recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Statsionaarne olek** ehk **püsiolek** keemilise süsteemi selline olek, kui süsteemi karakteristikud on ajas muutumatud, ehkki protsess ajas jätkub. Statsionaarne olek on võimalik, kui toimub ainete püsiv läbivool süsteemist (näiteks läbivoolu reaktor).

Statsionaarne olek erineb keemilisest tasakaalust sellepoolest, et tasakaaluolekus produktide moodustumise ja vastupidise pöördreaktsiooni kiirused on võrdsed.

Statsionaarne olek astmelistes reaktsioonides
---------------------------------------------

Keemilises kineetikas osutub teatud juhtudel otstarbekaks kasutada *statsionaarse oleku lähendust*. Näiteks astmelised reaktsioonid, milles osalevad aktiivsed intermediaadid (tihti karbokatioonid, karbanioonid, vabad radikaalid jmt), mille tekke kiirus on väike, kuid suure reaktsioonivõime tõttu reageerivad kiiresti edasi andes produkti. Seetõttu püsib protsessi jooksul intermediaadi väga madal praktiliselt muutumatu kontsentratsioon.

See on olukord, kus suletud süsteemis toimub rida keemilisi reaktsioone, kuid intermediaadi sisaldus süsteemis saavutab väga lühikese algperioodi jooksul mingi püsivalt madala kontsentratsiooni, mida saab vaadelda lähedasena statsionaarsele olekule. Seejuures teised süsteemi karakteristikud ajas muutuvad. Taoline olukord lihtsustab kineetiliste võrrandite lahendamist.

Võtame lihtsa näite. Kaks pöördumatut esimest järku reaktsiooni:

A → B → C kiiruskonstantidega k1 ja k2
Vastavad kineetilised võrrandid saame:

d[A]/dt = -k1[A]
d[B]/dt = k1[A] – k2[B]
d[C]/dt = k2[B]
algmomendil (t=0) on lähtekontsentratsioonid [B]0 = [C]0 = 0
Postuleerides, et statsionaarses olekus (k1 << k2) intermediaadi B kontsentratsioon praktiliselt ei muutu, seega

d[B]/dt = 0, siis edasi
k1[A] – k2[B] = 0 ja siit [B] = k1/k2[A] ja edasi d[C]/dt = k1[A] ning integreerimisel saame
{\displaystyle [C]=[A]\_{0}\left(1-e^{-k\_{1}t}\right)}
Siit nähtub, et kiirust limiteeriv staadium määrab kogu protsessi kineetika.

Võrdle kineetilisi võrrandeid juhuga, kui B on järjestikuste reaktsioonide vaheprodukt (k1 ~ k2) ja ei saa kasutada statsionaarse oleku lähendust.

Vaata ka
--------

* Reaktsiooni kiiruskonstant
* Astmeline reaktsioon
* Intermediaat
* Konsekutiivsed reaktsioonid
**Publius Papinius Statius** (umbes 40 Napoli – arvatavasti 96 Napoli) oli I sajandi rooma luuletaja ja õpetaja, mitme luulevõistluse võitja, oma aja tuntumaid luuletajaisiksusi. 

Statius sai kuulsaks eeposega "Thebais" (12 raamatut), mis kujutab seitsme sõjaretke Teeba vastu. Statiuse eeskujuks peetakse Vergiliust. Lõpetamata eeposes "Achilleis" kujutab autor Achilleuse viibimist Lykomedese juures Skyrose saarel ja kreeklaste sõitu Trooja sõtta. Viiest raamatust koosnev luulekogu "Silvae" ("Metsad") sisaldab sünni, pulmade ja surma puhuks kirjutatud, soosijaid (eriti keiser Domitianust) ja sõpru ülistavaid ning kunstiteoseid ja hooneid kirjeldavaid luuletusi (kokku 32 luuletust). Keskajal loeti ja matkiti Statiuse eeposi palju.

Eesti keeles on ilmunud "Silvae" 3.5 ja 5.4 "Rooma kirjanduse antoloogias" (Tallinn: Varrak, 2009, lk. 462–465, tõlkinud Triin Rebane).

Kirjandus
---------

* "Antiigileksikon", Tallinn: Valgus, 1985.
* Lewis, C.S. "Dante's Statius." *Studies in Medieval and Renaissance Literature* (Cambridge, 1966).
* Newlands, C. *Statius' Silvae and the Poetics of Empire* (Cambridge, 2002).

Välislingid
-----------

* Online text: Statius, Thebaid & Achilleid – J.H. Mozley tõlked inglise keelde
* Online text: Statius, Thebaid, Achilleid & Silvae (ladina keeles)
* SORGLL: Statius, Thebes I.46-87; read by Stephen Daitz – ladinakeelne audiofail
**Helgi Vihma** (sündinud 5. juunil 1931 Tartus) on eesti keeleteadlane.

Ta lõpetas 1957. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia erialal.

Looming
-------

Ta on uurinud Muhu murrakut (diplomitöö sellest 1957) ning kirjutanud artikleid leksikoloogiast ja leksikograafiast. Ta on osalenud Eesti kirjakeele seletussõnaraamatu koostamisel. Aastast 1970 on tema peamiseks uurimisteemaks olnud Johannes Aaviku elulugu ja keeleuuendus. Ta asutas 1992. aastal Johannes Aaviku Seltsi.

### Teoseid

* 1990 "Kultuurilugu kirjapeeglis: Johannes Aaviku & Friedebert Tuglase kirjavahetus"
* 1994 "Kataloogitermineid: eesti-inglise-saksa-soome-vene. Raamatukogusõnastik I" (koos Ivi Piibelehega)
* 2000 "Johannes Aavik ja keeleuuendus: Bibliograafia 1901–1996"

Isiklikku
---------

Tema poeg on Ülo Vihma ja tütar on Sirje Normet.

Välislingid
-----------

* Johannes Aavik viimistles emakeelt, Maaleht, 7. detsember 2000
* Helgi Vihma Eesti entsüklopeedias
* "KEELEKÕRV. Helgi Vihma ja Johannes Aavik" ERR 2010 (raadiosaade, pikkus 30 minutit)
**Zorni lemma** ehk **Kuratowski-Zorni lemma** on oluline hulgateooria teoreem, mis ütleb: 

Kui osaliselt järjestatud hulga iga lineaarselt järjestatud alamhulk on ülalt tõkestatud, siis leidub sellel hulgal maksimaalne element.
Zorni lemma kehtib, kui eeldatakse valikuaksioomi. Õigupoolest on see Zermelo-Fraenkeli hulgateoorias valikuaksioomiga ekvivalentne: Zorni lemmat eeldades on omakorda võimalik tõestada valikuaksioom. Zorni lemma on ekvivalentne ka Zermelo teoreemiga.

Ajalugu
-------

Max Zorn sõnastas 1935 "maksimumiprintsiibi" , millele John Tukey pani nimeks "Zorni lemma". Sarnase oli varem sõnastanud Kazimierz Kuratowski aastal 1922 , mistõttu Zorni lemmat nimetatakse ka Kuratowski-Zorni lemmaks. 

Zorn sõnastas oma maksimumiprintsiipi hulkade ahelate jaoks, mille järjestus on määratud sisalduvusseose kaudu. Ahel on definitsiooni järgi niisugune hulkade süsteem, mille igast kahest elemendist üks on teise alamhulk. Hulkade süsteem on definitsiooni järgi kinnine, kui iga selle elementide ahela ühend sisaldub selles süsteemis. Maksimumiprintsiip väidab, et igal kinnisel hulkade süsteemil leidub maksimaalne element, st hulk, mis ei ole selle hulkade süsteemi ühegi teise elemendi pärisalamhulk.

