recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Marek Seer** (sündinud 25. oktoobril 1975 Tõrvas) on eesti tervishoiujuht. 

Ta on lõpetanud 2002. aastal Tallinna meditsiinikooli õeteaduse erialal ning on Tallinna tehnikaülikooli haldusjuhtimise magistrant[*viide?*]. Tal on magistrikraad terviseteaduses.

Marek Seer on töötanud aastail 2005–2008 Tervishoiuametis erakorralise meditsiini osakonna juhatajana ning aastatel 2008–2018 oli Marek Seer Valga haigla juht. Haiglajuhina pooldas ta Valga haigla ühinemist Tartu Ülikooli Kliinikumiga. Hiljem on Seer olnud haigla nõukogu esimees ning haiglajuhi Margus Ulsti tagasikutsumise järel, kui too oli pakkunud Rotary klubi liikmetele järjekorravälist vaktsineerimist, astus Seer nõukogu esimehe kohalt tagasi, et nõukogu saaks ta määrata haigla juhatuseliikme kohusetäitjaks 1. veebruarist kuni 30. aprillini 2020.

2018. aasta 1. oktoobrist 2021. aasta 31. märtsini oli ta TÜ Kliinikumi juhatuse liige ja haldusjuht. 27. märtsil 2020 määras TÜ Kliinikumi nõukogu Marek Seeri TÜ Kliinikumi juhatuse esimehe kohusetäitjaks, selles ametis oli ta 1. oktoobrini 2020. Koroonaviiruse kriisi ajal juhtis ta koos Joel Starkopfiga Lõuna meditsiinistaapi. Seer on ühtlasi Põlva haigla nõukogu esimees ja Sihtasutuse Tartu Kiirabi nõukogu liige Põlva haigla nõukogus toetas ta haigla sünnitusosakonna sulgemist ning kinnitas ERRile antud intervjuus otsuse üksmeelsust nõukogus, ehkki tegelikult jagunesid hääled pooleks ja otsustavaks sai tema kui esimehe hääl..

Alates 19. aprillist 2021 on Marek Seer Sotsiaalministeeriumi juures asuva Covid-19 vaktsineerimise korraldamise töörühma juht.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  "Suurvaktsineerimise juhiks sai Marek Seer" ERR, 19.04.2021 (vaadatud 19.04.2021)
2. ↑  Sirje Lemmik, "Haigla plaanib ühinemist Tartu Ülikooli kliinikumiga" Lõuna-Eesti Postimees, 27. aprill 2015 (vaadatud 19.04.2021)
3. ↑  "Vaktsineerimise korda rikkuda püüdnud haiglajuht peab ametist lahkima" uudised.tv3.ee/BNS, 27. jaanuar 2021 (vaadatud 19.04.2021)
4. ↑  Tartu ülikooli kliinikumi nõukogu valis kliinikumi juhatuse uued liikmed, Delfi, 31. august 2018
5. ↑  "Haiglast. Nõukogu" Põlva haigla koduleht (vaadatud 19.04.2021)
6. ↑  "Ettevõttest" Sihtasutuse Tartu Kiirabi koduleht (vaadatud 19.04.2021)
7. ↑  "Kogukonna pöördumine: Põlva sünnitusosakond suletakse kogukonna argumente arvestamata" Lõuna-Eesti Postimees, 13. november 2019 (vaadatud 19.04.2021)
Apteegi sisustus u 1900. aastal USAs
Raeapteek Tallinnas on üks vanimaid püsivalt tegutsenud apteeke maailmas
**Apteek** on koht, kus müüakse ravimeid.

Eesti õigusaktide mõistes on apteek jaekaubandushoone, kus on lubatud sellekohase loaga apteegiteenuse osutamine. Apteegiteenuse all mõeldakse ravimite jaemüüki või muul viisil väljastamist koos sellega kaasneva nõustamisega ravimite sihipäraseks ja ratsionaalseks kasutamiseks ning kasutaja teavitamisega ravimi õigest ja ohutust kasutamisest ja säilitamisest ning ravimite ekstemporaalset ja seeriaviisilist valmistamist ja jaendamist.

Eestis liigitatakse apteeke üldapteekideks, veterinaarapteekideks ja haiglaapteekideks. Veterinaarapteegid võivad väljastada ainult veterinaarravimeid ning haiglaapteegid on haigla struktuuriüksused, mis varustavad seda haiglat ning kokkuleppel ka teisele haiglapidajale kuuluvaid haiglaid, hoolekandeasutusi ja kiirabiteenuse osutamise tegevusloa omajaid ravimite ning teiste meditsiiniotstarbeliste toodetega.

Apteekides töötavad apteekrid.

* Apteegihoone TallinnasApteegihoone Tallinnas
* Heinaste apteekHeinaste apteek
* Palamuse apteekPalamuse apteek
* Suure-Jaani apteegi siltSuure-Jaani apteegi silt

Viited
------

1. ↑  Ehitise kasutamise otstarvete loetelu
2. ↑  Ravimiseadus

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Apteek** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Apteek** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kirjamehest; muusiku ja vaimuliku kohta vaata artiklit Sakarias Jaan Leppik; Vabaduse Risti kavaleri kohta vaata artiklit Jaan Leppik (Vabaduse Risti kavaler)* |

---

**Jaan Leppik** (ka **Jaan Lepik** või **Jaan Leppik-Punabu**, pseudonüüm **Jaan Lehtlane**; 21. märts 1861 Holstre vald – 5. juuli 1943 Holstre vald) oli eesti luuletaja, proosakirjanik ja tõlkija.

Ta oli metsavahi poeg. Õppis Holstre Pulleritsu vallakoolis 1871–1873, Paistu kihelkonnakoolis 1873–1876, Viljandi kreiskoolis 1876–1879.

Temalt on ilmunud luulekogud "Salmikud" (1884), "Laululind" I–IV (1886, 1891, 1895, 1899), "Kastetilgad" (1889), "Wagad healed" (1896). Tema luuletusi ilmus ka ajalehtedes Postimees ja ajakirjas Linda. Villem Grünthal-Ridala on tema luule laadi kirjeldanud kui pehmet ja idüllilist.

Ta kirjutas naljanäidendi "Õue Anne õnn" ning tõlkis eesti keelde saksa luulet, mis on avaldatud kogumikes "Eestistatud laulud" I-III (1887, 1889, 1897). Samuti tõlkis ta saksa keelest eesti keelde Theodor Körneri näidendi "Tooni", Friedrich Schilleri näidendi "Venna poeg onuna" ja muid kirjutisi.

Ta on maetud Paistu kalmistule.

Viited
------

1. 1 2  Sissekanne andmebaasis ISIK (vaadatud 19. märtsil 2015)
2. ↑  Jaan Lepik in memoriam. Järva Teataja, 17. august 1943
**Jaan Laos** (sündinud 23. mail 1985 Pärnus) on Eesti sõudja.

Lõpetas 2004 Pärnu ühisgümnaasiumi ja 2010 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna. 

Sporditeed alustas 1993 Pärnus Anne Tohveri ujumistreeningutel. Sõudma hakkas 2001 Reet Palmi juhendamisel, 2002 läks Matti Killingu treeningurühma. Sõudeliidu parim noorsõudja 2003 ja juunior (U-23) 2006–07. Ta sai 2009. aasta Euroopa meistrivõistlustel sõudmises kaheksapaadil neljanda koha. 2014. aastast OÜ Tipparst juhatuse liige ja ortopeed.

Tulemused
---------

* MM-il tulnud 2007 kaheksapaadil 16. kohale ja EM-il 2009 4. ja 2010 8. kohale.
* Osalenud 4 MK etapil.
* Üliõpilaste MM-il saanud kaheksapaadil 2004, 2006 ja 2008 pronksi ning 2010 hõbeda.

* U-23 MM-il 2007 kaheksapaadil maailmameister, 2005 ja 2006 7. 2004 roolijata kahepaadil 12. Juunioride MM-il 2002 roolijaga kahepaadil 5. ja 2003 roolijata kahepaadil hõbe.

