recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Togo lipp** on Togo ametlik lipp.

 ? Togo riigi- ja rahvuslipp. Proportsioonid 3:5.
Togo praegune riigi- ja rahvuslipp võeti kasutusele 27. aprillil 1960. See meenutab oma kompositsioonilt Ameerika Ühendriikide lippu, kuid sarnasus ei ole kavatsuslik, sest ajaloos on määrav osa Euroopa riikidel, mitte USA-l. Lipul on viis horisontaalset laidu, kolm rohelist ja kaks kollast. Kanga vardapoolses ülanurgas on kolme laiu kõrgune punane ruut, milles valge viisnurkne "lootuse täht". Valge täht tähistab togolaste vastuhakku naaberriigile Ghanale, mille eeskujul sündis panaafrika lipp ja Aafrika vabaduse must täht.

Panaafrika värvid rõhutavad Aafrika ühtsust ja valge täht valgustab teed ühtsuse ja progressi suunas. Värvidel on ka iseseisev tähendus, roheline (PMS 342C) kujutab maa viljakust, kollane (PMS 116C) maavarade rikkust ja rahva jõudu, punane (PMS 186C) isamaalisust ja ustavust ning valge rahvuslikku ühtsust ja puhtust.

Togo ajaloolised lipud
----------------------

1957. aastal sai Togo Prantsusmaa koosseisus autonoomia ning kasutusele võeti ka lipp. Plagu oli roheline kangas, millel oli kaks valget viisnurkset tähte, üks vardapoolses alanurgas ja teine lehvipoolses ülanurgas. Vardapoolses ülanurgas oli Prantsusmaa lipp. 1960. aastal eemaldati lipult Prantsuse trikoloor. Proportsioonid olid 
3:5.

Vaata ka
--------

* Togo vapp

Välislingid
-----------

* Togo lipp andmebaasis *Flags of the World* (*inglise keeles*)
**Veise valgupulber** on valgupulber, mida valmistatakse veiseliha keetmisel, mille käigus tekib toitainerikas vedelik. See kooritakse ning kõrvaldatakse rasvad ja süsivesikud. Pärast seda vedelik kuivatatakse pihustusmeetodil.

Toote kvaliteet sõltub kasutatavast veiselihast. Tihtipeale valmistavad tootjad pulbrit veiseliha töötlemise kõrvalsaadustest, mis vähendab aminohapete sisaldust lõppsaaduses, sest enamik valku asub tailihas. Aminohapete tarbimine aitab kaasa lihasemassi kasvatamisele ja kaalulangetusele, aga on kasulik ka nahale, liigestele ja luudele. 

Nagu ka kollageen, sisaldab veise valk märkimisväärselt palju nelja eristuvat aminohapet: glütsiini, proliini, hüdroksüproliini ja arginiini.
Samas kui võrrelda vadakuvalguga, siis veise valgul puuduvad sama kontsentratsiooniga vajalikud aminohapped, täpsemalt hargnenud ahelaga aminohapped leutsiin, isoleutsiin ja valiin, mis aitavad kaasa lihasevalgu sünteesile.

Viited
------

1. ↑  "How is Beef Protein Powder made?". Vaadatud 13.12.2021.
2. ↑  Walter Hinchman (19.02.2021). "Whey Vs Beef Protein: The Truth About Beef Protein". Vaadatud 13.12.2021.
**Viru-Nigula valla muusikakool** on muusikakool Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas Kunda linnas aadressil Kasemäe tänav 19 ja Aseri alevikus aadressil Kooli tänav 2.

1963. aastal asutati Kunda linna muusikaelu edendaja Mae Tammise eestvedamisel *Kunda Lastemuusikakool*. Kooli avaaktus toimus 7. septembril 1963. Kooli direktoriks määrati Mari Valk (hiljem Kornelt), kes juhtis kooli esimesed kümme aastat, olles ka ise muusikaõpetaja.

Aastatel 1974–2003 oli Kunda Muusikakooli direktor Sirje Tambi, kelle juhtimise ajal asutati 1988. aastal kooriklass, 1993. aastal täiskasvanute huvihariduse osakond, 1995. aastal üldkultuurilise põhihariduse osakond ja 1996. aastal laulumängukool ehk eelklass, 2000. aastal tšelloõpe (õpetamine peatus 2007. aastal) ja üldosakonda kitarriõpe (nelja-aastase õppeajaga).

Aastatel 2003–2018 oli Kunda Muusikakooli direktor Kristi Moldau. 2004. aastal alustati kitarriõppega, lisandus kitarri süvaõpe. 2005. aasta sügisel alustati vabaõppega, 2006. aastal löökpilliõppega. Samal aastal alustas muusikakoolis tegevust ka noorteansambel "Fantaasia". 2014. aastal alustati mandoliiniõppega.

Kristi Moldau lahkus muusikakooli juhi kohalt 2018. aasta novembri lõpus, asudes tööle Eesti töötukassa Lääne-Virumaa osakonna juhina. 8. märtsist 2019 on muusikakooli direktor ERSO ja ansambli C-Jam tšellist Pärt Tarvas.

1. septembril 2020 liideti Kunda Muusikakooliga Aseri Muusikakool ja kooli nimeks sai **Viru-Nigula valla muusikakool**.

Direktorid
----------

* 1963–1974 Mari Kornelt
* 1974–2003 Sirje Tambi
* 2003–2018 Kristi Moldau
* alates 2019 Pärt Tarvas

Viited
------

1. ↑  Viru-Nigula valla muusikakooli põhimäärus. RT IV, 21.04.2020, 1.
2. 1 2 3 4 5 6  Ajalugu. Viru-Nigula valla muusikakooli veebisait.
3. ↑  Viita-Neuhaus, Anu. Kunda muusikakooli hakkab juhtima tšellist Pärt Tarvas. Virumaa Teataja, 8. märts 2019.
4. ↑  Viru-Nigula valla muusikakool. EHIS.

Välislingid
-----------

* Viru-Nigula valla muusikakooli veebisait
Seekelite lipp ja vapp.
Ajaloolised seekelite toolid tänapäeva Rumeenias.
**Seekelimaa** (ungari keeles **Székelyföld**, rumeenia keeles **Ținutul Secuiesc** (või **Secuimea**), saksa keeles **Szeklerland**, ladina keeles **Terra Siculorum**) on ajalooline ja etnograafiline piirkond Rumeenias. Piirkonna suurim linn ja keskus on Târgu Mureș.

Seekelid on ungarlaste hõim, nad on ajalooliselt elanud Ida-Karpaadide orgudes ja küngastel, tänapäeva Rumeenia Harghita, Covasna ja Mureși maakonna aladel.

Algselt tähendas Seekelimaa Transilvaanias asunud autonoomset seekelite tooli. Seekelitel oli isevalitsus ning oma haldussüsteem, mis kestis keskajast 1870. aastateni. Seekelite ja kohalike sakside toolide privileegid kaotati ning asendati komitaatidega 1876. aastal.

Seekelimaa sai 1920. aastal Trianoni rahulepinguga koos Transilvaania ja Ungari Kuningriigi idapoolsete osadega Rumeenia Kuningriigi osaks. Augustis 1940 anti Viini diktaadi tulemusel Põhja-Transilvaania koos Seekelimaaga Natsi-Saksamaa kontrolli all olevale Ungarile. Põhja-Transilvaania läks 1944. aastal Nõukogude Liidu ja Rumeenia vägede kontrolli alla ning nimetati pärast teist maailmasõda sõlmitud Pariisi rahulepingutega Rumeenia Sotsialistliku Vabariigi koosseisu.

