recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Improvisatsioonkõne** ehk **improkõne** on üks kõne edastusviisidest, mida kasutatakse olukordades, kus ettevalmistusaega on vähe või pole seda üldse. Vahel on kõne teema mingil määral olukorrast tuletatav. Mitmetes riikides, näiteks Ameerika Ühendriikides on tegemist ka võistlusalaga, milles koolid kindlate reeglite järgi mõõtu võtavad.

Ajalugu
-------

Improvisatsioonkõne täpne lugu on teadmata, sest see on eeldatavasti pärit aegadest, kus inimesed hakkasid verbaalselt suhtlema. Improvisatsioonkõne kui kunsti arendasid teadaolevalt esimestena välja kreeklased siis, kui sündis demokraatia. Eriti tähtis oli see oskus meestele, kes tahtisid osa saada poliitikast. Ettevalmistuseta kõne oli igapäevane mõjutamisvahend poliitilistel kogunemistel ning seega olid paljud nõus kõnekoolituse eest sofistidele maksma, et need aitaksid neil täiendada argumenteerimisvõimet ja idiolekti. Esimesed vastavad koolid asutati 5. saj eKr.

Esimene kõneõpik, mida kasutati renessansini, valmis Roomas 80. aastatel eKr ning kandis nime "Rhetorica ad Herennium". Raamatu autoriks oli Cicero, kes oli advokaat, arst ning sel ajal Rooma suurim oraator.

Pea 200 aastat hiljem, 90 pKr, valmis Roomas teine raamat "Institutio Oratoria", mida kasutatakse veel tänapäevalgi. Raamatu autor on oraator Quintilianus, kes sai eeskuju ja inspiratsiooni Rooma assamblee miitingutest.

Keskajal hakati ülikoolides õpetama retoorikat kui ainet. Esimesed retoorika populaarsed uurimisalused olid Quintilianus ja Aristoteles, kelle teoseid analüüsiti õppimaks, kuidas pidada head kõnet.

Ettevalmistus
-------------

Improkõne ettevalmistus on reeglina lühike, kuid on mitmeid kasulikke näpunäiteid, mida meeles tuleks pidada. Esmalt tuleb selgeks teha esitatava kõne tähtsamad osad. Kuna ettevalmistus on lühike, pole mõtlemine kõne üksikosade peale hea, sest see tekitab segadust. Oluline on keskenduda sissejuhatusele, ühele tabavale aspektile teemaarenduses ning kokkuvõttele.

Oluline on enda läheduses hoida märkmeid, olgu need arvutis või paberkandjal. Märkmed on abiks olukorras, kus kõik on justkui öeldud ning tekib paanika, mida edasi teha. Kui on tunne, et sõnum on edasi antud ning midagi enam öelda pole, tuleb sõnum lühidalt kokku võtta. Rääkida tuleb enesekindlal toonil ning mitte kahelda oma kõnes. Reeglina on improkõne esitajad autoriteedid, keda kuulatakse ning kellel on, mida öelda

Viited
------

1. 1 2  "Four Methods of Delivery". *STAND UP, SPEAK OUT: THE PRACTICE AND ETHICS OF PUBLIC SPEAKING*. Vaadatud 14.03.2018.
2. ↑  Grace Fleming (18.01.2018). "How to Give an Impromptu Speech". *ThoughtCo*. Vaadatud 14.03.2018.
3. ↑  "Competition Events". *National Speech & Debate Association*. Vaadatud 14.03.2018.
4. 1 2  George Briscoe Kerferd (26.06.1999). "Sophist". *Encyclopedia Britannica*. Vaadatud 14.03.2017.
5. 1 2  Brett & Kate McKay (30.11.2010). "Classical Rhetoric 101: A Brief History". *The Art of Manliness*. Vaadatud 14.03.2018.
6. ↑  "Marcus Tullius Cicero". *The Basics of Philosophy*. Vaadatud 14.03.2018.
7. ↑  Martin Lowther Clarke (20.06.1999). "Quintilian". *Encyclopedia Britannica*. Vaadatud 14.03.2018.
8. ↑  "Impromptu Speech". *Lumen Instructure*. Vaadatud 14.03.2018.
**Departemang** (prantsuse *département*, hispaania *departamento*) on paljude riikide haldus- ja poliitiline alljaotus.

Territoriaalse üksusena kasutasid *departemangu* esmalt Prantsuse revolutsioonilised valitsused, rõhutades ilmselt, et iga territoorium oli lihtsalt halduslik alljaotus ühtses suveräänses riigis. (Mõiste "departemang" muus kontekstis tähendab suurema organisatsiooni halduslikku alljaotust.) Selline püüe nullida kohalikku poliitilist identiteeti vastandub tugevalt riikidele, mis on jaotatud "osariikideks" (mis tähendab kohalikku suveräänsust).

Tänapäeval võivad departemangud olla kas esinduskoguga ja tegevjuhiga või ilma, olenevalt riigi põhiseaduslikust ja halduslikust struktuurist.

Ameerika Ühendriigid kasutasid sellist määrangut "Alaska departemangule" oma võimu varasel perioodil Alaskas.

Riigid, kus on kasutusel departemangud
--------------------------------------


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 
* Argentina (Kõik provintsid, välja arvatud Buenos Airese provints)
* Benin
* Boliivia
* Burkina Faso
* Kamerun
* Colombia
* Kongo Vabariik

 | 
* Elevandiluurannik
* El Salvador
* Prantsusmaa
* Gabon
* Guatemala
* Haiti
* Honduras

 | 
* Nicaragua
* Niger
* Paraguay
* Peruu
* Senegal
* Uruguay
* Ameerika Ühendriigid (ajalooline, Alaska jaoks)

 |

Endised riigid, kus olid kasutusel departemangud
------------------------------------------------


|  |
| --- |
| 
* Tsisalpiini vabariik
* Prantsuse keisririik
* Itaalia kuningriik (Napoleoni)
* Itaalia vabariik (Napoleoni)
* Varssavi hertsogiriik
* Vestfaali kuningriik

 |

Vaata ka
--------

* Prantsusmaa departemangud
* Prantsusmaa ülemeredepartemangud
Mustjala kirik
**Mustjala kihelkond** (lühend **Mus**; saksa keeles *Kirchspiel Mustel in Oesel*) oli kihelkond Saaremaal, Liivimaa kubermangu Kuressaare kreisis.

Piirkonna ajalugu
-----------------

Muinasajal moodustas Kihelkonna muinaskihelkonna põhjaosa. Aastast 1254 Liivimaa ordu valduses. Aastast 1564 Taani valduses. Kihelkond moodustati aastal 1646, Kihelkonna kihelkonna kirdepoolsetest aladest. 

Mustjala luteri usu Anna kabel ehitati aastal 1605, Mustjala Magdaleena (Anna) kirik ehitati aastal 1863. Õigeusu Prohvet Eeliase kirik ehitati aastal 1875.

Mustjala kihelkonna mõisad
--------------------------

Kihelkonnas paiknes 5 mõisa - 1 kirikumõis, 1 rüütlimõisast peamõis koos 1 kõrvalmõisaga ning 2 riigimõisa.

* Mustjala kirikumõis (saksa k. *Pastorat Mustel*)
* Küdema mõis (*Kiddemetz*), rüütlimõis
* Mustjala mõis (*Mustelhof*), riigimõis
* Ohtja mõis (*Ochtjas*), Küdema mõisa kõrvalmõis
* Paatsa mõis (*Paatz*), riigimõis.

Mustjala kihelkonna endised vallad
----------------------------------

* Küdema vald
* Mustjala vald (Mustjala kihelkond)
* Mustjala vald
* Võhma vald
* Küdema vald

Kihelkonna alad tänapäeval
--------------------------

Mustjala kihelkonna alad asuvad tänapäeval Saaremaa valla aladel.

