recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Veebisaidi indekseerimine on otsingumootori optimeerimise (SEO) põhiprotsess, mis hõlmab otsingumootoreid nagu Google, Bing ja Yahoo. Need mootorid skaneerivad veebi, tuvastavad, loevad ja salvestavad veebilehti oma andmebaasis, võimaldades neil otsingutulemustes ilmuda. See sissekanne on mõeldud indekseerimise kontseptsiooni ja selle kriitilise rolli SEO-s selgitamiseks informatiivsest vaatenurgast.

Kuidas otsingumootorid töötavad
-------------------------------

Otsingumootorid toimivad kolmeastmelise protsessi kaudu: veebi läbikäimine, indekseerimine ja järjestamine. Veebikäijad, tuntud ka kui ämblikud või robotid, liiguvad mööda veebi sisu avastamiseks. Järgneb indekseerimise faas, kus avastatud lehti analüüsitakse ja salvestatakse andmebaasis. Lõpuks määrab järjestamine lehtede järjekorra otsingutulemustes, lähtudes asjakohasusest ja kvaliteedist.

Veebi läbikäimine vs indekseerimine
-----------------------------------

Kuigi veebi läbikäimine ja indekseerimine on omavahel seotud, täidavad nad erinevaid funktsioone. Veebi läbikäimine on avastamise faas, kus otsingumootorid tuvastavad uued või uuendatud veebilehed. Indekseerimine on järgmine samm, mis hõlmab nende lehtede salvestamist ja korraldamist otsingumootori andmebaasis, muutes need kasutajatele leitavaks.

Indekseerimise tähtsus
----------------------

Indekseerimine on kriitilise tähtsusega veebilehtede nähtavuseks otsingumootori tulemuste lehtedel (SERPides), mõjutades otseselt veebisaidi nähtavust ja orgaanilist liiklust. Ilma indekseerimiseta ei saa leht otsingutulemustes ilmuda, olenemata selle asjakohasusest või kvaliteedist.

Kuidas tagada oma lehtede indekseerimine
----------------------------------------

Veebilehtede indekseerimise tagamine hõlmab mitmeid parimaid tavasid: saidikaartide esitamine tööriistade kaudu nagu Google'i otsingukonsool, loetava saidi arhitektuuri säilitamine ja robots.txt ning meta-siltide õige kasutamine otsingumootori robotite juhendamiseks.

Levinud indekseerimisprobleemid
-------------------------------

Veebisaidid võivad kohata mitmeid indekseerimisprobleeme, nagu sisu dubleerimine, halb saidi struktuur ja serverivead, mis takistavad lehe indekseerimist. Nende probleemide lahendamine hõlmab saidi sisu ja struktuuri auditeerimist ja kohandamist, et vastata otsingumootorite juhistele.

Tööriistad indekseerimise jälgimiseks
-------------------------------------

Tööriistad nagu Google'i otsingukonsool pakuvad veebimeistritele võimalust jälgida oma saidi indekseerimise staatust. Need tööriistad pakuvad ülevaadet sellest, kuidas otsingumootor saiti näeb, tuues esile probleemid, mis võivad indekseerimist mõjutada, ja pakkudes parandusettepanekuid.

Indekseerimine ja saidi uuendused
---------------------------------

Olulised saidi uuendused, sealhulgas sisu lisamine, ümberkujundused või domeeni migratsioonid, nõuavad indekseerimise seisundi säilitamiseks hoolikat käsitlemist. Parimad tavad hõlmavad saidikaartide uuendamist, ümbersuunamiste asjakohast kasutamist ja indekseerimise staatuse jälgimist pärast uuendust.

1. ↑
2. ↑
**Śremi maakond** (poola *powiat śremski*) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Suur-Poola vojevoodkonna keskosas. Maakonna keskus asub Śremi linnas.

Śremi maakond likvideeriti 1975. aastal, kuid see taastati 1999. aastal haldusreformi käigus.

Haldusjaotus
------------

Maakonna on kolm linna: Dolsk, Książ Wielkopolski ja Śrem.

Śremi maakonnas on neli valda:

* Brodnica vald
* Dolski vald
* Książ Wielkopolski vald
* Śremi vald

Viited
------

1. ↑  Śrem Encyklopedia PWN. Vaadatud 23. septembril 2023

Suur-Poola vojevoodkonna vapp
Suur-Poola vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Kalisz | Konin | Leszno | Poznań  
**maakonnad:** Chodzież | Czarnków | Gniezno | Gostyń | Grodzisk Wielkopolski | Jarocin | Kalisz | Kępno | Koło | Konin | Kościan | Krotoszyn | Leszno | Międzychód | Nowy Tomyśl | Oborniki | Ostrów Wielkopolski | Ostrzeszów | Piła | Pleszew | Poznań | Rawicz | Słupca | Szamotuły | Śrem | Środa Wielkopolska | Złotów | Turek | Wągrowiec | Wolsztyn | Września
Liha hautis
**Hautis** on segu tahketest toidu koostisosadest, mis on keedetud vedelikus ja serveeritud saadud kastmes. Koostisosad võivad sisaldada mis tahes köögiviljade kombinatsiooni ja liha, eriti aeglaseks küpsetamiseks sobivat sitkemat liha, näiteks veiseliha, sealiha, ulukiliha, küülikuliha, lambaliha, linnuliha, vorstid ja mereannid. Kuigi vett saab kasutada hautamisvedelikuna, on levinud ka puljong. Mõnikord lisatakse maitse andmiseks väike kogus punast veini või muud alkoholi. Võib lisada ka maitseaineid. Hautisi keedetakse tavaliselt suhteliselt madalal temperatuuril, võimaldades maitsetel seguneda.

Hautamine sobib kõige õrnematele lihalõikudele, mis aeglase niiske kuumuse meetodil muutuvad pehmeks ja mahlakaks. See muudab selle populaarseks madala hinnaga toiduvalmistamiseks. Teatud koguse marmori ja želatiinse sidekoega jaotustükid annavad niiske ja mahlase hautise, samas kui tailiha võib kergesti kuivada.

Hautisi paksendatakse redutseerimise teel või jahuga, kas lihatükid enne kõrbemist jahuga kattes või roux või beurre manié abil, mis koosneb võrdsest osast rasvast ja jahust. Võib kasutada ka paksendajaid, nagu maisitärklis, kartulitärklis või noolejuur.

Vaata ka
--------

* Aurutamine
* Praadimine
* Barbecue
* Praad
* Röstimine
* Grillimine

Allikas
-------

* Plantdrew, Stew, Wikipedia, 2023
**Złotówi maakond** (poola *powiat złotowski*) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Suur-Poola vojevoodkonna põhjaosas. Maakonna keskus asub Złotówi linnas.

Złotówi maakond moodustati 1818. aastal. Maakond likvideeriti 1975. aastal, kuid see taastati 1999. aastal haldusreformi käigus.

Haldusjaotus
------------

Maakonnas on neli linna: Jastrowie, Krajenka, Okonek ja Złotów.

Złotówi maakonnas on seitse valda:

* Jastrowie vald
* Krajenka vald
* Lipka vald
* Okoneki vald
* Zakrzewo vald
* Złotówi vald
* Tarnówka vald

Viited
------

1. ↑  Historia powiatu Powiat złotowski. Vaadatud 23. septembril 2023

Suur-Poola vojevoodkonna vapp
Suur-Poola vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Kalisz | Konin | Leszno | Poznań  
**maakonnad:** Chodzież | Czarnków | Gniezno | Gostyń | Grodzisk Wielkopolski | Jarocin | Kalisz | Kępno | Koło | Konin | Kościan | Krotoszyn | Leszno | Międzychód | Nowy Tomyśl | Oborniki | Ostrów Wielkopolski | Ostrzeszów | Piła | Pleszew | Poznań | Rawicz | Słupca | Szamotuły | Śrem | Środa Wielkopolska | Złotów | Turek | Wągrowiec | Wolsztyn | Września
**Tureki maakond** (poola *powiat turecki*) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Suur-Poola vojevoodkonna idaosas. Maakonna keskus asub Tureki linnas.

