recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Krista Katriina Kiuru** (sündinud 5. augustil 1974 Poris) on Soome sotsiaaldemokraatlik poliitik. Ta oli 24. juunist 2014 kuni 29. maini 2015 Alexander Stubbi valitsuse haridusminister ja kommunikatsiooniminister. 6. juunist 2019 on ta Soome rahvastiku- ja sotsiaalteenuste minister (Antti Rinne valitsuses ja alates 10. detsembrist 2019 Sanna Marini valitsuses).

Enne seda oli ta 24. maist 2013 Jyrki Kataineni valitsuse haridusminister ja veelgi varem kommunikatsiooni- ja eluasememinister.

Ta on riigiteaduste magister. Ta on enne Eduskunna liikmeks valimist tegutsenud sotsiaaldemokraatlikes noorte- ja õpilasorganisatsioonides. Samuti oli ta Ulvila lütseumis filosoofia, usundiõpetuse ja draamakasvatuse õpetaja.

Aastal 2007 valiti ta SDP nimekirjas Satakunta valimisringkonnast 5560 häälega Eduskunna liikmeks. Aastal 2011 valiti ta 7786 häälega uuesti Eduskunna liikmeks. 22. juunil 2011 sai ta Jyrki Kataineni valitsuses kommunikatsiooni- ja eluasemeministriks.

Isiklikku
---------

Krista Kiuru on estofiil ja valdab vabalt eesti keelt. Ta on luterlane. Tema elukaaslane on investeerimisteenuste ettevõtte müügidirektor Simo Rahikainen; 17. märtsil 2022 sündis neil tütar.

Viited
------

1. ↑  Ministeri Krista Kiuru sai lapsen: "Kaikki meni hyvin, ja voimme hyvin" (soome keeles)

Välislingid
-----------

* Intervjuu Krista Kiuruga EPL
Stephen Yablo
**Stephen Yablo** (sündinud 1957) on USA filosoof, kes töötab loogikafilosoofia, vaimufilosoofia, metafüüsika ja keelefilosoofia valdkonnas. 

Ta sai doktorikraadi California Ülikoolist Berkeleys, kus teda juhendasid Donald Davidson ja George Myro.

Ta on töötanud Michigani ülikoolis Ann Arboris. Praegu töötab ta Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis. 

Stephen Yablolt pärineb Yablo paradoks (1993), mille ta esitas enesele osutamist ja tsirkulaarsust vältiva valetaja paradoksi taolise paradoksi näitena. 
Viimasel ajal[*millal?*] on ta tegelnud matemaatilise fiktsionalismiga.

Tunnustus
---------

* 2012 Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liige.

Isiklikku
---------

Ta on abielus filosoof Sally Haslangeriga.

Publikatsioone
--------------

* Mental Causation. – *The Philosophical Review*, 1992, kd 101, nr 2, lk 245–280. Veebiversioon
* Paradox Without Self-Reference. – *Analysis*, 1993, kd 53, lk 251–252. Veebiversioon
* Go Figure: A Path Through Fictionalism. Veebiversioon

Välislingid
-----------

* Stephen Yablo Stephen Yablo koduleht  (inglise)
Tänav Frankfurdi kesklinnas
Autosid täis tänav Shanghais
**Tänav** on linnas või muul tiheasustusalal paiknev sõidukite ja/või jalakäijate liiklemiseks mõeldud infrastruktuuri rajatis. Keskajast alates on eristatud tänavat ning teed ja alusel, et tänav on reeglina sillutatud ning tee mitte. Tänavavõrgu võib jagada peatänavateks ja kõrvaltänavateks, ent kogu tänavavõrk on reeglina avalik ruum, st seda on õigus kasutada igal inimesel.

Vana-Rooma
----------

Vana-Rooma linnades oli alati kaks peatänavat – Cardo (põhja-lõuna telg) ja Decumanus (ida-lääne telg), mis ristusid linna südames. Selle ristumiskoha ümbrusse ehitati linna kõige olulisemad avalikud hooned ning sinna kerkis ka foorum, turuplats, mis asus iga Rooma impeeriumi linna keskmes.

Keskaeg
-------

Keskaegsed linnatänavad olid nii ruumipuuduse tõttu kui kaitseotstarbel (ründajad eksisid ära) reeglina kitsad, pimedad ja käänulised, heal juhul sillutatud munakividega. Keskaegsed tänavad olid ka väga mustad, kuivõrd kogu solk visati otse akendest välja tänavaile.

Renessanss
----------

Renessansiajal hakati linnade südamete väljanägemisele rohkem tähelepanu pöörama ning hakati tegelema väljakute ja tänavaruumi kujundamisega. Sellegipoolest jäid tänavad kitsasteks, ebamugavateks ja ohtlikeks. Olgugi et Prantsusmaa ja Inglismaa pealinnades anti juba 17. sajandil välja korraldusi, et peatänavate ääres elavad inimesed peavad öötundideks oma aknale põleva küünla paigutama, et möödujad teed näeksid, jäid tänavad öötundideks kottpimedaks ja ohtlikuks. Selliste esindustänavate nagu Regent Street Londonis, rue de Rivoli Pariisis, Ringstrasse Viinis jt sarnaste loomiseni jõuti aga alles 19. sajandil. Siis hakati tõsisemalt mõtlema jalakäijate ja liiklusvahendite üksteisest eraldamise peale, sanitaarsuse ja tänavaplaani ühtsemaks muutmise peale (majade kõrgus sõltub tänava laiusest), esimesed suurlinnad said kanalisatsioonivõrgu ning tänavavalgustus jõudis selleni, et tänavaile paigutati laternad (1807 valgustati gaasilaternatega Pall Mall Londonis).

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Tänav** |

* Jaotustänav
* Tänava kaitsevöönd
* Tänavamaa
* Tänavavõrk
* Umbtänav
Kairi Leivo
**Kairi Leivo** (sündinud 25. augustil 1971 Tallinnas) on pärimusmuusik, jutuvestja[*viide?*] ja endine diplomaat.

Haridus
-------

Kairi Leivo lõpetas Tallinna 44. Keskkooli 1989. aastal ja 1998. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli skandinavistika eriala rootsi ja taani filoloogina. Lisaks on ta õppinud Clingendaeli rahvusvaheliste suhete akadeemias Haagis, ning täiendanud ennast rahvaülikoolides Borholmi saarel ja Östersundis. Kairi Leivo on lõpetanud ka Olustvere teenindus- ja maamajanduskooli jookide tehnoloogia eriala ja Viljandi kutseõppekeskuse koka eriala.

Töökäik
-------

Aastatel 2000–2010 töötas ta Eesti Vabariigi Välisministeeriumis kultuuribüroo diplomaadina, muuhulgas ka Eesti Vabariigi Helsingi ja Moskva suursaatkondades lauaülemana pressi-, info- ja kultuuriküsimustes.[*viide?*]

Aastatel 2010–2012 oli ta Ugala teatri avalike suhete juht ja kirjandustoimetaja. Aastatel 2013–2018 töötas Leivo Eesti Pärimusmuusika Keskuse August Pulsti õpistu juhatajana. 

2018. aastast on Leivo vabakutseline muusik, jutuvestja[*viide?*] ja pärimuskultuuri edendaja. Leivo on rahvusvahelise jutuvestjate projekti Kuldrum üks asutajaid. Alates 2014 on Leivo ka Ruhnu viiulilaagrite korraldaja ja projektijuht ning 2023, aastal toimuva I Ruhnu viiulifestivali peakorraldaja.

