recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jeesusliikumine** oli esimese põlvkonna algkristlaste juutluse sisene äratusliikumine. Ühiskondlikult oli jeesusliikumine protesti väljendus.

Gerd Theißen avaldas 1977. aastal teose *Soziologie der Jesusbewegung.* Ta pakkus jeesusliikumise ajaks 30–70 m.a.j.

Jeesusliikumist on piiritletud ka kui aega Jeesuse avaliku tegevuse ja surma vahel, 28-30 m.a.j. Kuid ühiskonnateadlasi ei huvita niivõrd Jeesuse isik, vaid tema järgijate rühmitus(ed).

Ajaloolis-kriitilises tekstivaatluses on jeesusliikumist kasutatud samatähenduslikult Jeesuse järgijatega.

Jeesuse piltlikud jutustused Jumala riigist oli suunatud juudi kogukondadele ja algselt ei olnud siin kavatsust luua rühmitust, mis lahkneks juutlusest.

Jeesusliikumise aktiivne osa ja algsed "kristluse" edendajaid, olid ringiuitavad kerjused, rändjutlustajad, apostlid või prohvetid, kes sõltusid neile kaasatundvate inimeste väikestest rühmadest. Selliseid rändureid (*Wanderradikalismus*, eesti keelde raskesti tõlgitav, "äärmusrändajad") on hakatud ühiskonnateaduste (sotsioloogia, kultuuriantropoloogia) või religiooniteaduse kirjanduses nimetama karismaatikuteks või rändavateks karismaatikuteks (ld sõna misjonär võetakse kasutusele hiljem). Max Webwer kasutas karismaatikute mõistet üldiselt (ilma viiteta kristlusele).

Ain Riistan nimetab neid "karismaatilisteks kerjusteks". Juudamaa ja Galilea külades elavad inimesed toetasid neid vabatahtlikult toidu ja öömajaga, kui nad ütlesid parooli: "*prohveti nime*" (Mt 10:40-42). Mõiste "vaene" võis saada selliste rändurite aunimeks. Vaeste ühiskondlikule liikumisele või organisatsioonile on viidatud ka Vanas Testamendis. Galileas võis nende rühmituses tekkida algne Tooma evangeelium ja oletatav evangeeliumi üteteallikas, mida tähistab sümbol Q (*Logionide allikas*).

Hellenistlikes linnades asendus vaesuse põhimõte armastusega. Rooma maailmariigi väga erinevate ühiskonnakihtidega linnas oli karismaatiline kerjamine kohatu. Linna elukorraldus koosnes kodadest ehk majapidamisest, mida juhtis perekonnapea, kes kontrollis naisi, lapsi ja orje. Need juhid soovisid hoopis naiste, laste ja orjade kuulekust. Paulusel väljendub selline suhtumine kirjakohas 2Ts 3:10: *"Kes ei taha töötada, ärgu ka söögu!*" Näiteks Paulus ja Barnabas erinesid Juuda prokuraatori valitsusala kerjustest, sest pidasid end enamasti ise ülal, käsitööga.

Jeesusliikumine levis Juuda ja Galilea maakondades. Galileas olid Peetrus ja kaksteist, ning Jeruusalemmas Jaakob ja apostlid. Neid toetas u 5000 järgijat (nt varisere oli 6000), kes elasid oma kodudes ja tegid igapäevast tööd.

Jeesusliikumine asendus hellenistlike juutide juures alanud organiseeritud Jeesuse kultusega.

Viited
------

1. ↑  Riistan, Ain (aprill 2012). "Jumala riigi lood 4: Jeesus-liikumisest judaismi kontekstis". *Teekäija*. Vaadatud 15. märtsil 2024.
Akiba Rubinstein (1908)
**Akiba Rubinstein** (12. detsember 1880 Stawiski, Łomża kubermang – 14. märts 1961 Antwerpen) oli juudi päritolu Poola maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1950). 

Pärast abiellumist 1917. aastal elas Rubinstein kaks aastat Szczuczynis. Seejärel kolis perega 1919. aastal Stockholmi ja sealt 1922. aastal Berliini. 1926. aastal viis ta pere Antwerpeni ja 1931. aastal kolisid nad Brüsselisse. Pärast naise surma 1954. aastal elas Rubinstein vanadekodus Brüsselis. Suri Antwerpenis, kuhu vanadekodu seoses remondiga ajutiselt üle viidi.

Rubinstein võitis arvukalt maleturniire, sealhulgas 1907. aastal rahvusvahelise turniiri Karlsbadis (Karlsbadi maleturniir). Poola võistkonna koosseisus osales Rubinstein kahel maleolümpial: 1930. aastal võitis ta Hamburgis toimunud maleolümpial kuldmedali ja 1931. aastal Prahas Ameerika Ühendriikide järel hõbemedali (mõlemal korral mängis Rubinstein meeskonna esimesel laual; teist lauda mängis Ksawery Tartakower).

 Rubinsteinide hauaplats Wezembeek-Oppemis (Flaami Brabandi provintsis)
1950. aastal võttis Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) kasutusele rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. Varasemate malesaavutuste eest anti nimetus 12 maletajale, nende seas ka Rubinsteinile.

Viited
------

1. ↑  Akiba Kiwelowicz Rubinstein. kwabc.org

Välislingid
-----------

* Akiba Rubinstein – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Hugo Lukas** (13. jaanuar 1901 Rakvere – 26. november 1983 Tallinn oli eesti kontrabassimängija. 

1914. aastal astus Hugo Lukas kõrgmasse algkooli e. Laskejevi kooli Tallinnas Vene tänaval. Mandoliinimängu- ja muusika teooriaga tegeles ta kooli ajal iseseisvalt.

Tänu heale vene keele oskusele töötas ta I maailmasõja ajal Bekkeri sõjatehastes (1912) vanempäevakirjutajana (tööliste registraator).

Eesti Vabariigi algusaastail organiseeris ja esines mandoliinikvintetiga mitmel pool Tallinnas. Samal ajal õppis iseseisvalt ka viiulimängu sellekohase õppematerjali abil.

1921. aastal, peale Tartu rahu, mobiliseeriti Hugo Lukas Eesti sõjaväkke. Pärast sõjaväeteenistust 1923. aastal üritas viiuliga konservatooriumisse astuda, kuhu teda aga vanuse tõttu vastu ei võetud.

1927. aastal alustas õppimist prof. Jaan Tamme teoori- hiljem metsasarve klassis. 2 aasta pärast mängis ta juba Töölismuusika Ühingu sümfooniaorkestris, mida juhatas Nikolai Goldschmidt ja kes leidis võimaluse teda ka materiaalselt toetada. Edaspidi ta haiguse tõttu puhkpilli enam mängida ei saanud ja õppis Goldschmidti soovitusel 1933 – 1939 prof. Adolf Vedro kontrabassiklassis.

1936. aastal õnnestus saada koht Raadio Ringhäälingu orkestris, kus ta töötas kontrabassirühma abikontsertmeistrina kuni pensionileminekuni 1967. aastal.


1. ↑  "Biograafiline lühiülevaade ERSO kontrabassirühma põhikaadrist : aastad 1926-1980 : diplomitöö | DIGAR". *www.digar.ee*. Originaali arhiivikoopia seisuga 31. juuli 2023. Vaadatud 31. juulil 2023.
Ārciemsi mõis (Läti)Ārciemsi mõis
Asendikaart
Ārciemsi mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wolmarschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1903). Mõisa valdused on kaardil tähistatud numbriga 16
**Ārciemsi mõis** (saksa keeles *Erküll*, läti keeles *Ārciema muiža*) oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Volmari kreisis Umurga kihelkonnas. Tänapäeval jääb mõisakompleks Limbaži piirkonda ja Pāle valda Ārciemsi küla maadele.

