recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Krodzinieki** on küla (*mazciems*) Lätis Ogre piirkonna Laubere vallas.

Küla asub valla lõunaosas Aviekste jõe kaldal. Krodzinieki jääb valla keskusest Lauberest 9, piirkonna keskusest Ogrest 32 ja Riiast 68 kilomeetri kaugusele. Külla jääb Krodzinieki bussipeatus.

Asula on tekkinud endise Laubere mõisa (*Laubern*) keskuse ja Šmīde kõrtsi juurde. Nii on seda vanasti ka **Laubereks** või **Laubermuižaks** nimetatud.

Looduskaitse all on tammed (esimese ümbermõõt 4 ja kõrgus 25 meetrit, teisel ümbermõõt 4,16 ning kõrgus 26 meetrit, kolmandal ümbermõõt 4,18 ja kõrgus 27 meetrit, neljandal ümbermõõt 5,57 ning kõrgus 27 meetrit, viiendal ümbermõõt 5,45 ja kõrgus 29 meetrit, kuuendal ümbermõõt 5,11 ning kõrgus 25 meetrit, seitsmendal ümbermõõt 5,73 ja kõrgus 27 meetrit, ning kaheksandal ümbermõõt 4,3 ja kõrgus 26 meetrit.

Aastal 2008 oli külas 50 elanikku.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. 1. sējums. Rīga : A/S Preses nams. 2001. 548. lk. ISBN 9984-00-412-0.
4. ↑   Latvijas ceļu karte. Mērogs 1:200 000. Šoseju un zemesceļu departaments. 1940. Rīga
5. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

| * v
* r
Laubere valla asulad |
| --- |
| 
Cēsītes **·**  Krodzinieki **·**  **Laubere** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib suvemõisast Riias; poolmõisa kohta Veide kihelkonnas vaata artiklit Annasmuiža mõis (Veide kihelkond)* |

---

**Annasmuiža mõis** (*Annasmuiža*) oli suvemõis Lätis Riia linnas Mežaparksi asumis. Mõisa peahoone asus praegusel Cimze tänaval. Saksa keeles *Annerhof* või *Annenhof*.

Mõis rajati XIX sajandi algul Meijermuiža mõisa maadele. Aastal 1834 rajas mõisa omanik tekstiilitööstur J. Schopfeler mõisa tekstiilivabriku, millel ei olnud aga pikka iga.

Aastal 1886 ostis Riia Jahiklubi Annasmuiža ja Grave mõisa vahel asunud Kletnieki talu, kuhu rajati puhkusepaik. XX sajandi alguses hakati spordirajatisi püstitama ka Annasmuiža mõisas, mille omanikuks oli toona klubi liige vabahärra Reinhold Freitag von Loringhofen. Peale omaniku elas mõisas veel 24 teenijat, nende seas ka mõisa kalur.

Aastatel 1903–1939 kuulus mõis sakslaste spordiklubile Kaiserwald, mis oli Läti suurim spordiselts. Mõisa rajati spordiväljak, seal korraldati vabaõhupidusid, etendati näidendeid. Pärast Nõukogude võimu kehtestamist jäi kasutusele ainult spordiseltsi jahiklubi osa järve ääres, ülejäänud hooned jäid kasutuseta. Tänapäevaks on Annasmuiža mõisa hooned hävinud.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Riia mõisate veebisaidil (*läti keeles*)
**Kuldtsiitsitaja** (*Emberiza aureola*) on linnuliik tsiitsitajalaste sugukonnast tsiitsitaja perekonnast.

Levila
------

Kuldtsiitsitaja on levinud Euraasia taigavööndis Soomest läbi Siberi kuni Hiina kirdeosa, Korea, Jaapani põhjaosa, Kuriilide ja Kamtšatkani. Talvitub Aasia kaguosas Indiast ja Lõuna-Hiinast Malai saarestikuni. Soomes on ta väga haruldane ebajärjekindel haudelind, Eestis eksikülaline. Kuldtsiitsitajat nähti linnuvaatlusel Eestis esimest korda 1972. aasta juunis Soome lahes asuval Malusi saarel.

Välimus
-------

Üldpikkus 14–15,5 cm.

Elupaik
-------

Kuldtsiitsitaja asustab lopsaka taimestikuga soiseid niite ja põõsastikke jõelammidel, metsaservi, subalpiinseid põõsasniite. Tema meeliselupaiku on kõrgrohustud, kus kasvab hobuoblika puhmaid.

Pesitsemine ja toit
-------------------

Kuldtsiitsitaja munad
Pesa rajab maapinnale puhma varju. Kurnas 4–5 muna. Toiduks on putukad ja seemned.

Saabub mai lõpus-juuni alguses, lahkub augustis.

Viited
------

1. ↑   Leibak, E. Lilleleht, V. Veromann, H. (eds). *Birds of Estonia. Status, Distribution and Numbers*
2. ↑   Jonsson, L. *Euroopa linnud*, Eesti entsüklopeediakirjastus 2000, lk 524
3. ↑   *Loomade elu* Tallinn Valgus 1980

Välislingid
-----------

* Kuldtsiitsitaja andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
**Navahrudaki rajoon** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Hrodna oblastis Valgevenes.

Rajooni pindala on 1667 km². 2009. aasta seisuga elas seal 49 107 inimest.

Rajoon moodustati 1940. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Aćminava, Astašyna, Brolniki, Kašaleva, Ładzieniki, Lubča, Niahnievičy, Piatrevičy, Ščorsy, Usielubi, Valeŭka ja Vaŭkovičy külanõukogu.

Halduskeskus on Navahrudaki linn. Teine tähtsam asula on Lubča alev. Suurem asula on veel Usielub.

* NavahrudakNavahrudak
* UsielubUsielub
* LubčaLubča
* SviciaźSviciaź

Rajoon asub põhiliselt Navahrudaki kõrgustikul, põhjasosas asub Neemeni madalik. Suurim jõgi on Nemunas, jõe orus asub ka rajooni madalaim punkt (118 meetrit). Kõrgeim koht asub Navahrudaki linnas, kus Navahrudoki kindlusega lossimägi ulatub 323 meetrit üle merepinna. Suurim järv rajoonis on Sviciaź

2009. aasta seisuga oli elanikest 89,29% valgevenelasi, 4,52% venelasi, 4,22% poolakaid ja 1,97% oli muid rahvusi. 81,39% elanike emakeel oli valgevene keel, 17,39% elanike emakeel vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 54,9% elanikke, vene keelt aga 41,93%.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

 Navahrudaki rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Rajoon Hrodna oblasti täitevkomitee kodulehel (*vene keeles*)
* Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
* Rajooni kaart

| * v
* r
Hrodna oblasti haldusjaotus |
| --- |
| 
Rajoonid: Astravieci rajoon • Ašmiany rajoon • Bierastavica rajoon • Dziatłava rajoon • Hrodna rajoon • Iŭje rajoon • Kareličy rajoon • Lida rajoon • Masty rajoon • Navahrudaki rajoon • Słonimi rajoon • Smarhońi rajoon • Svisłači rajoon • Ščučyni rajoon • Zelva rajoon • Vaŭkavyski rajoon • Voranava rajoon |
| 
Oblastilise alluvusega linnad: Hrodna (selle koosseisus: Kastryčnicki rajoon • Leninski rajoon) |
Kindralleitnant Aleksandr Romantšuk 2013. aastal
**Aleksandr Vladimirovitš Romantšuk** (vene keeles Александр Владимирович Романчук; ukraina keeles Олександр Володимирович Романчук *Oleksandr Volodõmõrovõtš Romantšuk*; sündinud 15. aprillil 1959 Luhanskis Ukraina NSV-s) on Venemaa sõjaväelane, kindralpolkovnik.

