recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Reini pfaltskrahv **Friedrich II** (9. detsember 1482 – 26. veebruar 1556), ka **Friedrich Tark**, Wittelsbachide dünastia liige, oli Pfalzi kuurvürst aastatel 1544 kuni 1556.

Elu
---

Friedrich sündis Neustadt an der Weinstraße lähedal Winzingeni lossis kuurvürst Philippi ja tema naise Margarete neljanda pojana. Aastal 1535 abiellus ta Heidelbergis Taani Dorotheaga. Nad ei saanud lapsi. (20 aastat varem, tema 30. eluaastate alguses oli ta kuulutanud armastust Habsburgide printsessi Eleonore vastu, kuid selle avastas viimase vend Karl, Burgundia hertsog, Hispaania kuningas ja tulevane Saksa-Rooma keiser, ning krahv Friedrich aeti õukonnast minema.) 

Ta oli Pfalz-Neuburgi noorte hertsogite Ottheinrichi ja Philippi eestkostja ning teenis siis keiser Ferdinand I kindralina.

Friedrich oli mõnda aega seotud riigipöördeplaanidega Taani-Norras. Tema naine Dorothea oli endise Taani ja Norra kuninga Christian II, kes oli pärast Taani aadli mässu aastal 1523 kukutatud, tütar. Maapaos Christian II oli aastal 1529 sidemetes Olav Engelbrektssoniga, Norra katoliikliku peapiiskopiga ja Riiginõukogu peaga. Christian II oli protestant, kuid ka keiser Karl V õemees ja lubas seetõttu Norra katoliiklasi aidata. Varsti pärast Friedrichi abielu Dorotheaga saatis Friedrich kirja Olav Engelbrektssonile (Brüsseli emissaride kaudu), kus ta lubas sõjalist abi endalt ja Karl V-lt. 1536. aasta talvel saatis Olav Engelbrektsson toetajate salgad Ida-Norra küladesse; muuhulgas lugesid salgad kirja rahvale ette, andes märku, et uus valitseja võib teel olla. Kuid vähe talupoegi ühines isehakanud mässuga ja varsti see nurjus, kui tegelikku toetust Friedrichilt või Karlilt ei tulnud. 1537. aasta talvel saatis Friedrich Habsburgide Madalmaadelt välja 2 laeva. Kuid see oli asjata, kuna Taani kuningas pani umbes samal ajal Norra kaitseks välja laevastiku. Olav Engelbrektsson põgenes riigist, piiskopid Hoskuld Hoskuldsson ja Mogens Lauritssøn arreteeriti, teisi toetajaid karistati ning katoliku kirik Norras ja Riiginõukogu kaotati.

Märtsis 1544 sai Friedrich oma venna Ludwig V järglaseks Pfalzi kuurvürstina. Ta viis läbi reformatsiooni ja langes seetõttu keiser Karl V põlu alla, kuni Friedrich alistus. Tema järglaseks sai tema endine hoolealune Ottheinrich. Ta suri veebruaris 1556 Alzeys.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Ludwig V** | **Elector Palatine**1544–1556 | Järgnev**Ottheinrich** |
**Ühendus** (inglise keeles *commonwealth*) on USA saareala, mis on organiseeritud ala, mis on sõlminud USA föderaalvalitsusega kaugemalearenenud suhted, tavaliselt vastastikuse kirjaliku leppe alusel. 

Praegu on ühenduse staatus kahel USA saarealal – Põhja-Mariaanidel ja Puerto Ricol. Filipiinid olid saareala, millel oli ühenduse staatus 24. märtsist 1934 kuni 4. juulini 1946, mil USA tunnustas Filipiinide iseseisvust ja suveräänsust (*vaata*: Filipiinide Ühendus*).* 

Sama terminit kasutatakse ka USA osariikide Virginia, Massachusettsi, Pennsylvania ja Kentucky ametlikus nimes, kuid seal ei tähenda see osariigi staatusest erinevat staatust. 

Puerto Rico võttis 1952 ametliku ingliskeelse nimena kasutusele *Commonwealth of Puerto Rico*, sest hispaaniakeelse nime *Estado Libre Asociado de Puerto Rico* 'Puerto Rico Vaba Assotsieerunud Riik' sõnasõnaline tõlge *Free Associated State of Puerto Rico* poleks olnud USA Kongressile vastuvõetav. Hispaaniakeelne nimi väljendab nende taotlusi, kes tahaksid säilitada ja koguni "parandada" suhteid USA-ga, saavutades suurema autonoomia ja võib-olla suveräänsuse kuid säilitades USA passi. Ühenduse pooldajad pooldavad ühendust USA-ga, mis hõlmab ühist kodakondsust, ühist kaitset ja ühist valuutat. Seisuga november 2004 paistab, et umbes pooled valijad eelistavad Ühendust, teine pool pooldab USA osariigi staatust. Umbes 3% valijatest paistab pooldavat iseseisvust.
**Tang** (ka *pikksuusk*, *hülgesuusk*) oli eesti etnograafias hülgepüügi abivahend, pikk jalasetaoline alus, eestpoolt varjatud valgest riidest varjuga. Tang oli laialdaselt tuntud Soomes, Eestis kasutati seda Prangli saarel.

Kirjeldus
---------

Tang oli umbes 5 meetrit pikk, 10–13 cm lai ja 3 cm paks ning seda kasutati sirgel jääpinnal. Tangi üleskeeratud otsa lähedusse paigaldati raudkonks ja sellest poole meetri kaugusele auguga puitklots, kuhu asetati tangihark. Hargi küljes oli kolmnurkne varjuraam, mille peal valgest riidest vari, umbes 50 cm kõrgune ning altpoolt nii lai, et varjas hülgeküti.

Kasutamine
----------

Varikattes oli auk, mille kaudu kütt hülgeid jälgis. Kütt ise oli tangi peal kõhuli, jalad ristis ning edasi tõmbas ennast käte jõul. Püss oli tangi peal hülgenahkses tupes. Kui tangi abil õnnestus hülgele laskekaugusele jõuda, torkas kütt püssitoru august läbi, kusjuures püss toetus hargile.

Vaata ka
--------

* Käks
* Hülgeoda
* Hülgepüss
* Hülgeraud
* Hülgevõrk
* Hülgeõng

Viited
------

1. ↑  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 301
2. 1 2  Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 209

Kirjandus
---------

Ilmari Manninen. Die Sachkultur Estlands, I Band. Õpetatud Eesti Selts, Tartu, 1931, 84–85.

Välislingid
-----------

* Filmiaparaadiga hülgepüügil. DIGAR. Päevaleht, nr. 85, 27. märts 1938.
* Hülged rahvapärimuses. Eesti Loodus, nr 12, 2014, 8–13.
* Prangli saare hülgeküttimise traditsioonid. Maaleht, 16. veebruar 2011.

* 
* 
* 
*
**Eva Silvia Pärt-Enander** (aastani 1991 **Pärt**, sündinud 19. märtsil 1961 Gävles Rootsis) on Rootsi ja Eesti matemaatik.

Elulugu
-------

Eva Silvia Pärt-Enander on arsti tütar, Peeter ja Toomas Pärdi õde.