Ajalugu
-------

Aastal 1400 ostsid mõisa Aderkased. Aastal 1506 andis Michael Hildebrand, kes oli mõisa omandanud Dirik Aderkaselt, Ārciemsi Michael Nötkenile, samas kui Uexküllid olid selle ostnud Jasper Nötkenilt. Uexküllid asusid ka mõisa, kuid olid selle sunnitud hiljem Michaelile loovutama. Michale pantis kaks küla, mis läksid hiljem Lemsalu mõisa valdusse. Aastal 1537 päris mõisa tema poeg Johann, ent hiljem läks see tütrele, kes abiellus Tiesenhausenite suguvõssa. Aastal 1670 ostis mõisa Carl Friedrich von Mengden. Kuigi mõis panditi aastal 1713 Oettingenidele, jäi Ārciems siiski Mengdenite valdusse aastani 1831, mil selle ostis Georg Bernhard Mellin.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 9 ja 5/8 adramaad, sellele allus 262 mees- ja 249 naishinge. Aastal 1641 oli mõisa suurus seitse adramaad. 1688 oli mõisa suurus kaheksa adramaad, aastal 1734 oli adramaid 3 ja 7/8, aastal 1757 aga 9 ja 5/8. Aastal 1823 oli mõisa suurus 8 ja 16/25 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 8 ja 1/3, aastal 1881 aga 6 ja 22/80, lisaks 10 ja 18/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Karjamõisad
-----------

Mõisale kuulus aastal 1816 kaks karjamõisat: *Johannenhof* ja *Gustavsberg*.

Vaata ka
--------

* Fideikomiss

Viited
------

1. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 231-232.
2. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 250.
3. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 144
4. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 221.

Umurga kirik.
Umurga kihelkond

**Kirik**: Umurga kirik  

**Mõisad**: Umurga kirikumõis | Ārciemsi mõis | Āstere mõis | Kaijese mõis | Kalnamuiža mõis | Katvari mõis | Ķipēni mõis | Muižkalnsi mõis | Pociemsi mõis | Roperbeķi mõis | Rucka mõis | Sārumi mõis | Tiegaži mõis | Umurga mõis | Vainiži mõis
**Ninniku** on veebis ilmuv tõlkeluuleajakiri, mille asutasid 2001. aastal Kalju Kruusa ja Hasso Krull. 

Ninniku eesmärk on "avardada eestikeelse tõlkeluule publitseerimise võimalusi, tutvustada tõlkijate uuemat loomingut, muuta kõigile kättesaadavaks tekstid, mis muidu jääksid kättesaadavaks ainult väikesele ringile, tuua nähtavale luuletõlke eri suunad ja võimalused ning intensiivistada diskussiooni." Ajakirja nimi Ninniku tuleb jaapani keelest ja tähendab küüslauku; nimi pärineb Sujata Bhatti samanimelisest luuletusest.

Alates 2001. aastast on ilmunud neliteist Ninniku numbrit, kuhu on kaastööd teinud üle 70 tõlkija. Ajakirjas on ilmunud tõlkeid 40 keelest. Kõige enam on tõlkeid inglise, saksa, itaalia, hiina ja soome keelest. Tõlkeid on ka haruldastest ja vanadest keeltest: sumeri, akadi, foiniikia, sanskriti ja ladina keelest.

2003. aastal kasvas ajakirjast välja tõlkeluule sari "Ninniku Raamatukogu", mida kirjastab Eesti Keele Sihtasutus. 2016. aasta lõpu seisuga oli sarjas ilmunud Margaret Atwoodi, Lev Rubinsteini, Kauksi Ülle, Andrea Zanzotto, Claes Anderssoni, Richard Brautigani, Bei Dao, Pablo Neruda, Tanikawa Shuntarō, Mahmud Darwishi, Tor Ulveni, Konstantinos Kavafise ja Hans Magnus Enzensbergeri luuleraamatuid.

Ninniku ilmub ebaregulaarselt. Ninniku toimetajad on Hasso Krull ja Carolina Pihelgas.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Pivarootsi mõis** (saksa keeles *Piwarootz*, varem *Paulsruhe*) oli rüütlimõis Karuse kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõis Pärnu maakonda Lääneranna valda.

Mõis rajati 1670. aastatel Karinõmme mõisast eraldatud alast.

Pivarootsi mõisa tuuleveski
---------------------------

1869. aastal ehitatud Hollandi tüüpi tuulikus jahvatati vilja viimati 1920. aastatel, kuid Teise maailmasõjani jäi veskiümbrus külanoortele meelepäraseks kogunemis- ja peopaigaks. Pärast sõda oli tuulik mõnda aega kasutusel Nõukogude piirivalve vaatetornina, kuid jäi siis peagi seisma. 1990. aastate alguseks olid tuulikust alles vaid murenevad paekivimüürid. Pärast viieaastast taastamist rajati Pivarootsi tuulikusse Peeter Punga eestvõtmisel suurejooneline puhkekompleks. Tuuliku neljal korrusel asuvad söögi- ja kaminasaal, koosolekuruum, saunakompleks ning kahekohaline sviit ööbijatele, samuti väike muuseum.

Viited
------

1. 1 2  Pivarootsi mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 27.01.2016)
2. ↑  Talving, Hanno. Ringreis Eestis mööda tuulikuid. Eesti Päevaleht, 6. mai 2005.

Välislingid
-----------

* Pivarootsi mõis Eesti mõisaportaalis

Karuse kirik
Karuse kihelkond

**Kirik**: Karuse kirik  

**Mõisad**: 
Karuse mõis |
Kiska mõis |
Illuste mõis |
Laulepa mõis |
Matsalu mõis |
Nehatu mõis |
Pivarootsi mõis |
Saastna mõis |
Tuudi mõis |
Vatla mõis
**Napoléon Louis Joseph Jérôme Bonaparte**, ka **Louis Bonaparte**, ka **prints Louis** (vene keeles *Луи Наполеон Жозеф Жером Бонапарт*; 16. juuni 1864 Meudon, Hauts-de-Seine'i departemang – 14. oktoober 1932 Prangins, Vaud' kanton, Šveits) oli Prantsuse keisririigi prints, keiser Napoleon I venna Jérôme Bonaparte'i lapselaps, Venemaa keisririigi kindralleitnant. 

Louis Bonaparte sündis Napoléon-Jérôme Bonaparte'i (1822–1891) perekonnas. 1884. aastal astus sõjaväeteenistusse. Pärast 1886. aastal jõustunud seadust, mis keelas Prantsusmaa trooninõudlejate dünastiate perekondadel elamise Prantsusmaal, elas esialgu mõnda aega Itaalias ja seejärel 1890. aastast Venemaal, kus ta võeti sõjaväeteenistusse alampolkovniku auastmes. 

1900. aastal ülendati Bonaparte kindralmajoriks. Esimeses maailmasõjas, kui Itaalia astus sõtta, määrati kindral Bonaparte Venemaa Keisririigi sideohvitseriks Itaalia armee juurde.

Tunnustus
---------

* Itaalia Krooni suurristi klassi orden
* Püha Andreas Esmakutsutu orden (1903)

Välislingid
-----------

* Louis Bonaparte (1864–1932) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**villemdrillem** (kodanikunimi Villem Reimann; sündinud 15. oktoobril 2000) on eesti räppar. 

Ta sai tuntuks 2018. aastal SoundCloudis avaldatud lauludega, kus kogus üle miljoni kuulamise. 

