recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Dallas Mavericks** on USA korvpalliklubi, mis mängib korvpalliliigas NBA. Meeskond kuulub läänekonverentsi edeladivisjoni ja peab oma kodumänge Dallases American Airlines Centeris, mida jagatakse NHL-i klubiga Dallas Stars.

Ajalugu
-------

1980. aastal asutatud Dallas Mavericksi ainus NBA meistritiitel pärineb aastast 2011, kui sakslase Dirk Nowitzki juhtimisel alistati NBA finaalis 4 : 2 Miami Heat, kuhu kuulusid teiste seas LeBron James, Dwyane Wade ja Chris Bosh. Mavericks mängis NBA finaalis ka 2006. aastal samuti Heati vastu, kuid kaotas toona seeria 2 : 4.

Mavericksi läbi aegade säravaim mängija on Dirk Nowitzki, kes mängus selles klubis kogu oma NBA karjääri ehk rekordilised 21 hooaega.

Huvitavat
---------

Eestlastest on Dallas Mavericksis mänginud Martin Müürsepp.

Mängijad hooajal 2020/2021
--------------------------

* Jalen Brunson
* Trey Burke
* Willie Cauley-Stein
* Luka Dončić
* Dorian Finney-Smith
* Josh Green
* Tim Hardaway jr
* Wes Iwundu
* James Johnson
* Maxi Kleber
* Boban Marjanović
* Kristaps Porziņģis
* Dwight Powell
* Josh Richardson
* Tyrell Terry

Endised tuntumad mängijad
-------------------------

* Rolando Blackman
* Mark Aguirre
* Dirk Nowitzki
* Jason Terry
* Jason Kidd
* Shawn Marion
* Michael Finley

Välislingid
-----------

* Dallas Mavericks
**Balti sõrmkäpp** (*Dactylorhiza baltica*) on käpaliste sugukonda sõrmkäpa perekonda kuuluv mitmeaastaste rohttaimede liik. 2022. aastal valiti tema aasta orhideeks.

Välimus
-------

Balti sõrmkäpp kasvab 25–70 (100) cm kõrguseks. Varrel ühtlaselt paiknevad lehed on ühelaiused, olles keskmiselt 2 cm laiused ja laiuvad, tumerohelised ja tumedalaigulised. Mõnikord võivad laigud olla rõngakujulised. Kõige suurem leht on alt teine. Lehed on altpoolt rohelised ja läiketa. 

Roosakasvioletsed, väga selgete purpurvioletsete joontega õied on koondunud tihedasse tipmisse õisikusse.
Huule külgmised hõlmad on suunatud külgedele ning keskmine hõlm otse alla, justkui suust välja aetud keel. Taimed õitsevad Eestis juuni teisest nädalast juuli lõpuni.

Paljunemine
-----------

Taimi tolmeldavad putukad, kuid nektarit sõrmkäpad tolmeldajatele ei paku. Heades kasvutingimustes on täheldatud vegetatiivset paljunemist, kus vana juuremugula asemele kasvab kaks või enam noort mugulat. Hübridiseerub kõigi sõrmkäpa perekonna liikide ja harva ka teiste perekondade esindajatega.

Levila
------

Eestis esineb balti sõrmkäppa hajusalt ja väikesearvuliselt, olles rohkearvulisem Kagu-Eestis.

Kasvukoht
---------

Peamisteks kasvukohtadeks on soo- ja rannaniidud, veekogude kaldad ning madalsood.

Kaitsestaatus
-------------

Eestis on balti sõrmkäpp III kaitsekategooria kaitsealune liik.

Viited
------

1. ↑  Pihlakas on aasta puu 2022 Tartu Postimees, 28.12.2021 (vaadatud 28.12.2021)
2. ↑  Keskkonnaregistri avalik teenus.
3. ↑  Pärandkoosluste Kaitse Ühing (12.01.2017). "Dactylorhiza baltica — balti sõrmkäpp". *Eesti taimede uue levikuatlase tööversioon*. Vaadatud 26.01.2017.
4. ↑  Keskknnaminister. "III kaitsekategooria liikide kaitse alla võtmine". *Riigiteataja*. Vaadatud 27.01.2017.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Balti sõrmkäpp** |

* Balti sõrmkäpp andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
* Balti sõrmkäpp
**Aktiivne investeerimine** on investeerimine, mille puhul investor tegeleb ise aktiivselt ja pidevalt oma varade ostu ja müügiga. Aktiivse investeerimise puhul valib investor ostmiseks varasid ja jälgib siis varade väärtuse muutumist ning teeb edasimüümise otsuseid. Aktiivne investeerimine nõuab rohkem aega ja teadmisi kui passiivne investeerimine.

Aktiivsel investeerimisel ootavad investorid lühiajalist ehk kohest tulu. Passiivse investori väärtuselooja on ajastus. 

Aktiivne investeerimine on nt kinnisvara ost, eesmärgiga see kasumiga edasi müüa. Selleks peab aktiivselt jälgima turu pakkumisi ja olema kursis turu hindadega, et osata adekvaatselt hinnata, millised tehingud võiksid lähiajal kasumit toota. Väärtus saab tõusta kas turuhindade tõusul või projekti arendamisel ja uuendamisel. 

Aktsiate puhul on aktiivne investeermisega tegemist, kui ostetakse väärtpabereid eesmärgiga need lähiajal kasumiga edasi müüa. Ka see nõuab pidevat turu jälgimist ja sellest aru saamist. 

Aktiivsel investeerimisel on ka omad miinused:

* Investeeringutel on miinimumsumma.
* Iga tehing maksab. Nii pikaajalise ostu korral kui ka lühiajalise korral on investeeringutehingutel tehingutasu. Kuna aktiivsel investeerimisel on tehingud igapäevased, on ka kulud kõrgemad.
**Nahkgalanteriikombinaat Linda** oli Nõukogude okupatsiooniperioodil tegutsenud Eesti ettevõte.

Ajalugu
-------

Pärast Vabadussõja lõppu 1920. aastal rajas parkal Juhan Susi Tallinnas nahatööstuse "Linda", mis asus aadressil Suur-Pärnu mnt 87. Kõnealune hoone on säilinud tänapäevani, uueks aadressiks on tal Pärnu mnt 132, majale on tehtud suur juurdeehitus ja seal asub praegu trükikoda Aldus.

Pärast sõda alustasid endiste omanike rajatud ettevõtete baasil tegevust riiklikud käsitööliste artellid: tekstiili- ja nahatööndusartellid "Sangar" Tartus, "Kiir" Pärnus, "Viru Ühendus" Rakveres, "Kalev" Raplas; nahatööndusartellid "Soliid", "Priima", "Võit" ja "Toodang" Tallinnas. Kindaid toodeti nahkkindatööstuse artellis "Energia" ja kudumistööliste artellis "Vill"; karusnahast tooted valmisid Tallinna Õmblusvabrikus, milline oli V. Klementi nimelise õmblustootmiskoondise (hilisem AS PTA) eelkäija.

1962/63. aastal koondas punavõim osa seni eraldi tegutsenud artelle ja muid tootmisüksusi üheks suureks ettevõtteks, mille nimeks sai Nahkgalanteriikombinaat Linda. Nõukogude võimu lagunemise ja Eesti taasiseseisvumise käigus lõppesid ka plaanimajanduslikud tellimused ja 1990ndate alguses riiklik aktsiaselts Linda osaliselt erastati, osaliselt likvideeriti. Kunagistest suurettevõtte osakondadest toimib lisaks Lindantele tänaseni AS Galvi-Linda Viljandis.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  lindante.ee/linda-lugu
**Johann Matthias Harder** (8/19. veebruar 1735 Valga – 17/28. veebruar 1773 Pärnu) oli Pärnu kaupmees.