Ansamblid
---------

1998. aastal asutas ta koos Maria Laatspera, Evelyn Rosenbergi ja Katrin Laidrega regilauluansambli Laudaukse Kääksutajad. Ansambel andis välja kolm CD-plaati: 

* „Ühtelaulmine" (2004),
* „Õhtu tuleb" (2007) ja
* „Kokku" (2013).

2013. aastal asutas ta koos Sofia Joonsi, Kristiina Ehini, Katrin Laidrega ansambli Naised Köögis. Ansamblilt on ilmunud neli helikandjat: 

* "See pole ainult sääskede ja siilide öö" (2015),
* "See tantsusaal on nugadega kaetud" (2017) ja
* "Uhke ja vaba" (2019)
* "Kordub kõik all päikese" (2022)

Kirjatöö
--------

Leivo on kirjutanud artikleid pärimusmuusikast ja -kultuurist, samuti teatri- ja muusikaarvustusi. 2017. aastal koostas ta väljaande "Viljandi Pärimusmuusika festivali lood". Ta on tõlkinud raamatuid taani, inglise ja rootsi keelest.

Tunnustus
---------

Kairi Leivo pälvis Eesti Kultuurkapitali aastapreemia 2017. aastal kultuurimälu talletamise eest.

Viited
------

1. ↑  Välisministeeriumi koduleht
2. ↑  Artiklite andmebaas ISE
3. ↑
4. ↑   Kairi Leivo tõlked E-kataloogis ESTER

Välislingid
-----------

* Kairi Leivo – naine folgiköögist
* Naised Köögis ainus brünett Kairi Leivo: praegu ma olengi uhke ja vaba
Walhalla tempel (aerofoto)
Templi sisevaade
**Walhalla tempel** on saksa rahva kuulsuste mälestamiseks loodud memoriaal Saksamaa kaguosas Regensburgi kreisis Baieri liidumaal. Tempel kõrgub Donaustaufi lähedasel künkal üle Doonau jõe, lõunasse avaneva väljapääsu ja trepistikuga.

Tempel on nime saanud Skandinaavia mütoloogias kirjeldatud Valhalla järgi, mis tähendab langenud sõduritele pühendatud majesteetlikku saali Asgardis.

Uusklassitsistliku templi projekteeris arhitekt Leo von Klenze, see tarindati aastail 1830–1842. Teostuse mõtte käis 1807. aastal tollase noore mehena välja Ludwig Karl August von Pfalz-Birkenfeld-Zweibrücken, kellest oli aasta varem saanud kroonprints Baieri Kuningriigis. Antiiksest ja renessanslikust arhitektuurist vaimustununa soovis ta nõnda kandvalt toetada saksa kultuuris killustunud väikeste riikide ja hertsogkondade ühendamist Saksa Riigiks.

Templis hoiustatakse tänapäeval umbes 65 mälestustahvlit ja 130 büsti, need tutvustavad 2000-aastast ajalugu Germaanias. Ülevaade algab Arminiusest, kes 9. aastal eKr toimunud Teutoburgi metsa lahingus võitis Rooma keiserlikku armeed.

Välislingid
-----------

 Walhalla tempel – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Iisraelis toodetav varitsev õhuründemoon IAI Harop
Lennuki tiiva alla paigaldatud varitsev õhuründerakett
**Varitsev õhuründemoon** (inglise keeles *loitering munition*) ehk **varitsev moon** on juhitav täppislaskemoon, mida saab lennu ajal kindla aja jooksul hoida ooterežiimis. Varitsev moon võimaldab kiirelt rünnata väljapoole tulejuhi vaatlusala jäävaid sihtmärke. Tegemist on moonaga, mis suunatakse ründama alles siis, kui sihtmärk on tuvastatud. Varitsev moon võimaldab lühemat vastutoimimisaega ja selle kasutamisel on võimalik säästa hinnalist lahingutehnikat. Samuti võimaldab varitsev moon valikulisemat sihtimist, kuna rünnakut saab hõlpsasti katkestada.

Vaata ka
--------

* Mehitamata õhusõiduk

Viited
------

1. ↑  varitsev moon. IATE
2. ↑  "Militerm".
3. ↑  "Militerm".

Väislingid
----------

* Павел Аксенов. "Герань" над Одессой. Иранские дроны бросили вызов украинской ПВО. BBC News Русская служба, 27. september 2022
* Explainer: 'Kamikaze drones': what are the weapons Russia is using in Ukraine? Reuters, 18. oktoober 2022
**Saruman** ehk **Saruman Valge** (hiljem **Saruman Mitmevärviline**) on väljamõeldud tegelane (võlur) J. R. R. Tolkieni raamatutriloogiast "Sõrmuste Isand". Samuti on teda mainitud raamatus "Kääbik ehk Sinna ja tagasi".

Kirjeldus
---------

Istar, Raudlinna võlur. Saruman oli võlurite vennaskonna istarite juht, kes tuli Keskmaale umbes Kolmanda Ajastu 1000. aastal. Surematutel Maadel oli ta nimi Curumo ja ta oli sepp Aulë maia. Keskmaale ilmudes kandis ta valgeid rõivaid, tal olid läikivmustad juuksed ning ta rääkis ühtaegu targa ja kauni häälega.

Lühikokkuvõte
-------------

Haldjad kutsusid teda *Curuníriks* ehk Kavalaks Meheks ning ta rändas Keskmaal ringi, otsides võimalusi Musta Isanda võitmiseks. Ajapikku tärkas temas uhkus ja võimuiha. 2759. aastal sai Saruman enda kätte Orthanci torni võtmed ning ta asus Raudlinna, kuhu koondas valge käega musta lipu alla suure orkide, poolorkide, uruk-haide ja nõgilaste armee. Ta takerdus Sõrmuste Isanda punutud võrku ja muutus algul enesegi teadmata tema teenriks. Kuid Sõrmuse Sõjas hävitati Sarumani vägi põhjalikult nii Raudlinna rünnanud Entide kui Sarvelinna lahingus tema armee purustanud rohirrimite käe läbi. Lõpuks murdis Gandalf pooleks tema saua, hävitades nõnda tema maagilised võimed. Sarumani langus oli nii suur, et ta püüdis saada pisikestki kättemaksu Maakonnas. Selle haleda katse surusid maha vaprad kääbikud ning lõpuks tappis võluri tema jäägituim tallaalune Gríma Ussikeel.
Raamatus kujutatakse Sarumani võimsa võlurina, kes on võlurite Valge Nõukogu juht.

Sõrmuste Isanda filmides kehastab Sarumani Christopher Lee.


  

  


| * v
* r
Ainurid J. R. R. Tolkieni teostest |
| --- |
| Valaritest Kuningad | 
Manwë **·** Ulmo **·** Aulë **·** Oromë **·** Mandos (Námo) **·** Lórien (Irmo) **·** Tulkas |
| Valaritest Kuningannad | 
Varda **·** Yavanna **·** Nienna **·** Estë **·** Vairë **·** Vána **·** Nessa |
| Vaenlased | 
Morgoth (Melkor) |
| Maiarid | 
Eönwë **·** Ilmarë **·** Ossë **·** Uinen **·** Salmar **·** Sauron **·** Melian **·** Arien **·** Tilion **·** Istar **·** Saruman (Curunír) **·** Gandalf (Olórin) **·** Radagast (Aiwendil) **·** Sinised Võlurid **·** Balrog **·** Gothmog **·** Durini Hukk |
**Loodusvalge** ehk **naturaalvalge** (prantsuse keeles *blanc cassé*, inglise keeles *off-white*) on üks valge taolistest värvitoonidest, kergelt kollaka või hallika poole kalduv valge värvus. Kasutatakse sageli sisekujunduse ja tekstiilide kontekstis moesõnavaras.