Kirjandus
---------

* Hupel, August Wilhelm (1782). *Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und lelzter Band*. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch. Lk-d 397–398.
* Bienenstamm, H. von (1826). *Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland*. Riga: Deubner. Lk-d lk. 345.
* H. Ottenson. *Ajalooline traditsioon Mustjala kihelkonnast 1923. aastal* Eesti Kirjandusmuuseum. Folkloristika osakonna e-raamat. 2018.

Välislingid
-----------

* Mustjala kihelkond, Eesti mõisaportaalis
* Eesti kihelkondade kaart EKI lehekülgedel

Saaremaa kihelkonnad 20. sajandi algul

Anseküla kihelkond – Jaani kihelkond – Jämaja kihelkond – Kaarma kihelkond – Karja kihelkond – Kihelkonna kihelkond – Kärla kihelkond – Muhu kihelkond – Mustjala kihelkond – Pöide kihelkond – Püha kihelkond – Ruhnu kihelkond – Valjala kihelkond
Laetud osakese elektriväljas liikumisele mõjuvad jõud
**Elektroforees** (elektro + kr *phoros* kandev) on elektriliselt laetud osakeste liikumine vedelikus elektrivälja mõjul: positiivsed osakesed katoodile ja negatiivsed osakesed anoodile.

Elektromigratsioonil põhinevad olulised ainete lahutusmeetodid on geelelektroforees ja kapillaarelektroforees.

Kirjeldus
---------

Osakestele (kolloidosakestele ja makroioonidele) annavad elektrilaengu nendel adsorbeerunud ioonid. Laengut kandva osakese liikumise kiirus on võrdeline elektrivälja tugevusega ja osakese ioonlaenguga (ioon) ning pöördvõrdeline osakese raadiusega ja keskkonna viskoossusega. Keskkonna materjaliks võib olla vedelik või geel, ka nt immutatud filterpaber.

Kui osakesed liiguvad elektriväljas katoodile, on see kataforees, kui anoodile, siis anaforees.

Rakendusi
---------

Geelelektroforeesi seadmed
Seda omadust, et erisuguse suuruse ja laenguga osakesed liiguvad elektroodide vahel erineva kiiruse ja suunaga, rakendatakse aineosakeste üksteisest eraldamiseks vastavalt nende laengule või suurusele, ka sõltuvalt molekulide pikkusest. Elektroforeesi kasutatakse nt valkude ja DNA-analüüsis, elektroonilise paberi tehnikas, samuti metalli pinnale kolloidosakestest kattekihi tekitamiseks.

Vaata ka
--------

* Geelelektroforees
* Kapillaarelektroforees
**Elektrofoor** on seade kõrge elektripinge tekitamiseks elektrostaatilise induktsiooni põhimõttel. Niisugust seadet kasutasid teadlased 18. sajandil elektrinähtuste uurimisel. Elektrofoori edasiarendus on elektrostaatiline generaator.

Laengute jagunemine elektrofoori pindadel
Elektrofoori kasutamine
Elektrofoor koosneb isoleerpidemega metallkettast ja eboniit- või klaaskettast, mis asetseb maandatud metallplaadil. See alusplaat ja ülemine metallketas moodustavad kondensaatori, mille vahel on dielektrik. Eboniitketast näiteks karusnahaga hõõrudes tekitatakse sellel negatiivne elektrilaeng (elektronide ülekaal) ja sellega kaasnev elektriväli. Kui lähendada metallketas klaaskettale, paiknevad elektronid selles väljas elektrostaatilise induktsiooni toimel ümber nii, et metallketta alumine pool saab positiivse laengu (negatiivsete laengute puudujäägi). Kui nüüd selle ketta ülemisel poolel tekkinud negatiivne laeng maandada, näiteks seda sõrmega puudutades, eemalduvad negatiivsed laengud maasse ja kettale jääb positiivne laeng. 

Laetud kondensaatori elektroodide vahel tekib pinge {\displaystyle U}, mis on võrdeline antud laenguga {\displaystyle Q} (vaadeldaval juhul seda suurem, mida suuremad on kettad) ja pöördvõrdeline mahtuvusega {\displaystyle C}: 

{\displaystyle U={\frac {Q}{C}}}.
Kui hakata metallketast klaasplaadist eemaldama, väheneb kondensaatori mahtuvus ja vastavalt tõuseb plaatidevaheline pinge, mis võib ulatuda kilovoltidesse. Kui lähendada pidemest ülespoole tõstetud metallkettale maandatud metallvarras, tekib elektriline ülelöök sädelahendusena.

Elektrofoori põhimõttel saab kõrget pinget tekitada ka muudetava mahtuvusega kondensaatori plaatide vahel, kui anda neile elektrilaeng välisest alalispinge allikast. Kui näiteks laadida maksimaalse mahtuvuse asendis pöördkondensaator ja hakata siis rootori plaate pöörates mahtuvust vähendama, võib plaatidevaheline pinge tõusta kuni ülelöögini.

Vaata ka
--------

* Elektrostaatiline induktsioon
* Elektrostaatiline generaator

Viited
------

1. ↑  ENE 2. köide, 1987
**Imre Pall** (sündinud 17. veebruaril 1951 Tartus) on Eesti informaatikateadlane.

Elulugu
-------

Lõpetas 1969 Tallinna 7. Keskkooli, 1974 TPI arvutustehnikainseneri erialal, 1981 aspirantuuri Leningradi V. I. Lenini nim Elektrotehnika Instituudis, tehnikakandidaat (1981, samas), väitekiri "Логическое проектирование процессора, выполняющего элементарные операции обработки данных структурированного типа".

Oli 1974–1976 Teadusliku Uurimise ja Projekteerimise Instituudi insener, 1976–1977 nooremteadur, 1982–1985 Küberneetika Instituudi Arvutustehnika Erikonstrueerimisbüroo juhtivkonstruktor, 1986–1987 grupijuht, 1988–1992 projekti peakonstruktor, 1992–1999 arvutifirma ComputerLand müügijuht, 1999– arvutifirma IT Grupp AS projekti konsultant, ostujuht.

Lugenud TPI-s/TTÜ-s valikkursusi spetsialiseeritud arvutite arhitektuurist.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: arvutustehnika – arvutite arhitektuur, struktuur, spetsialiseeritud arvutid mittenumbriliseks andmetöötluseks. Uurimistöö põhitulemused on esitatud arvutustehnika erikonstrueerimisbüroo EKTA uurimistööde aruannetes.

Teoseid
-------

* Модель процессора для работы с многосвязными цепными списками (kaasautor B. C. Фомичёв). Л, 1981
* Организация внутренней памяти специализированного процессора для обработки данных структурированного типа. // Eesti TA Toim. Füüsika. Mat 31 (1982) 1

Isiklikku
---------

Tema isa oli Valdek Pall.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Eesti TA Küberneetika Instituut 1990. Tallinn 1990, 46

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Denonsseerimine** ehk **lepingust väljumine** on rahvusvahelis-õiguslik toiming, millega riik lõpetab ühepoolselt rahvusvahelisest lepingust talle tulenevad kohustused.

