recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jõgeva Muusikakool** on lastemuusikakool Jõgeva maakonnas Jõgeva linnas.

Ajalugu
-------

Jõgeva Muusikakooli vilistlane Raul Vaigla
Jõgeva Lastemuusikakool alustas tööd 1957. aastal 51 õpilasega, keda juhendas kuus õpetajat. Muusikakool asus kõigepealt tolleaegse apteegimaja teisel korrusel. Ajapikku tuli juurde nii õpilasi, õpetajaid kui ka erialasid ning ruumioludki läksid lahedamaks: esimese õppeaasta neljandaks veerandiks kolisid Kingissepa (praegu Suur) 12 üürnikud välja ning muusikakool sai maja enda kätte. 1960. aastal ehitati sellele külge mitu korda ruumikam juurdeehitis, mille alumine korrus läks raamatukaupluse ja ülemine muusikakooli käsutusse. 1992. aastal sai maja põhjalikult rekonstrueeritud ning muusikaõpinguteks kohandatud. 2008. aastal liideti muusikakooliga Jõgeva Kultuurikeskuse huvikool ning moodustati muusikakooli huviõppeosakond, kus saab õppida laulu, tantsu ja pillimängu. 

22. aprillil 2011 avati koolis Alo Mattiiseni klaveriklass.

2012. aasta sügisel õppis muusikakoolis 175 õpilast, neist 94 põhiõppe- ja 81 huviõppeosakonnas. 2012. aasta seisuga oli kooli lõpetanud 51 lendu ja välja antud 486 lõputunnistust.

Erialad
-------

Jõgeva Muusikakoolis saab õppida järgmistel erialadel: klaver, viiul, kitarr, akordion, flööt, plokkflööt, saksofon, klarnet, eufoonium, löökpillid. Koolis tegutsevad rahvamuusikaansambel ja puhkpilliorkester.

Kooli direktorid
----------------

* 1957–1986 Elvi Kotkas
* 1986–1996 Enno Heinmaa
* 1996–1997 Marina Vou
* 1997–2000 Kersti Varrak
* alates 2000 Merike Katt

Tuntud vilistlasi
-----------------

Jõgeva Muusikakooli on lõpetanud ka Hele Kõrve
Jõgeva Muusikakooli lõputunnistuse nr 1 sai hilisem muusikateadlane Ene Pilliroog. Kooli igast lennust on võrsunud neid, kes praegu on muusikamaailmas tegevad õpetajate, interpreetide või muusikateadlastena. Jõgeva Muusikakoolis õppinutest on Eesti muusikaelus tuntud näiteks Heiki Kalaus, Vello Sakkos, Olavi Sild, Valter Jürgenson, Endel Nõgene, Margit Peil, Raul Vaigla, Ülo Mälgand, Kalle ja Indrek Tetsmann, Raul Rink, Tiit Käosaar, Alo Mattiisen ja Hele Kõrve.

Viited
------

1. ↑   Fakte Jõgeva Muusikakoolist. Vooremaa, 01. detsember 2012, lk 5
2. ↑  Ajalugu. Jõgeva Muusikakooli koduleht. Vaadatud 06.12.2012

Välislingid
-----------

* Koduleht
Jussi Halla-aho (aastal 2014)
**Jussi Kristian Halla-aho** (sündinud 27. aprillil 1971 Tamperes) on Soome poliitik, ta kuulub erakonda Põlissoomlased ja oli alates 10. juunist 2017 kuni 14. augustini 2021 erakonna esimees. 

Ta valiti aastal 2011 Eduskunna liikmeks ning aastal 2014 Euroopa Parlamendi liikmeks.

Ta sündis aastal 1971 Tamperes. Ta on lõpetanud Helsingi Ülikooli, aastal 2000 kaitses ta Helsingis filosoofiamagistri kraadi, aastal 2006 filosoofiadoktori kraadi.

Ta valiti aastatel 2008 ja 2012 Helsingi linnavolikogu liikmeks. Ta kandideeris 2007. aasta Soome parlamendivalimistel Eduskunna liimeks, kuid teda ei valitud Eduskunda. 2011. aasta Soome parlamendivalimistel kandideeris ta uuesti ja siis osutus ta valituks. Ta oli Eduskunna liige 20. aprillist 2011 kuni 30. juunini 2014. 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel valiti ta Euroopa Parlamendi liikmeks.

2019. aasta Soome parlamendivalimistel kogus ta 30 596 häält, mis oli üleriigiliselt parim tulemus.

2024. aasta Soome presidendivalimiste esimeses voorus kogus ta 19,0% häältest, mis oli kolmas tulemus.

Isiklikku
---------

Ta on abielus filosoofiadoktori Hilla Halla-ahoga (sündinud 1975, neiuna Salovaara); neil on kaks tütart ja kaks poega.

Viited
------

1. ↑  Jussi Halla-aho õpetus: "Ülejooksikud jäävad tavaliselt lõhkise küna ette" Kesknädal, 5. aprill 2019
2. ↑  "Soome presidendivalimiste teise vooru lähevad Alexander Stubb ja Pekka Haavisto". *Delfi*. 28. jaanuar 2024. Originaali arhiivikoopia seisuga 28. jaanuar 2024. Vaadatud 28. jaanuaril 2024.

Välislingid
-----------

* Jussi Halla-aho Eduskunna kodulehel (soome keeles)
* Jussi Halla-aho koduleht
* Jussi Halla-aho õpetus: "Ülejooksikud jäävad tavaliselt lõhkise küna ette", Kesknädal, 4. mai 2019
**Antonio del Pollaiolo** (ka **Antonio Pollaiolo**, **Antonio Pollaiuolo**, samuti **Antonio di Jacopo Pollaiuolo** või **Antonio Benci**; 17. jaanuar 1432 Firenze – 4. veebruar 1498 Rooma) oli *quattrocento* Itaalia maalikunstnik, skulptor, graveerija ja kullassepp. 

Antonio sündis Firenzes. Tema vend Piero oli samuti maalikunstnik ning sageli töötasid vennad koos. Piero teine vend Simone oli arhitekt. Antonio ja Piero töödest on näha klassikalisi mõjutusi ning huvi inimese anatoomia vastu; teadolevalt osalesid vennad lahkamistel, et parendada oma teadmisi inimese anatoomiast. Hüüdnime (*Pollaiolo*) said nad isalt, kes oli tegev kodulindude müügiga (*pollaio* tänendab itaalia keeles "kanalat", kohta, kus peetakse kanu). Kullassepa ja metallitöö alased algteadmised sai Antonio kas oma isalt või Andrea del Castagnolt, kes arvatavasti õpetas talle ka maalikunsti.

M. Alpatov on tema kohta kirjutanud: "Kujur, maalija ja graafik Antonio Pollaiuolo ... väljendas Villa della Gallina freskodes oma vaimustust antiiksest punasefiguurilisest vaasimaalist. Kuid antiikkunstnikud ei tundnud sellist liikumise kirglikkust ja teovõimsust nagu tema. Pollaiuolo figuuride piirjooned on nõtked, värelevad ja voogavad; kontuur ei piirista üksnes keha, vaid kujuneb ise ekspressiivseks nagu Donatellol küpses eas."

Vasari "Kunstnike elulood" sisaldab Antonio del Pollaiolo biograafiat.

Kirjandus
---------

* Aldo Galli, Les Pollaiolo, Éditions 5 Continents (2005) (ISBN 88-7439-148-X)
* L. D. Ettlinger, Antonio and Pietro Pollaiuolo, Phaidon, Oxford, 1978, 183 p.

Märkused
--------

1. ↑  Sünni- ja surmakohad on määratletud vend Piero poja poolt.
2. ↑  M. Alpatov. Kunstiajalugu, II kd. *Renessansi ja uusaja kunst*. Tallinn: Kunst, 1982, lk 32.

