recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Dana hiidsuu** (*Chauliodus danae*) on süvaveekala, keda iseloomustavad nõelalaadsed hambad alalõual. Ta kasvab keskmiselt 30–60 cm pikkuseks ja teda võib leida 80–4000 meetri sügavuselt veest. 

Dana hiidsuu peibutab oma saaki valgust tekitava organi fotofooriga, mis paikneb külje peal. Selle valgusega vilgutades suhtleb ta ka paariliste või rivaalidega.

Võib tunduda, et Dana hiidsuu on soomustega kaetud, aga tegelikult katab teda tihke läbipaistev ja tundmatu aine. Tema värvus võib varieeruda rohelise, halli ja musta vahel. Tänu kihvalaadsetele hammastele on tal väljaulatuv alalõug, mille abil saab saaki halvata. Suu sulgemiseks n-ö voldib ta oma hambad kokku ja kõverdab pead taha. Esimene selgroolüli pea taga võtab algse saagi hammustamise löögi vastu. Nagu ka teised süvaveekalad, on Dana hiidsuud suutelised vastu pidama pikki perioode ilma toiduta.

Usutakse, et looduses elavad nad 30–40-aastaseks, aga kinnipüütuna peavad vastu kõigest paar tundi. Mõned haid ja delfiinid on tuntud kui Dana hiidsuude jahtijad.

Elupaik
-------

Kuna Dana hiidsuud elavad inimestele kättesaamatus kohas, on nende elupaikadest vähe teada. Enamasti elavad nad 1000–4000 meetri sügavusel vees, mille keskmine temperatuur on 4 °C. Arvatakse, et Dana hiidsuud tegelevad igapäevase vertikaalse rändega, mida on täheldatud öösiti mesopelaagilises piirkonnas, batüpelaagilise piirkonna kohal.

Toitumine
---------

Dana hiidsuul ei ole kindlat ja eelistatavat saaki. Püütud kaladel on kõhus olnud väga erinevaid kalu ja arvatakse, et nad söövad seda, mida saavad. Tänu oma värvile on nad suutelised olema pea nähtamatud ja saavad olla tunde liikumatult. Oma saagi tapab Dana hiidsuu kihvadega ja neelab siis tervena alla. Vilkuva valguse efekti kasutab ta väiksemate kalade peibutamiseks.

Perekond
--------

Praegu on avastatud üheksa samasse perekonda kuuluvat liiki:

* *Chauliodus barbatus*
* *Chauliodus danae*
* *Chauliodus dentatus*
* *Chauliodus macouni*
* *Chauliodus minimus*
* *Chauliodus pammelas*
* *Chauliodus schmidti*
* *Chauliodus sloani*
* *Chauliodus vasnetzovi*

Viited
------

1. ↑  Rudolph E. Haffner. "Zoogeography of the Bathypelagic Fish, Chauliodus". *Systematic Biology* (inglise). Vaadatud 09.12.2020.
2. ↑  Butler, Mari. ""Mesopelagic fishes of the Arabian Sea: distribution, abundance and diet of Chauliodus pammelas, Chauliodus sloani, Stomias affinis, and Stomias nebulosus"" (pdf). *Deep-Sea Research Part II: Topical Studies in Oceanography* (inglise). Vaadatud 09.12.2020.
3. ↑  "Viperfish" (inglise). Vaadatud 09.12.2020.
4. ↑  "Species of Chauliodus". Vaadatud 09.12.2020.
|  |
| --- |
|  |
| **"Danae"** |
| **Rembrandt**, 1636 |
| õli lõuendil |
| 185 × 203 cm |
| Ermitaaž, Peterburi |

**"Danae"** on Rembrandti maal.

Argose kuningas vangistas oma tütre Danae maa-alusesse vaskkambrisse, sest oraakel oli talle ennustanud surma oma lapselapse käe läbi. Naine pöörab oma pilgu ja sirutab käe ligineva kuldse hiilguse poole, mis pole muud kui kullavihmaks maskeerunud Zeus. Teenijatüdruk, võlutud sellest stseenist, on avamas voodit ümbritsevat baldahhiini. Armastust sümboliseeriv väike cupido hoiab käsi koos, et mitte rikkuda oma nooltega Zeusi naudingut.

Rembrandt laenas Tizianilt tegelaste välimused, Danae lamaskleva asendi ja tugeva koloriidi, mis tõstab esile jumaliku saju kuldse tooni. Kullasaju selge kujutamise asemel valis ta vihje. Valgus särab teenijatüdruku näol ja voodi ohtratel kaunistustel. Danae helendaval nahal võime juba märgata jumalikku paitust, mis tõmbab kõrvale jalgukatvad loorjad linad. 

Kuigi kompositsioon on teostatud nn itaalia stiilis, kujutatakse akti hollandi stiilis, mis vastab Põhja-Euroopa meistrite realistlikule traditsioonile, kes eelistasid Aadamat ja Eevat Veenusele. Rembrandt ei taotlenud itaallaste kättesaamatut ideaali. Tema kujutatud naine on tehtud lihast ja luust, maalitud modelli või Saskia enda järgi. See on füüsilise vaatluse tulemus, mis kätkeb vahetut erootilisust – eristada võib kõiki anatoomilisi detaile. Ümar kõht on vajunud raskelt allapoole, madrats on kaardunud. Modelli keha on kaugel klassikalisest ilust – kael on lühike ja jäme, hulk kurde rõhutab kaenlaaluste, kaela ja käsivarte täidlust. Kompositsioonis leidub ohtralt erootilisi vihjeid, mille hulka kuuluvad ka voodi ees olevad kingad.

15. juunil 1985 viskas hiljem vaimuhaigeks tunnistatud mees maalile väävelhapet ja lõikas seda noaga. Maali restaureeriti aastatel 1985–1997.
Härma Mäemine müür (märts 2008)
Härma Mäemine müür
**Härma Mäemine müür** ehk **Keldri müür** (ka *Keldre müür*) on liivakivipaljand Piusa jõe kaldal. 

Paljand on Eesti kõrgeim liivakivipaljand, kuni 43 m kõrgune ja kaljuseina pikkus on kokku 150 meetrit. Paljandi nähtava osa kõrgus on 19 meetrit. Härma Mäemine müür asub Piusa jõe paremkaldal, 3,2 kilomeetri kaugusel Võru-Obinitsa teest. Linnulennult 250 m põhja pool asub Härma Alumine müür. Müürid on Piusa jõe ürgoru maastikukaitseala koosseisus.

Härma Mäemisel müüril paljandub keskdevoni Gauja lademe Lode kihistiku liivakivi. Kuna devoni liivakivi on suhteliselt mureda struktuuriga, allub liivakivipaljand kergesti erosioonile..

Vaata ka
--------

* Härma Alumine müür

Viited
------

1. ↑  Vaiko Tigane. *Võrumaa vaatamisväärsused*.
2. ↑  Härma Mäemine müür Eesti looduse infosüsteemis
3. ↑  Albert Ivask, Eugen Hillep "Piusa kaitsealal", Eesti Raamat, Tallinn 1973

Välislingid
-----------

* Keldri müür Eesti geokogude infosüsteemis
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Copa América |
| **Kuld** | 2021 |  |

**Carlos Joaquín Correa** (sündinud 13. augustil 1994 Juan Bautista Alberdis) on Argentina jalgpallur, kes mängib ründajana Itaalia kõrgliiga klubis Milano Internazionale ja Argentina jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Argentina klubis Estudiantes, mille koosseisus debüteeris ta Argentina kõrgliigas 2012. aastal.

2015. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Itaalia kõrgliiga klubiga Sampdoria. 2016. aasta juulis siirdus ta umbes 13 miljoni euro eest Hispaania kõrgliiga klubisse Sevilla.

