recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Paul Ince (2006)
**Paul Emerson Carlyle Ince** (sündinud 21. oktoobril 1967 Londonis) on Inglismaa jalgpallitreener ja endine jalgpallur (poolkaitsja).

Jalgpallurikarjääri jooksul mängis Ince Inglismaa klubides West Ham United (1986–1989), Manchester United (1989–1995), Liverpool (1997–1999), Middlesbrough (1999–2002), Wolverhampton Wanderers (2002–2006), Swindon Town (2006) ja Macclesfield Town (2007) ning Itaalia kõrgliigaklubis Milano Internazionale (1995–1997). 1989. aastal valiti Ince West Ham Unitedi aasta mängijaks ja 1993. aastal Manchester Unitedi aasta mängijaks. Manchester Unitediga tuli ta Inglismaa meistriks hooaegadel 1992/93 ja 1993/94 ning lisaks võitis ta klubiga veel kaheksa karikat. Inglismaa kõrgliiga sümboolsesse koosseisu valiti Ince hooaegadel 1992/93, 1993/94 ja 1994/95.

Inglismaa jalgpallikoondises mängis Ince aastatel 1992–2000 kokku 53 korda ja lõi kaks väravat. Koondisekarjääri mõlemad väravad lõi ta 17. novembril 1994 MM-i valikmängus San Marino vastu. Ta kuulus Inglismaa koondisse 1996. aasta Euroopa meistrivõistlustel, 1998. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2000. aasta Euroopa meistrivõistlustel. 1993. aasta juunis sai Ince Inglismaa koondise esimeseks mustanahaliseks kapteniks.

Pärast jalgpallurikarjääri lõppu alustas Ince tööd treenerina. Aastatel 2006–2007 juhendas ta Macclesfield Towni, 2007–2008 ja 2009–2010 Milton Keynes Donsi, 2008 Blackburn Roversi, 2010–2011 Notts Countyt ning 2013–2014 Blackpooli. Blackburn Roversi peatreenerina oli ta esimene mustanahaline peatreener Premier League'is. 2022. aasta veebruaris sai ta koos Michael Gilkesiga Inglismaa esiliigaklubi Reading ajutiseks peatreeneriks. Püsivalt määrati Ince Readingu peatreeneri kohale 2022. aasta mais.

Tema poeg Tom Ince on samuti jalgpallur.

Saavutused
----------

### Mängijana

Manchester United
* Premier League: 1992–93, 1993–94
* FA Cup: 1989–90, 1993–94
* Football League Cup: 1991–92
* FA Charity Shield: 1990, 1993, 1994
* Euroopa karikavõitjate karikas: 1990–91
* Euroopa superkarikas: 1991

### Peatreenerina

Milton Keynes Dons
* Football League Two: 2007–08
* Football League Trophy: 2007–08

Viited
------

1. ↑  Meikle, James (23. juuni 2008). "Ince named Premier League's first black English manager". *The Guardian*. Vaadatud 9. juunil 2022.
2. ↑  "Ince gets Reading job on permanent basis" – via www.bbc.co.uk.
**Ott Kasuri** (sündinud 1. detsembril 1955 Tallinnas) on eesti munitsipaalpoliitik ja haridustegelane. Eesti Linnade ja Valdade Liidu arendusjuht.

Ta lõpetas aastal 1979 Tallinna Pedagoogilise Instituudi matemaatika-füüsika õpetajana.

Aastatel 1979–1986 oli ta Padise õhtukeskkooli õpetaja ja direktor, 1986–1996 Tabasalu Ühisgümnaasiumi direktor ja õpetaja. Harku vallavolikogu liige aastast 1989, osutunud valituks 9 korral KOV valimistel. 1993–1996 Harku vallavolikogu esimees. 1996–2007 Harku Vallavalitsuse liige, abivallavanem, vallavanem. Euroopa Kohalike- ja Piirkondlike Omavalitsuste Kongressi Eesti delegatsiooni liige 2016-2021, asendusliige 2005–2009 ja 2021–2026. OÜ Strantum juhatuse esimees 2002–2005, nõukogu liige ning 2017–2021 OÜ Strantum nõukogu liige, esimees. Eesti Maaomavalitsuste Liidu tegevdirektor 2008–2018. MTÜ Tabasalu Looduspark asutajaliige, Tabasalu Lions Club asutajaliige ning Harjumaa Omavalitsuste Liidu juhatuse liige 2005–2007 ning HOL haridus- ja kultuurikomisjoni esimees, liige 2005–2021. Kultuurkapitali Harjumaa ekspertgrupi liige 2010–2014. Eesti Reformierakonna liige 1997 aastast.

Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 146 häält ning ei osutunud valituks. 

Abielus, tütre isa. Huvid: kunst, muusika, teater, film, ujumine, kepikõnd, jalgrattasõit.

Välislingid
-----------

* 
* 
* 
*
**Paul Gottlieb Georg Everth** (18. veebruar 1772 Kodavere – 10. mai 1843) oli Eesti vaimulik.

Õppis Tartu kõrgemas linnakoolis. Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti 20. oktoobril 1789) aastatel 1789–1792 Jena Ülikoolis ja (immatrikuleeriti 23. mail 1792) aastatel 1792–1793 Göttingeni Ülikoolis. Töötas pärast seda koduõpetajana Valga ümbruses. Ordineeriti 22. märtsil 1797 õpetajaks.

Oli aastatel 1797–1843 (introdutseeriti 3. mail 1797) Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja, olles 1832. aastast ühtlasi Tartu praostkonna praost ja assessor.

Ta on kirjutanud artikli "Beyträg zu Hupels estnischem Wörterbuche", mis ilmus Johann Heinrich Rosenplänteri "Beiträge'des" (XVI, lk. 95–100).

Isiklikku
---------

Tema isa Georg Simon Everth ja vend Jakob Wilhelm Reinhold Everth olid Kodavere- ja Alatskivi koguduse õpetajad.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
2. ↑  Eesti Biograafiline Leksikon K./Ü. Loodus, Tartus, 1926-1929

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Otto Wilhelm Masing** | **Tartu praost**1832–1843 | Järgnev**Eduard Johann Assmuth** |
**Helju Rammo** (9. mai 1926 – 25. juuli 1998) oli eesti laste- ja näitekirjanik.

Helju Rammo sündis Tallinnas lillemüüja tütrena, õppis aastatel 1934–1941 Tallinna 14. algkoolis, 1941–1943 Tallinna 9. Keskkoolis ja 1947–1948 Tallinna 1. Töölisnoorte Keskkoolis (ei lõpetanud).

Töötas ajalehes Noorte Hääl 1950–1955 ning ajakirjades Täheke ja Pioneer aastatel 1960–1964.

Kirjanikukarjäär
----------------

Alates 1964. aastast oli ta kutseline kirjanik Tallinnas, Kirjanike Liidu liige alates 1978. aastast.

Esimene Helju Rammo jutt ilmus ajakirjanduses 1947. aastal. 

Esikraamat "Salgajuht Mare" ilmus 1966. aastal. Raamatus kujutati tolleaegset kooli- ja pioneerielu läbi huumoriprisma. 

Helju Rammol ilmus kolm lühijuttude kogu noortele: "Üks omamoodi poiss" (1968), "Passita täismees" (1970) ja "Päästerõngas iseendale" (1983). Nooremale koolieale on kirjutatud kogumikud "Riukaraamat" (1976) ja "Kogel-mogel" (1993). 1977. aastal ilmunud "Imekaru" on seiklusjutu paroodia.

Helju Rammo on kirjutanud ka lastenäidendeid, mis on avaldatud kogumikes "Üks imelik pimesikumäng" (1975) ja "Pimesikumängust hambatülini" (1985). Helju Rammo näidendeid on lavastatud Eesti teatrites ja ka väljaspool Eestit. Helju Rammo kirjutas ka kuuldemänge ja näidendeid täiskasvanutele.