* Tulnud 12 korral Eesti meistriks:
	+ 2004–06 ja 2010 roolijata kahepaadil,
	+ 2006 roolijata kahepaadil sprindis,
	+ 2007–08 ja 2010 roolijata neljapaadil
	+ 2007–08 ja 2010–11 kaheksapaadil.

Isiklikku
---------

Isa Peeter Laos (25. VIII 1960) on võistelnud Eesti sõudekoondises, võitnud 1977–1981 Eesti meistrivõistlustel kaks hõbedat ja kaks pronksi. Ema Kersti Laos, sünd Vernik on tulnud 1979–84 kolmel korral sõudmises Eesti meistriks. Vend Juhan Laos tulli 2004. aastal sõudmises 4-kordseks Eesti noortemeistriks. Vend Joosep Laos on saanud ühepaadi MM-il 2011 27. ja noorte MM-il 2010 12. paarisaerulisel kahepaadil U-23 MM-il 2014 9. paarisaerulisel neljapaadil noorte MM-il 2009 16. ning U-23 MM-il 2011, 2012 8. ja 2013 11. koha. EM-il kaheksapaadil 2011 7. paarisaerulisel neljapaadil 2013 10. ja paarisaerulisel kahepaadil 2018 13. universiaadil ühepaadil 2015 10. koht. Tulnud 11 korral Eesti meistriks: 2015–16 ja 2018 roolijata neljapaadil, 2011–12 ja 2018 paarisaerulisel neljapaadil, 2012–14 ja 2016 kaheksapaadil ning 2017 sisesõudmises. Sõudeliidu parim noorsõudja 2010 ning juunior (U-23) 2011 ja 2014.
**Marek Nõmm** (sündinud 27. jaanuaril 1979 Pärnus) on eesti orienteeruja.

Haridus
-------

Ta lõpetas 1997. aastal Audru Keskkooli. 2001. aastal lõpetas ta Tallinna Tehnikaülikooli ehitustehnika bakalaureuseõppe.

Töö
---

Ta on Mutka OÜ juhatuse liige.

Sporditulemused
---------------

Aastatel 2003–2015 on ta orienteerumisjooksu Eesti meistrivõistlustel võitnud 9 kulda, 11 hõbedat ja 1 pronksi.

Aastatel 2003–2006 on ta OK Saue Tammede võistkonnas tulnud 4 korda Jüriööjooksu võitjaks.

Orienteerumisjooksu EMil 2006. aastal Otepääl sai ta lühirajal 33.koha. Aastatel 2004 ja 2005 osales orienteerumise maailmameistrivõistlustel, parimad tulemused 27. koht sprindis (2004) ja 11. koht teatejooksus (2005).

Viited
------

1. ↑  "Audru Kool. Lõpetajad". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. november 2015. Vaadatud 23. novembril 2015.
2. ↑  Tallinna Tehnikaülikooli lõpetajad 1918–2006
3. ↑  Inforegister. Marek Nõmm[*alaline kõdulink*]
4. ↑  "ESBL sporditulemused. Nõmm, Marek". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. november 2015. Vaadatud 23. novembril 2015.

Välislingid
-----------

* World of O. Athlete profile: Marek Nõmm
* Eesti Spordi Biograafiline Leksikon. Nõmm, Marek
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Noorte maailmameistrivõistlused |
| **Hõbe** | 2007 |  |

**Marek Suchý** (sündinud 29. märtsil 1988 Prahas) on Tšehhi jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis FC Augsburg ja Tšehhi jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Praha Slavias, mille noorteakaadeemiaga liitus ta 1993. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2005. aastal. Hooaegadel 2007–08 ja 2008–09 tuli ta Slaviaga Tšehhi meistriks.

2009. aasta novembris läks ta Slaviast laenule Venemaa kõrgliiga klubisse Moskva Spartak, kellega sõlmis järgmisel aasta püsiva lepingu.

2014. aasta jaanuaris siirdus Suchý Spartakist laenule Šveitsi kõrgliiga klubisse FC Basel. Hooaja 2013–14 lõpus sõlmis ta Baseliga püsiva lepingu. Baseliga tuli Suchý neli korda Šveitsi meistriks.

2019. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Augsburgiga.

2007. aastal saavutas ta Tšehhi kuni 17-aastaste koondisega noorte maailmameistrivõistlustel teise koha. Tšehhi jalgpallikoondises debüteeris ta 2010. aastal. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 5. juunil 2016 sõprusmängus Lõuna-Korea vastu. Ta on kuulunud Tšehhi koondisse 2012. ja 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Praha Slavia
* Tšehhi kõrgliiga: 2007–08, 2008–09

Basel

* Šveitsi Super League: 2013–14, 2014–15, 2015–16, 2016–17
* Šveitsi karikas: 2016–17, 2018–19

| * v
* r
Tšehhi koondis  –  UEFA Euro 2012 |
| --- |
| 

* 1 Čech
* 2 Gebre Selassie
* 3 Kadlec
* 4 Suchý
* 5 Hubník
* 6 Sivok
* 7 Necid
* 8 Limberský
* 9 Rezek
* 10 Rosický (c)
* 11 Petržela
* 12 Rajtoral
* 13 Plašil
* 14 Pilař
* 15 Baroš
* 16 Laštůvka
* 17 Hübschman
* 18 Kolář
* 19 Jiráček
* 20 Pekhart
* 21 Lafata
* 22 Darida
* 23 Drobný
* Treener: Bílek

 | Tšehhi |

| * v
* r
Tšehhi koondis  –  UEFA Euro 2016 |
| --- |
| 

* 1 Čech
* 2 Kadeřábek
* 3 Kadlec
* 4 Gebre Selassie
* 5 Hubník
* 6 Sivok
* 7 Necid
* 8 Limberský
* 9 Dočkal
* 10 Rosický (c)
* 11 Pudil
* 12 Škoda
* 13 Plašil
* 14 Kolář
* 15 Pavelka
* 16 Vaclík
* 17 Suchý
* 18 Šural
* 19 Krejčí
* 20 Skalák
* 21 Lafata
* 22 Darida
* 23 Koubek
* Treener: Vrba

 | Tšehhi |
**Jaan Lentsius** (11. november 1944 Tartu – 2. jaanuar 1993 Pärnu) oli eesti korvpallur.

Jaan Lentsius lõpetas 1963. aastal Tartu 3. Keskkooli (praegune Tartu Raatuse Kool) ja 1969. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. Koolipõlves harrastas ta ka ujumist, ratsutamist ja kergejõustikku. Jaan Lentsius oli 191 cm pikk, tema treener oli Ilmar Kullam. 

Lentsius tuli tolleaegse TRÜ meeskonna koosseisus kaheksal korral Eesti meistriks (1969–1978), võitis mitu hõbe- ja pronksmedalit ning Eesti karika. NSV Liidu rahvaste spartakiaadil 1967. aastal sai Eesti meeskonnaga hõbemedali ja 1971. aastal pronksmedali. NSV Liidu meistrivõistlustel osales Kalevi esindusmeeskonna koosseisus, kellega võitis mitu 4. 5. ja 6. kohta. Lisaks oli ta 1969. aastal NSV Liidu ametiühingute meister ja võitis meeskonnaga mitu korda Baltimaade karika. Jaan Lentsius kuulus 15 aastat (1964–1978) Eesti koondisse ja Kalevi meeskonda, ta oli valitud ka võistkonna kapteniks. Meistersportlase nimetuse sai ta 1967. aastal. 

Lentsius töötas hiljem Pärnu Kolhooside Ehituskontoris tehnoloogiainsenerina. Pärast autoõnnetust 1981. aastal jäi ta I grupi invaliidiks, kuid jätkas töötamist tööjaotajana ning juhendas asutuse korvpallimeeskonda.

Viited
------

1. ↑  Jaan Lentsius, tulemused
2. ↑  Jaan Lentsius, ESBL

Kirjandus
---------

* "Eesti korvpall" Portreed. Vello Lään, Märt Ibrus. Eesti Korvpalliliit 2006.