2018. aastal naasis Correa Itaaliasse, sõlmides viieaastase lepingu Rooma Lazioga. Üleminekusumma oli 16 miljoni eurot.

2021. aasta augustis siirdus ta Milano Internazionalesse.

Argentina jalgpallikoondises tegi Correa debüüdi 9. juunil 2017 sõprusmängus Brasiilia vastu. Neli päeva hiljem lõi ta sõprusmängus Singapuri vastu oma esimese koondisevärava. 2021. aastal võitis ta Argentina koondisega Copa América.

Saavutused
----------

Lazio
* Coppa Italia: 2018–19
* Supercoppa Italiana: 2019

Viited
------

1. ↑  "Official: Lazio complete double signing". Football Italia. 1.8.2018. Vaadatud 9.12.2020
**"Härra ja proua Smith"** (ka **"Hr. ja pr. Smith"**; originaalpealkirjaga *"Mr. & Mrs. Smith"*) on 2005. aasta romantiline märulkomöödia, mille lavastas Doug Liman ja millele stsenaariumi kirjutas Simon Kinberg. Filmi peaosades on Brad Pitt ja Angelina Jolie, kes kehastavad teineteisest tüdinenud abielupaari, kelle suhe võtab uut hoogu, kui selgub et mõlemad on palgamõrvarid, kes palgatud teineteist tapma.

Sisu
----

John (Brad Pitt) ja Jane Smith (Angelina Jolie) on olnud abielus "viis või kuus" aastat, kuid nende suhtest puudub igasugune kirg ja romantika ning nad käivad abielunõustaja juures.

Nad on mõlemad osavad palgamõrvarid, kes töötavad eri firmade jaoks, kuid neil pole teineteise ametist aimugi. Kui nad ühel päeval mõlemad korraga ülesandeks saavad tappa Benjamin Danz (hüüdnimega "The Tank"), saavad nad teineteise saladusele jälile. Mõlemad arvavad, et nende abielu on partneri jaoks olnud ainult suitsukate, niisiis pole neil probleemi teineteist elimineerida.

Algab "kassi-hiire mäng", mis eskaleerub suurejooneliseks lahinguks nende endi koduseinte vahel. Seejuures saavad nad aru, et ei ole võimelised teineteist tapma ning leiavad kaotatud kire ja armastuse uuesti üles. 

Seejärel panevad mõlemad firmad pearahaks välja 400 000 dollarit ja mitukümmend palgamõrvarit asub neid taga ajama. John ja Jane näevad ainukese väljapääsuna anda firmadele nende elude eest vastutasuks Benjamin Danz, kelle nad kõigepealt vanglast välja peavad päästma. Danzi käest saavad nad teada, et ta oli kõigest firma poolt palgatud peibutis. 

Samal ajal jõuavad teised palgamõrvarid neile järele ning nad taanduvad läheduses asuvasse kaubanduskeskusse, kus peavad maha suurejoonelise lahingu. Neil õnnestub vaenlased hävitada ning film lõppeb stseeniga abielunõustaja juures, kus mõlemad on tunduvalt õnnelikumad kui varem.

Osatäitjad
----------

* Brad Pitt – John Smith
* Angelina Jolie – Jane Smith
* Adam Brody – Benjamin "The Tank" Danz
* Vince Vaughn – Eddie
* Kerry Washington – Jasmine
* Keith David – Father
* Angela Bassett – Atlanta
* Chris Weitz – Martin Coleman
* Rachael Huntley – Suzy Coleman
* Michelle Monaghan – Gwen
* Stephanie March – Julie
* Jennifer Morrison – Jade
* Theresa Barrera – Janet
* Perrey Reeves – Jessie
* Melanie Tolbert – Jamie
* William Fichtner – Dr. Wexler (ainult hääl)
Joaquín (2010)
**Joaquín Sánchez Rodríguez** (tuntud lihtsalt kui **Joaquín**; sündinud 21. juulil 1981 El Puerto de Santa Marías) on Hispaania jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Real Betis. Ta on klubi meeskonna kapten.

Ta liitus Real Betise noorteakadeemiaga 1997. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2000. aastal Hispaanias esiliigas. Alates hooajast 2001–02 mängis ta klubiga Hispaania kõrgliigas. Hooajal 2001–02 pälvis Joaquín Hispaania kõrgliiga hooaja läbimurdja auhinna. 2005. aastal võitis ta Real Betisega Hispaania karika.

Aastatel 2006–2011 mängis Joaquín Hispaania kõrgliigas Valencia ja aastatel 2011–2013 Málaga ridades. 2008. aastal võitis ta Valenciaga oma teise Hispaania karika. Aastatel 2013–2015 mängis ta kaks hooaega Itaalia kõrgliiga klubis Fiorentina.

2015. aasta augustis naasis Joaquín Real Betisesse.

8. detsembril 2019 tegi ta liigamängus Athletic Bilbao vastu 18 minutiga kübaratriki. See oli tema karjääri esimene kübaratrikk ning 38 aasta ja 140 päeva vanuselt sai ta vanimaks mängijaks, kes on Hispaania kõrgliigas kübaratriki teinud, ületades 1964. aastast Alfredo Di Stéfanole kuulunud rekordi.

2020. aasta juulis sai Joaquín teiseks Hispaania kõrgliigas enim mänge pidanud mängijaks. 18. oktbooril 2021 sai Joaquín kõige vanemaks mängijaks, kes on 21. sajandil Hispaania kõrgliigas väravasöödu andnud.

Hispaania jalgpallikoondises mängis Joaquín aastatel 2002–2007 kokku 51 korda ja lõi neli väravat. Ta kuulus Hispaania koondisse 2002. aasta maailmameistrivõistlustel, 2004. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2006. aasta maailmameistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Betis
* Copa del Rey: 2004–05

Valencia
* Copa del Rey: 2007–08

Fiorentina
* Coppa Italia: Teine koht 2013–14

Viited
------

1. ↑  "Joaquín y su extraordinario récord en una temporada amarga". ABC. 17.7.2020. Vaadatud 3.2.2021
2. ↑  "40-aastane Hispaania igiliikur tegi Hispaania kõrgliiga ajalugu, Betis hingab tippudele kuklasse". soccernet.ee. 19.10.2021. Vaadatud 19.10.2021

Välislingid
-----------

 Joaquín – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Hispaania koondis  –  2002. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Casillas
* 2 C. Torres
* 3 Juanfran
* 4 Helguera
* 5 Puyol
* 6 Hierro (c)
* 7 Raúl
* 8 Baraja
* 9 Morientes
* 10 Tristán
* 11 De Pedro
* 12 Luque
* 13 Ricardo
* 14 Albelda
* 15 Romero
* 16 Mendieta
* 17 Valerón
* 18 Sergio
* 19 Xavi
* 20 Nadal
* 21 Luis Enrique
* 22 Joaquín
* 23 Contreras
* Treener: Camacho

 | Hispaania |

| * v
* r
Hispaania koondis  –  2006. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Casillas
* 2 Salgado
* 3 Pernía
* 4 Marchena
* 5 Puyol
* 6 Albelda
* 7 Raúl (c)
* 8 Xavi
* 9 F. Torres
* 10 Reyes
* 11 L. García
* 12 A. López
* 13 Iniesta
* 14 Alonso
* 15 Ramos
* 16 Senna
* 17 Joaquín
* 18 Fàbregas
* 19 Cañizares
* 20 Juanito
* 21 Villa
* 22 Ibáñez
* 23 Reina
* Treener: Aragonés

 | Hispaania |
**E-hindamine** ehk **elektrooniline hindamine** on infotehnoloogia võimaluste rakendamine õpitulemuste hindamiseks. Peamiselt hõlmab see elektroonilist testimist, mis võimaldab mugavamat, mitmekesisemat ning aegasäästvamat õpitulemuste hindamist.

