recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Doris Day (1957)
**Doris Day** (sünninimi **Doris Mary Ann Kappelhoff**; 3. aprill 1922 Cincinnati, Ohio – 13. mai 2019 Carmel Valley, California) oli USA näitleja, laulja ja loomaõiguste aktivist.

Ta alustas 1939. aastal karjääri bigbändi lauljana. 1945. aastal sai ta tuntuks lauluga "Sentimental Journey". Aastatel 1947–1967 salvestas ta koostöös plaadifirmaga Columbia Records üle 650 laulu. 1948. aastal läks ta prooviesinemisele filmilavastaja Michael Curtize ette ja sai naispeaosa filmis "Romance on the High Seas". Ta oli 1950. ja 1960. aastatel üks populaarsemaid näitlejaid ja lauljaid. 1954. aastal oli tema lauldud "Secret Love" suurima läbimüügiga singel Suurbritannias.

1956. aastal mängis ta Alfred Hitchcocki trilleris "Mees, kes teadis liiga palju" ("The Man Who Knew Too Much"), kus laulis igihaljast laulu "Que Sera, Sera (Whatever Will Be, Will Be)". Laul võitis parima originaallaulu Oscari. Tema hiilgav komöödiaanne avaldus filmides "Pillow Talk" (1959), "Lover Come Back" (1961) ja "Send Me No Flowers" (1964), milles kõigis kolmes oli ta koos Rock Hudsoniga peaosaline. 1962. aastal mängis ta Cary Grantiga filmis "That Touch of Mink" (1962). Viimase filmirolli tegi ta 1968. aastal. Filmikarjääri jooksul mängis ta kokku 39 mängufilmis.

Aastatel 1968–1973 juhtis oma situatsioonikomöödiasaadet "The Doris Day Show". Hiljem oli ta loomaõiguste aktivist.

1989. aastal pälvis Day Cecil B. DeMille'i nimelise elutööauhinna ja 2008. aastal Grammy elutööauhinna. 2004. aastal autasustas president George W. Bush teda USA Presidendi Vabadusmedaliga. 2011. aastal avaldas ta oma 29. stuudioalbumi "My Heart", mis jõudis Suurbritannia plaadimüügiedetabelis üheksandale kohale.

Välislingid
-----------

* Stuudios on Jaan Elgula ja Kalju Terasmaa. Doris Day 90. Vikerraadio, 4. aprill 2014
* Doris Day naaseb üle 47 aasta filmilinale?, Õhtuleht, 26. september 2015
* Suri legendaarne näitleja ja muusik Doris Day, ERR, 13. mai 2019
Lucas Evangelista (2018)
**Lucas Evangelista Santana de Oliveira** (sündinud 6. mail 1995 Limeiras) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Red Bull Bragantino.

Aastatel 2009–2012 kuulus ta jalgpalliklubisse Desportivo Brasil. Seejärel liitus ta São Pauloga. Brasiilia kõrgliigas debüteeris ta São Paulo meeskonnas 2013. aasta juunis. Esimese värava lõi ta Brasiilia kõrgliigas sama aasta 11. augustil mängus Portuguesa vastu.

2014. aasta augustis siirdus ta nelja miljoni euro eest Itaalia kõrgliigaklubisse Udinese, kuid seal põhikoosseisu mängijaks ta ei saanud. Hooaja 2015/16 teises pooles oli ta laenul Kreeka kõrgliigaklubis Panathinaikόs ja hooajal 2017/18 Portugali kõrgliigaklubis Estoril Praia.

2018. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Nantes. Hooajal 2019/20 oli ta Nantes'ist laenul Portugali kõrgliigaklubis Vitória Guimarães. Seejärel läks ta laenule Red Bull Bragantinosse.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 5.7.2022)
Toomas Lunge (2023)
Toomas Lunge esinemas ansambliga Justament Vabaduse Laulul.  
Foto: Ave Maria Mõistlik 20. august 2011
**Toomas Lunge** (sündinud 15. detsembril 1963 Tartus) on eesti muusik ja laulja.

Ta on olnud ansamblites (1980) Justament, Kaunimate Aastate Vennaskond (1993), Lindpriid (1996), Rosta Aknad (1996) ja Tulli Lum (1999) klahvpillimängija ja/või laulja. 

Ta lõpetas 1981. aastal Tartu 2. Keskkooli, on õppinud Tallinna Riiklikus Konservatooriumis ja Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas.

Toomas Lunge töötas kuni sügiseni 2008 Vanemuise Teatri muusikalise kujundajana. 

Muusikajuht: kontsert "Eesti teater 100" (2006), üldtantsupidu "Meri" (2009), Ojasoo-Semperi "Ühtne Eesti suurkogu" (2010, teatris No99), üldtantsupidu "Puudutus" (2014)

Tunnustus
---------

* 2015 – Eesti Teatriliidu sõnalavastuste muusikalise kujunduse ja originaalmuusika auhind
* 2023 Valgetähe V klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema ema oli psühholoog Aino Lunge, vend Andres Lunge on arhitekt.
Muusik ja vaimulik Ahti Bachblum on Toomas ja Andres Lunge nõbu. 

Toomas Lunge on abielus näitleja Inga Lungega, kellega koos annab vahel ka kontserte. 

Toomas Lungel on abielust Helle Lungega täiskasvanud lapsed Hanna-Marta ja Ott-Marten. Inga Lungega on tal tütar Nora Anni. Aastatel 2002–2006 oli Toomas Lunge suhtes Katrin Pärnaga.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. märts 2010. Vaadatud 6. novembril 2011.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  "President annab tänavu 167 riiklikku teenetemärki". *ERR*. 6. veebruar 2023. Vaadatud 6. veebruar 2023.
3. ↑
4. ↑  Ulvi Tüllinen. Inga Lunge oma kärgperest: Pole lihtne leida teed, et vanematel oleks hea ja lastel hea. Delfi Lood. 01.07.2018.
5. ↑  Inna-Katrin Hein. Katrin Pärn elab Toomas Lungest lahus. Postimees.ee, 20.06.2006.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Toomas Lunge** |

* Toomas Lunge: vabakutselisena jõuad rohkem rabelda, Õhtuleht, 7. oktoober 2008
**Taipalsaari** on vald Soomes Lõuna-Karjala maakonnas.

Elanike arv on 4950 (2008)[*viide?*]. 2003. aasta andmetel oli elanikke 4723, 2005. aasta 31. detsembri andmetel 4895.

Pindala on 762,02 km², sealhulgas maapindala 345,10 km² ja veepindala 416,92 km². Suure osa vallast moodustab Saimaa järv.

Saari on umbes 700. Rannajoone pikkus on umbes 1000 km.

Vald on ükskeelne (soomekeelne).

Vald asutati 1571.[*viide?*]

Külad
-----

Ahokkala, Ampujala, Haikkaanlahti, Haikola, Halila, Heikkola, Herttulla, Illukansaar, Jauhiala, Kannu, Karhula, Karhunpää, Kattelussaari, Kilkinsaari, Kilpiänsaari, Kirvesniemi, Kuhala, Kuikkula, Kurenlahti, Kurenniemi, Kurhila, Kutila, Kylänniemi, Laukniemi, Lehtola, Levänen, Liukkola, Merenlahti, Muukkola, Märkälä, Nieminen, Olkkola, Paakkola, Paarmala, Pakkala, Peltoinen, Pönniälä, Rehula, Reinikkala, Saikkola, Solkeinkylä, Taipalsaari, Telkkälä, Vainikkala, Viskarila, Vitsainen

Viited
------

1. ↑  Kaupunkien ja kuntien lukumäärät ja väestötiedot, vaadatud 15.02.2019.

