recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Metsamasinad** on metsatööde tegemisel kasutatavad masinad, mis peaks tõstma töö kiirust ning vähendama füüsilise töö vajadust. Peamised metsamasinad on langetustraktorid (harvesterid) ja kokkuveotraktorid (forvarderid). Samuti on metsamasinad nt skiiderid, lõikepead, haaratsid, mõõtesüsteemid ja paljud teised.

Suurimad metsamasinate tootjad tänapäeval on John Deere, Ponsse Oyj, AB Volvo, Caterpillar Inc. ja Komatsu Ltd. 

Enamasti kasutavad selliseid masinaid erinevad asutused või ettevõted, kuid neid võib leida ka eraisikutelt. Lisaks on veel palju teisi aparaate, mida metsas kasutada. Näiteks on võimalik rakendada ATV taha väljaveo käru koos haaratsiga.

Ajalugu Eestis
--------------

Esimesed metsamasinad Eestis olid põllumajandusest üle jäänud traktorid, mida hakati kasutama välja- ja kokkuveoks. 1960ndatel tulid kasutusele spetsiaalsed kokkuveotraktorid, mis olid varustatud hüdraulilise tõstukiga. Tõstukit kasutati materjali peale- ja mahalaadimiseks. Järgneva kümnendi alguses tulid kasutusele esimesed laasimis- ja järkamismasinad. 1993. aastal valmistas Ivo Jürgenson esimese kodumaise metsaveotraktori Ksjoma. Tänaseks tuntud Eesti metsamasinate firma Metsis OÜ toodab harvestere, forvardeid ja skiidereid, lisaks sellele on Eestis 12 teadaolevat metsatehnikat tootvat ettevõtet, millest tuntumad kaubamärgid on Palms, Farma, Weimer, Oniar. Forvarderi ja harvesteri kasutamine on muutunud iga aastaga lihtsamaks, kuna tehnoloogia areneb ning masinad teevad suure osa tööst juhi eest ära.

Välislingid
-----------

* 
* 
* 
* 
*
**PD-1** ehk ***programmed cell death 1*** ehk **CD279** on valk, mida ekspresseerivad mitmed lümfoid(-immuun)süsteemi rakud.

PD-1 ekspressiooni indutseerivad T-rakkude retseptorid ja seda ekspresseerivad tümotsüüdid, CD4+ T-rakud, CD8+ T-rakud,
loomulikud tappurrakud, monotsüüdid, dendriitrakud, B-rakud.

PD-1 käitub ka immuunretseptorina.

PD-1 täpsed funktsioonid pole selged. Arvatakse, et valk funktsioneerib seondudes ligandide PD-L1 ja PD-L2-ga. Valk reguleerib T-rakkude aktivatsiooni (immunoloogiline sünaps) ja võimalik, et osaleb raku programmeeritud surma esilekutsumises ja kaitseb rakke autoimmuunsuse eest.

Arvatakse, et PD-1 puudumine mõjub tüümuse arengule ebasoodsalt.

Inimestel kodeerib seda valku *PDCD1* geen.

PD-1 puudulikkusega inimestel seostatakse mitmeid autoimmuunhaigusi, näiteks süsteemne erütematoosluupus, reumatoidartriit, Gravesi tõbi, I tüüpi diabeet, polüskleroos, liigesejäikuslik lülipõletik, aga ka müokardi infarkt.

Arvatakse, et PD-1 üleekspresseerimine mängib rolli sarkoidoosi patogeneesis.

PD-1 osaleb aga ka kroonilistes põletikukolletes ja soodustab teatud vähirakkude levikut organismis.

Viited
------

1. ↑  Chuanwu Wang, Peter Hillsamer ja Chang H Kim, Phenotype, effector function, and tissue localization of PD-1-expressing human follicular helper T cell subsets, BMC Immunology 2011, 13. september 2011, doi:10.1186/1471-2172-12-53, veebiversioon (vaadatud 1.03.2015)(*inglise keeles*)

Kirjandus
---------

* Brian T. Fife, Kristen E. Pauken, [...], ja Jeffrey A. Bluestone, Interactions between programmed death-1 and programmed death ligand-1 promote tolerance by blocking the T cell receptor-induced stop signal, Nat Immunol. november 2009; 10(11): 1185–1192.doi: 10.1038/ni.1790, PMCID: PMC2778301, NIHMSID: NIHMS138516
* Li Shi, Shaohua Chen, Lijian Yang ja Yangqiu Li,The role of PD-1 and PD-L1 in T-cell immune suppression in patients with hematological malignancies, Journal of Hematology & Oncology 2013, 6:74 , 30. september 2013, doi: 10.1186/1756-8722-6-74
* Dolan DE, Gupta S. PD-1 pathway inhibitors: changing the landscape of cancer immunotherapy. Cancer Control. juuli 2014;21(3):231-7.
**Bremeni Nõukogude Vabariik** (saksa keeles Die Bremer Räterepublik) oli tunnustamata lühiajaline riik, mis eksisteeris 1919. aastal 25 päeva. See koosnes Bremeni lähiümbrusest Saksamaal.  Vabariik loodi Novembrirevolutsiooni ajal (pärast Saksa impeeriumi lüüasaamist I maailmasõjas).

Ajalugu
-------

 Töölisnõukogu asutamine Bremeni raekojast 15. novembril.
Värbamisplakat, mis kutsub mehi liituma Bremeni omakaitsega.
### Eelnevad sündmused

Pärast keisri tagandamist 9. novembril 1918 langes Saksamaa ebastabiilsesse seisundisse. Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei (SPD) juhitud valitsus ja Spartakistide Liit kuulutasid mõlemad välja Saksa vabariigi loomise. See tõi kaasa kodusõja ja Novembrirevolutsiooni, kus kaks osapoolt võitlesid võimu pärast.

Juba enne Nõukogude vabariigi loomist nautisid radikaalsed töölisliikumised Bremenis märkimisväärset toetust. Selle tõttu toetas Bremen kodusõja puhkemisel vasakpoolset Spartakistide liigat. Bremenis algas mäss vahetult enne keisri troonist loobumist (6. novembril 1918), kui loodi ja valiti töölisnõukogu. See nõukogu asus Bremeni raekojas ja juhtis territooriumi vastloodud Weimari vabariigist sõltumatult.

### Asutamine

 Bremeni vabariigi kaitsmisel tapetute mälestusmärk.
10. jaanuaril kuulutas töölisnõukogu välja vabariigi, luues linnas rahvaesindajate nõukogu. Õpetajad, eelkõige Johann Knief, moodustasid suurema osa juhtkonnast. Rahvaesindajate nõukogu asendas töölisnõukogu ja asus samuti linnavalitsuses. Pärast selle moodustamist võttis nõukogu vastu palju reformimeelset seadusandlust, sealhulgas võrdse palga nõude. Pikaajaline eesmärk, kuigi seda ei saavutatud kunagi, oli Bremeni majanduse natsionaliseerimine, kehtestades proletariaadi diktatuuri.

### Riigi kokkuvarisemine

1919. aasta alguseks oli Weimari vabariik kodusõjas piisavalt tugeval positsioonil, et isehakanud riik käsile võtta. Friedrich Ebert saatis vabakorpuse Bremenisse, et vabariik kukutada. Erinevalt Baieri Nõukogude Vabariigist maksis Bremeni töölisnõukogu mahasurumine üle 80 inimese elu (sealhulgas selle juhid, kes hukati). Bremeni nõukogude vabariik langes kiiresti riigi geograafilise iseloomu tõttu (see oli ümbritsetud Weimari Saksamaa kontrolli all olevast territooriumist). Bremeni linn langes 4. veebruaril, Bremerhaven pidas vastu kuni 8.–9. veebruarini.

