recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Katrin Pihor 2021. aasta Arvamusfestivali teadusalal
Katrin Pihor (paremal) 2020. aastal Arvamusfestivali teadusalal (vasemal Henry Kattago).
**Katrin Pihor** (aastani 2006 **Katrin Olenko**; sündinud 17. veebruaril 1976 Haapsalus) on eesti majandusteadlane.

Elulugu
-------

Katrin Pihor on teenistuja tütar.

Lõpetas 1994 Haapsalu 1. Keskkooli, 1998 Tartu Ülikooli majandusteaduskonna, 2001 TÜ-s magistrantuuri, M.A. majandusteaduses (2001, TÜ), väitekiri "Eesti võimalused Euroopa Majandus- ja Rahaliiduga liitumiseks optimaalse valuutapiirkonna teooria põhjal" (Tartu, 2000). Aastast 2001 TÜ doktorant. Töötas 1997–98 ERA Pangas, oli 2000–02 TPÜ riigiteaduste osakonna majandusteaduste õppetooli assistent, 2001–02 ka Rahandusministeeriumi rahvusvahelise suhtlemise osakonna peaspetsialist, 2002 TÜ Euroopa Kolledži teadur ja lektor, 2004– asedirektor. Koostanud õppevahendeid.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: Eesti jätkusuutliku ja tasakaalustatud arengu strateegiad. Üle 20 teadustrükise.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Euroopa Liidu monetaarpoliitika. // Euroopa Liidu sotsiaalmajanduspoliitika idalaienduse taustal. Tartu, 1999
* Eesti kohalike omavalitsuste finantsolukord ja selle parandamise võimalused (kaasautorid Janno Reiljan, Kadi Timpmann). // Euroopa Liiduga liitumise mõju Eesti majanduspoliitikale. Tallinn, 2002
* Fiskaalpoliitiline koostöö Euroopa Liidus: tagamaad, arengud, probleemid. // TÜ Euroopa Kolledži Toimetised 24 (2004)
* Ühiskonnaõpetus (kaasautor Anu Toots). Tallinn, 2005
* Sustainability of the Estonian macroeconomic performance in the light of the EMU membership. // Estonia, the new EU economy: building a Baltic miracle. Aschgate, 2006

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

* Katrin Pihor Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Jevgeni Igorevitš Tamm** (vene keeles Евгений Игоревич Тамм; 16. november 1926 Moskva – 26. jaanuar 2008 Moskva) oli Venemaa füüsik ja alpinist.

Ta on kaitsnud füüsika-matemaatikadoktori kraadi ja töötanud Venemaa TA Lebedevi-nimelise Füüsikainstituudis kõrgete energiate füüsika sektori juhatajana.

Alpinism
--------

1961. aastal tuli ta NSV Liidu meistriks alpinismis. 1962. aastal sai ta NSV Liidu meistersportlaseks alpinismis.

Ta on juhtinud alpinismiekspeditsioone Kaukaasias, Pamiiris, Tjan-Šanis ja Altais (1957–1972). 

1978–1981 oli ta Himaalaja ekspeditsioonide ettevalmistusperioodil treeningulaagrite juht ja treener. Treeningukogunemisi peeti kaks korda aastas, sinna pääsemiseks sõeluti välja parimad saja kandidaadi hulgast. 1982. aastal juhtis ta esimest Nõukogude Himaalaja ekspeditsiooni. Selle käigus vallutati Džomolungma. Tipul käis 11 ekspeditsiooni liiget.

Aastatel 1978–1981 juhtis ta NSV Liidu Alpinismiföderatsiooni.

NSV Liidu teenelise treeneri rinnamärk

Tunnustus
---------

* 1973 – NSV Liidu riiklik preemia kollektiivi koosseisus
* 1982 – NSV Liidu teenelise treeneri aunimetus
* 1990 – Venemaa TA Tšerenkovi-nimeline preemia

Raamatud
--------

* "Записки альпиниста" (2001)

Isiklikku
---------

Jevgeni Tamm on maetud Moskvas Novodevitšje kalmistule. Tema isa oli Nobeli füüsikaauhinna laureaat Igor Tamm.

Välislingid
-----------

* Тамм Евгений Игоревич (1926-2008) ( vene keeles)
* Евгений Игоревич Тамм ( vene keeles)
**Katrin Saks** (sündinud 29. novembril 1956 Tallinnas) on Eesti poliitik ja ajakirjanik.

Aastatel 2005–2010 oli ta Sotsiaaldemokraatliku Erakonna aseesimees ja 2006. aasta oktoobrist 2009. aastani Euroopa Parlamendi liige. Alates 17. maist 2021 on Katrin Saks Tallinna Ülikoolis arendusprorektor.

Haridus
-------

Katrin Saks on lõpetanud Tallinna 22. Keskkooli 1975, Tartu Riikliku Ülikooli ajakirjanduse erialal 1981 ning Eesti Diplomaatide Kooli rahvusvaheliste suhete erialal 1993.

Töökäik ja tegevus ühingutes
----------------------------

Saks töötas Eesti Televisioonis ajakirjanikuna 1977–1997 ning programmijuhi ja juhatuse liikmena 1993–1997, Avatud Eesti Fondis projekti koordinaatorina 1998–1999 ning Concordia Rahvusvahelises Ülikoolis lektorina 1998–2000.

Ta on olnud ringhäälingunõukogu liige, Tartu Ülikooli kuratooriumi liige, Eesti Muusikaakadeemia kuratooriumi liige ja Eesti Lastekaitse Liidu president 2006–2012.

Veebruaris 2011 valiti ta Balti Filmi- ja Meediakooli direktoriks. 2015. aastast kuni septembrini 2020 oli ta Tallinna Ülikooli Balti filmi, meedia, kunstide ja kommunikatsiooni instituudi direktor, 2021. aasta maist Tallinna Ülikooli arendusprorektor.

Poliitiline tegevus
-------------------

Katrin Saks oli rahvastikuminister Mart Laari teises valitsuses 1999–2002, X Riigikogu liige 2003–2006 ning 2006–2009 oli ta Euroopa Parlamendi liige.

Ta on Sotsiaaldemokraatliku Erakonna (SDE) liige alates 1998 ja aseesimees 2005–2010.

Pärast 2009. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimisi valiti Katrin Saks Tallinna linnavolikogu aseesimeheks. 2010. aasta 8. septembril kutsus SDE juhatus Katrin Saksa sellest ametist tagasi.

27. märtsil 2014 sai ta Riigikogu liikmeks sotsiaalministri kohale asunud Helmen Küti asendusliikmena, kuid astus samal päeval tagasi.

Tunnustus
---------

* 2004 – Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2019 – Tallinna Ülikooli teenetemärk

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Katrin Saks kaotas volikogu aseesimehe koha, Eesti Päevaleht, 8. september 2010.

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
* Katrin Saksa blogi
* Lühitutvustus Euroopa Parlamendi lehel
* Lühitutvustus Riigikogu lehel
**Katrin Sangla** (sündinud 30. juulil 1971 Tallinnas) on eesti jumestuskunstnik. Ta oli tuntud Evelin Ilvese saatjana riigivisiitidel.

21-aastaselt rajas ta ettevõtte Katrin Sangla Make-up Studio, mille abil on ta kord aastas toimuvatel kursustel koolitanud kümneid jumestuskunstnikke, kelle seas on Margit Soosaar-Müürisepp, Meelis Krik, Anastassia Panasenko ja teised. 1993. aastal tuli Katrin Sangla jumestamises Eesti Vabariigi sisemeistriks[*viide?*]. 2002. aastal osales ta koos modell Katrina Tee, kunstnik Martin Saare, juuksur Tamara Korjagina ja stilist Gerly Tinniga Las Vegases maailmameistrivõistlustel. Sama võistluse individuaalarvestuses sai ta kuuenda koha
.