E-hindamine toimub arvutipõhiste hindamisvahendite abil, mis saavad olla nii kokkuvõtva kui ka kujundava hindamise eesmärgiga. Arvutipõhiste hindamisvahendite levinumad tüübid on enesekontrollitestid, harjutused, avatud juurdepääsuga testid, diagnostilised testid ja riiklikud tasemeeksamid.

Vastavalt Eesti elukestva õppe strateegiale 2020 on eesmärgiks seatud haridussüsteemi üleminek e-hindamisele. Strateegia kohaselt toetab e-hindamine kiiret ja mugavat mõõtmis- ning tagasisideprotsessi. Esimese e-hindamisega, mis oli eesti keele e-tasemetöö, tehti algust 2014. aastal. SA Innove on arendamas nii e-tasemetöid kui ka e-riigieksameid ning neid viiakse läbi Eksamite Infosüsteemis (EIS).

E-testid üldpädevuste hindamiseks
---------------------------------

SA Innove on koostanud järgmised e-testid õpilaste üldpädevuste hindamiseks:

* õpi-, suhtlus- ja enesemääratluspädevuse testid;
* lugemis- ja matemaatikapädevuse testid;
* digipädevustest.

Viited
------

1. ↑  Innove: "E-HINDAMINE: Eesti keele kui teise keele õpitulemuste e-hindamisest"
2. ↑  Anne-Mai Saar. E-ülesannete kasutamine õppeprotsessis: õpetajate hoiakud ja vajadused. Magistritöö, juhendaja Triinu Jesmin, Tallinna Ülikool, 2018.
3. ↑  Innove: "E-hindamine tuleb nagunii!"
4. ↑  Innove: Üldpädevustestid

Välislingid
-----------

1. Haridus- ja Teadusministeerium: Eesti elukestva õppe strateegia 2020
2. Eksamite Infosüsteem (EIS)
|  |
| --- |
|  |
| Panzerkampfwagen E-100 |
|  |
| Pikkus | 10,27 m |
| Laius | 4,48  m |
| Kõrgus | 3,29  m |
| Kaal | 140  t |
| Kiirus | maastikul 40 km/h |
| Käiguvaru | maanteel 190 km |
| Suurtükk | 128 mm KwK 44 L/55; 150 mm KwK 44 L/36.5 |
| Kuulipildujad | 7,62 mm MG34 |
| Soomus | 40-200 mm |
| Mootor | Maybach HL230; |
| Mootori võimsus | 700-1200 hj |
| Meeskond | 6 inimest |

**E-100** oli Teise maailmasõja aegne Saksa armee tanki prototüüp. 

Sõja lõpuks oli toodetud üks E-100 prototüüp-šassii, mis ei valminud täielikult. Pärast sõda saadeti prototüüp Suurbritanniasse, kus see hiljem lammutati. Valminuna oleks ta kaalunud 100 või rohkem tonni.

Tanki põhidisaini tellis Waffenamt lisaks Porsche Mausile 1943. aasta juunis. See oli raskeim Entwicklungi (E) sõidukite seerias, mille eesmärk oli standardiseerida nii palju komponente kui võimalik. 1944. aasta märtsis esitas ettevõte Adler Frankfurdis plaani 021A38300 üliraske tanki E-100 tootmiseks. Tank oli kavandatud valmima 1943. aasta aprillis koos teiste Entwicklung seeria sõidukitega.

Vastavalt joonistele pidi tank olema relvastatud nii 149 mm kui ka 75 mm kahuriga. Kavandati kasutada kaht mootorit: üks variant oli 700 hj Maybach HL230, mille ülekande- ja pööramismehhanism oli üle võetud Tiger II-lt, mille hinnanguline suurim kiirus oli 23 km/h; teisel variandil oleks olnud uus 1200 hj Maybachi mootor ja tippkiirus pidi hinnanguliselt olema 40 km/h. Ette oli nähtud eemaldatav külgsoomus ja kitsad roomikud. Disain oli väga sarnane esialgse Tiger-Mausi plaaniga, kuid rattad nähti ette 900 mm ja torsioonvarraste asemel olid vedrud. Kavandati uus torn, mis oleks pidanud võrreldes Mausi torniga olema lihtsam ja kergem. 

1944. aasta juulis andis Hitler korralduse lõpetada üliraskete tankide tootmine. E-100 arendamine jätkus väga osalise prioriteediga ja prototüübi koostamisel osales vaid kolm Adleri töötajat. Esimene prototüüp ei valminud kunagi ja pooleli oleva sõiduki leidis Ameerika relvajõudude 751. vägede suurtükipataljon 1945 aprillis. Osaliselt komplekteeritud sõiduki võttis hindamiseks üle Briti armee ning see lammutati 1950. aastal.

* 1945 aastal briti vägede poolt konfiskeeritud prototüüp. 1945 aastal briti vägede poolt konfiskeeritud prototüüp.

Vaata ka
--------

* Kanonenjagdpanzer
* Möbelwagen
* E-seeria

Viited
------

1. ↑  "Archive Awareness : Superheavy Paper Tank Destoyers". *tankarchives.blogspot.co.uk*. Vaadatud 13.02.2018.
2. ↑  White, B. T. (1983). *Tanks and other Armoured Fighting Vehicles of World War II*. New York: Exeter Books. Lk-d 298–299. ISBN 0-671-06009-0.
3. ↑  "Archive Awareness : Odd Hundred Out". *tankarchives.blogspot.co.uk*. Vaadatud 12.02.2018.
4. ↑  Chamberlain, Peter; Doyle, Hilary (1999). *Encyclopedia Of German Tanks Of World War Two*. Cassell. Lk 149. ISBN 1854095188.
5. ↑

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **E-100** |
Merle Maigre 2022. aasta Arvamusfestivalil
**Merle Maigre** (sündinud 7. augustil 1977) on Eesti küberturbeekspert ja endine riigiametnik. 

Ta oli 2012–2017 Eesti presidendi julgeolekunõunik ja 2017–2018 NATO küberkaitsekoostöö keskuse juhataja.

Haridus
-------

Merle Maigre on õppinud aastatel 1995–2001 Tartu Ülikoolis ajalugu ja 1997–2000 Middlebury kolledžis Ameerika Ühendriikides rahvusvahelisi suhteid.

Ta on korporatsiooni Filiae Patriae vilistlane.

Ta kaitses 2005. aastal Londoni King's College'is magistritöö strateegiliste uuringute alal ja sai magistrikraadi. Ta on end täiendanud Pariisi poliitikauuringute instituudis Sciences-Po ja Johns Hopkinsi rahvusvaheliste suhete kooli Bologna keskuses Itaalias.

Töö
---

1997. aastal töötas Maigre Välisministeeriumis.

Aastatel 2000–2004 töötas ta Kaitseministeeriumis, kus tegeles Eesti-NATO koostööga rahupartnerlusprogrammi raames ja juhtis NATO bürood.

Aastatel 2005–2007 töötas Maigre Kiievis NATO Ukraina esinduse asejuhina, vastutades Ukraina-NATO poliitilise koostöö eest ning koordineerides Ukraina julgeolekusektori reformi.

Ta on töötanud Rahvusvahelises Kaitseuuringute Keskuses teadurina, analüüsides Ukraina kaitse- ja julgeolekupoliitilist arengut ning nõustades Ukraina kodanikuühiskonda NATO-ga lõimumise küsimustes. Lisaks vastutas ta projekti "Tsiviil-militaarsuhted Eestis ja asjaomased head tavad maailmas" käivitamise ja juhtimise eest.

Aastatel 2010–12 töötas ta NATO peakorteris NATO peasekretäri poliitikaplaneerimise üksuses.

2012. aastast oli ta Eesti presidendi Toomas Hendrik Ilvese julgeolekunõunik. 2016–2017 oli ta president Kersti Kaljulaidi julgeolekunõunik.