Ta oli Valga kaupmehe Matthias Heinrich Harderi ja Gertrud Piehli poeg. Ta asus kaupmehesellina Valgast Pärnusse 1760. aastal ja võeti Pärnu kodanikuks 17/28. oktoobril 1760. Ta abiellus sama aasta 9/20. novembril gildivanem Johann Joachim Teissneri ja Dorothea Bohnsacki tütre Anna Elisabeth Teissneriga (surnud 31. jaanuaril/11. veebruaril 1781), kellega tal oli kuus last:

* Johann Cornelius Harder sündinud 14/25. veebruaril 1764.
* Anna Eleonora Harder, sündinud 26. augustil/6. septembril 1767.
* Gerdruta Helena Harder, sündinud 8/19. jaanuaril 1768, abiellus 10/21. jaanuaril 1785 linnapea Carl Friedrich Hoyeriga (surnud 3/14. aprillil 1788).
* Anna Friederica Harder, sündinud 22. augustil/2. septembril 1770.
* Carl Wilhelm Harder, sündinud 20/31. mail 1772.

Viis aastat hiljem, 1771. aastal tuli Pärnusse ka Johann Matthias Herderi vend Peter Leopold Herder, kes abiellus hiljem Anna Elisabeth Teissneri õe Eleonoraga. Nõnda Teissneri-Bohnsacki "grupeeringuga" liitunud Harderite perekond pani Pärnus aluse oma kaubamajadele, kuid edukaimaks osutus siiski Johann Matthiase noorema venn asutatud ja kolmandale vennale Zacharias Jacob Harderile pärandatud firma. 

Johann Matthias Harder oli viimane Pärnu kodanik, kes maeti 28. veebruaril/11. märtsil 1773 Pärnu Nikolai kirikuaeda enne Riia eeslinna surnuaia (praegune Pärnu Alevi kalmistu) asutamist ja tema mälestuseks müüriti kiriku lõunaseina raidkivi Harderite vapi ja mälestustekstiga, mille tõlge saksa keelest on järgmine:

Surelik, seisa hilju.  

Vaata mind ja mõtle enese peale.  

Mis olen mina, selleks saad sina.  

Püüa selles ilmas selliseks saada,  

nagu mina püüdsin olla.  

Ole aus,  

head tee vargsi.  

Ole kristlane.  

Siis on tasu  
 
taevas suur.  

See kivi  

katab  

siinse kodaniku ja kaupmehe  

isand  

Johann Matthias Harderi luid,  

snd. Valgas 8. veebruaril 1735. a.  

srn. Pärnus 17. veebruaril 1773. a.  

Tema oli viimane,  

kes veel selles linnas  

ja selles kohas  

oma rahupaiga võis leida.

Viited
------

1. ↑  Vunk, Aldur; Aija, Indrek (koostajad). Pärnu enne Esimest maailmasõda. Südalinn vanadel fotodel. Pärnu Muuseum 2019.

Kirjandus
---------

* Johann Christoph Brotze. Estonica. Koostanud Ants Hein, Ivar Leimus, Raimo Pullat, Ants Viires. Estopol OÜ 2006.
* Heinrich Laakmann. Das Bürgerbuch von Pernau I. 1615–1787. Abhandlungen des Instituts für wissenschaftliche Heimatforschung und an der Livländischen Gemeinnützigen u. Ökonomischen Sozietät (gegr. 1792). Bd. 1. Tartu 1936, 63.
|  |  |
| --- | --- |
| sinine | Lääne-Euroopa aeg (maailmaaeg; suveaeg: maailmaaeg + 1 h). |
| punane | Kesk-Euroopa aeg (maailmaaeg + 1 h; suveaeg: maailmaaeg + 2 h). |
| kollane | Ida-Euroopa aeg (maailmaaeg + 2 h; suveaeg: maailmaaeg + 3 h). |
| roheline | Moskva aeg (maailmaaeg + 4 h). |

Heledama värviga riikides suveaega ei ole.

**Ida-Euroopa aeg** (inglise keeles *Eastern European Time*, lühend *EET*) on üks vööndiaja UTC+2:00 nimetustest. Ida-Euroopa aeg on seega maailmaajast kaks tundi ees. Ida-Euroopa suveaeg on maailmaajast ees kolm tundi. 

Ida-Euroopa aega kasutavad paljud Euroopa riigid ning ka mitmed Põhja-Aafrika ja Lähis-Ida riigid:

* Bulgaaria,
* Eesti,
* Egiptus,
* Iisrael,
* Jordaania,
* Kreeka,
* Küpros,
* Leedu,
* Liibanon,
* Liibüa,
* Läti,
* Moldova,
* Palestiina territooriumid,
* Rumeenia,
* Soome,
* Süüria,
* Ukraina,
* Venemaa Kaliningradi oblast (suveajata).

Ajaloost
--------

Enne vööndiajale üleminekut kasutati ühe riigi piires mingi linna (näiteks pealinna) kohalikku päikeseaega. Nii näiteks erines kellaaeg Lätis kellaajast Eestis mõne minuti võrra.

Eestis kehtib alates 1. maist 1921 (välja arvatud Nõukogude okupatsioon, kui kehtis dekreediajana Moskva aeg) Ida-Euroopa aeg, mille kehtestas Vabariigi Valitsus 1921. aasta 27. aprillil vastuvõetud määrusega:

> „Maksma panna Eesti vabariigi piirides 1921 a. 1. maist arvates Ida-Euroopa kellaaeg, mis Greenwichi meridiaani järele arvatavast Lääne-Euroopa kellaajast kaks tundi ees on.
> 
> 
>   
> 
> Riigivanem: K. Päts.
>   
> 
> Teedeminister: Joh. Kukk.
>   
> 
> Riigisekretäär: K. Terras."
> 
> 
>  – 
> Riigi Teataja 1921, 33.
> 
>

Vaata ka
--------

* Ajavöönd
* Vööndiaeg
* Suveaeg
* Kellaaeg
**Nahhitševan** (aserbaidžaani *Naxçıvan*) on autonoomne vabariik Aserbaidžaani koosseisus. Piirneb Armeenia ja Iraaniga, lühike lõik piiri on Nahhitševanil ka Türgiga. Maismaaühendus Aserbaidžaani põhiterritooriumiga on aga blokeeritud.

Piiriks Iraani ja Türgiga on Araksi jõgi. Vabariigi poolkõrbeline territoorium ulatub Araksi viljakast orust Zangezuri ahelikuni ja on üldiselt väga mägine.

Haldusjaotus
------------

Nahhitševani haldusjaotus
Halduslikult jaguneb Nahhitševan Naxçıvani linnaks ja seitsmeks rajooniks:

* Babəki rajoon (1)
* Culfa rajoon (2)
* Kəngərli rajoon (3)
* Naxçıvan (4)
* Ordubadi rajoon (5)
* Sədərəki rajoon (6)
* Şahbuzi rajoon (7)
* Şəruri rajoon (8)

Rahvastik
---------

1989. aasta rahvaloenduse andmetel oli enamik elanikest aserid, armeenlaste osakaaluks oli umbes 5%.

1919. aastal hinnati armeenlaste osakaaluks ligi 50%.

Ajalugu
-------

1990. aasta jaanuaris deklareeris Nahhitševani ANSV Ülemnõukogu Nahhitševani kavatsusest Nõukogude Liidust välja astuda. Seega oli Nahhitševan esimene Nõukogude Liidust eraldumist kuulutanud piirkond.

Vaata ka
--------

* Eksklaav
* Lõuna-Aserbaidžaan
Jan Koum (2013)
**Jan Koum** (ukraina keeles Ян Борисович Кум *Jan Borõssovõtš Kum*; sündinud 24. veebruaril 1976 Kiievis) on Ukraina juudi päritolu ettevõtja, programmeerija ja miljardär.