Vaata ka
--------

* Baieri Nõukogude Vabariik
* Alsace'i Nõukogude Vabariik
* Novembrirevolutsioon

Viited
------

1. ↑  "The Great Soviet Encyclopedia, 3rd Edition".
2. ↑  David Priestand (2009). *The Red Flag: A History of Communism* (inglise). New York: Grove Press. ISBN 978-0802145123.
3. 1 2  Philippe Bourrinet (2016). *The Dutch and German Communist Left (1900 68): Neither Lenin Nor Trotsky Nor Stalin! - All Workers Must Think for Themselves!* (inglise). ISBN 978-9004269774.
4. 1 2  Andreas Schnell (2004). "Alle Mächt den Räten!" (saksa). Vaadatud 11.12.2022.
5. ↑  William Grange (2008). *Cultural Chronicle of the Weimar Republic* (inglise). Scarecrow Press. ISBN 978-0810859678.
**Brendon Boyd Urie** (sündinud 12. aprillil 1987 Las Vegases) on rokkbändi Panic! at the Disco solist ja kitarrist.

Brendon on pärit usklikust perest, kus tal on veel kolm venda ja üks õde. Kuni 17-aastaseks saamiseni oli ta Jeesus Kristuse Viimsepäeva Pühakute Kiriku liige ning mormoon, nagu tema ülejäänud peregi, kuid lahkus usust, sest ei uskunud enam sellesse ideoloogiasse. Keskkooli viimasel aastal kolis Brendon pere juurest eraldi elama, kuna vanemad ei toetanud tema otsust mitte minna ülikooli ja selle asemel hoopis bändi teha ning samuti tekkisid usulised lahkarvamused.

Ta õppis Palo Verde keskkoolis. Seal kohtus ta ka Brentiga, kelle kaudu sattuski bändi Panic! at the Disco. Algul pakuti talle kitarristi kohta, kuid kui Brendon ühes bändiproovis Ryani (bändi algse solisti) eest tolle haigestumise tõttu laulma pidi, olid teised bändiliikmed vaimustuses tema laulmisoskusest ning Uriest sai Panic! At The Disco solist.

Peale Panic!u on kaasa teinud ka ansambli Fall Out Boy loomingus taustalauljana nende lugudes "7 Minutes In Heaven (Atavan Halen)", "What a Catch, Donnie" ja "A Little Less Sixteen Candles, A Little More Touch Me" (teda on võimalik näha viimase laulu muusikavideos).

Peale kitarri oskab Brendon veel mängida klaverit, klahvpille, akordioni, trumme, löökpille ja basskitarri.

Isiklikku
---------

Brendon on 174 cm pikk. Tema hüüdnimed on B, Bren, Bden, Beebo.

Ta vasakule käele on tätoveeritud klaveriklahvistik ning selle ümber hibiskid (Brendoni lemmiklilled ning tähistavad tema Hawaii päritolu), tema iidoli ja lemmiklaulja Frank Sinatara nägu, P-täht (tähistab Panic! At The Discot), põlev lauluraamat (ingl k *gospel*, tähistab bändi muusikalist taassündi ja neljanda albumi tuuri "The Gospel Tour"), albumiga "Death Of A Bachelor" seotud tätoveering, Brendoni lemmikbändi Every Time I Die albumi "New Junk Aesthetic" kaanepilt, tema abikaasa Sarah Urie lemmiklill kollane roos, mille sisse on tätoveeritud pilt Sarah' silmast ning viimaks Panic! At The Disco logo.

Tal on lapsepõlves diagnoositud ADHD, kuid täiskasvanuna ei võta ta enam ravimeid, sest ei tundnud end ravimite mõju all iseendana.
**Brennsee**, ka **Feldsee**, on järv Austria Kärnteni liidumaal.

Brennsee ja Gegendtal
Järv asub Gegendtalis, kulgedes idast läände läbi Gurktali Alpide (Nocki mäed). Mirnocki massiivi varjuline järsk nõlv lõunas on kaetud metsaga, samas põhjakaldal on alpikarjamaad ja talud. Brennsee asub täielikult Feld am See vallas.

Limnoloogia
-----------

Järve toidavad peamiselt põhjavesi ja mõned väikesed ojad põhjas. Järve läänepoolses otsas viib lühike oja vee Kleinkirchheimer Bachi, mis ise voolab Radenthein-Döbriachis Millstatti järve (kui Riegerbach). Holomiktiline vesi ulatub suviti 23 °C-ni. Ümberkaudsed asulad on 1970. aastatest ühendatud kanalisatsioonsüsteemiga, kuid põllumajanduslik heide on osutunud problemaatiliseks, põhjustades eutrofeerumist koos veetaimede ja vetikate vohamisega. Hiljutised jõupingutused on vee kvaliteeti otsustavalt parandanud.

Kalapüügikoht on tavaline, peamiselt haug ja karpkala, kuid ka säga, ahven, särg, roosärg ja viidikas. Hääbunud jõevähipopulatsiooni taastamiseks on tehtud mitu katset.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib toidust; süldimuusika kohta vaata artiklit Sült (muusikastiil).* |

---

Saksa sült
**Sült** on keedetud liha- või kalaleemest tarretis, mis tavaliselt sisaldab ka hakitud liha või kala, vahel ka tükeldatud aedvilju või muud. Leeme tarretamiseks võidakse süldile lisada želatiini, nt tailiha puhul. Sült on eesti rahvustoit, kuigi sarnast tarretatud lihaleemest toitu valmistatakse ka mujal. Näiteks Mehhikos, kus seda kasutatakse koeratoiduna.

"Sült on kahtlemata vaimne kultuuripärand – tuttav kõigile ja põlvkondadeüleselt hinnatud," on öelnud Rahvakultuuri Keskuse vaimse kultuuripärandi peaspetsialist Epp Tamm.

Eesti süldi valmistamine
------------------------

Eesti rahvustoiduna tuntud traditsiooniline sült keedetakse seapeast, -kaelast, -kootidest ja -jalgadest, mis sisaldavad nii palju liimainet, et jahtuv leem tardub ilma täiendava tardaine lisamiseta. Süldi keetmiseks pannakse liha külma vette, aetakse kiiresti keema, lastakse paar minutit keeda (kupatatakse) ning loputatakse siis nii lihatükid kui pott külma veega. Liha pannakse uuesti keevasse vette ning keedetakse hästi nõrgal tulel vaevu keevana ilma kaaneta kuni liha luudelt lahti tuleb (3–4 tundi). Enne keemise lõppu lisatakse maitseained – sool, sibul, vürtsid. Liha tõstetakse leemest välja, tükeldatakse. Keeduleem kurnatakse, lastakse koos tükeldatud lihaga uuesti korraks keema tõusta, kallatakse vormidesse jahtuma.[*viide?*]

Viited
------

1. ↑  Eva-Lotta Kivi (22. detsember 2022). "Toidutehnoloog hindab poesülte. „Huvitav, mis teeb sellest süldist delikatessi?"". *Maaleht*. Vaadatud 22. detsembril 2022.
2. ↑  Glase, Urmas (15. jaanuar 2023). "„Teekond Méxicost Setomaale": Mehhiklanna kirjutas raamatu sellest, kuidas ta eestlaseks sai". *Maaleht*. Vaadatud 19. jaanuaril 2023.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: url-status (link)
3. ↑  "Sült kirjutati Eesti vaimse kultuuripärandi nimistusse" kultuur.err.ee, 1. juuni 2018

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Sült**
 |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Sült** |

* "Sült kirjutati Eesti vaimse kultuuripärandi nimistusse" kultuur.err.ee, 1. juuni 2018
* Urmas Vadi Sada Eesti mõtet. Janar Ala sült ERR, 15. veebruar 2018
* Janar Ala Sült, Eesti Kirjanike Liidu tõlkijate sektsioon
Map

**Aizkraukle ordulinnus** (läti *Aizkraukles pils*, saksa *Ascheraden*) on varemetes ordulinnus Daugava jõe ääres Lätis Aizkraukles.

