recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Forum Cinemas AS** on 1993. aastal tegevust alustanud ettevõte, mis on Eesti kinode operaator. 

1999. aastast on Forum Cinemas AS-i omanik Soome suurim kinokett Finnkino Oy, Eestis, Lätis ja Leedus tegutseb ettevõte edasi Forum Cinemase nime all. Eestis tegutseb Forum Cinemas Viljandis (Centrumi keskuses).

Forum Cinemas AS omab mitme tuntud filmiettevõtte, näiteks Paramounti, Universali jt filmitoodangu levitusõigust Eestis. Lisaks kinofilmidele oli Forum Cinemas esimene, kes tõi Eesti kinomaailma 2008. aastal New Yorgi Metropolitan Opera ooperite otseülekanded, sellele lisandus 2009. aastal London National Theatre, viimase tulekuga alustas kõnealune firma etenduste ülekandeid Forum Cinemase kinodes üle Eesti. 2010. aastal hakkasid Forum Cinemase kinod üle kandma ka Moskva Suure Teatri balletietendusi. Endine Forum Cinemase kino Kosmos Tallinnas ja Ekraan Tartus läbisid täieliku värskenduse, mille käigus said mõlemad juurde ühe kinosaali ja uue kinotehnika. Eesti suurim kino on 2001. aasta märtsis avatud 11 kinosaaliga Coca-Cola Plaza Tallinnas. 2017. aasta märtsis avati Viljandis 260 kohaga kino. 

Forum Cinemas oli esimene kinohaldaja, tõi 2008. aastal Eestisse Coca-Cola Plaza kinno 3D-tehnoloogia. 2010. aastal jõudis 3D-tehnoloogia ka Tartus kinno Ekraan.

2013. aasta juulis avaldas Forum Cinemas AS soovi omandada AS Solaris Kino, kuid konkurentsiameti vastuseisul jäi tehing tegemata.

Seoses Coca Cola Plazas Apollo kino omanikuvahetusega jääb alates 6. juunist 2022 ettevõte Eestis tegutsema ainult Viljandi Centrumis.

Välislingid
-----------

* Forum Cinema üle 700 000 euro suurune nõue oma eksjuhi vastu läheb uueks arutamiseks ERR, 14. aprill 2016
Aurel Vlaicu
**Aurel Vlaicu** (19. november 1882 Binținți – 13. september 1913 Orăștie), oli Rumeenia (Austria-Ungari) insener ja aviaator.

Aurel Vlaicu sündis 1882. aastal Transilvaanias Bințințis (küla kannab tänapäeval Aurel Vlaicu nime). 1902. aastal sai ta Sibius bakalaureusekraadi. Ta jätkas õpinguid Budapesti tehnikaülikoolis ja Müncheni Tehnikaülikoolis ning sai 1907. aastal insenerikutse. Seejärel teenis ta aasta Austria-Ungari mereväes, misjärel asus tööle Opeli autotehases Rüsselsheimis.

1909. aastal lahkus ta Saksamaalt ja naasis Bințințisse, kus valmistas koos oma vennaga funktsionaalse purilennuki. Samal aastal suundus ta Rumeeniasse, kus sai Transilvaaniast ümberasununa rahalist toetust. Seal asus ta ehitama oma esimest mootorlennukit, saades selleks toetust nii Rumeenia sõjaministeeriumilt kui ka avaliku hariduse ministrilt. Lennuk tegi esmalennu järgmise aasta 19. juunil Cotroceni lennuväljal. 28. septembril lendas ta sellega sõjaliste õppuste käigus Slatinast Piatra Olti, toimetades kohale kirja. Tegemist on ühe varasema juhtumiga, kus lennukit on kasutatud militaarseks otstarbeks.

Veel samal aastal asus ta ehitama uut lennukit, mis valmis järgmise aasta aprillis. Juunis 1912 osales ta sellega Viinis lennundusnädalal, saades auhinna täpsusmaandumises, ümber samba lendamises ja kuuli teelesaatmises. Ühtlasi sai ta ka FAI lenduritunnistuse nr 52.

Kolmandat lennukit asus ta konstrueerima Marconi Company tarbeks. See pidi olema katselennuk, mida firma vajas lennukitele sobivate raadiote väljaarendamiseks. Lennuk valmis alles pärast Aurel Vlaicu surma, ent ei jõudnud tellijateni. 1916. aastal vallutasid Saksa väed Bukaresti ja lennuk viidi sealt minema. 1942. aastal nägid mitmed Rumeenia ohvitserid seda Berliinis lennundusnäitusel, ent lennundusnäituse dokumentatsioonis seda lennukit ei kajastatud.

Septembris 1913 üritas Vlaicu olla esimene inimene, kes üle Karpaatide lendab. Ta kasutas selleks oma teist lennukit, ent see kukkus alla. Tõenäolisim põhjus on see, et lennuk oli maandumiseks valitud kohas maandumiseks liiga kõrgel.

Vlaicu järgi on nime saanud tema sünniküla. Ka kannab tema nime Bukaresti Aurel Vlaicu lennujaam.

Viited
------

1. ↑  Gheorghiu, Constantin C. (1960). Aurel Vlaicu, un precursor al aviației românești. Bucharest: Editura Tehnică. (lk 21-27)
2. ↑  "Aurel Vlaicu a lucrat pentru Opel – Documente oficiale (Aurel Vlaicu Worked for Opel)" stildeviata.com.
3. ↑  Gheorghiu, Constantin C. (1960). Aurel Vlaicu, un precursor al aviației românești. Bucharest: Editura Tehnică. (lk 33-47)
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 1. mail 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
5. ↑  Gheorghiu, Constantin C. (1960). Aurel Vlaicu, un precursor al aviației românești. Bucharest: Editura Tehnică. (lk 101)
6. ↑  Wiener Bilder 30. juunil 1912.
7. ↑  Hundertmark, Michael; Steinle, Holger (1985). Phoenix aus der Asche - Die Deutsche Luftfahrt Sammlung Berlin. Berlin: Silberstreif Verlag. ISBN 978-3924091026. lk 110-114
**Hinnøya** (põhjasaami *Idna Iinnasuolu*) on Norra põhiosa suurim saar. 

Hinnøya pindala on 2204 km². Norra saartest on Hinnøyast suuremad ainult Lääne-Teravmäed, Kirdemaa ja Edgeøya Teravmägede saarestikus. Saarel elas 2006. aastal 31 851 inimest. 

Saar jaguneb Nordlandi ja Tromsi maakonna vahel. Saare loodeosa kuulub Vesteråleni saarestiku piirkonda, edelaosa Lofootide saarestiku piirkonda. Tähtsaim asula on Harstadi linn, kus 2006. aastal elas 18 800 inimest. Harstadis asub Põhja-Norra tähtis reisi-, kala- ja kaubasadam. Suuremad asulad lisaks Harstadile on Lødingen, Sigerfjord ja Borkenes. 

Hinnøyat liigendavad mõned fjordid. Saar on mägine, eriti selle lõunaosa, kus asub Møysaleni rahvuspark ja saare kõrgeim tipp Møysalen (1262 m üle merepinna). Viljakaim põllumajanduslik piirkond asub saare kirdeosas, Harstadi ja Borkenesi ümbruses. Saare loodeosas Nordlandi maakonnas asub soode- ja metsarikas Forfjordi looduskaitseala, kus kasvab ka Norra vanim mänd, millel on vanust üle 700 aasta.