Jan Koum sündis ettevõtte juhi perekonnas (isa oli liikuva mehhaniseeritud kolonni direktor). 1992. aastal emigreerus Jan koos emaga Ameerika Ühendriikidesse. Jan Koum astus ülikooli, kuid jättis selle varsti pooleli, sest pakuti tööd prestiižses korporatsioonis Yahoo! Inc. Ta töötas seal kuni 2007. aastani. 

Koum koos oma meeskonnaga on kiirsuhtlusteenuse WhatsApp Messenger looja. Veebruaris 2014 müüdi WhatsApp kompaniile Facebook 19 miljardi USA dollari eest. See tehing tegi Koumist miljardäri ja Facebooki aktsionäri. Kuni 2018. aastani oli Koum kompanii Facebook direktorite nõukogu liige.

2020. aasta augustis hindas Forbes Jan Koumi varanduse suuruseks 10 miljardit USA dollarit (2014. aastal 7,5 miljardit USA dollarit).

Välislingid
-----------

 Jan Koum – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Johann Martin Asmuss kunstnike Alexander Freiherr von Ungern-Sternbergi ja Hermann Eduard Hartmanni portreel
**Johann Martin Asmuss** (29. september 1784 Lübeck – 22. juuni 1844 Tartu) oli Tartus tegutsenud saksa haridustegelane, matemaatik, prosaist ja humoristlik luuletaja.

1801. aastani töötas Asmuss Lübeckis oma venna juures äriteenijana, 1801–1805 Riias kaubanduses. 1810. aastal rajas ta Tartusse Pestalozzi stiilis erakooli. Samuti õpetas ta Tartu tütarlastekoolis (1811–1814) ja Tartu kreiskoolis (1811–1817). 1817–1827 oli ta Tartu maakohtus likvideerimiskomissar (*Liquidations-Kommissär*), 1823 Tartu elementaarkooli õpetajate seminari juhataja (inspektor), 1827–1828 taas Tartu tütarlastekoolis õpetaja. 1828–1836 töötas ta Tartu Ülikooli renteis ülikooli kassasekretäri abina, 1836–1844 raamatupidajana.

Asmuss kirjastas Tartus kalendreid (1829–1843) ja ajakirja Der Refraktor (1836–1837). Tema laulu "O, ihr Vöglein..." viisistas helilooja Johann Friedrich Bonneval La Trobe (1769–1845).

Isiklikku
---------

Tema isa Ernst Martin Asmuss (surnud 1804) oli Saksamaal viinapõletaja (*Branntweinbrenner*), ema oli Anna Margaretha Koocken.

Asmuss abiellus Christine Luise Luhdega; nende poeg Hermann Martin Asmuss oli Tartu Ülikooli esimene zooloogiaüliõpilane, zooloog ja paleontoloog.

Teoseid
-------

* "Angebinde der drei Doctoren" Dorpat, 1816
* "Am Vermählungsfeste des Herrn Hofrats und Professors Doctor C. Moier mit Fräulein von Protassow, Dorpat 12. Januar 1817" Dorpat, 1817
* "Zum Vermählungsfeste des Herrn Kreis-Arztes, Doctor Fr. Gb. Em. Sahmen mit Fräulein Karoline v. Holst von innigen Freunden" Dorpat, 1817
* "Tum fief un twintichsten Hochtietsdag unsers veelgeleeften Oldermanns Johann Chr. Friedrich Krafft un Siener broven Froen Helena Amalie geb. Hoeppener von eenen ollen Fründ am 28sten December 1834" Reval, 1834
* "Zur Feier der Silber-Hochzeit des Herrn Raths und Ritters C. F. Biedermann und dessen Gemahlin, geb. Frahm : [Gedicht]. Dorpat, den 18. Sept. 1839" Dorpat, 1839
* "Plattdeutsche Gedichte" Dorpat: T. Hoppe, 1853

Kirjandus
---------

* Malle Salupere "Pedagoog Martin Asmuss" Õpetatud Eesti Seltsi aastaraamat 2004–2005, 2006, lk 108–119 (kordustrükk raamatus "Kultuuriloolisi vaatlusi Tartu teljel" Tartu, 2012, lk 52–62)
* Malle Salupere "Unustatud sõprussidemed" (tlk Karl von der Borg) Rmt: "Tõed ja tõdemused: sakste ja matside jalajäljed nelja sajandi arhiivitolmus" Tartu, 1998, lk 266–281

Välislingid
-----------

* Martin Asmuss Eesti vanema kirjanduse andmebaasis EEVA
* Johann Martin Asmuss TLÜAR rahvusbibliograafia isikuandmebaasis
**Tirza kirik** on luteri kirik Lätis Gulbene piirkonna Tirza vallas Tirzas aadressil Alejas 1. See on Tirza kihelkonnakirik. Hoone on kultuurimälestisena riikliku kaitse all.

Esimene kirik rajati Tirzasse aastal 1589, mil Tirza mõisa omanikud, kaks venda Tiesenhausenit, oma surnud isa mälestuseks kirikut ehitama asusid. Praegust kirikut ehitati aastatel 1823–1826. Tegemist on endise Gulbene rajooni vanima pühakojaga. Kirikuhoone projekteeris arhitekt F. Ziegel.

Tirza kirik on ühelööviline valgeks võõbatud maakividest ja tellistest hoone. Sellel on nelinurkne kaheksanurkse tornikiivriga kellatorn. Kolmnurkset portikust kannavad neli joonia sammast. Hooned kaunistavad karniisid ja mustrilised ehisribad. Kiriku interjöör on klassitsistlik; seda iseloomustavad pilastrid ja profileeritud karniisid. Hoonet on oma teostest kajastanud Jānis Poruks.

Aastal 1835 sai kirik oreli. Martin Lutheri 400. sünniaastapäeva puhul istutati kiriku juurde tammed, mille juures asub kolm mälestuskivi. Aastal 2014 kirikut remonditi.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Materialen zur Kirchengechichte, E. H. von Busch lk. 547
4. ↑  www.vietas.lv
5. ↑
6. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. august 2018. Vaadatud 22. augustil 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tirza kirik** |

Tirza kirik
Tirza kihelkond

**Kirik**: Tirza kirik  

**Mõisad**: Tirza kirikumõis | Druviena mõis | Galgauska mõis | Jaunaduliena mõis | Tirza mõis | Troška mõis | Vecaduliena mõis
**Jan Kovář** (sündinud 20. märtsil 1990 Písekis) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib ründajana Šveitsi kõrgliiga klubis EV Zug.

Tšehhi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2008–09 HC Plzeňi meeskonnas. Hooajal 2012–13 tuli ta Plzeňiga Tšehhi meistriks. Samal hooajal oli ta väljalangemismängudes kõige resultatiivseim mängija (26 punkti) ja suurim väravakütt (11 väravat). Kovář valiti liiga hooaja parimaks ja väljalangemismängude väärtuslikumaks mängijaks.

Aastatel 2013–2018 mängis ta KHL-is Magnitogorski Metallurgi ridades. Aastatel 2014 ja 2016 võitis ta klubiga Gagarini karika ja valiti samadel aastatel KHL-i tähtede mängule. Hooajal 2013–14 andis kõigist mängijatest enim väravasööte (45) ning oli hooaegadel 2013–14 ja 2014–15 kõige resultatiivseim välismängija (mõlemal hooajal 68 punkti). 2017. aastal jõudis ta Metallurgiga taas Gagarini karika finaali, kuid seal kaotati Peterburi SKA-le mängudega 1:4. 2017. aasta väljalangemismängudes oli Kovář resultatiivseim mängija (10+15). Hooaegadel 2015–16 ja 2016–17 valiti ta KHL-i hooaja sümboolsesse koosseisu.