Lõpetas 1980 Gävles Vasaskolani gümnaasiumi, 1984 Uppsala ülikooli, filosoofialitsentsiaat numbrilise analüüsi alal (1988, samas), PhD (numbriline analüüs, 1995, samas), väitekiri "Overlapping grids and applications in gas dynamics" (Uppsala, 1995). Oli 1983–1984 Uppsala ülikooli infotehnoloogia õppetooli vanemlaborant, 1984–1985 California Ülikooli (Los Angeles) matemaatika õppetooli külalisdoktorant, 1985–1990 Uppsala Ülikooli assistent ja doktorant, 1991–1996 nooremõpetaja, 1997–2015 tehniline andmetöötluse ülikoolilektor, 2001–2013 Uppsala Ülikooli õppelabori e-õppe ainekursuste juhataja ja juhendaja, 2013– Uppsala ülikooli infotehnoloogia osakonna abijuhataja. Pidanud loenguid rakendusmatemaatikast, programmeerimisest, arvutlusest ja e-õppest, korraldanud aastast 2006 Uppsala Ülikooli võrgupõhist eesti keele õpetust.

Teadustöö
---------

Uurinud osaliste diferentsiaalvõrrandite rakendusi ja nende arvulisi lahendeid, eriti aerodünaamikas. Arendas 1987–1989 koostööd Rootsi rakendusmatemaatikute ja Los Alamose National Laboratory teadlaste vahel. Osales Euroopa kosmosesüstiku projektis HERMES (1987–1993), Rootsi rahvuslikus rakendusmatemaatika võrgustikus (1997–1999), Euroopa Liidu projektis JACO3 (JAVA and COBRA based Collaborative Environment for Coupled Simulations; 1998–2000). Uppsala ja Stanfordi ülikooli ühise magistriõppe arvutuskursuse projektijuht (aastast 2004), Rootsi ülikoolide õpihaldussüsteemide evalveerija (2005–2006). Esinenud konverentsidel Rootsis, Portugalis, Prantsusmaal, Saksamaal ja USA-s, oli Nordic MATLAB Conference '97 korraldajaid. Uppsala ülikooli akadeemilise senati (aastast 2005) ja mentorite kolleegiumi liige (aastast 2006).

Tunnustus
---------

Amelia Earhardi aastapreemia (1989), Rootsi Õppevahendite Autorite Ühingu aastapreemia (1997, 2000). Tunnistatud Uppsala Ülikooli tublimaks pedagoogiks tehnikas ja loodusteadustes (2003).

Teoseid
-------

* Shock waves and overgripping grids. Uppsala, 1991
* Användarhandledning för MATLAB®. Uppsala, 1992
* Conservative and non-conservative interpolation between overlapping grids for finite volume solutions of hyperbolic problems (kaasautor B. Sjögreen) // Computers and Fluids (1994)
* The MATLAB Handbook. Harlow 1996, 1999
* Användarhandledning för MATLAB® 6.5 (kaasautor A. Sjöberg). Uppsala, 2003.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Benny Shanon** (heebrea keeles בני שנון; sündinud 1948 Tel Avivis) on Iisraeli psühholoog.

Tema peamised uurimisvaldkonnad on inimteadvuse fenomenoloogia ja psühholoogiafilosoofia. 

Shanon on Jeruusalemma Heebrea Ülikooli kognitiivse psühholoogia professor. Ta on õppinud filosoofiat ja keeleteadust Tel Avivi Ülikoolis ja saanud doktorikraadi eksperimentaalse psühholoogia alal Stanfordi Ülikoolist.

Praegu töötab Shanon raamatu kallal, mis käsitleb inimteadvuse üldist psühholoogilist teooriat.

*Ayahuasca* kogemus
-------------------

Shanon avaldas 2002. aastal raamatu "Antipodes of the Mind: Charting the Phenomenology of the Ayahuasca Experience" ("Vaimu antipoodid: *ayahuasca* kogemuse fenomenoloogia kaardistamine"). Selles teoses annab ta põhjaliku ülevaate *ayahuasca* kasutamise toimest. Shanon kirjutab, et ta on ise *ayahuasca*t tarbinud palju kordi ning töötanud läbi eelneva selleteemalise kirjanduse.

Piibli entogeenid
-----------------

Aastal 2008 avaldas Benny Shanon ajakirjas Time and Mind: The Journal of Archaeology Consciousness and Culture artikli "Biblical Entheogens: a Speculative Hypothesis" ("Piibli entogeenid: spekulatiivne hüpotees"). Selles esitab Shanon spekulatiivse hüpoteesi, mille kohaselt vana-iisraeli religioon oli seotud enteogeenide kasutamisega. Hüpoteesi aluseks on Vanas Testamendis esitatud Moosese elu käsitlevate tekstilõikude tõlgendamine ja põhneb asjaolul, et Siinai poolsaare kuivades piirkondades ja Lõuna-Iisraelis kasvab kaks taimeliiki, mis sisaldavad samu psühhoaktiivseid molekule, mis Amazonases kasvavates *ayahuasca* valmistamiseks vajaminevates taimedes. Hüpoteesi kinnitavad võrdlevad empiirilis-fenomenoloogilised vaatlused, keelelised aspektid, vana-juudi tekstide ja muude iidsete Lähis-Ida traditsioonide tõlgendamine, antropoloogilised teadmised ja etnobotaanilised andmed.

Raamatud
--------

* Benny Shanon The Representational and the Presentational Harvester Wheatsheaf, 1993, täiendatud ja muudetud väljaanne 2008.
* Benny Shanon The Antipodes of the Mind: Charting the Phenomenology of the Ayahuasca Experience Oxford University Press, 2002.

Publikatsioonid
---------------

* Shanon, Benny (2008). "Biblical Entheogens: a Speculative Hypothesis". Time and Mind (Berg) 1 (1): 51–74.

Viited
------

1. ↑  Biblical Entheogens: a Speculative Hypothesis

Välislingid
-----------

* Iisraeli psühholoog: Mooses tarbis narkootilisi aineid elu24.ee, 04.märts 2008
* Hebrew University researcher: Moses was tripping at Mount Sinai Haaretz.com, 04. märts 2008  ( inglise keeles)
**Üheparteisüsteem** on poliitiline süsteem, tihti sätestatud põhiseaduslikult, milles kontrollib üks partei poliitilist võimutäiust ning omab õigust luua valitsus. Teised erakonnad on kas keelatud või tegutsevad rangete piirangute raames.

2019. aasta seisuga olid maailma riikidest õiguslikult sätestatud üheparteisüsteemiga Põhja-Korea (Korea Töölispartei), Laos (Laose Revolutsiooniline Rahvapartei), Hiina (Hiina Kommunistlik Partei), Kuuba (Kuuba Kommunistlik Partei), Sahara Araabia Demokraatlik Vabariik (Polisario Rinne), Vietnam (Vietnami Kommunistlik Partei) ja Eritrea (Rahvarinne Demokraatia ja Õigluse Eest).

Ajalooliste üheparteisüsteemiga riikide hulka kuuluvad näiteks Nõukogude Liit (Nõukogude Liidu Kommunistlik Partei) ja Natsi-Saksamaa (Natsionaalsotsialistlik Saksa Töölispartei).

Vahel eristatakse ka ***de facto* üheparteisüsteemi**, milles erinevate erakondade olemasolu on küll lubatud, kuid valitsust moodustab järjepidevalt üks ja sama partei. Sellise süsteemi näidetena on kasutatud Venemaad (Ühtne Venemaa), Türgit (Õigluse ja Arengu Partei), Singapuri (Rahva Aktsioonipartei), Jaapanit (Liberaaldemokraatlik Partei) ja Lõuna-Aafrika Vabariiki (Aafrika Rahvuskongress).

Vaata ka
--------

* Mitmeparteisüsteem
* Kaheparteisüsteem

Viited
------

1. 1 2 3 4  Abjorensen, Norman (2019). *Historical Dictionary of Democracy*. Rowman & Littlefield. ISBN 9781538120743. lk 281.
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Noorte maailmameistrivõistlused |
| **Pronks** | 2019 | jalgpall |

**Nianzou Tanguy-Austin Kouassi** (tuntud kui **Tanguy Nianzou**; sündinud 7. juunil 2002 Pariisis) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Hispaania kõrgliigaklubis Sevilla.