Galerii
-------

* Apollo ja DaphnéApollo ja Daphné
* Herakles ja hüdraHerakles ja hüdra
* Innocentius VIII hauakamberInnocentius VIII hauakamber
* Püha Sebastiani martüüriumPüha Sebastiani martüürium

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Antonio Pollaiuolo** |

* Teosed ja lühibiograagfia veebigaleriis vaadatud 2012-06-01
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kihelkonnakirikust, teiste krikute kohta vaata lehekülge Kõpu kirik (täpsustus).* |

---

Kõpu kirik juunis 2014
**Kõpu Peetri kirik** on EELK Vilandi praostkonna kirik Viljandi maakonnas Kõpu vallas Kõpus. 

Kirikut kasutab Kõpu Peetri kogudus. Kirikus on ca 200 istekohta.

Kiriku ehitus algas 1821. aastal ja valmis 1825. aastal. 1906. aastal asendati algne puust torn kivist torniga. 1999. aasta suvel renoveeriti kirikuhoone katus.

Orelimeister Guido Knauffi mõningatel andmetel 1860. aastatel, teiste andmete järgi 1882. aastal valminud orel on üks selle meistri Eesti orelitest. Säilinud on veel Viljandi Pauluse ja Kolga-Jaani kiriku orel. 2007. aastal lõppes pilli restaureerimine.

Kirikutekstiilide kavandite autor ja tööde tegija on kunstnik Reet Talimaa.

Viited
------

1. ↑  125-aastane Kõpu Peetri kiriku orel sai korda[*alaline kõdulink*], Sakala, 13. oktoober 2007
2. ↑  Aime Jõgi, Kõpu kirikutekstiilides peegeldub metsaviirg[*alaline kõdulink*], Sakala, 7. jaanuar 2006

Välislingid
-----------

 Kõpu kirik – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Kõpu kirik kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes

Kõpu kirik
Kõpu kihelkond

**Kirik**: Kõpu kirik  

**Mõisad**: Kõpu kirikumõis | Pinska mõis | Puiatu mõis | Suure-Kõpu mõis | Väike-Kõpu mõis
Oletatav Pergolesi portree, mille tema biograaf Francesco Florimo annetas 19. sajandil Napoli konservatooriumile
**Giovanni Battista Pergolesi** (kodanikunimega **Giovanni Battista Draghi**; 4. jaanuar 1710, Jesi, Itaalia – 16. või 17. märts 1736) oli Itaalia barokkhelilooja, viiuldaja ja organist.

*Pergolesi* oli hüüdnimi, mille Ancona provintsis Jesis sündinud helilooja sai oma esivanemate päritolu tõttu Pergolast. Ta õppis muusikat algul Jesis, kohaliku muusiku Francesco Santini juures, ning hiljem Napolis Gaetano Greco ja Francesco Feo käe all. Konservatooriumist 1731. aastal lahkudes saavutas ta mõningase kuulsuse kaheosalise oratooriumiga "La fenice sul rogo, o vero La morte di San Giuseppe" ("Fööniks tuleriidal ehk Püha Joosepi surm") ning kolmevaatuselise vaimuliku näitemänguga (*dramma sacro*) "Li prodigi della divina grazia nella conversione e morte di san Guglielmo duca d’Aquitania" ("Jumaliku armu imed Püha Guillaume'i, Akvitaania hertsogi pöördumises ja surmas"). Suurema osa oma lühikesest elust veetis Pergolesi aristokraatidest patroonide teenistuses nagu Stigliano vürst Ferdinando Colonna ja Maddaloni hertsog Domenico Marzio Carafa. Helilooja suri 26-aastaselt tuberkuloosi.

Pergolesi tuntuim teos on 1736. aastal valminud "Stabat Mater" sopranile, aldile, keelpillidele ja tšembalole, mida Eestis on esitanud ka tütarlastekoor Ellerhein. Esimeseks koomiliseks ooperiks peetakse tema intermeediumi "Teenija-käskjanna" ("La serva padrona", 1733), mida Eestis on lavastatud näiteks Estonias 1966. ja 1992. aastal (lavastaja Neeme Kuningas).

Hiljuti taastasid Itaalia muusikateadlased tema "Missa D-mažooris".

Viited
------

1. ↑  Giovanni Battista Pergolesi 300 aastat kadunud missa jõuab eurooplasteni ERR, 28.03.2018

Välislingid
-----------

* Giovanni Battista Pergolesi 300 aastat kadunud missa jõuab eurooplasteni ERR, 28.03.2018
* Pärnus ja Tartus kantakse ette Pergolesi "Stabat Mater" ERR, 19.03.2008
**Epp Alatalu** (sündinud 13. mail 1966) on eesti ajakirjanik ja suhtekorraldaja. 

Õppis 1984–1989 Tartu Ülikoolis ajakirjandust (kursuse juhendaja oli Epp Lauk), tema diplomitöö uuris ajakirja Nõukogude Naine/Eesti Naine lugejat (juhendaja Peeter Vihalemm). 

TÜ ajakirjandusosakonnas õppides töötas praktikandina Rakveres ajalehes Punane Täht (praegu Virumaa Teataja), ETV-s Aktuaalse Kaamera toimetuses (juhendaja oli Ede Kõrgvee), Eesti Raadio uudistetoimetuses (juhendaja Riina Eentalu) ja propagandasaadete toimetuses (juhendajaiks Marianne Mikko, Ene Hion, Raul Mälk jt) ning Eesti Raadio korrespondendipunktis Moskvas (juhendajaks Marika Villa). 

Alatalu on töötanud ajakirjanikuna Eesti Telegraafiagentuuris, ajalehtedes Kaubaleht ja Eesti Ekspress ning teinud kaastööd teistele väljaannetele.

Ta oli 1998-2001 president Lennart Meri pressiesindaja, samuti on ta olnud Estonian Airi ja Eesti Hoiupanga infojuht, Eesti Pärimusmuusika Keskuse Aita Aita! kaasrahastamise projektijuht ja Eesti Rahva Muuseumi projektijuht.

On korraldanud üle-eestilist muuseumiööd ning asutanud Tallinna vanalinnas Eesti tarbekunsti ja disaini galeriipoe „Kunstiaken". 

Alates aastast 1989 kuulub Alatalu Eesti Naisüliõpilaste Seltsi ning aastast 2021 on seltsi auvilistlane. 

Ta oli 2013–2015 Eesti Muuseumiühingu juhatuse liige ja on alates aastast 2019 Jaan Tõnissoni Seltsi juhatuse liige. 
Alates sügisest 2019 on ta Eesti Arhitektuurimuuseumi kommunikatsiooni- ja turundusjuht. 
Mais 2021 valiti Alatalu Saaremaa valla Kehila küla vanemaks.

Isiklikku
---------

Tema ema on Kadi Alatalu (sündinud 1942) ja isa Toomas Alatalu (sündinud 1942), tema õde on Riin Alatalu (sündinud 1968) ja vend Siim Alatalu (sündinud 1978).
**Margus Lepik** (sündinud 14. märtsil 1969 Valgas) on Eesti poliitik. Aastatel 2017–2020 oli ta Valga vallavanem.

Haridus
-------

Margus Lepik on lõpetanud 1987. aastal Valga 1. Keskkooli ja 1992. aastal Tallinna Tehnikaülikooli aparaadiehituse erialal.

Töökäik ja tegevus ühingutes
----------------------------

Lepik on töötanud 1992. aastal ASis ETK Valga Leib mehaanikainsenerina, aastatel 1993–1994 peainsenerina ja aastatel 1994–1997 juhataja ja tegevdirektorina.

