recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib alevikust Harjumaal; teiste asulate kohta vaata lehekülge Kiisa (täpsustus)* |

---

**Kiisa** on alevik Harju maakonnas Saku vallas. Asub Keila jõe kaldal.

Alevikku läbib Tallinna–Viljandi raudteeliin ja seal paikneb Kiisa raudteejaam.

Asulat läbib põhja-lõunasuunaliselt Tõdva–Hageri tee, millelt asula lõunaosas algab Kiisa–Maidla tee. Kagunurgas asub Kiisa jaama tee ning samale teele lõpeb Kirdalu–Kiisa tee. Asulas on apteek, vabaajakeskus (sh raamatukogu ja noortekeskus), kauplused A ja O, Meie ja turg.

Vahetult Kiisa halduspiiri taga asuvad 2 avariireservelektrijaama (Kiisa avariireservelektrijaam), mis on rajatud Kiisa alajaama juurde. Need valmisid vastavalt 2013 ja 2014 ning nende koguvõimsus on 250 MW.

Ajalugu
-------

Asula nimi on seotud Kiisa taluga, mida on esimest korda mainitud 1463. aastal. Saku mõisniku Paul Eduard von Rehbinderi ajal moodustati Kiisa ja Sikasarve talust Kiisa karjamõis. Kiisa küla on esmamainitud 1774. aastal ja toona kuulus sinna 6 talu. 1866. aastast kuulus Kiisa küla Keila kihelkonna Saku valda, mis 1890. aastal liideti Saue vallaga.

1921. aastal taasloodi Saku vald ja aastatel 1921–1939 oli Kiisa küla Saku valla koosseisus, 1939. aastast Tõdva valla koosseisus. 1945–1947 oli Kiisa küla Tõdva valla Saku külanõukogu koosseisus. 30. aprillist 1947 muudeti Tõdva valla ja Kohila valla vahelist piiri, nii et Kiisa küla arvati Kohila valla Kurtna külanõukogu koosseisu. 

1954. aastal liideti senine Kurtna külanõukogu ja Saku külanõukogu Kurtna külanõukoguks, mille keskus asus Kiisal. 1964. aastal liideti Kurtna külanõukogu ja Nabala külanõukogu Saku külanõukoguks, nii et Kiisa küla jäi taas Saku külanõukokku, kuid külanõukogu keskus liikus Sakku. 1992. aastast on Kiisa Saku valla koosseisus.

* Kiisa turgKiisa turg
* Kiisa uus perroonKiisa uus perroon
* Keila jõgi Kiisa juuresKeila jõgi Kiisa juures

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  Allar Viivik: "Kiisal valmis teine reservelektrijaam" Harju Elu, 11. juuli 2014
5. ↑  "Kiisa aleviku ajalugu". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. jaanuar 2019. Vaadatud 3. jaanuaril 2019.
6. ↑  Saku valla ajalugu

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kiisa** |

* MTÜ Kodukoht Kiisa

Saku valla vapp
Saku valla asulad

**Alevikud:** Kiisa | Saku  

**Külad:** Juuliku | Jälgimäe | Kajamaa | Kasemetsa | Kirdalu | Kurtna | Lokuti | Metsanurme | Männiku | Rahula | Roobuka | Saue | Saustinõmme | Sookaera-Metsanurga | Tagadi | Tammemäe | Tõdva | Tänassilma | Üksnurme
**Koit Pikaro** (sündinud 13. augustil 1949 Keilas) on Eesti poliitik ja endine politseiametnik.

Haridus
-------

Koit Pikaro lõpetas aastal 1971 Tallinna 6. Õhtukeskkooli. Ta õppis Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonnas 1972–1979.

Töökäik
-------

Pikaro on töötanud Tubakavabrikus Leek mehaanikuna 1967–1968 ja 1970–1971, Siseministeeriumis kriminaaljälituse ja kriminaalpolitsei töötajana 1971–1996 ja Keskkriminaalpolitsei abidirektorina 1994–1996, Tallinna Linnavolikogu Kantseleis korrakaitsenõunikuna 1997–1999 ning Ius Dicere OÜ-s analüütikuna 2003–2005.

Poliitiline tegevus
-------------------

Koit Pikaro oli Pärnu Linnavolikogu liige 1999–2005, IX Riigikogu ja X Riigikogu liige.

Ta on Eesti Keskerakonna liige alates aastast 1998.

Isiklikku
---------

Koit Pikaro on abielus, tal on kaks täiskasvanud last.[*viide?*]

Autasud
-------

* Eesti Vabariigi Siseministeeriumi teeneterist
* Eesti Politsei teeneteplaat
* Kotkaristi IV klassi teenetemärk, 2006
* Kriminaalpolitsei teenetemedal, 2019

Välislingid
-----------

* Lühitutvustus Riigikogu lehel
* Koit Pikaro: Partei juhtis miilitsa tööd, nagu ERSP Eesti politseid, Delfi, 9. aprill 2010
**Essonne'i departemang** on 2. järgu haldusüksus (departemang) Île-de-France'i piirkonnas. Ta on saanud nime Essonne'i jõe järgi.

Departemang jaguneb poliitiliselt:

| Ringkond | Elanike arv(2010) | Pindala(km²) | Valdu |
| --- | --- | --- | --- |
| Étampes | 137 330 | 876 | 75 |
| Évry | 505 928 | 1079 | 51 |
| Palaiseau | 572 082 | 459 | 68 |

Departemangus on 21 kantonit (alates 2015):

* Arpajoni kanton
* Athis-Monsi kanton
* Brétigny-sur-Orge'i kanton
* Corbeil-Essonnesi kanton
* Dourdani kanton
* Draveil' kanton
* Épinay-sous-Sénarti kanton
* Étampesi kanton
* Évry kanton
* Gif-sur-Yvette'i kanton
* Longjumeau kanton
* Massy kanton
* Mennecy kanton
* Palaiseau kanton
* Ris-Orangis' kanton
* Sainte-Geneviève-des-Bois' kanton
* Savigny-sur-Orge'i kanton
* Les Ulisi kanton
* Vigneux-sur-Seine'i kanton
* Viry-Châtilloni kanton
* Yerresi kanton

Vaata ka
--------

* Essonne'i departemangu haldusüksuste loend

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2020

Prantsusmaa departemangud

Ain **·** 
Aisne **·** 
Allier **·** 
Alpes-de-Haute-Provence **·** 
Alpes-Maritimes **·** 
Ardèche **·** 
Ardennes **·** 
Ariège **·** 
Aube **·** 
Aude **·** 
Aveyron **·** 
Bas-Rhin **·** 
Belfort **·** 
Bouches-du-Rhône **·** 
Calvados **·** 
Cantal **·** 
Charente **·** 
Charente-Maritime **·** 
Cher **·** 
Corrèze **·** 
Corse-du-Sud **·** 
Côte-d'Or **·** 
Côtes-d'Armor **·** 
Creuse **·** 
Deux-Sèvres **·** 
Dordogne **·** 
Doubs **·** 
Drôme **·** 
Essonne **·** 
Eure **·** 
Eure-et-Loir **·** 
Finistère **·** 
Gard **·** 
Gers **·** 
Gironde **·** 
Guadeloupe **·** 
Haut-Rhin **·** 
Haute-Corse **·** 
Haute-Garonne **·** 
Haute-Loire **·** 
Haute-Marne **·** 
Haute-Saône **·** 
Haute-Savoie **·** 
Haute-Vienne **·** 
Hautes-Alpes **·** 
Hautes-Pyrénées **·** 
Hauts-de-Seine **·** 
Hérault **·** 
Ille-et-Vilaine **·** 
Indre **·** 
Indre-et-Loire **·** 
Isère **·** 
Jura **·** 
Landes **·** 
Loir-et-Cher **·** 
Loire **·** 
Loire-Atlantique **·** 
Loiret **·** 
Lot **·** 
Lot-et-Garonne **·** 
Lozère **·** 
Maine-et-Loire **·** 
Manche **·** 
Marne **·** 
Martinique **·** 
Mayenne **·** 
Meurthe-et-Moselle **·** 
Meuse **·** 
Morbihan **·** 
Moselle **·** 
Mayotte **·** 
Nièvre **·** 
Nord **·** 
Oise **·** 
Orne **·** 
Pariis **·** 
Pas-de-Calais **·** 
Prantsuse Guajaana **·** 
Puy-de-Dôme **·** 
Pyrénées-Atlantiques **·** 
Pyrénées-Orientales **·** 
Réunion **·** 
Rhône **·** 
Saône-et-Loire **·** 
Sarthe **·** 
Savoia **·** 
Seine-Maritime **·** 
Seine-et-Marne **·** 
Seine-Saint-Denis **·** 
Somme **·** 
Tarn **·** 
Tarn-et-Garonne **·** 
Val-d'Oise **·** 
Val-de-Marne **·** 
Var **·** 
Vaucluse **·** 
Vendée **·** 
Vienne **·** 
Vosges **·** 
Yonne **·** 
Yvelines
**Rahvanimetus** ehk **etnonüüm** on rahva (etnose või subetnose) nimetus. Eestikeelsed etnonüümid kirjutatakse väikese algustähega.

