recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Sojapiim
**Sojapiim** on sojaubadest valmistatud jook. Sojapiim on müügil valmiskujul, kuid seda saab ka ise spetsiaalse sojapiimamasinaga valmistada. 14. juuni 2017 otsustas Euroopa Kohus, et Euroopa Liidus ei tohi täiesti taimse toote turustamisel kasutada selle nimes sõna "piim", mistõttu müüakse sojapiima enamasti näiteks **sojajoogi** nimetuse all.

Koostis
-------

Sojapiim on väga valgurikas ja tema aminohappeline koostis on suhteliselt lähedane loomsete valkude omale. Sojapiim on kergesti seeditav ja sisaldab arvestataval hulgal nõrkade anaboolsete omadustega hargnenud ahelatega aminohappeid ja aminohapet glutamiini. See aitab suurendada jõudu ja võimaldab rohkem lihaseenergiat dieedi ajal.

Raviomadused
------------

Sojapiim on raviomadustega – tal on kolesterooli taset langetav toime. Ta kaitseb aju, aeglustades aju degeneratiivseid protsesse. Sojapiimal on peavalu ja põletikulisi protsesse vähendav toime ning lahustav/lagundav toime. Taimetoitlastele on sojapiim hea valgu- ja rasvaallikas.

Sojaubades sisalduv rasv kujutab inimorganismi jaoks väärtuslikku õli, mis mitmest aspektist sarnaneb oliiviõliga – väike küllastatud rasvhapete ja suur oleiinhappe sisaldus ning suhteliselt hea asendamatute rasvhapete – linool-(*n*-6) või -(ω-6) ja alfalinoleenhappe (*n*-3) või -(ω-3) vahekord.

Alfalinoleenhappe sisaldus sojas aitab kaasa luude tugevuse tagamisele, soodustades kaltsiumi jäämist luudesse. Sojaubades leiduv õli on suure bioloogilise aktiivsusega, millest inimene omastab kuni 98%. Õlis leidub rohkesti letsitiini. Letsitiini tunneme lisaainena (E322), seda toodetakse põhiliselt sojast nii meditsiinipreparaatide kui ka toiduainetetööstuse jaoks (emulgaator). Letsitiini vaegus toidus võib põhjustada rasvumise kiirenemist ja kolesterooli taseme tõusu, aga ka mälu ja ajutöö probleeme.

Sojapiimas on suhteliselt vähe süsivesikuid, mis teeb soja asendamatuks toiduaineks diabeetikule ja tänuväärseks ka kaalujälgijale ning tsöliaakia korral.

Soja on rikas küllastumata rasvade poolest. Kuna sojatooted on looduslikult väikse küllastatud rasvade sisaldusega, aitavad need säilitada tervislikku kaalu. Sojas on arvestatavalt ka kiudaineid, mis koos rikkaliku valgu ja rasvaga annavad pikemaks ajaks täiskõhutunde, võimaldades kaalu langetada.

Toitumisteadlased soovitavad päevas tarvitada 100–300 g sojapiima või sojapiimatooteid. Sojapiima väärtuslikud toitained ringlevad organismis 24–36 tundi.

Valio tehtud uuringute põhjal on Eestis ligi 100 000 inimest, kes ei talu lehmapiima.

Viited
------

1. ↑  "EUROOPA KOHTU OTSUS (seitsmes koda), 14. juuni 2017 ( \*1 ), „Eelotsusetaotlus — Põllumajandustoodete ühine turukorraldus — Määrus (EL) nr 1308/2013 — Artikkel 78 ja VII lisa III osa — Otsus 2010/791/EL — Mõisted, nimetused ja müüginimetused — „Piim" ja „piimatooted" — Nimetused, mida kasutatakse täiesti taimsete toiduainete müügi edendamiseks ja nende turustamiseks"". 14.06.2017. Vaadatud 15.12.2017.

Välislingid
-----------

* Sojapiima valmistamine
* Eesti Sojaliit
Sojourner Truth
**Sojourner Truth** (õieti **Isabella Baumfree**; 1797 New Yorgi osariik – 26. november 1883 Battle Creek, Michigan) oli Ameerika abolitsionist, esimese laine feminist. 

Tema kuulsaim kõne oli 1851. aastal Akronis Ohios Naiste konventsioonil ette kantud "Kas mina ei olegi siis naine?".

Elulugu
-------

Isabella sündis New Yorgis Hardenberghi mõisas orjade kolmeteistkümnelapselises peres. Tema vanemad olid James ja Betsy Baumfree. 
Ta müüdi mitu korda orjaks erinevatele peremeestele.

1829. aastal, kui orjandus oli kaotatud, siirdus ta koos pojaga New Yorki, kus töötas Elijah Piersoni majapidajana. 

1. juunil 1843 muutis Isabella oma nime **Sojourner Truthiks** ning ütles oma sõpradele, et vaim kutsus teda ning ta peab minema. Aastal 1844 astus ta Northamptonis tegutsevasse ühendusse Association of Education and Industry. Ühendus oli rajatud abolitsionistide poolt, kes toetasid naiste õigusi, olid sallivad usu suhtes ning pooldasid patsifismi. Ühingusse kuulus 210 liiget. 1846. aastal läks ühing finantsvõlgade tõttu laiali. Sojourner hakkas tööle George Bensoni juures majapidajana. 

Ta hakkas oma sõbrale Olive Gilbertile rääkima oma memuaare, kes pani nendest kokku raamatu. William Lloyd Garrison avaldas 1850. aastal memuaariraamatu pealkirjaga "The Narrative of Sojourner Truth: A Northern Slave".

Aastal 1851 lahkus ta Northamptonist ning ühines abolitsionisti ja kõneleja George Thompsoniga. Mais osales ta Ohios Naiste konventsioonil, kus esines oma kuulsa kõnega "Kas mina ei olegi siis naine?".
Christa Wolf (2007)
Christa Wolf (1963)
**Christa Wolf** (sünninimi **Christa Ihlenfeld**; 18. märts 1929 Landsberg an der Warthe – 1. detsember 2011 Berliin) oli saksa kirjanik.

Ta sündis Otto ja Herta Ihlenfeldi tütrena Brandenburgi provintsis Landsberg an der Warthes, mis tänapäeval jääb Poolasse ja kannab nime Gorzów Wielkopolski. Pärast Teise maailmasõja lõppu, kui sakslased Poola uutest piiridest välja aeti, asus pere 1945 elama Mecklenburgi, mis hiljem jäi Saksa DV-sse.

Christa õppis kirjandust Jena ja Leipzigi ülikoolis. Pärast lõpetamist töötas ta Saksa Kirjanike Liidus ja sai kirjastuses toimetajaks.

1949 astus ta Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse. 1963–1967 oli ta selle keskkomitee liikmekandidaat. Wolf kritiseeris parteid avalikult, kuid jäi lojaalseks sotsialismi ideele ja oli vastu Saksamaa taasühinemisele.

1993 avastati Saksa DV salapolitsei Stasi dokumendid, mille järgi Wolf oli 1959–1961 Stasi agent ("mitteametlik kaastööline"). Stasi ohvitserid kritiseerisid teda selle eest, et temalt ei saanud peaaegu mingisugust teavet, ja lõpuks loobusid teda kasutamast. Järgmised 30 aastat jälgis Stasi Wolfi ennast hoolikalt.

Wolfi loomingu kesksed teemad olid fašism, inimlikkus, feminism ja eneseavastamine. Pärast Saksamaade ühinemist kritiseeriti teda selle eest, et ta Saksa DV autoritaarset režiimi hukka ei mõistnud, tema teoseid nimetati moraliseerivateks. Teisalt on esile tõstetud tema jutustamisoskust, mis on sõltumatu poliitilistest vaadetest. Saksa DV ühe juhtiva kirjanikuna aitas ta kujundada selle riigi kirjanduse õhustikku.