Viited
------

1. ↑   Kilp M. (2005). *Algebra I*, lk 31. Eesti Matemaatika Selts.
2. ↑   Max Zorn. A remark on method on transfinite algebra. – *Bulletin of the American Mathematical Society*, 41, 1935, lk 667 (667–670).
3. ↑  Casimir Kuratowski, *Une méthode d'élimination des nombres transfinis des raisonnements mathématiques*, Fundamenta Mathematicae 3 (1922), pp. 76–108. icm
Tubala vai
**Tubala vai** asub Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kärdla–Käina maantee 5. kilomeetri alguses Tubala küla põhjaosas maanteest paarkümmend meetrit läänes Tubala rändrahnu ligiduses.

Tubala vaia tähenduse kohta on käibel romantiline seletus. Nimelt hoiab Tubala vai Hiiumaad merepõhjas kinni ega lase saarel triivima minna. Vaia asukohta Tubala külas on rahvapärimuses nimetatud põhjuseks, miks Pühalepa valla rahvast on hiidlaste seltside jaotuses nimetatud *ehthiidlasteks* või ka *pärishiidlasteks*.

Ühtlasi on Tubala vaial "Hiiumaa kultuuri toestav" tähendus (tsitaat pärineb vaiale kinnitatud sildilt). Hiiumaa kultuuri rahalise toetamise jaoks on Kõpu Majaka kultuurifondile avatud Hansapangas arvelduskonto, kuhu saab üle kanda rahalisi toetusi. Suuremate annetuste tegijate jäädvustamiseks lüüakse iga aasta 28. juulil vaia sepanael, millele on graveeritud annetaja nimi.

Tubala vai "taastati" Kõpu Majaka kultuurifondi eestvõtmisel 28. juulil 2003. Tubala küla nimetati Hiiumaad merepõhjas kinni hoidva vaia asukohaks ka enne vaia füüsilise tähise paigutamist maastikule. 

Rahvusvaheliseks objektiks sai Tubala vai 28. juulil 2005, mil nimelise sepanaela sai vaia sisse lüüa soomlane Harri Rinne.

Pildid
------

* Taga paremal paistab Tubala rändrahnTaga paremal paistab Tubala rändrahn
* Nimelised sepanaeladNimelised sepanaelad
* Selgitava tekstiga silt vaialSelgitava tekstiga silt vaial

Viited
------

1. ↑  Kadri Pulk. "President Tubalas naela löömas". *Hiiumaa koduleht*. Vaadatud 11.07.2008.
2. ↑  Hugo Puss. Hiidlaste seltsid. Etüüd Hiiumaa siseetnonüümika alalt. Keel ja Kirjandus 1973, nr 11, lk 678–679.
3. ↑  "Esmaspäeval taastatakse Tubala vai". *Hiiumaa.ee*. 27.07.2003. Vaadatud 14.02.2010.
4. ↑  "Hiiu leht 02.08.2005". *Hiiu leht*. 02.08.2005. Originaali arhiivikoopia seisuga 23.06.2007. Vaadatud 11.07.2008.
**Aniss Murtazin** (11. september 1939 praegune Karõmskoje rajoon, Taga-Baikali krai, Venemaa – 30. märts 2009 Tallinn) oli Eesti poksija ja poksitreener. 

Murtazin harrastas keskkoolis ja sõjaväeteenistuses Tallinnas, Nõukogude Läänemere-laevastikus edukalt mitmeid spordialasid, tal oli enne poksiga tegelema hakkamist spordijärk kümnel spordialal. Poksiga tegelemise algusest jõudis poolteise aastaga Nõukogude Liidu meistersportlase nõuete täitmiseni. Ta poksis aastatel 1961–1971, tema treener oli Karl Leman. Ta pidas 178 kohtumist ja võitis neist 170.

Murtazin oli I keskkaalus (kuni 71 kg) kahekordne Eesti NSV meister (1963–1964) ja II keskkaalus (kuni 75 kg) kuuekordne Eesti NSV meister (1965–1970). Ta osales 1962–1969 kuus korda Eesti NSV – Soome sõpruskohtumistel ning võitis viis kohtumist.

Murtazin sai NSV Liidu meistrivõistlustel II keskkaalus (kuni 75 kg) III koha (1967). Ta sai spordiühingu Dünamo üleliidulistelt meistrivõistlustelt I keskkaalus (kuni 71 kg) II koha (1963; ta ei saanud kulmu purunemise tõttu finaalvõistlust jätkata) ja II keskkaalus (kuni 75 kg) I koha (1965). Ta sai 1962. aastal Nõukogude Liidu meistersportlaseks ja 1968. aastal Nõukogude Liidu aumeistersportlaseks.

Murtazin töötas poksitreenerina 1971–2009 Karl Lemani nimelises poksiklubis. Tema õpilaste hulgas olid ka Viktor Nikulin, Vitali Kolin, Albert Starikov jt. Ta lõpetas Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateadusosakonna 1968. aastal ja hiljem Moskvas kehakultuuriinstituudis poksitreeneri eriala.

Kirjandus
---------

* Henn Saarmann, Erlend Teemägi. "Eesti spordi biograafiline leksikon". Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2001
* Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009

Välislingid
-----------

* Aniss Murtazin Eesti Poksiliidu saidil
* Biograafia ESBL-is
* Haud Tallinna Metsakalmistul
**Stańkava** (transkribeerituna **Stankava**; poola keeles *Stańków pod Mińskiem*, vana nimetus *Stańkaŭ* (*Станькаў*)) on küla (endine alev) Valgevenes Minski oblasti Dziaržynski rajoonis, Stańkava külanõukogu halduskeskus. Asub Rapusa jõe kaldal.

Külas on keskkool ja internaatkool, seal asuvad ka kino ja raamatukogu (asub endises mõisapaviljonis). Vaatamisväärsusteks on XIX sajandil rajatud mõisakompleks ja samuti XIX sajandil ehitatud õigeusu kirik. Küla ümbruses paiknevad Stalini liini Minski kindlustatud rajooni tugipunktid.

Ajalugu
-------

Stańkavat mainitakse esimest korda aastal 1407, toona oli see Dorohostajskite valdus. Hiljem läks küla Radziwillide valdusse, aga aastast 1772 kuulus see Czapskitele. Seoses administratiivse reformiga hakkas Stańkava kuuluma Minski vojevoodkonda ja Minski maakonda. Aastal 1558 oli Stańkava kolmekümne majaga alev, seal asusid nii õigeusu kui ka katoliku kirikud, alevis asus ka turuplats.

Poola jagamisel hakkas Stańkava aastal 1793 Venemaa Keisririigi koosseisu kuuluma. Alev asus toona Minski kubermangus. Aastal 1815 rajati alevisse viinavabrik, aga aastal 1858 valmis praegune õigeusu kirik. Sajandi teisel poolel ehitas mõisa toonane omanik Emeryk Hutten-Czapski välja sealse mõisakompleksi, ühtlasi rajas ta sinna ka oma kollektsiooni jaoks muuseumi. 

Aastast 1919 oli alev Valgevene NSV koosseisus. Aastal 1924 sai Stańkavast külanõukogu keskus, ühtlasi muudeti alev külaks.

Pilte
-----

* Stańkava mõisa lehtlaStańkava mõisa lehtla
* Õigeusu kirikÕigeusu kirik
* Mõisa peahooneMõisa peahoone
* Mõisa väravadMõisa väravad
* Stańkava raamatukoguStańkava raamatukogu

Tuntud elanikke
---------------

* Emeryk Hutten-Czapski – Poola numismaatik ja ajalooliste esemete kollektsionäär
* Marat Kaziej – Valgevene partisan

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. juuni 2015. Vaadatud 29. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

 Stańkava – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Küla koduleht (vene keeles)
* Stańkava mõis (vene keeles)
* Stańkava
**Pelagiaal** ehk **avavesi** (kreeka sõnast *pelagikos* 'meri') on veekogu (ookeani, mere, järve) veemass, mis pole mõjutatud rannikust ja veekogu põhjast, ja mida asustavad avaveelised (pelaagilised) organismid. Nende organismide kogumit nimetatakse pelagoseks.