2018. aasta juuli sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga New York Islanders, kuid klubi põhimeeskonda ta ei pääsenud. Sama aasta oktoobris asus ta mängima American Hockey League'i klubis Providence Bruins. 2018. aasta detsembris naasis Kovář HC Plzeňi, kus mängis hooaja lõpuni.

2019. aasta juunis sõlmis ta lepingu Zugiga.

Tšehhi jäähokikoondises on Kovář mänginud kuutel maailmameistrivõistlustel ja 2018. aasta taliolümpiamängudel.

Tema vanem vend Jakub Kovář on samuti jäähokimängija.

Välislingid
-----------

* Jan Kovář KHL.ru lehel
* Jan Kovář hockeydb.com lehel
**Johann Leberecht Ehregott Punschel** (3. oktoober 1778 Ehrenfriedersdorf, praegu Saksimaal – 20. märts 1849 Liezēre) oli saksa päritolu Läti vaimulik.

Lõpetas aastal 1798 Thomasschule. Õppis Leipzigi ülikoolis aastatel 1798–1801 usuteadust. Aastast 1801 koduõpetajana Liivimaal

Oli Liivimaa kubermangus, Cēsise kreisis, aastatel 1816–1849 Liezēre koguduse õpetaja.

Punschel algatas aastal 1825 koguduselaulu reformi. Ta soovis kogudustes kinnistada koraalide lihtsa, kaunistamata ja puhtalt ühehäälse laulmise, kusjuures pidi samu viise kõikjal ühtmoodi lauldama. Kuna 19. sajandi I poolel oreleid maakirikutesse ehitama (nagu ka Saksamaal ja Skandinaavias) ning koguduselaulu juhtimine sai organisti ülesandeks. Punscheli tähtsaimaks teeneks on ühtse koraaliraamatu väljaandmine, mis võis ühtviisi kasutuses olla nii Vene riigi kõigis luterlikes kogudustes kui ka koolides. Koraaliraamatu esimene trükk ilmus aastal 1839 ja üldse ilmus koraaliraamat 16-s trükis (viimati aastal 1935)

Välislingid
-----------

* 
*
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on psühhoanalüüsi mõistest; teiste tähenduste kohta vaata Id (täpsustus)* |

---

**Miski** on psühhoanalüüsi teoorias isiksuse esmane süsteem, sünnipärane psüühiline reaalsus. 

Sigmund Freud kasutas oma töödes terminina saksakeelset väljendit *das Es* (kesksoost 'tema', 'see'); ingliskeelsetes tõlgetes on enamasti kasutusel sõna *id* (ladina keeles kesksoost 'tema', 'see'); prantsuse keeles on vasteks *ça*. 

Freud käsitas *miskit* kui bioloogiliste tungide keskust; sealt pärinevad primitiivsed ihad ja soovid. *Miski* on ühtlasi ka energiaallikas ning seotud füsioloogiliste protsessidega. *Miski* lähtub naudinguprintsiibist: pinged tuleb kohe lahendada ning saada rahuldus.

Peamised *miskist* lähtuvad tungide grupid on psühhoanalüüsi teooria kohaselt seotud seksuaalsuse ja agressiivsusega. Freud on nimetatud neid elu- ja surmatungideks: *eros* ja *thanatos*. Seksuaaltungi energiat nimetatakse libiidoks. 

Ingliskeelsetes tekstides on *id* sarnase mõistena kasutusel ka väljaspool psühhoanalüüsi konteksti – kirjanduses, kunstis jm. Enamasti tähistatakse sellega metsikut, ohjeldamatut, irratsionaalset alget.

### Vaata ka

* Mina
* Ülimina
* Ideaalmina
**Johann Karl von Enden** (Venemaal tuntud kui *Иван Иванович фон Энден*) (15. detsember (vkj) 1715 − 19. september 1793 Peterburi) oli Venemaa sõjaväelane ja riigitegelane, Maramaa mõisnik.

Elulugu
-------

Tema isa oli alampolkovnik Johann Karl von Enden (1670−1733) ja ema Helena Elisabeth Krutschitzky (1696−1767). Ta kirjutati 1729. aastal Vene sõjaväeteenistusse. 1737. aastal ülendati ta alamporutšikuks, 1740 porutšikuks ja 1754 premier-majoriks. Läks 1761. aastal alampolkovniku auastmes sõjaväest erru. Seejärel astus ta tsiviilteenistusse. 1770. aastal teenis ta riigikontoris ja siis heeroldmeistri kontoris. 1780. aastaks oli ta tõusnud kolleegiuminõunikuks. 1783. aastal oli tal riiginõuniku tiitel.

Maramaa mõis
------------

Keisrinna Katariina II doneeris 1783. aastal talle Kärkna riigimõisast eraldatud Maramaa mõisa, mille ta aga juba 1786. aastal Raadi mõisnikule ära müüs.

Vaata ka
--------

* Maramaa mõis

Viited
------

1. ↑  Erik Amburgeri andmebaas. Nr 15572.
2. 1 2  Erik Amburgeri andmebaas. Nr 15573.
3. ↑  "Иоганн фон Энден". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. oktoober 2017. Vaadatud 20. oktoobril 2017.
4. 1 2  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Teil. Der estnische District. Dorpat: Druck von C. Mattiesen, 1877, lk 55.
**Schwanewede** on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Osterholzi kreisis.

Valla pindala on 132,2 km². 31. detsembril 2017 elas seal 20 142 inimest. Vald asub umbes 14 km Osterholz-Scharmbeckist läänes ja 22 km Bremenist loodes.

Schwanewede kuulus vürstlikku Bremeni peapiiskopkonda. 1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esialgu personaalunioonis Rootsi ja 1715. aastast Hannoveri krooniga. 1823. aastal hertsogkond kaotati ja selle territoorium sai Stade regiooni osaks.

Schwanewede vallas on 12 küla: Beckedorf, Löhnhorst, Meyenburg, Aschwarden, Neuenkirchen, Brundorf, Eggestedt, Harriersand, Hinnebeck, Leuchtenburg ja Rade.

Farge koonduslaager paiknes Schwanewede-Neuenkirchenis.

Viited
------

1. ↑  Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Register of German municipalities (4th quarter 2022), vaadatud 12.02.2023.

Välislingid
-----------

* www.schwanewede.de


Osterholzi kreisi vallad

* Axstedt
* Grasberg
* Hambergen
* Holste
* Lilienthal
* Lübberstedt
* Osterholz-Scharmbeck
* Ritterhude
* Schwanewede
* Vollersode
* Worpswede
**Edward Nipake Natapei Tuta Fanua'ariki** (17. juuli 1954 – 28. juuli 2015) oli Vanuatu poliitik.

Ta oli Vanuatu peaminister aastatel 2001–2004 ja 22. septembrist 2008 kuni 2. detsembrini 2010 ning peaministri kohusetäitja 16. juunist kuni 26. juunini 2011.

Aastal 1999 oli ta 22 päeva riigi ajutine president.

Ta oli maailma esimene nüüdisaegne poliitik, kes palus oma riigi rahva pattude eest Jumalalt avalikult andeks. Tema patukahetsusavaldus ilmus 20. oktoobril 2002.

Edward Natapei sündis 17. juulil 1954 Futuna saarel. Ta õppis Fidži Tehnikaülikoolis ja Vanuatus Malapoa kolledžis.

1983. aastal valiti Natapei pealinna Port Vila esindajana Vanuatu parlamenti. Aastal 1987 nimetati ta tervishoiuministriks. Ta oli muu hulgas ka avalike tööde, tsiviillennundus-, meteoroloogia, posti- ja telekommunikatsiooni- ning välisminister. Aastatel 1996–1999 oli ta parlamendi spiiker ning 2000. aastal opositsiooni juht. 