Eesti keeles ilmunud teosed
---------------------------

* "Lapsepõlvelõimed". Saksa keelest tõlkinud Evi Auling. Eesti Raamat 1982
* "Medeia hääled". Saksa keelest tõlkinud Rita Tasa. Eesti Raamat 1997. ISBN 9985651030
* "Mis jääb. August". Saksa keelest tõlkinud Tiiu Relve. Loomingu Raamatukogu 17–18, 2015

Tunnustus
---------

* 1963 Heinrich Manni auhind
* 1980 Georg Büchneri auhind
* 1983 Schilleri mälestusauhind
* 1984 Austria riiklik Euroopa kirjanduse auhind
* 1997 Hans ja Sophie Scholli auhind
* 1999 Nelly Sachsi auhind
* 1999 Elisabeth Langgässeri auhind
* 2002 Saksamaa raamatuauhind (esimene laureaat)
* 2010 Baieri Kunstiakadeemia suur kirjandusauhind

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Christa Wolf** |
Chris Wagner 2018. aastal New York Islandersi särgis
**Christopher Wagner** (sündinud 27. mail 1991 Walpole'is, Massachusettsis) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Boston Bruins keskründajana.

2010. aastal valiti ta NHL-i *draft* '​is Anaheim Ducksi poolt 122. valikuna. Aastatel 2010–2012 mängis ta Colgate'i ülikooli meeskonnas. 2012. aastal liitus ta American Hockey League'i klubiga Norfolk Admirals. Ducksi meeskonnas debüteeris Wagner NHL-is 17. oktoobril 2014 mängus Minnesota Wildi vastu.

2015. aasta novembris liitus ta Colorado Avalanche'iga. 25. novembril 2015 lõi ta mängus Ottawa Senatorsi vastu oma esimese värava NHL-is. 2016. aastal siirdus ta tagasi Ducksi. 2018. aasta veebruaris liitus ta New York Islandersiga.

2018. aasta juulis sõlmis Wagner kaheaastase lepingu Boston Bruinsiga. 2018–19 põhihooaeg oli tema senise NHL-i karjääri edukaim, kui ta lõi 12 väravat ja andis seitse väravasöötu, kuid vigastuse tõttu ei saanud ta osaleda Stanley karika finaalis St. Louis Bluesi vastu. 2019. aasta novembris pikendas ta oma lepingut Bruinsiga.

Viited
------

1. ↑  "Coyle, Wagner sign contracts with Bruins". nhl.com. 27.11.2019. Vaadatud 3.8.2020

Välislingid
-----------

* Chris Wagner NHL.com lehel
* Chris Wagner hockeydb.com lehel
**Luuüdi doonorite register** ehk **Vereloome tüvirakkude doonorite register** on Tartu Ülikooli Kliinikumi allasutus.

Luuüdi doonorlus
----------------

Kui patsiendi raviks on vaja vereloome tüvirakke, siis esmalt püütakse doonorit leida patsiendi õdede-vendade seast. Kui see ei õnnestu, siis pöördutakse luuüdi doonorite registri poole. Luuüdi doonorite register põhineb anonüümse doonori kingil anonüümsele patsiendile. Vabatahtlikud, kes on liitunud luuüdi doonorite registriga peavad valmis olema vereloome tüvirakkude annetuseks ükskõik millisele patsiendile doonori kodumaal või ka väljaspool doonori kodumaad. Registriga ei ole võimalik liituda aitamaks ainult ühte kindlat patsienti.

Riikide registrid on liidetud ühtseks võrgustikuks, mis tagab siirdamiseks sobilike rakkude jõudmise abivajavale patsiendile ka siis, kui doonor ja patsient elavad eri riikides. Tänaseks on selle võrgustikuga liitunud üle 100 luuüdi doonorite registrit kokku ligi 15 miljoni vabatahtliku liitunud doonoriga.

Luuüdi doonorite registriga saab liituda:

* Tartu Ülikooli Kliinikumi Verekeskuses,
* Tartu Ülikooli Kliinikumi hematoloogia ja transplantatsiooni osakonnas,
* Põhja-Eesti Regionaalhaigla Verekeskuses,
* Põhja-Eesti Regionaalhaigla Verekeskuse DoonoriFoorumil,
* Pärnu Haigla Vereteenistuses.

Registriga liitumiseks peab täitma registreerimisvormi ja tervisliku seisundi küsimustiku ning registriga liitujalt võetakse veenist vereproov koesobivuse antigeenide määramiseks. Vereproov analüüsitakse Tartu Ülikooli Kliinikumi ühendlaboris ning tulemused saadetakse säilitamiseks Soome Luuüdi Doonorite Registrisse. Igasugust informatsiooni, mida registriga liituja annab oma tervisliku seisundi kohta, kaasa arvatud koesobivusanalüüside vastused, töödeldakse konfidentsiaalselt − kõrvalistel isikutel puudub nendele juurdepääs. Kirjaliku avalduse alusel võib registriga liituja teada saada oma koesobivuse analüüside tulemused.

Koostöö
-------

Tartu Ülikooli Kliinikumi ja Soome Punase Risti Verekeskuse Luuüdi Doonorite Registri koostöö tulemusel on võimalik Eesti elanikel liituda Soome Luuüdi Doonorite Registriga. Registriga saab liituda Eestis, kuid doonorite andmeid säilitatakse Helsingis Soome Luuüdi Doonorite Registris. Soome Luuüdi Doonorite Register vahendab väljaspool Soomet elavate doonorite vereloome tüvirakke Soome ja Eesti patsientidele ning Soomes ja Eestis elavate doonorite rakke Soome, Eesti ja vajadusel ka välisriikide patsientidele.

Vastavus õigusaktidele
----------------------

Luuüdi doonorite registri tegevus on litsentseeritud ja monitooritud vastavate riikide pädevate asutuste poolt.

Luuüdi doonorite registriga liitumisel ja enne donatsiooni on nõutud kirjaliku teavitatud nõusoleku allkirjastamine.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Tartu Ülikooli Kliinikum. "Vereloome tüvirakkude doonorite register". Vaadatud 06.04.2020.
2. 1 2  Tartu Ülikooli Kliinikum. "Kuidas liituda luuüdi doonorite registriga?". Vaadatud 06.04.2020.
**Leo Rinne** (kuni 1936 **Alfred Leopold Rinne**, 19. detsember 1892 Pärnu – 22. jaanuar 1976 Carmel, California, USA) oli eesti põllumajandusteadlane.

Elulugu
-------

Leo Rinne oli postiametniku poeg.

Ta lõpetas 1915. aastal Riia Polütehnilise Instituudi agronoomina. Täiendas end 1921 Saksamaal, Rootsis ja Soomes. Ta väitles end 1927. aastal Tartu Ülikoolis agronoomiadoktoriks (väitekiri "Eesti madalsoode kõlblikkusest põllumajanduslikuks taimekasvatuseks". 

Ta lõpetas Esimese maailmasõja ajal 1916. aastal Peterburis suurtükiväekooli ning teenis aastatel 1916–1917 Vene sõjaväes.

Oli Lätis Petermuiža katsejaamas 1915–16 assistent ja 1917–1920 Kaluuga kubermangus jaoskonnaagronoom. 

