recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Arnold Ilmjärv** kuni 1937 Israel (4. detsember 1930 – 5. märts 2014) oli eesti pedagoog ja koolijuht.

Ta lõpetas 1951. aastal Tartu Õpetajate Instituudi ja 1961. aastal töö kõrvalt Tallinna Pedagoogilise Instituudi, kus oli õppinud ajalugu.

Pärast Õpetajate Instituudi lõpetamist suunati ta tööle Kasari Mittetäieliku Keskkooli direktoriks. Kasari kooli direktori ametis oli ta aastatel 1951–1997, (välja arvatud aastad 1952–1954, mil ta oli Nõukogude armees ajateenistuses). Seega on ta olnud ühe pikima staažiga koolijuht Eestis (44 aastat). Lisaks töötas ta aastatel 1997–2006 Kasari Põhikoolis õpetajana. Ta on andnud ajaloo, kehalise kasvatuse ja poiste käsitöö tunde ning ta juhendas laskeringi.

Arnold Ilmjärv valdas täielikult kõiki koolielu tahke. Ta oli väga autoriteetne ja õpilaste poolt hinnatud. Paljude hinnangul kehtis tema puhul sõna "koolmeister" selle sõna kõige paremas tähenduses. Teda iseloomustas pidev võitlus kooli säilimise ja arengu eest. Juba 1970. aastatel kaaluti kooli tegevuse lõpetamist õpilaste vähesuse tõttu. Aga kool säilis tänu direktori meelekindlusele. 

Arnold Ilmjärv suri 5. märtsil 2014 ja ta maeti 9. märtsil 2014 Kirbla kalmistule.

Tunnustus
---------

* 2001 Valgetähe medaliklassi teenetemärk

Kirjandus
---------

* Lääne Elu. 8. märts 2014, lk. 6. Arnold Ilmjärv 4.12.1930 – 5.03.2014

Välislingid
-----------

* Kasari kool – 150 Lihula Teataja nr 4, juuni 2003, lk 6
* Geni
**Alpi jänesekäpp** ehk **eedelveiss** (*Leontopodium alpinum*) on korvõieliste sugukonna jänesekäpa perekonda kuuluv mitmeaastaste rohttaimede liik.

Välimus
-------

Alpi jänesekäpp on aias keskmiselt 10–15 cm kõrgune puhmik, looduslikes tingimustes, vaevu huumusega kaetud kaljudel, võivad nad olla vaid 5 cm kõrgused. Varre tipus asuvaid pruunikate soomustega korvõisikuid ümbritsevad tähtjalt valgeviltjad kõrglehed.

Levila
------

Alpi jänesekäpp kasvab pärismaisena lubjarikastel mäginiitudel Pürenee, Alpi ja Balkani mäestikes.

Kasvukoht
---------

Eelistab vett hästi läbilaskvat lahjat ja mõningase lubjasisaldusega mulda.

Kasutamine
----------

Eestis kasvatatakse teda aedades ilutaimena. Alpi jänesekäpa sortidest on üsna levinud 'Mignon', 'Everest', 'Stella Bavaria', 'Matterhorn'.

Kultuuris
---------

Paljudes Euroopa riikides kasutatakse alpi jänesekäppa rahvusliku sümbolina, kaubamärkide osana, ka rahatähtedel (näiteks Rumeenia 50-leisel), müntidel (näiteks Austria 2-eurosendisel) jm. Salzburgi linna kandideerimisel 2014. aasta taliolümpiaks kujutati eedelveissi ka olümpialogol.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Eedelveiss** |

* Alpi jänesekäpp andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
**Arnold Isotamm** (9. november (vkj 27. oktoober) 1900 – 30. august 1967) oli Eesti sõjaväelane (major, 1940), Õhukaitse sideülem, seejärel NSV Liidu Punaarmee ohvitser.

Arnold Isotamm oli Eesti Raadioamatööride Ühingu president alates ühingu asutamisest 1935 kuni ühingu tegevuse peatamiseni 1940. Tegutses Lennukoolis ja Tallinna Merekoolis.

Pärast Eesti okupeerimist ja annekteerimist Nõukogude Liidu poolt teenis Isotamm 22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuses 415. sidepataljoni raadioroodu ülemana. On arvatud, et tema tegevuse tõttu sai Arnold Meri Nõukogude Liidu kangelase nimetuse väeosa staabi kaitselahingu juhtimise eest 17. juulil 1941 Dno lahingus. Meri osales küll lahingus ja sai neli korda haavata, aga tegelikult juhtis lahingut Isotamm, kuid Meri oli ideoloogiliselt sobivam kui Eesti ohvitserist Isotamm.

Alates 1951. aastast oli Isotamm Tallinna Polütehnikumi õppejõud.

Ta oli mitmete raadiotehniliste raamatute autor. Tema poolt 1950. aastal koostatud "Raadioamatööri käsiraamat" oli asendamatuks materjaliks raadiotehnikaalaste põhitõdede omandamisel ja seda nimetati erialainimeste kõnepruugis "Raadiotehnika piibliks".

Teosed
------

* Raadioamatööri käsiraamat (1950)
* Raadioamatööri käsiraamat (1958)
* Raadiovastuvõtuseadmed (1968)

Mälestuse jäädvustus
--------------------

9. novembril 2000. aastal andis Eesti Post tema 100 aasta sünnipäeva puhuks välja eritempli ja margita postkaardi nr. 25, mille kunstnikuks oli Jaan Saar.

Viited
------

1. 1 2 3  "Arnold Isotamm 100". *filateelia.ee*.
2. ↑  Mihkel Kärmas (14. detsember 2001). "Sõjasangar peidab end mineviku eest". *Eesti Ekspress*.

Välislingid
-----------

* Ohvitseride andmekogu
**Kahjum** on raamatupidamiskohustuslase aruandeperioodi tulude ja kulude vahe.

Majanduslik kahju on termin, mida kasutatakse asjaolude kirjeldamiseks, kui üksikisik või organisatsioon kaotab raha. Mõiste hõlmab ka finantskahju, mis on tavaliselt bilansis või muus finantsaruandes nähtav. Kuigi majanduslik kahju hõlmab isiku või ettevõtte sissetuleku kaotuse juhtumeid, ei hõlma see juhtumeid, kus sissetuleku kaotus tuleneb füüsilisest või isikukahjustusest. Majanduslik kahju võib olla põhjustatud loodusõnnetusest, näiteks orkaanist või teise osapoole hooletusest.

Ettevõtete omanikud ja juhid kasutavad üldiselt mõistet "kasumi kaotus", et viidata arvule kasumiaruandes. Majanduslik kahju hõlmab sageli laiemat muutuja ulatust. Näiteks majanduslik kahju võib tuleneda kasumi kaotusest või kahjustatud või kaotatud varast. Üldiselt tuleb kasumi kaotus soovimatu tagajärjena ja ettevõtte eesmärgiks on kasumit teenida.

Majanduslik kahjum
------------------

Lihtsustatult, kasumi kaotust ja majanduslikku kaotust tuleks kasutada sünonüümselt, aga kasumi kaotus tavaliselt viitab ettevõttele, mis peamiselt tegeleb kasumiga. Majanduslikku kaotust rakendatakse pigem siis, kui see viitab sellisele kahjule, mille all kannatavad eraisikud, ühiskond ja valitsus. Näiteks, laastav torm võib tekitada hävitusliku kaose linnas ja meedia teeb postituse majanduslikust kaotusest. Selle aja jooksul võib seal olla tosinaid kuni sadu ettevõtteid, kes ka kannatavad majandusliku kaotuse all ning peavad jätkuvalt kannatama oma ettevõtte kasumi kaotust, mis on jätkuv tulemus majanduslikule kaotusele. Kokkuvõttes on nende kahe mõiste erinevuseks on kontekst ja põhjuslikkus.