Enda kohta käibel olev rahvanimetus ehk **endanimetus** on näiteks lätlastel *latvieši*, poolakatel *Polacy* ja eestlastel *eestlased* (varem *maarahvas*).

Eestlaste subetnoste hulka kuuluvad näiteks võrukesed (endanimetus *võrokõsõq*), mulgid, saarlased ja hiidlased (jagunevad seltsideks, mida eristatakse **mikroetnonüümide** abil). Tihtipeale, kuid mitte alati on need etnonüümid seotud muinas- või keskaega ulatuva maakondliku identiteediga. Setusid (endanimetus *setoq*) peetakse vahel eraldi rahvaks.

Vaata ka
--------

* Maailma rahvaste mitmekeelne loend
* Rahvaste ja hõimude loend

Kirjandus
---------

* Riho Grünthal. *Livvistä liivin. Itämerensuomalaiset etnonyymit*. Helsinki 1997
* Taavi Pae, Mari-Ann Remmel. Eesti etnonüümid, võrdnimed ja piirkonnanimed. *Keel ja Kirjandus*, 2006, nr 3, lk 177–190
* Jürgen Beyer. Ist *maarahvas* (‚Landvolk‘), die alte Selbstbezeichnung der Esten, eine Lehnübersetzung? Eine Studie zur Begriffsgeschichte des Ostseeraums. *Zeitschrift für Ostmitteleuropa-Forschung* 56 (2007), lk 566-593
Brüsseli lennujaama lennujuhtimistorn
**Lennuliikluse juhtimine** ehk **lennujuhtimine** (inglise keeles *Air Traffic Control*, lühendatult **ATC**) on Eesti Vabariigis Lennuliiklusteeninduse AS pädevuses. 

Lennuliiklust juhitakse järgmistes üksustes:

* TWR (*Tower Control Unit*) ehk lähilennujuhtimisüksus. Teostab lendude juhtimist lennuväljade vahetus läheduses ning õhkutõusmis-maandumisrajal ja ruleerimisradadel.
* APP (*Approach Control Unit*) ehk lähenemislennujuhtimisüksus. Nii saabuvate kui ka lahkuvate lennukite juhtimine lennuväljade lähenemisalades.
* ACC (*Area Control Centre*) ehk piirkondlik lennujuhtimiskeskus. Peamiselt ülelendude juhtimine kogu Eesti õhuruumis ning kõrgustevahemikus 3000 –20 000 m.

Lennuliikluse juhtimise esmaülesandeks on tagada lennuliikluse ohutus nii õhus kui ka lennuväljal ning pilootide õigeaegne hoiatamine võimalikest ohtudest; lisaülesandeks on pilootide varustamine vajaliku meteoroloogilise ja aeronavigatsioonilise informatsiooniga. 

Eestis õpetatakse lennujuhi ametit Eesti Lennuakadeemias (torni- ja lähilennujuhid). Piirkondlikku lennujuhtimist saab õppida välismaal.
**Meyendorff'i Perekonna Asutus** oli Eesti sihtasutus, mille eesmärk oli toetust anda Meyendorffi perekonna konventi kuuluvatele ja puudust kannatavatele liikmetele ning nenda lastele. Asutuse põhikiri kinnitati Vabariigi Valitsuse otsusega 27. jaanuarist 1937 ja avaldati Riigi Teataja Lisas (RTL 1937, 24).

Asutus oli Eestimaa Ülemmaakohtu poolt 5. juulil 1888 kinnitatud Vabahärrade Meyendorffide perekonna asutuse (Freiherrlich Meyendorffsche Familienstiftung) õigusjärglane.

Perekonna konvent koosnes Meyendorffide perekonna kõigist õigusvõimelistest mees- ja naissoost liikmetest, ja meessoost perekonna konvendi liikmete abikaasadest. Kui naissoost konvendi liige kaotas abiellumise, lahutamise või muul teel Meyendorffi perekonnanime, astus ta automaatselt konvendist välja.

5. märtsil 1935 oli asutuse alusvara väärtuseks 647 krooni 86 senti, sealhulgas Eesti Maakrediitseltsi pantkirjad, Ohtu mõisa peale ingrosseeritud obligatsioonid, 1916. aasta raudtee laen, lahtine arve Eesti Maakrediitseltsis ja kassa.
2018
**Mew** on Taani päritolu *indie rock*'i viljelev ansambel. Müstiliste motiivide ja helikeele tõttu on nende muusikat iseloomustatud ka nimetusega *dream rock* (dream - unenägu, unistus ingl.k.).

Ajalugu
-------

Ansambel sai alguse 1995. aastal Kopenhaagenis ja koosnes siis neljast liikmest: Jonas Bjerre (laul, kitarr, klahvpillid), Bo Madsen (kitarr), Johan Wohlert (bass) ja Silas Utke Graae Jorgensen (trummid).

Bänd on välja andnud viis stuudioalbumit ja hulga singleid. Kuulsuse tõi neile kolmas kogumik "Frengers", mis ilmus 2003. aastal. Samal aastal sai Mew Taanis ka aasta ansambli ja aasta albumi tiitli.

2006. aasta aprillis lahkus bändist bassimängija Johan, sest sai isaks. Uut bassimängijat ei ole seni ametlikult leitud, kontsertidel on kasutatud asendajaid.

2007. aastal lõpetas bänd "And the Glass Handed Kitesi" kontserditurnee.

Aastal 2009 ilmus album "No More Stories Are Told Today, I'm Sorry They Washed Away // No More Stories, The World Is Grey, I'm Tired, Let's Wash Away".

Diskograafia
------------

### Albumid

* "A Triumph for Man" (1997, uuesti avaldatud 2006)
* "Half the World Is Watching Me" (2000, uuesti avaldatud 2007)
* "Frengers" (2003, uuesti avaldatud 2007)
* "And the Glass Handed Kites" (2005)
* "No More Stories Are Told Today, I'm Sorry They Washed Away // No More Stories, The World Is Grey, I'm Tired, Let's Wash Away" (2009)

### Singlid

* "She Came Home For Christmas" (1997)
* "King Christian" (2000)
* "Her Voice is Beyond Her Years" (2000)
* "Mica" (2000)
* "I Should Have Been a Tsin-Tsi (For You)" (2000)
* "She Came Home For Christmas" (2000)
* "Am I Wry? No" (August, 2002)
* "She Came Home For Christmas" (detsember, 2002)
* "Comforting Sounds" (UK, 24. märts 2003)
* "Am I Wry? No" (UK, 16. juuni 2003)
* "156" (2003)
* "She Came Home For Christmas" (UK, 15. detsember 2003)
* "Apocalypso" (2005)
* "Special" (2005)
* "Why Are You Looking Grave?" (2006)
* "The Zookeeper's Boy" (2006)
* "Introducing Palace Players" (2009)
* "Repeaterbeater" (2009)
* "Beach" (2010)

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
* MySpace
* TAS In Session: Mew
* Tumblr
**Meurthe-et-Moselle'i departemang** on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Grand Esti piirkonnas. See on nime saanud Meurthe'i ja Moseli jõgedelt. 