Pelagiaali saab liigestatuse alusel jagada kaheks ökoloogiliseks vööndiks: vertikaalseks ja horisontaalseks vööndiks.

Mere ökoloogilised vööndid
--------------------------

Meredes eristatakse tavaliselt nelja vertikaalvööndit: 

* epipelagiaal (0–200 meetrit) on eufootiline kiht, kus areneb fütoplankton
* mesopelagiaal (200–1500 m)
* batüpelagiaal (1500–3000 m)
* abüssopelagiaal (>3000 m)

Mõnikord tuuakse välja ka hadopelagiaal, mis asub sügavamal kui 6000 m.

Horisontaalvööndeid on kaks:

* neriitiline vöönd
* ookeaniline vöönd

Järve ökoloogilised vööndid
---------------------------

Järvede puhul räägitakse **limnopelagiaal**ist, kus eristatakse kolme vertikaalvööndit: 

* epilimnion
* metalimnion ehk termokliin
* hüpolimnion

Vaata ka
--------

* Pelagos
* Bentaal

Viited
------

1. ↑  Eesti kirjakeele seletussõnaraamat I-. Eesti Keele Instituut (end Keele ja Kirjanduse Instituut). Tallinn, 1988-.
Henri II
**Henri II** (18. aprill 1503 Sangüesa – 25. mai 1555 Pau) oli Albret' dünastiast Navarra kuningas ja Foix' krahv 1518–1555.

Henri sündis Navarra kuningaa Jean III ja kuninganna Catherine I pojana.

Henri kuulutati kuningaks pärast oma eksiilis viibinud ema surma 1517. aastal.

1512. aastal oli Aragóni kuningas Fernando II vallutanud Püreneedest lõuna poole jääva osa Navarrast ja riigi pealinna Pamplona. Samuti kasutasid Fernando II ja tema järeltulija Carlos I Navarra kuninga tiitlit. Pärast tulemusteta jäänud läbirääkimisi 1516. aastal Noyonis ja 1518. aastal Montpellier's, vallutasid Prantsuse ja Navarra väed 1521. aastal Hispaaniale kuuluva Navarra. Pärast Noaini lahingut olid nad siiski sunnitud tagasi tõmbuma.

1525. aastal langes Henri Pavia lahingus vangi, kuid tal õnnestus peagi vabaneda.

Perekond
--------

Henri abiellus 1526. aastal Angoulême'i krahvitari Marguerite'iga (1492–1549), kes oli Angoulême'i krahvi Charlesi ja Savoia Louise'i tütar. Marguerite'i vend oli Prantsusmaa kuningas Francois I. Abielust sündisid:

* Jeanne III (1528–1572), Navarra kuninganna
* Noorelt surnud poeg

### Sugupuu


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  **Navarra kuningas ja Foix' krahvHenri II(1503–1555)**  | Navarra kuningas Jean III(1469–1516) | Albret' isand, Tartasi vikont, Graves'i ja Castresi krahvAlain I(1440–1522) | Albret' isand ja Tartasi vikont Jean I(1425–1468) |
| Rohani krahvitar Catherine (1425–1471) |
| Périgordi krahvinna, Limogesi asekrahvinna ning Avesnesi Châlusi emand Françoise de Châtillon(suri 1481) | Penthièvre'i krahv, Limogesi asekrahv ja Payzaci isandGuillaume de Châtillon-Blois(suri 1455) |
| Isabelle de La Tour d’Auvergne |
| Navarra kuninganna ja Foix' krahvinna Catherine I(1468–1518) | Viana vürst Gaston(1444–1470) | Foix' krahv ja Béarni asekrahv Gaston IV(1422–1472) |
| Navarra kuninganna Eleanor(1426–1479) |
| Prantsusmaa printsess Madeleine(1443–1495) | Prantsusmaa kuningas Charles VII(1403–1461) |
| Anjou printsess Marie(1404–1463) |

Vaata ka
--------

* Navarra valitsejate loend
Tudu kirik
**Tudu** on alevik Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas, Tudu osavalla keskus.

Alevikku läbivad Rakvere–Rannapungerja maantee ja Lüganuse–Oandu–Tudu tee.

Pajusti alevikus paiknevasse Vinni valla keskusse on Tudust 43 km.

2000. aasta rahvaloenduse andmetel elas Tudus 450 inimest. 
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Tudus 302 elanikku. Neist 291 (96,4%) olid eestlased. 

Tudus asuvad Tudu põhikool ja EELK Tudu kirik ja rahvamaja.

Aleviku järgi on nime saanud Rakvere lademe Tudu kihistik.

Ajalugu
-------

Tudu küla (*Tydy*) on kirjalikes allikates esimest korda mainitud Taani hindamisraamatus 1241. aastal.

Tudus oli mõis (*Tuddo*), mille peahoone säilinud osa kasutati hiljem lasteaiana. Mõisa juures oli maakivist laut ja kivist Hollandi tuulik. Tudu kuulus Viru-Jaagupi kihelkonda. 

Leopold Laurson kirjeldas Tudu küla 1913. aastal järgmiselt: 

*See on juba päris metsinimeste elupaik. Ümber ringi metsad ja sood, niiet vaev ligi pääseda. Inimesed on rumalad, ajalehti ei loe terves külas keegi muu, kui ainult kooliõpetaja. Inimesed vaatavad vanavara korjajase pääle kui mõne imelooma pääle, suud, silmad laiali, ja peavad sind koguni kolera külvajaks. On talusid kuhu sisse ei juleta lasta. Sõna Museum, paneb neid paris kohkuma, pole seda ennem sugugi kuulnud. "Mis asi see Muusejum on". Ei aita siin ka pikk seletamine, see sõna käib juba üle Tudulaste mõistuse. Öö saatsime Tudu kooliõpetaja Weemi pool mööda Peaaegu niisamasugune kilplane, kui rahvas.*
Tudus olid Tudu metsakombinaat ja Tudu raudteejaam koos kivist kaubaaidaga Sonda–Mustvee raudteeliinil (valmis 1926).

Tuntud isikuid
--------------

Tudus on sündinud helilooja Ants Sõber ning luuletaja ja pedagoog Kalju Enniko.

Vaata ka
--------

* Sonda–Mustvee raudteeliin
* Tudu järv
* Tudu käsitöötare-muuseum

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  Statistikaameti andmebaas
5. ↑  Vinni vald: Tudu alevik, veebileht, Toimetaja: Mart Villup, 18.04.2012
6. ↑  Tudu kihistik Eesti Stratigraafia Komisjoni andmebaasis (vaadatud 12.08.2019)
7. ↑
8. ↑  Julius Kuperjanov, Leopold Laurson – Vanavara kogumisretkedelt 5, lk 34-35, välitööde päevik, Koostaja: Piret Õunapuu. Kujundus: Jana Reidla. 2008. 64 lk

| * v
* r
Vinni valla asulad |
| --- |
| Alevikud | 

* Laekvere
* Pajusti
* Roela
* Tudu
* Vinni
* Viru-Jaagupi

 |  |
| Külad | 

* Aarla
* Aasuvälja
* Alavere
* Alekvere
* Allika
* Anguse
* Aravuse
* Arukse
* Aruküla
* Aruvälja
* Ilistvere
* Inju
* Kaasiksaare
* Kadila
* Kakumäe
* Kannastiku
* Kantküla
* Karkuse
* Kaukvere
* Kehala
* Kellavere
* Koeravere
* Kulina
* Kõrma
* Küti
* Lavi
* Lepiku
* Luusika
* Lähtse
* Miila
* Moora
* Muuga
* Mõdriku
* Mõedaka
* Mäetaguse
* Männikvälja
* Nurkse
* Nurmetu
* Nõmmise
* Obja
* Paasvere
* Padu
* Palasi
* Piira
* Puka
* Põlula
* Rahkla
* Rajaküla
* Rasivere
* Ristiküla
* Rohu
* Rünga
* Saara
* Sae
* Salutaguse
* Sirevere
* Soonuka
* Sootaguse
* Suigu
* Tammiku
* Uljaste
* Ulvi
* Vana-Vinni
* Vassivere
* Veadla
* Venevere
* Vetiku
* Viru-Kabala
* Voore
* Võhu

 |
**Rullhoki** on võistkondlik spordiala, mida mängitakse hokiväljakul *inline*-rulluiskude, hokikepi ja spetsiaalse litriga kahe võistkonna vahel.