Ta on AS Valga Haigla nõukogu liige, MTÜ Lions Klubi Valga juhatuse liige, MTÜ Eesti-Läti Instituut juhatuse liige, OÜ Kalimo juhatuse liige, SA Põhja-Eesti Regionaalhaigla nõukogu liige, SA Valga Jaani Kiriku Renoveerimine nõukogu liige, SA Valga Linna Arengufond nõukogu liige, SA Valga Sport nõukogu liige, SA Valgamaa Turism nõukogu liige ning SA Valgamaa Äriklubi juhatuse liige.

Poliitiline tegevus
-------------------

Aastatel 1996–1999 oli Margus Lepik Valga linnavolikogu liige ja aastatel 1999–2007 Valga linnapea. 

Alates 2002. aastast on ta Eesti Reformierakonna liige. Alates 2007. aastast oli ta XI Riigikogu liige, kuid astus Riigikogu liikme ametist tagasi, kui asus 15. mail 2010. aastal tööle Valga maavanemana. 8. aprillil 2014 sai ta XII Riigikogus Urmas Klaasi asendusliikmeks, kui Urmas Klaas asus tööle Tartu linnapeana. Ka Margus Lepik ei soovinud lahkuda Valga maavanema ametikohalt, astus ta kohe Riigikogu liikme kohalt tagasi ja tema asendusliikmeks Riigikogus sai 9. aprillil 2014 Aivar Rosenberg.

4. novembril 2017 valis Valga vallavolikogu Margus Lepiku vallavanemaks. 13. märtsil 2020 astus Lepik Valga vallavanema ametikohalt tagasi.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Uno Heinla** | **Valga linnapea**1999–2007 | Järgnev**Ivar Unt** |
| Eelnev**Georg Trašanov** | **Valga maavanem**2010–2017 | Järgnev**Tõnis Lass (kohusetäitja)** |
| Eelnev**Ametikoht loodi** | **Valga vallavanem**2017–2020 | Järgnev**Ester Karuse** |
**Rossatz-Arnsdorf** on vald (*Marktgemeinde*) Austrias Alam-Austria liidumaal Kremsi maaringkonnas. See asub Doonau Wachau orus, mis on turistide seas populaarne sihtkoht, ja sealt avaneb suurepärane vaade Dürnsteini lossi varemetele, kus hertsog Leopold V hoidis vangistuses Inglismaa kuningat Richard I Lõvisüda.

Ajalugu
-------

Doonau oru järsul nõlval on leitud tõendeid 7. sajandi slaavi asustuse kohta. Lisaks on piirkonnas levinud slaavi juurtega koha- ja põllunimed. 9. sajandi alguses kinkis keiser Karl Suur Metteni Benediktlaste Püha Miikaeli kloostri territooriumi. Esimene dokumentaalne mainimine "Rosseza" pärineb u. 985. aastast. Alates 11. sajandist kuulus koht Babenbergidele ja seda laiendati 13. sajandiks. 1258. aastal on ühes dokumendis mainitud kohtunikku. Seetõttu olid Rossatzis valdused erinevatel kiriklikel ja ilmalikel isandatel. 15. sajandil andis keiser Friedrich III Rossatzile turuõigus.

16. sajandi algusest kuni u. 1630. aastani oli Rossatz protestantlik. Pärast seda ennistas vastureformatsioon katoliku kiriku. Alates 15. sajandist vahetas koht sageli omanikku; näiteks Wallsee perekond, Spauri ja Kirchbergeri perekonnad,ning ka Gallspachi Geymann. 1768. aastal ühendati Rossatz Mauterni isandkonnaga, mis kuulus Schönborn-Puchheimi krahvile.

U. 1170. aastast alates on dokumenteeritud tõendeid selle piirkonna viinamarjakasvatuse kohta. Pärast endiste aadlimaatükkide ostmist asutati 1859. aastal Rossatzi metsa- ja kinnisvarakooperatiiv. Praegune põllumajanduskogukond toodab mitut sorti Wachau veine.

Nii 1626. kui ka 1886. aastal laastasid Rossatzi tulekahjud.

### Salzburgi vürst-piiskopi valdused

Peaaegu 9 km Doonaud pidi ülesvoolu asuvad väikesed külad Bach-, Ober- ja Mitter-Arnsdorf kuulusid Salzburgi peapiiskopile alates selle loomisest 860. aastal. See mediatiseeriti Austriasse Erakorralise Keiserliku Delegatsiooni (*Reichsdeputationshauptschluss*) korraldusel 1803. aastal.

1971./72. aastal liideti Rossatziga Mitter- ja Oberarnsdorfi vallad.

Sõpruslinnad
------------

* Arnstorf, Saksamaa
* Metten, Saksamaa

Viited
------



Kremsi maaringkonna vallad

* Aggsbach
* Albrechtsberg an der Großen Krems
* Bergern im Dunkelsteinerwald
* Droß
* Dürnstein
* Furth bei Göttweig
* Gedersdorf
* Gföhl
* Grafenegg
* Hadersdorf-Kammern
* Jaidhof
* Krumau am Kamp
* Langenlois
* Lengenfeld
* Lichtenau im Waldviertel
* Maria Laach am Jauerling
* Mautern an der Donau
* Mühldorf
* Paudorf
* Rastenfeld
* Rohrendorf bei Krems
* Rossatz-Arnsdorf
* Sankt Leonhard am Hornerwald
* Schönberg am Kamp
* Senftenberg
* Spitz
* Straß im Straßertale
* Stratzing
* Weinzierl am Walde
* Weißenkirchen in der Wachau
Autorehvid
**Rehv** on sõiduki rattapealis. Rehv on rõngakujuline ja katab ratta ääre, et seda kaitsta ja parandada sõidukvaliteeti nii pinnaga hõõrde ja selle tõttu parema edasiliikumise kui ka elastsuse tõttu rappumise vähendamise kaudu.50

Omadused
--------

Rehvi veeretakistus on rehvi veeremise suunale vastassuunas mõjuv jõud. Ratta liikumisel kulub osa energiast kontaktpinna ehk rehvimustri deformeerumisele. Kuna rehvid määravad sõiduautodel üldisest kütusekulust kuni 20% ja veoautodel kuni 35%, on rehvitootjatel tähtis saavutada madalaid veeretakistuse näitajaid.

Sõiduki kaalu tõttu toimub rehvi ja teekatte kontaktkohas deformatsioon, mis põhjustab soojuse eraldumise ja energiakao suurenemise. See energia lahutatakse kehale edasi antud kineetilisest energiast ning ratta veeremine aeglustub. Mida rohkem deformeerumist toimub, seda suurem on veeretakistus ning kütusekulu ja CO2 heite kogus suureneb.

Pildid
------

* 
* 
* 
* 
* 
*

Vaata ka
--------

* Hõõre
* Kummi
* Mobiilrehv
* Stüreen ja 1,3-butadieen
* Velg
* Vulkaniseerimine
* Õhutakistus

Välislingid
-----------

Millal on talverehvid kohustuslikud?

Lamellrehvide kasutamine suvel on ohtlik ja kallis

Talverehvide kasutamine Euroopas
Saint Jacques de la Boucherie tümpanon, Nicolas ja Perenelle Flamel põlvitamas vasakul ja paremal
**Perenelle Flamel** (1320–1397) oli 14.–15. sajandil Pariisis elanud kirjutaja Nicolas Flameli abikaasa, kes sai tuntuks oma heategevusega. 17. sajandil tekkinud legendides peetakse teda alkeemikuks nagu tema abikaasatki. Tema järgi on nimetatud tänav Pariisis, rue Pernelle.

Eluloolist
----------

Perenelle'i sünnikohast ega noorusest pole midagi teada. Ta abiellus Nicolas Flameliga 1368. aastal kahekordselt leseks jäänuna ja eelmiste abikaasade vara pärijana. Paaril ei olnud järeltulijaid.