Eraisiku kahjum
---------------

Ettevõtte mõistes, et jõuda kasumi kaotuseni, peavad nad kõigepealt teenima kasumit. Kasum võrdub sissetulekud miinus väljaminekud. Seevastu, ühe pere majapidamise eelarve võib näidata kasumit kuu lõpus, aga sellises olukorras on pigem mõisteks "ülejääk", kuigi mõiste "kasum" on ka igati õige sõna, mida kasutada. Nagu näites öeldud, perekonna eelarve ei ole ettevõte eelarve ja seetõttu mõistet "kasumi kaotus" tavaliselt ei rakendata. Pere võib kannatada majanduslikku kaotust mitmel põhjusel. Näiteks, kui perekonnas peamise palga teenija kaotab oma töökoha või mõne muu sissetuleku allika, mis toetab peret, siis sellele kindlasti järgneb majanduslik kaotus.

Viited
------

1. ↑  Õnne Kurvet. "Raamatupidamise ABC". *OÜ Audiitorbüroo Õnne Kurvet*. Vaadatud 16.02.2018.
2. ↑  "Economic Loss: Definition & Rule". *study.com*. Vaadatud 16.02.1018. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|Kasutatud=` (juhend)
3. 1 2 3  Vicki A. Benge. "Difference Between Profit Loss & Economic Loss". *Chron*. Vaadatud 18.02.2018.
Akadeemia peakorter *Arte dei Beccai* palees
***Accademia delle Arti del Disegno*** ('Joonistuskunstide akadeemia') Firenzes edendab kunstiteoste kaitsmist Itaalias. Cosimo I de' Medici poolt 13. jaanuaril 1563 arhitekt Giorgio Vasari soovitusel asutatud institutsioon oli esimene joonistusõppeasutus (akadeemia) Euroopas.

Õhtusöök EmmausesInstitutsiooni esialgne nimi oli *Accademia e Compagnia delle Arti del Disegno* ('Joonistuskunstide akadeemia ja ühing'). Ühinguga pidid liituma kõik Toscana tegevkunstnikud, akadeemia liikmeteks olid vaid Cosimo õukonna kõige väljapaistvamad kunstiinimesed, kelle ülesandeks oli valvata kogu "kunstitoodangu" järele Medicite valduses. 

Institutsiooni lugupeetavust on suurendanud selliste akadeemikute nagu Michelangelo Buonarroti, Francesco da Sangallo, Agnolo Bronzino, Benvenuto Cellini, Giorgio Vasari, Bartolomeo Ammannati, Giambologna, Tizian, Tintoretto, Palladio jt panus. Esimese naisena võeti akadeemiasse vastu Artemisia Gentileschi.

Suurhertsog Pietro Leopoldo vabastas ühingu 1784. aastal ametialasest vastutusest teostada järelevalvet "kunstitoodangu" üle, mis jäi 1583. aastal asutatud Kaunite kunstide akadeemia kanda. 

Akadeemia peakorter asub praegu *Arte dei Beccai* palees. Institutsiooni tegevusalad jagunevad kuude gruppi: maal, skulptuur, arhitektuur, kunstiajalugu, humanitaar- ja reaalalad. 

Rahvusvahelise kuulsusega akadeemikute hulgas on

* maali alal: Leonardo Cremonini, Hans Erni, Lucian Freud, Richard Hamilton, Anselm Kiefer, Neith Nevelson, Piero Guccione;

* skulptuuri alal: Arnaldo Pomodoro, Giuliano Vangi, Dani Karavan;

* arhitektuuri alal: Massimo Carmassi, Marco Dezzi Bardeschi, Adolfo Natalini, Paolo Portoghesi, Aldo Loris Rossi, David Palterer, Franco Purini;

* kunstiajaloo alal: Wolfram Prinz, Erich Steingräber, Detlef Heikamp, Antonio Paolucci, Zygmunt Wazbinski, David Whitehouse;

* humanitaar- ja reaalaladel: Francesco Adorno, Franco Cardini, Umberto Colombo, Tullio Gregory, Salvatore Accardo, Carlo Ginzburg.

Aeg-ajalt väljaantava auakadeemiku tiitliga tunnustatute hulgas on Jasper Johns, Alberto Ronchey, Giulio Andreotti, Louis A. Waldman, Nobeli auhinna laureaat Rita Levi-Montalcini ning Pritzkeri auhinna laureaadid Philip Johnson, Jørn Utzon, Robert Venturi ja Renzo Piano.

Akadeemia president on arheoloogiaprofessor Luigi Zangheri.

Vaata ka
--------

* Euroopa kunstikoolide loend (inglise keeles)

Välislingid
-----------

* Akadeemia ametlik veebileht (itaalia keeles)
* Akadeemikute loend (itaalia keeles)
* Auakadeemikute loend (itaalia keeles)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Accademia delle Arti del Disegno** |
**Mets-harakputk** (ka **koerputk**, **penipütsk**, **koeraköömen**, **putkes**; *Anthriscus sylvestris*) on sarikaliste sugukonna harakputke perekonda kuuluv rohttaim.

Kasvukohad
----------

Kasvab Eestis luha- ja rannaniitudel, rannavallidel, umbrohuna parkides ja aedades.

Kirjeldus
---------

Kasvab 20–70 cm kõrguseks. Harakputk on mitmelisulgjate liitlehtedega. Taime vars on vaoline. Valged väikesed õied on koondunud sarikõisikutesse. Viljaks on kaksikseemnised, mustad või tumepruunid, siledad, läikivad, tipu suunas ahenenud nokaks, pikkus 6–7 mm, laius 2 mm.

* ÕisikÕisik
* SeemnedSeemned
* VarsVars

Maitsetaim
----------

On lähedalt sugulane maitsetaimena kasvatatava aed-harakputkega. Maitsetaimena sobib kasutada ka mets-harakputke, kuigi tal pole aed-harakputkele omast, erilist aniisi maitsega sarnanevat maitset. Harakputke korjamisel loodusest tuleks olla väga ettevaatlik, sest paljud sarikalised on tugevalt mürgised.

Vaata ka
--------

* Aed-harakputk
* Harakputk

Välislingid
-----------

* Mets-harakputk andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

* Pilt
* Mets-harakputk
**Arnold Johannes Laidva** (kuni 23. juuni 1935 **Arnold Johannes Laubert**; 21. august 1906 Tallinn – 13. september 1990 Uppsala, Rootsi) oli eesti poksija.

Ta oli kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) Eesti meistrivõistlustel aastatel 1924 ja 1926 Eesti meister.

Ta sai Eesti meistrivõistlustel 2. koha kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) 1925. aastal ning sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 1927. aastal ning kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) 3. koha aastatel 1929 ja 1930.

Hilisem elukäik
---------------

Ta töötas hiljem politseinikuna.

Ta põgenes 1944. aastal Rootsi. Oli hiljem pikka aega tegev Uppsala Eesti Seltsis (muuhulgas ka laekuri ja sekretärina).

Isiklikku
---------

Tema poeg on Rootsi ja Eesti laevandustegelane Hans Laidwa.