30. augustil 2017 sai NATO küberkaitsekoostöö keskuse juhatajaks. Aasta pärast lahkus NATO küberkaitsekoostöö keskuse juhi kohalt ja jätkas tööd küberlahendusi eksportivas Eesti ettevõttes CybExer Technologies.

Viited
------

1. ↑  Merle Maigre astus NATO küberkaitsekoostöö keskuse juhi ametisse ERR Uudised, 31.08.2017 (vaadatud 1.09.2017)
2. ↑  Küberkaitsekeskuse juht läheb erasektorisse, uus ülem on õhuväelane, Geenius, 14.08.2018

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Merle Maigre** |

* Rahvusvaheline Kaitseuuringute Keskus: Merle Maigre
* Merle Maigre: Crimea – The Achilles' Heel of Ukraine, Rahvusvaheline Kaitseuuringute Keskus 2008
**Joaquín del Cossío** (1789 – ?) oli Nicaragua poliitik, aastal 1839 kahel korral Nicaragua ülemdirektor.

Ta sündis aastal 1789. Esimesed teated temast pärinevad aastast 1824, mil piirkonnas võimul oleva hunta juht kolonel Juan Josê Salas määras ta Leóni kuberneriks. Hiljem oli ta esimese riigi ülemdirektori José Núñeze juures riigi asedirektoriks. Kuigi vastavalt konstitutsioonile kestis ülemdirektori ametiaeg kaks aastat, andis Núñez viiendal jaanuaril 1839 võimu Joaquín del Cossíole üle, muutes tolle ülemdirektori kohusetäitjaks, sisuliselt pidi sellesse ametisse astuma aga Evaristo Rocha. On teadmata, millal del Cossío reaalselt ametisse asuda sai.

21. mail valis seadusandlik kogu ta uueks ametlikuks riigi ülemdirektoriks. Nagu tema eelkäijagi, nii lahkus ka Joaquín del Cossío ametist enne oma ametiaja ametlikku lõppu, andes võimu üle Hillario Ulloale.

Ta andis linnaõigused El Viejole, Masayale ja Chinandegale.

Viited
------

1. ↑  Nicaragua worldstatesmen.org
2. ↑  Nicaragua, Historia y Familias, 1821-1853. Esteban Duque Estrada Sacasa
3. ↑  Andrés Vega Bolaños (1944). «Gobernantes de Nicaragua» lk. 79
4. ↑  Andrés Vega Bolaños (1944). «Gobernantes de Nicaragua» lk. 81
5. ↑  Chinandega

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Evaristo Rocha** | **Nicaragua ülemdirektor**? 1839 – 15. mai 1839 | Järgnev**Patricio Rivas** |
| Eelnev**Patricio Rivas** | **Nicaragua ülemdirektor**21. mai 1839 – 20. oktoober 1839 | Järgnev**Hilario Ulloa** |
Karl Gottfried Constantin Dehio
**Karl Gottfried Constantin Dehio** (27. mai (vkj 15. mai) 1851 Tallinn – 26. veebruar 1927 Tartu) oli baltisaksa arstiteadlane, Tartu Ülikooli rektor 1918. aastal.

Dehio lõpetas 1869 Tallinna kubermangugümnaasiumi ja 1876 Tartu Ülikooli meditsiinidoktori kraadiga.

Arstina osales Dehio 1876 Serbia-Türgi sõjas ja 1877 Bulgaarias Vene-Türgi sõjas; uuris sisehaigusi ja malaariat. 1879–83 töötas ta Peterburis. 1883–1886 oli Dehio Tartu Ülikooli dotsent, 1886 valiti ta ülikooli polikliiniku erakorraliseks ning 1888 eripatoloogia ja kliiniku korraliseks professoriks. 1903. aastani juhatas ta Tartu Ülikooli hospitaalsisehaiguste kliinikut, 1888–98 ja 1903–17 teaduskonnasisehaiguste kliinikut (polikliinikut).

Karl Dehio oli Tartu Ülikooli (Landesuniversität Dorpat) ainus rektor Saksa okupatsiooni ajal 1918. aastal, ühtlasi oli ta ülikooli viimane sakslasest rektor.[*viide?*]

1899–1901 oli Dehio Eesti Looduseuurijate Seltsi president. Eesti Vabariigi ajal tegutses ta eraarstina. Eriti silmapaistev on tema osa leepra uurimises ja selle tõrje korraldamises.

Dehiole kuulus maja Toomemäel aadressil Oru 2, kus 1955–2000 tegutses Tartu linnamuuseum.[*viide?*]

Isiklikku
---------

Karl Dehio teine abikaasa Olga Anna Elisabeth Treffner oli pedagoog Hugo Treffneri vennatütar.[*viide?*]

Tema tütar oli ajakirjanik Adelina Augusta Dehio (1894–1949).[*viide?*]

Teoseid
-------

* Beiträge zur pathologischen Anatomie der Lepra 1877
* Experimentelle Studien über das bronchiale Athmungsgeräusch und die auscultatorischen Cavernensymptome 1885
* In der Dorpater Poliklinik gebräuchliche Recepte und Verordnungen 1888
* Die Infectionskrankheiten und ihre Heilung 1892
* Finnländische Reiseerinnerungen 1906
* Vitalismus und Mechanismus : vorgetragen auf dem 13-ten Ärztetag der Estländischen Deutschen ärztlichen Gesellschaft in Dorpat am 6. Juni 1926 1926

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Karl Dehio** |

Viited
------

1. ↑  Arnold Hasselblatt: "Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat", Dorpat: C. Mattiesen, 1889, (Matrikkel nr.8710 lk.639)
2. 1 2  Nimekad teadlased Tartu Ülikoolis[*alaline kõdulink*]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Kaiserliche Universität Jurjewi rektor  Vissarion Aleksejev (1917–1918)** | **Landesuniversität Dorpati rektor  Karl Dehio**1918 | Järgnev**Tartu Ülikooli kuraator  Peeter Põld (1919)** |
**Eestisse sisserände** all mõistetakse ükskõik millise inimese (eestlasest tagasipöörduja, Euroopa Liidu kodanik, kolmandate riikide kodanik jne) ajutist või pikaajalist kolimist Eestisse. Alates 2015. aastast ületab sisseränne väljarännet ja Eesti rändesaldo on positiivne. Enamik sisserännanutest on Ukraina, Venemaa ja Euroopa Liidu kodanikud.

Pärast II maailmasõda
---------------------

Nõukogude okupatsiooni ajal saabus Eestisse ühtekokku 1,6 miljonit inimest ning lahkus 1,26 miljonit. Rändesaldo oli positiivne 340 tuhande inimese võrra. 

Võrdlus: enne ja pärast okupatsiooni| Aasta | Kogurahvastik | Eestlased | Vähemusrahvused | Immigrantrahvastik |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| **1934** | 1,13 mln | 1 mln | 0,12 mln | 0,01 mln |
| **1989** | 1,57 mln | 0,96 mln | 0,07 mln | 0,54 mln |

Eestlaste osakaal langes 88%-lt 61%-le, põlisrahvastiku osakaal 99%-lt 66%-le ja immigrantrahvastik kasvas 1%-lt 34%-le.