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Julian Sorell Huxley** [haksli] (22. juuni 1887 London – 14. veebruar 1975) oli inglise teaduspoliitik ja ühiskonnategelane, UNESCO esimene peasekretär (1946–1948) ja üks Maailma Looduse Fondi asutajaliikmeid (1961).

Tema vend oli kirjanik Aldous Huxley, poolvend oli Nobeli meditsiiniauhinna laureaat Andrew Huxley, isa oli kirjanik ja toimetaja Leonard Huxley ning isapoolne vanaisa oli evolutsiooniteoreetik Thomas Huxley.

Julian Huxley oli evolutsiooniteoreetik, humanist ja internatsionalist, loodusliku valiku tuline pooldaja ja sünteetilise evolutsiooniteooria (neodarvinismi) juhtkuju. Aastatel 1935–1942 oli ta Londoni Zooloogiaühingu sekretär.

1953. aastal pälvis ta UNESCO Kalinga auhinna teaduse populariseerimise eest. 1956 sai ta Londoni Kuninglikult Ühingult Darwini medali. 1958 pälvis ta Linn ühingult Darwin-Wallace'i medali, mis antakse välja iga 50 aasta tagant hulgale evolutsiooniteoreetikutele. Samal aastal tõsteti ta rüütliseisusse. 1959 pälvis ta Laskeri Fondi eriauhinna kategoorias "Plaanitud lapsevanemakssaamine – maailma rahvastik". 1959–1962 oli ta Briti Eugeenikaühingu president.

Huxley kirjutas umbes 50 populaarteaduslikku raamatut. Peamiselt käsitlesid need evolutsiooni ja sellest lähtuvat inimeseksolemist.

Oma essees "Crowded World" ("Ülerahvastatud maailm") ennustas Huxley, et maailma rahvaarv jõuab 6 miljardini 2000. aastaks. ÜRO Rahvastikufond tähistas niinimetatud kuue miljardi päeva 12. oktoobril 1999.

Tunnustus
---------

* 1958 – Darwini-Wallace'i medal
**Pariisi börs**, ametliku nimega **Euronext Paris**, on Prantsusmaa väärtpaberibörs, mis tegutseb Pariisis. Börsi operaatorettevõte on Euronext N.V. ja see on osa Euronexti börsist.

Pariisi börsil saab kaubelda seal noteeritud aktsiate, börsil kaubeldavate fondidega (ETF), garantiide, optsioonide, futuuride ja võlakirjadega. Börsil kaubeldakse eurodes.

Pariisi börsile teostab järelevalvet The French Prudential Supervisory Authority (prantsuse keeles: *Autorité de Contrôle Prudentiel ehk ACP*).

Ajalugu
-------

* 24. septembril 1724 andis Prantsuse Kuninglik Nõukogu (inglise keeles: *Royal Council of State*) korralduse börsi loomiseks.
* 1793. aasta septembris oli börs ajutiselt suletud Prantsuse revolutsiooni tõttu.
* 2000. aastal liitusid Pariisi börs, Brüsseli börs ja Amsterdami börs Euronexti börsiks.
* Perioodil 2007–2014 oli börs New Yorgi börsi osa. Euronext eraldus, kui Intercontinental Exchange võttis üle New Yorgi börsi.

Pariisi börsi suurus
--------------------

2020. aasta detsembris tehti Pariisi börsil päevas tehinguid keskmiselt 4,6 miljardi euro väärtuses ning börsil noteeritud ettevõtete koguväärtus (turuosa) oli 2,5 triljonit eurot. See moodustab umbes 54% Eurnexti börsi päevase käibe mahust ja 56% Euronexti börsi turuosast. Aastaga on Pariisi börsi turuosa vähenenud 3,8%. Tegemist on suurima Euronexti sisebörsiga.  

2020. aasta 31. detsembri seisuga oli Pariisi börsi reguleeritud turul noteeritud 449 ettevõtte aktsiad ja Euronext Growthi turul 218 ettevõtte aktsiad, 103 investeerimisfondi osakud, 554 ETFi osakud ja 3542 võlakirja.

Aktsiate hinnaliikumisi iseloomustavad indeksid
-----------------------------------------------

CAC 40 – hõlmab sajast suurima turuosaga ettevõttest Pariisi börsil 40 olulisima ettevõtte aktsia hinnaliikumisi. Indeks on kasutusel alates 31. detsember 1987. Indeksi baasväärtus on 1000. Indeksis olevaid ettevõtteid vaadatakse üle 4 korda aastas.

2020. aastal vähenes indeksi väärtus aasta alguse 5978,06 punktilt aasta lõpu 5551,41 punktini (–7,1%). Indeksi väärtus oli 2020. aasta kõrgeim 19. veebruaril, mil indeksi väärtus oli 6111,41 punkti ja madalaim 18. märtsil, mil indeksi väärtus oli 3632,06 punkti.

Enim kaubeldud aktsiad
----------------------

2020. aastal kaubeldi börsil enim järgmiste ettevõtete aktsiatega (käibe alusel, enim kaubeldud aktsia on toodud esimesena):

1. TOTAL (kauplemise aktiivsuselt Euronexti börsi 2. aktsia)
2. LVMH (kauplemise aktiivsuselt Euronexti börsi 4. aktsia)
3. SANOFI (kauplemise aktiivsuselt Euronexti börsi 6. aktsia)
4. AIRBUS
5. BNP PARIBAS ACT.A
6. AXA

Vaata ka
--------

* Euroopa börside loend
* Euronext

Viited
------

1. ↑  "The Paris markets". Vaadatud 11.12.2020.
2. ↑  "Regulatory Bodies". Vaadatud 11.12.2020.
3. 1 2 3 4  "The Chequered History of the Paris Stock Exchange". Vaadatud 11.12.2020.
4. ↑  "CASH - DAILY". Vaadatud 23.01.2021.
5. 1 2 3  "CASH - MONTHLY". Vaadatud 23.01.2021.
6. ↑  "CAC 40". *Wikipedia - English*. Vaadatud 11.12.2020.
7. ↑  "CAC 40". Vaadatud 23.01.2021.

Välislingid
-----------

* Euronext – Pariis
Marje Ingel esinemas rahvusvahelise luulepäeva luulemaratonil Tallinna Keskraamatukogus 21. märtsil 2013
**Marje Ingel** (sündinud 22. veebruaril 1972) on eesti raamatukogutöötaja, luuletaja ja muusikaajakirjanik.

Ta on lõpetanud pop-džässlaulu erialal Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli. Esimene suurem ülesastumine estraadilaval leidis Marjel aset koos progerokk-ansambliga Meggan aastal 1996. 

2008. aastal ilmunud debüütkogusse "Sulg" on kogutud 20 aasta (1988–2008) jooksul kirjutatud luulet .

Ta on esinenud Sotsia kirjandusfestivali raames peetud luulevõistlusel Poetry slam (2008) ning kirjandusfestivalidel Prima Vista (2009) ja HeadRead (2010).

Ta töötab Tallinna Keskraamatukogu muusikaosakonnas ning on pidanud sealset veebipäevikut.

Ajakirjanikuna on teinud kaastööd peamiselt ajalehele Sirp ja ajakirjale Muusika.

Viited
------

1. ↑  Kaarel Kressa, Marje Ingel sai luulevõistluselt tuule tiibadesse, Eesti Päevaleht, 6. september 2008
2. ↑  Silja Paavle, Ingel mängib sõnadega, Õhtuleht, 11. oktoober 2008

Välislingid
-----------

* Marje Ingel esitles luuleraamatut, mille andis välja uus kirjandusrühmitus, Postimees, 9. september 2008
* Valik artikleid Sirbis
**Marjapunapäev** on maausu püha, mida peetakse urbekuu ehk märtsi 25. päeval. 