Isiklikku
---------

Helju Rammo oli abielus luuletaja ning laste- ja noorsookirjaniku Adolf Rammoga. Näitleja Leida Rammo oli Helju Rammo õde.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn, 1995, lk. 441–442.
Joschka Fischer (2006)
**Joschka Fischer** (õieti **Joseph Martin Fischer**; sündinud 12. aprillil 1948 Gerabronnis) on Saksa poliitik, endine Saksamaa Liitvabariigi välisminister ja asekantsler Gerhard Schröderi valitsuses aastail 1998–2005.

Karjäär
-------

Baden-Württembergi liidumaal Ungari päritolu lihuniku perekonnas sündinud Joschka Fischer katkestas gümnaasiumiõpingud 16-aastaselt ning 18-aastaselt jäid tal pooleli fotograafiaõpingud. Kuigi ta ei õppinud ülikoolis, vaid asus tööle, osales ta koos esimese abikaasa Gretna Greeniga 1968. aasta üliõpilasrahutustes Frankfurdis. Oli seotud ka vasakpoolse äärmusrühmitusega Revolutionärer Kampf, kuid lahkus selle juurest 1977. aastal.

1981. aastal astus Joschka Fischer roheliste parteisse ja valiti kaks aastat hiljem Bundestagi. Roheliste realistlikuma tiiva liidrina sai ta 1985. aastal Hesseni liidumaa keskkonnaministriks. Kahe aasta pärast lahkusid rohelised liidumaa valitsusest, kuid neli aastat hiljem sai Joschka Fischer jälle keskkonnaministriks ning ka peaministri asetäitjaks.

1994. aastal valiti Joschka Fischer uuesti Bundestagi. 1998. aastal sai ta välisministriks ning oli selles ametis ka ajal, kui Saksamaa oli 1999. aastal Euroopa Liidu eesistujamaa.

Tunnustus
---------

* 2010 Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Aadu Hiietamm. Joschka Fischer - tänavavõitlejast välisministriks. Luup nr 3, 8. veebruar 1999
**Paul Jürjo** (19. veebruar 1928 – 8. august 2006) oli eesti ajakirjanik ja võrkpallur.

1947. aastal lõpetas ta Paide Keskkooli. 1952. aastal lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna tööstusökonoomika eriala.

Aastatel 1951–1968 töötas ajalehes Rahva Hääl valvetoimetaja ja toimetaja asetäitjana.

1971. aastast oli ta Eesti Televisiooni direktori asetäitja teleprogrammi alal, hiljem programmidirektor, seejärel Eesti NSV Riikliku Televisiooni- ja Raadiokomitee esimehe esimene asetäitja.

1953. aastal tuli ta Tallinna Kalevi meeskonnas Eesti meistriks võrkpallis, lisaks võitis aastatel 1949–1954 Eesti meistrivõistlustelt võrkpallis kolm hõbe- ja ühe pronksmedali.

Tunnustus
---------

* 1973 – Eesti NSV teeneline ajakirjanik

Isiklikku
---------

Ta oli abielus skulptor Aime Jürjoga, nende poeg oli Indrek Jürjo.

Viited
------

1. ↑  Paide Gümnaasiumi 23.lend
2. ↑  TTÜ lõpetajad 1918–2006
3. ↑  ETV juhid ja ülemused aastatel 1955–1990
4. ↑  Sport24.ee sporditulemused

Välislingid
-----------

* ERR arhiiv. ENSV Riikliku Teleraadiokomitee esimehe asetäitja Paul Jürjo (1988)
**Paul Johann Knieper** (ka **Paul Johann Kniper**; 1690 Tallinn – 11. detsember/22. detsember 1750 Jõhvi) oli Eesti vaimulik.

Ta õppis aastal 1707 Tallinna Gümnaasiumis, seejärel (immatrikuleeriti 13. oktoobril/24. oktoobril 1709) Tartu Ülikoolis. Ordineeriti 14. veebruaril/25. veebruaril 1711 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1711–1750 Jõhvi Mihkli koguduse õpetaja, lisaks oli ta veel aastatel 1744–1750 Iisaku koguduse õpetaja; sai 1. veebruaril/12. veebruaril 1734 Viru ja Alutaguse praostkonna praostiks ja 8. veebruaril/19. veebruaril 1734 Eestimaa konsistooriumi assessoriks. Ta oli aastast 1725 Atsalama mõisa omanik. Ta pooldas vaimulikku kirikujuhti; korraldas ametivõimude nõudmisel hernhuutlikus Kadrinas ja Amblas juurdlust.

Isiklikku
---------

Tema isa Thomas Knieper oli samuti Jõhvi Mihkli koguduse õpetaja, emapoolne vanaisa Johannes Knieper oli Järva-Peetri Püha Peetruse koguduse õpetaja. Tema abikaasa Gerdrutha Elisabethi isa Johannes Aulinus oli Tallinna Mihkli koguduse ja Harju-Madise koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885 Tallinn 2007
**Uruguaiana** on linn ja vald Brasiilias Rio Grande do Suli osariigis.

Valla pindala on 5715,8 km² ja vallas elab 136 364 inimest. Vald piirneb kahe välisriigi, Argentina ja Uruguayga.

Linn asub 66 meetri kõrgusel merepinnast.

Uruguaiana asub Uruguay jõe vasakul kaldal Argentina piiri ääres. Jõe vastaskaldal asub Paso de los Libresi linn, mis on märksa väiksem. Linnu ühendab maantee- ja raudteesild, mille avasid 21. mail 1947 tollased presidendid Eurico Gaspar Dutra Brasiiliast ja Juan Domingo Perón Argentinast.

Lisaks läheb Uruguaianast maantee kirdesse piki Uruguay jõge ülesvoolu Itaqui kaudu São Borjasse, edelasse piki jõge allavoolu Uruguaysse ja itta Alegretesse. Linna läbib ka raudtee, mis läheb Alegretesse ja Paso de los Libresesse.

Uruguaiana on asutatud 24. veebruaril 1843. Uruguaiana oli lõunapoolseim koht, kuhu Paraguay väed jõudsid Paraguay sõja ajal 5. augustil 1865. Linn langes vastupanuta. Paraguaylastest vabastati ta samal aastal pärast kuuenädalast piiramist ja see tähendas pöördepunkti kogu sõja käigus, mis lõppes Paraguay jaoks hävitava kaotusega.

Uruguaianas rajati Brasiilia naftatööstus. 1932. aastal asutati Riograndense naftatöötlemisettevõte, mis oli Brasiilia esimene. Sel ajal oli see ettevõte väga suure majandusliku, sõjalise ja sotsiaalse tähtsusega. Sellest ettevõttest kasvas välja üks Brasiilia suurimaid naftatööstusettevõtteid Grupo Ipiranga, mis tegutseb kõikjal Brasiilias, eriti selle lõuna- ja kagupiirkonnas.

1987. aastal rajas Toshiba Uruguaianast Uruguaysse kõrgepingealalisvooluliini, milles on alalisvool pingega 17,9 kV. See võimaldab edastada võimsust kuni 53,9 MW.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Suur maailma atlas, lk 142.

Välislingid
-----------

 Uruguaiana – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Uruguaiana koduleht
Hella Haasse (2007)
**Hélène Serafia Haasse** (2. veebruar 1918 – 29. september 2011) oli hollandi kirjanik.

Ta kirjutas kaalukaid ajaloolisi romaane, kuid ka luulet, näidendeid, esseid, autobiograafilisi teoseid ja novelle. Tihti toimub tema teoste tegevus Hollandi Indias, kus ta sündis ja elas 20 esimest eluaastat. Pärast gümnaasiumi lõpetamist kolis ta Hollandisse. 1945. aastal ilmus tema esimene luulekogu ja 1948. aastal esimene romaan.

