recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vasakpartei** (saksa keeles *Die Linke*) on Saksamaal tegutsev sotsialistlikku poliitikat ajav partei.

Viiest Liidupäevas esindatud erakonnast on Vasakpartei kõige vasakpoolsem. 2009. aasta septembris oli tal 77 645 registreeritud liiget, millega ta oli Saksamaa suuruselt 4. erakond.

Vasakpartei tekkis 16. juunil 2007, kui liitusid Demokraatliku Sotsialismi Partei, mis oli Saksa DV-s valitsenud Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei õigusjärglane, ning Töö ja Sotsiaalse Õigluse Partei, mis oli moodustunud 2005. aastal Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikust Parteist eraldunud vasakust tiivast.

Vasakpartei kaasesimehed on Katja Kipping ja Bernd Riexinger. 2010–2012 olid kaasesimehed Klaus Ernst ja Gesine Lötzsch.

27. septembril 2009 toimunud Saksamaa 2009. aasta Riigipäeva valimistel saavutas Vasakpartei tollaste kaasesimeeste Gregor Gysi ja Oskar Lafontaine'i juhtimisel 4. koha, kogudes 11,9% häältest ehk ligi 5,2 miljonit häält. Sealjuures Brandenburgis ja Saksi-Anhaltis Vasakpartei koguni võitis, kogudes neis vastavalt 28,5% ja 32,4% häältest. Valimised andsid Vasakparteile Riigipäevas 22 kohta juurde ja neil oli 76 kohta.

22. septembril 2013 toimunud Saksamaa 2013. aasta Riigipäeva valimistel saavutas Vasakpartei 3. koha kogudes 8,6% häältest, kuid sai vaid 64 kohta Riigipäevas.

Saksamaa 2021. aasta Riigipäeva valimistel sai partei 4,9% häältest ja 39 kohta Liidupäevas. Kuigi valimiskünniseks on 5%, saab proportsionaalseid mandaate ka iga partei, mis võidab vähemalt kolm ühemandaadilist parlamendikohta. 

2023. aasta Hesseni parlamendivalimistel kaotas partei oma esindatuse, jäädes 3% häältega alla valimiskünnise. Endiste Lääne-Saksamaa liidumaadest on partei nüüd esindatud ainult Hamburgi ja Bremeni linn-liidumaade maapäevades. 

2024. aastal kaotas Vasakpartei oma fraktsiooni Liidupäevas, kuna partei Liidupäeva liige Sahra Wagenknecht teatas oma parteist lahkumisest, et moodustada uus vasakpopulistlik partei Sahra Wagenknechti Liit – Mõistus ja Õiglus (Bündnis Sahra Wagenknecht – Vernunft und Gerechtigkeit; BSW). Koos Wagenknechtiga lahkusid parteist ka veel 9 Liidupäeva liiget, mistõttu jäi partei Liidupäeva liikmete arv alla nõutud 5%.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Vasakpartei (Saksamaa)** |

Viited
------

1. ↑  ERR (8. jaanuar 2024). "Saksa opositsioonipoliitik asutas uue erakonna". *ERR*. Vaadatud 9. jaanuaril 2024.
Egon Erwin Kisch Melbourne'is (1934)
**Egon Erwin Kisch** (tegelik nimi **Egon Kisch**; 29. aprill 1885 Praha – 31. märts 1948 Praha) oli juudi rahvusest saksakeelne Austria ja Tšehhoslovakkia ajakirjanik ja kirjanik.

Egon Erwin Kisch oli pärit jõukast saksakeelsest sefardijuudi kaupmeheperekonnast. Pärast reaalkooli lõpetamist õppis ta 1903. aastal ühe semestri Praha Tehnikaülikoolis, seejärel kuulas loenguid Praha Karl Ferdinandi Ülikoolis. 1904. aastal kutsuti ta aastasesse sõjaväeteenistusse Austria-Ungari armeesse. 

1906. aastast tegi ta kaastööd Prahas ilmuvatele saksakeelsetele ajalehtedele Bohemia ja Prager Tagblatt. 1913. aastal kirjutas Kisch uuriva ajakirjanikuna Alfred Redli enesetapust ja avalikustas, et Redl oli olnud Vene spioon.

1913. aasta juunis kolis Kisch Berliini, kus ta töötas ajalehe Berliner Tageblatt toimetuses. Juba 31. juulil 1914 mobiliseeriti ta Austria-Ungari armeesse. 1915. aasta märtsis sai ta rindel raskesti haavata. Haiglast vabanemise järel kuulutati ta sõjaväeteenistuseks kõlbmatuks ning ta töötas Ungaris tsensorina.

1917. aastal suunati Kisch Viini sõjaväe käsutusse ajakirjanduslikule tööle. Ta astus aga kontakti vasakpoolsetega. 1918. aasta novembris võttis ta osa Punakaardi loomisest ja töötas ajalehes Der Freie Arbeiter. 1919. aasta märtsis astus Kisch Austria Kommunistlikku Parteisse. 1919. aasta märtsist kuni juunini töötas ta Viini vasakpoolse ajalehe Der Neue Tag toimetuses. Kui olukord Austrias stabiliseerus, kuulutati Kisch soovimatuks isikuks ning ta pöördus Prahasse tagasi.

Aastatel 1921–1933 oli Kischi põhielukoht Berliin. Tema peamine sissetulekuallikas oli töö Brno ajalehe Lidové noviny Berliini korrespondendina, kuid tema artikleid ilmus ka muudes väljaannetes. Sel perioodil reisis Kisch palju ning temalt ilmus reportaažiraamatuid, mis äratasid küllalt suurt tähelepanu. 1925. aastal astus ta Saksamaa Kommunistlikku Parteisse. 

1933. aasta märtsis saatsid natsionaalsotsialistlikud võimud Kischi Saksamaalt välja Tšehhoslovakkiasse. Aastatel 1934–1939 elas ta põhiliselt Pariisis ja Versailles's. Ta viibis reporterina ka kodusõja ajal Hispaanias. 1939. aasta septembris panid Prantsuse võimud Kischi koduaresti. 1939. aasta lõpus õnnestus tal siiski sõita Ameerika Ühendriikidesse. 1940. aasta lõpul asus Kisch elama Mehhikosse. 1946. aasta märtsis pöördus Kisch Prahasse tagasi.

Eesti keeles on ilmunud 1961. aastal Egon Erwin Kischi reportaaživalimik "Pöörane reporter".

Viited
------

1. ↑  Egon Erwin Kisch 1885– 1948 Lebendiges Museum Online
2. ↑  Egon Erwin Kisch – the Raging Reporter Czech Radio
**Ramo Teder** (sündinud 15. septembril 1970 Viljandis) on eesti kunstnik ja muusik (multiinstrumentalist). 

Muusikuna on ta teinud soolokarjääri kasutades artistinime Pastacas, kuid mängib ka koos Marko Veissoniga duos Puuluup ning Mari Kalkuni ja Tuulikki Bartosikiga trios Upa-upa ubinakõnõ.

Haridus
-------

Ta on lõpetanud Viljandi Muusikakooli flöödi erialal ja Eesti Kunstiakadeemia maalikunsti erialal.

Kunstnikuna
-----------

Tederi töid on eksponeeritud mitmes riigis Soomest Jaapanini. Kujutava kunstnikuna on ta illustreerinud raamatuid, korraldanud näitusi, kujundanud CD-sid, teinud seinamaale.

Muusikuna
---------

1999. aasta suvest kuni 2001. aastani osales ta ansamblis Kismabande.