Madjarite autonoomse piirkonna nime all olid mõned Seekelimaa piirkonnad 8. septembrist 1952 kuni 16. veebruarini 1968 võrdlemisi autonoomsed. Liikumine autonoomia poole kestab Seekelimaal tänapäevalgi.

Vaata ka
--------

* Rumeenia ungarlased
* Madjarite autonoomne piirkond
* Târgu Mureși rahvuskokkupõrked
* Seekeli Rahvusnõukogu
* "Székely himnusz"
* Seekelimaa jalgpallikoondis

Viited
------

1. ↑  Ramet, Sabrina P. (1992). *Protestantism and politics in eastern Europe and Russia: the communist and postcommunist eras*. Kd 3. Duke University Press. Lk 160. ISBN 9780822312413. ...the Szekler community, now regarded as a subgroup of the Hungarian people.
2. ↑  Józsa Hévizi, Thomas J. DeKornfeld, Autonomies in Hungary and Europe: a comparative study, Corvinus Society, 2005, p. 195
3. ↑  Kurti, Laszlo (2001). *The Remote Borderland*. State University of New York Press. Lk 33. ISBN 9780791450239.
4. ↑  Hall, Richard C. (2014). *War in the Balkans*. Santa Barbara, California: ABC-CLIO, LLC. Lk 249. ISBN 9781610690317.
5. ↑  "The Avalon Project : The Armistice Agreement with Rumania; September 12, 1944". *avalon.law.yale.edu*.
6. ↑

Välislingid
-----------

* Seekelite hümn
* Seekeli Rahvusnõukogu (rumeenia keeles)
* Covasna ja Harghita maakonna elanikkond. Mitmerahvuselise kooseksisteerimise aspektid (inglise keeles)
* Kézdi.Infó digitaalne kogukonnateenus (ungari keeles)
**Pepeljajev** (vene keeles *Пепеляев*) on Peterburi kubermangust pärit vene aadlisuguvõsa.

Ajalugu
-------

Suguvõsa esimene teadaolev liige oli **Mihhail Pepeljajev**, kes tõusis Venemaa riigiteenistuses riiginõunikuks. Tema poeg Nikolai Mihhailovitš Pepeljajev (1858–1916) oli kindralleitnant. Viimase poeg Viktor Nikolajevitš Pepeljajev (1884–1920) oli IV Riigiduuma liige ning kodusõja ajal admiral Koltšaki Omski valitsuses esmalt siseminister (1919) ja seejärel Ministrite Nõukogu esimees (peaminister; 1919–1920). Ta lasti koos admiral Koltšakiga maha. Noorem vend Anatoli Nikolajevitš Pepeljajev (1891–1938) osales valgekaartlikus liikumises ja tõusis kindralleitnandiks. Perekond sai bolševike repressioonides rängalt kannatada.

Viktor Nikolajevitš Pepeljajev (1884−1920)

Suguvõsa liikmeid
-----------------

* Nikolai Mihhailovitš Pepeljajev (1858–1916), kindralleitnant
* Viktor Nikolajevitš Pepeljajev (1884−1920), jurist, Koltšaki Omski valitsuse sise- ja peaminister
* Anatoli Nikolajevitš Pepeljajev (1891−1938), kindralleitnant

Sugupuu
-------

**Mihhail Pepeljejev** (suri pärast 1858), riiginõunik

A1. Nikolai (1858–1916), kindralleitnant; abiellus Klavdia Georgijevna Nekrassovaga (\*u 1862–1938)
B1. **Pjotr** (suri noorelt), õppis Omski kadetikorpuses
B2. Viktor (1884 – lasti maha 1920), Omski valitsuse Ministrite Nõukogu esimees; abiellus Jevstolija Vassiljevna Obolenskajaga (surn 1960)
C1. **Galina** (suri 1991)
B3. **Jekaterina** (1886–?)
B4. **Vera** (1889–?); abiellus Popoviga (1889–?)
B5. Anatoli (1891–lasti maha 1938), kindralleitnant; abiellus 1912 Nina Ivanovna Gavronskajaga (1893–1979)
C1. **Vsevolod** (1913–?), mõisteti laagrisse (1947)
C2. **Lavr** (1922–1991), mõisteti laagrisse (1946)
D1. **Poeg**
B6. **Mihhail** (1892–lasti maha 1938), staabirittmeister
B7. **Loggin** (1900–hukkus 1919)
B8. **Arkadi** (suri vangilaagris 1946); abiellus Anna Georgijevna Jakubinskajaga
C1. **Nina**, näitleja
C1. **Tatjana**, arst

Viited
------

1. ↑  Pepeljajevi suguvõsa genealoogia saidil ru.rodovid.org (Külastatud 20. detsembril 2016)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib koduveisest; veise perekonna kohta vaata artiklit Veis (perekond), Venemaa jõe kohta artiklit Veisi jõgi.* |

---

Veised Hiiumaal
**Koduveis** on loomaliik (*Bos taurus*) või alamliik (*Bos primigenius taurus*) veise perekonnast; üks levinumaid koduloomi.

Kodustamine
-----------

Veis kodustati umbes 5000 aastat eKr nii Euroopas kui ka Ees- ja Kesk-Aasias. Eesti alale on veis toodud Lõuna-Euroopast.

Emakeelne sõnavara
------------------

Isast veist kutsutakse pulliks, kohilooma – suguvõimetuks lõigatud ehk kastreeritud veist – härjaks ja emast veist lehmaks. Sündinud veist kutsutakse vasikaks, noorveist mullikaks, õhvaks, värsiks, (tiine) mullika kohta ütleb rahvasuu õhvik. Kasvueas noorloom on kasvik. 

Rasedusest veiste kontekstis ei räägita, küll aga tiinusest. Mittetiinestuv lehm on aher lehm.

Bioloogia
---------

Koduveis saab suguküpseks umbes ühe aasta vanuselt. Lehm sünnitab (poegib) harilikult ühe, harvemini 2 või rohkem vasikat. 

Tavaliselt on veise piimatoodang kõige suurem pärast kolmandat või neljandat tiinust[*viide?*].

Töönduslik tähtsus
------------------

Veiselt saadakse piima ja liha (veiseliha ehk loomaliha); nahka, sarvi, karvu ja konte kasutavad kerge- ja keemiatööstus.

Vaata ka
--------

* Aberdeeni-anguse veis
* Eesti maatõugu veis
* Eesti punane veis
* Hecki veis
* Herefordi veis
* lihaveis
* lüpsilehm
* nuumveis
* Šoti mägiveis
* veise ternespiim
* Veisekasvatuse Edendamise Fond
* veiste märgistamine

Välislingid
-----------

 Veis – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Härg** |
Veisiejai kirik
**Veisiejai regionaalpark** (leedu keeles *Veisiejų regioninis parkas*) on regionaalpark Leedus Lazdijai rajoonis.

Veisiejai regionaalpark asub Leedu edelaosas. Regionaalpark asutati 1992. aastal, et kaitsta Veisiejai ümbriskonna järvi ja metsasid, ökosüsteemi ning kultuuripärandit.