Aleksandr Romantšuk on lõpetanud 1989. aastal Malinovski Soomustankivägede Sõjaväeakadeemia ja 2008. aastal Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude Kindralstaabi Sõjaväeakadeemia.

Aastatel 2003–2006 teenis Romantšuk Andropovi Kantemirovka 4. kaardiväe tankidiviisi komandörina ja 2009–2010 41. üldväearmee staabiülemana. 2011. aastal määrati ta 29. üldväearmee juhatajaks ja 2014. aastal Lõuna sõjaväeringkonna juhataja asetäitjaks (2013. aastal ülendati kindralleitnandiks). 

2016. aastal oli ta osaline Venemaa sõjalises sekkumises Süüria kodusõtta. 

2019. aastal määrati Romantšuk Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude Üldsõjaväeakadeemia ülemaks.

Osalus Vene-Ukraina sõjas
-------------------------

Romantšuk osaleb käimasolevas Venemaa täieulatuslikus sissetungis Ukrainasse. Veebruaris 2023 ülendati ta kindralpolkovnikuks. Zaporižžja suuna väekoondise juhataja ametis sai ta septembris 2023 raskelt haavata Ukraina raketirünnakus Sevastopoli mereväebaasile.

Tunnustus
---------

* Venemaa Föderatsiooni teeneline sõjaväespetsialist

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Aleksandr Romantšuk** |
**Plateliai** on alev Leedus Plungė rajoonis, Plateliai valla halduskeskus. Alev asub Plateliai järve kaldal. Vene keeles on alevi kohta kasutatud nimekuju Плотеле.

Alevis on raamatukogu, gümnaasium ja jahtklubi. Plateliais asub Žemaitija rahvuspargi administratsioon.

Vaatamisväärsusteks on aastal 1744 valminud kirik ja selle kellatorn, Plateliai mõisakompleks. Alevis on koduloomuuseum, mis asub mõisa aidas. Mõisa pargis kasvab Leedu suurim saarepuu (kõrgus 32 meetrit, ümbermõõt 7,2 meetrit).

Ajalugu
-------

Plateliaid on esimest korda mainitud aastal 1450. Arvatakse, et algselt paiknes alev Plateliai järve saarel, kuhu XVI sajandil ehitati Plateliai kirik. XVII sajandil põlesid sealsed hooned maha.

XVIII sajandi kolmandal veerandil sai alevist Ogińskite valdus. Aastal 1923 hävis peaaegu kogu alev tulekahjus. Nõukogude ajal oli Plateliai kohaliku kolhoosi keskasula. Aastast 2003 toimub alevis igal suvel festival „*Roko naktys*" (tõlkes Rockiöö).

Pilte
-----

* Plateliai mõisa aitPlateliai mõisa ait
* Saar Plateliai pargisSaar Plateliai pargis
* PlateliaiPlateliai
* Plateliai kirikPlateliai kirik
* Žemaitija rahvuspargi administratsioonŽemaitija rahvuspargi administratsioon

Viited
------

1. ↑  Плотеле. Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона, Kd. 23А (46) : Петропавловский — Поватажное. С.-Петербургъ, 1898. 913 lk.

Välislingid
-----------

 Plateliai – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Alev portaalis vietoves.Lt
* Alev Žemaitija rahvuspargi kodulehel
**Kurjanova järv** (ka **Kurjānova järv**, **Karjanova järv** või **Kuranova järv**, läti keeles *Kurjānovas ezers*, *Kuranovas ezers*, *Karjanovas ezers* või *Kurjānovas ezers*, latgali keeles *Kurjanovys azars*) on järv Läti Ludza piirkonna Līdumnieki vallas.

Järv asub merepinnast 111 meetri kõrgusel. Selle valgla on 2,1 km². Järves on üks saar pindalaga 0,2 ha.

Järve kaldad on lauged ja madalad, välja arvatud loodekallas. Põhjakallas on metsane. Põhi on liivane või savine, kohati katavad seda suured kivid. Põhja on moodustunud kuni 5 meetri paksune sapropeeli kiht. Järve kallastel asub 2004. aastal moodustatud Kurjanova järve maastikukaitseala. Sinna suubub kolm kraavi, välja voolab Kurjanka jõkke suubuv kraav.

Veetaimedest esinevad seal kõõluslehed, vesikatk, vesikuused, vesikarikad, osjad, pilliroog, vesikupud, hundinuiad, kõrkjad ja kalmused. Kaladest elavad järves haug, ahven, särg, latikas, ahven, nurg, roosärg, linask, vähemal määral ka harilik hink, koger ja kiisk. Looduskaitsealustest liikidest kasvavad seal nõtke näkirohi, väike näkirohi ja hüdralill. Tegemist on ainsa järvega Lätis, kus kasvab kaks looduskaitsealust näkirohu liiki.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
3. ↑  www.ezeri.lv
4. ↑  www.ezeri.lv
5. ↑  DAP. Kurjanovas ezers
**Informatsiooniteooria** on matemaatika haru, mis tegeleb informatsiooni kvantifitseerimisega. Informatsiooniteooriasse kuuluvad näiteks informatsiooni entroopia, kommunikatsioonisüsteemid, krüptograafia, andmete pakkimine, veakorrektsioon jne. Informatsiooniteooria valdkonda ei kuulu raamatukogundus ja infotehnoloogia.

Kaasaegsele informatsiooniteooriale pani aluse Claude Shannon oma 1948. aastal avaldatud artiklis "A Mathematical Theory of Communication". Tema järgi on informatsiooniks ainult need sõnumid, mille esinemist ei saa vastuvõtja ennustada. Teates leiduva info hulk on võrdne bittide minimaalse hulgaga, mida läheb vaja teate kõikvõimalike väärtuste kodeerimiseks eeldades, et kõik teated on võrdse tõenäosusega. Näiteks andmebaasis läheb nädalapäevade tähistamiseks vaja kolme bitti:

000 = esmaspäev
001 = teisipäev
010 = kolmapäev
011 = neljapäev
100 = reede
101 = laupäev
110 = pühapäev
111 = seda ei kasutata
Kui nädalapäevi esitada tavaliste tähejadade abil, siis vajaks nende säilitamiseks rohkem ruumi, kuid rohkem infot need ei sisaldaks.

Formaalselt mõõdetakse teates {\displaystyle {\mbox{M}}} sisalduva info hulka selle entroopiaga {\displaystyle {\mbox{H(M)}}}. Üldjuhul sõnumi entroopia (bittides)

{\displaystyle {\mbox{H(M)}}=log\_{2}n},
kus n on sõnumi võimalike väärtuste arv. Seejuures eeldatakse kõikide väärtuste puhul nende esinemise võrdset tõenäosust.

Vaata ka
--------

* bait

Kirjandus
---------

* James Gleick. *Informatsioon. Ajalugu. Teooria. Uputus*, Äripäeva kirjastus: 2014. ISBN 9789949523320

Välislingid
-----------

* David MacKay Information Theory, Inference and Learning Algorithms.
Aruküla Püha Kolmainu kirik (Eesti)Aruküla Püha Kolmainu kirik
Asendikaart
**Aruküla Püha Kolmainu kirik** on õigeusu kirik Jüri kihelkonnas Harjumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Harju maakonnas Raasiku vallas Kulli külas (umbes 1,5 km Aruküla aleviku piirist). Kirik kuulub EAÕK haldusalasse.