Ajalugu
-------

Ordulipp käes, langeb Johann von Tiesenhausen Aizkraukle lahingus leedulaste vastu. Friedrich Ludwig von Maydelli ofort.
1224. aastal piiskop Alberti (surnud 1229) juhtimisel ehitatud linnus oli Liivi ordu Aizkraukle komtuurkonna keskus ja komtuuri residents, 15. sajandi lõpust allus see aga Liivi ordu maamarssalile, keda linnuses esindas linnusekomtuur.

5. märtsil 1279 toimus sealses piirkonnas leedulaste võiduga lõppenud Aizkraukle lahing Liivi ordu vastu, milles hukkus ka maameister Ernst von Ratzeburg.

1577. aastal vallutasid linnuse venelased.

Linnus hävis Rootsi-Poola sõjas ning sellest on järel ainult väike osa loodetornist ja müürist.

8. novembril 1630 kinkis Rootsi kuningas Gustav II Adolf linnuse kahurväe ooberstleitnant Simon Schultzile ning sellest ajast kuulus see Schoultz von Ascheradeni aadlisuguvõsa valdustesse.

Pilte
-----

* 
*

Viited
------

1. ↑  castle.lv: foto
2. ↑   "(1754) Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ...lk. 107".

Kirjandus
---------

* *"Livonijas piļu attēli no marķīza Pauluči albuma"* (*Abbildungen der livländiscen burgen im album des Marquis Paulucci*). (Ieva Ose kommentaaridega) Riia: Läti Ajaloo Instituudi Kirjastus 2008, ISBN 9984824047, lk.128
* Hagemeister, Heinrich von; F. von Buxhovden (1836). *Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Teil 1*. Riga: E. Frantzen. lk. 76-77

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Aizkraukle ordulinnus** |

* Aizkraukle ajaloost ja pilt Filippo Paulucci albumist (inglise keeles)
* Aizkraukle ordulinnus
* Aizkraukle varemed Daugava jõe poolt aastast 1809 pilt Johann Christoph Brotze kollektsioonist
* Aizkraukle joonised, 1839 Friedrich Kruse jooniseid
Kaljune Valamo saar Laadoga järves
**Valamo** (vene keeles *остров Валаам*) on saar Laadoga järve põhjaosas. Koos ligi 50 ümbritseva väikesaarega moodustab Valamo saarestiku. 

Saarestiku pindala on 36 km², sealhulgas peasaar 25 km². Saared on kaljused ja künklikud skäärid, suurima kõrgusega 52 meetrit üle merepinna. Saari katab okasmets.

Enne Teist maailmasõda kuulusid Soomele, praegu on need Venemaa Föderatsiooni Karjala Vabariigi koosseisus.

10. sajandil rajati saarestiku suurimale saarele õigeusu mungaklooster – Valamo Issanda Muutmise klooster, mis tegutses Talvesõjani. Siis asusid mungad ümber Heinävesile ja rajasid sinna uue kloostri, Uus-Valamo kloostri. Valamo saarel taastati klooster aga alles pärast Nõukogude Liidu lagunemist. 

Valamo saarestik on kultuuri-, ajaloo- ja looduslike huviväärsustega tõmbekeskus Põhja-Venemaal.

Kloostrid
---------

Peale Valamo Issanda Muutmise peakloostri on saartel mitu väiksemat kloostrit, nn skeetat, kas üksnes majandushoone ja eluruumiga või koos kirikuga.

* Kõikide Pühakute skeeta (Valge skeeta) Valamo saarelKõikide Pühakute skeeta (Valge skeeta) Valamo saarel
* Valge skeeta kirikValge skeeta kirik
* Smolenski skeeta kirik Valamo saarelSmolenski skeeta kirik Valamo saarel
* Laev liigub abajas Püha Nikolai Imetegija skeeta kiriku pooleLaev liigub abajas Püha Nikolai Imetegija skeeta kiriku poole
* Nikolski saarele Püha Nikolai skeetasse viib jalakäijate sildNikolski saarele Püha Nikolai skeetasse viib jalakäijate sild
* Paadisadam Laadoga järvel, tagaplaanil Valamo peakloosterPaadisadam Laadoga järvel, tagaplaanil Valamo peaklooster

Vaata ka
--------

* Valamo klooster
* Laadoga

Välislingid
-----------

* Valamo kloostri veebileht vene keeles
* Valamo kloostri veebileht soome keeles
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Aafrika rahvaste karikavõistlused |
| **Kuld** | 2017 | jalgpall |

**Ambroise Oyongo Bitolo** (sündinud 22. juunil 1991 Ndikinimékis) on Kameruni jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Prantsusmaa kõrgliiga klubis Montpellier ja Kameruni jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri 2010. aastal Kameruni klubis Coton Sport. Aastatel 2010, 2011 ja 2013 tuli ta klubiga Kameruni meistriks. 2014. aastal liitus ta Major League Socceri (MLS) klubiga New York Red Bulls. Seejärel jätkas ta mängimist MLS-is, liitudes kaheks hooajaks Montreal Impactiga. 2017. aasta detsembris sõlmis ta lepingu Montpellier'ga.

Debüüdi Kameruni jalgpallikoondises tegi Oyongo 28. juulil 2013 mängus Gaboni vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 2015. aasta Aafrika rahvaste karikavõistluste esimeses alagrupimängus Mali vastu. 2017. aastal tuli ta Kameruniga Aafrika meistriks. Ta on kuulunud Kameruni koondisse veel 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril ja 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.
**Aja mõõtmine** on ajavahemike kestuste mõõtmine.

Tehnikaeelsel ajastul on looduslike tsüklite (öö ja päeva vaheldumine, Kuu faasid, aastaaegade vaheldumine) põhjal kujunenud ajaühikud ööpäev, kuu, ja aasta. Kui võeti kasutusele kellad ja hakati tegema süstemaatilisi astronoomilisi vaatlusi, hakati ööpäeva jagama tundideks, minutiteks ja sekunditeks.

Igasugune aja mõõtmine põhineb mingi regulaarselt korduva nähtuse tsüklite loendamisel ja selle murdosade täpsel mõõtmisel. Sobivaks regulaarseks nähtuseks on osutunud Maa ööpäevane pöörlemine ümber oma telje, mille kiirus on väga püsiv. Ööpäevatsüklit saab vaadelda taevakehade näivate asendite kaudu, mida saab astronoomiliste vaatluste teel üsna täpselt määrata.

Maa pöörlemisperiood kinnistähtede suhtes (tegelik pöörlemisperiood) on täheööpäev, millel põhineb täheaeg. Täheööpäevad on ühepikkused.

Maa pöörlemisperiood Päikese suhtes (järjestikuste keskpäevade vaheline ajavahemik) on päikeseööpäev, millel põhineb päikeseaeg. Et Maa tiirleb mööda oma orbiiti ümber Päikese, siis Päike liigub näiliselt kinnistähtede suhtes ida poole ning selleks, et Päike jõuaks tagasi vaatleja taevameridiaanile, peab Maa tegema pisut rohkem kui ühe täispöörde. (Taevameridiaan on taevasfääri suurringjoon, mis läbib maailma põhjapooluse ja vaatleja seniidi; Päike ületab taevameridiaani tõelisel keskpäeval.) Ent Maa liikumine orbiidil ei ole ühtlane ning tiirlemisorbiidi tasand on taevaekvaatori suhtes 23,12° võrra kaldu. Seetõttu ei ole Päikese liikumine kinnistähtede suhtes ida poole ühtlane ning tõelise päikeseööpäeva kestus oleneb aastaajast, kuid päikeseööpäev on täheööpäevast nelja minuti võrra pikem. Tõeline päikeseaeg, mida saab mõõta päikesekellaga, ei kulge ühtlase kiirusega. Seetõttu on keskmise päikeseaja põhjal kasutusele võetud keskmine päikeseööpäev, mis võrdub tegeliku päikeseööpäeva aastakeskmisega.