### Pastacas

 *Pikemalt artiklis Pastacas*
Teder alustas Pastaca nime kasutades muusikalist tegevust aastal 1997.

Koos jaapani duoga Tenniscoats 2013. aastal valminud album "Yäki-Läki" võitis 2014. aasta Eesti Muusikaauhindade jagamisel auhinna kategoorias "Aasta albumikujundus".

### Puuluup

 *Pikemalt artiklis Puuluup*
### Upa-upa ubinakõnõ

 *Pikemalt artiklis Upa-upa ubinakõnõ*

Isiklikku
---------

Ramo Teder elab Edela-Soomes Teijo külas, kus tal on omanimeline stuudio-galerii. Tema elukaaslane on Triin Suvi, neil on ühine tütar Ida Elina (sünd. 2018). 

Varem oli Ramo Teder abielus Soome graafikakunstniku Piia Lehti-Tederiga (21.09.1973 – 06.02.2017), kellega tal on 2 tütart: Pihla Alina (sünd. 2001) ning Etioopiast adopteeritud Tilda Alemitu (sünd. 2008).

Viited
------

1. 1 2  Margus Haav (26. jaanuar 2019). "Puust luubiga teraapiadoktor". *Sakala*. Vaadatud 1. august 2019.
2. ↑  "Kismabande "Polüpale" ulm08 (12/05)". *Ulmeplaadid.ee*. Originaali arhiivikoopia seisuga 30. juuli 2017. Vaadatud 1. august 2019.
3. 1 2  Juhan Mellik (22. veebruar 2014). "Folk-elektroonik Pastacas: "Enamik ei tea minust midagi."". *Õhtuleht*. Vaadatud 1. august 2019.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ramo Teder** |

* "About Ramo Teder". Cargocollective.com.
Morningside Heights ülikoolilinnak
**Columbia ülikool**, täisnimega **Columbia Ülikool New Yorgis** (inglise *Columbia University in the City of New York*) on Ivy League'i kuuluv eraõiguslik ülikool Ameerika Ühendriikides New Yorgis Manhattani saarel.

Columbia ülikool on vanim kõrgkool New Yorgi osariigis, vanuselt viies USA-s ja üks Ameerika Ühendriikide üheksast koloniaalkolledžist, mis rajati enne Ameerika revolutsiooni. Tänapäeval on Columbia ülikoolil ka neli rahvusvahelist keskust: Ammanis Jordaanias, Pekingis Hiinas, Pariisis Prantsusmaal ja Mumbais Indias.

Ülikooli asutas *King's College*'i nime all 1754. aastal Suurbritannia kuningriigi kuningas George II. Ameerika revolutsiooni järel kuulus õppeasutus mõnda aega riigile ja nimetati 1784. aastal ümber Columbia kolledžiks (*Columbia College*). Aastast 1912 kannab see nime *Columbia ülikool New Yorgis*.

Columbia ülikool annab välja iga-aastast Pulitzeri auhinda ning seal on töötanud rohkem Nobeli auhinna laureaate kui üheski teises akadeemilises asutuses üle maailma. Columbia ülikool on üks Ameerika Ülikoolide Assotsiatsiooni 14 asutajaliikmest ja oli esimene kool USA-s, mis andis meditsiinidoktori kraadi. Columbia ülikooli vilistlaste seas on 20 elusolevat miljardäri, 9 USA ülemkohtu kohtunikku, 25 Oscari-võitjat ja 3 USA presidenti. 

Columbia ülikool on ka Eesti presidendi Toomas Hendrik Ilvese ning ajakirja Mana toimetaja ja kirjastaja aastatel 1965–1999 Hellar Grabbi *alma mater*.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Columbia ülikool** |

* Koduleht
**Salme** on eesti naisenimi.

Eestis elas rahvastikuregistri andmetel 2. detsembri 2015 seisuga 1032 Salme-nimelist inimest.

1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Salme 880 naisel. Salme on Eestis populaarsuselt 203. naisenimi.

Kõige populaarsem oli eesnimi Salme vanuserühmas 85+, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 90,79 ning Rapla maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 16,87. Salme oli keskmiselt 79 aasta vanune (mediaanvanus oli 82).

2024. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Salme 506 naisel. Salme oli populaarsuselt 323. naisenimi. Salme oli keskmiselt 79 aasta vanune (mediaanvanus oli 84).

Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Salme 1 inimesel.

Nime kandjaid
-------------

* Salme Dutt, eesti päritolu Briti poliitik
* Salme Ekbaum, kirjanik
* Salme Kirotar, keeleteadlane
* Salme Klaos, teoloog ja tõlkija
* Salme Nigol, keeleteadlane
* Salme Nõmmik, majandusgeograaf
* Salme Pruuden, õpetaja
* Salme Raatma, lastekirjanik
* Salme Reek, näitleja
* Salme Rootare, maletaja
* Salme Rubel, entomoloog
* Salme Teemant, arst ja vaimulik
* Salme-Riine Uibo, telerežissöör

Viited
------

1. ↑
2. 1 2
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2020. Vaadatud 31. juulil 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑  Personvārdu datu bāze
**Johan Lepik** (ka **Johannes Lepik** ja **Ivan Lepik**) (vene keeles *Иван Фомич Лепик*) (22. aprill 1859 Võnnu kreis Liivimaa kubermang – surmaaeg ja -koht teadmata) oli eesti päritolu Venemaa keisririigi kindralmajor (1915) ja Nõukogude sõjaväelane.

Johan Lepik lõpetas Riia linnakooli ja seejärel 1883. aastal Riia jalaväe junkrukooli 2. järgus. Alamleitnandiks ülendati 1885. aastal, 1903. aastal lõpetas ohvitseride kütikooli Oranienbaumis.

Johan Lepik osales Vene-Jaapani sõjas kõigepealt 241. Orša polgu rooduülemana ja kolm kuud hiljem juba 105. diviisi ühe pataljoni ülemana. Ülendati vahvuse eest 1905. aastal alampolkovnikuks ja 1911. aastal polkovnikuks.

Esimese maailmasõja puhkedes nimetati Lepik formeeritava 80. jalaväediviisi 318. Tšernojarski polgu komandöriks, mille koosseisus suunati Edelarindele. 1915. aasta oktoobris ülendati ta lahinguliste teenete eest kindralmajoriks ning kolm kuud hiljem nimetati ta 105. diviisi 1. brigaadi ülemaks. Lahingutegevuse eest autasustati teda ordenitega, muuhulgas Pruti jõe forsseerimise eest Püha Georgi ordeniga. 

Polkovnik Johan Lepikut autasustati Georgi mõõgaga. VP 07.02.1916: 

> „Selle eest, et ta Pruti forsseerimisel 21.-22.05.1915 vallutas oma polguga vastase kindlustatud positsiooni kõrgendikul nr 474. Hoides seda enda käes, julgestas ta sel kombel diviisi ületulekut jõest. Polkovnik Lepik sai selles lahingus lõhkekuuliga raskesti haavata, kuid jäi rivisse."
> 
> 
> 

1916. aastal oli raske haava tõttu Kiievi sõjaväeringkonnas reservis, kust läks 6. augustil 1916. aastal erru. 1917. aastal oli ta uuesti Venemaa sõjaväeteenistuses 24. diviisi ühe brigaadi komandörina.

1917. aastal valiti Johan Lepik kui üks kõrgema sõjaväelise auastmega sõjaväelane I Eesti sõjaväelaste kongressi delegaadina Eesti Sõjaväelaste Ülemkomitee liikmeks.