2016. aastal liitus ta Paris Saint-Germaini noorteakadeemiaga. 2019. aastal valiti Nianzou Paris Saint-Germaini aasta kõige lootusandvamaks nooreks talendiks. Prantsusmaa kõrgliigas debüteeris ta 7. detsembril 2019 mängus Montpellier' vastu. Esimese värava lõi ta klubi meeskonnas 22. jaanuaril 2020 Prantsusmaa karikamängus Reimsi vastu. Sama aasta 15. veebruaril lõi ta liigamängus Amiensi vastu kaks väravat.

2020. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Müncheni Bayerniga. Seal mängis ta kaks hooaega. Esimesel hooaja keskel jäi ta vigastuse tõttu mitmeks kuuks eemale. Teisel hooajal pääses Nianzou Saksamaa kõrgliigas platsile 17 mängus ja lõi ühe värava.

2022. aasta augustis sõlmis Nianzou viieaastase lepingu Sevillaga.

2017. aastal võitis Nianzou Prantsusmaa kuni 17-aastaste koondisega noorte maailmameistrivõistlustel pronksmedali.

Ta on Elevandiluuranniku päritolu.

Saavutused
----------

Paris Saint-Germain
* Ligue 1: 2019–20

Müncheni Bayern
* Bundesliga: 2020–21, 2021–22
* DFL-Supercup: 2021, 2022

Viited
------

1. ↑  "WELCOME, TANGUY NIANZOU!". Sevilla. 17. august 2022. Vaadatud 17. augustil 2022.
2. ↑  "Football : Tout savoir sur Tanguy Nianzou Kouassi, le défenseur ivoirien qui évolue au Paris Saint-Germain - Abidjanshow.com". *www.abidjanshow.com*.
**Ühendus Prantsuse Demokraatia Eest** (prantsuse keeles: *Union pour la Démocratie Française*, UDF) oli Prantsusmaa paremtsentristlik erakond. See asutati 1968 väikeste parteide liiduna (*Parti radical*, *Parti républicain* – hilisema nimega *Démocratie Libérale* ja *Centre des démocrates sociaux*) presidendi Valéry Giscard d'Estaingi toetuseks. Kaks esimest läksid üle presidendi Jacques Chiraci parteisse Ühendus Rahvaliikumise Eest (UMP), mistõttu CDS jäi ainsana UDFi. Partei liider on François Bayrou. UDF on Jean-Pierre Raffarin ja Dominique de Villepini juhitava valitsuse noorim partner, kuigi UDF ise ei kuulu valitsusse.

Ideoloogia
----------

UDFi ideoloogiliseks aluseks on kristlik demokraatia ja euroföderalism. Kuni 2002. aastani moodustasid partei liikmeskonna need parempoolsed, kes ei pooldanud ei Chiraci ega paremäärmuslikke parteisid. Erakonna majanduspoliitika oli vastuoluline segu vasak- ja parempoolsusest. See viis majandusvabadust toetavate liberaaldemokraatide eraldumiseni UDFist. Ka partei sotsiaalpoliitika oli segu konservatismist (samasooliste partnerlusseaduse vastustamine) ja märgatavalt liberaalsemast poliitikast.

Partei lõpp
-----------

Paljud erakonna liidrid lahkusid 2002. aastal, kui asutati UMP, jättes François Bayrou' poliitilisse isolatsiooni. Osaledes Raffarini kabinetis, kritiseeris UDF mõnikord valitsust, kuid ei soovinud ise lahkuda enamusvalitsusest. UDF säästis Gilles de Robieni valitsuse, kuid lahkus 31. märtsil 2004 opositsiooni valitsusevahetuse ajal, kuuludes samal ajal parlamendienamusse.

2004. aastal oli UDF koos Itaalia Karikakraparteiga Euroopa Demokraatliku Partei asutajaliige.

2007. aastal partei tegevus lõpetati.
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Poola |
|  |
| Pronks | 1976 | I kergekeskkaal |
| Pronks | 1980 | II kergekeskkaal |
|  |
| 2. ring | 1975 | I kergekeskkaal |
| 1. ring | 1979 | I kergekeskkaal |
| Veerand-finaal | 1981 | I kergekeskkaal |

**Kazimierz Wiesław Szczerba** (sündinud 5. märtsil 1954; Ciężkowices Tarnówi maakonnas Väike-Poola vojevoodkonnas) on Poola endine poksija.

Poksijana
---------

### Poola meistrivõistlustel

Ta oli kokku neljakordne Poola meister – I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) aastatel 1976 ja 1979 ning II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) aastatel 1984 ja 1985.

### Kaasaegsetel olümpiamängudel

Ta sai pronksmedali I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1976. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel), kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Ray Leonardile (USA) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja ning II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1980. aasta Moskva olümpiamängude poksivõistlustel, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale John Mugabile (Uganda) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja.

### Euroopa meistrivõistlustel

Ta osales I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 21. Euroopa meistrivõistlustel (Katowice, 1975), kus kaotas 2. ringis hilisemale hõbemedalivõitjale József Nagy'ile (Ungari) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja, 23. Euroopa meistrivõistlustel (Köln, 1979), kus kaotas 1. ringis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Serik Qonaqbayevile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. ning 24. Euroopa meistrivõistlustel (Tampere, 1981), kus kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Dietmar Schwarzile (Ida-Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Poksitreenerina
---------------

Pärast sportlaskarjääri lõpetamist 1988. aastal töötas ta poksitreenerina.

Isiklikku
---------

Tema poeg Michał Szczerba on Poola poliitik.

Viited
------

1. ↑  Poola täiskasvanute meistrivõistlused poksis. Inglise keeles
2. ↑  21. suveolümpiamängude poksivõistlus. Montréal 1976. Tulemused inglise keeles
3. ↑  22. suveolümpiamängude poksivõistlus. Moskva 1980. Tulemused inglise keeles
4. ↑  21. Euroopa meistrivõistlused poksis. Katowice 1975. Tulemused inglise keeles
5. ↑  23. Euroopa meistrivõistlused poksis. Köln 1979. Tulemused inglise keeles
6. ↑  24. Euroopa meistrivõistlused poksis. Tampere 1981. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Kazimierz Szczerba veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Tangupuder** on toit, mis on valmistatud keedetud odratangudest, millele on lisatud pekikuubikuid ja praetud sibulaid. Tangupudru eriliigid on vorstipuder ja verivorstipuder, samuti mulgipuder.

Laiemas mõttes võib tangupudruks pidada igasugustest tangudest putru, olgu see siis valmistatud peentangust, kaeratangust (kaeratangupuder), tatratangust, nisutangust, maisitangust (vrd. polenta) jne.

Ajaloost
--------

Lõuna-Eesti murretes oli tangupuder ka *suurmapuder*.

Varasemal ajal keedeti Eestis uhmris tambitud tervetest odrateradest *terarooga*, millele lisati vahel ka herneid ja ube. 19. sajandil keedeti peamiselt tanguputrusid erinevatest tangudest, kuid ka jahuputrusid, leiba pudru kõrvale ei söödud.

Pudru keetmiseks võeti tange ja vett vahekorras 1:3. 19. sajandi teisel poolel keedeti tanguputru juba rasva ja pekitükkidega ning hakati lisama kartuleid (mulgipuder), vahel ka kapsaid, herneid ja ube. 20. sajandi algul lisati keemise lõpus veel piima. Tangupuder oli argipäevatoit, seda söödi tavaliselt kolmapäeviti ja laupäeviti, kuid kohati ka pühapäevahommikul.

