recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Mirnõi uurimisjaam

Mirnõi polaarjaam (Antarktika)Mirnõi polaarjaam
Asukoht Antarktikas
**Mirnõi polaarjaam** (vene keeles *Мирный* 'rahumeelne') on Venemaa (endise Nõukogude Liidu) esimene Antarktika uurimisjaam, mis asub Kuninganna Mary maal Antarktika rannikul Davise mere ääres.

Jaama haldab Arktika ja Antarktika Uurimisinstituut ja see sai enda nime abilaeva Mirnõi auks, mille kapten Mihhail Lazarev oli kaasas Venemaa esimesel Antarktika ekspeditsioonil, mille eesotsas oli Fabian Gottlieb von Bellingshausen laevaga Vostok.

Eesmärk ja hooned
-----------------

Jaama avas 13. veebruaril 1956 esimene Nõukogude Antarktika ekspeditsioon. Algselt kasutati seda 1400 kilomeetri kaugusel rannikust asuva Vostoki polaarjaama baasina, tänapäeval teenib seda funktsiooni Progressi polaarjaam. Suvel majutab Mirnõi oma 30 hoones kuni 169–200 inimest, talvel umbes 40–50 teadlast ja tehnikut. Keskmine temperatuur on asukohas −11 °C ja enam kui 200 päeval aastas on tuul tugevam kui 15 m/s, lisaks esinevad kohati tsüklonid.

Peamised uurimisvaldkonnad on glatsioloogia, seismoloogia, meteoroloogia, virmaliste vaatlus, kosmilise kiirguse uurimine ja merebioloogia.

Ajaloomälestised
----------------

Kliimagraafik 1956–2012 õhu keskmiste temperatuuride kohta Mirnõi jaama juures. 
2 kilomeetrit jaamast lõunas seisab metallist steel koos mälestustahvliga. See püstitati kelgule maismaatranspordi marsruudil Mirnõi rannikujaama ja Vostoki sisemaajaama vahel. Sellega mälestatakse Anatoli Štšeglovit, autojuht-mehaanikut, kes suri tööülesannete täitmise ajal. Pärast Venemaa ettepanekul Antarktika lepingu nõuandekoosolekule on see nimetatud ajaloomälestiseks (HSM 8). Muud sarnaselt nimetatud ajaloolised kohad Mirnõi läheduses on Ivan Hmara kivi (HSM 7) ja Buromski saare kalmistu (HSM 9), mõlemad Buromski saarel 2.7 kilomeetrit jaamast põhja pool.

Kliima
------

Mirny jaamas on polaarne kliima, kus kõik kuud on alla 0 °C. Ehkki seda mõjutab tugevalt Antarktika keskel asuv liustik, on sellel siiski tugev mereline mõju kliimale, mis tähendab, et seal sajab iga aasta palju lund. Suved on aga päikesepaistelised ja kuivad, peegeldades vahemerelise kliima sademete mustrit, vaatamata selle laiuskraadidele ja külmadele temperatuuridele. Suvel on seal soojemad temperatuurid – 2 °C keskmiselt, kusjuures talved on stabiilselt umbes –15 °C juures.

Viited
------

1. ↑  "ANTARCTICA: Mirny Station". Vaadatud 16.06.2019.
2. ↑  "Mirny Observatory". Originaali arhiivikoopia seisuga 20.05.2010. Vaadatud 16.02.2006.
3. ↑  "List of Historic Sites and Monuments approved by the ATCM (2012)" (PDF). Antarctic Treaty Secretariat. 2012. Vaadatud 25.10.2013.

Venemaa polaarjaamad

|  |  |
| --- | --- |
| Tegutsevad: | Mirnõi | Vostok | Novolazarevskaja | Progress | Bellingshausen | Družnaja-4 |
| Konserveeritud: | Molodjožnaja | Russkaja | Leningradskaja |
| Suletud: | Pionerskaja | Komsomolskaja | Sovetskaja | Vostok-1 | Lazarev | Poljus nedostupnosti | Sojuz | Oazis |
Johannes Lott 1987. aastal
**Johannes Lott** (sündinud 28. veebruaril 1930 Saarepere külas Kabala vallas Järvamaal) on endine Eesti NSV partei- ja riigitegelane.

Tema vanemad olid kolhoosnikud. Lott õppis aastatel 1938–1946 Villevere algkoolis ja 1946–1950 Türi Keskkoolis, kus paistis silma komsomoli algorganisatsiooni sekretärina. 1955. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. 1977. aastast on ta ajalookandidaat.

Aastatel 1954–1957 oli ta ELKNÜ Otepää rajoonikomitee I sekretär, 1957–1961 Tartu Riikliku Ülikooli komsomolikomitee sekretär, seejärel ametiühingu esimees, 1961–1969 Tartu linna täitevkomitee esimehe asetäitja, 1969–1978 EKP Tartu linnakomitee esimene sekretär.

Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu VIII–XI koosseisu (aastatel 1971–1989) liige ja aastatel 1975–1978 selle juhataja. Aastatel 1978–1988 oli ta Eesti NSV kultuuriminister. 

Aastatel 1989–1996 töötas ta riigiprokuratuuris, 1996–1997 Rahvusvahelises Sotsiaalteaduste Rakenduslikus Kõrgkoolis LEX prodekaanina. Seejärel oli ta Tallinna Vangla jurist.

Isiklikku
---------

2005. aastast veedab Lott abikaasaga pensionipõlve Pärnus. Neil on poeg Raivo ja tütar.

Viited
------

1. ↑  V. Kaarna. Uue tööaasta pidulik algus. Ajaleht Tartu Riiklik Ülikool, 09.09.1950.

Kirjandus
---------

* Heiki Raudla. "Pilistvere kihelkond – Eestimaa Taani". Viljandi Muuseum. 2012

Välislingid
-----------

* Johannes Lott, oktoober 1976
* Johannes Lott, veebruar 1977
Mart Soo esinemas kirjandusfestivalil HeadRead 29. mail 2011
Mart Soo esinemas Suurel Prõmmil Tallinnas 8. mail 2010
**Mart Soo** (sündinud 2. oktoobril 1964 Tallinnas) on eesti helilooja, kitarrist ja muusikaõpetaja, ansambli Weekend Guitar Trio üks juhte. 

Mart Soo lõpetas 1980. aastal Tallinna 27. 8-klassilise Kooli ning 1983 Tallinna 10. Keskkooli. Aastail 1985–1986 töötas Vene Draamateatri orkestris Avi Nedzvetski juhatusel. Aastail 1986–1990 õppis kitarri Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis Riho Lilje kitarriklassis. 1990. aastast töötab samas kitarriõppejõuna.

Muu hulgas korraldab Soo koos Taavi Kerikmäega improvisatsioonilise muusika üritust "ImproTest". Samuti on ta ansambli Tunnetusüksus üks asutajatest ning liikmetest. Aastast 2008 kuulub Mart Soo ansambli Estonian Guitar Octet koosseisu.

Tema õpilaste hulgas on Oleg Pissarenko, Kristjan Kaasik, Peter Põder ja paljud teised.

Aastal 2007 esines Mart Soo Eesti Vabariigi aastapäeva kontserdil Tartus, kus saatis koos Merje Käoga kitarril Liisi Koiksonit.

Tunnustus
---------

* 2004 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (koos Robert Jürjendali ja Tõnis Leemetsaga, Weekend Guitar Trio kontserttegevuse eest kodu- ja välismaal)

Isiklikku
---------

Tema abikaasa Marika Vaarik on näitleja. Tütar Ruudu sündis 1994.

Viited
------

1. 1 2 3  "ansambli Tunnetusüksus koduleht" (eesti keel).`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)

Välislingid
-----------

* Elulooline info
**Herbert Ligi** (25. oktoober 1928 – 12. november 1990) oli eesti ajaloolane ja Tartu Ülikooli õppejõud.