Juhul kui leping ei sisalda sätteid lepingu denonsseerimise kohta, tuleb järgida **rahvusvaheliste lepingute õiguse Viini konventsiooni artiklit 56**, mille kohaselt: 
*1. Leping, mis ei sisalda sätteid selle lõppemise kohta ja mis ei näe ette denonsseerimist või lepingust väljumist, ei kuulu denonsseerimisele ja sellest väljumine on keelatud, kui ainult: a) ei ole kindlaks tehtud, et osalised kavatsesid lubada denonsseerimise või väljumise võimalust; või b) lepingu iseloomust ei tulene denonsseerimise või väljumise õigus.*

Viini konventsiooni järgi on denonseerimiseks vajalik vähemalt 12 kuud ette teatada. Kui Viini konventsiooni kohaldada ei saa, on etteteatamistähtaeg ebaselge. Näiteks kui USA, kes ei ole Viini konventsiooni osapool, denonsseeris 7. märtsil 2005. aastal konsulaarsuhete Viini konventsiooni vaidluste lahendamise lisaprotokolli, tekkis küsimus, millal lepingu kehtivus USA suhtes lõppes.

Etteteatamistähtaja kohta on Rahvusvaheline Kohus kohtulahendis *Military and Paramilitary Activities in and against Nicaragua (Nicaragua v. United States)* öelnud, et rahvusvaheliste lepingute õigus nõuab "mõistlikku etteteatamistähtaega lepingu denonseerimiseks või lõpetamiseks juhul kui leping ise ei sisalda sätet nende kehtivuse kestuse kohta."

Vaata ka
--------

* Ratifitseerimine

Välislingid
-----------

* Põhiseaduse 9. peatükk "Välissuhted ja välislepingud." Eesti Vabariigi Põhiseaduse Ekspertiisikomisjoni lõpparuanne.
* Helfer, Laurence R. *Exiting Treaties.* 91 Virginia Law Review (November 2005), lk 1579-1648.
* Kirgis, Frederic L.: Addendum to ASIL Insight, President Bush’s Determination Regarding Mexican Nationals and Consular Convention Rights, ASIL Insight, märts 2005.
Majakivi
Redel Majakivile
**Majakivi** on migmatiidist hiidrahn Juminda poolsaarel Harju maakonnas Kuusalu vallas Hara külas. Tegemist on ruumala järgi Eesti suuruselt kolmanda rändrahnuga. 

Rahnu pikkus on 15,1 m, laius 11,0 m, kõrgus 7,0 m, ümbermõõt 40,9 m ja kivi maht 584 m³.

Rahn on järskude, allosas negatiivse kaldenurgaga külgede ja lameda ebatasase, külgede poole madalduva laega. Rahnus esineb kinnislõhesid. Rahn paikneb soises metsas.

Rahn on alates 1963. aastast üksikobjektina looduskaitse all ning jääb Lahemaa rahvuspargi territooriumile. Kivi kõrvalt möödub Majakivi-Pikanõmme õpperada.

Vaata ka
--------

* Eesti hiidrahnude loend

Viited
------

1. ↑  Pirrus, Enn (2009). *Eestimaa suured kivid*. Tallinn: Teaduste Akadeemia kirjastus.
2. ↑  "Majakivi". *EELIS Infoleht*. Vaadatud 27.12.2022.
3. ↑  "Rändrahn "Majakivi"". *Keskkonnaportaal*. Vaadatud 28.12.2022.

Välislingid
-----------

* Majakivi kaitsealuse objektina Eesti looduse infosüsteemis
* Majakivi ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis
* Google Maps
**Tallinna Klaverifestival** on Tallinnas toimuv rahvusvaheline pianistide festival, suurim klaverifestival Baltimaades ja põhjamaades.

Festival sai alguse 1998. aastal selle asutaja ja kunstilise juhi pianist Lauri Väinmaa initsiatiivil. Festivali idee on tutvustada eesti kuulajaskonnale silmapaistvaid rahvusvahelisi klaveritähti. Festivalil on esinenud teiste hulgas Nelson Freire, Marc-Andre Hamelin, Piotr Anderszewski, Pierre-Laurent Aimard, Mihhail Pletnjov, Cyprien Katsaris, Nikolai Luganski, Stephen Kovacevich, Angela Hewitt, Alexandre Tharaud, Pascal Rogé, Paul Lewis, Stephen Hough, Arcadi Volodos.

Teine festivali idee on olnud traditsioonilise, 150-aastase ajalooga klaveriõhtu formaadi hoidmine, väärtustamine ja arendamine.

Festivali korraldab Eesti Kontsert. Festivali raames tutvustatakse klaverifirmasid ja ajaloolisi pille, samuti on festivalil näitused (sh Estonia Klaverivabriku klaverite näitus) klaverimuusika ajaloost, pianistidest ja pillidest. Külalissolistid annavad meistrikursusi ja palju kontserte kantakse üle Klassikaraadios.

Viited
------

1. ↑  EE 12. köide, 2003: 228.
2. 1 2 3 4 5   Tallinna Klaverifestival. Eesti Muusikafestivalide veebisait.]

Välislingid
-----------

* Tallinna Klaverifestival. Eesti Muusikafestivalide veebisait
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on endisest Tallinna luterlikust kogudusest; Tallinnas tegutseb õigeusu Tallinna Kopli Püha Nikolause kogudus* |

---

E.E.L.K. **Tallinna Kopli kogudus** oli Tallinnas tegutsenud luterlik kogudus.

Algul pidas Tallinna praost Aleksander Mohrfeldt Koplis jumalateenistusi endises Vene-Balti asunduses paiknenud Tallinna 26. algkooli ruumides. Kogudus asutati 1923. aastal emeriitpraost Mihkel Jürmanni eestvõttel. Tänu tema initsiatiivile andis Kalevi pataljon Sõjaministeeriumi loal kogudusele endise Peeter Suure Merekindluse hospidallinnaku kinohoone, mille piiskop Jakob Kukk pühitses 1925. aastal Tallinna Kopli kirikuks. 1931. aastal nõudis Kalevi pataljon kirikuhoone tagasi, pakkudes asemele teise hoone, kus Peeter Suure Merekindluse hospidallinnaku aegu oli olnud õigeusu kirik.

Pärast hoonete (kus Vene ajal olid haigla ja surnukuur, seejärel Kalevi pataljoni töökojad ja lugemistuba) ümberehitust õnnistati uus kirik sisse praost Aleksander Kapi poolt 18. oktoobril 1931. Selle kiriku põletasid taganevad Nõukogude väed maha 27. augustil 1941. Uut kirikut kogudus enam ehitada ei jõudnud. Koguduse tegevus lakkas pärast II maailmasõda, kui 1951. aastal liideti Kopli kogudus Tallinna Jaani kogudusega.

Enne 1934. aastat polnud kogudusel oma kirikuõpetajat, vaid hooldajaõpetaja. Esimeseks hooldajaõpetajaks oli Mihkel Jürmann; veel on tegutsenud hooldajaõpetajana Hermann Hansson, Einar Kiviste ja Robert Walter. 1934. aastal sai koguduse esimeseks kirikuõpetajaks Rudolf Sauerbrei, kes pidas seda ametit 1939. aastani, kuni põgenes Saksamaale. Aastatel 1939–1943 oli koguduse õpetaja Georg Klaus.