Rahvaarvu muutus 2008–2019
--------------------------

*Vaata ka: Eesti rahvastik, Uussisserändajad Eestis ja Tagasipöördumine Eestisse*

| Aasta | Loomulik iive | Rändesaldo | Rahvaarvu muutus |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019 | **–1489** | **5028** | **3539** |
| 2018 | **–1404** | **6095** | **4691** |
| 2017 | **–1759** | **5258** | **3499** |
| 2016 | **–1339** | **1030** | **–309** |
| 2015 | **–1336** | **2410** | **2673** |
| 2014 | **–1933** | **–733** | **–2548** |
| 2013 | **–1713** | **–2642** | **–4355** |
| 2012 | **–1394** | **–3682** | **–5043** |
| 2011 | **–565** | **–2505** | **–4443** |
| 2010 | **35** | **–2484** | **–3630** |
| 2009 | **–318** | **–774** | **–2450** |
| 2008 | **–647** | **–735** | **–2700** |

Vaata ka
--------

* Ränne

Viited
------

1. ↑  Sisseränne suurendab juba viis aastat rahvaarvu, 17. jaanuar 2020 – Statistikaameti pressiteade nr 7
**Lennueskadrill Tasuja** oli II maailmasõjas Punaarmee lennuüksus. Ametliku nimega 87. üksik öiste pommituslennukite eskadrill moodustati 1944. aasta suvel ühes Tšuvaššia lennukoolis. Sealt saadi eskadrilli jaoks vajalik isikkoosseis juhtkonna ja kursantidest lendurite näol. Eskadrilli põhitegevused olid öised pommituslennud õppelennukil Po-2, kuid neid lennukeid kasutati ka luure ja sidepidamise eesmärgil.

Eskadrilli loomine
------------------

Polikarpov Po-2 (tuntud ka nimega U-2) tüüpi lennuk
Pärast Punaarmee rahvusliku väekoondise 8. Eesti Laskurkorpuse moodustamist 1942. aastal tekkis vajadus formeerida selle koosseisu ette nähtud üksik lennueskadrill. Kaks aastat hiljem loodigi eskadrill, mis hakkas otseselt alluma NSV Liidu lennuväele. Kuna algselt puudusid korpusel lennukid, korraldati Nõukogude Liidu tagalas ja Eesti Laskurkorpuses viibinud eestlaste seas rahakorjandus. Väidetavalt selle raha eest osteti eskadrillile 15 Polikarpov Po-2 (tuntud ka nimega U-2) tüüpi õppelennukit, mis on muidugi täielik propaganda, arvestades NSV Liidu tegelikku sõjamajandust. Eskadrill oli eestikeelse nimega, mis oli lennukite kerele maalitud lausa ladina tähestikus, vaatamata vastuolule Nõukogude sõjaväemärgistuse reeglitele. Üksuses teenisid põhiliselt vene rahvusest piloodid.

Sõjategevus
-----------

1944. aasta juulis saabus üksus Narva lähistele rindele, kus see anti Eesti Laskurkorpuse käsutusse. Üksus sooritas algselt vaid luure- ja sidelende. Alates augustist hakkas eskadrill tegutsema oma põhiülesandega – öiste pommituslendudega. Selliste öiste lendude tegelikuks eesmärgiks oli võimalikult palju vaenlast häirida ka pimedal ajal, ööpäevaringselt mitte anda talle rahu. Kui Punaarmee oli 1944 aasta juulis Narva vallutanud paiknes üksus peamiselt Olgina lennuväljal. Kuna tegemist oli üksusega, mis oli liidetud Eesti Laskurkorpusega, ühtisid nende lahinguteed ka Narvast edasi.

Tallinna vallutamise järel 1944. aasta septembris viidi üksus Tallinna, kus eskadrilliga liitus esimene sinna suunatud eestlasest lendur vanemleitnant Hugo Abram. Pärast pealinna vallutamist 1944. aastal keskendus eskadrill Tasuja sõjategevus peamiselt Eesti saartele. 1945. aasta märtsis saabus üksus Kuramaale vallutatud Lätis, mis jäigi eskadrillile viimaseks lahingupaigaks kuni sõja lõpuni. Juunis 1945 saabus üksus tagasi Tallinna Ülemiste lennuväljale. Kokku sooritas eskadrill umbes 1500 lahingu- ja 1200 side ülesannetega lendu.

Sõja lõpp
---------

Pärast sõda eksisteeris lennueskadrill Tasuja veel aasta, mille jooksul pääses üksuse ridadesse mõningaid eestlasi. Need olid kaptenid Alfred Nõmmik ja Artur Heinlaid ning vanemleitnant Arseni Palu. 1946. aastal saadeti Eesti Laskurkorpuse likvideerimisel laiali ka struktuuri kuulunud 87. öiste pommituslennukite eskadrill Tasuja.

Viited
------

1. 1 2  Arro, H. (2010). *Eesti lendurid lahingute tules.* California: Scribd. Vaadatud 11.03.2020 aadressil http://www.pilots.ee/wp-content/uploads/2009/06/hendrikarro-eesti\_lendurid\_lahingute\_tules.pdf
2. 1 2 3  Arro, H. (2009). *Pommid öisest taevast.* Tallinn: Grenader Grupp.
3. 1 2  Türk, T. (2018). *Eesti Lennunduse 100 aastat.* Tallinn: Post Factum.
Joanna Hoffmann
**Joanna Hoffmann** (sünninimi **Joanna Pungas**, seejärel **Joanna Veelmaa**, sündinud 8. jaanuaril 1990) on eesti kunstnik, kuraator ja muuseumitöötaja, Tartu Kunstimuuseumi direktor.

Ta sai 2012. aastal Eesti Kunstiakadeemias bakalaureusekraadi tekstiilidisaini alal ja samas 2016. aastal magistrikraadi maalikunsti alal.

Aastatel 2012–2014 töötas ta programmi Noored Kooli raames Keila Koolis eesti keele, kirjanduse ja kunstiajaloo õpetajana.

Aastal 2016 asus ta Tartu Kunstimuuseumis tööle kaasaegse kunsti kuraatorina ja aastast 2019 töötas näituste osakonna juhatajana ja direktori kohusetäitjana. Alates 20. oktoobrist 2020 on ta Tartu Kunstimuuseumi direktor.

Ta on kureerinud näitusi "Peeter Allik. Kultiveeritud skisofreenia" (2017), Art Allmägi isikunäitus "Paint It Black II" (2017), "Metafoorid kodule. Noorte kunstnike tõlgendusi" (EV 100 programmis, 2018), Erik Alalooga isikunäitus "Singulaator" (2018), "Lugusid kuulumisest. Kaasaegne kunst Rootsist" (koostöös Hanna-Liis Kondiga, 2019), "Pallas 100. Kunstikool ja Kultus" (koostöös Hanna-Liis Kondiga, 2019), Tiit Pääsukese retrospektiivnäitus "Nostalgiata" (2020), "Randevuu Nellyga. Eduard Wiiralt Juhani Komulaineni kollektsioonist" (2021), Krista Leesi isikunäitus "Verbarium" (2021) ja Vano Allsalu isikunäitus "Kunstnik peas" (2021). 

Ta on osalenud Vikipeedia kunstikuu korraldamises.

Kuulub aastast 2022 Sotsiaaldemokraatlikusse Erakonda. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 10 (Tartu linn) 308 häält ning ei osutunud valituks.

Liikmesus
---------

* 2018 Tartu Kunstnike Liit
* 2020 Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühing
* 2022 Sotsiaaldemokraatlik Erakond

Viited
------

1. 1 2  Joanna Hoffmanni magistritöö "Minu utoopia". Eesti Kunstiakadeemia, 2016
2. ↑  "Tartu Kunstimuuseumi uus direktor on Joanna Hoffmann" Kultuuriministeerium, 20. oktoober 2020
3. ↑  Delfi. (2023). Riigikogu valimiste tulemused 2023. Delfi, 6. märts. Kasutatud 12.03.2023,
4. ↑  Tartu Kunstnike Liidu uued liikmed, juhatus ning aastanäituse kujundaja on valitud!
5. ↑  "Liikmed".

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Signe Kivi** | **Tartu Kunstimuuseumi direktor**2020– | Järgnev**–** |
**E-apostill** on elektrooniliselt antav tunnistus, millega kinnitatakse avalikule dokumendile alla kirjutanud isiku pädevust ning mis muudab ühe riigi riigisisese avaliku dokumendi kasutatavaks välisriigis, mis on ühinenud vastava rahvusvahelise konventsiooniga. 