Herbert Ligi oli silmapaistvamaid agraar- ja asustusajaloo uurijaid, kes kerkis koos Sulev Vahtre, Ea Janseni, Helmut Piirimäe, Enn Tarveli ja teiste uurijatega esile 1960. aastatel. 1970–1990 töötas ta Tartu Ülikoolis ning oli alates 1974 üldajaloo õppetooli juhataja. 1980. aastate lõpus tegutses ta eesti ajalooteaduse deideologiseerimise nimel, taastas Õpetatud Eesti Seltsi (oli selle esimees 1988–1990) ning algatas Nõukogude massirepressioonide uurimise.

Herbert Ligi oli Nõukogude Liidu kommunistliku partei liige.

Herbert Ligi poeg oli arheoloog Priit Ligi ja on poliitik Jürgen Ligi. Herbert Ligi tütar on luuletaja Katre Ligi (luuletaja ja ühiskonnategelase Hando Runneli abikaasa). Ligi oli akadeemik Harri Moora väimees.

Teoseid
-------

* Kaasautorluses Harri Mooraga "Baltimaade majandus ja ühiskondlik kord 13. sajandi algul" (1969; vene keeles 1969; saksa keeles 1970).
* "Eesti NSV majandusajalugu" (1979; vanema perioodi - kuni 19. saj. keskpaigani - põhiautor)

Välislingid
-----------

* Herbert Ligi In memoriam, Kleio, 1991, nr 4, lk 72.
* Heino Kään. Professor Herbert Ligi mälestuseks: "Maailma ajaloo" avaldamise lugu. Oma Saar, 27. detsember 2008.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Harri Moora** | **Õpetatud Eesti Seltsi esimees**1988–1990 | Järgnev**Tiit-Rein Viitso**



 |
**Vladimirs Lindermans** (vene keeles Владимир Ильич Линдерман; 3. november 1958, Riia, Läti NSV, Nõukogude Liit) on juudi päritolu Läti ja Venemaa publitsist ja poliitik, Läti  Natsionaalbolševistliku Partei liider. 

Vladimirs Lindermans on sünnilt riialane, käinud Riias koolis ja ülikoolis. Lindermans oli nõukogude ajal dissidentliku ajakirja Kolmas Modernisatsioon üks autoritest. 

1990ndate esimesel poolel andis välja populaarset erootikaajakirja. Lindermans kuulub natsionaalbolševike ridadesse 1997. aastast. 2003. aasta sügisel hoiti meest 20 päeva Lefortovo eeluurimisvanglas, ent peaprokuratuur leidis, et teda jälitatakse poliitilistel põhjustel ja lasi mehe uuesti vabadusse.

Vladimirs Lindermans asutas Lätis uue sotsialistliku partei "13. jaanuari liikumine" ("Движение 13 января") ja ta on liikumise Rodnoi Jazõk juht.

Lindermans on ka Eestis kuulutatud *persona non grata'*ks. 

2010. aastal esitas ta taotluse saada naturalisatsiooni korras Läti kodakondsus, kuid sellest keelduti. Lindermans kaebas seejärel kodakondsusameti kohtusse.

Viited
------

1. ↑  Läti natsionaalbolsevikud plaanisid presidendi mõrva
2. ↑  Läti politsei nurjas limonovlaste vandenõu
3. ↑  "Läti kaitsepolitsei näeb äärmusluse tõusu". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. september 2011. Vaadatud 28. juulil 2011.
4. ↑  Läti valmistub referendumiks vene keele staatuse üle
5. ↑  Tuntud vene äärmuslane saabus Riia meeleavaldusele
6. ↑  Natsionaalbolševik saadeti piirilt tagasi[*alaline kõdulink*]
7. ↑

Välislingid
-----------

* Kutseline mittekodanik
* Natsionaalbolševistliku Partei koduleht
* 13. jaanuari liikumine
* Natsionaalbolševistliku partei ametlik venekeelne koduleht
* Natsionaalbolševistlik Partei (inglise keeles)
* Rodnoi Jazõk tahab elustada Latgale autonoomia idee, Delfi, 9. oktoober 2012
Ieva ja Toomas Hendrik Ilves Obinitsas
**Ieva Ilves** (lätipäraselt **Ieva Ilvesa**, 2016. aastani **Ieva Kupce**; sündinud 13. septembril 1977 Riias,) oli endise Eesti presidendi Toomas Hendrik Ilvese abikaasa ja on Läti kaitseministeeriumi küberjulgeolekupoliitika koordineerimissektsiooni juht.

Ta sündis Riias, kuid lapsepõlve veetis Salatsis. Ta lõpetas Limbažis keskkooli. Ta on lõpetanud Läti Ülikooli, 2001. aastal sai ta magistrikraadi politoloogias. 2012. aastal sai ta teise magistrikraadi rahvusvahelise avaliku poliitika alal Johns Hopkinsi ülikoolis USAs Washingtonis.

Kupce on osalenud 2006. aasta NATO tippkohtumise korraldamisel Riias, töötanud Läti NATO esinduses ning Euroopa Liidu eriesindaja nõunikuna Bakuus.

2022. aasta oktoobris kandideeris ta Läti seimi valimistel parteiühenduse Attīstībai/Par! (Arengule/Poolt!) nimekirjas. Ta sai 23 225 häält.

2023. aasta kevadest osaleb Euroopa Liidu tsiviilmissioonil Ukrainas.

Isiklikku
---------

Ieva Kupcel ja diplomaat Ivars Pundursil[*viide?*] (sündinud 1966) on poeg Ralfs Jānis. Samuti on tal tütar Isabella.

Tema ema Velta Kupce töötab Limbaži kunstikoolis õpetajana.

Novembris 2015 kihlus Ieva Kupce Eesti presidendi Toomas Hendrik Ilvesega. 2. jaanuaril 2016 abiellusid Kupce ja Ilves Halliste kirikus. 28. novembril teatati, et paaril sündis poeg Hans Hendrik Ilves.[*viide?*] Detsembris 2023 teatati abielu lahutamisest.

Tunnustus
---------

* Soome Valge Roosi Ordeni suurrist (2016)

Viited
------

1. 1 2 3  Elulugu vabariigi presidendi kodulehel
2. ↑  "Fotod: tulevane presidendiproua Ieva Kupce osales 90ndatel missivõistlusel", elu24.ee, 28. detsember 2015.
3. 1 2 3  Maran, Kaur (2.1.2024). "Ieva Ilvese eneseotsimise aeg: „On olnud väga raske aasta"". *Eesti Ekspress*. Vaadatud 2. jaanuaril 2024.
4. 1 2 3  "Ilves ja Kupce abielluvad jaanuari alguses", Postimees, 27. detsember 2015.
5. ↑  Ingus Bērziņš, Mani dzīvē mazāk interesē forma, vairāk saturs. Ieva Kupce intervijā 'Delfi', 11. detsember 2015
6. ↑  President Toomas Hendrik Ilves ja Ieva Kupce abiellusid, ERR, 2. jaanuar 2016
7. ↑  Toomas Hendrik Ilves ja Ieva Kupce abiellusid, Lääne Elu, 02.01.2016
8. ↑
9. ↑  "Halliste kirikus algas president Toomas Hendrik Ilvese ja Ieva Kupce laulatus". *Postimees*. 2. jaanuar 2016. Vaadatud 2. jaanuaril 2016.
10. ↑  "Ieva ja Toomas Hendrik Ilves lahutasid abielu" ERR, 21. detsember 2023

Välislingid
-----------

* Ieva Ilves vabariigi presidendi kodulehel
* Ieva Ilves: naer ühendab meid, Piret Kooli intervjuu, Postimees ARTER, 27. veebruar 2016
* "Kahekõne", ETV telesaade, 14. jaanuar 2016
**Czarnków-Trzcianka maakond** (poola keeles *powiat czarnkowsko-trzcianecki*) on maakond Suur-Poola vojevoodkonnas Poolas. See tekkis 1. jaanuaril 1999 Poola 1998. aastal vastu võetud kohalike omavalitsuste reformi tulemusena. Selle halduskeskus on Czarnkówi linn, mis asub 61 kilomeetrit piirkonna pealinnast Poznańist loodes. Maakonnas on veel kolm linna: Trzcianka, 18 km Czarnkówist põhja pool, Krzyż Wielkopolski, 38 km Czarnkówist läänes ja Wieleń, 27 km Czarnkówist läänes.

