recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Arkadi Harlampijev** (vene keeles *Аркадий Георгиевич Харлампиев*; 29. jaanuar 1888 Smolensk – 14. juuni 1936 Moskva) oli Vene, Prantsuse, Eesti, Saksa ja Nõukogude poksija ning poksitreener ja -tegelane. 

Harlampijev õppis Peterburi Kunstide Akadeemia juures asuvas kõrgkoolis. Pärast lõpetamist 1910. aasta paiku sai stipendiumi ja läks edasi õppima Pariisi, kuid raha lõppedes hakkas elukutseliseks poksijaks. Ta tuli väidetavalt Prantsuse meistriks (aeg, kaal ja võistlused ei ole teada) ja Vene meistriks 1913. aastal (kaal ja võistlused ei ole teada).

Harlampijev tuli 1921. aastal Tallinna. Ta asutas Tallinna Spordis poksiosakonna ja korraldas 5. juunil 1921 esimese Tallinna ametliku poksivõistuse. Ta osales ka Tallinna Spordi ja Helsingi poksiklubi HNS vahelisel võistlusel treenerina ning lisaks veel treenerite omavahelisel kohtumisel. Harlampijev võitis selle kohtumise.

Harlampijevi õpilaste seas olid Valter Eenmaa, Hans Greenbaum, Edgar Kolmpere, Herbert Kütt, Nigul Maatsoo, Peeter Matsov jt. 

Ta lahkus Tallinna Spordist ja Eestist 29. oktoobril 1922 ühe Riia spordiseltsiga peetud võistluse ajal tekkinud probleemide tõttu. Ta läks Saksamaale ja oli seal poksitegelane teadmata aja jooksul.

Millalgi 1920. aastatel läks Harlampijev Nõukogude Venemaale. Ta töötas 1930. aastatel poksitreenerina, tema õpilane oli näiteks ka Nikolai Koroljov. Võimalik, et ta sai kannatada Nõukogude Liidus 1936.–1937. aastal toimunud massirepressioonide käigus. Tema surma asjaolud pole teada.

Isiklikku
---------

Arkadi Harlampijevi poeg oli Nõukogude sporditegelane ja üks sambo leiutajaid Anatoli Harlampijev.

Kirjandus
---------

* Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009.

Välislingid
-----------

* Arkadi Harlampijev lehel Sportivnõi Nekropol. Vene keeles
**Arkadi Filippov** (ka **Arkadius Filippow**; 25. märts 1910 Solotovka, Tambovi kubermang, Venemaa keisririik – 1986 Lääne-Saksamaa) oli Eesti vaimulik.

Elulugu
-------

Ta lõpetas 1929. aastal Kuressaare Saksa Eraühisgümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1931–1936 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Akadeemiliselt oli ta Korporatsioon Fraternitas Normannia liige.

Ordineeriti 20. oktoobril 1937 õpetajaks. Oli aastatel 1937–1938 Saaremaa praostkonna vikaarõpetaja. Määrati 1938. aastal Kiviõli Peetri koguduse organiseerijaks õpetajaks, koguduse avajumalateenistuse pidas ta koos Bruno Edermaga 27. märtsil 1938 Kiviõli rahvamajas. Oli õpetaja kuni 1939. aastani.

Lahkus 1939. aastal sakslaste ümberasumise käigus Saksamaale. Oli 1941–1942 pastor Helas (praegu Hel, Pucki maakonnas, Pomorze vojevoodkonnas). Aastatel 1945–1947 oli ta sõjapõgenike vaimulik Flensburgis, 1948–1957 pastor Düsseldorfi Kristuse kirikus. Aastast 1957 oli ta pastor Moylandis (Kleve kreisis, Nordrhein-Westfaleni liidumaal). Emerituuris olles elas ta Sörup-Schwensbys (Schleswig-Flensburgi kreisis, Schleswig-Holsteini liidumaal, Taani piiri ääres).

Viited
------

1. ↑  Erik Amburger. "Die Pastoren der evangelischen Kirchen Rußlands vom Ende des 16. Jahrhunderts bis 1937. Ein biographisches Lexikon". Institut Nordostdeutsches Kulturwerk, Martin Luther Verlag. 1998
2. ↑  Konrad Veem. "Eesti Vaba Rahvakirik. Dokumentatsioon ja leksikon". EVR. Stockholm 1988

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
**Andreas Weide** oli 19. sajandi lõpul Eestis ehitatud neljamastiline barkantiin. Oli ühtlasi suurim Eestis ja eestlaste poolt ehitatud purjelaev.

Ajalugu
-------

Laev ehitati 1888-1891. a Heinastes tuntud Saaremaa laevaehitusmeistri Mattis Hohensee juhtimisel. Nime sai omaniku Andreas Weide (Veide) järgi ja kodusadamaks sai Riia. Et laev ehitati Eesti-Läti ala piiril ja kodusadamaks (nagu paljudel Liivi lahe ääres ehitatud eesti laevadel) pandi Riia, loevad Andreas Weidet oma suurimaks ehitatud purjelaevaks ka lätlased.

Purjetas sageli Lõuna-Ameerika, Aafrika ja Euroopa sadamatesse. Algul olid kaptenid Veidede perekonnast, hiljem lätlased.

1901. a sügisel, olles teel söelastiga Inglismaalt Brasiiliasse, hakkas laev Lääne-Aafrika rannikul tormis lekkima ja sõitis uppumisest pääsemiseks Dakari sadamasse. Seal müüdi ta 1902. a algul päästekulude katteks oksjonil itaallastele.

Kirjeldus
---------

Neljamastilise barkantiini pikkus oli 47,6 m, laius 9 m, maksimaalne süvis 4,9 m ning kogumahutavus 583 brutoregistertonni. Meeskonda kuulus 12 inimest.

Vaata ka
--------

* Tormilind
**Kanavere** on küla Harju maakonna Kose vallas.

Küla läbib Kolu–Hajaba tee.

Kanavere piires asub mitu muinsuskaitsealust kultuskivi. Seal asuvad ka arheoloogiamälestisteks arvatud asulakoht ja ohverdamiskoht.

Kanaveres on ka Kanavere lahingu mälestuskivi, mis avati 1985 ja mille kujundas Aulin Rimm.

Kanaveres toimusid 1980. aastatel suured Aru metsa jaanitulede nime all tuntud jaanipeod.

2002. aastal avati endise jaanituleplatsi kõrval kohalike noorte eestvedamisel suvepidude paik Kanavere Mägi, kus toimusid aastatel 2002–2010 ümbruskonna inimeste seas menukad peod ja kontserdid. 

2017. aastal alustati Kanavere Mäel taas suvepidude korraldamisega.

Vaata ka
--------

* Kanavere lahing (1343)

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  17978 Asulakoht kultuurimälestiste riiklikus registris
5. ↑  17984 Ohverdamiskoht kultuurimälestiste riiklikus registris
6. ↑  Kristjan Luts (koostaja), Eesti sõjaajaloo teejuht. Tallinn: Eesti Päevaleht, 2010. Lk 41

Kose valla lippKose valla lipp
Kose valla asulad

**Alevikud:** Ardu | Habaja | Kose | Kose-Uuemõisa | Ravila   

**Külad:** Aela | Ahisilla | Alansi | Harmi | Kadja | Kanavere | Kantküla | Karla | Kata | Katsina | Kirivalla | Kiruvere | Kolu | Krei | Kuivajõe | Kukepala | Kõrvenurga | Kõue | Laane | Leistu | Liiva | Lutsu | Lööra | Marguse | Nutu | Nõmbra | Nõmmeri | Nõrava | Ojasoo | Oru | Pala | Palvere | Paunaste | Paunküla | Puusepa | Rava | Raveliku | Riidamäe | Rõõsa | Saarnakõrve | Sae | Saula | Silmsi | Sõmeru | Sääsküla | Tade | Tammiku | Triigi | Tuhala | Uueveski | Vahetüki | Vanamõisa | Vardja | Vilama | Virla | Viskla | Võlle | Äksi
**Hobuste alfaherpesviirus 4** (EHV-4) on hobuste seas leviv DNA-viirus, mis üldiselt põhjustab vaid kergeloomulist ülemiste hingamisteede infektsiooni. Harva võib EHV-4 põhjustada aborte ja neuroloogilisi nähte.