Pühendunud katoliiklastest abielupaar annetas heldekäeliselt oma vara kirikutele ja varjupaikadele ning lasi ehitada majasid vaestele; on teada, et Pernelle tellis kirikusse skulptuure, ja Nicolas jätkas tava seda pärast naise surma. Abielupaar on kujutatud donaatoritena palvetamas Saint-Jacques-de-la-Boucherie kiriku portaali tümpanonil püha Jakobuse jalgade ees nende 1389. aastal rahastatud reljeefil.

Perenelle suri 1397. aastal ja jättis abikaasale 5300 Toursi naela; summa on dokumenteeritud kohtuvaidluse tõttu Perenelle'i õe ja õemehe vahel.

Viited
------
Mohammed Salisu (2019)
**Mohammed Salisu Abdul Karim** (sündinud 17. aprillil 1999 Kumasis) on Ghana jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Prantsusmaa kõrgliigaklubis Monaco ja Ghana jalgpallikoondises.

Ta kuulus noorena Ghana jalgpalliakadeemiatesse.

2017. aasta juulis liitus ta Hispaania klubiga Valladolidi Real. Aastatel 2018–2019 mängis ta klubi reservmeeskonnas Hispaania tugevuselt kolmandas liigas. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2019. aasta jaanuaris Hispaania karikamängus. Hispaania kõrgliigas tegi ta debüüdi sama aasta 18. augustil mängus Real Betise vastu. 26. oktoobril 2019 lõi ta mängus Eibari vastu oma esimese värava Hispaania kõrgliigas.

2020. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Southampton. Ta mängis seal kolm hooaega, kuni Southampton hooaja 2022/23 järel Premier League'ist välja langes.

Ghana jalgpallikoondises debüteeris Salisu 23. septembril 2022 sõprusmängus Brasiilia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 17. novembril sõprusmängus Šveitsi vastu. maailmameistrivõistluste teises alagrupimängus lõi ta värava Lõuna-Korea vastu.

Viited
------

1. ↑  "Mohammed Salisu: Southampton sign defender from Real Valladolid". Sky Sports. 12.8.2020. Vaadatud 24.4.2022

| * v
* r
Ghana koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Ati-Zigi
* 2 Lamptey
* 3 Odoi
* 4 Salisu
* 5 Partey
* 6 Owusu
* 7 Issahaku
* 8 Kyereh
* 9 J. Ayew
* 10 A. Ayew (c)
* 11 Bukari
* 12 Danlad
* 13 Afriyie
* 14 Mensah
* 15 Aidoo
* 16 Nurudeen
* 17 Rahman
* 18 Amartey
* 19 Williams
* 20 Kudus
* 21 Samed
* 22 Sulemana
* 23 Djiku
* 24 Sowah
* 25 Semenyo
* 26 Seidu
* Treener: Addo

 | Ghana |
Haruldane võrkkrookus (*Crocus reticulatus*) Ukrainas
**Krookus** (*Crocus*) on üle 200 liigiga taimeperekond võhumõõgaliste (*Iridaceae*) sugukonnas. Aianduses on krookuseid kultiveeritud vähemalt 16. sajandist. 

Esineb nii sügisel kui kevadel õitsevaid liike. 

Rohkem on tuntud safrankrookus (*Crocus sativus*), kelle emakasuudmetest toodetakse kõige hinnalisemat vürtsi safranit. 1 kg kuivatatud safrani tarvis tuleb korjata umbes 140 000 õit. Levinumad liigid on veel kuldõieline krookus (*Crocus chrysanthus)*, kuldkollane krookus (*Crocus flavus)*, Sieberi krookus (*Crocus sieberi)*, dalmaatsia krookus (*Crocus tommasinianus*) ja kevadine krookus (*Crocus vernus).* 

Krookuse säilitusorganiks on sibulmugul. 

1. ↑  Kerndorff, Helmut; Pasche, Erich; Hapske, Dörte (2016). "The Genus Crocus (Liliiflorae, Iridaceae): Taxonomical Problems and How to Determine a Species Nowadays?" (PDF). *Zoologisch-Botanische Datenbank/Zoological-Botanical Database*. Vaadatud 3. veebruaril 2024. `{{netiviide}}`: nähtamatu tähemärk (reavahetus) parameetris `|pealkiri=` positsioonil 44 (juhend)
2. 1 2 3  Harris, Stephen. "Crocus species". *The Oxford University Herbaria*. Vaadatud 3. veebruaril 2024.
**Jasmiin** (*Jasminum*) on taimede perekond õlipuuliste sugukonnast.

Perekonda kuulub ligi 200 liiki enamasti igihaljaid põõsaid ning ronitaimi. Liikide looduslikuks levilaks on Euroopa, Aasia ja Aafrika lõunapoolne parasvööde ning troopiline vöönd. Mitmeid jasmiiniliike kasvatatakse kultuuris nende meeldivalõhnaliste õite saamiseks.

Tõelisi jasmiine saab Eestis kasvatada vaid siseoludes, sest need taimed on meie kliimas liiga külmaõrnad. Meil aedades ja parkides üsna laialt levinud lõhnavad valgete õitega põõsad on botaaniliselt tegelikult ebajasmiinid.

Mitut liiki jasmiinid on eri riikide rahvuslilled või -taimed. Suureõieline jasmiin on Pakistani rahvuslill, selle taime oksi on kujutatud ka Pakistani vapil. Valgeõieline jasmiin on saanud rahvuslille staatuse Filipiinidel ja Indoneesias. Rahvuslikuks sümboliks peetakse jasmiini ka Tuneesias. Samuti on jasmiiniõied üks Süüria linna Damaskuse sümboleid.

Liike
-----

* *Jasminum azoricum* – atlandi jasmiin
* *Jasminum beesianum* – Beesi jasmiin
* *Jasminum floridum* – rohkeõieline jasmiin
* *Jasminum fruticans* – euroopa jasmiin
* *Jasminum grandiflorum* – suureõieline jasmiin
* *Jasminum humile* – madal jasmiin
* *Jasminum humile* – Giraldi jasmiin
* *Jasminum mesnyi* – kollane jasmiin
* *Jasminum multiflorum*  – õiekas jasmiin
* *Jasminum nepalense* – nepaali jasmiin
* *Jasminum nudiflorum* – paljaõieline jasmiin
* *Jasminum odoratissimum* – lõhnav jasmiin
* *Jasminum officinale* – harilik jasmiin
* *Jasminum polyanthum* – roosa jasmiin
* *Jasminum sambac* – valgeõieline jasmiin

  

on ka lõhn

Vaata ka
--------

* ebajasmiin

Viited
------

1. 1 2 3  Võrgutav jasmiin

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jasmiin** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Jasmiin** |
Vello Salumets raamatu "Rockrapsoodia. Eesti rockmuusika sünnilugu" esitlusel Solarise keskuse Apollo raamatupoes 17. aprillil 2013
**Vello Salumets** (sündinud 12. jaanuaril 1950 Tallinnas) on eesti muusik, rokkmuusika ajaloo tutvustaja ja tõlkija.

Haridus
-------

Ta on õppinud fagotti Tallinna Muusikakoolis (1965–1968) ja Tallinna Riiklikus Konservatooriumis (1968–1973).

Töö orkestrimuusikuna
---------------------

Aastatel 1972–1994 töötas ta Estonia teatri orkestris fagotimängijana.