Ajalugu
-------

NHL algas 1980-ndate lõpupoolel siirduda endist laiemini Põhja-Ameerika suurtesse linnadesse ja saavutas linnadesse pisikese hokikultuuri. Rulluisud olid samal ajal muutunud *quad*-uiskudest *inline*-uiskudeks ja sedamoodi hokiuiskude sarnasteks. Uute iidolite innustatuna algas linnade parkimisplatsidele ja tenniseväljakuile sündida hokimänguid. Varsti algas rullhoki sünnikohale Californiasse ja mujale Põhja-Ameerikasse tõusta mitu rullhokiareeni ja välisväljakuid. Harrastajate arv kasvas suurelt ja rullhokile sündis omad reeglid ja sarjad. Profiliiga Roller Hockey International (RHI) alustas toimingu Põhja-Ameerikas suvel 1992, aga lõpetas suvel 1999. Aastal 1996 mängis RHI-s ka Eesti hokimängija Dmitri Suur.

Rahvusvaheline Jäähokiliit (IIHF) võttis rullhoki omasse spordialade valikusse jäähoki kõrvale aastal 1995 ja esimesed IIHF-i korraldatud MM-võistlused peeti 1996. aastal Minneapolises ja St. Paulis USA-s. Teine rullhokit rahvusvaheliselt esindav organisatsioon on Fédération Internationale de Roller Sports (FIRS) ning korraldab MM-võistlusi alates 1995. aastast.

Aastal 2002 asutati USA-s uus rullhoki profiliiga Professional Inline Hockey Association (PIHA). Hooajaks 2006 avardus PIHA seitsme uue klubiga.

Maailmameistrivõistlused (IIHF)
-------------------------------

| Aasta | Kuld | Hõbe | Pronks | Toimumispaik |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1996 | USA | Kanada | Soome | USA: Minneapolis ja St. Paul |
| 1997 | USA | Kanada | Šveits | USA: Anaheim |
| 1998 | Kanada | USA | Soome | USA: Anaheim |
| 2000 | Soome | Tšehhi | USA | TŠEHHI: Hradec Králové ja Chocen |
| 2001 | Soome | USA | Tšehhi | USA: Ellenton |
| 2002 | Rootsi | Soome | Saksamaa | SAKSAMAA: Nürnberg ja Pfaffenhofen |
| 2003 | Soome | Rootsi | USA | SAKSAMAA: Amberg ja Nürnberg |
| 2004 | USA | Soome | Rootsi | SAKSAMAA: Bad Tölz |
| 2005 | Rootsi | Soome | USA | SOOME: Kuopio |
| 2006 | USA | Rootsi | Soome | UNGARI: Budapest |
| 2007 | Rootsi | Soome | Saksamaa | SAKSAMAA: Landshut ja Passau |
| 2008 | Rootsi | Slovakkia | Saksamaa | SLOVAKKIA: Bratislava |
| 2009 | Rootsi | USA | Saksamaa | SAKSAMAA: Ingolstadt |
| 2010 | USA | Tšehhi | Ruotsi | ROOTSI: Karlstad |
| 2011 | Tšehhi | USA | Kanada | TŠEHHI: Pardubice |
| 2012 | Kanada | Saksamaa | Soome | SAKSAMAA: Ingolstadt |
| 2013 | USA | Rootsi | Kanada | SAKSAMAA: Dresden |
| 2014 | Soome | Kanada | USA | TŠEHHI: Pardubice |
| 2015 | Kanada | Soome | Rootsi | SOOME: Tampere |
| 2017 | USA | Soome | Tšehhi | SLOVAKKIA: Bratislava |
|

Maailmameistrivõistlused (FIRS)
-------------------------------

Vaata ka
--------

* Rullpall
* Rulluisuhoki

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Rullhoki** |

* IIHF-i Rullhokikomitee
* PIHA – Professional Inline Hockey Association
* Inline Hockey Central
* RHI statistika
Sikupilli kaubanduskeskus. November 2022 aastal
**Sikupilli kaubanduskeskus** on kaubanduskeskus Tallinnas Sikupilli asumis aadressil Tartu maantee 87.

Sikupilli Kaubanduskeskusele pandi nurgakivi 9. veebruaril 2000. aastal. Keskus avati sama aasta 12. oktoobril. Brutopinda 17620 ruutmeetrit, 13000-ruutmeetrine maapealne parkla, mis mahutab 420 autot ning 11000-ruutmetrine köetav maa-alune parkla, mis mahutab 350 autot. Prisma hüpermarket opereerib 8800 ruutmeetril. Kaubanduskeskuse kogumaksumus, alates maa ostust lõpetades sisustusega, oli üle 200 miljoni krooni, mida finantseeriti Ühispanga ja Merita panga abil.

Keskuse omanikud olid avamise ajal A/S E.L.L. Kinnisvara, NG Investeeringute A/S ja A/S Ühendatud Kapital.

Keskuse ehitajaks oli A/S Merko Ehitus ja selle projekteeris Raivo Puusepa meeskond.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 25.01.2019)
2. ↑  "Sikupilli kaubanduskeskus saab nurgakivi". *Äripäev*.
3. ↑  "Enam kui 200 miljonit krooni maksnud Sikupilli kaubanduskeskus avab uksed". *Eesti Päevaleht*.

Välislingid
-----------

* Koduleht
William R. King
**William Rufus DeVane King** (7. aprill 1786 – 18. aprill 1853) oli Ameerika Ühendriikide 13. asepresident. Ta oli ametis kuus nädalat president Franklin Pierce'i valitsuse ajal 4. märtsist 1853 kuni oma surmani. Enne seda oli ta olnud Põhja-Carolinast valitud USA Esindajatekoja liige ja Alabamast valitud senaator.

King õppis õigusteadust Põhja-Carolina Ülikoolis Chapel Hillis 1807. aastast oli ta Põhja-Carolina esindajatekoja liige. 1816–1818 töötas ta diplomaadina Mõlema Sitsiilia kuningriigis ja Venemaal. 1819. aastal, kui Alabamast sai 22. USA osariik, sai Kingist USA senaator.

1844–1848 oli ta USA saadik Prantsusmaal.

King koos oma lähisugulastega oli Alabama suurimaid orjapidajaid, tema perekonnal oli umbes 500 orja.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Millard Fillmore** | **Ameerika Ühendriikide president**1853 | Järgnev**John C. Breckinridge** |

| * v
* r
Ameerika Ühendriikide asepresidendid |
| --- |
| 

* Adams
* Jefferson
* Burr
* Clinton
* Gerry
* Tompkins
* Calhoun
* Van Buren
* R. Johnson
* Tyler
* Dallas
* Fillmore
* King
* Breckinridge
* Hamlin
* A. Johnson
* Colfax
* Wilson
* Wheeler
* Arthur
* Hendricks
* Morton
* Stevenson
* Hobart
* Roosevelt
* Fairbanks
* Sherman
* Marshall
* Coolidge
* Dawes
* Curtis
* Garner
* Wallace
* Truman
* Barkley
* Nixon
* L. Johnson
* Humphrey
* Agnew
* Ford
* Rockefeller
* Mondale
* Bush
* Quayle
* Gore
* Cheney
* Biden
* Pence
* Harris

 | USA asepresidendi pitsat |
**Euroopa Konservatiivid ja Reformistid** on paremtsentristlik fraktsioon Euroopa Parlamendis. See loodi Briti konservatiivide eestvedamisel pärast 2009. aasta valimisi ning erineb Euroopa Rahvapartei fraktsioonist peamiselt selle poolest, et ei toeta föderaalse Euroopa ideed.