Nakatumine
----------

Enamik nakkuse saanud hobustest on nakatunud viirusega juba esimestel elukuudel, kuid siis on see olnud latentne, mis tähendab, et viirus jääb nende kehas varju. EHV-4 aktiveerub immuunsüsteemis stressiga või immuunsuse vähenemise käigus. Hobune, kelle kehas viirus aktiveerus, ei pruugi ise kliinilisi sümptomeid omada, aga hakkab viirust levitama. EHV-4 levib hobuste omavahelise kontakti teel, inimeste või esemete kaudu.

Sümptomid
---------

EHV-4 põhilised sümptomid on köha ja ninavedelike eritus, milles mõlemas on viiruseallikad kõige suuremad. Lisaks võib hobusel tõusta palavik, ta võib olla loid ning tema sooritusvõime võib nähtavalt halveneda. Herpesviiruse peiteaeg on keskmiselt 4–6 päeva, aga märad võivad aborteeruda ka veel mitu kuud pärast nakatumist. Hobune on nakkusohtlik kuni 14 päeva pärast nakatumist.

Diagnoos
--------

Tavaliselt võetakse hobuselt kaks vereproovi kahenädalase vahega, et teha kindlaks, kas hobusel on tekkinud spetsiifilised antikehad. Teine viis viirust kehast määrata on ninakaudne PCR-test.

Viiruse ennetamine ja ravi
--------------------------

Haiged hobused tuleb teistest eraldada ja isoleerida. Hobused tohivad tallist lahkuda pärast seda, kui kliiniliste sümptomitega hobuse nakatumisest on möödas kolm nädalat. Kuna viirus võib levida ka inimeste ja esemete kaudu, on inimestel, kes viirusega nakatunud tallis töötavad/käivad, keelatud liikuda teistes tallides terve karantiiniaja vältel. Kindel ravi selle viiruse tekitatud haiguse vastu puudub, palaviku korral alandatakse seda antibiootikumidega. EHV-1 ja EHV-4 vastu on vaktsiinid, mis ei taga hobuse mittenakatumist viirusega, aga vähendab sellega nakatumise riski ja levikut. Vaktsineeritud hobustel ei pruugi olla tekkida kliinilisi sümptomeid ning haiguse läbipõdemine võib neil kulgeda väga kergelt.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Carson, D. M. & S. W. Ricketts (2010). "Equine Herpesvirus Infections (EHV-l, EHV-2, EHV-3, EHV-4)". Vaadatud 30.10.2021.
2. 1 2  Rush, B. R (2014). "Equine Herpesvirus Infection". Vaadatud 30.10.2021.
3. 1 2  Devis, E & M. Moore (2016). "Equine Herpes Virus (EHV) Diagnostics". Vaadatud 30.10.2021.
Filip Berglund (2016)
**Olof Filip Berglund** (sündinud 10. mail 1997 Skellefteås) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Rootsi kõrgliigaklubis Örebro HK.

Ta alustas klubikarjääri Rootsi klubis Skellefteå AIK. Rootsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2015/16. Skellefteå põhikoosseisus mängis ta alates hooajast 2016/17. 2018. aastal jõudis ta klubiga Rootsi meistrivõistlustel finaali, kus kaotati Växjö Lakersile.

2016. aastal valis Edmonton Oilers ta NHL-i *draft* '​is 91. valikuna. Oilersiga sõlmis ta 2020. aasta mais kaheaastase lepingu. Hooajal 2020/21 mängis ta laenul Rootsi kõrgliigaklubis Linköping HC. Põhja-Ameerikas mängis Berglund hooajal 2021/22, kuid ta sai mänguaega vaid Oilersi tütarklubis Bakersfield Condors American Hockey League'is (AHL).

2022. aasta mais naasis Berglund Rootsi kõrgliigasse, sõlmides kaheaastase lepingu Örebroga..

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 30.12.2022)
2. ↑  "Oilers sign Filip Berglund to entry-level contract". Edmonton Oilers. 2. mai 2020. Vaadatud 2. mail 2020.
3. ↑  "Welcome, Filip Berglund!". Örebro HK. 18. mai 2022. Vaadatud 18. mail 2022.

Välislingid
-----------

* Filip Berglund hockeydb.com lehel
**Nigul Karits** (kuni 24. aprillini 1936 **Nikolai Kapustin**; 23. oktoober 1911 Narva – oktoober 1944; jäi II maailmasõjas teadmata kadunuks) oli Eesti poksija. Ta alustas poksimist Tallinna Poksiklubis 1933. aastal.

Karits sai keskkaalus (kuni 72,6 kg) Eesti meistrivõistlustel II koha (1935).

Karits osales seitse korda Eesti koondises (1933–1936). Ta oli kergekeskkaalus (kuni 66,7 kg) kahekordne Baltimaade meister (1934 ja 1935).

Karits osales keskkaalus (kuni 72,6 kg) IV Euroopa meistrivõistlustel 1934. aastal Budapestis, kuid kaotas oma esimese kohtumise punktidega. Tema vastane Alf Jackson (Suurbritannia) langes hiljem välja veerandfinaalis.

Karits mobiliseeriti Punaarmeesse 27. juulil 1941. Ta jäi oktoobris 1944 Eesti Laskurkorpuse võitlejana (reamees) teadmata kadunuks.

Isiklikku
---------

Nigul Karitsa poeg on võrkpallur ja piirivalvur Henn Karits.

Kirjandus
---------

* Henn Saarmann, Erlend Teemägi. "Eesti spordi biograafiline leksikon". Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2001.
* Rein Pajur. "Poksimeistrid maailmas ja Eestis 1719–2000". Revelex. Tallinn 2005.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Furgler** (ka *Großer Furgler*) on üks kõige külastatumaid mägesid Samnauni Alpides Austria Tirooli liidumaal. Lähistel asuv Serfausi turismikuurort valitakse sageli mäeekskursioonide alguspunktiks.

Tõusud
------

Serfaus-Fiss-Ladise suusapiirkond on mäe lähedal, mis muudab ronimise palju lihtsamaks. Alguspunktid on siin Komperdelli tõstuki keskmine või ülemine jaam Lazidkopfil.

Tõstukist võib tõusta ühel kahest märgistatud rajast:

* Põhjapoolne rada kulgeb keskmisest jaamast (1980 m) piki pikamaarada nr. 702 mööda Furglerseest (2458 m), läbi Furgleri oru läände, üle Furglerjochi sadula (2748 m) ja piki põhjaharja tipuristini.
* Lõunapoolne rada kulgeb *Lassida* ülemisest jaamast (2351 m) üle Böderköpfe Scheidini (2429 m), jätkub Tieftalsee järveni (2783m) ja kulgeb ümber selle edelasse enne tippu jõudmist.

Mõlemat rada võib ristumisel kombineerida (võtab umbes 5,5 tundi). Lõunapoolsel rajal ronimine on veidi lihtsam kui põhjapoolsel. Erilist ronimisvarustust pole vaja, kuid head jalanõud on vajalikud.