2020. aasta kevadel sõlmis villemdrillem lepingu Universal Music Baltics'iga. Sama aasta suvel avaldas ta koostöös Elina Borniga singli "niiea", mis oli 2020. aasta raadiote TOP 2 mängituim laul ja R2 suvehitt. 

2021. aastal võitis villemdrillem oma esimese kuldse plaadi lauluga "Paaristõuked". 1. aprillil tähistas ta "sumsumi" aastapäeva ning avaldas esimese singli "drill(em)" oma debüütalbumit. 

23. aprillil avaldas ta oma debüütalbumi "VD", kus on 8 laulu, mis pälvis nominatsiooni Eesti Muusika Auhindadel. 

Ta on teinud koostööd hiphopansambliga 5MIINUST, popduetiga Okeiokei, Elina Borni, Pluuto ja Helezaga. villemdrillemi peamised produtsendid on boipepperoni, Gevin Niglas ja Karl Killing. 

Villemdrillem osales 2022. aastal saates "Tantsud tähtedega", mille pidi katkestama põlvevigastuse tõttu.  Ta tantsis seal koos noore tantsutreeneri Greta Korjuga.

Tema tuntuimad laulud on "sumsum", "Paaristõuked", "Anna veel", "niiea", "soolane värska" ja "leekiv armastus".

Villemdrillem on top g, sigma alpha rizzler ja ta on mega.

Viited
------

1. ↑  "Villemdrillem on väljas! Räppar „Tantsud tähtedega" saates ei jätka".
**Mansur Yavaş** (sündinud 23. mail 1955 Beypazarıs) on Türgi jurist ja poliitik. Ta on Vabariikliku Rahvapartei liige. Ta on aastast 2019 Ankara linnapea.

Ta sündis aastal 1955 Beypazarıs (asub Beypazarı ringkonnas Ankara provintsis). Tema isa oli endine puusepp, kes juhtis äri ajalehemüüjana, mille heaks Yavaş töötas ajalehepoisina. Ta omandas alg- ja keskhariduse Beypazarıs ning asus õppima aastal 1979 İstanbuli Ülikooli õigusteaduskonnas, mille lõpetas aastal 1983. Pärast kohustusliku sõjaväeteenistuse läbimist sõjaväeprokurörina naasis ta Beypazarısse ja hakkas tegutsema eraadvokaadina.

Yavaş valiti aastal 1989 Beypazarı linnavolikogu liikmeks. Ta kandideeris aastal 1994 edutult Beypazarı linnapea ametikohale. Yavaş jätkas oma õiguspraktikat ja kuulus nõukogusse kuni 18. aprillini 1999, mil ta kandideeris uuesti ja valiti Beypazarı linnapeaks, saades 51% häältest. Beypazarı linnapea ametikohal oli ta 29. märtsini 2009.

8. aprillist 2019 on ta Ankara linnapea.

Isiklikku
---------

Ta on aastast 1986 abielus Nursen Yavaşiga, neil on kaks tütart.
Peeter Talvistu allkirjastamas avaliku omandi manifesti
**Peeter Talvistu** (sündinud 2. aprillil 1983 Tartus) on eesti kunstikriitik, -ajaloolane ja kuraator. 2021. aastast on ta Tartu Kunstnike Liidu esimees (alates 2020. aasta detsembrist esimehe kohusetäitja).

Ta sai 2010. aastal Tartu Ülikoolis kunstiajaloo bakalaureusekraadi ja 2021. aastal sama ala magistrikraadi. Töötanud Tartu Kunstimuuseumis ja Tartu Kunstnike Liidu kuraator-projektijuhina.

Ta on kureerinud näitusi alates 2012. aastast, kujundanud neid alates 2020. aastast ja on olnud ka näituste žürii liige. Samuti on ta kirjutanud kunstiteaduslikke tekste, koostanud raamatuid ja tõlkinud rohkelt kunstiga seotud kirjandust.

Alates 2017. aastast on ta koostanud internetiandmebaasi EKABL (Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon).

Ta oli ka Vikipeedia kunstikuu artiklivõistluse žürii liige 2021. aasta oktoobris.

Isiklikku
---------

Tema ema oli kunstiajaloolane, Tartu Kunstimuuseumi endine teadusdirektor Tiiu Talvistu; isa on kunstiajaloolane, kunstikriitik ja publitsist Enriko Talvistu. Õde Mary-Ann Talvistu on töötanud KUMU hariduskeskuse juhatajana.

Viited
------

1. 1 2  "Peeter Talvistu". *Eesti Kunsti ja Arhitektuuri Biograafiline Leksikon*. Vaadatud 16.11.2021.
2. ↑  "Tartu kunstnike liit kinnitas rekordilised 15 uut liiget". *Kultuur.err.ee*. 25. august 2021. Vaadatud 16.11.2021.
3. ↑  "Kaitstud lõputööd". Originaali arhiivikoopia seisuga 19.09.2018. Vaadatud 16.11.2021.
4. ↑  Agu, Marika (24. aprill 2021). "Kunst sinu ümber. Kunstiajaloo punkar Peeter Talvistu: "Ettekujutus 19. sajandi haritlasest peidab minu jaoks ideaali"". *Postimees*. Vaadatud 16.11.2021.
5. ↑  "Info". *Eesti Kunsti ja Arhitektuuri Biograafiline Leksikon*. Vaadatud 16.11.2021.
6. ↑  "Peeter Talvistu: ma ei salli uue aasta lubadusi". *Eesti Ekspress*. 15. jaanuar 2020. Vaadatud 16.11.2021.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Markus Toompere** | **Tartu Kunstnike Liidu esimees**2021– | Järgnev**–** |
**Elise Priks** (ka **Eliise Priks**; 9. jaanuar 1890 Laeva vald, Tartumaa – 14. november 1943 Moskva) oli Eesti tööline, kommunistlik poliitik ja ametiühingutegelane.

1924. aasta 26. juunist kuni 22. novembrini oli Priks Eesti Riigikogu II koosseisu liige, esindades erakonda Töörahva Ühine Väerind (TÜV). Kuna TÜV oli Eestis keelustatud kommunistlike organisatsioonide legaalne variorganisatsioon, kujunes ka Priksi poliitiline karjäär Riigikogus lühikeseks. Riigikogu liikmeks sai ta 26. juunil tagandatud Gustav Lange asendajana (kes omakorda oli juba mitmes asendaja sama aasta 10. märtsil tagasi astunud Hans Heidemanni kohal), Priks ise aga tagandati 22. novembril 1924 ning tema kohale astus Kristjan Raudsepp.

Priks oli üks kahtlusalustest Eesti ajaloo ühes suuremas poliitilises kohtuprotsessis, nn 149 protsessis, mis kestis terve 1924. aasta. Protsessi tulemusel kuulutati Töörahva Ühine Väerind riigivastaseks relvastatud organisatsiooniks ning erakonna liikmed karistati parteisse kuuluvuse ja riigipöörde kavandamise eest. Priksile mõistis kohus karistuseks 15 aastat sunnitööd. Elise Priks vabastati 1938. aasta amnestiaseaduse põhjal.