Tureki maakond moodustati 1867. aastal, kuid see likvideeriti 1975. aastal. Maakond taastati 1999. aastal haldusreformi käigus.

Haldusjaotus
------------

Maakonnas on kolm linna: Dobra, Tuliszków ja Turek.

Tureki maakonnas on kaheksa valda:

* Brudzewi vald
* Dobra vald
* Kawęczyni vald
* Malanówi vald
* Przykona vald
* Tuliszkówi vald
* Tureki vald
* Władysławówi vald

Viited
------

1. ↑  Turek Encyklopedia PWN. Vaadatud 23. septembril 2023

Suur-Poola vojevoodkonna vapp
Suur-Poola vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Kalisz | Konin | Leszno | Poznań  
**maakonnad:** Chodzież | Czarnków | Gniezno | Gostyń | Grodzisk Wielkopolski | Jarocin | Kalisz | Kępno | Koło | Konin | Kościan | Krotoszyn | Leszno | Międzychód | Nowy Tomyśl | Oborniki | Ostrów Wielkopolski | Ostrzeszów | Piła | Pleszew | Poznań | Rawicz | Słupca | Szamotuły | Śrem | Środa Wielkopolska | Złotów | Turek | Wągrowiec | Wolsztyn | Września
**Ultraheli impulsi kiiruse test** Ultraheli impulsi kiiruse test (inglise keeles Ultrasonic Pulse Velocity test, lühendatult UPV) on mittepurustav katsemeetod, mis mõõdab ultrahelilainete levimise kiirust läbi materjali. See meetod on laialdaselt kasutusel ehitus- ja geoloogiatööstustes ning inseneritöös, et hinnata materjalide terviklikkust ja struktuurilist tugevust. 

Ultraheli impulsi kiiruse test põhineb ultrahelilainete saatmise ja vastuvõtmise põhimõttel. Katse käigus saadetakse ultraheli impulss materjali pinnale ning seejärel registreeritakse vastuvõtjaga, kui kaua võtab aeg, et impulss läbiks materjali ja jõuaks vastuvõtjani. Mõõdetud aja ja materjali paksuse põhjal arvutatakse ultraheli impulsi kiirus.

Impulsi kiirust mõõdetakse valemiga:

### Impulsi kiirus = Struktuuri laius / Impulsi läbimiseks kuluv aeg.

Kasutamine
----------

#### Keevituse kontroll

Aitab tuvastada defekte nagu sulandumise puudumine, praod ja poorsus keevisliites. Tagab keevitatud komponentide konstruktsiooni terviklikkuse ja hoiab ära võimalikud rikked. 

#### Paksuse mõõtmised

Ultraheli testimisseadmed suudavad täpselt mõõta materjalide paksust, näiteks torud, paagid ja plaadid.

#### Betooni kontroll

Ultrahelilained tungivad läbi betoonkonstruktsioonide, muutes ultraheli testimisseadmed kasulikuks betooni kvaliteedi ja terviklikkuse hindamisel. 

#### Korrosiooni kaardistamine

Ultraheli testimisseadmed aitavad luua üksikasjalikke korrosiooni kaarte struktuuridest, nagu torujuhtmed või mahutid. 

#### Raudtee ülevaatused

Ultraheli testimist kasutatakse raudteede hoolduses laialdaselt rööbaste ja muude kriitiliste komponentide vigade tuvastamiseks. See tagab rongiliikluse ohutuse, tuvastades vead enne, kui need põhjustavad õnnetusi või rikkeid.

Viited
------

1. ↑  Ultrasonic Pulse Velocity Test  Rabar H. Faraj, ... Aryan Far H. Sherwani, in Handbook of Sustainable Concrete and Industrial Waste Management, 2022
2. ↑  Ultrasonic Pulse Velocity Test | Concrete Non-Destructive  certifiedmtp.com
3. ↑  Mis on ultraheli testimiseadmed?  Dec 5, 2023 m.ee.fabeiyi.net
**Püha Johannese Kool** on riikliku õppekava alusel tegutsev kristlik erakool Tallinnas. Kool on avatud kõigile peredele, sõltumata nende konfessionaalsest kuuluvusest. Kooli õppekeel on eesti keel. 2023. aastal õppis koolis ligikaudu 450 õpilast 1.–10. klassis. Kooli juures tegutseb lasteaed Jussike, eelkool, huvihariduskool ja koduõppeosakond. 2022. aasta sügisel avas kool gümnaasiumi. 

Kooli pidajaks on Püha Johannese Kooli sihtasutus. Kooli juht on Liivika Simmul. Kool on Eesti Kristlike Erakoolide Liidu liige.

### Ajalugu

Kooli loomise mõte tekkis Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku Nõmme Ristija Johannese koguduse liikmetel, kes soovisid luua kristlikel väärtustel rajanevat kasvukeskkonda kombineerituna kaasaegsete haridusmeetoditega. 2012. aasta 21. mail asutati Püha Johannese Kooli sihtasutus. 

2013. aasta septembris alustas esimeses lennus õpinguid 33 last. Kooli võetakse igal aastal esimesse klassi nii poiste kui tüdrukute klass. Poiste ja tüdrukute klassid on eraldi 6. klassi lõpuni. Alates 7. klassist jätkab lend kahes segaklassis. 

2018. aastal loodi kooli juurde Tervikliku Hariduse Fond. 2019. ja 2020. aastal toimusid rahvusvahelised konverentsid koostöös Arvo Pärdi Keskusega.

2019. aastal avati Püha Johannese Kooli lasteaed Jussike. Koolieelse lasteasutuse segarühmas on ruumi 18 õpilasele. Lasteaed tegutseb Püha Johannese Kooliga ühes majas ning lasteaialapsed saavad osa võtta nii eelkooli kui huvikooli võimalustest.

2020. aastal avati seoses koroonapandeemiaga kooli juurde koduõppeosakond. Samal aastal registreeriti ka Püha Johannese Huvihariduskool.

2022. aasta sügisel, kooli esimese lennu 10. klassi jõudmisel, avas Püha Johannese Kool gümnaasiumi. Gümnaasiumi ühes lennus on õppekohti 64 õpilasele, kes jagunevad nelja suuna vahel: sõna ja kultuur, loodus ja inimene, kuju ja disain, andmed ja infotehnoloogia. Samal sügisel kolis Püha Johannese Kool päris oma koolimajja Kivimäel.

2023. aasta sügisel valmis gümnaasiumiklassidele eraldi hooneosa.

### Metoodika

Koolis on igapäevased hommikupalvused ja vaikuseminutid ning pikad õuevahetunnid. Nõutakse mobiiltelefonide väljalülitamist.

Kool ei kasutata skaalalist hindamist kuni kuuenda klassini. Õpe toimub perioodõppena. 

Sarnaselt Vanalinna Hariduskolleegiumiga alustatakse juba esimeses klassis süvendatud inglise keele õpet õde Mary Vénardi keelekümblusmeetodil, teisest klassist lisandub vene keel ning kuuendast klassist kolmas võõrkeel.

### Kooli asukohad

Püha Johannese Kool on tegutsenud erinevatel üüripindadel. 

Esimesel tegevusaastal asus kool Vene tänav 31, kus MTÜ Miikaeli Ühenduse ruumides oli kasutada kaks ruumi, kuhu mahtus kaks klassikomplekti, ning ka kogu kooli personal. 