Kultuuriväärtustest on seal kaitse all Veisiejai vanalinn, Prancūzkalnise nime kandev legendidega seotud küngas, Veisiejai mõisakompleks ja kirik, Vainežerise mõisakompleks ja selle juures asuv keskaegsete muldkindlustiste vöönd ning kiviaegne asulapaik Okopka, Kapčiamiestise ja Leipalingise vaheline munakivitee, helilooja Juozas Neimantase haud, seitse keskaegset kalmistut ja neli muinaskalmet, Šlavantai jatvingite linnamägi ja sealne muinasasula, Mėčiūnai muinasasula, metsavendade matmispaik ja Teises maailmasõjas hukkunud Nõukogude sõdurite vennashaud.

Regionaalpargis elutsevad sookilpkonn ja harilik lehekonn. Levinumad puud on seal harilik valgepöök ja harilik pärn, ent esineb ka tamme. Taimedest on seal sagedased harilik pohl ja harilik leesikas, lisaks veel mets-tähthein, karvane akakapsas, harilik sinilill ja imekannike. Haruldasematest taimedest kasvavad seal harunenud orasliilia, suur haguhein, harilik müürlook, palu-karukell, püst-linalehik, lõhnav maarjalepp, ja seahernes *Lathyrus laevigatus*. Järvede kallastel kasvavad võnk-kastevars, tumepunane neiuvaip ja sale tanukeel. Sealsetes männikutes kasvab palu-põisrohi.

Veisiejai regionaalpargi halduskeskus asub Veisiejais aadressil Santarvės g. 9. Tähtsaimaks asulaks on Veisiejai linn, selle piiridel asub ka Kapčiamiestise alev.

Veisiejai regionaalpargi pindala on 12 259 hektarit. Sealsetest järvedest on suurim Ančia järv, kokku on seal 37 järve. 104 hektarit võtavad enda alla reservaadid ja 4098 hektarit erinevad kaitsealad.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. november 2018. Vaadatud 25. septembril 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. november 2018. Vaadatud 25. septembril 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. november 2018. Vaadatud 25. septembril 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. november 2018. Vaadatud 22. detsembril 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
5. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. oktoober 2019. Vaadatud 25. septembril 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Veisiejai regionaalpargi koduleht
* Regionaalpark Leedu kaitsealade registris (*leedu keeles*)
* Regionaalpark YouTube'is
**Risto Vaidla** (sündinud 29. juunil 1993 Kärdlas) on eesti näitleja.

Ta lõpetas 2016. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli XXVII lennu näitleja erialal (kursuse juhendajad Peeter Raudsepp ja Katariina Unt).

Alates 2019. aastast töötab Risto Vaidla näitlejana Eesti Noorsooteatris. Ta on teinud kaasa ka Theatrumi, Teatri Kelm, VAT Teatri, Kuressaare Linnateatri ja Endla lavastustes. 

Filmides on tema kaalukaim roll olnud Sulev Keeduse filmis "Mehetapja/Süütu/Vari" (2017), kus ta kehastas novellis "Süütu" Heino Mossi. TV3 draamasarjas "Kättemaksukontor" mängis ta aastatel 2016–2017 Rasmus Uuberit. Tanel Toomi mängufilmis "Tõde ja õigus" kehastas ta Krõõda ja Andrese poega Andrest.

Tunnustus
---------

* 2023 Salme Reegi nimeline lasteteatri auhind (koos Tanel Jonase, Getter Meresmaa ja Doris Tislariga; **"**Kõik ägedad asjad" (Eesti Noorsooteater): puudutaval ja keerulisel teemal lavastus, mille iga etendus mängitakse ainukordseks sündmuseks)

Välislingid
-----------

* Risto Vaidla Eesti Filmi Andmebaas
**Risto Veikko Tapio Meronen** (hüüdnimi **Ripa**; sündinud 17. augustil 1945 Helsingi vallas (praeguse Vantaa linna alal)) on Soome endine poksija.

Meronen oli 1965. aastal Soome meister sulgkaalus (kuni 57 kg). Ta sai Soome meistrivõistlustel kergekaalus (kuni 60 kg) 1966. aastal III ja 1967. aastal II koha. Ta osales ühe korra Eesti NSV – Soome sõpruskohtumistel ja kaotas oma kohtumise 1965. aastal.

Meronen osales 1968. aasta México olümpiamängude poksivõistlustel sulgkaalus (kuni 57 kg), kuid kaotas oma kohtumise I ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales 18. Euroopa meistrivõistlustel Bukarestis 1969. aastal kergekaalus (kuni 60 kg), kuid kaotas oma kohtumise II ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Ryszard Petekile (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Meronen poksis juunist 1969 kuni märtsini 1972 elukutselisena. Ta pidas kokku 3 kohtumist ning võitis need kõik punktidega.

Meronen tegutses hiljem poksitreenerina (oli mh 1992. aasta Barcelona olümpiamängudel Soome poksikoondise treener) ning televisioonis poksikommentaatorina.

Isiklikku
---------

Ka Risto Merose vennad Erkki ja Kari olid tuntud Soome poksijad.

Välislingid
-----------

* Risto Meronen saidil BoxRec
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib perekonnanimest; üldmõiste kohta vaata artiklit Kargud* |

---

**Kark** on eesti perekonnanimi.

Statistika
----------

2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kark 85 inimesel: 46 mehel ja 39 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kark meeste puhul 2307. kohal ja naiste puhul 3148. kohal.

Perekonnanimi Kark oli kõige levinum vanuserühmas 75–79 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 1,20. Nimi oli kõige sagedasem Hiiu maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 11,51 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Läänemaal Illuste, Kõrgessaare, Suuremõisa ja Lauka mõisavaldades, Järvamaal Prümli, Albu ja Piibe mõisavaldades, Viljandimaal Sürgavere ja Puiatu mõisavallas, Virumaal Ärina ja Tudu mõisavallas, Tartumaal Uderna, Saaremaal Keskvere ja Harjumaal Raikküla mõisavallas talupoegadele nimeks Kark kokku 14 korral.

Nimede eestistamise käigus võeti Keilas 1936. aastal Kark uueks nimeks, kui loobuti nimest Pilendorf.

Nime kandjaid
-------------

* Feliks Kark, eesti näitleja (1933–)
* Jaan Kark, eesti mäeinsener ja geoloog (1876–1953)
* Karl Kark, eesti poliitik (1882–1924)
* Maret Kark, eesti budoloog (1954–)
* Tõnis Kark, eesti vaimulik, politseikaplan (1978–)
* Tõnu Kark, eesti näitleja (1947–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 02.07.2022)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine (algne nimekuju): Kark.
3. ↑  Onomastika ndmebaas. Nimede eestistamine:(uus nimekuju): Kark.

Välislingid
-----------

* Kark statistikaameti andmebaasis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib taimeperekonnast; perekonnanime kohta vaata artiklit Seeder (perekonnanimi)* |

---

**Seeder** (*Cedrus*) on männiliste sugukonda kuuluv igihaljaste puude perekond.

Seedrite looduslik levila ulatub Põhja-Aafrikast ja Lähis-Idast kuni Himaalajani. Nad kasvavad valdavalt mägedes, Vahemere ääres 1000–2200 meetri kõrgusel ja Himaalajas 1500–3200 meetri kõrgusel merepinnast.

