus Kalda ja Varjupaik.

Osakonnas on viis teenistust:

Hoolekandeteenistus
Teenistuse ülesanne on tagada toimetulekuraskustes eakatele ja puuetega tartlastele teiste linnaelanikega võrdsed võimalused ja senisest kõrgem elukvaliteet ning toetada puudega või kõrge abivajadusega pereliiget hooldavaid peresid.

Lastekaitseteenistus
Teenistus pakub peredele tuge laste kasvatamisel. Töö põhineb Eesti Vabariigi lastekaitseseadusel, perekonnaseadusel ja sotsiaalhoolekande seadusel.

Sotsiaaltööteenistus
Teenistus tegeleb toimetulekuraskustes tööealistega seotud sotsiaalhoolekandealase tegevusega, mis on suunatud põhiliselt abivajajatele minimaalse sissetuleku tagamisele ning nende iseseisva toimetuleku ja tööga hõivatuse toetamisele.

Tervishoiuteenistus
Teenistus tegeleb elanike nõustamisega tervishoiu küsimustes, esmatasandi terviseteenuste koordineerimise ning tervise edendamisele suunatud tegevuse korraldamisega.

Arendus- ja haldusteenistus
Teenistus tegeleb sotsiaalteenuste ja -toetuste kordade ettevalmistamise, sotsiaalhoolekandealaste projektide, sotsiaalhoolekandealaste arengudokumentide ja tegevuskavade koostamise, uuringute läbiviimise ning kodanike ja hoolekandealuste õigusalase nõustamisega.

Vaata ka
--------

* Tartu Linnavalitsuse sotsiaalabi osakond