Värviõpetuses
-------------

Loodusvalge jääb vahemikku puhta lumivalge ja heledate toonide kollase või beeži vahel. Seda võidakse kasutada katusterminina rühma valkjate värvitoonide kohta (kahvatubeež, ekrüüvärv, linavalge, elevandiluuvalge, helekreemikas jt).

Loodusvalget kasutatakse interjööris sageli heleda kujunduse saavutamiseks, kuid nii, et puhta valge teravust ja steriilsust vähendatakse segades sellesse väga väikese koguse oranži või sinakat lisandit vastavalt sellele, kas soovitakse saada sooja või külma tonaalsust. Loodusvalge tooni tajumist ruumis mõjutavad väga palju ruumi valgustus ja ruumis asuvad teised värvid, seetõttu on soovitud tooni saavutamine sageli tunnetusepõhine.

Variatsioonid
-------------

Veebivärv *Off white* on neutraalne väga kahvatu hall

Viited
------

1. ↑  Blanc cassé. - pourpre.com
2. ↑  Everything about the color Off White. - canva.com
3. ↑  Faire sa décoration avec du blanc cassé. - Expert Peinture
4. ↑

Välislingid
-----------

* Everything about the color Off White. - canva.com

| * v
* r
Valkjad värvitoonid |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| alabastervalge | ekrüüvalge | elevandiluuvalge | hõbehall | kreemvalge | kriitvalge | lambavalge | liiliavalge | linavalge | loodusvalge |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
| lumivalge | marmorvalge | munakoorevärvus | piimvalge | pärgamentvalge | pärlvalge | šampanjavärvus |
|   |   |   |   |   |   |   |
|

 |
**Frants Oper** (21. aprill 1930 Räpina vald – 16. oktoober 2014) oli eesti pedagoog, koolijuht ning Eesti NSV partei- ja riigiametnik.

Ta lõpetas 1948. aastal Otepää Keskkooli ja 1953. aastal Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna keemia erialal.

Pärast ülikooli lõpetamist suunati ta tööle õpetajana Tallinna 1. Keskkooli, 1956. aastast oli ta samas koolis õppealajuhataja ja aastatel 1957–1959 direktor. Seejärel töötas ta EKP Tallinna Linnakomitees instruktorina. Aastatel 1961–1970 töötas ta Tallinna Linna RSN Täitevkomitee haridusosakonna juhatajana. Hiljem töötas ta Eesti NSV Haridusministeeriumis, sealhulgas haridusministri asetäitjana. Aastatel 1993–1996 töötas ta Riigi Kooliameti hariduskorralduse osakonnas nõunikuna, kust siirdus pensionile.

Frants Operi poeg on Indrek Oper ja tütar Margit Oper (Heinikari).

Viited
------

1. ↑  "arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. november 2014. Vaadatud 27. oktoober 2014.`{{cite web}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Frants Oper (21.04.1930–16.10.2014)
Terje Trei 2015. aastal
**Terje Trei** (sündinud 1. mail 1967 Põltsamaal) on Eesti õmblustööstuse tehnoloog ja poliitik, XI, XII ja XIII Riigikogu koosseisu liige.

2009 valiti ta Põltsamaa linnavolikogu liikmeks. 2007. aasta Riigikogu valimistel sai ta 681 häält, kuid valituks ei osutunud. Riigikogu juhatuse otsusega sai Terje Trei XI Riigikogu liikmeks alates 17. juunist 2010 seoses Margus Lepiku tagasiastumisega ja Urmas Kruuse kohast loobumisega. Ta oli XI Riigikogu Reformierakonna fraktsiooni liige 2010–2011. 14. novembrist 2011 oli ta XII Riigikogu liige, asendades lapsehoolduspuhkusel olevat Kaja Kallast. Pärast Kallase tööle naasmist 2. juulil 2012 jätkas ta tööd Riigikogus Raivo Järvi asendusliikmena. Trei volitused lõppesid 10. detsembril 2012 seoses justiitsministri kohustustest vabastatud Kristen Michali riigikogu liikme volituste taastumisega. 1. jaanuaril 2014 sai ta taas Riigikogu liikmeks seoses Maret Maripuu volituste lõppemisega.

Ta sai 2015. aasta Riigikogu valimistel 557 häält ning osutus valituks kompensatsioonimandaadiga.

Töökohad
--------

* Riigikogu liige 2010–2011; 2011–2012 ja 2014-
* SA Põltsamaa Lossi Arendus juhataja 2013
* Reformierakonna Jõgeva- ja Tartumaa arendusjuht 2004–2010 ja 2011
* OÜ Tinatex, tehnoloog 2003–2005
* OÜ Better World, juhataja 2000–2002
* FIE 1998–2009
* OÜ Ponte Õmblus, töödejuhataja 1996–1998
* õmblusvabrik Sangar, õmbleja, tehnilise kontrolli osakonna kontrolör 1985–1995

Ta on Reformierakonna liige 2002. aastast alates.

Viited
------

1. ↑
2. ↑

Välislingid
-----------

* Terje Trei (nr. 561)
* Urmas Kruuse asemel läheb riigikokku Terje Trei
* Lapseootel Kaja Kallast hakkab Riigikogus asendama Terje Trei
**Gangnihessou**, ehk *Ganye Hessou*, oli traditsiooni järgi esimene "Dahomee kaheteistkümnest kuningast".

Põlvnemine
----------

Rahvapärimuse põhjal pärines Gangnihessou dünastiast, mille liikmed olid 16. sajandil tulnud Tadost Moro jõel (kuulub tänapäeval Togole) Alladasse ja saanud seal Suure Ardra kuningateks. Ta oli üks neljast vennast. Üks neist oli Suure Ardra kuningas ja pärast tema surma jagati talle kuulunud maa-ala tema kolme venna vahel. Sel moel saigi Suure Ardra ja Väikese Ardra vahel asunud Dahomee iseseisvaks, ehkki see polnud algselt suurem kui Abomey platoo.

Kuningas
--------

Väidetavasti oli Ganye Hessou kuningas 1620. aasta paiku. Oletatavasti kukutati ta tema venna Dakodonou poolt, kui ta reisis ringi oma kuningriigis. Tema sümboliteks olid isane gangnihessou-lind, trumm ja jahikaigas koos viskepulgaga. (Lind tähistas tema nime.)

Ajalugu
-------

Ajalooliselt pole päris kindel, kas Gangnihessou tõepoolest kuningas oligi. Võib ka olla, et ta oli tähtis juht, kes korraldas ühiskondlikke asju oma nõuannete läbi, samas kui tema vend Dakodonou oli esimene, kes võttis endale kuningatiitli. Igatahes on selge, et omal ajal peeti Dakodonoud kuningaks.

Suur Ardra
----------

Kui jälgida rahvajutte võimalikult täpselt, viitab vendade arv tegelikult Gangnihessoule kui sellele vennale, kes oli Suure Ardra kuningana kõigi kolme maa ülemkuningas. On tõepoolest lugusid, mis teda sellisena ka nimetavad. Neis on Dogbagrigenu see vend, kes saab Dahomee ja Dakodonou on Dogbagrigenu poeg.
**Mu‘taz ‘Īsá Barshim** (araabia keeles معتز عيسى برشم; sündinud 24. juunil 1991 Dohas) on Katari kergejõustiklane (kõrgushüppaja), kolmekordne maailmameister.

