recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mägi-roherähn** (*Picus squamatus*) on rähnlaste sugukonda kuuluv linnuliik.

Alamliigid
----------

Mägi-roherähnil on kirjeldatud kahte alamliiki:

* *P. s. flavirostris* (Menzbier, 1886)
* *P. s. squamatus* (Vigors, 1831)

Kirjeldus
---------

Tema kehapikkus on umbes 35 cm, kaal 156–194 grammi.

Levila
------

Liik on levinud Kesk-Aasia mägismaa lõunapoolses küljes, ulatudes Lääne-Afganistanist, Kagu-Türkmenistanist ja Põhja-Pakistanist kuni Loode-India ja Ida-Nepalini. Varem oli liik levinud ka Iraani idaosas, kuid on seal tõenäoliselt väljasurnud.

Mägi-roherähnid eelistavad elupaikedena erinevaid metsi, alates parasvöötme okas- ja segametsadest kuni subtroopiliste ja troopiliste metsadeni.

Mõned Himaalaja mägedes, 1500–3700 meetri kõrgusel, elavad linnud rändavad talveks madalamatele aladele.

Toitumine
---------

Ta toitub peamiselt sipelgatest ja termiidilistest, samuti teiste puidukahjurite vastsetest. Talvel söövad nad erinevaid marju. Otsib toitu üksi või paaris.

Pesitsemine
-----------

Mägi-roherähnide pesitsusaeg on üldiselt hilisaprillist varase juunini. Pesadena kasutatakse puuõõnsusi. Kurnas on 4–6 muna ja haudumisperiood on 17 päeva.

Seisund
-------

Rahvusvahelise Looduskaitseliidu punase nimestiku järgi on liik soodsas seisundis.

Viited
------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Mägi-roherähn** |

1. 1 2  BirdLife International (2012). *Picus squamatus*. *IUCNi punase nimistu ohustatud liigid*. IUCN 2013.2.
2. 1 2 3 4  "Scaly-bellied Woodpecker (Picus squamatus)". *Handbook of the Birds of the World* (inglise keeles). Vaadatud 20. september 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
3. ↑  "Scaly-bellied Woodpecker Picus squamatus" (inglise keeles). Birdlife International. Vaadatud 20. september 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)

Kirjandus
---------

* Hans Winkler, David A. Christie & David Nurney (1995). *Woodpeckers. A Guide to the Woodpeckers, Piculets, and Wrynecks of the World*. Pica Press. Robertsbridge. ISBN 0-395-72043-5. lk. 146-147 & 364-365.
Vaud' kantonis asuv Chilloni loss
**Vaud** [voo] ehk **Waadt** on kanton Šveitsi lääneosas. Piirneb läänes ja lõunas Prantsusmaaga. Hõlmab põhjapoolse osa Genfi järvest ja Neuchâteli järve läänetipu.

Kantoni kirdeosas asuvad Juura mäed, kagus Berni Alpid, kus asub kantoni kõrgeim tipp Les Diablerets (3210 m).

Kantoni keskus on Lausanne, suuremad linnad on veel Vevey, Montreux ja Yverdon-les-Bains. Vaud on valdavalt prantsuskeelne. 2000. aastal oli 81,83% elanikest emakeel prantsuse keel.

Halduslikult jaguneb 10 ringkonnaks ja 376 vallaks.

Ajalugu
-------

1803. aastal muutis Lémani kanton nime Vaud' kantoniks ja liitus Šveitsi konföderatsiooniga.

Viited
------

1. ↑  Statistikateenistus, vaadatud 28.08.2019.

Välislingid
-----------

* Kantoni koduleht


Šveitsi kantonid

Aargau **·**  Appenzell Ausserrhoden **·**  Appenzell Innerrhoden **·**  Basel-Landschaft **·**  Basel-Stadt **·**  Bern **·**  Fribourg **·**  Genf **·**  Glarus **·**  Graubünden **·**  Jura **·**  Luzern **·**  Neuchâtel **·**  Nidwalden **·**  Obwalden **·**  Schaffhausen **·**  Schwyz **·**  Solothurn **·**  Sankt Gallen **·**  Ticino **·**  Thurgau **·**  Uri **·**  Valais **·**  Vaud **·**  Zug **·**  Zürich
**Erzincani provints** (zaza ja kurdi keeles *Erzingan*; armeenia keeles *Երզնկա*, *Erznka*) on 1. järgu haldusüksus (provints) Ida-Türgis. Provintsi keskus on Erzincan.

Haldusjaotus
------------

* Çayırlı ringkond (kurdi: *Mans*, zaza: *Manse*)
* Erzincani ringkond
* İliçi ringkond
* Kemahi ringkond (kurdi ja zaza: *Kemax*)
* Kemaliye ringkond (kurdi: *Êgin*, zaza: *Egın*)
* Otlukbeli ringkond (kurdi: *Qerequlax*)
* Refahiye ringkond (kurdi: *Gercan*)
* Tercani ringkond (kurdi ja zaza: *Têrcan*)
* Üzümlü ringkond (kurdi: *Cîmîn*, zaza: *Cimıne*)

Viited
------

1. ↑  Population of provinces by years - 2000-2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

* Erzincani provintsi koduleht (türgi keeles)

Türgi provintsid

Adana **·**  Adıyaman **·**  Afyonkarahisar **·**  Ağrı **·**  Aksaray **·**  Amasya **·**  Ankara **·**  Antalya **·**  Ardahan **·**  Artvin **·**  Aydın **·**  Balıkesir **·**  Bartın **·**  Batman **·**  Bayburt **·**  Bilecik **·**  Bingöl **·**  Bitlisi **·**  Bolu **·**  Burdur **·**  Bursa **·**  Çanakkale **·**  Çankırı **·**  Çorum **·**  Denizli **·**  Diyarbakır **·**  Düzce **·**  Edirne **·**  Elazığ **·**  Erzincan **·**  Erzurum **·**  Eskişehir **·**  Gaziantep **·**  Giresun **·**  Gümüşhane **·**  Hakkâri **·**  Hatay **·**  Iğdır **·**  Isparta **·**  İstanbul **·**  İzmir **·**  Kahramanmaraş **·**  Karabük **·**  Karaman **·**  Kars **·**  Kastamonu **·**  Kayseri **·**  Kilis **·**  Kırıkkale **·**  Kırklareli **·**  Kırşehir **·**  Kocaeli **·**  Konya **·**  Kütahya **·**  Malatya **·**  Manisa **·**  Mardin **·**  Mersin **·**  Muğla **·**  Muş **·**  Nevşehir **·**  Niğde **·**  Ordu **·**  Osmaniye **·**  Rize **·**  Sakarya **·**  Samsun **·**  Şanlıurfa **·**  Siirt **·**  Sinop **·**  Şırnak **·**  Sivas **·**  Zonguldak **·**  Tekirdağ **·**  Tokat **·**  Trabzon **·**  Tunceli **·**  Uşak **·**  Van **·**  Yalova **·**  Yozgat
**Vladimir Makovski** (vene keeles Владимир Егорович Маковский; 7. veebruar (vkj. 26. jaanuar) 1846 Moskva – 21. veebruar 1920 Petrograd) oli vene maalikunstnik.

Elulugu
-------

Vladimir Makovski oli pärit kunstnik Jegor Makovski perekonnast. Ta õppis aastatel 1861–1866 Moskva Maali-, Raid- ja Ehituskunstikoolis. Alates 1872. aastast kuulus Makovski peredvižnike hulka, 1874. aastal valiti ta selle ühingu juhatusse. 1882–1894 oli ta õppejõud Moskva Maalikunstikoolis. Alates 1894. aastal oli ta Peterburi Kunstide Akadeemia õppejõud, aastatel 1895–1918 rektor.

