recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
taskunugaŠveitsi armee taskunuga
Šveitsi taskunuga
**Taskunuga** on väike mitmeotstarbeline kokkupandav nuga, mille käepideme sisse mahub vähemalt üks tera. Tera pikkus on tavaliselt 5–15 cm. Algsest ühe teraga taskunoast on arendatud ka mitmefunktsioonilisi taskunuge.

Šveitsi armee taskunuga
-----------------------

Šveitsi armee taskunuga patenteeriti 1897. aastal Carls Elseneri poolt.

Selles taskunoas on peamine tera (sealhulgas noatera) servade valik: hambulised, tavalised, saed. Lisaks sellele on hulga muid tööriistu, näiteks pudeliavajad, korgitsad ja käärid. Need on paigutatud noa käepidemesse pöördepunkti mehhanismi abil. Šveitsi armee taskunoa käepide on traditsiooniliselt punast värvi. Alates 2006. aastast on ilmunud ka muid värve. Samuti alates 2006. aastast on Šveitsi armee noa käepide kandnud Victorinoxi või Wengeri risti logo või Šveitsi sõjaväenugade puhul Šveitsi vappi.

Viited
------

1. ↑  "Taskunuga "Eesti keele seletav sõnaraamat"".
2. ↑  Kilde tehnoloogiaajaloost
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on linnast; laeva kohta vaata Tver (laev)* |

---

**Tver** (vene *Тверь*) on linn Venemaal, Tveri oblasti keskus. Asub kohas, kus Tmaka ja Tvertsa jõgi suubuvad Volga jõkke. Geograafilised koordinaadid on 56°52' N, 35°54' E.

Ajalugu
-------

Linn asutati 1135. aastal. Algul kuulus Novgorodi ja 1209. aastast Vladimiri-Suzdali valdusse. Linn hävitati 1238. aastal mongolite-tatarlaste poolt.

 *Pikemalt artiklis Tveri vürstiriik*, *Tveri vürst*
1247. aastast oli Tveri vürstiriigi keskus ning Tveri vürst osales Moskva vürstiga võimuvõitluses Vene alade valitsemise pärast Kuldhordi valitseja jarlõki all. Kuni 1331. aastani valitses suurkhaani Uzbeki jarlõki alusel Vene alasid Tveri suurvürst Aleksandr Mihhailovitš. 

1485. aastal läks vürstkond Moskva suurvürstiriigi koosseisu.

Aastatel 1931–1990 kandis nime **Kalinin**.

Haldusjaotus
------------

### Rajoonid

Halduslikult jaguneb linn neljaks rajooniks. 2004. aastal liideti Tveriga Sahharovo alev, mis asub linnast kirdes ja millel pole linnaga ühist piiri.

Tveri linnarajoonid

  


| Nr | Rajoon | Vene keeles | Elanikke |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Zavolžski rajoon | Заволжский район | 120 192 |
| 2 | Moskva rajoon | Московский район | 91 032 |
| 3 | Proletarski rajoon | Пролетарский район | 138 029 |
| 4 | Tsentralnõi rajoon | Центральный район | 54 553 |

Majandus
--------

Linna tähtsamad tööstusharud on masinaehitus (raudteevagunid, ekskavaatorid) ja toiduainetetööstus.

Vaata ka
--------

* Tveri raudteesild
* Starovolžski sild
* Novovolžski sild

Viited
------

1. ↑  , vaadatud 27.09.2022.
2. ↑  "Всероссийской переписи населения 2010". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. märts 2013. Vaadatud 30. juulil 2015.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tver** |

* Tveri koduleht
**Mäger** on perekonnanimi.

Statistika
----------

2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Mäger 110 inimesel: 46 mehel ja 64 naisel. Perekonnanimede levikult oli Mäger meeste puhul 2307. kohal ja naiste puhul 1695. kohal.

Mäger oli levinumaks nimeks vanuserühmas 80–84 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 1,49. Perekonnanimi Mäger oli kõige sagedasem Viljandi maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 7,47 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Kärstna, Murikatsi, Leisi, Adila, Raka, Räsna, Uulu, Õisu ja Penuja mõisavaldades talupoegadele perenimedeks Megger, Mäker, Meker, Mägger ja Mäger.

1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus Eestis valiti kolmel korral uueks perekonnanimeks Mäger, kui asendati nimed Pinsel, Sadumov ja Seiman. Samal perioodil ei loobunud nimest Mäger keegi.

Nime kandjaid
-------------

* Anni Mäger, eesti kunstnik (1977–)
* Berta Mäger, eesti kunstnik (1918–1999)
* Mart Mäger, eesti keele- ja kirjandusteadlane, luuletaja ja kriitik (1935–1993)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet. Rahvastikuregister (vaadatud 07.05.2022)
2. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine (algne nimekuju): Mäger.
3. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine (uus nimekuju): Mäger.
4. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine (vana nimekuju): Mäger.

Välislingid
-----------

* Mäger statistikaameti andmebaasis
OlümpiarõngadOlümpiarõngad
TaekwondoTaekwondo
**Taekwondo 2020. aasta suveolümpiamängudel** Tokyos toimub 25. kuni 28. juulini. Võistlused toimuvad Makuhari Messe konverentsikeskuse spordikompleksis Chibas. Taekwondos osaleb 128 taekwondo võitlejat, kes võistlevad kaheksas kaalukategoorias; neli meestele ja neli naistele.

Kvalifikatsioon
---------------

Tokyo mängudel Taekwondo võistlusel osales kokku 128 sportlast, 64 mõlemast soost ja 16 kõigis kaheksast kaalukategooriast. Igal rahvuslikul olümpiakomiteel on võimalus võistlusele saata kuni üks võistleja, tulemuseks on maksimaalselt kaheksa võistlejat, igast soost neli. Igas kaaluklassis oli Maailma Taekwondo Föderatsiooni (WTF) olümpia edetabeli kaudu saadaval viis kvoodikohta, üks kvoodikoht oli saadaval WT Grand Slam Champions Seriesi kaudu, üheksa kvoodikohta olid saadaval mandri kvalifikatsioonivõistluste kaudu (kaks mandri kohta, välja arvatud Okeaania üks koht) ja kvoodipaik oli saadaval kas võõrustajale (Jaapanile valitud neli kaaluklassi, soo järgi kaks) või komisjoni kolmepoolse kutsega (ülejäänud neli klassi.

Kui rahvuslikul olümpiakomiteel oleks kvalifitseerinud paremusjärjestuse vähemalt kaks nais- või meessportlast, ei oleks saanud ta osaleda mandri kvalifikatsiooniturniiril, kui ta ei loovuta paremusjärjestuse kaudu saadud kohti. See hõlmas korraldajat Jaapanit, kellel oli automaatselt kaks naist ja kaks meest.

Võistluste ajakava
------------------

**Päevakava**| Kuupäev → | L 25.07 | P 26.07 | E 27.07 | T 28.07 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Mehed | 58 kg | 68 kg | 80 kg | +80 kg |
|  Naised | 49 kg | 57 kg | 67 kg | +67 kg |

Tulemused
---------

### Mehed

#### 58 kg

#### 68 kg

#### 80 kg

#### +80 kg

### Naised

#### 49 kg

#### 57 kg

#### 67 kg

#### +67 kg

Välislingid
-----------

* Taekwondo koduleht Tokyo OM-il

  


| * v
* r
Spordialad 2020. aasta suveolümpiamängudel (Tōkyō) |
| --- |
|  | 
Aerutamine • Golf • Jalgpall • Jalgrattasport • Judo • Karate • Kergejõustik • Korvpall • Kujundujumine • Käsipall • Laskmine • Lauatennis • Maadlus • Maahoki • Moodne viievõistlus • Pesapall • Pehmepall • Poks • Purjetamine • Ragbi • Ratsutamine • Rulasõit • Sportronimine • Sulgpall • Surfamine • Sõudmine • Taekwondo • Tennis • Triatlon • Tõstmine • Ujumine • Veepall • Vehklemine • Vettehüpped • Vibulaskmine • Võimlemine • Võrkpall |
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Taliolümpiamängud |
| **Pronks** | 2014 | jäähoki |

**Lauri Albert Korpikoski** (sündinud 28. juulil 1986 Turus) on Soome jäähokimängija, kes mängib Soome kõrgliigaklubis HC TPS ründajana vasakäärel.