Välislingid
-----------

* Jaan Lentsius, šarž Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseum
* Jaan Lentsius – Basket.ee
**Pärnu kaubajaam** on kaubajaam ja oli raudteepeatus Pärnumaal Pärnus.

Pärnu kaubajaamas on üks madal perroon. Rong sõitis Balti jaamast Pärnu kaubajaama umbes 2 tundi ja 15 minutit. Jaamas asub lisaks peateele ka viis kõrvalteed ning haruteed kaubaparki ja ettevõtetesse. Peatuses peatus päevas neli Pärnu rongi (pooled Pärnu poole ja pooled Tallinna poole).

Senisest hiilgusest kaubavedudel on praeguseks vähe säilinud. Kaubavood, mis läbisid Pärnu-Kaubajaama kui ka selle kaubaparki on kokku kuivanud. Jaamas võib siiski toimuda kaupade rongidele ning neilt maha laadimine. Piletihinnalt kuulus jaam Pärnu piirkonda.

11. detsembril 2009 avati peatuses uus perroon.

Ajalugu
-------

Raudtee Pärnu kaubajaamas
Tammiste raudteepeatuse ja Pärnu kesklinnas paiknenud raudteejaama vahel ületas kitsarööpmeline Lelle–Papiniidu raudtee Sindi silda ning läbis Papiniidu raudteejaama. Sindi sild ja Pärnu kesklinnas paiknenud raudteejaam hävisid 1944. aastal. Seejärel oli Pärnu kesklinnas raudteejaamana kasutuses elumaja, milles hiljem asus bussijaam.

Pärnu kaubajaam rajati raudteeliini laiarööpmeliseks ehitamisel, 1971. aastal. Tallinna-Pärnu raudteeliin avati pidulikult 23. juulil 1971, kui Tallinnast saabus propagandistlikult kaunistatud esimene laiarööpmeline reisirong (D1-465). Toona jäi jaam Sauga külanõukogu maadele. Pärnu kaubajaam oli reisirongide lõpp-peatuseks kuni 1976. aastani.

1976. aastal valmis üle Pärnu jõe Papiniidu raudteesild, mille tulemusel pikenes raudteeliini lõppjaam Raekülla.

Riigikorra vahetumisel jäid ehitamata planeeritud haruteed lennujaama ja uude Pärnu Piimatoodete kombinaati (mis tööle ei hakanudki), vagunite sorteerimismägi ning dispetšeripost. Perspektiive Pärnu kaubajaamal oli, ent need kadusid algselt Nõukogude aja lõpul ning teisalt Pärnu - Mõisaküla - Skulte raudteelõigu ülesvõtmisega, mil lakkas ühendus Läti Raudteega.

Seoses Lelle–Pärnu raudteetrassi viletsa seisukorraga otsustas Eesti Valitsus 2017. aastal, et ei investeeri Pärnu–Lelle 70 km raudteetrassile 17 000 000 eurot raudtee remondiks. Liinirongide liiklus Pärnu ja Lelle vahel lõpetati 8. detsembril 2018.

* Edelaraudtee reisirong DR1B Pärnu kaubajaamasEdelaraudtee reisirong DR1B Pärnu kaubajaamas
* Pärnu kaubajaamPärnu kaubajaam
* Pärnu kaubajaama ooteplatvormPärnu kaubajaama ooteplatvorm
* Kaubajaamast vaatega Pärnu kesklinna suunalKaubajaamast vaatega Pärnu kesklinna suunal
* JaamahooneJaamahoone
* Jaamahoone, veebruar 2023Jaamahoone, veebruar 2023

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Edelaraudtee
3. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Pärnu kaubajaam** |

* Silja Joon: "Rein Kaupmees teab raudtee hiilgust ja viletsust" – Pärnu Postimees, nr. 145, 27 juuli 2013; DIGAR
* Kalev Vilgats: "Kaubajaamast oleks kasu" – Pärnu Postimees, nr. 73, 17 aprill 2018; DIGAR
* FOTO: Esimene laiarööpaline Pärnu rong kaubajaamas, aasta 1971; Baltic Trains Picture Gallery
* YouTube'i video: manööverdamine veduriga TEM7 Pärnu kaubajaamas
* Infot jaama kohta; fotod (*vene keeles*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Pulli |  **Pärnu kaubajaam** | Pärnu  |
Apurímaci jõe asendikaart
Apurímaci jõgi
**Apurímaci jõgi** (hispaania keeles *Río Apurimac*, sõnadest *apu* 'jumalus' ja *rimac* 'oraakel, kõneleja') on jõgi Lõuna-Ameerikas Peruu Arequipa piirkonnas, Amazonase lähtejõgi.

Apurímac algab Andidest. Tema lähte koordinaadid on 15° 11' 48" S ja 71° 45' 29" W. Lähe asub vähem kui 160 km kaugusel Vaiksest ookeanist 5597 m kõrguse Nevada Mismi jalamil. Jõgi toitub liustiku sulamisveest.

Ta voolab sügavas, kuni 3 km kõrguses kuristikus loodesse. Jõel on hulk jugasid ja kärestikke. Ta ei ole laevatatav. Seni tehtud 6 katsest läbida jõgi kogu ulatuses on ainult 2 õnnestunud.

Apurímaci jõgi voolab Cusco piirkonda, seejärel tükk aega Cusco ja Apurímaci piirkonna piirijõena ning siis Cusco ja Ayacucho piirkonna piirijõena. 731 km kaugusel lähtest ja 440 m kõrgusel merepinnast suubub Apurímaci vasakult Mantaro jõgi ning mõlemad moodustavad koos Ene jõe. Ene jõgi voolab Junini piirkonnas. 330 meetri kõrgusel ühineb ta Perené jõega. Sellest allapoole nimetatakse teda Tambo jõeks. Selles kohas teeb jõgi järsu käänaku itta, mõne aja pärast jälle põhja. Atalaya linnas ühineb temaga paremalt Urubamba jõgi ja sellest kohast allavoolu voolab jõgi Ucayali piirkonnas ja seda nimetatakse Ucayali jõeks. Ucayali on Amazonase peamine lähtejõgi. 

Vahel nimetatakse Apurímaciks kogu jõge koos Ene ja Tamboga kuni Urubamba suudmeni. Sel juhul on jõgi 1070 km pikk.

Alates 1975. aastast loetakse seda Amazonase lähtejõeks.

Viited
------

1. ↑  Suur maailma atlas, lk. 140
**Puskás Aréna** on jalgpallistaadion Ungaris Budapesti XIV ringkonnas (Zugló). Staadioni ehitust alustati 2017. aastal ja see lõpetati 2019. aasta lõpuks. See on universaalne staadion, mis sobib nii spordi- kui ka muusikaürituste jaoks. See on Ungari jalgpallikoondise peamine koduväljak, kus on 67 215 istekohta. Staadioni avamäng ja esimene koondise jalgpallimäng uuel areenil korraldati 15. novembril 2019. aastal Uruguay vastu.

Selle eelkäijaks oli Ferenc Puskás staadion (2002. aastani Népstadion). 1950. aastate alguses ehitatud Népstadioni betoonkonstruktsioon lammutati ja purustati ning vana betoonkatuse materjal lisati uue staadioni seintesse.

Staadioni vastab kõigile UEFA ja FIFA nõuetele ning UEFA autasustas teda 4 tärniga. Staadion on ehitatud endise Ferenc Puskás staadioni asemele, mille lammutamine lõpetati 2016. aasta oktoobris. Mõlemad staadionid said nime legendaarse endise rahvuskoondise kapteni Ferenc Puskáse auks.

Staadion on 2020. aasta jalgpalli Euroopa meistrivõistluste üks võistluspaikadest. Ungari mängis kolm oma F-alagrupi mängust kodustaadionil ja lisaks peeti staadionil veel üks 1/8 finaali mäng.