Otseselt ta eraklientuuri ei teeninda, kuid teeb koostööd projektidega paljudes meediavaldkondades: filmikunst, televisioon, fotograafia, ajakirjandus, reklaamindus, moedemonstratsioonid, võistlused; nii kodumaal kui ka välismaal (Venemaal, USA-s, Kuubal, Malaisias, Jaapanis, Soomes, Rootsis, Norras, Lätis ja Leedus). Ta kuulus Tallinnas toimunud 2002. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse jumestamismeeskonda. Ta on teinud kaks täispikka mängufilmi: "Kuldrannake" [*viide?*] ja "Täna öösel me ei maga" [*viide?*].

Sangla andis 2005. aastal välja raamatu "Jumestamisest" ja pälvis samal aastal stiilseima naise tiitli.

Meigialased diplomid
--------------------

* 1998 – Joe Blasco Make-up Schooli ilumeigikursus Orlandos;
* 2004 – Joe Blasco Make-up Centeri grimeerimiskursus Los Angeleses.

Isiklikku
---------

Ta on abielus režissöör Hindrek Maasiku ehk Masaga ja tal on kolm poega.

Viited
------

1. ↑  Greta Kaupmees, "Katrin Sangla tuli meikijate MMil kolmandaks", Õhtuleht, 13. august 2002
2. ↑  , Issue 7 M Magazine 2007
3. ↑
4. ↑  Kersti Eero, "Stiilsed — Tanel Padar ja Katrin Sangla", Õhtuleht, 10. jaanuar 2005

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Tähelaev: Katrin Sangla, ETV, 11. oktoober 2009
* Kadi Lehtmets, "Katrin Sangla laseb masinaga meigi näkku", Õhtuleht, 17. september 2004
* Kadi Lehtmets, "Katrin Sangla õpetab naisi end ilusaks maalima", Õhtuleht, 8. juuli 2005
* Britt Rosen, "Katrin Sangla, soe ja tugev", Postimees, 26. november 2005
Katrin Tiidenberg 2018. aastal Tallinna Ülikooli juures.
Katrin Tiidenberg 2021. aasta Arvamusfestivali teadusalal vestlust "Teadlane kui kriisiaja suunamudija" juhtimas
**Katrin Tiidenberg** (sündinud 26. juulil 1980) on eesti sotsioloog.

Ta lõpetas 2003. aastal Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonna bakalaureusekraadiga sotsioloogia erialal. 2005. aastal kaitses ta magistritöö "Ajude äravool avaliku arutelu objektina" ning sai magistrikraadi meedia ja kommunikatsiooni alal; töö juhendaja oli professor Peeter Vihalemm. 

2015. aastal sai Tiidenberg Tallinna Ülikooli ühiskonnateaduste instituudis sotsioloogia õppekaval esiletõstmisega doktorikraadi. Töö "Image Sharing, Self-Making and Significant Relationships: Understanding Selfie-Practices (Piltide jagamine, identiteediloome ja tähenduslikud suhted – kuidas mõista selfipraktikaid?) juhendajad olid professor Airi-Alina Allaste ja USA kommunikatsiooniuurija Nancy Baym. Tiidenberg töötas järeldoktorina Taanis Aarhusi Ülikooli Kommunikatsiooni ja Kultuuri instituudis. 

Tiidenberg töötas Tallinna Ülikooli Balti filmi, meedia, kunstide ja kommunikatsiooni instituudi visuaalkultuuri ja sotsiaalmeedia dotsendina ning on Maailma Internetiuurijate Assotsiatsiooni ja Eesti Noorte Teaduste Akadeemia juhatuse liige. 2020. aasta sügisest on ta Tallinna Ülikooli osaluskultuuri professor.

Teosed
------

Tiidenberg on avaldanud järgmised internetiuurimuse ja sotsiaalmeediaanalüüsi teemalised raamatud: 

* Ihu ja hingega internetis: kuidas mõista sotsiaalmeediat (2017). ISBN 9789985588383
* Selfies, why we love (and hate) them (2018). ISBN 9781787437173
* Sex and Social Media (koos Austraalia internetiuurija Emily van der Nageliga) (2020). ISBN 9781839094095

Tiidenberg on toimetanud järgmised interneti, digikultuuri, sotsiaalmeedia ja uurimismeetodite teemalised raamatud: 

* Eesti digikultuuri manifest. Koostanud ja toimetanud Indrek Ibrus, Marek Tamm ja Katrin Tiidenberg. Tallinna Ülikooli Kirjastus. (2021). ISBN 9781443871747
* Kuidas mõista andmestunud maailma? Metodoloogiline teejuht. Koostanud ja toimetanud Anu Masso, Katrin Tiidenberg, Andra Siibak. Tallinn: Tallinna Ülikooli kirjastus. (2020) ISBN 9789985588895
* Metaphors of Internet, Ways of Being in the Age of Ubiquity. Toimetajad Annette Markham ja Katrin Tiidenberg. Peter Lang (2020). ISBN 9781433174520
* "In Search of ... "New Methodological Approaches to Youth Research. Toimetajad Airi Alina Allaste ja. Katrin Tiidenberg. Cambridge Scholars Publishing. ISBN 9781443871747

Kirjanduslik tegevus
--------------------

* Muusa (2012), Katrin Oja, kirjastus Tänapäev. Romaanivõistlusel äramärgitud töö.
* Helleri hind (2013), Katrin Oja, kirjastus Tänapäev

Viited
------

1. ↑  Mehed imestavad, kuidas kirjanik Katrin Oja suudab mehepilgu läbi maailma näha
2. ↑  Katrin Oja. Helleri hind

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Katrin Tiidenberg** |

* Katrin Tiidenberg Eesti Teadusinfosüsteemis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Saksa-Rooma keisrist; teiste samanimeliste kohta vaata Rudolf II (täpsustus).* |

---

**Rudolf II** (18. juuli 1552 Viin – 20. jaanuar 1612 Praha) oli Habsburgide dünastiast Saksa-Rooma keiser aastatel 1576–1612, Maximilian II ja Hispaania Maria vanim poeg.

Rudolf II viibis noorena mitu aastat Hispaanias oma onu (ja ka vanaonu poja) Felipe II juures. Huvitus okultismist ja müstitsismist (tal oli mitu ihuastroloogi), samas oli veendunud katoliiklane, ehkki sallis ka teisi usundeid.

Kuna Rudolf II oli nõrga tervisega ja rahva seas mitte eriti populaarne, siis üritas tema pere võimule seada Rudolfi venda Matthiast. Puhkes peresisene võimuvõitlus. 1608. aastal nimetati Matthias Ungari kuningaks ja Austria ertshertsogiks.

1611. aastal marssisid aga Matthiase väed Prahasse, kus ta sundis Rudolfit võimust lõplikult loobuma. Rudolf jäi ametlikult küll keisriks, kuid pidi loobuma Böömi kuninga tiitlist. Matthias jättis talle Hradčany lossi, kus Rudolf elas koos oma lemmikloomadega kuni surmani. 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Rudolf II** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev:**Maximilian II** | **Austria ertshertsog,Ungari kuningas,Määrimaa markkrahv**1576–1608 | Järgnev:**Matthias** |
| **Böömimaa kuningas**1576–1611 |
| **Saksa-Rooma keiser**1576–1612 |
**Böömimaa rekatoliseerimine** oli periood Böömimaal aastail 1620–1711, mille jooksul taotleti protestantide minemist uuesti katoliku kiriku alla (Böömimaa vastureformatsioon). Rekatoliseerimine oli oluline periood, mis mõjutas Böömimaa usuelu kogu 17. sajandi vältel ja osal 18. sajandist.