Haasse pälvis palju kirjandusauhindu, sealhulgas nii oma esimese kui viimase (2002) romaani eest. Igal aastal korraldatakse Hollandis raamatunädal, mille puhuks tellitakse mõnelt tuntud kirjanikult lugu, tavaliselt lühiromaani mõõtu – seda teost nimetatakse raamatunädalakingituseks. Haasse on ainus, kes kirjutanud kolm raamatunädalakingitust (1948, 1959 ja 1994). 1981. aastal pälvis ta Constantijn Huygensi auhinna, mis antakse kord aastas elutöö eest elavale hollandi kirjanikule. 1983 pälvis ta Cornelius Hoofti auhinna, mis antakse kord aastas elutöö eest vaheldumisi elavale hollandi romaanikirjanikule, esseistile ja luuletajale (sellega kaasnev rahaline auhind on mitu korda suurem Huygensi auhinna omast).

Eesti keeles on ilmunud tema jutustus "Uruq" Kerti Tergemi tõlkes (2022).

Välislingid
-----------

* Virtuaalne Hella Haasse muuseum
* Süva-Holland ja uued hollandlased Vikerkaar nr 7–8/2010
*Encyclopédie* tiitelleht
**"Entsüklopeedia ehk teaduste, kunstide ja käsitööde seletav sõnaraamat"** (prantsuse ***Encyclopédie, ou dictionnaire raisonné des sciences, des arts et des métiers***) oli prantsuse esimene entsüklopeedia, mis ilmus kokku 28 köites aastail 1751–1772. 

"Entsüklopeedia" väljaandjaiks ja kaastöölisteks, keda hakati kutsuma entsüklopedistideks, olid Denis Diderot, Jean le Rond d'Alembert (juhid ja toimetajad), Jean-Baptiste de La Chapelle, Etienne Bonnot de Condillac, Louis-Jean-Marie Daubenton, Marc-Antoine Eidous, Jean Henri Samuel Formey, Paul Henri Thiry d'Holbach, Jean-Jacques Rousseau, Anne Robert Jacques Turgot, Voltaire, jt. 

"Entsüklopeedia" alusepanija ja väljaandja filosoof Denis Diderot toimetamisel ilmus 1751. aastal esimene köide. Uue väljaande vastu astusid katoliku kirik ja ametivõimud, selle esimesed kaks köidet määrati hävitamisele. "Entsüklopeedia" keelati ning selle trükkimise ja müümise eest ähvardas vanglakaristus. Diderot jätkas tööd illegaalselt ja viis selle koos kaastöötajate abiga 1772. aastal lõpule. 28 põhiköitele lisandus veel aastani 1780 viis lisaköidet. 

"Entsüklopeedia" uudsus seisnes eelkõige selles, et see käsitles alfabeetilises süsteemis teaduse ja ühiskonna probleeme oma aja eesrindlike ideede seisukohalt, andes samas hävitavaid hinnanguid feodaal-absolutistliku korra poliitilistele, usulistele ja õiguslikele institutsioonidele ning ideedele. Ühtlasi on oluline, et entsüklopeedia koondas väga erinevate poliitiliste ja filosoofiliste vaadetega haritlasi, keda aga ühendas hariduse, mõistuse, usulise sallivuse ja teaduse kaitsmine. Entsüklopeedial oli ka oluline roll valgustusideede levitamisel ning Prantsuse revolutsiooni ideoloogilisel ettevalmistamisel.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Entsüklopeedia ehk teaduste, kunstide ja käsitööde seletav sõnaraamat** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib ansamblist; muinaspõhja allmaailma valitsejanna kohta vaata artiklit Hel* |

---

Hell esinemas 2011. aasta Tuska Open Airil.
**Hell** on Suurbritannia heavy metali ansambel, mis on tegutsenud aastail 1982–1987 ja alates 2008.

Ansambli rajasid bändide Race Against Time ja Paralex liikmed Inglismaal Derbyshire's. Ansambli esinemised olid provokatiivsed ja teatraalsed, ent heavy metali ringkondades pälvis suurt tähelepanu ka Helli muusika. 1986. aastal sai bänd plaadilepingu Belgia kompaniiga Mausoleum, kuid firma läks pankrotti ning plaadi väljaandmine ebaõnnestus. Seejärel läks bänd laiali ning selle laulja ja kitarrist Dave G. Hallyday tegi enesetapu.

Hoolimata sellest, et Hellil ei õnnestunud ühtegi albumit välja anda, saavutas ta tänu demodele heavy metal'i ringkondades küllalt laia tuntuse ning see muutus teataval määral kultusbändiks. 2008. aastal tuli Hell uuesti kokku ning pärast lepingu sõlmimist kompaniiga Nuclear Blast anti 2011. aastal välja esimene album "Human Remains", mis äratas laialdast positiivset vastukaja. 2013. aastal ilmus Helli teine album "Curse and Chapter".

Koosseisud
----------

Hell esinemas 2014. aasta Wacken Open Airil.
### Praegune

* David Bower – vokaal (alates 2010)
* Kevin Bower – kitarr, klahvpillid, taustavokaal (1982–86, alates 2008)
* Tony Speakman – basskitarr (1982–87, alates 2008)
* Andy Sneap – kitarr (alates 2008)
* Tim Bowler – trummid (1982–87, alates 2008)

### Endised liikmed

* Dave G. Hallyday – vokaal (1982–1987)
* Shaun Kelley – kitarr (1986–1987)
* Martin Walkyier – vokaal (2008–2010)

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Ursula Põks** (20. august 1919 – 4. juuli 2006) oli eesti tõlkija ja toimetaja.

Ursula Põks sündis Keila vallas Suur-Tutermaa talu peremehe August Põksi ja tema abikaasa, kõrtsmiku tütre Karin Põksi (sündinud Pipenberg) perekonnas.

Ta õppis Tallinnas Elfriede Lenderi Eragümnaasiumis. Aastatel 1958–1964 omandas ta kaugõppe teel kõrghariduse inglise keele ja kirjanduse alal Tartu Riiklikus Ülikoolis.

Põks elas enamiku elust Keilas. Palju aastaid töötas ta toimetajana kultuurilehes Sirp.

Ursula Põks suri 4. juulil 2006 ja ta maeti 20. augustil 2006 Karjaküla kalmistule.

2008. aastal korraldas Harjumaa Muuseum tema mälestuseks isikunäituse, kus demonstreeriti tema isiklikke esemeid ja dokumente, mille ta oli muuseumile pärandanud.

Tõlkeid
-------

* Robert van Gulik, "Kummitused kloostris", "Lakksirm" (1987)
* James Baldwin, "Giovanni tuba" (1993)
* Eno Raud, "Raggie" (teose "Sipsik" tõlge inglise keelde, 1992)

Viited
------

1. 1 2 3 4  Kõik algas kodust. Ursula Pipenberg-Põks Harjumaa Muuseum (vaadatud 20.03.2015)
2. ↑
Helju Mikkel.
TRÜ RKA lipu üleandmine Helju Mikkelile 1970. aastal.
**Helju Mikkel** (1936. aastani **Amberg**, 1936–1948 **Ambre**; 13. märts 1925 – 5. oktoober 2017) oli eesti tantsulooja ja rahvatantsujuht, üks üliõpilaste laulu- ja tantsupeo Gaudeamus algatajaid, üldtantsupeo üldjuht ja liigijuht ning pikaajaline Tartu Ülikooli Rahvakunstiansambli kunstiline juht.

Rahvatantsijad tunnevad Mikkelit ka hellitusnimega **Tantsumemm** või lihtsalt **Memm**.