Looming
-------

Oma realistlikus maaliloomingus kujutas Makovski põhiliselt erinevate ühiskonnakihtide argielustseene. Ta käsitles ka ühiskonnakriitilisi teemasid ja kujutas mõnedel maalidel kaasaegseid poliitikasündmusi.

Galerii
-------

* "Pangakrahh" (1880)"Pangakrahh" (1880)
* "Kunstniku perekond" (1893)"Kunstniku perekond" (1893)
* "Õigeks mõistetud" (1882)"Õigeks mõistetud" (1882)
* "Turg Poltavas""Turg Poltavas"
* "Vaeste külastamine" (1874)"Vaeste külastamine" (1874)
* "Majutuskohad" (1889)"Majutuskohad" (1889)

Viited
------

1. ↑  Художник Владимир Маковский (1846 — 1920) СвистаНет
2. ↑  Маковский Владимир Егорович, краткая биография и творчество art-portrets.ru
**Ester Lepa** (aastani 1936 **Ester Lepler**; 12. jaanuar 1928 Pärnu – 19. mai 2013) oli eesti laulja (sopran) ja laulupedagoog.

Ta lõpetas 1947. aastal Tallinna 8. Keskkooli; aastatel 1945–1948 õppis ta Tallinna Muusikakoolis, mille lõpetas Tiit Kuusiku lauluklassis. 1953. aastal lõpetas ta laulu erialal Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Tiit Kuusiku lauluklassis).

Ta laulis aastatel 1949–1950 Eesti Raadio segakooris ja 1953–1956 Estonia kooris, 1956–1965 oli ta Estonia solist.

Teatritöö kõrvalt töötas ta muusikapedagoogina: aastatel 1953–1973 Tallinna Muusikakoolis ja 1971–1984 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis. Tema õpilaste seas on olnud Liina Saari, Marvi Taggo, Peeter Tooma, Valentina Rossar, Malle Raid, Jüri Trei, Erich Krieger. Ta on olnud Eesti NSV Riikliku Filharmoonia estraadistuudio lauluõpetaja, Eesti Riikliku Nukuteatri ja Draamateatri vokaalkonsultant ning Eesti Kooriühingu juures paljude kooride hääleseadja. Aastatel 1982–2008 oli ta Ellerheina vokaalpedagoog.

Isiklikku
---------

Tema õde on näitleja ja lavastaja Astrid Lepa, kelle poeg on raadioajakirjanik ja näitleja Margus Lepa.

Kirjandus
---------

* Sirp. 24. mai 2013. Lk 28 (nekroloog).
* "Eesti muusika biograafiline leksikon". 1. köide (A-M). Tallinn, 2007.
**Meelis Mihkla** (sündinud 6. juulil 1955 Tallinnas) on eesti keeleteadlane, -tehnoloog ja foneetik. Ta on Eesti Keele Instituudi vanemteadur.

Haridus
-------

Mihkla lõpetas 1973. aastal Tallinna 2. Keskkooli, 1978 Tallinna Polütehnilise Instituudi automatiseeritud juhtimissüsteemide erialal ning 2001 Tartu Ülikoolis magistrantuuri ja 2008 doktorantuuri. Ta on magister eesti ja soome-ugri keeleteaduse alal väitekirjaga "Eesti keele tekst-kõne süntees". Sai doktorikraadi üldkeeleteaduse alal väitekirjaga "Kõne ajalise struktuuri modelleerimine eestikeelsele tekstkõne sünteesile".

Töökohad
--------

Mihkla oli 1977–80 Keele ja Kirjanduse Instituudis arvutuslingvistika sektori insener ja vaneminsener, 1980–92 Küberneetika Instituudi arvutustehnika erikonstrueerimisbüroo insener-programmeerija, 1993–2006 Eesti Keele Instituudi haldusdirektor ja vanemteadur, 2005–07 teadur, 2008– vanemteadur.

Riikliku programmi "Humanitaar- ja loodusteaduslikud kogud" juhtkomitee liige (2004–08). Emakeele Seltsi (2005–) ja Eesti Rakenduslingvistika Ühingu liige (2007–).

Uurimisvaldkonnad
-----------------

Mihkla uurimisvaldkonnad on kõnesüntees, kõneüksuste andmebaasid ja kõnekorpused, kõneprosoodia. Olnud mitme uurimis- ja arendusprojekti juhatajat, loonud kõnesünteesi tarkvara, konstrueerinud raadioringhäälingule spetsiaalseid kõnesüntesaatoreid.

Tunnustus
---------

* Eesti Vabariigi teaduspreemia (2003).

Välislingid
-----------

* Meelis Mihkla Eesti Teadusinfosüsteemis
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 4. köide: *Sar-Y. Lisa* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 1799-1800

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Gennadi Valerjevitš Židko** (vene keeles *Геннадий Валериевич Жидкo*; 12. september 1965 Jangiabad, Sõrdarja oblast Usbeki NSV – 16. august 2023 Moskva) oli Venemaa sõjaväelane (kindralpolkovnik). Ajavahemikul 26. juunist 8. oktoobrini 2022 oli ta Vene Föderatsiooni vägede ülemjuhataja Ukrainas.

Elukäik
-------

Ta sündis Jangiabadis Sõrdarja oblastis Usbeki NSV-s (praeguse haldusjaotuse järgi Sirdaryo vilajetis Usbekistanis). 1987. aastal lõpetas ta Taškendi kõrgema tankiväejuhatuse kooli. Seejärel teenis 27. kaardiväe motolaskurdiviisis Volga ja Volga-Uraali sõjaväeringkonnas, asukohaga Totskojes Totskoje rajoonis Orenburgi oblastis, kus tõusis rühmaülemast diviisiülemaks, ülendati ennetähtaegselt kapteniks ja seejärel polkovnikuks. Hiljem oli ta Tadžikistanis Dušanbes baseeruva 92. motoriseeritud laskurrügemendi ülem. 1997. aastal lõpetas ta marssal Malinovski nimelise soomusjõudude sõjaväeakadeemia ja 2007. aastal Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude Kindralstaabi Sõjaväeakadeemia. Augustist 2007 juulini 2009 oli ta 20. kaardiväe motoriseeritud laskurdiviisi ülem Volgogradis. Juulist 2009 jaanuarini 2011 oli ta 20. kaardiväe armee ülema asetäitja peakorteriga Voronežis. Jaanuarist 2011 jaanuarini 2015 oli ta 6. armee ülema esimene asetäitja Peterburis. Jaanuarist 2015 septembrini 2016 oli ta 2. kaardiväearmee ülema esimene asetäitja, 2016. aasta septembrist 2017. aasta novembrini 2. kaardiväearmee ülem peakorteriga Samaras. 2016. aastal osales ta sõjalisel operatsioonil Süürias, olles seal asuvate Venemaa Föderatsiooni relvajõudude staabiülem. 22. novembrist 2017 kuni 3. novembrini 2018 oli ta Venemaa Föderatsiooni relvajõudude kindralstaabi ülema asetäitja. 2018. aasta novembris määrati ta Ida sõjaväeringkonna vägede ülemaks. 12. novembril 2021 määrati ta Venemaa kaitseministri asetäitjaks - Venemaa Föderatsiooni relvajõudude sõjalis-poliitilise peadirektoraadi juhiks. 

20. veebruarist 2016 kindralmajor, 11. juunist 2018 kindralleitnant ja 11. juunist 2020 kindralpolkovnik.

Alates 26. juunist kuni 8. oktoobrini 2022 oli ta Venemaa Föderatsiooni vägede ülemjuhataja Ukrainas.

Suri 16. augustil 2023 Moskvas ebaselgetel asjaoludel.

Sanktsioonid
------------

15. märtsil 2022 kehtestas USA seoses Venemaa kallaletungiga Ukrainale talle viisa- ja majandussanktsioonid.