E-apostill ja apostill erinevad selle poolest, et kui varem tuli dokument toimetada notaribüroosse ning seejärel edastada välisriigi saajale, siis e-apostill väljastatakse digitaalsel kujul, mille ehtsust ja kehtivust saavad välisriigi ametnikud kontrollida veebist. E-apostilli puhul lisab notar tunnistusele digitaalallkirja ja edastab selle kliendile registri kaudu või e-posti teel.  Kuna kõik riigid ei ole e-apostilli veel tunnustatud, tuleb selle taotlejal enne järele uurida, kas sihtriigis e-apostilli tunnustatakse. 

Alates 1. jaanuarist 2010 väljastavad apostilli Eesti Vabariigi avalikele dokumentidele üksnes notarid. Notar saab kinnitada originaaldokumendi või selle ametlikult kinnitatud ärakirja, samuti väljavõtteid ja väljatrükki. Apostilliga kinnitamine on tasuline teenus. 

Avalik dokument on

* haldusdokument (diplom, tunnistus, tõend, õiend, teatis vms);
* kohtu või kohtuga seotud ametiasutuse väljastatud dokument (kohtuotsuse ärakiri, väljavõte registrist, kohtutäituri dokument vms);
* notari või vandetõlgi dokument.

E-apostilliregister
-------------------

2017. aastal avas Notarite Koda apostillide taotlemiseks iseteenindusportaali ja elektroonilise apostilliregistri. Tegemist on lahendusega, mis lihtsustab apostillide taotlemist, väljastamist ja kontrollimist, kiirendab dokumentide riikidevahelist ringlust ning vähendab võltsingute ohtu.  Iseteenindusportaalis on võimalik esitada taotlus Eestis väljastatud ametlike dokumentide apostillimiseks. Avalik dokument on vaja apostillida, kui seda soovitakse kasutada riigis, mis on ühinenud välisriigi avaliku dokumendi legaliseerimise nõude tühistamise Haagi konventsiooniga.

Viited
------

1. ↑  "Avalikke dokumente on võimalik kinnitada digitaalse apostilliga". *bnt attorneys in cee*. Vaadatud 22.01.2020.[*alaline kõdulink*]
2. ↑  "Apostille". *Heleriin Kulla notaribüroo*. Vaadatud 22.01.2020.
3. ↑  "Mis on avalik dokument?". *Notarite koda*. Vaadatud 22.01.2020.[*alaline kõdulink*]
4. ↑  "Apostilliregister". *Notarite Koda*. Originaali arhiivikoopia seisuga 2.07.2018. Vaadatud 22.01.2020.
5. ↑  "E-riik laieneb: notaritelt saab taotleda e-apostille". *Notarite Koda*. 1.12.2017. Vaadatud 22.01.2020.[*alaline kõdulink*]
6. ↑  Notarite Koda. "MIS ON E-apostill?". *Notarite Koda*. Vaadatud 23.01.2020.[*alaline kõdulink*]
7. ↑  "Välisriigi avalike dokumentide legaliseerimise nõude tühistamise konventsioon". *Riigiteataja*. 30.09.2001. Vaadatud 22.01.2020.
**Vodafone Ltd ja teised v Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory** (C-58-08) on 2010. aasta Euroopa Liidu Kohtu lahend, mis käsitleb telekommunikatsiooni.

Sisu
----

Suurbritannia ettevõte Vodafone Ltd esitas koos ettevõtetega Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG, Orange Personal Communications Services Ltd ja Hutchison 3G UK Ltd ning organisatsiooniga GSMA taotluse analüüsida EL-i rändlusmääruse 717/2007 võimalikku õigusvastasust. Nad väitsid, et EÜ artikkel 95 (praegune ELTL-i artikkel 114) oli selle kehtestamiseks vale õiguslik alus. Määrusega kehtestati mobiilsideteenusepakkujatele liikmesriikide-vaheliste kõnede vahendamise rändlustasudele maksimummäärad. Ettevõtjad väitsid, et määrusega rikuti proportsionaalsuse ja subsidiaarsuse põhimõtteid.

Kohtujurist Miguel Poiares Maduro määruses ebaproportsionaalsust ei näinud.

Otsus
-----

Euroopa Liidu Kohus otsustas, et määrus oli õiguspärane ning vajalik siseturu reeglipärase toimimise tagamiseks.

Vaata ka
--------

* Euroopa Liidu õigus

Välislingid
-----------

* Lahend (eesti keeles)
**E-juhtimine** on tehnoloogiliselt vahendatud sotsiaalse mõjutamise protsess, et tuua esile muutusi hoiakutes, tunnetes, mõtlemises, käitumises, ja tulemuslikkuses üksikisikute, rühmade või organisatsioonide sees, et suunata neid saavutama teatud eesmärki. 

Nagu on märkinud Avolio ja Kahai (2002), hõlmab see suhete koordineerimist organisatsiooni liikmete vahel olukorras, kus töö ise on seotud e-tehnoloogiate kasutamisega. Sel juhul kommunikatsioon ja vajaliku teabe kogumine ning levitamine toimub suuresti infotehnoloogia vahendusel.
Traditsiooniliselt sisaldab juhtimine organisatsioonides näost-näkku suhtlust. Nüüd, e-juhtimise puhul võivad juhid viia kogu projekti läbi distantsilt ja suhelda meeskonnaga üksnes läbi infotehnoloogia. Organisatsioonid arendavad üha enam tehnoloogiat, mis tingib e-juhtimise rakendamist. See tehnoloogia hõlmab sellised vahendeid nagu näiteks videokonverentsi seadmed, online-koostöö platvormid, nutitelefonide, e-posti, Wi-Fi jms. Organisatsioonid võitlevad tehnoloogia-integratsiooni küsimustega ja töötajate ees on üsna järsk õppimiskõver. Meie arusaam sellest, kuidas infosüsteeme muuta kasutajasõbralikumaks on jäänud maha võrreldes uute tehnoloogiate turule tulekuga. Seega tehnoloogiat kasutatakse teadmata, kuidas see mõjutab inimeste käitumist organisatsioonides.

Viited
------

1. ↑  Crawford-Mathis, K. J. (2009). *Concepts and challenges of e-leadership. In Lee, I. (2009). Electronic Business: Concepts, Methodologies, Tools, and Applications*. Hershey, PA: IGI Global. Lk-d 1748–1753.
2. ↑  Pulley, M. L.; Sessa, V.; Malloy, M. (2002). "E-Leadership: A two-pronged idea". *T + D*. **56** (3): 34–40.
**Vandelkajakas** (*Pagophila eburnea*) on väike kajaklane, oma perekonna ainus esindaja. Ta eluneb Kõrg-Arktikas Gröönimaal, Põhja-Ameerika ja Euraasia põhjaosas. Veedab suure osa aastast rüsi- ja ajujääga aladel, sügisel ta migreerub natuke lõuna poole. Eestis on ta eksikülaline.

Suuruselt on vandelkajakas naerukajakast natuke suurem. Täiskasvanud linnu sulestik on valge, noorematel lindudel valge-tumedakirju. Tema kerge ja kiire lend sarnaneb tutt-tiiru omaga.

Vandelkajaka toit on kalad ja selgrootud pisimereloomad, ka väljaheited, jääkarude ja hüljeste saagijäänused ning raiped.

Pesitseb Teravmägedel ja Franz Josephi maal. Ta on maailma üks põhjapoolsemaid linde, ei pesitse kunagi põhjapolaarjoonest lõuna pool. Vandelkajakas pesitseb nii kaljustel kui ka tasastel madalrannikutel. Lendab pesitsuspaika kohale märtsis-aprillis, aga pesitsemist alustab hiljem. Pesa on üsna suur. See on tehtud vetikatest, rohust ja samblast, õlekõrte, pilbaste ja sulgedega.

