recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Aleksander Põrk**, (kuni 1920-ndate alguseni **Aleksander Põrkov**; 3. aprill (vkj)/ 15. aprill 1873 Võisiku vald, Kolga-Jaani kihelkond, Viljandimaa – 11. aprill 1933 Türi) oli eesti vanavarakoguja ja kultuuriloolane.

Elulugu
-------

Aleksander Põrk oli talupidaja poeg.

Ta lõpetas 1894 Riia Vaimuliku Seminari ning õppis 1895–1897 Peterburi Ülikooli füüsika-matemaatika-teaduskonnas ja 1897–1903 Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas, mille lõpetas 1904 *cand. hist.* kraadiga.

Ta oli 1903–1913 Moskva Ülikooli kunstikabineti konservaator ja kunstialajoo kateedri assistent ning Aleksander III nimelise Kunstimuuseumi direktor abi, 1904–1920 ka Moskva keskkoolides ajaloo ja saksa keele õpetaja.

1920 opteerus ta Eesti kodakondsusesse ja tuli Eestisse, oli 1920–1931 ajaloo õpetaja Tallinna Õhtu Eragümnaasiumis jt koolides, 1923–1927 ka Sõjakooli lektor, 1931–1932 Türi Majandusgümnaasiumi õpetaja.

Teadustöö
---------

Juba üliõpilasena alustas ta vanavara kogumist ja jätkas seda muuseumitöötajana, kogudes oma rännakutel Eestis, Soomes, Ingerimaal ja Venemaal peamiselt soome-ugri rahvaste tekstiili, etnograafilisi esemeid jm, mille Eestisse toodud osa (üle 2700 eseme) säilitatakse aastast 1937 Eesti Rahva Muuseumis.

Ta oli üks Eesti Kultuurajaloo Seltsi asutajaid (1925) ja esimees kuni surmani.

Ta oli ka taarausu liikumise üks algatajaid ja propageerijaid (ta abiellus taarausu, kuid maeti apostliku õigeusu kommete kohaselt).

Oli Jüriöö mälestamise traditsiooni algataja (1928).

Teoseid
-------

* *Систематический курс немецкой грамматики*. Moskva 1910
* *Историческая хрестоматия древненемецких текстов*. Moskva 1911
* Eesti ajalugu I, II. Tallinn 1927

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. ↑  "Põrki viimne retk". Esmaspäev nr 16, 18. aprill 1933. Lk 1

Kirjandus
---------

* Eesti avalikud tegelased. Tartu 1932. Lk 252
* EE 14. Tallinn 2000. Lk 390

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 849
* Haud Tallinna Aleksander Nevski kalmistul

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**India autotööstuse** alguseks loetakse aastat 1945, mil rajati firma Mahindra & Mahindra, mis hakkas sissetoodud komponentidest koostama maastikuautosid Jeep CJ. Pärast India iseseisvumist 1947. aastal hakkasid sõiduautosid tootma Premier ja Hindustan. Veoautode ja busside valmistamisel domineeris Tata Motors.

Premier Padmini taksoversioon. Foto: David Wilmot
Hindustan Motors Ambassador
Veoautod maanteel Rajasthanis
India autotööstust iseloomustas pikka aega protektsionistlik ja bürokraatlik majandussüsteem (''licence raj'') mistõttu vananenud automudelid püsisid kaua tootmises ja tolle ajastu autoturgu valitsenud Premier Padminit (algselt Fiat 1100) ja Hindustan Ambassadori (Morris Oxford III) peetakse siiani India autotööstuse sümboleiks. Mõlemat kasutatakse laialdaselt ka taksodena.

Esimeseks moderniseerimiskatseks oli aastal 1981 India valitsuse osalusel loodud firma Maruti Suzuki, mis tõusis erinevaid Suzuki mudeleid tootes kiiresti India müüduimaks automargiks ja on seda tänini. Premier Padmini tootmine hakkas seepeale vähenema, kuigi täielikult lõppes tootmine alles aastal 2000. Hindustan Ambassadori tootmine lõpetati madala nõudluse tõttu 2014. aastal.

Aastal 1991 liberaliseeriti oluliselt India majandussüsteemi. See avas tee välismaiste tootjate tehaste avamiseks Indias, riigi autotoodang suurenes kiiresti. Samal aastal alustas ka kodumaine Tata Motors lisaks veoautodele sõiduautode tootmist.