Marjapunapäev on kevade alguse püha, linnupette võtmise alguse päev, õhtuti ei võeta enam tares tuld üles. Sel päeval ei tohiks metsast puid raiuda ega puult oksa murda. Naiste töid peaksid sel päeval tegema mehed. 

Naised joovad tervise ja õnne edendamiseks isekeskis marjapuna ehk punast jooki, mis võib olla alkohoolne.

Marjapunapäev on kõige tuntum punajoomise päev, millest saab palged punaseks kogu aastaks. Setumaal ja Vadjamaal on samal eesmärgil söödud punaseid marju – pohli, jõhvikaid – ja tehti marjarooga. Võrumaal küpsetatakse tänini sel päeval suuri ülepanni-pannkooke, et suvel kasvaksid suured kapsapead. Tavakohaseks toiduks on veel kuivatatud kala, näiteks haug, mida süüakse selleks, et kala keeraks nina oja poole ehk alustaks kudemisrännet.

Püha langeb ajaliselt kokku läänekiriku ehk Gregoriuse kalendri paastumaarjapäevaga.

Vaata ka
--------

* Varesepäev

Viited
------

1. 1 2  Kaido Kama. Kymme aastat nyydisaegseid sirvilaudu. Vikerkaar 1988, nr 1, lk 49-54.
2. 1 2  Marjapunapäev. Maavalla Koja koduleht. (Kasutatud 10. mail 2012.)

Välislingid
-----------

* Marjapunapäevast Eesti rahvakalendri tähtpäevade andmebaasis *Berta*

Maarahva pühad

6. I kolmekuningapäev  • 
13. I nuudipäev ehk kanutipäev  • 
14. I taliharjapäev ehk korjusepäev  • 
17. I tõnisepäev, ka jõuluemapäev  • 
1. II pudrupäev  • 
2. II küünlapäev  • 
9. II luuvalupäev  • 
22. II talvine peetripäev  • 
24. II talvine madisepäev  •
kihlakud: liugupäev ja tuhkapäev  • 
9. III sirgupäev  • 
17. III käädripäev  • 
21. III pendipäev  •
eidepäev  •
urbepäev  •
kevadine pööripäev  •
kiigepüha  •
suur neljapäev  •
suur reede  •
ülestõusmispühad  • 
25. III marjapunapäev  • 
1. IV karjalaskepäev  • 
14. IV künnipäev  •
maahingaus  • 
23. IV jüripäev  •
suvisted  • 
9. V ligupäev, ka kevadine nigulapäev  • 
25. V urbanipäev  •
taevaminemispüha  •
nelipüha  •
suvine pööripäev  • 
23. VI leedopäev  • 
24. VI jaanipäev  • 
29. VI suvine peetripäev  • 
2. VII heinamaarjapäev, ka heinaleedo  • 
10. VII seitsmevennapäev  • 
13. VII karusepäev  • 
25. VII jakobipäev  • 
26. VII annepäev  • 
29. VII olevipäev, ka jakepäev  • 
10. VIII lauritsapäev, ka esimene rukkiema päev  • 
15. VIII rukkimaarjapäev, ka suur rukkiema päev  • 
24. VIII pärtlipäev, ka viimane rukkiema päev  • 
8. IX ussimaarjapäev, ka ussiurguminemisepäev  •
pekopäev  •
sügisene pööripäev  • 
21. IX sügisene madisepäev  • 
29. IX mihklipäev, ka kasupäev  • 
14. X kolletamispäev  • 
26. X midruskipäev  • 
28. X simunapäev  • 
2. XI hingepäev  • 
10. XI mardipäev  • 
25. XI kadripäev, ka hanipäev  • 
30. XI andresepäev  • 
6. XII talvine nigulapäev  • 
7. XII tõnnipäev  • 
13. XII luutsinapäev  • 
21. XII toomapäev  • 
21.–24. XII jõulud  • 
25. XII ajastaja päev
31. XII näärid  •
Kersti (vasakul) ja Marja Unt esinemas kirjandusfestivalil HeadRead  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 1. juuni 2012
**Marja Unt** (sündinud 27. jaanuaril 1982 Tartus) on eesti kirjandusteadlane ja tõlkija.

Haridus
-------

Ta on lõpetanud Hugo Treffneri Gümnaasiumi. 2004. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli kirjanduse ja rahvaluule erialal, 2007 kaitses samas teadusmagistrikraadi tööga "Eesti luule 1968–1988 luulearutluse peeglis".

Töökäik
-------

Marja Unt on teinud mittekoosseisulisena tõlkija ja keeletoimetaja tööd. 2007. aastast on ta Eesti Kirjanduse Seltsi teadussekretär, alates 2008. aastast töötab ka Tartu Ülikooli eesti kirjanduse õppetooli lektorina. Ta on kirjandusfestivali Prima Vista programmijuht.

Tema peamisteks uurimisvaldkondadeks on eesti luule 20. sajandi teisel poolel ja sama perioodi kirjanduskriitika. Ta on tegelenud ka 20. sajandi euroopa ja angloameerika kirjandusega, kirjutanud järelsõnu ning tutvustavaid autorikäsitlusi.

Liikmesus
---------

* Eesti Kirjanduse Selts
* Eesti Võrdleva Kirjandusteaduse Assotsiatsioon

Isiklikku
---------

Marja Unt on Jaan ja Kersti Undi tütar.

Ta on Jaan Toominga teatritrupi Sagar Sagitta liige.

Välislingid
-----------

* Marja Unt Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* Merilyn Merisalu. Kirjandus on Marja Undi elu loomulik osa Universitas Tartuensis, 5. mai 2009
* Raimu Hanson. Marja Unt hüppab üle lõkke, kui soovib Tartu Postimees, 19. juuni 2009 (intervjuu Marja Undiga)
Esequiel Barco 2018. aastal Atlanta Unitedi särgis
**Esequiel Omar Barco** (sündinud 29. märtsil 1999 Villa Gobernador Gálvezis) on Argentina jalgpallur, kes mängib ründav poolkaitsja või äärepoolkaitsjana Argentina kõrgliigaklubis River Plate.

Ta alustas klubikarjääri Argentina klubis Independiente, mille põhimeeskonnas debüteeris ta Argentina kõrgliigas 2016. aasta augustis. Esimese värava lõi ta 11. septembril 2016 mängus Godoy Cruzi vastu. 2017. aastal võitis ta Independientega Copa Sudamericana, kui finaalseerias alistati Flamengo kahe mängu kokkuvõttes 3:2 (2:1, 1:1). Finaalseeria teises mängus, mis lõppes 1:1 viigiga, lõi Barco penaltist Independiente viigivärava.

2018. aasta jaanuaris siirdus Barco Major League Socceri (MLS) klubisse Atlanta United. Üleminekusumma oli 15 miljonit dollarit, millega sai Barco MLS-i suurimaks ostuks.

2022. aasta jaanuaris läks ta Atlanta Unitedist laenule River Plate'i.

2020. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus Barco Argentina olümpiameeskonda.

Saavutused
----------

Independiente
* Copa Sudamericana: 2017

Atlanta United
* MLS Cup: 2018
* U.S. Open Cup: 2019
* Campeones Cup: 2019

Viited
------

1. ↑  "Atlanta United completes MLS-record deal for Esequiel Barco". ESPN. 19. jaanuar 2018. Vaadatud 28. märtsil 2021.
2. ↑  "Official: Atlanta United loan Ezequiel Barco to River Plate for 2022". *mlssoccer* (inglise). 20. jaanuar 2022. Vaadatud 10. mail 2023.
**Anton Aan** (ka **Hans Aan**; 9. jaanuar 1865 (Juliuse kalendri järgi 28. detsember 1864) Valguta vald, Animatsi – 17. jaanuar 1923 Tallinn) oli eesti õpetaja ning advokaat ja Eesti riigiametnik.