Välislingid
-----------

* Vandelkajakas andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
Lehekülg Landnámabóki pärgamentkäsikirjast
**Landnámabók** ehk **Maa asustamise raamat** räägib Islandi asustamisest 9. ja 10. sajandil.

"Maa asustamise raamatu" algversioon valmis ajavahemikus 1097–1125 vanaislandi keeles. Raamatu sünnilugu tuntakse halvasti, kuid teada on, et sellel oli mitu koostajat, kellest üks oli Kolskeggr hinn vetri. Arvatakse, et koostajate hulgas oli ka Ari Þorgilsson, kuigi "Maa asustamise raamat" läheb mitmes üksikasjas lahku Ari "Islandlaste raamatust".

"Maa asustamise raamat" käsitleb Islandi asustamist neljandike kaupa. Üksikasjalikult kirjeldatakse, kes millises paigas maad hõivas, kes olid tema esivanemad ja järeltulijad ning milliste sündmustega olid need inimesed seotud. Paljud neist sündmustest on pikemalt lahti räägitud mõnes hilisemas saagas.

Raamatus on ära toodud vaid üks aastaarv: 874, kui esimene ümberasuja, Ingólfr Arnarson rajas talu Reykjavíki. Nimepidi on nimetatud 430 maad hõivanud isikut. Koos nende suguvõsadega nimetatakse raamatus umbes 3500 inimest ja räägitakse 1500 talu rajamisest.

Selle suhtes, kui usaldusväärne on raamat ajalooallikana, lähevad uurijate arvamused tugevalt lahku. Raamat sisaldab väljamõeldud sündmusi, mis on seotud näiteks kohanimede andmisega, mõned sugupuud on tõenäoliselt fiktiivsed. Võimalik, et kaasaegsete huvidele vastavalt on moonutatud maaomandi esialgset jaotust. Mõne uurija arvates on "Maa asustamise raamat" vaid kogum legende. Teised aga arvavad, et laias laastus annab see Islandi asustamisest üsna usaldusväärse pildi. Kolskeggri ja Ari ajal oli Islandil elanud vaid kuus või seitse põlvkonda inimesi. Paljude maa hõivajate otsesed järeltulijad elasid esmaasukate loodud taludes, mälestus sellest ajast oli veel küllalt selge. Mõned "Maa asustamise raamatu" autorite informaatorid olid sündinud 10. sajandil ja nende vanavanemad olid olnud Althingi asutamise tunnistajateks.

Landnámabók on säilinud viies versioonis, millest ükski ei järgi 12. sajandil kirjutatud originaali päris täpselt. Kolm neist on keskaegsed (*Sturlubók*, õigemini sellest 18. sajandil tehtud koopia, *Hauksbók*, *Melabók*) ja kaks on kirjutatud 17. sajandil (*Skarðsárbók*, *Þorðarbók*). Raamatu hilisemad toimetajad lisasid sellele oma perekonnaga seotud detaile ning lühendasid osi, mida nad pidasid vähem olulisteks.

Välislingid
-----------

* Tekst vanaislandi keeles
* Tõlge inglise keelde
**Jäikus** on keha võime koormuse all vastu panna kuju ja mõõtmete muutumisele ehk deformeerimisele. Absoluutselt jäik keha ei deformeeru kuitahes suure jõu korral (reaalselt sellist keha ei esine). Väga elastne keha deformeerub juba väikse jõu korral palju (nt kumm). Jäikuse pöördsuurust kutsutakse järeleandvuseks

Keha (näiteks tarindi või selle elemendi) jäikus sõltub tema kujust, mõõtmetest, kinnitusviisist ja materjalist. Varraste, plaatide ja koorikute puhul võib olla arvutussuuruseks pikke-, nihke- ehk põik-, painde- ja väändejäikus.

Jäikuse mõõtühik.SI-süsteemis on njuuton meetri kohta (N/m). 

 Parameetrid tala jäikuse määramiseks
Parameetrid väändejäikuse määramiseks
Jäikust kui füüsikalist suurust nimetatakse ka jäikusteguriks {\displaystyle k}. Näiteks pikkejäikust väljendab valem

{\displaystyle k={\frac {F}{\delta }},}
kus

{\displaystyle F} on kehale rakendatud jõud;
{\displaystyle \delta } on selle jõu põhjustatud pikkedeformatsioon (näiteks vedru pikenemine või tala läbipaine).
Väändejäikus 

{\displaystyle k={\frac {M}{\alpha }},}
kus

{\displaystyle M} on kehale rakendatud väändemoment,
{\displaystyle \alpha } on väändenurk.
Väändejäikuse ühik on njuutonmeeter radiaani kohta (N·m/rad).

Vaata ka
--------

* Absoluutselt jäik keha

Viited
------

1. ↑  ENE 4. köide, 1989
Kaart
Maantee Aegviidus
Lennuki maandumine ja õhkutõusmine Jägala-Käravete maanteel 2016. aastal
**Jägala–Käravete maantee** (registrinumbriga 13) on üks Eesti tugimaanteedest. See saab alguse Tallinna–Narva maantee 27. kilomeetril Koogi külas, Jägala liiklussõlmes. Tee pikkus on 52,7 km. Tee lõpeb Pärnu–Rakvere–Sõmeru maantee 129. kilomeetril Märjandi külas. Tee moodustab osa Piibe maanteest. Maanteel asub ka Nõukogude ajal rajatud reservlennuväli. Maantee läbib Põhja-Kõrvemaa looduskaitseala ja Kõrvemaa maastikukaitseala.

Sillad Jägala–Käravete maanteel
-------------------------------

Sildade nimistu pärineb Maa-ameti andmebaasist

| Silla nimi | Kaugus maantee algusest, km | Ületatav takistus |
| --- | --- | --- |
| Jägala sild | 0,0 | Tallinna-Narva maantee |
| Kohtlase sild | 1,7 | Kohtlase oja |
| Soodla sild | 10,0 | Jägala jõgi |
| Raufarmi karjatunnel | 46,7 | karjatee |
| Käravete sild | 51,6 | Ambla jõgi |

Asulad Jägala–Käravete maanteel
-------------------------------

Koogi küla, Jägala küla, Partsaare küla, Kuusemäe küla, Soodla küla, Raudoja küla, Pillapalu küla, Vikipalu küla, Aegviidu alev, Jäneda küla, Raudla küla, Kukevere küla, Märjandi küla, Käravete alevik.

Viited
------

1. ↑  "Video: ründelennukid A-10 maandusid Jägala-Käravete maanteele". *ERR*. Vaadatud 22.04.2021.
2. ↑  "Kõrvemaa maastikukaitseala". *EELIS*. Vaadatud 22.04.2021.
3. ↑  Maa-amet
Rudolf, Jaak ja Aino Põldmäe haud Tartus Raadi kalmistul
**Jaak Põldmäe** (6. november 1942 Tartu – 12. november 1979 Tartu) oli eesti kirjandusteadlane.

Elulugu
-------

Jaak Põldmäe oli Rudolf Põldmäe ja Aino Põldmäe poeg, Mare Põldmäe ja Alo Põldmäe vend. Ta küüditati 1949. aastal koos emaga Siberisse, õppis 1950–1955 Omski oblasti Tšerlaki 1. Keskkoolis, lõpetas 1961 Elva keskkooli ja 1967 Tartu ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna, 1970 samas ka aspirantuuri. 1971. aastal kaitses Põldmäe Tartu ülikoolis filoloogiakandidaadi kraadi väitekirjaga "Eesti värsisüsteemid ja silbilis-rõhulise süsteemi arengujooni XX sajandil", mille nõukogu hindas doktorikraadi vääriliseks. 1976. aastal kinnitas VAK ta kandidaadiks. 1970–1972 oli ta eesti kirjanduse ja rahvaluule kateedri õpetaja, 1972–1977 vanemõpetaja, 1978–1979 dotsent. Põldmäe õpetas sissejuhatust kirjandusteadusse, kirjandusteooriat, eesti värsiõpetust, kirjandusteaduse tehnikat ja teose analüüsi ning koostas õppevahendeid.