13. aprillil 2001 sai ta peaministriks. 3. juunil 2002 valis parlament ta pärast valimisi uuesti peaministriks. 

27. novembril 2009 sunniti ta peaministri ametist loobuma, sest oli ametialase välisreisi tõttu puudunud kolmelt parlamendi istungilt ning tema büroo ei olnud sellest parlamendi esimehele teatanud, kuid 5. detsembril otsustas riigi ülemkohus, et tagandamisotsus oli põhiseadusega vastuolus, ning Natapei volitused taastati.

2. detsembril 2010 avaldas parlament talle umbusaldust ja valis peaministriks Sato Kilmani. 16. juunil 2011 tühistas ülemkohus Kilmani valimise ning nimetas Edward Natapei peaministri kohusetäitjaks.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Jean Marie Leye Lenelgau** | **Vanuatu president (kt)**1999 | Järgnev**John Bani‎** |
| Eelnev**Barak Sopé** | **Vanuatu peaminister**2001–2004 | Järgnev**Serge Vohor‎** |
| Eelnev**Ham Lini** | **Vanuatu peaminister**2008–2010 | Järgnev**Sato Kilman‎‎** |
| Eelnev**Sato Kilman** | **Vanuatu peaminister (kt)**2011 | Järgnev**Sato Kilman‎‎** |
Johann Christian Friedrich Moritz
**Johann Christian Friedrich Moritz** (25. detsember 1741 Berliin – 3. juuni 1795 Tarvastu) oli Eesti vaimulik.

Lõpetas gümnaasiumi Berliinis. Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti 14. oktoobril 1763) Halle Ülikoolis, olles samal ajal õpetaja ladina koolis. Aastatel 1766–1773 oli Tartus Linnakooli asedirektor. Ordineeriti 23. märtsil 1773 õpetajaks.

Oli aastatel 1773–1780 Rõngu Mihkli koguduse õpetaja. Aastatel 1780–1789 oli ta (introdutseeriti 22. novembril 1780) Riia Jakobi koguduse abiõpetaja ja samal ajal ka Riia lütseumi rektor. Aastatel 1789–1795 oli ta Tarvastu Peetri koguduse õpetaja.

Isiklikku
---------

Tema äi Christian David Lenz oli Dzērbene ja Drusti (Cēsise kreisis) koguduste õpetaja, hiljem Tartu Jaani koguduse ülemõpetaja ja lõpuks Liivimaa kindralsuperintendent; naisevend Friedrich David Lenz oli Tartu Ülikooli esimene akadeemiline eesti keele õpetaja. Tema vanem poeg Johann Christian David Moritz oli Tori ja Tarvastu Peetri koguduse õpetaja, keskmine poeg Friedrich Gottlieb Moritz oli Urvaste Püha Urbanuse koguduse õpetaja, noorem poeg Ludwig Wilhelm Moritz oli Tartu Jaani koguduse eesti pihtkonna õpetaja ja Tartu Ülikooli eesti keele lektor, pojapoeg Friedrich Ernst Moritz oli Rõngu Mihkli koguduse õpetaja, pojatütre mees Friedrich Ferdinand Meyer oli Karula, hiljem Jõhvi- ja Iisaku koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
**Johann Laaland** (26. juuni / 7. juuli 1792 Kuuste küla, Kambja kihelkond – 3. aprill / 15. aprill 1854 Tartu) oli eesti kooliõpetaja.

Johann Laaland sündis pärisorjana aastal 1792 Lalli talus, Kuuste külas, Kambja kihelkonnas, kooliõpetaja perekonnas. Algõpetuse sai ta isalt, kuid arvatakse, et teda toetas haridusteel ka Kambja koguduse õpetaja Heinrich Andreas Erxleben. Aastatel 1806–1807 õppis ta Tartu linna algkooli, aastatel 1807–1810 Tartu kreiskoolis. Aastal 1810 jõulute pääses ta õppima Tartu Kubermangugümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1811–1815 Tartu Kubermangugümnaasiumis, kuid aastal 1811 tahtis Vana-Kuuste mõisnik Reinhold Wilhelm von Liphardt teda kui oma pärisorja nekrutiks anda. Politsei tõi ta Vana-Kuustesse. Hädast pääsemiseks esitas Laaland kaebuse Tartu kreisifikaalile. Kuid tema koolivennad panid raha kokku ja ostsid ta 500 rubla eest vabaks.

Aastal 1815 astus ta Tartu Ülikooli usuteaduskonda, kuid oli sunnitud õpingud aastal 1818 pooleli jätma. Ta läks vanematekoju tervist parandama ning avas 15. jaanuaril 1819 Isi palvemajas saksakeelse erakooli, mis sai tuntuks heade laulutundide poolest. Seal laulatati 14. jaanuaril 1820 Johann Laaland ja Charlotte Dorothea Pross (Vastse-Kuuste kõrtsmiku tütar), seal sündis poeg Cornelius. Aastal 1826 viis ta oma kooli Tartusse, lootusega jätkata õpinguid Tartu Ülikoolis. Seda ta ka aastal 1827 tegi. Kuid nelja lapse isana käis töö kõrvalt õppimine üle jõu. Aastal 1828 sai tema koolist Tartu linna I elementaarkool, mida ta juhatas surmani.

Tema õpilaste hulka kuulusid Tartu Peetri koguduse õpetaja Wilhelm Gottfried Eisenschmidt, Vändra kurttummade kooli õpetaja Johannes Eglon (1839–1922), samuti köster Ludwig Treffner (1809–1892, Hugo Treffneri isa).

Isiklikku
---------

Tema poeg Cornelius Laaland oli eesti kirikuõpetaja ja piiskop Venemaal.

Tema onupoeg Georg Beck oli eesti kirjamees, koorijuht ja vennastekoguduse tegelane.

Viited
------

Välislingid
-----------

* Johann Laaland Eesti vanema kirjanduse digitaalses tekstikogus EEVA

*
**"Rahu tänav"** on 1991. aastal valminud Eesti mängufilm. 

Lavastaja Roman Baskin, stsenarist Toomas Kall, operaator Ago Ruus, helilooja Erkki Sven Tüür, lavastuskunstnik Toomas Hõrak, teine režissöör Ly Pulk, filmi direktor Mati Sepping. 

Osatäitjad Katrin Karisma, Mikk Mikiver, Väino Laes, Lauri Vihman, Tõnu Kilgas, Maria Avdjuško, Sulev Luik, Salme Reek, Kaljo Kiisk, Aarne Üksküla, Jüri Järvet, Helene Vannari jt. 

Filmi tegevus toimub 1930. aastate lõpul ja 1940. aastatel ühes Euroopa riigis, mis võib olla ka Eesti, kus rahuaegsesse ühiskonda sekkub absurdses vormis militarism. Väikelinna ilmub enne jõule tundmatu sõjavägi, mis vaikselt tavainimeste ellu tungib. Filosoofilises plaanis on keskseks teemaks konformism okupatsiooni suhtes ning üksikisiku passiivsus ja tahe ajaloo pöördelistes olukordades.

Euroopa Filmiakadeemia luges filmi 1991. aasta maailmajao kuue parima debüüdi hulka. Euroopa Filmiakadeemia Felixi auhinna nominendiks sai Väino Laes kõrvalosatäitja kategoorias.

"Rahu tänav" sai 1992. aastal Cottbusi filmifestivali peapreemia.
Rahukorpuse logo
**Rahukorpus** (inglise keeles *US Peace Corps*) on Ameerika Ühendriikide valitsuse juhitav vabatahtlike üksus, mille missioon on korraldada humanitaarabi vahendamist abivajavatesse maadesse, samuti osutada tehnilist ja majanduslikku abi sotsiaalse ja majandusliku arengu tõhustamiseks. Abi vahendamiseks tegutsevad Rahukorpuse liikmed välisriikides, kui USA valitsus on saanud sellekohase kutse abivajava riigi valitsuselt. 

