recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Allikakriitika** on teabeallika usaldusväärsuse ja olulisuse kriitiline hindamine. Seda kasutatakse laialdaselt teaduses, ajakirjanduses ja kriminalistikas, kuid allikakriitika on ka funktsionaalse lugemisoskuse tähtis osa, mida kõik inimesed igapäevaelus vajavad.[*viide?*] Allikakriitiliselt võib läheneda näiteks ajaleheartiklile või poliitiku sõnavõtule, vaadeldes selle kallutatust või objektiivsust.

Teabeallikas võib olla näiteks inimene, dokument, kõne, foto, sõrmejälg või vereplekk. Iga teabeallikas võib olla konkreetseks otstarbeks rohkem või vähem usaldusväärne või oluline: sõrmejälg võib anda kuriteo lahendamiseks vajalikku teavet või olla võltsitud, foto võib olla töödeldud või pärineda teisest ajast kui algselt arvatud ning inimene võib valetada, unustada või eksida. Allikakriitika tehniliste meetodite arenedes suudetakse vahel ka kord juba kasutatud allikast uut teavet leida; see on üks põhjus, miks arheoloogilist ja kriminoloogilist tõendusmaterjali püütakse säilitada ka pärast esmaste uuringute lõppu.

Teadusliku meetodina pärineb allikakriitika renessansiajast. Allikakriitika meetoditega paljastati tollal mitu keskaegset võltsingut, millest kuulsaimaks võib ehk pidada nn Constantinuse kingitust (dokumenti, millega Rooma keiser Constantinus oli väidetavalt andnud katoliku kirikule ilmaliku võimu). 17. sajandil arendasid seda õigusteadlased ja pühade tekstide uurijad. 19. sajandil muutus allikakriitika ajalooteaduse (eriti paleograafia) keskseks meetodiks. Ajalooteaduses on allikakriitika üks ülesandeid selgitada välja teabeallika päritolu, loomise eesmärk ja looja. Palju tarvitatakse allikakriitikat ka ajalooteadusele lähedastes distsipliinides nagu muusikaajalugu, kirjanduslugu, filosoofia ajalugu, kirikulugu jts, kontrollimaks tekstide autentsust või eristamaks teksti ajaloolisi kihistusi.

21. sajandi alguses on inimesed hädas teabe üleküllusega ning infomüra ja libauudistega ning usaldavad rohkem ühismeedia kogukonnaliidrite lühisõnumeid, mitte aga elukutseliste ajakirjanike või teadlaste loodut.

Vaata ka
--------

* Psühholoogiline sõda

Viited
------

1. ↑  Andu Rämmer, Alternatiivmeediat usaldavad rohkem need, kes on ühiskonnaelust võõrdunud, err.ee, 18. juuli 2018 05:00
2. ↑  Marju Himma, Sotsioloog: üheksa tehnikat eksitamiseks ja üheksa tõe äratundmiseks, err.ee, 15. aprill 2017 12:04 (Uuendatud: 15.04.2017 22:57)
3. ↑  19. veebruar 2019, kell 13:39 Rebane: Eesti on Euroopa naiivsete tipus, err.ee

Välislingid
-----------

* Hans Põldoja ja Mart Laanpere eestikeelne õppetekst allikakriitika kohta
**Eesti haiku** on luulevorm, mis on jaapani haikust lühem. Jaapani haikus on silpide arv 5 + 7 + 5, aga eesti haikus on kolme rea peal kokku vaid 4 + 6 + 4 silpi.

Eesti haiku luulevormi leiutaja on Asko Künnap.
Esimene eesti haikude kogu ilmus aastal 2010: Asko Künnapi, Jürgen Rooste ja Karl Martin Sinijärve "Eesti haiku". Selle eessõnas kirjutab Jürgen Rooste järgmiselt: "Eesti haiku koosneb kolmest värsist silpide arvuga 4, 6, 4, kokku seega 14 silbist, ja selles kujutatakse põhiliselt eestlasele, Eesti elule, olule ja loodusele olemuslikku või eksistentsiaalselt olulikku tabavas lakoonilises sõnastuses. Eesti haikude kirjutamist harrastatakse 21. sajandi teisel kümnendil ja edaspidi, kuni me kirjutatud keeleruumi lõpuni."

Eesti haikude esimene tõlkekogumik "Aika sattuu. Vironhaikuja" ilmus Turu raamatumessil Soomes 2011. aastal. Soomekeelse teose jaoks leiutas tõlkija Hannu Oittinen žanri soome vasteks mõiste *vironhaiku*.

Oktoobris 2012 ilmus Hannu Oittineni sulest "Assamallan asemalla. Vironhaikuja" esimene algselt soome keeles kirjutatud eesti haikude raamat, mis sisaldab soomekeelsetele eesti haikudele lisaks ka külalisluuletusi eesti keeles ning keelelisi katsetusi. Teatavasti on see teos esimene raamat maailmas, mis on välja antud Hellinnas ehk Helsingist ja Tallinnast moodustuvas fiktiivses kaksiklinnas.

2011. aasta Helsingi raamatumessil, kus Eesti oli peakülaline, korraldati eesti haikude kirjutamise võistlus. Eesti haiku valimikke on avaldanud Eesti Kirjanike Liidu ajakiri Looming. Facebookis töötab soome-eesti haikukirjutajate grupp Vironhaiku.

Välja antud eesti haiku kogumikud
---------------------------------

* Eesti haiku. Autorid Asko Künnap, Jürgen Rooste, Karl Martin Sinijärv. Eessõna kirjutanud Jürgen Rooste. Näo Kirik, Tallinn, 2010. ISBN 978-9949-21-073-2.
* Aika sattuu. Vironhaikuja. Autorid Asko Künnap, Jürgen Rooste, Karl Martin Sinijärv. Kujundanud Asko Künnap. Soomendaja ja eessõna kirjutaja Hannu Oittinen. Palladium Kirjat, 2011. ISBN 978-952-9893-67-6.
* Assamallan asemalla. Vironhaikuja. Autor Hannu Oittinen. Kujundaja Asko Künnap. Külalisluuletuste autorid: Asko Künnap, Mari-Liis Roos, Jürgen Rooste, Karl Martin Sinijärv. Näo Kirik, Hellinna, 2012. ISBN 978-9949-9172-6-6.
* Väikses linnas. Autor Adam Cullen. Kujundaja Asko Künnap. Tuum, Tallinn 2018. ISBN 9789949732401

Viited
------

1. ↑  Eesti haiku. Autorid Asko Künnap, Jürgen Rooste, Karl Martin Sinijärv. Eessõna kirjutanud Jürgen Rooste. Näo Kirik, Tallinn, 2010. Lk 17

Välislingid
-----------

Vironhaiku Facebookis: 

* 
* 
* 
* 
*
Clay Shaw (u. 1945)
**Clay LaVergne Shaw** (17. märts 1913 Kentwood, Louisiana – 15. august 1974 New Orleans, Louisiana) oli Ameerika Ühendriikide ettevõtja.

Clay Shaw on ainus inimene, kes on antud kohtu alla süüdistatuna osalemises president John F. Kennedy mõrvamise vandenõus.

Clay Shaw asus New Orleansis keskkooli lõpetamise järel tööle Western Unionis. 1935. aastal viidi ta üle New Yorki. 1942. aastal astus ta Ameerika Ühendriikide maaväe teenistusse. Sõja lõpuks jõudis ta majori auastmeni. Shaw läks armeest erru 1946. aastal. 1947. aastal asus ta tööle International Trade Marti tegevdirektorina. Shaw lahkus International Trade Martist 1965. aastal. Lisaks osales ta New Orleansi ajaloolise prantsuse kvartali restaureerimises ja taastamises.