2014. aasta valimiste järel sai sellest Euroopa Parlamendis suuruselt kolmas fraktsioon. Sinna kuulub 73 saadikut, esindatud on enam kui pooled Euroopa Liidu liikmesriigid.

Fraktsiooni esimees on Syed Kamall (Suurbritannia, Konservatiivne Partei).

Fraktsiooni põhimõtted on toodud nn. Praha deklaratsioonis.

### Praha deklaratsioon

Olles teadlik pakilisest vajadusest reformida Euroopa Liitu tuginedes eurorealismile, avatusele, aruandekohuslusele ja demokraatiale viisil, mis austaks meie rahvuste suveräänsust ning keskenduks majanduse taastumisele, kasvule ja konkurentsivõimele, jagab Euroopa Konservatiivide ja Reformistide fraktsioon järgmisi põhimõtteid:

1. Vaba ettevõtlus, vaba ja aus kaubandus ja konkurents, minimaalsed regulatsioonid, madalad maksud ning õhuke valitsus kui isikliku vabaduse ning personaalse ja rahvusliku jõukuse põhiline katalüsaator.

2. Üksikisiku vabadus, suurem isiklik vastutus ja suurem demokraatlik aruandekohuslus.

3. Jätkusuutlik varustatus puhta energiaga rõhuasetusega energiajulgeolekule.

4. Perekonna kui ühiskonna algrakukese olulisus.

5. Rahvusriigi suveräänsuse puutumatus, vastuseis euroföderalismile ning austuse taastamine tõelise subsidiaarsuse suhtes.

6. Üleatlandilise julgeolekupartnerluse väärtustamine uuele elule äratatud NATO-s ning toetus noortele demokraatiatele üle kogu Euroopa.

7. Tõhusalt kontrollitud immigratsioon ning lõpu tegemine asüüliprotseduuride kuritarvitamisele.

8. Toimivad ja kaasaegsed avalikud teenused ning arvestamine nii maa- kui ka linnakogukondadega.

9. Lõpp raiskamisele ja üleliigsele bürokraatiale ning pühendumine suuremale läbipaistvusele ja aususele Euroopa Liidu institutsioonides ja Euroopa Liidu raha kasutamisel.

10. Kõikide Euroopa Liidu liikmesriikide, uute ja vanade, suurte ja väikeste, austamine ja võrdne kohtlemine.

### Suhted Eestiga

2009. aastal Eestis kandideerinutest kavatses selle fraktsiooniga liituda Martin Helme, kes ei osutunud aga valituks. Briti Konservatiivse Partei juht David Cameron kutsus pärast valimisi sinna Indrek Tarandit, kuid Tarandile see fraktsioon ei meeldinud.

2014. aastal ükski Eestis kandideerinu selle fraktsiooniga ühineda ei kavatsenud.

Välislingid
-----------

* ECR fraktsiooni ametlik veebileht

| * v
* r
Euroopa Liidu poliitika |
| --- |
| Fraktsioonid (8) | 

* Euroopa Rahvapartei (EPP)
* Sotsiaaldemokraatide ja demokraatide fraktsioon Euroopa Parlamendis (S&D)
* Euroopa Konservatiivid ja Reformistid (ECR)
* Euroopa Demokraatide ja Liberaalide Liidu fraktsioon (ALDE)
* Euroopa Ühendatud Vasakpoolsed ja Põhjala Vasak-Rohelised (GUE/NGL)
* Rohelised/Euroopa Vabaliit (Greens/EFA)
* Vaba ja Demokraatlik Euroopa (EFDD)
* Rahvaste ja Vabaduste Euroopa (ENF)

 | Euroopa Liidu lipp |
**William de Oliveira Pottker** (sündinud 22. veebruaril 1993 Florianópolises) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana Brasiilia kõrgliigaklubis Avaí.

Pottker alustas klubikarjääri 2011. aastal Brasiilia kõrgliiga klubis Figueirense, kuid mänguaega sai ta klubi esindusmeeskonnas väga harva. Järgmistel hooaegadel oli ta laenul Brasiilia erinevate liigatasemete klubides, lisaks Portugali klubi Braga reservmeeskonnas ja Gandzasari ridades Armeenia kõrgliigas.

2016. aastal liitus ta Brasiilia kõrgliiga klubiga Ponte Preta. Sama hooaeg kujunes Pottkeri jaoks lõpuks läbimurdeks, kui ta lõi kõrgliigas 14 väravat. Sellega oli ta 2016. aastal kahe teise mängija kõrval liiga suurim väravakütt. Ponte Preta lõpetas hooaja Brasiilia kõrgliigas kaheksanda kohaga.

2017. aasta hooaja alguse veetis ta veel Ponte Pretas. 2017. aasta São Paulo osariigi meistrivõistlustel Campeonato Paulista, kus ta aitas Ponte Preta finaali, kus kaotati Corinthiansele. Pottker lõi osariigi meistrivõistlustel kokku üheksa väravat, millega oli ta São Paulo mängija Gilberto kõrval parima väravakütt.

Pärast São Paulo osariigi meistrivõistlusi liitus ta Internacionaliga, mis oli 2017. aasta hooajal langenud Brasiilia esiliigasse. Ta lõi sel hooajal kümme väravat, olles Internacionali parim väravakütt liigas. Sellega aitas ta Internacionali liigas teisele kohale, millega kindlustati järgmiseks hooajaks pääses kõrgliigasse.

2020. aasta oktoobris liitus ta Brasiilia esiliigaklubiga Cruzeiro. 2021. aastal läks ta laenule Araabia Ühendemiraatide kõrgliigaklubisse Al-Wasl ja 2022. aastal Brasiilia kõrgliigaklubisse Avaí.

Viited
------

1. ↑  "Inter oficializa Pottker por quatro anos; atacante chega após o Paulistão". globoesporte.globo.com. Vaadatud 16.2.2017. Vaadatud 8.8.2018
2. ↑  "Vem Pottker, vai Maurício: Cruzeiro e Inter acertam troca; saiba detalhes". uol.com. 31.10.2020. Vaadatud 25.11.2020
Tuderna raudteepeatus
**Tuderna raudteepeatus** oli raudteepeatus Põlva maakonnas Orava vallas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb peatuse asupaik Võru maakonnas Võru vallas Tuderna külla. 

Läbi Tuderna kulgeb Valga–Petseri raudteelõik, mis valmis 1889. aastal osana Riia–Pihkva raudteest. Peatuskoht avati 1930. aastal.
Reisirongid sõitsid läbi Tuderna liinil Valga-Veski kuni 2001. aastani. Praegu kasutatakse raudteed ainult kaubaveoks.

Peatuses asus üks madal perroon ja ootepaviljon.

Tuderna raudteepeatusele eelneb Valga poolt tulles Lepassaare raudteejaam ja järgneb Piusa raudteejaam.

Vaata ka
--------

* Tuderna raudteesild

Viited
------

1. ↑  Uus peatuskoht Lepassaare ja Piusa jaama wahel. Postimees (1886-1944), nr. 160, 17 juuni 1930 (DIGAR)

Välislingid
-----------

* FOTO: Tuderna raudteepeatus aastal 2002; Baltic Trains Picture Gallery
* Infot peatuse kohta; fotod (*vene keeles*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Lepassaare |  **Tuderna** | Piusa  |
Mida rohkem rullis mütsinokk, seda vingem
**Rullnokkadeks** nimetatakse teatud elustiili või isegi subkultuuri esindajaid 1990. aastate ja 21. sajandi alguse Eestis. 