Ta sündis taluniku pojana. 

Õppis külakoolis, 1880–1884 Tartu II Õpetajate Seminaris ning töötas seejärel 1892. aastani Tartu linnakoolis õpetajana. 

Aastal 1892 lõpetas ta eksternina Tartu gümnaasiumi ning asus õppima 
Tartu ülikooli õigusteaduskonda, mille ta lõpetas 1896 õigusteaduste kandidaadina.

Seejärel oli ta 1900 Tartus advokaat, seejärel 1903. aastani Riias vandeadvokaat Jüri Jaaksoni abi. Oskar Rütli kirjutab tema kohta nii: "Adv. Aan oli andekas õigusteadlane. Temal oli suur praksis ja kliendid vahel ei pääsenud üldse Aani jutule. Asju õiendas isegi vahel advokaadi asemel kirjutaja ja koguni köögitüdruk. Ka oli Aan ise suur viinavõtja ja olevat tihti hääs tujus olnud. Rahva seas liikus järgmine anekdoot. Keegi klient, Mäe Mihkel, toonud advokaadile raha. Advokaadihärra istunud toolil ega ole raha vastu võtnud, vaid hüüdnud köögist tüdruku ja ütelnud sellele: "Miina, kirjuta seina pääle kas või söega, et Mäe Mihkel on oma asja eest maksnud kümme rubla!" Kahjuks langes aga advokaat Aan varsti rivist välja ja kui mina advokaadiks hakkasin, oli Aani tänaval veel ainult halvas riietuses näha, mitte aga enam kohtukojas."

Aastal 1903 kuulus ta Oleviku toimetusse. 

Hiljem hulkus ta alkohoolikuna Venemaal ringi. 

Aastatel 1917–1918 oli ta Võrus kommunistliku tribunali esimees. 

Aastatel 1918–1920 oli ta Kohtuministeeriumi kodifikatsiooniosakonna sekretär ja nõunik. 

Ta on maetud Siselinna kalmistule.

Publikatsioonid
---------------

* *Walla kogukonna Seadus (Muudetud 1860 a. Talurahwa seadus)*, Wenekeelsete alguskirjade järele Eesti keelde toimetanud Anton Aan, Tallinn 1892
* *Seadus esimese üleüldise rahvalugemise üle Weneriigis*, Eesti keelde toimetanud Anton Aan, Tartu 1895
* A. A. Meie talurahva olud. – *Olevik* 1904, nr 50, 52.

Viited
------

1. ↑  Oskar Rütli. *Mälestusi ühe eesti sugupõlve tööst ja võitlusest (1871–1949)*, 2010, lk 144

Välislingid
-----------

* Anton Aan Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
**Antoine Jérôme Balard** (30. september 1802 Montpellier – 30. märts 1876) oli prantsuse keemik, Prantsuse Teaduste Akadeemia liige (1844).

Ta alustas tööd apteekrina, aga pärast õpet hakkas tööle oma kodulinna ülikooli loodusteaduskonna keemialaborandina. Peatselt sai ta keemiaprofessoriks ning õpetas lisaks ülikoolile farmaatsiakoolis ja kuninglikus kolledžis.

1826. aastal avastas Balard broomi. Ta avastas senitundmatu elemendi mereveest ja andis sellele nime. Aasta varem oli temast sõltumatult broomi mineraalsooladest avastanud saksa keemik Carl Jacob Löwig ja neid mõlemaid peetakse broomi avastajateks.

See saavutus tegi Balardi nii tuntuks, et tagas talle valimise Louis Jacques Thénardi järglasena College de France'i keemiaprofessoriks. Tema õpilased, siis assistendid ja seejärel kolleegid olid Marcellin Berthelot ja Louis Pasteur. Balardi laboris avastas Pasteur erinevuse vasaku- ja paremakäeliste kristallide vahel, töötades viinhappega. Balard aitas ka Pasteuril välja töötada katset, mille abil Pasteur hiljem näitas, et elu iseeneslik teke elutust ainest ei ole võimalik.

Tänapäeval tuntakse Balardi peamiselt broomi avastamise ja paljude broomi sisaldavate liitainete valmistamise poolest, aga ta oli viljakas nii teoreetilises kui rakendusteaduses. Ta otsis võimalusi, kuidas saada majanduslikult tasuval moel mereveest kaaliumkarbonaati ja naatriumhüdroksiidi. Nende tööde praktiline väärtus kadus pärast seda, kui Saksamaal Staßfurdis avastati suured potaselademed, mida hakati 1861 kaevandama. Esimesena väljendas ta seisukohta, et kloori valgendavad omadused tulenevad kaltsiumkloriidist ja kaltsiumhüpokloriidist. Orgaanilise keemia vallas avaldas ta teadustöid ammooniumoksalaadi lagunemise kohta, mille käigus tekib oksalaathape, samuti amüülalkoholidest, tsüaniididest ning etüülnitraadi ja dietüüleetri omavahelisest erinevusest.
**Aino Valmet** (5. aprill 1928 Pärnu – 22. märts 1993 Tallinn) oli eesti filoloog ja Tartu Ülikooli õppejõud.

Elulugu
-------

Aino Valmet sündis teenistujate perekonnas. Ta õppis Pärnu Linna V algkoolis ning seejärel Pärnu Tütarlaste Gümnaasiumis (praegu Pärnu Koidula Gümnaasium). Valmet alustas 1947. aastal tööd Pärnu I Mittetäielikus Keskkoolis ja asus Tartu Riiklikus Ülikoolis eesti keelt õppima.

Pärast ülikooli lõpetamist 1953. aastal asus Valmet professor Johann Voldemar Veski juhendamisel õppima aspirantuuris. Samal aastal alustas ta tööd eesti keele kateedris. Esialgu täitis Valmet õppeülesande täitja kohustusi, 1955. aastal sai temast aga poole kohaga ning aasta hiljem täiskohaga õpetaja.1959. aastast alates oli ta Emakeele Seltsi liige. 1963. aastal sai Valmet vanemõpetajaks ja neli aastat hiljem dotsendi kohusetäitjaks. 1972.–1974. aastal oli ta Oulu Ülikoolis eesti keele lektor, õpetades eesti keelt alg- ja järgkursusel. Valmet käis 1974. aastal koos Helsingi Ülikooli foneetikalabori töötajatega lindistamas eesti asukaid Kabböle kalurikülas Lõuna-Soomes. 1983. aastal oli ta Novosibirski Riiklikus Ülikoolis külalislekor, õpetades eesti ja soome keelt.

Valmet on juhendanud TRÜ ÜTÜ eesti keele ja soome-ugri ringi ning olnud ajaloo-keeleteaduskonna ametiühingubüroo esimees. 

Valmetilt on ilmunud üle 50 teadusartikli. Ta on koostanud ka õppematerjale ja metoodilisi juhendeid ning tegeles palju eesti vana kirjakeele ja Lääne-Eesti murrete uurimisega.

Aino Valmet suri 1993. aastal Tallinnas. Ta maeti oma vanemate kõrvale Pärnu Metsakalmistule.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  "Valmet, Aino". *Tartu Ülikooli raamatukogu*. Vaadatud 03.01.2018.
2. 1 2 3  Uuspõld, Ellen (1993). *Aino Valmetit mälestades*. Oma Keel 7. Lk 443–444.
**Aino Õige**, on kasutatud ka nimekuju **Aino Somann-Õige**, (neiupõlvenimega **Aino Sooman** 29. juuni 1935 Abemäe talu, Varbola, Rapla rajoon – 17. juuli 2018 Tallinn) oli eesti botaanik ja looduse populariseerija. 