1966. aastal asus New Orleansi ringkonnaprokurör Jim Garrison uurima president John F. Kennedy mõrva vandenõud. Garrison oletas, et Clay Shaw oli Lee Harvey Oswaldi väidetav kontaktisik Clay Bertrand. Shaw arreteeriti 1. märtsil 1967. aastal süüdistatuna vandenõus osalemises. Kohtuprotsess Clay Shaw üle algas 1969. aasta alguses. 1. märtsil 1969 langetas vandekohus otsuse, et Clat Shaw ei ole süüdi. 1972. aastal langetas föderaalkohus Shaw kasuks otsuse, millega keelati Garrisoni bürool tema edasine kohtu alla andmine Kennedy mõrvaga seotud asjades. Clay Shaw esitas 5 miljoni dollari suuruse tsiviilhagi Garrisoni ja mitme teise isiku vastu, kes olid talle süüdistuse esitamisele kaasa aidanud. Enne juhtumi lõppu suri Shaw 15. augustil 1974 metastaatilisse kopsuvähki.

Clay Shaw on üks tegelasi Oliver Stone'i 1991. aastal valminud filmis "JFK". Teda mängis näitleja Tommy Lee Jones.

Viited
------

1. ↑  William DeLong:The Story Of Claw Shaw, The Only Person Ever Put On Trial For JFK’s Assassination All That's Interesting, 6. august 2022. Vaadatud 28. jaanuaril 2024
2. ↑  Who Was Clay Shaw? JFK Online. Vaadatud 28. jaanuaril 2024
3. ↑  Clay Shaw 64 Parishes. Vaadatud 28. jaanuaril 2024
4. ↑  JFK Academy Museum. Vaadatud 28. jaanuaril 2024
Lennukatastroofis hukkunutele püstitatud mälestusmärk Moel
**Moe lennuõnnetus** toimus 19. aprillil 1977 praeguse haldusjaotuse järgi Lääne-Virumaal Tapa vallas Moel. 

Nõukogude armee õhujõudude reisilennuk An-24, mis tõi Pärnu lennuväljalt Tapale sõjaväelendureid, kes olid Tapa lennuvälja lennuraja remondi ajaks lennukeid Pärnu toimetanud, riivas tiivaga tihedas tuisus Moe piiritustehase katlamaja 32 meetri kõrgust telliskorstent. (Piirituse tootmise jätkamiseks ehitati purunenud telliskivikorstna juurde ajutine metallkorsten). Lennuki üks mootor süttis õhus pärast lööki kohe põlema, lennuk paiskus seejärel seliliasendis lähedalolevale põllule, kuhu jäigi tossama. Õnnetuse põhjuseid oli mitu: ootamatu lumetorm, lennukijuhtimise ohutusnõuete rikkumine, korstnal puudusid punased hoiatustuled jne.

Katastroofis hukkusid kõik 15 reisijatena pardal olnud 655. hävituslennuväepolgu lendurit ja 6 An-24 meeskonnaliiget.

Vaata ka
--------

* NSV Liidu õhukaitseväed Eestis

Välislingid
-----------

* Moe lennukatastroof

Viited
------

1. ↑  "Moe lennukatastroof". *Eesti monumentide e-kataloog*.
2. ↑
Kasutatakse seajahil kahjustuskohtade ja söödaplatside valvamiseks ja ühisjahil "ees olemiseks"Kõrgiste, mida kasutatakse varitsemisel mugavamaks ja ohutumaks laskmiseks
Asub Saare maakonnas Saaremaa vallas Laimjalas, mille territoorium enne haldusreformi kandis nime Laimjala vald. Aadressiks on Saare maakond, Saaremaa vald, Aaviku küla, Jahimaja, 94417. Tänase juriidlise keha alguseks saab lugeda 06.11.1998, mis on esimene kanne Pärnu Maakohtu registriosakonnas. Selts ise loeb oma alguseks aastat 1967, mil seltsi tegemisi koordineeris Eduard Varvas.

Seltsil on ka piirkonnas tuntud maja, mis kannab nime JAHIMAJA, tegemist on Saaremaa viimase meierei hoonega Aaviku külas, mis on seltsi hoole all aastast 2002. 

Tegemist on kahekümnest ühe seltsiga, mis on Saarte Jahimeeste seltsi (SJS) liige. Sinna seltsi kuulub omakorda kakskümmend piirkonna jahiseltsi, kus keskmine liikmete arv on 52,4 liiget ja mediaan on 47,5 liiget, Laimajala selts 47 liikmega on väiksema poole üks suurimaid seltse, mille esimees on Teet Peedu. Enne Teetu kandis seda rolli Rain Kallas ning aastatel 2001-2014 oli seltsi esimees Maidu Vallik, kes oli aseesimees aastast 1981.

Laimjala vald (jahipiirkond) kaardil
Lisaks riikliku küttimistellimuse täitmisele osaletakse võistlustel ning ollakse aktiine ka ühiskondlikult tutvustades seda hobi ja elustiili laiemale ringile. Nii võideti näiteks XVIII Saarte Jahimeeste kokkutuleku seltsidevaheline võistlus 2018 kui ka XXIII 2013 aasta kokkutulek.  Selts on ka ise maakondlikku kokkutulekut korraldanud. Lisaks kokkutulekute on korraldanud veel jäärajasõitu, kalapüügivõistlusi ja kaardimäng SASKU meistrivõistluse, viimasest on saanud iga-aastabe maakondlik võistlus.

Viited
------

1. 1 2  "Väljavõtte äriregistrist". *Äriregister*. Vaadatud 13. mai 2023.
2. 1 2 3  "SELTSIST". *Laimjala jahiselts*. Vaadatud 14. mai 2023.
3. ↑  "JAHIMAJA". *Laimjala Jahiselts*. Vaadatud 14. mai 2023.
4. ↑  SJS. "Liikmed". *Saarte Jahimeeste Selts*. Vaadatud 14. mai 2023.
5. ↑  Lember, Ain. "Kokkutuleku parimaks osutus Laimjala jahiselts". *Saate Hääl*. Originaali arhiivikoopia seisuga 14. mai 2023. Vaadatud 14. mai 2023.
**Francis Goya** (sünninimega **Francis Weyer**; sündinud 16. mail 1946) on belgia kitarrist. 

Francis Goya sündis Belgias muusikute perekonnas ning alustas kitarrimängu erinevates rokkbändides juba 16-aastaselt. Goya professionaalse muusiku karjäär sai alguse 1970. aastal, kui ta lõi koos vennaga soulbändi The Jivaros ning hakkas koos töötama selliste tuntud artistidega nagu Demis Roussos, Barry White ja Vicky Leandros. 

1975. aastal sai Francis Weyerist sooloartist Francis Goya, kelle kiire karjäär sai alguse pärast esikplaadi «Nostalgia» ilmumist, mis murdis kuld- ja plaatinaplaadi staatusesse nii Euroopas, Aasias kui ka Lõuna-Ameerikas. 

1980. aastatel eksperimenteeris Goya erinevate orkestritega ja kujunes välja Goyale omapärane meloodiline, tundeküllane ning päikeseküllane stiil. 

Goya on andnud välja üle 40 albumi, mida on müüdud maailmas kokku 20 miljonit eksemplari. 

2001. aastal andis Francis Goya välja Raimond Valgre muusikaga plaadi. Album oli üks müüdumaid Eestis ning selle litsentsid on müüdud kokku kaheksasse välisriiki.

8. märtsil 2013 esines ta Eestis Vene Kultuurikeskuse saalis.