Tänapäeval on autode tootmine Indias koondunud põhiliselt kolme piirkonda: lõunas Chennai (varem Madras), läänes Mumbai ja põhjas Delhi aladele.

Aastal 2011 valmistati Indias üle 3,9 miljoni auto. India oli toodangumahult maailma autotootjate seas 6. kohal.

India kodumaised sõiduautomargid on Hindustan Motors, Mahindra & Mahindra, Premier, Tata Motors. Suurema osa riigi sõiduautotoodangust annavad välisfirmade Indias asuvad tehased.

India olulisemad kodumaised veoautomargid on Asia Motor Works, Eicher Motors, Force Motors,Tata Motors.

Viited
------

1. ↑  "An epitaph for India's 'appalling' national car". bbc.com, 8. juuli 2014. Vaadatud 23. oktoobril 2016.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Oskar Lutsu näidendist; multifilmi kohta vaata artiklit Kapsapea (multifilm).* |

---

**"Kapsapea"** on Oskar Lutsu ühevaatuseline komöödia.

Selle peategelane on taluperemees Saamuel Pliuhkam, kes igatseb näituse auhinda ning püüab seepärast petta välja saunanaise Krõõda hiigelsuurt kapsapead. Näidendi lõpul selgub, et näitus peeti juba eelmisel nädalal ära.

Teose esimene väljaanne ilmus 1913. aastal. Sestsaadik on seda korduvalt lavastatud, näiteks 2011. aastal Võru Linnateatris (peaosas muusik Jaan Pehk).

Kapsapea kuulub Sirgasmäe tsüklisse.

Näidendi põhjal valmis 1993. aastal Riho Undi multifilm "Kapsapea", mille järjed "Tagasi Euroopasse" (1997) ja "Saamueli internet" (2000) puutuvad Lutsu loominguga küll kokku vaid peategelase Saamuel Pliuhkami kaudu.

"Kapsapea" instseneeringuid on korduvalt lavastatud Eesti teatrites. Kirjandusloolase Ants Järve hinnangul on see "eesti näitekirjanduse parim ühevaatuseline komöödia".

Viited
------

1. 1 2  "Võru Linnateatris esietendub "Kapsapea""[*alaline kõdulink*] eestielu.ee, 4. august 2011
2. ↑  "Ungari: Riho Undi "Kapsapea" triloogia filmiklubis"[*alaline kõdulink*] Eesti Instituut Ungaris, 12.12.2011
3. ↑  Ants Järv "Näitekirjandus. Kutselise teatri rajamine" - Rmt: Epp Annus, Luule Epner, Ants Järv, Sirje Olesk, Ele Süvalep, Mart Velsker "Eesti kirjanduslugu" Tallinn: Koolibri, 2001

Välislingid
-----------

* Helmi Neetar "Üht-teist Oskar Lutsu "Kapsapea" keelest"
**India filosoofiaks** nimetatakse India mõttetraditsiooni, mis algas upanišadidega. 

India filosoofi Sarvepalli Radhakrishnani järgi on vanimad neist ühtlasi "maailma varaseimad filosoofilised teosed". India filosoofia nimetamine filosoofiaks on vaieldav, sest filosoofiat võidakse määratleda nii, et see hõlmab ainult Lääne filosoofiatraditsiooni. Vahel samastatakse ekslikult india filosoofia hinduistliku filosoofiaga, mis moodustab vaid osa India filosoofiatraditsioonist.

Tavaliselt jaotatakse India filosoofiakoolkonnad klassikalisteks (sanskriti *astika*) ehk hinduistlikeks (kuus koolkonda; peavad vedasid eksimatuks teadmisteallikaks) ja mitteklassikalisteks (*nastika*). Ortodokssed koolkonnad on njaaja, vaišešika, saankhja, jooga koolkond, mimaansa ja vedaanta. Šramanad rajasid materialistliku lokaajata, adžiivika, džainismi ja budismi. Vidjāranja jaotab India filosoofia 16 koolkonda, mille hulka ta arvab ka Saiva ja Raseśvara, 

India filosoofia põhikoolkonnad kujunesid ajavahemikus 1000 eKr kuni meie ajaarvamise esimeste sajanditeni. Kommentaarid ja ümbersõnastused lisandusid kuni 20. sajandini, mil tegutsesid näiteks Aurobindo ja Prabhupada. Eri koolkondade võistlus ja segunemine olid kõige tihedamad nende sünniaegadel, eriti 800 ema kuni 200 ema. Mõned neist jäid ellu (džainism, budism, šivaism ja advaita), teised kadusid või liitusid (saankhja ja adžiivika).