Viited
------

1. ↑  "Жидко Геннадий Валериевич". Герои страны. Vaadatud 1. jaanuaril 2018.
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑  "The Times: Erru saadetud Vene kõrge väejuht suri kahtlastel asjaoludel". Postimees 17.08.2023, 14:51
7. ↑  Suri Kremli silmis läbi kukkunud Vene kindral, rahvas kahtlustab mürgitamist Delfi 17.08.2023, 18:38
8. ↑  USA kehtestas sanktsioonid 11 Vene militaarjuhile ERR 15. märts 2022 06:51
Eržvilkase kirik
**Eržvilkas** on alev Leedus Jurbarkase rajoonis, Eržvilkase valla halduskeskus. Alev asub Šaltuona jõe kaldal. Eržvilkase vana saksakeelne nimekuju oli *Erschwilken*, vene keeles olid kasutusel aga vormid Эржвилки ja Эрджвилокъ.

Alevis on gümnaasium ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on aastal 1855 püstitatud katoliku kirik, alevi keskus on valdavalt püstitatud XX sajandi alguses.

Ajalugu
-------

Alevis asub linnamägi, mis oli asustatud IX-XIII sajandil. Hiljem ehitati selle asemele väike linnus. XVI sajandil on esimest korda mainitud linnuse juures asuvat asulat, mis kandis toona nime Pašaltuonis. Aastal 1584 ehitati sinna esimene kirik. Asula kuulus aastani 1842 Žemaitija piiskoppidele.

Aastal 1740 on esimest korda mainitud Eržvilkase alevit. XVIII sajandi alguses rajas piiskop Steponas Jonas Giedraitis sinna mõisa. Aastal 1847 põles asula maha.

Aastal 1934 ehitati alevi juurde jõele väike hüdroelektrijaam. Nõukogude ajal ehitati sinna väike piimatööstus, ka oli alev kohaliku kolhoosi keskuseks.

Viited
------

1. ↑  Эржвилки. Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона, Kd. 41 (81) : Эрдан — Яйценошение. С.-Петербургъ, 1904. 8 lk.
2. ↑  Эрджвилокъ. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 5 (Таарджалъ — Яя). СПб, 1885, 857 lk.

Välislingid
-----------

 Eržvilkas – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Alev portaalis vietoves.Lt
**Karula raudteejaam** on raudteejaam Valgamaal Valga vallas Väheru külas.

Läbi Väheru kulgeb Valga–Petseri raudteelõik, mis valmis 1889. aastal seoses Riia-Pihkva-Peterburi raudteega. 

Pooljaam avati aastal 1893 Väheru küla juurde sama nime all. 
1903. aasta kevadel nimetati jaam ümber Karulaks, kuna jäi Karula kihelkonda Karula mõisa maadele. Reisirongid sõitsid läbi Väheru liinil Valga-Veski kuni 2001. aastani. Karula raudteejaamale eelnes sellel liinil Valga poolt tulles Mürgi raudteepeatus ja järgnes Tuulemäe raudteepeatus. Praegu kasutatakse raudteed ja jaama vähesel määral vaid kaubaveoks.

Karula raudteejaamas asub kolm jaamateed, silikaattellistest elektritsentralisatsiooni post (jaamahoone), varem olid jaamas ka perroonid.

Jaamahoone
----------

Kuni 2003. aastani asetses raudtee põhjaküljel 1889. aastal ehitatud kroonuhistoritsistlikus stiilis ühekorruseline ristkülikulise põhiplaaniga puidust jaamahoone, mis ehitati tüüpprojekti järgi ja sarnanes nt Antsla, Puka jt jaamade hoonetega. Hooneid iseloomustab lihtne sümmeetriline külgfassaad ning madala kalde ja laia räästaga poolkelpkatus. Algsest vaksaliansamblist on tänaseks säilinud mitu abihoonet. 

1980. aastatel rajati jaama silikaadist elektritsentralisatsiooni post.

Pildid
------

* Laiarööpalise soomusrongi nr. 6 meeskond Karula jaamas kuulipildujaid puhastamas (1920)Laiarööpalise soomusrongi nr. 6 meeskond Karula jaamas kuulipildujaid puhastamas (1920)
* Ooteplatvorm (perroon)Ooteplatvorm (perroon)
* Nõukogude ajal rajatud ET postNõukogude ajal rajatud ET post
* RaudteeülesõitRaudteeülesõit
* Karula jaam vaatega Petseri (Koidula) pooleKarula jaam vaatega Petseri (Koidula) poole

Viited
------

1. ↑  Arved Duvin. Lugusid raudteedest Eestimaal. Lk 98
2. ↑  Karula jaama tehnokorraldusakt[*alaline kõdulink*]; AS Eesti Raudtee

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Karula raudteejaam** |

* YouTube: DR1A with track measurement car passing Karula station, Estonia, 13.03.2015
* FOTO: Karula jaamahoone aastal 1960; muis.ee
* Infot jaama kohta; fotod (*vene keeles*)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Mürgi |  **Karula** | Tuulemäe  |
"**Venemaa liidrid**" (vene keeles «Лидеры России») on ülevenemaaline juhtide konkurss, mida korraldab sõltumatu mittetulundusühing "Venemaa – võimaluste maa".

Võistluse peamiseks väljakuulutatud eesmärgiks on "otsida lootustandvamaid ja andekamaid juhte kogu riigist". Projekti elluviimise eest vastutab presidendi avaliku teenistuse ja juhtivtöötajate reservi komisjon, mida juhib presidendi administratsiooni juht Anton Vaino.

#### Konkursi finalistid ja võitjad

Finalistidele anti igaühele 1 miljon rubla haridustoetust. Konkursi tingimuste kohaselt kanti raha RANEPA kontrolli alla, kuid seda võis kulutada mis tahes Venemaa-sisesele haridusele.

Konkursi tulemusena määrati 80 võitjat valitsusasutuste ja riigikorporatsioonide juhtivatele ametikohtadele. Niisiis pakuti Anton Serikovile presidendi kantselei sisepoliitika organisatsioonilise toe osakonna juhataja kohta ja Aleksei Lõsovile sama osakonna peanõuniku kohta. Pavel Sorokin nimetati energeetikaministri asetäitjaks Aleksander Novak. Oleg Salagaist sai terviseministri asetäitja Veronika Skvortsova. Uueks majandusarengu aseministriks Maksim Oreškin sai Ilja Torosov ja abiministriks Tatjana Djakonova. Davõdov Eduard Malikovitš sai Bashkir Soda Company tegevjuhiks, tootmisarenduse strateegia loojaks aastani 2030.

Viited
------

1. ↑  "Конкурс управленцев «Лидеры России»". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. november 2018. Vaadatud 6. novembril 2018.
2. ↑  Кириенко рассказал о 199 тыс. заявок на конкурс молодых управленцев / РБК, 10. november 2017
3. ↑  "Давыдов Эдуард Маликович — карьера главы БСК (лидер в химпроме РФ)". *www.kremlinrus.ru*. Vaadatud 7. augustil 2023.
Henry George
**Henry George** (2. september 1839 Philadelphia – 29. oktoober 1897 New York) oli Ameerika Ühendriikide poliitiline majandusteadlane ja ajakirjanik. Tema kirjutised olid 19. sajandi Ameerikas äärmiselt populaarsed. Ta inspireeris majandusfilosoofiat, mida tuntakse kui georgismi, uskumust, et inimesed peaksid omama ise toodetud väärtust, kuid maaväärtuse (sh loodusvarad) majanduslik väärtus peaks kuuluma võrdselt kõigile ühiskonnaliikmetele. George väitis, et maaväärtuste ühekordne maksustamine looks produktiivsema ja õiglasema ühiskonna. 