Stuudioalbumid
--------------

* *Nostalgia* (1975)
* *Souvenirs aus Griechenland* (1979)
* *Summernight Moods* (1979)
* *Romantic Guitar* (1985)
* *This is Francis Goya* (1986)
* *Rendez-vous* (1988)
* *Plays His Favourite Hits Vol.1* (1990)
* *Bahia Lady* (1990)
* *Noche Latino* (1993)
* *Festival Latino* (1994)
* *The Very Best of* (1994)
* *Together* (1994)
* *Jacques Brel* (1998)
* *Plays His Favourite Hits Vol. 2* (1998)
* *Francis Goya in Moscow* (1999)
* *Together* (2000)
* *Latin Romance* (1999)
* *Best of Francis Goya* (1999)
* *De Mooiste Sfeermelodieën* (2000)
* *Pleased to meet You, Mr. Valgre* (2001)
* *Hollands Glorie* (2002)
* *Hollands Glorie Kerst* (2002)
* *A tribute to Alexandra Pakhmutova* (2002)
* *Klassieke Droommelodieën* (2003)
* *Rakkaudella* (2004)
* *Intimité* (2004)
* *Magic Moments* (2004)
* *Gondwana* (2004)
* *Face to Face* (2005)
* *Wings for life* (2008)

Viited
------

1. ↑  Maailmakuulus kitarrist Francis Goya esineb naistepäeval Tallinnas, elu24, 5. veebruar 2013

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Francis Goya** |

* Ametlik koduleht
* Francis Goya kavandab Eestisse muusikakooli, Õhtuleht, 1. märts 2013
1933. aastal vermitud **ühekroonine münt** on Eesti Vabariigi seni viimane igapäevases käibes kasutamiseks mõeldud hõberaha. Tegemist on meenemündiga, mis anti välja X üldlaulupeo puhul. 1934. aastal vermitud ühekroonised valmistati alumiiniumpronksist.

Analoogiliselt Tartu Ülikooli mälestusmündiga kadus see münt kiiresti käibelt: rahvale kujundus meeldis ja need jäeti mälestuseks. Et vältida järsku rahahulga suurenemist, tuli selle meenemündi kasutamine seadusliku maksevahendina lõpetada – nii oligi see münt rahana kasutusel vaid veidi üle nelja ja poole aasta, 20. juunist 1932 kuni 1. veebruarini 1937.

Kujundus
--------

Münt on hõbedast värvi ning kaalub 6 grammi, läbimõõt on 2,525 sentimeetrit  ning selle serv on rihveldatud. Numismaatikute hulgas on münt tuntud kui "Laulupidu".

### Avers

Mündi esiküljel on Eesti Vabariigi suur riigivapp mille kohal on sõnad "EESTI VABARIIK" ning mille all on vermimise aasta "1933".

### Revers

Mündi tagaküljel on kandle kujutis mille taustaks laululava ning selle all nimiväärtus "1 kroon". Kandle kohal on legend "ÜLDLAULUPIDU" ning selle kõrval aastaarvud "1869" (vasakul) ja "1933" (paremal).

Erimid
------

Mündist on teada ka üks erim, nn "pikk V" – sõnas "VABARIIK" oleva "V" tähe parempoolse "haru" kohal on mündi äärisel münditempli veast põhjustatud väljaulatuv mõhn. Lisaks sellele on mündist veel ka paar varianti, mida erimiks ei loeta. Nende puhul on vapipoolel vasaku tammeoksa välimise leherea teise lehepaari (rõhutan sõna paar) vasem leht servaga kokkupuutes ning teine variant on templimõra, mis jookseb osaliselt läbi vasaku tammeoksa ning jätkub sõnas EESTI. Samad variandid võivad esineda ka koos. Ühtlasi võib neid kohata erimiga "pikk V" müntidel.

Vaata ka
--------

* 1999. aasta meenemünt "130 aastat esimesest Eesti üldlaulupeost"
* 1934. aasta ühekroonine münt
* Ühekroonine münt pärast 1992. aasta rahareformi

| * v
* r
Eesti Vabariigi mündid |
| --- |
| Euro | 
Eesti euromündid |
| Eesti kroon 1992–2011 | 
5 senti | 10 senti | 20 senti | 50 senti | 1 kroon (hõbedane, kuldne, EV 90) | 5 krooni (1993, 1994) |
| Eesti kroon 1928–1940 | 
1 sent (1929, 1939) | 2 senti | 5 senti | 10 senti | 20 senti | 25 senti | 50 senti | 1 kroon (1933, 1934) | 2 krooni (1930, 1932) |
| Eesti mark | 
1 mark (1922, 1924, 1926) | 3 marka (1922, 1925, 1926) | 5 marka (1922, 1924, 1926) | 10 marka (1925, 1926) |

| * v
* r
Eesti Vabariigi meenemündid |
| --- |
| Eesti Vabariik | 
1 kroon | 5 krooni | 10 krooni (1998, 2004, 2008) | 50 krooni | 100 krooni (1998, 2008) | 500 krooni |
| Eesti Pank, Rahareform | 
5 krooni | 10 krooni | 15,65 krooni | 100 krooni (1992, 2002, 2007) |
| Laulupidu | 
1 kroon (1933, 1999) |
| Olümpia | 
10 krooni (1992, 2006, 2008) | 100 krooni (1996, 2004) |
| Tartu Ülikool | 
2 krooni | 10 krooni |
| Muu | 
100 krooni - Estonia Teatri 100 juubel |
**Loomulikud tappurrakud** ehk **loomulikud tapjarakud** ehk **NK-rakud** (ladina *lymphocytys K*) on paljude selgroogsete loomade vere ja lümfisüsteemi (ka immuunsüsteemi) suured rakud. Loomulikud tappurrakud kuuluvad leukotsüütide hulka.

Loomulikud tappurrakud on kaasasündinud immuunsüsteemi osad ning omavad suurt rolli peremeesrakkude kaitsmisel kasvajarakkude ja viiruslikult nakatunud rakkude eest. 

Loomulikud tappurrakud küpsevad luuüdis, lümfisõlmedes, põrnas, kurgumandlites ja harkelundis.

Imetajatel
----------

Hiirtel tuvastatud LTi-rakud võivad, olenevalt molekulidest, diferentseeruda loomulikeks tappurrakkudeks.

### Inimestel

Loomulikud tappurrakud moodustuvad Th1-rakkude diferentseerumisel. 

Loomulike tappurrakkude peamised pinnamarkerid on CD16 ja CD56.

NK-rakud eristavad retseptorite vahendusel normaalseid, terveid rakke kasvajarakkudest ja viiruslikult nakatunud rakkudest, tuvastades rakkude pinnal kõrgmolekulaarseid glükoproteiine ja muutusi I klassi MHC molekulides. 

Loomulikud tappurrakud aktiveeritakse kokkupuutel infitseeritud rakuga ja NK-raku graanulitest vabanevad mitmed aktiivsed ained (tsütolüsiin, perforiin, interferoonid (kuuluvad tsütokiinide perekonda). Aktiveeritud NK-rakud eritavad graanuleid, mis hävitavad muundunud rakke.

Nimi
----

Nimetus „*natural killer cells*" tuleneb esialgsest arvamusest, mille kohaselt need rakud ei vaja eelnevat aktiveerimist (sensibiliseerimist) oma sihtmärkrakkude surmamiseks.

Viited
------

1. ↑  "Meditsiinisõnastik" 434:2004.
2. ↑  Sirje Velbri, "Immuunpuudulikkus diagnostika ja ravi, AS Medicina, lk 12, 2002, ISBN 9985 829 41 7
3. ↑  Janeway, Charles; Paul Travers, Mark Walport, and Mark Shlomchik (2001). *Immunobiology; Fifth Edition*. New York and London: Garland Science. ISBN 0-8153-4101-6.`{{cite book}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link).

Välislingid
-----------

* T/NK-Cell Lymphoma, Veebiversioon (vaadatud 27.02.2014) (*inglise keeles*)
Risto Tanner 1984. aastal  
Foto: Jaan Künnap
**Risto Tanner** (sündinud 2. aprillil 1941) on eesti biokeemik ja alpinist. 

Ta töötas pikka aega Läänemere Kalamajanduse Teadusliku Uurimise Instituudis laborijuhatajana (1980–1992).

Alpinistina on tema parimateks saavutusteks osalemine kuuetuhandelise mäetipu esmavallutuses (1984) ja tipputõus seitsmetuhandelisele (1974).

Haridustee
----------

Ta lõpetas 1959. aastal Räpina Aiandustehnikumi. Aastatel 1959–1962 õppis ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomiateaduskonnas ja 1962–1968 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia-geograafia teaduskonnas.