Aastatel 2014-2016 asusid kooli ruumid Viru tänav 4. 

Aastatel 2016-2022 tegutses kool Mustamäel, aadressil Siili tänav 14. 

2022. aasta sügisel valmis koolimaja Nõmmel, aadressil Kivimäe tänav 25.

Viited
------

Välislingid
-----------

* Kooli koduleht
* Õpetajate leht. Õde Mary - teenimisele pühendatud elu
* Oleg Švaikovski. Tehisintellekti tuleb haridusse kaasata, mitte ignoreerida, Eesti Päevaleht, 5. august 2023
Dominic Turgeon 2017. aastal Grand Rapids Griffinsi mängijana
**Dominic Turgeon** (sündinud 25. veebruaril 1996 Pointe-Claire'is Québeci provintsis) on Kanadas sündinud USA jäähokimängija, kes mängib keskründajana Soome kõrgliigaklubis Pori Ässät.

Aastatel 2012–2016 mängis ta Western Hockey League'i klubis Portland Winterhawks.

2014. aastal valis Detroit Red Wings ta NHL-i *draft* '​is 63. valikuna. 2015. aasta mais sõlmis ta Red Wingsiga kolmeaastase lepingu. Hooajal 2016/17 asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Red Wingsi tütarklubis Grand Rapids Griffins, kellega võitis sel hooajal Calder Cup'i. NHL-is debüteeris ta 14. jaanuaril 2018 mängus Chicago Blackhawksi vastu. Hooajal 2017/18 sai ta NHL-is kirja kokku viis mängu. NHL-is mängis ta pärast seda ka veel hooajal 2018/19 neljas mängus. Griffinsis mängis Turgeon kuni hooajani 2020/21.

2021. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Minnesota Wildiga. Hooajal 2021/22 mängis ta vaid Wildi tütarklubis Iowa Wild AHL-is.

2022. aasta augustis sõlmis Turgeon üheaastase lepingu Ässätega.

Viited
------

1. ↑  "Wild signs forward Dominic Turgeon to a one-year, two-way contract". *Minnesota Wild*. 28. juuli 2021. Vaadatud 28. juulil 2021.
2. ↑  "DOMINIC TURGEON VAHVISTAA ÄSSIEN HYÖKKÄYSTÄ". Ässät. 12. august 2022. Originaali arhiivikoopia seisuga 14. august 2022. Vaadatud 12. augustil 2022.

Välislingid
-----------

 Dominic Turgeon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Dominic Turgeon NHL.com lehel
* Dominic Turgeon hockeydb.com lehel
**Ülo Taigro** (6. juuni 1913 Kärstna vald, Viljandimaa – 18. märts 1995 Tallinn) oli eesti ajaloodoktor ja professor.

Haridus
-------

Lõpetas Viljandi Ehitustehnikumi 1931, Kõrgema Parteikooli NLKP Keskkomitee juures Moskvas 1948; Ühiskonnateaduste Akadeemia NLKP Keskkomitee juures aspirant 1950–1953. Ajaloodoktor (TRÜ) 1971.

Teaduskraad ja kutse
--------------------

Ajalookandidaat ("Amerikanskaja-angliskaja interventsija protiv Sovetskoi Rossii iz Pribaltiki", vene keeles) 1953; Ajalooteaduste doktor (Eesti rahva võitlus kodusõjas (1918–1920). 
Борьба трудящихся Эстонии в период гражданской войны (1918–1920 гг.)), TRÜ 1970; dotsent 1961; professor 1971.

Teenistus
---------

Teedevalitsuse süsteemis tööline 1934–1939. Teenis aega vanemmadrusena allveelaeval "Kalev" 1939–1940. Nõukogude okupatsiooni algul oli politrukiks kahurlaeval "Pikker". II maailmasõja ajal oli Tallinna hävituspataljoni jaokomandör. 1941–1944 teenis Balti laevastiku vastuluure osakonnas Leningradis, kust sooritas luureretki Eestisse. 1944 määrati ta vastutavale tööle Eesti Partisaniliikumise Staapi, seejärel 1944–1945 oli EK(b)P Keskkomitee Sõjaosakonna instruktor. 1948–1950 oli ta EK(b)P KK sekretäri abi. 1949–1950 töötas Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures asuva Kunstide Valitsuse juhatajana. 1953–1960 oli ENSV TA Ajaloo Instituudi asedirektor, vanemteadur 1955.
TTÜs 1960–1989: NLKP ajaloo kateedri dotsent 1960–1970, kateedrijuhataja 1964–1967, professor 1970–1980; pensionile 1980; NLKP ajaloo kateedri professor 0,5 koormusega 1980–1989.

Teadustöö põhisuunad
--------------------

Eesti töörahva võitlus kodusõjas 1918–20; Eesti Töörahva Kommuun.
Avaldanud arvukalt artikleid ning 2 monograafiat samadel teemadel, "Eesti NSV ajalugu" III köite (1971) kaasautor.

Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus
-------------------------------------------------

Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu juures asuva Kunstide Valitsuse juhataja 1949–1950; Eesti NSV TA Ajaloo Instituudi teadusliku nõukogu ja erialanõukogu liige 1964–1989; ÜTÜ konkursi vabariikliku žürii liige; EKP KK Poliitharidusmaja metoodikanõukogu liige; EKP KK mittekoosseisuline lektor; ühing Teadus lektor; Tallinna Teadlaste Maja liige.

Tunnustus
---------

Autasustatud mitmete ordenite ja medalitega: Punalipu orden, Isamaasõja ordeni II järk, medal Isamaasõja partisanile I järk, medal Leningradi kaitsmise eest, medal Võidu eest Saksamaa üle Suures Isamaasõjas 1941–1945, medal Vapra töö eest Suures Isamaasõjas aastail 1941–1945.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Tallinna Tehnikaülikooli professorid läbi aegade. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikool, 2008, lk. 412–413
2. ↑  Eesti Rahvusarhiiv

Välislingid
-----------

* Ülo Taigro Eesti Rahvusarhiivis
**Aleksander Mette** (14. juuli 1913 Peterburi kubermang Volossovo maakond – 2. juuni 1983 Tallinn) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane ning majandusjuht.

Aleksander Mette töötas jaoskonnaagronoomina ja hiljem, pärast Leningradi Põllumajanduse Instituudi lõpetamist 1937. aastast karantiiniinspektsiooni inspektorina ja Leningradi oblasti kartulikatsejaama sektori juhatajana. Ta lõpetas Leningradi Põllumajanduse Instituudi. Teise maailmasõja ajal ja aastatel 1942–1946 teenis Punaarmees. 1944. aastal astus NLKP ridadesse. 

Pärast Nõukogude Armeest demobiliseerimist töötas A. Mette Eesti NSV-s Särevere loomakasvatuskooli direktorina ja oli aastatel 1945–1950 Sõmerpalu sovhoosi direktor. Aastatel 1950–1952 oli ta EKP Valga Rajoonikomitee II sekretär ja EKP Tõrva Rajoonikomitee I sekretär. 

Aastatel 1952–1953 ja 1953–1957 Eesti NSV sovhooside minister, 1953 (6. maist 31. oktoobrini) Eesti NSV põllumajanduse ja varumise minister. Aastatel 1961–1979 oli ta koondise Eesti Põllumajandustehnika esimees. Põllumajandusteaduste kandidaat.

Ta oli aastast 1944 NLKP liige; ta on olnud EKP Keskkomitee liige e 1954–1966. Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu III, IV, V, VIII ja IX koosseisu saadik. Tema hobiks oli kalapüük.