Seedrid on kõrged (30–40, harvem kuni 60 m), aeglasekasvulised ja pikaealised (kuni 3000 aastat) puud. Nad on koonilise või laiuva võraga, oksad on horisontaalsed. Puukoor on paks ja kas püstiste või ristkülikukujuliste koorepragudega. Võrsed on kahesugused: pikad, mis moodustavad oksad, ja lühikesed, mis kannavad okkaid. Okkad on igihaljad ja nõeljad, 8–60 mm pikkused, kinnituvad kimpudena. Okkakimbud paiknevad võrsel spiraalselt ja ühel võrsel on 15–45 okast. Okaste värv varieerub heledast mururohelisest üle tumerohelise kuni kahvatu sinakasroheliseni, olenevalt valge vahakihi paksusest, mis kaitseb okkaid kuivamise eest.

Isaskäbid on saledad, munajad, 3–8 cm pikad, kasvavad hilissuvel ja levitavad õietolmu sügisel. Emaskäbid on püstised, 6–12 cm pikad ja 3–8 cm laiad, silinderjad või tünnikujulised, noorelt rohelised, küpsenuna hallikaspruunid, lagunevad pärast küpsemist nagu nulukäbidki. Seemnete valmimise tsükkel kestab ühe aasta: tolmlemine toimub sügisel ja järgmisel sügisel saavad seemned valmis.

Seemned on 1–1,5 cm pikad ja 2–3 cm pikkuse tiivaga. Nagu nulgudel, on ka seedritel seemne sees paar-kolm õõnsust, mis sisaldavad ebameeldiva maitsega vaiku. Arvatavasti on see kaitseks oravate vastu, et need seemneid ära ei sööks.

Seedrite puit on tugeva vaigulõhnaga; pehme, kuid vastupidav ja hästi töödeldav. Seda kasutatakse ehituses ning mööbli ja muusikainstrumentide valmistamiseks.

Seedri puit ja seedriõli on tuntud looduslike koipeletusvahenditena. Sellepärast kasutatakse seedripuitu kummutite ja kappide valmistamisel, kus hoitakse villaseid esemeid. Seedri niisugust kasutamist mainitakse juba "Iliases", kus 24. peatükis läheb Priamos seedrist katusega või seedriga vooderdatud laoruumi, kus ta oma aardeid hoiab. Seedripuidust valmistatakse ka kingaliiste, sest need imavad niiskust ja halba lõhna.

Seedrid on levinud ilupuud. Neid kasutatakse laialdaselt mõõduka kliimaga paikades, kus talvised temperatuurid ei lange alla –25 °C. Türgi seeder (*Cedrus libani var stenocoma*) on natuke vastupidavam ja kannatab välja –30 °C või isegi pisut alla selle. Kuid karmidel talvedel, kus temperatuurid taluvuspiirist allapoole langevad, võivad istutatud isendid kõik korraga hukkuda.

Perekonda kuulub eri seisukohtade järgi kas kaks või neli liiki.

Liigid
------

* himaalaja seeder (*Cedrus deodara*)
* liibanoni seeder (*Cedrus libani*)
* atlase seeder (*Cedrus atlantica* või *Cedrus libani* var. *atlantica*)
* küprose seeder (*Cedrus brevifolia* või *Cedrus libani* var. *brevifolia*)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Seeder** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Seeder** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on baltisaksa soouurijast; teiste samanimeliste kohta vaata Paul Thomson (täpsustus)* |

---

Paul Thomson
**Paul William Thomson** (22. detsember 1892 Tallinn – 13. detsember 1957) oli baltisaksa päritolu Eesti geoloog ja palünoloog.

Ta õppis Tallinna Nikolai I Gümnaasiumis ja aastatel 1906–1910 Tallinna Toomkoolis (lõpetas). Seejärel õppis ta Peterburi ülikooli loodusteaduskonnas, ülikooli lõpetas 1915. aastal. 1927. aastal kaitses ta Läti Ülikooli juures loodusteaduste doktoriväitekirja ja sai Tartu Ülikooli eradotsendiks geoloogia alal (1938. aastast dotsendiks geoloogia ja paleontoloogia alal). Kolis 1939. aastal Saksamaale.

Isiklikku
---------

Isa oli praost Konstantin Thomson, Hageri Lambertuse koguduse õpetaja. Vend Waldemar Thomson oli Pärnu Nikolai koguduse õpetaja. Ka noorim vend Helmut Thomson oli pastor Hageris. Tema õemees oli Harju-Madise koguduse õpetaja Otto Etzold. Teise õe poeg Burchard Lieberg luterlik pastor Hesseni liidumaal, Saksamaal. Tädimees praost Friedrich Wilhelm Ederberg oli Kaarma ja Kambja koguduste õpetaja. Tädipoeg Bruno Ederma oli Lääne-Nigula ja Rakvere Kolmainu koguduste õpetaja.

Tunnustus
---------

* 1995. aastal pani Eesti Looduskaitse Selts mälestustahvli endise Tooma Sookooli seinale, kus Paul William Thomson omal ajal õpetajana töötas.

Viited
------

1. ↑  ENE 7. kd. "Valgus" Tallinn 1975
2. ↑  Paul Thomson saidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
3. ↑  EE 9. kd. "Eesti Entsüklopeediakirjastus" Tallinn 1996
4. ↑
5. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. märts 2009. Vaadatud 6. mail 2010.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Kirjandus
---------

* *Paul William Thomson 1892–1992: P.W. Thomsoni 100. sünniaastapäevale pühendatud konverentsi ettekanded*. Tallinn, 1992.
**Seelze** on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Hannoveri piirkonnas. Linn paikneb Leine jõe ääres, umbes 10 km Hannoverist läänes.

Linna pindala on 54 km². 31. detsembril 2016 elas seal 34 036 inimest.

Täna on Seelze peamiselt magalarajoon Hannoveris töölkäijatele.

Linnaosad: Seelze (kesklinn), Letter, Almhorst, Dedensen, Lohnde, Döteberg, Harenberg, Gümmer, Velber, Kirchwehren ja Lathwehren.

Muuseum
-------

Kohalik muuseum ja kohaliku ajaloo muuseum (″Heimatmuseum Seelze″) asub 1856. aastal ehitatud puitraamhoones Letteri linnajaos. Muuseumi teemad on spetsiifilised: Seelze ja sellega liidetud külade ajalugu, Saksamaa sõjajärgsete põgenike integreerimise ajalugu endistelt Saksamaa aladelt, mis nüüd kuuluvad Venemaale ja Poolale, Seelze Rangierbahnhofi (sorteerimisala) ajalugu. Umbes kolm korda aastas saab vaadata erinäitusi. Püsiväljapanekus näeb kingsepa töötuba umbes 1930. aastast, juuksuri töötuba umbes 1920. aastast, küla koolituba umbes 1900. aastast ja elutuba umbes 1900. aastast.

Transport
---------

### Raudtee

Seelzes ja selle osades on 3 Hannoveri S-Bahni võrgustiku jaama: Letter, Seelze ja Dedensen/Gümmer, kõik asuvad liinidel S1 ja S2.

Seelze Rbf on väga tähtis sorteerimisala Saksamaal (Rbf: Rangierbahnhof, saksakeelne vaste "sorteerimisalale"). See paikneb "kaubarongi Hannoverist möödumiskohas" (Wunstorf - Lehrte) ja seal on 51 jaotusrada, 6 peamist sõidurada ning töökojad kaubavagunitele ja elektriveduritele umbes 6 km pikkuselt. Umbes 200 läbiva, alustava või lõpetava kaubarongiga päevas on ala suur Euroopa sorteerimisala ja üks suuremaid Saksamaal.