Maakonna pindala on 1808.19 ruutkilomeetrit. 2006. aasta seisuga on selle rahvaarv kokku 86 134, millest Trzcianka elanike arv on 16 756, Czarnkówis 11 356, Krzyż Wielkopolski linnas 6 283, Wieleńis 5 940 ja maapiirkondades 45 799 inimest.

Naabermaakonnad
---------------

Czarnków-Trzcianka maakond piirneb põhjas Wałczi ja Piła maakonnaga, idas Chodzieżi maakonna, lõunas Oborniki ja Szamotuły maakonnaga, edelas Międzychódi maakonnaga ning läänes Strzelce-Drezdenko maakonnaga.

Haldusjaotus
------------

Maakond on jagatud kaheksaks vallaks. Need on loetletud järgmises tabelis rahvastiku kahanevas järjekorras.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| **Vald** | **Tüüp** | **Piirkond**(km 2 ) | **Rahvaarv**(2006) | **Halduskeskus** |
| Gmina Trzcianka | linna-maa | 375,3 | 23 482 | Trzcianka |
| Gmina Wieleń | linna-maa | 428,3 | 12 572 | Wieleń |
| Czarnków | linnaline | 9.7 | 11 356 |  |
| Gmina Czarnków | maa | 347,8 | 10 887 | Czarnków \* |
| Gmina Krzyż Wielkopolski | linna-maa | 174,6 | 8,791 | Krzyż Wielkopolski |
| Gmina Lubasz | maa | 167,6 | 6 992 | Lubasz |
| Gmina Połajewo | maa | 142,0 | 6140 | Połajewo |
| Gmina Drawsko | maa | 163,0 | 5 914 | Drawsko |
| \* keskus ei kuulu valda |
|

 Maakonnavalitsus Czarnkówis

Viited
------

* Poola ametlik rahvaloendus 2006

Suur-Poola vojevoodkonna vapp
Suur-Poola vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Kalisz | Konin | Leszno | Poznań  
**maakonnad:** Chodzież | Czarnków | Gniezno | Gostyń | Grodzisk Wielkopolski | Jarocin | Kalisz | Kępno | Koło | Konin | Kościan | Krotoszyn | Leszno | Międzychód | Nowy Tomyśl | Oborniki | Ostrów Wielkopolski | Ostrzeszów | Piła | Pleszew | Poznań | Rawicz | Słupca | Szamotuły | Śrem | Środa Wielkopolska | Złotów | Turek | Wągrowiec | Wolsztyn | Września
**Gavriil Latõšev** Ivani p. (sündinud 7. aprill 1907 Orjoli kubermang Dolgjanskaja Slobodka küla-) oli NLKP parteitegelane, EKP KK I sekretäri asetäitja, rahvuselt venelane, valdas vene ja nõrgalt saksa keelt. ÜK(b)P liige märtsist 1932.

Noorus
------

Sündis keskmiktalupoja peres, 1919 läks rätsepa juurde õpilaseks, seal töötas kolm aastat. 1922 – 1926 oli Dubrovski nöörivabrikus tisler. 1924 – 1932 ÜLKNÜ liige. 1926
sõitis Brjanskisse õppima õhtusesse töölisfakulteeti. Samal ajal töötas 1926 – 1928 Uritski-nim. vaguniremonditehase tislerina. 1928 pidi õpingud isa haiguse tõttu katkestama.
Oli 1928 – 1930 Dubrovkas puidutöötlemisvabrikus tisler, 1930 – 1932 Moskvas Teise Riikliku Kellatehase tisler. 1930 asus õppima Andrejevinim. töölisfakulteedi õhtusesse osakonda, 1932 – 1938 oli Moskva Stalini nim. raudteetranspordi inseneride instituudi üliõpilane (õppis tunneli- ja metrooehituse inseneriks). 1938 – 1942 töötas Moskvas Metrostroi trusti objektidel vahetusinsenerina, kaevanduse peainsenerina, 1942-1943 oli trusti "Mosoblugol" peainsener, 1943 – 1945 ÜK(b)P Moskva oblastikomitee kohaliku kütusetööstuse osakonna instruktor.

Tegevus Eesti NSV-s
-------------------

1945 saadeti ÜK(b)P KK poolt tööle Eestisse. 1945-1946 oli EK(b)P KK kütuseenergeetika osakonna juhataja asetäitja (kinnitatud EK(b)P KK büroo otsusega 23.05.1945), 1946 KK ehituse ja kommunaalmajanduse osakonna juhataja asetäitja, 1946-1948 EK(b)P KK sekretäri asetäitja ehituse ja kommunaalmajanduse alal. 1944–1949 õppis kaugõppes ÜK(b)P KK juures asuvas Kõrgemas Parteikoolis. Kohalt vabastati seoses ametikoha reorganiseerimisega, 1948 – 1950 oli EK(b)P KK rasketööstuse osakonna juhataja.
EK(b)P Keskkomitee liige 1948 – 1951. ÜK(b)P KK otsusega 7. aprillil 1950 vabastati Latõšev rasketööstuse osakonna juhataja kohalt 22. aprillil 1950 ja saadeti ÜK(b)P KK käsutusse.

Tegevus Vene NFSV-s
-------------------

1950 – 1954 oli NSVL MN Moskva Linnaehituse Riikliku Komitee kaadriosakonna ülema asetäitja, 1954 – 1962 NLKP KK põllumajandusosakonna inspektor liiduvabariikide alal ja 1962 – 1964 inspektor, 1964–1966 NLKP ehitusosakonna maaehitussektori juhataja, 1966 – 1974 Vene NFSV maaehitusministri asetäitja. Aastast 1974 pensionil.
Abielus, 1 tütar

Viited
------

1. ↑  ERAF, f. 1, n. 6, s. 6820; RGANI, f. 5, n. 98, G. I. Latõševi isikutoimik
**Hermann Voldemar Reier** (1. mai (vkj)/ 13. mai 1878 Leiaru koolimaja, Uue-Võidu vald, Viljandimaa – 29. oktoober 1951 Narva vangilaager) oli eesti tehnikateadlane, insener ja haridustegelane.

Elulugu
-------

Ta oli kooliõpetaja poeg.

Lõpetas 1894 Viljandi linnakooli, 1909 Saksamaal Sterlitzi Tehnikumi elektrotehnika alal ja 1923 Tallinna Tehnikumi ehitusosakonna arhitektuuri haru. 

Oli 1894–1896 Viljandimaal Tusti koolis abiõpetaja, 1896–1899 Võru- ja Pärnumaal mõisavalitseja, 1902 Viljandi elektrijaama juhataja, 1902–1903 C. Sebulke masinatehase insener Pärnus, 1903–1921 Lutheri vabriku insener Tallinnas. 

Uuesti oli ta tööstuses: aastatel 1935–1943 Balti manufaktuuri peamehaanik, 1944–1948 "Kawe" ja "Karamelli" kommivabriku peainsener.

Haridus- ja teadustegelasena
----------------------------

Tema juhtimisel kujunes 1918. aastal avatud Eesti Tehnika Seltsi tehnika erikursustest Eesti esimene insenerikool.

Oli 1918–1932 Tallinna Tehnikumi direktor, 1918–1919 ühtlasi masinaehitusosakonna juhataja. Luges seal kujutava geomeetria, masinaõpetuse, meh tehnoloogia ja puidutööstuse kursusi.

Oli tegev eesti keele tehnikasõnavara loomisel. Aastatel 1919–1922 oli ta "Eesti Tehnika Seltsi Ajakirja" peatoimetaja.