Mikkel on loonud hulgaliselt tantse. Nende seas on näiteks Tedremäng, Vanaisa polka, Otsapandjatse, Lina, Kullaketrajad, Kiigemäng ja Kaksteist kapukat

Helju Mikkel elas Haldja talus Luke külas Tartu maakonnas.

1997. aastast on ellu kutsutud Helju Mikkeli nimeline Tartumaa rahvatantsupreemia.

Tema kirjutatud on rahvatantsija usutunnistus "Olen iva Su algusest...", mille tantsumemm luges esimest korda ette 1994. aasta üldtantsupeol. Katkendit aatetunnistusest kuulati salvestisena 1999. aasta tantsupeol enne Helju Mikkeli tantsudest koosneva kavaosa algust. 2017. aasta noorte tantsupeol "Mina jään", vaid mõni kuu enne tantsumemme surma, lugesid usutunnistuse täispikkuses ette peaosalised Koit ja Hämarik ehk Merit Männiste, Jennifer Marisse Cohen, Jaagup Tuisk ja Hardo Adamson.

Aatetunnistuse tekst
--------------------

Rahvatantsija aatetunnistus  

  

Olen iva Su algusest, Eestimaa,  

olen kild Su paesest pinnast  

ja suutäis Su leivakäärust,  

olen tõru Su hiietammest  

ja sulg Su pääsutiivast,  

hell ebe Su rukkilillest  

ja Su aadete narmasjuur, Eestimaa.  

  

Olen kummelimuru Su õuel  

ja pihlakobar Su väravapuul,  

nestepiisk Su kurekella kambris  

ja tahiniit Su Koidu-Hämariku lambis.  

  

Olen pisar Su nutus  

ja rõõm Sinu naerus,  

kõla Su keeles ja õnnistuspalve  

ja usk Su lootustes, Eestimaa.  

  

Olen kestmise läkitus Sinust ja Sulle,  

tulen ja tantsin Sinust ja Sulle, Eestimaa.  

Olen iva Su algusest, Eestimaa.  

  

Haldja talus 1994

Tunnustus
---------

* 1964 – Eesti NSV teeneline kultuuritegelane
* 1991 – Ullo Toomi nimeline rahvatantsustipendium
* 2000 – Valgetähe III klassi teenetemärk
* 2005 – Tartumaa Kuldne Tammeoks
* 2011 – Anna Raudkatsi rahvatantsustipendium

Viited
------

1. ↑  Helju Mikkel Eesti Filmi Andmebaas
2. ↑  "Laulu- ja tantsupeo sihtasutus Helju Mikkelist: ta oli eesti rahvatantsu mõtestaja" ERR, 6. oktoober 2017
3. ↑  Helju Mikkel Rahvakultuuri Keskus
4. ↑  "Helju Mikkeli nimeline Tartumaa rahvatantsupreemia". *Tartumaa Rahvatantsujuhtide Liidu koduleht*. Vaadatud 09.05.2018.
5. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 3345
6. ↑  "Anna Raudkatsi elutööstipendiumi sai Helju Mikkel" ERR, 19. veebruar 2011

Välislingid
-----------

* Rahvatantsumemm Helju Mikkel: "Oma maa armastus peab olema!" Kultuur ja Elu
* "Tantsumemm Helju Mikkel kartis tantsupidu ära rikkuda" Eesti Päevaleht, 22. juuni 2007
* Helju Mikkeli teemaõhtu ETV2-s
* "Rahvatantsija usutunnistus" Eesti Raadio, 15. juuli 1994

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Helju Mikkel** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Helju Mikkel** |
**Petersell** (*Petroselinum*) on sarikaliste sugukonda kuuluv taimeperekond. 

Perekonda kuulub kaks liiki *Petroselinum crispum* ja *Petroselinum segetum.*

Neist tuntuim liik on kindlasti aedpetersell (*Petroselinum crispum*), mida kasutatakse laialdaselt ravim- ja maitsetaimena. Liigi looduslik levila on Lõuna-Euroopa (Itaalia) ning Põhja-Aafrika (Alžeeria ja Tuneesia).

*Petroselinum segetum* kasvab Lääne-Euroopas (Inglismaa, Holland) ja Prantsusmaal, Itaalias, Hispaanias ning Portugalis. Liik kasvab rohumaadel ja jõekallastel. Taim on söödav ning sarnase maitsega kui aedpetersell. *Petroselinum segetumi* sulgjad lehed on lantsetjad.

Teisendeid
----------

* *Petroselinum crispum* var. *crispum* – kähar petersell
* *Petroselinum crispum* var. *foliosum* – lehtpetersell
* *Petroselinum crispum* var. *neapolitanum* – varspetersell
* *Petroselinum crispum* var. *silvestre* – metspetersell
* *Petroselinum crispum* var. *tuberosum* – juurpetersell
* *Petroselinum crispum* var. *vulgare* – harilik petersell
Kaeluskotkas tugevasti roiskunud raipega
**Raibe** on lagunev korjus.

Lagunemise etapid
-----------------

Korjuse lagunemine algab juba autoproteolüüsiga surnud looma lihas sisalduvate ensüümide toimel, kuid see ei muuda korjust veel inimesele ja röövloomadele mittesöödavaks. Tõsisema lagunemise toob kaasa immuunsüsteemi toimimise lakkamine mõned ööpäevad pärast looma surma: siis hakkavad bakterid organismi jäänustest toituma ja paljunema, algab roiskumine.

Raibe ühes Pariisi pargis
Ronga raibe raisamardikatega
Korjuse roiskumine tekitab nädalate kuni kuude jooksul kadaveriini ja putrestsiini tõttu tugeva raipehaisu. Peale selle muutub raibe tetanospasmiini, botuliini ja muude bakteriaalsete mürkide tõttu aina mürgisemaks.

Roiskumise alguses on liha inimesele ja röövloomadele veel söödav, sest bakterimürkide kontsentratsioon on veel väike ja lõhn on veel talutav. Liha on inimese jaoks lihtsalt "hästi laagerdunud" ja röövloomade jaoks ikka veel tavaline liha. Keetmine või desinfitseerivate vedelikega, näiteks veini (hapupraad) või äädikaga immutamine võimaldab sellist liha veel mitme päeva pärast süüa.

Roiskumise jätkudes muutub raipehais kõigepealt inimesele, teistele esikloomalistele ja enamikule kaslastele liiga vängeks. Kui nad nüüd raibet sööksid, jääksid nad haigeks või sureksid, sest mürgisisaldus on nende jaoks liiga suur. Enamik lihasööjaid sellist raibet ei söö. Raipesööjad, nagu koerlased, linnud ja üksikud roomajad, söövad sellist liha ikka veel meeleldi.

Kui raibe on peaaegu täielikult lagunenud, siis saavad seda tervist kahjustamata süüa ainult mõned väga spetsialiseerunud raipesööjad, nagu hüäänid ja raisakotkad ja nende sugulased (*Aegypiinae*). Enamikule lindudele ja imetajatele, sealhulgas inimesele, on selline raibe väga mürgine.

Korjust söövad putukad
----------------------

Alates surmahetkest kuni täieliku lagunemiseni söövad korjust paljud putukad, nagu kärbsed, nahanäklased ja raisamardiklased, eriti nende vastsed. Putukad on enamasti esimestena kohal ja lahkuvad viimastena, sest nad söövad aeglaselt.

Mõju inimesele ja keskkonnale
-----------------------------

Raipe nägemine ja raipehaisu haistmine mõjub inimesele tavaliselt tülgastavalt.

Raiped võivad tekitada hügieeniprobleeme, eriti seoses veevarustusega.

Vaalade ja veiste raiped võivad tekitada eriprobleeme. Kui nendest pole võimalik tavalisel kombel lahti saada, siis need lõhatakse. Nii tekivad väiksemad osad, mis kiiremini roiskuvad ja raipesööjate poolt ära süüakse.

