recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Narva raudteesild (2009)
**Narva raudteesild** on üle Narva jõe kulgev raudteesild Narvas Tallinna-Peterburi raudteeliinil. 

Nüüdisaegne sild valmis 1947. aastal ja selle pikkus on 147 m.

Samas kohas on varem olnud kolm erinevat silda.

1869. aastal ehitatud sild (esiplaanil) ja 1902. aastal ehitatud sild (tagaplaanil)
Esimene Narva raudteesild ehitati 1869. aastal. 1902. aastal ehitati selle kõrvale allavoolu teine sild, mis oli esimesest tugevam. Mõlemad sillad lasti sõjategevuse käigus õhku:28. novembril 1918 taganevate Saksa okupatsioonivägede poolt ja 19. jaanuaril 1919 taganevate Punaarmee sõdurite poolt. 1920. aasta aprillis sild taastati ja seda kasutati seni, kui ehitati uut silda. Sild demonteeriti 1924. aastal.

Uue silla ehitamist alustati 1921. aastal professor Andrzej Pszenicki projekti järgi. See ehitati samasse kohta, kus oli 1902. aastal ehitatud vana sild.

12. detsembril 1923 avas riigivanem Konstantin Päts Narvas vana raudteesilla kõrvale kärestiku kohale ehitatud uue raudteesilla pikkusega 107 meetrit(teistel andmetel 110 m) ja üldpikkusega 150 m. Raudkonstruktsiooni ehitas Inglise-Balti tehas. Ehitustööde juhataja oli professor Ottomar Maddison. Silla maksumus oli 40 miljonit marka.

See oli viimane terasest tehtud sild Eestis, edaspidi ehitati sillad raudbetoonist. Samuti oli see esimene suurehitis Eesti Vabariigis, mida tehti kohalike jõududega. Sild purustati Teise maailmasõja ajal, selle laskis enne taandumist õhku 16. augustil 1941 Punaarmee.

17. aprillil 1942. aastal avati Narvas 1941. aastal õhitud raudteesilla asemel uus sild, ent ka see püsis vaid mõne kuu, sest peagi ründas seda Nõukogude lennuvägi ja hävitas ka selle silla.

Narva raudteesilla järgi on nime saanud Raudsilla tänav.

25. oktoobril 2012 andis Eesti Post välja margiploki (postmargid nr 524–526) teemal "Raudteesillad". See oli Eesti, Läti ja Leedu ühisväljaanne, kus peale Narva silla on kujutatud veel Carnikava silda Lätis ja Lyduvėnai silda Leedus. Samasugused margid ilmusid ka Lätis ja Leedus.

* Esimene Narva raudteesild 1870. aastalEsimene Narva raudteesild 1870. aastal
* 1918.–1919. aastate sõjategevuse käigus purustatud sillad1918.–1919. aastate sõjategevuse käigus purustatud sillad
* 1921.–1923. aastatel ehitatud uus sild1921.–1923. aastatel ehitatud uus sild
* 1941. aastal purustatud Narva raudteesild1941. aastal purustatud Narva raudteesild
* 1923. aastal ehitatud raudteesild Läti postmargil nr 291923. aastal ehitatud raudteesild Läti postmargil nr 29
* Narva raudteesild aastal 2021Narva raudteesild aastal 2021

Viited
------

1. ↑  A ja O taskuteatmik Eesti. Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007. Lk 340
2. 1 2  Narva sild Eesti postmargil
3. 1 2 3 4  Нарвские железнодорожные мосты
4. 1 2 3  Narva uue Raudsilla avamine (1923). Estonia-Filmi kroonika
5. ↑  Kreitswaldi sajand
6. 1 2  Narva raudteesild
7. ↑  "Ottomar Maddison - 125 aastat sünnist". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 7. aprillil 2016.
8. ↑  Vana Narva
9. ↑  Lood unustatud Narvast

Välislingid
-----------

 Narva raudteesild – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* 1923. aastal ehitatud silla pilt
Nigula raba 2018. aasta kevadel
Nigula raba talvel 2020
**Nigula raba** on soomassiiv Pärnumaal Saarde vallas. Raba pindala on 2320 ha.

Nigula raba on lääne-eesti tüüpi lageraba suhteliselt järsu rabarinnaku ja lameda keskplatooga. Rinnak on paremini näha soostiku lääneosas, kus rabapind tõuseb mõnekümne meetri jooksul kuni 3 meetrit kõrgemaks. 

Raba areng sai alguse umbes 10 000 aastat tagasi pärast viimast jääaega. Märgala on tekkinud tuhandete hektarite suuruse veekogu kinnikasvamisel, rabas on säilinud jäänukina 20 ha suurune Nigula järv. 

Raba turbakihi paksus on kuni 6,8 m, lamamiks sapropeel ja saviliivmoreen.

Nigula soostiku uhkuseks on viis rabasaart, mis oma põlismetsaga hakkavad silma üle kogu lageda raba, kuigi asuvad 1–1,5 meetrit rabapinnast allpool. Saarte kõrgematel osadel paikneb liigirikas laialehine salumets, mis on relikt soojast ja niiskest atlantilisest kliimaperioodist 5–6 tuhat aastat tagasi. Nigula rabas on ka palju raskesti läbipääsetavaid älvestikke, rahvakeeli mülkaid.

Raba jääb Nigula looduskaitseala territooriumile.

* Nigula raba ja Nigula järv 2018. aasta kevadel Nigula raba ja Nigula järv 2018. aasta kevadel
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* PanoraamPanoraam

Viited
------

1. 1 2  Kink M. 2006. *Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus*". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus, lk 93.
**Pärnu krahvkond** (rootsi keeles *Grevskapet Pernau*, saksa keeles *Grafschaft Pernau*) oli Pärnumaal asunud Rootsi kuninga läänivaldus 17. sajandil.

Pärnu krahvkonna moodustas 16. oktoobril 1627 Rootsi kuningas Gustav II Adolf. Krahvkonna koosseisu kuulusid Audru, Tahkuranna, Võlla, Tori, Pööravere, Kaelase, Koddesi ja Koonga mõis.

Krahv Franz Bernhard von Thurn-Valsássina (1592 Praha – 1628 Strasburg) Läänivalduse omanikuks sai Böömimaa aadliku ja sõjamehe krahv Heinrich Matthias von Thurni poeg ooberst krahv Franz Bernhard von Thurn-Valsassina (1592–1628). 

Heinrich Matthias ja Franz Bernhard olid Gustav II Adolfi liitlase protestandist Pfalzi kuurvürstkonna kuurvürsti ja Böömimaa kuninga Friedrich Ii pooldajad Kolmekümneaastase sõja Böömi sõjas, 1618–1625.

Kuna Franz Bernhard suri juba järgmisel aastal, läks krahvkond tema lesele krahvinna Magdalena von Thurn-Valsassinale (sündinud krahvinna Hardeck). Temale kuulus krahvkond veel aastal 1632. 

Krahv Magnus Gabriel De la Gardie (1622 Tallinn – 1686 Sigtuna)
1654. aastal oli Pärnu krahviks Franz Bernhardi ja Magdalena poeg krahv Heinrich von Thurn-Valsassina (1628–1656), kel oli kindralmajori auaste ja kes oli 1653–1655 Eestimaa kuberner.

1661. aastal anti krahvkond kompensatsiooniks kaotatud Kuressaare krahvkonna eest krahv Magnus Gabriel De la Gardiele (1622–1686), kui Kuressaare krahvkond anti pärast Rootsi kuninganna Kristiina loobumist troonist 1654. aastal ja Rooma elama asumist Kristiinale elatusmaaks (rootsi keeles *underhallsland*).