Mandrist ja Tjeldøya saarest eraldab Hinnøyat Tjeldsundi väin. Saart ühendab naabersaarte ja mandriga arvukalt parvlaevaühendusi. Lähim lennujaam on Harstadi/Narviki lennujaam 45 km kaugusel mandril Evenesis.

Hinnøya saart ühendab idas üle Tjeldsundi väina mandriga Tjeldsundi sild, edelas Austvågøyaga Raftsundi sild, läänes Langøyaga Sortlandi sild ning põhjas Andøyaga Andøy sild. 1. detsembril 2007 avati saart läbiv Lofootide ühendustee mandriga (norra keeles: *Lofotens fastlandsforbindelse*) ehk Lofast, mis hõlmab muu hulgas seitset tunnelit ja mitut silda. Tee möödub ka Møysaleni rahvuspargist.

* Hinnøya kaguosa Lødingenist põhja pool; 9. aprill 2006.Hinnøya kaguosa Lødingenist põhja pool; 9. aprill 2006.
* Forfjordi org Hinnøya loodeosas Andøy vallasForfjordi org Hinnøya loodeosas Andøy vallas
* Sigerfjordi asula Hinnøya läänerannikulSigerfjordi asula Hinnøya läänerannikul
* Forfjordi org, Norra vanimate mändide kaitsealaForfjordi org, Norra vanimate mändide kaitseala

Vaata ka
--------

* Ballstadi kalmeväli

Viited
------

1. ↑  Store norske leksikon
**Mönch** (saksa keeles "munk") on mägi Šveitsis Berni Alpides. Koos Eigeri ja Jungfrauga moodustab see hästi äratuntava mäerühma, mis on kaugelt nähtav.

Mönch asub Valais' ja Berni kantoni vahelisel piiril ning moodustab osa Jungfrau ning Jungfraujochi (läänes) ja Eigeri (idas) vahelisest seljakust. See on Mönchsjochi kurust (3650 m) ja Mönchsjochi hütist läänes ning Jungfraufirnist ja Ewigschneefäldist põhjas (kaks suure Aletschi liustiku lätet). Mönchi põhjakülg moodustab järsu seina Lauterbrunneni oru kohal.

Jungfrau raudteetunnel kulgeb otse tipu all (u 3300 m).

Tippu ronisid esmakordselt 15. augustil 1857 Christian Almer, Christian Kaufmann, Ulrich Kaufmann ja Sigismund Porges.

Galerii
-------

* Vaade Mönchile JungfraujochiltVaade Mönchile Jungfraujochilt
* Panoraam Männlichenist: Eiger, Mönch ja Jungfrau (vasakult paremale)Panoraam Männlichenist: Eiger, Mönch ja Jungfrau (vasakult paremale)
* Mönch, autor Helga von Cramm, palvega Achespè, kromolitograafia, u. 1879. (3 x 4,5 tolli).*Mönch*, autor Helga von Cramm, palvega Achespè, kromolitograafia, u. 1879. (3 x 4,5 tolli).
Gene Clark 1965. aastal (keskel)
**Harold Eugene Clark** (tuntud kui **Gene Clark**; 17. november 1944 Tipton, Missouri osariik – 24. mai 1991 Los Angeles, California) oli USA laulja ja laulukirjutaja.

Ta oli 1964. aastal folkroki ansambli The Byrds üks asutajaliikmeid. Ansambli algusaastatel oli selle üks põhilisi laulukirjutajaid. Clarki kirjutatud on ansambli mitmed tolle perioodi tuntumad originaallaulud, näiteks "I'll Feel a Whole Lot Better", "She Don't Care About Time", "Eight Miles High" ja "Set You Free This Time".

Kuigi Clark ei saavutanud soolokarjääri jooksul kommertsedu, oli ta oma karjääri jooksul üks avangardistlikumaid artiste popmuusikas, viljeledes selliseid žanre nagu psühhedeelne rokk, *baroque pop*, *bluegrass*, kantrirokki ja *alternative country*.

Clark kannatas alkoholi- ja narkootikumide sõltuvuse all, mille tagajärjel tema tervis halvenes kiiresti ja ta suri 1991. aastal vaid 46-aastaselt.

1991. aastal võeti ta The Byrdsi liikmena vastu Rock'n'rolli Kuulsuste Halli.
**Servagraaf** *E*(*G*) on lihtgraafi *G* teisend, kus tippudeks on graafi *G* servad, mis on tippudena naabrid graafis *E*(*G*) vaid siis, kui need on servadena naabrid graafis *G*.

* Graaf *G*
* *E*(*G*) tipud kujutavad *G* servi
* Servade fikseerimine graafis *E*(*G*)
* Servagraaf *E*(*G*)

Graafi servagraafi mõiste on iseenesest lihtne ning selle avastajaid ja nimepanijaid on mitu. Viimane neist oli Frank Harary, kelle pandud ingliskeelne nimetus *line graph* on jäänud püsima.

Üheksa väikseimat graafi, mis ei rahulda servagraafiks olemise tingimust. Neid nimetatakse *keelatud graafideks*. Graaf on servagraaf parajasti siis, kui see ei sisalda ühtegi *keelatud graafi* kujutavat alamgraafi
Graaf *G* on mingi teise graafi servagraaf *E*(*H*) siis ja ainult siis, kui graafis *G* esineb niisugune klikikogum, kus *G* iga tipp kuulub täpselt kahte klikki.

Kirjandus
---------

* Dharwadker, A. Pirzada, S. (2011) *Graph Theory* – Proc. Institute of Mathematics, Amazon Books, ISBN 1466254998.
Wikimedia serverid serverikapis
**Serveripark** ehk **serverifarm** (ingl. *server farm*) on samas füüsilises asukohas asuvatest serverarvutite kooslus, mida haldab tavaliselt üks organisatsioon ja mille eesmärk on pakkuda ühe serveri arvutusvõimsust suurelt ületavat arvutusvõimsust. Serveripargi ülesanne on suuremahuliste arvutuste tegemine rakenduste (nt veebiserver, veebisaidid, Prindiserver, Nimeserver, Tulemüür, e-äri rakendused) jaoks. Ühes serveripargis võib olla sadu või isegi tuhandeid serverarvuteid.

Serveripargis on sageli varuserverid, mis võtavad põhiserverite rikke korral nende ülesanded üle.

Serveripargis on serverarvutite kõrval tavaliselt ka kohtvõrgu kommutaatorid ja/või ruuterid, mille ülesanne on side tagamine serveripargi osade ning serveripargi ja kasutajate vahel.

Enamasti on serveripargi serverarvutid, ruuterid, toiteallikad, varundusseadmed ja muu seonduv elektroonika kinnitatud serveriruumis või andmekeskuses asuvatele standardsetele 19-tollistele püstikraamidele.

Vaata ka
--------

* Kobararvuti
* Salvestivõrk
* Võrgumälu
**Kõinastu laid** (ka **Keinastu**) on 2,66 km² suurune laid Väinameres Väikese väina ja Lõpemere vahel. Laid kuulub Saaremaa valla Kõinastu küla koosseisu.

Nimi
----

Laiu ajaloolised nimed olid saksa keeles *Drotzenholm* ja *Insul Keinast*. Rootsi keeles on laidu nimetatud *Drostenholm*.

1592 on mainitud *Keneste* ja 1618 *Keniste* kohanime.

Loodus
------

Madala veetaseme korral on laid umbes 2-kilomeetrise leetseljaku, Kõinastu lee, kaudu ühenduses Muhu kõige läänepoolsema punkti Sääreotsaga Koguva lähedal.