2010. aastal osales Barshim sisemaailmameistrivõistlustel Dohas saavutades 14. koha, kuid ta võitis samal aastal kulla nii Aasia sisemeistrivõistlustel kui ka juunioride maailmameistrivõistlustel. Järgmisel aastal saavutas ta maailmameistrivõistlustel Taegus seitsmenda koha tulemusega 2.32, ja ta võitis Aasia meistrivõistlustel Kōbes kuldmedali tulemusega 2.35. 2012. aastal võitis Barshim Aasia sisemeistrivõistlustel kulla tulemusega 2.37, saavutas sisemaailmameistrivõistlustel İstanbulis üheksanda koha tulemusega 2.28 ning võitis Londoni olümpiamängudel pronksmedali tulemusega 2.29. Barshim võitis maailmameistrivõistlustel Moskvas 2013 hõbemedali tulemusega 2.38.

2014. aastal tuli ta sisemaailmameistriks. 2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis oli ta 2.33ga neljas.

2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros võitis ta 2.36-ga hõbemedali.

2017. aasta maailmameistrivõistlustel tuli ta tulemusega 2.35 maailmameistriks. Maailmameistriks on ta tulnud veel ka aastatel 2019 ja 2022.

2020. aasta suveolümpiamängudel Tokyos jagas ta koos itaallase Gianmarco Tamberiga esikohta, kui mõlemad ületas 2.37.

Aastatel 2014, 2015 ja 2017 on ta tulnud kõrgushüppes Teemantliiga üldvõitjaks.

1. juunil 2013 ületas ta Eugene'is kõrguse 2.40. Nii kõrgele poldud hüpatud pärast 2000. aastat, kui selle kõrguse ületas Vjatšeslav Voronin. Tema isiklik rekord on **2.43**, mille ta hüppas 5. septembril 2014 Brüsselis. Tema siserekord on **2.41**, mis on hüpatud 18. veebruaril 2015 Athlone'is. Mõlemad tulemused on Aasia parimad.

Barshimi noorem vend Muamer Aissa Barshim on samuti kõrgushüppaja.

Viited
------

1. ↑  "Meeste kõrgushüppe valitseja sai lõpuks kaela säravaima medali". ERR Sport. 13.8.2017. Vaadatud 14.8.2017
2. ↑  "Meeste kõrgushüppes nähti viimase 13 aasta parimat hüpet". *Postimees.ee*. 2. juuni 2013.

Välislingid
-----------

 Mu‘taz ‘Īsá Barshim – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Mu‘taz ‘Īsá Barshim Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel Muuda Vikiandmetes

| * v
* r
Meeste kõrgushüppe maailmameistrid |
| --- |
| 
1983: Hennadi Avdjejenko (URS) **·** 1987: Patrik Sjöberg (SWE) **·** 1991: Charles Austin (USA) **·** 1993: Javier Sotomayor (CUB) **·** 1995: Troy Kemp (BAH) **·**  1997: Javier Sotomayor (CUB) **·** 1999: Vjatšeslav Voronin (RUS) **·**  2001: Martin Buß (GER) **·**  2003: Jacques Freitag (RSA) **·**  2005: Juri Krimarenko (UKR) **·**  2007: Donald Thomas (BAH) **·** 2009: Jaroslav Rõbakov (RUS) 2011: Jesse Williams (USA) **·** 2013: Bogdan Bondarenko (UKR) **·** 2015: Derek Drouin (CAN) **·** 2017: Mu‘taz ‘Īsá Barshim (QAT) **·** 2019: Mu‘taz ‘Īsá Barshim (QAT) **·** 2022: Mu‘taz ‘Īsá Barshim (QAT) **·** 2023: Gianmarco Tamberi (ITA) |
**Gollum**, ka **Guglunk**, **Urglik** ja **Smeagol** oli tegelane J.R.R. Tolkieni teostes "Sõrmuste Isanda" ja "Kääbik ehk Sinna ja tagasi".

Guglunk oli kunagi kääbik, kes sündis Urgliku nime all Anduini orus Võhumõõgaväljade lähedal. Kolmanda ajastu 2463. aastal leidis Urgliku sõber Varglik (Deagol) õngitsemise ajal Sõrmuse ning võlusõrmuse endale saamiseks mõrvas Urglik sõbra.

Sõrmuse vägi pikendas Urgliku eluiga, kuid muutis teda tundmatuseni. Kurguhäälitsuste tõttu, mida ta rääkida püüdes nüüd kuuldavale tõi, nimetati teda edaspidi Guglunkiks. 

Guglunk hakkas pelgama valgust ning hankis süüa vaid kiskja kombel tappes ja varitsedes. Kõige mugavamalt tundis ta end sügavate koobaste tumedates veekogudes. Tema nahk muutus karvutuks, mustaks ja limaseks, keha aga kõhnaks ja luiseks. Ta pea meenutas paljast kolpa, silmad olid pungis nagu kalal. Guglunki hambad kasvasid pikaks nagu orkide teravad kihvad ja algselt kääbikute jalgadega sarnanenud jalad muutusid lamedaks ning neile kasvasid ujulestad. Peaaegu viis sajandit elas ta peidus koobastes Udumägede all.

2941. aastal aga sattus tema pesapaika Bilbo Paunaste, kes sai Ühe Sõrmuse enda kätte.

3017. aastal Kolmandal Ajastul võttis Sauron Guglunki kinni ja viidi Barad-Dûri, kus teda küsitleti ja piinati. Kui kogu vajalik info oli saadud, lasti Guglunk tagasi vabadusse. Sauron ei usaldanud Guglunki, kuid lootis, et too läheb kättemaksu ihates ise vargaid (Bilbo Paunaste) otsima ning Sauroni spioonid jõuavad Guglunki jälitades vargani. Gollum põgenes aga Surnusoodesse, kuhu Sauroni saadikud ei järgnenud. Sealt püüdis Gollumi kinni Aragorn, kes viis ta Sünklaane põhjaossa (Laanekuningriiki), kus teda kuulas üle Gandalf. Ent seegi ei andnud mingit tulemust- Guglunk ei teadnud isegi midagi kindlat ning millest teadis, sellest vassis.

3018. aasta juunis saatis Sauron orkide väe Thranduili vastu, et Guglunk ära tuua, kuid peagi saadi teada, et Guglunk on orkide käest pakku pääsenud. Mööda Anduini ujudes möödus ta Lothlorienist ning peitis end sama aasta sügisel Moriasse. Seal elatus ta Sõrmuse vennaskonna saabumiseni riskantsetest toiduvargustest.

3019. aastal jõudis Guglunk lõpuks järele uuele Sõrmusekandjale Frodo Paunastele, kuid ei suutnud tema käest kuidagi Sõrmust kätte saada. Vahepeal näis, et Frodo on Guglunki täiesti taltsaks muutnud, kuid reetmine oli viimasele elunormiks saanud. Nii ründas Guglunk Turmalõhangute veerel Sõrmusekandjat, kui Sõrmuse vägi oli viimsel hetkel isegi heast Frodost jagu saanud. Kogu oma kurjust ja jõudu kokku võttes suutis Guglunk Sõrmuse Frodol käest rebida, kuid samal hetkel astus ta liigse sammu tahapoole ning langes tasakaalu kaotades koos oma hinnalise varaga Maa kõrvetavatesse sügavustesse.
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Ukraina |
|  |
| Pronks | 2000 | Poolraskekaal |
| 2. ring | 2004 | Poolraskekaal |
|  |
| 2. ring | 1999 | II keskkaal |
| Veerandfinaal | 2003 | Poolraskekaal |
| 1. ring | 2005 | Poolraskekaal |
|  |
| Pronks | 2004 | Poolraskekaal |
|

**Andri Vassõljovõtš Fedtšuk** (ukraina keeles **Андрій Васильович Федчук**; 12. jaanuar 1980 Kolomõja, Kolomõja rajoon, Ivano-Frankivski oblast, Ukraina – 15. november 2009, Kossiv, Kossivi rajoon, Ivano-Frankivski oblast) oli Ukraina poksija.