Viited
------

1. ↑  "Hävitatud kirikud". Eesti Sõna nr 54, 5. märts 1944. Lk 6.
2. ↑  Koguduse lugu: Tallinna Kopli, e-kirik.eelk.ee, 17. märts 2022
3. ↑  Robert Nerman, Ligi sada aastat tagasi said Kopli luterlased endale kiriku, Eesti Päevaleht, 17. aprill 2003 (vaadatud 05.03.2016)

Kirjandus
---------

* "Eesti evangeeliumi luteriusu kirikud". Toimetanud Bruno Ederma, Asta Jaik. Konstantin Jaik'i kirjastus. Tartu 1939. Lk 24

Välislingid
-----------

* Robert Nerman, Ligi sada aastat tagasi said Kopli luterlased endale kiriku, Eesti Päevaleht, 17. aprill 2003
---

**Muusikainstrumentide alfabeetiline loend **·**  Muusikainstrumentide süstemaatiline loend  
 Keelpillid **·**  Puhkpillid **·**  Klahvpillid **·**  Löökpillid** 

---

---

**Keelpillide loend: Poogenkeelpillid Näppekeelpillid** 

---

*Sellel leheküljel on loetletud näppekeelpille.*

|  |
| --- |
| Sisukord: A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y 
  |

Näppekeelpillid
---------------

A
-

Akustiline basskitarr - Apalatši dultsimer - Arhilauto - Autoharp

B
-

*Bağlama* - *Bajo sexto* - Balalaika - Banduura - Bandurria - Bandžo - Barbat - Baritonkitarr - Basskitarr (elektriline) - Begena - Bordonua - Bugarija - Buzuki - *Buzuq*

C
-

Cavaquinho - Çeng - Charango - Cigar box guitar - Chitarra battente - Chitarrone - Cittern - Crwth - Cuatro - Cümbüş

D
-

Đàn bầu - Đàn nguyệt - Đàn tranh - Đàn tỳ bà - Daruan - Diddley bow - Dombra - Domra- Doshpuluur - Dutar - Duxianqin

E
-

Elektriharf - Elektrikitarr - Ektara

F
-

G
-

Gayageum - Geomungo - Gottuvadhyam - Gravikord - Guitarrón - Gusli - Guqin - Guzheng

H
-

Harf - *Harf guitar*

I
-

Iiri bouzouki

J
-

K
-

Kacapi - Kannel - Kanuun - Kinnor - Kitarr - Kitarron - Klassikaline kitarr - Klavessiin - Kobza - Konghou - Kontigi - Kora - Koto - Krar - Kromaatiline kannel - Kutiyapi

L
-

Langeleik - Laud - Lauto - Liuqin - Lüüra

M
-

Mando-banjo - Mandocello - Mandola - Mandoliin - Mohan veena - Moodswinger - Moonlander - Monohord - *Musical bow*

N
-

Nyatiti

O
-

*Octave mandola*

P
-

Pandura - Pipa - Portugali kitarr - Psalteerium

Q
-

Quin

R
-

Requinto - Resonaator kitarr - Rubab - Rudra veena

S
-

Sallaneh - Sanxian - Saraswati veena - Sarod - Saung - Saz - Shamisen - Sitar- Surbahar

T
-

Tambura - Tamburica - Tanbur - Tar - Tea chest bass - Teorb - Tenorkitarr - Tiple - Torban - Tres - Tricordia - Tsitter

U
-

Ukulele - Uud

V
-

Valiha - Veena - *Vichitra veena* - Vihuela

Y
-

Yatga - Yueqin

Z
-

Zhongruan - Zhu
**Predestinatsioon** on saatuse ettemääratus Jumala tahtega.
------------------------------------------------------------

ettemääratus; (kristlikus teoloogias) inimese saatuse, eriti tema õndsakssaamise või hukatussesattumise sõltumine Jumalast. Ühed saavad õndsaks, teised mitte. 

Idee mängib rolli ka muudes religioonides kui kristluses, enamasti islamis. Mis iganes juhtub määrab Jumala tahe. 

### **Predestinatsioonil on eri tüüpe**

#### Tingimuslikud valimised

See mõjutab inimese vaba tahet. On usk, et Jumal valib keda ta soovib, tuginedes üksnes tema eesmärkidele ja üksikisiku vabale tahtmisele. 

##### Supralapsarianism ja infralapsarianism

Infralapsarianism kinnitab, et ennustused langevad loogiliselt kokku inimese pattu langemise ettevalmistusega. See tähendab, et Jumal päästab patuseid. Rõhutatakse tavaliselt Jumala armu ja halastust kõikide inimeste suhtes, ehkki õpetatakse ka seda, et vaid mõned on määratud päästmisele. 

Sageli viidatakse ka kalvinismi õpetusele. Kallistlikust uskumusest on see kristlaste seas kõige tugevam vorm. See õpetab, et Jumala ennustamismäärus põhineb pigem enese tahte teadmisega kui ennetava ettekujutusega iga konkreektse isiku ja sündmuse kohta. Jumal tegutseb pidevalt kogu vabadusega, et viia täies ulatuses tahtlus ellu, kuid seda peab tegema ilma olendi vabaduse rikkumiseta. 

##### Kahekordne predestinatsioon

Selle kohaselt võtab Jumal aktiivselt vastu vaieldamised või määrab mõne hukkamõistmise, valitutele päästmise. Augustinuse ettemääratuse doktriin näib olevat eeldatavalt kahekordne predestinaarne vaade. Ta avaldas arvamusi, mis iseenesest õpetavad sellist doktriini, kuid kontekstis ei ole selge, kas ta seda pidas. Selgemalt õpetas seda 9.sajandil Orbase Gottschalk, 14.sajandil Gregory of Rimini. John Calvn on õelnud, et ettemääratlusega me mõtleme Jumala igavese käskkirja, mille kaudu ta ise otsustas, mis iganes on tema soov.

Kõik ei ole loodud võrdselt, vaid mõned on ette nähtud igaveseks eluks, teised igavesele hukatusele ja seepärast, et igaüks on loodud ühele või teisele eesmärgile, on ta määratud elule või surmale.

###### Avatud teism

Usutakse, et jumal valib kogu kiriku kui terviku, mitte ei vali, milliseid inimesi ta päästab enne loomist. Teisiti, Jumal otsustab, milliseid inimesi ta päästab. Üksisikutel on vaba valik kas nad soovivad olla kiriku liikmeks või siis mitte. Korporatiivsed valimised on seega kooskõlas avatud vaate seisukohaga Jumala teadmatuses, milles on öeldud, et Jumala ettekujutused ei määra kindlaks isikliku vaba tahte tagajärgi.

### **Filosoofia**

Filosoofiliselt ei ole doktriini huvitavaimad aspektid oluliselt seotud päästmisega. Võib näiteks tuua, et kui Jumal on esimene kõige juhtuva põhjus, kuidas saab õelda, et inimestel on oma vaba tahe? Üheks vastuseks võib pidada seda, et inimesed on niivõrd vabad, kuivõrd tegutsetakse vastavalt oma motiividele ja soovidele, ka siis, kui need on Jumala poolt määratud. 

Jumal näib olevat vastutav patu eest. Võiks õelda, et Jumal lubab inimestel ainult pattu teha.

Vaata ka:

  

Kasutatud lingid:

Vaata ka
--------

* Ettehoole
**Predikatsioon** ehk **preditseerimine** (ladina sõnast *praedicatio* 'väljaütlemine, teatavakstegemine') on filosoofias esemele, asjale, objektile või asjaolule (laias mõttes) omaduse omistamine või selle omaduse eitamine sellel.

Loogikas nimetatakse üksikut eset tähistavat väljendit ka üksikterminiks (*Nominator*, *proper name*) ning (laias tähenduses) omadusega seotud väljendit predikaadiks. Wilhelm Kamlah defineerib predikatsiooni oma "Loogilises propedeutikas" ("Logische Propädeutik") kõneaktina, mille puhul objekti üksiktermin ja predikaat identifitseeritakse ning objektile omistatakse omadus või eitatakse sellel seda omadust. 

Predikatsioon toimib klassifitseerija või kategoriseerijana. Predikatsiooni kaudu toimuvad keelelised eristamised. Koos osutamisega viib predikatsioon maailma keelelise jaotamiseni.

**Predikatsioon** võib olla ka preditseerimise kui toimingu tulemus, st väljend ise või ka tähistatava esemega seotud predikaat (omadus, suhe (*Relation*)), st väljendi väljendamine, väljaütlemine, tähendus või sisu (vt propositsioon).