Ta töötas aastatel 1921–1940 Eesti Sooparanduse Seltsi Tooma sookatsejaama (aastast 1938 Tooma Soouurimis- ja Katseinstituudi) juhataja, ühtlasi oli ta 1924–1927 TÜ kultuurtehnika ja geodeesia õppetooli (hiljem maaparanduse ja sookultuuri õppetooli) dotsent, 1929–1944 professor ning 1931–1940 Vee- ja Maaparanduse Ühingute Liidu esimees. 

Asus 1944 Saksamaale, oli maaparanduse õppejõud Bonni Ülikoolis ja Hamburgis Balti Ülikoolis. Siirdus 1950 USA-sse, oli 1950–1954 keemik ja 1954–1963 teedeinsener San Franciscos teedeehitusbüroos.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: sooviljelus ja maaparandus, sh Eesti madalsoode kõlblikkus taimekasvatuseks.

Teoseid
-------

Koostanud ja toimetaja 1923–40 Eesti Sooparanduse Seltsi aastaraamatut "Sookultuur" I–XIX. Koostanud esimese eestikeelse maaparanduse õpiku.

* "Maaparanduse alused". Tallinn 1931
* "Andmeid heinaseemnesegude valikust kultuurniitude sisseseadmiseks madalsool Tooma sookatsejaama 10 a. katsete alusel". // Riigi Katseasjanduse Nõukogu toimetised 30 (1934)
* "Lühike sookultuuri õpetus algajaile sooharijaile". // Riigi Katseasjanduse Nõukogu toimetised, rahvalik sari 1. Tallinn 1935
* "Sooparandusest Eesti taludes". // Eesti Sooparanduse Seltsi teated 24 (1937)
* "Sooniidu kaaliväetis". // Riigi katseasjanduse Nõukogu Toim 76 (1938)

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* EE 14. Lk 429
* "Eesti biograafiline leksikon". Täiendusköide. Tartu, Tallinn 1940. Lk 277–278
* Richard Toomre. 101–103
* Anto Juske. "Leo Rinne personaalnimestik". Tallinn 1991
* Elmar Järvesoo. "Professor Leo Rinne sajandaks sünniaastapäevaks". // Agraarteadus (1992) 3. Lk 132–153

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Chris Martin 2016. aastal Derby Countys mängimas
**Christopher Hugh Martin** (sündinud 4. novembril 1988 Becclesis) on Inglismaal sündinud Šotimaa jalgpallur, kes mängib ründajana Inglismaa esiliiga klubis Bristol City.

Ta alustas klubikarjääri Norwich Citys, mille noorteakadeemiaga liitus ta 1998. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Inglismaa esiliigas hooajal 2006–07. Hooajal 2008–2009 oli ta laenul Inglismaa tugevuselt neljanda liiga klubis Luton Town, hooajal 2011–12 Inglismaa esiliiga klubis Crystal Palace ning hooaja 2012–13 esimeses pooles Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Swindon Town. Hooaegadel 2011–12 ja 2012–13 pääses ta Norwich City meeskonnas Inglismaa kõrgliigas väljakule kokku viies mängus – ainsad korrad, kui ta on Inglismaa kõrgliigas mänginud.

2013. aasta veebruaris läks ta Norwich Cityst laenule Inglismaa esiliiga klubisse Derby County, kellega sõlmis 2013. aasta mais püsiva lepingu. Derby Countysse kuulus Martin kuni hooaja 2019–20 lõpuni. Kolmel korral oli ta Derby Countyst laenul teistes Inglismaa esiliiga klubides, hooajal 2016–17 Fulhamis, hooaja 2017–18 teises pooles Readingis ja hooajal 2018–19 Hull Citys. Tema kõige edukamateks aastateks võib pidada 2013–2017, mil ta lõi neljal hooajal järjest Inglismaa esiliigas vähemalt kümme väravat, hooajal 2013–14 Derby Countys mängides koguni 20 väravat.

2020. aasta septembris sõlmis ta kaheaastase lepingu Bristol Cityga.

2007. aastal mängis Martin Inglismaa kuni 21-aastaste koondises, kuid otsustas hiljem koondises hakata esindama Šotimaad (tema isa on sündinud Šotimaal Šotimaa jalgpallikoondises debüteeris ta 2014. aasta mais sõprusmängus Nigeeria vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 11. oktoobril 2015 EM-i valikmängus Malta vastu.

Viited
------

1. ↑  "Bristol City sign Derby striker Martin". BBC Sport. 3.9.2020. Vaadatud 12.8.2021
2. ↑  "Derby's Chris Martin and Craig Forsyth in Scotland squad". bbc.co.uk. 12.5.2021. Vaadatud 12.8.2021

Välislingid
-----------

 Chris Martin (jalgpallur) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Läbiv sulund (vasakul) ja kinnine sulund
Puidutöötlemises on **sulund** või **kraadisoon** paralleelselt piki detaili kiudu jooksev lõige. Sulund on eristatud lihtkraadiga T-seotisest, kuna seal jookseb lõige risti kiudu.

Sulundservseotis leiab laia kasutust kappide valmistamisel ning muudel puidutöödega seotud aladel. Üldjuhul kasutatakse sulundeid raami ja paneeli konstruktsioonides, et paigaldada paneele või sahtli põhju. Et luua kandvam konstruktsioon, tehakse sulundid piki paneelide ääri, nagu punn-tappliite puhul. Kasutusalasid leiab samuti katuse-, seinte-, ja põrandatööde juures.

Sulund võib olla *läbiv*, ehk lõige on kogu materjali ulatuses ning mõlemad otsad on lahtised, või *kinnine*, ehk sulund lõpeb kas ühest või mõlemast otsast täpselt enne serva.

Meetodid
--------

Sulundit saab lõigata järgnevatel meetoditel:

* elektrifreesi kasutades sirgeseinalist või kumerat tera
* ketassaagi mitme lõikega (sõltuvalt laiusest ja sügavusest)
* sulundkettaga ühe lõikega
* freespingiga (puidu vormija)
* saega ja peitliga
* höövliga
2016. aastal valminud Baltimaade esimene kaugjahutusjaam – Fortum Tartule kuuluv Tartu Kesklinna Külmajaam
**Kaugjahutus** on kaugküttega analoogne süsteem, kus eesmärgiks on hoonete kütmise asemel nende jahutamine ning selleks kasutatakse energiakandjana kuuma vee asemel külma vett.

Kaugjahutus võimaldab kokku koguda hoonetes tekkivat jääksoojust, mida on keeruline kohapeal ära kasutada, aga mida saab rakendada näiteks kaugküttevõrgu tarbeks vee soojendamisel. Nõnda on see osa targa linna kontseptsioonist, sest võimaldab vähendada linna energianõudlust.

Kui soojal aastaajal rakendatakse soojuse ärastamiseks külmakompressoreid koos soojuspumpadega, siis talvisel külmemal ajal on tavaline soojuse suunamine otse mõnda lähedal asuvasse suuremasse veekokku (meri, järv, jõgi), mis suurendab energiakasutuse efektiivsust.

Kaugjahutuse põhilisteks klientideks on uued äri- ja kaubandushooned, kus on tarvidus jahutuse järele ligilähedaselt sama suur kui vajadus soojuse järele.

Eestis rajati esimese linnana kaugjahutussüsteemid Tartus, kus tänapäeval tegutsevad Tartu Kesklinna Külmajaam (13 MW) ja Aardla Külmajaam (5,4 MW). 2018. aasta lõpuks peaks valmima ka Pärnu esimene jahutusjaam (7 MW).