Fedtšuk sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 2000. aasta Sydney olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Rudolf Kraj'le (Tšehhi). Ta osales poolraskekaalus (kuni 81 kg) 2004. aasta Ateena olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Fedtšuk osales II keskkaalus (kuni 75 kg) 10. maailmameistrivõistlustel (Houston, 1999), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Adrian Diaconule (Rumeenia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja, poolraskekaalus (kuni 81 kg) 12. maailmameistrivõistlustel (Bangkok, 2003), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Aleksy Kuziemskile (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 13. maailmameistrivõistlustel (Mianyang, 2005), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Fedtšuk sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 35. Euroopa meistrivõistlustel (Pula, 2004) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Marijo Šivolija-Jelicale (Horvaatia). 

Fedtšuk sai 15. novembril 2009 Stoptšativi külas, Kossivi rajoonis toimunud autoõnnetuses üliraskelt vigastada ja suri samal päeval Kossivi haiglas.

Viited
------

1. ↑  27. suveolümpiamängude poksivõistlus. Sydney 2000. Tulemused inglise keeles
2. ↑  28. suveolümpiamängude poksivõistlus. Ateena 2004. Tulemused inglise keeles
3. ↑  10. maailmameistrivõistlused poksis. Houston 1999. Tulemused inglise keeles
4. ↑  12. maailmameistrivõistlused poksis. Bangkok 2003. Tulemused inglise keeles
5. ↑  13. maailmameistrivõistlused poksis. Mianyang 2005. Tulemused inglise keeles
6. ↑  35. Euroopa meistrivõistlused poksis. Pula 2004. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Andri Fedtšuk saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Dipool** (kreeka keele sõnadest *dis* kaks korda + *polos* telg, poolus) on kahest võrdsest lähestikku asetsevast, kuid vastandmärgilisest elektrilaengust või kahest magnetpoolusest (põhja- ja lõunapoolusest) koosnev süsteem.

Dipooli mõistet kasutatakse ka antennitehnikas (vt poollainedipool), akustikas ja voolisedünaamikas.

Elektriline dipool
------------------

Elektrilise dipooli vektor
Elektriline dipool koosneb kahest võrdse suurusega positiivsest ja negatiivsest elektrilaengust. Need vastandmärgilised laengud kompenseeruvad vastastikku, nii et dipoolil puudub elektrilaeng.

Elektrilise dipooli iseloomustussuurused on laengute vahekaugus (positiivse laengu kohavektor negatiivse laengu suhtes) {\displaystyle \textstyle {\vec {d}}} ja laengute absoluutväärtus {\displaystyle \textstyle q}. Nende korrutis on elektriline dipoolmoment {\displaystyle \textstyle {\vec {p}}={\vec {d}}\cdot q}. Dipoolmoment on suunatud piki dipooli telge negatiivse laengu poolt positiivse laengu poole.

Dipoolmomendi mõistet saab rakendada ka enam kui kahe laengu süsteemile, näiteks molekulile. Kui dipoolmoment erineb nullist, nimetatakse molekuli polaarseks. Mittepolaarse molekuli laengud välise elektrivälja toimel nihkuvad, mille tulemusena tekib indutseeritud dipoolmoment.

Magnetiline dipool
------------------

Vooluga I kontuuri magnetmoment {\displaystyle {\vec {m}}} 
Magnetiline dipool on voolukontuur (kinnine vooluga elektriahel, nn elementaarvool) või siis kontuuride süsteem, mille mõõtmed on voolu magnetvälja vaadeldavate punktide kaugustega võrreldes väga väikesed.

Magnetilist dipooli iseloomustab magnetmoment {\displaystyle {\vec {m}}}, mille suuna määrab voolu suund kruvireegli järgi: kui kruvi keerata kontuuri voolu suunas, siis näitab kruvi edasiliikumise suund magnetmomendi suunda kontuuri keskpunktis.

Magnetmomendi väärtus

{\displaystyle m=I\cdot a},
kus I on voolutugevus kontuuris ja {\displaystyle a} on kontuuri pindala.

Viited
------

1. ↑  Sõnaveeb
2. 1 2  ENE 2. köide, 1987
3. ↑  ENE 5. köide, 1990
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib jalgpallurist; sprinteri kohta vaata artiklit Andrew Robertson (sprinter).* |

---

Andrew Robertson (2018)
**Andrew Robertson** (sündinud 11. märtsil 1994 Glasgow's) on Šotimaa jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Premier League'i klubis Liverpool ja Šotimaa jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri kodumaal Queen's Parkis, millega liitus 2009. aastal. Hooajal 2012–13 mängis ta klubiga Šotimaa tugevuselt neljandas liigas. 2013. aasta juunis liitus ta Šotimaa kõrgliiga klubiga Dundee United. Hooajal 2013–14 valiti ta Šotimaa liiga hooaja sümboolsesse koosseisu ja liiga parimaks noormängijaks.

2014. aasta juulis liitus ta 2,85 miljoni naelsterlingi eest Inglismaa kõrgliiga klubiga Hull City. Ta mängis klubis kolm hooaega, millest kaks kõrgliigas.

2017. aasta juulis sõlmis ta pikaajalise lepingu Liverpooliga. 2019. aasta jaanuaris sõlmis ta klubiga uue lepingu, mis peaks kehtima 2024. aastani. Hooajal 2018–2019 valiti ta Premier League'i hooaja sümboolsesse koosseisu. Lisaks võitis ta 2018–19 Liverpooliga Meistrite Liiga.

Debüüdi Šotimaa jalgpallikoondises tegi Robertson 5. märtsil 2014 sõprusmängus Poola vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 18. novembril sõprusmängus Inglismaa vastu. 2018. aasta septembris määras peatreener Alex McLeish ta koondise kapteniks.

Saavutused
----------

Liverpool
* UEFA Meistrite Liiga: 2018–19
* UEFA Superkarikas: 2019

Viited
------

1. ↑  "Andy Robertson: Liverpool & Scotland defender signs new contract until 2024". BBC Sport. 17.1.2019. Vaadatud 28.2.2019

Välislingid
-----------

 Andrew Robertson – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Liverpool FC mängijad  –  Premier League |
| --- |
| 

* 1 Alisson
* 3 Fabinho
* 4 Van Dijk
* 5 Konaté
* 6 Thiago
* 7 Milner
* 8 Keïta
* 9 Firmino
* 10 Mané
* 11 Salah
* 12 Gomez
* 13 Adrián
* 14 Henderson
* 15 Oxlade-Chamberlain
* 17 Jones
* 18 Minamino
* 20 Jota
* 21 Tsimíkas
* 23 Shaqiri
* 26 Robertson
* 27 Origi
* 32 Matip
* 46 R. Williams
* 62 Kelleher
* 66 Alexander-Arnold
* Treener: Klopp

 |
**Akavai keel** (Acahuayo, Acewaio, Akawai, Ingariko) on kariibi keelkonda kuuluv keel. 

Kariibi keelkonda kuuluvad keeled on omavahel tihedalt seotud, kuna naaberkeeled mõjutasid üksteist. Enamus keeli on tänapäevani eksisteerivad, kuid tihtipeale ulatub kõnelejate arv mõnesaja kõnelejani. Ainuke keel, mille kõnelejaid on üle mitme tuhande, on makuši keel ligi 30 000 kõnelejaga. Akavai keele staatus on 6b ehk ohustatud.

Geograafiline jaotus
--------------------

Akavai keelt kõneldakse peamiselt Guyanas, vähemal määral ka Brasiilias ja Venezuelas. Akavai keele kõnelejaid on maailmas umbes 5400. 4500 nendest räägivad seda Guyanas.