Ta alustas klubikarjääri Soome klubis HC TPS. Soome kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2004–05.

2004. aastal valis New York Rangers ta NHL-i *draft* '​is 19. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus Korpikoski mängima 2006. aastal. Pärast kahte hooaega American Hockey League'i klubis Hartford Wolf Pack debüteeris ta NHL-is Rangersi meeskonnas 4. mail Stanley karika poolfinaalimängus Pittsburgh Penguinsi vastu. Korpikoski lõi selles mängus ka oma esimese värava NHL-is, kuid Rangers kaotas mängu ja langes edasisest konkurentsist välja. Järgmisel hooajal kuulus ta Rangersi põhimeeskonda. Hooajal 2008–09 lõi ta liigas kuus väravat ja andis kaheksa väravasöötu.

2009. aasta juulis liitus Korpikoski Phoenix Coyotesiga. Ta mängis seal kokku kuus hooaega. Hooaeg 2010–11 oli individuaalselt tema edukaim NHL-is (19+21). Hooajal 2015–16 mängis ta Edmonton Oilersis ning hooajal 2016–17 Dallas Starsis ja Columbus Blue Jacketsis.

Hooajal 2017–18 mängis Korpikoski Šveitsi kõrgliigaklubis ZSC Lions, kellega ta tuli sel hooajal Šveitsi meistriks.

2018. aasta mais naasis Korpikoski TPS-i. 2021. aasta oktoobris läks ta kuni hooaja lõpuni laenule Šveitsi kõrgliigaklubisse EHC Biel.

2006. aastal võitis Korpikoski Soome kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali. 2014. aasta taliolümpiamängudel võitis ta Soome jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 19.12.2021)

Välislingid
-----------

* Lauri Korpikoski NHL.com lehel
* Lauri Korpikoski hockeydb.com lehel
**Lauri Bambus** (sündinud 31. mail 1969 Valgas) on Eesti diplomaat. 

Ta on lõpetanud kahel korral Tartu Ülikooli: 1993. aastal *cum laude* filosoofiateaduskonna ja 2004. aastal õigusteaduskonna. Bambus on end täiendanud Turu Ülikoolis rahvusvahelise õiguse erialal ning Viini Diplomaatia Akadeemias. 

Välisministeeriumis töötab Lauri Bambus alates 1995. aastast, mil ta asus tööle konsulaarosakonda. Ta on töötanud Eesti suursaatkonnas Varssavis aastatel 1995–1998 ja Brüsselis 1999–2002 ning ministeeriumi konsulaarosakonnas Schengeni büroo direktorina. 
Aastatel 2005–2007 oli ta peakonsul Eesti peakonsulaadis Peterburis ja seejärel kuni 2010. aastani välisministeeriumi konsulaarosakonna peadirektor. Aastatel 2010–2014 oli Bambus välisministeeriumi asekantsler juriidilistes ja konsulaarküsimustes. 

Aastatel 2014–2017 oli Lauri Bambus Eesti suursaadik Suurbritannia ja Põhja-Iirimaa Ühendkuningriigis. Kuninganna Elizabeth II-le andis suursaadik Lauri Bambus üle volikirja 19. novembril 2014.

2012. aastast kuni veebruarini 2021 oli Bambus Eesti suursaadik Omaanis, esialgu resideerimisega Tallinnas, seejärel alates 2014. aasta augustist Londonis ning siis taas 2017. aasta septembrist Tallinnas.

1. septembrist 2017 töötas Lauri Bambus välisministeeriumi Riikliku protokolli osakonna peadirektorina.

2. juunil 2020 nimetas president Kersti Kaljulaid ta Eesti suursaadikuks Norras.  Suursaadik Lauri Bambus andis volikirja üle Norra kroonprints Haakonile 8. oktoobril 2020.  Lauri Bambus on kaasakrediteeritud suursaadik ka Islandile, kus ta oma volikirja andis üle Islandi presidendile Guðni Thorlacius Jóhannessonile 8. juunil 2021.

Tunnustus
---------

* 2008 Valgetähe V klassi teenetemärk
* 2010 Piirivalve III klassi teeneterist
* 2011 Prantsuse Vabariigi teeneteorden
* 2014 Poola Vabariigi teeneteordeni komandöririst
* 2014 Soome Lõvi rüütelkonna komandöririst
* 2014 Siseministeeriumi hõbedane teenetemärk
* 2018 Madalmaade Oranje-Nassau ordeni suurohvitser
* 2018 Itaalia Vabariigi teeneteordeni suurohvitser
* 2019 Läti Vabariigi Kolme Tähe ordeni komandöririst

Isiklikku
---------

Võõrkeeltest kõneleb Lauri Bambus inglise, vene, poola ja prantsuse keelt. Lauri Bambus on abielus, tal on tütar ja poeg. 

Tema ema õe lapselaps on vasaraheitja Anna Maria Orel.

Viited
------

1. ↑  Eesti suursaadik Suurbritannias andis üle volikirjaNovember 2014
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. veebruar 2015. Vaadatud 16. veebruaril 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑
4. ↑
5. ↑  "Eesti suursaadik Islandil andis üle oma volikirja". 8. juuni 2021.
6. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 5537
7. ↑  Anna Maria Orelit tabas suursaadiku vastuvõtul suur üllatus
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib linnast; allveelaeva kohta vaata artiklit Kursk (allveelaev)* |

---

Lenini tänav Kurskis
**Kursk** (vene *Курск*) on linn Venemaal, Kurski oblasti keskus. Asub Tuskari ja Seimi jõe ääres. Geograafilised koordinaadid on 51°43'N, 36°11'E.

Kurski nimi on tuletatud Tuskari jõkke suubuva Kuri oja nimest.

Ajalugu
-------

Kurski kohal asus slaavlaste tugipunkt juba 8. sajandil, kroonikas on Kurski esmamainitud 1095. aastal. 1237. aastal hävitas linna Batu-khaan. 1360. aastast kuni 15. sajandi lõpuni oli Leedu Suurvürstiriigi koosseisus, seejärel Moskva suurvürstiriigi alluvuses. 17. sajandi alguses ründasid linna korduvalt Poola-Leedu väed, krimmitatarlased ja nogaid. 
Linnaõigused sai 1799. aastal. 1860. aastatest raudteede sõlmpunkt.

Elanike arv on 406 400 (2005).

Viited
------

1. ↑  , vaadatud 27.09.2022.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kursk** |

* Kurski linnavalitsuse koduleht
Maa siseehitus. Välistuum on märgitud numbriga 5
**Välistuum** on Maa tuuma välimine osa, umbes 2266 km paksune vedel kiht, mis koosneb rauast ja niklist. Välistuum paikneb tahke sisetuuma ja vahevöö vahel. Selle ülempiir on sügavusel 2890 km ning üleminekutsoon sise- ja välistuuma vahel on umbes 5150 km sügavusel maapinnast.