Keskmine päikeseaeg kulgeb ühtlase kiirusega ning selle alusel arvestatakse tsiviilaega, mida näitavad kellad. Tegelikult ei ole ka keskmine päikeseaeg täpselt ühtlane, sest Maa pöörlemist pidurdavad vähesel määral looded ja muud tegurid.

Gravitatsiooniseadus võimaldab ennustada Kuu asendit orbiidil igal antud ajahetkel. Teiselt poolt, Kuu täpne asend võimaldab usaldatavalt aega määrata, sest Kuu liikumine ei aeglustu. Kuu asendi põhjal arvestatavat aega nimetatakse efemeriidiajaks. See kulgeb üsna ühtlaselt. 20. sajandi jooksul kogunenud erinevus keskmise päikeseaja ja efemeriidiaja vahel on üle poole minuti.

Kõige täpsema ajastandardi annavad aatomite ja molekulide võnkesagedused. Aatomkellad, milles kasutatakse masereid ja lasereid, eksivad ainult umbes 3 millisekundit 1000 aasta kohta.

Liivakell mõõtühikuga 1 minut. Kella on kasutatud Hiiumaa Kalakombinaadis aja mõõtmisel tükeldatud kala soolamisel
Aja mõõtmine on tehniliselt väga keerukas ülesanne.

Vaata ka
--------

* aeg
* maailmastandard
* kalender
* tempo
* ITU, GMT, GPS, TAI, UTC

Välislingid
-----------

* Astronoomiline aeg
* 6. oktoober 2003, Anto Veldre, Ajaarvestuse keeruline kunst (ajakirjas Arvutimaailm), Riigi Infosüsteemi Ameti veeb
*
Viru-Nigula muuseum, endine Otto Wilhelm Masingu pastoraat, suvi 2011
Otto Wilhelm Masingu mälestustahvel Viru-Nigula muuseumi, endise pastoraadi seinal, suvi 2011
**Viru-Nigula Koduloomuuseum** on Viru-Nigula endises pastoraadis (Viru-Nigula pastoraat) paiknev muuseum, kus on väljapanekud piirkonna ajaloost ja kultuuritegelastest, teiste seas kunagisest Viru-Nigula pastorist Otto Wilhelm Masingust.

Muuseumi püsiekspositsioonis on kajastatud Otto Wilhelm Masingut, sõbrakaubandust Soome lahel, Viru-Nigula kolhoosi ja nõukogudeaegset elu ("Viru-Nigula kolhoos 1949–1993", "Kolhoosniku elutuba 1960–70"), traditsioonilisi tööriistu ja palju muud. Lisaks toimuvad ajutised näitused, näiteks kohalike kunstnike loomingust.

Viru-Nigula Koduloomuuseum asutati 1986. aastal. Muuseumi juhataja on Viru-Nigula Hariduse Seltsi juhatuse liige Eha Piirsalu.

19. novembril 1988 avati pastoraadihoonel Otto Wilhelm Masingu 225. sünniaastapäeva tähistamise raames Viru-Nigula Muinsuskaitse Seltsi algatusel mälestustahvel kirjaga: "Siin elas 1795–1815 eesti vanema kirjandusloo kõige silmapaistvam esindaja, esimesi eesti rahvusest kirja- ja keelemehi. Viru-Nigula pastor Otto Wilhelm Masing 1763–1832". Katte eemaldasid kirjanik Jaan Kross ja Viru-Nigula kolhoosi esimees Kalev Laanemets, tahvli õnnistas sisse kohaliku luteri koguduse õpetaja Jaan Jaani. Sel puhul ilmus ka Viru-Nigula Muinsuskaitse Seltsi esimehe, koduloolase Helmut Elstroki buklett "O. W. Masing – 225 aastat sünnist".

Algselt asus pastoraadi kohal mõisahoone, millest annab tunnistust 14.–15. sajandist pärit mantelkorsten. Masingu õpetajaks tuleku ajaks ehitasid vanale kohale uue pastoraadihoone nelja ümbruskonna mõisa ehitusmehed, millest tuleneb ka hoone korrapäratu planeering. Nõukogude ajal oli hoone kasutusel kooli internaadi ja haiglana. Tänapäeval kuulub maja EELK Viru-Nigula kogudusele. 2010–2011 renoveeriti muuseum Viru-Nigula Hariduse Seltsi tellimisel ja LEADER-programmi toel.

2006. aastal sõlmis Viru-Nigula kogudus valla ja sihtasutusega Virumaa Muuseumid viieaastase koostöölepingu, et lülitada pastoraat kui vaatamisväärsus Virumaa turismiobjektide hulka ning elavdada muuseumis aastaringset kultuurielu. Seni oli muuseum avatud vaid suviti.

Viited
------

1. ↑  "Muuseumirott 2007 > kandideeriv näitus" (vaadatud 19. septembril 2011)
2. 1 2  "Viru-Nigula Otto Wilhelm Masing" Eesti monumentide e-kataloog (vaadatud 19. septembril 2011)
3. 1 2  Eva Klaas "Muuseumi uksed-aknad vuntsiti üle" Virumaa Teataja, 07.08.2011 (vaadatud 19. septembril 2011)
4. ↑  Meeli Parijõgi "O. W. Masing – 225 aastat sünnist" Viru Sõna, 26.11.1988/Eesti monumentide e-kataloog (vaadatud 19. septembril 2011)
5. ↑  Rita Puidet "Vanast pastoraadist õhkub möödaniku hõngu" Eesti Kirik, 02.02.2011 (vaadatud 19. septembril 2011)
6. ↑  "Viru-Nigula vanast pastoraadist saab turismiobjekt" Eesti Kirik, 10.11.2006 (vaadatud 19. septembril 2011)
**Džailõk** (vene keeles Джайлык) on mäetipp Suur-Kaukasuses.

Halduslikult asub mäetipp Kabardi-Balkaarias Venemaal.

Džailõki kõrgus on **4537 m**.

Džailõki loodenõlvalt üle sadula algab Tju-Tju mäemassiiv. Vahemaa Džailõkist Tju-Tju peatipuni on 2,0 km.

Ullu-Tau alpilaager jääb Džailõkist 3,5 km edelasse.

Alpinism
--------

Mäetipp esmavallutati 1912. aastal mööda kagunõlva (tänapäeval liigitatakse see marsruut Vene süsteemi järgi raskuskategooriasse 3B). 1930. aastatel tõusti tippu uutel marsruutidel mööda idaharja (4A), mööda lääneharja põhjanõlva (4A) ja mööda lääneharja (4B). 

1950.–1960. aastatel läbiti 4 uut marsruuti raskuskategooriaga 5A, nende seas 1967. aastal Vatslav Ruževski esmatõus marsruudil mööda lõunaharja, seejuures tõusis ta sandarmi Monah juures mööda järsku kuluaari laiale riiulile. Marsruut nimetati esmaläbija auks "Ruževski marsruudiks (üle sandarmi Monah)".

1970.–1980. aastatel läbiti 5 uut marsruuti raskuskategooriaga 5B. Lisaks nendele on tänapäeval populaarsed Ruževski kaks marsruuti (mõlemad 5A).