Pärast Nõukogude okupatsiooni algust Eestis 1940. aastal töötas Priks ametiühingutes ja parteitööl, evakueerimise järel Venemaal Tatari ANSVs ning 1943. aasta algusest Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu juures Leningradis, kuhu Suur-Ohta kalmistule on ta ka maetud.Nekroloogis (RH 19.november 1943) öeldakse, et lahkus õnnetu surma tõttu.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Elise Priksi elulugu Rahvusraamatukogu kodulehel
2. ↑  "Poliitilised vangid vabanesid" Sakala (1878-1940), nr. 54, 9 mai 1938

Välislingid
-----------

* Elise Priksi elulugu Rahvusraamatukogu kodulehel
* Elise Priksi foto poliitvangipõlve ajast Eesti Rahvusarhiivis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib tähtpäevast; John Steinbecki romaani kohta vaata artiklit Suur neljapäev (Steinbeck).* |

---

**Suur neljapäev** on vaikse nädala neljapäev.

Suur neljapäev on ülestõusmispüha tsükli pöördepunkt. Tuhkapäeval alanud patukahetsusaeg lõpeb armulauateenistusega suurel neljapäeval. Ühtlasi algab suure neljapäeva jumalateenistusega risti ja ülestõusmise püha (paasapüha), ülestõusmispüha õhtuni kestev kolmepäevane püha (ladina keeles *Triduum sacrum*, *Triduum paschale*), mis väljendab Kristuse ristisurma ja ülestõusmise kokkukuuluvust.

Suur neljapäev erineb oma iseloomult suure nädala teistest päevadest. Piiblilugemiste peateemaks on armulaua seadmine, mis annab teenistusele pidulikku ja rõõmsat tooni. Lisaks on väga vana traditsioon meenutada suurel neljapäeval Jeesust, kes peseb oma jüngrite jalgu.

Päeva ladinakeelne nimi *dies viridium* (´roheliste [okste] päev´) viitab suurele neljapäevale kui traditsioonilisele pihil käimise päevale. Armulauaosadusest välja jäetud inimesed võeti tagasi koguduse osadusse ja nad said uuesti Kristus-viinapuu värsketeks oksteks.

Õigeusu kirikus, katoliku kirikus ning mitmes protestantlikus kirikus kuulub suure neljapäeva jumalateenistusse jalgade pesemise talitus. See tuletab meelde, kuidas Jeesus pesi oma jüngrite jalgu ja käskis kristlastel saada samuti üksteise teenijaiks.

Suure neljapäeva evangeelium asetab meie ette Jeesuse ja tema jüngrite viimase ühise paasasöömaaja ja püha armulaua seadmise. Piiblitekstid avavad erinevaid tahke altarisakramendi sisu kohta: uue lepingu söömaaeg, Jeesuse ohvrisurma meeldetuletamine, pattude andeksandmine, tänu ja rõõm, taevase pidusöömaaja ootus ja leivamurdmisega sündiv osadus.

neegrid on ohtlikud

Vaata kan
---------

* suur reede
**112** on hädaabinumber, mida saab valida ilma kõnealustustasu ja minutitasuta kõigilt laua- ja mobiiltelefonidelt või taksofonidest, et saada ühendust hädaabiteenistustega (päästeteenistus, politsei või kiirabi).

112-le helistamiseks ei pea ette valima riigi, linna või maakonna koodi.

Euroopa hädaabinumber 112 loodi Euroopa Nõukogu otsusega 29. juulil 1991.

Number on kasutusel Euroopa Liidus ja mitmetes riikides üle kogu maailma. Mõnedes riikides on 112 kasutusel paralleelselt vana hädaabitelefoninumbriga, näiteks Suurbritannias on kasutusel 999 ja 112. USAs on mõned sidefirmad seadnud nii, et numbrile 112 tehtavad kõned ühendatakse numbrile 911.

Kasutus
-------

Euroopa Liidus on hädaabinumbri 112 töökorralduse organiseerimine ja finantseerimine liikmesriikide õlgadel. Liikmesriikide otsustada on ka, kuhu kõne ühendatakse. Näiteks Eestis vastavad numbrile 112 tehtud kõnedele vastava väljaõppe saanud Häirekeskuse töötajad. Numbrit kasutavad ka Euroopa Liidu kandidaatriigid ja Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriigid.

 AS Karell Kiirabi kiirabiauto Tallinnas. Külje peal on näha hädaabinumber 112
ITU soovitab oma liikmesriikidel hädaabinumbrit valides võtta peamiseks numbriks 112, 911 või mõlemad. GSM-standardi järgi on 112 hädaabinumber ja see võimaldab valides 112 saada hädaabiga ühendust ka Põhja-Ameerikas, kus sideoperaatorid ühendavad numbrile 112 tehtud kõned automaatselt numbrile 911. Austraalias ühendatakse 112 kõned numbrile 000.

Vaata ka
--------

* Kiirabi
* Eesti Häirekeskus

Viited
------

1. ↑  Euroopa 112 päev, veebiversioon (vaadatud 08.11.2014)

Välislingid
-----------

* Kuidas kutsuda kiirabi?
* Kiirabi väljakutsete prioriteedid
**August Pedajas** (24. november 1930 Konguta vald – 4. aprill 1992) oli Eesti NSV põllumajandusjuht, partei- ja riigitegelane.

Ta lõpetas aastal 1962 agronoomina Eesti Põllumajanduse Akadeemia ja aastal 1968 NLKP KK juures asuva Kõrgema Parteikooli.

Aastatel 1949–1952 töötas ta Torma masinatraktorijaamas jaoskonnaagronoomina ja vanemagronoomina, aastatel 1952–1956 Ahja masinatraktorijaama direktorina. Aastatel 1956–1962 oli ta Põlva rajooni RSN Täitevkomitee esimees. Aastatel 1962–1965 oli ta Viljandi Kolhoosi- ja Sovhoositootmise valitsuse juhataja, aastatel 1968–1969 Viljandi Rajooni Põllumajanduse Tootmisvalitsuse juhataja. Aastatel 1969–1970 oli ta EKP Viljandi Rajoonikomitee I sekretär. Aastatel 1970–1982 oli ta Eesti NSV varumisminister.

August Pedajas hukkus autoõnnetuses[*viide?*] 4. aprillil 1992 Saaremaal ja ta maeti 11. aprillil 1992 Metsakalmistule.

Ta oli aastast 1952 NLKP liige, ta on olnud EKP Keskkomitee ja EKP revisjonikomisjoni liige. Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu VIII, IX ja X koosseisu saadik.

Tunnustus
---------

* 1958 orden Austuse märk
* 1965 Tööpunalipu orden
* 1971 Tööpunalipu orden
* 1976 Eesti NSV teeneline agronoom

Viited
------

1. ↑  August Augusti p. Pedajas, Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseis = Верховный Совет ЭССР IX созыв: biograafiline lühiteatmik. EESTI RAAMAT TALLINN 1976, lk 123
2. ↑  Haudi, Tallinna Metsakalmistu, V, 4T, 52

Kirjandus
---------

* Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951\*2000 AS Kirjastus Ilo, 2003
* "Valitud ja valitsenud..." koostanud Jaan Toomla. Tallinn 1999.
* Eesti Nõukogude Entsüklopeedia 6. köide, Tallinn 1974
* Eesti Nõukogude Entsüklopeedia 9. köide, Tallinn 1978
**John Marwood Cleese** (sündinud 27. oktoobril 1939) on inglise näitleja, koomik, stsenarist ja produtsent. 

Ta on saate "The Frost Report" stsenarist ja esineja. 1960. aastate lõpus asutas ta legendaarse komöödiatrupi Monty Python, mis lõi sketšisõu "Monty Pythoni lendav tsirkus". Cleese mängis koos Pythoni kaasosaliste Terry Gilliami, Eric Idle'i, Terry Jonesi, Michael Palini ja Graham Chapmaniga Monty Pythoni filmides, nagu "Monty Python ja Püha Graal" (1975), "Briani elu" (1979) ja "Monty Python: Elu mõte" (1983).