Pilte
-----

* Ungari-Uruguay mängUngari-Uruguay mäng
* Õhust vaadeÕhust vaade
* Staadion ehitamine 2018. aasta septembrisStaadion ehitamine 2018. aasta septembris
* Öine vaadeÖine vaade
* VälisilmeVälisilme
* Ungari-Uruguay mängUngari-Uruguay mäng
Inuitid hülgejahil 1821. aasta paiku
**Kütid-korilased** on rahvad, kes saavad oma peatoiduse küttimisest ja korilusest, mitte ei tegele põllupidamisega. Suur osa tuntud kütte ja korilasi on rändrahvad ehk nomaadid. Tänapäeval on selliste eluviisidega rahvaid säilinud vähe, kuid enne põllumajanduse leiutamist olid kõik inimesed kütid ja korilased.

Soorollid
---------

Levinud on vaade, et kütid olid mehed ja korilased naised, kuid arheoloogilised leiud ja antropoloogilised uuringud näitavad, et see tööjaotus ei pea paika. Nii leiti 2023. aastal ilmunud uuringus, mille käigus vaadeldi 20. sajandi jooksul uuritud suguharude küttimiskombeid, et 80% uuritud kogukondades tegelesid naised (sealhulgas ka suurulukite) küttimisega.

Vaata ka
--------

* kiviaeg
* toidutaimed
* ravimtaimed
* uluk

Viited
------


1. ↑  Anderson, Abigail; Chilczuk, Sophia; Nelson, Kaylie; Ruther, Roxanne; Wall-Scheffler, Cara (28. juuni 2023). "The Myth of Man the Hunter: Women's contribution to the hunt across ethnographic contexts". *PLOS ONE*. Public Library of Science (PLoS). **18** (6): e0287101. DOI:10.1371/journal.pone.0287101. ISSN 1932-6203.
**Marius Järvi** (sündinud 1. septembril 1981 Tallinnas) on eesti tšellist.

Elulugu
-------

Tšellomänguga hakkas Marius Järvi tegelema nelja-aastaselt. 1987. aastal astus ta Tallinna Muusikakeskkooli Laine Leichteri tšelloklassi. 1995. aastast õppis Lahtis Päijät-Häme konservatooriumis Jouko Paavola käe all. 2000. aastal alustas ta õpinguid Sibeliuse Akadeemias professor Martti Rousi juhendamisel. 

1989. aastal saavutas Marius Järvi III koha rahvusvahelisel noorte tšellistide konkursil Tšehhoslovakkias (Usti nad Orlicis), 1995. aastal I koha Vabariiklikul noorte keelpillimängijate konkursil ning 2002. aastal peaauhinna Eesti noorte interpreetide konkursil "Con Brio". Seitsmel korral on ta osa võtnud maailma ühest suuremast tšellofestivalist Kronbergis Saksamaal.

Järvi on end täiendanud selliste rahvusvaheliselt tunnustatud tšellistide meistriklassides nagu F. Helmerson, D. Geringas, A. Noras, M. Tchaikovskaja, G. Hoffmann, M. Ylönen, J.-E. Gustafsson, H. Kiiski, R. Cohen, T. L Thedeen, T. Hanhinen. Marius Järvi on esinenud solisti ja kammermuusikuna paljudes Euroopa maades (Saksamaal, Belgias, Hispaanias, Portugalis, Rootsis, Tšehhis, Soomes jm).

Ta on esinenud solistina Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri, Tallinna Kammerorkestri, Turu Filharmooniaorkestri, Järvi Festivaliorkestri, Pärnu Linnaorkestri ja teiste ees dirigentide Neeme järvi, Paavo Järvi, Risto Joost, Paul Mägi, Tibor Boganyi, Atso Almila, Anu Tali ja Kaisa Roose juhatusel. Järvi on kaasa teinud ka muusikaplaadistustel, sealhulgas solistina plaatidel "Urkutaikuri" (2001), Rene Eespere Tšellokontsert "Concertatus Celatus" pühendusega Marius Järvile jm. Sügisel 2000 ilmus Marius Järvi esimene sooloplaat "Via" koostöös maailmakuulsa organisti Kalevi Kiviniemiga.

Aastatel 2005–2013 töötas Marius Eesti Riiklikus Sümfooniaorkestris tšellistina. Ta on ka orkestrite Hulencourt Soloists Chamber Orchestra ja Järvi Festivaliorkestri liige. Alates 2014 aastast on ta rahvusooperi Estonia orkestri tšellist ning töötab õpetajana VHK Muusikakoolis. Marius Järvi kuulub ka kammermuusikaansamblitesse Järvi Instrumentalists ja Estonian Cello Ensemble.

Isiklikku
---------

Tema vanemad on Teet Järvi ja Mari Järvi, vanaisa Vallo Järvi ja vanaonu Neeme Järvi. Aastal 2020 abiellus ta oboemängija Ingely Laiv-Järviga.

Viited
------

1. ↑  Päring inforegister.ee andmebaasis[*alaline kõdulink*]

Välislingid
-----------

* Eesti interpreedid: Teet ja Marius Järvi, ERR, vaadatud 10. mai 2017
* Artur Kapp, Andate religioso, Marius Järvi tšello ning Kalevi Kiviniemi orel. Marius Järvi Youtube, 24. veebruar 2015
**Johann Friedrich Glanström** (21. veebruar / 4. märts 1742 Reigi – 23. detsember 1819 / 4. jaanuar 1820 Mihkli) oli Eesti vaimulik.

Immatrikuleeriti 1. oktoobril 1761 Königsbergi Ülikooli, oli kohal veel aastal 1764. Ordineeriti 8. septembril / 19. septembril 1764 õpetajaks.

Oli aastatel 1764–1768 Reigi Jeesuse koguduse õpetaja. Aastatel 1768–1819 oli ta (sai ametisse juunis 1768) Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja. Oli 23. jaanuarist / 3. veebruarist 1775 – 23. jaanuarini / 3. veebruarni 1795 Eestimaa konsistooriumi assessor; oli aastatel 1875–1819 Maa-Lääne praostkonna praost. Sai 10. mail / 22. mail 1807 ajurabanduse, mille tagajärjel oli pastoritöö raskendatud ning vennapoeg Theodor Friedrich Glanström oli talle adjunktõpetajana abiks.

Aastal 1779 ilmunud jutluseraamatus on üks tema eestikeelne jutlus.

Isiklikku
---------

Tema isa Jonas Glanström oli Reigi Jeesuse koguduse õpetaja. Tema üks vend David Gottlieb Glanström oli Paide ja Anna koguduse õpetaja, teine vend Christian Jacob Glanström oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja. Tema tööd Mihklis jätkas Christian Jacobi poeg Theodor Friedrich Glanström.

Tunnustus
---------

* 7. oktoober / 18. oktoober 1798 *senior ministerii* (Eestimaa pastorkonna vanem)

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885 Tallinn 2007
**Jüri Kaup** (sündinud 20. märtsil 1932 Lustivere vallas Viljandimaal) on eesti keemik.

Ta lõpetas 1951. aastal Põltsamaa Keskkooli ja 1956. aastal Tartu Riikliku Ülikooli keemikuna. Ta oli aastatel 1960–1963 Moskvas asuva NSV Liidu Teaduste Akadeemia Orgaanilise Keemia Instituudi aspirant. Ta kaitses seal 1963. aastal väitekirja ning sai keemiakandidaadi kraadi.

Ta oli aastatel 1958–1993 teadur erinevates uurimisasutistes. Ta oli aastatel 1993–1995 Sisekaitseakadeemia Päästekolledži direktor ning alates 1995. aastast Sisekaitseakadeemia ohtlike ainete ja protsesside õppejõud, sealhulgas ka professor.

Teoseid
-------

* 1982 – "Lämmastikväetiste transformatsioonist ja kadudest süsteemis muld - taim". // Loodusvarade kasutamine ja keskkonnakaitse. Tallinn 1982.
* 2000 – "Ohtlikud ained". Tallinn 2000.
* 2000 – "Põlemiskeemia". Tallinn 2000.
* 2000 – "Toksikoloogia". Tallinn 2000.
* 2003 – "Keemiarelva läbi on langenud inimesi nagu loogu". // Horisont 1/2003.