Tavandid
--------

Odratangupuder oli eestlaste tavanditoit. Seda söödi mitmetel kalendritähtpäevadel nagu jõulud, tooma–, tõnise–, küünla– ja vastlapäev, samuti suuremate põllutööde (viljalõikus, sõnnikuvedu jne) lõpetamisel (*lõpepuder*). 

Hingedeajal oli kombeks katta esivanematele toas või saunas laud tangupudruga. Tanguputru pakuti ka pulmades ja matustel (peamiselt surnu valvamisel ja ärasaatmisel), seda võeti kaasa varrudele või katsikule minnes (*titepuder*).

Vaata ka
--------

* Hirsipuder
* Jahupuder
* Kaerapuder
* Mulgipuder
* Puder
* Rukkipuder
* Tanguvorst
* Tatrapuder
* Vorstipuder

Viited
------

1. ↑  Murdekaart. (vaadatud 17. veebruar 2022)
2. 1 2  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. lk 221
3. ↑  Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 210

Kirjandus
---------

* Aliise Moora, "Eesti talurahva vanem toit" (1. osa), Valgus, 1980.
* Aliise Moora, "Tavandi- ja peotoitudest eesti külas", Etnograafiamuuseumi aastaraamat XXIX, 1976.

Välislingid
-----------

* Tangupuder, see harilik.
* Tänapäevane tangupuder. Valmistamisviis.
**Benjamin Sehene** (sündinud 1959 Kigalis) on Rwanda kirjanik.

Benjamin Sehene on tutsi päritolu. Tema perekond põgenes 1963. aastal Ugandasse, kus ta ka oma kooliteed alustas. Ta õppis 1980. aastate alguses Pariisis Sorbonne'i ülikoolis ning kolis 1984. aastal Kanadasse. Tema esimesed kirjutised ilmusid 1988. aastal. Pärast 1994. aasta genotsiidi pöördus ta Rwandasse tagasi, et püüda juhtunut mõista ja dokumenteerida. Praegu elab ta Pariisis.

Tema teosed räägivad eelkõige Rwanda genotsiidist. Ta kirjutab prantsuse keeles.

Ta on rahvusvahelise PEN-klubi liige.

Teoseid
-------

* "Le Piège Ethnique" (1999) ISBN 2-910019-54-3
* Rwanda's collective amnesia *The UNESCO Courier*, (1999).
* "Un sentiment d'insécurité", (näidend, 2001)
* "Dead Girl Walking" (novell)
* "Le Feu sous la soutane" (2005) ISBN 2-84405-222-3
* "Ta Race!" (novell), (2006) ISBN 2-911412-40-0
* "Di ethnische Falle" 2006

Välislingid
-----------

* Benjamin Sehene koduleht
* Benjamin Sehene's short stories
* Rioting in France: Le Mal Français
* African writers' index
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib finantsistist; looduskaitsetegelase kohta vaata artiklit Endel Mändmaa (looduskaitse)* |

---

**Endel Mändmaa** (17. november 1928 Saksi – 16. juuli 2006) oli Eesti NSV riigitegelane ja finantsist.

Ta lõpetas 1947. aastal Tapa Keskkooli ja 1952. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna.

Ta töötas aastatel 1951–1960 Eesti NSV Rahandusministeeriumi tööstuse finantseerimise valitsuses inspektorina, sektorijuhatajana ja osakonnajuhatajana. Aastatel 1960–1967 töötas ta rahandusministeeriumis valitsuse juhatajana, aastatel 1967–1979 rahandusministri asetäitjana ja I asetäitjana. Aastatel 1979–1990 oli ta Eesti NSV rahandusminister.

Endel Mändmaa kuulus ka Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 22. jaanuarist 1990. a nimetatud Eesti Panga nõukogu esimesse koosseisu koos Raimund Hagelbergi, Siim Kallase, Valentin Porfirjevi ja Rein Otsasoniga, kes täitis üheaegselt nii Eesti Panga presidendi kui nõukogu esimehe kohuseid.

Ta oli 1962. aastast NLKP liige. Ta oli NSV Liidu Ülemnõukogu 10. ja 11. koosseisu saadik. Ta oli EKP Keskkomitee liige.

1990. aastal jäi Endel Mändmaa pensionile. Ta suri 16. juulil 2006 ja maeti 6. augustil 2006 Metsakalmistule.

Isiklikku
---------

Tema tütred on tantsupedagoog Merle Klandorf ja rahandusspetsialist Sille Mändmaa.

Tunnustus
---------

* Tööpunalipu orden

Viited
------

1. ↑
Kazimir Reichel
**Kazimir Jakovlevitš Reichel** (vene Казимир Яковлевич Рейхель; 20. oktoober (vkj 8. oktoober) 1797 Varssavi – 8. detsember (vkj 26. november) 1870 Novgorodi kubermang) oli saksa päritolu Venemaa insener ja sillaehitaja. Kindralmajor (1842).

Reicheli esivanemad olid Saksimaalt pärit, kes 18. sajandi alguses asusid elama Poolasse. Kazimiri isa Jan Reichel oli Varssavi mündikoja asutaja ja graveerija. Sajandivahetusel kolis pere Peterburi. Seal lõpetas Kazimir 1819. aastal Teedeinseneride korpuse instituudi.

Reichel valdas nelja keelt: vene, prantsuse, saksa ja poola.

Sillaehitus
-----------

Aastatel 1821–1838 juhtis Reichel Peterburi–Moskva maanteel sildade ehitamist, seejuures suuremate sildade projekteerimist ja rajamist juhtis vahetult ise.

Tema tehtud sildadest olid tuntumad 1830. aastal valminud kivisammastele rajatud puidust kaarkanduritega Volhovi sild Novgorodis (üldpikkus 250 m) ja aastatel 1837–1942 ehitatud 242 meetri pikkune viieavaline katusega sild Peterburi–Moskva maanteel üle Msta jõe Bronnitsa küla juures. Bronnitsa silda on kutsutud ka Reicheli sillaks. Mõlema silla sildeehitised asendati sajandivahetuse paiku metallsõrestikfermidega.

Enne kui Bronnitsa silla projekt kinnitati, kaaluti erinevaid lahendusi, sealhulgas tunneli rajamist Msta jõesängi alt läbi (1828. aastal Reicheli projekt) ja hiljem kettsilla varianti (ka Reicheli projekt).

Viited
------

1. 1 2 3 4  Ныне совершенно забыты!?. korenev.org
2. 1 2  Казимир Яковлевич Рейхель. sr.rodovid.org
3. ↑  Годы 1829 – 1835. Город мостов и храмов[*alaline kõdulink*]. gazetanovgorod.ru
4. ↑  Казимир Рейхель задумал построить тоннель под Мстой, а построил Бронницкий мост. bronnitsa-msta.ru

Välislingid
-----------

* Reicheli sillad fotodel: Volhovi sild Novgorodis (pilt nr 3) ja Bronnitsa sild (foto nr 4)
Balletiauhinna Benois de la Danse žürii esimees alates esimesest festivalist on olnud Juri Grigorovitš
**Maailmaballeti festival Benois de la Danse** on igal aastal korraldatav rahvusvaheline balletifestival Moskvas (üksikuil aastatel on peetud väljaspool Venemaad). Peetakse alates 1991. aastast Rahvusvahelise Koreograafiategelaste Assotsiatsiooni egiidi all. Alates 1992. aastast toetab üritust UNESCO. 

Festival ja sellel jagatav balletiauhind **Benois de la Danse** (prantsuse keelest 'Tantsu Benois') on nimetatud kunstnik Aleksandr Benois' auks. Auhinna žürii esimees alates esimesest festivalist on olnud Juri Grigorovitš.