Pärast ülikooli lõpetamist astus ta 1969. aastal TRÜ aspirantuuri biokeemia alal ja lõpetas selle 1971. aastal. 1975. aastal sai ta TRÜ-st bioloogiakandidaadi kraadi, kaitstes väitekirja "Безклеточная белоксинтезирующая система из поджелудочной железы собаки и действие на него инсулина" ("Rakuvaba valku sünteesiv süsteem koera kõhunäärmest ja insuliini toime selles").

Töökäik
-------

Ta töötas Läänemere Kalamajanduse Teadusliku Uurimise Instituudi Tallinna osakonnas vanemteadurina (1975–1980) ja biokeemia labori juhatajana (1980–1992). Aastatel 1993–2008 töötas ta Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudis vanemteadurina ja 2008–2014 Tallinna Tehnikaülikoolis meditsiinilise füüsika õppetooli erakorralise teadurina.

Alpinism
--------

1974. aastal toimus ekspeditsioon Lenini mäetipule (7134 m) tõusuga mäe lõunaküljelt. Ilmar Priimetsa juhtimisel käisid Lenini tipul 10 meest, teiste seas ka Risto Tanner.

1984. aastal võttis ta osa ekspeditsioonist Pamiiri, et seal esmavallutada seni nimetu kuuetuhandeline mäetipp. 6047 m kõrguse tipu esmavallutusi tehti kolme grupiga, kolme eri teed mööda. Tanner tõusis tippu kolmandas grupis 19. augustil Ivo Goldi juhtimisel. Tipu nimeks sai Tallinna mäetipp.

### Kõrgtõusud

* 1974 – Lenini mäetipp (7134 m)
* 1970 – Tallinna mäetipp (6047 m)

Viited
------

1. 1 2 3  IV köide. Tanner, Risto. ETBL. bahps.org
2. 1 2  Risto Tanner. etis.ee
3. 1 2  Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee

Välislingid
-----------

* Risto Tanner Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
**Rainer Paat** (sündinud 11. detsembril 1978 Tartus) on programmeerija ning robotite ja innovaatiliste seadmete prototüüpide ehitaja. 

Ta on õppinud füüsikat.[*viide?*]

Rainer Paat elab Tartus.

Digitigu
--------

Rainer Paadi ja kunstnik Nerva loodud robottigu "Digitigu"
11. jaanuarist kuni 9. veebruarini 2005 toimus Tartus restoranis Atlantis kunstnik Nerva kultuuriprojekt „KunsTIGUu", mille eesmärgiks oli viia kunst tehnikahuvilisteni ning tutvustada innovaatilisi tehnikaprojekte kunstihuvilistele. Projekti käigus esitleti raamatut „KunsTIGUu", Nerva graafikateoseid, näidati elusat aafrika hiidtigu, toimus heategevuslik oksjon ning tutvustati keskkonnasõbralikku mõtte- ja eluviisi. Tigude, tegude ja kunsti teemadel andis üritusel džässkontserdi 4 Tune Quartet ning esinesid Aapo Ilves ja Anti Einpaul.

Spetsiaalselt projekti „KunsTIGUu" tarbeks Rainer Paadi ja Nerva ühistööna valminud patarei- ja akuvaba robotteo "Digitigu" ostis oksjonilt teaduskeskuses Ahhaa, et eksponeerida seda oma näitustel.

Viited
------

1. ↑  Tartu Kultuuriaken, 07.02.2005 „Kultuuriprojekt „KunsTIGUu""
2. ↑  Raimu Hanson, Postimees, 18.01.2005 „Robottigu läheb Atlantises oksjonile"[*alaline kõdulink*]
3. ↑  Tiiu Sild, Tartu Postimees, 18.01.2005, lk 2 „Kunstikuul näitab Nerva kunsTIGUud"[*alaline kõdulink*]

Välislingid
-----------

* Rainer Paadi koduleht
* Lauri Kulpsoo fotod projektist "KunsTIGUu"
**Thomas Agyepong** (sündinud 10. oktoobril 1996 Accras) on Ghana jalgpallur, kes mängib ääreründajana Eesti Premium liiga klubis Paide Linnameeskond.

2015. aastal siirdus ta Ghana jalgpalliakadeemiast Right to Dream Academy Inglismaa klubisse Manchester City, kuid ei mänginud seal kordagi. Hooajal 2015/16 oli ta laenul Hollandi kõrgliigaklubis FC Twente, kus lõi 12 mänguga ühe värava, aastatel 2016–2018 oli ta kaks hooaega laenul Hollandi klubis NAC Breda, kellega ta mängis teisel hooajal Hollandi kõrgliigas, hooajal 2018/19 oli ta laenul Šotimaa kõrgliigaklubis Hibernian, kus lõi üheksa mänguga ühe värava, hooajal 2019/20 Belgia kõrgliigaklubis Waasland-Beveren ning aastatel 2020–2022 Belgia esiliigaklubis Lommel.

2023. aasta juunis liitus ta Paide Linnameeskonnaga. Eesti Premium liigas debüteeris ta 7. juulil 2023 mängus FC Flora vastu. Esimese värava lõi ta sama aasta 3. septembril mängus Nõmme Kalju vastu.

Ghana jalgpallikoondises tegi Agyepong debüüdi 6. novembril 2017 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Etioopia vastu. Ta kuulus Ghana koondisse 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel, kus pääses väljakule esimeses alagrupimängus Benini vastu. Pärast seda pole ta Ghana koondisse enam kuulunud. Kokku on ta Ghana koondises mänginud seitsmel korral.

Viited
------

1. 1 2   (vaadatud 04.03.2024)
2. ↑  Thomas Agyepong. jalgpall.ee. Vaadatud 04.03.2024
3. ↑  "Ametlik: Paide tõi endale Ghana koondises mänginud ääreründaja". soccernet.ee. Vaadatud 04.03.2024
4. ↑  Thomas Agyepong - National Team. transfermarkt.com. Vaadatud 04.03.2024

Välislingid
-----------

* Thomas Agyepong. Eesti Jalgpalli Liidu kodulehel
* Thomas Agyepong. Paide Linnameeskonna kodulehel]
**Õilme Võro** (sündinud 2. jaanuaril 1996) on eesti sprinter.

Võro on õppinud Parksepa Keskkoolis, tema esimene treener oli kehalise kasvatuse õpetaja Sirje Hütt. 2011. aastast õppis ta Tallinna Audentese Spordigümnaasiumis, tema treeneriks oli Liina Remmel. Õilme Võro on õppinud Eesti Maaülikoolis majandust.

Võro esindab Võru Kergejõustikuklubi Lõunalõvi, tema treeneriks on 2017. aastast Tiina Torop.

Sportlikud saavutused
---------------------

Ta on võistelnud Euroopa U20 meistrivõistlustel kergejõustikus 2015. aastal Eskilstunas, kus jõudis poolfinaali (100 m tulemus 11,84 tuule toel).

Võro on kolmekordne Eesti meister 100 m jooksus (2018, 2019 ja 2023) ja kahekordne 200 m jooksus (2017 ja 2019). 

Sisevõistlustel on ta tulnud neljakordseks Eesti meistriks 60 m jooksus (2018, 2020, 2023 ja 2024) ning viiekordseks meistriks 200 m jooksus (2016, 2017, 2018, 2020 ja 2023).

2023. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel kergejõustikus saavutas Õilme Võro 60 m jooksus 12. koha, korrates Eesti rekordit 7,29.

2024. aasta Eesti sisemeistrivõistlustel kergejõustikus püstitas ta Eesti rekordi 60 m jooksus ajaga 7,28. 2024. aasta kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlutel Glasgow's saavutas Võro 60 m eeljooksus aja 7,24, mis oli taas Eesti rekord.