Departemang moodustati 7. septembril 1871 pärast Prantsuse-Preisi sõda Prantsusmaale jäänud Meurthe'i (Nancy, Lunéville ja Touli ringkonnad) ja Moselle'i departemangude alast (Briey ringkond), nimeks pandi meelega Meurthe-et-Moselle, et rahvale meenutada kaotatud departemange. Pärast esimest maailmasõda säilitati departemang senisel kujul, Prantsusmaale tagastatud aladest taasloodi Moselle'i departemang. Aastani 2015 kuulus ta Lorraine'i piirkonda.

Departemang jaguneb halduslikult järgmiselt:

| Ringkond | Elanike arv(2010) | Pindala(km²) | Kantoneid | Valdu |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Briey | 163 621 | 1143 | 10 | 130 |
| Lunéville | 79 519 | 1451 | 9 | 164 |
| Nancy | 419 664 | 1509 | 20 | 188 |
| Toul | 68 215 | 1143 | 5 | 112 |

Vaata ka
--------

* Meurthe-et-Moselle'i departemangu haldusüksuste loend

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2019

Prantsusmaa departemangud

Ain **·** 
Aisne **·** 
Allier **·** 
Alpes-de-Haute-Provence **·** 
Alpes-Maritimes **·** 
Ardèche **·** 
Ardennes **·** 
Ariège **·** 
Aube **·** 
Aude **·** 
Aveyron **·** 
Bas-Rhin **·** 
Belfort **·** 
Bouches-du-Rhône **·** 
Calvados **·** 
Cantal **·** 
Charente **·** 
Charente-Maritime **·** 
Cher **·** 
Corrèze **·** 
Corse-du-Sud **·** 
Côte-d'Or **·** 
Côtes-d'Armor **·** 
Creuse **·** 
Deux-Sèvres **·** 
Dordogne **·** 
Doubs **·** 
Drôme **·** 
Essonne **·** 
Eure **·** 
Eure-et-Loir **·** 
Finistère **·** 
Gard **·** 
Gers **·** 
Gironde **·** 
Guadeloupe **·** 
Haut-Rhin **·** 
Haute-Corse **·** 
Haute-Garonne **·** 
Haute-Loire **·** 
Haute-Marne **·** 
Haute-Saône **·** 
Haute-Savoie **·** 
Haute-Vienne **·** 
Hautes-Alpes **·** 
Hautes-Pyrénées **·** 
Hauts-de-Seine **·** 
Hérault **·** 
Ille-et-Vilaine **·** 
Indre **·** 
Indre-et-Loire **·** 
Isère **·** 
Jura **·** 
Landes **·** 
Loir-et-Cher **·** 
Loire **·** 
Loire-Atlantique **·** 
Loiret **·** 
Lot **·** 
Lot-et-Garonne **·** 
Lozère **·** 
Maine-et-Loire **·** 
Manche **·** 
Marne **·** 
Martinique **·** 
Mayenne **·** 
Meurthe-et-Moselle **·** 
Meuse **·** 
Morbihan **·** 
Moselle **·** 
Mayotte **·** 
Nièvre **·** 
Nord **·** 
Oise **·** 
Orne **·** 
Pariis **·** 
Pas-de-Calais **·** 
Prantsuse Guajaana **·** 
Puy-de-Dôme **·** 
Pyrénées-Atlantiques **·** 
Pyrénées-Orientales **·** 
Réunion **·** 
Rhône **·** 
Saône-et-Loire **·** 
Sarthe **·** 
Savoia **·** 
Seine-Maritime **·** 
Seine-et-Marne **·** 
Seine-Saint-Denis **·** 
Somme **·** 
Tarn **·** 
Tarn-et-Garonne **·** 
Val-d'Oise **·** 
Val-de-Marne **·** 
Var **·** 
Vaucluse **·** 
Vendée **·** 
Vienne **·** 
Vosges **·** 
Yonne **·** 
Yvelines
A – Maa, B – Kuu, C – Kuu tiirlemissuund, D – Kuu orbiit ümber Maa, E – Päikesekiired. Joonistel olevate objektide suuruste ja kauguste suhted ei vasta tegelikkusele.  

**Maa-Kuu süsteem ülalt vaadatuna**  

  

Kuud valgustab tema teekonnal ümber Maa Päike, Kuu ise ei tekita valgust. Kuu faase nimetatakse järgmiselt: 1 – noorkuu, 3 – esimene veerand, 5 – täiskuu, 7 – viimane veerand. Seda, kuidas Kuu seejuures Maalt paistab, on näha alumisel pildil.  

**Kuu Maalt vaadatuna ehk Kuu faasid**  

**Kuu faas** on Kuu Päikesest valgustatud osa väljanägemine väljaspool Kuud, tavaliselt Maal asuva vaatleja jaoks.

Pool Kuust on alati valgustatud ja pool valgustamata. (Erandiks on üsna harva esinevad kuuvarjutused, kus valgustamata on rohkem kui pool Kuud, mõnikord isegi terve Kuu.) See, milline osa Kuust on valgustatud, oleneb Kuu, Maa ja Päikese omavahelisest asendist ning muutub sedamööda, kuidas Kuu ümber Maa tiirleb. Kuu on Maa poole pööratud kogu aeg sama küljega, aga Päikese poole erineva küljega. Seetõttu see, missugune osa Kuu pinnast, sealhulgas Maa pealt nähtavast Kuu pinnast on valgustatud, muutub tsükliliselt. Maalt on nähtav samuti pool Kuust, aga pool Kuust Maale ei paista.

Olukorda, kus kogu nähtav Kuu osa on valgustatud (100%), nimetatakse täiskuuks. Olukorda, kus kogu nähtav Kuu osa on valgustamata (0%), nimetatakse kuu loomiseks. Ülejäänud faasides on nähtavast Kuu osast valgustatud ainult osa. Valgustatud ja valgustamata osa eraldavat piiri nimetatakse terminaatoriks.

Kuu faasid muutuvad tsükliliselt. Faaside muutumise tsükli pikkus on 29 päeva 12 tundi ja 44 minutit ehk 29,53 päeva. Seda ajavahemikku nimetatakse ka Kuu ööpäevaks ehk sünoodiliseks kuuks.

Sideeriline kuu ehk Kuu asukoha täistiir tähtede suhtes on pisut lühem – 27 päeva 7 tundi ja 43 minutit. Sünoodiline kuu on sideerilisest pikem, kuna Kuu tiirleb ümber Maa, mis omakorda tiirleb ümber Päikese.

Samamoodi kui Maal asuva vaatleja jaoks paistavad Kuu faasid, paistavad ka Kuul asuva vaatleja jaoks Maa faasid. Need on ainult vastupidised: kui Maa peal on täiskuu, siis Kuul on maa loomine, ja kui Maal on kuu loomine, siis Kuul on täismaa. Kui Maal paistab Kuust esimene veerand ehk noorkuu, siis Kuul paistab Maast viimane veerand ehk vanamaa.

Kuu faasid on kuu loomine (kuud ei ole näha), noorkuu, poolkuu (esimene veerand), kasvav kuu, täiskuu, kahanev kuu, poolkuu (viimane veerand) ja vanakuu.

Kuu faaside kindlakstegemine on lihtne: Kuu, millest on näha parem pool, kasvab, ja millest vasak, kahaneb. Parem käsi ehk hüvakäsi on rahvatraditsioonides seotud kasvamise ja lisandumisega, vasak käsi ehk kurakäsi aga vähenemise ja kadumisega. See reegel kehtib põhjapoolkeral.