Piki Kõinastu lääneranda kulgeb umbes 1,5 km pikkune ja põhjaosas (Suur pank) kuni 5 meetri kõrgune kruusane Vesiru astang. Laiul leidub paljandeid, palju rändrahne, pikki klibuvalle, kadastikke ja saare idaosas salumetsa.

Kõinastu laiul on 9 maastikutüüpi. Laiu valdavaks maastikutüübiks on abradeeritud moreentasandikud. Laiu kaguosas esineb kamardunud randu ja lääneosas klibust rannavalle. Saare keskosas asunud endised põllumaad on tänapäeval muudetud heinamaaks.

Laiult on leitud 369 liiki taimi, neist 16 on kaitsealused.

Taimekoosluste ja haudelinnustiku (kurvitsaliste pesitsusala) poolest on kõrge looduskaitselise väärtusega saare kaguosas asuv rannaniit ja Kõinastu lee laiud. Saare idaranna ja Kõinastu lee ümbruses paljanduv merepõhi on tähtis haneliste ja kurvitsaliste rändepeatuspaik.

Laid kuulub Kõinastu hoiuala koosseisu ja on looduskaitse all.

Ajalugu
-------

Keskajal kuulus Kõinastu laid, tol ajal nimega *Drotzenholm*, Maasilinna foogtkonnale. 16. sajandi alguses oli laiul kaks talu ja nimeliselt on esimest laiu elanikku teada 1592. aastast: Keneste Maz.

Hiljem asus saarel väike küla – näiteks 1834. aastal oli viis talu 73 elanikuga. Laiu elanikud said perenimed: Kesküla, Kivihall, Kohal, Lember ja Võrklaev. 1930. aastatel asus Kõinastul 9 kinnistut, lisaks 2 kinnistut Öörikul, mis loeti Kõinastu haldusalla kuuluvaks. Teise maailmasõja ajal 1. oktoobril 1944 põletati kõik saarel asunud talud. Viimased alalised elanikud lahkusid laiult 1965. Pärast seda on ehitatud sinna suvilaid – aastal 1989 oli neid viis.

Aastal 2007 tegutses saarel üks talumajapidamine. Eesti 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas saarel 4 elanikku, kuid 2017 elas vaid üks elanik.

Laidu on kasutatud mullikate karjamaana.

Alates 2006. aasta talvest töötab saare põhjaosas taas Kõinastu tulepaak, mis mitu aastat oli kasutusel päevamärgina.

Kõinastu kultuuriloos
---------------------

Kõinastu laiul on filmitud suur osa filmi "Mehed ei nuta" materjalist.

Viited
------

1. ↑  Kõinastu laid Eesti looduse infosüsteemis, vaadatud 11. juulil 2019.
2. ↑  Helerin Äär: "Püsielanikud on 22 saarel." Statistikablogi. 23. oktoober 2017.
3. ↑  Marja Kallasmaa: "Saaremaa kohanimed I." Eesti Keele lnstituut, 1996.

Välislingid
-----------

* Kõinastu laid Eesti looduse infosüsteemis
* Kõinastu laid. Eesti Loodus, 9/2005.
* Kõinastu kaart 1786. Kaartide Infosüsteem, Rahvusarhiiv.
* Koduloolane Ülo Rehepapp Kõinastu elanikest.
**Vabaduse Liit – Demokraatlik Liit** (tšehhi *Unie svobody - Demokratická unie*, lühend *US-DEU*) on Tšehhi Vabariigi liberaalne parempoolne poliitiline partei.

1997. aastal tekkisid Kodanike Demokraatliku Partei (ODS-i) sees vastuolud ning osa liikmetest püüdis kukutada partei tollast juhtkonda, eelkõige esimeest Václav Klausi, kellel oli väga tugev positsioon. Partei juhtkonna muutmise ebaõnnestunud katse järel astusid need liikmed parteist välja ja asutasid Vabaduse Liidu, mis registreeriti 22. jaanuaril 1998.

Alguses oli uuel parteil suur meedia, presidendi ja osa üldsuse toetus ning sellele ennustati suurt tulevikku, kuid asutamisaastal sai erakond ODS-iga võrreldes ennetähtaegsetel parlamendivalimistel väga vähe hääli. Siiski kuulus Vabaduse Liit 1998–2002 koos Tšehhi Sotsiaaldemokraatliku Partei ja ODS-iga koalitsiooni, mis lagunes vahetult enne 2002. aasta parlamendivalimisi.

2001. aasta detsembris liitus partei Demokraatliku Liiduga ja nii tekkis US-DEU.

2002. aasta valimiste järel kaotas partei valijate poolehoiu ning parteist astusid välja järelejäänud väljapaistvad isikud. 2006. aasta parlamendivalimisteks muutis partei oma imagot ning püüdis noorte anarhistlike ja ultraliberaalsete valijate hääli. Siiski saadi vaid 0,3% häältest. Selle peale astus partei juhtkond koos esimees Pavel Němeciga tagasi. Aasta jagu oli partei esimees Jan Hadrava, alates 2007. aasta juunist aga Jan Černý.
**Vaba Tallinna Kodanik** (lühend VTK) on Tallinnas tegutsev valimisliit. Valimisliidu tekkimise algatas Vaba Isamaaline Kodanik.

VTK osales 2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel, kus saadi 4,01% häältest. VTK linnapea kandidaat oli Hardo Aasmäe.

Valimisliit kandideeris 2017. aasta kohalike omavalitsuste volikogude valimistel.

17. augustil andis VTK teada, et välistab koostöö valimisliiduga Tegus Tallinn, viidates muuhulgas sellele, et Tegus Tallinn nõudis VTK-lt valimisliitude esindajate kohtumisel, et VTK aitaks tagasi tuua 1990. aastate poliitika- ja ärikombed, ning et Tegus Tallinn ei välistanud koostööd Keskerakonna ja Edgar Savisaarega. Keskerakond ja Edgar Savisaar on parasjagu kohtu all mitmete korruptsioonisüüdistuste pärast. Valimisliidud toetasid kohtumisel ideed asendada linnapea amet linnamänedžeri ametikohaga. Veel oli kõne all Urmas Sõõrumaa ja Tallinna linna vahelised koolide halduslepingud.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 06.06.2017)
2. ↑   (vaadatud 06.06.2017)
3. ↑  Karin Kangro (17. august 2017). "Vaba Tallinna Kodanik loobus koostööst valimisliiduga Tegus Tallinn". *Postimees*. Vaadatud 17. augustil 2017.
4. ↑  "Savisaare protsess võib tuua Keskerakonnale uusi tagasimaksenõudeid". *Postimees*. 17. august 2017. Vaadatud 17. augustil 2017.
5. ↑  Mikk Salu (26. juuli 2017). "Veel üks linnapeakandidaat: Mart Luik". *Eesti Ekspress*. Ekspress Meedia AS. Originaali arhiivikoopia seisuga 26. juuli 2017.

Välislingid
-----------

* VTK koduleht
* VTKst Vaba Isamaalise Kodaniku kodulehel
**Serpentiin** on magneesiumi ja rauda sisaldavatest sekundaarsetest silikaatsetest mineraalidest koosnev mineraalirühm.

Serpentiin
Serpentiinid kuuluvad kivimit moodustavate mineraalide hulka. Nende keemiline valem on Mg3Si2O5(OH)4. Magneesium võib teatud määral asenduda nikli või rauaga ja räni alumiiniumiga. Serpentiin on alati sekundaarne. See tähendab seda, et ta on tekkinud mõnest teisest mineraalist, näiteks oliviinist või pürokseenist nende hüdrotermaalse muutumise käigus. Seda protsessi nimetatakse serpentiinistumiseks. Esinevad nii tard- kui ka moondekivimite koosseisus. Serpentiinistuvad enamasti ultraaluselised kivimid (näiteks peridotiit), sest nad sisaldavad rohkelt oliviini. Tugevalt serpentiinistunud kivimit nimetatakse serpentiniidiks.