Viie kupliga paekivist ja tellistest kirikuhoone ehitati Aruküla Püha Kolmainu kogudusele Riia arhitekti Heinrich Scheeli tüüpprojekti järgi 1873. aastal. Kiriku pühitses 1873. aastal Riia ja Miitavi ülempiiskop Veniamin (Karelin) Püha Kolmainu auks. Pühakoda mahutas 200–250 inimest.

Kiriku juures tegutses õigeusu kihelkonnakool ja õigeusu abikool Kostiveres.

1944. aastal süttis kirik Nõukogude lennuki pommitabamusest ja on sellest ajast saadik varemeis. 2006. aastal loodi kiriku taastamiseks mittetulundusühing. 19. septembril 2023 kell 14.30 viis Konstantinoopoli oikumeeniline patriarh Bartholomeos I läbi Aruküla püha Kolmainu kiriku taasavamise.

Viited
------

1. ↑  Aruküla Püha Kolmainu kirik portaali "Varemeis kristlus" avalehel

Kirjandus
---------

* August Kaljukosk. "Õigeusukogudustes teeninud vaimulikkude nimekiri". Tallinn, 1975. Käsikiri Eesti Rahvusarhiivis
* Andrei Sõtšov. "Eesti õigeusu piiskopkond Stalini ajal aastail 1945-53". TÜ kirjastus. Tallinn, 2004; lk 65-125
* Jaanus Plaat/Arne Maasik. "Õigeusu kirikud, kloostrid ja kabelid Eestis". Eesti Kunstiakadeemia. Tallinn, 2011; lk 652-655
* "Eesti õigeusk X-XXI sajandil". Koostaja Vladimir Iljaševitš. Kirjastus Tarbeinfo OÜ. Tallinn 2014. Lk 443. (vene keeles)

Välislingid
-----------

* Eesti Apostliku Õigeusu Kiriku koduleht
* Riho Västrik. "Püha Jüri" – dokumentaalfilm, 2009. OÜ Vesilind
**Kārļzemnieki** on küla (*aprūpes ciems*) Lätis Sigulda piirkonnas Inčukalnsi vallas. Küla asub Gauja jõe kaldal.

Küla on tekkinud endise Balti naftabaasi peadirektori Inčukalnsi jahilossi juurde. 1927. aastal rajati sinna haigete laste kool ja sanatoorium. Inčukalnsi jahilossis oli Teise maailmasõja ajal nii Saksa armee kui ka Punaarmee laatsaret. 1950. aastatel rajati sinna tuberkuloosihaigete sanatoorium, 1970. aastatel kohandati see astma põdejate tarbeks. Aastail 1993–2009 asus hoones lastekodu.

Aastail 2006–2021 kuulus küla Inčukalnsi piirkonda.

Küla juures asub looduskaitsealune Inčukalnsi Kuradikoobas, mis on hiiepaigana ka riikliku kaitse all olev muinsusmälestis.

2002. aastal oli külas 100 elanikku, 2019. aastal seal elanikke ei olnud.

Inčukalnsi jahiloss

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze, vaadatud 20.04 2020
2. ↑  news.lv
3. ↑  No Inčukalna bērnunama ar varu izvesti bērni, atlaists viss personāls.
4. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
5. ↑  Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts

| * v
* r
Inčukalnsi valla asulad |
| --- |
| 
Egļupe **·**  Gauja **·**  Griķi **·**  **Inčukalns** **·**  Indrāni **·**  Kārļzemnieki **·**  Kļavas **·**  Krustiņi **·**  Meža miers |
Landze kirik
**Landze** on küla (*aprupes ciems*) Lätis Ventspilsi piirkonna Piltene valla lääneosas. Landze jääb valla keskusest Piltenest 4,4, piirkonna keskusest Ventspilsist 23 ja Riiast 179,5 kilomeetri kaugusele.

Küla asub Venta jõe kaldal. Aastal 2010 rajati sinna Piltene pansionaat. Kultuurimälestistest asuvad külas riikliku kaitse all olev Landze kirik (selle kolm uksekomplekti, altar ja kantsel on kunstimälestistena samuti riikliku kaitse all) ning Landze kiriku muinaskalmed. Seitse Landze kiriku juurde viiva allee pärna on looduskaitse all.

Külas sündis ajaloolane Johann Kallmeyer.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze, vaatatud 28. 02 2019
2. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
3. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

| * v
* r
Piltene valla asulad |
| --- |
| 
Dziļģi **·**  Gārzde **·**  Karaļciems **·**  Krievciems **·**  Lagzdiena **·**  Landze **·**  Ūdrande **·**  Vecmuižciems |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Taanis tegutsevast ühendusest; ajakirja kohta vaata artiklit Eesti Kodu (ajakiri); erakonna kohta vaata artiklit Eesti Kodu (erakond)* |

---

**Eesti Kodu** on Taanis tegutsev ühendus, mis koondab Kopenhaageni piirkonnas elavaid eestlasi ja Eesti vastu huvi tundvaid inimesi.

Eesti Kodu aitab Taanis elavatel ja õppivatel eestlastel omavahel sidet pidada, vahendab kontakte ning korraldab ühenduse liikmetele ekskursioone, piknikke, pidusid, spordi- ja kultuuriüritusi.

Ühendus asutati 1922. aastal. Sõja ajal tegevus soikus. Pärast sõda oli Taanis palju eesti põgenikke ning 1948. aastal otsustati seltsi tegevust jätkata. Seltsil oli tollal 71 liiget. Koos tähistati näiteks väliseestlaste päeva novembri viimasel pühapäeval ja Eesti Vabariigi aastapäeva. Taani eestlased tegid tihedat koostööd Lõuna-Rootsi eesti kogukonnaga, näiteks osaleti Lundi Eesti Maja ostmisel ja rajamisel.

Ühendus toetab Kopenhaageni Eesti Pühapäevakooli ja eesti laste klubi tegevust. 2007. aastast tegutseb eestlaste laulukoor.

Vaata ka
--------

* Eesti Kirik Taanis

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Eesti Kodu Facebooki leht
**Undla vald** (saksa keeles *Undel*) oli vald Virumaal Kadrina kihelkonnas ja Viru maakonnas. 

Eesti haldusjaotus 1925. aastal
Valla pindala oli 187 km² ja elanikke oli 3586 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris aastatel 1866–1939.

Vallas oli 872 talundit ja elamut ning nende kasutuses oli 12 716 ha maad (1929. aasta seisuga).

Undla vallamaja asus Kadrina lääneservas.
Vallamaja ehitati aastatel 1898–1900 ning lõplikult valmis 1902. aastal. Hoone kaasajastati 1930. aastatel, kuid 11. mail 1956 hoone põles ja on hävinenud. Praegu asub sellel kohal aastatel 1968–1969 ehitatud kahekorruseline elamu.

1893. aastal liideti Undla vallaga Hulja, Imastu, Jõetaguse, Neeruti, Polli, Udriku, Vandu ja Võduvere vald.

Undla valda kuulusid Jõepere mõis, Aru küla, Kikka küla, Nõmme küla, Hulja mõis, Kadrina alevik, Hulja küla, Lante küla, Sirgu küla, Sauksi küla, Tirbiku küla, Imastu mõis, Kadrina kirikumõis, Neeruti mõis, Valgma küla, Vandu küla, Võduvere küla, Saksi mõis, Udriku mõis, Undla mõis, Päri ja Polli karjamõisad, Mäo küla, Sorgi küla, Sootaguse küla

1939. aasta vallareformiga moodustati Undla vald, kuid senise Undla valla Tõrma küla ja Imastu asunduse ning Tapa metskonna Tapa metsandiku kvartaalide nr. 4–8, 12 ja 13 maa-alad liideti Järva maakonna Lehtse vallaga.