Aastatel 1944–1945 Arnoldi peetud päevikut on poeg Hans kasutanud oma elulugu jutustavas raamatus "*Ett liv på Östersjön - som båtflykting och färjeredare*" (rootsi keeles; Stockholm 2003; eesti keeles "Elu Läänemerel: paadipõgenikust reederiks". Tänapäev. Tallinn 2004, tõlkinud Tõnis Arnover).

Viited
------

1. ↑  Kontvõõras. "Arnold Laidva 50-aastane". Stockholms-Tidningen Eestlastele, 19. august 1956. Lk 1

Kirjandus
---------

* Kontvõõras. "Arnold Laidva 50-aastane". Stockholms-Tidningen Eestlastele, 19. august 1956. Lk 1
* Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009
* Rein Pajur, Juhan Maidlo, Erlend Teemägi. "Poks". // Eesti spordi aastaraamat 1918–1940. Eesti Spordiajaloo Selts. 2015. Lk 338–340 ja 363

Välislingid
-----------

* Arnold Lauberti sporditulemused
**Ajuvatsakesteks** ehk **ajuvatsakeste süsteemiks** (ladina keeles *ventriculus encephali*) nimetatakse kesknärvisüsteemiga loomadel koljuõõnes paikneva peaaju pilujaid õõsi, mis on täidetud pea- ja seljaajuvedelikuga.

Teatakse nelja ajuvatsakest: I külgvatsake (vasakul) (*ventriculus lateralis*), II külgvatsake (paremal), III ajuvatsake (*ventriculus tertius*) ja IV ajuvatsake (*ventriculus quartus*). 

I ja II külgvatsakest seostatakse embrüonaalses arengujärgus otsajuga, III vatsakest vaheaju ja IV vatsakest taga- ning piklikajuga.

Mõnikord lisanduvad neljale ajuvatsakesele veel ka V ning VI ajuvatsake.

Viited
------

1. ↑  "Meditsiinisõnastik" 21:2004.
2. ↑  Purves D, Augustine GJ, Fitzpatrick D, et al. Neuroscience. 2nd edition.Sunderland (MA): Sinauer Associates; 2001. Veebiversioon (vaadatud 28.03.2014) (*inglise keeles*)
3. ↑  Jiann-Jy Chen, Dem-Lion Chen,A 5th Cerebral Ventricle in an Aged Woman: Pictorial Neurological Disease, Acta Neurologica Taiwanica Vol 19 No 3 September 2010, Veebiversioon (vaadatud 28.03.2014) (*inglise keeles*)
**Accumoli** on vald (*comune*) Itaalias Lazio maakonnas Rieti provintsis. Valla keskus on Accumoli.

Accumoli kõrgus merepinnast on keskmiselt 855 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt 7,63 inimest ruutkilomeetri kohta.

Accumoli piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Amatrice, Arquata del Tronto (AP), Cittareale, Norcia (PG), Valle Castellana (TE)

Haldusjaotus
------------

Accumoli halduspiirides on peale keskuse ka järgmised osavallad (*frazioni*): Cassino, Cesaventre, Colleposta, Collespada, Fonte del Campo, Grisciano, Illica, Libertino, Macchia, Mole, Poggio Casoli, Poggio d'Api, Roccasalli, San Giovanni, Terracino, Tino, Villanova.

Ajalugu
-------

XII sajandil rajatud Accumoli oli alul normannide, hiljem Napoli kuningriigi võimu all.

#### 2016. aasta Kesk-Itaalia maavärin

Accumoli asub kõrge seismilise aktiivsusega alal. Piirkond sai tugevaid kahjustusi 2016. aasta augustis Kesk-Itaaliat tabanud maavärinas, mille epitsenter asus Accumoli läheduses.

* Lago Secco*Lago Secco*
* Pantani di Accumoli*Pantani di Accumoli*

Viited
------

1. ↑  "DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana". Vaadatud 1. septembril 2016.
2. ↑  Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018, vaadatud 16.03.2019.
3. ↑  "Powerful Earthquake in Italy Kills at Least 241 and Shatters Towns" (inglise). The New York Times. 24. august 2016. Vaadatud 1. septembril 2016. As of Wednesday, the deaths appeared to be concentrated in four communities: at least 86 in the towns of Amatrice and Accumoli, in Lazio, and at least 32 in Marche, in the village of Arquata del Tronto and the hamlet of Pescara del Tronto.

Välislingid
-----------

 Accumoli – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Metsa istutamine** on üks kolmest metsauuendusmeetodist, kus metsa istutatakse metsataimi. Istutamiseks kasutatakse poti- ja paljasjuurseid taimi. Istutamise vahekaugus peab olema vahemikus 1,5-2 meetrit.

Istutamise juhised
------------------

Kõigepealt tuleb alustada maapinna ettevalmistuse ja sobiva taimeliigi valikuga, arvestades kasvukohatüüpi ja kliimat.Edukaks istutamiseks peab valima õige puuliigi, mis kasvab hästi vastavas kasvukohas. Taimed istutatakse üksteise suhtes sobiva vahekaugusega, et need hiljem ei tungiks üksteise kasvuruumi. Parim aeg istutamiseks on kevadel märtsist maini. Pärast mai keskpaika istutatud puud ei jää suure tõenäosusega ellu sooja temperatuuri ja kuivuse tõttu. Parim ilm istutamiseks on tuulevaikne, pilves ja mõõdukalt jahe. Taimi ei tohi istutada liiga sügavale, optimaalne sügavus on selline, et juured ei jääks maast välja ja taime alumised oksad ei jääks mulla alla.

Istutamise vahendid ja võtted
-----------------------------

Istutamiseks kasutatakse labidat või istutustoru. Labidat paljasjuursetele taimedele ja istutustoru potitaimedele. Mõlemal juhul peab taim jääma võimalikult sirgelt püsti. Taime ümber tuleb pinnas tihendada ehk kinni tallata. Seejärel tuleb võtta taime ladvast kinni ning sikutada, et kontrollida taime kinnitust.

Istutamisel tuleb arvestada sellega, et kogu protsess on kallis, võtab palju aega ja põhiliselt tuleb tööd teha käsitsi. Istutamiseks kasutatakse väärtuslikke puuliike, peamiselt istutatakse Eestis kuuske, mändi, kaske, sangleppa, kõvalehtpuid või pärna.

Viited
------

1. ↑  "Nõuandeid metsauuenduseks".
2. ↑  "How to Grow a Forest Really, Really Fast".
3. ↑  "Forest Landowners Guide to Tree Planting Success".
4. ↑  "Tree Installation: Tips for Trouble-Free Tree Planting".
5. ↑  "Istutamine".
6. ↑  "Istutamine".
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib linnast; valla kohta vaata artiklit Ajacutla vald* |

---

**Acajutla** on linn El Salvadoris Sonsonate departemangus Vaikse ookeani ääres 50...65 km pealinnast San Salvadorist lääne pool, Acajutla valla keskus. Geograafilised koordinaadid on 13°35′ N, 89°50 W. 

Elanike arvu dünaamika:

* 1921: 1100
* 1992: 18 008
* 2004: 22 800.

Linnas asub El Salvadori üks peamisi meresadamaid (La Libertadi ja La Unióni kõrval), mille kaudu käib suur osa riigi kohvi- (40%), suhkru ja palsamiekspordist.

Sadamas on ExxonMobili naftatöötlemistehas, mis töötleb 22 000 barrelit naftat päevas. El Salvadori kodusõja (1980–1992) ajal ründasid mässulised seda tehast, mis tollal oli ainus omataoline riigis. 