Tema kuulsaim teos "Progress ja vaesus" (originaalpealkiri "Progress and Poverty", 1879) müüs miljoneid eksemplare üle maailma. Raamat uurib suureneva ebavõrdsuse ja vaesuse paradoksi majandusliku ja tehnoloogilise progressi taustal.

George oli mitu aastat ajakirjanik ning tema kirjutiste ja kõnede populaarsus viisid ta kandideerima New Yorgi linnapea ametikohale 1886. aastal. George sai surmava insuldi oma teisel linnapea kampaanial 1897. aastal. Hinnanguliselt osales tema matustel 100 000 inimest. 

George'i ideid ja pärandit arutatakse ja uuritakse tänaseni. Tema töö on mõjutanud selliseid erinevaid tegelasi nagu Winston Churchill, Sun Zhongshan ja Martin Luther King Jr.

Viited
------

1. ↑  "Excerpt from Henry George Progress and Poverty 1879 < 1876-1900 < Documents < American History From Revolution To Reconstruction and beyond". *www.let.rug.nl*. Vaadatud 2. augustil 2023.
2. ↑  "Historical Echoes: Henry George – NYC Mayoral Candidate and Best-Selling, Self-Educated Political Economist". *Liberty Street Economics* (Ameerika inglise). 6. jaanuar 2012. Vaadatud 2. augustil 2023.
Darja Kassatkina 2021. aastal
**Darja Kassatkina** (vene keeles Дарья Сергеевна Касаткина; sündinud 7. mail 1997 Togliattis) on Venemaa tennisist. Tema seni kõrgeim koht WTA edetabelis on olnud kaheksas ja ta on olnud pikalt vene esireket.

Darja kasvas sportlikus peres, tema ema oli edukas kergejõustikus ning isa hokis. Venna eeskujul hakkas kuueaastaselt mängima tennist.

WTA turniiridel hakkas osalema 16-aastaselt 2013. aastal. 17-aastaselt võitis ta Prantsuse lahtiste meistrivõistluste noorteturniiri.

18-aastaselt jõudis ta WTA edetabelis 32-ks ja esimese WTA turniiri võiduni jõudis teismelisena 2017. aastal Charlestoni turniiril. 2018. aasta lõpetas Kassatkina vene esireketina ning WTA edetabeli kümnendana, aga järgmisel aastal langes WTA edetabeli esisaja lõppu. WTA edetabeli esikümnesse jõudis ta uuesti 2022. aastal, lõpetas aasta kaheksandana ning osales ka WTA aastalõputurniiril, kus kaotas kaks eelringi kohtumist ja edasi ei pääsenud. Tal on üksikmängus kuus WTA turniirivõitu ja paarismängus üks WTA turniirivõit.

Kaia Kanepiga on Kassatkina kohtunud viiel korral, neist võitnud kaks ja kaotanud kolm kohtumist. Anett Kontaveidile on Kassatkina kaotanud kahel kohtumisel.

Intervjuus The Guardianile juulis 2022 mõistis hukka vene agressiooni Ukrainas ja väljendas solidaarsust ukrainlastega.

Viited
------

1. ↑  WTA Rankings: Daria Kasatkina
2. ↑  Harding, Luke (18 July 2022). "Daria Kasatkina comes out as gay and speaks out against Russian attitudes"
**Margarita Simonjan** (vene keeles Маргарита Симоновна Симоньян; sündinud 6. aprillil 1980 Krasnodaris) on armeenia päritolu Venemaa ajakirjanik. Ta on 31. detsembrist 2013 telekanali Russia Today ja uudisteagentuuri Rossija Segodnja peatoimetaja.

Margarita Simonjan sündis 1980. aastal Lõuna-Venemaal Krasnodaris armeenlastest vanemate tütrena. Mõlema vanema suguvõsa pärineb Osmanite riigist tulnud põgenikest: isapoolne suguvõsa on pärit Trabzonist, 1915. aastal armeenlaste genotsiidi ajal põgeneti Krimmi; ema on sündinud Sotšis, emapoolne suguvõsa on 19. sajandil Osmanite riigist välja rännanud.

Simonjan kasvas üles töölisklassi perekonnas, tehes juba varakult kooli kõrvalt tööd. Isa parandas külmikuid, ema oli kodune. Majas, kus pere elas, polnud ei kütet ega veevärki, maja ainukeses käimlas, mida kasutasid kõik maja elanikud, oli lihtsalt auk põrandas. Teismelisena õppis ta ühe õppeaasta vahetusõpilasena USAs New Hampshire'is. Venemaa 1998. aasta suure majanduskriisi ajal läks ta 18-aastaselt Kubani ülikooli ajakirjandustudengina tööle kohalikku Krasnodari krai televisiooni, kus sai algul 20 dollarit kuus palka. 19-aastaselt läks ta kohaliku televisiooni reporterina kajastama teist Tšetšeenia sõda, mis toimus samas kõrvalregioonis.

2002. aastal sai ülevenemaalise riikliku telekanali Rossija-1 Krasnodari korrespondendiks, kellena kajastas 2004. aasta Beslani pantvangikriisi ja oli esimeste sinna jõudnud ajakirjanike seas. Pärast Beslani sündmusi suundus Simonjan Rossija-1 korrespondendiks Moskvasse, kajastades seal Venemaa presidendi tegevust. Sellisesse ametisse võetakse Venemaa presidendile kõige lojaalsemaid inimesi. 2005. aastal nimetati ta vastloodud telekanali Russia Today peatoimetajaks. 2013. aasta detsembris nimetati ta lisaks vastloodud Venemaa riikliku uudisteagentuuri Rossija Segodnja peatoimetajaks.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa on armeenia päritolu Venemaa filmirežissöör Tigran Keosajan, neil on kaks tütart ja poeg.

Viited
------

1. ↑  "Lunch with the FT: Kremlin media star Margarita Simonyan". Financial Times.
2. ↑

 14. aprillil 2010

Välislingid
-----------

* BBC: Margarita Simonyan

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Margarita Simonjan** |
**Ahmet Hüsamettin Cindoruk** (sündinud 1. jaanuaril 1933 İzmiris Türgis) on türgi poliitik. 1993. aastal oli ta Türgi presidendi kohusetäitja.

Elukäik
-------

Hüsamettin Cindoruk sündis 1933. aastal İzmiris Kreeta päritolu türklaste peres. Ta lõpetas Ankara Ülikooli õigusteaduskonna.

1960. aastal toimus Türgis sõjaväeline riigipööre. Hüsamettin liitus grupiga, mis proovis kaitsta vahistatud endist peaministrit Adnan Menderest ja teisi Demokraatliiku partei poliitikuid. Kui tsiviilühiskond taastus, astus ta Õiglusparteisse. Aastail 1985–1987 oli ta Süleyman Demireli juhitud Tõelise Tee partei ametlik liider. Kui Demirel poliitikasse naasis, andis Hüsamettin partei juhtimise tollele üle. 

1991. aastal sai temast parlamendi spiiker. Kui Turgut Özal suri, sai temast presidendi kohusetäitja. Uutel valimistel sai presidendiks Süleyman Demirel, kes pakkus Hüsamettinile peaministrikohta, ent see eelistas jääda spiikeriks. See avas tee Tansu Çillerile, nii asutas Hüsamettin oma Demokraatliku Türgi partei. Kui aga partei sai 1999. aasta valimistel alla 1% hääli, lahkus Hüsamettin poliitikast.