Stereotüüpne rullnokk on madala haridustaseme ja piiratud silmaringiga noor mees (enamasti u 16–25 aastat vana), kes riietub sportlikult (nimetus ongi tuletatud moekalt kumeraks koolutatud nokaga pesapallimütsist) ja peab elus ülemäära oluliseks autosid, eriti BMWsid. 1982.–1993. aastatel toodetud E30-kerega 3. seeria BMW oligi rullnokkade üks lemmikautosid 1990. ja 2000. aastatel, kuid on nüüdseks oma maine taastanud ja temast on saanud ihaldusväärne retroauto.

Uue generatsiooni Rullnokk – ta hindab kõrgelt autosid, enim levinud on 3. Seeria E36 kere, mille tuunimist kajastab ta enamjaolt oma Instagrami lehel.

Uue generatsiooni Oss – tegu on isikuga, kellele meeldib kooli kõrvalt oma õhtuid sisustada kaubanduskeskuse parklates tümmi kuulates. Tema lemmikautoks on kujunenud diiselmootoriga 5. seeria E61.

Rullnoka välimuse ja elustiili juurde kuulub ka mitmesuguste moerõivaste ja aksessuaaride (ehted, mobiiltelefonide uusima mudeli) eksponeerimine. Harrastused on peamiselt pidutsemine, alkohol, kampadesse kogunemine, valju muusika kuulamine, autodega ringikihutamine, kiirendusvõistlused, teatud juhtudel ka vägivald ja õigusrikkumised. Suvel külastatakse vabaõhufestivale ja suvetuure (Õllesummer, 1990. aastatel Pühajärve Beach Party).

Rullnokkadele peetakse iseloomulikuks intellektuaalset piiratust, jõhkrat kõnepruuki ning sallimatust endast erinevate suhtes (sh rassism). 

Samasuguse elustiili esindajaid nimetatakse vahel ka **jõmmideks** või **ossideks**. Ossi puhul on tegemist klass allpool asuva rullnokaga. Nimelt ei ole neil alati moerõivaid ja aksessuaare, kuid nad kogunevad siiski kampadesse ja on pigem madalalaubalised, kellele meeldib tüli norida ja kakelda. Haridustee on neil tavaliselt pooleli jäänud. 

Rullnoka mõiste tõi laiemasse kasutusse ajakirjandus. Eriti tuntuks sai see sõna rahva seas 2001. aastal Kanal 2 huumorisaatest "Wremja" (stsenaristid Mart Juur ja Andrus Kivirähk), kus näitlejad Jan Uuspõld ja Dan Põldroos mängisid karikeeritult kahte rullnokka (Aivar Saan ja Peeter Kelk ehk Aiku ja Pets). Rullnokki kujutavaks võib pidada ka ansambli Smilers laulu "Mina, Pets, Margus ja Priit".

2006. aastal valmis Rasmus Merivool Tallinna Ülikooli filmi ja video õppetooli lõputööna lühimängufilm "Tulnukas", mille peategelased on rullnokad. 

Rullnokkade elustiili parodeerib Martin Saare laul ja muusikavideo "Mul on bemmil uued kummid".

Vaata ka
--------

* Tulnukas (Eesti film)
* Chav
* Ned
* Yobbo

Viited
------

1. ↑  "Loo "Bemmi kummid" lõi Inese peika" Õhtuleht, 11. oktoober 2007

Välislingid
-----------

* Artikkel Eesti Ekspressis
* Kätlin Arras "Rõivad kui märk"
* "Bemmi kummid"
**Euroopa Liidu Kõrgemate Kohtute Presidentide Ühendus** koondab Euroopa Liidu liikmesriikide tsiviil- ja kriminaalvaidlusi lahendavate kõrgemate kohtute esimehi, mille eesmärk on edendada kõrgemate kohtute omavahelist koostööd ja infovahetust.

Organisatsiooni liikmeteks on kõigi 28 Euroopa Liidu liikmesriigi kõrgemad kohtud. Vaatlejaliikme staatuses on Lichtensteini, Montenegro ja Norra ülemkohtud. Organisatsiooni varasemad presidendid on olnud Prantsuse kassatsioonikohtu, Suurbritannia, Taani, Austria, Hollandi ja Iirimaa ülemkohtu esimehed.

Eesti Vabariigi Riigikohus on organisatsiooni liige alates selle loomisest 2004. aasta kevadel. 2014. aastal valiti Priit Pikamäe ühenduse juhatuse liikmeks, olles esimene Balti riikide kõrgemate kohtute esimees selles rollis.

Organisatsiooni president oli 1. jaanuarist 2017 kuni 1. jaanuarini 2019 Priit Pikamäe. 2019. aastast on ühenduse president Luksemburgi ülemkohtu esimees Jean-Claude Wiwinius.

Välislingid
-----------

* Euroopa Kõrgemate Kohtute Presidentide Ühendus
**Rukla** on alev Leedus Jonava rajoonis, Rukla valla halduskeskus. Alev asub Nerise jõe vasakul kaldal.
Alevis on keskkool.

Ruklas asub XIV sajandil kasutusel olnud linnamägi. XVII sajandil ehitati seal asunud surnuaiale kabel. Aastal 1970 oli Ruklas vaid 133 elanikku. Alev tekkis XX sajandi teisel poolel sõjaväelinnakuna, mille Leedu kaitsejõudude väeosad Venemaa väeüksustelt üle võtsid ja kus paiknevad mitmed Leedu sõjaväeüksused. Aastal 1996 püstitati sinna kirik ja sellest sai kohaliku kihelkonna keskasula. Alevis asub ka Leedu pagulaskeskus.

* Rukla linnamägiRukla linnamägi
* Vana kalmistu jäljed Rukla polügoonilVana kalmistu jäljed Rukla polügoonil
* Pagulaskeskuse hoonePagulaskeskuse hoone
* Sõjaväeõppused Rukla polügoonilSõjaväeõppused Rukla polügoonil
*

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Rukla. Mažoji lietuviškoji tarybinė enciklopedija, Kd. 3 (R–Ž). Vilnius, Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1971, 116 lk.
3. ↑  Böblingen Wirtschaft und Kulturpflege Schwarzwälder-Bote, 25. september 2015

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Rukla** |

* Alev portaalis vietoves.Lt
**Muchaviec** või **Muhhavets** on jõgi Valgevenes Bresti oblastis, Bugi parempoolne ja suurim lisajõgi. Nii valgevene kui ka vene keeles on jõe nimi *Мухавец*.

Jõe pikkus on 150 km ja valgla on 6350 km². Jõe lang on 0,2 m/km.

Muchavieci jõgi algab Valgevenest Pružany rajoonist Pružany linnast Mucha jõe ja Vieci kanali ühinemispaigast. Ülemjooksul läbib jõgi Pružany ja Kobryni rajoone, olles maaparandustööde kõigus õgvendatud. Kraavitatud jõge kutsutakse ka Muchavieci kanaliks. Looduslik säng algab Dnepri-Bugi kanali vana sängiga ühinemise paigast Kobryni rajoonis. Alates Kobryni linnast on jõe säng osa Dnepri-Bugi kanalist, kuni Kobrynini on jõgi ka laevatatav (64 kilomeetrit). Parema laevatatavuse huvides on veehulk jões Kobryni linnast alates reguleeritud.

Kobrynist allpool läbib jõgi Žabinka ja Bresti rajoone. Nende kahe rajooni piiril voolab jõkke ka Muchavieci suurim lisajõgi Ryta.