Ajaloost
--------

Böömimaal algas rekatoliseerimine kohe pärast 1547. aastal alanud Habsburgide-vastase ülestõusu lüüasaamist Valgemäe lahingus 1620. aastal, mis lõpetas Böömimaa reformatsiooniliikumise ja Praha kui pealinna juhtrolli Püha Rooma keisririigis. Uuendatud konstitutsioon määras saksa keele teiseks riigikeeleks tšehhi keele kõrval, peale saksa keele oli eliidi hulgas teiseks oluliseks suhtluskeeleks ladina keel. Rahvuslikust liikumisest kantud populaarsetes ilukirjandusteostes on rekatoliseerimisprotsessi ja jesuiite iseloomustatud ühekülgselt halvana. Siiski edendasid jesuiidid süsteemselt haridust ja ehitasid üles paljud laiali paisatud kirikukihelkonnad. Teisest küljest ei saa salata protestantide tagakiusamist, mille määr erines piirkonniti.

Põhja-Böömimaal toimus rekatoliseerimine leebel viisil, misjonivormis ja katoliku kirik võeti leplikult omaks. Ida-Böömimaal oli olukord mõnevõrra keerulisem, sest seal oli protestantlus sügavalt juurdunud ja elanikkond oli usuvahetuse vastu. Selle tulemusena oli sealses vastureformatsioonis rohkem vägivalda.

Määrimaa oli protestantliku aristokraatia tugipunkt ja pakkus mittekatoliiklikule elanikkonnale mingil määral kaitset. Sileesias tolereeriti ka protestante, kuna mittekatoliiklaste osakaal oli seal märkimisväärne ja Habsburgide monarhia võim piiratum.

Viited
------

1. ↑  Bohemia - Church History. - World History at KMLA
2. ↑  Religion of the State. 17. - 18. století. - Prague Minos Guide
Henry Miller (1940)
**Henry Valentine Miller** (26. detsember 1891 – 7. juuni 1980) oli Ameerika Ühendriikide kirjanik. Vähem tuntud on ta maalikunstnikuna.

Tema romaanid on segu autobiograafiast, sotsiaalsest kriitikast, filosoofiast, sürrealistlikest assotsiatsioonidest ja müstitsismist. Ta kirjutas ka reisijutte ja kirjanduskriitikat. 

1990. aastal tehti temast film "Henry & June", kus Millerit mängis Fred Ward.

"Vähi pöörijoon" ("*Tropic of Cancer*") on Henry Milleri esikteos, mis kirjutati Pariisis 1930–1931 ja ilmus Pariisi kirjastuses Obelisk 1934. See romaan sai (nagu Milleri järgmisedki teosed) Inglismaal ja Ameerika Ühendriikides moraalitsensuurilistel põhjustel ilmuda alles 1960. aastatel.

Tunnustus
---------

* 1957 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia liikmeks

Eesti keeles ilmunud raamatud
-----------------------------

* "Naeratus redeli jalamil". Jutustus, inglise keelest tõlkinud (ja järelsõna) Anne Allpere, autori illustratsioonid. Tallinn: Perioodika, Loomingu Raamatukogu, 1995, 10
* "Vähi pöörijoon". Romaan, inglise keelest tõlkinud ja järelsõna E. Sivonen, A. Tali. Tallinn: Eesti Raamat, 1992 ISBN 5-450-01837-1; Tänapäev, 2006 ISBN 978-9985-62-417-3
**Rudolf Kalm** (sündinud 16. detsembril 1943) on eesti näitleja, insener ja meremees.

Tema isa Theodor Kalm oli Vabadussõja veteran ning pidas kodukülas Ilplas riigilt saadud talus poodi.

1951. aastal läks Rudolf Kalm Kuressaarde kooli. Seal alustas ta sportimist ja näitemängu. Pärast 7. klassi lõpetamist läks ta Tallinna polütehnikumi.

Ta oli kolmekordne Eesti meister kergejõustikus[*viide?*]. Ta tegeles ka võrkpalli, maadluse ja poksiga.

1960. aastal võeti Kalm vastloodud Tallinnfilmi õppestuudiosse, mille lõpetas 1963. aastal.

Aastatel 1965–1967 töötas ta Ugalas näitlejana. Hiljem oli ta näitleja ka Tallinnas Draamateatris. Ta mängis ka filmides.

Teatri kõrvalt käis Kalm madrusekursustel ning 1970. aastal hakkas tööle kalurikolhoosis Saare Kalur. 

Kuni 1986. aastani lõi ta kaasa rahvateatris.

Ta on töötanud mitmes asutuses ehitusinsenerina.

Enne pensionile jäämist 2008. aastal töötas ta kümme aastat Saaremaa Muuseumis.

Isiklikku
---------

Tal on seitse last.

Rollid Ugalas
-------------

1965–1966

* Äripäev (Kiir)
* Poolteist päeva muret (Raul Lepp)
* Kasuema (kogu)
* Kippari unerohi (Mait Näkisaar)

1966–1967

* Pulmad kogu Euroopale (episoodid)
* Mürgi perenaine (Joonas)

Välislingid
-----------

* "Kalmu Ruudist võiks kirjutada paksu raamatu" Saarte Hääl, 24. jaanuar 2009
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Türgi |
|  |
| Veerandfinaal | 2000 | II kergekeskkaal |
| 2. ring | 2004 | II kergekeskkaal |
|  |
| Pronks | 2001 | I keskkaal |
|  |
| Kuld | 2000 | II kergekeskkaal |
| 2. ring | 2006 | II kergekeskkaal |
|

**Bülent Ulusoy** (sündinud 7. jaanuaril 1978 Trabzonis) on Türgi endine poksija.

Ulusoy osales II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 2000. aasta Sydney olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Vitalie Gruşacile (Moldaavia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) ka 2004. aasta Ateena olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Ulusoy sai I keskkaalus (kuni 71 kg) 11. maailmameistrivõistlustel (Belfast, 2001) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Marian Simionile (Rumeenia).

Ulusoy võitis II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 33. Euroopa meistrivõistlustel (Tampere, 2000) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks. Ta osales II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) 36. Euroopa meistrivõistlustel (Plovdiv, 2006), kuid kaotas 2. ringis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Andrei Balanovile (Venemaa).

Viited
------

1. ↑  27. suveolümpiamängude poksivõistlus. Sydney 2000. Tulemused inglise keeles
2. ↑  28. suveolümpiamängude poksivõistlus. Ateena 2004. Tulemused inglise keeles
3. ↑  11. maailmameistrivõistlused poksis. Belfast 2001. Tulemused inglise keeles
4. ↑  33. Euroopa meistrivõistlused poksis. Tampere 2000. Tulemused inglise keeles
5. ↑  36. Euroopa meistrivõistlused poksis. Plovdiv 2006. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Bülent Ulusoy veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
Pfalzi printsess, Böömimaa Elisabeth.

Tundmatu autori portree 1636. aastast
**Böömimaa Elisabeth** ehk **Pfalzi Printsess Elisabeth** (26. detsember 1618 – 11. veebruar 1680) oli protestantliku Pfalzi kuurvürsti Friedrich V ehk Böömimaa kuninga Friedrich I ja Pfalzi kuurvürstinna, Böömimaa kuninganna Elizabeth Stuarti kolmas laps ning vanim tütar. 