Undla valla esimene vallavanem oli August Saaga.

Vaata ka
--------

* Undla mõis, Undla
* Udriku vald (Uddrich) (1866–1893), mis eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Udriku vald Undla vallaga.

Viited
------

1. 1 2  *Eesti Entsüklopeedia.* 8. köide: *Tanulane–Yvon.* Tartu: Loodus, 1937, lk 547.
2. 1 2  Undla vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 26.02.2016)
3. ↑  Maa-ameti kaardirakendused
4. ↑  10. Virumaa 10.37. Undla vald, The National Archives of Estonia
5. ↑  Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88. Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938

Välislingid
-----------

* Undla vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
* Kadrina kihelkonna, Undla mõisa perekonnanimede panemise raamat; EAA.1864.2.VIII-130; 1835, Saaga
* Udriku, Imastu ja Undla valla perekonnakiri, Saaga
* Undla vallavalitsuse dokumendid; EAA.3882; 1850-1920, Saaga
* Undla valla talitajad. (Vallavanemad),  (vaadatud 22.08.2021)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Lapmežciemsi valla külast; samanimelise küla kohta Dundaga vallas vaata artiklit Lapmežciems (Dundaga vald)* |

---

**Lapmežciems** on küla (läti keeles *lielciems*) Lätis Tukumsi piirkonnas, Lapmežciemsi valla halduskeskus. Lapmežciems asub Liivi lahe ja Kaņierise vahel merepinnast 4 meetri kõrgusel. Lapmežciems jääb endisest piirkonnakeskusest Smārdest 23 ja Riiast 48 kilomeetri kaugusele.

Küla kohale tekkis asustus II-III sajandil enne Kristust, tegemist on vanima Läänemere ääres asuva asustatud kohaga Läti aladel. Selle vana saksakeelne nimekuju oli *Lappemezch*. Vana kalurite küla on nime saanud ilmselt seal kasvanud suurte lehtpuude järgi.  Nõukogude perioodil oli küla kohaliku kalurikolhoosi Selga keskasulaks. Aastail 2006–2009 kuulus küla Lapmežciemsi piirkonda, aastail 2009–2021 aga Engure piirkonda.

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Siliņupe asulakoht ja Kaņierise linnamägi. Kohaliku kaitse all on Lapmežciemsi väljak viie võrgukuuriga ja Paugase keskaegne kalmistu.

Külas kasvab looduskaitsealune pärn ümbermõõduga 4,4 meetrit. Lapmežciems jääb Ķemeri rahvusparki.

Külas asuvad põhikool, raamatukogu, rahvamaja ja vallavalitsus. Seal asub ka koduloomuuseum. Külas asuvad Kalna iela, Jaunā iela, Lukstiņi, Lapmežciemsi ja Zivju fabrika bussipeatus.

2018. aastal oli külas 1277 elanikku, 2020. aastal 1305.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze, vaadatud 29.05 2020
2. ↑  Lapmežciema pagasta pārvalde
3. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
4. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
5. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
6. ↑
7. ↑  IS Mantojums

| * v
* r
Lapmežciemsi valla asulad |
| --- |
| 
Antiņciems **·**  Bigauņciems **·**  Čaukciems **·**  **Lapmežciems** **·**  Ragaciems |
Preiļi lossi peahoone
**Preiļi loss** (*Preiļu pilsmuiža*) on loss Lätis Preiļi piirkonnas Preiļi linnas. Saksa keeles *Prely*.

Esimesed teated Preiļi mõisast pärinevad 1382. aastast. Varaseimad asukad olid von der Borchid. Neile kuulus valdus aastani 1864. Edasised omanikud olid Johann Heinrich Fredrick, Johann Ungern-Sternberg, Konstantin Gulkevitš, Hippius. Pärast võõrandamist asus mõisa peahoones ehk Preiļi lossis Preiļi põllumajanduskool, aastast 1945 Preiļi keskkool ja aastail 1963–1978 Preiļi laste spordikool.

Vana loss hävis Liivi sõja ajal. Uus loss pärineb 1836. aastast ja on uusgooti stiilis. Hiljem on seda mitu korda muudetud, lisatud kirdetorn ja hiljem ka puidust kolmas korrus. 1978. aastal hävis hoone interjöör tulekahjus.

Pargi suurus on 42 hektarit. Pargis on 13 hektarit tiike ja kanaleid. Pargi territooriumil asub Preiļi ajaloo- ja kunstimuuseum, mõisakompleksi juurde kuuluvad veel tallid, väravad, väravavahi maja.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Preiļi loss** |

* Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)
**Enn Lemits** (13. september 1907 Rakvere – 29. jaanuar 1974 Sydney) oli eesti aiandusarhitekt.

Ta õppis Tartu Aleksander I gümnaasiumis ja Viru maakonna poeglaste reaalgümnaasiumis, aastatel 1939–1942 Riigi Kunsttööstuskoolis ja Riigi Kõrgema Kunstikooli aiandusarhitektuurikursustel.

Ta töötas aastatel 1930–1940 aednikuna, täiendas end kolmel suvel Konstantin Pätsi stipendiumiga Saksamaal ja Taanis. Ta on planeerinud Oru, Toompea ja Kadrioru lossi aia; tema Oru lossi kiviktaimla oli 1938. aastal suurim Euroopas.

1944. aastal põgenes Saksamaale. 1947. aastast elas Austraalias, kus tegeles teatridekoratsiooni alal: tegi Sydney Palace'i teatrile dekoratsioone ning lõi lavapilte ka Eesti Seltsi lavastustele. Vabakunstnikuna viljeles õlimaali ja monotüüpiat.

Isiklikku
---------

Ta oli abielus näitleja Juta Viirega.

Kirjandus
---------

* Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn 1996
* Kes on kes? Kes on kus? Kaugete maade eestlased. Lühielulood. Vello Lään. Olion 2011

Välislingid
-----------

*
Logo
**Kingstoni Ülikool** (inglise keeles *Kingston University*) on ülikool Suurbritannias Londonis.

Õppeasutus asutati 1899 (tehnikainstituut). Ülikooli staatuse sai 1992.

Ülikoolis õpib üle 19 000 üliõpilase (2016).

Viited
------

Välislingid
-----------

* Koduleht

Suurbritannia ülikoolid

**Inglismaa:**
Anglia Ruskin • 
University of the Arts • 
Aston • 
Bath • 
Bath Spa • 
Bedfordshire • 
Birmingham • 
UCE Birmingham • 
Bolton • 
Bournemouth • 
Bradford • 
Brighton • 
Bristol • 
Brunel • 
Buckingham • 
Cambridge • 
Canterbury • 
Central Lancashire • 
Chester • 
Chichester • 
City • 
Coventry • 
De Montfort • 
Derby • 
Durham • 
East Anglia • 
East London • 
Edge Hill • 
Essex • 
Exeter • 
Gloucestershire • 
Greenwich • 
Hertfordshire • 
Huddersfield • 
Hull • 
Imperial • 
Kent • 
Keele • 
Kingston • 
Lancaster • 
Leeds • 
Leeds Metropolitan • 
Leicester • 
Lincoln • 
Liverpool • 
Liverpool Hope • 
Liverpool John Moores • 
London *(Kolledžid: Birkbeck • Kõne ja näitlemise kool • Courtauld Institute of Art • Goldsmiths • Heythrop • Institute of Cancer Research • Institute of Education • King's • London Business School • LSE • LSHTM • Queen Mary • Royal Academy of Music • Royal Holloway • Royal Veterinary College • St George's • SOAS • School of Pharmacy • UCL; Institutes: Institute in Paris • School of Advanced Study • Marine Biological Station, Millport)* • 
London Metropolitan • 
London South Bank • 
Loughborough • 
Manchester • 
Manchester Metropolitan • 
Middlesex • 
Newcastle • 
Northampton • 
Northumbria • 
Nottingham • 
Oxford • 
Oxford Brookes • 
Plymouth •
Portsmouth • 
Reading • 
Roehampton • 
Royal College of Art • 
Salford • 
Sheffield • 
Sheffield Hallam • 
Southampton • 
Southampton Solent • 
Staffordshire • 
Surrey • 
Sunderland • 
Sussex • 
Teesside • 
Thames Valley • 
Nottingham Trent • 
Warwick • 
UWE • 
Westminster • 
Winchester • 
Wolverhampton • 
Worcester • 
York • 
York St John