Mnemotehniliselt on faaside kindlakstegemiseks kasutusel ka järgmine meetod. Kui kuu kasvab ehk nähtavat osa tuleb juurde, meenutab kuu nähtav osa J-tähte. Kui kuu kahaneb, on näha teine pool ehk kuu nähtav osa meenutab C-tähte.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kuu faasid** |

* Kuu faasid (astronoomia.ee)
Patty Duke (1975)
Patty Lane'ina "The Patty Duke Show's" (1965)
**Patty Duke** (sünninimi **Anna Marie Duke**; 14. detsember 1946 New York – 29. märts 2016 Coeur d'Alene, Idaho) oli Oscariga auhinnatud USA teatri-, filmi- ja seriaalinäitleja.

Juba 16-aastaselt võitis ta Helen Kelleri rolli eest filmis "Imetegija" ("The Miracle Worker"; 1962) parima naiskõrvalosatäitja Oscari. Sama rolli oli ta varem esitanud Broadway teatris. 

1963. aastal sai ta oma telesaate "The Patty Duke Show", kus ta mängis paljusid tegelaskujusid. Järgmisena keskendus ta küpsematele rollidele, sh filmis "Nukkude oru taga" ("Valley of the Dolls"; 1970).

Ta võitis karjääri jooksul kolm Emmy auhinda ja kaks Kuldgloobust.

Aastatel 1985–1988 oli ta Näitlejate Gildi (Screen Actors Guild) president.

2004. aastal sai ta Hollywoodi kuulsuste alleele omanimelise tähe.

1982. aastal diagnoositi tal bipolaarne häire, misjärel hakkas ta tegelema vaimse tervisega seotud probleemide tutvustamisega avalikkusele.

Üks tema kolmest lapsest on näitleja Sean Astin.

Viited
------

1. ↑  "Patty Duke: The original survivor of dysfunctional child stardom". The Washington Post. 29. märts 2016. Vaadatud 3.12.2016

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Patty Duke** |

* Ametlik koduleht
* IMDb link puudub Patty Duke andmekogus IMDb (inglise)
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Euroopa U-21 meistrivõistlused |
| **Hõbe** | 2017 | jalgpall |

**Pau López Sabata** (sündinud 13. detsembril 1994 Gironas) on Hispaania jalgpallur, kes mängib väravavahina Prantsusmaa kõrgliigaklubis Marseille Olympique.

Ta alustas profikarjääri RCD Espanyolis, mille põhimeeskonnas debüteeris ta 2014. aasta detsembris Hispaania karikavõistlustel. Hispaania kõrgliigas tegi ta debüüdi 1. veebruaril 2015 mängus Sevilla vastu. Hooajal 2015–16 tõusis López Espanyoli esiväravavahiks. Hooajal 2016–2017 oli ta laenul Inglismaa kõrgliigaklubis Tottenham Hotspur, kuid mänguaega ta seal ei saanudki, kui oli Hugo Llorisi ja Michel Vormi järel kolmas valik väravavahi kohale.

2018. aasta juulis sõlmis ta lepingu Hispaania kõrgliigaklubiga Real Betis. 2019. aasta juulis siirdus ta umbes 23,5 miljoni euro eest Itaalia kõrgliigaklubisse AS Roma, kellega sõlmis viieaastase lepingu. 2021. aasta juulis läks ta laenule Marseille Olympique'i, kellega sõlmis järgmise aasta jaanuaris püsiva lepingu.

2015. aastal debüteeris López Kataloonia jalgpallikoondises. Hispaania jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 18. novembril 2018 mängus Bosnia ja Hertsegoviina vastu.

Välislingid
-----------

 Pau López – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Pärnu maakonna valdade piirid enne ja pärast 1939. aasta vallareformi
**Pati vald** (saksa keeles *Pattenhof*) oli vald Pärnumaal Saarde kihelkonnas. Valla pindala oli 101,58 km² ja elanikke oli 1667 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939.

Vallas oli 368 talundit ja elamut ning need kasutasid 7179 ha maad. Vallamaja asus tänapäeva Leipste küla aladel.

Vallas asus Pati asundus. Enne 1919. aasta mõisate võõrandamist asus valla alal Pati mõis.

1939. aasta vallareformiga moodustati Kilingi, Pati ja Saarde vallast - Saarde vald. Talli, Jäärja, Kilingi ja Pati valla osast moodustati Tali vald. Volveti, Vana-Kariste, Uue-Kariste ja Pati vallast moodustati Tihemetsa vald.

Viited
------

1. 1 2 3  *Eesti Entsüklopeedia.* 6. köide: *Muther–Rakitse.* Tartu: Loodus, 1936, lk 615.
2. 1 2  Pati vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 22.02.2016)
3. ↑  *Eesti entsüklopeedia.* 7. köide: *NÕUK–RAH.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1994, lk 218.
4. ↑  Maa-ameti kaardirakendused

Välislingid
-----------

* Pati vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib poliitikust; vigursuusataja kohta vaata artiklit Vladimir Lebedev (suusataja); maadleja kohta vaata artiklit Vladimir Lebedev (maadleja)* |

---

Pavel Panfilov ja Vladimir Lebedev 1990. aastal
**Vladimir Lebedev** (vene keeles *Владимир Николаевич Лебедев*; 10. juuni 1952 Võpolzovo, Bologoje rajoon, Kalinini oblast, Vene NFSV – 10. august 2021) oli Eesti NSV poliitik ja iseseisvas Eestis Venemaa kodanike liidu juhtfiguure.

Ta sündis sõjaväelase perekonnas. Ta lõpetas 1969. aastal Tartu 4. Keskkooli. Aastatel 1969–1974 õppis ta Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikateaduskonnas, 1974–1976 oli ajateenistuses Nõukogude sõjaväes; aastal 1979 lõpetas ta (töö kõrvalt) Läti Riikliku Ülikooli matemaatika- ja füüsikateaduskonna.

Ta töötas aastatel 1976–1980 programmeerijana, aastatel 1981–1982 tootmiskoondise Talleks informatsiooni- ja arvutuskeskuse ülemana, 1982–1984 Tallinna Linna Rahvakontrolli Komitee inspektorina, 1984–1989 Tallinna Linna Statistikavalitsuse juhatajana, 1989–1990 Juhtimissüsteemide Projekteerimise ja Konstrueerimise Eribüroo Tallinna osakonna ülemana.

Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu saadik.

Viited
------

1. ↑  Димитрий Кленский. Умер Владимир Николаевич Лебедев. Доколе, 11. august 2021

Välislingid
-----------

* Mässaja Vladimir Lebedev. SL Õhtuleht, 4. detsember 2007
* Vladimir Lebedev: Pronksiöö oli Eesti valitsuse suuremõõduline provokatsioon. Eesti Päevaleht, 26. aprill 2012
* Klenski, Kustov ja Lebedev asutavad poliitklubi. Delfi, 17. jaanuar 2013
**Jaak Raie** (sündinud 1. juunil 1976 Kiviõlis) on Eesti riigiametnik ja endine sporditegelane, alates 1. aprillist 2022 Haridus- ja Noorteameti peadirektor.

Ta on lõpetanud 1994. aastal Kiviõli I Keskkooli ja Kiviõli lastemuusikakooli, 1998. aastal Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna liikumis- ja sporditeaduste bakalaureuseõppe ning 1999. aastal samas kehalise kasvatuse õpetaja kutseõppe. 

1996. aastal alustas ta Eesti Akadeemilises Spordiliidus spordiprojektide juhina, hiljem on olnud ka selle liidu peasekretär. Aastatel 1996–2001 tegutses ka korvpallitreenerina ning aastast 1994 on tegutsenud korvpallikohtunikuna. 