Lisaks Kobryni ja Pružany linnadele asub jõe kaldal ka Žabinka linn. Suurim asula jõe kaldal on aga Bresti linn jõe suudmes. Vahetult enne suubumist Bugi jõkke asub ühel Muchavieci jõe saarel Bresti tsitadell.

Jõe laius on ülemjooksul 4–8 meetrit, keskjooksul 20–35 meetrit, alamjooksul aga 60–70 meetrit. Vooluhulk kõigub jões suudmes märgatavalt, mõõdetud miinimum on 3,4 m³/s (1971–1972), mõõdetud maksimum aga 269 m³/s (1979).

Oru laius on ülemjooksul 400–600 meetrit, alamjooksul 1,5–2 kilomeetrit, sügavus 4–8 (alamjooksul 3–6) meetrit. Lammi liigendavad arvukad soodid ja kuivenduskraavid, kohati on see soostunud.

Välislingid
-----------

 Muchaviec – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
|  |
| --- |
| Sikorsky S-76ASikorsky S-76A |
| Tehnilised andmed |
| Mudel | S-76A Mark II | S-76C+ |
| Peatiivik | 4 labaga; läbimõõt 13,41 m |
| Kiirus | kuni 287 km/h |
| Mootor | Allison250C30S | TurbomécaArriel 2S1 |
| Võimsus | 2\*485kW | 2\*638kW |

**Sikorsky S-76** on populaarne Ameerika Ühendriikides toodetav kahemootoriline spetsiaalselt tsiviilkasutuseks loodud kopter. Kopterit kasutatakse tänapäeval nii reisijateveol, VIP-kopterina kui ka eriotstarbelisteks ülesanneteks, näiteks meditsiini- ja päästekopterina.

Arendus
-------

Sikorsky S-76 loomist alustati koodnime "Spirit" all 1975. aastal, kasutades militaarkopteri Black Hawk programmi raames saadud kogemust ja tehnoloogiaid. Esimeseks mudeliks oli 12-kohaline kahe Allison 250C30S mootoriga S-76A, mille esmalend toimus 13. märtsil 1977. 1982. aastal võeti kasutusse võimsamad Allisoni mootorid ning uuendati ka 40 muud detaili, millega mudel sai nimeks S-76A Mark II. Kuni 1998. aastani toodeti 101 kopterit mudelitähisega S-76B, millel olid kasutusel võimsad Pratt & Whitney Canada PT6B-36B mootorid. Mudelil S-76C (S-76A++) kasutati Turboméca Arriel 1S1 mootoreid. Alates 1996. aastast praeguseni toodetavad S-76C+ kopterid on varustatud võimsamate Turboméca Arriel 2S1 mootoritega. Esineb ka tüübitähist S-76A+, millel kasutatakse Arrieli 1S mootorit.

Versioonid
----------

### Tsiviil

* S-76A: originaalversioon
* S-76A Utility: transpordiversioon. Varustatud liuguste ja tugevdatud põrandaga.
* S-76A+
* S-76A++
* S-76A Mk II: edasiarendatud versioon, mis varustati võimsamate mootorite ja muude täiendustega
* S-76B
* S-76C
* S-76C+
* S-76C++
* S-76D

### Militaar

* AUH-76
* H-76 Eagle

Kasutajad
---------

Sikorsky S-76 koptereid kasutavad paljud lennufirmad, haiglad ja valitsused. 1998. aastast on Sikorsky S-76C+ koptereid kasutanud transpordivahenditena ka Briti kuningakoda. 2009. aastast kasutab Briti kuningakoda Sikorsky S-76 C++ koptereid. 12-kohalisi Sikorsky S-76C+ koptereid kasutas Tallinna–Helsingi liinil reisijaid vedanud lennufirma Copterline.

Õnnetusi
--------

* Copterline'i lennuõnnetus
* 2020. aasta Calabasase lennuõnnetus

Vaata ka
--------

* Igor Sikorski

Viited
------

1. 1 2 3  "Sikorsky S-76 Helicopter". *Aerospace Technology*. Vaadatud 9. mail 2021.
2. ↑  "S-76 Helicopter". *Sikorsky Archives*. Originaali arhiivikoopia seisuga 9. mai 2021. Vaadatud 9. mail 2021.
3. ↑  "Queen opts for US-built helicopter". *BBC News*. Vaadatud 9. mail 2021.
4. ↑  "Sikorsky Aircraft and U.K. Royal Household Sign Agreement For New S-76 Helicopter". *Vertical*. Vaadatud 9. mail 2021.
5. ↑  "FOTOD: viimne maandumine". *Äripäev*. Vaadatud 9. mail 2021.

Välislingid
-----------

* Sikorsky koduleht
**Uugla kivikalme** (ka **Uugla Veskimäe kivikalme**) on muistsed kivikalmed Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Uugla külas.

Kalmistu koosneb neljast kivikalmest. Neist kahte kivikalmet uuriti 1977 Mati Mandeli juhendamisel. Kalmed dateeriti 11.-12. sajandisse.

Mälestiste kirjeldused
----------------------

I kalme, mis asub taluhoonest umbes 40 m kagu pool, kujutab endast kagu-loode suunas 16,5 m pikkust, kirde-edela suunas 8,5 m laiust ja 0,7 m kõrgust ovaalset küngast.

II kalme oli enne 1981. aasta arheoloogilisi kaevamisi nähtav vaid 2 m läbimõõdu ja 50 cm kõrgusega künkana. Kuid uuringute käigus selgus, et see kujutas endast 2 m pikka ja 1,6 m laiust suurematest kividest laotud kiviringi.

III kalme kujutas endast põhiplaanilt kolmnurkset kalmet, mille kogusuurus oli 230 m² ning kultuurkihi paksus küündis 60 cm-ni.

IV kalme näil on tegemist madala kivikattega väliste tunnusteta kivikalmega, umbes 11.-12. sajandist.

Arheoloogilised uuringud
------------------------

I kalme uuriti läbi 1977. aastal. Arheoloogiaööde käigus tuli ilmsiks, et tegemist oli kividest ebakorrapäraselt kuhjatud kivikalmega.

Arheoloogilised leiud
---------------------

I kivikalmest leiti mõõk, 5 odaotsa, kirves, sõrmuseid, käevõrusid, hoburaudsõlgi jne. Leiud on anti üle Ajaloomuuseumile.

II kalmest leiti tõenäoliselt naise luid. Samast kalmest leiti klaasilustuse katkend, kaalud, 6 kaaluvihti, pronkskäevõru, naastud, väljastpoolt kiviringi kilbikupal ja vikat.

III kalmest leiti odaots ja mõõgatupeotsak. Kalme võis kuuluda rikkale perele, sest sealt on leitud lisaks mõõgale ja mõõgatupeotsakule hõbemünte ja -ehted.

Dateering
---------

Uugla kivikalmed on tõenäoliselt pärit 10.–13. sajandist.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Uugla kivikalme veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 01.10.2015)
2. 1 2  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. märts 2014. Vaadatud 26. oktoobril 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  M. Mandel. Arheoloogilised kaevamised Uuglas. Töörahva Lipp nr 102, 30.08.1977.

Välislingid
-----------

* Uugla kivikalme veebiportaalis eestigiid.ee
* Uugla kivikalme kultuurimälestiste riiklikus registris
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib settest; küla kohta vaata artiklit Muda küla; arvutimängude kohta loe artiklit MUD.* |

---

Vooluveekogu põhja settinud savikas muda
**Muda** on veega segunenud kleepuv savikas-aleuriitne sete.

Muda sünonüümiks peetakse mõnikord sõna "**pori**", mõnikord seda defineeritakse, nt "Eesti keele seletava sõnaraamatu" järgi on pori "vesine kleepuv pinnas".