**Põhja-Iirimaa:**
Queen's Belfast •
Ulster

**Šotimaa:**
Aberdeen • 
Abertay • 
Dundee • 
Edinburgh • 
Glasgow • 
Glasgow Caledonian • 
Heriot-Watt • 
Napier • 
Paisley • 
Robert Gordon • 
St Andrews • 
Stirling • 
Strathclyde

**Wales:**
Cardiff • 
Glamorgan • 
Wales
*(Aberystwyth • Bangor • Lampeter • Newport • NEWI • RWCMD • SIHE • Swansea • Trinity • UWIC)*

**Mittegeograafiline** : Avatud Ülikool
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Tallinna Humanitaargümnaasiumist; Tallinnas on ka Tallinna Mustamäe Humanitaargümnaasium.* |

---

**Tallinna Humanitaargümnaasium** on Tallinnas Koidu tänav 97 tegutsev munitsipaalkool.

Ajalugu
-------

Kool avati 1. septembril 1963, majas varemasunud Tallinna 4. Keskkool kolis praegusel aadressil Nõmme tee 28 asuvasse värskeltvalminud koolimajja.

Aastatel 1963–1968 kandis kool nime Tallinna 26. 8-klassiline Kool. Aastatel 1963–1966 toimus õppetöö 1. kuni 4. klassini eesti keeles ja 5. kuni 8. klassini vene keeles. 1966. aastal muutus kool ainult venekeelse õppega kooliks. 

1968. aastal avati 9. klassid ja kool muutus Tallinna 26. Keskkooliks. A ja B klassides alustati inglise keele õpet esimesest klassist, aga vanemates klassides õpetati mõningaid ained inglise keeles. 1996. aastast kannab kool nime Tallinna Humanitaargümnaasium.

Pildid
------

* 
* 
*

Välislingid
-----------

* Kooli koduleht

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tallinna Humanitaargümnaasium** |
Madise Kividemäe rändrahnud, sügis 2020
Uuesoo kivi, sügis 2020
**Madise Kividemägi** ehk **Uuesoo kivid** on suurte rändrahnude grupp ja kivikülv Harju maakonnas Madise küla lähedal. Graniidist rändrahnud paiknevad hõredas männimetsas asuval madalal seljandikul, Külati tee ja Liivanõmme tee ristumiskoha lähedal. Kivikülv on üsna kompaktne, rahnud asuvad väikeses piirkonnas üksteise lähedal. 

Grupi kõige suurem rändrahn on **Uuesoo rändrahn** ehk Rebase kivi mõõtmetega 5,5 x 5,0 x 3,0 meetrit, ümbermõõduga 16,8 meetrit. 

Mitmel teisel rändrahnul on samuti rahvapärased nimetused - Seakarjasekivi, Tõllakivi ja Lõhkine kivi. Tihedalt paiknevate kivide kohta on rahvapärimuses räägitud mitmeid Harju-Madise ja Harju-Risti kirikute või Vanapaganaga seotud legende. 

Uuesoo rändrahn ja Kividemäe kivikülv on looduskaitse all III kategooria objektina.

Välislingid
-----------

* Uuesoo rändrahn ja teised Kividemäa rahnud Eesti looduse infosüsteemis
* Harju-Madise kivid ja Vanapagan - Harju-Madise kividega seotud rahvapärimus Eesti folkloristide andmebaasis
Jieznase mõisa peahoone Napoleon Orda maalil
**Jieznase mõis** (leedu *Jiezno dvaras*) on endine mõis Leedus Prienai rajoonis Jieznases.

Jieznase mõisat on esmamainitud 1492. aastal. Toona oli see Leedu suurvürstidele kuuluv riigimõis. 1507. aastal läks see eraomandusse, kuuludes algul Hołowczyńskitele. Hiljem abiellus selle soo viimane esindaja vürstinna Hołowczyński Pacide peresse, abielu tagajärjel läksid nii Jieznas kui ka Hałoŭčyn üle Pacidele. Jieznasest sai selle magnaatide suguvõsa residents ning sealne mõisakompleks ehitati uhkesti välja – tegemist oli ühe uhkema lossikompleksiga Rzeczpospolita aladel.

Üldjoontes klassitsistliku peahoone lasi rajada Michał Pac aastal 1775. Tema poeg Ludwik Michał Pac oli Napoleoni toetaja ja osales hiljem Novembriülestõusus. Ülestõusu järel konfiskeerisid tsaarivõimud mõisa Pacidelt, ent olid sunnitud selle aastal 1834 andma Pacide võlausaldajatele. Nii kuulus mõis aastal 1850 Kamińskatele, Żabadele, Suszyckitele, Matuszewiczitele, Charewiczitele ja Sulistrowskitele. 

Aastal 1837 hävis suures tulekahjus koos Jieznase aleviga ka suur osa sealsest mõisakompleksist; sealjuures põles maha ka selle uhke peahoone ja seda hiljem enam ei taastatud. Korda tehti vaid tules vähem kannatada saanud üks veel barokne tiib, kus asusid teenijate eluurumid, pesuköök ja köök. Hiljem oli see kasutusel kontorihoonena. XX sajandil läks see tiib kohaliku internaatkooli kasutusse.

Lisaks peahoonele on säilinud veel üks teenijatemaja ja üks põllumajanduslik tootmishoone. Lisaks asub mõisakompleksi juures veel park, kus asub ka tiik.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Žygimantas Buržinskas, Dingęs Lietuvos Versalis". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. jaanuar 2018. Vaadatud 7. jaanuaril 2018.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; fotod (*leedu keeles*)
* Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; asendiskeem (*leedu keeles*)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Liepa valla külast; Arona valla küla kohta vaata artiklit Liepa (Arona vald)* |

---

Lielā Ellīte
**Liepa** on küla (*lielciems*) Lätis Cēsise piirkonnas, Liepa valla halduskeskus. 

Liepa asub Valga–Riia raudtee ääres Lode raudteejaama juures. Külas on põhikool, kultuurimaja ja raamatukogu. Sinna jäävad Lode, Liepas skola ja Liepa bussipeatus.

Liepast lõunas Liepasmuiža külas asub Liepa mõis (*Lindenhof*). Nõukogude perioodil rajati sinna Veidenbaumsi imelise kolhoosi keskasula, sellal kui raudteejaama juurde tekkis sealse drenaažitorusid tootva tehase juurde Lode-nimeline töölisasula, mis hiljem Liepaga ühte kasvas. Aastail 2009–2021 jäi küla Priekuļi piirkonda.