Viited
------

1. ↑  Wilhelm Kamlah, Paul Lorenzen. *Logische Propädeutik. Vorschule des vernünftigen Redens*, Bibliographisches Institut Mannheim, 1967
2. ↑  Schülerduden, Philosophie, 2. Aufl. (2002), Prädikation; nach Regenbogen Meyer, Wörterbuch (2005) Prädikation Wohl nur einfache Prädikate
3. ↑  vgl. Bußmann, Lexikon der Sprachwissenschaft, 3. Aufl. (2002)/Prädikation, von der Beziehung zwischen Argument und Prädikat sprechend
**Prauliena raudteejaam** on endine raudteejaam lõpetamata jäänud Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel Madona piirkonna Prauliena vallas Lūza külas.

Jaam asus Madona raudteejaamast 9,4 ja Riia jaamast 166 km kaugusel Madona–Lubāna raudteelõigul. 

Jaam avati 26. novembril 1935. Algul kandis see *Lūza raudteejaama* nime, hiljem nimetati vallakeskuse Prauliena järgi Prauliena raudteejaamaks. Aastal 1939. aastal valmis ka sealne ajutine jaamahoone, mis täitis jaamahoone ülesandeid kuni raudteelõigu sulgemiseni aastal 1990. Reisiliikluseks suleti jaam 1963. aastal. Jaama rajatised on hävinud.

Viited
------

1. ↑  T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, lk 177-178. ISBN 978-9984-38-698-0

Välislingid
-----------

 Prauliena raudteejaam – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Infot jaama kohta; fotod (*vene keeles*)
* Jaam vanal kaardil

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Madona |  **Prauliena** | Visagals  |
Tulbikantsel Freibergi toomkirikus 2014. aastal
Tulbikantsel 1907. aasta piltpostkaardil
**Tulbikantsel** (saksa keeles *Tulpenkanzel*) on umbes 1505. aastal porfüürsest tufist raiutud ja välimuselt tulbiõit meenutav kantsel, mis asub Freibergi toomkirikus ja mida peetakse saksa kiviraiduri H. W. peateoseks.

Kirjeldus
---------

Kantsel ei toetu seinale ega sambale, see seisab vabalt võimsal tüvesel, mis aga on õhuliselt ümbritsetud fantaasiataimestiku lehtede ja võrsetega ja väikeste inglitega lehestiku vahel, nii et kantsel meenutab mitme pungisega karikat. Viinamarjakobaratest rõngale toetub paljukroonlehelise ülal kergelt väljapoole pööratud lilleõie kujuline kantslikorv, mille välimisse kihti on ažuursete lehtede vahele paigutatud nelja kiriku doktori kõrgreljeefsed rinnaportreed – Milano piiskop Ambrosius, kardinalina kujutatud Hieronymus, Augustinus ja paavst Gregorius Suur. Kantslisse viivad põimuvast oksastikust alusele toetuvad astmed. 

Kantsli kohal ripub puust nikerdatud kõlaräästas, mille alumisel pinnal kulgeb kiri "Ite in orbem predicare evangelium omni creature" (Markuse 16:15 "Minge kõike maailma, kuulutage evangeeliumi kogu loodule!"). Selle kohal ümbritsevad kõlaräästast tiivulised nelja evangelisti sümbolid, neist kõrgemal on müstilisest õiest välja kasvavat neitsi Maarjat ja Jeesuslast kujutav skulptuur kuldses kiirtepärjas.

Kantsli jalal istub üks roosikrantsi hoidev kuulaja, võib-olla on nii kujutatud annetajat. Trepi all ühes oksaharus istuv lühikeses töömeheriietuses mees võib olla kunstnik ise.

Kantslit kasutatakse piduliku kantslina suurematel kirikupühadel.

Pildid
------

* Kantslikorv Gregoriuse ja AmbrosiusegaKantslikorv Gregoriuse ja Ambrosiusega
* Kantslijala pungis inglitegaKantslijala pungis inglitega
* Kantslikorvi aluse pungise kujundusKantslikorvi aluse pungise kujundus
* Lõvi kantsli jalamilLõvi kantsli jalamil
* KuulajaKuulaja
* Trepi all istuv meesTrepi all istuv mees

Viited
------

1. ↑  Die Tulpenkanzel im Freiberger Dom. – freiberger-dom.de

Välislingid
-----------

* Pilte kantslist Wikimedia Commonsis
* Die Tulpenkanzel. – Freiberger Dom
Karbikaane kaunistamine kiillõiketehnikas
**Kiillõige** (inglise keeles *chip carving*, saksa keeles *Kerbschnitt*) on pinnakaunistustehnika, mille puhul luuakse kaunistatavasse pinnasse süvend täpsete poolviltu lõigetega, mis kohtuvad süvendi põhjas, nii et süvendi põhja tekib nurk. Etnograafiliste puitesemete puhul on seda nimetatud ka *täkeornamendiks* või *täkkeornamendiks*, 1927. aastal välja antud "Kunstiajaloo oskussõnastik" annab termini *täkklõige*.

Kiillõiget on kasutatud varakeskaja loomastiilis hõbe- ja pronksehete kaunistamisel. Tehnika ilmub metallikunsti 4.–5. sajandi paiku ja levib germaani hõimude juures üle Euroopa. Kiillõiget tehti nii otse metalli (ajalooliselt varasem variant – võimalik, et metallile kanti üle tehnika, mida juba kasutati puidul) kui ka vahamudelitel, mida kasutati metallivalus.

Puidutöötluses sai täkklõige populaarseks gooti kunstis ja sealt edasi hilisemas puunikerduses. Kiillõikega sarnast pinnatöötlust on kasutatud ka kiviraidkunstis ja keraamikas.

Pildid
------

* Kolmnurksed täkkedKolmnurksed täkked
* Puusse lõigatud rosettPuusse lõigatud rosett
* Vastastikku asetsevad kolmeküljelised süvendidVastastikku asetsevad kolmeküljelised süvendid
* Reljeefsed ornamendid ja loomapead sõlel on modelleeritud kiillõiget kasutadesReljeefsed ornamendid ja loomapead sõlel on modelleeritud kiillõiget kasutades
* Aachenis asuva Tassilo karika ornamendid on samuti loodud kiillõiketehnikasAachenis asuva Tassilo karika ornamendid on samuti loodud kiillõiketehnikas

Viited
------

1. ↑  I. Jets. Lahingu maod : Skandinaavia 9.-11. sajandi kunstistiilid Eesti arheoloogilistel leidudel. Tallinn, 2013. Lk 22
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Vaike Reemann. Küübid Eesti Rahva Muuseumi kogudes. - Eesti Rahva Muuseumi aastaraamat, 50, 131−158.
5. ↑  Kunstiajaloo oskussõnastik. Tartu, 1927
6. ↑  O Untracht. Jewelry Concepts & Technology. 2011
7. ↑  H. Hamerow, D. A. Hinton, S. Crawford. The Oxford Handbook of Anglo-Saxon Archaeology. Oxford University Press, 2011
8. ↑

Välislingid
-----------

* Kiillõiketehnikas kaunistatud varakeskaja metallesemeid Commonsis
* Täkkeornamendiga kaunistatud puitesemeid Commonsis
Avatud haaradega lihtne kiip
Avatud paralleelhaaradega kiip
Kinnine kiip
Kinnine rullidega mitmeavaline kiip sõjalaeva ahtritekil
**Kiip** on veesõiduki tekil või umbreelingu serval paiknev seadis veesõiduki kinnitusotste (köis, tross, vaier) läbi juhtimiseks.

Kirjeldus
---------

Üldjuhul paiknevad kiibid veesõiduki peateki serva lähedal.

Kiip on tihti avatud haaradega, kuid võib olla ka suletud ehk kinnine või kombineeritud mitmeosalisena. Avatud kiibi haarad võivad olla pikendatud ja paralleelseks pööratud, võimaldades nii kinnitusotsa hõlpsat läbi asetamist ja samas kindlamat fikseerimist.