Sõpruslinnad
------------

* Grand-Couronne (Prantsusmaa)
* Schkeuditz (Saksimaa, Saksamaa)
* Mosina (Poola)
* Velten (Brandenburg, Saksamaa)

Viited
------

1. ↑  Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Register of German municipalities (4th quarter 2022), vaadatud 12.02.2023.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Seelze** |

* Seelze ametlik koduleht


Hannoveri piirkonna vallad

* Barsinghausen
* Burgdorf
* Burgwedel
* Garbsen
* Gehrden
* Hannover
* Hemmingen
* Isernhagen
* Laatzen
* Langenhagen
* Lehrte
* Neustadt am Rübenberge
* Pattensen
* Ronnenberg
* Seelze
* Sehnde
* Springe
* Uetze
* Wedemark
* Wennigsen
* Wunstorf
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib paikkonnast; laeva kohta vaata artiklit Ristna (laev 1957); miiniveeskaja kohta Ristna (miiniveeskja-traaler).* |

---

"Ristna nina" suunab siia. Harju maakonna nina kohta vaata artiklit Ristna nina (Harju maakond).
Teise maailmasõja aegne rannakaitsepatarei nr 42, (III-130) kahuriõu Kalana külas Ristnal
Sõjaväeosa 52283 lokaatorijaama radarimägi
**Ristna** (kohakääne Ristnale) on paikkond Hiiumaal Kõpu poolsaare tipuosas Kalana küla territooriumil, Hiiumaa läänepoolseim paik.

Selle tuumikosa moodustavad kaks Läänemerre ulatuvat nina: Lõuna-Ristna neem ja Põhja-Ristna neem. Viimase lähedal asub Ristna tuletorn.

Ristna rannik on arvele võetud ürglooduse objektina.

Ristnale viib Puski–Kõpu–Ristna tee.

Ristna nimi koosneb sõnadest *rist* ja *nina* 'maasäär, neem'. Viimane lühenes *-na*-ks ja sellele lisati uuesti liigisõna *nina*.

Saksa keeles on mitte ainult Ristnat, vaid kogu Kõpu poolsaart nimetatud Hiiumaa järgi sõnaga *Dagerort*.

Ristnat esmamainiti 1728, kui seal elas talupoeg *Ristininna Marti Widas*.

Hiiumaa läänepoolseima kohana oli Ristna strateegiliselt oluline. Ristna lähedalt möödusid tähtsad laevateed, mis muutis paiga ka ilmaennustamise kohalt vajalikuks. Nõukogude võim rajas Ristnale Balti laevastiku Läänemere rajooni rannakaitse rannakaitsepatarei nr 42, (III-130) suurtükiõued ja tulejuhtimispunkti ning Ristna patarei, samuti Ristna meteoroloogia- ja hüdroloogiajaama. Tsivilistidele oli aastakümneid pääs Ristnale piiratud.

* Ristna prožektorimägiRistna prožektorimägi
* Ristna riviplatsRistna riviplats

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti kohanimeraamat, lk. 559
Paul Walker 2009. aastal
**Paul William Walker IV** (12. september 1973 Glendale, California – 30. november 2013 Valencia, City of Santa Clarita, California) oli USA näitleja.

Ta sai tuntuks 1999. aastal peale osalemist hittfilmis "Varsity Blues" ("Mängureeglid", 1999). Tema tuntuim roll on aga Brian O'Conneri tegelaskuju filmides "Kiired ja vihased" (2001), "Kiired ja vihased 2" (2003), "Kiired ja vihased: Uus mudel" (2009) "Kiired ja vihased 5", "Kiired ja vihased 6" (2013) ja "Kiired ja vihased 7" (2015).

Tema teised tuntumad filmid on "Eight Below" ("Seiklus lõunanabal", 2006), "Into the Blue" ("Sinisesse sügavikku", 2005), "She's All That" (1999) ja "Takers" (2010). Ta esines National Geographic Channeli sarjas "Expedition of Great White". 

Walker hukkus autoõnnetuses 30. novembril 2013 Valencia asumis Santa Clarita linnas, kus Porsche Carrera GT roolis olnud endine võidusõitja Roger Rodas kaotas auto üle kontrolli. Walker oli teel koju orkaani Haiyan ohvrite toetuseks peetud heategevusürituselt.
Maxim Šalunov (2017)
**Maksim Valerjevitš Šalunov** (vene keeles Максим Валерьевич Шалунов; sündinud 31. jaanuaril 1993 Tšeljabinskis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib keskründajana KHL-i klubis Jaroslavli Lokomotiv.

Ta alustas klubikarjääri Tšeljabinski Traktoris. Hooajal 2010-11 debüteeris ta KHL-is.

2011. aastal valis Chicago Blackhawks ta NHL-i *draft* '​is 111. valikuna. Hooajal 2013–14 mängis ta AHL-i klubis Rockford IceHogs ja ECHL-i klubis Toledo Walleye.

2014. aastal naasis Šalunov KHL-i, liitudes Novosibirski Sibiriga, kus mängis kokku kolm hooaega. 2017. aasta mais liitus ta Moskva CSKA-ga. 2017. aastal osales ta KHL-i tähtede mängul. 2019. aastal võitis ta Moskva CSKA-ga Gagarini karika. Hooaja 2020–21 väljalangemismängudes oli Šalunov 12 väravaga suurim väravakütt, kuid karikafinaalis tuli alla vanduda Omski Avangardile.

2021. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Jaroslavli Lokomotiviga.

2013. aastal võitis Šalunov Venemaa kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali. Venemaa jäähokikoondisse on ta kuulunud 2018. ja 2021. aasta maailmameistrivõistlustel.

Viited
------

1. ↑  "Состав «Локомотива» пополнил Максим Шалунов". hclokomotiv.ru. 9.8.2021. Vaadatud 11.8.2021

Välislingid
-----------

* Maksim Šalunov KHL.ru lehel
* Maksim Šalunov veebilehel hockeydb.com
Ristmiku skeem
**Ristmik** (vabamas keelepruugis ka **risttee** ja **teerist**) on kahe või enama tee (tänava) lõikumiskoht, kus võib ühelt teelt siirduda teisele ja kus sõltuvalt liikluskorraldusest ei pruugi kõik pöörded olla lubatud.

Ristmik liiklusseaduse järgi
----------------------------

Liiklusseaduse järgi on ristmik samatasandiliste sõiduteedega teede lõikumisel moodustunud ala. Ristmikuks ei loeta parkla, õueala, puhkekoha ega teega külgneva ala teega piirnemise kohta, samuti parkla, õueala, puhkekoha ega teega külgneva ala juurdesõiduteed, üherajalise tee ning põllu- või metsatee teega lõikumise kohta ja selliste teede omavahelisi lõikumisi. 

Ristmik on reguleeritav, kui liiklejate liikumise järjekorra määravad foorituled või reguleerija märguanded. Muul juhul on ristmik reguleerimata.

Ristmiku suuruse määrab lõikuvate teede laius. Lõikuvatel teedel on sõiduteed ja ristmikul moodustub ala, mida nimetatakse sõiduteede lõikumisalaks. Kui lõikuvatel teedel on mitu sõiduteed, moodustub mitu sõiduteede lõikumisala. Seda on oluline teada, sest mõned liiklusmärgid, näiteks „Kohustuslik sõidusuund", kehtivad ainult sellel sõiduteede lõikumisalal, mille ette need on paigutatud.