* Veel üks tõus kulgeb Ascheri hütist üle Furglerjochi kuni tipuni (u. 4 tundi).

Talviti on Furgler populaarne suusamatkade mägi.

Tipp
----

Furgleri tipus on tipurist, mis püstitati 1988. aastal, asendades esimese risti, mis püstitati 1957. aastal. See on umbes 9 m kõrge, tehtud puidust ja kinnitatud 8 trossiga. Kaks mälestustahvlit meenutavad neid sündmusi.

Teisel mälestustahvlil mälestavad Serfausi mäepäästeameti liikmed ning perekond Siegmund Oberacherit (sündinud 16. novembril 1944, surnud 23. märtsil 1997).

Hea ilmaga on tipust silmapaistev vaade lugematutele Alpi tippudele.

Galerii
-------

* Furgler (vasakul) vaadatuna Kölner HausistFurgler (vasakul) vaadatuna Kölner Hausist
* Furglersee järvFurglersee järv
* Furgleri tipuristFurgleri tipurist
* Furgler talvel vaadatuna põhjastFurgler talvel vaadatuna põhjast
**Hobumadar** (*Galium verum*) on madaraliste sugukonda madara perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaimeliik.

Rahvapäraseid nimetusi: **kollased maitsed**, **kõhurohi**, **liikmerohi**, **neitsipunad**.

Kirjeldus
---------

Ülejäänud Eestis esinevatest madara liikidest on hobumadar kergesti eristatav õite kollase värvuse järgi. Vars on 30–60 cm pikk, püstine, ümar, harunemata. Lehed kitsad, lineaalsed, tugevalt sissepoole rullunud servaga, peavarrel enamasti 8–12 kaupa. Õied kollased, tugeva magusa lõhnaga, koondunud suurtesse harunenud ebasarikatesse. 
Õitseb juunist septembrini .

Kasvukoht
---------

Kasvab kuivadel liivastel ja lubjarikastel rohumaadel, sageli koos mägiristiku ja angerpistiga. 
Levinud Eestis paiguti, kuid Lääne- ja Põhja-Eestis on tavaline.

Kasutamine
----------

Hobumadara juurtest saadakse tumepunast (Läti lipu värvi) värvainet lõnga või kangaste värvimiseks. Kuna hobumadara õied on hästi intensiivselt kollased, siis on nad võetud kasutusele ka riide värvimisel: nad annavad puhta kollase värvuse.

Hobumadar on ka ravimtaim. Tema head omadused tulenevad eelkõige tugevast põletikuvastasest toimest. Hobumadara tee aitab reuma, maksa- ja neerupõletike ning verehaiguste korral. Madaramahlast valmistatavat salvi kasutatakse haavandite ja ekseemi raviks.

Hobumadar on ka hinnatud meetaim.

Viited
------

1. ↑   Herba.folklore.ee
2. ↑  Liigikirjeldus - hobumadar

Välislingid
-----------

* Hobumadar andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
Magnetresonantstomograafia kujutis inimese ajust koos viitega talamuse asukohale.
**Talamus** ehk **taalamus** (kreeka keeles *θάλαμος* – *kamber, ruum*, ladina keeles *thalamus*) on selgroogsete, kaasa arvatud inimeste ajus asuv paariline närvirakkude kogum.

Vananenud nimetused: **nägemiskühm**, **tundekühm**.

Klassifikatsioon
----------------

Talamused kuuluvad vaheaju koosseisus peaaju juurde.

Imetajatel
----------

### Inimestel

Talamused asuvad ajukoore ja vaheaju vahel ning on hallainest moodustised. 
Talamuse sees paikneb ligi 40 tuuma ja sagitaalne õõs - kolmas ajuvatsake (*ventriculus tertius*). Talamuse kummagi külje juures asub metatalamus.

Ülesanded
---------

Talamus saadab sensoorset infot ja motoorseid signaale suurajukoorele, samuti reguleerib ärkvelolekut, und ja aktiivsust. Talamus ümbritseb kolmandat vatsakest. Inimestel on talamus umbes 5,7 cm pikkune. Selle kahjustus võib põhjustada püsiva kooma.

Arvatakse, et talamus on "ülekanne", mis ainult edastab signaale suurajukoorele, suuraju poolkerade tuumadesse (basaaltuumadesse) ja hüpotalamusse. Uuemad uuringutulemused vihjavad, et talamuse funktsioon on siiski rohkem selektiivne.

Vaata ka
--------

* Kesknärvisüsteem
* Mandeltuuma kaaperdamine

Viited
------

1. ↑  sõnaveeb.ee
2. ↑  "Meditsiinisõnastik" 759:2004.
3. ↑  "Meditsiinisõnastik" 759:2004.
4. ↑  Meeli Roosalu. "Inimese anatoomia", kirjastus Koolibri, lk 198, 2010, ISBN 978-9985-0-2606-9.
5. ↑  Your Brain Boots Up Like a Computer | LiveScience

Välislingid
-----------

* Sissekanne Terminologia Anatomicas A14.1.08.101: Thalamus. Talamus
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Euroopa U-21 meistrivõistlused |
| **Kuld** | 2015 | jalgpall |

**Filip Viktor Helander** (sündinud 22. aprillil 1993 Malmös) on Rootsi jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Šotimaa kõrgliiga klubis Rangers ja Rootsi jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Malmö FF, mille meeskonnas debüteeris ta Rootsi kõrgliigas 2011. aasta oktoobris. Aastatel 2013 ja 2014 tuli ta Malmöga Rootsi meistriks.

2015. aasta juulis sõlmis ta lepingu Itaalia kõrgliiga klubiga Verona Hellas. Aastatel 2016–2019 mängis ta Itaalia kõrgliigas Bologna ridades.

2019. aasta juulis siirdus ta Rangersi. Hooajal 2020–21 tuli ta Rangersiga Šotimaa meistriks.

2015. aastal tuli Helander Rootsi kuni 21-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks. Rootsi jalgpallikoondises debüteeris ta 2017. aastal. Ta kuulus Rootsi koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Malmö FF
* Allsvenskan: 2013, 2014
* Svenska Supercupen: 2014

Rangers
* Scottish Premiership: 2020–21

| * v
* r
Rootsi koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Olsen
* 2 Lustig
* 3 Lindelöf
* 4 Granqvist (c)
* 5 Olsson
* 6 Augustinsson
* 7 Larsson
* 8 Ekdal
* 9 Berg
* 10 Forsberg
* 11 Guidetti
* 12 Johnsson
* 13 Svensson
* 14 Helander
* 15 Hiljemark
* 16 Krafth
* 17 Claesson
* 18 Jansson
* 19 Rohdén
* 20 Toivonen
* 21 Durmaz
* 22 Kiese Thelin
* 23 Nordfeldt
* Treener: Andersson

 | Rootsi |
**Hobuseaasta** on osa Hiina kalendri 12-aastasest tsüklist. Hiina astroloogias on kaksteist loomamärki, millest igaüks mõjutab ja märgistab üht kuuaastat ja sellel aastal sündinud inimeste iseloomuomadusi.

Hobuseaastal sündinud inimene on oma loomult püsimatu ja kiire ning valmis alati tõttama uute seikluste poole. Huumorimeel ning ausus on iseloomuomadused, millega hobuseaastal sündinud inimene hangib enda ümber suure sõprusringkonna. Hobusele sobivad kõige paremini suhtlemist nõudvad töökohad.