1918. aastal aga sattus Johan Lepik Venemaale, Siberisse, kus mobiliseeriti Punaarmeesse ning juhtis Pensas nõukogude 2. Pensa jalaväediviisi organiseerimist ja sõjategevust admiral Aleksandr Koltšaki vägede vastu. Pärast seda, 6. oktoobrist 1918 kuni 12. juunini 1919 juhtis Punaarmee Idarinde 2. jalaväediviisist 5. Vitebski kütidiviisiks ümbernimetatud diviisi, võttis osa Kama jõe forsseerimisest ja Kurgani linna vallutamisest. Hiljem osales ka Punaarmee sõjategevusest Ukrainas.

1919. aasta juulist arvati Johan Lepik Moskva sõjaväeringkonna juhtivkoosseisu reservi.

1920. aastal opteerus Johan Lepik koos abikaasaga (sündinud von Langekyll) Lätisse, kust emigreerus edasi Saksamaale.

Autasud
-------

* 2. järgu Püha Stanislavi orden mõõkadega (1905);
* 2. järgu Püha Anna orden mõõkadega (1906);
* 4. järgu Püha Vladimiri orden lindiga (1911);
* Georgi mõõk (VP 07.02.1916).

Viited
------

1. ↑  Johan Lepik, Eestlastest Püha Georgi ordeni kavaleride elulood
2. ↑  5 стрелковая дивизия, www.pobeda1945.su

Välislingid
-----------

* Лепик Иван Фомич, Русская армия в Великой войне: Картотека проекта
**Reaktiivne hanketegevus** (ingl.k. *reactive procurement*) ehk reageeriv hanketegevus on hanke- ja ostutegevuse  praktika, mille puhul keskendutakse hanketegevuses organisatsiooni lühiajalistele eesmärkidele. Reaktiivset hanketegevust iseloomustavad suur tarnijate arv, sagedane tarnijate vahetamine,  suured materjalide varud jms. Ostutegevust peetakse ettevõttes toetavaks tegevuseks, rõhuasetus on operatiivsetel ostudel lühiajaliste vajaduste baasilt. Tegevuste keskpunktis on kaupade ostuhinnad ja soetuskulud. Reageerivat lähenemist sobib kasutada rohkem muutuva nõudluse tingimustes. 

Reaktiivse hankimise korral ei pürgita juhtima tegevusi vajalikus suunas, vaid muutustele reageeritakse enamjaolt tagantjärele, pärast seda, kui need on aset leidnud. Pearõhk on tarnevõime tagamisel ning tootmise ja müügi kindlustamisel vajalike materjalidega. Reaktiivset ostmist praktiseerivas ettevõttes ei soovita üldjuhul vähendada kaupade laovaru ja tarnijate arvu, nendes nähakse võimalust tarneriske paremini hallata. 

1. ↑  *Hanke- ja ostujuhtimine*. Seilecs. 2023.
**Gemeinde Gaschurn-Partenen** on vald Austrias Vorarlbergi liidumaal Bludenzi ringkonnas. Kaks suuremat küla on *Gaschurn Dorf* ja *Partenen*.

Geograafia
----------

Gaschurni keskus asub 979 m kõrgusel üle merepinna. See asub Montafoni orus Gortipohli ja Parteneni vahel. 12,7% vallast on metsa all ja 51,7% on alpiinne.

Valda läbib Illi jõgi, sellest paremal on Verwalli mäed ja vasakul Silvretta mäestik.

Ajalugu
-------

Retoromaani kohanimesid on mainitud juba 15. sajandi ürikutes (1423 "Gaschurra", 1499 "Parthenna"), mõnd alpi isegi varem (näiteks 1089 "alpem in Signes" = Zeinisalpe). Saades kasu keskaja soojemast kliimast, aga ka kuni 18. sajandini kasutasid kõrgel Alpides asuvat Vermunti Alam-Engadini Ardezi ja Guarda talunikud (karjaajamine üle Vermuntpassi).

Habsburgid valitsesid Vorarlbergi külasid vaheldumisi Tiroolist ja Kaugemast Austriast (Freiburg im Breisgau). Aastatel 1805–1814 kuulus paik Baierile, siis taas Austriale. Gaschurn kuulub Austria Vorarlbergi liidumaasse alates selle asutamisest 1861. aastal.

19. sajandi keskpaigas sai populaarseks suveturism. 1885. aastal asutati linnakaunistamise selts. Avati mitu Alpiklubi onni: 1885 Madlenerhaus, 1896 Wiesbadener Hütte, 1908 Tübinger Hütte, 1910 Saarbrücker Hütte, 1927 Heilbronner Hütte. 1910. aasta paiku alustati tee-ehitust Schrunsist Parteneni.

Kultuur
-------

Gaschurni turismimuuseum avati 1992. aastal kui esimene turismimuuseum Austrias.

Kihelkonnakirik *Hl. Michael*
1986. aastal valminud küla uus kogukonnakeskus näitab 300-aastast traditsioonilist "Montafoner Stube" – niinimetatud **Lukas Tschofen-Stube**.

Gaschurni kihelkonnakirik, uusromaani kirik, õnnistati sisse 1869. aastal piiskop Franz Josef Rudigieri poolt, kes oli sündinud Partenenis. Altari- ja laemaalid tegid Schrunseri vennad Franz ja Jakob Bertle hilises natsareenstiilis.

Maria Schnee kabel
**Maria Schnee kabeli** ehitis pärineb pealiskirje järgi 1637. aastast. Asutaja ja ehitaja on Lukas Tschofen, legendaarne Montafoni oru tegelane. Kabelis on Maria Hilfi pilt (koopia Lucas Cranach Vanema graatsiapildist) ja sellest on saanud populaarne Maria palverännu paik. Kabel asub väikesel künkal küla keskel.

Sport
-----

Kuna tegemist on Vorarlbergi suurima omavalitsusega, pakutakse suurt matkaradade võrgustikku (266,8 km) ja arvukalt maastikuratta radu (ühtekokku 71,9 km). Partenenist Gaschurni kaudu Sankt Gallenkirchi on 12 km pikk jalgratta-, jalutus- ja talimatkarada.

Gaschurni panoraamvaade

Viited
------

1. ↑  Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Bludenzi ringkonna vallad

* Bartholomäberg
* Blons
* Bludenz
* Bludesch
* Brand
* Bürs
* Bürserberg
* Dalaas
* Fontanella
* Gaschurn
* Innerbraz
* Klösterle
* Lech
* Lorüns
* Ludesch
* Nenzing
* Nüziders
* Raggal
* Sankt Anton im Montafon
* Sankt Gallenkirch
* Sankt Gerold
* Schruns
* Silbertal
* Sonntag
* Stallehr
* Thüringen
* Thüringerberg
* Tschagguns
* Vandans
**Square Kilometre Array observatoorium** on rahvusvaheline projekt maailma suurima raadioteleskoobi ehitamiseks. Projekti nimi vastab esialgsele kavale luua raadioteleskoop, mille kogu vastuvõtuala pindala on üks ruutkilomeeter. 

Teleskoopi hakati kavandama 1990. aastail. Projekti peakorter asus 2011. aastast Manchesteri Ülikoolis Inglismaal. Märtsis 2019 asutati Roomas Square Kilometre Array Observatoorium (SKAO), konsortsiumis osalesid Austraalia, Hiina, Itaalia, Holland, Portugal, Lõuna-Aafrika Vabariik ja Ühendkuningriik. Novembris 2020 töötas juba neli raadioobservatooriumi, mis moodustavad SKA tuumiku: MeerKAT ja Hydrogen Epoch of Reionization Array (HERA) Lõuna-Aafrika Vabariigis, Australian SKA Pathfinder (ASKAP) ning Murchison Widefield Array (MWA) Lääne-Austraalias.