### Eesti alpinistide tipputõusud

* 2005 – Andres Hiiemäe, Tõnu Põld, Ruževski marsruut (üle sandarmi Monah)

Viited
------

1. 1 2  Топонимический словарь Кавказа. kavkaz\_toponyms.academic.ru
2. 1 2 3  Джайлык, вершина. wiki.risk.ru
3. 1 2  Jailik, Russia. peakbagger.com
4. ↑  Аальпинистские маршруты: Джайлык по южному гребню (через жандарм монах). ullutau.ru
5. ↑  Ajalugu 2000–2009. ajaveeb.alpinism.ee

Välislingid
-----------

* Džailõk. Foto. ullutau.ru
* Džailõk, Tju-Tju ja teised mäed. Foto. caubasephotos1.narod.ru
* Вершина Джайлык. Fotogalerii. caucatalog.narod.ru
**Carl Gustaf Christer Pettersson** (23. aprill 1947 – 29. september 2004) oli Rootsi kurjategija, kes mõisteti süüdi peaminister Olof Palme mõrvas, kuid kelle ringkonnakohus hiljem õigeks mõistis.

Elukäik
-------

Pettersson kasvas üles keskklassiperes Solnas, Stockholmist eemal. Hiljem kolis ta Stockholmi ja asus õppima näitekoolis. Hiljem sai ta peavigastuse, millest ta täielikult ei paranenud. Ta langes lõpuks koolist välja. 1970. aastal tappis ta Stockholmi tänaval näiliselt põhjuseta ühe mehe ja ta mõisteti selle eest vangi. Pärast vabanemist jätkas ta kuritegelikku elu, et rahastada oma narko- ja alkoholisõltuvust.

Olof Palme mõrv
---------------

28. veebruari öösel lasti Olof Palme Stockholmi kesklinnas maha, kui ta oma naise Lisbetiga koju suundus. Petterssonist sai kahtlusalune pärast seda, kui Lisbet Palme ta politseis ära tundis. Kuigi mõrvarelvana kasutatud .357 Magnumit ei leitud kunagi, mõisteti Pettersson eluks ajaks vangi. 1989. aastal mõistis ringkonnakohus ta õigeks, tuues põhjuseks tõendite vähesuse.

1998. aastal keeldus ülemkohus Petterssoni uuesti kohtu alla saatmast, öeldes, et asitõendid ei suuda teda endiselt mõrvapaigale asetada.

Surm
----

2004. aasta septembris viidi Pettersson peavigastustega haiglasse. Pärast operatsiooni oli ta alates 16. septembrist koomas. Veidi enne haiglasse viimist võttis ta ühendust Olof Palme poja Mårteniga, kellele ta soovis midagi rääkida. Kohtumist ei toimunud ja Pettersson viis info, mida ta Mårtenile öelda soovis, hauda kaasa.
**Karl Viktor Algvere** (enne eestistamist 21. septembril 1936 **Karl-Viktor Alberg**; ka **Karl Viktor Ahlberg**; 20. jaanuar 1907 Muuga – 29. märts 1973 Stockholm) oli eesti metsamees ja metsateadlane.

Ta lõpetas 1925. aastal Tallinna Reaalkooli ja 1932. aastal Tartu Ülikooli metsanduse erialal. 

Aastatel 1948–1949 töötas ta teadurina Syracuse'i ülikoolis USA-s, kaitses seal 1950. aastal magistritöö. 1967. aastal kaitses Rootsi Metsandusülikoolis doktoritöö. Ta oli korporatsiooni Fraternitas Estica liige.

Ta oli aastatel 1929–1932 abimetsaülem Põltsamaal ja 1932–1934 Amblas. Aastatel 1934–1944 oli ta metsaülem Permiskülas, Paunkülas ja Märjamaal.

1944. aastal põgenes Rootsi, kus töötas aastatel 1946–1962 Riigimetsade Valitsuses ametnikuna. 

Aastatel 1946–1962 oli ta Rootsi Metsandusülikooli dotsent. 1972. aastal pidas külalisprofessorina Ameerika Ühendriikides loenguid. Ta oli USA Teadusfondi korrespondentliige. Temalt ilmus 35 teaduspublikatsiooni.

Isiklikku
---------

Tema poeg Peep Algvere on silmaarst.

Kirjandus
---------

* Kes on kes? Kes on kus? Kaugete maade eestlased. Lühielulood. Vello Lään. Olion 2011

Välislingid
-----------

*
Agnieszka Brustman (2022)
Agnieszka Brustman (1984)
**Agnieszka Brustman** (sündinud 31. juulil 1962 Varssavis) on poola maletaja ja malekohtunik, naiste suurmeister (1985), rahvusvaheline arbiiter (2011). 

Brustman tuli aastavahetusel 1980/1981 Groningenis Euroopa naisjuunioride meistriks ja 1982. aastal Sentas naisjuunioride maailmameistriks. Neljal korral on ta tulnud Poola naiste malemeistriks (1982, 1984, 1987, 1996).

1985. aastal tuli Brustman Železnovodskis tsoonidevahelisel turniiril kolmandaks ja pääses mängima 1986. aastal Malmös peetud kaheksa osavõtjaga pretendentide turniirile, kus jäi kuuendaks. Järgmises MM-tsüklis saavutas ta taas kolmanda koha tsoonidevahelisel turniiril (1987) ja kuuenda koha pretendentide turniiril (1988). 1990. aastal jäi Brustman Azovis peetud tsoonidevahelisel turniiril jagama 5.–8. kohta.

Brustman on osalenud Poola naiskonna koosseisus 9 naiste maleolümpial (1980–1996). FIDE-lt sai ta 1982. aastal naiste rahvusvahelise meistri ja 1985. aastal naiste suurmeistri nimetuse.

Malekohtunik
------------

Ta tegutseb ka kohtunikuna. Olnud peakohtuniku asetäitja Euroopa kiir- ja välkmale meistrivõistlustel (2017) ning Miguel Najdorfi rahvusvahelisel mälestusfestivalil (2015), sektorikohtunikuna naiste maleolümpial (2012), vanemkohtunikuna Euroopa meistrivõistlustel (2013) ja naisjuunioride MM-võistlustel (2010) ning reakohtunikuna naiste maleolümpial (2008, 2016) ja maailma karikaturniiril (2015).

Tunnustus
---------

* 2008 – Poola Maleföderatsiooni auliige

Välislingid
-----------

* Agnieszka Brustman – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Agnieszka Brustman a FIDE andmebaasis
Christfried Hörschelmann, 1870ndatel
**Christfried Otto Hörschelmann** (15. juuli 1858 Kose – 17. oktoober 1939 Tallinn) oli Eesti vaimulik.

Õppis aastatel 1871–1876 Tallinna Rüütli- ja Toomkoolis. Aastatel 1877–1882 õppis ta Tartu Ülikoolis, ajaloo- ja usuteaduskonnas, lõpetas ülikooli cand theol astmega. Prooviaastal oli ta Peterburi Anna koguduses Konrad Freifeldti juures. Ordineeriti 13. novembril 1883 õpetajaks.

Hörschelmann oli 1883–1887 Kose Püha Nikolause koguduse adjunktõpetaja, 1887–1905 õpetaja, aastal 1906 oli Kihelkonna Mihkli koguduse õpetaja. Aastatel 1907–1908 oli Baratajevka koguduse (Samara kubermangus) vikaarõpetaja, 1908–1933 õpetaja. Emerituuri jäi ta 12. detsembril 1933. Aastast 1935 elas ta poja juures Lüganusel. Ta suri aastal 1939 Tallinnas ja ta maeti Kose kalmistule.