Aastal 2002 oli ta SELL-i Tartu üliõpilasmängude tegevdirektor. 

Aastatel 2009–2012 oli Eesti Korvpalliliidu juhatuse liige ja noortekomisjoni esimees.

Aastatel 2001–2002 oli Jaak Raie Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna õppejõud, 2002–2007 Tallinna Spordi- ja Noorsooameti juhataja ja 2007–2012 Eesti Rahvusringhäälingu juhatuse liige. Aastatel 2013–2019 oli ta Tallinna Teaduspargi Tehnopol juhataja ja 2019–2021 Viljandi haridus- ja kultuuriameti juhataja. 

Alates novembrist 2021 kuni 24. märtsini 2022 oli Jaak Raie Põhja-Sakala vallavanem.

Viited
------

1. 1 2  Haridus- ja Noorteameti peadirektoriks valiti Jaak Raie. Haridus- ja Teadusministeeriumi veebisait, 18. märts 2022.
2. 1 2  HARNO juhiks saab Jaak Raie. Tippjuhi konkursiveeb, Riigikantselei veebisait.
3. ↑  Jaak Raie. ESBL.
**Revo Raudjärv** (sündinud 21. mai 1982 ) on Eesti teleprodutsent ja telesaatejuht.

Haridus
-------

Revo Raudjärv on õppinud Pala Põhikoolis, Ülenurme Gümnaasiumis, Tartu Tööstuskoolis (hotellinduse eriala) ja Tartu Ülikooli Kehakultuuriteaduskonnas (kehaline kasvatus ja sport eriala), samuti Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskonnas ning läbinud filmi ja meedia juhtimiskursused Shanghai Ülikoolis.

Töökäik
-------

2004. aastal organiseeris Revo Raudjärv Eesti ettevõtteid Iraagi ülesehitustöödele ja 2006. aastal asutas ta koos Marek Jõksiga Tartu Ülikool/Rocki korvpallimeeskonna fänniklubi.[*viide?*] 2007–2008 töötas telekanalis Kalev Sport spordireporteri ja saatejuhina. 2009. aastal asutas ta Eesti esimese internetipõhise telekanali Sport TV, mis tootis otseülekandeid spordivõistlustest ja edastas pilti internetis. 

2011. aastal sai Revo Raudjärv Tallinna Televisioon uudistesaadete peatoimetajaks. 2012. aastast tegi ta saatejuhi ja peaprodutsendina saatesarja "Spordisõbrad" (50 saadet). 2013. aasta suvel oli ta saatesarja "Suvemiks" projektijuht-peaprodutsent (55 saadet). 2014. aastal tõi ta eetrisse telesaate "Spordiakadeemia", kus ta on nii projektijuht kui ka saatejuht. Revo Raudjärve osalusel toodetud saated on olnud eetris telekanalites Tallinna TV, Eesti Televisioon, ETV 2, TV 6, Kalev Sport, Yle TV, TV 14, TV 4, Kanal 2 jm.

Aastatel 2009–2016 oli ta Spordikanal OÜ juhatuse liige ja 2015–2017 3DPARTNER OÜ juhatuse liige. 

2017–2020 oli Raudjärv Tallinna TV juhatuse liige  ja seejärel kuni märtsini 2021 Tallinna TV likvideerija. 

Alates juulist 2021 on ta SKYEST OÜ juhatuse liige.

Muu töö
-------

Ta on peale telesaadete teinud ka õppefilme ja mitu dokumentaalfilmi. Töötanud mitu aastat DJ[*viide?*] ja õhtujuhina[*viide?*] ning olnud raadiojaamas Ring FM saatejuht[*viide?*].

Ühiskondlik tegevus
-------------------

2004–2009 kuulus Revo Raudjärv Eesti Reformierakonda. Alates 2010. aastast on ta MTÜ Eesti Olümpiaakadeemia juhatuse liige.

Spordiharrastus
---------------

Revo Raudjärve hobiks on murdmaasuusatamine. 2011. aastal tuli ta Eesti meistriks murdmaasuusatamises (harrastajate klassis)[*viide?*]. 

2007. aastal võitis ta Viru Maratonil 21 km distantsil esikoha[*viide?*].

Viited
------

1. ↑  Päring inforegister.ee andmebaasist
2. ↑  Avati Eesti esimene internetipõhine spordikanal
3. ↑  Anna Aurelia Minev. Tallinna TV nõukogu valis uueks juhatuse liikmeks Revo Raudjärve. ERR Uudised, 17.02.2017.

Välislingid
-----------

* Revo Raudjärve blogi

**Artiklid Revo Raudjärve kohta**

* Internetipõhine Sport TV jõuab tänasest vaatajateni
* Tallinna TV uudistejuht: Kalev/Cramo valis parima pakkumise
* Täna näeb Tallinna TV-s saadet „Spordisõbrad"
* Uus internetitelevisioon alustab Rocki välismänguga
* Avati Eesti esimene internetipõhine spordikanal

**Revo Raudjärve toodetud telesaateid ja õppefilme**

* Dokumentaalfilm Šotimaa Iseseisvusreferendumist:
* Saatesari Horisont:
* Eksperiment korvpallis:
* Eksperiment sulgpallis:
* Intervjuu Aivar Pohlakuga:
* Korvpalliliidu presidendikandidaatide debatt:
* Telesaade Suvemiks:
* Telesaade Spordisõbrad:
* Õppefilm KOOLIOLÜMPIAMÄNGUD:
* Õppevideod Elina Pähklimäe treeningutest:
**Rebassidrik** (*Passerella iliaca*) on tsiitsitajalaste sugukonda kuuluv Põhja-Ameerika lind.

Eestis vaadeldi rebassidrikut esimest korda 2012. aasta 2. detsembril Haapsalus.

Süstemaatika
------------

Saksa loodusteadlane Blasius Merrem kirjeldas 1786. aastal Kanadas taksoni *Fringilla iliaca*. 
Rebassidrikut käsitletakse mõnikord perekonnas *Zonotrichia*.
Eristatakse rida alamliike , mida vahel rühmitatakse mitmeks liigiks .

Välimus
-------

Pikkus 18 cm. Olenevalt levikupiirkonnast on sulestiku üldine värvus roostepruun, tumepruun või hall.

Levik ja bioloogia
------------------

Rebassidrik on levinud Kanadas ja USAs. Ta on tavaline asukas okasmetsavööndi ja mandri lääneosa mäestike vooluveekogude kaldavõsas. Osa linde talvitab Californias tšaparralis..

Rebassidrik ehitab pesa varjulisse kohta maapinnale või madalale selle kohale puule või põõsale. Pesa on kausjas, paksuseinaline, koosneb rohust, samblast ja lehtedest. Kurnas on tavaliselt neli või viis muna.

Toiduks on peamiselt putukad ja muud selgrootud, mida otsib maapinda jalgadega kraapides. Sööb ka seemneid ja marju.

Viited
------

1. ↑
2. 1 2
3. ↑
4. 1 2
5. ↑
6. ↑

Välislingid
-----------

* Rebassidrik andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

* Inga-Gretel Linkgreim "Eestis nähti Euroopas üliharuldast rebassidrikut" ERR, 4. detsember 2012.
* Ulvar Käärt "Üliharuldane rebassidrik meelitab Eestisse huvilisi" EPL, 4. detsember 2012.
* Risto Mets "Linnuharulduse leid meelitab suleliste uurijaid kogu Euroopast" Postimees, 3. detsember 2012.
* "Haapsalus peatunud haruldane rebassidrik rändas Utö saarele" Postimees, 20.12.2012
**"Seitsmes rahukevad"** on Viivi Luige 1985. aastal Eesti NSV-s ilmunud autobiograafiline romaan. 