Vaata ka
--------

* Eritasandiline ristmik
* Ringristmik
* Liiklussõlm

1. ↑  Liikluslab (2021). "Teooria lihtsas keeles".
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Eestimaa rüütelkonna peamehest ja tsiviilkubernerist; kindralleitnandi kohta vaata Paul von Benckendorff (1853–1921).* |

---

Paul von Benckendorff
Paul Friedrich von Benckendorffi ja tema poja Alexandri epitaaf Oleviste kirikus
**Paul Friedrich von Benckendorff** (vene keeles *Павел Ермолаевич Бенкендорф*; 7. detsember (vkj. 26. november) 1784 Gattšina – 14. detsember (vkj 2. detsember) 1841 Tallinn) oli Eestimaa poliitik ja mõisnik.

Paul von Benckendorff sündis Kiltsi mõisniku Hermann Johann von Benckendorffi ja Christine Elisabeth von Breverni pojana.

Alustas armeeteenistust Venemaa Keisririigi armees 1802. aastal, teenides allohvitserina Semjonovski polgus. 1806. aastal sai ta alamporutšiku auastme ning lahkus sõjaväeteenistusest asudes Eestimaa liikuvmiilitsa (*эстляндской подвижной милиции*) rooduülemaks. 

1813. aastal valiti Benckendorff Eestimaa Maapäeva poolt üheks adrakohtunikuks (11-st). 1818. aastal võeti ta Eestimaa rüütelkonna liikmeks.

1824–1827 oli ta Eestimaa rüütelkonna peamees ja 1826. aastal sai ta tõelise riiginõuniku teenistusastme. 1827–1833 oli ta Eestimaa maanõunik. 1833. aastal sai ta Eestimaa tsiviilkuberneriks kellena töötas kuni 1841. aastani.

11. oktoobril 1840. aastal autasustati teda Püha Anna 1. klassi ordeniga.

Talle kuulusid Kiltsi ja Vorsti mõis.

Perekond
--------

Paul von Benckendorff abiellus 1805. aastal Dorothea Helene Margarethe Elisabeth von Rehbinderiga (1788–1856). Abielust sündisid:

* Sophie Christiane Wilhelmine von Benckendorff (1806–1863), abiellus Karl von Baranoffiga
* Gustava Magdalena Marie von Benckendorff (1811–1892), abiellus Eestimaa rüütelkonna peamehe Otto Gustav von Lilienfeldiga
* Gustav Hermann Christoph von Benckendorff (1815–1883), Eestimaa rüütelkonna peamees
* Gustav Christoph Karl von Benckendorff (1817–1842), Venemaa sõjaväelane
* Gotthard Alexander Konstantin von Benckendorff (1819–1851), Venemaa sõjaväelane

Esivanemad
----------

|  |
| --- |
|  **Paul von Benckendorffi esivanemad**  |
| **Paul von Benckendorff(1784–1841)** | Hermann Johann von Benckendorff | Johann Michael von Benckendorff | Johann von Benckendorf |
| Klara von Schultzen |
| Sophie Elisabeth von Löwenstern | Christopher von Löwenstern |
| Katharina Rigemann |
| Christine Elisabeth von Brevern | Peter von Brevern | Hermann von Brevern |
| Katharina von Reutern |
| Gertrude Magdalena von Kursell(1724–1803) | Christopher Engelbrecht von Kursell(1685–1756) |
| Gertrude Helene von Tiesenhausen(suri 1742) |

Vaata ka
--------

* Benckendorff

Välislingid
-----------

* Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
* Lühike elulugu (vene k.)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Otto Johann Stephan von Rosen** | **Eestimaa rüütelkonna peamees**1824–1827 | Järgnev**Georg von Lilienfeld** |
| Eelnev**Otto Wilhelm von Essen** | **Eestimaa tsiviilkuberner**1833–1841 | Järgnev**Johann von Grünewaldt** |
Paul Öpik
**Paul Öpik** (22. jaanuar 1888 Tallinn – 23. juuni 1967 Tallinn) oli eesti majandustegelane ja pankur.

Lõpetas 1906. aastal Tallinna Reaalkooli ja 1913. aastal Riia Polütehnilise Instituudi.

Osales ohvitserina Esimeses maailmasõjas ja hiljem alamleitnandina Vabadussõjas.

Novembrist 1922 kuni jaanuarini 1923 oli Paul Öpik I Riigikogu koosseisus asendusliige, kuid astus ise samuti tagasi ja tema asemel läks Riigikokku Karl Mikita.

1923–1925 Riigikassa juhataja, 1925–1928 Eesti Panga direktor, 1928–1940 Pikalaenu Panga president. Alates 24. jaanuarist 1940 Töötülide Lahendamise Komisjoni esimees.

Teise maailmasõja ajal aastatel 1941–1945 oli ta Nõukogude tagalas. 

Tema allkiri on Eesti 50-pennisel ja 1-margasel (mõlemad 1919) kassatähel.

Isiklikku
---------

Tema vennad olid Armin, Ernst ja Oskar Öpik.

Tema poeg oli energeetikateadlane Ilmar Öpik, kelle poeg Andres Öpik oli keemiaprofessor.

Välislingid
-----------

* Öpik, Paul (1888-1967)
* Eesti ohvitserid 1918-1940
* Haud Tallinna Metsakalmistul
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib politseinikust; bridžimängija kohta vaata artiklit Maksim Karpov (bridžimängija); jäähokimängija kohta vaata artiklit Maksim Karpov (jäähokimängija).* |

---

**Maksim Karpov** (17. märts 1975 – 28. oktoober 1999) oli Eesti politseinik, kes hukkus teenistusülesandeid täites.

Surm
----

28. oktoobri 1999 öösel peatas ta koos paarimehega kahtlaselt liikunud taksoplafooniga Ford Scorpio. Karpov läks auto juurde ja küsis dokumente, kuid kurjategija tulistas teda kohe pähe. Karpov kukkus ja Ford kihutas minema. Karpovi paarimees jõudis Fordi ka tulistada, kuid ainult üks lask tabas autot, mis ei peatanud seda.

Hiljem peeti kinni kaks narkomaani, kes tunnistasid üles, et nad tapsid taksojuhi ja politseiniku. Selgus, et mehed lasid taksojuhi maha selleks, et auto röövida. Karpov lasti maha, ilma et ta oleks jõudnud vastu hakata või teenistusrelva järele haarata. Politsei kahtlustas, et neil võis olla kindel plaan neid kontrollima tulnud politseinik "lihtsalt põnevuse pärast" maha lasta.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Noor politseinik mõrvati julmalt

Välislingid
-----------

* In Memoriam: hukkunud politseinikud
Maksim Vengerov
**Maksim Aleksandrovitš Vengerov** (vene keeles: *Максим Александрович Венгеров*, heebrea keeles מקסים וונגרוב; sündinud 20. augustil 1974) on Iisraeli viiuldaja, vioolamängija ja dirigent, kes on sündinud Nõukogude Liidus.

Elulugu
-------

### Noorus

Maksim Vengerov sündis Novosibirskis Venemaal peres, kus tegeleti muusikaga. Viieaastaselt alustas ta viiuliõpinguid Borbala Hwangi juures ja kahe aasta pärast jätkas Zakhar Broni juures. 1984. aastal läks 10-aastane Maksim Vengerov esimest korda välismaale; Lublinis Poolas võitis ta esikoha ülemaailmsel Karol Lipiński ja Henryk Wieniawski noorte viiuldajate konkursil (aastaid hiljem ta meenutas: "Ma arvasin, et Poola on kusagil maailma lõpus. Selliseid reise ei unustata iialgi, pole ime, miks ma meenutan Poolat nii armastavalt..."). Kui Bron 1987. aastal Venemaalt lahkus, et õpetada Londonis kuninglikus muusikaakadeemias (Royal Academy of Music – RAM), järgnes Vengerov koos emaga talle Londonisse. Nad läksid talle järele ka siis, kui Bron kolis Lübeckisse, et avada seal kool.