Suuremate laevade või muude veesõidukite kiibid on sageli 1-3 püstrulliga (ühe või kolme püstrulli puhul on üks püstrull keskel), vähendamaks kinnitusotste hõõrdumist ja kulumist ning võimaldamaks lisaks otsi paremaks ühekaupa käsitsemiseks teinetesest eraldada. Suletud haaradega ehk kinnisel kiibil võivad olla rullid kõigil külgedel.

Vaata ka
--------

* Klüüs
* Pollar
* Knaap

Välislingid
-----------

* Mereviki
**Uno Nigul** (18. september 1929 Tallinn – 16. veebruar 1990 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane.

Uno Nigul oli juuksuri poeg.

Haridus
-------

1948. aastal lõpetas Nigul Tallinna 10. Keskkooli, 1953 Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna ning 1956 TPI aspirantuuri. 1956. aastal kaitses ta TPI-s tehnikakandidaadi ja 1967. aastal Eesti Teaduste Akadeemia juures tehnikadoktori kraadi.

Teenistuskäik
-------------

Nigul oli 1956–61 TPI assistent, vanemõpetaja ja dotsent, 1961–73 Küberneetika Instituudi vanemteadur, 1974–86 mehaanika ja rakendusmatemaatika sektori juhataja, 1986–90 peateadur, aastast 1981 ka TTÜ professor.

Teadustöö
---------

Uno Niguli peamised uurimisvaldkonnad olid deformatsioonilainete leviku teooria, mäluga materjalide teooria, koorikute teooria ja elastsetelt kehadelt saabuva kaja matemaatiline modelleerimine. Klassikalised on tema tööd ringsilindriliste koorikute staatikast ja võnkumistest, eriti dünaamika hüpoteesivabad lineaarsed võrrandid (1960). Ta avaldas üle 130 teadustrükise.

Nigul oli akadeemik Nikolai Alumäe rajatud mehaanikateadlaste koolkonna silmapaistvamaid esindajaid. Ta organiseeris 1967 Käärikul sümpoosioni "Koorikute ja plaatide üleminekuprotsessid" ning 1982 Tallinnas koos Jüri Engelbrechtiga rahvusvahelise sümpoosioni "Mittelineaarsed deformatsioonilained". Nigul oli NSVL Teoreetilise ja Rakendusmehaanika Rahvuskomitee (1976) ning Ameerika akustika ühing liige.

Tunnustus
---------

* 1976 Nõukogude Eesti preemia (koos Nikolai Alumäe ja Leo Ainolaga)

Teoseid
-------

* Regions of effective application of the methods of three-dimensional and two-dimensional analysis of transient stress waves in shells and plates. // Int. J. Solid Structures (1969) 5
* Plane stress waves in membranes caused by an arbitrary pressure wave. // J. of the Acoust. Soc. Am. 51 (1972) 1
* Nonlinear transient stress-waves in cylindrical and consical shells (kaasautor). // J. of the Acoust. Soc. of Am. 53 (1973)
* Kajasignaalid elastsetelt objektidelt. Tallinn, 1974
* Asymptotic analysis of the possibilities of marking use of non-linear effects in acousto-diagnostics of the layered media. // Int. J. Non-Linear Mechanics (1977) 12

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
* EE 14, 323
* Eesti TA Küberneetika Instituut 1990. Tallinn, 1990, 11, 44
* TPI 1936–1986, 231, 415, 440

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Arnoux, 2008
**René Alexandre Arnoux** (sündinud 4. juulil 1948 Pontcharra, Grenoble) on endine Prantsusmaa autovõidusõitja, Vormel 1 sarja piloot.

1973. aastal võitis Prantsuse Vormel-Renault sarjas 1. koha. 1974 osales Euroopa Vormel F 5000 sarjas. 1975 võitis Prantsuse Vormel-Renault sarja 1. koha. 1976 ja 1977 osales Vormel 2 sarjas ning võitis 1977 1. koha ja 1976 2. koha. 1978. aastal debüteeris F-1 sarjas Lõuna-Aafrika Vabariigi GP-l. Karjääri lõpetas 1989. aastal Austraalia GP-l. Arnoux sõitis F-1 sarjas liidrina 25 GP-l, 506 ringi, 2565 km. F-1st lahkumise järel töötas F 3000 sarja DAMS meeskonnas. Hüüdnimeks „Must Hobune".

Statistika
----------

* 7 GP võitu: 1980 Brasiilia, LAV; 1982 Prantsusmaa, Itaalia; 1983 Kanada, Saksamaa, Holland.
* 18 kvalifikatsiooni võitu
* 12 kiiremat ringi
* 149 GP starti
* 181 punkti.

Vormel 1 sarjas
---------------

* 1978 Martini Ford/Surtees 0 punkti
* 1979 Renault 17 punkti 8 koht
* 1980 Renault 29 punkti 6 koht
* 1981 Renault 11 punkti 9 koht
* 1982 Renault 28 punkti 6 koht
* 1983 Ferrari 49 punkti 3 koht
* 1984 Ferrari 27 punkti 6 koht
* 1985 Ferrari 3 punkti 17 koht
* 1986 Ligier – Renault 14 punkti 10 koht
* 1987 Ligier – Megatron 1 punkti 21 koht
* 1988 Ligier – Judd 0 punkti
* 1989 Ligier – Ford 2 punkti 23 koht
**Karl Litzmann** (22. jaanuar 1850 Neu Globsow, Brandenburg – 28. mai 1936 Neu Globsow, Brandenburg) oli Saksamaa sõjaväelane ja poliitik, aastast 1898 jalaväekindral.

1895 nimetati Karl Litzmann ooberstiks ja ta oli ametis Berliini Sõjaakadeemia direktsiooni liikmena. 1898 sai temast kindral. Aastatel 1902–1905 oli Karl Litzmann Berliini Sõjaakadeemia ülem. 

1905 saadeti ta vastuolude tõttu maaväe juhtkonnaga erru, kuid Esimese maailmasõja puhkedes 1914 kutsuti teenistusse tagasi. Oktoobris 1914 nimetati ta 3. jalaväediviisi ülemaks, mis paistis novembris 1914 silma kangelasliku läbimurdega Vene piiramisrõngast Poola linna Brzeziny lähistel. Łódźi juures õnnestus tema diviisil peatada Vene vägede pealetung Berliini ja Poznani suunal. Nende kangelastegude eest autasustati kindral Litzmanni ordeniga Pour le Mérite ja ta pälvis hüüdnime "Brzeziny lõvi". 1915. aastal juhatas ta 40. reservkorpust.

Aastatel 1926–1928 kirjutas Karl Litzmann oma kaheosalised memuaarid ja kuigi tema sõjaline karjäär oli selleks ajaks lõppenud, astus ta veel 1930 poliitikasse, asudes 80-aastaselt toetama Natsionaalsotsialistlikku Saksa Töölisparteid (NSDAP). 1932 valiti ta NSDAP liikmena Riigipäeva liikmeks ning ta jäi sellele ametikohale kuni surmani. Litzmann oli vanim parlamendiliige ja kuni Riigipäeva juhataja valimiseni juhatas istungeid just tema. 1934 nimetati ta ühtlasi Adolf Hitleri poolt kokku kutsud Preisimaa Riiginõukogu liikmeks.

Kindral Litzmann suri 1936. aastal ja talle korraldati riiklikud matused. Pärast Poola okupeerimist Saksamaa poolt nimetati Łódźi linn 11. aprillil 1940 ümber Litzmannstadtiks ja Brzeziny linn Löwenstadtiks (lõvilinn). 1945. aastal ennistati linnadele nende endised nimed.