Konsortsiumis oli 2021. aastal 14 osalist:

* Austraalia
* Kanada
* Hiina
* Prantsusmaa
* Saksamaa
* India
* Itaalia
* Portugal
* Lõuna-Aafrika
* Hispaania
* Rootsi
* Šveits
* Holland
* Inglismaa

Täiemahulise Square\_Kilometre\_Array rajamine algas 5. detsembril 2022 Austraalias ja Lõuna-Aafrikas. Lääne-Austraaliasse rajatakse SKA-Low: 131 072 antenniga võrk 74-kilomeetrise läbimõõduga maa-alale. Austraalia osa keskne observatoorium on Murchison Radio-astronomy Observatory Lääne-Austraalia osariigis. Lõuna-Aafrikasse rajatakse SKA-Mid – 197 paraboolantenniga observatoorium. Lõuna-Aafrika osa projektis tagab vastuvõtuantennide baasi rohkem kui 3000 km, mis tagab teleskoobi suure nurklahutuse.

2023. aastal loodetakse valmis saada 10% kogu kogumisalast (SKA1), mis töötab dipoolantennidega sagedusalas 50–350 MHz ja umbes 200 paraboolantenniga sagedusalas 350 MHz – 14 GHz. Kogu kavandatud vastuvõtusüsteem peaks valmima 2030. aastaks.

Viited
------

1. ↑  Jodrell Bank chosen as base for largest radio telescope. BBC News. 2 April 2011.
2. ↑  Donna Lu. ‘Are we alone in the universe?’: work begins in Western Australia on world’s most powerful radio telescopes. The Guardian 4.12.2022.
**Vassõl Anatolijovõtš Lomatšenko** (ukrainapäraselt *Василь Анатолійович Ломаченко*; sündinud 17. veebruaril 1988 Bilgorod-Dnistrovskõis Odessa oblastis) on Ukraina poksija.

Harrastajana
------------

Lomatšenko oli kokku vähemalt neljakordne Ukraina meister – sulgkaalus (kuni 57 kg) aastatel 2008–2009 ning kergekaalus (kuni 60 kg) aastatel 2010–2011.

Ta võitis sulgkaalus (kuni 57 kg) 2008. aasta Pekingi olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ning tuli olümpiavõitjaks. Ta sai nendel olümpiamängudel parima tehnikaga poksijale mõeldud Val Barkeri karika.

Ta sai sulgkaalus (kuni 57 kg) 14. maailmameistrivõistlustel (Chicago, 2007) hõbemedali, kaotades finaalis Albert Selimovile (Venemaa). Ta võitis kuldmedali ning tuli maailmameistriks sulgkaalus (kuni 57 kg) 15. maailmameistrivõistlustel (Milano, 2009) ja kergekaalus (kuni 60 kg) 16. maailmameistrivõistlustel (Bakuu, 2011).

Ta võitis sulgkaalus (kuni 57 kg) 37. Euroopa meistrivõistlustel (Liverpool, 2008) kuldmedali ning tuli Euroopa meistriks.

Elukutselisena
--------------

Ta jätkas oktoobris 2013 poksimist elukutselisena. Ta on seni (seisuga 20. mai 2023) pidanud 20 kohtumist ning on võitnud neist 17 (neist 11 nokaudiga) ja kaotanud 3 kohtumist. 

Ta on alates 22. novembrist 2014 olnud eri poksiorganisatsioonide (WBA, WBO ja WBC) eri astmete maailmameister.

Isiklikku
---------

Tema torsole tätoveeritud nägu on ta isa ja treeneri Anatoli Lomatšenko oma.

Venemaa-Ukraina sõja ajal ühines ta 27. veebruaril 2022 oma kodulinna Bilgorod-Dnistrovskõi vägedega Ukraina sõjaväes.

Ta on abielus ja tal on kaks last.

Viited
------

1. ↑  Ukraina 2008. aasta meistrivõistlused poksis. Tulemused inglise keeles
2. ↑  Ukraina 2009. aasta meistrivõistlused poksis. Tulemused inglise keeles
3. ↑  Ukraina 2010. aasta meistrivõistlused poksis. Tulemused inglise keeles
4. ↑  Ukraina 2011. aasta meistrivõistlused poksis. Tulemused inglise keeles
5. ↑  29. suveolümpiamängude poksivõistlus. Tulemused inglise keeles
6. ↑  14. maailmameistrivõistlused poksis. Chicago 2007. Tulemused inglise keeles
7. ↑  15. maailmameistrivõistlused poksis. Milano 2009. Tulemused inglise keeles
8. ↑  16. maailmameistrivõistlused poksis. Bakuu 2011. Tulemused inglise keeles
9. ↑  37. Euroopa meistrivõistlused poksis. Liverpool 2008. Tulemused inglise keeles
10. ↑  Greg, Bishop (17. detsember 2018). "SI's 2018 Boxing Trainer of the Year: 'Papachenko'". Sports Illustrated. Originaali arhiivikoopia seisuga 30. august 2019. Vaadatud 30. augustil 2019.
11. ↑  Boxing pound-for-pound great Vasiliy Lomachenko enlists with Ukrainian forces to fight Russia invasion, Metro (27 February 2022)
12. ↑  Top boxer Vasiliy Lomachenko joins territorial defense battalion in Ukraine, ESPN (28 February 2022)

Välislingid
-----------

* Vassõl Lomatšenko veebisaidil Olympedia (inglise) Muuda Vikiandmetes
* Vassõl Lomatšenko lehel *BoxRec*. Inglise keeles
**Khūzestāni provints** (eestikeelses kirjanduses ka **Huzistan**) on 1. järgu haldusüksus (provints) Iraanis. Piirneb läänes Iraagiga ja lõunas Pärsia lahega.

Khūzestān asub vanaaja Elami riigi alal, selle üks ajalooline nimi on ka **Susiana**, mis tuleneb Elami pealinna Susa nimest.

Provints jaguneb 23 maakonnaks.

Vaata ka
--------

* Araabia Võitlusliikumine Ahvazi Vabastamise Eest

Välislingid
-----------

* Provintsivalitsuse koduleht

Iraani provintsid

Alborz **·**  Ardabīl **·**  Būshehr **·**  Chahār Maḩāll va Bakhtīārī **·**  Eşfahān **·**  Fārs **·**  Gīlān **·**  Golestān **·**  Hamadān **·**  Hormozgān **·**  Ida-Aserbaidžaan **·**  Īlām **·**  Kermān **·**  Kermānshāhān **·**  Khorāsān-e Razavī **·**  Khūzestān **·**  Kohkīlūyeh va Būyer Aḩmadī **·**  Kurdistan **·**  Lorestān **·**  Lõuna-Khorāsān **·**  Lääne-Aserbaidžaan **·**  Markazī **·**  Māzandarān **·**  Põhja-Khorāsān **·**  Qazvīn **·**  Qom **·**  Semnān **·**  Sīstān va Balūchestān **·**  Zanjān **·**  Teheran **·**  Yazd
**Haas** on perekonnanimi.

Saksamaal oli perekonnanime Haas kandjaid 2014. aastal üle 75000 isiku. Ameerika Ühendriikidesel oli sellenimelisi isikuid ligi 50000 Austrias üle 12400, Prantsusmaal ligi 7000, Brasiilias üle 6000.