Välistuuma aine temperatuur on arvatavasti alates 4400 °C ülempiiril kuni 6100 °C sisetuuma lähedal. Mudelite järgi on välistuuma aine kõrge temperatuuri tõttu madala viskoossusega vedelik (selle viskoossus on umbes kümme korda suurem kui sulametallide viskoossus maapinnal), mis liigub turbulentselt. Arvatakse, et pöörisvoolud nikli-raua vedelas sulamis mõjutavad Maa magnetvälja. Maa magnetvälja keskmine tugevus välistuumas on 25 gaussi, mis on 50 korda tugevam kui Maa pinnal. Kuigi aine koostis on sisetuuma omaga sarnane, ei ole surve välistuumas piisav selleks, et aine oleks tahkes olekus. Samuti oletatakse, et välistuuma aines võib esineda väävlit ja hapnikku.

Vaata ka
--------

* Sisetuum

Viited
------

1. ↑  The viscosity of liquid iron at the physical conditions of the Earth's core
2. ↑  First Measurement Of Magnetic Field Inside Earth's Core
3. ↑  Tidal dissipation and the strength of the Earth’s internal magnetic field
**Apuulia** (itaalia *Puglia*) on maakond Itaalias.

Haldus
------

Apuulia maakond jaguneb kuueks provintsiks ja üheks *città metropolitana* '​ks, mis omakorda jagunevad kokku 258 vallaks.

|  |  |
| --- | --- |
| Apuulia maakonna provintsid | * Città metropolitana di Bari
* Barletta-Andria-Trani provints
* Brindisi provints
* Foggia provints
* Lecce provints
* Taranto provints
 |

Rahvastik
---------

### Suuremad linnad

Bari, Taranto, Foggia, Andria.

Köök
----

### Vein

Apuulia veinipiirkonnad: Alezio (DOC), Brindisi (DOC), Copertino (DOC), Leverano (DOC), Salice Salentino (DOC), Primitivo di Manduria (DOC), Cacc'emmitte di Lucera (DOC), Castel del Monte (DOC), Rosso Barietta (DOC).

Vaata ka
--------

* Apuulia krahvkond
* Taranto vürstkond

Viited
------

1. ↑  Itaalia Riiklik Statistikaamet

Välislingid
-----------

* Itaaliakeelne Puglia maakonna koduleht
* Apuulia kaart

Itaalia vapp
Itaalia maakonnad

Abruzzo **·** Apuulia **·** Basilicata **·** Calabria **·** Campania **·** Emilia Romagna **·** Friuli-Venezia Giulia **·** Lazio **·** Liguuria **·** Lombardia **·** Marche **·** Molise **·** Piemonte **·** Sardiinia **·** Sitsiilia **·** Toscana **·** Trentino-Alto Adige **·** Umbria **·** Valle d'Aosta **·** Veneto
**"OP!"** on Eesti Televisiooni kultuurisaade, mis kajastab loometegevuse eri valdkondi.

"OP!"-i idee autorid on toimetaja Gerda Kordemets, saatejuht Piret Tanilov-Jõemägi ja režissöör René Vilbre, kes mõtles välja ka saate pealkirja. Piret Tanilov oli "OP!"-i esimene saatejuht. Alates teisest hooajast juhtis "OP!"-i Ilmar Raag ning Vilbre kõrvale asus teise režissöörina Helen Valkna. Pärast Ilmar Raagi loobumist juhtis kuni 2010. aastani saadet Karl Martin Sinijärv, tema järel sai saatejuhiks Jim Ashilevi. Septembrist 2015 hakkas saadet juhtima Margit Kilumets. Septembrist 2018 sai teiseks saatejuhiks Margus Tabor. Septembrist 2022 on saatejuhiks Owe Petersell.

"OP!" idee väljatöötamise aluseks oli vajadus luua utilitaarne kultuurisaade, vaataja kompass rohkearvulistes kultuuriüritustes orienteerumiseks. Esimene hooaeg näitas, et olulisim vaataja jaoks on valiku usaldusväärsus, seetõttu kutsuti uueks saatejuhiks Ilmar Raag ning pärast teda Karl Martin Sinijärv, kes omakorda lisas kirjanduslikud ja isikupärased saatejuhitekstid. "OP!"-i režii aluseks sarja algaastatel oli luua omaette kunstiteos – "OP!" rääkis kunstikultuuris ning nägi välja nagu kunstiteos. 

Alates 2012. aasta septembrist hakkas iga kuu viimane "OP!" kandma nime "Kirjandusministeerium" ning saade kogus kirjandustemaatika kokku ühte saatesse. "Kirjandusministeeriumi" saatejuht on Mart Juur.

2014. aasta 7. jaanuaril jõudis eetrisse kultuurisaate 500. juubelisaade ning sel puhul tehtud tagasivaatava statistika põhjal oli selleks ajaks saates kõnelemas käinud 2241 loomeinimest nii Eestist kui mujalt maailmast. Pärast pidulikku saadet kasvas "OP!" kolmeks uueks teemasaateks, et pakkuda kultuurihuvilisele vaatajale uudisformaadist põhjalikumat ja süvitsi minevamat vaatenurka. Juba mõnda aega eetris olnud "Kirjandusministeeriumi" kõrval asusid teisipäevaõhtusesse tele-eetrisse üksteise järel saated "OP! kunst", "OP! film" ja "OP! teater" kolme uue saatejuhi eestvedamisel (vastavalt Kaido Ole, Ilmar Raag ja Andrus Vaarik).

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Karl-Martin Sinijärv kolib "OP!" saatest ära"[*alaline kõdulink*] Delfi.ee, 26. august 2010
3. ↑  "Margit Kilumets: ma ei tee saadet Sirbi toimetusele - ma teen saadet inimestele". ERR.ee 14.09.2015
4. 1 2  ""OP!" paljuneb kolmeks uueks kultuurisaateks uute saatejuhtidega". 07.01.2014. Vaadatud 09.02.2014.
**Jaan Konsin** (3. august 1890 Võõpste, Võnnu kihelkond, Tartumaa – 11. juuni 1975) oli eesti vaimulik. 

Ta õppis Võnnu kihelkonnakoolis, Saadjärve pedagoogikaklassis ja Tartu Õpetajate Seminaris. Töötas aastatel 1914–1919 rahvakooliõpetajana. 1915–1917 võttis ta osa Esimesest maailmasõjast. 

Ta lõpetas 1923 aastal eksternina Tallinna Linna 1. Reaalkooli ning õppis aastatel 1930–1936 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas (lõpetas) ja 1932–1938 õigusteaduskonnas. Akadeemiliselt oli ta korporatsioon Fraternitas Liviensise liige. 

Prooviaastal oli ta Tartu Peetri koguduses Gustav Rutopõllu juures. 26. detsembril 1928 ordineeriti ta õpetajaks. 

Aastatel 1929–1948 oli ta Äksi Andrease koguduse õpetaja ja 1947–1948 Tartu praost. Seejärel varjas ta ennast NSVL okupatsioonivõimude eest. Aastatel 1954–1961 oli ta Karksi Peetri koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Postimees, 4. august 1930
2. ↑  *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944*. II köide. Tartu 1994. Lk 307

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Haud Helme kalmistul

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Harri Haamer** | **Tartu praost**1947–1948 | Järgnev**Edgar Hark** |
**Apteekrimägi** on kõrgendik (küngas) Otepää kõrgustikul Otepää linna territooriumil. Mäe absoluutne kõrgus on 169,8 meetrit üle merepinna, suhteline kõrgus kuni 50 meetrit. Apteekrimägi asub Otepää looduspargis.

Küngas on nime saanud asjaolust, et 1882. aastal leiti sealt Otepää esimese proviisori Jürvelsoni surnukeha, kes arvatavalt oli õnnetu abielu tõttu sooritanud enesetapu.