Lõpetas 1960. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogiateaduskonnas botaanika erialal diplomitööga "Andmeid kaasikute alustaimestikust ja ökoloogilistest tingimustest Eesti NSV-s".

Aastatel 1960–1964 oli ta Viidumäe looduskaitseala juhataja. Seejärel töötas Tallinnas Eesti NSV Noorte Naturalistide Keskmaja (hilisema nimega Noorte Loodusesõprade Keskmaja) metoodikuna, koostas pedagoogilisi looduskaitse juhendmaterjale ning juhendas sealsamas botaanikaringi.

Aino Õige oli abielus Sulev Õigega, peres oli kolm last. Aino Õige suri leukeemia tagajärjel.

Teoseid
-------

* Jaan Eilart. *Viidumäe: Haruldaste taimede kogu*, Tallinn 1963 (kaasautor, raamat Viidumäe looduskaitsealast)
* Aino Õige, Tiit Randla, Velli Kasemets, Fred Jüssi. *Tunne loodust*, Tallinn 1967 (kaasautor)
* Velli Kasemets, J. Metsaorg, Tiit Randla, Aino Õige. *Loodusesõprade ringi näidisprogramm*, Tallinn 1970 (kaaskoostaja)

Viited
------

1. ↑  Tartu Ülikooli botaanikaosakonna lõputööd 1949–2013. Tartu Ülikooli botaanikaosakonna veebileht. Vaadatud 18.04.2020.
2. ↑  Noored naturalistid. Nõukogude Õpetaja, 10.04.1965. (Digaris)
3. ↑  Aino Õige eluloolised andmed Genis. Vaadatud 18.04.2020.

Välislingid
-----------

* Raamatu "Viidumäe" kaas
**Aino Sillaots** (kuni 1960 **Aino Luik**; 17. veebruar 1935 Antsla – 22. oktoober 2016 Sangaste) oli Eesti kergejõustikutreener ja spordipedagoog.

Ta lõpetas 1954. aastal Antsla Keskkooli ja 1958. aastal Tartu Riikliku Ülikooli, kus õppis kehakultuuri. 

Sportima hakkas ta 1950. aastal koolis õpetaja Aksel Kersna juhendamisel, Tartu Riikliku Ülikoolis oli tema treener Fred Kudu. 

Tuli kettaheites ja viievõistluses Eesti NSV noortemeistriks, 1972. aastal Eesti NSV meistrivõistlusteltel VTK mitmevõistluses hõbe.

Võistles veteranide kergejõustikuvõistlustel (maailmameistrivõistlustelt 1995. aastal kõrgushüppes hõbe ja Euroopa meistrivõistlustelt 1996. aastal 300 m tõkkejooksus pronks).

Ta töötas aastatel 1958–1960 Puurmani Keskkoolis ja aastatel 1960–1999 Põltsamaa Keskkoolis ja Ühisgümnaasiumis kehalise kasvatuse õpetajana ning aastatel 1960–1999 Põltsamaal Jõgeva Laste ja Noorte Spordikooli kergejõustikutreenerina. Tegutses ka kergejõustikukohtunikuna, kuulus Haridusministeeriumi kehalise kasvatuse ainekomisjoni.

Valmistanud õppevahendeid ja hoolitses Põltsamaa Ühisgümnaasiumi mängu- ja spordiväljakute eest (kuuluvad Eesti parimate hulka). Ta oli üks Põltsamaa Ühisgümnaasiumi sporditöö kroonika (1919–1992) koostajaid.

Tunnustus
---------

* 1981 Austuse märk
* 2001 Eesti Kultuurkapitali Jõgeva maakonna ekspertgrupi elutööpreemia
* 2003 Põltsamaa linna aukodanik

Isiklikku
---------

Tema vend on suusataja Tõnu Luik.

Viited
------

1. 1 2 3  Biograafia ESBL-is (vaadatud 03.11.2016)

Kirjandus
---------

* "Aino Sillaots sõnas ja pildis". Koostaja Hilja Toome. Põltsamaa 2003
* "In memoriam Aino Sillaots". Vali Uudised, 26. oktoober 2016. Lk 7

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
Kali Yantra
***Yantra*** (sanskriti keeles ‘värk', 'mehhanism’; tiibeti keeles *’khrul ’khor*; hiina keeles 機 *ji*; jaapani keeles *ki*) on sõna-sõnalises tähenduses tööriist, vahend või seade. Rigveedas tähistab see vahendit millestki hoidumiseks või paastumiseks, teatavat vaimset tuge või barjääri. Pühendumuslikus praktikas on *yantra* enamasti kindla struktuuriga geomeetriline kujund.

Etümoloogiliselt tuleneb *yantra* tüvisõnast *yam* ('hoidma', 'toetama') koos sufiksiga *-tra*, mis viitab vahendile.

*Yantrad* on enamasti väiksemate mõõtmetega kui mandalad ning traditsiooniliselt on neis vähem värve. Budismis, eriti vadžrajaanas, on *yantra* üksteisest läbipõimunud kolmnurkadest moodustatud või keerulise sõlme kujuline võlumärk või amulett, mis peaks selle kandjat kaitsma.

Tavaliselt on *yantrad* seotud mõne jumalusega ja neid kasutatakse meditatsioonil, kaitseks halbade mõjutuste eest, eriliste võimete arendamiseks, rikkuse või edu saavutamiseks või muudel eesmärkidel. Sageli kasutatakse neid igapäevastel rituaalidel kodus või templites ning kantakse talismanina.

Vaata ka
--------

* Mandala
* Mantra

Viited
------

1. ↑  Apte, Vaman Shivram (1965), The Practical Sanskrit Dictionary (Fourth revised and enlarged ed.), Delhi: Motilal Banarsidass Publishers, ISBN 81-208-0567-4.
2. ↑  Yantras in the Hindu Traditions. BRILL. pp. 30–35. ISBN 90-04-12902-2.
3. ↑  Ida mõtteloo leksikon: Yantra
4. ↑  Denise Cush; Catherine Robinson; Michael York (21 August 2012). Encyclopedia of Hinduism. Routledge. pp. 1028–1029. ISBN 978-1-135-18978-5.
5. ↑  Khanna, Madhu (2005). "Yantra". In Jones, Lindsay (ed.). Gale's Encyclopedia of Religion (Second ed.). Thomson Gale. pp. 9871–9872. ISBN 0-02-865997-X.
Yannick Weber (2017)
**Yannick Cyril Weber** (sündinud 23. septembril 1988 Morgesis) on Šveitsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Šveitsi kõrgliiga klubis ZSC Lions.

Ta alustas jäähoki mängimist Šveitsi klubis SC Bern. Hooajal 2005–06 Šveitsi esiliiga klubis SC Langenthal. Hooajal 2006–07 suundus ta Põhja-Ameerikasse, liitudes Ontario Hockey League'i klubiga Kitchener Rangers.

2007. aastal valis Montreal Canadiens ta NHL-i *draft* '​is 73. valikuna. Canadiensi meeskonnas debüteeris ta hooajal 2008–09. Esimese värava NHL-is lõi ta 20. aprillil 2009 Stanley karika väljalangemismängus Boston Bruinsi vastu. Suurem osa hooaegadest 2008–09 ja 2009–10 veetis ta Canadiensi noorteklubiga Hamilton Bulldogs AHL-is. Oma esimese värava NHL-i põhihooaja lõi ta 9. veebruaril 2011, kui kohtuti taas Bruinsiga.

2013. aasta juulis liitus ta Vancouver Canucksiga, kus mängis kolm hooaega. 2016. aasta juulis liitus ta Nashville Predatorsiga, kus mängis kokku neli hooaega. Hooajal 2020–21 sai ta kirja kaks mängu Pittsburgh Penguinsi meeskonnas.

2021. aasta juunis sõlmis ta kolmeaastase lepingu ZSC Lionsiga.