Iseloom
-------

Hobuseaastal sündinud inimene naeratab alati meeldivalt ning on sotsiaalselt väga aktiivne. Ta tunneb vajadust olla avalikkuse tähelepanu keskmes. Hobuseaastal sündinud inimene on sõnaliselt väga väljendusrikas ning ta oskab olla oma jutuga väga veenev. Ta on väga hea kuulaja ning seetõttu on paljud tema tuttavad (ka võõrad) valmis talle avaldama ka oma kõige suuremaid saladusi. Hobuseaastal sündinud inimene suudab anda head nõu, kuid vahel võib tal olla raskusi talle usaldatud saladuste hoidmisega.

Hobuseaastal sündinud inimene vaimustub uutest ideedest ning on valmis neid kohe teostama. Sellise tegutsemise kaudu võib ta päris tihti nii mõnelegi inimesele kandadele astuda ja sekeldustesse sattuda.

Armastus
--------

Hobuseaastal sündinud inimene on pidevalt hõivatud romantiliste tundepursetega. Ta on alati valmis alustama uut suhet. Hobuseaastal sündinud inimene liigub vana suhte juurest uue juurde ilma, et jõuaks enne sügavamalt suhte üle mõtlema hakata. Hobusele on ideaalne partner see, kes mõistab, et hobuseaastal sündinud inimene vajab aeg-ajalt aega üksinda olemiseks.

Karjäär
-------

Hobuseaastal sündinud inimene on tööline, kes vajab tööl selgeid reegleid. Ta on valmis töötama ainult ühe ülesande kallal korraga, andes siis kõik, mida tal anda on. Ta töötab kõvasti ning on suuteline leidma õnne ka siis kui teistel on väga rasked ajad. Hobust on õnnistatud hea hingelise ja füüsilise tervisega.

Välislingid
-----------

* 
* 
* 

| * v
* r
Hiina astroloogia |
| --- |
| 

* Rott
* Härg
* Tiiger
* Jänes
* Draakon
* Madu
* Hobune
* Lammas
* Ahv
* Kukk
* Koer
* Siga

 |
**Taldrikureegel** on tervisliku toitumise põhimõtetest lähtuv toitumisreegel selle kohta, milliseid toiduainerühmi millises vahekorras peaks leiduma taldrikul olevas toiduportsjonis. Eri dieetides ja toitumispõhimõtetes on taldrikureeglid erinevad. 

Peamiselt tähendab see toidu mitmekesisust ja tasakaalustatust.

Eri liiki toiduainete soovitatav vahekord
-----------------------------------------

Taldrikureegel:
██ leib, riis, kartulid, makaronid
██ piimatooted
██ rasva ja suhkrut sisaldavad toiduained
██ liha, kala, munad, oad
██ puu- ja köögiviljad

* Salatid või kuumtöödeldud köögiviljad peaksid moodustama taldrikul koguseliselt poole;
* põhitoit, nagu kala, kana või (linnu)liha võiks moodustada umbes veerandi;
* lisand, näiteks riis, kartul, tatar, makaronid vms või moodustada ülejäänud veerandi.

### Viie värvi reegel

Viie värvi reegel tähendab, et taldrikul peaks olema viit värvi toitu. Sellise värvirikkuse saavutamiseks soovitatakse varieerida eeskätt salateid.

Allikad
-------

* Anne-Mari Alaver. Tervisliku toitumise koolitus. Eesti Ekspress, 27. september 2007
* Eger Ninn. Taldrikureegel – taldrikul peaks alati olema vähemalt viit värvi toitu. Postimees/Tervis, 23. mai 2011

Vaata ka
--------

* Toidupüramiid
**Kaljo Aamer** (17. aprill 1935 Tallinn – 22. november 2002) oli eesti teedeinsener ja majandustegelane.

Ta lõpetas 1960 Tallinna Polütehnilise Instituudi ja 1984 Moskva Rahvamajanduse Akadeemia. 

Edgar Savisaare valitsuse ajal oli ta Jaak Tamme alluvuses tööstus- ja energeetikaministri asetäitja. Edgar Savisaare mälestuste järgi pooldasid nad riigiettevõtete kiiret erastamist direktoritele või nende poolt valitud eraomanikele. 

Ta oli 1991. aastast Eesti Asfaldiliidu esimees. 19. mail 1993 taandas ta ennast sellelt ametikohalt.

Hiljem oli ta Eesti Kütuse kommertsdirektor, varustusdirektor, rahvusvaheliste suhete direktor ja peadirektori asetäitja ning Eesti Õliühingu nõunik (tegevjuht).

Aastal 1998 sundlõpetati ettevõte EK Pluss AS, mille tegevdirektor Kaljo Aamer oli. Aamer kuulus 1998. registreeritud Osaühingu O.C. juhatusse. 

1992. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Demokraatide) nimekirjas valimisringkonnas nr 1 (Põhja-Tallinn) ning kogus 72 (Eestist 68 ja välisriikidest 4) häält. 
1995. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Eesti Rahvuslaste Keskliidu) nimekirjas valimisringkonnas nr 3 ning kogus 24 (Mustamäe linnaosast 19 ja Nõmme linnaosast 5) häält. Ta osales 1999. aasta Riigikogu valimistel, kandideerides Mõõdukate nimekirjas. 

1999. aasta kohalikel valimistel kandideeris ta Mõõdukate nimekirjas Tallinna linnavolikokku valimisringkonnas nr 3 (Mustamäe ja Nõmme linnaosa) ja 2002. aasta kohalikel valimistel valimisringkonnas nr 6 (Nõmme linnaosa). Aastal 2002 kogus ta 9 häält ja volikokku ei pääsenud.

Aastal 1993 algatati Kaljo Aameri vastu kriminaalasi. Tallinna Linnakohtu 18. mai 1994. aasta otsusega mõisteti ta õigeks.

Isiklikku
---------

Kaljo Aameri abikaasa oli Ülle Aamer. 

Alates 1995. aastast kuulus ta Tallinna Piiskoplikku Toomkogudusse. Aastal 2001 valiti ta koguduse nõukokku. Ta suri 22. novembril 2002 ning ta maeti 6. detsembril Tallinna Metsakalmistule.

Viited
------

1. ↑

Kirjandus
---------

* Edgar Savisaar. *Peaminister: Eesti lähiajalugu 1990–1992*, Tartu 2004, lk 589.

Välislingid
-----------

* Kaljo Aamer Äripäeva Fotopangas
**Niguliste muuseum** on Tallinnas Niguliste kirikus tegutsev Eesti Kunstimuuseumi filiaal, kus on eksponeeritud Eesti Kunstimuuseumi kesk- ja varauusaegse kirikukunsti kollektsioon. Muuseum avati 1984. aastal.

Muuseumikogu kuulsaimaks teoseks on Bernt Notke maalitud "Surmatants" 15. sajandi lõpust. Samuti hoitakse seal Põhja-Saksa ja Madalmaade hiliskeskaegseid retaableid. 2001. aastal avatud Hõbedakambris on väljas gildide ja tsunftide ning Mustpeade vennaskonna hõbevara. Niguliste muuseum asub keskaegses Niguliste kirikus. Niguliste kirik põles 1944. aasta märtsipommitamise käigus ning taastati pärast Teist maailmasõda muuseumihoonena. See on üks väheseid Põhja-Euroopa muuseume, mis asub endises pühakojas. Mitmed Niguliste muuseumis eksponeeritud teosed pärinevad algselt Niguliste kirikust.