Romaan tugineb Luige mälestustele lapsepõlvest Viljandimaal. Peategelase, ligi viieaastase lapse kaudu käsitleb ta Eesti NSV argipäeva 1950. aastate alguses Eesti külas. Tegevustik paigutub vahemikku 1950. aasta augustist 1951. aasta varakevadeni. Minavormis jutustaja tekstis vaheldub olevikukirjeldus lapse tulevikuvisioonide ning tagasivaadetega 1980. aastatest. Teksti on pikitud rohkelt luulet. 

"Seitsmendat rahukevadet" võib pidada jätkuks Luige toonasele, stagnatsiooni ajal kirjutatud ühiskonnakriitilistele kogudele. See on tõlgitud soome, rootsi, norra, läti, saksa, prantsuse, hispaania, ukraina, vene, mäemari ja katkenditena inglise keelde.

Retseptsioon
------------

Joel Sang võrdles romaani ilmumise järel Friedebert Tuglase "Väikese Illimariga" (1937), kuid tegu on vastandlike teostega: erinevalt Tuglase teose peategelasest on Luige romaanis kujutatud lapsepõlve, kuhu lugejal pole soovi naasta.

Tunnustus
---------

* 1986 – Juhan Smuuli nimeline kirjandusauhind
* 1986 – Tammsaare-nimelise kolhoosi kirjandusauhind
* 1987 – Nõukogude Eesti preemia

Viited
------

1. ↑  Linda Kaljundi "Eesti lugu: Viivi Luik "Seitsmes rahukevad"". Eesti Päevaleht, 29. mai 2009 (kasutatud 21. august 2012)

Välislingid
-----------

* Linda Kaljundi. "Eesti lugu: Viivi Luik "Seitsmes rahukevad"". Eesti Päevaleht, 29. mai 2009
* Ilmar Palli. "Seal, kus sündis "Seitsmes rahukevad"". Maaleht, 17. september 2010
Tartu vana kaubamaja, 7. august 2007
Tartu vana kaubamaja, 14. juuli 2011
Tartu vana kaubamaja hoonekompleksi lammutamine 7. märtsil 2014
**Tartu vana kaubamaja** oli 1966. aastal ehitatud kaubamaja Tartus aadressil Riia tänav 2. Hoone arhitekt oli Uno Sisa. Kaubamaja avas uksed 20. detsembril 1966.

Algul tegutses kaubamaja kolmekorruselises kõrgete lintakendega ja korrustevaheliste paneelidega osas. Tartu kaubamaja Emajõe-poolses 2–3-korruselises tiibhoones oli majatarvete kauplus ja restoran Tarvas. Restorani kaunistas Elmar Kitse sgrafiitotehnikas figuraalkompositsioon (mis seoses hoone lammutamisega annetati Eesti Rahva Muuseumile). Tiibhoone teisel korrusel olid Tartu Tarbijate Kooperatiivi ruumid. Tiibhoone oli viimistletud terrasiitkrohviga.

2005. aastal kolis Tartu kaubamaja uude hoonesse teisel pool Riia tänavat. Pärast kolimist seisid kaubamaja ruumid mõnda aega tühjalt, seal korraldati kunstinäitusi. 

Vana kaubamaja kaubamajaosas on tegutsenud spordiriiete, raamatu-mänguasjapood ja arvutustehnika kauplused, kellaparandus, videolaenutus ja -müük, tiibhoones veel üks spordipood, apteek ja fotopood. Restorani Tarvas asemel olid Ühispanga (hiljem SEB) kontor, Olympic Casino ja Tartumaa turismiarenduskeskus.

Vana kaubamaja Riia tänava poolsele küljele paigutati infotabloo, mis näitas kella, kuupäeva ja temperatuuri.

2013. aasta algul teatas Tartu Tarbijate Kooperatiiv plaanist hoone aasta lõpuks lammutada. Selle asemele taheti rajada kuuekorruseline ehitis, millest poole oleks võtnud enda alla kaubandus. Ülejäänud osas pidid paiknema büroopinnad ja hotell, ülemistel korrustel taheti avada ka päevaspaa.

Vana kaubamaja sulges uksed 28. detsembril 2013.

Praegu asub Tartu vana kaubamaja koha peal kaubanduskeskus Kvartal.

Viited
------

1. 1 2  Maarius Suviste "Tartu vana kaubamaja sünd, hiilgus ja surm" Õhtuleht, 1. märts 2014, lk 12-13
2. ↑  Kunstiteos eemaldati kaubamaja restorani seinalt ja viidi muuseumi Õhtuleht 04.02.2014
3. ↑  Jaan Olmaru "Tartu vana kaubamaja aeg saab ümber" Postimees, 17.01.2013 (vaadatud 18. jaanuaril 2013)

Välislingid
-----------

* Tartu vanast kaubamajast Riia, Turu, Aleksandri ja Soola tänavate vahelise ala arhitektuurivõistluse seletuskirjas (arhiiviversioon: )
* Nils Niitra. "Vanast kaubamajast saab hiiglaslik ärikeskus" Tartu Postimees, 2. märts 2009
* "Reporter.ee: TTK juht ühendaks kaubamaja, Tasku ja uue ärikeskuse" Tartu Postimees, 2. märts 2009
* "Seinatäit maali ootab kolimine või kadu" Tartu Postimees, 12. märts 2009
* Jüri Saar: "Omanik pühkis tolmu ostukeskuse plaanilt" Tartu Postimees, 2. juuni 2010
* Jaan Olmaru. "Tartu vana kaubamaja aeg saab ümber" Postimees, 17. jaanuar 2013
* "Tartu vana kaubamaja lammutatakse" Delfi, 29. mai 2013
* "Arhitektid näitasid vana kaubamaja uut nägu" Tartu Postimees, 28. märts 2014
* Enriko Talvistu. Oleks uue kuulutajaid veel rohkem. Tartu Postimees. 2. aprill 2013 (arhiiviversioon: )
* Tartu Vana Kaubamaja {ru}
**Vahastu kirik** on kirik Raplamaal Rapla vallas Vahastu külas.

Kirik valmis 1883. aastal Türi abikirikuna.

Aastal 1864 pandi tollal pühakojana toiminud kabelisse üles korjanduskarp kiriku ehitusraha kogumiseks ning tehti üleskutse ehitusmaterjali varumiseks. Kiriku nurgakivi pühitseti sisse 28. septembril 1879. Ehitust alustati kevadel 1881 ja sügiseks sai kirik katuse alla. Kiriku pühitsesid 29. mail 1883 superintendent Ernst Wilhelm Woldemar Schultz, Järvamaa praost Heinrich Ferdinand Hoffmann ja Türi õpetaja Andreas Kurrikoff.

Aastal 2009 sai kirik uue katuse.

Kiriku juures on Vahastu kalmistu. Kirikuaias on Vabadussõja mälestussammas.

Kirikut kasutab EELK Vahastu kogudus.

Viited
------

1. 1 2 3  Vahastu ajalugu

Välislingid
-----------

* Vahastu on kui oaas kesk metsi ja rabasid Eesti Kirik, 18. juuni 2003
* Vahastu ajalugu
* Tänujumalateenistus Vahastu kirikus – Vahastu kirik 130 Kaiu Valla Teataja, 1. juuni 2013
* Kuldne Kaja Taalik Kaiu Valla Teataja, 26. juuni 2013
Peep Ehasalu esinemas HeadReadi proosavõistulugemisel Tallinna kirjanike maja musta laega saalis  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 28. mai 2015
Peep Ehasalu Viru Keskuse Rahva Raamatus esitlemas oma raamatut "Hullu munga päevik"  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 11. juuni 2014
**Peep Ehasalu** (pseudonüüm **Pärtel Ekman**; sündinud 29. oktoobril 1966) on eesti kirjanik ja toimetaja, Eesti Kirjanike Liidu liige.