Baieris Passaus oli Litzmanni järgi tänav nimetatud.

Litzmann oli Brandenburgis asuva Neuruppini linna aukodanik. 2007. aastal võeti talt aukodaniku nimetus ära.

Karl Litzmanni poeg Karl Siegmund Litzmann oli SA ohvitser, aastatel 1941–1944 Eestimaa kindralkomissar. Karl Litzmanni tütrepoeg Walter Lehweß-Litzmann oli tuntud hävituslendur ja Rüütliristi kavaler.

Viited
------

1. ↑  "Karl Litzmann" (inglise keeles). The Prussian Machine. Originaali arhiivikoopia seisuga 18. jaanuar 2017. Vaadatud 18. jaanuar 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
**Ain Eidast** (11. mai 1939 Tallinn – 18. märts 2013) oli eesti merendusteadlane. Ta oli Eesti Mereakadeemia professor.

Ta lõpetas aastal 1964 Odessa Merelaevastiku Inseneride Instituudi ekspluatatsiooniteaduskonna ja aastal 1971 aspirantuuri Leningradi S. O. Makarovi nimelise Kõrgemas Insenerlikus Merekoolis meretranspordi ekspluatatsiooni erialal. Aastal 1978 kaitses majandusteaduste kandidaadi väitekirja Leningradi Veetranspordi Instituudis.

Ta on töötanud erinevatel juhtivatel ametikohtadel Tallinna Merekaubasadamas, Tallinna Külmutuslaevastiku Baasis, Veeteede Ametis ja Eesti Mereagentuuris. Aastatel 1969–1987 oli ta Eesti Merelaevanduse kommertsteenistuse ülem.

Ta oli aastast 2000 Tallinna Tehnikakõrgkooli dotsent ja aastast 2002 Eesti Mereakadeemia korraline dotsent. Aastatel 2007–2008 oli ta Eesti Mereakadeemia meretranspordi juhtimise õppetooli erakorraline professor, seejärel samas õppeasutuses korraline professor, mereõiguse ja kommertsekspluatatsiooni õppetooli juhataja. Alates 2011. aastast oli ta Eesti Mereakadeemia meretranspordi juhtimise õppetooli professor ja Mereakadeemia professorite nõukogu liige.

Eidastil on ilmunud 44 teaduspublikatsiooni ja 2 monograafiat. Ta on olnud 30 teadusuuringu juhendaja, samuti on ta juhendanud magistritöid EBS-is, Tartu Ülikoolis ja Tallinna Tehnikaülikoolis. Samuti oli ta oponent kandidaaditööde kaitsmisel admiral S. O. Makarovi nimelises Peterburi Riiklikus Mereakadeemias.

Välislingid
-----------

* Ain Eidast Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* Mälestame Ain Eidast´it
**Tallinna Tehnikaülikooli ehitusteaduskond** oli Tallinna Tehnikaülikooli akadeemiline struktuuriüksus (teaduskond), mis tegeles keskkonnatehnika, logistika, transpordiehitus ning tööstus- ja tsiviilehituse õpetamisega ning uurimistööga nendes valdkondades. Teaduskond asus Tallinnas aadressil Ehitajate tee 5. 

1989. aastal sai Tallinna Polütehnilisest Instituudist Tallinna Tehnikaülikool. TTÜ ehitusteaduskond eksisteeris aastatel 1989–2016. 

2016. aasta lõpul toimunud tehnikaülikooli struktuurireformi käigus ehitus-, mehaanika- ja energeetikateaduskond kujundati ümber inseneriteaduskonnaks.

TTÜ ehitusteaduskond
--------------------

Kohe peale Eesti taasiseseisvumist alustati 1992. aastal tehnikaülikooli struktuuri ja õppetöö põhjalikku reformimist. Seniste kateedrite asemele loodi 1994. aasta juulis instituudid, mis hõlmasid mitut õppetooli. Kursusesüsteem asendati ainesüsteemiga. Õppetöös mindi üle kolmeastmelisele ülikooliõppele: bakalaureuse-, magistri- ja doktoriõpe. 1994. aastani koolitati diplomiinsenere viieaastase õppeajaga, 1995. aastast mindi üle nelja-aastasele bakalaureuseõppele. 1998. aastal lisati sellele nelja-aastase õppeajaga diplomiõpe. 2002. aastal taastati ehitusinseneride ettevalmistamisel viis aastat kestev õppekava, kus on ühendatud bakalaureuse- ja magistriõpe. Lõpetaja saab magistrikraadile vastava kvalifikatsiooni ja õpingud võivad jätkuda doktoriõppes.

Dekaanid
--------

Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna dekaan 1988. aastast Kaido Hääl jätkas teaduskonna juhina ka pärast õppeasutuse nimetuse muutmist (1989. aastast TTÜ). Enne kui ehitusteaduskonnast sai 2017. aastal inseneriteaduskond, jõudis dekaani ametit pidada kuus inimest:

* Kaido Hääl (1989–1994)
* Valdek Kulbach (1994–1995)
* Heino Mölder (1995–1997)
* Karl Õiger (1997–2005)
* Roode Lias (2005–2015)
* Siim Idnurm (2015–2016)

Teaduskonna akadeemiline struktuur
----------------------------------

 *Pikemalt artiklis  Tallinna Tehnikaülikooli ehitusteaduskonna akadeemiline struktuur*
1994. aasta juulis loodi teaduskonnas viis instituuti:

* Ehitiste projekteerimise instituut
* Ehitustootluse instituut
* Keskkonnatehnika instituut
* Mehaanikainstituut
* Teedeinstituut

Hiljem kuulus teaduskonna koosseisu veel kaks instituuti: 

* Arhitektuuri- ja urbanistikainstituut
* Logistikainstituut

Viited
------

1. ↑  Tallinna Tehnikaülikooli Ehitusteaduskond. Eesti Ehitusturg
2. ↑  TTÜ nõukogu kinnitas Tallinna Tehnikaülikooli akadeemilise struktuuri alates 1. jaanuarist 2017. tut.ee, 13. oktoober 2016
3. ↑  "Tallinna Tehnikaülikooli aastaraamat 1994". Tallinn: Tallinna Tehnikaülikool, 2004. Lk 9
4. ↑  Ajalugu. ttu.ee
5. ↑  Dekaanid läbi aegade. ttu.ee
6. ↑  "Tallinna Tehnikaülikooli aastaraamat 1994". Tallinn: Tallinna Tehnikaülikool, 2004. Lk 25
**Ain Eenmaa** (aastani 1935 **Aleksander Eberling**; 17. oktoober 1909 Tartu – 26. veebruar 2001) oli eesti vaimulik.

Ta sündis Tartus, kuid kasvas üles Valgas. Seal sai ta alghariduse ja lõpetas aastal 1931 Valga Poeglaste Gümnaasiumi. Gümnaasiumi kõrval oli ta tegev skaudiliikumises. Aastast 1932 oli ta tegev Taagepera Jaani koguduse organistina. Samuti oli ta aastatel 1934–1940 Tartu Ülikooli usuteaduskonna üliõpilane. Ta oli Korporatsioon Revelia liige. Usuteaduskond suleti enne kui ta õpingutega ühele poolele sai. Siiski sai ta teenistusi pidada: nimelt kutsuti ta aastal 1944 sõjaväepastoriks ja Krivasoo lahingus sai ta ka haavata. Pärast sõda oli ta lisaks vaimulikuametile veel kohaliku algkooli juhataja. ta määrati Valka koolijuhatajaks. Ent novembris 1945 Ain Eenmaa arreteeriti küll teise mehe pähe, ent leiti tallegi süüdistus ja vajalik olevat ümberkasvatus Vorkuta sunnitöölaagris. Aastal 1955 jõudis ta koju tagasi, kuid kõigepealt Tartusse arstide hoole alla, selga ravima. Samuti sooritas ta Usuteaduse Instituudis puuduvad eksamid ja 15. detsembril 1955 ordineeriti ta õpetajaks.