Viited
------

1. ↑  "Fortum Tartu avab Baltimaade esimese külmajaama" ehitusuudised.ee, 26. mai 2016
2. ↑  Margo Külaots: "Tark linn kasutab jääksoojust" Äripäev, 23. mai 2018
3. 1 2  Kaugjahutus Fortum Tartu
4. ↑  KÜTTE JA JAHUTUSE TÕHUSUSE VÕIMALUSED EESTIS Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium, 2016 (lk 6)
5. ↑  Fortum alustab Pärnu esimese jahutusjaama ehitamist Tööstusuudised.ee, 4. juuni 2018

Välislingid
-----------

* Jahutustehnoloogia Energiatalgud
* Riho Kõks: Kaugjahutuse (KJ) võimalused Tartus AS Tartu Keskkatlamaja
**Kraaton** on tektooniliselt jäik ja stabiilne mandrilise maakoore osa.

Kraatonid jaotatakse kilpideks ja platvormideks. Kilp on ulatuslik ala, kus paljanduvad kristalsed kivimid. Meile lähim kilp on Balti ehk Fennoskandia kilp, millel paikneb näiteks Soome ja suurem osa Rootsist. Platvormid ehk settelavad on alad, kus kristalne aluskord on kaetud settekivimeist moodustunud pealiskorraga. Kraatonid on tektooniliselt stabiilsed, mis tähendab, et seal ei saa toimuda orogenees ehk mäetekkeprotsessid ega saa ka esineda tugevaid maavärinaid.

Varem arvati, et kraatonid on ka ookeanide põhjas, kuid laamtektoonika, mille kohaselt on ookeaniline maakoor pidevalt konveierilaadselt uuenemas, välistab seal püsivate maakooreplokkide esinemise võimaluse.

Kraatonite vanimaid osi nimetatakse mandrite tuumadeks.

Eesti asub Ida-Euroopa kraatoni platvormsel osal, mida nimetatakse Ida-Euroopa platvormiks. Et Balti kilp paikneb Eesti vahetus läheduses, öeldakse mõnikord, et Eesti paikneb Balti kilbi lõunanõlval. Sellele vihjab ka asjaolu, et kristalne aluskord on Lõuna-Eestis sügavamal kui Põhja-Eestis, väljaarvatud Mõniste kerge.
**Zouhair Taoufik Bahaoui** (sündinud 22. novembril 1995), esinejanimega **Zouhair Bahaoui** (araabia keeles: زهير البهاوي‎), on Maroko räppar, laulja ja laulukirjutaja. Ta pälvis tähelepanu 2017. aasta singliga "Hasta Luego", millest sai suur hitt nii Marokos kui ka selle naaberriikides.

Karjäär
-------

Bahaoui alustas lauljakarjääri pärast 2015. aasta talendisaate võitmist. Auhinnaraha eest sai ta salvestada oma 2016. aastal ilmunud debüütsingli ''Tsala Liya Solde''. Läbimurde tegi tema kolmas laul "Hasta Luego", mis valmis koostöös TiiwTiiwi ja CHK-ga. Selle muusikavideot on vaadatud üle 160 miljoni korra. Bahaoui kandideeris popmuusika kategoorias 2017. aasta Maroko muusikaauhinnale, kuid ei saanud seda.

Diskograafia
------------

### Singlid

| Pealkiri | Aasta |
| --- | --- |
| ''Tsala Liya Solde'' | 2016 |
| ''Ghamza'' | 2017 |
| ''Hasta Luego (koos TiiwTiiwi & CHK-ga)'' | 2017 |
| ''Muchas Gracias'' | 2017 |
| ''Désolé'' | 2018 |
| ''Nari'' | 2021 |

### Muusikavideod

| Laul | Aasta |
| --- | --- |
| ''Tsala Liya Solde'' | 2016 |
| ''Ghamza'' | 2017 |
| ''Hasta Luego (koos TiiwTiiwi & CHK-ga)'' | 2017 |
| ''Muchas Gracias'' | 2017 |
| ''Désolé'' | 2018 |
Püha Kolmainu katedraal
Tulekahju 24. augustil 2006
**Peterburi Püha Kolmainu katedraal** ehk **Troitski Izmaili katedraal**, täieliku nimega **Püha Elualustaja Kolmainsuse nimeline Izmaili polgu ihukaardiväe katedraal** on Peterburis Admiraliteedi rajoonis Troitskoje väljakul asuv õigeusu kirik.

Kiriku kogudus kuulub Vene Õigeusu Kiriku Peterburi piiskopkonna Admiraliteedi praostkonda. Koguduse preester on Gennadi Bartov.

Ampiirstiilis kirik ehitati arhitekt Vassili Stassovi projekti järgi 1828–1835. Katedraal mahutab 3 tuhat inimest. Valmimise ajal oli ta Venemaa suurim pühakoda.

Katedraali fassaadi keskne osa on 6 korintose sambaga portikus, mille friis on kaunistatud skulptuuridega. Nende skulptuuride autor on Samuil Galberg. Katedraali sees on veel 24 korintose sammast. Pilastrid on kaetud valge kunstliku marmoriga.

Katedraalis asub 1865 valmistatud kroonlühter, mis kaalub 5 tonni.

Katedraali seintel rippusid Vene-Türgi sõjas 1877–78 trofeeks saadud Türgi sõjaväeüksuste tähed. 1836 paigaldati katedraali seintele valged marmortahvlid nende ohvitseride nimedega, kes Venemaa eest võideldes langesid Austerlitzi, Friedlandi, Borodino või Kulmi lahingus, mis kõik peeti Napoleoni vastu.

Vene-Türgi sõja mälestamiseks avati 24. (vkj. 12.) oktoobril 1886 katedraali juures Kuulsuse sammas, mille arhitekt oli David Grimm. Sammas on 28 m kõrge ja valmistatud põhiliselt 108 türklastelt sõjasaagiks saadud kahuritorust, mis on paigutatud 5 kihina. Samba alumises osas on 6½ m kõrgune pjedestaal, mille igal neljal küljel on pronkstahvlid sõjasündmuste kirjelduse ja sõjaväeosade loenditega. 1930. aasta jaanuaris viidi see sammas ümbersulatamisele. 1969 avati selle kohal katedraali arhitekti Vassili Stassovi büst, mis 2004 ära viidi ja 1. oktoobril 2005 avati taastatud Kuulsuse sammas.

Tulekahju
---------

25. augustil 2006 süttis ehituspuit, mida kasutati peakupli restaureerimiseks. Tulekahju kestis 17 tundi ja 10 minutit. Selle käigus langes peakuppel sisse ja kannatada said ka 2 väiksemat kuplit, mis olid juba restaureeritud. Tulekahju puhkemise ajal toimus katedraalis jumalateenistus. Kõik sellel viibinud evakueeriti ja katedraali varad viidi samuti edukalt ära, kuid täielikult hävis peakupli puitkonstruktsioon, mis oli üle 170 aasta vana.

Metropoliit Vladimir Kotljarov teatas, et on veendunud selles, et katedraal süüdati, ja et kirikul on selle kohta tõendeid. 2013. aasta seisuga ei ole tulekahju põhjused veel välja selgitatud, aga süütamine on siiski välistatud.

Taastamistööd kestsid üle 2 aasta ja maksid hinnanguliselt üle miljardi rubla. 9. oktoobril 2008 pühitseti rist, mis paigaldati peakuplile. 2009. aasta jaanuaris lõpetati katedraalis ikonostaasi ülaosa restaureerimine.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Peterburi Püha Kolmainu katedraal** |
Kauguri mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Walkschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1903). Mõisa valdused on kaardil tähistatud numbriga 113
**Kauguri mõis** (saksa keeles *Kaugershof*, läti keeles *Kaugurmuiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Volmari kihelkonnas. Tänapäeval jääb mõisakompleks Valmiera linna, mõisakompleks asub Cēsu iela majade 50-54 piirkonnas.