Keele struktuur
---------------

Akavai on aglutinatiivne keel, millel on keerukas verbimorfoloogia. Sõnade järjekord lauses on peamiselt SOV ehk alus – sihitis – öeldis.

* Akavai keeles on 7 täishäälikut: a, e, i, ï, o, ü, u.
* Diftonge on 4: ai, au, ei ,oi.
* Konsonante on 20: b, ch, d, g, j, k, kw, m, n, ñ, ng, p, r, s, sh, t, w, y, z, zh.

Ülakoma kasutatakse pausi väljendamiseks. Akavai keeles kasutatakse ladina tähestikku.

Arvsõnad
--------

* 1 – teginnö
* 2 – aza´rö
* 3 – ozorau
* 4 – azagoro'ne

Akavai keeles ei ole palju arvsõnu. Et lugeda suuremaid arve kui 4, kasutab enamik kõnelejaid hispaania keelt.

Keelenäited
-----------

* Juweyu morok – punane kala
* i'kïrïng pero – must koer

Huvitavat
---------

Kuna akavai keeles on hästi vähe numbreid, tuleb suuremate numbrite jaoks kasutada sõnu nagu "käsi", "jalg", "sõrmed" ja "varbad". Need sõnad tuleb ühendada numbritega 1–4. Näiteks arv 12 on akavai keeles "aza'rö emiya bona aza'rö pïda", mis sõna otseses mõttes tähendab "kaks kätt ja kaks jalga". Loogika seisneb selles, et käte hulka on arvestatud ka sõrmed, aga jalgade hulka varbaid ei arvestata.

Viited
------

1. ↑  Akawaio Language Resources. Külastatud oktoober 2013 (inglise keeles)
2. 1 2  A language of Guyana. Külastatud oktoober 2013 (inglise keeles)
3. ↑  Akawaio Pronunciation Guide. Külastatud oktoober 2013 (inglise keeles)
4. 1 2  Akawaio Numbers Worksheet. Külastatud oktoober 2013 (inglise keeles)
5. ↑  Akawaio Words. Külastatud oktoober 2013 (inglise keeles)
Henry George
**Georgismi** on majanduslik ideoloogia, mis põhineb Ameerika majandusteadlase Henry George'i kirjutistel. Georgistid väidavad, et indiviidid peaksid omama väärtust, mida nad ise loovad, kuid maa (sh loodusvarade) majanduslik väärtus peaks kuuluma võrdselt kõigile ühiskonna liikmetele.

Põhiline georgistlik poliitikasoovitus on maamaks. Selle maksu tulu kasutataks ebaõiglaste ja ebaefektiivsete olemasolevate maksude (näiteks sissetuleku, kaubanduse või ostude maksude) vähendamiseks või kaotamiseks.

Henry George populariseeris ideed avalike tulude saamiseks maast ja loodusvarade privileegidest oma raamatus "Progress ja vaesus" (1879). Georgismi filosoofiat on mõjutanud varasemad mõtlejad nagu John Locke, Baruch Spinoza ja Thomas Paine. Paljud majandusteadlased, alates Adam Smithist ja David Ricardost kuni Milton Friedmani ja Joseph Stiglitzeni, on märkinud, et maamaks on majanduslikult tõhus võrreldes teiste maksudega.

Maaväärtusmaksu pooldajad väidavad, et see vähendaks majanduslikku ebavõrdsust, suurendaks majanduslikku tõhusust, hoiaks ära maaspekulatsiooni ja soodustaks maa optimaalset kasutamist. Georgismi omandas suure populaarsuse ja mõju 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses, mis viis poliitiliste parteide, institutsioonide ja kogukondade loomiseni, mis põhinesid selle põhimõtetel.

1. ↑  "Introduction to Georgist Philosophy and Activity". *web.archive.org*. 29. aprill 2019. Vaadatud 6. augustil 2023.
2. ↑  "Wealth of Nations — Bk 5 Chpt 02 (Part II p.1)". *www.marxists.org*. Vaadatud 6. augustil 2023.
3. ↑  "The Forgotten Idea That Shaped Great U.S. Cities | On the Commons". *onthecommons.org*. Vaadatud 6. augustil 2023.
**Michael Špaček** (sündinud 9. aprillil 1997 Mariánské Lázněs) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib Šveitsi kõrgliigaklubis Ambrì-Piotta ründajana paremäärel.

Ta alustas klubikarjääri Tšehhi klubis HC Pardubice, debüteerides Tšehhi kõrgliigas hooajal 2013–14.

2015. aastal valis Winnipeg Jets ta NHL-i *draft* '​is 108. valikuna. Aastatel 2015–2017 mängis ta Western Hockey League'i klubis Red Deer Rebels ja 2017–2020 American Hockey League'is Jetsi noorteklubis Manitoba Moose, kuid NHL-is tal debüüti teha ei õnnestunud.

2020. aasta augustis sõlmis ta lepingu Soome kõrgliiga klubiga Tappara. Hooaja 2020–21 teises pooles mängis ta Tšehhi kõrgliiga klubis Třineci Oceláři, kellega tuli sel hooajal Tšehhi meistriks.

2021. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu Rootsi kõrgliigaklubiga Frölunda.

2022. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu Ambrì-Piottaga.

2014. aastal võitis Špaček Tšehhi kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel hõbemedali. Tšehhi jäähokikoondise koosseisus osales ta maailmameistrivõistlustel esmakordselt 2021. aastal, kus ta sai kirja ühe värava ja neli väravasöötu. 2022. aasta maailmameistrvõistlustel võitis ta Tšehhi koondisega pronksmedali.

Viited
------

1. ↑  "Spacek först in". frolundahockey.com. 3.5.2021. Vaadatud 14.11.2021

Välislingid
-----------

* Michael Špaček hockeydb.com lehel
**"Vaba ruum"** oli Eesti paviljoni ekspositsioon XIV Veneetsia arhitektuuribiennaalil "Põhitõed: modernsuse omaksvõtt 1914–2014". 

Ekspositsiooni pealkiri "Vaba ruum" oli tuletatud mõistetest "vaba tarkvara" ja "avalik ruum".

Eesti ekspositsioon "Vaba ruum" keskendus avalikule ruumile kui keskkonnale, kus segunevad ametlik ideoloogia ja selle isiklikud tõlgendused. Ekspositsiooni fookuses oli digitaalse ja füüsilise ruumi koostoime avalikus ruumis. Digiteerimisprotsessi käigus on aja ja ruumi suhted paratamatult muutunud ning ekspositsiooni kuraatorid Johanna Jõekalda, Johan Tali ja Siim Tuksam nägid selles potentsiaali vabastada kasutajad avalikule ruumile seatud konventsioonidest. "Vaba ruum" esindab n-ö uut aktuaalsust, mis võimaldab tegeleda ruumiga, mis oleks aja, mitte mälestuste märk.

Ekspositsiooni kontseptsioon
----------------------------

Viimase sajandi vältel toimunud linnaruumiliste restartide tõttu on omandisuhetele jalgu jäänud Eesti avaliku ruumi ebakõlade musternäidiseks. Samal ajal on aga Eesti Euroopa kiireimini areneva infoühiskonnana näidanud tugevalt valmisolekut digitaalse ja füüsilise ruumi koostoimeks. Kuraatorite nägemus oli, et on aeg hakata füüsilise ruumi planeerimisel arvesse võtma ruumi digitaalseid kihistusi. Installatsioon põhines uurimistööl, mille käigus katalogiseeriti digitaalse ruumi ilmingud Eesti avalikus ruumis. Ekspositsiooniruumi loodi abstraktne tegevusruum, kus sai läbi mängida eri simulatsioone uue avaliku ruumi olemusest. "Vaba ruum" on nullilähedase reageerimisajaga impulsiivne mõttemaastik, mis häälestab digitaalse tehisintelligentsi toel avalikust ruumist avaramalt mõtlema.