Aleksander Mette suri 2. juunil 1983 Tallinnas ja maeti 6. juunil 1983 Metsakalmistule.

Tunnustus
---------

* 1974 – Eesti NSV teeneline põllumajandustöötaja
* Lenini orden
* kaks Tööpunalipu ordenit,
* Punatähe orden
* medal "Võidu eest Saksamaa üle Suures Isamaasõjas 1941–1945".

Viited
------

1. ↑  ALEKSANDER METTE, Valga Kommunist: EKP Valga Rajoonikomitee ja Valga Rajooni TSN häälekandja, nr. 17, 8 veebruar 1955
2. ↑  Olev Liivik, Eesti NSV Ministrite Nõukogu institutsionaalne areng ja kaadrid 1940-1953, Kirjastus: Tartu Ülikooli Kirjastus, Tartu, 2014, lk 299
3. ↑  Aleksander Augusti p. Mette, Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseis = Верховный Совет ЭССР IX созыв: biograafiline lühiteatmik. EESTI RAAMAT TALLINN 1976, lk 99
4. ↑  Tallinna Metsakalmistu, V, 4P, 253, 4-kohaline kirstuplats

Kirjandus
---------

* Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951–2000. AS Kirjastus Ilo, 2003.
* Eesti põllumajanduse edendajad. Biograafiline leksikon, Tln. 2008.
**Lembit Pedak** (kuni 9. detsember 1936 **Lembit Villemson**; 13. juunil 1923 Abja vald, Halliste kihelkond, Pärnumaa – 21. mai 2008) oli eesti majandusteadlane.

Elulugu
-------

Lembit Pedak on talupidaja poeg.

Lõpetas 1948. aastal Tallinna Rahanduse ja Krediidi Tehnikumi ja 1955. aastal Üleliidulise Kaugõppe Rahanduse Instituudi, majanduskandidaat (1965, Eesti TA), väitekiri "Ehitusettevõtete lisakulude alandamine ehitustegevuse organisatsioonilise struktuuri ja juhtimismeetodi täiustamise teel (Eesti NSV tingimustes)". 

Oli 1965–1966 TPI tööstuse juhtimise ja plaanimise kateedri vanemõpetaja, 1966–1973 dotsent.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: rahvamajanduse planeerimine, regionaalplaneerimine, tööstusökonoomika.

Teoseid
-------

* NSV Liidu rahvamajanduse planeerimine I. Tallinn 1969
* Territoriaalplaneerimise efektiivsuse tõstmise põhiprobleemid tööstuse ja rahvamajanduse juhtimise kaasaegsetes tingimustes. Tallinn 1970

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn 1986. Lk 346, 498

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 499
* Haud Tallinna Rahumäe kalmistul

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Jeanne Bécu, Comtesse du Barry** (19. august 1743 – 8. detsember 1793) oli Prantsusmaa kuninga Louis XV viimane ametlik armuke (*maîtresse-en-titre*) aastail 1768–1774.

1768. aastal, mil Jeanne oli tuntud kurtisaan Pariisi aristokraatlikes ringkondades, viis diplomaat ja sõjaväelane Étienne François de Choiseul ta Versailles' lossi, kus ta köitis Louis XV tähelepanu. Pärast kuninganna Marie Leszczyńska surma tahtis kuningas määrata Jeanne'i enda ametlikuks armukeseks, ent see tiitel nõudis kõrgklassi tausta ja abielu õukondlasega; Jeanne oli sündinud madalklassist õmbleja Anne Bécu vallaslapsena. Jeanne'ile koostati võltsitud sünnitunnistus, mille kohaselt oli ta aristokraatlikku päritolu ning tegelikkusest kolm aastat noorem. 1. septembril 1768 abiellus ta Comte Guillaume du Barry'ga, mis andis talle tiitli Comtesse du Barry.

Jeanne'i saabumine Versailles'sse tekitas kohati vastumeelt, kuna ta oli olnud madalast seisusest prostituut. Paljud õukondlased tõrjusid teda, kaasa arvatud dofiin Marie Antoinette, kelle põlgus Jeanne'i vastu tekitas õukonnas ärevust ja lahkarvamusi. Uusaastal 1772 mainis Marie Antoinette Jeanne'ile, et "täna on Versailles's palju inimesi". Sellest märkusest piisas, et lahkhelid lõpetada, ent Jeanne'i maine õukonnas siiski ei paranenud. Ehkki Jeanne oli tuntud oma hea iseloomu poolest, kasvas tema ebapopulaarsus veelgi, sest kuningas kippus tema riietele ja ehetele palju kulutama: vaatamata tohutule igakuisele sissetulekule oli Jeanne oma edasise elu jooksul alati võlgades.

1774. aastal haigestus Louis rõugetesse. Ta palus Jeanne'il õukonnast lahkuda 4. mail, kuus päeva enne oma surma. Kuningannaks saanud Marie Antoinette saatis ta eksiili nunnakloostrisse Pariisi lähistel. Kaks aastat hiljem lubati tal kolida Louveciennes'i lossi.

1793. aastal Prantsuse revolutsiooni ajal kahtlustati teda finantsilise abi pakkumises revolutsiooni eest põgenejatele. Talle esitati süüdistus riigireetmises ning ta giljotineeriti 8. detsembril 1793.

Viited
------

1. 1 2  Haslip, J. (1992). *Madame du Barry: The Wages of Beauty*. New York: Grove Weidenfeld.
2. ↑  Kuckhahn, Geni (8. mai 2019). "Madame du Barry vs Marie Antoinette". Geni Kuckhahn. Originaali arhiivikoopia seisuga 8.06.2023. Vaadatud 12.11.2023.
3. 1 2  Herman, E. (2004). *Sex with Kings: 500 Years of Adultery, Power, Rivalry, and Revenge*. New York: Morrow.
4. ↑  Bernier, O. (1984). *Louis the Beloved: The Life of Louis XV*. New York: Doubleday & Company.

Välislingid
-----------

 Madame du Barry – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Mike Enzi (2018)
**Michael Bradley Enzi** (1. veebruar 1944 Bremerton, Washingtoni osariik – 26. juuli 2021 Loveland, Colorado) oli USA poliitik.

Ta sündis Washingtoni osariigis, kuid kasvas üles Wyomingi osariigis Thermopolises. 1966. aastal lõpetas ta raamatupidamise alal George Washingtoni ülikooli ja 1968. aastal Denveri ülikooli magistrikraadiga ärijuhtimises jaeturunduse alal. Aastatel 1967–1973 teenis ta Wyomingi osariigi rahvuskaardis.

Aastatel 1975–1983 oli Enzi Wyomingi linna Gillette'i linnapea. Aastatel 1987–1991 kuulus ta Wyomingi osariigi Esindajatekotta ja 1991–1997 Wyomingi osariigi Senatisse. 1996. aastal valiti Enzi USA Senatisse, võites Vabariikliku Partei eelvalimistel osariigis hilisemat senaatorit John Barrassot ja üldvalimistel osariigi sekretäri Kathy Karpani. Aastatel 2005–2007 oli Enzi Senati Tervishoiukomitee ja 2015–2021 Eelarvekomitee esimees. Senaatorina kaitses ta jõuliselt Wyomingi nafta- ja maagaasitööstust. Ta valiti Senatisse tagasi kolm korda enam kui 70-protsendilise häälteenamusega. Ta ei kandideerinud enam 2020. aasta valimistel.

Enzi hukkus 2021. aasta juulis 77-aastasena jalgrattaõnnetuses, seitse kuud pärast aktiivise poliitikukarjääri lõppu.