Ajalugu
-------

Kauguri oli varasemal ajal Volmari lossiala osa. Aastal 1737 doneeris Anna Leopoldovna mõisa feldmarssal Münnichile. Aastal 1740 müüs too mõisa oma kasupojale parun Mengdenile.

Aastal 1795 omandas mõisa 60 000 taalri eest Georg Heinrich Ludwig Mengden. Aastal 1832 ostis mõisa tema lastelt 120 000 rubla eest Alexander Mengden. aastal 1861 aga 115 000 rubla eest Moritz Mengden. Aastal 1873 pantis too mõisa 90 000 rubla eest Gustav Krüdenerile. Tolle järeltulijad panid mõisa aastal 1876 enampakkumisele, ja see müüdi 170 000 rubla eest. Moritz vaidlustas kohtus selle tulemuse ja aastal 1879 tagastati talle see valdus.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 21 ja 3/4 adramaad, sellele allus 433 mees- ning 529 naishinge. Aastal 1641 oli Kauguri, Mūri, Kokmuiža ja Volmari mõisade suurus 103 adramaad. Aastal 1688 oli mõisa suurus 24 ja 1/4 adramaad, aastal 1734 oli adramaid 19 ja 1/8, aastal 1757 aga 21 ja 3/8. Aastal 1823 oli mõisa suurus 19 ja 1/2 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 19 ja 1/3, aastal 1881 kuulus mõisale aga 7 ja 13/80 adramaad, lisaks 19 ja 14/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Karjamõisad
-----------

Mõisale kuulus aastal 1816 viis karjamõisa: *Neuhof*, *Lisettenhof* (ka *Elisabethshof*), *Constancenhof*, *Friederikenhof* ja *Alexandershof* (ka *Axelshof*).

Viited
------

1. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 120
2. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 233.
3. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 240.
4. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 120
5. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 232.

Volmari Püha Siimoni kirik
Volmari kihelkond

**Kirik**: Volmari Püha Siimoni kirik  

**Mõisad**: Volmari kirikumõis | Gerinši mõis | Kauguri mõis | Mūri mõis | Skangaļi mõis | Volmari mõis
Zsigmond Móricz (1935)
**Zsigmond Móricz** (hääldus: [ˈʒiɡmond ˈmoːrits]; 29. juuni 1879 Tiszacsécse – 5. september 1942 Budapest) oli 20. sajandi tuntuim ungari kriitilise realismi kirjanik, ajakirjanik, toimetaja, rahvaluule koguja.

Ta sündis 1879. aastal Tiszacsécses talupoja perekonnas. Ema oli Erzsébet Pallagi, isa Bálint Móricz. Tal oli üheksa õde-venda, kellest kaks varakult surid. Noor Zsigmond käis koolis Istvándis, Prügyis, Debrecenis, Sárospatakis ja Kisújszállásis. 1900. aastal kolis ta Budapesti, kus õppis õigusteadust ja filosoofiat. Seal tutvus ta teiste tuntud kirjanikega nagu Mihály Babits, Dezső Kosztolányi, Gyula Juhász, Árpád Tóth, László Bánóczy, Gábor Oláh ja Marcell Benedek. Ülikooliõpinguid ta ei lõpetanud.

Móricz töötas provintsis ajakirjanikuna ja Budapestis ametnikuna. Kogus rahvaluulet, millest sai inspiratsiooni oma teoste jaoks, mis räägivad põhiliselt vaesema rahva elust ja nende huvide vastuoludest valitsevate klasside huvidega.

1905. aastal abiellus ta kooliõpetaja Eugénia Holicsi ehk Jankaga. Nende kolm tütart (Virág, Gyöngyi, Lili) said täiskasvanuks, kaks poega surid lapsena.

1908. aastal ilmus tema novell „Seitse kreutserit", mis oli menukas. Umbes sel ajal sõbrunes Móricz ka Endre Adyga.
1924. aastal tutvus ta näitleja Mária Simonyiga, aasta hiljem sooritas Janka enesetapu. 1926 abiellus Móricz Máriaga. 1937 lahutasid nad abielu ning Móricz tõmbus lõplikult tagasi Leányfalusse, kuhu oli ehitanud maja, mida siiani kasutas suvilana.

Zsigmond Móricz suri Budapestis Józsefvárosis 5. septembril 1942.

Looming
-------

Móricz on üks viljakamaid ungari kirjanikke. Ungari marksistlik kirjandusteadlane József Révai on jaotanud Móriczi loomingu kolmeks olulisemaks perioodiks. Teise perioodi jäävad kriitilise realismi vaimus kirjutatud teosed, sealhulgas üks tema olulisemaid romaane „Sugulased" (Rokonok).

### Tuntumad teosed

* 1908 "Hét krajcár" – "Seitse kroitserit" (ka eesti keeles ilmunud)
* 1911 "Sárarany" – "Mudakuld" (ka eesti keeles ilmunud)
* 1911 "Az Isten háta mögött" – "Jumala selja taga"
* 1917 "A fáklya" – "Tõrvik"
* 1920 "Légy jó mindhalálig" – "Ole alati tubli" (ole surmani hea) – "Jutt vagurast poisist" (ka eesti keeles ilmunud)
* 1924 "Pillangó" – "Liblikas"
* 1928 "Úri muri" – "Härras-mürgel" (ka eesti keeles ilmunud)
* 1932 "Rokonok" – "Sugulased" (ka eesti keeles ilmunud)
* 1935 "A boldog ember" – "Õnnelik inimene"
* 1935 "Erdély-trilógia" – "Transilvaania-triloogia"
* 1939 "Életem regénye" – "Minu elu romaan"
* 1941 "Árvácsk"a – "Kannike" (*árva* – 'orb', *árvácska* – 'orvukene')

### Eesti keeles

* Zsigmond Móricz. Mudakuld. (Tõlkinud Ants Murakin.) (Looduse kroonine romaan.) Tartu: Loodus, 1929.
* Zsigmond Móricz. Jutt vagurast poisist. (Tõlkinud Ants Murakin.) (Looduse kuldraamat.) Tartu: Loodus, 1934.
* Zsigmond Móricz. Seitse kreutserit : [novellid]. (Tõlkinud Paula Palmeos.) Tallinn: Ajalehtede-Ajakirjade Kirjastus, 1958.
* Zsigmond Móricz. Sugulased. (Tõlkinud Edvin Hiedel.) (Suuri sõnameistreid.) Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1961.

Viited
------

1. 1 2 3  "Sugulased" (Rokonok) järelsõna
**Zrzeszenie Związków Zawodowych** (lühend **ZZZ**; kuni 1949. aastani **Zrzeszenie Pracowniczych Związków Zawodowych**) oli Poola ametiühingute keskorganisatsioon aastatel 1945–1980. 

Poola Rahvusliku Vabastamise Komitee moodustas 12. augustil 1944 kokku Ametiühingute Ajutise Ringkonnanõukogu ning tegi sellele ülesandeks kutsuda kokku I Delegaatide Kongress ning allutada vanriku komiteed korraldavale keskorganile. 

Organisatsiooni juhtorgan oli 1945–1949 Ametiühingute Keskkomisjon (Komisja Centralna Związków Zawodowych, KCZZ) ja alates II Ametiühingute Kongressist (juuni 1949) Ametiühingute Kesknõukogu (Centralna Rada Związków Zawodowych, CRZZ). 

Organisatsiooni kõrgeim organ oli nelja aasta tagant kokku kutsutav Kongress. 