Sündinud Saksamaal Heidelbergis, veetis oma noorusaastad Haagis Madalmaades, kuhu ta perekond põgenes pärast Friedrich V otsustavat kaotust Böömi sõjas. Ta sai hea keele- (vanakreeka, ladina, prantsuse, inglise ja saksa) ning üldhariduse (loogika, matemaatika, poliitika, filosoofia ja loodusteadused) ning teenis tänu oma mitmekülgsetele teadmistele vendadelt-õdedelt hüüdnime "La Grecque" (prantsuse keeles *kreeklanna*).

Ta on tuntud kirjavahetuse tõttu kuulsa prantsuse filosoofi René Descartesiga, milles ta tõi esile Descartesi substantsidualismi olemusliku keha-vaimu probleemi. See kirjavahetus oli oluliseks inspiratsiooniks Descartesi "Hinge passioonidele" (1649). Descartesi kirjad Elisabethile avaldati juba Claude Clerselier' toimetatud Descartesi kirjavahetuse postuumses väljaandes. Elisabeth keeldus aga oma eluajal endapoolsete kirjade avaldamisest ning A. Foucher de Careili toimetatud väljaandes ilmunud ning hiljem Charles Adami ja Paul Tannery koondväljaandessegi koondatud kirjad on tõenäoliselt Elisabethi kirjade 18. sajandi algusest pärinevad koopiad.

1660. aastal siirdus ta taas Saksamaale ning andis Herfordi nunnakloostris nunnavande. 1667. aastal nimetati ta Herfordi abtkonna abtissiks. Temast sai abtkonna maade tõhus valitseja, aga ka varjupakkuja usu tõttu tagakiusatuile (näiteks Jean de Labadie õpetuse järgijatele). 1679. aastal jäi Elisabeth vesitõppe ja suri 1680. aastal ravi leidmata.

Viited
------

1. 1 2  Lisa Shapiro. "Elisabeth, Princess of Bohemia", Stanfordi filosoofiaentsüklopeedia, 2013.
2. 1 2  Rainer Pape. "Elisabeth von der Pfalz", Vestfaali ajalooportaal, 2004.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Böömimaa Elisabeth** |
Bülent Tüfenkci
**Bülent Tüfenkci** (sündinud 1. jaanuaril 1966 Yeşilyurtis) on Türgi poliitik, Õigluse ja Arengu Partei liige. Ta oli 24. novembrist 2015 kuni 10. juulini 2018 Türgi majandusminister.

Ta sündis aastal 1966 Yeşilyurtis (Malatya provintsis). Ta lõpetas Yeşilyurtis İmaam Hatipi kooli. Aastal 1988 lõpetas ta magistrikraadiga Ankara ülikooli õigusteaduskonna äriõiguse alal.

Ta on aastast 2001 Õigluse ja Arengu Partei liige. Aastatel 2011–2015 oli ta Õigluse ja Arengu Partei Malatya provintsi eestseisja. Ta valiti nii 2015. aasta Türgi parlamendivalimistel kui ka 2015. aasta Türgi erakorralistel parlamendivalimistel Türgi Suure Rahvuskogu liikmeks. Ta oli 24. novembrist 2015 kuni 10. juulini 2018 Türgi majandusminister. Ta oli majandusministriks Ahmet Davutoğlu kolmandas valitsuses ja on Binali Yıldırımi valitsuses.

Isiklikku
---------

Bülent Tüfenkci on abielus ja tal on kaks last.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Cenap Aşçı** | **Türgi majandusminister**2015 – 2018 | Järgnev**–** |
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Tšehhi |
|  |
| Hõbe | 2000 | Poolraskekaal |
|  |
| Pronks | 2003 | Poolraskekaal |
|  |
| 1. ring | 2002 | Poolraskekaal |
| 1. ring | 2004 | Poolraskekaal |
|

**Rudolf Kraj** (sündinud 5. detsembril 1977 Mělníkis Mělníki ringkonnas Kesk-Tšehhi maakonnas) on Tšehhi endine poksija.

Kraj sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 2000. aasta Sydney olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Aleksandr Lebzjakile (Venemaa). 

Kraj sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 12. maailmameistrivõistlustel (Bangkok, 2003) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Jevgeni Makarenkole (Venemaa).

Kraj osales poolraskekaalus (kuni 81 kg) 34. Euroopa meistrivõistlustel (Perm, 2002) ja 35. Euroopa meistrivõistlustel (Pula, 2004), kuid kaotas mõlemal korral oma kohtumise 1. ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Kraj poksis märtsist 2005 kuni oktoobrini 2008 elukutselisena. Ta pidas kokku 15 kohtumist, millest võitis 14 (neist 10 nokaudiga) kohtumist ja kaotas 1 kohtumise.

Viited
------

1. ↑  27. suveolümpiamängude poksivõistlus. Sydney 2000. Tulemused inglise keeles
2. ↑  12. maailmameistrivõistlused poksis. Bangkok 2003. Tulemused inglise keeles
3. ↑  34. Euroopa meistrivõistlused poksis. Perm 2002. Tulemused inglise keeles
4. ↑  35. Euroopa meistrivõistlused poksis. Pula 2004. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Rudolf Kraj saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Rudolf Kraj saidil BoxRec
Enner Valencia (2015)
**Enner Remberto Valencia Lastra** (sündinud 4. novembril 1989 San Lorenzos) on Ecuadori jalgpallur, kes mängib ründajana Türgi kõrgliiga klubis Fenerbahçe ja Ecuadori jalgpallikoondises.

Klubikarjäär
------------

Enner Valencia 2016. aastal West Ham Unitedi särgis
Ta alustas klubikarjääri kodumaal C.S. Emelecis, mille põhimeeskonnas debüteeris ta 2010. aastal. 2013. aastal tuli ta klubiga Ecuadori meistriks.

2014. aastal mängis ta Mehhiko kõrgliiga klubis Pachuca. Ta oli 2014. aasta Clausura hooajal Mehhiko kõrgliiga suurim väravakütt, kui ta lõi liigas 12 väravat.

2014. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Inglismaa kõrgliiga klubiga West Ham United. Üleminekusumma oli umbes 12 miljonit naelsterlingit. Esimese värava lõi ta klubi meeskonnas 15. septembril 2014 liigamängus Hull City vastu. Suurema osa hooajast 2016–17 mängis ta laenul Evertonis.

2017. aastal naasis ta Mehhiko kõrgliigasse, liitudes Tigres UANL-iga. 2017. aasta Apertura hooajal lõi ta liigas üheksa väravat ning tuli klubiga Mehhiko meistriks. Samal hooajal valiti ta ka liiga sümboolsesse koosseisu. 2019. aastal jõudis ta Tigres UANL-iga CONCACAF-i Meistrite Liiga finaali, kus kaotati kahe mängu kokkuvõttes teisele Mehhiko klubile Monterreyle. Valencia oli sel hooajal seitsme väravaga Meistrite Liiga suurim väravakütt.

2020. aasta augustis liitus ta Fenerbahçega.

Koondisekarjäär
---------------

Valencia 2015. aastal Ecuadori koondises
Debüüdi Ecuadori jalgpallikoondises tegi Valencia 12. veebruaril 2012 sõprusmängus Hondruase vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 19. novembril 2013, kui sõpruskohtumises mängiti taas Hondurasega.