Aastail 2009–2011 oli ta Demokraatliku Partei juhiks.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Turgut Özal** | **Türgi president**17. aprill 1993 – 16. mai 1993 | Järgnev**Süleyman Demirel** |

Viited
------

1. ↑   *Cindoruk: Aksini söyleyen mi var 11* Samanyolu Haber, 8.mai 2009
2. ↑  *Dünden Bugüne Siyaset Tarihinde Demokrat Parti*, Demokrat Parti, 16. mai 2009
3. ↑  ANAVATAN ve Demokrat Parti birleşti, CNN Turk, 31. oktoober 2009
4. ↑  *Demokrat Parti'nin 10. Olağan Büyük Kongresi Yapıldı-Namık Kemal Zeybek, DP Genel Başkanlığı'na seçildi"*. Demokrat Parti. 18.01 2011.
Ilja Naišuller (2015)
**Ilja Viktorovitš Naišuller** (vene keeles Илья Викторович Найшуллер; sündinud 19. novembril 1983 Moskvas) on vene filmirežissöör, produtsent, stsenarist ja *indie rock*'i viljeleva ansambli Biting Elbows *frontman*.

Vanuses 8–14 aastat õppis Ilja Naišuller Londonis. Pärast Venemaale naasmist lõpetas ta Moskvas Jassenevos asuva Briti Rahvusvahelise Kooli. Astus seejärel Moskvas Ostankino Ringhäälingu Instituuti, kus studeerinud poolteist aastat lahkus sealt ja sõitis Ameerikasse, kus õppis mõnda aega New York University Tisch School of the Artsis, enne kui sellegi pooleli jättis.

Ansambli loomine ja filmiettevõtte asutamine
--------------------------------------------

2008. aastal lõi Naišuller koos Ilja Kondratjeviga ansambli Biting Elbows. 2012. aastal asutas ta koos Jekaterina Kononenkoga filmiettevõtte Versus Picture, kus luuakse reklaam- ja muusikavideoid ja mängufilme.

Filmikunst
----------

Naišuller on olnud kaastegev kümmekonnas mängufilmis: kas näitlejana (kõrvalosas), stsenaristina, produtsendina või režissöörina (kaks mängufilmi ja mõned osad ühest vene seriaalist). 

Septembris 2015 peetud Toronto rahvusvahelisel filmifestivalil toimus Naišulleri debüütmängufilmi esilinastus – märulifilm "Hardcore: Raju Henry" (Venemaal näidati seda pealkirjaga "Хардкор" ja Ameerika Ühendriikides "Hardcore Henry"). Filmi stsenaariumi kirjutas samuti Naišuller.

### "Eikeegi"

2021. aastal valmis Naišulleri teine märulifilm "Eikeegi", mille stsenarist on Derek Kolstad ning peaosas Bob Odenkirk ja kõrvalosas Christopher Lloyd. Ameerika Ühendriikides, kus sellest filmist sai kassahitt, linastus see pealkirjaga "Nobody".

Viited
------

1. ↑  Versus Pictures. О нас. versuspictures.ru
2. 1 2  Mökust saab mehine möllumees. kultuur.postimees.ee, 1. juuni 2021.

Välislingid
-----------

* Ilja Naišuller andmekogus IMDb (inglise) Muuda Vikiandmetes
* Heads Of State: Everything We Know So Far About The Action Comedy Starring Idris Elba And John Cena. slashfilm.com, 27. oktoober 2022
**Kolorimeetria** on värvilise ühendi lahuse kontsentratsiooni fotomeetriline määramine lahuse värvuse intensiivse põhjal. 

Värvilise komponendi kontsentratsiooni määramiseks tema lahuse värvuse intensiivsuse põhjal kasutatakse seadet, mida nimetatakse kolorimeetriks. Kolorimeetris kas võrreldakse uuritava ja teadaoleva kontsentratsiooniga lahuse värvuse intensiivsusi või mõõdetakse lahust läbiva valguse intensiivsuse vähenemist. 

Aine väikeste kontsentratsioonide korral (neil juhtudel kehtib Bouguer'-Lamberti-Beeri seadus) saab proovi kontsentratsiooni arvutada analüüsitavat ja võrdluslahust läbinud valguse intensiivsuste erinevusest.

Kui uuritav ühend ise lahusele värvust ei anna, siis lisatakse sobivat reaktiivi, mis moodustab määratava komponendiga värvilise ühendi. 

Kiire ja lihtne värviliste ühendite määramise meetod (kolorimeetria modifikatsioon) on mikrotsoonanalüüs paberil, kus analüüdi (proovi) ja standardi värvusreaktsioone analüüsitakse filterpaberile kantud mikrotsoonide värvuse intensiivsuste võrdlemisel.

Vaata ka
--------

* Kolorimeeter
* Fotomeetria
**Linda Kardna** (sündinud 13. juunil 1947) on eesti koorijuht ja muusikapedagoog

1966. aastal lõpetas ta koorijuhtimise erialal Tallinna Muusikakooli ja 1971. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi. 2004. aastal sai Eesti Muusikaakadeemias kooridirigeerimise eriala magistrikraadi.

Aastatel 1971–1974 oli ta Tallinna 39. Keskkooli muusikaõpetaja, 1974–1976 Eesti NSV Rahvaloomingu Maja muusikaline toimetaja. 1975. aastast Tallinna Pedagoogilise Instituudi muusika kateedri tunnitasuline õppejõud, aastatel 1976–1984 sama instituudi koolieelse kasvatuse kateedri õpetaja, 1985–1988 algõpetuse kateedri vanemõpetaja, 1988–1992 esteetilise kasvatuse kateedri vanemõpetaja, 1992. aastast muusikakasvatuse dotsent, aastatel 1992–2004 Tallinna Pedagoogikaülikooli muusikakasvatuse lektoraadi juhataja, seejärel 2015. aastani Tallinna Ülikooli Kunstide Instituudi muusika osakonna dotsent. 2015. aastast on ta Tallinna Ülikooli Balti filmi, meedia, kunstide ja kommunikatsiooni instituudi emeriitdotsent.

1975. aastast oli ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi naiskoori, 1992–2005 Tallinna Pedagoogikaülikooli naiskoori, 2005–2013 Tallinna Ülikooli naiskoori dirigent.

Aastatel 1974–1998 oli ta Rapla Tarbijate Kooperatiivi segakoori (1988. aastast segakoor Cantus) dirigent.

Tunnustus
---------

* 1990 Eesti NSV teeneline kunstitegelane
* 1996 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (tulemusrikas tegevus koorilaulu arendamisel)
* 2014 Arvo Ratassepa mälestusauhind

Viited
------

1. 1 2  Eesti Teadusinfosüsteem. Linda Kardna
2. ↑  Tallinna Ülikooli Balti filmi, meedia, kunstide ja kommunikatsiooni instituut. Linda Kardna
3. ↑  "Kooriproovides su elu möödub, Linda!". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. veebruar 2017. Vaadatud 8. veebruaril 2017.
4. ↑  "Segakoori Cantus ajalugu". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. august 2018. Vaadatud 8. veebruaril 2017.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib tänapäeval ilmuvast väljaandest; varem ilmunud lehtede kohta vaata artiklitest Saarte Hääl (1940–1950) ja Saarte Hääl (1988–1992)* |

---

**Saarte Hääl** on eesti päevaleht, mis ilmub iseseisva ajalehena 2006. aasta 8. detsembrist ja mida levitatakse peamiselt Saare maakonnas. Lehe väljaandja on OÜ Raadio Kadi. Kuni 4. maini 2010 kandis leht nime **Oma Saar**.

2010. aastal oli ajalehe tiraaž 4500 ning ajaleht ilmus viis korda nädalas (teisipäevast laupäevani).

2011. aastal sai Saarte Hääl kaks Eesti ajakirjanduspreemiat. Päevaleht oli Eesti Ajalehtede Liidu žürii valikul parima kujundusega ajaleht alla 20 000 tiraažiga lehtede seas ning lisaks pälvis ajaleht aasta kujundusuuenduse preemia.