Apteekrimäel asub madalate suusahüppemägede kompleks. Seal on neli hüppemäge kõrgustega K40, K25, K18 ja K10. Kõrgendikul korraldab treeninguid Otepää Spordiklubi.

1934. aastal ehitati Apteekrimäele 26 meetri kõrgune triangulatsioonitorn. Esimene suusahüppetrampliin, mis oli kinnitatud triangulatsioonitorni külge, ehitati Apteekrimäele 1938. aasta jaanuaris.

Oktoobris 1939 valmis Apteekrimäel uus suusahüppemägi, mis võimaldas sooritada kuni 23-meetriseid hüppeid. Suusahüppemäe valmimist juhendas Eesti Spordi Keskliidu suusatreener Aleksander Peepre, kes oli koostanud hüppemäe kavandi. Apteekrimäe hüppemägi avati jaanuaris 1940. 1953. aastal ehitati Apteekrimäele tehiskattega 40-meetrine suusahüppemägi.

Viited
------

1. 1 2 3  Apteekrimägi
2. 1 2  Apteekrimägi, vaadatud 8.02.2015.
3. ↑  Otepääl valmis suusahüppemägi. Uus Eesti, 31 oktoober 1939
4. ↑  Otepääl avati suusahüppemägi. Päewaleht, 2. jaanuar 1940

Välislingid
-----------

* Apteekrimäest Ski Jumping Hill Archive'is
* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Teetasandamine hüppe hoolaval, mis on ehitatud Apteegimäele triangulatsiooni torni külge. 24.01.1938
Eratosthenese sõel arvutisimulatsioonina
**Eratosthenese sõel** on vanakreeka matemaatikule Eratosthenesele omistatud meetod algarvude tabeli koostamiseks..

Algoritm
--------

Eratosthenese meetodi rakendamiseks kirjutatakse välja kõik naturaalarvud alates arvust 2 ja lõpetades arvuga N: 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, ... N. Edasi kriipsutatakse toodud jadas läbi kõik arvu 2 kordsed peale arvu 2 enda. Arvu läbikriipsutamise märkimiseks võib teha ristikese vastavassse ruudukesse. Edasi kriipsutatakse läbi kõik arvu 3 kordsed peale 3 ja liigutakse järgmise läbikriipsutamata arvu juurde milleks on arv 5, kuna ta ei jagu algarvudega 2 ja 3, siis kriipsutame läbi arvu 5 kordsed. Sama kordub 7, 9, 11, 13 jne. Kõik läbikriipsutamata arvud on algarvud. 

Algarvude tabelit võib koostada erinevates vahemikes. Juuresoleva arvutisimulatsiooni algarvude tabelis vastab igale ruudule üks 120-st väiksem naturaalarv; läbikriipsutamised on tähistatud erinevalt, kuid ringistatud ruutudele vastavad nüüd algarvud.

Vaata ka
--------

* Mersenne'i arvud

Viited
------

1. ↑  
*The Prime Glossary: "The Sieve of Eratosthenes"*, veebiversioon (vaadatud 21. septembril 2017, inglise keeles

Kirjandus
---------

* Jakob Gabovitš, Lembit Kivistik, "Arvuteooria", Tartu Riiklik Ülikool, lk 24-25, 1974

Välislingid
-----------

* Alina Carmen Cojocaru, M. Ram Murty, *An Introduction to Sieve Methods and Their Applications*, lk 63, 2005
* Clifford A. Pickover, *The Math Book: From Pythagoras to the 57th Dimension, 250 Milestones in the ...*, lk 62, 2009
* YouTube: *Sieve of Eratosthenes ( Algorithm for prime numbers)*
**Rokina tsässon** on tsässon Setumaal Rokina külas Setomaa vallas.

Üldandmed
---------

Rokina tsässon on pühitsetud pühale Anastasiale ning püha on nahtsipäev 11. november (juliuse ehk vana kalendri järgi 29. oktoober). Tsässon ei ole pidevas kasutuses. Hoone ei ole riikliku kaitse all, kuid on heas ehituslikus seisukorras. Viimane remont tehti riikliku programmi „Pühakodade säilitamine ja areng" rahastusel 2009. aastal. Rekonstrueerimise käigus asendati alumised palgid, korrastati eeskoda ning pandi eterniitkatuse asemele laudkatus.

Ehituslikud andmed
------------------

Rokina tsässon on väike, ühekorruseline, nelinurkse põhiplaaniga viilkatusega männipuidust ristpalkehitis, mille välismõõdud koos eeskojaga on 390 x 230 cm. Palkosa on ruudukujuline (242 x 240 cm), siseruumi pindala on umbes 3 m2. Tsässonal on lahtine eeskoda (umbes 4 m2), millel on katust toetavad ümarpalkidest, veidi profileeritud nurkadega postid ja umbes meetri kõrgune püstlaudisest piire. Värav on püstistest lippidest ja selle ülemine osa on kaarjas. Keskmise, kõrgeima lipi otsa on meisterdatud rist. 

Hoone kõrgus maapinnast sarika ja seina ühenduskohani on 160 cm ja katuseharjani 310 cm. Katuseharjal on lihtne puidust rist. Hoone palgid toetuvad maakividele ja on nurkades seotud kirvega tahutud koerakaelanurga tüüpi seotisega. 

Ukse mõõdud on 64 x 141 cm. Ukseleht koosneb kolmest käsitsi kirvega tahutud põõnadele kinnitatud laiast plangust ning on üle värvitud punase keeduvärviga. Uks avaneb sissepoole. Tenderpostid on käsitsi kirvega tahutud, ukse kohal olev palk on tahutud kaardu. Uks on tenderpostidele kinnitatud sepistatud 30 cm pikkhingedega, mis ei ole algupärased. Ukse kohal on otsaviilu palkidesse tehtud süvend sissekäiguikooni jaoks. Aknaid tsässonal ei ole.

Algselt oli hoonel laudkatus, millest annab tunnistust pärlinkonstruktsioon. Viimase remondi käigus pandi hoonele eterniitkatuse asemele taas laudkatus. Eterniitkatus oli pandud pärast 1975. aastat, kuna 1974. aasta Kreutzwaldi memoriaalmuuseumi ekspeditsiooni märkmetes on kirjas, et hoonel on katkine laudkatus. Märgitakse ka, et tsässonat on varematel aastatel värvitud punaseks, kuid värv on kulunud.
1920. aastate paiku tehtud fotol on hoone ilma välisvoodrita, pikipärlinitele toetuva laudkatusega ja ilma eeskojata. Esikülje ülaosas, katuseviilu all, endise arvatava ikoonisüvendi kohal, on lihtne puulippidest ladina rist. 1974. aasta fotol on hoonel juba eeskoda, mis on praeguseni säilinud.

Sisustus
--------

Tsässona tagaseinas on ikooniriiul paari ikooniga. Varemalt on tsässonas olnud ka ikoon, millel oli kujutatud püha Paraskeva, püha Nikolai Imetegija ja püha Anastasia ning üks ikoonialus (1974. aasta Kreutzwaldi memoriaalmuuseumi ekspeditsioon).

Vaata ka
--------

* Tsässonate loetelu

Viited
------

1. 1 2 3  *Setomaa tsässonad*. Koostanud Tapio Mäkeläinen ja Ahto Raudoja. Kirjastus: Setu Kultuuri Fond, 2011.

Kirjandus
---------

* Jaanus Plaat, Arne Maasik. Rokina. Nahtsi (Anastassia) tsässon. - Õigeusu kirikud, kabelid ja kloostrid Eestis. Eesti Kunstiakadeemia. Tallinn 2011. Lk 874–879
**Apvardai** (valgevene keeles *Апіварда* (Apivarda), vene keeles *Опиварда* ehk Opivarda) on järv Leedus Ignalina rajoonis ja Valgevenes Brasłaŭ rajoonis.