2014. aasta maailmameistrivõistluste esimeses alagrupimängus lõi ta värava Šveitsi vastu ja teises alagrupimängus Hondurase vastu. Need jäid Ecuadori ainsateks väravateks sel turniiril.

2015. aasta Copa América teises alagrupimängus lõi ta värava Boliivia vastu ja viimases alagrupimängus Mehhiko vastu. 2016. aasta Copa América Centenario teises alagrupimängus lõi ta värava Peruu vastu ja viimases alagrupimängus kaks väravat Haiti vastu.

Saavutused
----------

CS Emelec
* Serie A: 2013

UANL
* Liga MX: Apertura 2017, Clausura 2019
* Campeones Cup: 2018

Välislingid
-----------

 Enner Valencia – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Ecuadori koondis  –  2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Banguera
* 2 Guagua
* 3 Erazo
* 4 Paredes
* 5 Ibarra
* 6 Noboa
* 7 Montero
* 8 Méndez
* 9 Rojas
* 10 W. Ayoví
* 11 Caicedo
* 12 Bone
* 13 E. Valencia
* 14 Minda
* 15 Arroyo
* 16 A. Valencia (c)
* 17 J. Ayoví
* 18 Bagüí
* 19 Saritama
* 20 Martínez
* 21 Achilier
* 22 Domínguez
* 23 Gruezo
* Treener: Rueda

 | Ecuador |
Emmanuel Bove (aastal 1928)
**Emmanuel Bove** (kodanikunimega **Emmanuel Bobovnikoff**; 20. aprill 1898 Pariis – 13. juuli 1945 Pariis) oli prantsuse kirjanik.

Emmanuel Bove sündis Pariisis Venemaalt väljarännanud juudist isa ja Luksemburgist pärit ema pojana; isa oli klient hotellis, kus töötas ema. 1906. aastal hülgas isa pere ja asus kokku elama inglise maalikunstniku Emily Overwegiga. Emily Overweg spondeeris Emmanuel Bove'i õpinguid erakoolides École alsacienne'is ja lycée Calvinis Genfis, 1915. aastal saadeti ta internaatkooli Inglismaal, kust ta sai keskhariduse. 

1916. aastal tuli ta Inglismaalt tagasi, tema isa oli tuberkuloosi surnud ja kasuema Emily Overweg rahalistesse raskustesse sattunud. Ta töötas kõikvõimalikes ameteis: kelnerina, nõudepesijana, vabrikutöölisena ja trammijuhina. Segastel aegadel kandis ta kuu aega ka vanglakaristust, kuna tal ei olnud püsivat töökohta ja ta nimi kõlas kahtlaselt. Aastal 1918 mobiliseeriti ta Esimesse maailmasõtta, kuid kuna mobiliseerimine toimus hilja, pääses ta lahingutegevusest.

Pärast sõja lõppu ta abiellus ja asus elama Austriasse, seal sündis esimene laps ja valmis esimese raamatu "Minu sõbrad" (*Mes amis*) käsikiri. Aastal 1922 naasis ta Pariisi, ta püüdis leida tööd ajakirjanikuna ja kirjutas *Jean Vallois'* pseudonüümi all rämpskirjandust. Aastal 1923 saatis ta ajalehele Le Matin ühe novelli, mida toimetaja Colette soovis avaldada. Ta andis toimetajale lugeda ka romaani "Minu sõbrad", romaan ilmus aastal 1924 ja sellest sai alguse tema tähelend tõsiseltvõetava kirjanikuna.

Eesti keeles on Emmanuel Bove'ilt ilmunud aastal 2015 Loomingu Raamatukogus ilmunud romaan "Minu sõbrad", mille on tõlkinud Indrek Koff.
**Katrin Viirpalu** (sündinud 27. märtsil 1968 Ardus) on eesti raadio- ja teleajakirjanik.

Haridustee
----------

Aastatel 1984–1986 õppis Viirpalu Kose Muusikakoolis muusikat. Lõpetas Kose Keskkooli, hiljem õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis ajalugu, mille lõpetas kaugõppes 1996. aastal.

Töökäik
-------

Enne ajakirjandusse siirdumist töötas ta pool aastat Tallinna Pelgulinna polikliinikus registraatori ja Eesti Vabaõhumuuseumis nooremteadurina. 

Viirpalu on töötanud uudistelugejana Kuku Raadios ning teinud seal saateid "Tuum" ja "Vox Populi". Kuid tema elutööks on saanud töö Eesti Rahvusringhäälingus eeskätt tele-, aga ka raadioajakirjanikuna. Eesti Televisioonis algas tema karjäär 1995. aastal teadustajana, mille kõrvalt hakkas ta kätt proovima toimetaja ja saatejuhina ka muudes telesaadetes. Ta on juhtinud näiteks telesaateid "Kribu Krabu", "Tere hommikust", "Pühapäevitaja", "Tähelaev", "Jõulutunnel". Ta on konfereerinud laulupidu, jaanuaritormis kannatanute abistamiseks korraldatud heategevuskontserti rahvusooperis Estonia jms.

Hooajast 2009/2010 on ta argipäeviti juhtinud ühe saatejuhina Eesti Televisiooni varahommikust otsesaadet "Terevisioon".
2018. aastal jõudis eetrisse tema neljaosaline saatesari "Minu teine mina", mis rääkis ühiskonnas tunnustatud vanemate ja laste suhetest.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa on Mairold Kaus. Nende tütar Iiris Viirpalu on kultuurisemiootik.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  ETV-s alustab Katrin Viirpalu juhtimisel uus saatesari "Minu teine mina". ERR Menu, 26.04.2018.
3. ↑  Margit Kilumets, Siiru-viiru-Viirpalu. Suur laps, kes moodsa maailma reeglitest päris hästi aru ei saa?. Eesti Naine / Eesti Päevaleht 08.12.2000.

Välislingid
-----------

* "Katrin Viirpalu on uue väljakutse tõttu põnevil", Elu24, 3. juuli 2009
* Iiris Viirpalu: ma olen oma emaga väga lähedane. ERR Menu, 27.04.2018
**Bürmoos** on vald *(Gemeinde)* Salzburg-Umgebungi ringkonnas Austria Salzburgi liidumaal.

Ajalugu
-------

Bürmoos asutati 1967. aastal (olles kõige viimasena loodud vald liidumaal), kui liideti naaberkülade Sankt Georgen bei Salzburgi ja Lamprechtshauseni ääremaad.

Sel ajal oli see paik olnud asustatud vaid sada aastat. Kuni 19. sajandi alguseni oli see piirkond olnud asustusteta soo. Selle sajandi teisel poolel rajati industrialiseerimise käigus, eriti Ignaz Glaseri poolt, klaasi- ja tellisetööstused, kasutades kütusena tohutuid turbavarusid.

Nende tööstuste kokkuvarisemine pärast Esimest maailmasõda tegi piirkonnast ühe vaeseima liidumaal ning pärast Teist maailmasõda oli see koht Ida-Euroopa saksakeelsetelt aladelt ümberasustatud isikutele.

1967. aastal iseseisvaks omavalitsuseks saamisel kaasnesid elanike massilised protestid. Jäi mulje sotsiaalse ja poliitilise geto kõrvalejäetusest, et päästa konservatiivsete päritolukülade Sankt Georgen bei Salzburgi ja Lamprechtshauseni sotsiaalne ja poliitiline tasakaal. Seetõttu tõid esimesed kohalikud valimised Bürmoosis sotsialistidele rohkem kui 85% häältega ülekaaluka võidu.

21. sajandi alguseks oli Bürmoos oma põhilise taristu ja hea ühistranspordiga muutunud Salzburgi linna jaoks populaarseks magalarajooniks.