### 1990-1999

1990. aastal tõestas Vengerov oma erakordset talenti võiduga ülemaailmsel Carl Fleschi konkursil Londonis. Selle ajani oli ta juba õppinud Broni juures Lübeckis.
**Nodoosne erüteem** ehk **sõlmjas erüteem** ehk **sõlmeline punetus** (ladina keeles *erythema nodosum*) on nahaaluste rasvarakkude põletik (pannikuliit), mis avaldub punasemuhulise valuliku lööbena säärte eespinnal.

Tunnused ja kulg
----------------

Säärtel (mõnikord ka reitel, käsivartel, kerel, näol või kaelal) tekivad õrnad punased sõlmekesed (muhud) siledal ja läikival nahal. Sõlmekese läbimõõt on 1...5 cm. Sõlmekesed võivad hiljem kokku valguda, nii et kogu jalg võib tursuda ja selle nahk kõvaks muutuda.

Sõlmekesed muutuvad sinakaspunasteks, pruunikateks, kollakateks ja lõpuks rohelisteks. Nad kaovad tavaliselt 2...6 nädala jooksul, jätmata järele haavandeid ega arme.

Haigusega võivad peale valude kaasneda palavik ja halb enesetunne.

Põhjused
--------

Nodoosne erüteem on ülitundlikkusest põhjustatud immuunreaktsioon, mis võib vallanduda väga erinevate sise- või välistegurite mõjul. Tavaliselt avaldub ta 3...6 nädalat pärast põhjuse teket.

Nodoosne erüteem võib kaasneda väga erinevate haigustega, sealhulgas nakkused (näiteks tuberkuloos, streptokokinakkus, Epsteini-Barri viiruse nakkus), sarkoidoos, põletikuline soolehaigus, autoimmuunsed haigused (näiteks Behçeti tõbi) ja vähktõbi. Samuti võib ta kaasneda rasedusega või teatud ravimite (sulfonamiidid, suu kaudu manustatavad eostumisvastased vahendid, bromiidid) tarvitamisega. Harva esineb ta ka iseseisva haigusena.

Ravi ja prognoos
----------------

*Siin tutvustatakse ravimit või ravimeetodit, kuid kirjutatu pole arstlik nõuanne ning see ei asenda arsti konsultatsiooni. Vikipeedia ei vastuta iseravimise tagajärgede eest.*

Tavaliselt on nodoosne erüteem hästi ravitav.

Võimaluse korral keskendutakse põhihaiguse ravimisele.

Sümptomite raviks sobivad voodirežiim, jalgade ülespidi hoidmine, kompressid ning mittesteroidsed põletikuvastased ravimid. Viimased on tõhusamad ägeda nodoosse erüteemi puhul.
Sara Hector (2010)
**Sara Maria Hector** (sündinud 4. septembril 1992 Sandvikenis) on Rootsi mäesuusataja, kelle põhialad on suurslaalom ja slaalom.

2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis tuli ta suurslaalomis olümpiavõitjaks. See oli tema esimeseks individuaalseks medaliks tiitlivõistluselt. Maailmameistrivõistlustel on ta võitnud kolm medalit võistkonnavõistlustes. 

Maailma karikavõistlustel tegi ta debüüdi 12. detsembril 2009.

Saavutused
----------

### Olümpiamängudel

* 2022 Hiina Pekingis
	+ Kuld **olümpiavõitja** suurslaalomis

### Maailmameistrivõistlustel

* 2011 Saksamaa Garmisch-Partenkirchenis
	+ Pronks pronksmedal võistkonnavõistluses
* 2015 Ameerika Ühendriigid Beaver Creekis
	+ Pronks pronksmedal võistkonnavõistluses
* 2021 Itaalia Cortina d’Ampezzos
	+ Hõbe hõbemedal võistkonnavõistluses

### Juunioride maailmameistrivõistlustel

* 2010 Prantsusmaa Les Houches's
	+ Pronks pronksmedal slaalomis
* 2011 Šveits Crans-Montanas
	+ Kuld **maailmameister** suurslaalomis
* 2012 Itaalia Roccarasos
	+ Hõbe hõbemedal suurslaalomis

### Maailma karikavõistlustel

Sara Hector on osalenud (seisuga 7. veebruar 2022) 154 MK-etapil ja jõudnud esikolmikusse kaheksal korral, neist neljal korral on ta võitnud.

#### Maailma karikavõistluste etapivõidud

| Jrk. nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2014 | 28. detsember | Kühtai in Tirol |  Austria | suurslaalom |
| **2.** | 2021 | 22. detsember | Courchevel |  Prantsusmaa | suurslaalom |
| **3.** | 2022 | 8. jaanuar | Kranjska Gora |  Sloveenia | suurslaalom |
| **4.** | 2022 | 25. jaanuar | Kronplatz |  Itaalia | suurslaalom |

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Sara Hector** |

* Sara Hector FIS-i lehel
* Sara Hector ski-db.com lehel
See artikkel See artikkel räägib germaanlaste rahvakoosolekust.  Teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Ting (täpsustus).

---

Anundshögi kääbas Västmanlandis, viikingiaegne tingi kogunemise paik. Kääpa juures asuvad kivilaevad ja ruunikivi
**Ting** (vanaislandi ja islandi keeles *þing*, teistes skandinaavia keeltes *ting*) oli germaani rahvaste rahvakoosolek, millel vabad mehed otsustasid mingit piirkonda puudutavaid küsimusi, leppisid kokku seadustes ja mõistsid kohut.

Tingidel valiti ka sõjapealikke ehk väejuhte ja seadusetundjaid ehk kohtunikke, vahel isegi kuningaid.

Skandinaavlaste eelkristlikus kultuuris oli iga klann kohustatud kätte maksma oma liikme tapmise või vigastamise eest. Mõnikord viis see ulatusliku klannisõjani. Tingil oli ühiskonnas tasakaalustav roll, ta pidi vähendama klannidevahelisi vaenusi ja vältima sotsiaalseid korratusi.

Tingid ei olnud kaasaegses mõttes demokraatlikud, sest peamine roll otsuste langetamise juures oli jõukamate ja mõjukamate suguvõsade juhtidel ning teistel väljapaistvatel isikutel. Formaalselt oli igal mehel üks hääl.

Tingid olid hierarhilised. Tinge võisid korraldada ka riigist väiksemad üksused, eriti provintsid-maakonnad. Need võisid valida oma esindajad üleriigilisele tingile.

Tingikoht Stoltebüllis (Schleswig-Holstein)
Ting oli sageli ka usutalituste ja laatade pidamise koht ning tähtis seltskondlik üritus.

Tingid toimusid tavaliselt kindlaksmääratud ajavahemike tagant kindlas kohas. Kuid üldjuhul ei olnud tingi jaoks püstitatud eraldi hoonet, see toimus vabas õhus.