Teoseid
-------

Kirjutanud metallitöö õpikuid ja käsiraamatuid.

* Tehnikum või politehnikum? // Eesti Tehnika Seltsi Ajakiri 1 (1919)
* Teooria ja praktika. // Eesti Tehnika Seltsi Ajakiri 3 (1919)
* Tallinna tehnikum. // Eesti Tehnika Seltsi Ajakiri 20–24 (1920)

Omavalitsustegelasena
---------------------

Ta oli 1917. aastal Tallinna Linnavolikogu liige.

Majanduskurjategijana
---------------------

Ta vahistati 16. jaanuaril 1932 ning paigutati järgmisel päeval Keskvanglasse. Teda süüdistati Tallinna Tehnikumi raha kasutamises isiklikuks otstarbeks.

Represseerimine Nõukogude okupatsioonivõimude poolt
---------------------------------------------------

Arreteeriti NKVD poolt 1948, suri 1951. aastal Narva vangilaagris.

Isiklikku
---------

Tema poeg oli mineraloog Alfred Reier.

Viited
------

1. ↑  EELK Viljandi Pauluse koguduse meetrikaraamat 1878. Eesti Rahvusarhiiv, EAA.1290.1.320. Leht 12p
2. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
3. ↑  "Tehnikumi direktor Reier wanglas". Päevaleht nr 18, 19. jaanuar 1932. Lk 3

Kirjandus
---------

* Tallinna Tehnikum 1918–1928. Tallinn 1928. Lk 11–12, 34, 41, 45
* Eesti avalikud tegelased. Tartu 1932. Lk 267
* Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn 1986. Lk 19, 27, 33
* Tehnika ja Tootmine 8/ 1993. Lk 48
* EE 8. Tallinn 1995. Lk 82
* EE 14. Tallinn 2000. Lk 420
* Tiit Metusala. "Eesti kõrgema tehnikahariduse algus". // Tallinna Tehnikum 70. Tallinn 2005. Lk 13–16

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013
* Eesti kommunismiohvrid 1940–1991

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Jarocini maakond** (poola *powiat jarociński*) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Suur-Poola vojevoodkonna keskosas. Maakonna keskus asub Jarocini linnas.

Jarocini maakond moodustati 1887. aastal. Maakond likvideeriti 1975. aastal, kuid see taastati 1999. aastal.

Haldusjaotus
------------

Maakonnas on kolm linna: Jaraczewo, Jarocin ja Żerków.

Jarocini maakonnas on neli valda:

* Jaraczewo vald
* Jarocini vald
* Kotlini vald
* Żerkówi vald

Viited
------

1. ↑  Jarocin Encyklopedia PWN. Vaadatud 24. septembril 2023

Suur-Poola vojevoodkonna vapp
Suur-Poola vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Kalisz | Konin | Leszno | Poznań  
**maakonnad:** Chodzież | Czarnków | Gniezno | Gostyń | Grodzisk Wielkopolski | Jarocin | Kalisz | Kępno | Koło | Konin | Kościan | Krotoszyn | Leszno | Międzychód | Nowy Tomyśl | Oborniki | Ostrów Wielkopolski | Ostrzeszów | Piła | Pleszew | Poznań | Rawicz | Słupca | Szamotuły | Śrem | Środa Wielkopolska | Złotów | Turek | Wągrowiec | Wolsztyn | Września
**Debye raadiuseks**, ka **Debye pikkuseks** või **Debye ulatuseks**, nimetatakse ulatust, kus liikuvad laengukandjad (elektronid) varjestavad plasmale rakendatud välise elektrivälja. Nimetuse on Debye raadius saanud Hollandi füüsiku ja füüsikalise keemiku Peter Debye järgi. Debye sfääriks nimetatakse mõttelist kera, mille raadiuseks on Debye raadius. Debye raadius väljendab ka elektronide maksimaalset soojusliikumise ulatust. Plasmafüüsikas omab Debye raadiuse mõiste suurt tähtsust. Debye raadius avaldub järgmiselt:

{\displaystyle \lambda \_{D}={\sqrt {\frac {\varepsilon \_{0}k\_{B}/q\_{e}^{2}}{n\_{e}/T\_{e}+\sum \_{ij}j^{2}n\_{ij}/T\_{i}}}}}
kus

λ*D* on Debye raadius (pikkus),
ε0 on vaakumi dielektriline läbitavus,
*k**B* on Boltzmanni konstant,
*q**e* elementaarlaeng,
*Te* ja *Ti* on vastavalt elektronide ja ioonide temperatuurid
*ne* elektronide kontsentratsioon,
*nij*ioonide *i* kontsentratsioon, laenguga *jq**e*
Tavaliselt loetakse ioonkomponent antud avaldises tühiseks ja avaldis lihtsustub (selle lihtsustuse eelduseks on ioonide tühiselt väike liikuvus võrreldes elektronidega):

{\displaystyle \lambda \_{D}={\sqrt {\frac {\varepsilon \_{0}k\_{B}T\_{e}}{n\_{e}q\_{e}^{2}}}}}
Ole Norrback
**Johan Ole Norrback** (sündinud 18. märtsil 1941 Närpesis) on soomerootsi päritolu Soome poliitik ja diplomaat.

Norrback lõpetas 1965. aastal ülikooli algklasside õpetajana ja oli Soome Rootsi Rahvapartei ombudsman Pohjanmaal aastatel 1967–1971. Ta oli Eduskunna liige 1979–1987 ning 1991–1999. Lisaks oli ta aastatel 1990–1998 Soome Rootsi Rahvapartei esimees.

Norrback oli kaitseminister aastatel 1987–1990. Ta oli Harri Holkeri valitsuse haridusminister 1990 kuni 1991 ja põllumajandusminister 1987–1991, Esko Aho valitsuses transpordi- ja kommunikatsiooniminister 1991–1995, Euroopa asjade ja väliskaubanduse minister 1995–1999 ja põhjamaade koostöö minister 1991–1999. Pärast seda lahkus poliitikast ning hakkas diplomaadiks. Ta oli suursaadik Oslos 1999–2003 ning määrati suursaadikuks Ateenasse 2003–2007. Norrback oli minister 4370 päeva.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Veikko Pihlajamäki** | **Soome kaitseminister**1987–1990 | Järgnev**Elisabeth Rehn** |
| Eelnev**Christoffer Taxell** | **Soome haridusminister**1990–1991 | Järgnev**Riitta Uosukainen** |
| Eelnev**Ilkka Kanerva** | **Soome transpordiminister**1991–1995 | Järgnev**Tuula Linnainmaa** |
**Kępno maakond** (poola *powiat kępiński*) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Suur-Poola vojevoodkonna lõunaosas. Maakonna keskus asub Kępno linnas.

Kępno maakond likvideeriti 1975. aastal, kuid see taastati 1999. aastal.

Haldusjaotus
------------

Maakonna ainus linn on Kępno.

Kępno maakonnas on seitse valda:

* Baranówi vald
* Bralini vald
* Kępno vald
* Łęka Opatowska vald
* Perzówi vald
* Rychtali vald
* Trzcinica vald

Viited
------

1. ↑  Historia Powiat kępiński. Vaadatud 23. septembril 2023

Suur-Poola vojevoodkonna vapp
Suur-Poola vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Kalisz | Konin | Leszno | Poznań  
**maakonnad:** Chodzież | Czarnków | Gniezno | Gostyń | Grodzisk Wielkopolski | Jarocin | Kalisz | Kępno | Koło | Konin | Kościan | Krotoszyn | Leszno | Międzychód | Nowy Tomyśl | Oborniki | Ostrów Wielkopolski | Ostrzeszów | Piła | Pleszew | Poznań | Rawicz | Słupca | Szamotuły | Śrem | Środa Wielkopolska | Złotów | Turek | Wągrowiec | Wolsztyn | Września
**"Näitleja Joller"** on 1960. aastal valminud Eesti Telefilmi mängufilm. Filmi stsenaarium põhineb Voldemar Panso samanimelisel jutustusel.