Kirjandus
---------

* 2000 – "Kaup, Jüri". // Eesti teaduse biograafiline leksikon. I kd, A-Ki. Tallinn 2000. Lk 597

Välislingid
-----------

* "Eesti NSV Teaduste Akadeemia Keemia Instituudi vanemteadur keemiakandidaat Jüri Kaup plasmasünteesi kui uue meetodi rakendamisega seotud katseid sooritamas". Foto: Gunnar Loss, märts 1975. Eesti Rahvusarhiivi Filmiarhiivi kogu

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Lütje Hörn aastal 2010
Lütje Hörni paiknemine Leeri kreisis
**Lütje Hörn** on asustamata Ida-Friisi saar Põhjameres. See kuulub Saksamaale ja paikneb umbes 3 kuni 4 km Borkumist kagus Ida-Friisimaa Randzelwattis. Lütje Hörn on inkorporeerimata ala Leeri kreisis Alam-Saksimaal.

Ajalugu
-------

Lütje Hörni on esmamainitud 1576. aasta seilamisjuhendis kui *Hooghe Hörn*. 1859. aastast on saart näidatud padumere (*Watt*) topograafilistel kaartidel Borkumist kagus.

Geograafia
----------

Erinevalt kõigist teistest Ida-Friisi saartest on Lütje Horn joondunud põhja-lõuna suunas. See on nii saare asukoha tõttu Emsi idakanalis. Alates esimesest dokumenteerimisest on saare asukoht liikunud umbes 2 km kagusse. Vaid umbes 40 aastaga, aastatel 1961 kuni 1999, nihkus saar umbes 600 m itta ja 150 m lõunasse. See vastab kiirusele 15 m aastas itta ja 4 m aastas lõunasse. Aastatel 1999 kuni 2005 liikus saar veel 100 m itta.

Erosiooni tõttu kaotab Lütje Horn pidevalt oma pindalas. Saare suurus oli möödunud sajandi esimeses pooles suhteliselt stabiilne: 1891. aastal oli selle pindala 61 ha ja 1937. aastal 54 ha. 1957. aastal oli kõrgveevaba ala 58 ha, sealhulgas umbes pool ha suuri düüne. Tormilainetus 1962. aasta veebruaris põhjustas märkimisväärset maa kadu ja düüni erosiooni ning täiendavaid kadusid tekitasid 1989./1990. aasta talvised tormilainetused. 1987. aastal oli keskmisest kõrgveemärgist kõrgem ala vaid 23 ha, mõni aasta hiljem oli see vaid 11 ha. Alam-Saksi vee-, ranniku- ja looduskaitseameti järgi oli Lütje Horni üleujutusevaba ala 2006. aasta suvel ligikaudu 6,5 ha.

Ligipääs
--------

Saart võib külastada vaid rahvuspargi administratsiooni nõusolekul, kuna see kuulub Wattenmeeri rahvusparkide esimesse tsooni ja on linnukaitse saar. Saarel ei ole ehitisi.
Fabritio Caroso *cascarda* "Leggiarda Ninfa" muusika, kirja pandud lauto tabulatuurina
***Cascarda*** oli 16. sajandi lõpul ja 17. sajandi alguses Itaalias levinud seltskondlik tants paarile, harvem kahele paarile või kolmikule. Tantsu karakter oli sageli mänguline ja koosnes erinevate figuuridega osadest.

Allikad
-------

Säilinud *cascarda*'d leiduvad kahes suures 16.–17. sajandi vahetusest pärit tantsukäsiraamatus – 21 tantsu Fabritio Caroso raamatus "Il ballarino" (1581) ja 11 tantsu kogumikus "Nobiltà di dame" (1600), samuti leidub 2 *cascarda*'t nime all *cascarda in duple* Livio Lupi traktaadis "Libro di gagliarda, tordiglione, passo e mezzo, canari e passeggi" (1607).

Kirjeldus
---------

Caroso kasutab nimetust *cascarda* vaoshoitud karakteriga kiire tantsu kohta, mis on enamasti kaheses meetrumis ja selle elavat iseloomu rõhutavad sagedased punkteeritud rütmid. Muusika koosneb tavaliselt kahest kuni neljast kaheksataktilisest fraasist, mida võib igaüht veel korrata. *Cascarda* figuurid on tüüpilised: pärast avafraasi, milles partnerid tervitavad teineteist ja liiguvad tantsuruumi keskele või selles ringi, teevad nad mõlemast käest kinni hoides ringe või näitavad teineteisele vaheldumisi erinevaid variatsioone, tantsu lõpetab lõpufiguur, millega tantsijad satuvad taas samasse asendisse nagu alguses.

Viited
------

1. ↑
2. ↑

Välislingid
-----------

* Video: Fabritio Caroso *cascarda* "Chiara Stella" vanatantsuansambli Vento di Tempo esituses
**Jüri Lill** (27. veebruar 1941 Tartu – 4. mai 2001 Tartu) oli eesti veemootorisportlane ja sporditegelane. 

Ta lõpetas 1960. aastal Tartu 8. Keskkooli ja õppis aastatel 1960–1965 Eesti Põllumajanduse Akadeemia mehhaniseerimisteaduskonnas.

Sportlasena
-----------

Sportima hakkas 12-aastaselt ujujana. Veemotosporti harrastas ta aastatel 1961–1974 Karl Kivastiku juhendamisel.

Tuli aastatel 1962–1968 kokku viis korda Eesti NSV meistriks. Püstitas aastatel 1963–1972 mootorpaatide 250 cm3 ja 500 cm3 võistlusklassis klassis kokku 15 Eesti NSV rekordit. 

Ta sai NSV Liidu veemotospordi meistrivõistlustel kokku 11 medalit: aastatel 1962–1971 8 kuld-, 1965 ja 1968 hõbe- ning 1974 pronksmedali. Püstitas aastatel 1963–1972 mootorpaatide võistlusklassis 250 ja 500 cm3 11 NSV Liidu rekordit. Ta tuli 1972. aastal Ida-Euroopa kommunistlike riikide karikavõistluse võitjaks.

Sporditegelasena
----------------

Kuulus Eesti NSV Veemotospordiföderatsiooni presiidiumi, oli selle treenerite nõukogu liige ja tehnilise komisjoni esimees.

* 1981 vabariikliku kategooria veemotospordikohtunik

Tunnustus
---------

* 1962 NSV Liidu meistersportlane
* 1966 aumeistersportlane
* 1973 NSV Liidu rahvusvahelise klassi meistersportlane

Viited
------

Kirjandus
---------

* "Jüri Lill". // Veemoto Eestis 1954 – 2003. Koostanud Vahur Joala. Varrak. Tallinn 2003. Lk 16 ja 299–303

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Jüri Lille sporditulemused
**Jüri Lembra** (6. mai 1933 Mustvee – 30. september 2016 Tartu) oli eesti füüsik.

Haridus
-------

Jüri Lembra lõpetas Võru 1. Keskkooli 1951, Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna 1956 ja NSV Liidu Teaduste Akadeemia A. Joffe nimelise Füüsika- ja Tehnikainstituudi aspirantuuri tuumafüüsika erialal 1959.

Töökäik
-------

Aastail 1959–1998 töötas Tartu ülikoolis vanemõpetajana ja dotsendina, 1969–1975 oli füüsika-keemiateaduskonna dekaan.

Teadustöö
---------

Füüsika-matemaatika-kandidaadi väitekirja "Magnetvälja asimutaalse variatsiooniga kimbu fasotronist väljutamise teooria" kaitses Tartu ülikoolis 1963.