Krahvkonna asehaldur
--------------------

* 1665 Magnus von Wolffeldt (surn. 1666) Parasmaa mõisnik

Vaata ka
--------

* Haapsalu krahvkond
* Kuressaare krahvkond

Viited
------

1. ↑  Alexander von Bodisco. Graf Matthias von Thürn und seine Nachkommen, Baltische Monatsschrift, LXIX. Band, seite 280
2. ↑  Kalle Kesküla,Rootsi aja algus Saaremaal oli paljutõotav, Saarte Hääl, 12. oktoober 2009
3. ↑  Stackelberg, Otto Magnus von. Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft, Bd.: 1, Görlitz, 1931
**Jelena Petropavlovskaja** (11. mai 1921 Petrograd – 1993 Taevaskoja) oli vene päritoluga Eesti arst. 

Aastatel 1949–1993 oli ta Taevaskoja Laste Tuberkuloosisanatooriumi peaarst.

Elulugu
-------

Petropavlovskaja sündis 12. mail 1921 ja kasvas üles Leningradis. Tema isa Boris oli tehasetööline tehases "Krasnõi Treugolnik", ema oli õppejõud Leningradi meditsiiniinstituudis. 1939. aastal lõpetas ta keskkooli ja asus õppima Leningradi farmaatsiainstituuti.

Teise maailmasõja ajal jäi Petropavlovskaja Leningradi ja elas üle Leningradi blokaadi. 1941. aasta septembris katkestas farmaatsiainstituut õppetöö ja see evakueeriti, novembris hukkus blokaadi ajal Petropavlovskaja isa, kolmel korral pommitati perekonna kodu. Petropavlovskaja töötas ema ja õega hospidalis sanitarina, 1942. aasta märtsist õena lastekodus selle hävimiseni pommitamises ja siis lastepolikliinikus kuni linna vabastamiseni.

1944. aasta sügisel jätkas Petropavlovskaja õpinguid Leningradi Pediaatria Instituudis, õppides blokaadi järel lastearstiks. Õpingute lõpetamise järel suunati ta Taevaskoja sanatooriumisse, kus alustas peaarstina tööd 22. oktoobril 1949. Sanatooriumis töötades õppis Petropavlovskaja kõigepealt ära võru keele, seejärel eesti keele. Ta mängis olulist rolli sanatooriumi arendamisel ja laiendamisel ja sai oma töö eest mitu tunnustust.

Petropavlovskaja suri 1993. aastal. Ta on maetud Põlva linna kalmistule.

#### Isiklikku

Petropavlovskaja mees oli mereväeohvitser, kes hukkus 1944. aastal Königsbergi lähedal. Kokku sai Petropavlovskaja kaks last: poeg Aleksandr, kes jäi Leningradi ja lõpetas Leningradi I meditsiiniinstituudi, ning tütar Ljubov, kes lõpetas Tartu Ülikooli arstiteaduskonna ja asus tööle pediaatrina.

Tunnustus
---------

* 1943 Leningradi kaitsmise eest
* 1976 Eesti NSV teeneline arst
* Tööpunalipu orden
* 1983 Tööveterani medal

Viited
------

1. 1 2 3 4  Semm, Sirje (08.03.1984). "Mu noorus jäi Neevalinna". *Koit*. Lk-d 1–2.
2. 1 2  Eesti NSV Ülemnõukogu ja Valitsuse Teataja, nr 24, 18. juuni 1976, lk 388
3. 1 2 3 4  Mahnatsova, Leiu (09.05.1981). "Helisegu alati laste naer". *Koit* (54): 1.
4. 1 2  Ljubov Kurusk – tohter kolmandat põlve. Koit, 31.03.2016
5. 1 2  Kappo, J. (04.01.1973). "„Tulin kolmeks aastaks."". *Koit*. Lk-d 2–3.
6. ↑  "Põlva Linna Kalmistu, Vana osa, 3, 111, 1-kohaline kirstuplats". *Haudi*. Vaadatud 04.11.2023.
7. ↑  "AUTASUSTAMISI". *Koit*. 19.11.1983. Lk 1.
Kaart
**Ants Laikmaa tänav** on tänav Tallinnas Kesklinnas Südalinna ja Kompassi asumis.

Tänav algab Narva maantee ja Hobujaama tänava ristmikult, lõunasse suundudes ristub Gonsiori tänavaga ja jätkub kuni Rävala puiesteeni, kus tänav lõpeb. Enne Rävala puiestee pikenduse väljaehitamist lõppes tänav Tartu maantee alguses. Ka trammiliinide 2 ja 4 trammitee kulges 1970. aastani Narva maanteelt Tartu maanteele mööda Ants Laikmaa tänavat.

Tänav on nimetatud maalikunstnik Ants Laikmaa järgi. 

Renoveeritud Hotell Tallink (endine Tallinna Teenindusmaja)

Ajalugu
-------

Laikmaa tänav 1965. aastal
Teenindusmaja enne renoveerimist (1999)
Laikmaa ja Gonsiori tänava nurgal asuv stalinistlik viiekorruseline hoone ehitati 1950. aastail. 

1974. aastast asus aadressil Ants Laikmaa tänav 5 Tallinna Teenindusmaja, mis kuulus Eesti NSV Teenindusministeeriumi haldusalasse. Hoone projekteeris RPI Eesti Tööstusprojekti arhitekt Maimu Kaarnaväli. Teenindusmajas tegutsesid individuaalõmblusvabrik Lembitu, iluteenuseid osutav teeninduskombinaat Junor, puhastusteenuseid (pesumaja ja keemiline puhastus) osutav Kiir, fotograafid ja linna suurim kübarasalong. Laenutusteenusest oli võimalik laenutada majatarbeid, lauanõusid ja valmisriideid.

2004. aasta kevadel avati endises teenindusmaja hoones Eesti suuruselt teine hotell Tallink City Hotel. 

Paarisnumbritega poolel asus Narva maantee 2 aadressiga Tallinna Linna Lastehaigla ja Kesklinna Lastepolikliinik (lammutatud 1980. aastate algul).

Hoonestus
---------

Tallinna kaubamaja, Gonsiori tänav 2
Viru keskus, Viru väljak 6
Eluhoone koos äriruumidega (apteek) 1. korrusel, Narva maantee 2
* Tallink City Hotel, 2004. aastal avatud hotell, Ants Laikmaa tänav 5
* Ants Laikmaa tänav 11 // Tartu maantee 1
* City Plaza, Ants Laikmaa tänav 13 // Tartu maantee 2
* Euroopa Liidu Maja, Ants Laikmaa tänav 15 // Rävala puiestee 4

* Vasakul A. Laikmaa tänav, paremal Narva maantee, esiplaanil Viru keskusVasakul A. Laikmaa tänav, paremal Narva maantee, esiplaanil Viru keskus
* Tallinna kaubamaja, Gonsiori 2Tallinna kaubamaja, Gonsiori 2
* Vaade Laikmaa tänavaleVaade Laikmaa tänavale
* Laikmaa tänava ja Narva maantee ristmik, 2010Laikmaa tänava ja Narva maantee ristmik, 2010

Viited
------

1. ↑  Tallinna tänavanimed. KNAB.

Välislingid
-----------

 Ants Laikmaa tänav – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* A. Laikmaa tänava valgusvann

| * v
* r
Südalinna asumi tänavad |
| --- |
| Tänavad | 
Estonia puiestee · Gonsiori tänav · Islandi väljak · Kaubamaja tänav · Kentmanni tänav · Krooni tänav · Ants Laikmaa tänav · Narva maantee · Georg Otsa tänav · Pärnu maantee · Rävala puiestee · Sakala tänav · Teatri väljak · Viru väljak |
**Villem (Vassili) Tamm** VR I/3 (1. jaanuar 1891 Massu vald, Hanila kihelkond, Läänemaa – 16. august 1943 Vorkuta, Komi ANSV, Nõukogude Liit) oli Eesti sõjaväeametnik.