Isiklikud rekordid
------------------

Allikas: IAAF

* Seisuga 2. märts 2024

Väljas

| Ala | Tulemus | Aeg | Võistluspaik |
| --- | --- | --- | --- |
| 60 m jooks | **7,51** | 4. juuli 2020 | Eesti Tartu |
| 100 m jooks | **11,42** | 11. juuni 2023 | Eesti Pärnu |
| 200 m jooks | **23,97** | 31. juuli 2019 | Eesti Tartu |
| kaugushüpe | **6.00** | 17. august 2015 | Eesti Võru |

Sees

| Ala | Tulemus | Aeg | Võistluspaik | Märkused |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 60 m jooks | **7,24** | 2. märts 2024 | Šotimaa Glasgow | Eesti rekord |
| 200 m jooks | **23,86** | 19. veebruar 2023 | Eesti Tallinn |  |

Isiklikku
---------

Tegeleb jumestuskunstiga. Elab koos krossisõitja Erki Kahroga.

Viited
------

1. ↑  Õilme Võro jõudis Eesti rekordiga kergejõustiku sise-MM-il poolfinaali. lounapostimees.postimees.ee, 2. märts 2024.
2. ↑  Vaimujõu taastamine aitas Õilme Võrol saada Eesti kiireimaks naissprinteriks. ohtuleht.ee, 3. märts 2020.
3. ↑  Õilme Võro. worldathletics.org, vaadatud 2. märts 2024.
4. ↑  POODIUM: Testi oma sporditeadmisi koos Eesti parimate sportlastega. sport.postimees.ee.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Õilme Võro** |

* Õilme Võro Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise) Muuda Vikiandmetes
* Deivil Tserp. Vaimujõu taastamine aitas Õilme Võrol saada Eesti kiireimaks naissprinteriks. Õhtuleht, 3. märts 2020.
* Juhan Kilumets. Võro: sportlane olla on privileeg ja tahan seda võimalikult kaua nautida. sport.err.ee, 25. jaanuar 2024.
NyxAir OÜ on Tallinnas peakorteriga Eesti regionaalne lennufirma, mis opereerib regulaar- ja tšarterreisi- ja kaubalende.

Ajalugu
-------

NyxAir asutati 2017. aastal ning 7. juunil 2018 andis Transpordiamet välja lennuettevõtja sertifikaadi (AOC).

Sihtkohad
---------

Lennufirma teostab peamiselt lühiajalisi tšarterreise, kuid on ka aastatel 2020,2021 ja 2024 võitnud riigihankeid ja wet-lease lepinguid siselendude lendamiseks Eestis , Soomes ja Rootsis Tallinna ja Kuressaare vahel Saaremaal 2020. aasta detsembris. ja Tallinna ja Kärdla vahel hiiumaal 2024 aasta 1 märtsist [  Soomes ( alates 2021. aasta maist) lendab ettevõte Helsingist Jakobstadi - Kokkolasse , Savonlinna , Kemi ja Jyväskylässe. Ettevõte on Air Leapi tellimusel lennanud ka Rootsi siselende. Alates 2022. aasta märtsist lendab see kohalike ettevõtete nimel Stockholm-Brommast Kristianstadi ja Trollhättani. Lisaks kaubalennud Kesk-Euroopas. [ *tsitaat vaja* ]

Lennukipark
-----------

Nyxairi lennukipark koosneb järgmistest lennukitest: 

* 1 ATR 72-500
* 2 ATR 42-500
* 5 SAAB 2000
* 6 SAAB 340

Vaata ka
--------

|  Eesti lennufirmad |
| --- |
| Toimivad lennufirmad | 

* Airest
* Avies
* Nordica
* Panaviatic
* Smartlynx Airlines Estonia
* Nyxair

 |  |
| Tegevuse lõpetanud lennufirmad | 

* Aero Airlines
* Aeronaut
* Ago
* Air Livonia
* Copterline
* ELK Airways
* Enimex
* Estonian Air

 |

viited
------

* SAARTE HÄÄL 9. mai 2019
* ERR 06.02.2024
* https://hiiuleht.ee/tallinn-kardla-lennuliinile-tuleb-nyxair/ HIIU LEHT 08.01.2024
Kursi kirik
**Kursi kihelkond** (lühend **Ksi**; saksa keeles *Kirchspiel Talkhof*) oli ajalooline kihelkond Tartumaa põhjaosas, kunagise haldusjaotuse järgi ka Liivimaa kubermangu Tartu kreisis.

Liivimaa kubermangu Tartu kreis. Liivimaa atlas (1798)
Kursi kihelkonnast jäävad põhja poole Laiuse, kirdesse Palamuse, kagusse Äksi, lõunasse Puhja, edelasse Kolga-Jaani ja läände Põltsamaa kihelkond.

Kihelkonna pindala oli 316,2 km².

Piirkonna ajalugu
-----------------

Kursi kihelkond tekkis ilmselt 14. sajandil seoses Kursi ordulinnuse rajamisega. Kihelkonna maa-ala oli suur, kuid asustus hõre. Tänapäeval jagunevad Kursi kihelkonna kunagised alad Jõgeva ja Tartu maakonna vahel.

Kursi kihelkonna mõisad
-----------------------

* Härjanurme (*Herjanorm*) rüütlimõis, fideikomiss
* Kursi (*Pastorat Talkhof*) kirikumõis
* Laeva (*Laiwa*) rüütlimõis
* Puurmani (*Schloß Talkhof*) rüütlimõis, fideikomiss
* Saduküla (*Saddoküll*) linnamõis

Kursi kihelkonna vallad
-----------------------

* Härjanurme vald (1866–1917)
* Kärevere vald (1874–1892)
* Kärevere-Laeva vald (1866–1874)
* Laeva vald (1874–1917)
* Puurmani vald (1866–1917)
* Saduküla vald (1866–1892)

Kursi kihelkonna kalmistud
--------------------------

* Kursi kalmistu
* Kursi kirikuaed
* Kursi II maailmasõja matmispaik
* Laeva kalmistu
* Manteuffeli kabel
* Otti talu kalmistu
* Saduküla kalmistu

Vaata ka
--------

* Kursi kogudus
* Kursi komtuurkond
* Kursi Eesti Kodanike Komitee

Viited
------

1. ↑  Kursi. - Tartumaa // Eesti I. Tartu 1925, lk 204.
2. ↑  Kursi kihelkonnast Eesti mõisaportaalis

Kirjandus
---------

* Büsching, Anton Friedrich (1773). *Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765*. Halle: Johann Jacob Curt. Lk 384.
* Hupel, August Wilhelm (1782). *Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und letzter Band*. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch. Lk-d 247–249.

Välislingid
-----------

* Eesti kihelkondade kaart EKI lehekülgedel
* Kursi kihelkond portaalis "Eesti mõisad"

Tartumaa kihelkonnad 20. sajandi algul

Kambja kihelkond – Kodavere kihelkond – Kursi kihelkond – Laiuse kihelkond – Maarja-Magdaleena kihelkond – Nõo kihelkond – Otepää kihelkond – Palamuse kihelkond – Puhja kihelkond – Rannu kihelkond – Rõngu kihelkond – Sangaste kihelkond – Tartu-Maarja kihelkond – Torma kihelkond – Võnnu kihelkond – Äksi kihelkond
Kolmandiku reegel on kompositsiooni juhis, mis asetab objekti pildi vasakusse või paremasse kolmandikku, jättes ülejäänud kaks kolmandikku rohkem avatuks. Kolmandiku reeglit kasutatakse peamiselt visuaalses kompositsioonis.

Pildi kaader jagatakse joontega vertikaalselt ja horisontaalselt kolmeks. Joonte ristumiskohti nimetatakse huvipunktideks. Kolmandiku reegli eesmärk on saada objekt kaadri vasakusse või paremasse kolmandikku, sellega tekib asümmeetriline ja silmapaistev pilt.

Paljudel digitaalsetel kaameratel on võimalus kuvada 3x3 ruudustikku kas pildiotsijas või tagumisel LCD-ekraanil.  

Näide kolmandiku reeglist

### **Ajalugu**

Kolmandiku reeglit mainis esimest korda Sir Joshua Reynolds aastal 1797 Londoni Kuninglikus Kunstiakadeemias. Ta õpetas, et maal toimib kõige paremini kui valguse ja pimeduse suhe on ligikaudu 1/3:2/3. 