Uurimisalad: laenguga osakeste kiirendite teooria, kilefüüsika ja kvantmehaanika. Esitanud maatriksmeetodi osakeste trajektooride mähisjoone arvutamiseks. Täiustanud molekulaarkimpude epitaksiaalkile paksusjaotuse arvutamise metoodikat ja osalenud aatomkihtepitaksia modelleerimises kineetiliste võrrandite abil. Toimetanud 12 kõrgkoolis füüsika õpetamise metoodika alast kogumikku sarjas "Abiks õppejõule" 1978-1991. Temalt ilmus üle 70 teadustrükise ja 40 teadus-metoodilist artiklit.

Tunnustus
---------

* 1998 Tartu Ülikooli medal

Publikatsioone
--------------

* Siimon, H.; Uustare, T.; Lembra, J. (1992). Description of the atomic layer epitaxial-growth based on kinetic-equation techniques. Physica Status Solidi A-Applied Research, 132(2), 413 - 418.
* Aarik, J. Lembra, J. Siimon, H. (1991). Comparison of growth-kinetics and source material utilization efficiency in MBE under conventional and ale conditions. In: Minchev, G; Pramatarova, L. (Eds.) Molecular Beam Epitaxy. Materials Science Forum, 69, 41-44.
* Lembra, J. Kvantmehhaanika füüsikalised alused. Tartu Riiklik Ülikool, 1981, 124 lk.
* Lembra, J. Tuumafüüsika. Tartu Riiklik Ülikool, 1966, 276 lk.
* Lembra, J. Aatomispektrid. Tartu Riiklik Ülikool, 1983, 72 lk.

Viited
------

1. ↑  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 2. köide
2. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 5.12.2022.

Välislingid
-----------

* Jüri Lembra Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Jüri Kärner** (25. aprill 1940 Tallinn – 25. september 2010) oli eesti bioloog ja Tartu Ülikooli rektor.

Elukäik
-------

Jüri Kärner lõpetas Tallinna 21. Keskkooli ja 1963. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia erialal. 1968. aastal kaitses kandidaadikraadi rakubioloogias.

Ta töötas 1964–1968 Tartu Riikliku Ülikooli meditsiini kesklaboris, 1968–1970 samas elektronmikroskoopia kabineti juhatajana. Seejärel töötas õppejõuna zooloogia kateedris (1970–1976), geneetika ja tsütoloogia kateedris (1976–1986). 1983. aastal kaitses Jüri Kärner Leningradi Eksperimentaalmeditsiini Instituudis bioloogiadoktori kraadi. Aastal 1983 sai ta ka professoriks, aastatel 1984–2005 oli Jüri Kärner Tartu Ülikooli professor. 1993. aastast töötas üldzooloogia korralise professorina. 2005. aastast oli erakorraline professor Tartu Ülikooli molekulaar- ja rakubioloogia instituudis.

Jüri Kärner oli 1986–1988 Tartu Riikliku ülikooli prorektor ja 1988–1993 Tartu Ülikooli rektor. 

Tema rektoriaja suurimaks teeneks võib pidada eestimeelse Tartu ülikooli taastamist. See tähendas üliõpilasseltside ja korporatsioonide taastamist, üliõpilasesinduse avamist, magistrantuuri ja doktorantuuri edendamist, korraliste professorite valimist. Jüri Kärneri rektoriks oleku ajal avati sotsiaalteaduskond, taastati usuteaduskond ning taasavati filosoofiateaduskond. 

Ta oli Tartu Rotary Klubi asutajaliige.

Teadustegevus
-------------

Jüri Kärneri teadustöö põhisuunad olid terviseuuringud ja biomeditsiin, sh arengubioloogia, rakubioloogia ja koebioloogia. Tema juhendamisel on kaitstud mitmeid väitekirju. Ta tegeles ka elektronmikroskoopiaga. Ta on avaldanud üle 70 teadusartikli ja mitu kõrgkooliõpikut.

Tunnustus
---------

* 1997 Riigivapi III klassi teenetemärk
* 2005 Tartu Ülikooli suur medal
* 2005 Tartu Ülikooli aumärk
* 2009 Tartu linna aukodanik ja Tartu Suurtähe kavaler

Isiklikku
---------

Jüri Kärneri poeg Martin Kärner on arengubioloogia õppejõud Tartu Ülikoolis. Tema abikaasa Aime Kärner töötab teadurina Tartu Linnamuuseumis. 

Jüri Kärner harrastas jahipidamist ja botaniseerimist.

Viited
------

1. ↑  "Suri Tartu Ülikooli endine rektor Jüri Kärner" Postimees, 26. september 2010
2. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 898
3. ↑  "Tartu Ülikooli suure medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 4.12.2022.
4. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 8.12.2022.
5. ↑  Rainer Kerge: "Rektori lahkumine: ta sobis igati Tartusse" Õhtuleht, 2. oktoober 2010

Välislingid
-----------

* Rainer Kerge: "Rektori lahkumine: ta sobis igati Tartusse" Õhtuleht, 2. oktoober 2010

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Tartu Riikliku Ülikooli rektor  Arnold Koop (1970–1988)** | **Tartu Ülikooli rektor  Jüri Kärner**1988–1993 | Järgnev**Tartu Ülikooli rektor  Peeter Tulviste  (1993–1998)** |
**Gustav Jallajas** (29. detsember 1875 Kastre-Võnnu vald, Tartumaa – 11. veebruar 1944 Nõmme) oli Eesti postiametkonna juht 3. septembrist 1924 kuni 1940. aastani ja 1941. aastast kuni 16. maini 1942.

Elulugu
-------

Ta lõpetas 1903. aastal Peterburi elektrotehnika instituudi.

Gustav Jallajas teenis alates 1896. aastast Venemaa keisririigi teenistuses posti, telegraafi ja telefoni alal Vilnos, Kurskis ja Turkestanis. 1920. aastal saabus ta Eestisse ja nimetati sama aasta 30. septembril Teedeministeeriumi Postivalitsuse direktori abiks. 

20. juunil 1934 määras Vabariigi Valitsus ta Riigi Ringhäälingu juhataja ajutiseks kohustetäitjaks. Sellel ametikohal oli ta kuni 10. septembrini 1934, mil riigivanem määras Riigi Ringhäälingu juhatajaks Friedrich Olbrei.

Hiljem töötas Teedeministeeriumi Posti-, Telegraafi- ja Telefonitalituse direktorina, kuni vabastati 1. augustist 1940 aastal posti-, telegraafi- ja telefoni talituse direktori ametist oma palvel ja nimetati senine posti-, telegraafi ja telefoni talituse tehnikabüroo juhataja abi Vassili Laak sama talituse direktori kohustetäitjaks, arvates 1. augustist 1940.

Isiklikku
---------

Gustav Jallajas oli abielus Franziska-Isabella Jallajasega (1887 – 23. jaanuar 1932).

Tunnustus
---------

* 1929 – Eesti Punase Risti II järgu II astme teenetemärk
* 1938 – Valgetähe II klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Teedeministeeriumi Protokollid nr. 56-89; ERA.31.2.295; 01.06.1934-29.09.1934
2. ↑  Vassili Laak posti-, telearaafi- Ja telefonitalituse direktoriks, Järva Teataja (1926-1944), nr. 89, 2 august 1940
3. ↑  Dir. Jallajase abikaasa uppus. Esmaspäev, 25. jaanuar 1932, nr. 4, lk. 1.

Kirjandus
---------

* Kirjade asemel rääkivad plaadid. Uus Eesti, 20. juuni 1939, nr 165, lk 3.
* Postitalituse direktor Gustav Jallajase sünnist 100 aastat. Eesti Filatelist nr 20–21, 1977, lk 18–19.

Välislingid
-----------

* Gustav Jallajas. Eesti ajakirjanduse analüütiline bibliograafia
**Jüri Liim** (sündinud 9. novembril 1940) on endine Eesti poliitik, ajakirjanik ja sportlane. 