Statistika Eestis
-----------------

2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Haas 223 inimesel: 108 mehel ja 115 naisel. Perekonnanimede levikult oli Haas meeste puhul 739. kohal ja naiste puhul 759. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Haas vanuserühmas 10–14, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,06. Nimi oli kõige sagedasem Rapla maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 7,65 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupojale Võrumaal Kanepi kihelkonnas Erastvere mõisavallas nimeks Haas.

Nimede eestistamisel võeti perekonnanimi Haas aastatel 1935–1939 kasutusele isikute poolt, kes kandsid varem nime Asbaum (2), Haan, Hannes ja Hase. Nimest Haas loobus 1936. aastal isik, kes võttis uueks nimeks Aas.

Nime kandjaid
-------------

* Annika Haas, eesti fotograaf
* Eleriin Haas, eesti kõrgushüppaja (1992–)
* Gaëtan Haas, šveitsi jäähokimängija (1992–)
* Josef Haas, šveitsi murdmaasuusataja (1937–2024)
* Karl Haas, eesti sõjaväelane (surnud 1942)
* Karl-Friedrich Haas, endine saksa jooksja (1931–)
* Mario Haas, Austria endine jalgpallur (1974–)
* Mary Haas, ameerika keeleteadlane (1910–1996)
* Voldemar Haas, eesti maalikunstnik ja teatrikunstnik (1898–1982)

Viited
------

1. ↑  Haas Surnames. Vaadatud 31. jaanuar 2024.
2. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika. Haas. Vaadatud 31. jaanuar 2024.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Haas.
4. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Haas.
5. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Haas.

Välislingid
-----------

* Haas statistikaameti andmebaasis
**San Saba** on linn USA-s Texase osariigi keskosas, San Saba maakonna halduskeskus ja suurim linn. Asub Austinist 145 kilomeetri (90 miili) kaugusel loodes ja Wacost 177 kilomeetri (110 miili) kaugusel edelas.

San Saba asutati 1854. aastal ja asula sai nime San Saba jõe järgi.

Esimene ajaleht Lääne-Texases oli San Saba County News, mille esimene number ilmus 1. jaanuaril 1873. Ajaleht jätkas ilmumist ka 20. sajandil, ja 1960 ühines ajalehega San Saba Star, mis asutati 1902.

San Sabas on sündinud filminäitleja Tommy Lee Jones ja geoloog Marion King Hubbert.

San Saba on mängu "Governor of Poker" alguskohaks.

Rahvastik
---------

2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli San Saba linnas 2637 inimest, 1008 leibkonda ja 680 perekonda.

Rahvastiku tihedus oli 565,5 in/km².

Elamuühikuid (*housing units*) oli 1177 (keskmine tihedus 252,5/km²).

Rassiline koosseis:

* valgeid 78,54%
* mustanahalisi 0,64%
* põlisameeriklasi 1,74%
* aasialasi 0,11%
* teistest rassidest 17,33%
* kahest või enam rassist 1,63%

Viited
------

1. ↑  "San Saba County". *Texas State Historical Association (TSHA)* (inglise keel). Vaadatud 9. september 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)

Välislingid
-----------

* San Saba koduleht

| * v
* r
San Saba maakond |
| --- |
| 
Maakonna halduskeskus: **San Saba** |
| Linnad | 
Richland Springs **·** San Saba |  |
| Muud asulad | 
Bend‡ **·** Cherokee **·** Bowser |
| Märkused | 
‡Osa asulast asub naabermaakonnas või -maakondades |
Eestlastele pühendatud hauaplats Levašovo kalmistul (2010)
**Levašovo memoriaalkalmistu** oli NKVD rajatud salajane matmispaik Levašovo asulas Peterburi lähedal.

Nii nagu paljud teised Nõukogude Liidus 1937. aastal moodustatud salajased, kinnised objektid (näiteks Kolpaševo), oli ka see osaliselt ette nähtud mahalaskmisteks, osaliselt surnukehadest vabanemiseks. Levašovo objektile maeti salaja umbes 50 000 sõjaeelsetel aastatel maha lastud inimest, nende seas üle 4500 eestlase.

Nõukogude Liidus elavate rahvuste represseerimine nende rahvustunnuse põhjal sai alguse NKVD rahvakomissari käskkirjast nr 00439 25. juulist 1937 "Operatsioonist saksa päritoluga kodanike represseerimiseks, keda kahtlustatakse spionaažis NSV Liidu vastu". "Sakslaste nimekirja" võis sattuda igaüks, kellel oli NKVD ametnike arvates saksapärane nimi või kes oli "tabatud", sest oskas saksa keelt. Sakslastele järgnesid poolakate, rumeenlaste, soomlaste, leedulaste, lätlaste, eestlaste, isurite ja teiste vahistamised ja mahalaskmised rahvustunnuse põhjal.

Levašovo memoriaalkalmistule on püstitatud mälestusmärgid paljudele rahvastele, kes hukati suure terrori käigus toimunud genotsiidi tunnustega repressioonide käigus, sealhulgas ka eestlastele.

Viited
------

1. ↑  Levašovo: eesti rahva kannatused peterburi lähistel. Postimees 2. detsember 2016.
2. ↑  О проекте «Возвращённые имена»
3. ↑  "Оперативный приказ Народного Комиссара внутренних дел союза ССР № 00439". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. september 2016. Vaadatud 3. detsembril 2016.

Välislingid
-----------

*
**Tiina Allik** (sündinud 3. aprillil 1949) on Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku koorijuht.

Eluloolisi andmeid
------------------

Tiina Allik sündis 3. aprillil 1949 Tartus ülempreester Ermil Alliku ja salmilaulja Lydia Alliku (Alt) peres. Ta omandas koorijuhi kutse 1968. aastal Tartu Muusikakoolis Roland Laasmäe õpilasena ning jätkas seejärel õpinguid koorijuhtimise erialal Tallinna Riiklikus Konservatooriumis aastatel 1968–1972.

Teenistuskäik koorijuhina
-------------------------

* Tallinna Issanda Muutmise Peakiriku koguduses 1972–1975
* Tallinna Jumalaema Kaasani Pühakuju koguduses 1976–1994
* Tallinna Issanda Muutmise peakiriku koguduses 1994–2016

Tunnustus
---------

* Platoni ordeni III järk, 2003

Isiklikku
---------

Tiina Alliku isa oli Ermil Allik, ema Lydia Allik, noorem vend Paul Allik; tema vanem vend on Georg Allik ning lapsed on Erik ja Maarja.

Vaata ka
--------

* Kaarepere Vaga Suzdali Eufimi ja Vaga Egiptuse Maria kirik
* Kaarepere Vaga Suzdali Eufimi ja Vaga Egiptuse Maria kogudus
* Tartu Muusikakool
* Roland Laasmäe

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  "Köstrite ja koorijuhtide andmebaas". *www.eoc.ee* (eesti ja prantsuse). Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik. Vaadatud 22.6.2020.`{{cite web}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
**Kurdistani provints** on 1. järgu haldusüksus (provints) Iraanis.

Pindala on 29 137 km². Provints on mägine, kõrgeim tipp on 3330 m kõrge Charkhaln.

Provints jaguneb 10 maakonnaks. 

Suuremad linnad on Sanandaj, Marīvān, Bāneh, Saqqez ja Qorveh.

Kurdistani provints hõlmab umbes veerandi kurdide asualast Iraanis (Iraani Kurdistan).