Elukäik
-------

Villem (kuni 1937 Vassili) Tamm sündis Läänemaal, Massu vallas talupidaja Mihkel (Mihhail) Tamme pojana. Villem Tamm õppis aastatel 1900–1905 Uue-Virtsu kihelkonna- ja 1905–1907 Paatsalu ministeeriumikoolis ning 1907–1908 Pärnu linnakoolis.

1908–1910 töötas Villem Tamm Tallinnas admiraliteedi arveametnikuna, 1910–1911 transpordilaeva Kompas kirjutaja ja varahoidjana ning 1912–1914 transpordilaeva Lahta ja 1914–1916 jäämurdja Truvor revident-varahoidjana.

### Esimeses maailmasõjas

Esimese maailmasõja ajal töötas Villem Tamm 1916. aasta septembrist sõjaväeametnikuna Peeter Suure merekindluse Soome lahe 4. üksiku rannakaitse divisjoni kassapidajana ning 1917. aasta juunist oktoobrini majandusjaoskonna ülema kohusetäitjana.

### Vabadussõjas

Eesti Vabadussõjas osales Villem Tamm vabatahtlikult, olles alates 1918. aasta 19. novembrist mereväes mereväe valitsuse majandusosakonna ülem, veebruarist 1919 merejõudude majandusameti ülem, detsembrist 1919 merejõudude staabi vanem käsundusametnik. Septembrist 1920 oli Villem Tamm staabi koosseisu jaoskonna ülemakohusetäitja, oktoober 1920–detsember 1921 merejõudude intendant. Tamm vabastati teenistusest 1922. aastal.

### Teenistus Eesti Vabariigis

Pärast Vabadussõda töötas Villem Tamm piirivalves Tallinna jaoskonna asjaajajana (mai 1923–juuli 1924), ajakirja Sõdur toimetuse liikmena (al oktoober 1924), kaitsepolitsei registreerimise toimkonna ülemana (al juuli 1925) ning 1926. aasta juulist kuni 1940. aastani Poliitilise Politsei vanemassistendina. 

Villem Tamm oli ka Kindral Laidoneri nimelise invaliidide kapitali komitee asjaajaja ja raamatupidaja.

Villem Tamm arreteeriti Nõukogude okupatsioonivõimu poolt 15. juulil 1940 Tallinnas. Tamm suri 1943. aasta 16. augustil Komi ANSV-s Vorkuta vangilaagris.

Tunnustus
---------

* 1920 Vabadusristi I liigi 3. järk
* 1936 Kotkaristi teenetemärgi V klass

Isiklikku
---------

Villem Tamme abikaasa oli Alice (sünd. Koppelmann (1891)), kellega neil sündis neli poega: Arkaadi (1914–1915), Paul (1914–1915), Feliks (1919–2007) ja Boris (1922–?). 

Feliks Tamm oli Eesti kaitseväe Suurtükiväepataljoni lipnik, kes Saksa sõjaväkke mobiliseerituna arreteeriti 1945. aastal Nõukogude võimu poolt. Feliks Tamm veetis seitse aastat Norilski vangilaagris ja viis aastat Norilskis asumisel. Feliks Tamme poeg on Enno Tamm. Tütar Ülle Okas (Tamm).

Viited
------

1. ↑  Eesti Mälu Instituut. "Villem Tamm". Vaadatud 14.04.2020.
2. ↑  Memento (1996). "Poliitilised arreteerimised Eestis 1940-1988". Originaali arhiivikoopia seisuga 29.04.2021. Vaadatud 14.04.2020.

Kirjandus
---------

* Jaak Pihlak, Ain Krillo, Mati Strauss. "Eesti Vabaduse Risti kavalerid". Viljandi, Vabadussõja Ajaloo Selts, Viljandi Muuseum, 2016
Näide elevandiluu kasutamisest kunstis. Diptühhon stseenidega neitsi Maarja elust. XIV sajand. Louvre'i muuseum Pariisis
**Elevandiluu** ehk **vandel** on elevandi võhkadest saadav väärismaterjal, mida kasutatakse vääris- või kultusesemete, ehete või nipsasjakeste tootmiseks. Materjal on kõva, valge või kollakasvalge värvusega.

Elevandiluud on esemete valmistamiseks kasutatud alates antiikajast ning läbi ajaloo on hinnatud materjali tugevust ja värvitooni, mis võimaldas luua pilkupüüdvaid kunstiteoseid, aga ka tarbeesemeid, nagu näiteks nööbid, piljardikuulid, klaveriklahvid või doomino-klotsid. Tooraine saadi ja saadakse enamasti Aafrika elevandi võhkadest. 15.–16. sajandil jagasid Prantsusmaa ja Portugal Lääne-Aafrika rannikualad mõtteliselt neljaks, millest üks sai nime Elevandiluurannik sealtkaudu enim väljaveetava kaubaartikli tõttu. Hiljem nimi kinnistus ning on nüüd riigi nimeks. Kasvanud nõudlus tõi kaasa selle, et Aafrika elevante hakati massiliselt küttima. 19. ja 20. sajandil võttis elevandiluust esemete tootmine tööstuslikud mõõtmed, mistõttu Aafrika elevantide populatsioon on drastiliselt vähenenud kunagistelt miljonitelt 415 000-le.

1990. aastal keelati kogu maailmas elevantide salaküttimine elevandiluu saamiseks. Ebaseaduslik salaküttimine on ometi jätkunud. Suurimaks vandlituruks on Euroopa ja Ameerika Ühendriikide kõrval kujunenud Hiina, kus tugevnev keskklass soovib tarbida üha enam luksustooteid. Selle piiramiseks keelustas Hiina Rahvavabariik 2018. aastast elevandiluust valmistatud esemete müügi.

Viited:
-------

1. ↑  Maailma Looduse Fond (WWF). "African Elephants". Vaadatud 27.03.2019.
2. ↑  "Uuring: enamik Euroopas müüdavast elevandiluust on ebaseaduslik". *www.majandus.ee*. 10. juuli 2018. Vaadatud 27.03.2019.
**Jessica Biel** (sündinud 3. märtsil 1982 Minnesotas Elys) on USA näitleja ja endine modell.

Tema isa Jon oli ettevõtja ja ema Kimberley koduperenaine. Tal on vend Justin (sündinud 1985). Lapsepõlves kolis pere sageli, elades Texases, Connecticutis ja Illinoisis, enne kui nad lõpuks Colorado osariiki pidama jäid.

Lapsena õppis ta laulmist ning mängis oma kodulinnas mitmes muusikalavastuses peaosa.

12-aastaselt kirjutas ta alla oma elu esimese lepingu talendiotsimisagentuuriga. Selle lepinguga sai ta tööd modellina ja mängis mõnes reklaamis.

Filmikarjäär
------------

Ta mängis peaosa väikese eelarvega muusikalifilmis "See on digitaalne maailm", kuid seda filmi ei näidatudki avalikkusele.

Ta mängis 1996–2003 sarjas Mary Camdenit seriaalis "Seitsmes taevas", mis on 11 hooajaga USA kõige kauem ekraanil olnud pereseriaal. Ometi hakkas Biel süüdistama telekanalit selles, et see on takistanud tema filmikarjääri, luues temast ühekülgse näitleja mulje. Sellepärast olevat ta ilma jäänud rollist filmis "Ameerika iludus", mis läks lõpuks Thora Birchile. 

Ta püüdis oma lepingut katkestada ja selleks poseeris ajakirjale Gear poolalasti. See tekitas skandaali, sest Biel polnud veel täisealine, kuid produtsent Aaron Spelling ei lasknud Bieli sellegipoolest vabaks, vaid ootas, kuni leping lõpeb. Tõsi, viimasel hooajal mängis Biel seriaalis üsna vähe.