Tähtsamad serpentiinid on krüsotiil, lizardiit ja antigoriit. Krüsotiil on neist tuntuim ja tihti räägitaksegi krüsotiilist kui serpentiinist, ehkki see pole päris korrektne. Krüsotiil on ka tähtsaim asbestide hulka kuuluv mineraal. Serpentiinidel on rasva- või siidiläige. Katsumisel meenutab kiudja krüsotiili libe pind pisut seepi. Serpentiinid esinevad kas massiivsete, teraliste või kiudjate agregaatidena. Värvuselt on serpentiinid rohekad, kollakasrohelised või rohekashallid. Serpentiini erikaal on 2,5–2,6; kõvadus 2,5–5, enamasti 4. Antigoriidil on täiuslik lõhenevus, kuid krüsotiilil lõhenevus puudub. 

Krüsotiil on tähtis maavara, sest üle 90% tööstuslikult toodetavast asbestist koosneb krüsotiilikiududest. Tähtsamad leiukohad on Uurali mäestik Venemaal ja Québeci provints Kanadas. Venemaalt tuleb üle poole kogu maailma krüsotiilist. Kolmas tähtis krüsotiilitootja on Lõuna-Aafrika Vabariik. 

Kõige laiemalt kasutatav serpentiin on krüsotiil. Krüsotiil on tulekindluse ja halva soojusjuhtivuse tõttu hea isolatsioonimaterjal. Vastupidi üldlevinud arvamusele kujutab krüsotiilne asbest tervisele minimaalset ohtu. Ohtlikumad asbestide hulka kuuluvad mineraalid on ribekiidi erim krokidoliit ja grüneriidi erim amosiit, mis mõlemad kuuluvad amfiboolide hulka. Et kogu maailma asbestist ligikaudu 95% valmistatakse just krüsotiilist, on ka hirm asbesti ees tugevasti liialdatud.

Vaata ka
--------

* Asbest

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Serpentiin (mineraal)** |
**Eckbert von dem Berge** oli Liivi ordu liige ja Bauska foogt 16. sajandi algul.

Eckbert sündis tõenäoliselt Madalmaades Overijsselis Deventeris. Ta pärines tõenäoliselt Deventeri kaupmeestesuguvõsast, mistõttu tema saamine ordurüütliks oli tavatu. Samas võis ta aadlitiitli omandada ka enne ordusse astumist. Reckberti sugulasi oli ka Saksa ordus ning Goddert von dem Berge oli Liivi ordumeistri teener 1436. aastal.

1476. aastal on teda mainitud Maasilinna foogti kumpanina, 1487 Sēlpilsi foogtina, 1492. aastal sai tast aga Toolse foogt. 1499. aastal sai ta aga Bauska foogtiks, kus oli ametis järgnevad 15 aastat. Pärast seda teated temast lõppevad.

Kirjandus
---------

* *Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 58 (lk 110–111).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Bernd von Hornhusen** | **Sēlpilsi foogt**1487 | Järgnev**Bernd von Hornhusen** |
| Eelnev**?** | **Toolse foogt**1492–1493 | Järgnev**Johann von Hoekelum** |
| Eelnev**Friedrich Wolthus von Herse** | **Bauska foogt**1499–1514 | Järgnev**Hermann von Brüggenei**

 |
Viktor Tšernomõrdin (2006)
**Viktor Stepanovitš Tšernomõrdin** (vene keeles Виктор Степанович Черномырдин; 9. aprill 1938 Tšornõi Otrog, Tškalovi oblast – 3. november 2010 Moskva) oli Venemaa poliitik ja diplomaat.

Aastatel 1962–1966 õppis ta Kuibõševi Polütehnilises Instituudis (*КПтИ – Куйбышевский политехнический институт им. В. В. Куйбышева*).

Viktor Tšernomõrdin alustas karjääri valitsusorganites 1982. aastal Nõukogude Liidu Ministrite Nõukogus gaasitööstuse ministri asetäitjana. 1983. aastal sai temast ühtlasi Tjumengazpromi juht. Aastatel 1985–1989 oli Tšernomõrdin Nõukogude Liidu gaasitööstuse minister. Aastatel 1989–1992 oli ta riikliku gaasikontserni Gazprom juhatuse esimees. 1992. aasta mais määrati Tšernomõrdin Venemaa valitsusjuhi asetäitjaks kütuse- ja energeetikakompleksi küsimustes.

Aastatel 1992–1998, president Boriss Jeltsini ajal, oli Tšernomõrdin Venemaa valitsusjuht (1992–1993 Venemaa Föderatsiooni Ministrite Nõukogu esimees, edasi Venemaa Föderatsiooni Valitsuse esimees). Ta vabastati ametist 1998. aasta märtsis. Pärast rahanduskriisi puhkemist Venemaal püüdis Boriss Jeltsin teda augustis peaministri ametisse tagasi tuua, kuid Riigiduuma ei kinnitanud presidendi otsust.

1995. aastal moodustas ta poliitilise bloki Meie Kodu On Venemaa, mis kogus parlamendivalimistel 10% häältest.

1999. aastal tegutses Venemaa presidendi eriesindajana Jugoslaavia kriisi reguleerimisel.

1999–2001 Venemaa Riigiduuma liige Jamali-Neenetsi autonoomsest ringkonnast.

1999–2000 Gazpromi direktorite nõukogu esimees.

2001–2009 oli ta Venemaa Föderatsiooni suursaadik Ukrainas. Pärast suursaadiku ametikohalt vabastamist oli Tšernomõrdin presidendi nõunik ja eriesindaja majanduskoostöö alal SRÜ riikidega.

Isiklikku
---------

Viktor Tšernomõrdin oli abielus ligi 50 aastat, abikaasa Valentina suri 2010. aasta märtsis. Neil oli kaks last.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Viktor Tšernomõrdin** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Viktor Tšernomõrdin** |

* "Aforismimeister Tšernomõrdin" Jaanus Piirsalu blogi
* Erik Rand. "Mart Helme: Tšernomõrdin oli mõnus mees, kes suhtus Eestisse mõõdukalt" EPL, 3. november 2010
* Priit Luts. "Suri Venemaa ekspeaminister Tšernomõrdin" ERR, 3. november 2010
* Andrei Anissimov. Mees, kes rääkis, nagu mõtles Postimees.ee, 12. november 2010

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**-** | **Venemaa Föderatsiooni Valitsuse esimees**1993–1998 | Järgnev**Sergei Kirijenko** |
Fraktsiooni logo
**Vaba ja Demokraatlik Euroopa** on euroskeptikute fraktsioon Euroopa Parlamendis. See moodustati pärast 2009. aasta valimisi ja ühendas algselt peamiselt tegevuse lõpetanud fraktsioonide Iseseisvus/demokraatia ning Liit Rahvusriikide Euroopa Eest endisi liikmeid.

2014. aasta valimiste järel liitus fraktsiooniga 48 saadikut, kellest pooled on Suurbritannia Iseseisvuspartei esindajad.

Fraktsiooni kaaspresidendid on Nigel Farage (Briti Iseseisvuspartei) ja David Borrelli (Itaalia, Viie Tähe Liikumine).

Fraktsiooni põhimõtted tutvustatakse selle poliitilises platvormis.