Jüri Liim oli aastail 1990-1992 mõlema vabalt valitud esinduskogu, nii Eesti Kongressi kui ka Eesti Vabariigi Ülemnõukogu, liige ning ta kuulub 1991. aastal Eesti taasiseseisvumise poolt hääletanud Ülemnõukogu liikmete 20. Augusti Klubisse. Ta oli ka üks 1989. aastal organiseeritud liikumise Genf-49 (võitles okupeeritud Eestist meeste N. Liidu sõjaväkke sundvärbamise vastu) ja Nõukogude kohalike võimuesindajate poolt registreerimata Eesti Rohelise Partei peamisi eestvedajaid ning seejärel erakonna Eesti Rohelised esimees aastail 1991-1995. 

Teda on autasustatud 2002. aastal Riigivapi V klassi ja 2006. aastal III klassi teenetemärgiga.

Mais 2006 rääkis Liim Kanal 2 uudistesaatele "Reporter" ja TV3 jutusaates "Kahvel", et kavatseb pronkssõduri monumendi õhku lasta, kui seda Tõnismäelt ära ei viida. Liim väitis end teadvat, kust saada lõhkeainet, ning ka seda, kuhu on vaja lõhkeaine paigutada, sest ta olevat "kuju selle pilguga juba üle vaadanud". Septembris 2006 otsustas Harju maakohus, et pronkssõduri õhkimise ähvardus oli avaliku korra raske rikkumine ning määras Liimile karistuseks 25 300 krooni suuruse rahatrahvi. Liim kaebas kohtuotsuse edasi ning mais 2007 mõistis Riigikohus Liimi lõplikult õigeks. Riigikohtu otsuse kohaselt puudus kuriteokoosseis, sest tegelikult Liim pronkssõdurit õhku lasta ei plaaninud. Enne lõplikku õigeksmõistvat kohtuotsust oli Eesti valitsus ise pronkssõduri senisest asukohast ära viinud. 

Liim on tegelenud pikamaajooksuga. Ta on võitnud 1965–1976 Eesti meistrivõistlustel maratonis kulla (1972) ja pronksi, 20 ja 30 km maanteejooksus 3 hõbedat ja 1 pronksi ning 10 000 meetris pronksi. Isiklikke rekordeid: 10 000 m 31.01,0 (1973), 3000 m takistusjooks 9.16,8 (1968), maraton 2:28.03 (1973).

Viited
------

1. ↑  Riiklike autasude andmine Riigi Teataja, 2002
2. ↑  Riiklike autasude andmine Riigi Teataja, 2006
3. 1 2  "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk 183
4. ↑  "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk 86
5. ↑  "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk 121
6. ↑  Biograafia ESBL-is

Välislingid
-----------

* Reporter.ee: Liim lubas jätkata punamonumentide teisaldamist, Postimees, 19. detsember 2008
* Liim loobus Vene telekanali otsesaates esinemisest, Postimees, 4. september 2009
* Biograafia ESBL-is
**Jüri Leesment** (sündinud 5. märtsil 1961 Jõgeval) on eesti luuletaja ja ajakirjanik.

Ta on lõpetanud Tartu Riikliku Ülikooli 1985. aastal eesti keele ja kirjanduse erialal.

Muu hulgas on ta kirjutanud sõnad Alo Mattiiseni isamaalistele lauludele.

Avaldanud luulekogud "Vihm ei võõrasta" (1990), "Saada mind kiusatusse" (2007) ja "Täna mängime elu" (2018), koos Paavo Kanguriga elulooraamatu "Mässav vabaduslaulik" (2018) ning koostanud koos Toomas Muruga raamatu "Ajaga silmitsi" (2010).

Töötanud ajakirja Kultuur ja Elu ning ajalehtede Vooremaa, Tartu Linnaleht ja Viimsi Teataja peatoimetajana, Maalehe arvamustoimetajana, Raadio Vaba Euroopa kommentaatorina, Tallinna Polütehnilise Instituudi arhiivi juhatajana ja Siseministeeriumi nõunikuna.

Tunnustus
---------

* 2000 Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2010 iseseisvuse taastamise tänukivi (koos Alo Mattiiseniga (postuumselt))

Isiklikku
---------

Jüri Leesment ja Alo Mattiisen olid koolis pinginaabrid ning töötasid hilisemas elus palju koos.

Viited
------

1. ↑  "Tartu Ülikool. Lõpetanute tähestikuline nimekiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. juuni 2017. Vaadatud 25. mail 2018.
2. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 3362
3. ↑  "Vabariigi taastamise tänukivi kuulub tänavu Ivo Linnale" menu.err.ee, 20. august 2018
**Kolmiknärv** ehk **V peaajunärv** ehk **viies kraniaalnärv** ehk **5. kraniaalnärv** (ladina keeles *nervus trigeminus [V]*, *nervus trigeminus*) on paljude kesknärvisüsteemiga loomadel kraniaalnärvide hulka liigitatud seganärvide paar. Kolmiknärv on paarisnärv ja innerveerib vastavalt vasakut või paremat näo poolt.

Kolmiknärvide areng, anatoomia, morfoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui indiviiditi.

Madude kolmiknärvidega seotut on vähe uuritud. Arvatavasti osalevad kolmiknärvi harud tunnetuse, valu- ja temperatuuriretseptorite toimimises. Osadel madudel, lõgismadudel, pärisboalastel (silehuulboa, puuboa, *Sanzinia*), püütonlastel ja aafrikarästikutel innerveerib kolmiknärv termolokatsioonielundit. 

Inimestel lähtuvad kolmiknärvid ajusillast. Sensoorsed harud, mis on kolmiknärviganglioni (*ganglion trigeminale*) neuronite perifeersed jätked, kulgevad näopiirkonda. Ganglionist lähtuvad 3 suurt haru: ülalõuanärv (*n. maxillaris*), alalõuanärv (*n. mandibularis*) ja silmanärv (*n. ophthalmicus*). 

Ülalõuanärv innerveerib ülalõuga koos hammaste, kõrvalurgete ja vastavate nahapiirkondadega. Alalõunärv innerveerib alalõuga koos hammaste ja vastavate nahapiirkondadega. Silmanärv innerveerib ninaselga ja pealage kuni silmadeni.

Kolmiknärvi motoorsed harud kulgevad mälumislihastele.

Viited
------

1. ↑  "Meditsiinisõnastik" 358:2004.
2. ↑  Walter Nienstedt, Osmo Hänninen, Antti Arstila, Stig-Eyrik Björkqvist. "Inimese füsioloogia ja anatoomia", Werner Söderström Osakeyhtiö, Kirjastus Medicina, 6 trükk, lk 542, 2011, toimetaja Georg Loogna, tõlkija Heli Kõiv, keeletoimetaja Tiiu Sulsenberg, ISBN 9985-829-36-0.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Terminologia Anatomica-s, A14.2.01.012: Nervus trigeminus [V]. Kolmiknärv
* Sissekanne *Nomina Anatomica Veterinaria-s*, Nervus trigeminus. Kolmiknärv, lk 127, 5th ed, 2012
**Moštšena** (ukraina keeles Мощена) on küla Ukrainas Volõõnia oblastis Koveli rajoonis. 

Küla elanike arv on 2010. aasta seisuga 581. Elanike arv kasvab, näiteks 2001. aastal elas Moštšenas 546 inimest. Küla pindala on 1,05 km². Küla asub tasandikul, tema suurim kõrgus merepinnast on 179 m.

Moštšena asub 9 km kaugusel Kovelist. Seal on ka lähimad poed. Elanikud käivad kaupa toomas ka Poolast, mis on umbes 60 km kaugusel.

Moštšena asutati aastal 1543. Siis kuulus ta Poolale. Poola kolmanda jalgamise tulemusena läks ta 1793. aastal Venemaale. Esimese maailmasõja tulemusena läks küla vastloodud Poola riigile tagasi, aga Teise maailmasõja ajal läks ta taas NSV Liidule. Pärast NSV Liidu lagunemist 1991. aastal kuulub Moštšena Ukrainale.

1873. aastal rajati raudteeliin Brest–Kiiev ja sellele Moštšena raudteepeatus, mis asub külast 3 km kaugusel. 2001. aastal selle raudtee külalähedane lõik elektrifitseeriti.

1979. aastal rajati külla Kuulsuse obelisk ja 1988 mälestusmärk tundmatule sõdurile.