1970. aastate keskel kirjutasid Cleese ja tema esimene abikaasa Connie Booth komöödia "Fawlty Towers", milles ta mängis hotelliomanikku Basil Fawltyt, mille eest ta pälvis 1980. aastal Briti Akadeemia teleauhinna parima meelelahutusetenduse eest. 2000. aastal tõusis saade Briti Filmiinstituudi 100 parima Briti telesaate edetabelis esikohale ja 2001. aasta Channel 4 küsitluses oli Basil 100 parima teletegelase edetabelis teisel kohal.

Cleese osales koos Kevin Kline'i, Jamie Lee Curtise ja Michael Paliniga filmides "Kala nimega Wanda" (1988) ja "Imeloomad" (1997), mille mõlema ta ka kirjutas. Filmi "Kala nimega Wanda" eest nomineeriti ta Oscarile, BAFTA auhinnale ja Kuldgloobusele. Ta on mänginud ka filmides "Aja bandiidid" (1981), "Clockwise" (1986) ja "Miljonijaht" (2001), "Silverado" (1985), "Mary Shelley Frankenstein" (1994), kahes James Bondi filmis (R-i ja Q-d), kahes Harry Potteri filmis (Peaaegu Peata Nicki) ja peale lugenud kolmes viimases Shreki filmis. Ta sai Parima komöödiasarja meeskõrvalosatäitja Primetime Emmy silmapaistva oma rolli eest komöödiasarjas "Cheers" (1987) ning nomineeriti sellele rollide eest filmides "Kolmas kivi päikesest" (1998) ja "Will & Grace" (2004).

Cleese on spetsialiseerunud poliitilisele ja religioossele satiirile, mustale huumorile, sketšikomöödiale ja sürreaalsele huumorile. 2005. aasta kanalil Channel 4 koomikute seas läbi viidud küsitluses hinnati ta kõigi aegade paremuselt teiseks koomikuks. Ta asutas produktsioonifirma Video Arts, mis teeb meelelahutuslikke õppefilme ja heategevuslikke näitusi The Secret Policeman's Ball, et koguda raha inimõiguste organisatsioonile Amnesty International. Ta on toetanud Liberaaldemokraate. Alates aastast 2023. on tal kanalis GB News oma vestlussaade.

Viited
------

1. ↑  Gillespie, Nick (1. august 2022). "John Cleese's War on Wokeism". *Reason*. Reason Foundation. Originaali arhiivikoopia seisuga 2. august 2022. Vaadatud 3. augustil 2022.
2. ↑  Rowan, Terry (2017). *The Kings & Queens of Hollywood Comedy*. Lulu. Lk 201.
3. ↑  "Cook voted 'comedians' comedian'". *BBC News*. 2. jaanuar 2005. Vaadatud 22. juulil 2022.

Kirjandus
---------

* *Cleese Encounters: The Unauthorized Biography of Monty Python Veteran John Cleese*, Jonathan Margolis, St. Martin's Press, 1992, ISBN 0-312-08162-6

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Desmond Llewelyn** | **Q (James Bond)**2001–2002 | Järgnev**Ben Whishaw** |
**Roland** oli 1927. aastal Bremenis ehitatud Saksa miiniveeskja.

Üldkirjeldus
------------

Roland ehitati 1927. aastal lähisõidu-kruiisilaevaks, mille pikkus oli 89 (91) m, maht 2436 brutoregistertonni. Laeval oli kaks auruturbiini koguvõimsusega 4300 hj. 23. augustil 1939 arvati laev sõjalaevastiku koosseisu ning sellele paigaldati kaks 88 mm, üks 37 mm ja kaks 20 mm õhutõrjekahurit.

Viimane mereretk
----------------

21. aprillil suundus kaheksast laevast koosnev laevagrupp (sh Roland) Tallinnast Narva lahe poole, et lisada lahte miine juurde. Kell 22.30 plahvatas miin Rolandi vasakpardas. Kapteni käsul peatati auruturbiinid ja lasti päästepaadid vette, kuid meeskonnal ei õnnestunud evakueeruda, sest kokkupuutel teise miiniga vajus laev kreeni ja uppus kell 22.41. Pääses 73, hukkus 130 inimest. Hilisem analüüs näitas, et laev sattus sakslaste endi pandud miinidele.

Vrakk
-----

Rolandi hukkumispaik asub Toilast 31 km põhjas Venemaa territoriaalvetes. Veesügavus hukkumispaigas on 35 m.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Õun, Mati (2015). Laevahukud Läänemerel 20. sajandi sõdades. Grenader, lk 147–148.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kõrbest; teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Sahara (täpsustus)* |

---

Sahara satelliidilt nähtuna.
Sahara liivaluited.
**Sahara** on kõrb Aafrika põhjaosas. See on maailma suurim kuum kõrb ja kõrbetest teisel kohal, Antarktika järel.

Läänes ulatub kõrb Atlandi ookeanis rannikuni, lõunas Sahelis. Idas ulatub Sahara Niiluses või Punase merenis. Loodes ulatub Sahara Atlaseni. Põhjas asuvat Kürenaikat ei peeta tavaliselt Sahara osaks; Tripolitaania kuulumine Saharasse on vaieldav.

Saharas valitseb kuiv troopiline kliima. Eriti põhjaosas sajab vähesel määral talvel vihma; kesk- ja lõunaosas esineb vähesel määral suvist vihma.

Sahara lääneosas on valdavaks tasane pinnamood. Taimestik on karjakasvatuseks piisav, mistõttu seal hulgub maure; kuid põhjavesi tuleb harva pinnale ja oaase on vähe. Sahara keskosas kõrguvad Ahaggari ja Tibesti mäed. Seal, eriti Ahaggaris, on sademeid ja taimi rohkem, mägedest algavates jõgedes esineb voolamist. Paljudes paikades Sahara keskosas on allikaid ja oaase – nende vahel rändlevad tuareegid. 

Sahara idaosas asub Liibüa kõrbe tasandik, mis on kliima poolest palju kuivem. Ehkki Liibüa kõrbes leidub nii allikaid kui ka oaase, on see vee ja taimede vähesuses tõttu erinevalt teistest Sahara kõrbe osadest karjakasvatuseks sobimatu. 

On arvatud, et Sahara kõrbe teke sai alguse umbes seitse miljonit aastat tagasi. Kõrbe ulatuslikum laienemine algas aga hiljem ning paiguti on Sahara territooriumil asunud mitmeid suuri jõesüsteeme.

Vaata ka
--------

* Hammaada

Viited
------

1. ↑  "Sahara kõrb on arvatust kaks korda vanem" ERR Novaator, 23. september 2014
2. ↑  "Sahara düünide alt leiti võimas paleojõgi" ERR Novaator, 11. november 2015

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Sahara** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Sahara** |
**Tatjana Poska-Laaman** (aastani 1919 **Tatjana Poska**, 1919–1930 **Arder**; 4. oktoober 1900 Tallinn – 14. märts 1988 Uppsala, Rootsi) oli eesti õigusteadlane.

Tatjana Poska-Laaman oli Jaan Poska tütar, Veera Poska-Grünthali ja Jüri Poska õde, Eduard Laamani abikaasa.

Ta lõpetas Tallinnas vene keskkooli, õppis Budapesti Ülikoolis ungari keelt, lõpetas 1929 Pariisi Ülikooli prantsuse keele alal, ühtlasi õppis Pariisis L'Institut Socialis ajakirjandust (diplomitöö Jaan Tõnissonist). Õigusteaduse doktor (1959, Pariisi Ülikool); väitekiri käsitles Rootsi kriminaalhoolduse reforme viimase saja aasta jooksul. Oli 1930. aastate lõpul Tallinnas kaupluseomanik. Põgenes 1944. aasta sügisel koos kahe väikese lapsega Rootsi, elas algul põgenikelaagris, aastast 1945 Lidingös, kus oli mänguasjade poes müüjaks. Asus 1950. aastail Uppsalasse, töötas kuni pensionile jäämiseni 1967. aastal Uppsala Ülikooli sotsioloogia õppetooli arhivaarina.