Organisatsioon tegutses kommunistliku partei juhtimisel ning oli konfliktide korral valitsuse poolel. Tööliste streigid ja väljaastumised toimusid ametiühingutest mööda minnes. Aastal 1980] nõudsid Wybrzeżi streikivad töölised õigust legaalsete vabade ametiühingute moodustamisele. Loodi ametiühing Solidarność ja teised sõktumatud ametiühingud, mis koondati ühingusse Ogólnopolskie Porozumienie Związków Zawodowych (OPZZ). ZZZ lagunes.

Juhid
-----

ZZZ juhid olid tähtsad parteitegelased. 

  

* A. Doliński (kuni 1945)
* K. Witaszewski (1945–1948)
* Edward Ochab (1948–1949)
* Aleksander Zawadzki (1949–1950)
* W. Kłosiński (1950–1956)
* Ignacy Loga-Sowiński (1956–1971)
* Władysław Kruczek (1971–1980)
* Jan Szydlak (1980)
**Peterburi Teataja** oli Venemaa Keisririigi pealinnas Peterburis 1908. aastal asutatud eestikeelne ajaleht.

Asutamine ja tegevus 1908–1918
------------------------------

Peterburi Teataja 1. number ilmus 14. septembril 1908, selle väljaandmisega olid seotud Konstantin Päts, Julius Seljamaa, August Rei. Ajaleht ilmus alguses kaks korda nädalas, enne sulgemist juba iga päev päevalehena.

Kümne ilmumisaasta jooksul oli ajaleht sunnitud mitu korda nime vahetama. 1914. aastal, seoses linna nime muutmisega Petrogradiks, vahetas nime ka ajaleht: Petrogradi Teataja, edasi Pealinna Teataja ja Eesti. Lühikest aega oli väljaande nimi Vabadus, kuni ajaleht 1918. aastal sootuks suleti.

Taasavamine 1999
----------------

Ajaleht taasavati 1999. aastal, Peterburi Teataja on ainus Venemaa eestlaste trükis.

Ajalehe väljaandmisega tegelevad vabatahtliku tööna kunagine Eesti konsul Peterburis Jüri Trei, Venemaa Eesti Seltside Liidu vastutav sekretär Külli Sulg ja Peterburi Eesti Kultuuriseltsi juhatuse liige Veronika Mahtina. Lisaks hulk kaastöölisi Peterburi Eesti Seltsist ja Eestist.

Leht ilmub neli korda aastas, trükiarv on 700–800 eksemplari. Lugejaid on peale Venemaa ja Eesti ka mujal maailmas, kus eestlasi elab.

Lehe väljaandmist toetavad rahaliselt Peterburi Eesti Selts, Peterburi Jaani kogudus ja Peterburi Jaani kiriku fond.

Viited
------

1. ↑  Valgamaa kodulooline andmebaas ISIK, Einer, August
2. ↑  "Eesti biograafiline andmebaas ISIK, Berendsen, Robert". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. juuni 2007. Vaadatud 26. veebruaril 2012.
3. ↑  "Eesti biograafiline andmebaas ISIK, Vahtra, Jaan". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. august 2013. Vaadatud 26. veebruaril 2012.

Välislingid
-----------

* Peterburi Teataja esmailmumisest möödub 100 aastat.
* Peterburi teataja numbrid Estonian World Review
**Dmõtro Jaroš** (ukraina keeles *Дмитро Ярош*; sündinud 30. septembril 1971 Kamjanskes) on Ukraina poliitik ja omakaitseväelane.

Elulugu
-------

Ta oli rahvusradikaale ja äärmisi parempoolseid ühendava Ukraina organisatsiooni Paremsektor endine juht (2014-2015). 

Asutas 2014. aastal Paremsektori sõjalise tiiva Ukraina Vabatahtlike Korpus.

2014. aasta veebruaris võimule tulnud ajutine valitsus määras Jaroši Euromaidani võitlejate esindajana Ukraina julgeolekunõukogu asedirektoriks.[*viide?*]

Jaroš kandideeris 2014. aastal riigi presidendiks, kogudes 0,7 % häältest. Aprillist 2014 kuni 2015. aasta varakevadeni võttis vabatahtlike seas osa sõjast Donbassis, saades 21. jaanuaril 2015 Donetski lähistel Gradi tabamusest kergelt haavata.[*viide?*]

3. märtsil 2014 esitas Venemaa prokuratuur Jarošile süüdistuse ebaseaduslikus relvaformeeringus osalemise pärast Esimeses Tšetšeenia sõjas ja avalikes üleskutsetes terroristlikule ja ekstremistlikule tegevusele.. 25. juulil 2014 kuulutas Interpol ta rahvusvaheliselt tagaotsitavaks. 2016. aasta jaanuaris kustutas Interpol Jaroši tagaotsitavate nimekirjast.

Vaata ka
--------

* Ukraina Vabatahtlike Korpus

Viited
------

1. ↑  Daniel Odin Shaw & Huseyn Aliyev. The Frontlines Have Shifted:Explaining the Persistence of Pro-State Militias after Civil War. - Studies in Conflict & Terrorism, 2021. - Lk. 8.
2. ↑
Dmitri Žuravski (foto 1890)
Peterburi Peeter-Pauli katedraal. Torni kõrgus koos kiivriga on 145,5 m
**Dmitri Ivanovitš Žuravski** (vene Дмитрий Иванович Журавский; 17. detsember (vkj) / 29. detsember 1821 Štšigrõ maakond, Kurski kubermang – 18. november (vkj) / 30. november 1891 Peterburi) oli vene mehaanikateadlane ja insener.

Hariduskäik
-----------

Ta lõpetas 1838. aastal Nižõni füüsika-matemaatikalütseumi ja astus Peterburi teedeinseneride korpuse instituuti, kus tema õppejõud oli Mõhhailo Ostrogradskõi. 1842. aastal lõpetas Žuravski instituudi kiitusega.

Töökäik
-------

Pärast instituudi lõpetamist suunati ta Nikolai raudtee ehitusele. Seal tegeles ta sildade ehitamise ja projekteerimisega. Tema projekti järgi ehitatud sildadest on tuntuim Verebja sild. 

Aastatel 1871–1876 võttis ta osa Maria veesüsteemi rekonstrueerimisest ning juhtis Uus-Laadoga kanali, Peterburi merekanali ja Liepāja sadama projekteerimist.

Teadustegevus ja inseneritöid
-----------------------------

Tema teadustegevus on seotud ehitusmehaanika, tugevusõpetuse ja sillaehituse valdkondadega. Ta andis põikpainde täieliku lahendi (Žuravski valem) ja lõi mitmevõrguliste puitsõrestike arvutamise meetodi.

1840. aastate teisel poolel täiustas ta William Howe' leiutatud sõrestikku, seetõttu nimetati Venemaal sellist sõrestikutüüpi ka Howe'-Žuravski fermiks. Tema suurim töö oligi kogemusliku Howe’ süsteemi tarinduse läbiarvutamine, sellele teoreetilise põhja loomine ja selle ratsionaliseerimine. Ta tegeles sellega kümmekond aastat, tööd kroonis Demidovi auhind 1855. aastal.

Aastatel 1857–1858 asendati Peterburi Peeter-Pauli katedraali tornikiivri tarindis puit metalliga. Insenerina oli seal kaastegev ka Žuravski, kelle pakutud lahenduse järgi ehitati tornikiiver 10,5 m võrra pikemaks. 

On arvatud, et 1860. aastatel, kui Rudolf von Bernhard kavandas Tallinna Kaarli kiriku laetarindit, võis ta selle küsimustes konsulteerida temaga koos Peterburi teedeinseneride instituudis töötava Žuravskiga.