Vaata ka
--------

* Vaalaplahvatus
* Lõpnud veiste lõhkamine
* Kiviak
* Korjusekooslus

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **raibe** |
Josef de Souza 2015. aastal Brasiilia koondises
**Josef de Souza Dias** (sündinud 11. veebruaril 1989 Rio de Janeiros) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Türgi kõrgliiga klubis Beşiktaş.

Ta alustas klubikarjääri Brasiilia klubis Vasco da Gama, mille noorteakadeemiaga liitus ta 1998. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2008. aastal Brasiilia esiliigas.

2010. aastal liitus ta Portugali kõrgliiga klubis Porto, kuid naasis 2012. aastal Brasiiliasse, mängides aastatel 2012–2014 Brasiilia kõrgliigas Grêmio ja aastatel 2014–2016 São Paulo ridades. 2014. aastal valiti Souza Brasiilia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

Aastatel 2015–2018 mängis ta Türgi kõrgliiga klubis Fenerbahçe. Seejärel mängis ta kaks hooaega Saudi Araabia kõrgliiga klubis Al Ahli, naastes 2020. aastal Türki.

Aastatel 2014–2015 mängis Souza Brasiilia jalgpallikoondises kolmes kohtumises.

Saavutused
----------

Vasco da Gama
* Campeonato Brasileiro Série B: 2009

Porto
* Primeira Liga: 2010–11, 2011–12
* Taça de Portugal: 2010–11
* Supertaça Cândido de Oliveira: 2010, 2011
* UEFA Euroopa Liiga: 2010–11
Paul Johann Körber
**Paul Johann Körber** (20. oktoober 1735 Tarvastu – 14. november 1795 Võnnu) oli Eesti vaimulik.

Körber lõpetas Tartus linnakooli ja Riias gümnaasiumi. Õppis usuteadust Halle (immatrikuleeriti 21. septembril 1754), Jena (immatrikuleeriti 7. novembril 1755) ja Erfurdi (immatrikuleeriti 25. juunil 1756; lõpetas 1759) ülikoolis. Körber töötas pärast ülikooli lõpetamist koduõpetajana. Ordineeriti 24. mail 1764 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1764–1792 Tori koguduse õpetaja. 22. juulil 1791 tabas teda katsumus: välk lõi kirikumõisa põlema, pere 15 lapsest jäid elama 9. 1792–1795 teenis ta Võnnu Jakobi kogudust.

Isiklikku
---------

Tema isa Johann Friedrich Körber oli Tarvastu Peetri koguduse õpetaja. Tema teise naise isa August Heinrich Vick oli Muhu Katariina koguduse õpetaja. Poeg Eduard Philipp Körber oli Võnnu Jakobi koguduse õpetaja, pojapoeg Carl Eduard Anton Körber oli Vändra Martini koguduse õpetaja, pojapoeg Ludwig August Immanuel Körber oli Võnnu, Rannu ja Rõngu Mihkli koguduse õpetaja, pojapoeg Martin Georg Emil Körber oli Anseküla Maarja koguduse õpetaja. Tema tütarde Helene ja Karoline abikaasaks oli Otepää Maarja koguduse õpetaja Bernhard Gottlieb Hehn.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. juuli 2001. Vaadatud 18. augustil 2010.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977

Välislingid
-----------

* Paul Johann Körber,
**Auto** (hispaania keeles *auto sacramental*) oli ühevaatuseline armulaua sakramenti lahtimõtestav näidend 16.–18. sajandi Hispaanias ja Portugalis. Selle tegelasteks olid näiteks Usk, Lootus, Õhk, Patt, Surm ning muud voorused, pahed ja elemendid; muid tegelasi mõnikord ei olnudki.

Autosid etendati Kristuse ihu ja vere püha ajal linnaväljakuil tasuta. Etendusele eelnes mööda peatänavaid kulgev protsessioon. Majad, millest protsessioon möödus, olid dekoreeritud. Preestrid kandsid hiilgava baldahhiini all hostiat. Sellele järgnesid usklikud, kelle seas oli Madridis sageli ka kuningas ja õukond. Seisusevahesid ei tehtud. Kõige lõpuks tulid ilusate vankritega etenduses osalevad näitlejad avalikest teatritest. Tavaliselt peatus protsessioon mõne aukandja maja ees, kusjuures preestrid toimetasid teatud tseremooniaid ja rahvas põlvitas nagu kirikus. Lõpuks etendati auto nii suure hiilgusega, kui linna jõukus võimaldas.

Autod avaldasid inimestele tugevat muljet.

Ajalugu
-------

Juba 13. sajandil olid religioossed etendused Hispaanias rahva seas populaarsed. Tavaliselt olid need lihtsad dialoogid, mida etendati kirikupühade, näiteks jõulude, ülestõusmispüha ja Kristuse vere ja ihu püha ajal.

Aastal 1504 kirjutas portugallane Gil Vicente esimese armulaua sakramendile pühendatud auto "Auto de São Martinho". Selliseid autosid kirjutati kogu 16. ja 17. sajandil. Täiuseni viis selle žanri hispaanlane Pedro Calderón de la Barca.

Enne Gil Vicentet paistis taoliste näidenditega silma hispaanlane Juan del Enzina. Auto kõrgaja autorite seas oli ka Lope de Vega, kes kirjutas neid vähemalt nelisada. Neist on järel üksikud; parimate seas on "Lõikus" ja "Hunt lambanahas". Siis tuli Montalván, kelle tuntuim auto on "Polyphemos", Valdivielso ja kes kirjutas ka "Kadunud poja", ning lõpuks Calderón.

Calderóni pärandis on umbes 70 autot, millest tuntumad on kirjanduslikult kõrgetasemeline "Jumalik Orpheus", "Andumus missale" ja "Noa laeva vangipõlv". 

Portugalis kirjutasid autosid teiste seas Luís de Camões ja Dom Francisco Manuel de Mello.

Autod avaldasid publikule tugevat muljet.

Aastal 1765 keelas Carlos III autode avaliku esitamise, kuid väiksemates linnades etendati neid veel aastaid.

Vaata ka
--------

* Moralitee
* Müsteerium

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **auto** |
1949. a ehitatud aurulaeva Soldek kambüüs
**Kambüüs** on laeva köök või toiduvalmistamiskoht. Harvem kutsutakse samamoodi ka õhusõiduki kööki.

Kirjeldus
---------

Kambüüsi ruumikus, sisseseade ja teenindav personal sõltub toitlustatava aluse ette nähtud meeskonna (ja reisijate) arvukusest. Kambüüsi pliidil, laudadel ja riiulitel on reeglina turvaääred, et neile paigutatud nõud ja muud esemed ei libiseks laeva kaldudes üle serva maha. Väikesel laeval või purjejahil võib pliit olla paigaldatud kiigele, mis säilitab nõude horisontaalsuse ka kreeni korral. Kapiustel on laeva kaldumisel tahtmatu avanemise vältimiseks lukustusriivid. Suuremate laevade kambüüsides on tänapäeval alati sundventilatsioon. 

Laeva pardal viibijate toitlustuse korraldus on säästu ja efektiivsuse huvides plaanitud tavaliselt nii, et kambüüsis tegutseks võimalikult väike professionaalne personal ja ruumid oleksid minimalistlikud. Sellest pärineb ka maismaal levinud ütlus aktiivse ja kiire töötegemise kohta: *"Töö käib nagu laeva köögis."*

Kambüüsid võeti sellekohaste laevaruumidena kasutusele 15. sajandil. Senimaani valmistati merel toitu peamiselt laeva peatekile asetatud vahenditega.