Ajalugu
-------

Keskajast kuni 19. sajandi keskpaigani asus ligikaudu samal alal Ardalani vasalkond. 1867 muudeti see üheks Pärsia provintsiks.

Viited
------

1. ↑  Kordestan. Statistical Centre of Iran, vaadatud 25.08.2015.

Välislingid
-----------

* Provintsi koduleht (pärsia ja inglise keeles)

Iraani provintsid

Alborz **·**  Ardabīl **·**  Būshehr **·**  Chahār Maḩāll va Bakhtīārī **·**  Eşfahān **·**  Fārs **·**  Gīlān **·**  Golestān **·**  Hamadān **·**  Hormozgān **·**  Ida-Aserbaidžaan **·**  Īlām **·**  Kermān **·**  Kermānshāhān **·**  Khorāsān-e Razavī **·**  Khūzestān **·**  Kohkīlūyeh va Būyer Aḩmadī **·**  Kurdistan **·**  Lorestān **·**  Lõuna-Khorāsān **·**  Lääne-Aserbaidžaan **·**  Markazī **·**  Māzandarān **·**  Põhja-Khorāsān **·**  Qazvīn **·**  Qom **·**  Semnān **·**  Sīstān va Balūchestān **·**  Zanjān **·**  Teheran **·**  Yazd
**Kobersdorf** on vald (*Marktgemeinde*) Austrias Burgenlandi liidumaal Oberpullendorfi ringkonnas.

Kobersdorf asub Kesk-Burgenlandis ning jaguneb Kobersdorfi, Lindgrabeni ja Oberpetersdorfi ringkondadeks. Vald asub Austria viimase kustunud vulkaani Paulibergi jalamil keset *Naturpark Landseer Berget*.

Ajalugu
-------

Kobersdorf kuulus koos ülejäänud Burgenlandiga kuni 1920./21. aastani Ungari kuningriiki. Pärast Esimese maailmasõja lõppu anti Ungari läänepiiri äärne ala Saint-Germaini ja Trianoni rahulepingutega Austriale. Alates 1921. aastast kuulub linn Burgenlandi liidumaasse.

Kobersdorf oli üks Burgenlandi juudi Siebengemeinden. Selle 1860. aastal ehitatud sünagoog on seitsmest kogukonnast ainus, mis on alles. Alates taastamisest on seda kasutatud mälestusteenistusteks.

Kobersdorf on olnud turulinn alates 1973. aastast.

Vaade linnusele õhust

Kultuur ja maamärgid
--------------------

Kobersdorfi palee (Schloss Kobersdorf) on kuulus etenduste poolest, mis seal igal aastal juulis toimuvad. Alates 2004. aastast on neid juhtinud Wolfgang Böck ja enne seda oli lavastajaks Rudolf Buczolich. Hooajal 2006 oli lavastuseks "Kolmekrossiooper". Wolfgang Böck mängis Väitsa-Mackie rolli.

Äri ja taristu
--------------

Olulisimad tööandjad on:

* Mineraalveetootja Waldquelle
* Basaldikarjäär Paulibergil
* Hobby Versand
* Reitter Bau

Tuntud inimesi
--------------

* Joseph Chaim Sonnenfeld

Sõpruslinnad
------------

* Waldbrun, Baden-Württemberg, Saksamaa

Viited
------

1. ↑  Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Oberpullendorfi ringkonna vallad

* Deutschkreutz
* Draßmarkt
* Frankenau-Unterpullendorf
* Großwarasdorf
* Horitschon
* Kaisersdorf
* Kobersdorf
* Lackenbach
* Lackendorf
* Lockenhaus
* Lutzmannsburg
* Mannersdorf an der Rabnitz
* Markt Sankt Martin
* Neckenmarkt
* Neutal
* Nikitsch
* Oberloisdorf
* Oberpullendorf
* Pilgersdorf
* Piringsdorf
* Raiding
* Ritzing
* Steinberg-Dörfl
* Stoob
* Unterfrauenhaid
* Unterrabnitz-Schwendgraben
* Weingraben
* Weppersdorf
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib koolitüübist; Vana-Kreeka gümnaasiumide kohta vaata artiklit Gümnaasium (Vana-Kreeka).* |

---

Hugo Treffneri Gümnaasiumi hoone Tartus
**Gümnaasium** on põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse (PGS) § 2 lg 2 kohaselt põhikoolile järgnev üldhariduskool, kus omandatakse üldkeskharidus. Gümnaasiumi nominaalne õppeaeg on kolm aastat (10.-12. klass). PGS § 5 lg 1 kohaselt on gümnaasiumil nii hariv kui kasvatav ülesanne, et noor saaks toimida "loova, mitmekülgse, sotsiaalselt küpse, usaldusväärse ning oma eesmärke teadvustava ja saavutada oskava isiksusena erinevates eluvaldkondades: partnerina isiklikus elus, kultuuri kandja ja edendajana, tööturul erinevates ametites ja rollides ning ühiskonna ja looduskeskkonna jätkusuutlikkuse eest vastutava kodanikuna." Sama paragrahvi teise lõike alusel on gümnaasiumi põhitaotlus, et õpilased leiaksid edasiseks haridusteeks sobiva tegevusvaldkonna, gümnaasiumi ülesandena on aga sõnastatud võimaldamine õpiteed kõrgkoolis või kutseõppeasutuses sujuvalt jätkata. Õpetamisel lähtutakse gümnaasiumi riiklikust õppekavast, mis sätestab ka lõpetamise tingimused (PGS § 31 lg 1). Gümnaasiumi lõpueksamid on riigieksamid ja koolieksam (PGS § 31 lg 2).

Vaata ka
--------

* Kubermangugümnaasium
* Riigigümnaasium
* Ühisgümnaasium

Viited
------

1. ↑  Põhikooli- ja gümnaasiumiseadus. – RT I, 31.12.2015, 15.
Piira mõisahoone
**Piira mõis** (saksa keeles *Piera*) oli rüütlimõis Rakvere kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jääb mõisasüda Vinni valla territooriumile.

Mõisa omanikud olid Neffid ja Rosenid.

Kuulsaim mõisaomanik oli baltisaksa kunstnik Carl Timoleon von Neff, kes ostis 1849. aastal selle majanduslikult mittetasuva mõisa oma naisevennalt Karl Kaulbarsilt ning kasutas seda järgmise veerandsajandi jooksul suvituskohana. Sealsamas valmisid ka paljud kunstniku teosed.

Viited
------

1. ↑  Tähestikuline nimekiri: P Mõisaportaal (vaadatud 22.01.2016)
2. ↑  "Kunstnik Piira ja Muuga mõisahärraks" Virumaa Teataja, 9. oktoober 2004

Välislingid
-----------

* Piira mõis. Inventariseerimine Muinsuskaitseameti digiteeritud arhivaalid
* Piira mõis (Rakvere khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis

Rakvere kirik
Rakvere kihelkond

**Kirik**: Rakvere  

**Mõisad**: Arkna mõis | Kaarli mõis | Karitsa mõis | Karivärava mõis | Katku mõis | Kloodi mõis | Kohala mõis | Korjodi mõis | Kullaaru mõis | Laanemõisa mõis | Lepna mõis | Mädapea mõis | Nurme mõis | Piira mõis | Rakvere kirikumõis | Rakvere mõis | Roodevälja mõis | Sämi-Silla mõis | Sõmeru mõis | Tobia mõis | Toomla mõis | Ubja mõis | Uhtna mõis
**Püha Issidori Õigeusu Kirjastusselts** on kirjastamisega tegelev mittetulundusühing Tallinnas. Selle asutasid 2000. aastal Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku liikmed preester Juvenalius Kaarma, preester Toomas Hirvoja ning German ja Riina Schutting eesmärgiga välja anda eestikeelset õigeusu kirjavara. Äriregistrisse kandmise kuupäev 21. jaanuar langes ühtlasi päevale, mil õigeusu kirik tähistab seltsi taevase kaitsepühaku Tartu preestermärter Issidori (16. saj) mälestuspäeva.