John Thomas Smith nimetas termini "kolmandiku reegel" esimest korda aastal 1797 oma raamatus *Remarks on Rural Scenery* ning märkis, et neid põhimõtteid tuleks kasutada iga kompositsiooni jaoks.

Aastal 1845 kirjutas George Fields kolmandiku reegli negatiivsetest pooltest, kuidas sellise reegliga tulevad igavad ja üksluised maalid.

### **Vaata ka**

Kuldlõige

### Viited

1. ↑  "Fotograafia – kompositsioon – metshein.com". *www.metshein.com*. Vaadatud 14. veebruaril 2024.
2. ↑  Estonia, Canon. "Täiustage oma fotode kompositsiooni". *Canon Estonia*. Vaadatud 14. veebruaril 2024.
3. ↑  Harmsen, Nando (10. detsember 2022). "A Bit of History About the Golden Ratio and Rule of Thirds". *Fstoppers* (inglise). Vaadatud 14. veebruaril 2024.
4. ↑  "Rule of thirds", *Wikipedia* (inglise), 13. veebruar 2024, vaadatud 14. veebruaril 2024
Joel Luhamets 2015
**Joel Luhamets** (sündinud 19. märtsil 1952 Antslas) on eesti luterlik vaimulik, aastatel 2015–2024 EELK Lõuna piirkonna piiskop.

Ta lõpetas aastal 1970 Antsla Keskkooli. Õppis 1970–1975 Tallinna Polütehnilise Instituudi energeetikateaduskonnas ja 1977–1987 EELK Usuteaduse Instituudis.

Töötas 1975–1977 Märjamaa sovhoosis peaenergeetikuna.

Ordineeriti 6. septembril 1978 õpetajaks. Oli 1978–1989 Kuressaare ja Kaarma koguduse õpetaja, 1988–1989 Ruhnu koguduse õpetaja, 1989–1997 Põltsamaa koguduse õpetaja ja 2002–2003 Toronto Peetri koguduse abiõpetaja.

Oli 1990–2015 EELK Konsistooriumi assessor, 1991–1997 Viljandi praostkonna praost, 1996–2015 Tartu praostkonna praost. On praostina teeninud lühemat aega Halliste, Tartu Jaani, Jõgeva, Palamuse, Torma, Tartu Maarja, Kambja, Avinurme ja Vara kogudust.

Oli 1990–1992 ajalehe Eesti Kirik vastutav toimetaja. Oli Eesti Kongressi liige.

Oli aastatel 1997–2017 Tartu Pauluse koguduse õpetaja.

Tunnustus
---------

* 2001 – Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2005 – EELK aukiri
* 2007 – EELK Teeneteristi II järk
* 2008 – EELK Kuldrist
* 2010 – EELK Aasta vaimulik
* 2015 – EELK Teeneteristi I järk
* 2015 asetati tema jalajäljed Tartu Teerajajate alleele
* 2016 – Tartumaa Kuldne Tammeoks
* 2018 – Tartu linna aukodanik ja Tartu Suurtähe kavaler

Isiklikku
---------

Tema isa Aleksander Luhamets oli eesti vaimulik.

Tema abikaasa Tiina Luhamets on viiuldaja haridusega organist, koorijuht ja muusikapedagoog.

Tema poeg Kristjan Luhamets on eesti vaimulik.

Tema onutütar Taimi Paal on eesti botaanik.

Viited
------

1. ↑  Piiskopid, eelk.ee
2. ↑  Õpetaja Joel Luhamets ja õpetaja Tiit Salumäe pühitseti piiskopiks EELK uudised, 23. aprillil 2015
3. ↑
4. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 3532

Välislingid
-----------

* "Kahekõne", ETV, 29. oktoober 2009 (intervjuu Joel Luhametsaga)
* "Piiskopiks pühitsetud Joel Luhamets jääb Pauluse koguduse õpetajaks" Postimees, 23. aprill 2015
* Raimu Hanson "Joel Luhamets: hea karjane seab karjaliikmete huvid enda omadest ettepoole" Postimees, 23. aprill 2015

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Harald Tammur** | **Tartu Pauluse koguduse õpetaja**1997–2017 | Järgnev**Kristjan Luhamets** |
| Eelnev**Harald Tammur** | **Tartu praost**1996–2015 | Järgnev**Ants Tooming** |
**Talvine peetripäev** on 22. veebruaril. See on kirikukalendris päev, mil apostel Peetrus rajas Roomas piiskopitooli. Üldiselt hakkas see püha juba 19. sajandil Eestis elavast traditsioonist taanduma. 

Eesti loodeosas peetripäevaga seotud väheste uskumuste olemasolu on seotud katolikuaegse Saare-Lääne piiskopkonna kalendri põlvnemiga Lübecki omast.

Eesti rahvakalender
-------------------

Rahvakalendris on talvine peetripäev vähesel määral tuntud Hiiu- ja Läänemaal, kus see päev oli kevade lähenemise tähis (nagu talvine madisepäevgi). Peetripäeva nimetatakse ka Peetri helis(päevaks), tema nimele liidetakse heli, helin.

Üksikud teated viitavad, et seda peeti kevade alguspühaks ning et siis kõlistati kette usside ja metsloomade peletamiseks. Peetripäeval märgitakse kevade lähenemist traditsiooniliste väljendustega, mis on küll enamasti liitunud teiste rahvakalendri tähtpäevadega, nagu: kõrred hakkavad lund vihkama, kuum kivi visatakse merre jms.

Vaata ka
--------

* Suvine peetripäev

Viited
------

1. ↑  Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 139
2. ↑  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 200
3. ↑  Peetripäev (22.II). Eesti rahvakalender. vaadatud 3. veebruar 2024.

Välislingid
-----------

* Peetripäev (talvine peetripäev, Peetri helinapäev) – 22. veebruar. BERTA.

Maarahva pühad

6. I kolmekuningapäev  • 
13. I nuudipäev ehk kanutipäev  • 
14. I taliharjapäev ehk korjusepäev  • 
17. I tõnisepäev, ka jõuluemapäev  • 
1. II pudrupäev  • 
2. II küünlapäev  • 
9. II luuvalupäev  • 
22. II talvine peetripäev  • 
24. II talvine madisepäev  •
kihlakud: liugupäev ja tuhkapäev  • 
9. III sirgupäev  • 
17. III käädripäev  • 
21. III pendipäev  •
eidepäev  •
urbepäev  •
kevadine pööripäev  •
kiigepüha  •
suur neljapäev  •
suur reede  •
ülestõusmispühad  • 
25. III marjapunapäev  • 
1. IV karjalaskepäev  • 
14. IV künnipäev  •
maahingaus  • 
23. IV jüripäev  •
suvisted  • 
9. V ligupäev, ka kevadine nigulapäev  • 
25. V urbanipäev  •
taevaminemispüha  •
nelipüha  •
suvine pööripäev  • 
23. VI leedopäev  • 
24. VI jaanipäev  • 
29. VI suvine peetripäev  • 
2. VII heinamaarjapäev, ka heinaleedo  • 
10. VII seitsmevennapäev  • 
13. VII karusepäev  • 
25. VII jakobipäev  • 
26. VII annepäev  • 
29. VII olevipäev, ka jakepäev  • 
10. VIII lauritsapäev, ka esimene rukkiema päev  • 
15. VIII rukkimaarjapäev, ka suur rukkiema päev  • 
24. VIII pärtlipäev, ka viimane rukkiema päev  • 
8. IX ussimaarjapäev, ka ussiurguminemisepäev  •
pekopäev  •
sügisene pööripäev  • 
21. IX sügisene madisepäev  • 
29. IX mihklipäev, ka kasupäev  • 
14. X kolletamispäev  • 
26. X midruskipäev  • 
28. X simunapäev  • 
2. XI hingepäev  • 
10. XI mardipäev  • 
25. XI kadripäev, ka hanipäev  • 
30. XI andresepäev  • 
6. XII talvine nigulapäev  • 
7. XII tõnnipäev  • 
13. XII luutsinapäev  • 
21. XII toomapäev  • 
21.–24. XII jõulud  • 
25. XII ajastaja päev
31. XII näärid  •
**Sankt Johann im Pongau** (kohalikus pongau murdes *Saiga Håns* või *Sainig Håns*) on väike linn Austrias Salzburgi liidumaal. See on Sankt Johann im Pongau ringkonna halduskeskus.