Vaata ka
--------

* Salzburg

Viited
------

1. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Salzburg-Umgebungi ringkonna vallad

* Anif
* Anthering
* Bergheim
* Berndorf bei Salzburg
* Bürmoos
* Dorfbeuern
* Ebenau
* Elixhausen
* Elsbethen
* Eugendorf
* Faistenau
* Fuschl am See
* Göming
* Grödig
* Großgmain
* Hallwang
* Henndorf am Wallersee
* Hintersee
* Hof bei Salzburg
* Koppl
* Köstendorf
* Lamprechtshausen
* Mattsee
* Neumarkt am Wallersee
* Nußdorf
* Oberndorf bei Salzburg
* Obertrum am See
* Plainfeld
* Sankt Georgen bei Salzburg
* Sankt Gilgen
* Schleedorf
* Seeham
* Seekirchen am Wallersee
* Straßwalchen
* Strobl
* Thalgau
* Wals-Siezenheim
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib sakraalsusest; päeva kohta vaata artiklit Pühad; paikade ja teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Püha (täpsustus)* |

---

**Püha** ehk **sakraalne** (ld. *sacer, sanctus*) on nähtus, olend, paik, aeg, ese, tekst vm. mis on oluline, puutumatu, õige, tõene. Seda sõna kasutatakse tänapäeval peamiselt religioonide kontekstis. Pühaduse negatiivne vastandpoolus on rüve. Profaansest ehk ebapühast on püha ja rüve isoleeritud tabudega. Sakraalse vastandina võib näha ka sekulaarset, ilmalikku.

Kasutatakse järgmistes tähendustes:

* Püha (puutumatu, oluline, väe/jõu) paik, pühapaik
* Püha (õige, arenenud) inimene, pühak
* Püha (õige, tõene) tekst, pühakiri
* Püha (eriline) päev, pühad, pühapäev

  

Mingi nähtuse pühaks tunnistamisega eraödatakse kõige tähtsam vähem tähtsast (nt kristlastele kõige tähtsam põev on pühapäev, mis on eraldatud argipäevast). Igaühele on midagi püha või eriti tähtis ning seda tahetakse kaitsta. Püha võib olla nii jumal, perekond, kui ka kodumaa. Püha võib olla mõni põhimõte, mille najal tahetakse oma elu elada. selline põhimõte võib sisalduda usutunnistuses, sõdurivandes, arsti- või abieluvandes.

Rudolf Otto (1869-1937 Saksa teoloog) - kogemus pühast on usundile üldomane. pühadusega seondub ühteaegu mii kartus seninägematu kogemuse ees ja soov seda vältida kui ka midagi eriliselt võluvat ja ligitõmbavat.

On kaks arusaama:

1. Pühadus on välja kasvanud tabust (pühaks peetu on seotud erilise keeluga) ja muutunud religioosseks mõisteks,
2. pühadus on algselt religioosne mõiste, mis tähistas jumalikku valdkonda kuulumist, erilisust ja puutumatust. Pühadus on profaansest eraldi.

Jumala puhul tähendab pühadus kõikväelisust ja majesteetlikust, pühakirja puhul seda, et teksti ei tohi muuta. Usutunnistuse puhul tähendab pühadus selle olulisist usu alusena. Pühakute puhul ei austata inimesi, vaid tunnustatakse neid kui nähtamatule Jumalale pühendunuid.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Kulmar, T. 2006. Üldine usundilugu: religiooniteaduse põhimõisted. Tartu ülikooli kirjastus. Lk 94

Kirjandust
----------

* Eliade, Mircea. *Sakraalne ja profaanne.* Vikerkaar, nr 4-12, 1992.
Bleu d'Auvergne
**Bleu d'Auvergne** (eesti keeles kui *Auvergne'i sinine*) on päritolusort, mis tähistab Keskmassiivilt pärit Prantsuse hallitatud lehmapiimajuustu. Silindrikujulise juustu pasta on marmorja vormiga, mille hallituse värvus ulatub sinisest kuni sinakasmustani. Auvergne'i piirkonnast pärit sinihallitusjuustu parim tarbimisperiood kestab juunist kuni detsembrini. Selle nimetus on kaitstud alates 1975. aastast.

Omadused
--------

Bleu d'Auvergne on tugeva ja kirbe maitsega. Seda vähemal määral kui teised sinihallitusjuustud, see on vähem soolane, kreemjama ja võisema maitsega ning niiskema tekstuuriga. Mõnel juhul kasutatakse siniste soonte tekitamiseks nõrgemat hallitusvormi *Penicillium glaucum*it, mitte *Penicillium roqueforti*, mida kasutatakse Roquefortis ja teistes sinihallitusjuustudes.

Bleu d'Auvergne'i kasutatakse sageli salati ja pasta maitsestamiseks, samuti on see hea juust näksimiseks. On väidetud, et see sobib hästi magusamate veinidega, nagu Riesling ja Sauvignon Blanc või tugevate punaste veinidega, aga ka rikkaliku tumeda õllega, millel on nii juustu tasakaalustamiseks vajalik magusus kui ka maitse.

Ajalugu
-------

Bleu d'Auvergne'i töötas välja 1850. aastate keskel Prantsuse juustutootja Antoine Roussel. Ta märkas, et siniste hallitusseente esinemine tema kohupiimal andis meeldiva maitse. Ta viis läbi katseid, et teha kindlaks, kuidas sellise hallituse sooned võivad tekkida. Pärast mitmeid ebaõnnestunud katseid avastas ta, et rukkileival esinenud hallituse kasutamine tekitas sooni. Samuti avastas ta, et kohupiima nõelaga torkimine suurendab õhustust. Suurenenud hapnikusisaldus võimaldas sinihallitusel kohupiima õhutaskutes kasvada. Seejärel levisid tema avastus ja tehnikad üle kogu piirkonna.

Tänapäev
--------

Tänapäeval valmistatakse bleu d'Auvergne'i mehaanilise nõelamise teel. Seejärel laagerdatakse seda enne turustamist ligikaudu neli nädalat jahedas niiskes keldris, mis on sinihallitusjuustu puhul suhteliselt lühike aeg.

Välislingid
-----------

 Bleu d'Auvergne – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Büsingen am Hochrhein** on vald Saksamaal Baden-Württembergi liidumaal Konstanzi kreisis. Vald on eksklaav, mis on ümbritsetud Šveitsi territooriumiga.

Büsingen am Hochrhein asub Reini ülemjooksul. Seda eraldab ülejäänud Saksamaast umbes 700 m laiune maariba. Vald piirneb Schaffhauseni kantoniga ja lõunas Reiniga, mille vastaskaldal asuvad Zürichi ja Thurgau kanton. Valla piir on 17,141 km pikk ja see on tähistatud 123 kiviga.

Ajalugu
-------

Vaade külale
Büsingenist sai Württembergi osa 1805. aasta Pressburgi rahuga. 1810. aastast kuulus see Badeni suurhertsogiriiki. 1918. aastal peeti Büsingenis referendum, millel 96% osalenutest hääletas Šveitsiga liitumise poolt. Kuna Šveitsil ei olnud Saksamaale pakkuda sobivat ala vahetuseks, jäi liitumine Šveitsiga ära. Hilisemad Šveitsiga liitumiskatsed on Šveits tagasi lükanud.

Rahvastik
---------

Ametliku arvestuse järgi oli Büsingen am Hochrheinis 2015. aasta lõpus registreeritud 1358 inimest.