Muda on sõltuvalt veesisaldusest poolvedel või plastiline sete, mis võib tekkida väga mitmesugustes tingimustes, mille ühine joon on vee rohkus. Muda tekib, kui olemasolevad setted (muld, savi, aleuriit) küllastuvad veega. Muda üldtunnuseks on märgatav orgaanilise aine sisaldus, mis annab talle tumeda värvuse ja iseloomuliku lõhna. Samuti nimetatakse **mudaks** veekogude põhja settinud peent ja pehmet setet, mille eriliikideks on järvemuda ja järvelubi.

Muda mattumisel ja sellele järgneval kivistumisel ning moondel võib mudast tekkida väga erinevaid kivimeid. Näiteks lubjakivi ja argilliit. Savi litifitseerumisel tekkinud kivimite edasisel moondel võib tekkida kõrge astme moondekivim gneiss.

Muda, mida kasutatakse tervistavatel protseduuridel, nimetatakse ravimudaks.

Muda elukeskkonnana
-------------------

Muda pakub elupaiku paljudele loomadele (pelofiilid ja pelobiondid), näiteks kõikvõimalikud ussid, konnad, maod ja vähid. Mõned loomad, näiteks sead ja elevandid, püherdavad mudas, et end jahutada ja kaitsta päikesekuumuse eest. Leidub ka sellised loomi, kes toituvad mudast (pelofaagid).

Mudaelustikku nimetatakse peloniks.

Vaata ka
--------

* Mudavool (suspensioonivool)
* Mudakuhjatis
* Mudastumine
* Aktiivmuda
* Kompostmuda
* Lubimuda
* Ravimuda

Viited
------

1. ↑  Keskkonnasõnaraamat 2004  (vaadatud 08.01.2012)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Muda** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Muda** |
**Muda-ristirohi** (*Senecio congestus*, sünonüümid *Senecio palustris, Senecio tubicaulis, Senecio arcticus, Cineraria palustris, Tephroseris palustris*; eesti keeles varem ka *raba-ristirohi*) on korvõieliste sugukonda ristirohu perekonda kuuluv taimeliik.

Muda-ristirohi sarnaneb Eesti taimedest soo-ristirohuga, ent ta on üheaastane, lehed ebakorrapäraselt hambulise servaga või sopilised, vars näärmekarvadest pihkane ja udemelis-viltjas.

Muda-ristirohi on looduslikult levinud hajusalt, tsirkumpolaarselt. Liigi arvukus Euroopas väheneb. Eestis jõuab areaali põhjapiirile. Kasvab veekogude kallastel, turbaaukudes, lodumetsasihtidel. Nüüdisaegseid leiukohti Eestis pole teada. Viimati herbariseeritud 1982. aastal Piirissaarelt. 2019. aastal taimede uue levikuatlase välitöödel kontrolliti paljusid varasemaid leiukohti, ent tulemusteta. 

Taim on kantud Eesti punasesse raamatusse (2018) kategoorias "Väljasuremisohus".

Viited
------

1. ↑  "Senecio congestus - muda-ristirohi". *Eesti taimede uue levikuatlase tööversioon*. 2018.
2. ↑  Eesti punane nimestik

Välislingid
-----------

* Muda-ristirohi andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
Uulu Kirik Kultuuri- ja Puhkeküla UKI
**Uulu kirik** asub Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas Uulu külas.

Uulu kirik kuulus Pärnu Eliisabeti kogudusele, aga on alates 2021. aastast on eraomandis.

Uulu kirik asub Uulu külakeskuses Tallinna–Pärnu–Ikla maantee ääres ning jääb Via Baltical (E67) liikujate teekonnale. Kirik asub merest 400 meetri kaugusel, ümbritsevates looduskaitsealustes rannamännikutes. Uulu kiriku juurde juhatab muinsuskaitsealuse mälestise suunaviit ja kirikul on Pärnu linnaga valgustatud kergliiklustee ühendus.

Ajalugu
-------

Uulu mõisa kirik on 19. sajandi teise poole ja piirkonna erandlik sakraalhoone näide. Kiriku rajas Uulu parun Gotthard Reinhold Staël von Holstein (1819–1892) 1880. aastal oma esimese abikaasa Eleonore Staël von Holsteini (1824–1845) mälestuseks. Gotthard Reinhold Staël von Holstein oli baltisaksa aadlik, parun, Uulu ja Surju mõisnik, Peterburi õukonnategelane (keiserlik kammerhärra) ja Liivimaa maanõukogu liige.

Uulu kirik on tornita, kuna Nõukogude Liidu ametivõimude korraldusel 1950. aastate lõpul kiriku torn õhiti, ehitati juurdeehitused ning hoone võeti kasutusele võimlana.

4. detsembril 1990 tagastati Uulu kirik Pärnu Eliisabeti kirikule. 2022. aastast alustati tegevust UKI Uulu Kirik Kultuuri -ja Puhkekülana.

Uulu mõisast on säilinud vaid üks abihoone ja vana kõrts, peahoone hävitati 1917. aastal. Samas on alles veidi üle kilomeetri pikkune tõllatee, mida ääristavad kollaseõielised akaatsiad ja tammed. Tee läheb risti üle Riia maantee. Uulu tõllateed hüüavad kohalikud Kaatsiteeks ehk Akaatsia alleeks.

Pilte
-----

* 
* 
* 
*

Vaata ka
--------

* Staël von HolsteinUulu mõisa kalmistu

Viited
------

1. ↑  "Uulu kirik kultuuri ja puhkeküla". *Uulu kirik*. Vaadatud 4. juulil 2023.

Välislingid
-----------

* Uulu mõisa kirik kultuurimälestiste riiklikus registris
Pajukoorest valmistatud vilepill ehk pajupill
**Vilepill** on torujas huuliku ja sõrmeaukudega puidust, metallist, savist või plastist valmistatud muusikariist.

Valmistamine
------------

Tuntumaid vilepille on pajupill, mis on peamiselt lastepillina tänini kasutatav. Vilepille tehti ka muude puude koorest (toomingas, lepp, pihlakas, männikasvust jt.). Pill tehti kevadel mähiajal siledast sõrmejämedusest umbes 15 cm pikkusest oksast. Puhumisotsast 2–3 cm kaugusele lõigati sisse hammas(sälk), oksa koor klopiti lahti ning keerati pealt ära. Puhumisotsa lõigati poolviltuselt. Väljakeeratud puust pandi sellesse otsa huulikuks puupulgast "keel", millel pealmine kumerus oli ära lõigatud, nii et tekkis väike pilu. Pilusse puhudes tekkis heli. Teise otsa pandi punn, mis oli mõnikord liikuv ja sellega sai muuta heli kõrgust.

Muud vilepillid
---------------

Lisaks kuulub vilepillide hulka heinputkest valmistatud mitme sõrmeavaga *putkepill*, Lõuna-Eestis nimetatakse seda *pütsikpilliks*. Sõrmeavadega vilepille tehti ka puust (millesse põletati sisekanal) või plekist. Leitud on sarnaseid keskaegseid loomaluust vilepille. Eraldi variant oli Kirde-Eestis kasutatud *venevile* (ka *piibar*), see oli kaks korda pikem pajupillist, tema keskel oli puhumisava ning otsad olid suletud punnidega. Puhumisavast kahel pool asusid sõrmeavad.

Vaata ka
--------

* karjapasun
* pajupill
* roopill
* sikusarv

Viited
------

1. ↑  Vilepill, Eesti Entsüklopeedia. Vaadatud 05.06.2021
2. 1 2  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 355
3. ↑  Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 240

Kirjandus
---------

* Eesti rahvapillid ja rahvatantsud, Herbert Tampere. Tallinn, Eesti Raamat, 1975.
* Pajupill puhkma... Igor Tõnurist. Maakodu 1998,5.

Välislingid
-----------

* Pajupill Eesti Rahva Muuseum
* Vilepill, Eesti Põllumajandusmuuseum
* Õpeta lapsed pajupilli tegema
* Pärimuspillid:Viled