### Žuravski hüpotees

Tugevusõpetuses leiab tihti rakendust Žuravski hüpotees, mille kohaselt lõikepinged laotuvad pikilõike laiuses ühtlaselt. See hüpotees võimaldab oluliselt hõlpsamalt kirjeldada lõikepingeid varda ristlõikes. Žuravskit peetakse esimeseks, kes määras lõikepingeid mõnes ristlõikes. 
[*viide?*]

Tunnustus
---------

* 1855 – Keiserliku Peterburi Teaduste Akadeemia Demidovi auhind töö "О мостахъ по раскосной системе Гау" ('Howe' ristdiagonaalidega süsteemis sildadest'; trükis 1856) eest

Viited
------

1. ↑  Konstantin Ollik, Otto Roots. "Tugevusõpetus". Eesti Raamat: Tallinn, 1965. Lk 84.
2. ↑  Eesti entsüklopeedia. 9. kd. Eesti Entsüklopeediakirjastus: Tallinn, 1996. Lk 161.
3. ↑  Пролетные строения со сквозными фермами Гау–Журавского. vse-lekcii.ru
4. 1 2  Egle Tamm, Robert Treufeldt. "Lae- ja katusetarind". //Kirikuhoone. Tallinna Kaarli kirik. Eesti kirikud 2. Tallinn 2007. Lk 57
5. ↑  Aleksander Klauson, Jaan Metsaveer, Priit Põdra, Uusi Raukas (2017). *Tugevusõpetus*. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikooli Kirjastus. Lk 139. ISBN 9789949830480.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
**Tehniline kaitsemeede** on Eesti autoriõiguse seaduse kohaselt tehnoloogia, seade või komponent, mille eesmärk on takistada või piirata kaitstud autoriõigusega või autoriõigusega kaasnevate õigustega teose, objekti või andmebaasiga seotud toiminguid, milleks puudub autoriõiguse omaja, autoriõigusega kaasnevate õiguste omaja või andmebaasi tegija luba..

Kooskõlas Euroopa Liidu autoriõiguse direktiiviga annab autoriõiguse seadus autoritele ja õiguste omanikele lisada õigustega kaitstud teostele ja objektidele tehnilisi kaitsemeetmeid ning kehtestab meetmetele õiguskaitse.

Ühtlasi kohustab seadus kaitsemeetmete valdajaid võimaldama kasutajatele, kes on õigustatud saama teostele vaba ligipääsu seaduses loetletud erandite alusel (hariduslik ja teaduslik kasutus, teoste kasutamine mäluasutustes jne). Kui vabaks kasutamiseks õigustatud isik ning õiguste omaja ei saavuta kokkulepet, on õigustatud isikul õigus pöörduda autoriõiguse asjatundjate komisjoni poole. Sel juhul peavad pooled pidama komisjoni vahendusel läbirääkimisi heas usus, ei tohi neid vältida ega takistada (§ 87 "Autoriõiguse komisjon"). Jevgeni Krištafovitši magistritöö (2016) andmetel pole 2004. aastast saati ühtki niisugust vaidlust selles komisjonis lahendatud.

Viited
------

1. 1 2 3  Autoriõiguse seadus, § 803 "Tehniline kaitsemeede"
2. ↑  Jevgeni Krištafovitš.  Digitaalkeskkonnas teose vaba kasutamise autoripoolse takistamise lubatavus. Magistritöö. Tartu Ülikool, 2016, lk 28, 30.
Tehnoloogiaülikooli MISiS logo
 Tehnoloogiaülikooli MISiS peahoone sissepääs Moskvas
**Rahvuslik Uurimis-Tehnoloogiaülikool MISiS** (akronüüm **MISiS**; vene keeles *Национальный исследовательский технологический университет «МИСиС»*) on Venemaa tehnikaülikool Moskvas, esimene kõrgkool riigis, millele anti rahvusliku uurimisülikooli staatus. 

Tehnoloogiaülikool MISiS on Venemaa juhtivaid ülikoole materjaliteaduse, metallurgia ja mäenduse valdkonnas.

Ajalugu
-------

1918. aastal asutati Moskva Mäeakadeemia. 1930. aastal loodi selle baasil kuus instituuti, sealhulgas **Moskva Terase ja Sulamite Instituut**, Moskva Mäeinstituut ning Moskva Värviliste Metallide ja Kulla Instituut, mis tänapäeval on taasühinenud Tehnoloogiaülikooli MISiS koosseisus.

Rektoreid
---------

 Tehnoloogiaülikooli MISiS rektor alates 2013. aastast Alevtina Tšernikova
Moskva Terase ja Sulamite Instituudi esimene rektor (1930) oli Avraami Zavenjagin, hilisem tuntud tööstusjuht, tuumarelva loomise juhtfiguure. 

Alates 2013. aastast juhib Tehnoloogiaülikooli MISiS rektorina ökonoomikadoktor Alevtina Tšernikova.

Välislingid
-----------

* Tehnoloogiaülikool MISiS – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Instituudi koduleht
Futuroloogias tähendab **tehnoloogline singulaarsus** hüpoteetilist ajahetke, millest alates tehnoloogiline areng hakkab kulgema inimestele hoomamatul ja kujuteldamatul moel ning kiirusel.

See ennustus põhineb statistilistel andmetel, mis näitavad eksponentsiaalset kasvu mitmes inimtsivilisatsiooni valdkonnas. Tehnoloogilise singulaarsuse ideed käsitleti esmalt 1950-ndatel ja märksa laiemalt juba 1980. aastatel Vernor Vinge poolt. Singulaarsuse kättejõudmise oletatav kuupäev kõigub alates paari aasta kaugusest tulevikust kuni paari sajandi kauguse tulevikuni. Futuroloogid pakuvad kõige enam 2030. aastaid.[*viide?*] Kas singulaarsus üldse saabub, on ebaselge. Samuti on raske ennustada, mis võib hakata juhtuma pärast singulaarsuse hetke kättejõudmist.

Kuna tehnoloogiline singulaarsus on seotud nii tehnoloogia arengu kui ka selle mõjuga ühiskonnale, siis võib seda mõista ka kui sotsioloogilist või antropoloogilist singulaarsust. Tehnoloogiline singulaarsus on lähedalt seotud ka teiste singulaarsuste mõistetega. Selle kiirendus ja matemaatiline mudel sarnanevad matemaatilise singulaarsusega, milleks on punkt, kus matemaatiline funktsioon saavutab lõpmatuse. Selle mõjud ühiskonnale sarnanevad tinglikult gravitatsioonilise singulaarsusega ehk musta auguga, millest mitte mingi informatsioon ei jõua väljaspool sündmuste horisonti asuva vaatlejani.

Kitsamalt tähendab tehnoloogiline singulaarsus inimesest targema mõistuse tekkimist ja sellele järgnevat järjest võimenduvat tehnoloogilist arengut.

Tehnoloogiad
------------

Futuroloogid seostavad singulaarsusega enim järgmisi tehnoloogiaid:

* Tehisintellekt. Tehisintellekti, mis on suuteline iseend rekursiivselt täiustama ületades inimese intellekti taseme, nimetatakse "seed AI". Paljude arvates piisab juba ühest sellisest tehisintellektist selleks, et tekitada singulaarsus.
* Nanotehnoloogia. Molekulaarse nanotehnoloogia võimalikud ohud on laialdaselt tuntud ka väljaspool futuroloogide ringkonda. Ja paljude singulaarsuse pooldajate arvates on inimese kontrollitav nanotehnoloogia üks olulisematest eksistentsiaalsetest riskidest inimkonna jaoks. Seetõttu peab nende arvates nanotehnoloogia singulaarsuse-eelsele ühiskonnale kättesaamatuks jääma.
* Teised tehnoloogiad. Mõnede arvates võib vahetu ühendus aju ja arvuti vahel parandada indiviidi mälu, arvutusvõimsust, suhtlusvõimalusi ja teadmisi.