Fraktsiooni poliitiline platvorm
--------------------------------

Fraktsioon on avatud liikmetele, kes nõustuvad Vaba ja Demokraatliku Euroopaga ning tunnistavad ÜRO inimõiguste ülddeklaratsiooni ja parlamentaarset demokraatiat.

Fraktsioon juhindub järgmisest programmist:

#### 1. Eri riikide rahvaste vabadus ja koostöö

Olles pühendunud demokraatia, vabaduse ja rahvusriikide koostöö põhimõtetele eelistab see fraktsioon avatud, läbipaistvat, demokraatlikku ja aruandekohustuslikku koostööd suveräänsete Euroopa riikide vahel ning lükkab tagasi Euroopa bürokratiseerimise ja ühtse tsentraliseeritud Euroopa üliriigi loomise.

#### 2. Rohkem demokraatiat ja rahva tahte austamist

Olles veendunud, et demokraatia legitiimne tase asub rahvusriikide, nende regioonide ja parlamentide tasandil, sest ei ole olemas sellist asja nagu ühtne euroopa rahvus, on see fraktsioon vastu Euroopa jätkuvale integreerimisele (lepingud ja poliitikad), mis suurendab praegust demokraatia defitsiiti ja Euroopa Liidu poliitilise struktuuri tsentraliseeritust. See fraktsioon pooldab seda, et kõik uued lepingud või olemasolevates lepingutes tehtavad muudatused pandaks liikmesriikides rahvahääletusele vabadel ja ausatel riigipõhistel referendumitel. See fraktsioon usub, et igasuguse Euroopa võimu legitiimsus lähtub selle elanike tahtest ning nende õigusest olla vabad ja demokraatlikult valitsetud.

#### 3. Austus Euroopa ajaloo, traditsioonide ja kultuuri vastu

Euroopa rahvastel ja rahvustel on õigus kaitsta oma ajaloolisi piire ning tugevdada omaenda ajaloolisi, traditsioonilisi, religioosseid ja kultuurilisi väärtushinnanguid. See fraktsioon laidab maha ksenofoobia, antisemitismi ja igasuguse muu diskrimineerimise.

#### 4. Austus rahvuslike eripärade ja huvide vastu: vabadus hääletamisel

Nõustudes lähtuma oma toimingutes neist loetletud põhimõtetest jätab see fraktsioon oma liikmetele ja liikmesdelegatsioonidele vabaduse hääletada nii, nagu nad paremaks peavad.

Välislingid
-----------

* Ametlik veebileht

| * v
* r
Euroopa Liidu poliitika |
| --- |
| Fraktsioonid (8) | 

* Euroopa Rahvapartei (EPP)
* Sotsiaaldemokraatide ja demokraatide fraktsioon Euroopa Parlamendis (S&D)
* Euroopa Konservatiivid ja Reformistid (ECR)
* Euroopa Demokraatide ja Liberaalide Liidu fraktsioon (ALDE)
* Euroopa Ühendatud Vasakpoolsed ja Põhjala Vasak-Rohelised (GUE/NGL)
* Rohelised/Euroopa Vabaliit (Greens/EFA)
* Vaba ja Demokraatlik Euroopa (EFDD)
* Rahvaste ja Vabaduste Euroopa (ENF)

 | Euroopa Liidu lipp |
**Riim** on sõnade või sõnaosade korrapärane, teksti korraldav häälikuline kooskõla, mis on kasutusel peamiselt luules rakendatava vormivõttena. Riim tähendab sarnaste helide kordust kahe või enama sõna viimastes rõhutatud silpides. Riim on kasutusel ka mistahes lühikeste luuletuste nimetustena, näiteks lastesalmides.

Riimivormid ja -skeemid
-----------------------

Lihtsaim riimivorm on algriim (alliteratsioon ja assonants). Kooskõla täpsuse järgi eristatakse täisriime (ajad:majad) ja irdriime (laiuma:vajuma). Silpide arvu järgi eristatakse meesriime (tuul:luul ), naisriime (kallid:hallid), libisevaid (punane:tunane) ja ülilibisevaid riime (pälgatusi:välgatusi).

Salmis paiknemise järgi eristatakse paaris- (skeem aabb), rist- (skeem abab) ja süliriime (skeem abba). Värsis asetsemise järgi on tavalisim lõppriim, tuntakse ka algus- ja siseriimi.

Riimivastavus
-------------

Riimivastavus on reeglipärane ja korduv häälduslik vastavus, kus sugulaskeeltes riimuvad ühiste tüvede vasted, mis tõestab, et vasted ei ole juhuslikud. Soome-ugri keelesuguluses tasub tähele panna, et kui eesti keeles on *käsi, vesi* ja *mesi*, siis ungari keeles on vastavalt *kéz, víz* ja *méz*, seega eesti riim *-äsi/-esi* vastab ungari riimile *-éz/-íz*.

Etümoloogia
-----------

Sõna "riim" pärineb vanaprantsuse sõnadest *rime* ja *ryme*, mis omakorda pärinevad vanafrangi sõnast *rīm*, mis eksisteeris ka vanainglise ja vana-kõrgsaksa keeltes tähendusega "loendus, seeria, number" ja on suguluses vastavate terminitega vanaiiri (*rím*) ja kreeka (*arithmos*) keeltes. Need vanaprantsuse sõnad võivad põlvneda ka ladina sõnast *rhythmus* või kreeka sõnast *rhythmos*.

Riimi ingliskeelse vaste *rhyme* õigekiri võeti kasutusele kaasaegse uusinglise keele perioodi alguses õpitud (kuid võib-olla etümoloogiliselt ebaõige) seose tõttu ladina sõnaga *rhythmus*. Vanem kirjapilt *rime* on tänapäeval säilinud haruldase alternatiivina (vt Samuel Taylor Coleridge'i luuletus "The Rime of the Ancient Mariner"). Kirjapilti *rime* kasutatakse keeleteaduse ja fonoloogia uurimisel silbi tuumale ja koodale viitamiseks, et mitte tekitada seost luuleliste riimidega.

Viited
------

1. ↑  Iris Metsmägi, Meeli Sedrik, Sven-Erik Soosaar, toim, *Eesti etümoloogiasõnaraamat* (Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2012),
2. 1 2  "Rhyme", Wikipedia, 18. detsember 2019,
3. 1 2  "Riim", Eesti Entsüklopeedia, 2006,
4. ↑  Gao Jingyi "Keelesugulus riimivastavuse näitel: Hiina ja soome-ugri keelevõrdluse uusimaid leide", Sirp, 13. märts 2015,

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Riim** |



INDEKSIGA
**Vaba langemine** on keha liikumine maapinna suhtes raskusjõu toimel, kui kehale ei mõju muid jõude ja raskusjõu väli on ühtlik. Niisugustes tingimustes liigub keha maapinna poole ühtlaselt kiirenevalt. Vaba langemise kiirenduse ehk raskuskiirenduse {\displaystyle g} standardväärtuseks Maa pinnal loetakse 9,80665 m/s2 (enamasti kasutatakse lühemat väärtust 9,81 m/s või 9,8 m/s). Selle kiiruse võrra kasvab langeva keha kiirus iga sekundiga. Nendel tingimustel vabalt langeva keha kiirus {\displaystyle t} sekundi pärast 

{\displaystyle v=gt}.
Aja {\displaystyle t} jooksul läbib keha vahemaa

{\displaystyle y={\frac {gt^{2}}{2}}}.
Vaba langemise aeg sõltub ainult raskuskiirendusest ja keha algkõrgusest {\displaystyle h\_{0}}:

{\displaystyle t={\sqrt {\frac {2h\_{0}}{g}}}}.
Vaba langemine ei sõltu sellest, kas keha liigub samal ajal ka horisontaalselt. Vabalt langev keha on kaaluta olekus. Nii on kaaluta olekus ka Maa ümber tiirlev tehiskaaslane, mis "kukub" pidevalt talle mõjuva raskuskiirendusega maakera poole, kuid sobivalt valitud kiiruse tõttu eemaldub samavõrra Maast.