Isiklikku
---------

Tema isa Carl Anton Ferdinand Hörschelmann oli Kose Püha Nikolause kogudus õpetaja, vanaisa Friedrich August Hörschelmann oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja, äi Carl Friedrich Sigismund Walther oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja, vend Ferdinand Constantin Ludwig Hörschelmann oli mitme Krimmi koguduse pastor, suri Minussinskis, naisevend Carl Ferdinand Sigismund Walther oli Lüganuse Ristija Johannese koguduse õpetaja, õemees Adam Rudolf Winkler oli Tallinna Toomkoguduse õpetaja, poeg Bruno Hörschelmann oli Lüganuse Ristija Johannese koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann
2. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
3. ↑  Erik Amburger "Die Pastoren der evangelischen Kirchen Rußlands" vom Ende des 16. Jahrhunderts bis 1937 Ein biographisches Lexikon Institut Nordostdeutsches Kulturwerk Martin Luther Verlag 1998

Välislingid
-----------

* 
* Christfried Otto Hörschelmann Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Pronks** | 2021 | jäähoki |

**Anthony Stolarz** (sündinud 20. jaanuaril 1994 Edisonis, New Jerseys) on USA jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Anaheim Ducks.

Aastatel 2012–2014 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis London Knights, kellega tuli 2013. aastal liiga meistriks.

2012. aastal valis Philadelphia Flyers ta NHL-i *draft* '​is 45. valikuna. Hooajal 2014–15 asus ta mängima American Hockey League'i Flyersi noorteklubis Lehigh Valley Phantoms. 2016. aastal valiti Stolarz AHL-i tähtede mängule. NHL-is debüteeris Stolarz 27. novembril 2016 mängus Calgary Flamesi vastu.

2019. aasta veebruaris müüdi tema mängijaõigused Edmonton Oilersile.

2019. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Ducksiga. Hooajal 2019–20 mängis ta põhiliselt AHL-i klubis San Diego Gulls ning valiti 2020. aastal AHL-i tähtede mängule.

2021. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Stolarz USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.

Välislingid
-----------

* Anthony Stolarz NHL.com lehel
* Anthony Stolarz hockeydb.com lehel

| * v
* r
Florida Panthers |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Sergei Bobrovski **·** Spencer Knight **·** Alex Lyon |
| 
**Kaitsjad**: Michael Benning **·** Aaron Ekblad **·** Casey Fitzgerald **·** Gustav Forsling **·** Radko Gudas **·** Matt Kiersted **·** Josh Mahura **·** Brandon Montour **·** Marc Staal |
| 
**Ründajad**: Aleksandr Barkov **·** Sam Bennett **·** Nick Cousins **·** Anthony Duclair **·** Patric Hörnqvist **·** Ryan Lomberg **·** Anton Lundell **·** Eetu Luostarinen **·** Sam Reinhart **·** Givani Smith **·** Eric Staal **·** Matthew Tkachuk **·** Carter Verhaeghe **·** Colin White |
**Raadio Top** oli Eesti kohalik raadiojaam. Tegutses aastatel 1993–1996 Tallinna Olümpiapurjespordikeskuses.

Raadio peatoimetaja aastatel 1993–1995 oli Vahur Kersna. 

Kersna on meenutanud Vikerraadio saates "Aeg peatub", et pärast seda, kui Eesti taastas iseseisvuse, võttis ta Top Raadiosse tööle Gunnar Grapsi, Alo Matiiseni ja Jaak Joala, kes Kersna jutu järgi olid vana süsteemi lagunemise järel "tuule kätte jäetud". Top Raadio lõpuaastatel jäid Kersnal ja teistel palgad keskeltläbi poole aasta eest saamata, kuigi tahe raadiot edasi teha oli suur. Kui Jüri Makarov pani Top Raadio lukku, keeras Jüri Liim hiljem luku lahti ja tegi ikka saateid.

Raadios Top on töötanud ka Ivar Vigla.

Vaata ka
--------

* Eesti raadiojaamade loend

Viited
------

1. ↑  Raadio kroonika. Eesti Ringhäälingumuuseum
2. ↑  "Aeg peatub". *Vikerraadio*. Eesti Rahvusringhääling. 16. juuli 2020.
3. ↑  Delfi Ärileht[*alaline kõdulink*], "Telegeeniuse säästlik argipäev: Ivar Vigla käes ootab paremaid päevi 600 000 eurot".
**Heino Villemson** (16. aprill 1936 Tartu – 9. jaanuar 1989 Tartu) oli eesti korvpallur.

Heino Villemson õppis Tartu 6. Keskkoolis. Ta oli 184 cm pikk. Tema esimesed treenerid olid Viktor Laats, Georg Rekker ja Harri Russak. Hiljem treenis ta Ilmar Kullami ja Ernst Ehaveeru juhendamisel.

Heino Villemson kuulus Eesti NSV noortekoondisse ning 1953. aastal tuli ta NSV Liidu noortemeistriks. Ta mängis 1951–1966 mitmes Tartu korvpallimeeskonnas ning tuli 1956. 1958. ja 1959. aastal Eesti NSV meistriks. Lisaks võitis ta kolm hõbe- ja kolm pronksmedalit ning Eesti karika. NSV Liidu meistrivõistlustel osales ta Kalevi esindusmeeskonnas. NSV Liidu rahvaste spartakiaadil 1963. aastal ja NSV Liidu meistrivõistlustel 1964. ja 1965. aastal sai ta 6. koha. Villemson kuulus aastaid Eesti NSV koondisse. 

Meistersportlaseks sai ta 1958. aastal, aumeistersportlaseks 1963. aastal.

Hiljem töötas Heino Villemson Tartu Ehitusmaterjalide Tehases ning tegutses ka treenerina.

Viited
------

1. ↑  Heino Villemson, tulemused
2. ↑  Heino Villemson, ESBL

Välislingid
-----------

* Heino Villemson, portree Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseum
* Heino Villemson – Basket.ee
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Pronks** | 2015 | jäähoki |

**Zachary Thomas Redmond** (sündinud 26. juulil 1988 Traverse Citys Michiganis) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis EHC München.

Aastatel 2007–2011 mängis ta Ferris State University jäähokimeeskonnas.

2008. aastal valis Atlanta Thrashers ta NHL-i *draft* '​is 184. valikuna.

Hooaja 2010–11 lõpus debüteeris ta American Hockey League'i (AHL) klubis Chicago Wolves. Aastatel 2011–2014 mängis ta põhiliselt AHL-i klubis St. John's IceCaps. 2012. aastal valiti ta AHL-i tähtede mängule. NHL-is debüteeris Redmond hooajal 2012–13 Winnipeg Jetsi meeskonnas. Esimese värava lõi ta NHL-is 7. veebruaril 2013 mängus Toronto Maple Leafsi vastu.

2014. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Colorado Avalanche'iga. Hooaeg 2014–15 on jäänud tema NHL-i karjääri kõige resultatiivsemaks (5+15). 2016. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Montreal Canadiensiga. 2017. aasta oktoobris siirdus ta Buffalo Sabresi. Suurem osa hooajast 2017–18 mängis ta AHL-is Sabresi noorteklubis Rochester Americans, saades hooajal 2017–18 NHL-is Sabresi meeskonnas kirja kolm mängu. Aastatel 2018–2020 mängis ta ainult Rochester Americansis. Hooajal 2018–19 lõi Redmond AHL-is kaitsemängijatest enim väravaid (21), ta valiti sel hooajal liiga hooaja sümboolsesse koosseisu ja tähtede mängule ning pälvis parima kaitsemängija auhinna Eddie Shore Award.

2020. aasta aprillis sõlmis ta üheaastase lepingu EHC Müncheniga.

USA jäähokikoondise koosseisus võitis Redmond 2015. aasta maailmameistrivõistlustel pronksmedali.

Viited
------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Zach Redmond** |

1. ↑  "ZACH REDMOND WECHSELT ZU DEN RED BULLS". redbullmuenchen.de. 26.4.2020. Vaadatud 23.4.2021

Välislingid
-----------

* Zach Redmond NHL.com lehel
* Zach Redmond hockeydb.com lehel
**Patscherkofel** on mägi ja suusakeskus Alpides Tiroolis Lääne-Austrias, 7 km Innsbruckist lõunas. Tipp on 2246 m kõrgusel üle merepinna. Iglsi linn loodejalamil on kõrgusel 870 m, vertikaalne langus on seal 1376 m.