Majandus
--------

Büsingen ei kuulu Euroopa Liidu tollialasse. Seetõttu ei kehti seal Euroopa Liidu majandusregulatsioonid, välja arvatud need, mis kehtivad Euroopa Liidu ja Šveitsi lepingutega kogu Šveitsis.

Büsingenis on käibel Šveitsi frank, kuigi ka euro on ametlik maksevahend. 1980. aastate lõpuni ei saanud Büsingenis Saksa markades maksta. Siiski on levinuim maksevaluuta endiselt Šveitsi frank, kuna enamik elanikest töötab Šveitsis ja neile makstakse frankides.

Büsingeni elanikud võivad valida kas Saksamaa või Šveitsi tervisekindlustuse vahel.

Büsingen on suvel populaarne turismisihtkoht, mida külastavad nii Saksamaa kui Šveitsi turistid.

Büsingeni elanike mootor vähemalt 16-aastased sõidukitel on oma registreerimistunnus BÜS erinevalt teistest Konstanzi kreisi sõidukitest, mille registreerimistunnus on KN. Šveitsi tolliametnikud käsitlevad sõidukeid registreerimistunnusega BÜS nagu Šveitsi kodanike autosid.

Büsingenil on nii Saksamaa kui Šveitsi sihtnumber. Kirjad lähevad kohale kui kirjutada aadressis

*8238 Büsingen am Hochrhein*
*Schweiz*
või:

*78266 Büsingen am Hochrhein*
*Deutschland*.
Kirjadele võib panna kas Saksa või Šveitsi postmargi. Tavaline kiri Büsingenist Šveitsi vajab kas 70 eurosendist Saksa või 85-rappist Šveitsi marki.

Väljastpoolt Euroopa Liidu tolliala saadetud kaubad peavad mõnikord läbima kaks tollikontrolli: Saksamaale saabudes ja Büsingeni saabudes. Seda saab vältida, kui kasutada Šveitsi sihtnumbrit.

Ka Büsingeni telefonidel on kaks suunakoodi: Saksamaa kood on +49 7734 ja Šveitsi kood +41 52.

Kohalik jalgpalliklubi FC Büsingen osaleb Šveitsi jalgpalliliigas.

Büsingenis on korraga kuni kümme Šveitsi politseinikku ja kolm Saksa politseinikku iga saja elaniku kohta. Kuna piirikontroll puudub, võib Schaffhauseni kantonipolitsei Büsigenis kurjategijaid vahistada ja tuua Šveitsi.

Algkoolis käivad lapsed Büsingenis, keskkooli saab valida kas Saksa või Šveitsi oma.

Viited
------

1. ↑  Register of German municipalities (4th quarter 2022), vaadatud 12.02.2023.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Büsingen am Hochrhein** |

* Büsingeni valla koduleht
Emmanuel de Mérode
**Emmanuel de Mérode**, ka **prints Emmanuel de Mérode** (sündinud 5. mail 1970) on Belgia päritolu Kongo Demokraatliku Vabariigi looduskaitsetegelane ja antropoloog. Ta on Aafrika vanima rahvuspargi – Virunga – direktor.

Tuneesias Kartaagos sündinud ja lapsepõlve Keenias veetnud Belgia aristokraatlikust perekonnast pärit Emmanuel de Mérode lõpetas Londonis ülikooli ja kaitses doktoriväitekirja University College Londonis bioloogilise antropoloogia alal. Tema doktoritöö käsitles toidujulgeolekut ja illegaalset ulukilihaäri Kirde-Kongos (riigi nimetus oli siis Sair).

Virunga
-------

Alates 2001. aastast töötab Mérode Virunga rahvuspargis, 2008. aastast on selle direktor. Ta elab rahvuspargi peakorteris Rumangabos, mis piirneb mägigorillade sektoriga. Talle allub 680 pargivahti, kelle töö on suures osas kaitsta pargi metsiku looduse elanikke, sealhulgas kriitiliselt ohustatud populatsioone – mägigorillasid, elevante, okaapisid ja šimpanse.

Mérode esimesi läbimurdeid oma töös oli vahendada kokkuleppe saavutamist Kongo valitsuse ja mässuliste liidri Laurent Nkunda vahel säästmaks mägigorillade sektorit käimasolevas kodusõjas ning lubada relvastatud pargivahtide pääsemist mässuliste kontrolli all olevale territooriumile.

Tapmiskatse
-----------

15. aprillil 2014 sai Emmanuel de Mérode raskelt haavata tundmatute kurjategijate poolt Goma ja Rumangabo vahelisel maanteel. Teda tulistati mitu korda rindkeresse ja kõhtu, kuid ta jäi ellu ja suutis kohalike elanike abil sündmuskohalt lahkuda. Goma kohalikus haiglas tehti talle kiiresti operatsioon. Kongo ametivõimud uurisid juhtumit, kuid täit selgust ei saanud. Meedias esitati mitmeid versioone, sealhulgas viidati juhtumi võimalikule seosele Briti naftakompaniiga, kes üritas ebaseaduslikult teha rahvuspargi territooriumil naftaluuret. 

Pärast paranemist naasis Mérode Virunga rahvusparki 22. mail 2014, et jätkata direktori ametiülesannete täitmist.

Isiklikku
---------

2003. aastal abiellus Mérode Keenia paleoantropoloogi Louise Leakeyga. Neil on kaks last, kuid pere ei ela koos Virungas. Turvalisuskaalutlustel elab Louise koos lastega Keenias.

Raamatud
--------

* Marc Languy (Editor), Emmanuel de Merode (Editor) (2009). *Virunga:The Survival of Africa's First National Park*, Lannoo Publishers.

Viited
------

1. ↑  Belgian Named New Warden of Troubled Gorilla Park Nathional Geographic
2. ↑  Emmanuel de Mérode, le directeur du parc des Virunga, blessé dans une attaque lesoir.be
3. ↑  If you like gorillas, you should probably see 'Virunga' Mother Nature Network

Välislingid
-----------

* TEDxWWF - Emmanuel De Merode: A Story of Conflict Renewal & Hope Video. youtube.com (inglise keeles)
**Katrin Vares** (sündinud 7. veebruaril 1976 Tallinnas) on eesti füsioterapeut.

Ta on lõpetanud 1994. aastal Pärnu Koidula Gümnaasiumi, 2000. aastal Tartu Ülikooli tervisekasvatuse kateedri, 2001. aastal Epp Halliku Aroomteraapiakooli, 2003. aastal M. I. Massaažikooli, 2005. aastal lümfiterapeudina Akadeemia Damp, 2006. aastal diagnostika ja ravi erialal Moskva Lumumba nimelise instituudi ja 2007. aastal füsioteraapia erialal Tartu Ülikooli avatud ülikooli. 2008 õppinud Tartu Ülikoolis kutsepedagoogikat.

Harrastanud aastatel 1985–1995 Maret Lingi ja Henn Koolmeistri juhendamisel korvpalli, saanud 1993. aastal koolinoorte maailmameistrivõistlustel 13. koha.

Tegutsenud aastatel 1993–1997 korvpallikohtuniku-sekretärina.

2009. aastast Eesti sõudekoondise füsioterapeut, sh 2012 Londoni OM-il. 
Olnud 2001–2005 Eesti Massööride Liidu juhatuse liige ning 2006. aastast Eesti Loodusteraapiate Nõukoja ja kutsestandardi töögrupi liige.
Töötanud 1995–2001 hotellis Strand administraatorina, 2001. aastast M. I. Massaažikoolis kutseõpetajana (sh 2001–2006 Pärnu esinduse juhatajana) ning 2007. aastast Pärnu haiglas ja hiljem Kuressaares füsioterapeudina. 2009. aastast OÜ Meistrikoda juhatuse liige.