Vaade Sankt Johanni toomkirikule
Salzachi org
Sankt Johanni kesklinn
Linn asub Ida-Alpide Salzachi orus, Salzburgi Kiltkivialpide (põhjas), Radstadti Tauerni (Madal-Tauern; kagus) ja Ankogeli rühma (Kõrg-Tauern; edelas) vahel.

Linn asub Salzburgi Pongau piirkonna keskosas. Omavalitsusala koosneb Ginau, Hallmoosi, Maschli, Einödeni, Plankenau, Reinbachi, Rettensteini, Sankt Johanni ja Urreitingi katastrivaldadest.

Maalilise paiknemise tõttu sõltub piirkond suuresti turismist, talviti mäesuusatamisest ja suviti matkamisest. Linnast lõunas asub dramaatiline kuristik Liechtensteinklamm. See kuristik on u 4 km pikk ja seda saab uurida jalgteede kaudu, mille 1875. aastal ehitas Liechtensteini vürst Johann II.

Ajalugu
-------

Salzachi org, iidne vasekaevandamise piirkond, on olnud asustatud vähemalt pronksiajast saati. Asulat on esmamainitud kui *sanctum Johannem in villa* 1074. aasta dokumendis, nimetatud Ristija Johannese järgi. See oli sajandeid Salzburgi vürstliku peapiiskopi valduses.

1525/1526. aasta Saksa talurahvasõja ajal muutus suur osa elanikkonnast protestantlikuks. Vürstliku peapiiskopi Leopold Anton von Firmiani valitsemise ajal sunniti arvukalt elanikke (*Exulanten*) 1731. aastal riigist lahkuma, paljud neist leidsid varjupaiga Preisi kuningriigis, kus nad asusid elama Ida-Preisimaale (Gumbinnenisse).

Austria anšlussi ajal Natsi-Saksamaasse nimetati Sankt Johann 1939. aastal ümber *Markt Pongauks* ja 1941. aastast oli see Wehrmachti poolt juhitud Teise maailmasõja Stalag XVIII C (317) interneerimislaagri paik. Siia paigutati peamiselt Prantsuse ja Punaarmee sõjavangid, u 4000 Nõukogude kinnipeetavat tapeti või hukkusid nende kinnipidamistingimustes. 'Vene kalmistu' ja selle laagri monument asuvad linna põhjaosas.

Sankt Johannist u 20 km põhjas Pongau Werfeni linnas filmiti väike osa filmi "Helisev muusika" piknikustseenist mäenõlval. Julie Andrewsi esitatud laulu "Do-re-mi" taustaks filmiti jada avavõtted, taustaks Hohenwerfeni loss. Werfenis tehti ka filmi "Where Eagles Dare" mõned võtted.

24. juunil 2000 lõpetas Sankt Johann *Stadtserhebungi* protsessi ja sai Austria valitsuselt ametlikult linnaõiguse.

Inimesi
-------

* Gerald Mild (\* 1962), tennisemängija
* Petra Kronberger (\* 1969), suusataja
* Iris Strubegger (\* 1984), modell
* Joachim Puchner (\* 1987), suusataja
* Mirjam Puchner (\* 1992), suusataja

* Sankt Johann im Pongau, vaade linnale jaamastSankt Johann im Pongau, vaade linnale jaamast
* Sankt Johann im Pongau, tänav raekoja juuresSankt Johann im Pongau, tänav raekoja juures

Viited
------

1. ↑

Sankt Johann im Pongau ringkonna vallad

* Altenmarkt im Pongau
* Bad Gastein
* Bad Hofgastein
* Bischofshofen
* Dorfgastein
* Eben im Pongau
* Filzmoos
* Flachau
* Forstau
* Goldegg
* Großarl
* Hüttau
* Hüttschlag
* Kleinarl
* Mühlbach am Hochkönig
* Pfarrwerfen
* Radstadt
* Sankt Johann im Pongau
* Sankt Martin am Tennengebirge
* Sankt Veit im Pongau
* Schwarzach im Pongau
* Untertauern
* Wagrain
* Werfen
* Werfenweng
**Gunnar Klaus Prause** on majandusteadlane ja Tallinna Tehnikaülikooli külalisprofessor.

Teenistus
---------

Wismar Business School’i professor 1994–…;
Institute of Cooperative Studies at Humboldt University Berlin juhatuse liige 2005–…; 

TTÜs 2009–…: majandusteaduskonna ärikorralduse instituudi kinnisvara, logistika ja ettevõtluse õppetooli dotsent (0,25 koormusega) 2009–2012; majandusteaduskonna ärikorralduse instituudi kinnisvara, logistika ja ettevõtluse õppetooli külalisprofessor 2012–2013; majandusteaduskonna ärikorralduse instituudi ettevõtluse õppetooli külalisprofessor 2013–2016; majandusteaduskonna ärikorralduse instituudi jätkusuutliku väärtusahela juhtimise valdkonna professor (koormusega 0,25) 2017–…:

Teadustöö põhisuunad
--------------------

Ühiskonnateadused ja kultuur. Majandusteadus.
Avaldanud üle 230 teaduspublikatsiooni. Juhendanud 4 magistri- ja 5 doktoritööd.

Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus
-------------------------------------------------

Rahvusvaheliste suhete ja teadusprodekaan Wismar Business School’is 2005–2007; teadusprorektor Wismari Ülikoolis 2007–2010.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Gunnar Klaus Prause Eesti Teadusinfosüsteemis

Välislingid
-----------

* Gunnar Prause Eesti Teadusinfosüsteemis
* Gunnar Prause Wismari Kõrgkoolis
**Raissa Smetanina** (vene keeles Раиса Петровна Сметанина; sündinud 29. veebruaril 1952 Moktšas Komi vabariigis) on ižmakomi päritolu endine Nõukogude Liidu ja Venemaa murdmaasuusataja. Ta on neljakordne olümpiavõitja ja neljakordne maailmameister. Smetanina on rahvuselt komi.

Smetanina on esimene naine, kes on võitnud kümme taliolümpiamängude medalit (teine on Stefania Belmondo). Ta võistles olümpiamängudel viis korda, neist neli korda esindas Nõukogude Liitu ja viimasel korral 1992. aastal Albertville'is SRÜ-s.

Viimase kuldse olümpiamedali võitis ta mõni päev enne oma 40. sünnipäeva Albertville'is 4x5 km teatesõidus. Temast sai vanim olümpiakulla võitnud naissuusataja. 

Rahvusvahelise Olümpiakomitee ettepanekul anti talle Pierre de Coubertini auhind.
Tema nimi on antud suusaspordikeskusele Komi Vabariigi pealinnas Sõktõvkaris.