Suurem osa järvest asub Leedus, Valgevene aladele jääb 119,3 ha. Apvardai asub merepinnast 140.7 meetri kõrgusel, selle valgala on 81,6 km². Apvardai asub madalas jääajal tekkinud kulutuslohus. Järve kaldad on madalad, kohati ka soostunud. Läänekaldal asub 250 hektari suurune Agarinise soo. Põhi on tasane ja kaetud savirikka sapropeeliga. Tegemist on eutroofse järvega.

Kaldajoone pikkus on 11,09 kilomeetrit. Kaldad on liivased või kruusased, kaldaribas kasvavad pilliroog ja kaislad. Järves on saar pindalaga 0,21 ha. Järve suubuvad Žilma, Apvardas ja veel kaheksa nimetut oja. Välja voolab Drūkšiai järve suubuv Apyvardė jõgi. Küladest asuvad järve kaldal Leedus Čepukai, Girdžiūnai ja Mažviliškė, Valgevenes aga Kardeliški küla.

Kaladest elavad järves särg, roosärg, nurg, viidikas, koha, luts, koger, kiisk, säinas, angerjas, ahven, latikas, linask ja haug.

Järve nimi tuleneb eesliitest *ap-* (ümber) ja tüvest *vard-*, mis seostub keetmisega.

Viited
------

1. ↑  Белорусская ССР: Краткая энциклопедия. В 5-ти т. Kd.2 / Ред. колл.: П. У. Бровка и др. — Мн.: Гл. ред. Белорус. Сов. Энциклопедии, 1979. — 768 lk.
2. ↑  Justinas Tamošaitis. *Apvardai.* Tarybų Lietuvos enciklopedija, Kd. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. 93 lk.
3. ↑  Aleksandras Vanagas. *Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas.* 46 lk. – Vilnius: Mokslas, 1981.
**Simone Ashley Manuel** (sündinud 2. augustil 1996 Sugar Landis Texase osariigis) on Ameerika ujuja, kes on spetsialiseerunud sprindi vabastiilile. 2016. aasta olümpiamängudel Rio de Janeiros võitis ta kaks kuld- ja kaks hõbemedalit: kuld 100 meetri vabaujumises ja 4x100 meetri kompleksujumises ning hõbe 50 meetri vabaujumises ja 4 × 100 meetri vabatehnika teateujumises. 100 meetri vabaujumises, jagas ta esikohta kanadalase Penny Oleksiakiga, võitis Manuel esimese afroameerika naisena individuaalse olümpiakulla ujumises ning püstitas olümpiarekordi ja Ameerika rekordi.

Manuel on teatevõistkonna koosseisus püstitanud kolm maailmarekordit ning ta on kuuekordne individuaalne NCAA I divisjoni naiste ujumise meister, olles üheks esimesest kolmest Aafrika-Ameerika naisest, kes on esikoha saanud. Aastatel 2014–2018 õppis ta Stanfordi ülikoolis, kus ujus Stanfordi kardinali võistkonnas (Stanfordi kardinal on spordivõistkonnad, mis esindavad Stanfordi ülikooli.) ja aitas Stanfordil võita 2017. ja 2018. aastal NCAA võistkondlikud meistrivõistlused naiste ujumises. Ta pöördus profiks 2018. aasta juulis.

Ujumiskarjäär
-------------

Manuel ujus 2012. aasta Ameerika Ühendriikide olümpiakatsevõistlustel, saavutades 50 m vabaujumises 20. koha ja 100 m vabaujumises 17. koha. 

Pärast Stanfordi ülikooli astumist 2014. aastal sai temast Stanford Cardinali naiste ujumiskoondise liige. Ta ületas samal aastal 50, 100 ja 200 jardi vabaujumises koolirekordid, ning 2014. aastal, esimesel kursusel, ületas ta ka Ameerika ja Riikliku Kolledžide liidu (NCAA) 100 m vabaujumises. Manuel on kuuekordne individuaalne NCAA meister: võitis 50 ja 100 jardi vabatujumise 2015. 2017. ja 2018. aastal.

Ta osales 2013. aasta USA meistrivõistlustel, kus ta sai 100 meetri vabaujumises kolmanda koha ja 50 meetri vabaujumises teise koha. Ta pääses 2013. aasta maailmameistrivõistlustele Barcelonas ning osales 4x100 meetri vabaujumise eelvõistluses. Finaalis ta ei osalenud, kuid võitis USA võistkonna liikmena kuldmedali. Ta võistles ka 2013. aasta duellis basseinis (Duell basseinis oli ujumisvõistlus, mis toimus kaks korda aastas aastatel 2003–2015. Kontseptsioon keskendus võistlusele tolleaegse maailma kahe ujumisriigi, Austraalia ja Ameerika Ühendriikide vahel.), kus võitis 100 meetri vabaujumises, oli kolmas 50 meetri vabaujumises, teine 400 meetri teateujumises vabastiilis 200 meetri segateateujumises.

Välislingid
-----------

* Simone Manuel USA ujumisliidu veebilehel
* Simone Manuel Ameerika Ühendriikide olümpia- ja paraolümpiakomitee veebilehel
* Simone Manuel ROK-i veebilehel
Tartu 20. hansapäevade eel raeplatsile püstitatud soovipuu, juuni 2015
Noored müüjad Tartu hansalaadal 2014
**Tartu Hansapäevad 2015** on 11.–12. juulil 2015 Tartus toimuv festival. Kuna tegu on 20. Tartu hansapäevadega, kannavad need alapealkirja "Juubeldavad hansapäevad".

Nagu viimastel aastatel kombeks, on Tartu kesklinn ka 2015. aasta Tartu Hansapäevadel jagatud eri aladeks. Jaanilinnas asuval Antoniuse õue laval esinevad muusikud ja tantsijad, Jaani kiriku ümbruses on käsitöö ja töökojad. Toomemäel Tartu Tähetorni ja Tartu Ülikooli Ajaloo Muuseumi läheduses on Teaduslinn, kus korraldatakse katseid, tutvustatakse leiutisi ja tehnikat. Toomkiriku varemetes asuval Toomelaval toimuvad ka kontserdid ning õhtuti näidatakse välikino. Lastelinnas toimuvad lasteüritused: muinasjutuvestmine, õpikojad jms, mängitakse laua-, spordi- ja osavusmänge ning näidatakse loomi. Tasku keskuse ümbruses asub Raualinn, kus toimuvad spordi- ja tehnikaüritused, sealhulgas amatöör-rammumeeste karikasari. Avatud on Jõelinn, kus toimuvad kontserdid ja tantsuõhtud Lodjakoja Jõekohvikus. Pirogovi platsil seatakse üles Maitseelamuste linn. Raekoja platsil, Rüütli ja Küüni tänaval ning nende ümbruses toimub tavapärane hansalaat.

Hansapäevadega samal ajal toimub ka muusikafestival Klaaspärlimäng 9.-14. juulil.

Nagu ka eelmisel aastal, juhib Tartu 2015. aasta hansapäevade korraldustoimkonda Jaanus Tepomees.

Vaata ka
--------

* Tartu Hansapäevad 2007
* Tartu Hansapäevad 2008
* Tartu Hansapäevad 2012
* Tartu Hansapäevad 2013
* Tartu Hansapäevad 2014

Välislingid
-----------

* Tartu Hansapäevade koduleht
Lütfi Elvan (2020)
**Lütfi Elvan** (sündinud 12. märtsil 1962 Ermenekis) on Türgi poliitik, ta on Õigluse ja Arengu Partei liige. Ta oli aastatel 2013–2015 Türgi transpordiminister. Aastatel 2016–2018 oli ta Türgi arenguminister. 11. novembrist 2020 kuni 2. detsembrini 2021 oli ta Türgi rahandusminister.