Festival 2023. aastal
---------------------

Juunis 2023 peetakse Mosvas Suures Teatris järjekordne festival koos auhindade kätteandmise tseremooniaga.

Balletiauhinna Benois de la Danse laureaate
-------------------------------------------

* Mihhail Barõšnikov (elutööauhind, 2003)
* Maurice Bejart (elutööauhind, 2003)
* Michel Legrand (helilooja kategooria, 2012)
* Joaquín de Luz (meestantsijate kategooria, 2009)
* Sergei Filin (meestantsijate kategooria, 1994)
* Laurent Hilaire (meestantsijate kategooria, 2004, 2007)
* Manuel Legris (meestantsijate kategooria, 1998)
* Natalija Makarova (elutööauhind, 2018)
* Volodõmõr Malahhov (meestantsijate kategooria, 1998)
* José Martínez (koreograafia kategooria, 2009)
* Roland Petit (koreograafia kategooria, 1994)
* Marina Semjonova (elutööauhind, 2003)
* Nikolai Tsiskaridze (meestantsijate kategooria, 1999)

Viited
------

1. ↑  June, 20–21 2023 World Ballet Festival. Benois de la Danse Cerem. benois.theatre.ru

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Endel Aruja** (1935. aastani **Endel Adler**; 5. juuli 1911 Kotka talu, Soontaga, Kuigatsi vald – 4. veebruar 2008) oli eesti füüsik, bibliograaf ja väliseesti avaliku elu tegelane. 

Ta õppis aastatel 1930–1935 Tartu Ülikoolis matemaatikat. Juhendaja oli professor Harald Perlitz, kes juhtis teoreetilise ja tehnilise füüsika kateedrit ja laboratooriumi. Ta oli korporatsiooni Rotalia liige. 

1939 sai Aruja Briti Nõukogu stipendiumi akadeemilise tee jätkamiseks Cambridge'i ülikoolis kristallograafia alal. Eesti okupeerimine takistas naasmist ning Briti Nõukogu otsustas stipendiumi pikendada. 1941 asus Aruja tööle füüsika assistendi kohale King's College'is Newcastle upon Tyne'is. 1943 kaitses Cambridge'i ülikoolis doktoriväitekirja. 

1962 siirdus ta perega Kanadasse, kus töötas Ontario Research Foundationis ning seejärel töötas pensionieani professorina Toronto Ryersoni Polütehnilises Instituudis.

Endel Aruja oli kuus aastat Londoni Eesti Seltsi esimees ning 1984 Torontos toimunud ESTO korralduskomitee abiesimees.

Ta oli 2004. aastani Tartu Instituudi esimene sekretär Torontos. Alates 1997. aastast kannab instituudi arhiivraamatukogu Endel Aruja nime. Edendamaks raamatukogundusalast tegevust, asutas ta 1985 bibliograafia klubi, mis ühendas Tartu Instituudi raamatukogu hüvanguks vabatahtlikku tööd tegevaid pensionäre.

1986. aastal hakkas Endel Aruja korraldama raamatute annetamist ja saatmist Eesti raamatukogudele. 1989 muutus raamatute saatmine juba suuremahuliseks ning kokku organiseeris ta üle 7000 kasti raamatute saatmise.

Tunnustus
---------

* 1990 Tartu Ülikooli auliige
* 1998 Valgetähe V klassi teenetemärk
* 2002 Tartu Ülikooli raamatukogu teenetemärk
* 2003 korp! Rotalia auvärvipaela kavaler

Isiklikku
---------

1953 abiellus ta Henny Urbeliga, neil on tütar Epp ja poeg Margus. Henny Urbel suri 2002. aastal.

Välislingid
-----------

* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Kazbek Valijev (2012)
**Kazbek Šäkimulõ Valijev** (kasahhi keeles Қазбек Шәкімұлы Валиев; sündinud 5. juuliil 1952 Kroonlinnas Leningradi oblastis) on kasahhi alpinist ja treener, suurmeister alpinismis (1982). 

Viieaastaselt kolis vanematega Almatõsse. 1974. aastal lõpetas siin Lenini-nimelise Kasahhi Polütehnilise Instituudi geofüüsika teaduskonna. 1986. aastal kaitses Novosibirskis NSV Liidu Teaduste Akadeemia Siberi osakonnas geoloogia-mineraloogiakandidaadi kraadi väitekirjaga Maa loodetest.

Alpinism
--------

Valijev alustas alpinismiga instituudi esimese kursuse üliõpilasena. Sai 1978. aastal NSV Liidu meistersportlaseks ja 1979. aastal NSV Liidu meistriks alpinismis. 1980. aastal arvati ta NSV Liidu alpinismikoondise põhikoosseisu. 1982. aastal pääses Nõukogude esimese Everesti ekspeditsiooni meeskonda. 1989. aastal sai NSV Liidu alpinismikoondise kapteniks.

Aastatel 1974–1990 tegi ta 21 tipputõusu NSV Liidu piires asunud seitsmetuhandelistele, sealhulgas tõusis 9 korral Kommunismi (7495 m) ja kahel korral Džengiši (7439 m) tippu. 

#### Edukad tipputõusud kaheksatuhandelistele

Valijev on kolmel korral tõusnud kaheksatuhandelise tippu. 1982. aastal võttis ta osa Jevgeni Tamme juhitud Nõukogude esimesest Everesti ekspeditsioonist ja esimese kasahhina tõusis Džomolungma (8848 m) tippu (seongus Valeri Hrištšatõiga). 1988. aastal tõusis rahvusvahelises ekspeditsiooni liikmena Dhaulagiri (8167 m) tippu. Aasta hiljem osales Valijev Eduard Mõslovski juhitud Nõukogude teises Himaalaja ekspeditsioonis kuueliikmelise Kasahstani meeskonna kaptenina. 16. aprillil tõusis meeskond tema juhtimisel Kanchenjunga (8586 m) tippu.

#### Kasahstani Himaalaja ekspeditsioonide juht

Valijev juhtis Kasahstani esimest (1991 Dhaulagirile), teist (1995 Manaslule) ja kolmandat (1996 Cho Oyule) Himaalaja ekspeditsiooni.

Ettevõtlus ja ühiskondlik tegevus
---------------------------------

1990. aastal lõi Valijev mägiturismifirma Rahvusvaheline Alpilaager Han-Tengri ja sai selle peadirektoriks. Alates 2010. aastast on ta Kasahstani Vabariigi Alpinismi ja Kaljuronimise Föderatsiooni president (aastatel 2001–2010 oli asepresident).

Tunnustus
---------

* 1982 – NSV Liidu teeneline meistersportlane
* 1984 – aunimetus "Lumeleopard"
* Saanud Kasahstani Vabariigi teenelise treeneri aunimetuse.
Benjamin Tetteh 2017. aastal Tšehhi klubi Bohemiansi särgis
**Benjamin Tetteh** (sündinud 10. juulil 1997 Accras) on Ghana jalgpallur, kes mängib Inglismaa esiliigaklubis Hull City ja Ghana jalgpallikoondises.

2015. aastal siirdus ta Ghanast Belgia kõrgliigaklubisse Standard Liège. Hooajal 2016/17 oli ta laenul Tšehhi kõrgliigaklubis Slovácko ja 2017/18 samasse liigasse kuuluvas Bohemiansis.

2018. aasta juulis sõlmis ta lepingu Tšehhi kõrgliigaklubiga Praha Sparta. Hooajal 2018/19 tegi Tetteh oma edukaima hooaja Tšehhi kõrgliigas, kui lõi 11 väravat.