Weber on kuulunud Šveitsi jäähokikoondisse 2010. ja 2014. aasta taliolümpiamängudel ning neljadel maailmameistrivõistlustel (2009, 2014, 2016 ja 2019).

Välislingid
-----------

* Yannick Weber NHL.com lehel
* Yannick Weber hockeydb.com lehel
**Yamanashi prefektuur** on Jaapani prefektuur Honshū saare keskosas, sisemaal.

Sümbolid
--------

Yamanashi prefektuuri tunnuslind on rädilind *Cettia diphone*, tunnuspuu on jaapani vaher (*Acer palmatum*) ja tunnuslill kirsiõis (*Prunus serrulata*).

Haldusjaotus
------------

Yamanashi prefektuur on jaotatud 28 omavalitsusüksuseks, millest 13 on linnad (市 *shi*).

### Linnad

* Chūō
* Fuefuki
* Fujiyoshida
* Hokuto
* Kai
* Kōfu
* Koshu
* Minami-arupusu
* Nirasaki
* Ōtsuki
* Tsuru
* Uenohara
* Yamanashi

Viited
------

1. ↑  山梨の人口, vaadatud 22.03.2021.

Välislingid
-----------

* Yamanashi prefektuuri koduleht

Jaapani prefektuurid

Aichi **·**  Akita **·**  Aomori **·**  Chiba **·**  Ehime **·**  Fukui **·**  Fukuoka **·**  Fukushima **·**  Gifu **·**  Gumma **·**  Hiroshima **·**  Hokkaidō **·**  Hyōgo **·**  Ibaraki **·**  Ishikawa **·**  Iwate **·**  Kanagawa **·**  Kagawa **·**  Kagoshima **·**  Kōchi **·**  Kumamoto **·**  Kyōto **·**  Mie **·**  Miyagi **·**  Miyazaki **·**  Nagano **·**  Nagasaki **·**  Nara **·**  Niigata **·**  Ōita **·**  Okayama **·**  Okinawa **·**  Ōsaka **·**  Saga **·**  Saitama **·**  Shiga **·**  Shimane **·**  Shizuoka **·**  Tochigi **·**  Tokushima **·**  Tōkyō **·**  Tottori **·**  Toyama **·**  Wakayama **·**  Yamagata **·**  Yamaguchi **·**  Yamanashi
Grīziņkalnsi park
**Grīzenbergi mõis** (*Grīzenberga muiža*, ka *Fišera muižiņa* või *Grīziņmuiža*) oli mõis Lätis Riia linnas Grīziņkalnsi ja Purvciemsi asumis. Peahoone asukoht on kas Kroņu iela 21 või Braslas iela 22 piirkonnas. Saksa keeles *Hinterbergen*, ka *Griesenhof*, *Griesenbergshof* ja *Brauershöfgen*. 

Grīzenbergi mõis rajati aastal 1678. Mõisa esimeseks omanikuks olid Brauerid, aga aastast 1705 läks see üle Schiffhausenite perekonnale. Toona kandis mõis Brauershöfgeni nime. Aastal 1709 mõisa vana peahoone hävis.

Mõisa üks varasemaid teadaolevaid omanikke oli arst Johann Bernhard Fischer, kes pärast riigiteenistusest lahkumist aastal 1742 asus elama Hinterbergeni mõisa Riia linna lähedal. Tema rajas ka mõisa juurde aia ja pargi, mis on Grīziņkalnsi pargi eelkäija. 
Aastal 1794 ostsid mõisa Griesenid, kes ehitasid sinna uue puidust maja. Uute omanike järgi sai mõis oma lätikeelse nime ja Grīziņkalnsi asum sai omakorda nime mõisalt.

Mõisa pargist kasvas välja Grīziņkalnsi park. Pargi pindala on 10,45 hektarit. Pargis asub Grīziņkalnsi luidete kõrgeim tipp, mis kannab samuti nime **Grīziņkalns**. Pargis kogunes 1905. aasta revolutsiooni ajal rahvas, hiljem püstitati parki nende sündmuste mälestuseks monument.

XIX sajandi lõpus ostis mõisa Grebenščikovi vanausuliste kirik. Vanausulised rajasid sinna puuetega inimeste hooldekodu, selle juurde kerkisid aga aiad ja niidud. Mõisale kuulunud Purvciemsis asunud soo kuivendati, turbakiht lõppes otsa ja selle alt tuli välja valge liiva kiht. Raudtee äärde ehitati aga laod naftasaaduste hoidmiseks.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Riia mõisate saidil (*läti keeles*)
Vaade Gray majale tänavalt.  
Foto: Robert Treufeldt, 16. mai 2011
Gray maja õupoolne juurdeehitis.  
Foto: Robert Treufeldt, 16. mai 2011
**Grėjaus namas** (tõlkes inglise keeles *Gray's House* ja eesti keeles *Gray maja*) on hotell Leedus Kaunase maakonnas Kėdainiai linnas aadressil Didžioji gatvė 36.

Ajalugu
-------

Alates 1630. aastal rändas praeguse Leedu aladele Lääne-Euroopast palju väljarändajaid, muuhulgas ka šotlasi. Kuni 1750. aastani on Kėdainiai linnas olnud šotlaste arv umbes 130 inimest. Nende seas oli ka kaupmees Jacob Gray (leedupäraselt *Jokūbas Grėjus*), kes oli ka linna raehärra.

1739. aastal kuulus praegusel Didžioji tänaval Grayle kaks maja. Ehkki alates 1756. aastast vahetusid omanikud, tunti neid maju ikkagi edaspidi kui Gray maju (ametlikus poola keeles "*kamienica grejowska*").

Tänapäeval
----------

Praegu tegutseb majas hotell, mille nimi ongi Gray maja (leedupäraselt "*Grėjaus namas*").

Välislingid
-----------

* Hotell "Grėjaus namase" koduleht. Leedu, inglise, saksa, vene ja poola keeles

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Grėjaus namas** |
Grīva asendikaart
Grīva vapp
**Grīva** (vene keeles *Грива*, poola keeles *Grzywa*) on Läti linna Daugavpilsi osa. Asub Daugava jõe lõunapoolsel kaldal. Linnaosas asub vanausuliste palvemaja, ka on seal 1924. aastal rajatud 11 ikooniga õigeusu kirik.

Ajalugu
-------

Grīva tekkis 18. sajandi alguses Kalkūni mõisa maadele. Algul teati seda asulat Jeruusalemma nime all, kuid hiljem kujunes Laucesa jõekese suudmes asunud Grīva kõrtsi järgi linnaosa nimeks Grīva (läti keeles jõesuu). Hiljem ehitati kõrgematele maadele Liginiški; linnaosad eristusid seetõttu, et algselt asusid need kahe erineva mõisa maadel. 

1810. aastal rajati linnaosa maadele Daugavpilsi kindluse sillapea, mistõttu asula liikus veidi maad ülesjõge. Hiljem rajati sillapea hoonetesse Grīva vangla, kuid 2008. aastal liideti see administratiivselt Daugavpilsi vanglaga, nii et praegu asub seal Daugavgrīva vangla Grīva filiaal.

1831. aastal ühendati Grīva koos Daugavpilsiga ühiseks haldusüksuseks Vitebski kubermangus, ent samal ajal jäi see ka Kuramaa kubermangu osaks, nii et seal kehtis ka Balti erikord. Selline olukord kestis 1859. aastani, mil Grīvast sai alev Kuramaa kubermangu Ilūkste kreisis.