Sadamast San Salvadori läheb raudtee ja maantee. Acajutlast läheb tee ka Santa Anasse.

Ajalugu
-------

Koha vallutas 1524 konkistadoor Pedro de Alvarado Acajutla lahinguga. 

Acajutlast sai Hispaania koloniaalimpeeriumi tähtis sadamalinn. 

Linn sai eriti tähtsaks pärast Ajacutlat ja Sonsonatet ühendava raudteelõigu rajamist 1882.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  2007 census of El Salvador
**Gerassim Semjonovitš Vassiljev** (jakuudi keeles Герасим Семёнович Васильев; sündinud 30. augustil 1949 Viljuiski rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi näitleja ja lavastaja, Venemaa teeneline kunstnik.

Alates 2012. aastast on ta Olongho Teatri pealavastaja.

Pärast Štšepkini-nimelise Kõrgema Teatrikooli lõpetamist 1974. aastal asus ta tööle Jakuudi Draamateatri (praeguse nimega Oiunski-nimeline Sahha akadeemiline teater) näitetruppi.

Vassiljev on mänginud mitmes jakuudi mängufilmis, sealhulgas 2009. aastal Andrei Borissovi lavastatud mängufilmis "Taina Tšingis Haana" ("Тайна Чингис Хаана"). Ta on tegutsenud ka õppejõuna  Arktika Riiklikus Kunstide ja Kultuuri Instituudis.

Venemaa teenelise kunstniku rinnamärk

Tunnustus
---------

* 1986 – NSV Liidu riiklik preemia
* 1993 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi teeneline kunstnik
* 2003 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi rahvakunstnik
* 2007 – Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Васильев Герасим Семёнович. sakhatheatre.ru

Välislingid
-----------

* Герасим Васильев. olonkhotheatre.ru
**Ajutine Põhja-Balti Komitee** oli 1915. aastal moodustatud sõjapõgenike abistamise organisatsioon.

Jaan Tõnissoni initsiatiivil moodustatud Ajutise Põhja-Balti Komitee põhikiri kinnitati 23.08.1915. Komitee abistas evakueerumisel, majutuskohtade, samuti töö ja olme organiseerimisel Esimese maailmasõja põgenikele. 

Ajutisele Põhja-Balti Keskkomiteele allusid kihelkonna- ja maakonnakomiteed, mis koosnesid esimeestest, laekahoidjast ja kirjatoimetajatest ühe või kahe abiga. Kihelkonnakomiteesse kuulus 10–20 kohalike poolt valitud isikut. 

Maakonnakomitee juhatajaks oli kohaliku põllumeeste seltsi või kohaliku krediidiühisuse juhatuse esimees. Koosolekuil osalesid kaks saadikut igast vallast vallavolikogu määramisel, kaks saadikut põllumeeste-ja haridusseltsist; esindajad laenu-, hoiu-, majanduse- ja tarbijate ühistutest ning krediidiühistutest maakonna piires nende eestseisuse määramisel. Keskkomitee juhtis maakonnakomiteede tegevust kooskõlas tsiviil- ja Venemaa keisririigi sõjaväevõimude korraldustega. Abistas evakueerimisel, aitas läbi viia nt vara ja koduloomade hindamist, otsis vahendeid kannatanutele abi andmiseks jne.

Viited
------

1. ↑  Põhja-Balti ajutise komitee põhjuskiri kinnitatud. Päewaleht, nr. 198, 31 august 1915

Välislingid
-----------

* Sõjapõgenike abistamise Põhja-Balti komitee, 1915-1918, www.archivesportaleurope.net
See artikkel See artikkel räägib Kaunase linnaosast.  Kaunase rajooni küla kohta vaata artiklit Rokai küla.  

---

**Rokai** (poola keeles *Roki*) on Kaunase linnaosa, mis asub linna lõunaosas Panemunė valla territooriumil. 

Rokai asub Nemunase ja Jiesia kallastel, see piirneb idas Panemunė linnaosaga ja läänes Aleksotase vallaga. Rokais asub Kaunase meditsiiniülikooli onkoloogiakliinik. Sinna on valdavalt ehitatud individuaalelamuid.

Jiesia jõe kaldal asub Jiesia maastikukaitseala, kus asub Rokai paljand, mis võeti 2013. aastal looduskaitse alla. Paljand on üks väheseid paiku Euroopas, kus paljanduvad jääajal tekkinud 75 – 18 000 aastat vanad setted.

Ajalugu
-------

Rokai kohal asus varem osa Rokai külast, millest Kaunase linnaga on liidetud vaid osa. Aastal 1894 rajati sinna Kaunase kindluse IV fort. Esimese maailmasõja eel asutati linnaosa aladel keraamikatöökoda, mis valmistas kindluse patareide ja fortide tarbeks ahjukive. Sõja järel jätkas ettevõte ahjukivide tootmist, ent nende toodangusse lisandusid ka drenaažitorud ja muud keraamikatooted. Ettevõte jätkas tootmist vahelduva eduga kuni aastani 1953, mil see spetsialiseerus üksnes drenaažitorudele. Aastal 1993 sai sellest UAB „Rokų keramika".

Aastal 1998 rajati selle ettevõtte ruumidesse kabel. Aastal 2005 loodi Rokaisse kihelkond ja sealsest kirikust sai kihelkonnakirik. Aastal 2008 hakati ehitama linnaosa servaaladele jäävat uut raudteed, mis ehitati selleks, et rongid saaksid Kaunase raudteejaama läbimata läbi linna sõita. Raudtee ise valmis aastal 2010.

Asumid
------

Linnaosas eristatakse kaht asumit. Linnaosa kirdepiiril asub XX sajandi alguses Kaunasega ühendatud Prendzeliava, linnaosa kagupiiril asub aga Rokeliai, mis ühendati Kaunasega aastal 1996. Varem oli Rokeliai omaette küla, mis ühendati Kaunasega aga osaliselt, Kaunasega ühendamata alad asuvad Rokeliai külana Kaunase rajoonis. Rokeliais asub Rokai raudteejaam.

* Rokai kirikRokai kirik
* RokaiRokai
* Rokai paljandRokai paljand
* PrendzeliavaPrendzeliava
* RokeliaiRokeliai

Viited
------

1. ↑  F. KAVOLIUTĖ LIETUVOS GAMTINIS PAMATAS
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. juuni 2017. Vaadatud 27. mail 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
| KiviaegSee kast: * vaata
* redigeeri
 |
| --- |
| ↑ Enne inimest (Pliotseen) |
| Paleoliitikum (Vanem kiviaeg)
Vanem paleoliitikum
Olduvai kultuur
Acheuli kultuur
Clactoni kultuur
Keskmine paleoliitikum
Moustier' kultuur
Noorem paleoliitikum
Châtelperroni kultuur
Aurignaci kultuur
Gravetti kultuur
Solutré kultuur
Madeleine'i kultuur
Hamburgi kultuur
Mesoliitikum
Ertebølle kultuur
Maglemose kultuur
Neoliitikum (Noorem kiviaeg)
Ḩalafi kultuur (Sumer)
Hassuni kultuur (Sumer)
‘Ubaydi kultuur
Uruki kultuur
Paelkeraamika kultuur
Vaiehitiste kultuur
Nöörkeraamika kultuur |
| ↓ Pronksiaeg |

**Acheuli kultuur** oli paleoliitiline kultuur, mis järgnes Abbeville'i kultuurile.

Kultuur on saanud nime leiukoha Saint-Acheuli (Põhja-Prantsusmaa, praegu Amiensi eeslinn) järgi.