Ajalehe esimene peatoimetaja oli Tiina Luks, seejärel oli ametis Merike Pitk. 2021. aasta sügisel sai Gunnar Siineri asemel peatoimetajaks Mele Pesti, kes töötas seal neli kuud, kuni koondati. Saarte Hääle peatoimetaja kohusetäitjaks määrati siis tegevtoimetaja Andres Sepp.

Viited
------

1. ↑  Ajaleht Oma Saar kannab tänasest nime Saarte Hääl Eesti Ajalehtede Liidu koduleht. 04.05.2010.
2. ↑  "Saarte Hääl on Eesti parima kujundusega maakonnaleht" Saarte Hääl, 3. märts 2012
3. ↑  Mele Pesti. Intervjuu ⟩ Esimene peatoimetaja Tiina Luks: "Saarte Hääl on väga ilus leht!" Saarte Hääl, 08.12.2021.
4. ↑  "Saarte Hääl ja Kadi raadio saavad uue peatoimetaja" ERR Uudised, 28.08.2021.

Välislingid
-----------

* Saarte Hääle koduleht
**Kolovere-Kalju Perenaiste Selts** oli perenaiste selts Kolovere-Kalju vallas Läänemaal.

17. novembril 1929. aastal allkirjastasid Kolovere vallas Laukna külas elavad 36-aastane Maria Tismus, 42-aastane Miina Resar ja 25-aastane Salme Liikmann Kolovere vallavalitsuses taotluse Kohtu- ja Siseministeeriumi administratiivosakonnale Kolovere-Kalju Perenaiste Seltsi põhikirja registreerimiseks. Kohtu- ja siseministri 17. detsembri 1929. aasta otsusega kanti perenaiste selts 19. detsembril 1929. aastal ühingute, seltside ja nende liitude registrisse. Teade seltsi registreerimisest ilmus 14. jaanuaril 1930. aastal Riigi Teataja Lisas nr 4.

Seltsi asutamise koosolek peeti 19. jaanuaril 1930. aastal Kolovere algkoolis. Koosolekul otsustati astuda maanaiste keskseltsi liikmeks, korraldada keedukursus ning silmaringi laiendamiseks korraldada õppereise. Seltsi asutamisel võeti sellesse üle 50 liikme.

Seltsil oli oma lipp. Lipuõnnistamise aktus peeti 29. mail 1938. aastal Maidla algkooli pargis.

Tegevushooajal 1937–38 korraldas selts pidu- ja teeõhtuid, külmatoidukursuseid (liikmetele ja mitteliikmetele), loenguid teadmiste täiendamiseks, ja ekskursioone. 1938. aasta suvel osales selts kümnendatel maanaiste päevadel Sakus. 

1939. aasta alguses toimunud seltsi aastakoosolekul valiti seltsi juhatusse A. Ansel, Aasa Ellerhein, E. Liimann, L. Kurepalu ja S. Rüüdja.

Kolovere-Kalju Perenaiste Selts oli kaheksas perenaiste selts Läänemaal.

Viited
------

1. ↑  "Kolovere-Kaljo Perenaiste Selts". Rahvusarhiiv. 1929. ERA.14.9.240. `{{netiviide}}`: parameeter `|kasutatud=` nõuab parameetrit `|url=` (juhend); puuduv või tühi `|url=` (juhend)
2. 1 2  "Perenaiste seltside tegevus". Kaja. 22.01.1930. Lk 5. Vaadatud 02.01.2018.
3. ↑  "Uudiseid siseriigist. Läänemaa. Kolowere naised saawad lipu". Uus Eesti. 23.05.1938. Lk 7. Vaadatud 02.01.2018.
4. 1 2  "Töö kiidab Koluvere perenaist". Maa Hääl: maarahva ajaleht. 08.07.1938. Lk 8. Vaadatud 02.01.2018.
5. ↑  "Eesti Kultuurfilmi ringvaade nr 26, 2/4. Üleriiklik Maanaiste päev Sakus (1938)". Eesti Kultuurfilm. 12.06.1938. Vaadatud 02.01.2018.
6. ↑  "Siseriigist. Kõlowere-Kalju perenaiste uus juhatus". Maa Hääl : maarahva ajaleht. 10.02.1939. Lk 4. Vaadatud 14.01.2018.

Välislingid
-----------

* "Kolovere naised tööõppusel". 09.04.1937. Maa Hääl : maarahva ajaleht
* "Kolovere-Kalju perenaiste selts külastas haavatuid". 19.08.1944. Eesti Sõna.
**Tark kuul** (inglise keeles *smart bullet*) on kuul, mis on pärast tulirelva rauast väljatulistamist lisaks tulistamisel etteantud trajektoori ja kiiruse järgmisele võimeline muutma lennu ajal suunda ja kiirust, edastama andmeid; vajadusel saab kuuli detoneerida enne sihtmärgini jõudmist. Selline laskemoon võimaldab hõlpsamini tabada näiteks liikuvaid sihtmärke.

Kõnealuse laskemoona arendamisega on tegevad nii NATO, Ameerika Ühendriigid, Venemaa kui teised. 2016. aasta keskel andis näiteks Venemaa uudisteagentuur TASS teada arendustöödest kuni 10 km kaugusel asuvate sihtmärkide tabamiseks mõeldud juhitavate („tarkade") kuulide väljatöötamisel. 2018. aasta detsembris levitati uudist, et Venemaa on targa kuuli arendamise peatanud.

Vaata ka
--------

* Tark pomm

Viited
------

1. ↑  "Ameeriklased lõid laseriga juhitava kuuli". *Delfi*. 20. märts 2012. Vaadatud 21. september 2018.
2. ↑  "EXACTO Guided Bullet Demonstrates Repeatable Performance against Moving Targets" (inglise). DARPA. 27. aprill 2015. Vaadatud 21.09.2018.
3. ↑  Russians Launch Smart Bullet Effort in the Wake of U.S. Program - Kitup.Military.com, 20. juuli 2016
4. ↑  Russia launches ‘smart bullet’ testing in guided flight regime
5. ↑  Dec 9, 2018, in Army, News, Russia postponed the development of a smart bullet, defence-blog.com

Välislingid
-----------

* Ameeriklased lõid laseriga juhitava kuuli Forte, 20. märts 2012
* Rich McCormick, Watch DARPA's magic bullets change course to hit moving targets, The Verge, 28. aprill 2015
*Märksõna* kurvits *suunab siia; kurvitsa all võidakse mõelda ka linnuperekonda (kurvits (perekond)) või perekonnanime (Kurvits (perekonnanimi))*

---

Munad
**Metskurvits** (*Scolopax rusticola*) on linnuliik kurvitslaste sugukonnast.

2022. aastal valiti metskurviks Eesti aasta linnuks. Sel ajal oli Eestis ligi 50 000 metskurvitsa paari.

Metskurvits teeb kevadsuviseid mängulende mitu kuud järjest, lennu ajal koriseb "korr-korr" ja siis teeb "piiks".

Looduses on metskurvitsat tema varivärvuse tõttu raske märgata. Metskurvitsale sarnanevad Eestis kolm lindu: tikutaja, rohu- ja mudanepp, kuid need on metskurvitsast väiksemad.

Isaslindudel on mitu paarilist, kolm kuni viis emaslindu, kes kasvatavad pesitsushooaja jooksul kuni kaks pesakonda üksi üles. Emane metskurvits on üks väheseid linde, kes suudab lennates oma poegi ohutumasse kohta viia. Metskurvitsa nägemine on 360-kraadise vaateväljaga.