Ta on avaldanud kolm ajaviiteromaani: "Murtud truudus" (2000, saksa keeles "Tallinner Trio" 2004), "Unikiri" (2002) ja "Hullu munga päevik" (2014) ning koos poja Pärtel Ehasaluga lasteraamatud "Väikeste rüütlite õhtujutt" (2006), "Kõik kanged mehed" (2008) ja "Ajahädaliste jõulud" (2012). Lasteraamatud "Printsid poisid" (2013), "Hambad ja haldjad" (2017) ja novellikogu "Aeg on selline" (2013) Kogumike "Did you know that there are over 100 exciting, quirky, unique and important reasons to visit Estonia" ja "Polkuja ja mansikkapaikkoja. Tallinna suomalaisten suosittelemana" koostaja ja kaasautor (koos Jussi-Pekka Aukiaga). EÕM 50 juubelikogumiku "Hiline vastus lapsevanemale õpilasmaleva asjus" (2016) autor. "Kubija kaudu Võrumaale" (2018) koostaja ja kaasautor (koos Margit Kilumetsaga). 2019 romaan "Roomaja. Romaan armastusest."

Mitmed Ehasalu raamatud on Andres Varustini illustreeritud.

Töötanud Viru hotellis kommunikatsioonijuhina. 

Novembrist 2018 on ta Eesti Noorsooteatri kommunikatsioonijuht.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Päring inforegister.ee andmebaasis
3. ↑  Peep Ehasalu, Viru, vabaduse kringel, Postimees, 28. aprill 2013
4. ↑  Viru hotelli muuseumis täiendavad külastusajad, puhkaeestis.ee, 19. jaanuar 2011

Välislingid
-----------

* Peep Ehasalu: Meie kõigi puudega lapsed, Delfi, 9. aprill 2008
**Tõnu Kõiv** (sündinud 4. detsembril 1968 Rakveres) on endine Eesti poliitik.

Ta lõpetas aastal 1987 Rakvere 3. Keskkooli. Ta õppis Audentese ülikoolis ärijuhtimist. 

Kõiv oli Eesti Konservatiivse Eesti Rahvaerakonna liige ja töötas Rahvaerakonna kantselei juhatajana, selle ühinemisel Mõõdukatega sai Rahvaerakonna Mõõdukad liikmeks, töötas 1999. aasta lõpust kuni 2003. aastani Sotsiaaldemokraatliku Erakonna peasekretärina. 

Kuulus 1997–1999 ja 2002–2004 Rakvere linnavolikokku. Oli 1999–2003 IX Riigikogu liige (Rahvaerakond Mõõdukad). 2001. aastal oli Kõiv pärast Mihkel Pärnoja tagasiastumist üks majandusministri kandidaate. 

Ta töötas mitme spordiorganisatsiooni juhatuses: 1995–96 Jalgpalliliidu ja 1996–2000 Korvpalliliidu juhatuses, 1996–97 FC Flora tegevdirektor, 2005–2011 Triatloniliidu president ja 2005 aastast EOK esindajate kogu liige. 

Aastatel 2003–2010 töötas ASi Eesti Elektronpost tegevdirektorina.

Allikad
-------

* Kõiv, Tõnu, entsyklopeedia.ee
* Sotside endise peasekretäri sigadused mätsiti kinni, Eesti Ekspress, 27.06.2013
* Kuidas tähtis sots vargil käis ja politsei käest pääses , Eesti Ekspress, 02.10.2013
**Tõnu Seilenthal** (sündinud 28. juunil 1947) on eesti keeleteadlane (fennougrist) ja õppejõud.

Seilenthal lõpetas Tallinna 2. Keskkooli 1965. aastal ja Tartu Riikliku Ülikooli 1972. aastal *cum laude*. 

Pärast ülikooli töötas ta õppejõuna Tartu Riikliku Ülikooli eesti keele kateedris. Aastatel 1978–1981 oli ta Helsingi Ülikooli eesti keele lektor, seejärel Jyväskylä Ülikooli eesti keele lektor. Hiljem on ta töötanud ka Eesti Teaduste Akadeemia keele ja kirjanduse instituudi direktorina ning Tartu Ülikooli uurali keelte õppetooli uurali keelte ja hungaroloogia dotsendina.

Teadustöö ja hõimutegevus
-------------------------

Tõnu Seilenthali peamised uurimisvaldkonnad on soome-ugri keelte ajalooline morfoloogia, handi keel, ungari keel, hungaroloogia ning ungari ja eesti keele kontrastiivne uurimine.

Samuti on ta aktiivne soome-ugri hõimuliikumise osaline. Ta on Fenno-Ugria Asutuse juhatuse liige ja tegutseb mitmes sugulasrahvaste kultuuriseltsis.

Isiklikku
---------

Tema isa Johannes Seilenthal (1911–1997) oli tõlkija ja kirjastuse juht, poeg Jüri Seilenthal on diplomaat.

Tunnustus
---------

* 2001 Valgetähe V klassi teenetemärk
* 2017 Tartu Ülikooli medal

Artikleid
---------

* "Ungarlasi paneb soome-ugri pärandist loobuma muude ebateaduslike teooriate levik" Postimees, 5. september 2012 (intervjuu)

Viited
------

1. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 6.12.2022.

Kirjandus
---------

* Paula Palmeos, "Tõnu Seilenthal kaitses väitekirja handi keele alal" – Keel ja Kirjandus 1978, nr 3, lk 187–188
* Vastab keeleteadlane Tõnu Seilenthal – Horisont 1991, nr 11, lk 24–25

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Tõnu Seilenthal** |

* Tõnu Seilenthal Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* Ardo Kaljuvee, "Tõnu Seilenthal (60)" EPL.ee, 22. juuni 2007
Ornella Muti Cannes'i filmifestivalil, 2000
**Ornella Muti** (sünninimi oli **Francesca Romana Rivelli**; sündinud 9. märtsil 1955 Roomas) on Itaalia näitleja.

Teismelisena oli ta modell, filmidebüüdi tegi 1970. aastal filmis "La Moglie più bella". 

Ta on mänginud rohkem kui 70 filmis, peamiselt Itaalia filmides. Neist tähelepanuväärseimad on filmid, kus Muti mängib erootilisi stseene.

1980. aastal mängis ta printsess Aurat Suurbritannia filmis "Flash Gordon", hiljem on ta kaasa teinud ka mitmes Ameerika filmis. Prantsusmaal on ta reklaaminud Giovanni Panzani pastatooteid.

Praegu mängib ta vähem tuntud teleseriaalides.

Muud
----

1994. aastal ajakirjas Class ilmunud hääletusel nimetati teda maailma kõige ilusamaks naiseks.

Isiklikku
---------

Tema ema Ilse Renate (sündinud Krause) oli pärit Võrumaalt ja töötas Roomas skulptorina, isa oli itaallane Napolist ja töötas ajakirjanikuna.

Tal on vanem õde Claudia Leone (sündinud 1951).

Ornella Muti esimene abikaasa oli Alessio Orano ja teine Itaalia ettevõtja Federico Facchinetti. Ornella Mutil on kolm last: näitlejast tütar Naike Rivelli (sünd.1974) hispaania produtsendi José Luis Bermúdez de Castro Acasoga ning tütar Carolina (sünd.1984) ja poeg Andrea (sünd.1987) Federico Fachinettiga.

1998. aastast elab ta Facchinettist lahus ning sõbrustab Stefano Piccologa.

Viited
------

1. ↑  "Kes on kes? Kes on kus? Kaugete maade eestlased. Lühielulood". Koostanud Vello Lään. Olion. Tallinn. 2011.