Pihukirves Saint-Acheulist
Acheuli kultuuri kandjad olid inimlased, kes kasutasid kivist tööriistu, sealhulgas pihukirvest. Acheuli kultuurile omane põhiline uuendus oli see, et pihukirveid hakati täksima mõlemast otsast, nii et saadi kahe teraga riistad.

Acheuli kultuuri tööriistad olid palju kavalamad ja tõhusamad kui Olduvai kultuuri omad. Kasutusel olid mitmed uued materjalid ning tehnoloogiad, mis nõudsid ettemõtlemist.

Kasutatav kivi oli hästi murtav, näiteks kaltsedon, jaspis, ränikivi, kvartsiit.

Acheuli kultuuri tööriistad andsid tõhusalt võimaluse jahti pidada ja end kiskjate eest kaitsta. Nii sai inimene võrdväärseks suurimate kiskjatega.

Arvatakse, et Acheuli kultuurile omasele tehnikale pani alguse *Homo erectus* varases paleoliitikumis või keskmise paleoliitikumi alguses, kuigi seda kasutasid ka kromanjoonlased ja neandertallased, kes kuulusid liiki *Homo sapiens*.

Acheuli kultuur levis paleoliitikumi algupoolel üle Euroopa, Aafrika ja Aasia. Selle õitseaeg oli umbes 400 000 kuni 100 000 aastat tagasi Ida-Euroopas ja Põhja-Aasias.

Acheuli kultuuri esindajad olid kütid-korilased, kes elasid ürgkogukondadena koobastes ja vabas õhus. Nad oskasid ehitada keerukaid ulualuseid. Paljude uurijate arvates võtsid nad kasutusele tule.
Märjamaa alevi vapp
**Märjamaa alevi vapp** **oli** Rapla maakonnas asuva Eesti alevi Märjamaa vapp.

Praegune Märjamaa vald, mis tekkis 20. oktoobril 2002 Märjamaa alevi, endise Märjamaa valla ja Loodna valla ühinemisel, võttis oma vapiks endise Märjamaa valla vapi. Endise Märjamaa valla vapina oli see kasutusel juba alates 21. oktoobrist 1996. Märjamaa alevi ja Loodna valla sümbolid kuulutati kehtetuks.

Kirjeldus
---------

Hõbedase müüritisega kilbil ümarvõlviga, punase avaga portaal, võlvi lukukivil punane ristikulehe kujutis. Vapi punasel tüvel kolm hõbedast lainelõikelist varrast.

Põhjendus
---------

Müüritisega portaal osutab Märjamaa kirikaia väravaehitisele, mis on rajatud I maailmasõja ja Eesti Vabadussõjas langenud kohalike inimeste mälestuseks. Võlvi lukukivile paigutatud ristikulehe kujutis sümboliseerib alevi inimeste maalähedast elulaadi ja ühistegevust ning ristiusust pärinevat kolmainsust ja 13.–14. sajandil ehitatud Märjamaa kirikut. Vapitüve ja portaaliava punane värv meenutab, et Märjamaa alev ja kihelkond on ajalooliselt kuulunud Läänemaa (punane vapikilp) koosseisu. Hõbedased lained vapitüvel viitavad alevi nime esimese poolele ja ümbruskonna omapärastele loodusobjektidele – suurveest tekkivatele karstijärvedele, millel on oma kohalik nimetus – *järtad* *(*ainsuses: *järta)*.

Vaata ka
--------

* Märjamaa alevi lipp
* Märjamaa valla vapp
* Loodna valla vapp

Välislingid
-----------

* Märjamaa alevi sümboolika Riigikantselei kodulehel
Mälestusmärk 1905. aasta sündmustele
**Rokasbirze** on küla (*vidējciems*) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas, Aizpute valla halduskeskus. Küla merepinnast 65 meetri kõrgusel Aizpute. Rokasbirze jääb Riiast 182 ja endisest piirkonna keskusest Aizputest 3 kilomeetri kaugusel.

Külas asuvad põhikool ja raamatukogu. Seal asub ka Rokasbirze bussipeatus.

Rokasbirze rajati Teise maailmasõja järel. Nõukogude perioodil oli küla kohaliku kolhoosi keskasulaks. Aastani 2021 kuulus küla Aizpute piirkonda.

Asula aladele jääv lahingupaik Rokas birzs on muinsusmälestisena riikliku kaitse all.

Aastal 2018 oli külas 258 elanikku, ka aastal 2020 oli elanikke sama palju.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑
3. ↑  IS Mantojums
4. ↑  Административно-территориальное деление Латвийской ССР 1978 год. — Рига: Лиесма, 1978. — 137 lk
5. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts

| * v
* r
Aizpute valla asulad |
| --- |
| 
Dubeņmuiža **·**  Dzērve **·**  Ievade **·**  Ķibji **·**  Kriepaste **·**  Kūdra **·**  **Rokasbirze** |
|  |
| --- |
|  |
| M1 Abrams
Tank M1A2 Abrams |
| Tanki tehnilised andmed |
| Pikkus | 9,77 m |
| Laius | 3,66  m |
| Kõrgus | 2,44  m |
| Kaal | 61,3  t |
| Kiirus | maastikul 48,28 km/h maanteel 67,6 km/h |
| Käiguvaru | maanteel 426 km |
| Suurtükk | M1: 105 mm M1A1, M1A2, M1A2SEP: 120 |
| Kuulipildujad | 1 x 12,7 mm 2 x 7,62 |
| Soomus | Chobham, RH soomus, vaesustatud uraanist plaadid, kevlar mm |
| Mootor | Honeywell AGT1500 multi-fuel turbiinmootor |
| Mootori võimsus | 1500 hj |
| Meeskond | 4 (komandör, laskur, laadur, juht) inimest |

**M1 Abrams** on USA-s toodetav kolmanda põlvkonna põhitank.

Nimi Abrams pandi tankile kindral Creighton Abramsi järgi, kes oli USA armee staabiülem ja USA vägede juht Vietnamis vahemikus 1968–1972. 

M1 tank on hästi relvastatud, soomustatud ja väga mobiilne. Tanki mootoriks on võimas gaasiturbiin, mis kasutab JP8 lennuki kütust.
Kaaluga 61,3 tonni on M1 Abrams üks raskemaid põhitanke, mis tänaseni teenistuses. M1 Abrams võeti USA armee teenistusse 1980. aastal, M60 Pattoni asemel. Peaaegu terve kümnendi tegutses M1 Abrams koos täiustatud M60A3-ga, mis võeti teenistusse 1978 aastal.

M1 tanke koos erinevate versioonidega on toodetud üle 9000, ning neid kasutatakse lisaks USA armeele veel Egiptuse, Kuveidi, Saudi Araabia, Austraalia ja 2010. aastast alates ka Iraagi armees. M1 Abramsist on tehtud kolm põhiversiooni: **M1**, **M1A1** ja **M1A2**. Uuemates versioonides on parandatud nii relvastust, kaitset ja kui ka elektroonikat. Lisaks arendatakse praegu neljandat Abramsi versiooni – **M1A3**.