USA president John F. Kennedy tuli arengumaadele humanitaarabi osutamise organisatsiooni loomise ideega välja presidendikampaania ajal, kui ta esines 14. oktoobril 1960 Michigani ülikoolis Ann Arboris. Hiljem nimetas ta kavandatud organisatsiooni "rahukorpuseks". Ametlik asutamine toimus 1. märtsil 1961. aastal, kui presidendiks valitud John F. Kennedy kirjutas alla määrusele (*Executive order*) nr. 10924, mille käivitamiseks andis Kongress loa 21. septembril 1961. Kennedyle oli Rahukorpuse idee eeskujuks Suurbritannia Ülemeremaade Vabatahtliku Teenistuse (*Volunteers in Service Overseas, VSO*) programm. Alates Rahukorpuse loomisest on sellega ühinenud üle 235 000 USA kodaniku. Rahukorpuse liikmed on tegutsenud 141 riigis.

Rahukorpuse vabatahtlikud on tavaliselt kõrgharidusega USA kodanikud, nii mehed kui ka naised. Iga vabatahtlik läbib kolmekuulise väljaõppe, mille järel võib töötada kaks aastat välismaal. Pärast selle aja möödumist saavad soovijad taotleda teenistuse pikendamist. Rahukorpuse liikmed tegutsevad valdavalt arengumaades (Kolmanda Maailma riikides) koostöös asukohamaa valitsuse ja valitsusväliste organisatsioonidega. Tegutsetakse koolides, abistatakse mittetulundusühinguid, konsulteeritakse ettevõtjaid, vahendatakse infotehnoloogiat, antakse nõu põllumajanduses ja tegeletakse keskkonnaprobleemidega. 

1982. aastal nimetas president Ronald Reagan Rahukorpuse direktoriks Loret Miller Ruppe. Tema algatas mitmeid ettevõtlusega seotud programme. Nende programmidega liitus arvukalt konservatiivse ja vabariikliku poliitilise orientatsiooniga vabatahtlikke, kes nägid võimalust Rahukorpuse sildi all arendada arengumaades ettevõtlust ja asutada seal USA kompaniide tütarettevõtteid.

Esimese kutse Rahukorpuse liikmetele lähetasid 1961. aastal Ghana president Kwame Nkrumah ja Tanganjika (Tansaania) president Julius Nyerere. 1990. aastatel tegutsesid Rahukorpuse liikmed ka endistes Ida-Euroopa sotsialistlikes riikides. Esimesteks soovijateks olid Poola (tegutses 1990 – 2001), Ungari (1990 – 1997) ja Tšehhoslovakkia (1990 – 1997). Rahukorpuse liikmed abistasid kohalikke võimustruktuure ning organisatsioone hariduse, tervishoiu ja põllumajanduse korraldamises ning demokraatliku riigikorra ülesehitamise küsimustes. Rahukorpus tegutses 1992 - 2002. aastal ka Eestis, Lätis ja Leedus olles abiks keeleõppe korraldamisel ja humanitaarabi vahendamisel. Rahukorpus tegutses ka aastatel 1992 - 2003 Venemaal ning on tänaseni aktiivne Armeenias (alates 1992), Gruusias (alates 2001), Kõrgõzstanis (alates1993) ja Ukrainas (alates 1992).
**Rahula mõis** (saksa keeles *Rahhola*) oli rüütlimõis Keila kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Saku valda, tänapäeva Rahula küla lähedal.

Rahula mõis rajati 17. sajandi algul Voore mõisast eraldatud alast. 

1741. aasta jaanuaris eraldati Rahula rüütlimõis Venemaa keisrinna Anna ukaasiga alampolkovniku auastme saanud, seni alates 1733. aastast Keila külje all Karjaküla mõisa omanud Abram Hannibalile, kes oli Vene tsaari Peeter I ristipoeg ja alates 1741 Tallinna garnisoni komandör.

Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta mõisate võõrandamist oli krahv Otto Magnus Ernst Konstantin von Stackelberg.

Viited
------

1. 1 2 3  Rahula mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 23.01.2016)
2. ↑  Rahula ms, www.eki.ee
3. ↑  Hugh Barnes (2008). *Hannibal. Peterburi moorlane*. Tallinn: Varrak. Lk 250-251. ISBN 978-9985-3-1777-8.

Välislingid
-----------

* Rahula mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
* Rahula mõis (Keila khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
* Rahula mõis Eesti mõisaportaalis

Keila kirik
Keila kihelkond

**Kirik**: Keila kirik  

**Pastoraat**: Keila kirikumõis  

**Peamõisad**: Haabersti mõis | Harku mõis | Jõgisoo mõis | Jälgimäe mõis | Keila mõis | Keila-Joa mõis | Klooga mõis | Kumna mõis | Laulasmaa mõis | Lehola mõis | Naissaare mõis | Ohtu mõis | Rahula mõis | Rannamõisa mõis | Saku mõis | Saue mõis | Tuula mõis | Tännassilma mõis | Valingu mõis | Vana-Karjaküla mõis | Vanamõisa mõis | Voore mõis | Vääna mõis | Ääsmäe mõis | Üksnurme mõis  

**Kõrvalmõisad**: Humala mõis | Hüüru mõis | Käesalu mõis | Maeru mõis | Meremõisa mõis | Muraste mõis | Mustamäe mõis | Peetri mõis | Uue-Karjaküla mõis | Vana-Pääla mõis | Viti mõis  

**Poolmõisad**: Koppelmaa mõis | Kuivaveski mõis | Kõltsu mõis | Luka mõis | Niitvälja mõis | Tiskre mõis | Vismeistri mõis  

**Karjamõisad**: Aru mõis | Juuliku mõis | Kalda mõis | Kiisa mõis | Laabi mõis | Laoküla mõis | Lehmja mõis | Nahkja mõis | Pällu mõis | Suur-Aru mõis
Benedikt Rejti võimalik portree maalil "Taani kuningas Erik külastamas püha Vaclavi kirikut". Maal asub Praha Püha Vituse katedraali Wenceslase kabelis
**Benedikt Rejt** (ka Benedikt Ried, Benedikt Rieth, Benedikt Reyd või Benedict Reijt; sündinud umbes 1450, surnud 1531. ja 1536. aasta vahemikus) oli hiliskeskajal Böömimaa juhtiv arhitekt ja ehitusmeister. Tema projekteeritud ja ehitatud on Vladislavi saal Praha kindluses, Kutna Hora Püha Barbara kirik, Louny Püha Nikolause kirik jt, mille stiilile oli omane hilisgootika ja renessansi iseloomulike joonte ühendamine.

Eluloolist
----------

Benedikt Rejt sündis arvatavasti 1454. aasta paiku Landshutis ja õppis ehitusmeistriks Passau toomkiriku *bauhütte* juures. 1485. aastal kutsuti ta meistriks Prahasse linnakindlustuste uue suurtükitorni ehitusele ja sestsaadik tegutses ta mõjuka ehitusmeistri ja loojana järgmiste suurejooneliste ehitustööde juures. Talle tehti ülesandeks viia lõpule Kutna Hora Püha Barbara kiriku ehitustööd ning hiljem oli ta tegevuses paljude keiserlike ehitiste juures, nagu Vladislavi saal, sinna viiv ratsaniketrepp ja Ludwigstrakti nimeline paleetiib Praha kindluses. Louny Püha Nikolause kiriku ehitustööd lõpetas ta 1520–1528, seal sai ta linnakodaniku õigused ja seetõttu on vahel nimetatud ka "Benedikt Lounyst". Rejt suri 1534. aastal, tema haud oli Louny Nikolause kirikus, kuid Böömimaa rekatoliseerimise segaduses purustati see arvatavasti 17. sajandil.