Geoloogia ja pinnased
---------------------

Kvartsfülliit on domineeriv aluspõhi, mille tipus on gneiss ja päevakivi. Esineb ka kaltsiumirikast aluspõhja, näiteks basalti, kriiti ja dolokivi, kuid see on liiga napp, et selle tugevalt jäätunud mäe pinnast palju mõjutada. Happeline pruunmuld, leeteline pruunmuld ja raudhuumusleetmuld on domineerivad mullatüübid.

Taliolümpiamängud
-----------------

Nii 1964. kui ka 1976. aasta taliolümpiamängudel oli mägi meeste kiirlaskumisvõistluse toimumispaik, koos bobisõidu ja kelgutamise võistlustega naabruses asuvas Iglsis. Ülejäänud viis mäesuusatamise ala peeti Axamer Lizumis.

Austria suusalegend Franz Klammer, siis 22-aastane, võitis Patscherkofelil olümpiamängude kuldmedali, edestades 1976. aastal kiirlaskumises valitsevat olümpiavõitjat Bernhard Russiit Šveitsist dramaatiliselt 0,33 sekundiga. 3,02 km pikkuse raja vertikaalne langus oli 870 m ja see algas 1950 m kõrguselt, kõvasti mäe tipust allpool. Klammer lõpetas ajaga 1:45.73, keskmine kiirus 102,8 km/h ja vertikaalne laskumiskiirus 8,2 m/s.

Egon Zimmermann, samuti Austriast, võitis kuldmedali tosin aastat varem 1964. aasta olümpia kiirlaskumises. Tema võiduaeg oli 2:18.16, rohkem kui pool minutit Klammerist kehvem.
**Au** on vald Austria Vorarlbergi liidumaal Bregenzi ringkonnas.

Geograafia
----------

Linn kuulub Bregenzerwaldi, täpsemalt *Hintere Bregenzerwaldi*.

40% alast on kaetud metsaga ning 34,4% alast kasutatakse alpikarjamaana (*Almwirtschaft*) ja muudes alpipõllumajanduse vormides.

Linn ise erineb teistest selle piirkonna linnadest, kuna sellel puudub reaalne keskus. See koosneb mitmest ringkonnast (mitte mingis kindlas järjekorras): Argenau, Wieden, Lugen, Lebernau, Rehmen, Schrecken, Kreuzgasse, Jaghausen, Am Stein, Argenstein, Argenzipfel ja Lisse. Au on näide "hajakülast" (saksa: *Streudorf*).

Raekoda asub Argenaus, samas kirik asub Jaghausenis. Rehmeni ringkonnas on oma kirik.

Bregenzer Ach voolab läbi Au ja on ka suurim jõgi. Jõe kõrval kulgeb L200 maantee, mis on peamine tee läbi Bregenzerwaldi.

Kohalikud elanikud jagavad linna kaheks osaks, mida eraldab jõgi. Üks osa kannab nime *Schattseite* (tähendab varjulist poolt) ning koosneb Argenau, Argenzipfeli ja Wiedeni ringkondadest; teine osa kannab nime *Sonnseite* (tähendab päikeselist poolt) ja koosneb (peamiselt) Rehmenist ja Schreckenist.

Ajalugu
-------

*Vorarlberger Münsterschema*, barokk-katedraali tüüp, arendati välja Beeri ja Thumbi perekondade poolt. Nende katedraalide näiteid leidub Bodeni järve ääres ja Lõuna-Saksamaal.

Michael Beer asutas ka *Auer Zunfti*, mis on käsitööliste gild ja on siiani alles. See on üks vanemaid gilde Austrias.

Aastatel 1805–1814 kuulus Au Baieri kuningriiki, siis anti tagasi Austriale. See kuulub Vorarlbergi provintsi asutamisest saati 1861. aasta lõpul.

Pärast Teist maailmasõda langes Au Austria Prantsuse okupatsioonitsooni. Okupatsioon kestis 1945. aastast kuni Austria riigilepinguni 1955. aastal.

Okupatsiooniväkke kuulus ka palju Maroko sõdureid, kes teenisid Prantsuse armees.

Inimesi
-------

* Kaspar Moosbrugger (Vorarlbergi koolkond; \* 16. mai 1656; † 26. august 1723)
* Franz Beer (ehitusmeister ja Vorarlbergi koolkonna kaasasutaja; \* 1. aprill 1660; † 21. jaanuar 1726)

Vaata ka
--------

* Vorarlbergi koolkond

Viited
------

1. ↑  Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Bregenzi ringkonna vallad

* Alberschwende
* Andelsbuch
* Au
* Bezau
* Bildstein
* Bizau
* Bregenz
* Buch
* Damüls
* Doren
* Egg
* Eichenberg
* Fußach
* Gaißau
* Hard
* Hittisau
* Höchst
* Hohenweiler
* Hörbranz
* Kennelbach
* Krumbach
* Langen bei Bregenz
* Langenegg
* Lauterach
* Lingenau
* Lochau
* Mellau
* Mittelberg
* Möggers
* Reuthe
* Riefensberg
* Schnepfau
* Schoppernau
* Schröcken
* Schwarzach
* Schwarzenberg
* Sibratsgfäll
* Sulzberg
* Warth
* Wolfurt
Gustav Tammann
**Gustav Heinrich Johann Apollon Tammann** (28. mai 1861 Jamburg – 17. detsember 1938 Göttingen) oli baltisaksa keemik.

Gustav Tammann oli baltisakslane (mõnedel andmetel isa poolt eesti päritolu). Sündis Peterburi kubermangus Jamburgi linnahaigla arsti perekonnas.

Pärast Tartu Kubermangugümnaasiumi lõpetamist alustas ta 1879. aastal füüsikaõpinguid Tartu Ülikoolis, kuid õppejõudude Carl Ernst Heinrich Schmidti ja Wilhelm Ostwaldi mõjul valis lõpuks keemia. Lõpetamise järel jäi Tammann tööle ülikooli keemiakateedri juurde, sai seal 1885. aastal magistrikraadi ning 1890. aastal doktorikraadi. Oli 1887–1889 eradotsent, 1889–1892 dotsent, 1892–1902 professor Tartus, 1903–1929 professor Göttingenis.

Gustav Tammann lõi Tartus laialdase tunnustuse võitnud füüsikalise keemia koolkonna ning oli üks füüsikalis-keemilise analüüsi rajajaid.

Aastal 1900 avastas ta jää erinevate struktuursete vormide olemasolu. Need erinevad vormid moodustuvad kõrgel rõhul.

Tunnustus
---------

* 1910 – valiti Göttingeni Teaduste Seltsi liikmeks
* 1912 – valiti Keiserliku Peterburi Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks (1917–1925 Venemaa Teaduste Akadeemia, 1925–1927 NSV Liidu Teaduste Akadeemia korrespondentliige, 1927. aastast auliige (välisliige))
* 1919 – valiti Preisi Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks

Isiklikku
---------

Tema lapselaps on astronoom Gustav Andreas Tammann.

Viited
------

1. ↑  Ball, Philip 2001. *A Biography of Water: Life's Matrix*. Berkeley: University of California Press, lk 197.

Kirjandus
---------

* Vello Past, "Keemia suurkuju Gustav Tammann: 150 aastat Tartu ülikoolis koolitatud kuulsa keemiku sünnist", Akadeemia 2011, nr 6, lk 1127–1134.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Gustav Tammann** |

Välislingid
-----------

* Werke von Gustav Heinrich Johann Tammann
* Teoseid
* Gustav Tammann saidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
Zach Bogosian 2016. aastal Buffalo Sabresis mängimas
**Zachary M. Bogosian** (sündinud 15. juulil 1990 New Yorgi osariigis Massenas) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Tampa Bay Lightning.