Vaatamisväärne on Lielā Ellīte liivakivipaljand, samuti paljandi lähedal asuv Landeswehri sõja monument, millel seisev kiri tänab eestlasi abi eest. Need paigad on ka muinsusmälestistena riikliku kaitse all. Külas asub mälestusmärk Nõukogude sõduritele.

Küla asub Koiva rahvuspargi territooriumil. Külas kasvav mänd ümbermõõduga 2,52 meetrit ja tamm ümbermõõduga 4,53 on looduskaitse all. Looduskaitse all on veel Lielā Ellīte ja Lode rüükalade leiukoht.

2015. aastal oli külas 2256 elanikku, 2017. aastal 2222 ja 2022. aastal 2172.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  Autotransporta direcija
5. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
6. ↑  Список памятников и памятных мест, связанных с событиями Великой Отечественной войны, на территории Латвийской Республики
7. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
8. ↑  Vietvārdu datubāze

| * v
* r
Liepa valla asulad |
| --- |
| 
Dukuļi **·**  **Liepa **·****  Liepasmuiža **·**  Obuļi **·**  Sarkaņi **·**  Saulītes **·**  Skangaļi **·**  Stuķi |
**Juliane Margaret Beate Koepcke** (10. oktoober 1954 Lima, Peruu) on saksa terioloog, kes oli 1971. aastal LANSA lennu 508 ainus ellujäänu, elades üle ligi 3-kilomeetrise kukkumise.

Koepcke sündis Limas, tema vanemad Hans-Wilhelm ja Maria olid Kieli ülikooli lõpetanud zooloogid, kes olid Limasse kolinud 1950. aastal, et sealset faunat uurida. 1968. aastal, kui Koepcke oli 14-aastane, rajasid ta vanemad Amazonase vihmametsa Panguana uurimisjaama ja nad kolisid sinna, kus ta õppis ka džunglis ellujäämist. Haridusametnike vastuseisu tõttu oli ta sunnitud tagasi tulema Limasse, kus ta õppis Alexander von Humboldti nimelises saksa koolis.

Detsembris 1971 oli Koepcke koos ema Mariaga Limas. Ema oli tahtnud Panguanasse tagasi lennata 19. või 20. detsembril, kuid Koepcke tahtis ka osaleda kooli lõputseremoonial 23. detsembril. Ema nõustus ja selle asemel otsustasid nad lennata 24. detsembril, kuid siis olid kõik lennud välja müüdud peale ühe – firma Líneas Aéreas Nacionales S.A. oma. Isa soovitas neil sellega mitte lennata lennufirma halva maine tõttu, kuid sellest hoolimata broneerisid nad kohad. Lennuk väljus Limast 24. detsembril 1971 natuke enne keskpäeva suunaga Iquitosesse vahepeatusega Pucallpas. Lennu ajal sattus lennuk 6,4 km kõrgusel äikesetormi ja turbulentsi kätte, kuid hoolimata ohtlikust ilmast otsustas meeskond lendu jätkata. Lennukile lõi välk sisse ja see purunes õhus. Koepcke, turvavööga kinnitatud, kukkus kolm kilomeetrit Amazonase vihmametsa ja jäi ellu.

Järgmised 11 päeva veetis Koepcke džunglis, jälgides isa õpetusi džunglis ellujäämise kohta, jõudes 9 päeva pärast laagriplatsile, kus ta leidsid misjonärid. Nad andsid talle esmaabi ja viisid ta asustatumasse kohta, kus ta viidi helikopteriga haiglasse. Haiglas sai ta uuesti isaga kokku ja aitas pärast paranemist otsijaid lennukirusude ja surnukehade otsingul. Tema ema surnukeha leiti 12. jaanuaril 1972. Selgus, et ta oli õnnetuse üle elanud, kuid suri enne päästjate saabumist.

Koepcke, kes varem ei olnud Saksamaal olnud, kolis isa soovil 1972. aastal Frankfurti, kus ta elas tädi ja vanaema juures. Saksamaal elades taastus ta täielikult ja sarnaselt vanematega astus Kieli ülikooli. Ta lõpetas ülikooli 1980. aastal ja kaitses doktorikraadi 1987. aastal Müncheni Ludwig Maximiliani Ülikoolis Peruu vihmametsa nahkhiirekoloonia teemal. 1989. aastal abiellus ta entomoloog Erich Dilleriga. Ülikoolis õppides ja pärast lõpetamist tuli ta Peruusse tagasi teadustööd tegema ja 2000. aastal, pärast isa surma, võttis ta üle Panguana uurimisjaama.

10. märtsil 2011 avaldas kirjastus Piper Verlag Koepcke autobiograafia "Als ich vom Himmel fiel" ('kui ma taevast kukkusin'), mille eest anti talle 2011. aastal Corine kirjandusauhind (*Corine – International Book Prize*).

1998. aastal tootis filmilavastaja Werner Herzog Koepcke loost filmi "Wings of Hope". Detsembris 1971, kui Herzog oli filmi "Aguirre, Jumala viha" ("Aguirre, der Zorn Gottes") jaoks võttepaika otsimas, oleks ta äärepealt reisinud sama lennuga, millega Koepcke lendas, kuid viimasel minutil ta plaanid muutusid.
Kirikumõisa peahoone
Liepupe kirikumõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wolmarschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1903). Mõisa maad on kaardil tähistatud ristiga
**Liepupe kirikumõis** (saksa keeles *Pernigel Pastorat*, läti keeles *Liepupes mācītājmuiža*) oli kirikumõis Liivimaal Volmari kreisis Liepupe kihelkonnas. Tänapäeval jäävad nii kirik kui mõisakompleks Limbaži piirkonda Liepupe valla Jelgavkrasti küla maadele.

Kirikumõisa maad, millel ka Liepupe kirik asub, olevat piiskop Michael Hildebrandile aastal 1501 koostatud aruande põhjal eraldatud juba aastal 1372.

Liepupe kirikumõisa pärn on looduskaitse all.

Viited
------

1. ↑  Materialen zur Kirchengechichte, E. H. von Busch lk. 519
2. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Liepupe kirikumõis** |

Liepupe kirik.
Liepupe kihelkond

**Kirik**: Liepupe kirik  

**Mõisad**: Liepupe kirikumõis | Blome mõis | Dunte mõis | Liepupe mõis | Mētaka mõis | Sproģi mõis | Stiene mõis | Tūja mõis | Vecmuiža mõis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on mõisast; linnuse kohta vaata artiklit Cesvaine piiskopilinnus ja lossi kohta Cesvaine loss.* |

---

Cesvaine loss 2013. aastal

Cesvaine mõis (Läti)Cesvaine mõis
Asendikaart
Cesvaine mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wendenschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904)
**Cesvaine mõis** (saksa keeles *Schloß Seßwegen*, läti keeles *Cesvaines muiža*, ka *Cesvaines pils*) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Cesvaine kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis  Cesvaine piirkonnas Cesvaines. Mõisa peahoonet tuntakse kui Cesvaine lossi.

Ajalugu
-------

Mõisa mainiti esimest korda 1399. aastal. Esimene loss ehitati Cesvainesse 15. sajandi alguses. Aastal 1577 lasi tsaar Ivan IV lossi ja selle ümbruses olnud asula hävitada. 18. sajandil oli Cesvaine mõis Simon von Zoritsch käes. Aastast 1815 kuulus von Wulfide perele.

Mõisaansambel
-------------

 *Pikemalt artiklis Cesvaine loss*
Kõrvalhoonetest on säilinud tallid, aidad, sepa, aedniku, kavaleride, mõisavalitseja ja metsniku maja. Mõisa juures oli töökoda, kus pruuliti õlut. Lossi ümber on park, mida ehivad keskaegse linnuse varemed ja barokne paviljon. Enamik hooneid on rajatud koos lossiga, aga kavaleride maja pärineb 18. sajandi lõpust.