Ajakirjanduses on arutatud, kas Biel ka lauljana tahab mõne plaadi välja anda. Biel ei ole seda teinud ega isegi lubanud teha, kuid 2008. aasta filmis "Kerglased kombed" esitas ta kaks taustalaulu.

| Aasta | Pealkiri | Eestikeelne pealkiri |
| --- | --- | --- |
| 1996–2006 | "7th Heaven" | "Seitsmes taevas" |
| 1998 | "I'll Be Home for Christmas" | "Jõuluks koju" |
| 2002 | "The Rules of Attraction" | "Võrgutamisreeglid" |
| 2003 | "The Texas Chainsaw Massacre" | "Texase mootorsaemõrvad" |
| 2004 | "Blade: Trinity" | "Blade: Trinity" |
| 2005 | "Elizabethtown" | "Elizabethtown" |
| 2007 | "I Now Pronounce You Chuck and Larry" | "Kui Chuck abiellub Larryga" |
| 2007 | "Next" | "Prohvet" |
| 2008 | "Easy Virtue" | "Kerglased kombed" |
| 2010 | "Valentine's Day" | "Valentinipäev" |
| 2010 | "The A-Team" | "A-Rühm" |
| 2011 | "New Year's Eve" | "Vana-aastaõhtu" |
| 2012 | "Total Recall" | "Täielik mäluvahetus" |
| 2012 | "Hitchcock" | "Hitchcock" |

Välislingid
-----------

*
***Abatia*** on pajuliste sugukonda kuuluv taimeperekond.

Nomenklatuur ja süstemaatika
----------------------------

Perekonna autorid on Hipólito Ruiz López ja José Antonio Pavón. Nimetatud Sevilla ülikooli botaanikaprofessori Pierre Abat' auks. Tüüpliik on *Abatia rugosa*.

Perekonnanime sünonüüm on *Raleighia* (George Gardner).

APG II süsteemi järgi on ta pajuliste sugukonnas. Varem arvati ta õisikleheliste sugukonda, kannatuslilleliste sugukonna triibusesse *Abatieae* (Lemke 1988) või sugukonda *Samydaceae* (George Bentham, Joseph Dalton Hooker ja John Hutchinson).

Perekonnas on The Plant Listi järgi järgmised liigid:

* *Abatia americana* (Gardner) Eichler
* *Abatia angeliana* Alford
* *Abatia canescens* Sleumer
* *Abatia mexicana* Baill.
* *Abatia parviflora* Ruiz & Pav.
* *Abatia rugosa* Ruiz & Pav.
* *Abatia spicata* (Turcz.) Sleumer
* *Abatia stellata* Lillo

Catalogue of Life esitab järgmised liigid:

* *Abatia americana*
* *Abatia angeliana*
* *Abatia canescens*
* *Abatia glabra*
* *Abatia mexicana*
* *Abatia microphylla*
* *Abatia parviflora*
* *Abatia rugosa*
* *Abatia spicata*
* *Abatia stellata*

Levik
-----

*Abatia* perekonna liigid on pärismaised Kesk-Ameerikas ja Lõuna-Ameerika troopika mägedes, Andides metsapiirist kõrgemal.

Välimus
-------

Need on puud. Neil on vastak leheseis ning väga väikesed abilehed ja näärmed *glandulae marginales* lehealustel. Õiekattes on nii tupplehed kui ka kroonlehed; need on alusel tihedalt kokku kasvanud. Neil on palju niitjaid tolmukaid.

George Don (*A General History of the Dichlamydeous Plants: Calyciflorae*, 1832, lk 722–723): *Linnaeuse süsteem:* Icosandria*,* Monogynia*. Õietupp lühikese, veidi vurrkannukujulise toruga, mille suu on kaetud arvukate karvadega; tupeserv neljaosaline; sagarad lantsetjad. Kroonlehti ei ole. Tolmukaid umbes 20, kasvavad välja tupetoru aluse lähedalt. Tolmukaniidid lamedad,*

Kasutamine
----------

*Abatia rugosa* lehtedest tehakse Peruus musta tinti.

Viited
------

1. ↑  "The Plant List". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. juuli 2013. Vaadatud 29. juunil 2016.
2. ↑
3. ↑  David J. Mabberley. *The Plant-book: A Portable Dictionary of the Vascular Plants*, Cambridge University Press 2008, lk. 1. ISBN 0521820715.

Kirjandus
---------

* Hipólito Ruiz López, José Antonio Pavón. *Florae Peruvianae, et Chilensis Prodromus*, 78, pl. 14. 1794.
* H. O. Sleumer. Flacourtiaceae. – *Flora Neotropica*, 1980, 22, lk 55–57.
* D. E. Lemke. A synopsis of Flacourtiaceae. – *Aliso* 1988, 12, lk 28–43.
* A. Bernhard. Flower structure, development, and systematics in Passifloraceae and in Abatia (Flacourtiaceae). – *Int. J. Plant Sci.*, 1999, 160, lk 135–150.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **Abatia** |

* GRIN
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on aadlisuguvõsast; laeva kohta vaata artiklit St. Ola.* |

---

**Eck** (vene keeles *Эк(к)*) oli Saaremaa aadlisuguvõsa.

Ajalugu
-------

Eckide päritolu ei ole teada. Suguvõsaliin algab Nolgimõisa rendivaldaja Nikolaus Mattias Eckiga (1620−1690). Tema teine poeg Karl Johann (1683−1761) tõsteti 1719. aastal Rootsi aadliseisusse ja sai perekonnanimeks Ekesparre. Vanema poja Benjamin Ecki (1677−1748) liin kustus XVIII sajandil. Assessor Matthäus Olaus Ecki (1685−1752) pojad Friedrich Matthias von Eck (1729–maeti 1789), Gustav Adolf von Eck (1750–1805) ja Christian Friedrich von Eck (1745–suri pärast 1789) võeti 25. juunil (ukj 5. juulil) 1780 Saaremaa rüütelkonna matriklisse. Suguvõsa kustus meesliinis XIX sajandi algul.

Suguvõsa liikmeid
-----------------

* Nikolaus Mattias Eck (1620−1690), Nolgimõisa rendivaldaja
* Matthias Olaus Eck (1685–1752), notar, õue- ja maakohtu assessor
* Friedrich Matthias Eck (1729–maeti 1789), tõeline riiginõunik, Peterburi postidirektor
* Gustav Adolf Eck (1750–1805), Venemaa keisririigi kindralmajor, Fredrikshamni komandant
* Christian Friedrich Eck (1745–pärast 1789), Venemaa keisririigi polkovnik, Kuressaare komandant

Vaata ka
--------

* Ekesparre

Välislingid
-----------

* Väljavõte Saaremaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
* Essen, Nicolai von. Genealogisches Handbuch der Oeselschen Ritterschaft, 1935, Eck und Ekesparre lk 107-111
Endise Tartu Ülikooli kiriku hoone
**Tartu Ülikooli kogudus** oli luterlik kogudus Tartus.

Ajalugu
-------

Tartu ülikooli saksakeelne kogudus asutati 2. detsembril 1855. Koguduse jumalateenistusi peeti algul Tartu Jaani kirikus ja Tartu Maarja kirikutes ning ülikooli raamatukogus. 

Koguduse oma, Tartu Ülikooli kirik Tartu ülikooli peahoone taga pühitseti 12. veebruaril 1860.

Eesti Vabariigi moodustamise järel ja eestikeelse ülikooli loomisel 1919. aastal, moodustati 1921. aastal ka eestikeelne kogudus ja kogudus jagunes kaheks rahvuslikuks pihtkonnaks, millest eestikeelne kogudus allus otse EELK piiskopile ning saksakeelne kogudus kuulus Saksa praostkonda.