Viited
------

1. ↑  Sarvepalli Radhakrishnan. *The Principal Upanisads*, Harper Collins, 1994, lk 22.
2. ↑  *Oxford Dictionary of World Religions*, lk 259.
3. ↑  Cowell ja Gough, lk xii.
Pärnu Hansagümnaasiumi tekkel
**Pärnu Hansagümnaasium** oli aastatel 1958–2014 Pärnus tegutsenud gümnaasium.

Pärnu Hansagümnaasium suleti 1. augustil 2014 ja koolihoones aadressil Kooli tänav 13 jätkas tööd Pärnu Ühisgümnaasium, kus on koolireformi tulemusel ainult gümnaasiumiklassid.

Kooli nimed ja asukohad
-----------------------

* 1. septembrist 1958: **Pärnu 6. 7-klassiline Kool**, tegutses aadressil Karja tänav 6
* 1. septembrist 1960: **Pärnu 6. 8-klassiline Kool**, 1965. aastal tegutses lisaks Karja tänavale ka aadressil Kuninga tänav 29;
* 1. septembrist 1971 tegutses aadressil Kooli tänav 13
* 1. septembrist 1979 keskkool: **Pärnu 6. Keskkool**
* 1. septembrist 1997: **Pärnu Hansagümnaasium**

Koolihoone
----------

Pärnu Hansagümnaasiumi õppehoone oli alates 1971/1972. õppeaastast Pärnu südalinnas aadressil Kooli tänav 13 asuv arhitekt Olev Siinmaa projekteeritud koolihoone. Koolimaja ehitamist alustati 1938. aastal, lõplikult valmis see vahetult enne sõda 1941. aasta juunis. Interjöörid kujundas projekti autor arhitekt Olev Siinmaa ise, valmistades kavandid sisseehitatud mööblile, trepi käsipuu sepisvõrele ja mõnedele kipsdetailidele. Koolimaja eksterjööris ja interjööris on mitmeid skulptor Juhan Raudsepa valmistatud skulptuurikaunistusi ja reljeefe, mis on säilinud tänapäevani. Aastatel 2008–2010 viidi koolimajas läbi põhjalik kapitaalremont.

2006. aastal ehitati koolimaja kõrvale (Väike-Kuke tänav 8c) tööõpetusemaja ja kooli aia asemele kergejõustikuhall, mida esialgu kasutas Pärnu Hansagümnaasium.

Alates 2014. aastast tegutseb Kooli tänav 13 hoones Pärnu Ühisgümnaasium.

Direktorid
----------

* ...
* 1965–1969 Vilma Valkonen
* ...
* 2006–2004 Silja Kikerpill

Õpilased ja õpetajad
--------------------

2013. aastal õppis Pärnu Hansagümnaasiumis 337 õpilast. Koolis töötas 54 inimest, neist 33 õpetajat. Enamik õpetajatest olid vanempedagoogi kvalifikatsiooniga. Pärnu Hansagümnaasium tegi koostööd mitme kõrgkooliga, mistõttu olid õppesuundade valikainete õpetajateks ka kõrgkoolide õppejõud.

Raamatukogu
-----------

Alates 1966. aasta jaanuarist, kui kool oli veel 8-klassiline ja asus Karja tänava õppehoones, oli koolis ka raamatukogu. Kui kool 1. septembril 1971 Kooli tänava õppehoonesse kolis, asus raamatukogu hilisemas geograafiakabinetis. Pärast maja kapitaalremonti sai raamatukogu 2009. aastal maja soklikorrusel (endised meditsiinikabinet, laoruum ja duširuumid) uued ruumid.

2007. aastal alustati raamatukogu e-kataloogimist (põhifondi raamatute ja õpikute sisestamine RIKS-programmi). 

Pärnu Hansagümnaasiumi lipp

Kooli sümboolika
----------------

Koolil oli oma lipp, tekkel ja laul.

Koolileht
---------

 *Pikemalt artiklis Tapeet (koolileht)*
Pärnu Hansagümnaasiumi koolilehte Tapeet toimetasid peamiselt 10. 11. ja 12. meediaklassi õpilased. Leht on võitnud koolimeediakonkursside auhindu.