  

Metskurvits toiduotsingul Hollandis

Viited
------

1. ↑  Suurel linnuõhtul annab kuldnokk aasta linnu tiitli üle metskurvitsale
2. ↑  Mari Kendla (3. veebruar 2022). "Keelesäuts. Aasta 2022 tegijad looduses. Metskurvits ja ahven". *Vikerraadio*. Vaadatud 16. veebruar 2022.
3. 1 2 3 4 5  ERR (11. jaanuar 2022). "Aasta lind nepp peab mitut naist". *ERR*. Vaadatud 4. augustil 2023.
4. ↑  Johnsgard, Paul. "A Review of P view of Parental Carr ental Carrying of Y ying of Young by Waterfowl" (PDF).

Välislingid
-----------

* Metskurvits andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
Douglas Crockford (2007)
**Douglas Crockford** on USA tarkvaraarhitekt.

Crockford lõpetas San Francisco Osariigi Ülikooli raadio ja televisiooni erialal.

Ta töötas tarkvaraspetsialistina Ataris, Lucasfilmis ja filmistuudios Paramount Pictures.

Ta töötas ka ettevõttes Nintendo, kui see oli valmis saanud arvutimängu "Maniac Mansion", mis ei läinud esialgu tsensuurist läbi keelekasutuse ja alastistseenide tõttu. Crockfordi ülesanne oli mängu muuta, nii et see tsensuurist läbi läheks. 1990. aastate alguses kirjutas ta sellest memuaarikogumiku "The Expurgation of Maniac Mansion", milles kirjeldas oma kasvavat rahulolematust ja sisepinget, kui Nintendo nõudmised muutusid järjest segasemaks ja vastuolulisemaks. Ta avaldas need mälestused ühes videomängude teemalises postiloendis ja need said mängu fännide seas populaarseks.

Crockford aitas välja töötada programmeerimiskeelt E, mis avaldati 1997.

Ta on Yahoo!'s JavaScripti vanemtarkvaraarhitekt ja JavaScripti süntaksikontrollija JSLint autor. Ta on ECMAScripti komitee liige.. Ta on raamatu "JavaScript: The Good Parts" autor ning JavaScripti keele populariseerija. 

Crockford on populariseerinud JavaScripti olemasolevatel keelekonstruktsioonidel põhinevat kerget andmevormingut JSON, mida ta on soovitanud XML-i alternatiiviks. 2002 registreeris ta domeeni json.org ja pani andmevormingu kirjelduse sinna. 2006 spetsifitseeris ta selle andmevormingu ametlikult.

Viited
------

1. ↑  "Douglas Crockford". *O'Reilly Community*.
2. ↑  Rahva Raamat: Douglas Crockford[*alaline kõdulink*]
3. ↑  Douglas Crockford: "The JavaScript Programming Language" / 1 of 4 (video)

Välislingid
-----------

* Douglas Crockford's Wrrrld Wide Web Douglas Crockfordi koduleht
**Martin Tenneberg** VR II/3 (23. oktoober 1895 (ebaõigelt ka 1896) Tõrma küla, Rakvere vald, Virumaa – 8. märts 1919 Nedsaja küla lähedal, Petseri vald, Petserimaa) oli Eesti sõjaväelane (lipnik).

Varasem elukäik
---------------

Ta oli väikekohapidaja ainus poeg, õppis Tõrma külakoolis ja Rakvere linna kõrgemas algkoolis. Kooli lõpetanud, asus ta Virumaa rahvakoolide inspektori sekretäri ja asjaajaja kohale.

Esimeses maailmasõjas
---------------------

7. augustil 1915 mobiliseeriti ta Vene sõjaväkke Esimeses maailmasõjas. Märtsis 1916 saadeti ta Kiievisse sõjakooli, mille lõpetades ülendati lipnikuks oktoobris 1916 ja määrati teenima Tsarskoje Selosse. Juulis 1917 saadeti ta rindele Jēkabpilsi alla. 

Novembris 1917 organiseeris ta Tartus eesti üksuseid ja jaanuaris 1918 organiseeris ta Rakveres 4. Eesti jalaväepolku. Saksa esimese okupatsiooni ajal elas isatalus ja organiseeris Rakvere vallas Kaitseliitu.

Vabadussõjas
------------

Ta osales rahvaväelasena Vabadussõjas laiarööpmelisel soomusrongil nr 1 ja laiarööpmelisel soomusrongil nr 2. 22. detsembril 1918. aastal sai ta lahingus haavata ja oli 1. sõjaväe haigemajas Tallinnas. 

13. jaanuaril 1919 asus ta uuesti teenistusse, alates 18. veebruarist 1919 laiarööpmelise soomusrong nr 2 peale ja määrati selle 1. dessantroodu ohvitseriks. Langes lõunarindel 8. märtsil 1919 lahingus Nedsaja küla all Petseri läheduses.

Tunnustus
---------

* 1920, 5. märts – Vabadusristi II liigi 3. järk

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

Tema kalmule Tõrma kalmistul rajati 1935. aastal mälestussammas, mis avati pidulikult 10. juunil 1935. Samba valmistasid kiviraiujad vennad Kajakud Rakverest. Raha selleks saadi Rakvere vallavalitsuselt, seltsidelt ja ühingutelt ning Martin Tennebergi vanematelt.

17. augustil 1998 tunnistati Martin Tennebergi hauatähis kunstimälestiseks.

Viited
------

1. ↑  "Rakvere valla suurpäeva puhul. Rakvere vald mälestab oma kodukaitse esimest organiseerijat ja pealikut". Virumaa Teataja nr 66, 7. juuni 1935. Lk 2
2. ↑  Eesti Vabariigi teenetemärgid. Teenetemärkide kavalerid
3. ↑  Leinakuulutus. Vaba Maa nr 61, 14. märts 1919. Lk 4
4. ↑  Kultuurimälestis nr 16961 "Hauasammas lipnik Martin Tennebergi haual, 1919 (graniit)"

Kirjandus
---------

* Leinakuulutus. Vaba Maa nr 61, 14. märts 1919. Lk 4
* "Rakvere valla suurpäeva puhul. Rakvere vald mälestab oma kodukaitse esimest organiseerijat ja pealikut". Virumaa Teataja nr 66, 7. juuni 1935. Lk 2

Välislingid
-----------

* Eesti ohvitserid 1918-1940
* Haud Tõrma kalmistul
* Kultuurimälestis nr 16961 "Hauasammas lipnik Martin Tennebergi haual, 1919 (graniit)"
Elizabeth Magie
**Elizabeth Magie Phillips** (9. mai 1866 Macomb, Illinois – 2. märts 1948 Arlingtoni maakond, Virginia) oli ameerika lauamängude disainer, kirjanik ja feminist. Ta on lauamängu "The Landlord's Game" looja, mis oli tänapäevase "Monopoly" eelkäija.

Tema isa oli James Magie, ajalehe väljaandja ja abolitsionist, kes saatis Abraham Lincolni tema poliitilistel teekondadel Illinoisis. 1880. aastate alguses töötas ta stenograafina ning oli seotud ka jutustuste, luule, näitlemise ja inseneritööga. 1906. aastal töötas ta ka reporterina.

Ta lõi lauamängu, mis kajastas tema poliitilisi vaateid, mis põhinesid Henry George'i teooriatel. "The Landlord's Game" oli alguses kahe reeglikomplektiga: anti-monopolistlik versioon, kus kõik olid tasustatud rikkuse suurenemise korral, ja monopolistlik versioon, kus eesmärk oli individuaalne rikkuse kogumine ja vastaste pankrotistamine. Ta soovis sellega näidata koostöö moraalset ülemvõimu konkurentsi üle. 5. jaanuaril 1904 andis Ameerika Ühendriikide Patentide ja Kaubamärkide Amet talle patendi nr 748626 selle mängu jaoks.