Looming
-------

* Praha kindluse põhjakülje suurtükitorn, umbes 1485
* Praha kindluse Vladislavi saal ja ratsaniketrepp (umbes 1490/1493–1502)
* Vilniuse püha Anna kirik (ehitatud 1495–1500)
* Praha kindluse Ludwigstrakt (1503–1510)
* Kutna Hora Püha Barbara kirik (u 1482)
* Louny Püha Nikolause kirik (1520–1528)
* Blatná loss 95 km Prahast lõunas (1520–1530)

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

Benedikt Rejti nimi on antud väiksele tänavakesele Praha kindluse kaguosas.

Viited
------

1. ↑  Benedikt Ried. – archINFORM.
2. ↑  Benedikt Ried. – archINFORM.

Välislingid
-----------

* Benedikt Ried. – archINFORM.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Benedikt Rejt** |
**Falun Gong** (*Fǎlún Gōng*; traditsioonilises hiina kirjas 法輪功; lihtsustatud hiina kirjas 法轮功), tuntud ka kui **Falun Dafa** (*Fǎlún Dàfǎ*; traditsioonilises kirjas 法輪大法; lihtsustatud kirjas 法轮大法) on Hiina vaimne liikumine, mis on tekkinud budismi, taoismi ja New Age'i liikumise sünteesis. Falun Gong kujunes Hiinas 20. sajandi teisel poolel esile kerkinud *qigong*'i-buumi ajal. Selle praktikas on oluline osa füüsilistel, sealhulgas hingamisharjutustel, mis peaksid suunama vaimset energiat ehk *qi*'d.

Algselt Hiina kommunistlikud võimud pigem toetasid taoliste praktikate arengut. Nii teatasid Hiina teadlased 1970. aastate lõpul, et on "leidnud" tõendeid *qi* materiaalsest olemasolust, mida püüab rakendada *qigong*, tugevdades nii liikumise teaduslikku usaldusväärsust. Mao Zedongi surma järgses vaimses vaakumis jõudis füüsilist ja vaimset heaolu ühendav *qigong* kümnete miljonite hiinlasteni ning selle uurimiseks loodi riiklik teadusselts.

3. mail 1992 andis Falun Gongi rajaja Li Hongzhi Kirde-Hiinas Changchuni linnas esimese avaliku seminari uue õpetuse teemal, nimetades seda sajanditevanuseks. See kogus poolehoidjaid, kuid kasvas ühtlasi lahku ametlikult sanktsioneeritud *qigong*'ist. Falun Gong pälvis ajakirjanduses vähe tähelepanu 1996. aastani, mil liikumine katkestas sidemed riigistruktuuridega. Seda püüti küll registreerida, kuid katsed tõrjuti tagasi. Järgnevail aastail hakati Falun Gongi riigimeedias üha valjemalt kritiseerima. Selle liikmed püüdsid võidelda kriitika vastu massiaktsioonidega, mis teravdas vastasseisu veelgi. 

Mõne aasta eest ületas Falun Gongis osalejate arv Hiinas valitseva ainupartei, Hiina Kommunistliku Partei liikmete arvu. Hiina võimud peavad rahvaliikumist ühiskonna stabiilsusele ohtlikuks ja on võtnud selle vastu kasutusele karmid surveabinõud. 1999. aastast kestnud repressioonide käigus on tapetud ligi 2700 inimest, enam kui 100 000 on saadetud sunnitöölaagritesse, üle 6000 ligi kahekümneks aastaks vangi pandud, sajad tuhanded arreteeritud.

USA Riigidepartemangu hinnangul olid 2009. aastal enam kui pooled Hiina sunnitöölaagrite asukaist Falun Gongi järgijad. Välisvaatlejate hinnangul on repressioonid ebaseaduslikud, sealhulgas nende järelevalveks loodud julgeolekuagentuur Büroo 610.

Viited
------

1. ↑  David Ownby "Falun Gong and the Future of China" Oxford University Press, 2008, lk 10
2. ↑  Richard Gunde "Culture and Customs of China" Greenwood Publishing Group, 2002
3. ↑  Li Hongzhi "9-day Lectures in Guangzhou" (audio), lecture 1, 1994
4. ↑  David Palmer "Qigong Fever: Body, Science and Utopia in China" New York: Cambridge University Press, 2007, lk 248
5. ↑  U.S. Department of State "2009 Country Report on Human Rights: China" (sh Hongkong ja Macau), 26. oktoober 2009
6. ↑  Human Rights Watch "Dangerous Meditation: China's Campaign Against Falun Gong" January 2002, p 36
**Mürgised imetajad** on loomad, kes kuuluvad imetajate klassi ning on võimelised tootma mürkaineid, mida nad kasutavad ohvri surmamiseks või võitlusvõimetuks tegemiseks või vaenlaste eest kaitsmiseks.

Tänapäeval on mürki kasutavad imetajad haruldased; mürgiseid loomi on rohkem teiste selgroogsete seas: neid on palju rohkem roomajate (näiteks madude), kahepaiksete (näiteks kuld-puukonn ja mitmed teised puukonlased) ning kalade seas (näiteks *Synanceia verrucosa*). Mürki kasutavaid linde ei ole, kuigi mõni lind (näiteks perekond *Pitohui*, *Ifrita kowaldi* ja *Colluricincla megarhyncha*) on söömisel või puudutamisel mürgine.

Kuuba pilukoonul on mürgihammas
On arvatud, et kunagi on mürgiseid imetajaid olnud rohkem. Kahe väljasurnud liigi (sealhulgas *Bisonalveus browni*) 60 miljoni aasta vanustel silmahammastel on vaod, mis mõnede paleontoloogide arvates annavad tunnistust sellest, et tegu on mürgihammastega. Seda järeldust on siiski kahtluse alla seatud, viidates sellele, et ka paljudel tänapäeva mittemürgiste imetajate (näiteks paljudel esikloomaliste, koaatide ja suur-käsitiivaliste silmahammastel on kogu pikkuses sügavad vaod.

Mark Dufton Strathclyde'i Ülikoolist seletab mürgi haruldust tänapäeva imetajatel sellega, et nad suudavad loomi hammaste ja küünte abil kiiresti tappa, kuna aga looma võitlusvõimetuks tegemine mürgi abil võtab rohkem aega. Mürgised pilukoonud ongi koerte, kasside ja mangustlaste poolt oma elupaikadest kõrvale tõrjutud.

Mürgiste imetajate loend
------------------------

Allpool on loetletud mürke ja kahjulikke aineid kasutavad imetajad.

Kuuba pilukoonu (*Solenodon cubanus*) ja haiiti pilukoonu (*Solenodon paradoxus*)Pilukoonud näevad välja nagu suured ilma okasteta siilid. Mõlemal liigil on mürgine hammustus; mürk eritub teise alumise lõikehamba vaos asuvast muundunud süljenäärmest.
Nokkloom (*Ornithorhyncus anatinus*)Isastel on tagajalgadel mürgikannus. Kannused on ka sipelgasiillastel, kes samuti kuuluvad ainupiluliste selts, kuid neil pole toimivaid mürginäärmeid.
Vesimutt (*Neomys fodiens*)Mürgine hammustus.
Ameerika kehik (*Blarina brevicauda*)Mürgine hammustus.
Kehikud *Blarina carolinensis* ja *Blarina hylophaga*Võib-olla mürgine hammastus.
Kukang (*Nycticebus coucang*)Nende põlvealused näärmed eritavad higiste sokkide moodi lõhnavat mürki. Et kaitsta oma poegi kiskjate eest, katavad nad pojad sellega ning panevad seda endale suhu, nii et alumistelt lõikehammastelt eralduv mürk annab neile mürgise hammustuse.
Vinuklased (sugukond *Mephitidae*)Skungi ja tema sugulaste anaalnäärmed võivad eritada kahjulikku vedelikku. Lisaks halvale lõhnale võib see põhjustada nahaärritust ning silma sattumisel ajutist pimedust. Mingil määral on see võime ka mõnel kärplasel, näiteks zorillal (*Ictonyx striatus*). Ka soomusloomade anaalnäärmed võivad eritada kahjulikku haisvat vedelikku. Kappleri vöölane võib ohu korral eritada muskusehaisu.
**Schwarmstedt** on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Heidekreisi kreisis. Valla pindala on 29,92 km². 31. detsembril 2017 elas seal 5713 inimest. Vald asub Alleri ja Leine jõe ühinemiskoha lähedal, umbes 20 km Bad Fallingbostelist lõunas ja 30 km Nienburgist idas. Valda kuuluvad Bothmer ja Grindau.