Ta oli aastatel 1955–1964 Häädemeeste, Tahkuranna ja Treimani koguduse õpetaja. Neil aastatel remonditi põhjalikult Häädemeeste kiriku torni. Aastatel 1964–1974 oli ta Juuru Mihkli koguduse õpetaja. Kuna aastal 1964 oli hävinud välgu tagajärjel Juuru kiriku tornikiiver, hankis hea suhtlejana Ain Eenmaa raudmasti ja nii sai Juuru kiriku torn raudsõrestiku (mis taastati ühe aastaga). Aastatel 1974–1993 oli ta Simuna Siimona ja Juuda koguduse õpetaja. Samuti taastati tema ettevõtmisel Simuna kiriku torn.

Tunnustus
---------

* Avanduse valla aukodanik
* Eesti Vabariigi 75. aastapäeva mälestusmedal.

Viited
------

1. ↑  Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. III, lk. 209

Välislingid
-----------

* Ain Eenmaa moto: üks heategu päevas
**Tallinna Tehnikaülikooli arhitektuuri ja urbanistika akadeemia** on Tallinna Tehnikaülikooli inseneriteaduskonna ehituse ja arhitektuuri instituudi akadeemiline struktuuriüksus. Asub Tallinnas aadressil Tõnismägi 14. 

Akadeemia, toonase nimega arhitektuuri ja -urbanistikainstituut, moodustati 2013. aasta aprillis TTÜ ehitusteaduskonna akadeemilise allüksusena. Instituudi tegevusvaldkondadeks said arhitektuur, visuaalkunst, insenerigraafika ning kunsti- ja arhitektuuriajalugu.

Pärast ehitusteaduskonna reorganiseerimist inseneriteaduskonnaks ja selle koosseisus ehituse ja arhitektuuri instituudi loomist 1. jaanuaril 2017 kuulub akadeemia Tallinna Tehnikaülikooli ehituse ja arhitektuuri instituudi koosseisu.

Struktuuriüksuse nimetused
--------------------------

* **Tallinna Tehnikaülikooli arhitektuuri ja -urbanistikainstituut** (2013–2016)
* **Tallinna Tehnikaülikooli arhitektuuri ja urbanistika akadeemia** (2017–)

Ajalugu
-------

2011. aasta novembris teatas Tallinna Tehnikaülikooli nõukogu oma otsusest luua arhitektuuriprofessori ning urbanistikaprofessori ametikohad. Selle ajendiks oli kavatsus avada arhitektuuri magistriõpe, teha erialast uurimistööd ning viia läbi täiendkoolitust. Professuuride loomisega taasalustati Tehnikaülikoolis arhitektuuriõpe. Tallinna Tehnikaülikooli rektor Andres Keevallik teatas ka, et tehnikaülikoolil on plaanis luua esmalt arhitektuuri ja urbanistika instituut, tulevikus aga ka arhitektuuri ja urbanistika akadeemia.

Õppejõud
--------

Akadeemia juht on Kimmo Sakari Lylykangas (Helsingis asuva omanimelise arhitektibüroo osanik). Akadeemia õppejõududeks on tunnustatud ja suurte rahvusvaheliste kogemustega arhitektid Emil Urbel, Irina Raud, Ignar Fjuk, Vilen Künnapu, Jaan Kuusemets, Ioannis Lykouras, Üllar Ambos, teadur Francesco De Luca, kunstnikud Anu Juurak, Raoul Kurvitz, kunstiajaloolane Epi Tohvri, insenerid Hendrik Voll, Dago Antov, Valdo Suurkask, insenerigraafika lektor Sergei Letunovitš sotsioloog Katrin Paadam jt.

Akadeemia juhid
---------------

* Irina Raud (direktor 2013–2016)
* Ignar Fjuk (juhataja kohusetäitja 2017–2018)
* Kimmo Lylykangas (direktor 2018-)

Õppetoolid ja lektoraadid
-------------------------

Instituudi aegu (2013–2016) eksisteerisid õppetoolid ja lektoraadid, näiteks 2013. aastal oli neli õppetooli ja 1 lektoraat:

* arhitektuuri õppetool
* kunsti- ja arhitektuuriajaloo õppetool
* linnaplaneerimise õppetool
* visuaalkunsti õppetool
* insenerigraafika lektoraat

Viited
------

1. ↑  Tallinna Tehnikaülikooli aastaraamat 2013 (XXI). digi.lib.ttu.ee, lk 60
2. ↑  TTÜ valmistab ette arhitektuuri ja urbanistika akadeemia loomist. forte.delfi.ee, 17. november 2011
3. ↑  Irina Raud. etis.ee
4. ↑  Ignar Fjuk. ttu.ee
5. ↑  Tallinna Tehnikaülikooli aastaraamat 2013 (XXI). digi.lib.ttu.ee, lk 91
6. Akadeemia töötajad. ttu.ee

Välislingid
-----------

* Arhitektuur ja urbanistika. ttu.ee
* Akadeemia töötajad. ttu.ee
**Heliklass**, ka **helikõrgusklass** (inglise keeles *pitch class*) on muusikas hulk helisid, mis asetsevad ühe või mitme oktavi kaugusel üksteisest. Näiteks kõik *C*-helid moodustavad omaette heliklassi, kõik *D*-helid omaette heliklassi jne. Võrdtempereeritud häälestuse puhul on kokku 12 heliklassi. Võrdtempereeritud häälestuses kuuluvad enharmooniliselt identsed helid samasse heliklassi. Nii näiteks *Cis* kuulub samasse heliklassi kui *Des*, *His* samasse kui *Deses* jne. Lihtsuse huvides kasutatakse heliklasside tähistamiseks enamasti numbernotatsiooni, milles (enamasti) *C* = 0, *Cis/Des* = 1, *D* = 2, *Dis/Es* = 3, *E* = 4, *F* = 5, *Fis/Ges* = 6, *G* = 7, *Gis/As* = 8, *A* = 9, *Ais/B* = 10 (ka "A" või "T"), *H* = 11 (ka "B" või "E"). Heliklassid tõlgendatakse registriliselt määratlematuteks.

Heliklassi mõiste on tulnud kasutusele muusikalise hulgateooria kontekstis, et teha võrdtempereeritud helisüsteemis vahet üksiku heli (*pitch*) ja sama heli kõiki modulo 12 tuletisi hõlmava heliklassi (*pitch class*) vahel. Ka klassikalise seriaalse meetodi kontekstis ei räägita kaksteistheliridade puhul mitte üksikute helide, vaid heliklasside seeriatest.

  


**HELIKLASSIDE TABEL**| Heliklass | **Enharmooniline tähtnimetus** |
| --- | --- |
| **0** | **C** (ka His, Deses) |
| **1** | **Cis**, **Des** (ka Hisis) |
| **2** | **D** (ka Cisis, Eses) |
| **3** | **Dis**, **Es** (ka Feses) |
| **4** | **E** (ka Disis, Fes) |
| **5** | **F** (ka Eis, Geses) |
| **6** | **Fis**, **Ges** (ka Eisis) |
| **7** | **G** (ka Fisis, Ases) |
| **8** | **Gis**, **As** |
| **9** | **A** (ka Gisis, Heses) |
| **10** (t või A) | **Ais**, **B** (ka Ceses) |
| **11** (e või B) | **H** (ka Aisis, Ces) |

### Kirjandus

* Otonkoski, Lauri 1991: "Klang - uusin musiikki". Gaudeamus. 255. ISBN 951-662-531-2