Õhutühjas ruumis langevad kõik kehad ühesuguse kiirendusega, mis ei sõltu keha massist, materjalist ega kujust. Mingis keskkonnas (õhus, vees) langemisel mõjub kehale lisaks raskusjõule ka keskkonnatakistus ja ülaltoodud valemid ei kehti või kehtivad teatava ligikaudsusega. Õhutakistuse mõju on kõige ilmsem siis, kui langev objekt on ühteaegu võrdlemisi kerge ja samas suurte mõõtmetega (paberileht, udusulg vms). Ülesvisatud kivi aga kukub maapinna poole peaaegu vaba langemise kiirendusega.
**Ants Pallop** (4. mai 1928 Tartu – 25. märts 1996 Bernardsville, New Jersey) oli eesti päritolu USA loomaarstiteadlane.

Elulugu
-------

Ants Pallop oli juristi poeg. Õppis Rakvere III algkoolis, Tartu Poeglaste Gümnaasiumis ja Hugo Treffneri Gümnaasiumis. 1944. aasta sügisel värvati lennuväe abiteenistusse. Saksamaale põgenenud vanematel õnnestus poeg vangilaagrist päästa ning ta ühines nendega põgenikelaagris. Haridustee jätkus Memmingeni Eesti gümnaasiumis, mille ta lõpetas *cum laude* 1948. aastal. Pärast lõpetamist töötas ta IRO büroos Kanadasse väljarännu osakonna juhatajana.

1949. aasta juulis emigreerus USAsse, kus alustas õpinguid Mississippi State College’is loomakasvatuse erialal. Lõpetas kooli 1952. aastal *cum laude*. Oli 1952–1956 tööl loomasööda tootmise ettevõttes ning mitmel pool USA-s ja Kanadas, 1956–1957 töötas Buffalos Willmarki teenindussüsteemi harukontori juhatajana. 1957–1962 õppis Cornelli ülikoolis, kus kaitses veterinaarmeditsiini doktori kraadi väitekirjaga "Infections bovine keratoconjunctivitis". 1962–1964 omas erapraksist South Plainsfieldis (New Jersey osariik). Augustis 1964 sai temast Bernardsville’i (New Jersey) loomahaigla omanik. Ta töötas kliinikus kuni 1995. aastani. Uurinud veiste nakkavat keratokonjunktiviiti ja Eesti veterinaarhariduse ajalugu.

Ants Pallop oli kodulinna tervishoiu nõukogu liige ja president ning aastatel 1973–1974 kohaliku Rotary klubi president. Pallop oli ka aktiivne poliitikahuviline, osaledes Goldwateri ja Reagani valimiskampaaniates.

Oli aastaid Eesti Spordiliidu juhatuses ja esimees. Eesti Rahvuskomitee Ühendriikides 6. esinduskogu juhatuse liige ja hiljem ERKÜ välisvõitluse toimkonna koordinaator. Eesti eksiilvalitsuse portfellita minister alates 1973. aastast kuni oktoobrini 1992, mil eksiilvalitsus oma volitused Tallinnas Riigikogule üle andis. Lisaks oli Pallop Eesti Demokraatliku Uniooni esindaja ning üks Americans for Congressional Actioni (AC A) asutajatest ja esimees.

Kuulus Eesti Üliõpilaste Seltsi ridadesse. Toetas EÜS-i Tartus asuva ajaloolise hoone restaureerimist.

Viited
------

1. 1 2  "Surmakuulutus". *Vaba Eesti Sõna*. 4.04.1996. Vaadatud 10.01.2018.
2. 1 2 3  Eesti Teaduse Biograafiline Leksikon, 3. köide
3. 1 2 3 4 5  Paul Pettal (2. mai 1996). "Dr. Ants Pallop ln memoriam". *Vaba Eesti Sõna*. Vaadatud 10.01.2018.

Teoseid
-------

* 125 years of higher veterinary education at Tartu. // Summaries of Papers. 5th Conv. AABS. Columbia Ülikool, 1976.

Kirjandus
---------

* ETVpK, 87
* ELR (1996) 3, 130.

Välislingid
-----------

* Foto

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Kirimäe** (saksa keeles *Kirrimäggi*) karjamõis asus Kose kihelkonnas, Harjumaal, praeguse Kose valla Karla küla lõunaosas paiknenud Kirimäe küla aladel.

1583. aastal mõisastas Uuemõisa mõisa omanik Wolmar Tuwe a Neuenhof (Tuve) Kirimäe küla ja muutis selle karjamõisaks. 1586 müüs Robert von Taube (Robrecht von Tuwe, von Tuve, von Thuwe), hilisem Eestimaa rüütelkonna pealik ja maanõunik, Kirimäe karjamõisa 14 000 *herrenthaleri* eest oma väimehele ooberst Johann (Hans) Rechenbergile.

1657 eraldati Kirimäe karjamõis koos külaga Herman Lodele.

1868–1869 Kose-Uuemõisa mõisa, Kirimäe karjamõis likvideeriti. Külale kuuluvad maad ja mõisamaad mõõdeti kruntideks.

Kose kirik
Kose kihelkond

**Kirik**: Kose  

**Mõisad**: Aela mõis | Alavere mõis | Habaja mõis | Nõmme mõis | Nutu mõis | Oru mõis | Palvere mõis | Paunküla mõis | Pikavere mõis | Pikva mõis | Ravila mõis | Rooküla mõis | Saarnakõrve mõis | Saia mõis | Saumetsa mõis | Sõmeru mõis | Sääsküla mõis | Tammiku mõis | Triigi mõis | Tuhala mõis | Uue-Harmi mõis | Kose-Uuemõisa mõis | Vana-Harmi mõis
**Ants Seiler** (31. märts 1930 Tartu – 2. juuni 1968 Biķernieki ringrada, Riia) oli eesti autovõidusõitja ja autokonstruktor.

Ta õppis Tartu 2. algkoolis ja lõpetas 1949. aastal Tartu Elektromehaanika Tehnikumi autonduse erialal.

Töötas Eesti NSV Autotranspordi ja Maanteede Ministeeriumis ning Tallinna Autoremonditehases nr 1.

Sportlasena
-----------

Estonia-2 klassi autol võitis ta 1959. aastal Kalevi 1. suursõidu ja 1960. aastal Kalevi 2. suursõidu.

Tuli 1961. aastal vormelite ringrajasõidus Vormel 3-klassis NSV Liidu meistriks, aastatel 1965 ja 1966 võitis ta samas klassis hõbeda. Oli NSV Liidu koondise liige.

Ta hukkus 2. juunil 1968 Riias Biķernieki ringrajal võistluse ajal toimunud kokkupõrkes.

Autokonstruktorina
------------------

Oli Estonia võidusõiduautode tootmise algatajaid ja vormelite konstruktor.

Tallinna Autoremonditehases nr 1 alustati septembris 1957 tema eestvedamisel Estonia-1 võidusõiduauto tootmist, mis oli tema enda projekteeritud. Jõuallikas oli Serpuhhovi tehase mootorratta 500 cm3 mootor ja käigukast oli Volkswageni sõiduautolt.