Viited
------

1. 1 2  "Former senator Mike Enzi dies after being injured in bike acciden". The Washington Post. 27.7.2021. Vaadatud 17.8.2021
**Mari Kartau** (kunstnikunimega **Siram**, neiupõlvenimega **Mari** **Sepp,** abielus **Mari** **Sobolev;** sündinud 6. septembril 1968 Tallinnas) on eesti kunstnik, kunstiteadlane, kunstikriitik ja metsandusajakirjanik.

Elukäik
-------

Lõpetas 1996. aastal Eesti Kunstiakadeemia kunstiteaduse erialal

Aastal 2013 lõpetas Räpin Aianduskooli keskkonnakaitse erialal, aastal 2016. Luua Metsanduskooli metsanduse erialal, alates 2022. aastast omandab magistrikraadi metsamajanduse ja metsaökoloogia erialal Eesti Maaülikoolis.

Aastatel 1992 - 2001 oli kunstitoimetaja erinevates väljaannetes (Rahva Hääl, Eesti Sõnumid, Sõnumileht) ja kirjutas aktiivselt kunstikriitikat ning tegi kunstisaateid ETVs. Aastatel 2003–2006 töötas ta Academia Non Gratas Pärnus, olles ka Academia Grata direktor. 

Aastatel 2004–2007 oli ta Academia Non Grata rektor ja aastatel 2007–2012 Pärnu Linnagalerii kuraator, kuni kuraatori ametikoht 2012. aasta sügisel koondati.

Alates aastast 2016 töötab Maalehes, alates 2022. a Metsalehe toimetajana. Peab metsandusteemalist blogi "Tule metsa!".

Ta on alates 1997. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige ja alates aasast 2017 Eesti Metsateenijate Ühingu liige.

Looming
-------

Loomingus on lisaks kunstikriitikale ja näituste kureerimsiele tegelenud ka tegevuskunsti, maali, graafika ja vähemal määral teistes meediumides kaasaegse kunstiga. Osalenud ühisnäitustel ja festivalidel nii Eestis kui mujal maailmas. 

**Olulisemad isiknäitused:**

2023 „Autobiograafilised natüürmordid 1968-2023", Pärnu Linnagalerii Kunstnike Maja

2017 „Füürer praiss", koos Jüri Ojaveriga, galerii Metropol, Tallinn

2017 „Täiesti tavalised vaatepildid", Rae Kunsti Plats, Jüri, Eesti

2016 „Fake", galerii Metropol 6m2, Tallinn

2012 „Mahetoodang loomemajanduses / Culture Feat. Nature", Tallinna Linnagalerii

2011 „Inimarengu aruanne II", koos Andrus Joonasega, Hobusepea galerii, Tallinn

2010 „Inimarengu aruanne", koos Andrus Joonasega, Tartu Kunstimaja

2008 "Karmadeebet", NG Art Container, Tallinn

2007 "Elu ohver", Pärnu Linnagalerii Kunstnike Maja

2004 „Free Zone", „Rock´n´rolli lapsed", „Sõnavabadus" ja maanteenäituste presentatsioon, Open Space´s, Berliin, Saksamaa

**Raamatud:**

2024 "Kolmkümmend rohelist varjundit erametsas", Eesti Erametsaliit

2022 "Kolm kümnendit Eesti erametsanduses. Meenutusi erametsanduse visionääridelt", Eesti Erametsaliit

2004 Artiklitekogumik "Püha tõde", Sirbi raamat

Viited
------

1. ↑  Apollo Raamatuportaal (8. juuni 2020). "Ilmus Rae Kultuurikeskuse Vaskjala Loomeresidentuuri kokaraamat". *Postimees*. Postimees Grupp. Originaali arhiivikoopia seisuga 9. juuni 2020.
2. ↑

Välislingid
-----------

* "Koolon. Mari Kartau: suur osa praeguseid näitusi on lihtsalt ökoloogiline raiskamine" kultuur.err.ee, 13. mai 2016
Purjetamisvõistlus Sydneys Botany Bayl 
**Purjetamine spordialana** on võistlemine purjekatega aladel, mis on kokkulepitud läbi erinevate purjetamise liitude ja jahtklubide. Üldjuhul järgitakse rahvusvahelisi võistlusreegleid. Võidusõidu erialad sisaldavad sõite laevastikus, paaride (2 paati) või meeskonna (nn matšpurjetamine paat–paadi vastu) vahel. Lisaks on olemas kiirusvõistlused rekordite saavutamiseks. Võidusõidu aladesse kuuluvad nii suletud rajad kui ka punktist punkti võistlused; need võivad olla sisevetel, ranniku lähedal või avatud ookeanil. Enamik võistlusi toimuvad määratletud klassi või võistlusväärtuse järgi, kus on ainult üks purjeka tüüp, et tagada võistlustel peamiselt purjetamisega kaasnev oskus ja hinnang, et luua klassifikatsioonid või takistused

Vee peal, purjetamise võistlus koos mitmete laevadega on regatt, mis koosneb tavaliselt mitmetest üksikutest võistlussõitudest, kus paadi meeskond, kes saavutab võistlussõitudel vähim karistuspunkte on üldvõitja. On paljusid erinevaid võistlusi ja purjepaate, kus on kasutusel suured jahid kuni väikeste purjepaatideni. Enamik purjetamisradu kavandatakse ümber poide või sarnaste märkidega kaitstud vetes, samas kui mõned kaldalt eemal olevad võistlused on vabas vees. Igasuguseid paate kasutatakse võidusõiduks, sealhulgas väikesed purjepaadid, katamaraanid, paadid mõeldud põhiliselt kruiisimiseks ja selleks otstarbeks ehitatud võistluspaadid. Purjetamise võistlusreeglid reguleerivad käitumist jahivõistlustel, purjelauasõidul, lohesurfil, mudelpaadi võidusõidu, väikese purjepaadi ja peaaegu mis tahes muudes liikides võidusõidul mööda rada rohkem kui ühe laevaga, mis saab oma jõu tuulest.

Vaata ka
--------

* Purjetamise võistlusreeglid
* NSV Liidu meistrivõistlused purjetamises
* 1956. aasta Eesti meistrivõistlused purjetamises
* Purjetamine 2012. aasta suveolümpiamängudel
* Purjetamine 2016. aasta suveolümpiamängudel
Deezer logo
**Deezer** on prantsuse veebipõhine muusika voogedastusteenus. 

Deezer võimaldab kasutajatel kuulata muusikasisu plaadifirmadelt, sealhulgas Universal Music Groupilt, Sony Musicult ja Warner Music Groupilt (mis kuulub Deezeri emaettevõttele Access Industries), aga ka taskuhäälingusaateid eri seadmetest võrgus või võrguühenduseta.

2019. aasta jaanuari seisuga oli Deezeri helikogus 90 miljonit litsentsitud lugu, üle 30 000 raadiokanali, 100 miljoni esitusloendi, 16 miljonit igakuist aktiivset kasutajat ja 7 miljonit tasulist kasutajat. Teenus on saadaval veebis, Androidi, iOS-i, Windows Mobile'i, BlackBerry OS-i , Windowsi ja MacOS-i jaoks.

Deezer toodi turule 2007. aastal Prantsusmaal, kus ta oli 2017. aasta seisuga turuliider. 7. detsembril 2011 teatas Deezer, mis oli tol ajal saadaval ainult Belgias, Prantsusmaal ja Ühendkuningriigis, plaanist laieneda üle maailma. Ettevõtte sõnul kavatses ta teha oma teenused kättesaadavaks kogu maailmas (v.a Jaapan) 2012. aasta lõpuks. 2021. aasta novembri seisuga loetles Deezer oma veebisaidil 187 piirkonda, kus teenus oli saadaval.