Ekspositsioonis on ka Lübecki meistri Hermen Rode töökojas valminud ja 1481. aastal Tallinnasse jõudnud kahe tiivapaariga Niguliste kiriku peaaltari retaabel. Samuti kuulub kogusse kolm Madalmaade päritolu retaablit – Brügge meistri Adriaen Isenbrandti töökoja Kannatusaltar (Michel Sittowi hilisemate ülemaalingutega), Lucia legendi meistrile omistatud Tallinna Mustpeade vennaskonna Maarja altari retaabel ning Brüsseli Püha Hõimkonna kappaltar.

Niguliste kogusse kuuluvad ka varauusaegsed, peamiselt 16. –17. sajandist pärinevad epitaafid ja vappepitaafid ning 16.–18. sajandi seina- ja kroonlühtrid. Nigulistes on eksponeeritud ka üle saja kesk- ja varauusaegse hauaplaadi ja nende fragmendi.

Viited
------

1. ↑  Merike Kurisoo (2011). *Niguliste muuseum. Muuseumijuht*. Tallinn: Eesti Kunstimuuseum.
2. ↑  "Muuseumist". Niguliste muuseum. Originaali arhiivikoopia seisuga 19. märts 2013. Vaadatud 30. august 2022.
3. ↑  "Hõbedakamber". Niguliste muuseum. Vaadatud 30. august 2022.
4. ↑  "Muuseumist". Niguliste muuseum. Vaadatud 30. august 2022.
5. ↑  "Niguliste kiriku peaaltari retaabel". Niguliste muuseum. Vaadatud 30. august 2022.
6. ↑  "Kannatusaltar". Niguliste muuseum. Vaadatud 30. august 2022.
7. ↑  "Maarja altari retaabel". Niguliste muuseum. Vaadatud 30. august 2022.

Välislingid
-----------

* Niguliste muuseum Eesti Kunstimuuseumi kodulehel
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kirikukihelkonnast; muinaskihelkonna kohta vaata artiklit Lihula muinaskihelkond* |

---

Lihula kirik
**Lihula kihelkond** (lühend **Lih**; saksa keeles *Kirchspiel Leal*) oli kihelkond Läänemaal ja Eestimaa kubermangu Haapsalu kreisis.

Haapsalu kreis, Eestimaa kubermangus. Liivimaa atlas (1798)

Lihula kihelkonna mõisad
------------------------

Kihelkonnas paiknes 5 mõisat – 1 kirikumõis ning 2 rüütlimõisast peamõisat koos 2 kõrvalmõisaga. Lisaks veel 1 karjamõis.

* Lihula kirikumõis (*Pastorat Leal*)
* Lihula (*Schloß Leal*) rüütlimõis
* Sipa (*Sippa*), Lihula kõrvalmõis
* Sause (*Sauß*), Lihula kõrvalmõis
* Penijõe (*Pennijöggi*) rüütlimõis

Lihula kihelkonna vallad
------------------------

* Lihula vald (*Schloss-Leal*) (1866–1939)
* Lihula kirikuvald (*Pastorat Leal*) (1866–1891)
* Penijõe vald (*Pennijöggi*) (1866–1891)
* Sipa vald (*Sippa*) (1866–1893)

Kihelkonna alad tänapäeval
--------------------------

Nii pindalalt kui ka mõisate arvult väike kihelkond jäi enne Lääneranna valla moodustamist tervikuna Lääne maakonna aladele, kuid on nüüd Pärnumaal. Kihelkonna maad moodustavad endise Lihula valla tuumikosa. Alates 1728. aastast loeti Lihula kihelkond Kirbla kihelkonnaga üheks, kuigi säilis kaks kirikumõisa ja kihelkonnakeskust kirikutena; enamik allikaid vaatleb neid siiski eraldiseisvatena.

Viited
------

1. 1 2  Lihula kihelkond Eesti mõisaportaal (vaadatud 19. märts 2012)
2. ↑  Bienenstamm, H. von (1826). *Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland*. Riga: Deubner. Lk 106.
3. ↑  Lihula kihelkond, Eesti Ajalooarhiiv

Kirjandus
---------

* Hupel, August Wilhelm (1782). *Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und lelzter Band*. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch. Lk 546.
* Bienenstamm, H. von (1826). *Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland*. Riga: Deubner. Lk 106.

Välislingid
-----------

* Lihula kihelkonnast Eesti mõisaportaalis

Läänemaa kihelkonnad 20. sajandi algul

Emmaste – Hanila – Karuse – Kirbla – Kullamaa – Käina – Lihula – Lääne-Nigula – Martna – Mihkli – Märjamaa – Noarootsi – Pühalepa – Reigi – Ridala – Varbla – Vigala – Vormsi


Haapsalu-Lääne kreis

**Kreisilinn**: Haapsalu  

**Kihelkonnad**:Märjamaa kihelkond  | Kullamaa kihelkond  | Vigala kihelkond  | Kirbla kihelkond  | Mihkli kihelkond  | Haapsalu kihelkond  | Ridala kihelkond  | Martna kihelkond  | Lihula kihelkond  | Karuse kihelkond  | Hanila kihelkond  | Varbla kihelkond  | Lääne-Nigula kihelkond  | Noarootsi kihelkond  | Vormsi kihelkond  | Pühalepa kihelkond  | Käina kihelkond  | Reigi kihelkond  | Emmaste kihelkond
**Kaljo Ilus** (19. september 1926 Viljandi – 28. juuni 2008 Kärdla) oli eesti ajakirjanik.

1941. aastal evakueerus ta koos vanematega Nõukogude Liidu tagalasse Venemaale Volga äärde. 1944 sügisel mobiliseeriti ta Eesti Laskurkorpusse, kus temast sai staabikirjutaja. Pärast sõda naasis Viljandisse ning asus tööle ajalehe Sakala toimetusse. Hiljem töötas kohalikes ajalehtedes Pärnus, Kilingi-Nõmmes ja Tõrvas. 

1952. aasta detsembris asus koos abikaasaga elama Kärdlasse ning tööle ajalehe Nõukogude Hiiumaa toimetuse sekretärina. 1964. aastal lõpetas eksternina Kärdla Keskkooli. Hiljem töötas Hiiumaa ajalehe toimetaja asetäitja ja toimetajana kuni oktoobrini 1989.

Ta on maetud Kärdla kalmistule.

Tunnustus
---------

* 1982 Eesti NSV teeneline ajakirjanik
* 1985 Eesti NSV Ministrite Nõukogu ja Eesti NSV Ametiühingute Nõukogu aukiri

Viited
------

1. ↑  "In memoriam Kaljo Ilus. Hiiu Leht, 01.07.2008". Originaali arhiivikoopia seisuga 1.11.2018. Vaadatud 21.06.2017.
2. ↑  Kärdla Kooli vilistlased. Kärdla Ühisgümnaasiumi aastaraamat 2010[*alaline kõdulink*]
Idas raudse eesriideni ulatuv ÜRO liigituse järgne Lääne-Euroopa
**Lääne-Euroopa** on piirkond Euroopa lääneosas. Tema koosseis ja piirid sõltuvad sellest, millises kontekstis mõistet tarvitada.

Kitsamas geograafilises tähenduses hõlmab see Suurbritannia, Iirimaa, Prantsusmaa, Belgia, Hollandi ja Luksemburgi alad.

Külma sõja aegsesse sotsiopoliitilisse Lääne-Euroopasse kuulusid Ida-Euroopa sotsialistlikele riikidele vastanduvad kapitalistlikud riigid. Seda kasutatakse vähemal määral ka tänapäeval, et eristada riike majanduslikult, poliitiliselt Ida-Euroopast.

Enne Euroopa Liidu ja NATO laienemist endiste sotsialismimaade alale kasutati Lääne-Euroopa mõistet ka Euroopa Liidu ja Euroopa NATO maid tähistavana, ehkki näiteks mõlemasse kuuluv Kreeka on selgelt Lõuna-Euroopasse kuuluv.