Ta oli ka esimese stardi teinud auto roolis 6. septembril 1958 Leningradis, kus ta kohe tegi uue autoga ka rajarekordi. Seda päeva loetakse Eesti võidusõiduautode sünnipäevaks.

1962. aastal läks ta Tartu Autoremonditehasesse nr 2 ning alustas seal sportauto ehitamist. Tema poolt või osalusel konstrueeriti kokku 11 võidusõiduautot ja ehitati üle 85 masina, neist kaks Tartus.

Tunnustus
---------

* 1961 NSV Liidu meistersportlane

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

2009. aastal loodi Eesti Rahvuskultuuri Fondis Ants Seileri allfond autoeriala tudengite ja noorte inseneride jaoks.

Tallinnas Pirita teel avati 6. juunil 2019 avati Ants Seileri mälestuspink.

Viited
------

1. ↑  Biograafia ESBL-is (vaadatud 6. september 2020)
2. ↑  Uuno Aava. "Mälestades Ants Seilerit". Eesti Spordiajaloo Seltsi Teataja, juuni 2008
3. ↑  Vesta Reest. "GALERII! Avati võidusõiduautode konstruktori Ants Seileri mälestuspink". Pealinn, 6. juuni 2019

Kirjandus
---------

* Uuno Aava. "Ants Seiler. Mees, kes kihutas ajast ette". Tallinn 2008
* Tarmo Tähepõld. "Legendaarne Eesti vormeliehitaja Ants Seiler saab Piritale enda mälestuspingi". autogeenius,ee, 4. juuni 2019

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Ants Seileri sporditulemused
* "Ants Seiler (31.03.1930 - 2.06.1968)". Eesti Autospordi Liidu koduleht
* Haud Tartu Pauluse kalmistul
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib põhjavee väljumiskohast; teiste tähenduste kohta vaata lehekülgi Allikas (täpsustus) ja Läte (täpsustus)* |

---

Simuna Katkuallikas
Droonivideo Aegviidu siniallikatest
Sopa allikas
Esna allikajärv
Inimtekkeline Purskav allikas
Joogivee võtmiseks kohandatud allikas Horvaatia mägedes
**Allikas** ehk **läte** on koht, kus põhjavesi voolab maapinnale või veekogu põhja.

Veekogu põhja avanevad allikad on mõnel juhul veekogu peamised veega toitjad.

Allikad võivad voolata maapinnale rahulikult või surveliselt. Survelist allikavett nimetatakse arteesia veeks. 

Põhjavees on tihti lahustunud palju mineraale, mis on dissotsieerunud ioonideks. Kui vesi väljub maapinnale, siis ta temperatuur tõuseb ja rõhk väheneb ning sellega seoses halveneb temas gaaside lahustuvus. Seetõttu eraldub pinnale jõudnud põhjaveest näiteks süsinikdioksiidi, mistõttu väheneb vee happesus. (See on seotud sellega, et süsinikdioksiid moodustab veega reageerides süsihappe, mis vees dissotsieerudes vabastab sinna hüdrooniumioone.) See viib omakorda näiteks kaltsiumkarbonaadi sadestumiseni, mis moodustab karbonaatse vee korral levinud allikatega seotud sette allikalubja. 

Suure ioonisisaldusega põhjavett võidakse kasutada ravi- või joogiveena.

Tekkimine
---------

Allikad tekivad sinna, kus põhjaveehorisont lõikub maapinnaga.

Klassifikatsioonid
------------------

Allikaid võib klassifitseerida vastavalt vee temperatuurile. Eristatakse külmaveelisi (< 20o), soojaveelisi (20–42o) ja kuumaveelisi (> 42o) allikaid.

Enamasti on allikate vesi väga külm, kuid vulkaanilistes piirkondades võib olla geotermilise soojuse poolt kuumutatud, moodustades kuumaveeallikaid.

Maapinnale väljumise järgi jaotatakse allikad tõusuallikateks ehk limnokreenideks, langeallikateks ehk reokreenideks ja allikalisteks aladeks ehk helokreenideks.

Eesti allikad
-------------

Enamik Eesti allikaid avaneb Pandivere kõrgustiku jalamil, näiteks Endla looduskaitsealal. Selle põhjuseks on Pandivere kõrgustiku geoloogilise ehituse omapära. Sealne aluspõhi koosneb lõhelistest lubjakividest, mistõttu imbub sademetena maha langenud vesi kergesti maa sisse (infiltratsioon) ning vooluveekogusid maapinnale peaaegu ei teki (Pandivere kõrgustikul on väga hõre jõgedevõrgustik). Aluspõhja imbunud sademetevesi jõuab aga uuesti maapinnani kõrgustiku jalamil, kuhu seetõttu moodustub rohkelt allikaid.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Allikas** |

* Eesti allikate loend
* Fumarool
* Geiser
* Hiieallikas
* Kuumaveeallikas
* Allikaelustik
* Silmaallikas

Viited
------

1. 1 2  Ökoloogialeksikon. (1992). Koost. Masing, V. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus

Kirjandus
---------

* Kristel Vilbaste, "Eesti allikad". Kasutatud tekstinäiteid Eesti Rahvaluule Arhiivist. Sari Roheline Eesti, Varrak, Tallinn 2013, 352 lk; ISBN 9789985327562

Välislingid
-----------

* Eesti allikate andmebaas - allikad.info
**Ķirbiļi raudteepeatus** oli raudteepeatus Tallinna–Pärnu–Riia raudteel Valmiera piirkonna Ipiku vallas Ķirbēnis. Peatus asus Riia raudteejaamast 157,4 km kaugusel. 

Esialgu oli tegemist jaamaga, mis rajati 1897. aastal seoses kitsarööpmelise Valga–Ruhja–Pärnu raudtee ehitusega. Valka raudteejaamast jäi see 57,1 kilomeetri kaugusele. Toona jäi see Põhja-Ruhja kihelkonda Kürble mõisa maadele. Läti keeles oli jaama nimekuju algselt *Ķirbeļi*, eestipäraselt oli see *Kirbla raudteejaam*. Algselt rongid selles jaamas ei peatunud. Aastast 1930 kuni Teise maailmasõjani asus Ķirbeļi ja Ruhja vahel veel Pendiga raudteepeatus.

Kui 1972. aastal hakati raudteed uuendama, rajati selle käigus ka uus laiarööpmeline Ruhja ja Mõisaküla vaheline raudteelõik, mis avati 1976. aastal. Nagu algselt, nii ei peatunud ka toona seal reisirongid. Peatus avati uuesti alles aastal 1986, nüüd kandis see aga Ķirbiļi raudteepeatuse nime.

Viimane reisirong peatus Ķirbiļis aastal 1996, kui suleti Ipiku–Ruhja vaheline raudteelõik.

Viited
------

1. ↑  Railwayz.info
2. ↑  T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 85. lk.

Välislingid
-----------

* Jaam vanal kaardil

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Ruhja |  **Ķirbiļi** | Ipiku  |
Dultsimer
**Sloveenia muusika** on Sloveeniast pärinev või sloveenide loodud või esitatud muusika.

Sloveenia muusika on lähedalt seotud Austria muusikaga. Teatud määral sarnased on ka Horvaatia ja Põhja-Itaalia muusika Slovakkia piiri äärsetelt aladelt.