Loss, aga ka Cesvaine mõisa park, tall ja metsaülema maja on riikliku kaitse all olevad muinsusmälestised.

Pildid
------

* 
* 
* 
*

Vaata ka
--------

* Cesvaine piiskopilinnus

Viited
------

1. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Cesvaine mõis** |

* Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)

Cesvaine kirik
Cesvaine kihelkond

**Kirik**: Cesvaine kirik  

**Mõisad**: Cesvaine kirikumõis | Aizkuja mõis | Apeltiene mõis | Biksēre mõis | Bučauska mõis | Cesvaine mõis | Dzelzava mõis | Graši mõis | Kārkli mõis | Kārzdaba mõis | Kraukļi mõis | Kroņamuiža mõis | Kūrēni mõis | Kusa mõis | Lode mõis | Oļi mõis
**Lilaste** on küla (*skrajciems* ehk hajaküla) Lätis Liivi lahe ääres Ādaži piirkonnas Carnikava vallas. Asula asub merepinnast 3 meetri kõrgusel Lilaste järve kaldal. 

Külas asub Riia–Skulte raudteeliini Lilaste raudteejaam, sinna jääb Medzābaki bussipeatus, ka läbib asulat Via Baltica. Lilaste lähedal suubub Liivi lahte Lilaste jõgi. 

1934. aastal avati raudteeühendus Riiaga, pärast seda tekkis peatuse juurde suvitusasula. Nõukogude ajal asus külas sõjaväebaas.

Sama nime kannab ka küla Lilaste jõe põhjakaldal.

Külas kasvav mänd ümbermõõduga 3,29 meetrit on looduskaitse all.

Lilaste rongijaam 2016. aastal
2015. aastal oli külas 164 elanikku, 2020. aastal oli elanikke 148.

 Lilaste rand

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Lilaste (Carnikava vald)** |

| * v
* r
Carnikava valla asulad |
| --- |
| 
**Carnikava** **·**  Eimuri **·**  Garciems **·**  Garupe **·**  Gauja **·**  Kalngale **·**  Laveri **·**  Lilaste **·**  Mežciems **·**  Mežgarciems **·**  Siguļi |
Logo
**Southamptoni Ülikool** (inglise keeles *University of Southampton*) on ülikool Suurbritannias Southamptonis.

Ülikool asutati 1952.

2016. aastal õppis seal üle 25 000 tudengi.

Viited
------

Välislingid
-----------

* Koduleht

Suurbritannia ülikoolid

**Inglismaa:**
Anglia Ruskin • 
University of the Arts • 
Aston • 
Bath • 
Bath Spa • 
Bedfordshire • 
Birmingham • 
UCE Birmingham • 
Bolton • 
Bournemouth • 
Bradford • 
Brighton • 
Bristol • 
Brunel • 
Buckingham • 
Cambridge • 
Canterbury • 
Central Lancashire • 
Chester • 
Chichester • 
City • 
Coventry • 
De Montfort • 
Derby • 
Durham • 
East Anglia • 
East London • 
Edge Hill • 
Essex • 
Exeter • 
Gloucestershire • 
Greenwich • 
Hertfordshire • 
Huddersfield • 
Hull • 
Imperial • 
Kent • 
Keele • 
Kingston • 
Lancaster • 
Leeds • 
Leeds Metropolitan • 
Leicester • 
Lincoln • 
Liverpool • 
Liverpool Hope • 
Liverpool John Moores • 
London *(Kolledžid: Birkbeck • Kõne ja näitlemise kool • Courtauld Institute of Art • Goldsmiths • Heythrop • Institute of Cancer Research • Institute of Education • King's • London Business School • LSE • LSHTM • Queen Mary • Royal Academy of Music • Royal Holloway • Royal Veterinary College • St George's • SOAS • School of Pharmacy • UCL; Institutes: Institute in Paris • School of Advanced Study • Marine Biological Station, Millport)* • 
London Metropolitan • 
London South Bank • 
Loughborough • 
Manchester • 
Manchester Metropolitan • 
Middlesex • 
Newcastle • 
Northampton • 
Northumbria • 
Nottingham • 
Oxford • 
Oxford Brookes • 
Plymouth •
Portsmouth • 
Reading • 
Roehampton • 
Royal College of Art • 
Salford • 
Sheffield • 
Sheffield Hallam • 
Southampton • 
Southampton Solent • 
Staffordshire • 
Surrey • 
Sunderland • 
Sussex • 
Teesside • 
Thames Valley • 
Nottingham Trent • 
Warwick • 
UWE • 
Westminster • 
Winchester • 
Wolverhampton • 
Worcester • 
York • 
York St John

**Põhja-Iirimaa:**
Queen's Belfast •
Ulster

**Šotimaa:**
Aberdeen • 
Abertay • 
Dundee • 
Edinburgh • 
Glasgow • 
Glasgow Caledonian • 
Heriot-Watt • 
Napier • 
Paisley • 
Robert Gordon • 
St Andrews • 
Stirling • 
Strathclyde

**Wales:**
Cardiff • 
Glamorgan • 
Wales
*(Aberystwyth • Bangor • Lampeter • Newport • NEWI • RWCMD • SIHE • Swansea • Trinity • UWIC)*

**Mittegeograafiline** : Avatud Ülikool
Maria Evestus
**Maria Evestus** (sündinud 5. septembril 1986 Kuressaares) on eesti maalikunstnik ja illustraator.

Aastatel 2004–2007 õppis ta Kuressaare Ametikoolis ja 2008–2014 Tartu Kunstikoolis. Alates 2017. aastast õpib ta Tartu Ülikoolis.

Tema loomingu iseloomustamiseks on kirjutatud, et see on "inspireeritud keskaegsest ja sakraalkunstist, müstitsismist, muinasjuttudest, müütidest, popsürrealismist, psühhedeeliast ja loodusest" ning seda saab iseloomustada märksõnadega "rütmid, sakraalsus, iidsus, pop, sümmeetria, nihe, dekoratiivsus, jutustavus".

Eestis on korraldanud üle 20 isikunäituse ning osalenud enam kui 40 ühisnäitusel Eestis ja Soomes.

2019. aastast kuulub Maria Evestus Tartu Kunstnike Liitu.

2010–2012 kujundas ta huumoriajakirja Pilkaja.

2018. aastal illustreeris ta Silly Jaanuse raamatu "Tähesadu apelsinipuul".

* "Viis Punamütsikest" I, 2014"Viis Punamütsikest" I, 2014
* "Talvine pööripäev", 2017"Talvine pööripäev", 2017
* "Üksildane ükssarvik", 2021"Üksildane ükssarvik", 2021

Isiklikku
---------

Maria Evestuse isa on kunstnik ja karikaturist Erki Evestus, tema vend on muusik Ott Evestus.

Viited
------

1. ↑  CV Maria Evestus (vaadatud 14. septembril 2021)
2. ↑  Maria Evestus NOAR (vaadatud 14. septembril 2021)
3. ↑  Liikmed Tartu Kunstimaja / Tartu Art House (vaadatud 14. septembril 2021)
4. ↑  "Maria Evestus illustreeris esimese raamatu" Saarte Hääl, 13. november 2018

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Veclaši mõis** (läti keeles *Veclašu muiža*, ka *Lašu muiža* või *Tīzenhauzenes muiža*, saksa keeles *Alt-Lassen*) on mõis Lätis Ilūkste piirkonnas Eglaine vallas Lašis. 