Kasutajad
---------

M1 Abramsi kasutajad
### Praegused kasutajad

* Ameerika Ühendriigid
* Austraalia
* Egiptus
* Iraak
* Kuveit
* Poola
* Saudi Araabia
* Maroko
* Taiwan

### Tulevased kasutajad

* Ukraina

### Potentsiaalsed kasutajad

* Brasiilia
* Kreeka

Vaata ka
--------

* Leopard 2
* FV4034 Challenger 2
* K2 Black Panther
* Leclerc (AMX-56)

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Україна отримає Abrams у конфігурації M1A2 (vaadatud: 24.01.2023)
**Alaküla külanõukogu** oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1960.

Alaküla külanõukogu moodustati 1945 septembris Läänemaal Märjamaa vallas. Külanõukogu keskus asus Haimre asunduses.

Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Alaküla külanõukogu 1950 septembris Märjamaa rajooni koosseisu.

1954. aasta seisuga tegutsesid Alaküla külanõukogus "Koidu", "Ühisjõu", "Tasuja" ja Mitšurini-nimeline kolhoos. Külanõukogus asus ka Mõisamaa Invaliidide Kodu. Külanõukogu keskus asus Märjamaa alevis.

1960 septembris Alaküla külanõukogu likvideeriti ja selle territoorium arvati Märjamaa külanõukogu koosseisu.

Viited
------

1. ↑  Eesti nõukogude entsüklopeedia, nr 1, 1968: 86
2. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlus Lääne maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta. Eesti NSV Teataja, 1945, 32, 501
3. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlus maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s. Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
4. ↑   Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 3. septembri 1960 seadlus mõnede Eesti NSV külanõukogude likvideerimise ning mõnede külanõukogude ja rajoonide piiride muutmise kohta. Eesti NSV Ülemnõukogu Teataja, 1960, 29, 83
**Alpi puia** (*Puya alpestris*) on bromeelialiste sugukonda puia perekonda kuuluv õistaimeliik, mis kasvab Kesk- ja Lõuna-Tšiili kuivadel mäenõlvadel, olles üks lõunapoolsema levikuga liike oma perekonnas. Liigiepiteet tähistab selles kontekstis lihtsalt mäestikku. Kasvatatakse ka Euroopas dekoratiivtaimena.

Kirjeldus
---------

Alpi puia on kuivalembene püsik. Tugevad jäigalt püstiseisvad paralleelsete soontega teravatipulised lehed on kodarikus lühikesel varrel, 2-2,5 cm laiused ja kasvavad kuni meetripikkusteks. Leheserv on varustatud konksjalt kõverdunud poole sentimeetri pikkuste ogadega. Lehe allkülg on kaetud tihedate valgete soomusjate karvadega.

Iga mõne aasta tagant moodustub püstine tihe pöörisjas õisik, mis koosneb paljudest kobarjatest osaõisikutest. Selles on säravpunased kõrglehed ja palju üksikuid õisi. Osaõisikute tipmised osad on viljatud. Õisikuvars on ligi 7 meetrit kõrge. Õied on kolmetised, kolme roheka 2,3 cm pikkuse palja või karvase tupplehega ja kolme 4,5 cm pikkuse metalselt läikiva türkiis- kuni tumesinise teravatipulise kroonlehega, mis pärast äraõitsemist spiraaljalt kokku keerduvad. Kuus tolmukat on säravoranžide tolmukapeadega. Õied on nektaririkkad ja taime õitsemise ajal liiguvad selle ümber koolibrid ja teised nektarist toituvad linnud.

Viljad on kapseljad, neis leiduvad rohked seemned levivad tuulega.

Pildid
------

* TaimTaim
* OgadOgad
* ÕisikuvarsÕisikuvars
* Puya alpestris ssp alpestris õis*Puya alpestris* ssp *alpestris* õis
* Viljad Viljad
* Looduslik kasvukohtLooduslik kasvukoht
* Alpi puia San Diego botaanikaaias (Encinitas, California)Alpi puia San Diego botaanikaaias (Encinitas, California)
* Alpi puia San Diego botaanikaaias, õisik lähivaatesAlpi puia San Diego botaanikaaias, õisik lähivaates

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Puya alpestris (Sapphire Tower). - World of Succulents
|  |
| --- |
| Tommi Mäkinen (2004) |
|  |
| Kuld | 1996 | autoralli |
| Kuld | 1997 | autoralli |
| Kuld | 1998 | autoralli |
| Kuld | 1999 | autoralli |
| Pronks | 2001 | autoralli |

**Tommi Antero Mäkinen** (sündinud 26. juunil 1964 Jyväskylä vallas) on soome endine rallisõitja ja neljakordne maailmameister ning endine 

Toyota rallitiimboss.

Mäkinen tuli aastatel 1996–1999 maailmameistriks. Kokku osales ta 139 MM-sarja kuuluval rallil ja võitis neist 24. Esikolmikusse tuli ta 45 korral. Ta võitis MM-sarjas 362 kiiruskatset ja kogus kokku 544 punkti.

Viited
------

1. 1 2

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tommi Mäkinen** |

Autoralli maailmameistrid

1977 Itaalia Sandro Munari **·**  1978 Soome Markku Alén **·**  1979 Rootsi Björn Waldegård **·**  1980 Saksamaa Walter Röhrl **·**  1981 Soome Ari Vatanen **·**  1982 Saksamaa Walter Röhrl **·**  1983 Soome Hannu Mikkola **·**  1984 Rootsi Stig Blomqvist **·**  1985 Soome Timo Salonen **·**  1986 Soome Juha Kankkunen **·**  1987 Soome Juha Kankkunen **·**  1988 Itaalia Miki Biasion **·**  1989 Itaalia Miki Biasion **·**  1990 Hispaania Carlos Sainz **·**  1991 Soome Juha Kankkunen **·**  1992 Hispaania Carlos Sainz **·**  1993 Soome Juha Kankkunen **·**  1994 Prantsusmaa Didier Auriol **·**  1995 Suurbritannia Colin McRae **·**  1996 Soome Tommi Mäkinen **·**  1997 Soome Tommi Mäkinen **·**  1998 Soome Tommi Mäkinen **·**  1999 Soome Tommi Mäkinen **·**  2000 Soome Marcus Grönholm **·**  2001 Suurbritannia Richard Burns **·**  2002 Soome Marcus Grönholm **·**  2003 Norra Petter Solberg **·**  2004 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·**  2005 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·**  2006 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·**  2007 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·**  2008 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·**  2009 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·**  2010 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·**  2011 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·** 
2012 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·** 
2013 Prantsusmaa Sébastien Ogier **·**  2014 Prantsusmaa Sébastien Ogier **·**  2015 Prantsusmaa Sébastien Ogier **·**  2016 Prantsusmaa Sébastien Ogier **·**  2017 Prantsusmaa Sébastien Ogier **·**  2018 Prantsusmaa Sébastien Ogier **·**  2019 Eesti Ott Tänak **·**  2020 Prantsusmaa Sébastien Ogier **·**   2021 Prantsusmaa Sébastien Ogier **·**   2022 Soome Kalle Rovanperä
**Realism** (ladina *realis* 'tõeline, asine') kirjanduses tähendab nii reaalsusele lähedast kujutusviisi kui ka kirjandusvoolu, milles kirjanduse lähedus tõsielule seatakse omaette eesmärgiks. Realistlik kirjandus kujutab tegelikku elu ja püüab seda teha võimalikult tõepäraselt, väldib tegelikkuse idealiseerimist ja üleloomulikkust.

Realism kui kunstiline võte või lähenemisviis on vanem kui kirjandusvool. See oli levinud juba antiikkirjanduses ning jätkus järgnenud ajastuil: renessansis (Giovanni Boccaccio, William Shakespeare), romantikute teostes (Victor Hugo) ja klassitsistlikus kirjanduses (Molière).