Vaata ka
--------

* Transhumanism

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Tehnoloogiline singulaarsus** |
Tehnopoli logo**Tehnopol** ehk **Tallinna Teaduspark Tehnopol** on teadus- ja ärilinnak alustavatele ja kasvavatele ettevõtetele. Tehnopolis asub ligi 180 ettevõtet, Tallinna Tehnikaülikool ja IT Kolledž.

Tehnopoli asutasid 2003. aastal Eesti Vabariik, Tallinna linn ja Tallinna Tehnikaülikool.

Tehnopol pakub ettevõtetele sobivaid äripindu, äriarendusteenuseid, tihedaid koostöövõimalusi ülikoolidega ja rahvusvaheliste võrgustikega.

Tehnopol toetab uute perspektiivsete tehnoloogiate kasutuselevõttu ja kiirendab tehnoloogiapõhiste ettevõtete arengut, olles ettevõtluse ja teaduse ühendaja ning Eesti tehnoloogiapõhise ettevõtluse keskus.

Tegevus
-------

Tehnopoli pargis tegutseb 180 ettevõtet (sealhulgas Skype, Cybernetica, Fujitsu Services). Pargi pidevaks arendamiseks on 9,5 hektari suurune territoorium ja seni ligi 36 000 m² renditavat pinda. Pargis asuvatele ettevõtetele osutatakse äri- ja olmeteenuseid. Seal asub ka Eesti suurim äriinkubaator Startup Inkubaator, kus tegutseb 26 alustavat ettevõtet. Tehnopoli läheduses on kaks ülikooli 12 000 üliõpilase ja 1100 teadlasega; 3 teadusarenduskeskust.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. juuli 2015. Vaadatud 1. juulil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Tehnopoli koduleht
* Äripäev: Tehnopol valmistub jõuliseks laienemiseks
* Tehnopoli juhatuse liikme intervjuu
Fiona May
**Fiona May** (sündinud 12. detsembril 1969 Sloughtis Suurbritannias) on Itaalia kergejõustiklane (kaugushüppaja). 

Kahekordne olümpiamängude (1996 ja 2000) hõbemedali omanik ja kahekordne maailmameister (1995 ja 2001).

Fiona May oli algul Suurbritannia koondise liige, kuid pärast abiellumist itaallasest teivashüppaja Gianni Iapichinoga 1993. aastal hakkas võistlema Itaalia värvides.

Tema isiklik rekord on **7.11** (1988).

Saavutused
----------

### Olümpiamängudel

1996 hõbemedal **7.02**
  
2000 hõbemedal **6.92**

### Maailmameistrivõistlustel

1995 **maailmameister 6.98**
  
1997 pronksmedal **6.91**
  
1999 hõbemedal **6.94**
  
2001 **maailmameister 7.02**

#### Sisemaailmameistrivõistlustel

1997 **sisemaailmameister 6.86**

### Euroopa meistrivõistlustel

1994 pronksmedal **6.90**
  
1998 hõbemedal **7.11**

#### Euroopa sisemeistrivõistlustel

1998 **Euroopa sisemeister 6.91**

Isiklikku
---------

Fiona May on 182 cm pikk ja kaalub 61 kg.

Välislingid
-----------

* Fiona May Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel Muuda Vikiandmetes

| * v
* r
Naiste kaugushüppe maailmameistrid |
| --- |
| 
1983: Heike Daute • 1987: Jackie Joyner-Kersee • 1991: Jackie Joyner-Kersee • 1993: Heike Drechsler • 1995: Fiona May • 1997: Ljudmila Galkina • 1999: Niurka Montalvo • 2001: Fiona May • 2003: Eunice Barber • 2005: Tianna Madison • 2007: Tatjana Lebedeva • 2009: Brittney Reese • 2011: Brittney Reese • 2013: Brittney Reese • 2015: Tianna Bartoletta • 2017: Brittney Reese • 2019: Malaika Mihambo • 2022: Malaika Mihambo |
**Bodaibo** on linn Venemaal Irkutski oblastis, Bodaibo rajooni keskus. Asub Patomi mägismaal Vitimi suubuva Bodaibo jõe suudmes, umbes 1000 km Irkutskist kirdes.

Linnas on lähisarktiline kliima.

Lena veresauna ohvrid
Bodaibo on asutatud 1864. aastal kullakaevurite asulana. Aprillis 1912 toimus linnas Lena veresaun, kui tsaariarmee sõdurid tulistasid streikivaid kullakaevureid. Hukkus umbes 200 inimest. 1938. aasta jooksul hukati linnas riigivaenlastena 948 sunnitöölist.

Linnaõigused sai 1925. aastal.

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.
2. ↑

Välislingid
-----------

* 

Irkutski oblasti vapp
Irkutski oblasti linnad

Alzamai  | Angarsk  | Baikalsk  | Birjussinsk  | Bodaibo  | Bratsk  | Irkutsk  | Kirensk  | Nižneudinsk  | Sajansk  | Sljudjanka  | Svirsk  | Šelehhov  | Zima  | Železnogorsk-Ilimski  | Taišet  | Tšeremhovo  | Tulun  | Ussolje-Sibirskoje  | Ust-Ilimsk  | Ust-Kut  | Vihhorevka
**Idiom neutral** on Waldemar Rosenbergeri 1902. aastal loodud tehiskeel. Tänapäeval on sellel vaid üksikuid kasutajaid.

Keel muutus kiiresti populaarseks endiste esperantistide seas, kes olid pettunud, et 1894. aastal keele reformimise ettepanekud maha hääletati. Idiom neutral ei saavutanud siiski esperantoga võrreldavat populaarsust, sest ei olnud sellest oluliselt erinevam, samuti loodi see liiga hilja.

Aastatel 1902–1903 ilmusid esimesed idiom neutrali sõnaraamatud saksa, inglise ja hollandi keeltes. 1906–1909 andis Rosenberger Peterburis välja idiom neutralis kirjutatud ajakirja Progres.

Ajakirja käimapaneku kõrval hakkas Rosenberger keelt muutma, kui nägi, et see ei suuda võistelda esperanto eduga. Rosenbergeri reformidega ei olnud rahul baltisaksa harrastuskeeleteadlane Edgar von Wahl, kes esitas ajakirjas Progres 1906. aastal mitmed reformiettepanekud. Omapoolsed soovitused esitas ka luksemburglane Johann Baptist Pinth. 1907 kiitis Rosenberger suurema osa nende ettepanekutest heaks.

Siiski hakkas samal aastal keele toetajate hulk vähenema ja Rosenberger loobus selle edasisest arendamisest volapüki akadeemias, kus oli seni tegutsenud. Uuesti püüdis Rosenberger läbi lüüa 1912. aastal idiom neutrali arendatud versiooniga, mida tutvustas **reform neutralina**.

2000. aastatel on tehtud katseid idiom neutral taaselustada.

Viited
------

1. 1 2  Roberto Garvía. Esperanto and Its Rivals: The Struggle for an International Language. Philadelphia: University of Pennsylvania Press 2015, lk 81.
2. 1 2 3  Andreas Künzli. Eine neue Sprache für Russland und die ganze Welt Unabhängige Schweizer Interlinguistische Studien, nr 3, 2015, lk 9.
3. ↑  Lingu Neutral: Blog in Idiom Neutral
4. ↑  Blog in Idiom Neutral: blog ko teksti varios in Idiom Neutral e ko informasion di diurnal modern tituled "Vok Neutral"

Välislingid
-----------

* Idiom neutrali grammatika