Tänapäeval on mõistel vähem tegemist geograafiaga ja rohkem majandusega. Mõistet seostatakse liberaaldemokraatiaga ja kapitalismiga. Lääne-Euroopa riikidel on ühine läänelik kultuur.

ÜRO liigituse järgi kuuluvad Lääne-Euroopasse järgmised riigid:

* Austria
* Belgia
* Holland
* Liechtenstein
* Luksemburg
* Monaco
* Prantsusmaa
* Saksamaa
* Šveits

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Lääne-Euroopa** |

* Mandri-Euroopa
* Põhja-Euroopa
* Kesk-Euroopa
* Lõuna-Euroopa

Maailma piirkonnad

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | Aafrika | Põhja **·** Kesk **·** Lõuna **·** Ida **·** Lääne |
|  | Aasia | Põhja **·** Kesk **·** Lõuna **·** Ida **·** Kagu **·** Lääne |
|  | Ameerika | Põhja **·** Kesk **·** Kariibi **·** Lõuna |
|  | Euroopa | Põhja **·** Kesk **·** Lõuna **·** Ida **·** LääneKirde **·** Kagu **·** Edela **·** Loode |

 | 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | Austraalia jaOkeaania | Austraalia ja Uus-Meremaa **·** Melaneesia **·** Mikroneesia **·** Polüneesia |
|  | Polaaralad | Arktika **·** Antarktika |
|  | Ookeanid | Maailmameri **·** Põhja-Jäämeri **·** Atlandi **·** India **·** Vaikne **·** Lõuna-Jäämeri |

 |
**Niguli** on küla Viljandi maakonnas Mulgi vallas.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halliste valda.

Külast voolab läbi Pale jõgi.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  Pale jõgi Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 19.08.2016)

Mulgi valla asulad

**Linnad:** Abja-Paluoja • Karksi-Nuia • Mõisaküla   

**Alevikud:** Halliste • Õisu   

**Külad:** Abja-Vanamõisa • Abjaku • Ainja • Allaste • Atika • Ereste • Hirmuküla • Hõbemäe • Kaarli • Kalvre • Kamara • Karksi • Kulla • Kõvaküla • Laatre • Lasari • Leeli • Lilli • Maru • Metsaküla • Morna • Mulgi • Muri • Mõõnaste • Mäeküla • Naistevalla • Niguli • Oti • Penuja • Polli • Pornuse • Põlde • Päidre • Päigiste • Pärsi • Pöögle • Raamatu • Raja • Rimmu • Räägu • Saate • Saksaküla • Sammaste • Sarja • Sudiste • Suuga • Tilla • Toosi • Tuhalaane • Umbsoo • Univere • Uue-Kariste • Vabamatsi • Vana-Kariste • Veelikse • Veskimäe • Äriküla • Ülemõisa
**Lääne-Kasahstani oblast** on 1. järgu haldusüksus (oblast) Kasahstanis. Piirneb põhjas ja läänes Venemaaga.

Praegune Lääne-Kasahstani oblast hõlmab peaaegu sama territooriumi kui 1868. aastal moodustatud Vene Impeeriumi **Uralski oblast**. Aastail 1920–1925 oli ala Kirgiisi ANSV koosseisus ja 1925–1928 Kasahhi ANSV koosseisus kui Uralski kubermang. Seejärel jagati kubermang Gurjevi ja Uralski ringkondadeks kuni 1932. aastal moodustati Lääne-Kasahstani oblast. 1962. aasta juulist kuni 1992. aasta juulini kandis oblast aga taas Uralski oblasti nime.

Välislingid
-----------

* Oblasti koduleht

Kasahstani 1. järgu haldusüksused

Abaj oblast **·**  Akmola oblast **·**  Aktöbe oblast **·**  Almatõ linn **·**  Almatõ oblast **·**  Astana linn **·**  Atõrau oblast **·**  Ida-Kasahstan **·**  Karagandõ oblast **·**  Kostanaj oblast **·**  Kõzõlorda oblast **·**  Lääne-Kasahstan **·**  Manggõstau oblast **·**  Pavlodari oblast **·**  Põhja-Kasahstan **·**  Šõmkendi linn **·**  Žambõli oblast **·**  Žetisu oblast **·**  Türkistani oblast **·**  Ulõtau oblast
**Lihula kivikalme** on Muinas-Eesti 5.–7. sajandi pKr kivikalme Pärnu maakonnas, Lääneranna vallas, Lihulas.

Asukoht
-------

1973. aastal avastatud kivikalme asub Lihula linna edelaosas, maa-alal, mis on kirdest piiratud Põllu tänavaga, läänest-edelast Vana-Pärnu maanteega ja kagust Kalmu tänavaga.

Muistise kirjeldus
------------------

Parivere mäe (ka nn KEK-i mägi) kirdenõlval asetsev kivikalme on peaaegu ringikujuline, kaetud murukamaraga ja laotud peamiselt raud- ja paekividest. Selle läbimõõt on 16 meetrit ning keskmine kõrgus 1,63 meetrit.

Arheoloogilised uuringud
------------------------

Kivikalme kaevati arheoloogiliselt täies ulatuses läbi Mati Mandeli juhatusel 1974. aastal. Kaevamiste ajal leiti murukamarate ja kivide alt mitmeid 5.–6. sajandi pKr hauapanuseid: savinõude killud, odaots, mõõga teravik, nuga, suitsed, pronksspiraalid, sõrmus ja ehtenõel.

### Inimsäilmed

Arheoloogiliste leidude ajal selgus, et Lihula kivikalmesse oli kuni kahe sajandi jooksul maetud 21 inimest ühest perekonnast. Antropoloogia kaudu suudeti tuvastada vaid üheksa maetut: kaks imikut, üks 7–14aastane, üks vanuses 15–25 aastat, kaks vanuses 25–35 aastat ja kolm vanuses 35–55 aastat.

Viited
------

1. ↑  Mati Mandel. Arheoloogia Läänemaa radadel. Tallinn 2011, lk 85-88

Välislingid
-----------

* Lihula kivikalme
Baptisteeriumi läänefassaad
Kiriku lõunakülg
Kiriku idakülg
Baptisteeriumi põhiplaan
**Poitiers' Püha Johannese baptisteerium** ehk **Baptistère Saint-Jean** on 5. sajandist pärinev roomakatoliku kirik Poitiers's Prantsusmaal. Seda peetakse vanimaks säilinud kristlikuks ehitiseks Lääne-Euroopas ja Merovingide arhitektuuri silmapaistvaimaks näiteks.

Ajaloost
--------

Hoone keskosa ehitati 360. aasta paiku 276. aastal lammutatud Rooma ehitiste alusmüüridele. Esimene Poitiers' piiskop Hilarius suri 368. aastal. 5. sajandil alustati piiskopkonna keskuse hoonestu rajamist: piiskopi maja, katedraal ja baptisteerium. Esialgsele hoonele tehti hiljem mitmeid muudatusi. 6. sajandil ehitati kirikusse suur ristimisbassein, sest sel ajal ristiti ristitava astudes üleni vette.

Läänegootide invasiooni ajal 5. sajandil sai hoone kõvasti kannatada. Ülesehitamine algas pärast seda, kui Chlodovech I lõi Alarich II vägesid 507. aastal Vouillé lahingus Poitiers' lähedal. Ehituse käigus parandati hoone keskosa müüride ülemisi osi, lisati kaks täisnurkset apsiidi põhja- ja lõunakülge, mis meenutavad transepti, ja ümar apsiid idakülge, ning raidkaunistused ehitise sisemusse ja välisseintele.