Ta on Ülo Bertingu õetütar.

Viited
------

1. ↑
Metüülrühm
**Metüülrühm** on metaani molekulile, milles puudub üks vesiniku aatom, vastav ühevalentne rühm. Metüülrühma keemiline valem on –**CH**3 ja tähistatakse seda ka Me.

Metüülrühm ei ole reaalselt esinev aine osake, vaid formaalne molekulis esinev rühm, millega on seotud veel mingi aatom või rühm. 

Metüülrühma tähenduses on kasutatud ka terminit "metüülradikaal", kuid see on eksitav, sest metüülradikaal CH3• on teatud tingimustel moodustuv väga ebastabiilne intermediaat ja mitte formaalne molekuli osa, nagu seda on metüülrühm.

  

Metüülrühmale analoogne on kahevalentne **metüleenrühm** –CH2–. Liidet "metüleen" kasutatakse ka keemiliste ühendite pooltriviaalsetes nimetustes: näiteks metüleenkloriid CH2Cl2 ehk diklorometaan või pentametüleen (CH2)5 ehk tsüklopentaan. 

Metüleenrühm on ka see lüli, mille võrra erinevad üksteisest enamuse homoloogiliste ridade naaberliikmed. Eesliide "homo-" näitab, et tegu on võrdlusühendi homoloogiga. Seda kasutatakse triviaalnimetuses, näiteks homosidrunhappe molekulis on üks metüleenrühm (-CH2-) rohkem kui sidrunhappe molekulis; samuti homoallüülse rühma puhul.

Molekuli põhistruktuuriga kaksiksideme kaudu seotud rühma =CH2 nimetatakse samuti metüleenrühmaks või ka **metülideenrühmaks** (näiteks propeenis H2C=CH-CH3).

Keemias tähendab metüülimine substraadile metüülrühma lisamist või mingi aatomi või rühma asendamist metüülrühmaga (see on alküülimise alaliik).

Vaata ka
--------

* Alküülrühm
**Metstaguse mõis** (saksa keeles *Metztacken*) oli rüütlimõis Järva-Jaani kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Järva valda Järva maakonnas.

Metstaguse mõisa karjamõisaks oli Älli mõis (*Elli*).

Ajalugu
-------

Metstaguse mõisa on esmamainitud 1586. aastal. Läbi ajaloo on mõis kuulund mitme aadlisuguvõsa omandusse.

1912. aastal omandas Metstaguse mõisa Axel Oskar von Gernet, kellele mõis kuulus kuni 1919. aasta võõrandamiseni.

Mõisakompleks
-------------

Mõisa ühekorruseline puidust peahoone valmis 19. sajandi teisel poolel ning on veel tänapäevalgi kasutusel elamuna.

Vaata ka
--------

* Eesti mõisate loend

Kirjandus
---------

* Alo Särg, "Järvamaa mõisad ja mõisnikud". Argo, Tallinn 2005

Välislingid
-----------

* Metstaguse mõisast Eesti mõisaportaalis

Järva-Jaani kirik
Järva-Jaani kihelkond

**Kirik**: Järva-Jaani kirik  

**Mõisad**: Einmanni mõis | Karinu mõis | Kuie mõis | Kuksema mõis | Kuusna mõis | Metstaguse mõis | Orina mõis | Rava mõis | Roosna-Alliku mõis | Seliküla mõis | Võhmuta mõis
**Rudolf Lepvalts** (7. aprill 1906 Tartu – 1. juuni 1978 Paris, Maine'i osariik) oli eesti maalikunstnik.

Elukäik
-------

Rudolf sündis majaomanik Jaan Lepvaltsi peres kolmanda pojana. Sai alghariduse Tartus. 

Ta elas aastast 1924 vaheldumisi Pariisis, kus õppis mitmes ateljees, ning Eestis. Täiendas end 1926–1927 Pallases ja esines näitustel 1925–1932. Kunstniku edasine elukäik ei jäänud siiski seotuks Eestiga. Pärast Viini, Berliini ja Pariisi viis ta tee vendade juurde Paraguaysse ja sealt peatselt Argentinasse, kus ta tegutses arhitekti, filmimehe ja maalijana. Peagi alanud sõja tõttu Euroopas tuli kunstnikul jääda Lõuna-Ameerikasse. 

Tema tähetund saabus 1951, kui Argentina petrooleumisündikaadi juhtidel tekkis idee tellida Olivoze lossi koosolekutesaali diktaator Juan Peróni abikaasa Eva portree. Pildi avamine oli pidulik ja rahvamass kandis eesti kunstniku kätel Eva Peróni juurde. Kunstnik meenutab: "Õnnest säraval näol pigistas Eva mu kätt ja suudles mind. Maali eest maksti mulle 6000 dollarit ja päev hiljem teatati, et Eva Peron soovib veel 20 niisugust pilti." 

Pärast 1955. aasta riigipööret Peron kukutati ja ka Rudolf Lepvalts lahkus 1961 Argentinast, asudes elama New Yorki. Ta suri 1978 Parisis (USA Maine'i osariigis), põrm tuhastati ja tuhk puistati metsa.
Tema vanemad Jaan ja Emma Lepvalts on sängitatud Raadi kalmistule Tartus.

Looming
-------

Tema kodumaal loodud teostest on tuntuim riigivanema tellimisel 1932 valminud "Kalevipoeg soome sepa juures" (modell Kristjan Palusalu), mis rippus Toompea lossis riigivanema esinduskorteris. Viljeles ka graafikat, seal hulgas monotüüpiat ja akvarelli.

Lepvalts on väheseid, kui mitte ainuke eestlane, keda on mainitud Ameerika kunstientsüklopeedias "Enciclopedia del Arte in America".

Allikad
-------

* EKABL lk 263
* "Eesti maalikunstniku edu Paraguais", Nädala Postimees, 18. september 1933
**Rudolf I** (859 – 25. oktoober 912) oli Ülem-Burgundia kuningas 888. aastast kuni surmani.

Burgundia (*County of Burgundy*) umbes aastal 900
Keiser Karl Paksu kukutatamise ja surma järel 888. aastal suri, kogunesid Ülem-Burgundia aadel ja kõrgvaimulikud St. Maurice'is ning valis Ülem-Burgundia kuningaks (888-912) Auxerre'i krahvi Rudolfi, Welfide dünastiast markkrahvi Konrad II poja.

Esiteks püüdis Rudolf taasühendada Lothar II Lotringi riiki, kuid tugev vastuseis Ida-Frangi riigi kuninga, keiser Arnulfi, ja tema poja Zwentiboldi poolt sundis teda keskenduma oma Transjuraania ja läänepoolse Franche-Comté territooriumile.

Isiklikku ja järglased
----------------------

Pärast tema surma aastal 912 abiellus tema lesk Willa Alam-Burgundia kuninga Hugues'ga.

Tema tütar Adelaide abiellus Alam-Burgundia kuninga (887–928), Itaalia kuninga (900–905) ja Frangi keisri (901–905) Louis III Pimedaga ning pojast sai järgmine Ülem-Burgundia kuningas (912–933) ja Burgundia kuningas (933–937) Rudolf II, kes Karolingide impeeriumi kokkukukkumise ajal taasühendas nii Alam- kui ka Ülem-Burgundia 933. aastal, Arelaadiks.

Vaata ka
--------

* Ülem-Burgundia, Burgundia krahvkond