Ansamblid
---------

On olnud ansambli Optimistid (1965–1969) liige. Tema kirjutatud on ansambli üks menulugusid – "Ülle" (algselt "Beautiful", 1966).
Muud ansamblid: Credo (1970–1971), Kukerpillid (1972–1974), Palderjan (1975–1978), Kollektsioon (1981–1982) asutajaliige (mängis seal basskitarri ja klahvpille ning laulis). On kuulunud ansambli Krõll koosseisu.[*viide?*]

Ta on kirjutanud üle 300 lauluteksti Eesti solistidele ja ansamblitele (sh Jaak Joala, Ivo Linna, Tarmo Pihlap, Meelis Punder, Mait Maltis, Erich Krieger, Boris Lehtlaan, Jüri Homenja, Sergei Maasin, ansamblid Karavan, Justament, Kukerpillid, Palderjan, Rock Hotel, Meie Mees, Los Amigos, Kollane Allveelaev G jt).

Rokkmuusika tutvustamine ajakirjanduses
---------------------------------------

Ta on teinud rokkmuusikat tutvustavaid saateid Kuku raadios, Eesti Raadios (sarjad "Let It Be", "Need kuumad kuuekümnendad", "Tähetund") ja Elmari raadios. Ta on avaldanud rokkmuusikat tutvustavaid artikleid ajalehtedes Noorte Hääl, Sirp ja ajakirjas Hea Laps.[*viide?*]

Teoseid
-------

* "Beatles : Ühe ansambli anatoomia" (Markku Koski; soome keelest tõlkinud Vello Salumets). Tallinn. Eesti Raamat, 1992.
* "Rockrapsoodia" (autor Vello Salumets). Tallinn. Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1998.
* "Rockrapsoodia. Eesti rockmuusika sünnilugu" (2. täiendatud trükk; autor Vello Salumets). Tallinn. Outlaw Music. SE&JS, 2013.
* "Fikseeritud Fix" (autor Vello Salumets). Tallinn. Kunst, 2010.
* "Hurriganes" (Honey Aaltonen, Vesa Kontiainen, Kjell Starck; soome keelest tõlkinud Vello Salumets). Tallinn. SE&JS, 2021.
* Koostanud CD-d "Palderjan" (1999), "Rock’n’Rolli lapsed" (1999) ja "Eesti Kullafond: Palderjan" (2020).

Välislingid
-----------

* Mart Niineste, Vello Salumets: kuulsaks saades tunned end kui jumal. Läheb üle, Eesti Päevaleht, 13. märts 2010


1. ↑
**Jaan Sibul** (alias **Ivan Narodny**, **J. Talune**, 11. november 1869 Viluste, Veriora vald – 23. september 1953 Sharon, Connecticut) oli eesti kirjamees.

Tegutses aktivistina. Teda on nimetatud kui esimesi eestlastest ulmekirjanikke.

8. aprillil 1906 teatas Los Angeles Herald: "Fakte Vene revolutsioonist vahendas meile revolutsioonilise liikumise üks peategelasi, kes on end siin juba viis nädalat varjanud, kuna ta pea eest pandi välja 50 000 rubla. See mees on Ivan Narodny. Ta oli läinudaastase Kroonlinna ülestõusu juht ning kolm nädalat ka välisilmale tundmatu Balti provintsivalitsuse juht. Viimase uputasid verre kasakad, kes tapsid Narodny naise ja kaks last ning põletasid maha tema maja. Enne seda oli ta veetnud neli aastat vanglas. Meie maale tuli hr Narodny selleks, et koguda raha uue Vene revolutsiooni jaoks. Selles ettevõtmises löövad kaasa Nikolai Tšaikovski [helilooja vend], keda nimetatakse Vene revolutsiooni isaks, ja kirjanik Maksim Gorki, kes saabub siia järgmisel nädalal."

Kaks aastat hiljem kirjutas Albuquerque Citizen "värvikast tegelasest, kindral [!] Ivan Narodnyst, kelle vankumatu vaprus on hoidnud Venemaa poliitikaelu keemistemperatuuril."

Tegelikult oli tema õige nimi Jaan Sibul (John Onion), aga teda tunti ka nime Jaan Tasane (hääldada Tah'zahny) all. Viimase võttis ta 1898. aastal, kui vabanes Võru vanglast, kuhu oli saadetud valerahategemise eest. Vanglast vabastati ta psühhiaatrilise tõendi alusel, et tegu on vaimuhaigega.

Revolutsiooni rahastamiseks väljastas Ivan Narodny 1000-dollarisi võlakohustusi, nimetades end sel puhul Vene Vabariigi peaministriks.

Viited
------

1. ↑  Kitvel, Toivo 2017. Jaan Sibul/J. Talune/Ivan Narodny. *Vikerkaar*. Vt.
2. ↑  Kitvel, Toivo 2017. *Kolm nime – üks mees: lugu Verioralt pärit kirjanikust, kes Atlandi tagant Eesti vabariiki toetas*. Tallinn: Külim.
3. ↑  Ilves, Aapo 2018. Ilmus raamat Jaan Sibulast ehk Ivan Narodny'st. *Räpina Rahvaleht*, jaanuar, lk 7.
4. ↑  Paavo Kivine. Lurichi sõda. 2018. Lk. 306.
5. ↑  Paavo Kivine. Lurichi sõda. 2018. Lk. 307.
6. ↑  Paavo Kivine. Lurichi sõda. 2018. Lk. 310.
**Jabbeke** on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Brugge haldusringkonnas.

Valla pindala on 53,76 km². Vallas elas 2012. aasta seisuga 13 813 inimest, mis teeb rahvastiku keskmiseks tiheduseks 257 in/km². 2005. aasta alguse seisuga oli valla elanikest välismaalasi 1,13%.

1940. ja 1950. aastatel oli Jabbeke autotööstuse jaoks tähtis, sest Jabbekest läbival maanteel asus nii-öelda etalonkilomeeter. Autotootjad tegid sellel kindlaks, millist kiirust on võimalik saavutada iga päev kasutataval maanteel. Seda kilomeetrit läbiti lendstardist ja igal automudelil oli "Jabbeke kiirusrekord", mis mõnel eksootilisel mudelil ulatus kuni 250 km/h. Autode kiirust mõõtis ja sertifitseeris Belgia Kuninglik Autoklubi.

Asulad
------

Jabbeke jaguneb järgmisteks osavaldadeks ja asulateks:

|  |
| --- |
| Rooma numbritega on tähistatud osavallad.Kollakad alad tähistavad linnastunud piirkondi |
| Nr | Nimi | Pindala | Elanikke (2007) |
| I | Jabbeke | 13,44 km² | 4435 |
| II | Stalhille | 10,90 km² | 679 |
| III | Varsenare | 10,21 km² | 5038 |
| IV | Snellegem | 11,08 km² | 1749 |
| V | Zerkegem | 8,08 km² | 1716 |

* JabbekeJabbeke
* StalhilleStalhille
* VarsenareVarsenare
* VarsenareVarsenare
* SnellegemSnellegem
* ZerkegemZerkegem

Viited
------

1. ↑  Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jabbeke** |

* Koduleht (hollandi keeles)

Lääne-Flandria provintsi vallad

Alveringem | Anzegem | Ardooie | Avelgem | Beernem | Blankenberge | Bredene | Brugge | Damme | De Haan | De Panne | Deerlijk | Dentergem | Diksmuide | Gistel | Harelbeke | Heuvelland | Hooglede | Houthulst | Ichtegem | Ieper | Ingelmunster | Izegem | Jabbeke | Knokke-Heist | Koekelare | Koksijde | Kortemark | Kortrijk | Kuurne | Langemark-Poelkapelle | Ledegem | Lendelede | Lichtervelde | Lo-Reninge | Menen | Mesen | Meulebeke | Middelkerke | Moorslede | Nieuwpoort | Oostende | Oostkamp | Oostrozebeke | Oudenburg | Pittem | Poperinge | Roeselare | Ruiselede | Spiere-Helkijn | Staden | Tielt | Torhout | Veurne | Vleteren | Waregem | Wervik | Wevelgem | Wielsbeke | Wingene | Zedelgem | Zonnebeke | Zuienkerke | Zwevegem
**Nordstern** oli õppelaev (aurik), mis hukkus suure põgenemise ajal oktoobris 1944. Laeva kapten oli Magnus Loorand.