Viited
------

1. ↑  Esna, Olaf. Pärnu I algkooli uue maja aeganõudnud ehituslugu. Pärnu Postimees, 13. september 2006.
2. ↑  Kergejõustikuhall. Pärnu Spordikeskuse veebisait.
3. ↑  Aasta üheks haridusjuhiks valiti Silja Kikerpill, Pärnu Postimees, 27. jaanuar 2012
**Ruteenia Katoliku Kirik** on Ukraina Vabariigi territooriumil asuv idakatoliku kirik, mille peamine tegevuspiirkond on Taga-Karpaatia. Taga-Karpaatias elavad russiinid on peamised kiriku liikmed. Jumalateenistuse keelteks on kirikuslaavi, ukraina ja ungari keel. Kirikul on Ungváris oma teoloogiline akadeemia. Ungváris asub ka kirikuvalitsus. 2017. aasta andmete järgi oli piiskopkonnas 442 kogudust ning 320 000 liiget.

Ruteenia Katoliku Kirik rajati, et hoida tollases Ungaris elavaid Taga-Karpaatia õigeusklikke Rooma paavsti mõjuväljas (ja seega vältida reformatsiooni levik). Esimesed ebaõnnestunud katsed kirikut luua tehti 17. sajandi alguses, kuni lõpuks 1646. aasta aprillis Ungvári uniooni loomine siiski õnnestus.

Kirik kannatas esimese maailmasõja muutustest: Ungari asemel regioonis võimu võtnud Tšehhoslovakkia ei olenud ungarimeelse kiriku suur pooldaja, samuti levis 20. sajandi alguses russiinide seas (tagasi) õigeusku kirikuvahetamise liikumine. Olukord halvenes veelgi aga teise maailmasõja lõpus, kui Nõukogude Liit annekteeris Taga-Karpaatia. Vaimulik seminar suleti, 1947. aastal mõrvati kiriku juht piiskop Theodor Romža ning lõpuks 1949. aastal lülitati terve kirik Vene Õigeusu Kiriku koosseisu. Ortodoksse kirikuga liituda mittesoovinud vaimulikud vangistati. Sarnaselt Galiitsias tegutsenud Ukraina Kreekakatoliku Kirikule asus ka Taga-Karpaatias tegevusse põrandaalune kirik omaenda põrandaaluse vaimuliku hierarhiaga. 

Muutused saabusid kiriku ellu 1989. aastal, mil asuti jällegi avalikult tegutsema ja millal riik ka selle kiriku ametlikku eksistentsi tunnistas. Tänapäeval on kirikus küll ukrainameelne erakond, mis tahaks allutada kiriku Ukraina Kreekakatoliku Kirikule, aga paavst on hetkeolukorraga rahul ja muutust ei taotle.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ruteenia Katoliku Kirik** |

Viited
------

1. 1 2 3  Alar Laats (30.10.2020). "Idakatoliku kirikud, 3. osa". *Kirik&Teoloogia*. Vaadatud 04.04.2022.
**Kapp** (Saaremaal, läänemurdes ja lõunaeesti murretes *kipp*, Hiiumaal ja lõunaeesti murretes *käsik*, põhjaeesti murretes *kibu*) on ümarapõhjaline pealt laienev kaaneta puunõu.

Ajaloost
--------

Arvatavalt oli kapp Eestis kasutusel juba muinasaja lõpul. 19. sajandi lõpul hakkasid kappasid asendama plekk- jt nõud. Tänini on suured kapad kasutusel saunas, väiksemad õllejoomisel.

Kapa ehitus
-----------

Kapal oli üks küljelaud pikem, mis vooliti käepidemeks. Käepide, mida nimetati *kõrv* (ka *kõru* või *leht*) oli ülalt laienev ning allpool olid voolitud sisselõiked kapa paremaks käes hoidmiseks. Nõu küljelaudade ülaääred olid tihti kaarjaks voolitud. Saarte kappadel olid eri tooni pinnad, sealt ka nimetused *küütkapp* ja *lapikapp*. Joogikapad olid sageli kaunistatud lõigete ja põletuskirjadega, enamasti kasutati taimornamenti. Lõuna-Eestis leidus ka kahe käepidemega kappasid.