Tingid kadusid keskajal, kui kuningad võtsid kogu võimu enda kätte ega vajanud seaduste vastuvõtmisel ja juurutamisel enam tingide abi, vaid olid kehtestanud selleks oma riigiaparaadi. Suhteliselt kaua korraldati tinge Gotlandil ja ülesaarelised tingid lõpetas alles see, kui Saksa ordu saare 1398 vallutas.

Tuntuimad Skandinaavia tingid. Islandi, Taani ja Norra parlamendid kannavad siiamaani nime, mis viitab kunagisele tingile: Althing, Folketing ja Storting. Rootsi parlamendi nimi on Riigipäev (Riksdag), aga maakonnanõukogud kannavad nime Landsting.

Ka Ahvenamaa, Fääri saarte, Gröönimaa ja Mani saare parlamendid kannavad nime, milles sisaldub sõna "ting": Lagting, Løgting, Landsting ja Tynwald. Saamide kolm esinduskogu, mis tegutsevad Põhja-Norras ja Põhja-Rootsis, kannavad nime Sameting. Soomerootslaste poolametliku esinduskogu nimi on Folkting.

Teiste rahvaste samalaadset institutsiooni nimetatakse kärajaks (Soome), veetšeks (Vana-Vene) jne. On oletatud, et veetšede tava kujunes Venemaal viikingi päritolu varjaagide mõjul.
**Semproniano vald** on omavalitsusüksus (comune) Itaalias Toscana maakonna Grosseto provintsis.

---

### Ajalugu

---

Rocchette di Fazio lähedal on etruski perioodi arheoloogilisi leide. Traditsiooni kohaselt seostatakse Sempronianot Vana-Rooma pere gens Semproniaga. 
Dokumentides on Sempronianot nimetatud enne aastat tuhat, mil Rocchette ja Semproniano kuulusid Aldobrandeschi pere feodaalvalduste hulka.

Vaatamisväärsused
-----------------

### Arhitektuur

Keskaegne Palazzo Civico Semproniano kesklinnas

Keskaegne Palazzo del Vicario Mediceo Semproniano linnas

Palazzo dell'Ospedaletto, Rocchette di Fazio's XIV sajandist, oli kunagi templirüütlite kasutuses

Palazzo Pretorio Rocchette di Fazios

Villa di Corte Vecchia, omavalitsusüksuse lääneosas, renessansi stiilis

Kirikuid:

Pieve dei Santi Vincenzo e Anastasio, XIII sajandist

Santa Croce kirik

Madonna delle Grazie kirik, XVI sajandist, Saturnia tee alguses

Pieve di Santa Cristina Rocchette di Fazios

### Looduslikud vaatamisväärsused

Bosco dei Rocconi (Rocconi metsa) looduskaitseala

Olivone Fibbianellos, üle tuhande aasta vana õlipuu

Viited
------

Välislingid
-----------
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib linnast; Montréali linnaosa kohta vaata artiklit Verdun (Montréali linnaosa)* |

---

**Verdun** [verd'öön] on linn Prantsusmaal Grand Esti piirkonnas Meuse'i departemangus. See on departemangu alamprefektuur (*sous-prefecture*) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on kahe kantoni keskuseks.

Linna territoorium asub 194–330 meetri kõrgusel üle merepinna.

Linnapea on Samuel Hazard Sotsialistlikust Parteist *(Parti socialiste)*.

Verduni plaan ja teda ümbritsevad vallad
Verduni lepinguga 843. aastal jagati Frangi riik kolmeks osaks. Selle asutasid keldid.

Linna ümbruses peeti 1916. aastal Verduni lahing.

1919. aastal anti Verdunile Eesti Vabadusristi I liigi 1. järk.

Sõpruslinn
----------

* Poola Legnica, Poola (2015)

Pärast Teist maailmasõda otsustati, et linn ei loo sõpruslinnasuhteid mitte ühegi linnaga. Põhjus seisnes paljudes soovides ja et mitte kedagi eirata, otsustati sõprussuhteid mitte luua. Seda suhtumist lõdvendati ja alates 18. juulist 2015 sai linn siiani ainsa sõpruslinna.

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2020
2. ↑  Vabariigi Valitsuse otsus 5. augustist 1919 nr. 45-VII.
3. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 9344
Prantsuse senati embleem
**Senat** (prantsuse keeles *Sénat*) on Prantsuse parlamendi ülemkoda. 

Prantsuse senatis on 348 liiget (*sénateurs*) ja neid valitakse üldistel kaudsetel valimistel kuueks aastaks. Viimati toimusid valimised senatisse septembris 2017.

Senati ametlikuks asukohaks on Luxembourgi palee  Luxembourgi aias Pariisis. 

Kuigi Prantsusmaal on mitmikmandaadid tavalised, siis on ka siin mõned piirangud. Senaator ei saa samaaegselt olla Rahvusassamblee või Euroopa Parlamendi liige, ega olla rohkem kui ühel kohalikul ametikohal: 

* Piirkonnanõukogu liige, aseesimees või esimees;
* Departemangunõukogu liige, aseesimees või esimees;
* Üle 3 500 elanikuga valla volikogu liige, aselinnapea või linnapea;
* Pariisi nõukogu liige (Pariis on korraga linn ja departemang);
* Korsika assamblee liige;

Erandiks võib senaator olla kolmandal ametikohal, kui ta on alla 3 500 elanikuga valla volikogu liige, aselinnapea või linnapea.

Välislingid
-----------

 Senat (Prantsusmaa) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Scott Joplin
**Scott Joplin** (24. november 1868 – 1. aprill 1917) oli USA pianist ja *ragtime*'i helilooja. Koos James Scotti ja Joseph Lambiga oli ta *ragtime*'i eestvedaja selle algusaastatel. Ta on kirjutanud *ragtime*'i "Maple Leaf Rag" ja *ragtime*-valsi "Pleasant Moments", mis on tänini ühed hinnatumad teosed terves maailmas. Ta kirjutas 44 lugu, ühe balleti ja kaks ooperit.

Taasavastamine
--------------

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |
| --- |
| "Pleasant Moment" |
|  |
| Scott Joplini kuulsaim *ragtime*-valss |
| 

---

 |

 |

Joplini muusika taasavastati ja sai populaarseks 1970. aastate alguses. Joshua Rifkini salvestatud albumit müüdi koguni miljon eksemplari. 1976. aastal autasustati Joplinit postuumselt Pulitzeri auhinnaga.

Lapsepõlv ja noorus
-------------------

Scott Joplin oli teine Giles Joplini ja Florence Givensi kuuest lapsest. Mitu aastat arvati, et Joplini sünniaeg oli 24. november 1868, kuid uurijad avastasid, et ta pidi sündima 1867. aasta teisel poolel[*viide?*]. Tema õed ja vennad olid Monroe, Robert, Rose, William ja Johnny. Tema isa oli endine ori Põhja-Carolinast ja ema oli vabana sündinud afroameeriklane Kentuckyst. Pärast Texarkanasse kolimist, paar aastat enne Scotti sündi, hakkas Giles tööle raudteel. Florence pesi pesu ja koristas lisasissetuleku tarvis. Scott Joplinile andis muusikahariduse tema perekond. Seitsmeaastasena lubati tal mängida klaverit nii kodus kui ka naabri majas.
1880ndatel jättis Giles Joplin oma perekonna teise naise pärast maha.

Välislingid
-----------

* Classical Musical Midi Page, vaadatud 13.04.2018
* Video: Scott Joplini kuulsaim *ragtime* – "Maple Leaf Rag"
* Noodid Scott Joplini loominguga (võimalus alla laadida PDF-failina)