Ghana jalgpallikoondises debüteeris Tetteh 9. oktoobril 2021 MM-i valikmängus Zimbabwe vastu. Ta kuulus Ghana koondisse 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel. Teises alagrupimängus Gaboni vastu teenis ta mängu lõpus vastasmängija lükkamise eest punase kaardi ja talle määrati kolmemänguline võistluskeeld.

Viited
------

1. ↑   "CAF Bans Ghana's Benjamin Tetteh, Fine Gabon $20,000 Over AFCON Fracas". Best Choice Sports. 16. jaanuar 2022. Vaadatud 1. augustil 2022.

Saavutused
----------

Standard Liège
* Belgia karikas: 2015–16

Praha Sparta
* Tšehhi karikas: 2019–20
Kazimieras Vasiliauskas 2022. aasta Leedu postmargil
**Kazimieras Vasiliauskas** (9. aprill 1922 Kateliškiai – 14. oktoober 2001 Vilnius) oli Leedu katoliku preester.

Ta sündis aastal 1922 Kateliškiais (asub praeguse haldusjaotuse järgi Biržai rajoonis). Ta õppis Čypėnais algkoolis ja Biržais gümnaasiumis, mille lõpetas aastal 1941. Aastatel 1941–1946 õppis ta Kaunase ja Vilniuse vaimulikus seminaris. Aastal 1946 pühitses Vilniuse peapiiskop Mečislovas Reinys ta Vilniuse katedraalis preestriks.

Aastal 1949 ta arreteeriti, aastal 1950 saadeti ta Siberisse. Kuni 1958. aastani töötas ta Inta ja Vorkuta (Komi ANSV) söekaevandustes. Kinnipidamise lõppedes ei lubatud tal Leetu tagasi pöörduda, mistõttu töötas ta Lätis Daugavpilsi rajoonis kolhoosi raamatupidajana ja veduritehase elektrikuna ligi 10 aastat.

Aastal 1969 lubati tal naasta Leetu. Tema esimene töökoht preestrina oli Varėna koguduses (asub praeguse haldusjaotuse järgi Varėna rajoonis), kus ta oli preester kuni 1975. aastani. Aastatel 1975–1989 oli ta abipreestriks Vilniuse Peaingel Rafaeli koguduses. Aastast 1989 oli ta Vilniuse katedraali esipreester. Aastatel 1993–1989 oli ta Vilniuse vaimuliku seminari rektor.

Kazimieras Vasiliauskas suri 14. oktoobril 2001 Vilniuses ja ta on maetud Antakalnise kalmistule Kunstnike mäele.
**Endel Inglist** (23. september 1906 Ambla vald, Järvamaa – 4. oktoober 1945 Tallinn) oli Eesti Vabariigi Rahvuskomitee liige ja Otto Tiefi valitsuse kaastööline. 

Ta lõpetas 1925. aastal Ambla Gümnaasiumi. Ta õppis Tartu Ülikoolis aastatel 1925–1926 õigusteaduskonnas ja aastatel 1929–1931 õigusteaduskonna majandusosakonnas. Akadeemiliselt kuulus ta EÜS Ühendusse.

Töötas Eesti Tarvitajateühisuste Keskühisuse (ETK) ametnikuna Tallinnas. Elas 1939. aastast Valingul.

Teise maailmasõja ajal
----------------------

Töötas Saksa okupatsiooni ajal Eesti Tarbijate Kooperatiivi tööstuskaupade osakonna ja keskbaasi juhatajana.

Ta oli alates 1942. aastast rahvusliku vastupanuorganisatsiooni "Vaba Eesti Võitlusrühm" (VEVR) liige. Ta oli märtsis 1944 Eesti Vabariigi Rahvuskomitee (EVR) asutajaliige, septembris 1944 Otto Tiefi valitsuse riigisekretäri asetäitja ja 20. septembrist 1944 sisekaitseülema asetäitja. 

Alates oktoobrist 1944 varjas end Nõukogude okupatsioonivõimude eest. Koju pöördumisel arreteeriti 11. detsembril 1944 varitsuse poolt. Mõisteti 28. augustil 1945 erinõupidamise otsusega surma.

Kirjandus
---------

* "Tõotan ustavaks jääda... Eesti Vabariigi Valitsus 1940-1992". Koostanud ja toimetanud Mart Orav ja Enn Nõu; eessõna Lennart Meri. Eesti Kirjanduse Selts. Tartu 2004

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
**Peter Schwabe** (6. aprill 1686 Tallinn – 1737 Türi) oli Eesti vaimulik.

Ta lõpetas aastal 1706 Tallinna gümnaasiumi. Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti 20. novembril 1706) Jena ülikoolis ja (immatrikuleeriti 16. juulil 1710) Kieli ülikoolis. Ordineeriti õpetajaks detsembris 1711.

Ta oli aastatel 1711–1714 (kutsuti 21. septembril/2. oktoobril 1711) Türi Püha Martini koguduse abiõpetaja. Aastatel 1715–1723 oli ta Paide Püha Risti koguduse õpetaja. Aastatel 1723–1737 oli ta Türi Püha Martini koguduse õpetaja.

Isiklikku
---------

Tema vanaisa Peter Koch oli Tallinna Püha Vaimu koguduse õpetaja, onu Peter Koch oli Jüri koguduse õpetaja. Tema abikaasa Catharina isa Johann Aulinus oli Tallinna Mihkli koguduse ja Harju-Madise koguduse õpetaja, abikaasa vanaisa Peter Aulinus oli Tallinna toomkoguduse rootsi koguduse abiõpetaja ja Tallinna Mihkli koguduse õpetaja. Abikaasa esimene mees (ta abiellus lesknaisega) Johann Caspar Coster oli Risti koguduse õpetaja. 

Tema poeg, gümnasist Petrus Schwabe, maeti 28. mail 1734 Tallinna Niguliste kirikusse, hauakivi nr. 125 alla.

Viited
------

1. ↑  Der Kirchen St. Nikolai Todten-Buch ...; TLA.31.1.88; 1629-1781 , kdr 158
**Alar Tamming** (sündinud 5. juulil 1963) on eesti psühholoog ja ettevõtja.

Valuutavahetusettevõtte Tavid AS suuromaniku ja nõukogu esimehena on Alar Tamming investeerimiskulla maaletooja Eestis, tema ettevõtmisel hakkas Tavid AS seda 2004. aastal müüma ja ostma.

Hariduskäik
-----------

Õppis aastatel 1970–1981 Tallinna 8. Keskkoolis. Aastatel 1981–1986 õppis Tallinna Polütehniline Instituudis ühiskondliku toitlustamise organiseerimist ja sai insener-tehnoloogi kutse. Seejärel õppis ta aastatel 1999–2004 Tartu Ülikoolis psühholoogiat. Aastatel 2005–2007 oli Tallinna Ülikoolis magistriõppes ja sai psühholoogia teadusmagistri kraadi.

Töökäik
-------

Aastatel 1986–1992 oli ta Klementi söökla juhataja ja Tallinna Videokeskuse direktor, alates 1992 Tavid AS juht ja omanik, hiljem nõukogu esimees.

Alar Tamming on Eesti Transpersonaalse Assotsiatsiooni asepresident ning Eesti Analüütilise Psühholoogia Seltsi ja Holistilise Regressiooniteraapia Seltsi HORETES liige. Alar Tamming on Holotroopse hingamise ja Transpersonaalse hingamise koolitatud juhendaja.

Sport
-----

Alar Tamming on meistersportlane lauatennises. Ta on meeskondlik Eesti meister  ja viiekordne Eesti koolinoorte spartakiaadi võitja lauatennises.[*viide?*]

Tunnustus
---------

* 2006 – Valgetähe IV klassi teenetemärk.