Ta sündis aastal 1962 Ermenekis Karamani provintsis. Ta lõpetas aastal 1983 Istanbuli Tehnikaülikooli mäeinseneri erialal. Seejärel sai ta stipendiumi edasiseks õppimiseks välismaal. Ta jätkas magistrikraadi omandamist mäetehnika ja operatsiooniuuringute alal väitekirjaga "Optimaalsete tootmissüsteemide määramine lühiajalises kaevandustootmise planeerimises", mille kaitses Leedsi Ülikoolis Inglismaal 1986. aastal. Teise magistrikraadi sai ta aastal 1995 majandusteaduses Delaware'i ülikoolist.

1989. aastal siirdus ta Riiklikusse Planeerimisorganisatsiooni (DPT) ja töötas kuni 1996. aastani spetsialistina. Ametisse nimetatud arenguprioriteetidega piirkondade osakonnajuhatajaks 1996. aastal, töötas ta sellel ametikohal kuni 2002. aastani. 2002. aasta novembris edutati ta DPT asekantsleri asetäitjaks. Aastal 2007 lahkus ta Riiklikust Planeerimisorganisatsioonist, minnes poliitikasse.

Aastal 2007 astus ta Õigluse ja Arengu Partei liikmeks. 2007. aasta Türgi parlamendivalimistel kandideeris ta Õigluse ja Arengu Partei nimekirjas Türgi Suure Rahvuskogu ridadesse. Ta oli aastatel 2007–2018 Türgi Suure Rahvuskogu liige.

26. detsembrist 2013 kuni 7. märtsini 2015 oli ta Türgi transpordiminister. 24. maist 2016 kuni 10. juulini 2016 oli ta Türgi arenguminister. 11. novembrist 2020 kuni 2. detsembrini 2021 oli ta Türgi rahandusminister.

Isiklikku
---------

Ta on abielus ja tal on kaks last.
**Harilik seebilill** (*Saponaria officinalis*) on nelgiliste sugukonda seebilille perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.

Harilikust seebilillest eraldati 1811. aastal esimene saponiin.

Levila ja kasvukoht
-------------------

Levinud looduslikult Kesk- ja Lõuna-Euroopas, Kaukaasias ja Lääne-Siberis, Väike-Aasias, tulnukana ka Põhja-Ameerikas. Eestis sage naturaliseerunud tulnukliik. Kasvab eelkõige aedades ja parkides ilutaimena, kuid esineb sageli ka metsistunult kalmistutel, aedades, teeservadel.

Kirjeldus
---------

Õisik
Viljad ja seemned
Taime kõrgus 40–70 (90) cm. Kroonlehed valged kuni heleroosad või õrnlillad, äraspidimunajad, tipul sisselõikega. Õied asuvad lühikestel karvastel raagudel tihedates kännasjates õisikutes varre tipul. Õied on eriti lõhnavad õhtuti. Õitseb juunist augusti või septembrini.

Vili piklikmunajas umbes 1,5 cm pikkune kupar. Seemned väikesed, peenelt krobelised.
Lehed süstjad 3 kaarroodse rooga, terava tipu ja kareda servaga lihtlehed, kinnituvad varrele vahelduvalt. Alumised lehed ahenevad lühikeseks rootsuks, ülemised on rootsutud. Lehe pikkus 4–9 (12) cm ja laius 1–4 cm.

Maapealne vars on püstine või tõusev, lihtne või ülemises osas harunenud, sõlmekohtadel veidi jämenenud, sageli kaetud lühikeste karvadega.

Risoom on tugev, roomav ja harunenud. Taimel esinevad ka maa-alused võsundid. Paljuneb seemnetega. Laieneb maa-aluste roomavate võsundite abil, moodustab nii ulatuslikke kogumikke.

Kasutamine
----------

Juuri ja risoomi on kasutatud seebi aseainena, kuid vahel ka rahvameditsiinis leotise või keedisena bronhiidi ja teiste hingamisteede haiguste ravis, omavad ka uriinieritust soodustavat toimet.

Eesti rahvafolklooris
---------------------

Sõrve poolsaarel kutsuti harilikku seebilille ka "Kuramaa roosiks". Tammuna küla elanik Tiit Lind: "Igal pool, kus kasvab Kuramaa roos [harilik seebilill], oli kunagi talu".

Allikas
-------

* Tartu Ülikooli LO Loodusteadusliku hariduse keskuse veebipõhine õpikeskkond "Eesti taimed" Harilik seebilill

Viited
------

1. ↑  Ain Raal, "Farmakognoosia. Õpik kõrgkoolidele.", Tartu Ülikooli Kirjastus, 2010
2. ↑  ERA, VF 4144

Välislingid
-----------

* Harilik seebilill andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
Rooma Väike-Aasia provintsid Trajanuse ajal, sealhulgas **Lycia et Pamphylia**
Rooma keisririik Hadrianuse ajal (valitses aastatel 117-38), senatiprovints **Lycia et Pamphylia** Lõuna-Anatoolias
**Lüükia ja Pamfüülia** (ladina: *Provincia Lycia et Pamphylia*, kreeka: *ἐπαρχία Λυκίας και Παμφυλίας*) oli Rooma keisririigi provints Lõuna-Anatoolias. Selle asutas keiser Vespasianus (valitses aastatel 69- 79 pKr), kes ühendas Lüükia ja Pamfüülia üheks haldusüksuseks. Aastal 43 pKr annekteeris keiser Claudius Lüükia. Pamfüülia oli olnud osa Galaatia provintsist.

Vespasianuse joonistatud piirid kulgesid Induse jõest (mis voolas selle ülemisest orust Kaarias) läänes Pisiidia platool kuni Ascaniose järveni (Burdur Gölü), Apameiast lõunasse. Põhjas ja idas moodustas see joone, mis järgis Limna (Hoyran Gölü) ja Caralise (Beyşehiri järv) järvede kaldaid, pööras lõunasse Adalla lahte *(mare Pamphylium)* ja järgis mõneks ajaks Tauruse mägesid (Toros dağları) ida suunas kuni Isauriani. Seejärel järgnes Kiliikia Trahheia, et jõuda merre Iotapest läänes. Piirid selgusid, võttes arvesse geograafilisi ja majanduslikke tegureid. Kaasa arvati Ksanthose, Kestrose (Aksu) ja Eurymedoni (Köprüçay) jõgede vesikonnad. Peamised linnad olid kahe viimase jõe suudmetes. Pisiidias Pamfüülias järgisid nad osaliselt mõnd teed Anatoolia sisemaale. Kõige olulisem oli tee Attaleiast (Antalya) Apameiasse. Lüükias järgis tee Patarast Laodikeiasse rannajoont. Olulised linnad olid Side, Ptolemais, Gagai ja Myra rannikul, Seleukia sisemaal ning Kremna, Colbhasa ja Komama Pisiidia platool, kuhu Augustus rajas Rooma kolooniad (asulad). Milyase platool olid Oinoanda, Tlos, Nisa, Podalia, Termessos ja Trebenna. Teised olulised linnad Lüükias olid Pednelissos, Ariassos ja Sagalassos; piki Eurymedonit olid Aspendus ja Perge, kus oli Artemise pühamu. Kõige olulisem linn piirkonnas oli Patara Ksanthose suudmes.

Keiser Diocletianuse (valitses aastatel 284-305 pKr) haldusreformiga, mis suurendas Rooma provintside arvu kaks korda, vähendades nende suurust, jaotati Lüükia ja Pamfüülia provints kaheks eraldi provintsiks. Provintsid rühmitati 12 diötseesi, mis allusid keisririigi neljale pretoriaanide prefektuurile. Lüükia ja Pamfüülia allusid Aasia diötseesile *(Dioecesis Asiana)*, mis kuulus pretoriaanide idaprefektuuri *(Oriens)*.
**Mehedinți maakond** on Rumeenia 1. järgu haldusüksus. Asub Olteenias, piirneb lõunas Bulgaariaga ja läänes Serbiaga.