Realism kui kirjandusvool
-------------------------

Realism kui kirjandusvool (ka **kriitiline realism**) kujunes 1830. aastatel, mil kirjanikud võtsid sihiks loobuda väljamõeldistest ja kujutada oma kaasaegset ümbritsevat tegelikkust. 

Kriitilise realismi otseseks eelkäijaks võib pidada 18. sajandi valgustuslikku realismi (Johann Wolfgang von Goethe, Voltaire). Kirjanduses kinnistus realism 19. sajandi romaanis seoses kodanliku elulaadi levimisega. Läbimurdeni jõudis see Stendhali romaaniga "Punane ja must" (1831).

19. sajandi lõpul levinud naturalismi, mida iseloomustasid robustne, madaldav tegelikkusekujutus ning terav ühiskonnakriitika, peetakse kas realismi äärmuslikuks vormiks või sellega lähedalt seotud vooluks.

Nõukogude Liidus kuulutati marksistliku ideoloogia toel nõukogude kirjanduse ainsaks ametlikuks ja lubatud vooluks sotsialistlik realism. Praktikas tähendas see tihti nõukogude elu ilustamist (eriti stalinismi ajal, näiteks Hans Leberechti "Valgus Koordis") või vähemalt selle varjukülgede mahavaikimist ja probleemide pisendamist (nõukogude aja lõpupoole).

Kirjanduslik realism on seotud ka realismiga teistel kunstialadel, näiteks maalikunstis, skulptuuris ja filmis.

Vaata ka
--------

* Realism (kunst)

Kirjandus
---------

* Boriss Sutškov, "Realism läbi aegade". Tõlkinud Georg Meri. Eesti Raamat, Tallinn 1984, 416 lk
* Jaan Undusk, "Realismi mõiste ümber: F. Tuglase "realism" ja sajandivahetuse kultuur" (preprint = valminud uurimuse eeltrükk). Eesti NSV Teaduste Akadeemia, Tallinn 1986, 84 lk
* Erich Auerbach, "Mimesis. Tegelikkuse kujutamine õhtumaises kirjanduses". Tõlkinud Kalle Kasemaa. Järelsõna "Erich Auerbachi monument filoloogiale": Märt Väljataga. Sari Avatud Eesti Raamat, Ilmamaa, Tartu 2012, 720 lk; ISBN 9789985772874

Välislingid
-----------

* Aivar Kull, "Kirjandushuviline leiab valiku maiuspalu" (Erich Auerbachi raamatu "Mimesis" arvustus) – Tartu Postimees 26. veebruar 2013, lk 5 (veebiversioon 27. veebruar)
**Rebala** on küla Jõelähtme vallas Harjumaal.

Rebala küla asub Rebala muinsuskaitseala territooriumil. Piirkond on osa endisest Maardu fosforiidikaevandusest. Rebala külas asub lisaks loodus- ja huviväärsustele ka Jõelähtme prügila.[*viide?*]

Rebala külas elas 2023. aasta aprilli seisuga 165 elanikku.

Nimi
----

Keeleteadlase Lauri Kettuneni arvates tuleneb küla nimi perekonnanimest Rebane. Eesti entsüklopeedia järgi pärineb nimi ürgaegsetelt kohalikelt hõimudelt, kelle tootemloom oli rebane. Sama tüvega ja la-lõpuline nimi esineb läänemeresoomlaste asualal mujalgi (soome Repola, karjala Reboilu). Kohalikus kõnepruugis on küla kutsutud ka Räbalaks. Kettuneni hinnangul on see rahvaetümoloogiline nimekuju. Keeleteadlane Per Wieselgren on välja pakkunud võimaluse, et nimi on kujunenud sõnast räbal ~ ribal ’kaltsud, vilets’ ja sellega seotud sõna "riba" kõrvaltähendusest ’maariba’. Räbala tähendaks seega ’maariba’ + kohakäändeliide -la. Wieselgreni arvates võib külanimega olla seotud ka Revala muinasmaakonna nimi.

Rebala külaga liidetud Jõelähtme lähedale rajatud uusasumit on rahvasuus kutsutud Männisaluks ja Kärmuks.

Rebala küla järgi on nime saanud Lasnamäe lademe Väo kihistu Rebala kihistik.

Maardu fosforiidikarjäär Rebala külas

Vaata ka
--------

* Rebala muinsuskaitseala
* Rebala Lastekangrud

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  Rebala küla. Jõelähtme valla koduleht
5. 1 2  Rebala. Eesti kohanimeraamat
6. ↑  Revala. Eesti kohanimeraamat
7. ↑  Rebala kihistik Eesti Stratigraafia Komisjoni andmebaasis (vaadatud 17.08.2019)

Jõelähtme valla vapp
Jõelähtme valla asulad

**Alevikud:** Kostivere | Loo  

**Külad:** Aruaru | Haapse | Haljava | Ihasalu | Iru | Jõelähtme | Jõesuu | Jägala | Jägala-Joa | Kaberneeme | Kallavere | Koila | Koipsi | Koogi | Kostiranna | Kullamäe | Liivamäe | Loo | Maardu | Manniva | Neeme | Nehatu | Parasmäe | Rammu | Rebala | Rohusi | Ruu | Saha | Sambu | Saviranna | Uusküla | Vandjala | Võerdla | Ülgase
Rebala muinsuskaitseala kaart
Infotahvel muinsuskaitsealal
**Rebala muinsuskaitseala** paikneb Jõelähtme valla territooriumil, jäädest Tallinnast 4 km ida poole. 

Kaitseala on loodud 1987. aastal ja see on ainus muinsuskaitseala Eestis, mis tegeleb ka maastikukaitsega[*viide?*]. Kaitseala on varem nimetatud ka *Rebala kultuurilookaitsealaks* ja *Rebala ajaloolis-kultuuriliseks kaitsealaks*.

Rebala muinsuskaitseala eesmärk on Eesti põhjarannikul asuva ainulaadse, suure teadusliku ning kultuurilise väärtusega ajaloolise põllumajandusmaastiku ning seda kujundavate elementide (külad, talud, krundid, kõlvikud ja nende ajaloolised piirid, arheoloogia-, ajaloo-, tehnika-, kunsti- ja loodusmälestised) säilitamine ja kaitse.

Rebala muinsuskaitseala haldab Jõelähtme Vallavalitsuse allasutus Rebala[*viide?*].

Muinsuskaitseala on kõige muistiserohkem piirkond Eestis[*viide?*].

Vaatamisväärsused
-----------------

Looduslikke huviväärsusi on rohkesti: Kostivere karstiala, Jägala juga, loopealsed, hiidrahnud, Maardu mõisakompleks, Jõelähtme kirik, postijaam ja kivisild. Rebala külas paiknevad ühed Ida-Euroopa vanemad muinaspõllud[*viide?*].

Kaitseala sees asub Rebala muuseum.

### Jõelähtme kivikalmed

 *Pikemalt artiklis  Jõelähtme kivikirstkalmistu*
Tallinnast Narva poole minnes, täitsa maantee ääres, muuseumi lähistel, võib märgata kuulsaid pronksiaegsete kivikirstkalmete rühma, mis rajatud juba VIII–VII sajandil eKr[*viide?*].