Ülikooli kogudus likvideeriti 12. märtsil 1948 Tartu linna täitevkomitee poolt. Tartu ülikooli kogudus moodustati uuesti 1. oktoobril 1995. EELK Konsistoorium kinnitas seda oma otsusega 6. novembril 2005 ning Eesti Vabariigi Siseministeeriumi usuasjade talituses registreeriti ühendus 22. aprillil 1996.

1. jaanuaril 2001 ühines Tartu Ülikooli kogudus Tartu Jaani kogudusega ning ühendatud kogudus kannab nime Tartu Ülikooli-Jaani kogudus.

Koguduse õpetajad
-----------------

* Arnold Friedrich Christiani 1856–1865
* Johannes Matthias Lütkens 1866–1875
* Ferdinand Dietrich Nicolai Hörschelmann 1875–1902
* Traugott Gotthilf Hahn 1902–1919

Koguduse eesti pihtkonna õpetajad
---------------------------------

* Hugo Bernhard Rahamägi 1922–1934
* Johan Kõpp 1934–1940
* Jüri Georg Kimmel 1940–1945

Koguduse saksa pihtkonna õpetajad
---------------------------------

* Otto Seesemann 1919–1922 (asetäitja õpetaja)
* Ralf Luther 1922–1931
* Gunnar Knüpffer 1931–1939

Vaata ka
--------

* Ülikooli kalmistu

Välislingid
-----------

* Tartu ülikooli koguduse lugu, Eesti Elu, 18. september 2009

1. ↑  Tartu teated. Tartu ükikooli koguduse pihtkondadesse jaotamise küsimus on selle koguduse täiskogu otsuse põhjal lõpulikult jaatatud ja konsistooriumi poolt selleks ka luba antud. Postimees (1886-1944), nr. 203, 8 september 1921
**Penneshaw** on linn Austraalias, Lõuna-Austraalia osariigis Känguru saarel.

See asub Dudley poolsaare kirderannikul, umbes 107 kilomeetrit osariigi pealinnast Adelaide'ist lõuna pool. See on saare peamine parvlaevasadam, kust saab regulaarselt sõita mandrile Cape Jervisesse. Penneshawis on mere- ja rahvamuuseum ning toimuvad õhtused ekskursioonid kääbuspingviinide kolooniasse, mis on ainus Austraalia vetes pesitsev pingviiniliik. 2011. aasta rahvaloenduse ajal oli Penneshawis 276 elanikku.

Algselt tuntud kui Hog Bay tänu Prantsuse komandöri Nicholas Baudini vabastatud sigadele, sai Penneshaw oma nime kuberner Jervois' erasekretäri dr F.W.Pennefatheri ja The Timesi koloniaaltoimetaja Flora Louisa Shaw nimede kombinatsiooni järgi. 

1990. aastatel avati Penneshaws Lõuna-Austraalia esimene kaasaegne merevee magestamise tehas, et täiendada linna piiratud veevarustust.

Viited
------

1. ↑  Kangaroo Island. "Penneshaw". Vaadatud 11.12.2023.
2. ↑  South Australia. "Explore Penneshaw: Gateway to Kangaroo Island". Vaadatud 11.12.2023.
**Mahmoud Abdel Moneim Abdel Hamid Soliman** (tuntud enam kui **Mahmoud Kahraba** või **Kahraba**; sündinud 13. aprillil 1994 Kairos) on Egiptuse jalgpallur, kes mängib Egiptuse kõrgliigaklubis Al Ahly ja Egiptuse jalgpallikoondises.

Klubikarjäär
------------

Egiptuse kõrgliigas debüteeris Kahraba hooajal 2011/12 ENPPI meeskonnas. Hooajal 2013/14 oli ta laenul Šveitsi kõrgliigaklubis Luzern ja hooaja 2014/15 esimeses pooles samase liigasse kuuluvas Grasshopperis.

2015. aastal sõlmis ta lepingu Egiptuse kõrgliigaklubiga Zamalek. Aastatel 2016–2018 mängis ta kaks hooaega laenul Saudi Araabia kõrgliigaklubis Al-Ittihad.

2019. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Portugali kõrgliigaklubiga Desportivo das Aves. Portugali kõrgliigas sai ta hooaja 2019/20 esimeses pooles kirja vaid viis mängu. Ainsa värava lõi ta Portugali kõrgliigas 31. augustil 2019 mängus Famalicão vastu.

2019. aasta detsembris naasis Kahraba Egiptuse kõrgliigasse, kui sõlmis lepingu Al Ahlyga. Hooaegadel 2019/20 ja 2022/23 on Kahraba tulnud Al Ahlyga Egiptuse meistriks. Aafrika klubide Meistrite Liiga on ta klubiga võitnud aastatel 2020, 2021 ja 2023. Hooajal 2022/23 oli Kahraba Mamelodi Sundownsi mängija Peter Shalulile kõrval Meistrite Liiga hooaja suurim väravalööja.

Hooaja 2021/22 teises pooles oli Kahraba Al Ahlyst laenul Türgi kõrgliigaklubis Hatayspor. Ainsa värava Türgi kõrgliigas lõi ta hooaja viimases mängus 22. mail 2022 Giresunspori vastu.

Koondisekarjäär
---------------

Egiptuse jalgpallikoondises debüteeris Kahraba 10. septembril 2013 MM-i valikmängus Guinea vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 6. septembril 2015 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Tšaadi vastu.

2017. aasta Aafrika rahvaste karikavõistluste veerandfinaalis võitis Egiptus Kahraba väravast 1:0 Marokot. Egiptus jõudis lõpuks finaali, kus kaotati 1:2 Kamerunile. Finaalis Kahraba koosseisu ei kuulunud.

Saavutused
----------

Zamalek
* Egiptuse karikas: 2015, 2016, 2018–19
* CAF-i Konföderatsiooni Karikas: 2018–19

Al-Ittihad
* King Cup: 2018
* Crown Prince Cup: 2016–17

Al Ahly
* Egiptuse kõrgliiga: 2019–20, 2022–23
* Egiptuse karikas: 2019–20, 2021–22
* Egiptuse superkarikas: 2021–22, 2022–23
* CAF-i Meistrite Liiga: 2019–20, 2020–21, 2022–23
* CAF-i Superkarikas: 2021
* Klubide maailmameistrivõistlused: 3. koht (2020)

Viited
------

1. ↑  "Bem-vindo, Kahraba!". Aves. 25. juuli 2019. Vaadatud 1. augustil 2019.
2. ↑  Ali Ismail (13. detsember 2019). "Kahraba joins Al Ahly on free transfer". *KingFut.com*. Vaadatud 13. detsembril 2019.
3. ↑   (vaadatud 16.12.2023)
4. ↑   (vaadatud 16.12.2023)

| * v
* r
Egiptuse koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 El-Hadary (c)
* 2 Gabr
* 3 Elmohamady
* 4 Gaber
* 5 Morsy
* 6 Hegazi
* 7 Fathy
* 8 Hamed
* 9 Mohsen
* 10 Salah
* 11 Kahraba
* 12 Ashraf
* 13 Abdel-Shafy
* 14 Sobhi
* 15 Hamdy
* 16 Ekramy
* 17 Elneny
* 18 Shikabala
* 19 Said
* 20 Samir
* 21 Trézéguet
* 22 Warda
* 23 El-Shenawy
* Treener: Cúper

 | Egiptus |
Briti politseiauto Vauxhall Insignia
Politseiauto Helsingis
Politseiauto Tallinnas
**Politseiauto** on peamine sõiduk, mida politseiametnikud kasutavad teenistusülesannete täitmisel: patrullimisel, väljakutsetele sõitmisel jne. 