Välislingid
-----------

* Ornella Muti koduleht
* Ornella Muti andmekogus IMDb (inglise)
* Ornella Muti fänniklubi
* Ornella Mutil ehtekollektsioon. Eesti Päevaleht, 22. juuli 2008
**Klubi** (inglise keeles *club*) on ühise huviala, maailmavaate, elukutse, seisuse, soo, ea, seksuaalse eelistuse, kooskäimise aja vm. ühise tunnuse alusel moodustunud või loodud isikute seltskond või koondis, millel enamasti on koht kooskäimiseks, suhtlemiseks, harrastustegevuseks, meelelahutuseks, puhkamiseks jne. Klubiks võidakse nimetada ka teatavat mõttekoda, mille puhul ei pruugi osalejate koosseis, kooskäimise kohad ja kontakteerumise viisid olla püsivad. Klubidena on end registreerinud vahel ka mittetulundusühingud jm. organisatsioonid. Endises NSV Liidus nimetati klubideks kultuurhariduslikke asutusi (kolhoosiklubi, rahvamaja, kultuurimaja jne.), sealset tegevust aga klubiliseks tegevuseks.

Klubide ajalugu
---------------

Esimesed klubid tekkisid 16. sajandil Inglismaal ja olid mõeldud eeskätt meelelahutuslikuks tegevuseks.

18. sajandil Prantsusmaal tekkinud Bretooni Klubi ja sellest välja kasvanud Konstitutsiooni Sõprade Klubi, mida kooskäimiskoha järgi tuntakse rohkem Jakobiinide Klubina, olid poliitilise iseloomuga. Samal sajandil tekkis Venemaal kirjanduslik nn inglise klubi, kus osalesid muuseas Aleksandr Puškin ja Nikolai Karamzin. 18. sajandi teisel poolel ja 19. sajandil tekkis Venemaa kubermangulinnades aadlike, kaupmeeste ja käsitöömeistrite klubisid, 1905. aasta revolutsiooni paiku ka töölisklubisid.

Välismaa klubisid
-----------------

* Jakobiinide Klubi (Prantsusmaa, poliitiline profiil)
* Lions-klubi
* Rooma Klubi (rahvusvaheline, globaalprobleemide uurimise profiil)

Klubisid Eestis
---------------

* Kujutavate kunstide klubi ehk Kuku klubi
* Rotary klubi
* Viskiklubi
* 20. Augusti Klubi
* Impressum (meediaklubi)
* Šoti Klubi

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Klubi** |

* Selts
* Spordiklubi
* Ühistegevus
* Ööklubi

Kirjandus
---------

* Andres Langemets: "Kuku klubi - kerge laskuda, raske lahkuda" Eesti Ekspress, 29. jaanuar 2010
Mälestustahvel Tallinnas Nunne 7 majal, kus Eduard Vilde kirjutas "Mahtra sõja"
Romaani "Mahtra sõda" esmatrükk 1902
"**Mahtra sõda**" on Eduard Vilde kirjutatud 1850.–1860. aastate talurahvaliikumisi käsitlevate ajalooliste romaanide triloogia esimene osa, mis ilmus aastal 1902. 

Triloogia teine osa oli "Kui Anija mehed Tallinnas käisid" (1903) ning kolmas osa "Prohvet Maltsvet" (1905–1908). 

Romaan kõneleb 2. juunil 1858 (vkj). aastal endises Juuru kihelkonnas Mahtra mõisas aset leidnud talurahva ülestõusust, mis on ajalukku läinud kui Mahtra sõda. 

Romaani kirjutamisele eelnes ulatuslik uurimistöö – Vilde töötas läbi ajalooteoseid ja arhiiviallikaid. Lisaks kasutas ta Hans Tertsiuse mälestuste käsikirja ning Juurus kirja pandud inimeste meenutusi. Romaan ilmus esmalt Teatajas joonealuse järjejutuna peaaegu viie kuu vältel 1902. aastal, kirjutatuna põhiliselt öötundidel, sest päeval oli Vilde toimetusetööga hõivatud. *"Käsikirja lähema, õhtul ilmuva lehenumbri jaoks viis trükikoja käskjalg hommikul vara minult ära,viimased read olid sagedasti veel märjad,"* meenutas autor hiljem. 

Romaanist "Mahtra sõda" on seni tehtud 13 kordustrükki, viimane 2009. aastal Eesti Päevalehe raamatusarjas "Eesti lugu". Romaan on tõlgitud vene, läti, ungari, saksa, soome, ukraina ja esperanto keelde.

1955.–1959. aastal kavandati Tallinnfilmis mängufilmi "Mahtra sõda", kuid see jäi seisma tsen­suuri taha.[*viide?*]

30. ja 31. mail 2008 kanti Mahtra sõja 150. aastapäeva puhul Juurus Atla-Eeru kõrtsi ees vaheaegadeta ette terve romaan. Lugejateks olid näitlejad (Elle Kull, Tõnu Aav jt.) ja 90 eri vanuses ja eri paigas pärit lugejat. Ettelugemise lavastaja oli Ago-Endrik Kerge, kunstnik Liina Pihlak ja muusikaline kujundaja Viive Ernesaks. 

Kultuuriministeeriumi toetusprogrammi "Eesti kirjandus" tulemusel saab teose Eesti Rahvusraamatukogu digiarhiivist DIGAR tasuta alla laadida

Viited
------

1. ↑  Bianca Mikovitš. "Juurus loetakse 20 tunniga ette romaan "Mahtra sõda"". *Maaleht 28.05.2008*. Vaadatud 10.05.2020.
2. ↑  "Uus ports kirjandusklassikat vormiti e-raamatuteks". *Postimees*. 17. detsember 2014. Vaadatud 13. märtsil 2015.

Välislingid
-----------

 Mahtra sõda – alliktekstid Vikitekstides
* Vilde, Eduard. *Mahtra sõda* (1902).– DIGAR
* Vilde, Eduard. "Mahtra sõda". Eesti Rahvusraamatukogu digiarhiiv DIGAR
* Kuuldemäng: Eduard Vilde "Mahtra sõda" (1985)
* Bianca Mikovitš "Juurus loetakse 20 tunniga ette romaan "Mahtra sõda"" - Maaleht 28.05.2008
* Linda Kaljundi. *Eesti lugu: Eduard Vilde „Mahtra sõda"*– Eesti Päevaleht 3. jaanuar 2009
* Tiina Kirss. "Mahtrad: Sugude, sotsiaalsete suhete ja koloniaalvägivalla kujutamine Eduard Vilde ajaloolise triloogia esimeses romaanis" - Keel ja Kirjandus 2013 nr. 8-9.
* Tähteose kiirkursus: Eduard Vilde "Mahtra sõda" -
**Mart Vilt** (2. märts 1935 Illuka vald, Virumaa – 25. jaanuar 2021) oli eesti kergejõustiklane ja sporditegelane.

Ta tuli 1967. aasta Euroopa sisemängudel 3000 m jooksus 4. kohale. Budapestis toimunud 1966. aasta Euroopa meistrivõistlustel sai ta 1500 m jooksus 14. koha (tema aeg eeljooksus oli 3.42,7)

NSV Liidu meistrivõistlustel võitis ta 1500 m jooksus 1965. aastal hõbeda ja 1966. aastal kulla. 1966. aasta Suurbritannia ja NSV Liidu maavõistlusel püstitas Mart Vilt 1500 m jooksus 42 aastat püsinud Eesti rekordi **3.39,0** (1966. aasta maailma edetabeli 8. tulemus).

Mart Vilt kuulus 31 korda Eesti NSV ja 9 korda NSV Liidu koondisse.

Isiklikke rekordeid
-------------------

* 800 m jooks – 1.50,2 (1967)
* 1000 m jooks – 2.22,4 (1966)
* 1500 m jooks – 3.39,0 (1966)

Tunnustus
---------

* 1965 – Kalevi auliige
* 1966 – Aasta sportlane

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Mart Vilt lavastas Londoni suurjooksu kordusetenduse. EPL, 17. juuli 2006
* Mart Vildi lugu: ka naistemees võib väga kiiresti joosta. Õhtuleht, 25. juuni 2007
* Mart Vilt lakke vahtimisest lugu ei pea. Virumaa Teataja, 29. juuli 2012
* Suri 42 aastat Eesti rekordit enda käes hoidnud jooksulegend Mart Vilt. Delfi, 25. jaanuar 2021