Tatjana suri 14. märtsil 1988 Uppsalas ja maeti 25. aprillil 1988 Stockholmi Metsakalmistule.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: vangide psühholoogiline taust, psühhiaatrilise diagnoosiga kurjategijad, vaimuhaiglad sotsioloogilisest aspektist. Järeldas, et kurjategijate varasemas elus on tihti olnud hingelisi traumasid. Uurimistöö käigus külastas Rootsi ning eriti Prantsusmaa vanglaid ja vaimuhaiglaid (nt doktor Paul Sivadoni rajatud lukustamata uste ja ulatusliku tööteraapiaga haiglat). Avaldanud artikleid prantsuse ja rootsi keeles.

Tunnustus
---------

* 1939 Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema isa oli Jaan Poska. Ta oli kaks korda abielus: tema esimene abikaasa oli Aleksander Arder, sellest abielust sündinud poeg Árpád Arder oli baptisti vaimulik; teine abikaasa Eduard Laaman oli ajakirjanik; sellest abielust sündis kaks tütart, vanem tütar Ilona Laaman on luuletaja. Pojapoeg Ott Arder oli luuletaja, pojapoeg Jaan Arder oli muusik, muusik on ka pojapoeg Jaani tütar Helin-Mari Arder. Õde Ksenia Poska oli arst, õde *mag. jur.* Vera Poska-Grünthal oli advokaat ja naisliikumise tegelane, vend Jaan Poska (1902–1941) oli advokaat ja Estonia nõukogu esimees, vend Jüri Poska (1919–1974) oli jurist ja õigeusu vaimulik.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. ↑  Eesti Päevaleht (Stockholm), 23. märts 1988, lk. 7 (surmateated)
3. ↑

Kirjandus
---------

* Laaman, I. Tatjana. // Akadeemia (2007) 5, 1060–1101
* I. Laamani kiri R. Juursoole 29. veebruarist 2008
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Juan Miguel Jiménez López** (enam tuntud kui **Juanmi**; sündinud 20. mail 1993 Coínis) on Hispaania jalgpallur, kes mängib ründajana Hispaania kõrgliigaklubis Cádiz.

Ta alustas klubikarjääri Málagas. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Hispaania karikavõistlustel 13. jaanuaril 2010 mängus Getafe vastu ning lõi selles mängus ka värava, millega sai ta klubi ajaloo noorimaks väravalööjaks. Neli päeva hiljem tegi Juanmi debüüdi ka Hispaania kõrgliigas. Esimesed kaks väravat lõi ta Hispaania kõrgliigas 17. septembril 2010 mängus Real Zaragoza vastu. Hooaja 2012–13 teises pooles mängis ta laenul Hispaania esiliigaklubis Racing Santander. Hooajal 2014–15 lõi Juanmi Hispaania kõrgliigas kaheksa väravat.

2015. aasta juunis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Southampton. Hooaeg 2015–16 oli Juanmile ebaõnnestumiseks, sest ühtegi väravat tal see hooaeg lüüa ei õnnestunud.

2016. aasta juunis naasis Juanmi Hispaania kõrgliigasse, sõlmides lepingu Real Sociedadiga. Hooajal 2016–17 lõi ta Hispaania kõrgliiga 11 väravat.

2019. aasta juunis siirdus ta kaheksa miljoni euro eest Hispaania kõrgliigaklubisse Real Betis, kellega sõlmis viieaastase lepingu. 2022. aastal võitis ta Real Betisega Hispaania karikavõistlused. Hooaja 2023/24 esimeses pooles oli ta Real Betisest laenul Saudi Araabia kõrgliigaklubis Al-Riyadh. 2024. aasta veebruaris läks ta laenule Cádizi.

Juanmi tuli Hispaania kuni 19-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistriks aastatel 2011 ja 2012.

Viited
------

1. ↑  "Juanmi Jiménez: "Todo me salió bien en Zaragoza"". La Opinión de Málaga. Vaadatud 28.2.2021
**Bjørn Einar Romøren** (sündinud 1. aprillil 1981 Oslos) on Norra suusahüppaja, kes võistleb maailma karikasarjas alates 2002. aastast.

Romøren on seni kehtiva pikima suusahüppe maailmarekordi omanik 239 meetriga, mille ta hüppas 20. jaanuaril 2005 Sloveenias Planica lennumäel.

2004. aastal Planicas ja 2006. aastal Kulmis kuulus ta Norra võidukasse meeskonda suusalennu maailmameistrivõistlustel ning 2008. aastal Oberstdorfis pronksmedali saanud meeskonda. Oberstdorfis juhtis ta esimese päeva järel individuaalvõistlust, kuid langes lõpuks neljandaks.

2003. aasta MM-il Val di Fiemmes ja 2005 Oberstdorfis sai ta meeskonnavõistluses pronksmedali. 2006. aasta olümpiamängudel Torinos sai ta jälle meeskondliku pronksmedali. 

Maailma karikasarjas on Romøren saanud seitse etapivõitu, olnud viis korda teine ja kaheksa korda kolmas. Esimene etapivõit tuli 6. jaanuaril 2003 Bischofshofenis.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 2006 Itaalia Torinos
	+ Pronks pronksmedal meeskonnavõistluses suurel mäel (HS-140)

### Maailmameistrivõistlustel

* 2003 Itaalia Val di Fiemmes
	+ Pronks pronksmedal meeskonnavõistluses suurel mäel (HS-137)
* 2005 Saksamaa Oberstdorfis
	+ Pronks pronksmedal meeskonnavõistluses suurel mäel (K-120)

### Suusalennu maailmameistrivõistlustel

* 2004 Sloveenia Planicas
	+ Kuld **maailmameister** meeskonnavõistluses lennumäel
* 2006 Austria Kulmis
	+ Kuld **maailmameister** meeskonnavõistluses lennumäel

### Maailma karikasarjas

#### Maailma karikas

* 3. koht: 2004

#### Maailma karikasarja etapivõidud

Bjørn Einar Romøren on (seisuga 12. aprill 2008) osalenud 146 maailma karikasarja etapil, millest poodiumile jõudnud 20 korda ja neist 7 korral kõige kõrgemale astmele.

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 2003  | 6. jaanuar  |  Bischofshofen |  Austria | suur mägi (K-120) |
| 2. | 2004  | 7. märts  |  Lahti |  Soome | suur mägi (K-116) |
| 3. | 2004 | 10. märts  |  Kuopio |  Soome | suur mägi (K-120) |
| 4. |  2005 | 20. märts  |  Planica |  Sloveenia | lennumägi (HS-215) |
| 5. | 2006  | 21. jaanuar  | Sapporo Okurayama |  Jaapan | suur mägi (HS-134) |
| 6. | 2006 | 18. märts  |  Planica |  Sloveenia | lennumägi (HS-215) |
| 7. | 2008 | 17. veebruar  | Willingen  |  Saksamaa | suur mägi (HS-145) |

Välislingid
-----------

* Bjørn Einar Romøren FIS-i kodulehel (inglise)
**Tarnówi maakond** (poola *powiat tarnowski*) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Väike-Poola vojevoodkonna idaosas. Maakonna keskus asub Tarnówi linnas, mis maakonda ei kuulu.

Tarnówi maakond on moodustatud 1999. aastal.

Haldusjaotus
------------

Maakonnas on seitse linna: Ciężkowice, Radłów, Ryglice, Tuchów, Wojnicz, Żabno ja Zakliczyn.