Tavaliselt kasutatakse politseiautosid selleks, et politseinikud jõuaksid kiiresti sündmuspaika, et transportida kahtlusaluseid või patrullida piirkonnas, olles seega nähtavad ja hoides ära kuritegusid. Mõned politseiautod on kohandatud tööks teatud kohtades (nt tiheda liiklusega teed) või teatud toiminguteks (nt politseikoerte või pommirühma transportimiseks).

Esimene politseiauto ehitati 1899. aastal. See oli elektri jõul sõitev vanker, mis liikus USA Ohio osariigis Akroni tänavatel. Esimene politseivankri juht oli Akroni politseiametnik Louis Mueller seenior. Politseivankri kiirus võis ulatuda kuni 26 km/h ja sellega sai sõita kuni 48 km, enne kui selle aku vajas laadimist. Selle ehitas linna mehaanikainsener Frank Loomis. 2400 dollarit maksev sõiduk oli varustatud elektritulede, gongide ja kanderaamiga. Auto esimene ülesanne oli peale korjata purjus mees Main and Exchange'i ristmikult.

Politseiautosid kutsutakse ka patrullautodena, jälitusautodena jne.

Viited
------

1. ↑  Akron & Summit County History:Police akronhistory.org
2. ↑  "The Police Wagon", Akron Beacon Journal, 1999-06-20
**Aedkoriander** (*Coriandrum sativum*) on sarikaliste sugukonna koriandri perekonda kuuluv ühe- või kaheaastane rohttaim.

Kirjeldus
---------

Aedkoriandri peen vars on 20–60 cm kõrgune. Alumised lehed tavaliselt sulglõhised, ülemised kaheli- või kolmelisulgjad. Õied valged või roosakad. Viljaks on kerakujuline laguvili. Valminud seemned on kollakaspruunid.

### Sordid

 *Pikemalt artiklis Koriandrisortide loend*
Eestis levinumate sortide kohta puudub kindel teave. Mujal tuntakse ka sorte 
'Asian', 'Big Leaf', 'Calypso', 'Caribe', 'Oaxaca', 'Confetti', 'Corriander', 'Cut and come again', 'Delfino', 'Douco', 'Eureka', 'Filtro', 'Taiga', 'Jantar', 'Thüringer' jpt.

Levila
------

Koriandri looduslik levila on Vahemere ääres. Taim kasvab metsikult Lähis-Idas ja Lõuna-Euroopas. Raske on kindlaks teha, kus ta kasvab looduslikult ja kuhu on sisse toodud, sest hooletusse jäetuna võib naturaliseeruda.

Saadused
--------

### Kulinaarias

 *Pikemalt artiklis Koriander*
Koriandrit nimetatakse ka "kinzaks". Aasia köökides lisatakse värskeid, intensiivse iseloomuliku lõhnaga lehti salatitele, suppidele ja kastmetele. Värsket koriandrit kasutatakse nagu aedpeterselli ja aed-harakputke, kuid kasutamisel ei tohiks liialdada, kuna värske koriandri maitse on tunduvalt tugevam.

Eestis kasutatakse vürtsina tavaliselt koriandriseemneid, millel on muskuse ja sidruni lõhn.

Koriandri vilju kasutatakse maitse, aroomi ja vitamiinide lisamiseks vorstidele, juustudele, liha- ja kalakonservidele, marinaadidele ning muudele kondiitri- ja kulinaariatoodetele. Koriander annab iseloomuliku maitse ka näiteks Borodino leivale.

### Droogina

 *Pikemalt artiklis Koriandriviljad*
Euroopa farmakopöa järgi peavad koriandriviljad droogina sisaldama vähemalt 0,3% eeterlikku õli (*Coriandri aetherolum*).

Viited
------

1. ↑  Coriandrum sativum, veebiversioon (vaadatud 08.05.2014)
2. ↑  Umberto Quattrocchi, CRC World Dictionary of Medicinal and Poisonous Plants: Common Names, Scientific Names, eponyms, Synonyms, and Etymology, CRC Press, lk 1131, 2012, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 08.05.2014) (*inglise keeles*)
3. ↑  Ain Raal, "Maailma ravimtaimede entsüklopeedia", lk 249–250, Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2010

Välislingid
-----------

* Aedkoriander andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

* Maailma toiduainete entsüklopeedia. TEA 2006
* Larousse Gastronomique. The World’s Greatest Cookery Encyklopedia. 1998, lk 307
* Sissekanne Elu entsüklopeedias
* Sissekanne GRIN-is
* Sissekanne ITIS-es
* Axel Diederichsen, Coriander: Coriandrum Sativum L. IPGRI, 1996, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 08.05.2014) (*inglise keeles*)
**Ülle Mõistlik** (sündinud 1938; aastani 1964 **Ülle Rooba**; aastatel 1964–? **Ülle Kerem**) on eesti orienteeruja.

Haridus
-------

1957. aastal lõpetas Tallinna 10. Keskkooli.
1963. aastal lõpetas Tallinna Polütehnilise Instituudi masinaehituse ökonoomika ja organiseerimise eriala.

Sporditulemused
---------------

27. septembril 1959 tuli ta Nelijärvel toimunud esimestel Eesti meistrivõistlustel orienteerumisjooksu tavarajal Eesti meistriks. Aastatel 1959–1971 võitis orienteerumise Eesti meistrivõistlustel 3 kulda (1959 tavarajal, 1964 teates, 1971 valikorienteerumises), 2 hõbedat ja 3 pronksi (sealhulgas 1 pronks suusaorienteerumises).

Meistersportlane orienteerumises (1969).

Isiklikku
---------

Anu Mõistlik on tema tütar.

Viited
------

1. ↑  "Tallinna Nõmme Gümnaasium. Vilistlased". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. jaanuar 2015. Vaadatud 14. veebruaril 2015.
2. ↑  TTÜ lõpetajad 1918–2006
3. ↑  "ESBL sporditulemused. Ülle Kerem". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. veebruar 2015. Vaadatud 14. veebruaril 2015.
4. ↑  "Tiiu Nittim. NSVL meistersportlased orienteerumises Eesti NSV-s" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 14. veebruaril 2015.

Välislingid
-----------

* Rahvusarhiivi fotode andmebaas FOTIS. Ülle Rooba TPI-st Eesti NSV esivõistlustel orienteerumises (ajakiri Kehakultuur)
Tarmo Leinatamm 2011. aastal
Tarmo Leinatamm 2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse poolfinaalis
**Tarmo Leinatamm** (2. september 1957 Keila – 13. oktoober 2014) oli eesti dirigent, koomik ja poliitik.

Elukäik
-------

Aastal 1976 lõpetas ta Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli, aastal 1981 Tallinna Riikliku Konservatooriumi.

Aastail 1981–1991 oli ta Vanemuise peakoormeister.1980ndate keskel oli Tartu ansambli Plastmass juht. Aastatel 1991–1994 Rahvusooper Estonia dirigent, 1994–1999 Tallinna Filharmoonia direktor.

Ta oli ka AS Trio LSL direktor.

Tarmo Leinatamm dirigeeris 1996. ja 1997. aasta Eurovisiooni lauluvõistlustel, sealne orkester tunnustas teda erakorralise parima dirigendi preemiaga.

Tallinna linnahallis dirigeeris ta muusikale "Jeesus Kristus superstaar", "West Side'i lugu", "Kiss Me, Kate".

Ta osales mitmes ansamblis, näiteks Harmoonikud, Elektra, ROSTA aknad. Ta esines sageli Kuku raadios ja televisioonis. Leinatamm oli "Kreisiraadio" liige. 2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel oli ta Eesti esindajana laulu "Leto svet" üks esitajaist.

Poliitiline tegevus
-------------------

Ta kuulus 1995. aastast Reformierakonda.

Ta oli aastatel 2003–2007 X Riigikogu ja 2011–2014 XII Riigikogu liige.