Otstarve ja maht
----------------

Otsatarbe järgi nimetati: veekapp, piimakapp, õllekapp, kaljakapp, lapsekapp, silmapesukapp jne. suuremat kappa kasutati ka lüpsikuna. Suurte kappadega (3–5 toopi) toodi jooki lauale, väiksematest (0,5–1 toopi) joodi. Tavaliselt joodi üle ääre, aga oli kappasid, millele oli imemiseks põhjast kuni üles puuritud kanal.

Hiiumaal oli käsik mandrikapast suurem (7–8 toopi) ja kahe kõrvaga, seda kasutati põhiliselt õlle tegemisel. Hiiumaal olid pulmas kasutusel ka laulukapad (korjati raha lauljatele) ja silmaveekapad (raha korjati nõudepesijatele).

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Tallinn, Ühiselu AS trükikoda. Lk 68
2. ↑
3. 1 2  Arvi Ränk. Eesti etnograafia sõnaraamat. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. Lk 52

Välislingid
-----------

* Kapp, Eesti Ajaloomuuseum
**Aleksander Siimon** (29. detsember 1900 Põgari-Sassi – 28. oktoober 1970) oli eesti sordiaretaja.

Ta õppis algul Põgari-Sassi vallakoolis, seejärel aastatel 1914–1916 Haapsalus Nikolai koolis ja 1919–1922 Läänemaa ühisgümnaasiumis. Aastatel 1922–1927 õppis ta Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas, 1927–1929 Põllutööministeeriumi stipendiaadina Berliin-Dahlemi katsejaamas ja Oranienburgi aianduskoolis, osales Berliinis professor Erwin Bauri pärilikkusõpetuse kursustel. 

Ta lõpetas 1929. aastal Tartu Ülikooli *cum laude*, sai 1931. aastal väitekirjaga "Aluste ja oksa asendite mõju tolmuterade idanemisele teraliste ja luuviljaliste kultuursortidel" *mag. agr.* kraadi. Ta sai 1930. aastal põllumajanduslike ainete õpetaja ja 1935. aastal kutsekooli aiandusõpetaja kutse. Kaitses 1939. aastal Tartu Ülikoolis põllumajandusdoktori väitekirja "Untersuchungen über die gegenseitige Befruchtung der in Estland verbreiteten Apfelsorten". Ta oli Eesti esimene puuviljandusdoktor. 

Ta on aretanud 16 õunapuusorti. Nende seas on näiteks *Talvenauding*, *Meelis*, *Tiina*, *Kaja*, *Sügisdessert*, *Sidrunkollane taliõun*, *Lembitu*, *Vahur* ja *Aia Ilu*. Samuti on ta aretanud kaks maasikasorti.

Aleksander Siimon on maetud Ridala kalmistule.

Tunnustus
---------

* 1957 Eesti NSV teeneline teadlane

Kirjandus
---------

* "Teadus Eesti põllumajanduse arenguloos. II osa (1918–1940)". Tartu 2003. Lk 184
1924 aastal vermitud **1-margane** münt on oma kujunduselt ja mõõtudelt identne 1922. aasta ühemargasega, kuid see on valmistatud veidi erinevast metallisulamist ning vermitud Tallinnas Riigi Trükikojas.

Mündid lasti käibele 13. jaanuaril 1925 ning need jäid käibele kuni 1. maini 1931 (pärast 1928 aasta rahareformi kasutati neid ühesendistena).

Otsus uute müntide tellimiseks langetati Riigikassas 14. veebruaril 1924, kuid leping vormistati alles 24. detsembril 1924. Tööd müntide vermimiseks algasid juba enne lepingu vormistamist, nii et 1924. aasta oktoobri lõpus anti Riigikassale esimesed proovimündid.

Müntide toorikud tellis Riigi Trükikoda Arsenali tehasest, mis kasutas nende tootmiseks padrunikesti (70% vaske ja 20% tsinki) millele lisati 10% niklit.

1933. aastast on teada juhuseid, kus käibelt kõrvaldatud Eesti 1-margaseid münte kasutati Soomes valerahana Soome 50-penniste müntide pähe.

Kujundus
--------

Münt on halli värvi ning kaalub 2,56 grammi, läbimõõt on 1,8 sentimeetrit ning selle serv on rihveldatud. Mündi kujundaja kohta kindlad andmed puuduvad, kuid mõnedel andmetel oli selleks Boris Krümmer.

### Avers

Mündi esiküljel on legend "EESTI VABARIIK" ja nimiväärtus "1 mark".