Esmakordselt täiendas kohapealset ekspositsiooni Veneetsias ka e-riigi virtuaalpaviljoni veebis. Veebikeskkond, mis võimaldas külastada näitust ka digitaalselt ning teha digitaalsete külastajate ruumikasutus näituseruumis reaalajas nähtavaks.

Viited
------

1. ↑  Eesti XIV Veneetsia arhitektuuribiennaalil. Eesti Ekspress, 17.04.2014.
2. ↑  Veneetsia arhitektuuribiennaalil esindavad Eestit noored arhitektid. ERR, 28.05.2013.
3. ↑  Homme avatakse Veneetsia arhitektuuribiennaalil Eesti ekspositsioon - Eesti Arhitektuurikeskuse koduleht, 04.06.2014.

Välislingid
-----------

* Veneetsia arhitektuuribiennaalil esindavad Eestit noored arhitektid. ERR, 28. mai 2013
* Karin Kangro "Eestit esindavad Veneetsia arhitektuuribiennaalil noored arhitektid" Postimees, 28. mai 2013
* "Veneetsia 2014. aasta arhitektuuribiennaalil esindavad Eestit noored arhitektid" Müürileht, 28. mai 2013
* Mari Peegel "Digisuhtluse mõjusid uuriv projekt „Vaba ruum" läheb 2014 Venezia biennaalile" EPL, 29. mai 2013
* "Veneetsias Eestit esindav töö uurib virtuaalse ja füüsilise ruumi seoseid" – ERR-i videouudis, 29. mai 2013
**Xishuangbanna Tai autonoomne ringkond** on 2. järgu haldusüksus (autonoomne ringkond) Hiinas Yunnani provintsis. Piirneb lõunas Birma ja Taiga. Ringkonna halduskeskus Jinghong asub Mekongi ääres.

Ringkonna nimi tähendab tai-lõõ keeles 'kaksteist tuhat riisipõldu'.

Ringkonnas valitseb troopiline kliima. Sealsete vihmametsade elusloodus on väga mitmekesine. Seal elutsevad Hiina viimased looduses elavad metsikud india elevandid. Ringkonna järgi on nime saanud endeemne kannatuslille liik *Passiflora xishuangbannaensis*.

*Passiflora xishuangbannaensis*

Haldusjaotus
------------

Jaguneb üheks maakonna õigustega linnaks ja kaheks maakonnaks: 

* Jinghong (景洪市)
* Menghai maakond (勐海县)
* Mengla maakond (勐腊县)

2000. aasta rahvaloenduse andmeil oli ringkonna rahvuslik koosseis järgmine:

| Rahvus | Arv | Osakaal |
| --- | --- | --- |
| hiina taid | 296 930 | 29,89% |
| hiinlased | 289 181 | 29,11% |
| hanid | 186 067 | 18,73% |
| jiid | 55 772 | 5,61% |
| lahud | 55 548 | 5,59% |
| blangid | 36 453 | 3,67% |
| tsinod | 20 199 | 2,03% |
| jaod | 18679 | 1,88% |
| miaod | 11 037 | 1,11% |
| baid | 5931 | 0,6% |

Ringkonnas asub Xishuangbanna Gasa lennujaam.

Välislingid
-----------

* Ringkonnavalitsus
**Roheline saagrai** (*Pristis zijsron*) on saagrailaste sugukonda saagrai perekonda kuuluv kala, keda võib leida Vaikse ookeani lääneosas ja keskosas, troopilistes ja lähistroopilistes vetes. Tema arvukus on tohutult vähenenud ning tänapäeval peetakse teda kriitilises seisundis liigiks.

Kirjeldus
---------

Roheline saagrai on tõenäoliselt suurim saagrai liik, kelle kogupikkus võib ulatuda kuni 7,3 meetrini, kuid tänapäeval harva üle 6 meetri. Kala ülaosa on toonides rohekaspruunist kuni oliivipruunini, samas kui kõhualune on valkjas.

Teistest saagrai liikidest on teda võimalik eristada järgmiste tunnuste järgi: rohelisel saagrail on hambad ninamiku lähedal, mõlemal küljel 23–37 hammast. Hambad ninamiku otsaosas on üksteisele lähemal kui tagapool. Ninamik ise on suhteliselt kitsas, laiusega 9–17% selle pikkusest, moodustades 23–33% kogu kala pikkusest. Rinnauimed on lühikesed ning seljauim on selgelt tagapool kõhu uimedest.

Levik ja elupaik
----------------

Roheline saagrai on levinud Vaikse ookeani lääneosas, keskosas, troopilistes ja lähistroopilistes vetes. Ajalooliselt hõlmas tema levik 5 900 000 km2 ja see ulatus Lõuna-Aafrikast põhja Punase mereni ja Pärsia laheni, idast Lõuna-Hiina mereni, läbi Kagu-Aasia kuni Austraaliani.Tänapäeval on ta aga enamikust ajaloolisest asualast hävinenud.

Kaitse
------

Rohelise saagrai arvukus on tohutult vähenenud ning IUCN on ta kandnud kriitiliselt ohustatud liikide nimekirja. Peamiseks ohuks on kalapüük, kuid teda ohustab ka elupaikade kadumine. Eriti haavatavaks teeb rohelise saagrai tema ninamik, mis jääb võrkudesse väga tugevalt kinni. Ajalooliselt on rohelist saagrai registreeritud 34 riigis, kuid välja surnud on ta kahest ning võimalik, et veel 24 riigist. Nii on veel vaid 10 riiki, kus ta kindlasti elab.

Rohelisel saagrail on looduslikult väga vähe vaenlasi, kuid ta võib sattuda suurte haide või krokodillide saagiks.

Viited
------

1. 1 2 3  Simpfendorfer, C. (2013). [doi:10.2305/IUCN.UK.2013-1.RLTS.T39393A18620401.en ""Pristis zijsron". The IUCN Red List of Threatened Species. IUCN. 2013: e.T39393A18620401"]. Vaadatud 30.03.2020. `{{netiviide}}`: kontrolli parameetri `|url=` väärtust (juhend)
2. ↑  Last; White; de Carvalho; Séret; Stehmann & Naylor (2016). *Rays of the World*. CSIRO. Lk 59-66. ISBN 9780643109148.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
3. 1 2  Dulvy; Davidson; Kyne; Simpfendorfer; Harrison; Carlson & Fordham (2014). [doi:10.1002/aqc.2525 "Ghosts of the coast: global extinction risk and conservation of sawfishes"]. Vaadatud 30.03.2020. `{{netiviide}}`: kontrolli parameetri `|url=` väärtust (juhend)CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
4. ↑  Seitz, J.C (2018). "Green sawfish". *Ichthyology*. Florida Museum of Natural History. Vaadatud 03.30.2020. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|vaadatud=` (juhend)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Eesti teadusajakirjast; Taylor Swifti albumi kohta vaata artiklit Folklore (Taylor Swift); Nelly Furtado albumi kohta vaata artiklit Folklore (Nelly Furtado)* |

---

**Folklore. Electronic Journal of Folklore** (FEJF) on ingliskeelne Eesti teadusajakiri, mis avaldab akadeemilisi originaaluurimusi folkloristikast, võrdlevast usundiuurimisest, kultuuriantropoloogiast ja nendega seotud valdkondadest kogu maailma teadlastelt. Tegemist on esimese Eestis ilmuma hakanud avatud täistekste avaldava teadusajakirjaga.