Peale vaimulike teoste on selts välja andnud ka filmi- ja teatrialast kirjandust ning osalenud MPEÕK kirjastusosakonna raamatuprojektides (näiteks tõlkinud patriarh Aleksius II teose "Õigeusk Eestimaal"). Selts kirjastab nii eesti- kui ka venekeelseid raamatuid ning tegeleb Eesti õigeusu ajaloo uurimise ja populariseerimisega mõlemas keeles.

Seltsi juhatuse esimehed:

* Toomas Hirvoja (2000–2014)

* Riina Schutting (alates 2014)

Väljaanded
----------

Püha Issidori Kirjastusseltsi väljaanded (peale märgitud juhtude on tekstid valinud ja eesti keelde tõlkinud G. ja R. Schutting)

### Eestikeelne kultuurilooline kirjavara

"Kummardus Andrei Tarkovskile. Mälestused ja artiklid" (2001, kujundanud Jüri Kaarma)

Õppematerjalina mõeldud teatrilooline sari "Suur maailmateater":

1. "Saksa romantikud. Näidendid ja saatused" (2003)

2. "Hispaania pärand. Kuldajastu komöödia" (2004)

3. "Itaalia maskid. *Commedia dell’arte* ümber" (2006)

4. "Kirik ja teater. Müsteeriumist farsini" (2007)

### Eestikeelne vaimulik kirjavara

1. "Õigeusu Kirik Eestimaal.XIX sajand" (2000)

2. "Tartu uusmärtrid" (2001)

3. "Õigeusu hingekarjased Eestimaal" (2002)

4. "Õigeusu palveraamat" (esmatrükk 2002, kordustrükid 2011 ja 2024)

5. "Pihiraamat" (2003)

6. "Õigeusu alused. Sissejuhatus Õigeusu Kiriku õpetusse" (2004, kordustrükid 2009 ja 2022)

7. Ema Magdaleena "Mõtisklusi lastest Õigeusu Kirikus" (2004, tõlkija Marrit Sink)

8. "Püha märter suurvürstinna Jelizaveta elulugu" (2005, tõlkija nunn Alipia (Viires))

9. "Mesilaste Õpetaja. Õigeusk ja evolutsiooniteooria" (2006)

10. "Kiriku saladus. Ikoon – teoloogia värvides. Algkujud. Pühad säilmed" (2007)

11. "Mitte sellest maailmast. Mungaelu ja meie aeg" (2008)

12. "Seitse leiba ja pisut kalukesi. Vaimulikud mõtted ja elulood" (2010)

13. "Pühakute elulood vürstide Venemaal" (2014)

14. Valamo kloostri skeemaiguumen Ioann "Vaata oma südamesse" (2015)

15. Iguumen Nikon (Vorobjov) "Tõeline kristlus" (2017)

16. "Tallinna püha piiskopmärter Platon. Kogu elu ja üks aasta" I (2022)

### Venekeelne vaimulik kirjavara

1. «В темнице был, и вы пришли ко Мне… Письма в лагерь» (2000)

2. «Таллинский пастырь. Протоиерей Валерий Поведский. Письма, проповеди, воспоминания» (2001)

3. Протоиерей Владимир Залипский «Духовные беседы» I (2004)

4. Протоиерей Владимир Залипский «Духовные беседы» II (2012)

5. Протоиерей Владимир Залипский «Духовные беседы» III (2016)

6. «Священномученик Платон, епископ Ревельский. Вся жизнь и один год» I  (2023)
Valik peremärkeSaaremaa peremärke
Peremärk (Andres Bergrön) Pakri toolil 1876. aastast
**Peremärk** on perekonna omandit tähistav märk.

Peremärke on kasutatud kalapüügiriistade, viljakottide, riideesemete, põllutööriistade jt esemete märkimiseks.

Peremärk oli päritav. Kui pere jagunes, pärandus põhitalu märk koos mõningate muudatustega tütartaludele.

Rahvapärased nimetused
----------------------

Õuemärgid, märgid, majamärgid, mergid, võrgumärgid, puumärgid, talumärgid, viljakotimärgid jne.

Ajalugu
-------

Peremärkide kasutamine võis alguse saada juba ajal, kui paljud inimesed hakkasid koos põldu harima, karja kasvatama või kala püüdma. Sellisel hetkel tekkis vajadus enda eraomandi märgistamise vastu ja selleks võeti kasutusele igale perele ainuomane märk ehk peremärk.

Peremärkide kasutamine Eestis hakkas vähenema seoses kirjaoskuse levikuga 19. sajandil. Tänapäeval võib leida kasutuses olevaid peremärke tavaliselt vaid rannaäärsetes külades, kus peremärke leidub veel kalavõrkude ujukitel.

Paljud peremärgid sarnanevad ruunidega. [*viide?*]

Leviala
-------

Peremärke on kasutatud nii Euroopas, Aafrikas kui ka Põhja-Ameerikas.

Pilte
-----

* Peremärk hauatähisel, Prangli kirikuaedPeremärk hauatähisel, Prangli kirikuaed
* Peremärk talu väraval, Prangli 2016Peremärk talu väraval, Prangli 2016
* Võrgumärgid Koguva rannaltVõrgumärgid Koguva rannalt
* Võrgumärk Koguva rannaltVõrgumärk Koguva rannalt

Vaata ka
--------

* Ristipuu
* ruunid
* sirvilaud
* pitsat

Kirjandust
----------

* Paul Ariste. Talupoegade peremärke XVII sajandi lõpult allkirjadena kaebusele Pühalepa pastori vastu. *Eesti Rahva Muuseumi Aastaraamat XV*, Tartu 1947, lk 162–165
* Sirje Pallo. *Eesti peremärgid*, Tallinn 2006

Viited
------

1. ↑  "ajalugu, inimesed ja kohad". *Muhumaa*. Vaadatud 5. juulil 2023.
2. ↑  Kirme, Kaalu (05.05.2000). "Õuemärgid, roosit tekit ja joomakehad". *Sirp*. Vaadatud 05.07.2023.
3. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Peremärk** |

* Etnograafilised joonised, ERM
* Pekka Erelt: "Peremärgid – eestlaste vapid" Eesti Ekspress, 21. oktoober 2004
* Tatiana Efimova: Vadja pere ja muud omandimärgid
**Otto Sternbeck** VR I/2 (12. detsember (vkj)/ 24. detsember 1884 Albu vald, Järva-Madise kihelkond, Järvamaa – 23. juuni 1941 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kindralmajor) ja poliitik.

Sotsialistliku revolutsionäärina oli ta tsaariajal korduvalt vanglas ja Siberisse saadetud. 

I maailmasõja alguses 1914. aastal astus vabatahtlikuna sõjaväkke, kus määrati 266. Porutšenski jalaväepolku. Lahinguis ülesnäidatud vapruse eest ülendati ta detsembris 1914 alamlipnikuks, 1916. aastal lipnikuks, 23. veebruaril 1917 alamporutšikuks ja 29. septembril 1917 porutšikuks. Teenis tsaariarmees välja Püha Stanislavi III järgu ning Püha Anna III ja II järgu ordeni.