Deezeri kontrollpakk kuulub miljardäri Leonard Blavatniku haldusettevõttele Access Industries, aga Pariisi börsile tulek lisab omanike hulka veel Prantsuse miljardäri François-Henri Pinault ning Lazardi ja Centerview riskikapitalifirmad. Odessas sündinud ja NSV Liidu lagunemise ajal koos teiste oligarhidega äri ajades hiigelvaranduse teeninud Blavatnik ostis 2011. aastal 3,3 miljardi dollari Warner Musicu ja noteeris selle Nasdaqi börsil, kus selle turuväärtus 2022. aastal küünib 18 miljardi dollarini.

Deezeril on 9,6 miljonit maksvat kasutajat, mis on Financial Timesi andmeil kaks protsenti kogu maailma turust. Spotifyl on näiteks 180 miljonit kasutajat ja selle turuosa on 31%.

Vaata ka
--------

* Spotify

Viited
------

1. ↑  Aivar Õepa (18. aprill 2022). "Spotify konkurent tuleb Pariisi börsile". *Äripäev*.
**Aivar Otsalt** (sündinud 11. aprillil 1964 Tartus)  on endine politseiprefekt.

Lõpetanud Tartu Kommertsgümnaasiumi, Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna (1988) ja Sisekaitseakadeemia uurimise erialal.

Töötanud Keskuurimisbüroo eriti tähtsate asjade uurija ning Valga ja Tartu politseiprefektina, oli ka Lõuna Politseiprefektuuri prefekt.

Otsalt avalikustas 2005. aastal justiitsminister Ken-Marti Vaheri plaani püüda korrumpeerunud ametnikke piirarvude kaupa. Sellest tekkinud skandaali järel vabanes ametist nii Ken-Marti Vaher kui astus tagasi ka peaminister Juhan Parts. Pärast Partsi valitsuse kukkumist sai uueks peaministriks Andrus Ansip. 

2009. aastal mõistis kohus Otsalti korruptsioonis süüdi  ning talle määrati kaks aastat ja kümme kuud tingimisi vangistust katseajaga kolm aastat .

Isiklikku
---------

Lahutatud, tal on abielust kaks tütart. Vabal ajal harrastab kergejõustikku, kalapüüki ja jahilkäimist.

Tema isiklik rekord 400m jooksus on 47.26.

Tunnustus
---------

* Kotkaristi IV klassi teenetemärk (2006; ära võetud 30. juunil 2009)

Viited
------

1. 1 2  "Lõuna prefekt Aivar Otsalt: politseiametnikul peab olema kõrgendatud õiglustunne" Sakala, 19. aprill 2006
2. 1 2  "RES PUBLICA AABITS: Kes oli kes? Mis oli mis?" Eesti Ekspress, 25. jaanuar 2012
3. ↑  "Kohus mõistis Aivar Otsaltile tingimisi vangistuse" Tartu Postimees, 17. juuni 2009

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is

Meedias
* "Lõuna prefekt Aivar Otsalt: politseiametnikul peab olema kõrgendatud õiglustunne" Sakala, 19. aprill 2006
* "Aivar Otsalti portree: "Ristiisaks" kutsutud politseibossile langes vanajumala viha" Eesti Ekspress, 22. mai 2009
* "Ilves võttis Otsaltilt ordeni ära" Tartu Postimees, 1. juuli 2009
**Koidu Uustalu** (29. detsember 1925 Iisaku vald, Ida-Virumaa – 22. november 2018) oli eesti keeleteadlane.

Haridus
-------

Uustalu lõpetas 1943 Jõhvi Gümnaasiumi, 1956 Rakvere Pedagoogilise Kooli, 1961 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduse osakonna saksa filoloogina, filoloogiakandidaat (1972, Tartu ülikool) väitekirjaga "Eesti saksakeelne toponüümia. Mõisanimed".

Töökohad
--------

Uustalu oli 1961–63 Vaeküla Internaatkooli saksa keele õpetaja, 1963–75 Tartu ülikooli saksa filoloogia kateedri õpetaja, 1975–80 dotsendi kohusetäitja, 1980–95 dotsent.

Tunnustus
---------

* 1996–1997 Tartu Ülikooli medal

Teoseid
-------

* Texte für Chemiker (kaasautor H. Tõevere). Trt, 1967; Fachtexte für Historiker. Tartu, 1972;
* Frühneuhochdeutsche Texte mit Wörterverzeichnis, Erläuterungen und Übungen. Tartu, 1981;
* Mittelhochdeutsche Texte mit Wörterverzeichnis, Erläuterungen und Übungen. Tartu, 1988.

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 4. köide: *Sar-Y. Lisa* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 956

Viited
------

1. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 5.12.2022.
Sovetskaja tänav
**Serpuhhov** on linn Venemaal Moskva oblastis, Serpuhhovi rajooni keskus. Asub Nara jõe kaldal, 100 km Moskvast lõunas, Moskva-Tula raudtee ääres.

Serpuhhovi esmamainimise aasta on dokumendi dateerimisraskuste tõttu vaieldav; ametlikult loetakse selleks 1339. aastat. Linnaõigused sai Serpuhhov 1781. aastal.

Serpuhhov oli 18.–19. sajandil tekstiilitööstuse keskus. Laev pandi põlema Ukrainlaste poolt aastal 2024 ja vajab täielikku taastamist.

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.

Moskva oblasti vapp
Moskva oblasti linnad

Aprelevka  | Balašihha  | Beloozjorski  | Bronnitsõ  | Dedovsk  | Dmitrov  | Dolgoprudnõi  | Domodedovo  | Drezna  | Dzeržinski  | Dubna  | Elektrogorsk  | Elektrostal  | Elektrougli  | Frjazino  | Golitsõno  | Himki  | Hotkovo  | Istra  | Ivantejevka  | Jahroma  | Jegorjevsk  | Kašira  | Klin  | Kolomna  | Koroljov  | Kotelniki  | Krasnoarmeisk  | Krasnogorsk  | Krasnozavodsk  | Krasnoznamensk  | Kubinka  | Kurovskoje  | Likino-Duljovo  | Ljubertsõ  | Lobnja  | Lossino-Petrovski  | Luhhovitsõ  | Lõtkarino  | Možaisk  | Mõtištši  | Naro-Fominsk  | Noginsk  | Odintsovo  | Orehhovo-Zujevo  | Ozjorõ  | Pavlovski Possad  | Peresvet  | Podolsk  | Protvino  | Puškino  | Puštšino  | Ramenskoje  | Reutov  | Rošal  | Ruza  | Sergijev Possad  | Serpuhhov  | Solnetšnogorsk  | Staraja Kupavna  | Stupino  | Šatura  | Štšolkovo  | Zaraisk  | Zvenigorod  | Žukovski  | Taldom  | Tšehhov  | Tšernogolovka  | Vereja  | Vidnoje  | Volokolamsk  | Voskressensk  | Võssokovsk
Jean-Marie Le Pen (2007)
**Jean-Marie Le Pen** (sündinud 20. juunil 1928 Trinité-sur-Meris Bretagne'is) on Prantsusmaa poliitik.

Ta oli paremäärmusliku Rahvusrinde (*Front National*) esimees alates partei asutamisest 5. oktoobril 1972 kuni 15. jaanuarini 2011.

Jean-Marie Le Pen on Võõrleegioni veteran. Ta on osalenud sõjalistes operatsioonides Indohiinas, Egiptuses ja Alžeerias. Poliitilist tegevust alustas ta Toulouse'is üliõpilaste ühenduse juhina.

Tal on kõrgkoolidiplom õigusteaduse ja poliitikateaduste alal. Ta on olnud Hariduse ja Avalike Suhete Ühingu direktor (1983–1985).