Sisu
----

Toomas Joller on näitleja olnud juba kakskümmend aastat. Joller on populaarne ja talle on antud rahvakunstniku aunimetus. Ent tasapisi hakkab Jolleri täht tuhmuma. Ta muutub egoistlikuks ja enesekeskseks, tema osatäitmised jäävad pealiskaudseks. Näitleja sisemine põlemine nõuab tulivett, mida Joller koos oma sõbra komöödianäitleja Rutsiga ka ohtralt tarvitab. Tekivad probleemid ja vastuolud teatris. Kui Joller saab purjuspäi etendusele ilmumise eest käskkirja, siis esitab ta lahkumisavalduse.

Joller läheb maale. Ta külastab endist näitlejat Augustit, kellega nad õitsvate õunapuude all istudes vestlevad olulistest asjadest. Sööklas saab Joller tuttavaks kraavihall Johannesega, kellega ta töötab kuu aega turbarabas kraavikaevajana. Seejärel elab Joller sovhoosis oma õe juures, kus ta tegeleb kohaliku näiteringi juhendamisega. Siis saab Joller telegrammi, milles teda kutsutakse teatrisse tagasi. Eneses selgusele jõudnuna pöördub ta teatritööle tagasi.

Osatäitjad
----------

* Voldemar Panso – näitleja Toomas Joller
* Jüri Järvet – Ruts
* Linda Rummo – Maia
* Ruts Bauman – vana August
* Ester Pajusoo – Sirje
* Aksel Orav – Tagamaa
* Kulno Süvalep – Mõtlik
* Franz Malmsten – Ärps
* Rudolf Nuude – Johannes
* Tõnis Kask – teatridirektor
* Kalju Karask – korstnapühkija
* Evi Rauer – Toomas Jolleri õde
* Inna Taarna – kolleeg teatris
* Sulev Nõmmik – näitleja Peterson
* Valter Soosõrv – joodik õllebaaris
* Grigori Kromanov – kolleeg teatris
* Tiiu Kaldma – Sirje sõbranna
* Eri Klas – muusik bändis
* Arved Haug – muusik bändis
* Endel Pärn – restoranikülastaja
* Kaarel Toom – kolleeg teatris
* Lembit Anton – mees sööklas
* Silvia Reitel – arst

Varia
-----

"Näitleja Joller" on kahtlemata üks nurgakivi eesti kultuurile iseloomulikus näitlejaameti mütologiseerimise ja heroiseerimise vundamendis.

Viited
------

1. ↑  DVD "Näitleja Joller" ümbris. Tallinn, 2012.
**Oborniki maakond** (poola *powiat obornicki*) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Suur-Poola vojevoodkonna keskosas. Maakonna keskus asub Oborniki linnas.

Oborniki maakond loodi 1793. aastal, kuid see likvideeriti 1975. aastal. Oborniki maakond taasloodi 1999. aastal.

Halusjaotus
-----------

Maakonnas on kaks linna: Oborniki ja Rogoźno.

Oborniki maakonnas on kolm valda:

* Oborniki vald
* Rogoźno vald
* Ryczywółi vald

Viited
------

1. ↑  Charakterystyka powiatu obornickiego Powiat obornicki. Vaadatud 23. septembril 2023
2. ↑  20 lat Obornickiego Samorządu Powiatowego Gmina Oborniki, 2. märtsil 2020. Vaadatud 23. septembril 2023

Suur-Poola vojevoodkonna vapp
Suur-Poola vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Kalisz | Konin | Leszno | Poznań  
**maakonnad:** Chodzież | Czarnków | Gniezno | Gostyń | Grodzisk Wielkopolski | Jarocin | Kalisz | Kępno | Koło | Konin | Kościan | Krotoszyn | Leszno | Międzychód | Nowy Tomyśl | Oborniki | Ostrów Wielkopolski | Ostrzeszów | Piła | Pleszew | Poznań | Rawicz | Słupca | Szamotuły | Śrem | Środa Wielkopolska | Złotów | Turek | Wągrowiec | Wolsztyn | Września
**Taandurilised** (*Amphisbaenia*) on roomajate klassi soomuseliste seltsi kuuluv alamselts. Nad on samas seltsis sisalikuliste ja maolistega.

Taandurilisi iseloomustab pikk keha ning taandarenenud jäsemed ja silmad. Paljudel liikidel on roosakas ja rõngastena paiknevate soomustega keha, mistõttu võivad nad meenutada vihmausse. Enamiku liikide keha on vähem kui 15 cm pikk.

Ainult perekonna *Bipes* liikidel on säilinud esijäsemed, kõigil teistel alamseltsi kuuluvatel liikidel on jäsemed taandarengu käigus kadunud.

Alamseltsi nimi tuleneb sellest, et nad liiguvad ühtviisi hästi nii edasi- kui ka tagasisuunas.

Klassifikatsioon
----------------

Taanduriliste klassifikatsioon ei ole lõplikult välja selgitatud, vaatamata sellele klassifitseeritakse alamseltsi järgmised sugukonnad:

* *Amphisbaenidae* (taandurlased) Gray, 1865
* *Bipedidae* Taylor, 1951
* *Blanidae* (tõngurlased) Kearney, 2003
* *Cadeidae* Vidal & Hedges, 2007
* *Rhineuridae* Vanzolini, 1951
* *Trogonophiidae* Gray, 1865.

Viited
------

1. ↑  Loomade elu 5:237.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib linnast; Kaunase linnaosa kohta vaata artiklit Žaliakalnis* |

---

Vanalinn
**Zielona Góra** (saksa keeles *Grünberg in Schlesien*) on maakonnaõigustega linn Lääne-Poolas Lubuszi vojevoodkonnas. Koos Sulechówi ja Nowa Sóli linnaga moodustab nn Lubuszi kolmiklinna – Trójmiasto Lubuskie. 

Linnaõigused sai 1323. aastal. Kuni 1945. aastani kuulus Saksamaa koosseisu. Saksa rahvusest elanikud, kes polnud põgenenud, deporteeriti Saksamaale.

Zielona Góra on tuntud kui Poola veinipealinn. Mungad tootsid seal veini juba aastal 1250. 

Zielona Góra ülikooli majandus-, matemaatika-, füüsika- ja astronoomiateaduskonna hoone

Välislingid
-----------

* Zielona Góra koduleht
* Zielona Góra e-kaart

Lubuszi vojevoodkonna vapp
Lubuszi vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Gorzów Wielkopolski |
Zielona Góra   

**maakonnad:** Gorzów Wielkopolski |
Krosno Odrzańskie |
Międzyrzecz |
Nowa Sól |
Słubice |
Strzelce Krajeńskie |
Sulęcin |
Świebodzin |
Zielona Góra |
Żagań |
Żary |
Wschowa
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei ja riigiametnikust; Venemaa välisministri kohta vaata Sergei Sazonov (Venemaa välisminister).* |

---

**Sergei Sazonov** (17. september/30. september 1907 Naro-Fominsk, Moskva kubermang – 26. aprill 1994 Moskva) oli Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei tegelane, Eestimaa Kommunistliku (bolševike) Partei Keskkomitee 2. sekretär aastatel 1944–1948.

Elukäik
-------

Sergei Sazonov sündis ja kasvas kehviktalupoja perekonnas. Ta oli rahvuselt venelane, kommunistliku partei liige aastast 1928. 1920. aastal lõpetas ta põllumajanduskooli ja 1935. aastal Moskva rahvamajanduse arvestuse instituudi. Aastatel 1922–1926 oli ta Moskvas trükikoja Junõi rabotšii kommunar laduja-õpilane ja 1926–1928 trükikodade Ogonjok ja Krasnõi petšatnik tööline. 