Laev väljus 450 sõjapõgenikuga (kolmveerand neist olid naised ja lapsed) 4. oktoobri varahommikul 1944. aastal Kuressaarest. Teel Saksamaale peatus laev Ventspilsis (pardale asusid veel 25 lätlast ja paarkümmend vene sõjavangi), kust 5. oktoobril kell 18 koos ühe saatelaevaga teekonda jätkati. 6. oktoobril oli Nordstern jõudnud Klaipeda juurde. Kell 10.05 sai aurik 1,5 km kaugusel asunud vene allveelaevalt torpeedotabamuse laeva keskossa. Raskelt vigastatud laev murdus pooleks ja uppus pooleteise minutiga, vajudes 70 meetri sügavusele merepõhja.

Eluga pääsenute arvu kohta on erinevaid andmeid: Saksa meresõjaajaloolane Heinz Schön on väitnud, et päästeti 100; Ilmar Talve väitis, et 51; 1950. aasta ajaleht Võitleja kirjutas 67 pääsenust (neist 37–42 eestlast). Saksamaa andmetel oli laeval 625 inimest, neist 531 uppus ja päästeti 94. Gotenhafenisse (Gdynia) toimetatud pääsenute tunnistuste põhjal koostatud hukkunud eestlaste nimekirjas on 170 nime.

Eestlasi oli pääsenute hulgas 22, sealhulgas soomepoiss ja tulevane kirjanik Ilmar Talve ning doktor Endel Rumma. Hukkunute hulgas olid Robert Livländer, Ernst Puusepp, August Amon, Kusta Rumma.

Ilmar Talve avaldas 1997 selleteemalise autobiograafia "Kevad Eestis".

Viited
------

1. 1 2 3 4  Ojalo, H (juuni 2018). "Kolm laevahukku 1944. aasta sügisel. Moero, Nordstern ja RO24". *Kultuur ja Elu : K & E : rahvuskultuuri ajakiri*. Vaadatud 3.02.2019.
2. ↑   (vaadatud 07.06.2017)
3. ↑   (vaadatud 07.06.2017)

Välislingid
-----------

* Suur põgenemine: märkmeid, mõtteid, mälestusi (1). Grabbi, H. Estonian World Review, 30.03.2007
* Hukkunute ja pääsenute nimekiri
Ungari ansambli kohta vaata artiklit V.I.P. (ansambel).  

---

Nižni Novgorodi keskvaksali juures asuv vippide, varemalt keiserliku perekonna ooteruum
**VIP** (akronüüm ingliskeelsest nimetusest ***V**ery **I**mportant **P**erson* – **väga tähtis isik**) ehk **vipp** (***v**ery **v**ery **i**mportant **p**erson*) on isik, kellele tema staatuse, tähtsuse, populaarsuse või varandusliku seisundi tõttu on antud erilised privileegid.

Vippideks võivad olla riigipead/valitsusjuhid, poliitikud ja muud avaliku elu tegelased – prominendid. Vipid liiguvad avalikes kohtades tavaliselt ihukaitsjate saatel.

Vene päritolu lühend VIP on tuletatud venekeelsest nimetusest ***в**есъма **и**менитая **п**ерсона* (**v**esma **i**menitaja **p**ersona – 'üpris nimekas isik'), millega vene emigrandid hakkasid kutsuma aristokraate, kes olid jäänud enne 1917. aasta revolutsioone ilma oma kõrgest staatusest ning asunud elama Prantsusmaale või Ühendkuningriiki.

Vaata ka
--------

* Aristokraat
* Prominent
* Eliit

Viited
------

1. ↑  "Very Important Person". The Trustees of Princeton University. Vaadatud 25. november 2013.
2. ↑  Bauchpas, François (1968). L'émigration blanche. Paris. (Prantsuse keeles)

Kirjandus
---------

* Jh. Ayto. *Movers and shakers: a chronology of words that shaped our age*. Oxford University Press US, 2006.
* Erinevad autorid, *Dossier Nocturno n.4*. Sesso & violenza, Milano, 2001.
* Hugues Bazin, *La cultura hip hop*, Nardņ, 1999
**Uniküla mõis** (saksa keeles *Unniküll*) oli rüütlimõis Sangaste kihelkonnas Tartumaal. Teine samanimeline mõis oli Väike-Maarja kihelkonnas Virumaal. 

Mõisale kuulus 1577,07 ha müümata mõisamaad, 27,5 ha müüdud mõisamaad, 146,78 ha müümata talumaad, 942,38 ha müüdud talumaad, 1 ühik müüdud mõisamaad, 18 talu.

Keskajal kuulus Uniküla Tartu piiskopkonna Kärkna kloostrile. Vene-Poola sõja (1562–1582) järel Poola kuningas Stefan Batory andis suurema osa Kärkna abtkonna mõisatest kloostri maaalal kuninglikkudele majandusmõisatele, nende hulgas ka Conrad Taube mõisad, Uniküla, Lätiküla (Lettenküll) ühes Pextega, Morajerwe ja Morajerwe Jorikas'ega, Tammepee ja Luua mõisa. Tasuks selle eest andis kuningas Stefan Batory 28. veebruaril 1585 Conrad Taube'le, kes Võnnu vojevoodkonna „veinikallaja" (der Mundschenk) oli, Laatre mõisa ühes Wainkkatz'i, Tõlliste, Mõisamaa, Uneküla, Hastikuse, Rama, Herru ja Bella küladega.

Mõis rajati 1829 Tõlliste mõisast eraldatud alast. 1829. aastal müüs krahv Friedrich Mengden Uniküla mõisa vürst Magnus Barclay de Tollyle (1798–1871), kes müüs Uniküla mõisa 15. juulil 1860 paruness Marie Campenhausen'ile (sünd. von Smitten).

  

Viimana mõisaomanik 1919. aastal oli Arnold von Gersdorff.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 27.02.2016)
2. ↑  Conrad Taube, a.d.H. Folk, www.geni.com
3. ↑  Kitseküla, www.eki.ee
4. ↑  Muistsed külad ja läänid. Postimees (1886-1944), nr. 16, 17 jaanuar 1928
5. ↑  Uniküla mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 24.02.2016)

Välislingid
-----------

* Uniküla mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
* Muistsed külad ja läänid. Postimees (1886-1944), nr. 16, 17 jaanuar 1928

Sangaste kirik
Sangaste kihelkond

**Kirik**: Sangaste  

**Mõisad**: Iigaste mõis | Keeni mõis | Kuigatsi mõis | Laatre mõis | Lota mõis  | Pringi mõis | Restu mõis | Sangaste mõis | Tõlliste mõis | Uniküla mõis | Uue-Puka mõis | Vaalu mõis | Vastse-Tõlliste mõis
**Robert Artur Holst** (21. detsember 1885 (ukj) Kambja – 19. aprill 1943 Tavda või selle lähedal, Sverdlovski oblast) oli Eestis maailmasõdadevahelise perioodi mõjukamaid ettevõtjaid.

Elukäik
-------

Õppis Tartu reaalkoolis ja Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.

Äritegevust alustas 1909. aastal oma isa äri tegeliku juhina. 1909–1918 oli Tartu Krediit Ühisuse nõukogu liige, 1916–1917 Tartu sõjatööstuse komitee kaubajaoskonna juhataja ja pealaekur. 1918. aastast teenistuses toitlusministeeriumis. 1919. aastast kaubandus-tööstusministeeriumi kaubanduse osakonna juhataja.