Jean-Marie Le Pen oli Provence-Alpes-Côte d'Azuri regionaalnõukogu liige (1992–2000), Prantsusmaa Rahvuskogu liige (1956–1962 ja 1986–1988) ja Rahvusrinde fraktsiooni esimees Rahvuskogus (1986–1988). Ta oli Euroopa Parlamendi liige aastatel 1984–2003 ja 2004–2019.

Ta tuli 2002. aasta Prantsusmaa presidendivalimiste esimeses voorus teiseks, kuid kaotas teises voorus Jacques Chiracile.

2007. aasta Prantsusmaa presidendivalimiste esimeses voorus sai ta paremuselt neljanda tulemuse 10,44% valijate toetusega. 1. mail teatas ta, et soovitab teises voorus oma valijatel mitte valima minna, sest kumbki kandidaatidest ei vääri toetust.

Jean-Marie Le Peni on korduvalt kohtulikult karistatud holokaustirevisionismi eest. 2019. aastal sai ta ka süüdistuse europarlamendi nõunike palkamiseks mõeldud raha kasutamises hoopis oma erakonna töötajatele tasumiseks Prantsusmaal mahus umbes seitse miljonit eurot.

Jean-Marie Le Penil on kolm tütart. Tema tütar Marine Le Pen on Euroopa Parlamendi liige ning alates 15. jaanuarist 2011 Rahvusrinde esimees. Tema tütretütar Marion Maréchal-Le Pen (sündinud 10. detsembril 1989) on 2012. aasta juunis valitud Prantsusmaa parlamendi noorim liige.

2024. aasta aprillis pandi Jean Marie Le Pen oma perekonna palvel "õiguskaitse alla"..

Autasud
-------

* Sõjateenete Rist
* Koloniaalmedal
* Mälestusmedalid (missioonidelt Indohiinas, Alžeerias ja Egiptuses)

Viited
------

1. ↑  "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk. 266
2. ↑  "Jean-Marie Le Pen saab süüdistuse euroraha väärkasutamises" ERR, 14. september 2019
3. ↑  "Jean-Marie Le Pen, placé "sous régime de protection juridique", annonce le vice-président du RN" France Bleu. 3 april 2024

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jean-Marie Le Pen** |

* Jean-Marie Le Peni koduleht
* Eestikeelne infoleht Euroopa Parlamendi kodulehel
* Prantsusmaad raputas poliitiline maavärin, SL Õhtuleht, 23. aprill 2002
**Alviine Saar** (neiupõlvenimega **Alviine End**; 14. märts 1907 Saaremaa, Kaarma vald, Suure-Rootsi küla – 3. oktoober 1985) oli eesti õpetaja.

Ta sündis Saaremaal talupidajate peres. Alghariduse sai Vätta algkoolis, seejärel õppis Püha kihelkonnakoolis. 1929. aastal lõpetas ta Saaremaa Ühisgümnaasiumi, kus oli õppinud pedagoogilises harus.

1929. aastast õpetas ta Randvere algkoolis. Sügisel 1930 tegi ta Saaremaa Ühisgümnaaasiumi juures kutseeksami ja sai õpetaja kutsediplomi. Aastatel 1931–1939 töötas ta Laadjala algkoolis. Aastal 1939 asus ta koos abikaasa Osvald Saarega tööle Randvere algkooli, aastast 1941 Kaali kooli, kus ta töötas kuni 1975. aastani. Pärast seda töötas Kõljala lastepäevakodus.

Tunnustus
---------

* Medal "Uppuja päästmise eest"

Isiklikku
---------

Ta abiellus 1939. aastal Osvald Saarega.

Viited
------

1. ↑  Koolile pühendatud elu. Alviine Saar – 100, saartehaal.ee, 16. märts 2007.
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. august 2009. Vaadatud 9. veebruaril 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  Koolile pühendatud elu. Alviine Saar – 100, saartehaal.ee, 16. märts 2007.
Kotljarevskõi "Eneida" esimene trükk, 1798
**"Eneida"** (ukraina keeles Енеида) on ukrainakeelne burleskpoeem, mille kirjutas Ivan Kotljarevskõi aastal 1798. Seda pilakangelaslikku luuletust peetakse esimeseks täielikult tänapäevases ukraina keeles avaldatud kirjandusteoseks. Kuigi ukraina keel oli Ukrainas miljonite inimeste jaoks igapäevane keel, keelati ametlikult keiserliku Venemaa kontrolli all olevas piirkonnas selle kirjanduslik kasutamine.

*Eneida* on Vergiliuse "Aeneise" paroodia, kus Kotljarevskõi muutis Trooja kangelased Zaporižžja kasakateks. Kriitikud usuvad, et see on kirjutatud Zaporižžja Sitši hävitamise valguses Katariina Suure käsul. Luuletus on kirjutatud romantismi ja rahvusluse kujunemise ajal Euroopas. Sel ajal oli osadel Ukraina eliidist nostalgia kasakate riigi järele, mille Venemaa 1775–1786 likvideeris.

Luuletuse kolm esimest osa avaldati autori teadmata 1798. aastal Peterburis. Kogu *Eneida* ilmus pärast Kotlijarevski surma 1842. aastal.

Luuletus on "100 parimat" edetabelis "Skovorodast tänapäevani: 100 kõige tähtsamat ukraina keelset loomingulist kunsti".

Viited
------

1. ↑  Документи про заборону української мови [Documents on prohibition of the Ukrainian language]. *Ridivira*. 10. mai 2016. Originaali arhiivikoopia seisuga 19. august 2016. Vaadatud 19. augustil 2016.
2. ↑  "Eneyida | work by Kotlyarevsky". *Encyclopedia Britannica* (inglise). Vaadatud 30. mail 2020.
3. ↑  "Від Сковороди до сьогодення: 100 знакових творів українською мовою". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. september 2019. Vaadatud 2. aprillil 2023.
**Peter Murdmaa** (sündinud 1. detsembril 1974 Tallinnas) on eesti dokumentaalfilmirežissöör-operaator.

Peter on lõpetanud Tallinna Ülikooli Balti Filmi- ja Meediakooli operaatori eriala. 

Fotograafia ja filmindusega tegeles juba varajases nooruses. Ta on teinud dokumentaalfilme nii operaatori kui ka režissöörina ning olnud lühifilmide produtsent.

Aastatel 2010–2011 oli ta Eesti Filmi Päevade projektijuht ja peakorraldaja, 2012. aastal Eesti Film 100 Kinorongi projektijuht.[*viide?*]

2014. aastal asutas ta Lühifilmi Keskuse[*viide?*] ning oli Saaremaa Lühikeste Ööde Lühifilmifestivali kaasasutaja[*viide?*]. 

2013. aastal asus Peter Murdmaa juhtima Tallinna Pimedate Ööde Filmifestivali raames toimuvat Tudengi- ja Lühifilmide Festivali Sleepwalkers. Ta on pühendunud lühifilmi kui valdkonna edendamisele.

Isiklikku
---------

Peter Murdmaa ema on filmilavastaja Helle Karis ja isa arhitekt Allan Murdmaa. Peter Murdmaal on kolm last ja üks lapselaps. 

Aastal 2010 abiellus ta Kati Murutariga, kuid see liit kestis vaid viis kuud (abielu lahutati 2011).