Lõunas ja läänes on looduslikuks piiriks Doonau.

Üle 96% elanikest on rumeenlased, 3% on mustlased.

Linnad
------

* Baia de Aramă
* Drobeta-Turnu Severin
* Orșova
* Strehaia
* Vânju Mare

Välislingid
-----------

* Mehedinți maakonna koduleht


Rumeenia maakonnad ja keskalluvusega linn

Alba **·**  Arad **·**  Argeș **·**  Bacău **·**  Bihor **·**  Bistrița-Năsăud **·**  Botoșani **·**  Brașov **·**  Brăila **·**  Bukarest **·**  Buzău **·**  Caraș-Severin **·**  Călărași **·**  Cluj **·**  Constanța **·**  Covasna **·**  Dâmbovița **·**  Dolj **·**  Galați **·**  Giurgiu **·**  Gorj **·**  Harghita **·**  Hunedoara **·**  Ialomița **·**  Iași **·**  Ilfov **·**  Maramureș **·**  Mehedinți **·**  Mureș **·**  Neamț **·**  Olt **·**  Prahova **·**  Satu Mare **·**  Sălaj **·**  Sibiu **·**  Suceava **·**  Teleorman **·**  Timiș **·**  Tulcea **·**  Vaslui **·**  Vâlcea **·**  Vrancea
Sõna *hangeul* kirjutatuna korea kirjas. Loetakse vasakult paremale ja ülevalt alla
**Korea kiri** ehk ***hangul*** (ka ***hangeul*** (한글) ja *chosŏn'gŭl* (조선글)) on foneetiline korea kirjasüsteem. See loodi 15. sajandi keskel ja on kujundatud nii, et seda oleks võimalikult lihtne lugeda. Laiemasse kasutusse jõudis see alles 19. sajandi lõpuaastatel. Seda kasutatakse korea keele kirjutamiseks nii Põhja-Koreas kui ka Lõuna-Koreas, kuid Lõuna-Koreas kasutatakse lisaks mõnikord ka hiina kirjamärke hanjat.

Korea kirjas on 24 kirjamärki (14 kaashääliku- ja 10 täishäälikumärki), mida erinevalt ladina kirjast rühmitatakse silpide kaupa plokkidesse. Näiteks koosneb silp 한 ('han') kolmest eraldi kirjamärgist ㅎ h, ㅏ a ja ㄴ n. Iga plokk võib koosneda 2–5 kirjamärgist, igas vähemalt 1 täis- ja 1 kaashäälik. Plokid paigutatakse kas horisontaalselt vasakult paremale või vertikaalselt ülevalt alla. Teoreetiliselt võib märkidest kombineerida 11 172 erinevat plokki, kuid tegelikus kasutuses on neid palju vähem.

Transliteratsiooniks kasutatakse Põhja-Koreas ametlikult McCune-Reischaueri süsteemi. 2000. aastal läks Lõuna-Korea üle uuele transliteratsioonile.

* Korea vokaalid
* Korea konsonandid

Silpidest moodustatakse sõnu ja lauseid, kuid ka igal silbil on tähendus (või mitu tähendust).

Silpide kirjutamisel kehtivad kindlad reeglid, millest kõige tähtsam on see, et igas silbis peab kirjapildis olema vähemalt üks täishäälik ja üks kaashäälik.

Selle saavutamiseks kasutatakse korea keeles nn tühihäälikuid ㅇ ja ㅡ. Esimene neist on kaashäälik ㅇ(hääldatalse [ng]), mis silbi täitena jääb aga hääldamata. Teine häälik on täishäälik ㅡ (hääldatakse [õ]), mis samuti jääb silbi täitena hääldamata.

Korea keele silpide kirjutamisel tuleb meeles pidada, et silp algab alati kaashäälikuga. Ühes silbis saab olla kuni 4 häälikut või kirjamärki.

Välislingid
-----------

 Korea kiri – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kroonuaia 7
**Tartu Kesklinna Kool** on põhikool Tartus. 

1912. aastal Arved Eichhorni projekti järgi rajatud juugendlik koolihoone on arvatud ehitismälestiseks.

Aastatel 1990–1995 oli kooli direktoriks Kristi Paris (16.08.1949–07.01.1995). Alates 1995. aastast on direktor Kersti Vilson (sündinud 1. jaanuaril 1960).

Ajalugu
-------

Kool moodustati 1990. aastal, kui A. H. Tammsaare nimeline Tartu 1. Keskkool jaotati kaheks – aadressil Lai tänav 28 asuvaks Tartu Kesklinna Kooliks ja aadressil Munga tänav 12 asuvaks Hugo Treffneri Gümnaasiumiks. Kesklinna kool alustas tegevust sama aasta septembris 6-klassilise koolina.

1996. aastal otsustati hakata kooli ümber kujundama põhikooliks. 7. klass avati septembris 1998.

2002. aasta suvel kolis kool aadressile Kroonuaia tänav 7. Samal ajal müüdi maha hooned Lai 28 ja Lai 26.

Novembris 2007 valmis juurdeehitis. Kool sai tänapäevase võimla ja õppetööd alustati ühes vahetuses.

Kooli hoone
-----------

1912.a Kroonuaia 7 koolimaja.

1965.a oranž majaosa, 2018 valmis neljas korrus.

2007.a tumehall majaosa.

Neist vanim, juugendstiilis hoone, ehitati koolimajaks 1912. aastal arhitekt A. Eichhorni projekti järgi ehitusmeister G.Darmeri poolt.

Viited
------

1. ↑  6954 Koolihoone Tartus Kroonuaia 7, 1911.a. kultuurimälestiste riiklikus registris
2. 1 2 3 4 5  Kooli ajaloost

Välislingid
-----------

* Kooli koduleht
**"Mehed unustatud armeest"** on Eesti Televisiooni Brüsseli korrespondendi Indrek Treufeldti (autor) ja Kalle Käeseli (režissöör) dokumentaalfilm Nürnbergi protsessil kohtualuseid valvanud 4221. Eesti vahikompaniist. 

Film esilinastus 21. oktoobril 2006. aastal Kanadas Torontos festivalil EstDocs. Eestis jõudis see suurele ekraanile sama aasta 21. novembril Tallinnas Sõpruse kinos ja teleekraanile 27. detsembril Eesti Televisioonis.

Sõjajärgsel Saksamaal Ameerika Ühendriikide okupatsioonitsoonis tegutsenud vahikompaniis nr 4221 teenisid eesti rahvusest sõdurid. Filmis esines mälestustega mitu vahikompaniisse kuulunut, kellest kaks – Tarmo Rae ja Mihkel Salusoo – viibisid kohal ka filmi esilinastusel Kanadas.

"Mehed unustatud armeest" on esimene tõsielufilm Eesti rahvusväeosadest Ameerika Ühendriikide sõjaväeüksuste koosseisus. 

Filmi valmimist toetasid Eesti Filmi Sihtasutus ja Eesti Kultuurkapital.

Välislingid
-----------

* Margit-Mariann Koppel "Mehed unustatud armeest". Kultuur ja Elu, nr 4, 2006, lk 58–59
* Olev Remsu "Torontos peeti eesti dokfilmifestivali "EstDocs"". Sirp, 3. november 2006
* Erkki Bahovski "Unustatud rahvusvaheline missioon". Postimees, 25. november 2006
* Allar Viivik "Mehed unustatud armeest". SL Õhtuleht, 9. detsember 2006
* Aarne Ruben "Mehed unustamatust armeest". Sirp, 12. jaanuar 2007
Rebala paemurrus paljanduvad Rebala kihistiku kivimid
**Rebala kihistik** (inglise keeles *Rebala Member*) on ordoviitsiumi ladestu Lasnamäe lademe Väo kihistusse kuuluv kihistik. 