Vaata ka
--------

* Mess
* Kajut
* Kokandus

Välislingid
-----------

* Alamsaksa laensõnad eesti keeles: kambüüs
* Kambüüs Merevikis

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kambüüs** |
**Knežė** on küla Leedus Skuodase rajoonis Aleksandrija vallas. Knežė jääb Luoba jõe äärde.

Külla jäävad osaliselt Bartuva ihtüoloogiline kaitseala ja Apuolė maastikukaitseala. Sinna jäävad Knežė küla kalmistu ja Knežė küla õigeusu kalmistu.

Ajalugu
-------

Muinsuskaitse all on Jedžiotai linnamägi (jääb külla vaid osaliselt), mis oli kasutusel I aastatuhandel ja II aastatuhande algul. See põletati maha enne Apuolė linnuse ründamist, kuid sealsed kaitseehitised võeti hiljem taas tarvitusele. Arvatakse, et tegemist võib olla kuralaste Lobe muinaslinnusega, mida mainitakse aastal 1253.

Küla on kujunenud Luoba jõe ääres asunud vesiveski juurde. Aastal 1910 sai see üleujutuses rängalt kannatada, aastal 1912 hävis veskikoht aga tules. Aastal 2015 püstitati veskikoha juurde 30 meetri pikkune sild, mis ühendab Knežėt Kaukolikaiga.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 102 (1902)
* 84 (1923)
* 30 (1959)
* 26 (1970)
 | * 18 (1979)
* 5 (1989)
* 6 (2001)
* 4 (2011)
 |

* Koolmekoht Luoba jõelKoolmekoht Luoba jõel
* Jalakäijate sildJalakäijate sild

Viited
------

1. ↑  Gyventojai gyvenamosiose vietovėse: Lietuvos Respublikos 2021 metų gyventojų surašymo rezultatai. Vilnius: Statistikos departamentas, 2022.
2. ↑  Skuodo rajono savivaldybė
3. ↑
4. ↑  Jedžiotų piliakalnis, vad. Pilale

 Knežė – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Aleksandrija valla haldusjaotus |
| --- |
| 
**Aleksandrija** **·**  Apuolė **·**  Daujotai **·**  Detlaukė **·**  Dvaralis **·**  Gėsalai **·**  Jedžiotai **·**  Juknaičiai **·**  Kalnėnai **·**  Kaukolikai **·**  Kerviai **·**  Kivyliai **·**  Klaišiai **·**  Klauseikiai **·**  Knežė **·**  Nuosamai **·**  Šarkė **·**  Truikinai **·**  Veiteliai **·**  Viršilai |
**Klaaskeraamika** on klaasitaoline materjal, mis on saadud erilisandeid sisaldava sulaklaasi jahutamisel kindlal temperatuurirežiimil. Seejuures toimub osaline polükristallisatsioon ja moodustub komposiitmaterjal ühest või mitmest kristallifaasist ja amorfsest, keraamilisest faasist.

Klaaskeraamilisi materjale nimetatakse ka sitallideks (vene k *ситаллы*).

Omadused
--------

On loodud mitmesuguseid klaaskeraamika süsteeme: MAS-süsteem (MgO × Al2O3 × nSiO2), ZAS-süsteem (ZnO × Al2O3 × nSiO2), liitiumdisilikaat-klaaskeraamika ja tööstuslikult tähtsaimana LAS-süsteem, mille peamised koostisosad on liitiumoksiid, alumiiniumoksiid ja ränidioksiid ning kristallide epitaksiaalset moodustumist soodustav tsirkoonium(IV)-oksiid koos titaan(IV)-oksiidiga.

LAS-klaaskeraamika eriti hinnatav omadus on väga väike ja seejuures negatiivne soojuspaisumistegur (0,1−1) × 10−6 1/K laias temperatuurivahemikus (nt 20–700 °C). Seega talub see materjal purunemata järske temperatuurimuutusi.

Kasutamine
----------

Klaaskeraamikast valmistatakse seadmete osi, mis peavad olema mehaaniliselt tugevad ning seejuures keemiliselt ja termiliselt stabiilsed, näiteks

Elektripliidi klaaskeraamiline plaat
* induktsioonpliidi pealisplaadid;
* tööetalonid ja mõõdud;
* teleskoobi peegli kandetarindid;
* filmiprojektori reflektorid;
* lasergüroskoobid;
* laboritarvikud;
* rakettide voolundid.

Tootjad ja tooted
-----------------

Klaaskeraamika suurimad tootjad on Schott, Nippon Electric Glass ja Corning.

Tuntud tootenimed on Ceran ja KeraBlack (induktsioonpliitide alal), Zerodur (teleskoobipeeglid), Robax ja Pyroceram (küttekolde vaateavad).
**ULCC** (inglise keeles *Ultra Large Crude Carrier*; otsetõlkes *ülisuur toornaftavedaja*) on naftatankerite klass, mille dedveit on suurem kui 320 000 tonni. ULCC-d on suurim tankerite klass – supertanker. Ühtlasi on need ka maailma suurimad laevad. 

ULCC-d kasutatakse vaid suurte naftakoguste transportimiseks väga kaugele, sest need on suure mahutavusega ega saa liikuda mööda kitsamaid veeteid. Massiivsuse tõttu pole ULCC-del võimalik paljudes sadamates randuda ning kauba peale- ja mahalaadimine käib mereplatvormidel või väiksemate tankerite abil. Nimetatud piirangute tõttu kulgevad ULCC-de peaaegu kõik marsruudid Pärsia lahest läbi India ookeani Vaiksele ja Atlandi ookeanile. Maailma suurim ULCC oli Seawise Giant, mille dedveit oli 564 763 tonni. Koos klassi võrra väiksemate laevadega VLCC viidatakse mõlemale ka kui supertankeritele. Supertankereid on tänapäeval üle 200.

Viited
------

1. ↑  Hayler and Keever, 2003:14-3.
2. ↑  Huber, 2001, p. 23.
3. ↑  . `{{netiviide}}`: puuduv või tühi pealkiri: `|pealkiri=` (juhend)
4. ↑  . `{{netiviide}}`: puuduv või tühi pealkiri: `|pealkiri=` (juhend)
Asendikaart
Vaade Knivskjelloddenile Nordkapilt
Vaade Nordkapilt
Vaade Nordkapilt
**Knivskjellodden** ehk **Knivskjelodden** on Barentsi mere äärne poolsaar Norras Troms og Finnmargi maakonnas Magerøya saarel Nordkapi vallas Nordkapist lääneloodes (4,5 km loodes).

| Kivskjelloddeni ja Nordkapi asendi võrdlus |
| --- |
| Knivskjellodden | 71° 11′ 08″ N, 25° 40′ 33″ E |
| Nordkapp | 71° 10′ 21″ N, 25° 47′ 40″ E |

Knivskjelloddeni juures paiknev skäär on Norra põhiosa põhjapoolseim maismaapunkt. Äärmuspunkti koordinaadid on 71°11'08,5676" N, 20°20'32,29" E. Knivskjellodden on umbes 1380 m võrra kaugemal põhja pool tuntumast Nordkapist (oma madaluse tõttu avaldab ta Nordkapist vähem muljet). Knivskjellodden ja Nordkapp on teineteiselt hästi nähtavad. Mõnikord peetakse Knivskjelloddeni juures paiknevat skääri ka Euroopa põhjapoolseimaks maismaapunktiks (sel juhul ei võeta arvesse kaugeid saari).

Poolsaarel on betoonplaatidest püramiid geograafiliste andmetega poolsaare kohta ning külalisraamat.