Veclaši mõis rajati Liivi ordu Dünaburgi komtuuri poolt endise seelide Laši linnuse kohale. Aastal 1562 andis vasttekkinud Kuramaa hertsogiriigi hertsog Gotthard Kettler mõisa Taubedele. Sellest ajast peale oli Veclaši mõis rüütlimõis. Aastail 1610–1728 kuulus Veclaši Vietinghoffide perele. XIX sajandi algul olid mõisa omanikuks Tiesenhausenid, abielu kaudu said mõisa endale aga Przeździeckid, kelle kätte Veclaši mõis jäi kuni võõrandamiseni.

Mõisakompleksist on säilinud uusgooti stiilis punastest tellistest põllumajanduslik tootmishoone, osaliselt ka värav ja mõisa park. Samuti uusgooti stiilis ehitatud peahoonest on järel vaid varemed. Lisaks on säilinud üks mõisa piirikividest kirjaga *"1855. Alt-Lassen Granyc. Tyzenhauz."*

Välislingid
-----------

* Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)
**Serbia Radikaalne Partei** (*Српска радикална странка*, *Srpska radikalna stranka*, **SRS**) on paremäärmuslik marurahvuslik partei. Partei on vastu Serbia ühinemisele Euroopa Liiduga, ning on tugevalt Venemaa-meelne. Parteil on sidemed Vladimir Žirinovski juhitud Venemaa Liberaaldemokraatliku Parteiga.
SRS moodustati 1991. aastal Radikaalse Rahvapartei ja Tšetnikute liikumise ühinedes, mida juhtisid vastavalt Tomislav Nikolić ja Vojislav Šešelj. Alates loomisest on erakond juhtinud Šešelj. Samas andis ta end 2003. aastal Endise Jugoslaavia Rahvusvahelise Kriminaaltribunali kätte ja oli alates 2007. aastast Haagis kohtu all. Ta naasis Serbiasse 2014.

Šešelj äraolekul oli 2003–2008 tegevjuht Tomislav Nikolić, 2008–2012 Dragan Todorović ja 2012–2014 Nemanja Šarović.

2008. aastal eraldus Radikaalsest parteist senise asepresidendi Tomislav Nikolići juhitud fraktsioon, mis moodustas Serbia Progressiivse Partei (SNS). Nikolić toetas erinevalt Šešeljist Serbia ühinemist Euroopa Liiduga. Sealt alates langes SRS populaarsus ning 2012. aasta valimistel parlamenti ei pääsetud, kuid Nikolići juhitud SNS sai parlamendis 58 kohta.

SRS toetab Suur-Serbia ideed ja peab end tšetnikute pärandi kandjaks.

2008. aasta parlamendivalimistel sai SRS 78 kohta 250-st. 2012. ja 2014. aasta valimistel parlamenti ei pääsetud. 2016. aasta valimistel saadi 22 kohta, kuid 2020. aasta valimistel jäi SRS taas parlamendist välja.
| Prantsuse buldog |
| --- |
|  |
| Prantsuse buldog |
| FCI standard nr 101 |
| Rühm | **9**: seltsi- ja kääbuskoerad |
|
| Alarühm | **11**: kääbusmolossid |
| Standard nr | **101** (en et) |
|
|
| Kohalik nimi | Bouledogue Français |
|
|
|
|
| Töökatsed | ei |
| Kasutus | seltsi- ja kääbuskoer |
| Tunnused |
| Turja kõrgus | 27–35 cm (isane)24–32 cm (emane) |
|
|
|
| Karvkate | kollakaspruun (*fawn*), vöötidega (*brindle*) või ilma, valgete tähnidega või ilma |
|
|
|
|  Meediafailid Wikimedia Commonsis |
| Koer (*Canis lupus familiaris*) |

**Prantsuse buldog** on koeratõug. 

Prantsuse buldog on algselt aretatud Inglismaal kui inglise buldogi miniatuurne variant.

Prantsuse buldogid on väikest kasvu, keskmiselt 7–12 kilo rasked, lühikese koonu, suurte kõrvadega lihaselised siledakarvalised koerad. Nad on aktiivsed, sõbralikud ja intelligentsed. Nad on aretatud võitluskoerast seltsikoeraks.

4–6 kuuselt on prantsuse buldogi kõrvad suured võrreldes peaga oma arenguga on prantsuse buldog valmis 3-aastaselt.

Populaarsus
-----------

Prantsuse buldog on populaarne koer. 2020. aastal oli see koer populaarsuselt teine Ühendkuningriigis. Neid hinnati Austraalias kolmandaks aastal 2017. Aastal 2019 oli Ühendkuningriigis registreeritud 33661 prantsuse buldogi. Võrdluseks oli samal ajal Ühendkuningriigis registreeritud 36700 labradori retriiverit.

Terviseprobleemid
-----------------

Levinumad on hingamisprobleemid, eriti kui koer on ülekaaluline. Võivad nohiseda ja norsata. 

Prantsuse buldogid ei uju, kuna neil on selline kehaehitus, seepärast peab olema eriti ettevaatlik veekogude läheduses. Prantsuse buldogiga peab olema ettevaatlik kuuma ilmaga, sest ta armastab joosta ja mängida ja võib seda teha tunde, kui omanik teda vaid laseb. Mõnel lihtsalt on rohkem energiat kui teisel. Samuti on ta tundlik ka liigsele külmale, ehk stabiilne temperatuur on talle parim.

Prantsuse buldog sobib korterikoeraks, kuid püsib ka toas aktiivsena.

Poegimine
---------

Poegimisel võib vaja minna kirurgilist abi, sest kutsikate pead on väga suured. Kuid on ka isendeid kes saavad loomuliku poegimisega suurepäraselt hakkama.

Vaata ka
--------

* buldog

Viited
------

1. ↑  "Prantsuse buldog".
2. ↑  Tiidelepp, Marko. "Prantsuse buldog – väike, aga sitke!". Originaali arhiivikoopia seisuga 14.02.2022. Vaadatud 14.02.2022.
3. ↑  IBKMTÜ (2022). "Tervis". Vaadatud 18.04.2022.
**Mündi mõis** (saksa keeles *Müntenhof*) oli rüütlimõis Paide kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Järva maakonna Paide linna.

Mõisa keskus asus Mündi külas.

Ajalugu
-------

Mündi mõisat on esmamainitud 1560. aastal.

Järgnenud sajanditel kuulus mõis Scharenbergidele, Pahlenitele, Stackelbergidele, Fersenitele ja Staalidele.

1896. aastal ostis mõisa Walter von Schilling, kelle kätte jäi mõis kuni 1919. aasta võõrandamiseni.

Mõisakompleks
-------------

Mõisa härrastemaja on poolkelpkatusega puithoone, mis rajati ilmselt 18. sajandi lõpus.

19. sajandi algul lisati hoone otsal nelja puitsambaga portikus, mis praeguseks on lammutatud.

Võõrandamise järel töötas peahoones Mündi 4klassiline algkool.

Tänapäeval on härrastemaja eravalduses.

Säilinud on ka mitu kõrvalhoonet, mis on enamasti siiski ümber ehitatud.

Välislingid
-----------

* Mündi mõisast Eesti mõisaportaalis
* Mündi mõisa saatus on taaskasutus, jarvateataja.postimees.ee, 13. august 2016

Paide kirik
Paide kihelkond

**Kirik**: Paide kirik  

**Mõisad**: Lasputre mõis | Luua mõis | Mäo mõis | Mündi mõis | Paide kirikumõis | Prääma mõis | Tülba mõis | Viraksaare mõis