Aastatel 1928–1929 oli ta Moskvošvei vabriku nr 5 asjaajamise juhataja asetäitja, 1929–1930 Keskstatistikavalitsuse statistikainstruktor. Aastatel 1930–1931 oli ta Moskva proletaarse auto-laskurdiviisi autokooli kursant ja autokooli rühmakomandöri abi. Aastatel 1931–1934 oli ta NSV Liidu Riigipanga ja Rahvamajanduse Arvestuse Keskvalitsuse ökonomist, 1935–1937 NSV Liidu Riigiplaani Keskstatistikavalitsuse vanemökonomist, 1937–1939 samas masinaehituse ja keemia osakonna ülem. Aastatel 1939–1941 oli ta ÜK(b)P Krasnogvardeiski rajoonikomitee esimene sekretär Moskvas, 1941–1944 ÜK(b)P Moskva linnakomitee sekretär ja sekretäri asetäitja kohaliku tööstuse alal. 

2. detsember 1944 – 1948 oli ta EK(b)P Keskkomitee 2. sekretär. Aastatel 1948–1950 oli ta ÜK(b)P KK plaani-kaubanduse-rahanduse osakonna juhataja, 1950–1951 ÜK(b)P KK instruktor. 

Aastatel 1951–1954 oli ta NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuva Keskstatistikavalitsuse osakonnajuhataja, 1954–1955 Keskstatistikavalitsuse ülema asetäitja kaadri alal, 1955–1976 Keskstatistikavalitsuse ülema asetäitja, alates 1976. aastast pensionil.

Viited
------

1. ↑  Meelis Saueauk "Propaganda ja terror. Nõukogude julgeolekuorganid ja Eestimaa Kommunistlik Partei Eesti sovetiseerimisel 1944–1953" Kirjastus SE&JS, 2015. LK 406
Saksa vaselõige MZ-initsiaalidega meistrilt, aastast 1500, kujutab muusikuterõdu saali mõlemas otsas
Kadrilli tantsijad põrandal ja muusikud rõduga nišis. Karikatuur 19. sajandi algupoolelt
**Muusikuterõdu** on rõdu või rinnatisega nišš, mis asus lossi, raekoja, gildihoone või mõne muu esindusehitise saalis ja oli ette nähtud kutselistele muusikutele pidustuste saatemuusika mängimiseks.

Näiteid
-------

Tuntud 14. sajandist pärit muusikuterõdu asub Durhami lossi hallis ja algselt mängisid seal menestrelid vürstpiiskopi pidusöökidel ja vastuvõttudel, praegusel ajal kasutatakse seda samuti muusikuterõduna musitseerimiseks Durhami ülikooli pidustustel.

Üks huvitav rõdu, erandlikult sakraalhoones, asub Exeteri katedraalis. Selle kasutus muusikuterõduna on siiski vaieldav, sest keskajal olid instrumentaalmuusikud alati ilmalikud meelelahutajad ja seetõttu on alust oletada, et nende osalemine liturgias oli pigem keelatud. Oletada võib rõdu vajalikkust kantorikoori või väikese oreli asukohana.

### Eestis

Tallinna Suurgildi hoones asub hiliskeskaegne muusikuterõdu, mis avastati alles 2011. aastal remondi käigus, kui eemaldati seina ja selle nišše katnud hilisemad krohvikihid.

2004. aastal Viljandi metsakalmistu kabeli arhitektuurikonkursi võitnud töös on projekteeritud puitkabelisse ka kellatornis asuv ja saali avanev muusikute rõdu

Pildid
------

* Exeteri katedraali löövi avanev rõdu musitseerivate inglitegaExeteri katedraali löövi avanev rõdu musitseerivate inglitega
* Muusikuterõdu Stirlingi lossi peasaalisMuusikuterõdu Stirlingi lossi peasaalis
* Renessansiaegne muusikuterõdu Fontainebleau lossi tantsusaalis (Salle de Bal)Renessansiaegne muusikuterõdu Fontainebleau lossi tantsusaalis (Salle de Bal)
* Suur sammastele toetuv muusikuterõdu Louvre'isSuur sammastele toetuv muusikuterõdu Louvre'is

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑  Väärikas maja väärikast materjalist: Viljandi metsakalmistu kabel. – Puuinfo, 2, 2005

Välislingid
-----------

* Fotod Suurgildi hoonest pärast remonti, sh muusikuterõdust suures saalis
**Dominika Švarc Pipan** (sündinud 9. juulil 1978 Slovenj Gradecis) on Sloveenia jurist ja poliitik (Sotsiaaldemokraadid).

Dominika Švarc Pipan lõpetas Ljubljana ülikooli õigusteaduskonna 2003. aastal. Magistrikraadi sai ta London School of Economics and Political Science's. Doktorikraadi poliitikateaduste alal omandas ta Ljubljana ülikooli sotsiaalteaduskonnas 2011. aastal.

Aastatel 2007–2010 oli ta lektor NATO Terrorismivastases Keskuses Ankaras. 2010–2016 töötas ta Endise Jugoslaavia Rahvusvahelises Kriminaaltribunalis ja Rahvusvahelises Kohtus. Ta on töötanud õppejõuna ja teadlasena Sloveenias, Suurbritannias, Saksamaal, Bosnia-Hertsegovinas ja Hollandis. 2018–2020 oli ta Sloveenia Justiitsministeeriumi riigisekretär.

10. oktoobril 2021 valiti ta erakonna Sotsiaaldemokraadid aseesimeheks.

Alates 1. juunist 2022 on Dominika Švarc Pipan Sloveenia justiitsminister.

Viited
------

1. ↑  Who Are the Ministers in Slovenia’s New Govt? Total Slovenia News, 1. juuni 2022
2. ↑  Dominika Svarc Pipan Bloomberg
3. ↑  Dr Dominika Švarc Pipan. Minister of Justice Republic of Slovenia
4. ↑  Tanja Fajon dobila polni mandat za vodenje stranke SD : Podpredsednica stranke z glasovi 238 delegatov postala Dominika Švarc Pipan RTV SLO, 10. oktoober 2021
5. ↑  Slovenia. Ministries, etc. rulers.org
Rober Gates (2006)
**Robert Michael Gates** (sündinud 25. septembril 1943) oli aastatel 2006–2011 Ameerika Ühendriikide kaitseminister. USA Senat kinnitas ta George Bushi valitsuse ministriks 7. detsembril 2006. Ametisse asus ta 18. detsembril. Gates jätkas kaitseministrina tööd ka Barack Obama valitsuskabinetis.

Gates on pärit Kansasest Wichitast. Poisina oli ta aktiivne skaut. Ta lõpetas Wichitas keskkooli 1961. aastal väga heade hinnetega kõigis ainetes.

Ta lõpetas 1965. aastal Williami ja Mary kolledži ajaloo alal bakalaureuseõppes. Ühtlasi oli ta kirjandus- ja kunstiajakirja William and Mary Review tegevjuht ning pälvis ülikooli lõpetamisel Algernon Sydney Sullivani auhinna, mis määratakse lõpetajale, kes on teinud kõige suuremaid pingutusi kaaslaste heaks.

1966. aastal kaitses Gates Indiana ülikoolis ajaloo alal magistritöö ja sai magistrikraadi. 1974. aastal kaitses ta Georgetowni ülikoolis vene ja nõukogude ajaloo alal väitekirja "Nõukogude sinoloogia: Moskva Kremli vaadete ja arutelude kasutamata allikas kaasaja sündmuste kohta Hiinas") ning sai doktorikraadi. 

Ta abiellus 7. jaanuaril 1967.

6. novembrist 1991 kuni 20. jaanuarini 1993 oli ta Luure Keskagentuuri peadirektor.

Suhted Eestiga
--------------

Gates osales 2008. aasta novembris Tallinnas peetud NATO-Ukraina nõukogu istungitel, mille pressikonverentsil tõdes ta, et Eesti muutis enda vastu 2007. aastal suunatud küberrünnakud hoopis suureks edulooks ning on pärast seda küberturvalisuse vallas juhtpositsioonil. Ta lisas veel, et Eesti on NATO liikmetest üks suuremaid panustajaid sõjalisse koostöösse ning rõhutas, et Iraagi valitsuse soov Eesti kontingenti oma riigis hoida on suureks tunnustuseks Eesti Kaitseväele. Samal pressikonverentsil kritiseeris ta ka Venemaa ähvardust paigutada Kaliningradi oblastisse keskmaaraketid. Ta pidas neid ähvardusi provokatiivseks.