Tunnustus
---------

* 1987 – ETL noore muusiku preemia[*viide?*]

Isiklikku
---------

Ta oli abielus laulja ja ilusalongi omaniku Siiri Leinatammega (sündinud Kokla; 1958).

Tütar Kirke on moedisainer.

Vaata ka
--------

* Kreisiraadio

Viited
------

1. ↑  Mirjam Mäekivi (14. oktoober 2014). "Suri Tarmo Leinatamm". Postimees. Vaadatud 14. oktoobril 2014.
2. ↑  Äriregister[*alaline kõdulink*]

Välislingid
-----------

* Tarmo Leinatamm rääkis esimest korda võitlusest vähiga, 2. september 2013
* Piret Kooli. TARMO LEINATAMME VIIMANE INTERVJUU: Saatus kinkis mulle päevi juurde, sest tõstsin viha kõrvale, delfi.ee, 14. oktoober 2014
Vivekananda, 1893
Vivekananda autogramm
**Swami Vivekananda** (õieti **Narendranath Datta**; kasutatud ka kirjapilti Dutt; 12. jaanuar 1863 Kolkata – 4. juuli 1902 Belur Math Kolkata lähedal) oli india usureformaator ja rahvusliku liikumise tegelane.

Vivekananda sündis Bengalis kšatrija perekonnas [*viide?*].

Ta alustas haridusteed kodus. 1871 astus ta Ishwar Chandra Vidyasagari asutatud kooli Metropolitan Institution. 1879 asus ta õppima Kalkuta kooli Presidency College, aga lühikese aja pärast jätkas ta õpinguid samas linnas Scottish Church College'is. Ta õppis loogikat, lääne filosoofiat ja Euroopa ajalugu ning sai 1884 bakalaureusekraadi. Iseseisvalt õppis ta sanskritikeelseid teoseid, omandades nii põhjalikud teadmised nii lääne kui india kultuurist. Koolis hiilgas ta oma laia silmaringi, lugemuse ja hiilgava mäluga.

Aastal 1881 kohtus ta müstiku Ramakrishnaga, kes õpetas talle hindude religioosset mittedualismi, seda, et kõik religioonid on tõesed, ja et inimeste teenimine on jumalakummardamise kõige tõhusam meetod. Pärast oma õpetaja surma sai Vivekananda rändmungaks, kes reisis mööda Indiat ja omandas niimoodi ettekujutuse sotsiaalsest ja majanduslikust olukorrast India eri piirkondades. Vivekananda võttis üle Ramakrishna koha guruna ning hakkas pärimuslikku hindu maailmakäsitlust viljelema ja tutvustama ka Läänes. Sellega suurendas ta religioonidevahelist teadlikkust ja tema mõjul sai hinduism 19. sajandi lõpuks maailmareligiooniks. Ka Indias peetakse teda hinduismi taassünnis oluliseks tegelaseks.

Aastal 1893 osales Chicagos Maailma Usundite Parlamendi tegevuses, hiljem pidas loenguid USAs ja Euroopas.

1897 sõitis ta tagasi Indiasse, kus tema algatusel rajati *Ramakrishna Math* ja 1897. aastal usuühing *Ramakrishna Mission*. Esimene neist oli mõeldud tema õpetuse propageerimiseks ja teine tegeles sotsiaaltööga. Sellest sai alguse organiseeritud sotsiaal-religioosne liikumine, mis abistas laiu rahvamasse hariduse, kultuuri ja arstiabi edendamise kaudu. Ta asutas kaks kloostrit, üke Kalkuta, teise Madrase lähedale, ja kaks ajakirja, ühe inglise (see ilmub tänapäevani), teise bengali keeles.

Teosed eesti keeles
-------------------

* "Karma-jooga". Ajakirja Kultuur ja Elu väljaanne, Tallinn 1992, 62 lk; teine, parandatud trükk: tõlkinud Anu-Reet Hausenberg, Tallinn 2008, 96 lk
* "Bhakti-jooga ehk Armastuse jooga. Tõe valgus". Tõlkinud Virve Külaviir, Tallinn 2005, 78 lk

Kirjandus
---------

* Vladislav Kostjutšenko, "Vivekananda". Vene keelest tõlkinud Mart Helme ja Jüri Meriste. Sari Suuri mõtlejaid, Eesti Raamat, Tallinn 1982, 128 lk
**Deniz Undav** (sündinud 19. juulil 1996 Varel) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib ründajana Inglismaa Premier League'i klubis Brighton & Hove Albion.

Undav kuulus noorena muuhulgas Bremeni Werderi noortesüsteemi. Aastatel 2015–2017 mängis ta Saksamaa tugevuselt neljanda liiga klubis TSV Havelse.

2018. aastal liitus ta Saksamaa tugevuselt kolmanda liiga klubiga Meppen. Hooajal 2019/20 lõi ta liigas 17 väravat ning siirdus seejärel Belgia esiliigaklubisse Royale Union Saint-Gilloise. Hooajal 2020/21 lõi Undav liigas 17 väravat ning tõusis klubiga Belgia kõrgliigasse. Hooajal 2021/22 oli Undav Belgia kõrgliiga suurim väravakütt (26 väravat) ning valiti hooaja lõpus liigahooaja parimaks mängijaks.

2022. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Brighton & Hove Albioniga, kuid jäid veel hooaja lõpuni laenule Belgia kõrgliigasse. Brighton & Hove Albioni meeskonnas debüteeris Undav hooaja avamängus 7. augustil 2022 Manchester Unitedi vastu. Esimese värava lõi ta klubi meeskonnas sama aasta 24. augustil EFL Cup'i mängus Forest Green Roversi vastu. Inglismaa kõrgliigas pääses ta hooaja esimeses pooles väljakule ainult vahetusest. Esimest korda kuulus ta Inglismaa kõrgliigas algkoosseisu 4. veebruaril 2023 mängus AFC Bournemouthi vastu. Kaks esimest väravat lõi ta Inglismaa kõrgliigas 29. aprillil 2023 mängus Wolverhampton Wanderersi vastu.

Viited
------

1. ↑  "Albion complete deal for Deniz Undav". *www.brightonandhovealbion.com*. 31. jaanuar 2022.
2. ↑   (vaadatud 29.4.2023)
3. ↑  "Back on track with six of the best". Brighton & Hove Albion. 29. aprill 2023. Vaadatud 29. aprillil 2023.
Pakri tuletorn ja tuulepark 2023. aasta kevadel mere kohalt vaadatuna
Droonivideo Pakri poolsaarest 2023. aasta aprillis
Pakri tuulepark

Pakri tuulepark (Eesti)Pakri tuulepark
Asendikaart

|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on 2004. aastal Pakri poolsaarel loodud tuulepargi kohta, aastal 2012 Pakri poolsaarel loodud tuulepargi kohta vaata Paldiski tuulepark.* |

---

**Pakri tuulepark** on tuulepark Eestis, mis asub Harju maakonnas Paldiskis Pakri poolsaare tipus. Tuulepargi hõlmatava maa-ala suurus on 46 hektarit.

Pakri tuulepark valmis 2004. aastal. Esimene tuulik ühendati elektrivõrguga 15. detsembril 2004. Täisvõimuse saavutas tuulepark 2005. aasta märtsis.

Pakri tuulepargis on kokku kaheksa 2,3 MW võimsusega Nordex N-90-tüüpi elektrituulikut. Tuulepargi koguvõimsus on 18,4 MW.

Elektrituulikute tootja ja tarnija on Saksa tootja Nordex Energy GmbH. Tuuliku masti pikkus on 80 m, rootori läbimõõt 90 m. Tuuliku kaal on 275 tonni. Pakri tuulepargi tuulikute kavandatud eluiga on 20 aastat.

Pakri tuulepargi koguinvesteering on 22,4 miljonit eurot.