* RaudteesildRaudteesild
* Sild üle Daugava (1932. aasta)Sild üle Daugava (1932. aasta)

Kui Daugavpils 19. sajandi lõpus kiirelt kasvama hakkas, mõjutas see ka Grīvat. Enam kui 8000 elanikuga oli alev suurem mitte üksnes kreisi keskusest Ilūkstest, vaid ka Tukumsist, Jēkabpilsist ja Ventspilsist. 1910. aastal oli alevis üle 12 000 elaniku. 1912. aastal sai Grīva linnaõigused, 1953. aastast Daugavpilsi koosseisus.

Tuntud grīvalasi
----------------

* Rainis – luuletaja
* Viktor Grosse – Vene diplomaat
* Rihards Zariņš – läti graafik
* Karl Reinhold Kupffer – botaanik
* Abraham Isaac Kook – rabi

Pildid
------

* Katoliku kirikKatoliku kirik
* Vanausuliste palvemajaVanausuliste palvemaja
* Grīva koolGrīva kool
* MälestusmärkMälestusmärk

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. august 2016. Vaadatud 12. juuli 2016.`{{cite web}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**Draco Lucius Malfoy** (sündinud 1980) on väljamõeldud tegelane J. K. Rowlingu romaanisarjast "Harry Potter".

Draco Malfoy on pärit puhtaverelisest võluriperekonnast, tema isa oli Voldemorti käsilane. Ta põlgab Harry Potterit ja tema sõpru, arvab, et mugupäritolu inimesed, nagu näiteks Hermione Granger, tuleb hävitada.

Tema parimad sõbrad on Vincent Crabbe ja Gregory Goyle. Talle meeldib Pansy Parkinson, kes õpib koos temaga Slytherini majas.

Ta on Slytherini lendluudpalli meeskonna püüdja, kuigi tal pole erilisi andeid. 

Draco Malfoy oli Snape'i lemmikõpilane.

Aastal 2016 raamatu "Harry Potter ja surma vägised" epiloogis on Malfoy 36-aastane, abielus Astoria Greengrassiga ja tal on laps Scorpius.

Filmides mängis Draco Malfoyid Tom Felton.

| * v
* r
Harry Potteri romaanisari |
| --- |
| Romaanid | 
Tarkade kivi **·** Saladuste kamber **·** Azkabani vang **·** Tulepeeker **·** Fööniksi ordu **·** Segavereline prints **·** Surma vägised | Harry Potteri raamatud |
| Sarjavälised raamatud | 
Bard Beedle'i lood **·** Fantastilised elukad ja kust neid leida **·** Harry Potter ja äraneetud laps **·** Lendluupall läbi aegade |

Harry Potteri filmid

Tarkade kivi **·** Saladuste kamber **·** Azkabani vang **·** Tulepeeker **·** Fööniksi ordu **·** Segavereline prints **·** Surma vägised: osa 1 **·** Surma vägised: osa 2
**FIDE Grand Prix** (inglise keeles *FIDE Grand Prix*) on FIDE egiidi all peetav rahvusvaheline maleturniiride sari. 

Korraldatakse 2008. aastast. Sarja kuulub 4 või 6 turniiri. FIDE Grand Prix' sarjad on  maailmameistrivõistluste üheks kvalifikatsioonivõistluseks, kust kaks parimat pääseb edasi võistlema MM-i pretendentide turniirile (erinevalt lahtisest sarjast saab FIDE naiste Grand Prix' sarja võitja õiguse kohtuda tiitlimatšis valitseva naiste maailmameistriga). Sarjades osaleb 16–24 tippmaletajat. 

Grand Prix' sarja parimad saavad rahalised auhinnad. Näiteks FIDE Grand Prix 2019 auhinnafond moodustab 0,8 miljonit USA dollarit.

Kvalifitseerumine Grand Prix' sarja
-----------------------------------

Suurem osa osavõtjatest kvalifitseerub Grand Prix' sarja FIDE reitingutabeli alusel, vahel on mõned kohad reserveeritud viimaste maailmakarikavõistluste parimatele, lisaks pääseb mängima sarja korraldaja ja vahel ka FIDE presidendi nominatsiooni kaudu.

FIDE Grand Prix' sarjade võitjad
--------------------------------

### Lahtised võistlused

* FIDE Grand Prix 2008–2010 – Levon Aronjan
* FIDE Grand Prix 2012–2013 – Veselin Topalov
* FIDE Grand Prix 2014–2015 – Fabiano Caruana
* FIDE Grand Prix 2017 – Şəhriyar Məmmədyarov
* FIDE Grand Prix 2019 – (lõpeb detsembris 2019)

* Levon Aronjan
* Veselin Topalov
* Fabiano Caruana
* Şəhriyar Məmmədyarov

### Naismaletejate võistlused

* FIDE naiste Grand Prix 2009–2011 – Hou Yifan
* FIDE naiste Grand Prix 2011–2012 – Hou Yifan
* FIDE naiste Grand Prix 2013–2014 – Hou Yifan
* FIDE naiste Grand Prix 2015–2016– Ju Wenjun
* FIDE naiste Grand Prix 2019–2020

* Hou Yifan
* Ju Wenjun

FIDE Grand Prix 2019
--------------------

Neljast turniirist koosnev malevõistluste sari. Mängitakse 2019. aasta jooksul (maist–detsembrini). Sarja kaks paremat pääsevad märtsis-aprillis 2020 Jekaterinburgis peetavale 8 osavõtjaga MM-i pretendentide turniirile. 

FIDE Grand Prix 2019 sarja kvalifitseerus 21 tippmaletajat – 20 FIDE reitingutabeli alusel ja 1 korraldaja valikul (Daniil Dubov). Osavõtjad peavad mängima kolmel neljast sarja raames peetavast turniirist. Mängitakse nokautsüsteemis. 

Esimene turniir toimus mais 2019 Moskvas (16 osavõtjat). Finaalis võitis Jan Nepomnjaštši Aleksandr Grištšuki. Teine turniir peeti mais 2019 Riias. Finaalis alistas Şəhriyar Məmmədyarov Maxime Vachier-Lagrave'i. Novembris 2019 toimus Hamburgis kolmas turniir. Finaalis alistas Aleksandr Grištšuk Jan-Krzysztof Duda. Detsembris peetakse sarja viimane turniir Tel Avivis.

Vaata ka
--------

* Maailma karikavõistlused males
**155 mm välihaubits FH-70** (FH 155-1) on Saksa-Suurbritannia-Itaalia koostööprojektina valmistatud veetav abimootoriga keskmine välihaubits.

Ajalugu
-------

Välihaubits FH-70 projekteeriti ja valmistati Saksamaa (Rheinmetall), Inglismaa ja Itaalia koostööprojektina 1970. aastate algul. Tegemist oli esmakordse kolmikprojektiga Euroopas NATO ajaloos.

Esimesed seeriarelvad anti üle 13. oktoobril 1978 Bundeswehri 51. välisuurtükiväepataljonile. Saritootmine lõpetati Saksamaal 1981. Kokku toodeti Euroopas 446 seda tüüpi haubitsat. Tänapäevaks on enamik relvastusest maha võetud. Samuti on FH-70 valmistatud litsentsi alusel Jaapanis.

Taktikalis-tehnilised andmed
----------------------------

* Kaliiber: 155 mm
* Raua pikkus: 39 kaliibrit
* Raua keerme samm: 20 kaliibrit
* Maksimaalne laskekaugus: 24 km
* Kaal: 9,8 t
* Laskesektor: +/– 450 tuhandikku
* Tõstenurk: +1250 tuhandikku
* Pikkus rännakasendis: 9,8 m
* Laius rännakasendis: 3 m
* Pikkus laskeasendis: 12,4 m
* Laskekiirus: 6 l/min
* Mürsu kaal: umbes 45 kg
* Mürsu maksimaalne algkiirus: 827 m/s
* Laengud: 2. 3.-7. ja 8.
* Abimootori võimsus: 55 kW
* Elektrisüsteem: 24 V
* Maksimaalne kiirus (abijõujaam abimootoriga): 15 km/h
* Maksimaalne pukseerimiskiirus maanteel: 80 km/h
* Standardveduk: taktikaline veoauto MAN 4620 6x6 spetsiaalsisustusega
* Meeskond 1 allohvitser + 7 sõdurit

Kirjeldus
---------

FH-70 on teiste abimootoriga välihaubitsatega võrreldes kerge. 