Erinevalt Nordkapist Knivskjelloddenile autoga ligi ei saa. Sinna pääseb mööda 9 km pikkust loodesse kulgevat kividega hästi tähistatud jalgrada maantee E69 äärselt tähistatud parkimisplatsilt, mis asub 5 kilomeetrit Nordkapist lõuna pool. Käik Knivskjelloddenile ja tagasi võtab umbes viis ja pool tundi (tee poolsaarele umbes 2 km, tagasitee rohkem, sest see kulgeb ülesmäge).

Nime algusosa *knivskjell* tähendab noaterakujulist kaunkarpi *Ensis*. Poolsaar on nime saanud oma kuju järgi. Lõpuosa on neemede nimes esinev *odden*, määrava artikliga vorm sõnast *odd* ('odaots; ots').

Vaata ka
--------

* Norra äärmuspunktid
* Euroopa äärmuspunktid
* Pysen, Norra Kuningriigi lõunapoolseim punkt
* Nordkinn ehk Kinnarodden, Norra ja Euroopa mandriosa põhjapoolseim punkt
* Rossøya, Norra Kuningriigi põhjapoolseim punkt
* Fligely neem, Euroopa põhjapoolseim punkt

Viited
------

1. ↑  "Statistika aastaraamat 2008". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. jaanuar 2009. Vaadatud 17. aprillil 2009.
2. ↑  Store Norske Leksikon
3. ↑  "Statens kartverk". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. mai 2008. Vaadatud 18. aprillil 2009.
4. ↑  "Statens kartverk". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. mai 2008. Vaadatud 18. aprillil 2009.

Välislingid
-----------

* Fotod
**Klaasingi tänav** oli tänav Tallinna kesklinnas.

Klaasingi tänav 1914. aasta Tallinna linna kaardil
Klaasingi tänav 1942. aasta Tallinna linna kaardil
Klaasingi, hilisem Paberi tänav kulges praeguse Liivalaia tänava joonel Stockmanni kaubamaja kõrval, kus toona asus ajaloolise Jaaniveski kohal Johansoni paberivabrik. 1885. aastal alustas 2. Gildi kaupmees Eduard Johanson Maakri ja Klaasingi tänava vahelisele alale Tallinna Paberivabriku ehitamist, vabrik alustas tööd 1886.

1939. aastal planeeriti Tallinna linna ehituskomisjoni poolt linnaplaani muutmine Pronksi ja Klaasingi tänavate rajoonis. Uue linnaplaani kohaselt oli Pronksi tänava kulgemine Narva maanteeni nähtud ette kinnisena. Uue linnaplaani kohaselt pidi teostatama Klaasingi tänava Tartu maantee poolne osa laiendamine, et anda ühtlustavat joont magistraal-tänavale, mille üht osa kujutab Raua tänav. Linnavalitsuse kava kohaselt pidi tänava laiendamiseks lammutatama Klaasingi tänava 13 eluhoonet 74 korteriga. 

1944. aasta märtsipommitamises hävis suurem osa Lennuki (nüüdse Mardi) ja Tartu maantee ning Klaasingi (umbes tänase Liivalaia tänava joonel) ja Gildi tänava vahele jäävast Keldrimäe hoonestusest. Purustusi oli ka Juhkentali tänavas, kokku sai hävines üle 150 maja. 

1970ndate alguseni kandis tänase Liivalaia tänava kohal paberivabriku kõrval kulgenud kitsas tänav Paberi tänava nime. Tartu maantee läbimurre Rävala puiesteele rajatigi riivamisi läbi omaaegse Klaasingi ja Puuvilja tänava vahelise kvartali ning otsejoones läbi Tallinna Jaani seegi kiriku ja Maakri tänava vahele jääva ala.

Viited
------

1. ↑  Jaak Juske,Jaak Juskega kadunud Eestit avastamas: Stockmanni ümbruse rohkete muutuste lugu, forte.delfi.ee, 14.01.2017
2. ↑  Klaasingi tänaval siiski 13 maja lammutamisele, Päewaleht, nr. 45, 14 veebruar 1939
3. ↑  Uwe Gnadenteich, Millist kahju tekitas Tallinnale venelaste pommirünnak 1944. aasta 9. märtsil, www.postimees.ee, 9. märts 2016
4. ↑  Jaak Juske, Härjapea jõe veskid panid aluse Tallinna tööstusele, www.pealinn.ee, 12. november 2018
"**Must kohv**" on kriminaalromaan, mille kirjutas Agatha Christie 1929. aastal ilmunud näidendi põhjal Charles Osborne.

Eesti keelde tõlkis romaani Lii Tõnismann ning see ilmus kirjastuselt Varrak aastal 2007. 

Romaan räägib sellest, kuidas Hercule Poirot lahendas Sir Claud Amory mõrva.

Kirjeldus:
Võimsa uue lõhkeaine leiutaja Sir Claud Amory läheb üsnagi endast välja, kui keemiline valem seifist äkitselt kaob – ja olukorda halvendab teadmine, et varas on keegi Sir Claudi majalistest. Sugulane? Või "sõber"? Kes iganes süüdlane ka poleks, otsustab Sir Claud talle siiski pääsemisvõimaluse anda – küll aga ei ole too tundmatu tema enda vastu kaugeltki nii suuremeelne. Kui uksed lukku pannakse ja valgus kustub, ei tagastata valemit, vaid majaperemehele sokutatakse hoopis midagi kohvitassi... Koort? Ei. Suhkrut? Ei. Hoopis surmav annus hüostsiin-vesinikbromiidi. Agatha Christie 1929. aastal valminud näidendi, milles mõrvatööd lahendab taas Hercule Poirot, on autori pärandi haldajate loal romaaniks kirjutanud Charles Osborne.
Klaaskeha (nr 12)
**Klaaskeha** (ladina keeles *corpus vitreum*) on osade loomade (sh inimeste) silmamuna osa. Ta täidab silmaläätse, ripskeha ja võrkkesta vahel asuva kambri. Väljastpoolt katab teda õhuke kile.

Roomajatel
----------

### Madudel

Madudel nagu teistelgi roomajatel on klaaskeha, mis paikneb silmaläätse taga.

Imetajatel
----------

### Koduloomadel

Klaaskeha täidab silmaläätse, ripskeha ja võrkkesta vahelise kambri ja koosneb klaaskehanestest (*humor vitreus*).

### Inimestel

Klaaskeha täidab vikerkesta taguse tagakambri. Klaaskeha ei sisalda veresooni ega närve ja koosneb 98% ulatuses veest. Teisisõnu on klaaskeha geel.

Viited
------

1. ↑  "Meditsiinisõnastik" 346:2004.
2. ↑  Melissa Kaplan's, Herp Care Collection, Bulging, Drooping, Distended Eyes in Reptiles, Veebiversioon (vaadatud 28.01.2014) (*inglise keeles*)
3. ↑  Enn Ernits, Esta Nahkur,  *Koduloomade anatoomia*, Eesti Maaülikool, Tartu, Halo Kirjastus, lk 395, 2013, ISBN 978-9949-426-28-8.
4. ↑  "Meditsiinisõnastik" 346:2004.

Välislingid
-----------

* Terminologia Anatomica A15.2.06.008 Corpus vitreum. Klaaskeha
Must küüslauk
**Must küüslauk** valmib tavalisest küüslaugust ja selle valmistamiseks kasutatakse Maillardi reaktsiooni. Nii valmistatud küüslauku kasutatakse toidulisandina üle maailma, kuid alguse sai kasutus Aasia köökidest.

Must küüslauk valmib küüslaugu sibula kuumutamisel ettenähtud kraadidel ja õhuniiskusel, kuumutamine võtab tavaliselt aega mõni nädal. Selle protsessi tulemusel mustuvad küüslaugu küüned ja küüslaugu maitse muutub magusaks ja siirupiseks ning võib meenutada palsamiäädikat ja tamarindi. Sedasorti küüslauk on võetud kasutusele nii tipptasemel köökides, kui koduses küpsetamises.