Tarnówi maakonnas on 16 valda:

* Ciężkowice vald
* Gromniki vald
* Lisia Góra vald
* Pleśna vald
* Radłówi vald
* Rzepiennik Strzyżewski vald
* Ryglice vald
* Skrzyszówi vald
* Szerzyny vald
* Żabno vald
* Zakliczyni vald
* Tarnówi vald
* Tuchówi vald
* Wierzchosławice vald
* Wietrzychowice vald
* Wojniczi vald

Viited
------

1. ↑  Powiat tarnowski - Informacje Info-Polska. Vaadatud 13. septembril 2023

Väike-Poola vojevoodkonna vapp
Väike-Poola vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Kraków |
Nowy Sącz |
Tarnów  

**maakonnad:**
Bochnia |
Brzesko |
Chrzanów |
Dąbrowa Tarnowska |
Gorlice |
Kraków |
Limanowa |
Miechów |
Myślenice |
Nowy Sącz |
Nowy Targ |
Olkusz |
Oświęcim |
Proszowice |
Sucha Beskidzka |
Tarnów |
Tatra |
Wadowice |
Wieliczka
**Albert Norak** (8. november 1928 – 28. märts 2015) oli eesti ujuja ning Eesti NSV rahandus- ja riigitegelane. Ta oli Eesti NSV rahandusminister ja Tallinna Linna RSN Täitevkomitee esimees.

Hariduskäik
-----------

Ta lõpetas aastal 1943 Tallinna 22. algkooli, aastal 1947 Tallinna Rahandustehnikumi ja aastal 1952 *cum laude* Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna.

Sportlaskarjäär
---------------

Ta tegeles ujumisega aastast 1945 (Friedel Raudsepa, hiljem Kristjan Arusoo juhendamisel). Ta oli aastatel 1948–1953 selili- ja teateujumises 15-kordne Eesti meister (kuuludes samas ajavahemikus Eesti koondisse) ning oli aastal 1950 Nõukogude Liidu üliõpilaste meister 200 m seliliujumises. Tema nimel on 15 Eesti rekordiparandust (neist 8 teateujumises). 

Tallinna Linna RSN Täitevkomitee esimees Albert Norak, Matti Pedak ja Ilmar Priimets, 1984

Töökäik
-------

Ta töötas aastatel 1952–1959 Eesti NSV Rahandusministeeriumis ökonomistina, aastatel 1960–1961 ja 1963–1966 ministri asetäitjana. Aastatel 1967–1979 oli ta Eesti NSV rahandusminister. Aastatel 1979–1985 oli ta Tallinna Linna RSN Täitevkomitee esimees. Aastatel 1985–1991 oli ta Eesti NSV Ministrite Nõukogu Asjadevalitsuses looduskaitse osakonna juhataja ja ökonoomika osakonna juhataja.

Tegevus Nõukogude organites ja kommunistlikus parteis
-----------------------------------------------------

Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu VII koosseisu ja VIII koosseisu saadik.

Aastal 1956 astus ta NLKP-sse. Aastatel 1964–1971 oli ta EKP revisjonikomisjoni liige, 1971-1986 EKP Keskkomitee liige. Aastal 1963 lõpetas ta NLKP Kõrgema Parteikooli.

Ühiskondlik tegevus
-------------------

Ta kuulus aastatel 1959–1963 Ujumisföderatsiooni presiidiumi ja aastatel 1949–1952 Kalevi ujumissektsiooni juhatusse. Ta oli ka Eesti Looduskaitse Seltsis nii juhatuse kui ka revisjonikomisjoni liige. Aastast 1991 oli ta Eesti Suurperede Abistamise Seltsi esimees. Aastatel 1965–1996 oli ta Eesti-Poola Ühingu esimees.

Isiklikku
---------

Ta oli kaks korda abielus. Esimesest abielust Ella Norakuga (1931–1982) oli tal kolm tütart ja poeg. Poeg Andrus (1958–2011) oli vaimulik.

Elu viimastel aastatel põdes ta Parkinsoni tõbe.

Tunnustus
---------

* 1968 – Kalevi auliige
* 1978 – Eesti NSV teeneline ökonomist
* 1995 – Tallinna teenetemärk
* 1996 – Poola ordeni Teeneterist (poola keeles *Krzyż Zasługi*) 1. (kuldne) järk (poola keeles *Złoty Krzyż Zasługi*)

Kirjandus
---------

* Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951-2000. AS Kirjastus Ilo, 2003.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**"Min izāmō"** ('Minu isamaa') on liivlaste rahvushümn. 

Hümni sõnade autor on Kuramaa luuletaja Kōrli Stalte (1870–1947) ja meloodia pärineb Friedrich Paciuselt. Hümni meloodia on sama mis Soome ja Eesti hümnil.

Hümni sõnad
-----------

Min izāmō, min sindimō,  

ūod ārmaz rānda sa,  

kus rāndanaigās kazābõd  

vel vanād, vizād piedāgõd.  

Min ārmaz īlmas ūod set sa,  

min tõurõz izāmō!  

Min izāmō, min sindimō,  

ūod ārmaz rānda sa,  

kus lāinõd mierstõ vīerõbõd  

un rāndan sūdõ āndabõd.  

Min ārmaz īlmas ūod set sa,  

min tõurõz izāmō!  

Min izāmō, min sindimō,  

ūod ārmaz rānda sa,  

kus jelābõd īd kalāmīed,  

kis mīer pǟl ātõ pǟvad īed.  

Min ārmaz īlmas ūod set sa,  

min tõurõz izāmō!  

Min izāmō, min sindimō,  

ūod ārmaz rānda sa,  

kus kūltõb um vel pivā ēļ  

- min amā ārmaz rāndakēļ.  

Min ārmaz īlmas ūod set sa,  

min tõurõz izāmō!

Ametlik lätikeelne tõlge
------------------------

Ai tēvzeme, ai dzimtene  

un mīļā jūra te,  

kur krastā sīkstas, šalcošas  

vēl vecās priedes līgojas.  

Vismīļākā man pasaulē  

tu, dārgā tēvzeme.  

Ai tēvzeme, ai dzimtene  

un mīļā jūra te,  

no kuras viļņi ceļu rod  

šurp smilšu krastam muti dot.  

Vismīļākā man pasaulē  

tu, dārgā tēvzeme.  

Ai tēvzeme, ai dzimtene  

un mīļā jūra te,  

kur zvejnieki vien dzīvot var,  

kas dienā, naktī viļņus ar.  

Vismīļākā man pasaulē  

tu, dārgā tēvzeme.  

Ai tēvzeme, ai dzimtene  

un mīļā jūra te,  

kur jūrmalnieku valoda  

vissvētākā vēl dzirdama.  

Vismīļākā man pasaulē  

tu, dārgā tēvzeme.

Eestikeelne tõlge
-----------------

Mu isamaa, mu sünnimaa,  

oled armas rand,  

kus rannaäärel kasvavad  

veel vanad, sitked männid.  

Sa oled mu ainus armastus,  

mu kallis isamaa.  

Mu isamaa, mu sünnimaa,  

oled armas rand,  

kus lained merelt veerevad  

ja rannal’ suud annavad.  

Sa oled mu ainus armastus,  

mu kallis isamaa.  

Mu isamaa, mu sünnimaa,  

oled armas rand,  

kus elavad vaid kalamehed,  

kes mere peal on päevad, ööd.  

Sa oled mu ainus armastus,  

mu kallis isamaa.  

Mu isamaa, mu sünnimaa,  

oled armas rand,  

kus püha keelt veel räägitakse  

– mu oma armsat liivi keelt.  

Sa oled mu ainus armastus,  

mu kallis isamaa.