Cerkno lähedalt on leitud karu luust valmistatud umbes 55 000 aastat vana flööt, mida peetakse üldse kõige vanemaks leitud muusikainstrumendiks. Tänapäevase sloveenia muusika ajalugu võib jälgida alates 5. sajandist, kui kristlus jõudis Karantaaniasse. Sellest ajast on pärit vanimad liturgilised hümnid. Keskajal oli vaimuliku muusikaga samavõrd levinud ilmalik, mida esitasid teiste seas rändlaulikud. Alates 16. sajandist oli oluliseks mõjutajaks itaalia muusika. 18. sajandi teisel poolel saabusid saksa ooperiteatrid, mis said väga populaarseks. 19. sajandil tõusis esile romantiline muusika, mis oli märgatavalt sloveeniapärane, kuid saksa vähemus püüdis säilitada oma kultuuri. Ljubljana ooperimaja jagasid sloveeni ja saksa ooperiteatrid.

Rahvamuusikas on kesksel kohal mitmehäälne laul, mis on vähemalt kolmehäälne ja mõnes regioonis isegi kuni kaheksahäälne. Laulud on tavaliselt pehmekõlalised ja harmoneeruvad ning harva minoorsed. Levinumte rahvapillide seas on akordion, viiul, klarnet, tsitrid, flöödid ja Alpidele iseloomulikud vaskpuhkpillid.

Vaata ka
--------

* "Zdravljica", riigihümn
* Sloveenia Eurovisiooni lauluvõistlusel
**Ants Reimann** (12. juuni 1959 Tallinn – 28. aprill 1990 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane.

Elulugu
-------

Lõpetas 1977 Tallinna 10. Keskkooli, 1982 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) tööstus- ja tsiviilehituse alal ja 1985 TPI aspirantuuri, tehnikakandidaat (1986, TTÜ). Täiendas end 1988–1989 Viini Tehnikaülikoolis. 

Oli 1982–1985 TTÜ ehituskonstruktsioonide kateedri insener ja nooremteadur, 1986–1987 vaneminsener, 1987–1988 teadur ja vanemteadur, 1988–1990 vanemõpetaja.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: õhukeseseinalised ruumkonstruktsioonid ja lõplike elementide meetodi rakendamine nende arvutamiseks; autoklaavide töötamistingimused. 5 teadustrükist.

Teoseid
-------

* O расчете автоклавов опирающихся на две опоры (kaasautor). // Теория и расчет тонкостенных пространственных конструкции. Tallinna Polütehnilise Instituudi Toimetised 596 (1985)
* О результатах расчета автоклавов методом конечных элементов. // Теория и расчет тонкостенных пространственных конструкции. Tallinna Polütehnilise Instituudi Toimetised 595 (1985)

Isiklikku
---------

Tema isa oli Värdi Reiman, ning tema abikaasa Katrin Reimann.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Liibanoni seeder** (*Cedrus libani*) on igihaljas ja kõrge (kuni 50 m) männiliste sugukonda kuuluv okaspuu. Ta kasvab looduslikult Tauruse mägedes ja Küprose saarel, kus varem moodustas suuri metsi, kuid praegu on muutunud haruldaseks. Liibanoni seeder on seedrile iseloomuliku ilusa korrapäratu vihmavarjutaolise võraga puu. Okkad on keskmiselt 3 cm pikkused ja 30–40 kaupa kimbus. Elab kuni kaks tuhat aastat vanaks. Seedripuu hakkab õitsema alles 25–30-aastaselt.

Liibanoni seedrit on mainitud juba Gilgameši eeposes. Puud on mainitud ka Piiblis, Laul 92:12: *Õige lokkab nagu palmipuu, ta kasvab kõrgeks nagu seedripuu Liibanonil*. Seetõttu on teda kujutatud Liibanoni lipul ja vapil.

Seedrit ei ole kohane nimetada seedermänniks. Seedermännid kuuluvad küll samasse männiliste sugukonda, kuid männi perekonda.

Liibanoni seedri okkad

Kasvukoht
---------

Seedrid kasvavad looduslikult Vahemere maades ja Himaalajas. Liibanoni seeder on looduslikult säilinud Türgis Tauruse mägedes ja Küprosel. Tema vähene kasvupiirkond on seletatav ülitundlikkusega õhusaaste vastu. Samuti on ta aeglase kasvuga ega armasta ümberistutamist. Samuti on ta nõudlik pinnase osas: rohkelt päikest, parajalt niiskust, kuid pinnas peab olema mõõdukalt kuiv. Liibanoni seeder ajab juured sügavale mäestikukaljude pragudesse ning suudab nii trotsida kangeidki torme. See puu peab vastu ka siis, kui talvehingus riisub kõik muu. Liibanoni seeder on teistest seedritest vastupidavam, tugevam ja elujõulisem.

Kasutamine
----------

Liibanoni seedri pruun hästilõhnav ja kergestitöödeldav puit on väga hinnatud ehitustel, ka laevaehituses. Erakordselt mädanemiskindlast seedripuidust ehitatud hooned võivad vastu pidada aastatuhandeid. Seedreid kasutatakse ka dekoratiivtaimena parkides ja aedades.

Nii Piibel kui ka legendid räägivad valitsejatest, kes saatsid oma alluvaid seedrimetsasid hävitama. Kuningas Saalomon laskis Jeruusalemma kuulsa templi ehitada just seedripuust. Seedripuitu kasutasid ka Egiptuse vaaraod. Foiniiklased vajasid seedripuitu oma laevade jaoks.

Liibanoni seeder on oma kodumaal ammu haruldaseks jäänud. Tänapäeval on seal väikeste saludena järel vaid paarkümmend ruutkilomeetrit seedripuumetsi, Süürias veel vähem, kuid Türgis on seda veel palju, sellepärast ei ole Liibanoni seeder nimetatud kaitset vajavaks liigiks.

Briti saartele istutati esimene Liibanoni seeder 1646. aastal ning see püsib elus tänini. Selle ümbermõõt küünib 7,6 meetrini. 18. sajandi keskpaiku olid liibanoni seedrid Britannias suurmood, sel ajal istutatud puid leidub paljudes parkides.

Välislingid
-----------

* 
* 
* 
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Liibanoni seeder** |
Riho Hoolma
**Riho Hoolma** (enne eestistamist **Richard Holberg**; 19. aprill 1894 Ida-Virumaa, Türsamäe neem Vaivara lähedal – 5. oktoober 1945) oli eesti teatritegelane.

Riho Holberg sündis üheksalapselises perekonnas.

1924. aastal oli Richard Holberg Paide poolkutselise teatri asutaja ja näitejuht, ise ühtlasi kaasa mängides ja dekoratsioone valmistades. Aastatel 1928–1932 oli ta Virumaal Vaivara rahvamaja juures kutseline näitejuht. 1932–1940 töötas Hoolma jälle Paide poolkutselises teatris näitejuhi ja näitlejana, kuigi Paide teater riiklikku tunnustust ei leidnud ja majanduslikku toetust ei saanud.

1941. aastal töötas Hoolma ENSV Järva Riikliku Kultuurimaja juures asuva poolkutselise teatri ansamblis näitleja ja dekoraatorina. Ühtlasi oli ta kultuurimaja juhataja.

4. augustil 1941 vangistati ta segastel asjaoludel Saksa sõjaväelaste poolt, aluseks pealekaebus kommunismimeelsuse asjus. Esialgseks karistuseks määrati eluaegne sunnitöö, mis muudeti asjaolude selgitamise järel kolmekuuliseks vangistuseks.

Novembris 1941 jätkas tööd Hoolma Paide teatris samades ametites. 1944 sai ta uuesti Järva Rahvamaja juhatajaks ja oli Paide poolkutselise teatri juht.

5. oktoobril 1945. aastal suri Riho Hoolma ootamatult südame-veresoonkonna probleemide tõttu.