Vaata ka
--------

* Rebala
* Parasmäe
* Vandjala
* Saha kabel
* Jõelähtme kirik
* Maardu mõis
* Linnamäe hüdroelektrijaam
* Jägala linnamägi
* Kostivere karstiala
* Ellandvahe kivi

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 23.03.2013)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Rebala muinsuskaitseala** |

* Rebala muinsuskaitseala koduleht
* Rebala muinsuskaitseala kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
* Ulvar Käärt. Muinsuskaitsjad muretsevad Rebala kaitseala maastike säilimise pärast. Eesti Päevaleht, 2. juuli 2010
* Rebala muuseumis saab näha pronksiaega, Tarbija 24.ee, 6. august 2011
**Rebala keskus-muuseum** on muuseum, mis asub Jõelähtme vallas Jõelähtme külas, ca 20 minuti autosõidu kaugusel, otse Tallinn-Narva maantee kõrval, Rebala muinsuskaitseala territooriumil[*viide?*]. 

Rebala kihelkond, kui muinasaja üks vanimaid asustusi asub Tallinna lähedal ning mõne allika järgi on piirkond: Rebala-Revala-Rävala andnud nime ka Tallinna linnale. Rebala kaitseala ulatub palju kaugemale kui vaid keskus-muuseumi kompleksi ümbrus ning asub mõlemal pool Tallinn-Narva maanteed.

Rebala keskus-muuseumi hoonekompleks on alates 2023. aastast avatud uuendatud kontseptsiooniga. Rebala keskus-muuseumis on lisaks ja piirkonna muinasaja elu-olu ning iidse pronksiaja matusekultuuri väljapanekule võimalus vaadata ka lühfilmi, saada infot piirkonna, (vana)külade ja asulate (34+2), piirkonna huviväärsuste ja võimaluste kohta, osaleda kohaliku käsitöö õpitubades. Lisaks on võimalik saada infot Jõelähtme valla objektide, ametlike atesteeritud giidide, piirkonna retkede võimaluste, kohalike ettevõtjate jm kohta, osta kohalikke meeneid, trükiseid jne. Nädalavahetustel müüakse Rebala kompleksi parklas taimi, lilli, aiasaadusi.

Rebala muinsuskaitseala territooriumil on kõige rohkem muinsuskaitsealuseid objekte Eestis. .Piirkonnas asub ka mitmesuguseid põnevaid külastuskohti - näiteks põnevate pinnavormidega Kostivere karstiala koos salajõega või Saha kabel, mida on nimetatud ka Pirita kloostri minikoopiaks ning kus on filmitud ka "Melhiori" filmi stseene jne. Samuti on võimalik kasutada piirkonna ettevõtjate teenuseid - nt veebipõhise Navicup rakenduse abil rentida kontaktivabast rattapunktist ratast, vaadata ringi piirkonna (vana)külades, külastada Kostivere Kultuurimõisa või muid vaatamisväärsusi, matkata ümbruskonnas kasvõi mitu päeva, tellida ratsutamisteenust või pidada Rebala tallides nt laste sünnipäeva, piirkonnas saab ka mängida golfi, ööbida kohalike ettevõtjate majutusasutustes, nautida maitsvat toitu, osaleda vahvatel üritustel jne. Võimalus on avastada piirkonda korduvalt ja ikka leiab midagi uut ja huvitavat! 

Rebala keskus-muuseumi kompleksi haldab Jõelähtme vallavalitsus.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 27.05.2023)

Välislingid
-----------

* (vaadatud 27.05.2023)
* Muuseumist Rebala muinsuskaitseala kodulehel (vaadatud 15.06.2013)
**Alphubel** on mägi Šveitsi Penniini Alpides, paiknedes Valais' kantonis Zermatti ja Saasi orgude vahel. See on Allalini rühma osa, mis on Mischabeli rühma alamrühm, mis kulmineerub Domiga (4545 m). Alphubeli mäetipp koosneb suurest jääga kaetud platoost, mis on Fee liustiku osa selle idaküljel. Mäe läänekülg on kaljusem ja palju järsem. Sealt paistab Weingartensee.

Lähimad asulad on Täsch (Zermattist põhja pool) ja Saas-Fee.

Geograafia
----------

Alphubelist põhja pool on kõrgem Täschhorn, Mischabeli lõunapoolseim tipp, millest eraldab seda *Mischabeljochi sadul* (3847 m), samas kui lõuna pool asuv seljak on vähem silmatorkav, kulgedes *Alphubeljochi* (3771 m) kaudu Feechopfilr (3888 m) ja Allalinhornile. Kuigi maapind langeb järsult Mattertali orgu läänes, on idapool tasane ja naabritega võrreldes peaaegu lauge. Iseloomulikult tasane Alphubeli tipp on enamasti kaetud firniga ja sellel on peale põhitipu ka põhjapoolne tipp (4188 m), mis tõuseb vaevu tasase tipuala kohale.

Alphubelist lõikab silmapaistev jäävaba kivine seljak *Rotgrat* läänesuunas alla Täschi hütini (*Täschhütte*, 2701 m), samas kui peamine põhja-lõunaseljak ja kirdesse kulgev nimetu seljak on suuresti jääga kaetud. Oma märkimisväärse kõrguse ja nõlvade suhteliselt väikese kalde tõttu on Alphubeli mäetipu alal mitu liustikku: mäetipust loodes ja läänes on Weingarteni liustik, mis on nüüdseks lagunenud kolmeks jäämassiks, ulatudes alla u. 3100 meetrini, mille ees on Weingarteni järv (*Weingartensee*). Kogu idakülje võtab enda alla piirkonna üks suuremaid liustikke Fee liustik, mille ulatus on üle mitme ruutkilomeetri ja jõuab ikka peaaegu orgu Saas-Fee lähedal. Mäetipu väikseim liustik, Alphubeli liustik, asub edelas.

Ronimisajalugu
--------------

Esmatõusu mäele tegid 9. augustil 1860 Leslie Stephen ja Thomas Woodbine Hinchliff koos teejuhtide Melchior Andereggi ja Peter Perreniga, alustades Täschist ning kaguseljaku ja Alphubeljochi kaudu.

Marsruudid
----------

Alphubeli morfoloogia ja Saas-Fee funikulüüri lähedus teevad Alphubelist ühe suhteliselt kergemini ronitava neljatuhandelise Šveitsi Alpides. Sellele vaatamata on kõigil tõusudel kõrge mägireisi iseloom koos kõigi sellise tuuri tüüpiliste ohtudega.

Tavamarsruut viib *Berghaus Längfluest* (2867 m) Saas-Fee kohal üle tasase, kuid lõhedega Fee liustiku mäetippu. Tõus võtab 4-5 tundi.

Teine võimalus, mille baasiks on Saas-Fee, on kõrgetasemeline ekskursioon Mittelallalinist (3457 m), kuhu pääseb hõlpsasti Metro Alpini funikulüüriga. Sealt viib tõus, osaliselt üle kalju, *Feejochi* (3826 m), Feechopfi ja *Alphubeljochi* kaudu mäetippu (4 tundi).

Läänest viib tuntum marsruut Täschist Täschalpi ja Täschhütte kaudu ning siit üle Alphubeli liustiku Alphubeljochi kaudu üle peamise lõuna-kagu seljaku (*Eisnase*) mäetippu. See marsruut võtab umbes 5 tundi.

Hütid
-----

* Täschi hütt
* Berghaus Längflue
* Britannia hütt, Mittelallalini kaudu
* Kini hütt (*Kinhütte*)
* Mischabeljochbiwak, varjupaik samanimelisel sadul Alphubeli ja Täschhorni vahel

Vaade Täschhornile ja Domile Alphubeli tipust