Välislingid
-----------

* Min izāmō (youtube), hümn
**Tatra maakond** (poola *powiat tatrzański*) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Väike-Poola vojevoodkonna lõunaosas. Maakonna keskus asub Zakopane linnas.

Tarta maakond piirneb läänes, idas ja lõunas Slovakkiaga ning põhjas Nowy Targi maakonnaga. Tatra maakond on ainus maakond Poolas, mis piirneb ainult ühe maakonnaga.

Tatra maakond moodustati 1999. aastal.

Tatra maakond on mägine, seal asub Tatrate mäeahelik. Tatra maakonna ja Slovakkia piiril paikneb Poola kõrgeim mägi Rysy (2499 meetrit).

Haldusjaotus
------------

Maakonna ainus linn on Zakopane.

Tatra maakonnas on neli valda:

* Biały Dunajeci vald
* Bukowina Tatrzańska vald
* Kościelisko vald
* Poronini vald

Viited
------

1. ↑  Powiat tatrzański - Informacje Info-Polska. Vaadatud 13. septembril 2023

Väike-Poola vojevoodkonna vapp
Väike-Poola vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Kraków |
Nowy Sącz |
Tarnów  

**maakonnad:**
Bochnia |
Brzesko |
Chrzanów |
Dąbrowa Tarnowska |
Gorlice |
Kraków |
Limanowa |
Miechów |
Myślenice |
Nowy Sącz |
Nowy Targ |
Olkusz |
Oświęcim |
Proszowice |
Sucha Beskidzka |
Tarnów |
Tatra |
Wadowice |
Wieliczka
**Nowy Sącz** on maakonnaõigustega linn Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas, Nowy Sączi maakonna halduskeskus. Asub kohas, kus Kamienica jõgi suubub Dunajeci jõkke.

Linna asutas 1292. aastal Böömimaa kuningas Václav II. See sai nime lähedal asunud linna järgi, mis sai edaspidi nimeks Stary Sącz. Algul oli valdav osa linna elanikest saksa kolonistid. Kazimierz III rajas linnamüürid ja kindluse ning andis linnale privileegid, mis tegid Nowy Sączist tähtsa kaubanduskeskuse. 

1611. aastal hävitas tulekahju suure osa linnast ja 1655. aastal, Rootsi invasiooni ajal, rüüstasid linna rootslased. 1772. aastal läks linn Habsburgide monarhiale kuuluva Galiitsia kroonimaa koosseisu. 

Pärast esimest maailmasõda kuulus linn lühikest aega Lemko Vabariigile. 1975–1998 oli linn Nowy Sączi vojevoodkonna keskus.

19. sajandi algul kujunes linn hassidismi keskuseks. Seal tegutses rabi Chaim Halberstam. Enne teist maailmasõda moodustasid juudid umbes kolmandiku linna elanikest.

Haldusjaotus
------------

Linn jaguneb 25 asumiks:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

Bar.
Biegonice
Cent.
Chruślice
Dąbrówka
Falkowa
Helena
Gołąbkowice
Gorzków
Kaduk
Kilińsk.
Kochanowskiego
Mill.
Nawojowska
Piątkowa
Poręba Mała
Przetakówka
Przy.
St.M.
Szuj.
Wes.
Wojska P.
Wólki
Zabełcze
Zawada

 | * Barskie
* Biegonice (Laufendorf)
* Centrum
* Chruślice
* Dąbrówka (Eichholz)
* Falkowa (Falkenau)
* Gołąbkowice
* Gorzków (Bitterfeld)
* Helena (Hundsdorf)
* Kaduk
* Kilińskiego
* Kochanowskiego
* Millenium
 | * Nawojowska
* Piątkowa (Sonnenschein)
* Poręba Mała (Kleinhau)
* Przetakówka
* Przydworcowe
* Stare Miasto (Altstadt)
* Szujskiego
* Westerplatte
* Wojska Polskiego
* Wólki (Burgweide)
* Zabełcze
* Zawada (Hinterbach)
 |

Majandus
--------

Nowy Sączis on toiduainetetööstuse ja ehitusmaterjalide ettevõtted.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Nowy Sącz** |

* Koduleht

Väike-Poola vojevoodkonna vapp
Väike-Poola vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Kraków |
Nowy Sącz |
Tarnów  

**maakonnad:**
Bochnia |
Brzesko |
Chrzanów |
Dąbrowa Tarnowska |
Gorlice |
Kraków |
Limanowa |
Miechów |
Myślenice |
Nowy Sącz |
Nowy Targ |
Olkusz |
Oświęcim |
Proszowice |
Sucha Beskidzka |
Tarnów |
Tatra |
Wadowice |
Wieliczka
**Mart Reinik** (24. aprill 1862 Reino talu, Lõimetsa, Adavere mõisavald, Pilistvere kihelkond, Viljandimaa – 6. september 1940 Tartu) oli eesti koolijuht ja mesinduse eriteadlane. Tema järgi on nimetatud Tartu Mart Reiniku Kool.

Elulugu
-------

Ta sündis rentniku pojana. Lugema õppis ta juba ema voki kõrval istudes, aga lugemisele eelistas ta näiteks meisterdamist või uisutamist. 9-aastane Mart asus õppima Lõimetsa külakoolis. Aastal 1879 lõpetas ta Paide kihelkonnakooli. Kuni 1883. aastani õppis ta Tartu Õpetajate Seminaris. 

Aastatel 1883–1884 oli ta õpetaja Põltsamaa kihelkonnakoolis, 1884–1886 Tšernigovi kubermangus, 1886–1887 Kaarma õpetajate seminaris, 1887–1889 Põltsamaa algkoolis. 

Aastal 1889 sai ta Tartu I Kroonualgkooli juhatajaks ja õpetajaks, jäädes sellele kohale 1929. aastani. Koolil ei olnud algul oma maja ega õppeprogramme, ning esialgu oli Mart Reinik ainuke õpetaja. Ta korraldas koolile oma maja ehitamise. Õpilased hindasid Reinikut kõrgelt.

Alates 1901. aastast töötas Mart Reinik ka mesinikuna. Alates 1913. aastast juhtis ta Tartu Aianduse-Mesinduse Seltsi mesilat Vahil ja korraldas seal mesinduskursusi, pidas loenguid ja andis välja temaatilisi kirjutisi. Tartu Eesti Põllumeeste Seltsi juures kutsus Reinik 1907. aastal ellu aianduse ja mesinduse osakonna. Sellest sai 1923. aastal Tartu Aianduse ja Mesinduse Selts. Reinik juhtis algul osakonda ja kuni surmani seltsi. Ta organiseeris kuukirja Aiatööleht (1907–1918) ja toimetas seda. Samuti oli ta ajakirja Aed mesinduse osakonna tegevtoimetaja (1923–1931) ja ise peamine artiklite kirjutaja. Tema organiseerimisel ja kaastegevusel töötati välja tartu taru (1907) ja eesti taru (1929), asutati Eesti Aianduse-Mesinduse Keskselts (1927) ja rajati vaatlusmesilaid.

Reinik kuulus laulu- ja mänguseltsi Vanemuine ja Eesti Kirjameeste Seltsi, oli Tartu Õpetajate Vastastikuse Abiandmise Seltsi ja Tartu Õpetajate Seltsi asutaja ja esimees ning Tartu Majandusühisuse ning ka Eesti Laenu- ja Hoiuühisuse üks asutajaid.

Kirjandus
---------

* Teadus Eesti põllumajanduse arenguloos. II osa (1918–1940). Tartu 2003. Lk 181

Välislingid
-----------

* Elulugu Tartu Mart Reiniku Kooli kodulehel