Viited
------

1. ↑  "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk. 243
2. ↑
3. ↑  Raul Sulbi. Gates: Eesti pööras küberrünnakud oma edulooks - Postimees, 12.11.2008
4. ↑  Gates brands Russian threats as 'provocative' - MSNBC, 13.11.2008

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Robert Gates** |
Julia Kristeva (2008)
**Julia Kristeva** (bulgaaria keeles Юлия Стоянова Кръстева, sündinud 24. juunil 1941 Slivenis) on bulgaaria päritolu Prantsusmaa filosoof, kirjanduskriitik, psühhoanalüütik, semiootik, feminist.

Julia Kristeva on keeleteadlane, naisõiguslane ja Roland Barthesi õpilane. Ta elab alates 1965. aastast Pariisis ja sai uudsusmõtlejate rühma Tel Quel juhtivaks liikmeks. Pariisi ülikooli keeleteaduste õpetajana (1974. aastast) uuris ta märgisüsteemi suhet sellega, mis süsteemile eelneb ja seda ületab.

Irigaray ja Cixous' kõrval on Kristeva mõjukaim naisõiguslane, kelle mõtlemist mõjutas juturavi, marksism ja Jacques Derrida filosoofia. Kristevat huvitab Derrida dekonstruktsiooni suhe koetisõpetusega (strukturalismiga), millele pani aluse Saussure. 

Kristeva tutvus 1960. aastate lõpus Juri Lotmaniga ning asendas teksti mõiste tekstidevahelisuse mõistega.

Valik teoseid
-------------

* "Luulekeele revolutsioon" (ka: "Revolutsioon luule keeles", 1974)
* "Jälestuse jõud: Essee äratõukamisest" (1980)
* "Võõrad iseendile" (1989)

### Esseed ja tõlked

* "Semeiotike" (1969)
* "Polüloog" (1977) ja *Kristeva lugemik* (1986).

### Teosed eesti keeles

* Kristeva, Julia 2006. "Jälestuse jõud: Essee abjektsioonist". Tänapäev. (tlk. Heete Sahkai)
* Kristeva, Julia 2017. "Võõrad iseendale". Tallinna Ülikooli Kirjastus. (tlk. Kaia Sisask)
* Kristeva, Julia 2003. "Naiste aeg". Ariadne Lõng, kd. 4. nr, 1/2, lk 169-281. (tlk. Heete Sahkai)

Viited
------

1. 1 2  Leho Lamus. "Mõtlemise mõistevõrk", lk 194.

Kirjandus
---------

* Joosepson, Alo 2006. Julia Kristeva oma ja võõra piiridel. *Hortus Semioticus* nr. 1.
* Krull, Hasso 1989. Julia Kristeva kirjanduse poliitikast: sissejuhatus, tekst, eksegees. *Vikerkaar* 11–12: 65–70; 75–79.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Julia Kristeva** |
**Nikolai Ganjušov** (vene *Николай Петрович Ганюшов*; 18. detsember 1931 Vologda oblast – 20. september 2006) oli Eesti NSV riigitegelane ja Eestimaa Kommunistliku Partei KK sekretär. Rahvuselt venelane, mõistis mõnevõrra
ka eesti keelt.

Elulugu
-------

Ta töötas 1947. aastal postiljonina Viiburi rajoonis Leningradi oblastis, 1947–1951 oli arve- ja raamatupidaja Viiburi rajooni ja linna sanatooriumides.

Aastatel 1951–1957 teenis NSV Liidu relvajõududes: 1951–1956 Leningradi sõjaväeringkonna 118. Kaardiväe Eesti Laskurdiviisi autokoolis, 1956–1957 oli Leningradi oblasti Viiburi sõjaväehaigla nr 1079 automehaanik.

Aastatel 1956–1963 õppis ta Loode Tehnoloogiainstituudis ning sai autode ja traktorite insenermehaanikuks. 1957 Balti sõjaväeringkonna 36. Kaardiväe motoriseeritud laskurdiviisi autokooli ülema kohusetäitja.

Karjäär Eesti NSV-s
-------------------

Aastatel 1957–1961 oli ta Tallinna Polütehnilises Instituudis automehaanika õppemeister, 1961 metsnik Viiburi metsamajandis, 1961–1963 tehnik-konstruktor remondimehaanika tehases Progress Tallinnas, 1963–1967 konstruktor ja peainseneri asetäitja Tallinna Ekskavaatoritehases.

1987. aastal sai alampolkovniku auastme.

Karjäär EKP-s
-------------

NLKP liige 1953. aastast. Tallinna Ekskavaatoritehase partei-algorganisatsiooni sekretär 1964–1966.

Aastatel 1967–1973 oli ta EKP Tallinna linna Keskrajooni rajoonikomitee sekretär, 1973–1974 EKP KK organisatsioonilise-parteitöö osakonna instruktor. Õppis 1973–1976 kaugõppes NLKP KK Kõrgemas Parteikoolis.

Aastatel 1974–1978 EKP Tallinna linna Oktoobri rajooni rajoonikomitee I sekretär, 1978–1984 EKP Tallinna Linnakomitee II sekretär, 1984 EKP KK tööstusosakonna juhataja, 6. märtsil 1984 kinnitati ta EKP KK pleenumil EKP KK tööstussekretäriks, kellena töötas pensionile minekuni 7. detsembril 1989.

Ta oli EKP Keskkomitee liige 1976. aastast kuni pensionile minekuni, 1984. aastast EKP KK büroo liige.

Hinnanguid tegevusele
---------------------

Karl Vaino iseloomustas 1984 Ganjušovi kui head organisaatorit ja autoriteetset inimest. 1988. aastast Moskvast lähtuv kriitika süüdistas teda vanamoodsuses, koostöö puudumises liidulise alluvusega ettevõtetega, ainult jooksvate küsimustega tegelemises, mistõttu uurimine ja teaduslik-tehniline progress tema juhtimisvaldkonnas pidurdus.

Isiklikku
---------

Esimene abikaasa Riina (ühine tütar), teine Jelena (ühine poeg).

Viited
------

1. ↑  ERAF.1.6.10543

Välislingid
-----------

* Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul
**Harilik suitsik** (*Bjerkandera adusta*) on suitsiku perekonda kuuluv seeneliik.

Suitsikud meenutavad välimuselt taklu (*Trametes*), kuid värsked, üsna tugevad viljakehad murduvad painutades juustutaoliselt. Viljakehad on üheaastased.
Viljakeha on kübarjas, kuid sageli alusel puutüvele laiuv, harva liibuv; väike, õhuke, riiulitaoline. Kasvab sageli paljukübaraliste kogumikena. Pind sile ja matt. Algul pruunikasvalge, justkui hallituskirmega, hiljem hiirhall või suitsupruun ja sageli tumedavöödiline, lõpuks mustjashall.
Serv terav, kasvamise ajal valge, kuid muljumiskohad ja vanemalt kogu serv muutub mustaks. Liibuva osa serv on valge.

Harilik suitsik meenutab vööt-takla (*Trametes ochracea*) ja poolliibuvat antrodielli (*Antrodiella pallescens*), kuid nemad on sitked ja valge torukestekihiga. Liibunud viljakeha sarnaneb väga halli sametkorgiku (*Cinereomyces lindbladii*) omaga, kellel on selge värske lõhn ja murdepind peaaegu
ühevärviline. Harilik suitsik murdub värskelt nagu juust, kuivalt aga raksatades. Parimaks tunnuseks on murdepinnal näha olev selge värvierinevus heleda
seeneliha ja tumeda torukestekihi vahel.