1910. aastal abiellus ta Albert Phillipsiga ja koos kolisid nad Ameerika Ühendriikide idarannikule. 1924. aastal patenteerisid nad muudetud versiooni mängust, saades patendi nr 1,509,312. Kuna algne patent oli aastal 1921 aegunud, nähti seda katsena taastada kontroll mängu üle, mis oli saanud populaarseks üliõpilaste seas.

1932. aastal ostis "Monopoly" välja andev ettevõte Parker Brothers tema patendid 500 dollari eest.

Tema panus "Monopoly" loomisse avastati juhuslikult, kui 1973. aastal majandusprofessor Ralph Anspach alustas pikaajalist õigusvaidlust Parker Brothersiga oma mängu "Anti-Monopoly" üle. Kohtuprotsessi käigus avastas ta Magie patendid.

Viited
------

1. 1 2  "Monopoly's Inventor: The Progressive Who Didn't Pass 'Go' (Published 2015)" (inglise). 13. veebruar 2015. Vaadatud 6. augustil 2023.
2. 1 2  "The True History of the Monopoly Game". *www.henrygeorge.org*. Vaadatud 6. augustil 2023.
3. ↑  *Game-board*, vaadatud 6. augustil 2023
4. ↑  *Game board*, vaadatud 6. augustil 2023
**Erich Friedrich Wilhelm Ludendorff** (9. aprill 1865 – 20 .detsember 1937) oli Saksamaa kindral Esimeses maailmasõjas, Liège lahingu ja Tannenbergi lahingu võitja. Ta oli Idarinde staabiülem. Augustis 1916 määrati ta esimese peakortermeisteri (Erster Generalquartiermeister) ametikohale, mis tegi temast (koos Paul von Hindenburgiga) Saksa vägede strateegilise juhi kuni oktoobrini 1918, mil ta vahetult enne sõja lõppu lahkus ametist.

Pärast sõda sai Ludendorffist, Weimari vabariigi perioodil tuntud rahvuslik juht ja noa selga löömise müüdi kultiveerija, mille kohaselt kaotas Saksamaa sõja tagalas tegutsenud marksistide ja kommunistide (kelle juhtidest paljud olid juudid) tõttu, kes vastutavad ka Saksamaale ebasoodsa Versailles' rahulepingu eest.

Ta võttis osa ebaõnnestunud riigipööretest: Wolfgang Kappi Kappi putšist 1920. aastal ja Adolf Hitleri Õllesaali putšist 1923. aastal. 1925 kandideeris ta Saksamaa presidendi ametikohale oma endise ülemuse Hindemburgi vastu, kes tema väitel korjas kuulsust tema Venemaa üle saadud võitude arvelt.

1924–1928 esindas ta Saksa Rahva Vabadusparteid Saksa parlamendis. Juhindudes oma täielikust sõjalisest mõtlemisest, juurutas ta pärast sõda teooriat "totaalsest sõjast", millest ta kirjutas 1935. aastal raamatus "Der Totale Krieg" ("Totaalne sõda"). Selles ta kirjutab, et rahva kogu füüsiline ja moraalne jõud tuleb mobiliseerida, sest rahu on üksnes paus sõdade vahel. 

Ludendorff oli Raudristi suurristi ja Pour le Mérite kavaler.

Tsitaat
-------

Baltikumi kohta: 

*„Ma otsustasin okupeeritud territooriumil jätkata seda valgustuslikku missiooni, mida sakslased olid neil aladel teostanud juba mitu sajandit. Sealne elanikkond, mis on tegelikult üks suur ras­side segu, pole kunagi olnud suuteline looma mingit oma kultuuri ja võiks omapead jäetuna langeda Poola mõju alla."*

Viited
------

1. ↑  Saturday, 22 August 2009 Michael Duffy (22.08.2009). "Who's Who – Paul von Hindenburg". First World War.com. Vaadatud 16.05.2012.
2. ↑  Saturday, 22 August 2009 Michael Duffy (22.08.2009). "Who's Who – Erich Ludendorff". First World War.com. Vaadatud 16.05.2012.
3. ↑  Andreas Dorpalen. "Paul von Hindenburg (German president) : Introduction – Britannica Online Encyclopedia". Britannica.com. Vaadatud 16.05.2012.
4. ↑  "Erich Ludendorff (German general) : Introduction – Britannica Online Encyclopedia". Britannica.com. 20.12.1937. Vaadatud 16.05.2012.
5. ↑  Eesti Vabadussõda 1918-1920 I. 1997
**World Gazetteer** oli veebisait, kuhu koondati andmeid riikide, haldusüksuste ja asulate rahvaarvu kohta. Selle omanik ja ülalpidaja oli Stefan Helders.

World Gazetteeri andmete allikaks on riikide avaandmed, nende puudumisel on kasutatud aastaraamatuid, entsüklopeediaid ja atlaseid. Linnade kohta oli enamasti esitatud rahvaarv; kui see polnud kättesaadav, oli esitatud kohaliku omavalitsuse (valla) rahvaarv (nt Saksamaa, Soome, Itaalia, Hispaania). Mõne riigi kohta oli esitatud nii asula kui ka valla rahvaarv. Esitatakse mõned varasemad elanike arvud allikate põhjal ning arvutuslik elanike arv jooksva aasta alguse kohta (arvutusvalem ei ole avaldatud). Arvutamise viisi kohta andmed puuduvad. 

Esialgne versioon, mis ilmus 1998. aastal, kandis nime "The Global Population Project". 

Saidil oli olemas ka saksa-, prantsuse- ja hispaaniakeelne versioon.

World Gazetteeri arvutuslikke elanike arve on kasutanud ka "Eesti entsüklopeedia" 15. köide. [*viide?*]

2013. aasta augusti seisuga sait enam ei toimi.

Viited
------

1. ↑  "Kaart". Originaali arhiivikoopia seisuga 30.06.2013. Vaadatud 9.03.2008.

Välislingid
-----------

* "World Gazetteer". Originaali arhiivikoopia seisuga 4.12.2012.
Albu valla vapp
**Albu valla vapp** on Järva maakonna endise Eesti haldusüksuse Albu valla vapp.

Vapp kinnitati 11. aprillil 1994.

Vapi autor on Ivo-Manfred Rebane.

Vapi kirjeldus
--------------

Kaldjaotusega vasakult poolitatud roheline-kuldne kilp. Ülemisel, rohelisel väljal kuldne rõngasrist; alumisel, kuldsel väljal kaks rohelist püstist tammelehte.

Põhjendus
---------

Kuldne rõngasrist (päikeseratas) – põhjarahvaste ürgne päikese, elu ja õnne võrdkuju. Üksikasjalikumalt: ring – kõiksus, universum; püstsirge – Looja (unikaalsus); rõhtsirge – looming lõpmatus järjepidevuses. Tammelehed viitavad tammele, eestlase pühale puule – pikaealisuse, tugevuse ja jõu võrdkujule. Tammelehed osutavad ka Albu mailt võrsunud A.H.Tammsaarele, Eesti ühele nimekaimale kirjanikule.

Vapi kasutamise kord
--------------------

Albu valla vappi kasutatakse:

1. Volikogu, valitsuse, vallakantselei, valitsuse hallatavate asutuste, samuti äriühingute, mille aktsiate või osade ainuomanikuks on Albu vald, pitsatitel ja dokumendiplankidel.
2. Albu valla pidulikel ürikutel, autasudel, meenetel ja trükistel.
3. Albu vallamajal ja valla piiritähistel.
4. Muudel juhtudel võib Albu valla vappi kasutada üksnes valitsuse loal.
5. Vapi kasutamine etalonist erineval kujul kuulub igakordsele läbivaatamisele ja kinnitamisele vallavalitsuse poolt.

Vaata ka
--------

* Albu valla lipp
* Järva maakond

Välislingid
-----------

* Albu valla sümboolika valla kodulehel
* Omavalitsuste sümbolid Riigikantselei lehel – Albu vald.