Tootmine
--------

Musta küüslaugu valmistamiseks tuleb küüslaugu sibul spetsiaalses keskkonnas kuumutada ja niisutada. Küüslaugu sibulad tuleks hoida kontrollitud niiskusega ja temperatuuriga keskkonnas, õhuniiskus vahemikus 80–90% ning temperatuur 60–90 °C. Vastav protsess peaks kestma 15–90 päeva olenevalt temperatuurist ja õhuniiskusest (tavaliselt 85%, 70 °C, 40 päeva). Protsessi käigus ei vaja küüslauk lisandeid, säilitusaineid ega kõrvetamist. Küüslaugule omapärase teravuse/kibeduse andvad ensüümid lõhustuvad, mille tulemusel tekib uus maitsete tasand, mis on võrreldav praetud sibula maitsega. Küüslaugu küüned muutuvad protsessi käigus mustaks ning küüntel on siirupine ja kleepuv tekstuur.

Kulinaarne kasutamine
---------------------

Musta küüslaugu puhul on maitse pehmem, küüslaugu maitse võib ka täiesti ära kaduda olenedes küpsetamise ajast. Suurema suhkrusisaldusega küüslaugust saab mahedama ja siirupisema maitse ning väikese suhkrusisalduse korral tekib tomatipasta maitset meenutav maitse. 

Musta küüslauku saab süüa paljalt võileiva peal või kasutada suppides, kastmetes, purustatuna eri määretes. Võrreldes tavalise valge küüslauguga, mis on tuntud oma intensiivse maitse poolest, tuleks musta küüslauku roogadele lisada suuremas koguses, sest selle maitse on palju mahedam.

Viited
------

1. ↑  Nichols, Rick (2008.12.11). "Black Garlic is Garlic, but better". Originaali arhiivikoopia seisuga 2012-10-03. Vaadatud 20.01.2021. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|aeg=` (juhend)
2. ↑  ""North America's Largest Black Garlic Producer"". Vaadatud 20.01.2021.
3. ↑  Nast, Conde. ""Chefs Are Going Crazy for Black Garlic (and You Will, Too)"". *Bonappetit*. Vaadatud 20.01.2021.
4. ↑  "Black Garlic". *Wikipedia*. Vaadatud 20.01.2021.
***Klaasist loomaaed*** (*The Glass Menagerie*; 1944) on Tennessee Williamsi näidend.

Selle näidendiga sai Tennessee Williams maailmakuulsaks. 1950 teos ekraniseeriti. 

Näidend on nähtavasti kirjutatud autobiograafilistel motiividel.

Sisu
----

*Klaasist loomaaia* tegelased on Amanda Wingfield, tema tütar Laura Wingfield ja poeg Tom Wingfield ning Laura eluaegne armastatu Jim O'Connor.

Amanda Wingfield on agressiivne naine, kes peab end Lõuna kaunitariks ja elab peenutsevat elu. Laura on häbelik ja introvertne, mille pärast ta teeb endale suuri etteheiteid. 

Jim O'Connor on keskkoolis populaarne noormees, kelle ümber tüdrukud tiirlevad ja keda kõik armastavad. Jim O'Connor kingib lõpuks Laurale suudluse, kuid jätab ta maha, teatades kihlusest teise naisega. Tom, kes on pere ainus ülalpidaja, lahkub vanematekodust, tundes sealjuures, et ta sellega reedab oma õe, nagu ka isa perekonna maha jättis ja reetis. Näidendis vihjatakse Tomi homoseksuaalsusele. Tomi kutsumus on kunstilooming, kuid ta on sunnitud elatist teenima laos jalanõudega tegeldes.

Seos autori eluga
-----------------

Amanda sarnaneb kirjaniku emaga, Laura tema õega ning Tom autori endaga. Williamsi õde oli vaimselt ebastabiilne ja veetis enamiku oma elust hullumajas. Williams jättis oma vaimselt haige õe saatuse hooleks, mille pärast ta end süüdistas. Williams oli homoseksuaalne. Williamsi isa, külm ja jõhker mees, oli kingakaupmees. Williams ise oleks nähtavasti tahtnud olla Jim O'Connori sarnane: ta tundis puudust inimeste armastusest.

Retseptsioon Eestis
-------------------

Näidend ilmus eesti keeles 1976. aastal Jaak Rähesoo tõlkes koos teiste Tennessee Williamsi näidenditega. Uustrükk ilmus kogumikus "20. sajandi näidendeid" II (2005).

Kaarin Raid lavastas näidendi 1968. aastal diplomietendusena Moskvas Jermolova-nimelises teatris. 

1988. aastal lavastati näidend Ugala teatris. Laura osa mängis Kiiri Tamm, Tomi osa Arvi Mägi.

1994. aastal lavastas näidendi Eesti Draamateatris oma diplomilavastusena Allan Kress.

2015. aastal lavastas näidendi VAT Teatris Katariina Unt, kellele see oli esimene iseseisev lavastajatöö. Tegemist oli Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli 27. lennu bakalaureuselavastus, kus lisaks Katariina Undile mängisid Ester Kuntu, Karl Laumets ja Risto Vaidla.

Annika Namme on Tallinna Pedagoogikaülikoolis kirjutanud magistritöö *Ühendriikide Lõuna Tennessee Williamsi näidendites*, milles analüüsitakse ka *Klaasist loomaaeda*.

Kirjandus
---------

* Liidia Tsehhanovskaja, "Tennessee Williams ja plastiline teater" – Looming 1971, nr. 5, lk. 774–782
* Tennessee Williams. *Klaasist loomaaed ja teisi näidendeid*. Tõlkinud ja järelsõna: Jaak Rähesoo. Eesti Raamat, Tallinn 1976
* Kadi Vanaveski, "Kes see keelab..." ("Klaasist loomaaia" lavastusest Rakvere Teatris, lavastaja Toomas Suuman, esietendus 18. novembril 1989) – TMK 1990, nr. 2, lk. 44–45
* "20. sajandi näidendeid" II. Koostanud ja järelsõna: Monika Läänesaar; Avita, Tallinn 2005

Välislingid
-----------

* Rimma Kretšetova Kaarin Raidi lavastusest
* Annika Namme magistritööst
* Näidendi analüüs inglise keeles
**Rahvusvahelised suhted** on suhted rahvusvahelises süsteemis peamiselt riikide vahel, aga ka rahvusvaheliste organisatsioonide ning hargmaiste ettevõtete (multinatsionaalsete korporatsioonide) vahel.

Akadeemilise distsipliinina on **rahvusvahelised suhted** politoloogia haru, mis uurib rahvusvahelisi suhteid. Rahvusvahelisi suhteid uuritakse nii **positiivselt** (rahvusvahelisi suhteid analüüsides) kui **normatiivselt** (välispoliitilisi eesmärke ette kirjutades).

Rahvusvaheliste suhete teooriad
-------------------------------

 *Pikemalt artiklis Rahvusvaheliste suhete teooriad*
Seletamaks rahvusvahelises süsteemis toimivaid mudeleid ja mehhanisme on loodud mitmeid rahvusvaheliste suhete teooriaid. Rahvusvahelistes suhetes toimuva selgitamisel on teadlased lahkarvamustel, mis tuleneb sellest, et fakte tõlgendatakse erinevalt. Teooriad erinevad ennekõike selle poolest, keda või mida peetakse keskseks: mõnikord peetakse selleks toimijaid, teistel juhtudel süsteemi struktuuri ja piiranguid, mida toimijatele peale surutakse.

Vaata ka
--------

* Välispoliitika
* Diplomaatia

Viited
------

1. ↑  Nicholson, Michael. 2004. Rahvusvaheliste suhete alused. Tallinn: TEA Kirjastus. Lk 123–173.