10. sajandil oli hoone hakanud hooletusse jäetuna lagunema ja seda parandati uuesti. Lammutati kaks algehitise väikest käärkambrit lääneküljes, mis olid mõeldud mõlemast soost katehhumeenidele ettevalmistuseks, samuti transept ja ehitati transepti asemele kaks ümarapsiidi. Algselt kandilisele narteksile anti tänaseni säilinud hulknurkne kuju. Umbes sel perioodil lõppes katoliku kirikus basseinis ristimise tava, ristimisbassein aeti kinni ja asendati ristimiskiviga. Baptisteeriumist sai kihelkonnakirik.

12.-14. sajandil kaunistati kiriku sisemus tänaseni säilinud freskodega. Neil on kujutatud Kristuse ülestõusmist, surematuse sümboleid paabulinde, lehvivate mantlitega ratsanikke, kellest üks kujutab keiser Constantinust, ja Püha Neitsi rinnakuju.

Prantsuse revolutsiooni ajal 1791. aastal hoone hüljati. Kirikult konfiskeeritud ehitise andis riik rendile eraisikule, kes kasutas hoonet laona. Lammutamisest pääses kirik täna avalikule palvele, mis viis kiriku uuesti kasutusele võtule 1834. aastal. 20. sajandi keskel hoone restaureeriti. Arheoloogilised uurimistööd võimaldasid ehitise täpsemalt dateerida.

Hoolimata lisandustest ja ümberehitustest on baptisteeriumi hilisantiikne väljanägemine tuntavalt säilinud. Pearuumi ristimisbassein on välja kaevatud. Praegu asub hoones väike muuseum, milles on eksponeeritud reljeefkaunistustega 5.-7. sajandi kivisarkofaagid ja raiddetailid, nagu Rooma sambad, ristimiskivid jm.

Pildid
------

* Vaade narteksist läbi pearuumi idaapsiidiVaade narteksist läbi pearuumi idaapsiidi
* SiseruumSiseruum
* Freskod interjöörisFreskod interjööris
* Idaapsiidi freskodIdaapsiidi freskod
* Ratsanikku kujutav freskoRatsanikku kujutav fresko
* RäästakonsoolidRäästakonsoolid
* Peaportaali kapiteelidPeaportaali kapiteelid

Viited
------

1. ↑  Poitiers. Baptistère Saint-Jean. - Histoires d' Universites (blog)

Välislingid
-----------

* Saint-Jean Baptistery. - visitpoitiers.fr
**Toy-Box** oli Taani popansambel, mille liikmed olid lauljad Aneela Mirza ja Amir El-Falaki.

Mirza sündis 8. oktoobril 1974 Hillerødis Taanis poolpakistanlasest, pooliraanlasest ema ja parsist isa lapsena. El-Falaki sündis 12. augustil 1973 Kopenhaagenis Taanis marokolaste peres. Aastal 1999 saavutasid nad mõningast edu Skandinaavia edetabelites *bubblegum dance*'i stiilis lauluga "Tarzan & Jane" nende albumilt "Fantastic". Toy-Box tuli taas korraks kokku aastal 2017, et esineda Vi Elsker 90'erne retrofestivalidel.

Ajalugu
-------

"Tarzan & Jane" sai tunnustuse Smash Hits ajakirjalt 1999. aastal Suurbritannias, kuid nende UK plaadifirma Edel otsustas avaldamist tagasi hoida kuni sama aasta hilisema pooleni, et see ilmuks samal ajal kui Disney "Tarzan". Nad valisid esimeseks avaldatavaks singliks loo "Best Friend", kuigi seda lasti palju televisioonikanalil The Box, jõudis see singel vaid 41. kohale Suurbritannia singliedetabelis (UK Singles Chart) ja plaanid avaldada "Tarzan & Jane" tühistati. Madalmaade hititabelis jõudis see siiski teisele kohale. "Tarzan & Jane" jõudis 15. kohale edetabelis Eurochart Hot 100. Aastal 1999 jõudis laul 16. kohale MTV Europe'i kanalil.

Toy-Boxi esimene album "Fantastic" sisaldab hitte "The Sailor Song", "Best Friend", "Super-Duper-Man", "Teddybear" ja "Tarzan & Jane". See avaldati 1999. aasta septembris. Sellele järgnes album "Toy Ride" aastal 2001, mis sisaldas fännide lemmiklaule "www.girl", "Prince of Arabia" ja "Wizard of Oz".

Pärast lahkuminekut
-------------------

Pärast ansambli lahkuminekut töötas El-Falaki tantsuõpetajana, muusikavideo koreograafina ja F.C. Copenhageni ergutustiimi treenerina. Mirza muutis hiljem oma esinejanime Aneelaks ning alustas soolokarjääri, kuid erilist edu ta ei saavutanud. Kui intervjueerijad küsisid järgmise võimaliku Toy-Boxi albumi kohta, ütles Aneela: "Ma ei tea, kõik on võimalik." 13. novembril 2012 kuulutas Aneela oma Facebooki lehel, et uued väljaanded ei hakka ilmuma Toy-Boxi nime all, sest nad ei jõudnud kokkuleppele oma plaadifirmaga. Aneela märkis, et on võimalik, et Toy-Box võib uue nime all tagasi tulla lähitulevikus. Aastal 2017 ilmus Toy-Box taas lavale, et tuuritada Aqua, Vengaboysi ja paljude teistega 1990-ndate kontsertide raames suvel.

Diskograafia
------------

### Stuudioalbumid

| Aasta | Albumi andmed |
| --- | --- |
| 1999 | **"Fantastic"*** Avaldatud: 1999 (mitu korda erinevatel aegadel sellel aastal)
* Plaadifirma: Edel
* Formaadid: CD, kassett, allalaaditav muusikafail
 |
| 2001 | **"Toy Ride"*** Avaldatud: 2001
* Plaadifirma: Edel
* Formaadid: CD, allalaaditav muusikafail
 |

### Singlid

| Aasta | Singli nimi | Album |
| --- | --- | --- |
| 1998 | "Tarzan & Jane" | "Fantastic" |
| 1999 | "Best Friend" | "Fantastic" |
| 1999 | "Teddybear" | "Fantastic" |
| 1999 | "The Sailor Song" | "Fantastic" |
| 2001 | "Superstar" | "Toy Ride" |
| 2001 | "www.girl" | "Toy Ride" |
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Võistkond |  | SÜV |
|  |
| Hõbe | 1956 | Kergekaal |
| Riik |  | Lääne-Saksamaa |
|  |
| Kuld | 1955 | Kergekaal |
|

**Harry Kurschat** (28. veebruar 1933 Neuköllni linnarajoon, Berliin – 21. jaanuar 2022) oli Saksamaa ühendvõistkonna ja Lääne-Saksamaa poksija.

Kurschat oli kokku kolmekordne Lääne-Saksamaa meister kergekaalus (kuni 60 kg) aastatel 1953–1954 ja 1956.

Kurschat sai Saksamaa ühendvõistkonna eest võisteldes kergekaalus (kuni 60 kg) 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Richard McTaggartile (Suurbritannia).

Kurschat võitis Lääne-Saksamaa eest võisteldes kergekaalus (kuni 60 kg) 11. Euroopa meistrivõistlustel (Lääne-Berliin, 1955) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks.

Kurschat poksis veebruarist 1958 kuni maini 1964 elukutselisena ning pidas kokku 34 kohtumist. Ta võitis neist 29 (neist 23 nokaudiga), kaotas 3 (neist 1 nokaudiga) ja viigistas 2 kohtumist.