Teadustöö
---------

Jaak Põldmäe avaldas uurimusi peamiselt eesti värsiõpetusest ja poeetikast. Tema monograafia "Eesti värsiõpetus" on mahukaim eesti luule poeetika käsitlus, see sisaldab palju uudseid seisukohti. Ta kirjutas artikleid eesti kirjandusest, tõlkis vanarooma ja vene luulet ning vene proosat. Samuti avaldas Põldmäe retsensioone kirjandusteooria- ja esteetikaalaste uurimuste kohta ning oli mitme kogumiku ("Studia metrica et poetica", "Folkloor ja poeetika", "Kirjanduse ja rahvaluule radadelt. 2.") toimetaja. Ta oli Emakeele Seltsi liige.

Teoseid
-------

* "Jaan Kärneri meetrika". // Tartu Riikliku Ülikooli Toimetised 259 (1970)
* "Abimaterjale poeetika kursuse juurde". 1. osa. Tartu, 1974; 2. osa. Tartu, 1977
* "Klassikalisi luuletus- ja stroofivorme". Tartu, 1974
* "Eesti silbilis-rõhulise värsisüsteemi uurimismeetod ja Betti Alveri poeemide nelikjambi rütm". // Tartu Riikliku Ülikooli Toimetised 363 (1975)
* "Erikursuse programm eesti värsiõpetusest". Tartu, 1976
* "Luulevorme ja rütmianalüüse". Tallinn, 1977
* "Eesti värsiõpetus". Tallinn, 1978; 2. trükk 2002.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Eesti teaduse biograafiline leksikon", 3. köide

Kirjandus
---------

* "Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980". Tartu, 1987, lk 239
* "Eesti entsüklopeedia", kd 14, lk 389
* "Eesti kirjanduse biograafiline leksikon", lk 286
* "Tartu Ülikooli ajalugu", III kd, lk 198, 283, 377
* Sven Karja. "Tema kirjaseadmise õpetus". // Edasi (1971) 28. XI
* "In memoriam". // Sirp ja Vasar, 16.11.1979
* Peeter Olesk. "Kirg ja jäävus". Universitas Tartuensis 38, 16. november 2007, lk 4.
* Peeter Olesk. "Õpetlane. Õpetaja". // Sirp ja Vasar 21.12.1979

Välislingid
-----------

* Peeter Olesk Jaak Põldmäe võrdlevalt vaatekohalt ERR / Keel ja Kirjandus, 16.11.2017

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Władysław Raczkiewicz
Vapp.
**Władysław Raczkiewicz** (28. jaanuar 1885 Khuthaisi – 6. juuni 1947 Denbighshire, Ruthin) oli Poola poliitik, esimene Poola president eksiilis. 

Ta sündis kohtuniku pojana Venemaa Keisririigis. Ta õppis algul Peterburis ja lõpetas 1911. aastal Tartu ülikooli õigusteaduskonna. Siis tegutses ta juristina Minskis. Esimese maailmasõja puhkedes mobiliseeriti ta Venemaa sõjaväkke, aga pärast Oktoobrirevolutsiooni ühines ta Poola iseseisvuslastega.

Raczkiewicz võitles vabatahtlikuna Nõukogude–Poola sõjas ja aitas Poola sõjaväge üles ehitada. Algul pooldas ta Poola rahvusdemokraate, aga pärast Jozef Pilsudski võimuhaaramist 1926 läks üle tema toetajaskonda. Ta pidas kogu aeg tähtsaid riigiameteid: nii oli ta 1921–1924 Nowogrodeki vojevood, 1924–1925 valitsuse esindaja Vilniuse vojevoodkonnas, 1926–1931 Vilniuse vojevood, 1930–1935 Poola seimi eesistuja (tähtsuselt kolmas mees Poolas), 1935 Krakovi vojevood ja 1936–1939 Pommeri vojevood. 1934. aastal külastas ta Poola delegatsiooni koosseisus Eestit.

Ta nimetati 30. septembril 1939 Poola presidendiks pärast Poola okupeerimist Saksamaa ja NSV Liidu poolt. Selles ametis oli ta kuni oma surmani. Kuni 1945 oli ta rahvusvaheliselt tunnustatud Poola riigipea ja Poola 1939. aasta õigusliku järjepidevuse kandja.

Rackiewicz oli vastu Sikorski-Maiski paktile, millega NSV Liit taastas diplomaatilised suhted Poolaga ja vabastas kõik Poola sõjavangid NSV Liidus.

1945. aasta veebruaris toimunud Jalta konverentsil oli Poola tulevik üks põhiteemasid. Jossif Stalin väitis seal, et üksnes tugev nõukogudesõbralik valitsus Poolas tagaks Nõukogude Liidu julgeoleku. Konverentsi tulemusena võtsid Suurbritannia ja USA tagasi oma toetuse Poola eksiilvalitsusele pärast uue valitsuse moodustamist Poola territooriumil.

Viited
------

1. ↑  Kõrgeid külalisi Tallinnas. Vaba Maa, 4. mai 1934, nr. 103, lk. 1.

Välislingid
-----------

* Toomas Hiio: "Tartus õppinud Poola presidendist" Eesti Päevaleht, 8. veebruar 2010


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev***Ignacy Mościcki*1926–1939** | **Poola eksiilvalitsuse president**30. september 1939 –6. juuni 1947 | Järgnev**August Zaleski1947–1972** |
Rosalia Amon, "Neiu lillepotiga" (1849)
**Lillepotiks** nimetatakse mitmesuguse suuruse ja kujuga anumaid, milles hoitakse ja kasvatatakse taimi kunstlikes tingimustes, näiteks toas. Sellised anumad võivad olla tehtud eri materjalist, kõige sagedamini on need keraamilised, plastist, puidust, metallist või klaasist.

Lillepoti all võib olla ka lillepotialus või ümber teine anum (lillepoti ümbris).

Erinevalt ehislillepotist on tavalisel lillepotil põhjas üks või mitu drenaažauku vee äravooluks. Drenaažaugud on vajalikud selleks, et taime või lille juured ei läheks liigsest üleniisutamisest mädanema. Äravooluavad teevad võimalikuks ka taimejuurte toitmise mulla kaudu altpoolt, kui valada vesi lillepotialusele. 

Lillepotte võib kasutada mitmesuguseks otstarbeks, näiteks taimede transportimiseks, istikute kasvatamiseks, taimede kasvatamiseks ruumis ja ruumipuudusel või muul põhjusel õues, külmakartlike taimede ületalve pidamiseks.

Väga suuri potte kasutatakse ka soojalembeste troopikataimede kasvatamisel külmemas kliimas kas botaanikaaias või kasvuhoones. 

Lillepotid on kasutusel juba sajandeid. Muistsed egiptlased kasutasid neid taimede transportimiseks ühest kohast teise. Muistsed roomlased hakkasid tooma taimi ruumi sisse külmadel aastaaegadel. 18. sajandil kasutati lillepotte leivapuu seemnete transportimiseks Tahitilt Lääne-Indiasse.

* Keraamiline lillepottKeraamiline lillepott
* Plastlillepott koos lillepotialusegaPlastlillepott koos lillepotialusega
* Plastist orhideepottPlastist orhideepott
* LillepotiümbrisedLillepotiümbrised

Vaata ka
--------

* Taimsed koekultuurid

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Lillepott** |

* Agneta Ullenius, "Aed pottides", 2008, ISBN 9789985643624