Aastatel 2006–2008 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis Peterborough Petes.

2008. aastal valis Atlanta Trashers ta NHL-i *draft* '​is kolmanda valikuna. 2008. aasta septembris sõlmis ta klubiga kolmeaastase lepingu. NHL-is debüteeris ta sama aasta 10. oktoobril hooaja avamängus Washington Capitalsi vastu. Juba oma esimeses mängus sai ta karistuse ja osales kakluses. NHL-is lõi Bogosian esimese värava 17. jaanuaril 2009 mängus Nashville Predatorsi vastu. Hooajal 2011/12 tegi Bogosian NHL-is oma kõige resultatiivsema hooaja, kui lõi viis väravat ja andis 25 väravasöötu.

2015. aasta veebruaris kaubeldi Bogosian Buffalo Sabresi.

2020. aasta veebruaris sõlmis ta üheaastase lepingu Tampa Bay Lightningiga. Samal aastal võitis ta Lightningiga Stanley karika.

2020. aasta oktoobris sõlmis ta üheaastase lepingu Toronto Maple Leafsiga. Pärast ühte hooaega Maple Leafsis naasis ta 2021. aasta juulis Lightningi, kellega sõlmis kolmeaastase lepingu.

USA jäähokikoondise koosseisus osales Bogosian 2009. aasta maailmameistrivõistlustel.

Viited
------

1. ↑  "Bogosian won't back down from challenge". NHL.com. 19.10.2008. Vaadatud 24.6.2022
2. ↑  "Lightning sign free agent defenseman Zach Bogosian". nhl.com. 23.2.2020. Vaadatud 24.6.2022
3. ↑  "Maple Leafs sign defenceman Zach Bogosian to one-year, $1M contract". sportsnet.ca. 10.10.2020. Vaadatud 24.6.2022
4. ↑  "Lightning sign defenseman Zach Bogosian to a three-year, contract". nhl.com. 28.7.2021. Vaadatud 24.6.2022

Välislingid
-----------

* Zach Bogosian NHL.com lehel
* Zach Bogosian hockeydb.com lehel

| * v
* r
Tampa Bay Lightning |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Brian Elliott **·** Andrei Vassilevski |
| 
**Kaitsjad**: Zach Bogosian **·** Erik Černák **·** Ian Cole **·** Haydn Fleury **·** Cal Foote **·** Victor Hedman **·** Philippe Myers **·** Nick Perbix **·** Mihhail Sergatšov |
| 
**Ründajad**: Pierre-Édouard Bellemare **·** Anthony Cirelli **·** Ross Colton **·** Brandon Hagel **·** Alex Killorn **·** Cole Koepke **·** Nikita Kutšerov **·** Patrick Maroon **·** Vladislav Namestnikov **·** Nick Paul **·** Corey Perry **·** Brayden Point **·** Steven Stamkos |
Atīša
**Atīša** ehk **Atiša** (sanskriti Atīśa, Atiśa, ka ***Shrijnana*** ja ***Chandragarbha***; 982–1054 (või 980-1052)) oli Pāla keisririigist Indias pärinev budistlik õpetaja, kes oli koos Konchog Gyalpo ja Marpaga üks nooremate budistlike koolkondade (Sarma) rajajaid Tiibeti budismis pärast budismi allasurumist kuningas Langdarma (Glang Darma) valitsusajal.

Atīša sündis Bengalis, Vikrampuri maakonnas. Atīša vanemad olid kšatrijate kastist (sanskriti *kshetri*) ja elasid Vadžrajogini küla lähedal. Seal seisab tänini 11. sajandil rajatud tempel, mis on pühendatud nii daakinitele kui ka Dhakeshwarile.

Tiibetisse saabus ta 1042. aastal. Atīša on Tiibeti budismis teine silmapaistev tegelane pärast Padmasambhavat.

Atīša budismi aluseks oli prajnaparamitã filosoofia ("Teisele kaldale viiv õpetus ehk tarkus"). Atīša oli ühtlasi aktiivne tantrismi pooldaja, kes poulariseeris Tiibetis Kalatšakra tantra kultuse. Ta asus reformima Tiibeti senist arusaama budismist, sest Atīša saabumise ajaks oli Tiibetis ainus valitsev traditsioon Nyingma koolkond, mis pööras enam tähelepanu vadžrajaana tudeerimisele ja ei hoolinud eriti rahvabudismist.

Atīša tõmbas enda reformidega kaasa rahvamassid, lihtsustades Buddha sõnumit vastukaaluks nyingmale, kes liigselt keskendus tantratele ja metafüüsikale, mis jäi tavatiibetlase jaoks kaugeks. Atīša ja tema õpilaste poolt rajatud Kadampa ehk Kadami koolkond on eriti askeetlik mungaelu reeglite *Vinaya* suhtes, keelates munkadele abielu ja nõudes ranget tsölibaati vastandina Nyingma koolkonnale, kus abielu on munkadele osaliselt lubatud (sõltuvalt ajast ja tegevusest). Samuti suhtub kadampa väga eitavalt joovastavate jookide ja ainete pruukimisse, vastukaaluks nyingmale, kus õllejoomismeisterlikkuse ja oskusega suhelda naistega läks budismi ajalukku koolkonna rajaja Padmasambhava ise.

Atīša loodud koolkond ei lubanud munkadel ka raha kasutada. See Atīša puritaanlus ei pidanud Tiibetis pikalt vastu. Nyingmale ja Kadampale vastukaaluks tekkisid kaks uut koolkonda: Sakja ja Kagyu. Mõnesaja aasta pärast lisandus neile Gelukpa koolkond. Selle rajas 14. sajandil Tsongkhapa, kes vaimustus Atīša puritaanlikust suhtumisest, õppemeetoditest ja käsitlusest, asetades rõhu filosoofiale ja loogikale.
Loksa õigeusu kirikLoksa Kroonlinna Püha Õiglase Joanni kirik (2020)
**Loksa Kroonlinna Püha Õiglase Joanni kirik** on Harju maakonnas Loksa linnas asuv õigeusu kirik. Kirik on pühitsetud pühale õiglasele Kroonlinna Johannesele ning ehitati aastatel 2002–2003 kirikuks ümber endisest lasteaiahoonest. Kirik asub aadressil Posti tänav 17A.

Kirikuhoone pühitses 18. juulil 2008 Tallinna ja kogu Eesti metropoliit Kornelius (Jakobs). Seda hoonet kasutab Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku Loksa Kroonlinna Püha Joanni kogudus.

Detsembris 2010 paigutati kirikusse Moskva ja kogu Venemaa patriarhilt Kirillilt kingituseks saadud uus ikonostaas, mille raam on teostatud kreeka stiilis, ikoonid maalitud aga vene stiilis. Ikonostaas valmistati spetsiaalselt Loksa kiriku jaoks Vene Õigeusu Kiriku kunsttööstusettevõttes Sofrino.

Kiriku templipüha on Kroonlinna Johannese mälestuspäeval 2. jaanuaril (vana kalendri järgi 20. detsembril). Sellel pühal teenis tavaliselt kirikus metropoliit Kornelius.

Lisaks pühakojale kuuluvad kiriku hoonetekompleksi ka narkosõltlaste rehabilitatsioonikeskuse ruumid.

* 
* 
*

Viited
------

1. ↑  Ерёмина, Маргарита. Подарок Локса от Московского патриарха Postimees, 8.01.2011 (vaadatud 3.01.2017)
2. ↑  День памяти святого праведного Иоанна Кронштадского Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kirik (vaadatud 5.01.2017)