Viited
------

1. ↑  Lääne-Saksamaa meistrivõistlused poksis 1949–1989. Tulemused inglise keeles
2. ↑  16. suveolümpiamängude poksivõistlus. Melbourne 1956. Tulemused inglise keeles
3. ↑  11. Euroopa meistrivõistlused poksis. Lääne-Berliin 1955. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Harry Kurschat veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Harry Kurschat saidil BoxRec
Kiek in de Köki Kindlustustemuuseum
**Kiek in de Köki kindlustustemuuseum** on Tallinna Linnamuuseumi filiaal, kuhu kuuluvad lisaks Kiek in de Köki suurtükitornile veel Neitsitorni muuseum-kohvik, kummituslugudega kuulsaks saanud Tallitorn ja Lühikese jala väravatorn.

Lisaks tornidele kuuluvad kindlustustemuuseumisse ka Ingeri ja Rootsi bastionide alused bastionikäigud. Käikudes asub ka raidkivimuuseum.

Kiek in de Köki ekspositsioon annab ülevaate kunagisest sõjapidamisest, katkust ja näljahädadest ning tutvustab kuritegusid ja karistusi keskaegses linnas.

Neitsitorni vanalinnavaatega kohvik pakub nii ajaloolist kui kaasaegset menüüd. Ekspositsioon võlvkeldris tutvustab Taani rahvuslipu Dannebrogi legendi Eesti kunstis ja Taani sümboleid Eesti heraldikas.

Bastionikäigud ehitati 17.–18. sajandil. Bastionikäikude ekspositsioon tutvustab kaitserajatiste ajalugu ja tähtsamaid sõjalisi sündmusi. Seal asub ka rikkalik raidkivide ekspositsioon.

* Raidkivimuuseumi avamine 2016. aastalRaidkivimuuseumi avamine 2016. aastal
* "Purustatud linnasüda" (2014)"Purustatud linnasüda" (2014)
* Jaan Künnapi fotonäitus 1984. aastalJaan Künnapi fotonäitus 1984. aastal
* Heinrich IV esietendus 1983. aastalHeinrich IV esietendus 1983. aastal
* Neitsitorn ja Kiek in de Kök (2014)Neitsitorn ja Kiek in de Kök (2014)

Viited
------

1. ↑  Tallinna Linnamuuseum. "Kiek in de Köki kindlustustemuuseum".

Välislingid
-----------

* Filiaalist Tallinna Linnamuuseumi kodulehel
Kieli kanali lüüsid Brunsbüttelis
**Kieli kanal** (saksa keeles *Nord-Ostsee-Kanal*, varem *Kaiser-Wilhelm-Kanal*) on 98,7 km pikkune kanal, mis ühendab Põhjamerd Läänemerega. Kanali läbimisega lüheneb laevade teekond umbes 280 meremiili (519 km) võrreldes teekonnaga ümber Jüüti poolsaare. Kanali keskmine sügavus on 11 m ning laius on vahemikus 102–214 m.

Kieli kanal on üks maailma tihedaima liiklusega kanaleid. Tänapäeval ei mahu suuremad laevad enam kanalist läbi.

Kanali avas 20. juunil 1895 Saksa keiser Wilhelm II.

Piirangud
---------

* Suurim laeva pikkus 235 m
* Suurim aluse laius 32,5 m
* Mageveesüvis 9,5 m, kui laeva pikkus on kuni 160 m
* Süvis alustel pikemad kui 160 m kooskõlas tabeliga
* Kõrgus veepinnast 40 m (teatamine alates 37 meetrist)
* Suurim kiirus 8,1 sõlme = 15,0 km/h
* Veose kirjeldus

Välislingid
-----------

* Kanali ametlik koduleht *(inglise ja saksa keeles)*
* Navigation Rules Kkiel canal (PDF)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kieli kanal** |
| Medalikohad |
| --- |
| Suurbritannia esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Esimene koht | 1920 | Keskkaal |
| Esimene koht | 1924 | Keskkaal |

**Harry Mallin** (õieti **Henry William Mallin**; 1. juuni 1892 – 8. november 1969) oli Inglismaa ja Suurbritannia poksija. 

Mallin võitis keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) kuldmedali ning tuli olümpiavõitjaks nii 1920. aasta Antwerpeni olümpiamängude poksivõistlustel kui ka 1924. aasta Pariisi olümpiamängude poksivõistlustel. 

Mallini ja Roger Brousse'i (Prantsusmaa) 18. juulil 1924 Pariisis peetud veerandfinaalkohtumine on üks kõige rohkem vaidlusi tekitanud poksivõistlusi olümpiamängude ajaloos. Kohtunikud andsid algul võidu Brousse'ile, kuid pidid ta lõpuks diskvalifitseerima, sest Mallin tõestas, et Brousse hammustas teda. Selle tagajärjel muutusid prantsuse fännid rahutuks, ning finaalkohtumise ajal hoidsid kohapeal korda suured politseijõud.

Ta ei kaotanud harrastajana ühtegi kohtumist ning ei hakanud kunagi elukutseliseks. Ta on László Pappi, Jerzy Kulej', Boriss Lagutini, Teófilo Stevensoni ja Félix Savóni kõrval olnud üks edukamaid poksijaid olümpiamängudel.

Välislingid
-----------

* Profiil
* Harry Mallin
* Harry Mallin saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
Kiernan Dewsbury-Hall 2022. aastal
**Kiernan Frank Dewsbury-Hall** (sündinud 6. septembril 1998 Nottinghamis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Premier League'i klubis Leicester City.

Leicester City noorteakadeemiaga liitus ta 2006. aastal. Esimese profilepingu sõlmis ta klubiga 2017. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 24. jaanuaril 2020 Inglismaa karikavõistluste mängus Brentfordi vastu. Seejärel suundus ta hooaja lõpuni laenule Inglismaa tugevuselt neljanda liiga klubisse Blackpool, kus ta lõi kümne mänguga neli väravat. Hooajal 2020/21 oli ta laenul Inglismaa esiliigaklubis Luton Town, kus kuulus terve hooaja jooksul klubi põhikoosseisu. Hooaja lõpus pälvis Dewsbury-Hall Luton Townis mitu auhinda, sealhulgas valiti ta mängijate poolt klubi hooaja parimaks mängijaks.

Inglismaa kõrgliigas debüteeris ta Leicester City meeskonnas 28. augustil 2021 mängus Norwich City vastu. Klubi meeskonnas lõi ta esimese värava sama aasta 10. detsembril UEFA Euroopa Liiga alagrupimängus Napoli vastu. Inglismaa kõrgliigas lõi ta esimese värava 10. aprillil 2022 mängus Crystal Palace'i vastu. Hooajal 2021/22 jõudis ta Leicester Cityga UEFA Euroopa Konverentsiliigas poolfinaali, kus kaotati Itaalia klubile AS Roma. Seitsme mänguga lõi Dewsbury-Hall Konverentsiliigas ühe värava ning ta valiti Konverentsiliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. 2022. aasta juunis sõlmis ta Leicester Cityga uue viieaastase lepingu.

Viited
------

1. ↑  "Luton Town Supporters' Trust 2020-21 season presentation evening". lutontown.co.uk. 31.5.2021. Vaadatud 26.12.2022
2. ↑  "Dewsbury-Hall gets 1st EPL goal, Leicester beats Palace 2-1". *Associated Press*. The San Diego Union-Tribune. 10. aprill 2022. Vaadatud 10. aprillil 2022.
3. ↑  "Dewsbury-Hall signs new long term deal". Leicester City F.C. Vaadatud 24. juunil 2022.