Seda hakati esimesena eristama aastal 1978 teoses "Решения межведомственного регионального стратиграфического совещания по разработке унифицированных стратиграфических схем Прибалтики 1976 г." (*1976. aasta avatud regionaalstratigraafia konverentsi otsused Baltikumi idaosa ühtsete stratigraafiliste mudelite välja töötamiseks*). Kihistik on nime saanud Rebala küla järgi.

Kihistiku stratotüübiks on Rebala paemurd. Aastal 1966 paljandus seal 2,6 meetrit paasi, millest suurema (kuni 2,5 meetrit) osa moodustasid Rebala kihistiku kivimid. Tänapäeval on murd peaaegu täielikult kinni kasvanud, säilinud on vaid 90 cm paasi.

Rebala kihistik on Väo kihistu alumine kihistik. Kihistiku peal lasub Pae kihistik. Kihistik sisaldab võrreldes teiste kihistu kivimitega rohkem argilliiti. Valdavalt moodustab selle lubjakivi, ent erinevalt Kostivere kihistikust sisaldab see kihtidena ka dolomiiti.

Viited
------

1. ↑  Rebala kihistik Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 19.08.2019)
2. ↑  Stratigraafia terminoloogia
3. ↑  Eesti stratotüüpsed paljandid
4. ↑  Geology and Mineral Resources of Estonia. Lasnamägi stage Linda Hints
5. ↑  K. Suuroja, E. Morgen, T. Mardim, M. Otsmaa, K. Kaljuläte, T. Vahtra, T. All, M. Kõiv. *Eesti*
geoloogilise baaskaardi Paldiski (6333) leht. Seletuskiri. *Eesti Geoloogiakeskus. Kaardistamise*
osakond, Tallinn, 2010.

Välislingid
-----------

* Rebala kihistik Eesti geokogude infosüsteemis
Oskar Anderson
**Oskar Johann Viktor Anderson** (2. august 1887 Minsk – 12. veebruar 1960 München) oli baltisaksa matemaatik ja majandusteadlane.

Ta õppis aastatel 1906–1907 Kaasani ülikoolis matemaatikat ja füüsikat ning aastatel 1907–1912 Peterburi polütehnilises ülikoolis majandust.

Kuni 1915. aastani oli ta professor A. Tschuprow(ru) assistent. Alates 1917. aastast töötas ta Kiievis, kus sai 1918. aastal professoriks.

Pärast Vene revolutsiooni põgenes ta 1920. aastal Venemaalt. Kõigepealt kolis Ungarisse Budapesti, 1924. aastal emigreerus Bulgaariasse. Ta oli Varnas professor kuni 1933. aastani. Aastatel 1935–1940 õpetas ta Sofia ülikoolis.

1940. aastal emigreerus Saksamaale ja töötas vahemikus 1942–1947 Kieli ülikoolis. Aastast 1947 kuni pensionile jäämiseni 1956. aastal õpetas Müncheni ülikoolis.

Isiklikku
---------

Tema isa Nikolai Anderson oli keeleteadlane, vend Wilhelm Anderson oli astrofüüsik ja vend Walter Anderson oli folklorist.

Tema vanavanaisa Gustav Emmanuel Stockenberg oli eesti vaimulik.

Kirjandus
---------

* Jörg Siebels, Kerstin Nees, "Oskar Anderson" – Christian-Albrechts-Universität zu Kiel, Famous scholars from Kiel
* O.B. Sheynin, "Anderson, Oskar Johann Viktor". Dictionary of Scientific Biography, vol 1, New York: Charles Scribner's Sons, 1970, lk 154–155
Boulle'i stiilis marketriikapp 18. sajandist
Marketriipaneel 1787. aastal valminud kapil
**Marketrii** (prantsuse keeles *marqueterie*) on üks puitehistöö tehnikaid, panustehnika liik, mille puhul eri värvi ja faktuuriga väärispuidust spooni tükkidest pannakse kokku piltkujutis või ornament puiteseme pinnal. Puitu võidakse kombineerida ka muude ehismaterjalidega, näiteks pärlmutriga, kilpkonnaluuga, vandliga, poolvääriskividega, värvitud õlega, messingiga, hõbedaga ja muude metallidega.

Tehnika leiutati ja seda rakendati ulatuslikult 17. ja 18. sajandi Prantsusmaa mööblikunstis (Boulle'i mööbel kasutas peale pärlmutri ja kilpkonnakilbi palju messingilustusi ja dekoratiivseid kullatud pronksist detaile).

Erinevus intarsiast
-------------------

Intarsia puhul inkrusteeritakse väärisvineerist ja muust materjalist pildi detailid nende jaoks puidusse süvistatud pinda, mis jääb kujutise ümber taustana näha, marketrii puhul kaetakse terve ese, sealhulgas taustaks jääv osa teisest puidust spooni või mõne muu materjaliga.

Vaata ka
--------

* Intarsia
* Inkrustatsioon

Viited
------

1. ↑  Kunstileksikon. Tallinn, 2001
2. ↑
3. ↑

Välislingid
-----------

* T. Gross. Boulle Marquetry. – Urban Chateau
* Khan Academy video: The inlay technique of marquetry
* Marquetry in Modern Design. – architonic.com
**Oskar Gnadenteich** (8. jaanuar 1911 Tartu – 8. mai 2007 Toronto) oli eesti vaimulik.

Lõpetas Tartu Kommertsgümnaasiumi aastal 1932. Pärast gümnaasiumi lõpetamist oli ajateenistuses 4. ja 3. suurtükiväegrupis 1931–1932, lähetatud kaitseväe ühendatud õppeasutistesse, lõpetas Sõjakooli aspirantide klassi kursuse suurtükiväe alal 1932, lipnik 1933. Alustas õpinguid Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, kuid õpingud katkesid, kuna töötas üliõpilasena pidevalt ajalehes Postimees. 

Septembris 1944 põgenes ta koos Postimehe rahvaga Saksamaale. Sealt sattus aasta pärast koos umbes 700 eesti sõjapõgenikuga Taani, kus ordineeritud õpetaja puudumisel hakkas ta kaasmaalasi usuliselt teenima, põgenikelaagri lähedal asuvas Lindenvangi kirikus. 1948. aastal siirdus ta Inglismaale, kus jätkas teoloogiaõpinguid Oxfordi ülikoolis Wycliff Hallis ja Londonis. Prooviaastal oli ta E.E.L.K. Londoni koguduses ja ordineeriti õpetajaks 28. jaanuaril 1951.

Aastatel 1950–1952 teenis ta kandidaadi ja õpetajana Põhja-Inglismaa kogudust ja Šoti piirkonna eestlasi. 1952. aastast elas Kanadas, kus teenis algul Ottawa ja Põhja-Ontario eestlasi, seejärel, 1954. aastal asutas ta Montreali Pauluse koguduse. 1960. aastal valiti ta St. Catharinesi ja Londoni Pauluse koguduse õpetajaks (viimast teenis ta lühemat aega). 1962. aastast sai ta Toronto Kolmainu koguduse õpetajaks. Emerituuri jäi Oskar Gnadenteich 1997. aastal.

Viited
------

1. ↑   Eesti Kirik nr. 4.1981
2. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988

Välislingid
-----------

* Tõnis Nõmmik IN MEMORIAM Oskar Gnadenteich Eesti Kirik 16. mai 2007
*