1920. aastast alates oli tegev AS Silva asutamisega, aastatel 1920–1922 selle juhatuse esimees. 1921 võttis ta üle Tallinna kaubandusettevõtte Rob. Holst & Ko. 1921 asutas ta koos ettevõtja Jakob Tilloga lennundusettevõte Aeronaut. Oli Aeronaudi juhatuse esimees kuni selle likvideerimiseni.

1927. aastast OÜ "Riola" šokolaadi- ja kompvekitööstuse juhatuse liige, 1929. aastast direktor. 1930. aastast Aktsia Panga juhatuse liige.

Võttis vabariigi valitsuse delegaadina osa esimesest kauba- ja kaablilepingu sõlmimisest Soome Vabariigiga Helsingis. 1922. aastal oli kaubanduseksperdina kaasas Genua konverentsil. AS Aeronaut juhatuse esimehena osales aastatel 1922 kuni 1928 toimunud õhusõidu konverentsidel Berliinis, Stockholmis, Münchenis, Viinis ja Roomas. 1927. aastal osales kaubanduskodade konverentsil Stockholmis.

1922–1932 oli Holst Austria aukonsul Tallinnas.

Viited
------

Kirjandus
---------

* "Eesti riigi-, avaliku- ja kultuurielu tegelased. 1918 - 1938". Eesti Kunstnike Liidu väljaanne; Tallinn 1939

Välislingid
-----------

* vahendatud biograafia Eesti Antiikautode Galerii kodulehel
Zweibrücken-Birkenfeldi pfaltskrahv **Friedrich Michael** (27. veebruaril 1724 Ribeauvillé'is, Alsace'is – 15. augustil 1767 Schwetzingenis) oli Wittelsbachide dünastia liige. Ta oli pfaltskrahv Christian III ja Karoline von Nassau-Saarbrückeni poeg ning Wittelsbachide Pfalz-Zweibrücken-Birkenfeldi haru liige. Ta oli Baieri kuninga Maximilian I Josephi isa.

Seitsmeaastane sõda
-------------------

Friedrich Michael oli Pfalzi välimarssal, Mannheimi kuberner ja aastal 1758 lõpuks Saksa-Rooma riigi välimarssal, *Reichsarmee* ülemjuhataja Seitsmeaastases sõjas Friedrich Suure vastu. Pärast Roßbachi lahingut suutis ta purustatud keisriarmee taas üles ehitada, mille eest sai ta Maria Theresia sõjaväelise ordeni suurristi. 1758. aasta sügisel tungis ta Saksimaale, vallutas Sonnensteini kindluse ja piiras Leipzigit. Järgmisel aastal Leipzig, Torgau, Wittenberg ja Dresden vallutati. Ta kindlustas marssal Dauni Maxeni lahingus ja võitles võidukalt Strehleni lahingus. 1761. aastal astus ta oma kohalt tagasi ja andis keisriväed üle välimarssal Johann von Serbellonile. Pärast Hubertusburgi rahu sai Friedrich Michael ülemjuhatajaks Böömimaal ja sai hiljem salajase sõjalise konverentsi presidendiks.

Perekond
--------

Ta abiellus Pfalzi kuurvürsti Karl III Philippi lapselapse Maria Franziska von Sulzbachiga ja nad said viis last:

* Karl II August (1746–1795)
* Klemens August Joseph Friedrich (1749–1750)
* Maria Amalie Auguste (1752–1828)
* Maria Anna (1753–1824)
* Maximilian I Joseph (1756–1825)

Tal oli ka ebaseaduslik poeg oma armukese, Louise Cheveau'ga:

* Karl Friedrich Stephan (1767–1834)
**Aalst** on linn Belgias Ida-Flandria provintsis. See asub Denderi jõe ääres.

Nimekujud
---------

*Alost* (866), *Alosta* (868), *Alst* (1088), *Alost* (1096), *Alst* (1144).

Ajalugu
-------

Aalsti on mainitud juba 9. sajandil. Linna raekoda hakati ehitama 12. sajandil ja see on vanim säilinud raekoda Belgias. 1360 hävis suur osa linnast tulekahjus. Raekoda ehitati ümber ja 1460 valmis kellatorn, kus tänapäeval on 52 kellaga kellamäng.

Asulad
------

1825. aastal linnaõigused saanud Aalsti halduspiiridesse kuuluvad järgmised asulad, osavallad ja piirkonnad:

|  | Nimi | Pindala (km²) | Elanikke 01/01/2010 | Asustustihedus (in/km²) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| I | Aalst | 18,96 | 42 204 | 2226 |
| II | Baardegem | 6,20 | 1889 | 305 |
| III | Erembodegem | 10,81 | 10 900 | 1008 |
| IV | Gijzegem | 4,66 | 3247 | 697 |
| V | Herdersem | 5,33 | 2577 | 483 |
| VI | Hofstade | 6,59 | 5787 | 878 |
| VII | Meldert | 8,82 | 2868 | 325 |
| VIII | Moorsel | 9,43 | 4709 | 499 |
| IX | Nieuwerkerken | 7,28 | 5854 | 804 |
| Kokku | Suur-Aalst | 78,11 | 80 035 | 1025 |

Allikas – Denderend Aalst 202010

Majandus
--------

Linna olulisim tööstusharu on tekstiilitööstus.

Aalst on lõikelillede kasvatuse keskus.

2005. aastal oli Aalsti SKP ühe inimese kohta 15 184 €, mis moodustas 62% Belgia keskmisest (24 264 €).

2009. aastal oli töötus 7,92%.

* Aalsti kellatornAalsti kellatorn
* 
* 
* 
*

Sõpruslinnad
------------

* Bulgaaria – Gabrovo
* Holland – Oss
* Lõuna-Aafrika Vabariik – Worcester

Viited
------

1. ↑  Bevolking per gemeente op 1 januari 2022
2. ↑  Maurits Gysseling. "Toponymisch woordenboek van België, Nederland, Luxemburg, Noord-Frankrijk en West-Duitsland", 1960
3. ↑  "Denderend Aalst 202010/2010226" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 16. märts 2012. Vaadatud 21. septembril 2012.
4. ↑  nationmaster.com vaadatud 24.04.11

Välislingid
-----------

 Aalst – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **Aalst** |

* Aalsti koduleht
* DADD Documentatiecentrum en archief van het Daensisme en de hedendaagse geschiedenis van de Denderstreek

Ida-Flandria provintsi vallad

Aalst | Aalter | Assenede | Berlare | Beveren | Brakel | Buggenhout | De Pinte | Deinze | Denderleeuw | Dendermonde | Destelbergen | Eeklo | Erpe-Mere | Evergem | Gavere | Gent | Geraardsbergen | Haaltert | Hamme | Herzele | Horebeke | Kaprijke | Kluisbergen | Knesselare | Kruibeke | Kruishoutem | Laarne | Lebbeke | Lede | Lierde | Lochristi | Lokeren | Lovendegem | Maarkedal | Maldegem | Melle | Merelbeke | Moerbeke | Nazareth | Nevele | Ninove | Oosterzele | Oudenaarde | Ronse | Sint-Gillis-Waas | Sint-Laureins | Sint-Lievens-Houtem | Sint-Martens-Latem | Sint-Niklaas | Stekene | Temse | Waarschoot | Waasmunster | Wachtebeke | Wetteren | Wichelen | Wortegem-Petegem | Zele | Zelzate | Zingem | Zomergem | Zottegem | Zulte | Zwalm
**Fataalne insomnia ehk surmaga lõppev unetus** (inglise keeles *fatal insomnia*, FI) on haruldane unehäire, mis on tavaliselt pärilik ja põhjustab surma mõne kuu või aasta jooksul.