Ajalugu
-------

Schwarmstedti kiriku ümbruse ala (*ecclesia swarmstede*) annetas aadlimees Mirabilis 1150. aasta paiku Mindeni piiskopkonnale. Schwarmstedti vana kirik asendati 1500. aasta paiku uue kirikuga (Püha Laurentiuse kirik), mis seisab seal praegugi. Oletatavasti vahetas maa omanikku 14. sajandi lõpul ja sealtpeale omas seda Braunschweig-Lüneburgi hertsogkond.

Sõpruslinnad
------------

* Kröpelin, Mecklenburg-Vorpommern
* Miękinia, Poola, Alam-Sileesia vojevoodkond

Kuulsaid inimesi
----------------

Makroökonoomik Wilhelm Röpke sündis Schwarmstedtis 10. oktoobril 1899. Ta töötas teadlase ja poliitilise nõustajana sõjajärgsel Saksamaal ja mõjutas oluliselt selle aja arengut. Kohalik kool on tema järgi nimetatud.

Viited
------

1. ↑  Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Register of German municipalities (4th quarter 2022), vaadatud 12.02.2023.

Välislingid
-----------

* schwarmstedt.de


Heidekreisi kreisi vallad

* Ahlden
* Bad Fallingbostel
* Bispingen
* Böhme
* Buchholz
* Eickeloh
* Essel
* Frankenfeld
* Gilten
* Grethem
* Hademstorf
* Häuslingen
* Hodenhagen
* Lindwedel
* Munster
* Neuenkirchen
* Rethem
* Schneverdingen
* Schwarmstedt
* Soltau
* Walsrode
* Wietzendorf
**Otto Strandmani teine valitsus** tegutses 9. juulist 1929 kuni 12. veebruarini 1931.

11. kuni 13. maini 1929 toimusid IV Riigikogu valimised, mille tulemusel sai Eesti Sotsialistlik Tööliste Partei 25 kohta ja Põllumeestekogud 24 kohta. 29. juunil lahkus August Rei valitsus ametist. 1. juulil alustas tööd Raha- ja Kaubandus-Tööstusministeeriumi liitmise teel loodud Majandusministeerium ning ühendati Kohtu- ja Siseministeerium. 2. juulil toimus IV Riigikogu avakoosolek. 9. juulil astus ametisse Otto Strandmani juhitud valitsus. Strandman oli eelnevalt olnud saadikuks Varssavis.

23. jaanuaril 1931 lahkus põllutööminister August Kerem omal soovil ametist ja 3. veebruaril astus Otto Strandmani valitsus tagasi.

Valitsuse koosseis
------------------

* Riigivanem – Otto Strandman (tööerakond)
* Välisminister – Jaan Lattik (kristlik rahvaerakond)
* Kohtu- ja siseminister – Tõnis Kalbus (tööerakond), kuni 12. aprillini 1930
	+ Kohtu- ja siseminister – Ado Anderkopp, alates 12. aprillist 1930
* Põllutööminister – August Kerem (rahvaerakond)
* Haridus- ja sotsiaalminister – Jaan Hünerson (põllumeestekogud)
* Majandusminister – Johannes Zimmermann (asunikkude koondus)
* Kaitseminister – Oskar Köster (asunikkude koondus)
* Teedeminister – August Jürman (põllumeestekogud)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**August Rei valitsus** | **Eesti Vabariigi valitsus**1929–1931 | Järgnev**Konstantin Pätsi kolmas valitsus** |
**Otto Treufeldt** VR II/3 (10. veebruar 1898 Vaimastvere vald (Laiuse kihelkond), Tartumaa – 23. november 1943 Norillag, Krasnojarski krai) oli Eesti sõjaväelane (major).

Treufeldt teenis Eesti Vabadussõjas Välipatareis nr. 3, autasustati (1925) Vabadusristi 2 liigi (isikliku vapruse eest) III järgu ordeniga. Teenis seejärel 1. diviisi ja 2. diviisi suurtükiväes. 1935. aastal määrati KVÜÕA Topo-hüdrograafia kursustele õppejõuks, 1936. aastal Sõjaväe Õppeasutiste G-ohvitseride kursuste õppejõuks.

1940. aastal määrati major Otto Treufeldt 6. Suurtükiväegrupi ülemaks.

Eesti sõjaväe kujundamisel Punaarmee 22. Eesti Territoriaalseks Laskurkorpuseks, jätkas teenistust 614. suurtükiväe polgu 2. divisjoni ülemana. Treufeldt vahistati NKVD poolt 15. juunil 1941, ta küüditati Krasnojarski kraisse, kus suri 2 aastat hiljem Norillagis.

Teoseid
-------

* Otto Treufeldt. "1-ne suurtükiväe polk 21. XI. 1918. – 15. III". 1924. Sõdur. 1927, nr 51/52
* "Suurtükiwäe taktika" (koostatud jalawäe kadettide kursuse kohaselt). Koostanud Otto Treufeldt. Tallinn 1932

Välislingid
-----------

* Ohvitseride andmekogu
**Otto Wilhelm Ludwig Kettler** (8. juuli / 20. juuli 1809 Juuru – 8. veebruar / 20. veebruar 1852 Lihula) oli Eesti vaimulik.

Ta õppis Tallinna toomkoolis ja aastatel 1827–1830 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Pärast ülikooli lõpetamist töötas koduõpetajana. Ordineeriti 29. mail / 10. juunil 1838 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1838–1852 Lihula ja Kirbla koguduse õpetaja. Ühtlasi oli ta 1845. aastal toimunud usupuhastuse ja Augsburgi usutunnistusele pühendatud pidustuste ajal asutatud abipiibliseltsi eestseisja.

Isiklikku
---------

Tema isa Samuel Christian Kettler oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, vanaisa Kaspar Anton Kettler oli Karuse ja Hanila koguduse õpetaja, teine vanaisa Anton Friedrich Bornwasser oli Rõuge Maarja koguduse õpetaja, vanavanaisa Christian Anton Kettler oli Karuse, Hanila ja Varbla koguduse õpetaja, teine vanavanaisa Johann Friedrich Gernet oli Vigala Maarja koguduse õpetaja. Tema onu Johann Theophilus Gottlieb Kettler oli Hargla ja Lääne-Nigula koguduse õpetaja, vanaonu Adam Johann Kettler oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja. Tema vend August Anton Kettler oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, tema õde Sophie Juliane Emilie oli abielus algul Ambla Maarja koguduse õpetaja Paul August Ferdinand Glanströmiga, hiljem tema venna Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja Theodor Friedrich Glanströmiga. Tema abikaasa isa Christoph Friedrich Mickwitz (1773–1851) oli Lihula ja Kirbla koguduse õpetaja, abikaasa vanaisa Christoph Friedrich Mickwitz oli Koeru koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007