Isiklikku
---------

Tema isa oli sporditegelane Valdur Tamming, kes oli muuhulgas ühingu Autom tegevdirektor ja spordiühingu Kalev auliige.

Publikatsioonid
---------------

* The Monetary System and The Collective Subconscious. Alar Tamming
* The Road to Hyperinflation. Alar Tamming, Krassimir Petrov
* The Eta-Recovery. Depression is Dead Ahead Krassimir Petrov, Alar Tamming
* Aju elektrilise aktiivsuse mõõtmine muutunud teadvuseseisundite korral: magistritöö. Alar Tamming

Viited
------

1. ↑  "Alar Tamming otsib, mis on elus tähtis". *Postimees*. 16.11.2014.
2. ↑
3. 1 2
4. ↑
5. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 5085
6. ↑  Kella Kuue Klubis Alar Tamming!
7. ↑  The Monetary System and The Collective Subconscious Financial Sense, 04.01.2011
8. ↑  The Road to Hyperinflation The Market Oracle, 19.03.2010
9. ↑  The Eta-Recovery Financial Sense, 07.06.2010
10. ↑

Välislingid
-----------

* Blogi: Majandus meil ja maailmas – Alar Tamming
* Alar Tamming – Majandusest ja kriisidest" TEDx Tallinn, 20. november 2009
* Alar Tamming – Mida võiks edukas ettevõtja majanduses märgata? Teadliku ettevõtluse konverents, Tallinn, 7. mai 2015
Peter Sloterdijk (2009)
**Peter Sloterdijk** (sündinud 26. juunil 1947 Karlsruhes) on saksa filosoof ja kultuuriteoreetik. 

Ta käsitleb maailma kui kooslust, mis sisaldab ühtviisi olulisena kõiki olemise viise ja tasandeid – inimesi, loomi, taimi, masinaid jne. Komponentide dualistlikku eristamist kehaks ja hingeks, subjektiks ja objektiks, kultuuriks ja looduseks jne peab Sloterdijk eksitavaks.

Tema tekstide stiilis saavad kokku akadeemiline sügavus ja lugeja tähelepanu siduv intrigeeriv ilmekus.

"Peter Sloterdijk on tänapäeva saksa filosoofia paha poiss," kirjutab Hasso Krull "Jumalahulluse" tõlke järelsõnas "Peter Sloterdijki rada".

Doktorikraadi kaitses ta 1975. aastal Hamburgi ülikoolis.

Oma töödes arendab Sloterdijk järgmiste autorite seisukohti: Friedrich Nietzsche, Sigmund Freud, Theodor Adorno, Martin Heidegger, Gotthard Günther, Michel Foucault, Gilles Deleuze, Jacques Derrida, Jacques Lacan, Osho.

Populaarsuse tõi Sloterdijkile 1983. aastal ilmunud kaheköiteline "Küünilise mõistuse kriitika". Tema meistriteoseks on kujunenud triloogia "Sfäärid" (1998, 1999, 2004).

Eesti keeles on ilmunud Hasso Krulli tõlkes 2019. aastal Peter Sloterdijki "Jumalahullus".

Varem on Sloterdijkist ilmunud veel Triin Kallase tõlgitud kõne "Reeglid inimesteaia tarbeks. Vastus Heideggeri "Kirjale humanismist"" koos tõlkija seletava artikliga "Petlikult kahjutu humanist". See kõne peeti Heideggerile pühendatud konverentsil 1999. aastal ja leidis elavat vastukaja.

Ta oli alates oli 2001. aastast kuni pensioniikka jõudmiseni 2015. aastal Karlsruhe Kunsti ja Disaini Ülikooli rektor ning 2017. aastast samas filosoofia ja meediateooria professor. 

Hollandipärase nime Sloterdijk tagapõhi on selles, et ema teenis Teise maailmasõja ajal Vermahti radari vaatlejana Hollandis. Pärast sõda tutvus seal hollandlasega, neil sündisid Peter ja üks tütar, kuid varsti lahutasid vanemad abielu. Koolihariduse sai Peter Münchenis Wittelsbacheri Gümnaasiumis. Lühikest aega õppis ta 1957. aastal Ammersee internaadis, kust koos sõpradega põgenes. 

Pöördeliseks etapiks elus peab ta 1978–1980 viibimist OSHO ashramis.

Viited
------

1. ↑  *Reeglid inimesteaia tarbeks*. 2004, 10–11: Vikerkaar. 2004. Lk 107–132.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: koht sisaldab numbrit (link)
2. ↑  "Ametlik koduleht".
**Eurovisiooni lauluvõistlus 1956** oli esimene Eurovisiooni lauluvõistlus, mis toimus Šveitsis Luganos neljapäevaõhtul 24. mail. Esimene kontsert viidi läbi põhiliselt raadiosaatena, kuigi stuudios olid ka kaamerad, et näidata võistlusest pilti vähestele eurooplastele, kel oli televiisor. Erinevalt järgmistest aastatest sai iga riik osaleda võistlusel kahe lauluga, lubatud olid ainult sooloartistid. 

Korraldajate tungiv soov oli, et osalevad riigid korraldaksid riikliku eelvooru. Austria, Taani ja Suurbritannia diskvalifitseeriti, sest nad registreerusid võistlusele pärast ametliku tähtaega. 

Kõik osalejad saatsid Luganosse kaks žüriiliiget. Luksemburg lubas aga Luksemburgi eest hääletada Šveitsi žüriil. Tulemusi pole kunagi avalikustatud. 

Kuigi toona ei olnud Euroopas televisioon veel populaarne, siis võistlust küll näidati televisioonis ja lindistati, kuid peale Lys Assia võiduesituse ei ole videosalvestisi üritusest säilinud. Helisalvestis on olemas (sellest on küll umbes 20 minutit puudu). 

Lauluvõistluse võitis Šveitsi lauljatar Lys Assia lauluga "Refrain". 

Sellel võistlusel oli palju elemente, mida hilisematel võistlustel enam kunagi polnud: kaks laulu ühelt riigilt; salajane hääletamine; žürii võib hääletada teise riigi eest; žürii võib hääletada oma riigi poolt; võitja saab ainult Grand Prix ehk peaauhinna; ainult üks meessoost õhtujuht.

Finaali tulemused
-----------------

| Jrk | Riik | Esitaja | Laul | Koht | Punktid |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 01 |  Holland | Jetty Paerl | De Vogels Van Holland | 2. | — |
| 02 |  Šveits | Lys Assia | Das Alte Karussell | 2. | — |
| 03 |  Belgia | Fud Leclerc | Messieurs Les Noyés De La Seine | 2. | — |
| 04 |  Saksamaa | Walter Andreas Schwarz | Im Wartesaal Zum Großen Glück | 2. | — |
| 05 |  Prantsusmaa | Mathé Altéry | Le Temps Perdu | 2. | — |
| 06 |  Luksemburg | Michèle Arnaud | Ne Crois Pas | 2. | — |
| 07 |  Itaalia | Franca Raimondi | Aprite Le Finestre | 2. | — |
| 08 |  Holland | Corry Brokken | Voorgoed Voorbij | 2. | — |
| 09 | **Šveits** | **Lys Assia** | **Refrain** | **1.** | — |
| 10 |  Belgia | Mony Marc | Le Plus Beau Jour De Ma Vie | 2. | — |
| 11 |  Saksamaa | Freddy Quinn | So Geht Das Jede Nacht | 2. | — |
| 12 |  Prantsusmaa | Dany Dauberson | Il Est Là | 2. | — |
| 13 |  Luksemburg | Michèle Arnaud | Les Amants De Minuit | 2. | — |
| 14 |  Itaalia | Tonina Torielli | Amami Se Vuoi | 2. | — |
|

██ Osalenud riigid

| * v
* r
Eurovisiooni lauluvõistlus |
| --- |
| 

* 1956
* 1957
* 1958
* 1959
* 1960
* 1961
* 1962
* 1963
* 1964
* 1965
* 1966
* 1967
* 1968
* 1969
* 1970
* 1971
* 1972
* 1973
* 1974
* 1975
* 1976
* 1977
* 1978
* 1979
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017
* 2018
* 2019
* ~~2020~~
* 2021
* 2022
* 2023

 |
| 
Kategooria:Eurovisioon |
**Tõugjas** ehk **harilik tõugjas** (*Leuciscus aspius*) on karpkalaliste seltsi kuuluv röövkala.