1997. aastal valmis külas Ülipüha Jumalaema sündimise kabel. See kuulub Ukraina õigeusu kiriku Kiievi patriarhaati. Kirik on valmistatud tellistest.

Külas tegutsevad kultuurimaja ja kool.

Välislingid
-----------

 Moštšena – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Ahto Buldas (2012)
**Ahto Buldas** (sündinud 17. jaanuaril 1967) on eesti informaatik ja krüptograaf.

Haridus
-------

Ta lõpetas 1985. aastal Tallinna 43. Keskkooli ja 1992. aastal Tallinna Tehnikaülikooli. Aastail 1985–1987 teenis ta Nõukogude armees. 1993. aastal kaitses Buldas Tallinna Tehnikaülikoolis teadusmagistri kraadi tööga "Digitaalskeemide simuleerimise algebraliste meetodite analüüs" (juhendaja Raimund Ubar), 1999. aastal doktorikraadi tööga "Graafi struktuuri algebraline käsitlus" (juhendaja Leo Võhandu).

Töökäik
-------

Buldas töötas aastail 1989–1992 Tallinna Tehnikaülikoolis laborandina, 1992–1994 lektorina ja 1996–1997 dotsendina. Alates 2005. aastast on ta sealsamas infoturbe professor.

Aastail 1993–1997 töötas ta esmalt nooremteadurina, seejärel teadurina TA Küberneetika Instituudis, aastast 1998 töötab ta Cybernetica AS-is vanemteadurina.

Aastail 1997–1999 osales Buldas digitaalallkirja seaduse (DAS) väljatöötamisel.

Aastail 2000–2004 oli ta Tartu Ülikooli dotsent, 2004–2011 sealsamas krüptograafia professor.

Ta on tegelenud ajatembeldamise valdkonna uurimise ja arendamisega ning loonud ettevõtte GuardTime, mis tegeleb ajatempliteenuse pakkumisega.

Tunnustus
---------

* 1993 – Arnold Humala matemaatikapreemia
* 2002 – noore teadlase preemia
* 2015 – Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2018 – Riigi teaduspreemia väljapaistva avastuse eest

Viited
------

1. 1 2 3 4  Ahto Buldas Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
2. ↑  "Vabariigi President annab kahele Cybernetica töötajale teenetemärgid"
3. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 19220
4. ↑  Aire Koik (8. veebruar 2018). "Teaduse elutööpreemia saavad Mall Hiiemäe ja Agu Laisk". *Haridus- ja Teadusministeerium*. Originaali arhiivikoopia seisuga 18. veebruar 2018.

Välislingid
-----------

* Ahto Buldase koduleht
* Ahto Buldas Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
**Liberaalne valitsustevahelisus** (inglise keeles *liberal intergovernmentalism*) on politoloog Andrew Moravcsiki loodud teooria, mis seletab Euroopa integratsiooni. See on jätk seniste valitsustevahelistele teooriatele. 

Aluseks on võetud Robert Putnami kahe mängutaseme teooria (*Two-level game theory*), mis väidab, et integratsioon Euroopas on mäng kahel tasandil: riigisisesel ja rahvusvahelisel. Esimesel tasandil kujundatakse riiklikke huvid, teisel kaitstakse neid valitsustevaheliste läbirääkimiste vormis. 

Liberaalne valitsustevahelisus väidab:

* riigid teevad koostööd vaid siis, kui neil on sarnased huvid;
* Euroopa integratsiooni peab seletama külma sõja valguses;
* loodud institutsioonid alluvad tegelikult riikidele.

Kolmeastmeline protsess
-----------------------

Oma teooriat selgitab ta kolme protsessi kaudu, millest esimesed kaks sarnanevad Putnami kahe mängutaseme teooriaga:

1. riigisisese eelistuse kujundamine;
2. riikidevaheline kauplemine – seda tehakse valitsustevaheliselt oma eelistusi kaitstes;
3. rahvusülene tasand.

Vaata ka
--------

* Valitsustevahelisus
* Rahvusülesus
**Ahto Lobjakas** (sündinud 23. oktoobril 1970 Tallinnas) on eesti poliitikaanalüütik, kolumnist ja raadiosaatejuht.

1989–1991 õppis Ahto Lobjakas Tartu Ülikoolis. Ta lõpetas 1994. aastal Lundi Ülikooli ning õppis 1994–1997 Oxfordi Ülikoolis poliitilise filosoofia doktoriõppes (lõpetamata).

1995–1999 töötas ta Londonis Raadio Vaba Euroopa / Vabadusraadio kaastöölisena, 2000–2010 Raadio Vaba Euroopa / Vabadusraadio Brüsseli korrespondendina. Kuni 2014. aasta lõpuni töötas Lobjakas Eesti Välispoliitika Instituudis analüütikuna. 2015–2019 oli ta üks Raadio 2 saate "Olukorrast riigis" põhisaatejuhtidest. 3. septembril 2018 alustas Raadio 2 eetris Lobjaka autorisaade "Achtung! Lobjakas".

2012. aasta novembris oli ta üks avaliku pöördumise "Harta 12" algatajaist.

Lobjakas oli ajalehe Lääne Elu kolumnist. 2008–2019 kirjutas ta regulaarselt kolumne ajalehele Postimees. 15. novembril 2015 ilmus Postimehes tema artikkel "Pariis, Eesti\*", kus ta muuhulgas kirjutas: "Iga Pariisi moslem on rohkem eurooplane – k.a mõrvarid – kui nahavärvile või seedimata kristlusele toetuv poolharitlane Eestis".

Viited
------

1. ↑  Ahto Lobjakas Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
2. 1 2  "CV Eesti Välispoliitika Instituudi kodulehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. september 2016. Vaadatud 20. juulil 2016.
3. ↑  Ahto Lobjakas peab ametist lahkuma, Delfi, 31. detsember 2014
4. ↑  Otsingud on lõppenud, "Olukorrast riigis" teiseks saatejuhiks kinnitatakse Ahto Lobjakas, ERR, 23. märts 2015
5. ↑  Raadio 2 päevase vööndi võtavad üle Ahto Lobjakas ja Bert Järvet, ERR, 30. august 2018
6. ↑  Argo Ideon, "Hartakirjutajad", Postimees, 17. november 2012
7. ↑  Ahto Lobjakas: Pariis, Eesti, Postimees, 15. november 2015

Välislingid
-----------

* "Achtung! Lobjakas" koduleht
* "Olukorrast riigis" koduleht
* Lobjaka kirjutised Postimehes
**Liivimaa ordu majandusülem** (saksa keeles *Schaffer* või *Schäffer*) oli ordu kõrgeim majandusametnik, kes resideeris algselt Riias ja hiljem Võnnus.

Majandusülem vastutas ordu varustamise, kommunikatsioonide toimimise ja kaubanduse, sisuliselt kogu majandustegevuse toimimise eest. Ehkki ta ametlikus orduhierarhias eriti kõrget positsiooni ei omanud, oli see ametikoht majanduslikult väga tähtis ning alates 15. sajandi lõpust said majandusülematest tihti ordumeistrid, maamarssalid või olulised käsknikud.

Esimene majandusülem on teada enne aastat 1438, viimane kaotas aga ameti ordu likvideerimisega 1562. aastal.

Majandusülemad
--------------

### Riias

* enne 1438 Heinrich Sprenge
* 1442 Johann von Bevessen
* 1462 Wilhelm von Böckenförde genannt Schüngel
* 1463 Heidenreich von Walgarden
* 1481 Wolter von Plettenberg
* 1484 Wilhelm von Galen – võis olla *Schäffer* ka Võnnus

### Võnnus

* 1514–1524 Loeff von Loe
* 1535 Rutger Lüdinghausen-Wulff
* 1538 Jasper von Munster
* 1544 Mathias von der Recke
* 1548–1551 Goddert Torck
* 1551/1552–1554 Gotthard Kettler
* 1554–1556 Lubbert von Hambroich
* 1556–1562 Bernd von Hövel