Filmograafia
------------

* 2002–2005 "Contra Mortem" – 14. osaline dokumentaalsari PERH kirurgidest – operaator, kaasrežissöör / Myth Film
* 2008 "Dirigendi kõla" – portreefilm Eri Klasist – režissöör
* 2009–2011 „Pidu vihmas ja päikeses" – loovdokumentaalfilm – kaasrežissöör, operaator
* 2010 „Helisev jõulutuur" – muusikadokumentaal – operaator
* 2012 „Elu nagu paradiisis" – lühimängufilm – produtsent / BFM, Myth Film
* 2013 „Kevad a la Carte" – lühimängufilm – produtsent / BFM, Myth Film
* 2013 „Oled see sina?" – lühimängufilm – produtsent / BFM, Myth Film
* 2014 „Einasto 11577" – loovdokumentaalfilm – operaator
* 2014 „August välja" – „Eesti lood", loovdokumentaalfilm Leida Rammost – autor, režissöör, produtsent

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Murdmaa, Peter (11.06.2010). "Eesti filmi päevad – Eesti Kinoliidu kaubamärk". *Sirp*. Vaadatud 28.11.2017.
4. ↑  Kreutzwald, Lauri (25. oktoober 2013). "Tudengi- ja lühifilmid vallutavad viieks päevaks BFMi". Vaadatud 28.11.2017.

Välislingid
-----------

* 
* 
* 
*
EUFOR RCA logo
**Euroopa Liidu sõjaline operatsioon Kesk-Aafrika Vabariigis** **(EUFOR RCA)** on ÜRO mandaadiga Euroopa Liidu rahuvalvemissioon Kesk-Aafrika Vabariigi pealinnas Banguis. Missiooni eesmärk on riiki stabiliseerida pärast mitmeaastast sisekonflikti. Missiooni osas jõuti kokkuleppele 2014. aasta jaanuaris ning esimene operatsioon algas sama aasta aprillis.

Taustainfo
----------

2012. aastal puhkesid Kesk-Aafrika Vabariigis siseriiklikud konfliktid, mis sundisid kristlasest presidenti François Bozizéd 2013. aasta märtsis tagasi astuma. Tema järel sai presidendiks muslimitest koosneva liidu Séléka juht Michel Djotodia, kes astus tagasi 2014. aasta jaanuaris. ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ameti sõnul on naaberriikidesse põgenenud 37 000 inimest ning riigis on ümber asunud 173 000 inimest.

Viited
------

1. ↑  "CAR ex-leader heads for exile in Benin". Al Jazeera. 12. jaanuar 2014. Vaadatud 28.05.2014.
2. ↑  Brésillon, Thierry (30. aprill 2014). "EU forces arrive in Bangui". Turkish Press. Originaali arhiivikoopia seisuga 29.05.2014. Vaadatud 27.05.2014.
‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) ›
Asula tänav
Asula tänav
**Asula tänav** on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kitseküla asumis. Tänav algab Tallinna–Narva raudtee äärest Kitseküla raudteepeatuse juurest Jalgpalli tänavalt, ristub Asula põiguga ja lõpeb Marta tänaval. Asula tänav on põhjakirde-lõunaedelasuunaline ning ligikaudu 510 meetri pikkune.

Ajalugu
-------

Asula tänav sai nime 27. aprillil 1948. Tänav on nime saanud Alevi tänava eeskujul.

Asula tänaval elas aastatel 1971–1992 laulja Jaak Joala.

2017. aasta juunis tutvustati kuude viisi rekonstrueeritud tänavat.

2019. aastal sai osa Kauba tänavast nime Jalgpalli tänav, ning mitu varem Asula tänava aadressiga olnud asutust sai uue aadressi Jalgpalli tänava järgi, sealhulgas A. Le Coq Arena (varem Asula 4C).

Hoonestus
---------

Asula tänaval asub Tallinnas teise maailmasõja järgsel perioodil esimene venelaste projekteeritud arhitektuuriansambel (Asula tänava hooned 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 11, 12, 14), mis on ehitatud aastatel 1947–1950. Tänava hooned on projekteerinud Estonprojekti eelkäija arhitektid G. Šumovski, J. Russanov ja A. Bobkov. Kahekorruselised elamud ja ühiselamud asuvad piki tänavat kohati tagasiastega, moodustades Tallinna kontekstis pretsedenditu hoonestusühtsuse. Majad pole dekooriga üle kuhjatud, kuid keskosa rõhutamine frontooniga, mille all on ümarkaarselt lõppevad lodžasid sisaldavad nišid, on igatahes väga ebatavaline klassika interpreteering.

* Asula 11 asub Tallinna Perekeskuse hoone
* Asula 16 asub Tallinna Magdaleena Lasteaed
* Asula 17a, 17b asuvad tüüpprojekti 121Э-077-1 järgi ehitatud viiekorruselised korterelamud (algsed Vabariikliku IV Valitsuse Haigla ühiselamud).

Viited
------

1. ↑  Tallinna tänavanimed. KNAB.
2. ↑  Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 25
3. ↑  Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 265
4. ↑  Margit Kilumets. Jaak Joala : kuulsuse ahelad. Tallinn, 2012, lk. 227
5. ↑  Taavi Pukk: kui mujal Tallinnas on probleeme puude mahavõtmisega, siis Asula tänaval küsiti, miks neid nii palju istutatakse, Delfi, 19. juuni 2017
6. ↑  Mart Kalm. Eesti 20. sajandi arhitektuur. Tallinn, 2001, lk. 266

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Asula tänav** |

* Ester Vaitmaa, Stalinistlik maja, forte.ee, 18. november 2016

| * v
* r
Kitseküla asumi tänavad |
| --- |
| Tänavad | 
Alevi tänav · Asula põik · Asula tänav · Hagudi tänav · Hallivanamehe tänav · Jalgpalli tänav · Juurdeveo tänav · Järvevana tee · Karamelli tänav · Kauba tänav · Keava tänav · Kiisa tänav · Kitseküla tänav · Kohila tänav · Käru tänav · Lelle tänav · Madli tänav · Magdaleena tänav · Marta tänav · Meeta tänav · Paide tänav · Piima tänav · Pärnu maantee · Rapla tänav · Reketi tänav · Saku tänav · A. H. Tammsaare tee · Tondi tänav · Türi tänav · Vaari tänav |
**Mart Kuldkepp** (sündinud 19. septembril 1983) on eesti skandinavist, ajaloolane ja tõlkija. Ta on Eesti ja Põhjamaade ajaloo professor University College London'is. Aastatel 2011–2015 töötas ta mitmesugustel ametikohtadel Tartu ülikooli skandinavistika osakonnas, sh. osakonna juhataja ja programmijuhina. 2024. aastal on Mart Kuldkepp väliseesti külalisprofessor Tartu Ülikooli ajaloo ja arheoloogia instituudis. 

Mart Kuldkepi peamisteks uurimisteemadeks on Eesti ja Skandinaavia poliitilised ja kultuurikontaktid 20. sajandil, eestlaste põhjamaise identiteedi problemaatika ning vanapõhja kirjandus ja kultuur. 2014. aastal kaitses ta Tartu ülikoolis doktoritöö teemal "Estonia Gravitates Towards Sweden: Nordic Identity and Activist Regionalism in World War I" (Eesti kaldub Rootsi poole: põhjamaine identiteet ja aktivistlik regionalism Esimeses maailmasõjas). 

Samuti on ta põhjalikult tegelenud Aleksander Kesküla isiku ja tegevuse uurimisega ning pälvis selle eest 2015. aastal rahvusvahelise Balti-uuringute edendamise assotsiatsiooni (AABS) alustava teadlase preemia.

Mart Kuldkepp kuulub üliõpilasseltsi Veljesto. Samuti on ta Õpetatud Eesti Seltsi liige.

Tunnustus
---------

* 2016 Tartu kirjandusfestivali Prima Vista kirjanduspreemia Esimene Samm

Viited
------

1. ↑  Tartu ülikooli teadur pälvis maineka autasu

Välislingid
-----------

* Mart Kuldkepp Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* Põhjamaisuse kodustamine Universitas Tartuensis, detsember 2014, nr 11.