**Pakri tuulepargi aastatoodang**

Pakri tuulepark, vaade Vääna-Jõesuu lähistelt

Vaata ka
--------

* Paldiski tuulepark

Viited
------

1. 1 2  Pakri tuulepark
László Krasznahorkai
**László Krasznahorkai** (sündinud 5. jaanuaril 1954 Gyulas) on ungari kirjanik.

Ta sündis aastal 1954 Gyulas, Békési komitaadis. Aastal 1972 lõpetas ta Gyulas gümnaasiumi ladina keele eriklassis. Seejärel õppis ta aastatel 1974–1976 õigusteadust Szegedi ülikoolis. Seejärel õppis ta Budapestis Loránd Eötvösi Ülikoolis, kuid aastal 1978 läks ta üle sama ülikooli filosoofiateaduskonda, mille lõpetas aastal 1983 ungari keele ja rahvahariduse erialal.

1985. aastal ilmus romaan "Saatana tango" (Sátántangó, eesti keeles 2019).

Tema romaanide põhjal on Béla Tarr teinud mitu mängufilmi.

Teoseid
-------

* "Sátántangó" (1985; eesti keeles 2019)
* "Kegyelmi viszonyok" (1986)
* "Az ellenállás melankóliája" (1989)
* "Az urgai fogoly" (1993)
* "Északról hegy, Délről tó, Nyugatról utak, Keletről folyó" (2003)
* "Az utolsó farkas" (2009; eesti keeles "Viimane hunt" 2018)
* "Báró Wenckheim hazatér" (2016)

Tunnustus
---------

* 2004 Kossuthi preemia
* 2015 International Booker Prize
* 2021 Austria riiklik Euroopa kirjanduse auhind
**Inva Mula** (sündinud 27. juunil 1963 Tiranas) on albaania ooperilaulja, lüüriline sopran.

Inva Mula sündis Tiranas muusikute peres. Tema isa Avni Mula on tuntud laulja ja helilooja, ema Nina Mula, rahvuselt venelane, oli samuti laulja. Vanemad tutvusid Moskva Konservatooriumis õppides. Pärast kooli lõpetamist 1950. aastate lõpus siirdusid elama Albaaniasse.  Inva nimi on tagurpidi lugedes isa nimi.

Inva õppis laulmist ja klaverimängu esialgu muusikakoolis ja seejärel konservatooriumis ema käe all, mille lõpetas 1985. aastal. Õpingute ajal ja pärast seda osales ta edukalt paljudel konkurssidel. Aastal 1987 võitis konkursi Albaania laulja (albaania Cantante d’Albania) ja 1988. aastal Bukarestis toimunud George Enescu nimelise rahvusvahelise konkursi. Aastal 1993 oli ta võidukas Plácido Domingo lauljate konkursil "Operalia".

Aastal 1997 osales Inva Diva Luc Bessoni filmis "Viies element", kus esitas aaria "Oh, giusto cielo!.. Il dolce suono" Gaetano Donizetti ooperist "Lucia di Lammermoor".

Inva Mula on esinenud paljudel Euroopa ooperilavadel, teiste seas La Scalas ja Bastille ooperimajas. Tema üheks tuntumaks rolliks on Violetta Valèry Giuseppe Verdi ooperis "Traviata". 

Talle on antud Albaania rahvakunstniku aunimetus.

Stuudioalbumid
--------------

* "Il Dolce Suono" (1997)
* "Ravel: Songs for Voice & Piano" (2003)
* "Il Bel Sogno: Opera Arias" (2009)

Viited
------

1. ↑  Албанская оперная дива Инва Муля: "Русская культура присутствовала у нас дома во всем"
**Eesti Informaatikakeskus** (*Estonian Informatics Centre*, lühend: EIK) oli aastatel 1997–2001 Eesti Vabariigi Riigikantselei haldusalas ning seejärel 2003. aasta maikuuni Eesti Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi valitsemisalas tegutsenud asutus, mis tegeles riigi infosüsteemide ja e-riigi teenuste keskse väljaarendamisega ning nende igapäevase töö tagamisega, samuti Eesti info- ja kommunikatsioonitehnoloogia alase kogemuse ning infoühiskonna ideede levitamisega. 

EIK tellimusel tehti tööd paljusid osapooli hõlmavate projektidega. EIK haldas riigiasutuste  andmeside magistraalvõrku Peatee ja riigi esimest e-teenuste portaali riik.ee, korraldas infotehnoloogiavahendite konsolideeritud riigihankeid, koordineeris rahvaraamatukogude internetiseerimist ja nende juurde avalike internetipunktide rajamist ning mitmesuguste infotehnoloogia arendusprogrammide, sh maakondade andmesideprogrammi KülaTee ja eesti keeletehnoloogia sihtprogrammi rahastamist ja elluviimist. Anti välja ajakirja Arvutimaailm ja osaleti rahvusvahelise ajakirja Baltic IT&T Review väljaandmisel. EIK direktor oli Imre Siil. 

Aastal 2003 liideti EIK ja Riigihangete Keskus ning selle tulemusena pandi alus Riigi Infosüsteemide Arenduskeskusele, millest hiljem kujunes Riigi Infosüsteemi Amet.

Ajalugu
-------

Informaatikakeskuse ajalugu ulatub vähemalt aastasse 1990, kui moodustati *Eesti Informaatikafond* (EIF). 1996 korraldati Eesti Informaatikafond ümber **Eesti Informaatikakeskuseks**.

Viited
------

1. 1 2  EE 12. köide, 2003: 55.
2. ↑   (vaadatud 12.02.2019)

Välislingid
-----------

* The Estonian Informatics Centre – Five Years of IT Development. Baltic IT&T Review 2002, No 1.
* Eesti informaatikakeskus lõpetas tegevuse. (05.05.2003) Riigi Infosüsteemi Amet
Thomas Johann Seebeck
Thomas Johann Seebecki monument Tallinna Tehnikaülikooli kampuses
**Thomas Johann Seebeck** (29. märts (vkj)/9. aprill 1770 Tallinn – 10. detsember 1831 Berliin) oli baltisaksa füüsik, kes uuris termoelektrilisi nähtusi, magnetismi ja optikat. Avastas Seebecki efekti.

Seebeck sündis kaupmehe perekonnas. Ta lõpetas 1788. aastal Tallinna Linna Keiserliku Gümnaasiumi. 

Aastal 1788 läks ta Berliini õppima arstiteadust. Lisaks kuulas ta loenguid botaanikast, füsioloogiast ja keemiast. Aastal 1789 oli ta Göttingeni Ülikoolis meditsiiniprofessorite Johann Friedrich Blumenbachi ja August Gottlieb Richteri loengutel; aga ka aforismikirjanikust füüsikaprofessori Georg Christoph Lichtenbergi loengutel. 

Aastal 1792 sooritas ta edukalt eksamid arstiteaduses ja praktilises kirurgias ning siirdus Bayreuthi, et iseseisvalt tegelda füüsikaga. Eluaseme sai ta õuenõunik Boye majas, kelle tütre Julia Amalia Ulrikaga abiellus ta aastal 1795. 1802. aasta juulis andis Göttingeni ülikool Seebeckile meditsiinidoktori kraadi. Samal aastal kolisid nad Jenasse.

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

Tallinna Tehnikaülikooli õuel asub Thomas Johann Seebecki mälestussammas. Tema järgi on nimetatud ka TTÜ elektroonikainstituut.

Viited
------

1. ↑  Tere tulemast Thomas Johann Seebecki elektroonikainstituuti

Kirjandus
---------

* Enn Velmre. "Tallinnast võrsunud avastaja". Horisont nr 11, 1971. Lk 44–47
* Enn Velmre. "Tallinnast võrsunud avastaja Thomas Johann Seebeck (1770-1831)". 4. detsember 2001