Relva on tänu abimootorile (VW tööstusmootor) mugav kasutada. Abimootorit saab kasutada laskeasendisse seadmisel ja iseseisval manööverdamisel. Relvasüsteemi seadmine rännakasendist laskeasendisse abimootori abil võtab aega paar minutit. Mootori rikke korral on võimalik haubitsaga tegutseda ka manuaalselt. Mootoriplokk on vajadusel hõlpsalt lafetist eraldatav ja vahetatav. 

Haubits kasutab hülsita laenguid, mis initsieeritakse luku sees oleva süütekapsliga. Laadimist hõlbustavad laskmise käigus töötav poolautomaatne mürsulaadimismehhanism ja samas automaatselt avanev vertikaalne kiillukk.

Sihtimiseks kasutatakse panoraamsihikut ja kollimaatorit või suunatähiseid. Otselaskmiseks saab kasutada teleskoopsihikut. Sihikutel on sisseehitatud radioaktiivne valgusallikas. Positsioonil suunamiseks kasutatakse kas bussooli või güroskoopi.

Kasutavad riigid
----------------

* Eesti
* Holland
* Itaalia
* Jaapan
* Liibanon
* Malaisia
* Maroko
* Norra
* Omaan
* Saudi Araabia
* Saksamaa
* Suurbritannia
* Ukraina

### Galerii

* FH-70 kasutamine EestisFH-70 kasutamine Eestis
* FH-70 kasutamine ItaaliasFH-70 kasutamine Itaalias
* FH-70 kasutamine Ukrainas 2022. aastalFH-70 kasutamine Ukrainas 2022. aastal

Viited
------

1. ↑  155-мм саморухомі гаубиці FH70 вже на передовій (vaadatud: 26.05.2022)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **FH-70** |

* Sodur.com – FH-70
* FAS. org – FH-70
* Deagel.com – Towed guns
FFA Cupi võidukarikas
**Football Federation Australia Cup** (**FFA Cup**) on Austraalia klubijalgpalli karikavõistlused. Karikavõistlusi korraldab Austraalia jalgpalliliit (*Football Federation Australia*). Karikavõistlustel osaleb üle 700 klubi. Esimestest ringides osalevad vaid kõige madalamate liigade klubid. Austraalia kõrgliiga A-League'i klubid alustavad karikavõistlusi 32 parema seas.

Esimesed karikavõistlused toimusid 2014. aastal. Austraalia karika võitnud klubide seas on neli klubi, mis kõik mängivad Austraalia kõrgliigas. Adelaide United oli esimene klubi, mis võitis karika kahel korral, nelja karikaga kõige edukam klubi.

Karikafinaalid
--------------

| Hooaeg | Võitja | Tulemus | Teine koht | Staadion |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | Adelaide United | 1:0 | Perth Glory | Hindmarsh Stadium |
| 2015 | Melbourne Victory | 2:0 | Perth Glory | AAMI Park |
| 2016 | Melbourne City | 1:0 | Sydney FC | AAMI Park |
| 2017 | Sydney FC | 2:1 (lisaajal) | Adelaide United | Allianz Stadium |
| 2018 | Adelaide United | 2:1 | Sydney FC | Hindmarsh Stadium |
| 2019 | Adelaide United | 4:0 | Sydney FC | Hindmarsh Stadium |
| 2021 | Melbourne Victory | 2:1 | Central Coast Mariners | Melbourne Rectangular Stadium |

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
**FIDE arbiiter** (inglise keeles *FIDE Arbiter*; lühend **FA**) on males rahvusvahelistel võistlustel malekohtunikuna tegevuse eest antav nimetus.

Nimetuse võttis kasutusele Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE). Nõuded FIDE arbiitri nimetuse saamiseks on madalamad kui rahvusvahelise arbiitri (IA) nimetuse saamiseks. FIDE arbiitri nimetus on eluaegne. Sõltuvalt kohtunikutegevuse aktiivsusest jaotatakse FA-d kahte kategooriasse – aktiivsed FA-d ja inaktiivsed FA-d. Inaktiivseks FIDE arbiitriks loetakse malekohtunikku, kes viimase kahe aasta jooksul pole kohtunikuna kordagi töötanud FIDE reitinguarvestusega turniiril.

C-kategooria kohtunik
---------------------

Aktiivseid malekohtunikke liigitatakse sõltuvalt kohtunikutegevuse kogemustest nelja kategooriasse. A- ja B-kategooria antakse ainult rahvusvahelistele arbiitritele. FIDE arbiitrid võivad saada kas C- või D-kategooria.

C-kategooria kohtunik peab olema töötanud viimase viie aasta jooksul vähemalt kahel korral ühel allpool äratoodud juhtudest:

* peakohtunikuna muudel olulistel (va tiitlivõistlused) maailmajao võistlustel
* peakohtuniku abina maailmajao tiitlivõistlustel (näiteks Euroopa, Aasia, Ameerika individuaalsed ja võistkondlikud meistrivõistlused, sealhulgas noorte ja juunioride vanuseastmes)
* peakohtuniku abina muudel maailmas olulistel malevõistlustel (va tiitlivõistlused)
* kohtunikuna tähtsamatel tiitlivõistlustel (maleolümpia, maailmameistrivõistluste turniirid ja matšid, maailmakarikavõistlused, võistkondlikud maailmameistrivõistlused, noorte ja juunioride maailmameistrivõistlused).

FIDE arbiitri nimetuse saajad
-----------------------------

2019. aasta oktoobri seisuga on FIDE andmebaasis kirjas 2165 malekohtunikku, kes on saanud FIDE arbiitri nimetuse. Nende seas on 252 kohtunikku, kes on ühtlasi kõrgema järgu maletajad, sealhulgas 7 naiste suurmeistrit ja 17 rahvusvahelist suurmeistrit (teiste seas Maritza Arribas Robaina, Mikhail Gurevich, Anatoli Karpov, Shādī Parīdar, Susan Polgár, Šarūnas Šulskis ja Zhu Chen).

### FIDE arbiitri nimetuse saanud Eesti malekohtunikke

* 2006 – Jaan Narva, Hendrik Olde
* 2014 – Askold Nassar
* 2015 – Tarmo Tuul
* 2016 – Peep Narusberg

Viited
------

1. 1 2  Regulations for the classification of the chess arbiters. fide.com

Välislingid
-----------

* FIDE Arbiter. ratings.fide.com
**Kuningas** on males kõige tähtsam malend. Malemängus on poolte eesmärgiks matistada vastase kuningas. Kui kuningas asub vastase malendi tulejoonel, öeldakse, et kuningas on tules. Kui mängija ei suuda oma käigul kuningat tulest vabastada, on tegemist matiga. Vaatamata sellele, et kuningas on kõige tähtsam malend, on ta käimisvõimaluste poolest üks nõrgemaid (välja arvatud lõppmängus).

Kuningas võib käia igale endaga piirnevale ruudule, kuid mitte sinna, kus ta tulle jääb.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |
| --- |
|  |
|  | 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |

 |  |
|  |

 |
| Kuninga käiguvõimalused, kui ta "tule" alla ei satu. |

Kuningal on teatud tingimustel ka võimalik spetsiaalne käik vangerdus, mille korral kuningas liigub esimesel real kaks välja vankri poole ja vanker tõstetakse üle kuninga.