Eesti rahvusväeosade asutamisel tuli ta 7. novembril 1917 kodumaale, kus ta valiti Eesti Sõjaväelaste Ülemkomitee liikmeks ja pandi ametisse 1. Eesti jalaväediviisi staabi komandandiks.

Vabadussõja alates määrati ta Tallinna 1. kaitsepataljoni ülemaks, mis formeeriti 1. maist 1919 8. jalaväepolguks. 6. maist 1919 ülendati ta alamkapteniks ja 23. oktoobrist kapteniks. 

Alanud rahuajal ülendati 19. juunil 1920 alampolkovnikuks. Alates 1. jaanuarist 1921 (nimetatud 28. jaanuaril 1921)) teenis ta laskeinspektorina. 24. veebruaril 1927 ülendati O. Sternbeck koloneliks. 1. juunist 1929 määrati kolonel Sternbeck jalaväe inspektoriks. 21.oktoobril 1933 kutsuti ta teedeministriks Konstantin Pätsi valitsusse; selles ametis olles sai 24. veebruaril 1937 oma viimase ametikõrgenduse – kindralmajoriks. Käskkirjaga 23. septembrist 1936 vabastas riigivanem Otto Sternbecki jalaväe inspektori ametikohalt arvates 1. septembrist 1936. 26. augustist 1937 vabanes Sternbeck teedeministri kohustest. Sama aasta 29. septembril vabastati ta tegelikust sõjaväeteenistusest arvates 26. augustist 1937.

1940. aastal oli ta riigi usaldusmees aktsiaseltsis "Volta Tehased". Otto Sternbeck arreteeriti esimese Nõukogude okupatsiooni ajal 24. jaanuaril 1941 NKVD poolt ja lasti 23. juunil 1941 maha.

Sternbeck ja laskesport
-----------------------

Kõigi nende tööde kõrvalt tegi ta oma elutöö Eesti laskespordi organisaatorina ning pani laskespordi laialdasele alusele sõjaväes ja Kaitseliidus. 1934. aastast oli ta Eesti Laskurliidu esimees ning tema juhatusel võtsid Eesti laskurid edukalt osa maailmameistrivõistlustest: aastal 1935 Roomas, aastal 1937 Helsingis ja aastal 1939 Luzernis. Kahel viimasel korral tuli Eesti meeskond vabapüssis esikohale.

Ta on mitme laskeasjandust käsitleva raamatu autor.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  10 suurettevõtet võeti järelevalve alla. Rahvaleht nr 28, 28. veebruar 1940, lk 1

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Mälestustahvli avamine kindralmajor Otto Sternbeckile
* Kaido Jaanson. Sõbrad. Vähemlane Otto Sternbeck ja enamlane Aleksander Kesküla 1905. Tuna, 2007 nr 2
* Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
**Eduard Georg Aule** (28. detsember 1878 Kabala mõis, Viljandimaa – 7. märts 1947 Goslar) oli eesti poliitik ja pangandustegelane.

Elulugu
-------

Eduard Aule sai alghariduse mõisa kodukoolis, seejärel õppis Viru-Nigula kirikukoolis. Lõpetas 1897. aastal Tartu reaalkooli, misjärel õppis Riia polütehnikumi kaubandusosakonnas ja lõpetas tehnikumi 1902. aastal. Akadeemiliselt kuulus korporatsioon Vironiasse, mille asutajaliikmeks ta ka oli.

Töötas kuus aastat Tartu Eesti Laenu- ja Hoiuühisuse asjaajajana, aastatel 1907–1908 oli ta samal kohal Tartu Vastastikuses Krediit-Ühisuses. Hiljem sai Tartu Eesti Laenu- ja Hoiuühisuse juhiks ning oli tegev veel paljudes ettevõtetes. Oli õpetaja ja direktori kohuste täitja Tartu kommertskoolis. Ta oli Tartu linnavolikogu liige, valijamees Vene riigiduuma valimistel.

Ta oli Eestimaa Kubermangu Ajutise Maanõukogu ja Eesti Asutava Kogu liige, rahaministeeriumi arvekoja komissar ning 6. veebruarist kuni 8. maini 1919 toitlusminister. Hiljem oli ta Eesti Panga direktor ja selle esimene president.

Aastatel 1925–1928 oli Põhja Panga direktor. Aastatel 1928–1932 oli ta Krediit Panga direktor ning ka sama panga esindaja 0.-ü. Mootoris ning Põhja Kindlustuse Seltsis. 

Eduardi abikaasa päritolule tuginedes siirdus perekond Aule 1941. aastal põgenikena Saksamaale, kuid naasis juba järgmisel aastal Eestisse. Kaks aastat hiljem olid nad sunnitud uuesti Saksamaale põgenema. Maetud Tallinna Rahumäe kalmistule.

Isiklikku
---------

Eduard Aule abiellus 1905. aastal Liivimaalt pärit Sophie Aline Jehnichiga, kelles voolas preisi, šveitsi ja prantsuse verd. Tal oli tütar Ruth Mary (surnud 2000) ning pojad Ilmar, Erik, Olaf ja Olgred (1916–2015).

Artikleid
---------

* "Sigadealbum". Võitleja, detsember 1958, nr. 12, lk. 5.

Viited
------

1. ↑  Sünnipäevalapsi Direktor Ed. Aule 60-a. Päewaleht, nr. 349, 24 detsember 1938
2. ↑  Jüri Estam. Olgred Aule in memoriam. Eesti Päevaleht (Rootsi), 22. aprill 2015

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
*Geina didactyla* kaselehel
Kivi-kägukimalane aasristiku õisikul
Kuningkiil pillirool
**Eesti putukad** on Eesti alal elavad ja sigivad putukad.

Eestis on kindlaks tehtud veidi enam kui 11 000 putukaliigi esinemine, oletatav liikide arv on aga 20 000 või veidi enam.

Suurimad putukarühmad (seltsid) Eestis on mardikalised (seni määratud 3400 liiki), kahetiivalised (2900 liiki), liblikalised (2400 liiki), nokalised (920 liiki), kiletiivalised (720 liiki), ehmestiivalised (170 liiki) ja hooghännalised (90 liiki).

Määratud liikide arvult järgnevad kiililised (63 liiki), ühepäevikulised (45 liiki), sihktiivalised (43 liiki), kõdutäilised (40 liiki), ripstiivalised (40 liiki), võrktiivalised (35 liiki), kirbulised (25 liiki), täilised (20 liiki) ja kevikulised (18 liiki) ning mõned väiksemad rühmad (väivilised, koonulised, kaamelkaelalised, suurtiivalised, nahktiivalised, harjashännalised, harkhännalised, tõukjalalised, lehviktiivalised – neis kokku 25 liiki).

Vaata ka
--------

* Eesti putukate punane raamat
* Eesti loomastik
* Eesti elustik
* Eesti hooghännaliste nimestik
* Eesti kiililiste süstemaatiline nimestik
* Eesti liblikaliste nimestik
* Eesti sihktiivaliste nimestik
* Eesti liblikate loend
* Eesti mardikate loend

Viited
------

1. ↑  Eesti Loodus 6/7, 2012, lk 90.
2. ↑  ELUSi aastaraamat kd 86, 2011, lk 246.
3. ↑  ELUSi aastaraamat kd 86, 2011, lk 231.
4. ↑  ELUSi aastaraamat kd 86, 2011, lk 219 andmetel 57 liiki. Hiljem on 6 liiki juurde leitud.

Välislingid
-----------

* Putukaliikide arv maailmas ja Eestis