Ajalugu
-------

Haigus avastati 1986. aastal, kuid seda ei tuvastatud prioonhaigusena. 1992. aastal märgati haigust põhjustavat mutatsiooni PRNP geenis ning 1995. aastal demonstreeriti eksperimentaalselt ülekantavust. Prioonhaiguste eripärade tõttu on fataalne insomnia pärilik.

Sümptomid
---------

Peamiseks sümptomiks on unetus, kuid esineda võib ka muid sümptomeid. Haigestumine meeste ja naiste seas on võrdne, esimesed sümptomid ilmnevad vanuses 37–62.

Tegemist väga harva esineva tõvega, mida on leitud kogu maailmas ainult 28 suguvõsast. Vanematelt haiguse pärimise tõenäosus on 50% ja seda haigust ei osata ravida.

Haigus kulgeb neljas etapis.

* Esimeses etapis suureneb unetus, mis viib raske paanikahooni – see etapp kestab umbes 4 kuud.
* Teises etapis vaevleb patsient viis kuud hallutsinatsioonide käes.
* Kolmandas etapis valdab patsienti ka unerohtude tarvitamisest hoolimata unetus ja kehakaal väheneb järsult. See staadium kestab umbes kolm kuud.
* Viimases, neljandas etapis tekib dementsus ning patsient muutub järk-järgult keskkonnaärrituste suhtes tundetuks ja tummaks. Haigus lõpeb surmaga.

Viited
------

1. ↑
**Le Chatelier' printsiip** (ka **Le Chatelier' – Brauni printsiip**) on seaduspärasus, mis iseloomustab süsteemi termodünaamilise või keemilise tasakaalu nihkumist välismõjude toimel: 

* kui mingi välismõju rikub süsteemi termodünaamilist tasakaalu, siis toimuvad süsteemis protsessid, mis vähendavad selle mõju tagajärgi.

Kuigi printsiip ei sisalda kvantitatiivseid määranguid, leiab ta paljudel juhtudel katsetega kinnitust. 
Kui näiteks vedelikust ja gaasist koosnevat kahefaasilist tasakaalulist süsteemi kokku suruda, siis osa auru kondenseerub, millega kaasneb temperatuuri tõus ning rõhu suurenemine, mis takistab süsteemi edasist kokkusurumist.

Kui eksotermilise (soojust eraldava) keemilise reaktsiooni temperatuuri tõsta, nihkub tasakaal lähteainete poole ehk sinna suunda, kus soojust neeldub; temperatuuri alandamisel nihkub reaktsiooni tasakaal suunda, kus soojus vabaneb.

Printsiibi sõnastas 1884. aastal Henry Louis Le Chatelier ja seda põhjendas teoreetiliselt Karl Ferdinand Braun 1887. aastal.

Viited
------

1. 1 2  ENE 5. köide, 1990.
2. ↑  Tehnikaleksikon. Tallinn, Valgus, 1981.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Läti külast; Leedu küla kohta vaata artiklit Liepkalnė* |

---

**Liepkalne** (varem *Liepmuiža* või *Liepiņi*) on küla (*mazciems*) Lätis Madona piirkonnas Sausnēja valla lääneosas. Ajalooliselt jäi asula Liepmuiža kihelkonda. Liepkalne jääb valla keskusest Sidrabiņist 6, endisest piirkonna keskusest Ērgļist 14 ja Riiast 106 kilomeetri kaugusele.

Nüüdisaegne asula on endisaegse Liepkalne kirikumõisa (Linden, Liepmuiža) keskus. Teise maailmasõja järel oli see Liepkalne kolhoosi keskasulaks. Aastail 2006-2021 kuulus küla Ērgļi piirkonda.

Asulas on Liepkalne luteri kirik. Seal asuvad raamatukogu ja Sausnēja kultuurimaja, külas asub Liepkalne bussipeatus.

Aastal 2015 oli külas 43 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 35.

Liepkalne kirik aastal 2003

Viited
------

1. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. 2. sējums. Rīga : A/S Preses nams. 2002. 339. lk. ISBN 9984-00-436-8.
2. ↑  IS Mantojums
3. ↑  Vietvārdu datubāze

| * v
* r
Sausnēja valla asulad |
| --- |
| 
Kaukuri **·**  Ķurzēni **·**  Liepkalne **·**  Ramļēni **·**  Sausnēja **·**  **Sidrabiņi** |
**Clas Håkan Jesper Strömblad** (sündinud 28. novembril 1972 Göteborgis) on eeskätt tuntud kui Rootsi meloodilise death metali ansambli In Flames endine kitarrist (1993–2010). Ta on üks ansambli asutajaid. Ta on kirjutanud põhimeloodiad enamikule In Flamesi lugudele, kuid on jätnud enamiku soolodest huvipuuduse tõttu oma kaaslasele Björn Gelottele. 

Strömblad hakkas viieaastaselt õppima viiulit, mida ta mängis 12-aastaseni, kuni kuulis esimest korda Iron Maidenist, misjärel hakkas elektrikitarri õppima. Tema isa, vanaisa ja vanavanaisa olid kõik Rootsi rahvalauljad.

2006. aasta oktoobris võttis Strömblad In Flamesist puhkuse. Teda asendas ansamblis tema lähedane sõber ja varemgi ansambli turneedel kaasa teinud kitarrist Niklas Engelin.

Projektid lisaks In Flamesile
-----------------------------

Jesper on teadaolevalt mitme ansambli ja kõrvalprojekti algataja. Ta on ansambli Dimension Zero bassist. Samuti on ta ühe teise kõrvalprojekti All Ends liige, millele tema ja tema In Flames kaasliige Björn Gelotte mõlemad kirjutavad muusikat. Kumbki nendest ei plaani mängida kõrvalprojektis, kuna In Flames nõuab liiga palju aega. Kuid sellegipoolest aitavad nad ansamblil lugusid kirjutada.

### Varem

Strömblad on varem mänginud mitmes ansamblis, sealhulgas Ceremonial Oath (bass), HammerFall (trummid), Sinergy ja Poltergeist.

### Külalisesinemised

Annihilatori albumil "Metal" mängib Jesper loos "Haunted" külalisena soolot. Album tuli välja 2007. aasta aprillis.

Varustus
--------

Jesper kasutab ESP Guitar Company kitarre ja tema lemmik on ESP EX seeria. ESP toetas teda kuni Reroute to Remain salvestuseni, millal ta vahetas koos oma ansamblikaaslase Björn Gelottega Gibsoni kitarridele. Björn kasutab siiani Gibsoni kitarre, kui Jesper vahetas tagasi ESP kitarridele. Ta kasutas ainult Gibsoni Voodoo-mudelit, ning nendest ainult Flying V ja Explorer versiooni.

Mõlemad In Flames kitarristid kasutavad Peavey 5150 võimendit, kui nad on alustanud ka 6505-seeria kasutamist. Ainuke vahe on nendel välimuses.
Jesper kasutab Line 6 POD XT Pro-d oma puhaste kõlade jaoks, täpselt nagu Björn.

Jesper usub, et üks ajaloo paremaid kitarre on Fender Stratocaster, kuid ta pole kunagi laval seda mänginud, sest ta eelistab metali mängimiseks Explorerit.

Allikad
-------

1. ↑  MetalPigeoni intervjuu 23. august, 2006.
2. ↑  Fuzz Magazine (tõlgitud rootsi keelest): *"Jah, ma arvan et [Fender Stratocaster on] võimas kitarr, kuid ma ei läheks sellega kunagi lavale. Mul ei ole ühtegi Strati, kui ma plaanin ühte osta, või siis Jazzmasterit või Mustangi. (...) Minu ansamblikaaslased on mind veennud, et parim* metal'*i-kitarr on Explorer."*

Välislingid
-----------

* In Flames – koduleht
* Dimension Zero – koduleht
* All Ends – koduleht