Eestis tavaline kogu maal metsades ja parkides paljudel lehtpuudel (haab, kask, lepp ja tamm). Harvem võib teda leida okaspuude kändudel, püstistel surnud
ja lamatüvedel (kadakas, kuusk, mänd, nulg).

Kirjandus
---------

* Tuomo Niemelä, *Torikseened Soomes ja Eestis*, Tartu: Eesti Loodusfoto, 2008.

Välislingid
-----------

* Harilik suitsik andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
**Dimitri Kuzmin** (8. november 1908 Narva – 21. mai 1998 Tallinn) oli Eesti NSV parteitegelane ja riigiametnik.

Haridus
-------

Ta lõpetas aastal 1924 Narvas gümnaasiumi.

Töökäik ja poliitiline karjäär
------------------------------

Aastatel 1924–1929 oli ta Narvas vabrikutööline, aastatel 1929–1936 oli ta poliitvang. Aastatel 1936–1938 töötas ta Tallinnas ehitustöölise ja raamatupidajana; aastatel 1938–1939 ehitustöölisena Viljandimaal. 

Aastal 1940 oli ta ajakirja *Trudovoi put* toimetaja; aastatel 1940–1941 EK(b)P Keskkomitee organiseerimise ja instrueerimise osakonna instruktor ja kaubandusosakonna juhataja kohusetäitja. Dmitri Kusmin sai 1940. aasta Riigivolikogu valimistel ENSV I Ülemnõukogu saadikuks Petserimaalt. 

Aastatel 1941–1942 töötas ta Tšeljabinski traktoritehases ning oli EK(b)P Keskkomitee volinik eesti väeosade komplekteerimisel. 

Aastatel 1946–1948 kaadrisekretär ja 1950–1952 oli ta EK(b)P Keskkomitee sekretär. Aastatel 1953–1957 oli ta Eesti NSV sotsiaalkindlustuse minister, aastatel 1958–1961 Eesti NSV Ministrite Nõukogu Kontrolli Komitee esimees, aastatel 1961–1963 Eesti NSV Ministrite Nõukogu Riigikontrolli Komitee esimees, aastatel 1963–1965 EKP Keskkomitee ja Eesti NSV Ministrite Nõukogu Partei ja Riigikontrolli Komitee esimehe asetäitja, aastatel 1965–1971 Eesti NSV Rahvakontrolli Komitee esimehe asetäitja.

Ta oli aastast 1926 EKP liige, aastatel 1946–1952 ja 1956–1966 oli ta EKP Keskkomitee liige ning aastatel 1946–1948 ja 1950–1952 oli ta EKP Keskkomitee büroo liige. Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu I, II, III, IV, V, VI ja VII koosseisu saadik.

Viited
------

1. ↑  Olev Liivik, Nõukogude Eesti nomenklatuurne kirjanduselu, KEEL JA KIRJANDUS 1–2/LXVI/2023, lk 97

Kirjandus
---------

* Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951-2000 AS Kirjastus Ilo, 2003
Brenta jõgi Borgo Valsuganas.
Borgo Valsugana valla paiknemine Trento provintsis
**Borgo Valsugana** (saksa: *Burg im Suganertal*) on vald *(comune)* Trento provintsis Põhja-Itaalias, paiknades umbes 30 km Trentost idas.

Borgo Valsugana külgneb järgmiste valdadega: Telve, Telve di Sopra, Torcegno, Ronchi Valsugana, Roncegno Terme, Castelnuovo, Novaledo, Levico Terme ja Asiago.

Geograafia
----------

Borgo on ühes Valsugana kitsaimas osas, Ciolino ja Rocchetta mägede vahel, mõlemad väga kõrged. See kasvas Brenta jõe mõlemale kaldale ja selle iidne osa on ainus Trento provintsis, mis hõlmas jõe mõlemad kaldad (näiteks Trento on vaid Adige jõe ühel kaldal).

Ajalugu
-------

Telvana loss
Borgo Valsugana, mille iidne nimi oli Ausugum (tõepoolest, linna peatänav on nimega "Corso Ausugum"), oli Rooma asulakohaks Claudia Augusta Altinate teel, mis ühendas Altino ja Tridentumi (Trento iidne nimi) ja edasi Augsburgi tänapäeva Saksamaal.

Tänu oma asukohale avatud oru põhjas sai linn alati kaubandusest kasu. Aadlikud Castelnuovost ja Caldonazzost ja Welspergi perekonnast valitsesid linna ja selle ümbrust.

Aastal 1862 hävitas hiigeltulekahju suure osa linnast, mille hooned olid suuresti puidust ehitatud.

Aastatel 1943 kuni 1945 võitlesid antifašistlikud partisanid Garibaldi brigaadi "Antonio Gramsci" pataljoni "Gherlenda" raames, mis paiknes Feltres.

Inimesed
--------

* Alcide De Gasperi, 8-kordne Itaalia peaminister
* Matteo Trentin, maanteerattur

Välislingid
-----------

* Ametlik veebileht
**Küttekulujaoturid** on hoone radiaatorite külge kinnitatud seadmed, mis mõõdavad individuaalse radiaatori soojusväljastust. Küttekulujaoturid võivad olla kas elektroonilised, kus ühe või kahe elektroonilise temperatuurianduriga  ja mikroprotsessori abil arvutatakse radiaatori soojuskulu radiaatori ja ruumi temperatuuride vahe järgi või aurustus, kus kapillaartorus olev spetsiaalne kalibreeritud vedelik registreerib lisaks radiaatori soojusväljastusele ka õhust saadud kogusoojuse (mille jaoks on arvestatud keskmine ). 

Torusid, mis on täidetud metüülbensoaadiga vastavalt DIN EN 835 järgi saab kasutada, et kontrollida värvimuutust.

Tööpõhimõte:
------------

Radiaatorit küttes soojeneb ka tagumine osa. Temperatuur (või kahe temperatuurianduriga elektrooniliste allokaatorite temperatuuride erinevus toatemperatuurist) integreeritakse kütteperioodi, mis on üks aasta vastavalt küttekulude määrusele ja seega loeb mõõdetud väärtuse. Kuna soojusväljastus sõltub ka radiaatori parameetritest ning radiaatori ja küttekulujaoturi vahelisest soojusülekandest, korrutatakse iga radiaatori mõõdetud väärtus individuaalse teguriga. Seda saab teha eraldi tabelis. Räägitakse siis ühiku skaalal (HCA), sest iga küttekulujaotur on varustatud sama skaalaga. Kui hoopis erinevatel radiaatoritel olevad küttekulujaoturid on varustatud erinevate skaaladega, nn tooteskaaladega, siis ümberarvestamist ei toimu, kuna tegurit on skaala valikul juba arvesse võetud. Elektrooniliste küttekulujaoturitega saavutatakse arvutamine läbi programmeerimise. Hindamistegur määratakse küttekulujaoturi paigaldamisel. Selleks määratakse võimaluste piires täpne radiaatori tootja ja tüüp ning radiaatori mõõtmed. See toob kaasa radiaatori võimsuse kui hindamisteguri esimese osa. Seejärel korrigeeritakse tegurit nn Kc väärtusega, mis kirjeldab soojusülekannet küttekandja, lõpuks radiaatori ja küttekulujaoturi vahel. Küttekulujaotur kodeeritakse ka vastavalt ebasoodsa paiknemisega korterite paranduskoefitsientide alusel. Radiaatorite hindamine eeldab täpsete andmete tundmist kasutatava küttekulujaoturi ja radiaatori kohta, mis saadakse ekstensiivsete mõõtmiste ja katsetuste käigus.

Viited
------

1. ↑  "Heat cost allocators – QUNDIS EN".
2. ↑  "Brunata: RMK87". Brunata. Originaali arhiivikoopia seisuga 25. aprill 2012.
3. ↑  "Electronic heating cost allocator with radio" (PDF). *Techem*.
4. ↑  "Küttekulujaotur data III". *Optimatic*.