Tunnustus
---------

* Lenini orden
* Tööpunalipu orden
* Rahvaste Sõpruse orden (1984)
* Orden Austuse märk
* Austuse orden (2003)

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 1976 Austria Innsbruckis
	+ Kuld **olümpiavõitja** 10 km
	+ Kuld **olümpiavõitja** 4x5 km teatesõidus
	+ Hõbe hõbemedal 5 km
* 1980 Ameerika Ühendriigid Lake Placidis
	+ Kuld **olümpiavõitja** 5 km
	+ Hõbe hõbemedal 4x5 km teatesõidus
* 1984 Jugoslaavia Sarajevos
	+ Hõbe hõbemedal 10 km
	+ Hõbe hõbemedal 20 km
* 1988 Kanada Calgarys
	+ Hõbe hõbemedal 10 km
	+ Pronks pronksmedal 20 km
* 1992 Prantsusmaa Albertville'is
	+ Kuld **olümpiavõitja** 4x5 km teatesõidus

### Maailmameistrivõistlustel

* 1974 Rootsi Falunis
	+ Kuld **maailmameister** 4x5 km teatesõidus
	+ Pronks pronksmedal 5 km
* 1978 Soome Lahtis
	+ Hõbe hõbemedal 10 km
	+ Hõbe hõbemedal 20 km
	+ Pronks pronksmedal 5 km
	+ Pronks pronksmedal 4x5 km teatesõidus
* 1980 Rootsi Falunis
	+ Pronks pronksmedal 20 km
* 1982 Norra Oslos
	+ Kuld **maailmameister** 20 km
	+ Hõbe hõbemedal 4x5 km teatesõidus
* 1985 Austria Seefeldis
	+ Kuld **maailmameister** 4x5 km teatesõidus
* 1989 Soome Lahtis
	+ Hõbe hõbemedal 4x5 km teatesõidus
* 1991 Itaalia Val di Fiemme
	+ Kuld **maailmameister** 4x5 km teatesõidus

### Maailma karikasarjas

#### Maailma karikas

* **1. koht: 1981**
* 2. koht: 1979, 1984

#### Maailma karikasarja etapivõidud

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 1982 | 26. veebruar | Oslo |  Norra | 20 km klassikat |
| 2. | 1984 | 25. veebruar |  Falun |  Rootsi | 10 km |
| 3. | 1985 | 23. veebruar | Sõktõvkar |  NSVL | 20 km |

Välislingid
-----------

* Raissa Smetanina FIS-i kodulehel (inglise)
Santa Maria Novella kirik Firenzes
**Leon Battista Alberti** (14. veebruar 1404 Genova – 25. aprill 1472 Rooma) oli itaalia vararenessansi arhitekt, polühistor, kunstiteoreetik, luuletaja ja maalikunstnik.

Alberti omandas hariduse Genovas, Veneetsias ja Padovas, süvendades seda juuraõpingute, antiikkirjandusega tutvumise ning ulatuslike reisidega. 1434 järgnes ta oma patroon paavst Eugenius IV-le Firenzesse, kus ühines juhtivate kunstnike ja humanistide ringiga, kuhu kuulusid näiteks Donatello ja Brunelleschi. 1436–1443 viibis Bolognas, Veneetsias ja Ferraras ning naasis viimaks Rooma.

Alberti maalid ei ole säilinud. Peamiselt on ta tuntud oma traktaatide ja arhitektuurialaste saavutustega. Alberti arhitektuuriloomingut iseloomustab rooma eeskujude toomine kirikuarhitektuuri.

Alberti projekteeritud on järgmised hooned:

* Palazzo Rucellai Firenzes (1446–1451)
* San Francesco kirik Riminis (1447–1468) (tuntud ka *Tempio Malatestiano* nime all)
* Sant' Andrea kirik Mantovas (1470–1494)
* Santa Maria Novella kirik Firenzes (1456–1470)

Alberti oli oma aja tähtis krüptograaf, kes leiutas mitme tähestiku šifrid ja šifreerimisketta, mis märgatavalt lihtsustas niihästi sõnumite šifreerimist kui ka dešifreerimist. Selle meetodi järgi sõltub iga tähe tähendus sõnumis talle eelnevast tähest. Seda on peetud kõige tähtsamaks leiutiseks krüptograafias pärast Julius Caesari aega. Krüptograafiaajaloolane David Kahn nimetas teda lääne krüptograafia isaks, märkides mitme tähestiku šifri ja šifreerimisketta leiutamise kõrval tema teeneid krüptoanalüüsi leiutamises.

Viited
------

1. 1 2 3 4

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Leon Battista Alberti** |
Alena Procházková (keskel nr. 13) 2007. aasta detsembris Tour de Skil Prahas.
**Alena Procházková** (sündinud 9. augustil 1984 Banská Bystricas Tšehhoslovakkias) on Slovakkia murdmaasuusataja. 

Procházková esimene rahvusvaheline suurvõistlus oli 2003. aasta maailmameistrivõistlused Val di Fiemmes, kus ta sai 30 km ühisstardiga vabasõidus 40. koha. 2007. aasta MM-il Sapporos saadud 7. koht on siiani ta parim koht paarissprindi vabasõidus. Individuaalselt on ta parim koht 2009 MM-il Liberecis saadud 8. koht sprindi vabasõidus. 

Procházková võistles esimest korda maailma karikasarjas 2004. aasta 11. detsembril Lago di Teseros ja sai 15 km suusavahetusega jälitussõidus 58. koha. Esimest korda jõudis ta punktikohale 2006. aastal Oberstdorfis, kui oli 0,9 km sprindi klassikasõidus 27. kohal. Kolme parema hulka jõudis Procházková esimest korda 2007. aasta detsembris Kuusamos 1,2 km sprindi klassikasõidus, kui sai 3. koha. Esimese võidu sai ta MK-etapil 16. jaanuaril 2009 Vancouveris eelolümpial 1,2 km sprindi klassikasõidus.

Saavutused
----------

### Juunioride maailmameistrivõistlustel

* 2007 Itaalia Tarvisios
	+ Kuld **juunioride maailmameister** sprindis

### Maailma karikasarjas

Alena Procházková on osalenud maailma karikasarja etappidel 132 korda (seisuga 17. jaanuar 2015) ja jõudnud poodiumile kuuel korral, neist ühel korral kõige kõrgemale astmele.

#### Maailma karikasarja etapivõidud

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 2009 | 16. jaanuar | Vancouver |  Kanada | 1,2 km sprint kl. |

Välislingid
-----------

* Alena Procházková FIS-i kodulehel (inglise)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Läti linnast; Katvari valla küla kohta vaata artiklit Jomalas* |

---

**Baloži** (lätiⓘ) on linn Lätis Ķekava piirkonnas. See on Riia eeslinn. Baloži asub soisel madalikul, 10 meetri kõrgusel merepinnast. Baložis asub Titurga järv.

Aastal 1947 rajati turbatööstusettevõte "Baloži", mille töölisasulast sai aastal 1958 alev. Aastal 1974 liideti linnaga endine Titurga küla. Linn aastast 1991. 2009. aastani asus Riia rajoonis.

Viited
------

1. ↑  Reģionu, novadu, pilsētu un pagastu kopējā un sauszemes platība gada sākumā, vaadatud 18.01.2023.
2. ↑  Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā) 2021 - 2022, vaadatud 3.10.2023.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Baloži** |

* 


Läti linnad

Ādaži | Ainaži | Aizkraukle | Aizpute | Aknīste | Aloja | Alūksne | Ape | Auce | Baldone | Baloži | Balvi | Bauska | Brocēni | Cesvaine | Cēsis | Dagda | Daugavpils | Dobele | Durbe | Grobiņa | Gulbene | Iecava | Ikšķile | Ilūkste | Jaunjelgava | Jelgava | Jēkabpils | Jūrmala | Kandava | Kārsava | Ķekava | Koknese | Krāslava | Kuldīga | Ķegums | Lielvārde | Liepāja | Limbaži | Līgatne | Līvāni | Lubāna | Ludza | Madona | Mārupe | Mazsalaca | Ogre | Olaine | Pāvilosta | Piltene | Pļaviņas | Preiļi | Priekule | Rēzekne | Rīga | Rūjiena | Sabile | Salatsi | Salaspils | Saldus | Saulkrasti | Sigulda | Seda | Skrunda | Smiltene | Staicele | Stende | Strenči | Subate | Talsi | Tukums | Valdemārpils | Valka | Valmiera | Vangaži | Varakļāni | Ventspils | Viesīte | Viļaka | Viļāni | Zilupe


| * v
* r
Ķekava piirkonna haldusjaotus |
| --- |
| 

* Baldone vald
* Baldone linn
* Baloži linn
* Daugmale vald
* Ķekava vald
* Ķekava linn

 |