Antakse välja ka interdistsiplinaarseid teemanumbreid, enamasti koostöös külalistoimetajatega. Eraldi rubriigis avaldatakse erialaraamatute, helikandjate jms ülevaateid ja arvustusi, konverentside ja välitööde tutvustusi jms.

Ajakiri ilmub 1996. aastast paberkandjal ja internetis tasuta kasutatava täisversioonina. Interneti-versioonile on lisatud video- ja helinäiteid. Ajakiri on eelretsenseeritav ja rahvusvaheliselt indekseeritav, aastas ilmub kolm kuni neli numbrit.

Ajakirja peatoimetaja on Mare Kõiva ja tegevtoimetaja Tiina Mällo.

Toimetuskolleegiumi kuulusid aastail 2014–2020 Dan Ben-Amos, Larisa Fialkova, Diane Goldstein, Terry Gunnell, Jawaharlal Handoo, Frank Korom, Jurij Fikfak, Ülo Valk, Wolfgang Mieder, Irina Sedakova.

Viited
------

1. 1 2   (vaadatud 26.07.2013)

Välislingid
-----------

* Ajakirja koduleht (vaadatud 24.02.2018)
Kevin Danso 2021. aastal Austria U-21 koondises
**Kevin Danso** (sündinud 19. septembril 1998 Voitsbergis) on Austria jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Prantsusmaa kõrgliigaklubis RC Lens ja Austria jalgpallikoondises.

Ta sündis Austrias Ghana päritolu vanemate perekonnas. Kuueaastaselt kolis ta Inglismaale ning kuulus seal Readingi ja Milton Keynes Donsi noortesüsteemi.

2014. aastal liitus ta Saksamaa klubiga FC Augsburg. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Saksamaa kõrgliigas 2017. aasta märtsis ning sai 18 aasta ja 165 päeva vanuselt klubi ajaloo noorimaks debütandiks. Hooajal 2019/20 oli ta Augsburgist laenul Inglismaa kõrgliigaklubis Southampton ja hooajal 2020/21 Saksamaa kõrgliigaklubis Düsseldorfi Fortuna.

2021. aasta augustis sõlmis ta lepingu Lensiga. Danso valiti Prantsusmaa kõrgliiga hooaja 2022/23 sümboolsesse koosseisu.

Alates 2013. aastast mängis Danso Austria noortekoondistes, kuid tal oli võimalik koondises esindada ka Inglismaad või Ghanat. Austria jalgpallikoondises debüteeris Danso 2. septembril 2017 MM-i valikmängus Walesi vastu.

Viited
------

1. ↑  England scouts urged to check Augsburg whizkid Kevin Danso
2. ↑  Langner, Wolfgang (4. märts 2017). "Kevin Danso ist nach seinem Debüt ein gefragter Mann". *Augsburger Allgemeine* (saksa). Vaadatud 24. mail 2017.
3. ↑  "Baum über Danso: "Es ist eine Sensation"" (saksa). 24. mai 2017. Vaadatud 24. mail 2017.
4. ↑  England scouts keep to tabs on Augsburg youngster Kevin Danso[*alaline kõdulink*]
5. ↑  Youngster Kevin Danso picks Austria over Ghana
6. ↑   (vaadatud 4.5.2023)
**Kuiļi kihistu** (inglise *Kuiļi Formation*) on ordoviitsiumi ladestu Pirgu lademe kihistu. Seda hakkasid esimesena eristama Rita Ulste ja Lilita-Ilga Gailīte aastal 1970. Kihistu on nime saanud Kuiļi talu järgi.

Kihistu stratotüüp on Kuili-9 puurauk, kus kihistu esineb 950.50...954.50 meetril. Saldus 5PM puurauk on aastast 1989 Kuiļi kihistu neostratotüüp, kus kihistu esineb 994.7...999.5 meetril.

Eestis kihistu kivimeid üldiselt ei esine, kuid neid on siiski eristatud ühes Valga lähistelt võetud puuraugus. Leedus eristatakse kihistut maa loodeosas, kus see on kuni 4 meetri paksune.

Kuiļi kihistu on Pirgu lademe noorim kihistu.

Kihistu koosneb savikast või lubjarikkast merglist või argilliiti sisaldavast lubjakivist, mida iseloomustavad punakad laigud. Eesti aladel on need laigud vaevumärgatavad, mistõttu see jäetakse tavaliselt eristamata. Kihistu sisaldab väga harva fossiile, ent loomade elutegevuse jäljed on selles sagedased.

Viited
------

1. ↑  Kuiļi kihistu Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 04.08.2019)
2. ↑  Stratigraafia terminoloogia
3. ↑  Linda Hints, Asta Oraspõld, Jaak Nõlvak. *The Pirgu Regional Stage (Upper Ordovician) in the East baltic: lithostratigraphy, biozonation and correlation,* Proceedings of the Estonian Academy of Sciences, Geology, 2005

Välislingid
-----------

* Kuiļi kihistu Eesti geokogude infosüsteemis
**Audi A5** on luksuslik sportkupee, mida toodab saksa autotootja Audi. Auto esmaesitlus toimus 6. märtsil 2007 paralleelselt Genfi ja Melbourne'i autonäitusel. Keretüüpidest on A5 olnud nii kaheukseline kupee, kabriolett kui ka neljaukseline kupeeliku kerega luukpära, mis kannab nime Sportback. Audi A5 peamisteks konkurentideks on BMW 3. seeria kupee ja Mercedes-Benz CLK.

Esimene põlvkond (2007–2016)
----------------------------

Audi A5 on põhiolemuselt kolmanda põlvkonna Audi A4 kupeeversioon. A5 on Audi esimene keskmise suurusega sportauto pärast aastat 1996, mil lõpetati mudeli Audi Coupe tootmine.

A5 näol on tegemist esimese mudeliga, mis on ehitatud Volkswagen grupi MLB (Modulare Längsbaukasten) platvormile. Mootorivalikusse kuuluvad 

* 1,8l TFSI 168 hj (125 kW)
* 3,2l V6 FSI 261 hj (195 kW)
* 2,7l V6 TDI 187 hj (140 kW)
* 3.0l V6 TDI 237 hj (177 kW)

### Audi S5

Koos Audi A5-ga esitleti ka mudelit S5. Autol on agressiivsem välimus ja kupeemudelid varustati 4,2 l 260 kW (349 hj) võimsusega V8-mootoriga.

Teine põlvkond (2016–tänapäev)
------------------------------

Teise põlvkonna A5 on ehitatud Volkswagen grupi MLB platvormile ning seda esitleti 2016. aasta juunis. 

### Audi S5

Teise põlvkonna S5 varustati 3,0-liitrise TFSI turbomootoriga ning sellel on 260 kW (354 hj) ja 8-käiguline automaatkäigukast. 

### Audi RS5

RS 5 Coupé mootor on 2,9-liitrine V6 TFSI turbomootor, millel 331 kW (450 hj), 600 N⋅m ning sama mootorit kasutab ka Porsche Panamera 4S. Autol on 8-käiguline automaatkäigukast ning 0-100 km/h kiirendus võtab aega 3,9 sekundit ja tippkiiruseks on 280 km/h. 

* Audi A5 SportbackAudi A5 Sportback
* Audi RS5 CoupeAudi RS5 Coupe
* Audi A5 CabrioletAudi A5 Cabriolet

Viited
------

1. ↑  Sagar Parikh (3. mai 2016). "2016 Audi A5 Coupe to be unveiled on June 2".

Välislingid
-----------

* Audi A5 koduleht