Suurus on tavaliselt kuni 80 cm (max 120 cm), kaal kuni 12 kg.

Levila ja eluviis
-----------------

Tõugjas elutseb suuremates mageveelistes vooluveekogudes ja järvedes Kesk-Euroopast alates Reini jõest ida poole kuni Volga jõe vesikonnani. Lõunast ulatub levik Doonau suudmealani ja põhjas kuni Lõuna-Soomeni.

Koeb aprillist juunini.

Tõugjas on Eesti suurim omamaine karpkalaline ja ainuke röövtoiduline nende hulgas. Eestis elutseb tõugjas peamiselt Peipsi järves ja Võrtsjärves ning nendega ühenduses olevates suuremates jõgedes nagu Emajõgi ja Narva jõgi. Eestis elab tõugjas kuni 10-aastaseks ja kasvab 7–8-, vahel ka 10-kiloseks.

Tõugja püük on Eestis aastaringselt keelatud ja ta on kantud Eesti punasesse raamatusse.

Vaata ka
--------

* Eesti kalade süstemaatiline nimestik

Viited
------

1. 1 2  Emajõe vanajõgede puhastamine hoogustus. *Tartu Postimees*, 25.08.2011.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tõugjas** |
Carl Christian Friedrich Rein
**Carl Christian Friedrich Rein** (30. mai 1796 Molsdorf, Saksi-Meiningeni hertsogkond – 19. september 1862 Tallinn) oli saksa päritolu Eestimaa kirikutegelane.

Carl Christian Friedrich Rein sündis Molsdorfi pastori Christian Ernst Reini ja Friederike Reinhardi pojana. 1809–1815 õppis ta Gotha gümnaasiumis ning 1815–1819 Jena Ülikoolis teoloogiat ja filoloogiat. Kooli lõpetamise järel töötas ta Leedus koduõpetajana.

1821–1834 oli ta Tallinna Kubermangugümnaasiumis usuõpetuse ülemõpetaja. Seal õpetas ta ka heebrea ja kreeka keelt. 1832–1834 oli ta Tallinna Niguliste kiriku koguduse diakon.

1834. aastast oli ta Eestimaa Provintsiaalkonsistooriumi asepresident. 1834–1862 oli ta Eestimaa kindralsuperintendent ja Tallinna Toompea Saksa koguduse ülempastor. 1836. aastast oli ta Eestimaa pastorite sinodi juhataja. Lisaks oli ta Tallinna toomorbudekodu juhataja.

Carl Christian Friedrich Rein oli ka Eestimaa Kirjanduse Ühingu asutajaliige ning Eestimaa piibliseltsi komitee liige.

Tema abikaasaks oli Natalie Elisabeth Kirschbaum.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  TLÜAR rahvusbibliograafia isikud: Carl Christian Friedrich Rein
2. ↑  Saaga TLA.237.2.1:102

Välislingid
-----------

* Portree: Dr. theol. Carl Christian Friedrich Rein (surnud 1862. a), Eestimaa kindralsuperintendent alates 1832. aastast. Soolapaberifotod Eesti Ajaloomuuseumi fotokogus
**Alari (Papa) Janson** (sündinud 31. jaanuaril 1964 Pärnus) on eesti luuletaja. 

Ta on lõpetanud Pärnu 4. Keskkooli 1982. aastal. Janson teenis 1982–1984 Nõukogude armees Türkmenistanis ja Afganistanis.[*viide?*]

Ta on töötanud ehitustel ja sepikojas, katlakütja ja elektriturbinistina. Elab Tootsis Pärnumaal.

Looming
-------

Tema sulest on ilmunud punkmuinasjutt "Päraküla kohatu juhtum" (2006), luulekogud "Valitud tõed" (2013) ja "Sõnaviisi" (2015), "Pöörab ära" (2017) ja "Jäljed udus" (2020). 2018 ilmus lühijuttude kogumik "Meie küla ja muud lood". 

Tema luuletusi on ilmunud kogumikus "Sõnaga näkku" (2012), virtuaalluulekogus "Sahtlist Netti" (2011). Kogumikus "Pärnu Kirjarahva antoloogia 2" (2014) oli ta esindatud lühinäidendiga "Eksleja". Ta on koostanud kaks laulukogumikku: "Lõkke ääres jorisemiseks" (2005) ja "Talvised laule pimedaks ajaks" (2012). 

Kõikidele raamatutele on ta ise illustratsioonid joonistanud, samuti Siljalille raamatule "Kontakt kinnitab, et osapooli on vähemalt 2". Päevalehe esseevõistlusel "Eestimaa, minu viimane kiri sulle ja kodustele" (2015) jõudis Janson "Lits Eiva" finaali.[*viide?*]

### Muusikaga seotud tegevus

Alari (Papa) Janson on muusiku ja laulutekstide kirjutajana osalenud Räpits bändi 1979–1981, Rääma Blue ja Pärnu Bluusiklubi Bändi tegevuses. Koos Rääma Blue, mille enamik laule on Alari (Papa) Jansoni tehtud ja Pärnu Bluusiklubi Bändiga on ta osalenud Pärnu Bluusipäevade, Emajõe Bluusi, Augustibluusi ja Etnojämmi festivalidel kui laulja ja suupillimängija. Samuti on tema lauludest kokku pandud näidend-kontsert ""Nurga" kohviku" laulud". Tema emakeelseid tekste iseloomustab teatud kurbliku alatooniga iroonia.

Välislingid
-----------

* 
* 
* 
* 
* Alari Jansoni lehekülg kirjandusportaalis POOGEN
**Vabaõpe** (inglise keeles *unschooling*) on haridusmeetod ja -filosoofia, kus õppimine toimub eelkõige õppija valitud tegevuste kaudu. Vabaõppe õpilased õpivad oma loomuliku elukogemuse, sealhulgas mängu, majapidamiskohustuste, isiklike huvide ja uudishimu, praktika ja töökogemuse, reisimise, raamatute, valikkursuste, perekonna, mentorite ja sotsiaalse suhtluse kaudu. Vabaõpe julgustab laste enda algatatud tegevuste uurimist, uskudes, et mida isiklikum õppimine on, seda mõttekam, paremini mõistetavam ja seetõttu kasulikum see lapsele on. Kuigi kursusi võib aeg-ajalt valida, on vabaõpe seisukohtade järgi tavapäraste õppekavade, tavapäraste hindamismeetodite ja traditsioonilise hariduse muude tunnuste kasulikkus iga unikaalse lapse hariduses kaheldav.

Vabaõppe kriitikud näevad seda äärmusliku haridusfilosoofiana. Põhiliseks mureks on, et lastel puudub nende koolis käivate eakaaslastele omased sotsiaalsed oskused, struktuur ja motivatsioon. Samas ütlevad vabaõppe poolehoidjad täpselt vastupidist: loomulikus keskkonnas omandatud enesejuhitud haridus valmistab lapsi paremini ette "reaalses maailmas" hakkama saamiseks.

Vaata ka
--------

* Koduõpe
* Vabakasvatus