### Revers

Mündi tagaküljel on kolm lõvi ja vermimise aasta "1924".

Vaata ka
--------

* 1922. aasta ühemargane münt
* 1926. aasta ühemargane münt

Viited
------

1. ↑  Eesti sendilised Soomes liikvel. Vaba Maa, 17. september 1933, nr. 218, lk. 3.

| * v
* r
Eesti Vabariigi mündid |
| --- |
| Euro | 
Eesti euromündid |
| Eesti kroon 1992–2011 | 
5 senti | 10 senti | 20 senti | 50 senti | 1 kroon (hõbedane, kuldne, EV 90) | 5 krooni (1993, 1994) |
| Eesti kroon 1928–1940 | 
1 sent (1929, 1939) | 2 senti | 5 senti | 10 senti | 20 senti | 25 senti | 50 senti | 1 kroon (1933, 1934) | 2 krooni (1930, 1932) |
| Eesti mark | 
1 mark (1922, 1924, 1926) | 3 marka (1922, 1925, 1926) | 5 marka (1922, 1924, 1926) | 10 marka (1925, 1926) |
Index Librorum Prohibitorum, 1564 ***Index Librorum Prohibitorum*** ("Keelatud raamatute nimekiri") on Rooma katoliku kiriku poolt keelatud raamatute nimekiri. Nimekirjas loetletud raamatud olid katoliiklastele lugemiseks keelatud, kuna nad olid kas ebamoraalsed, sisaldasid teoloogilisi vigu või olid usu suhtes eksitavad.

*Index Librorum Prohibitorum* kehtestati 1559. aastal Paulus IV poolt ning seda täiendati regulaarselt kuni 32. väljaandeni, mis ilmus 1948. aastal ja mis sisaldas selleks ajaks üle 4000 nimetuse.

Nimekirjas sisalduvate raamatute autorite hulgas olid näiteks Laurence Sterne, Voltaire, Daniel Defoe, Kopernik, Honoré de Balzac, Jean-Paul Sartre, aga ka Hollandi seksuoloog Theodoor Hendrik van de Velde, "Abielutehnika" autor.

Nimekirja ei kuulunud Karl Marx ega Charles Darwin.

*Index Librorum Prohibitorum* lakkas olemast positiivse kirikuõiguse eeskiri, kuid säilitas vastavalt usudoktriini kongregatsiooni seletusele 14. juunist 1966 moraalse tähtsuse näidetena raamatuist, mida kristlased peaksid vältima. Kardinal Ottaviani seisukoha järgi oli selleks aastaks ilmunud pidevaks jälgimiseks juba liiga palju raamatuid.

Indexis leiduvaid autoreid
--------------------------

* Thomas Browne
* Giordano Bruno (kõik teosed)
* Daniel Defoe
* Anatole France (kõik teosed)
* Conrad Gesner
* André Gide (kõik teosed)
* Edward Gibbon
* Vincenzo Gioberti (kõik teosed)
* Hugo Grotius
* Thomas Hobbes
* Victor Hugo (kuni 1959)
* David Hume (kõik teosed)
* Johannes Kepler
* Martin Luther
* Niccolò Machiavelli
* Maurice Maeterlinck (kõik teosed)
* Alberto Moravia (kõik teosed)
* Pierre-Joseph Proudhon (kõik teosed)
* Ernest Renan
* Alfred Rosenberg
* George Sand
* Jean-Paul Sartre (kõik teosed)
* Émile Zola (kõik teosed)
* Voltaire
**IATA lennujaamakood** on kolmetäheline kood, millega Rahvusvaheline Lennutranspordi Ühendus (IATA, *International Air Transport Association*) tähistab lennujaamasid. Koode kasutatakse näiteks pagasilipikutel. Uuendatud koodide nimekiri avaldatakse kaks korda aastas, 1. juunil ja 1. detsembril. 

Erinevalt ICAO lennujaamakoodidest ei ole IATA koodid unikaalsed. Samuti võivad kolmetähelised koodid minna segamini kolmetäheliste navigatsioonimajakate koodidega. Paljudes riikides (näiteks Kanadas) on ametlikus lennunduses IATA koodide kasutamisest täielikult loobutud.

IATA on koodid andnud ka paljudele raudteejaamadele.

Näiteid
-------

* TLL – Tallinna lennujaam
* URE – Kuressaare lennujaam
* HEL – Helsingi-Vantaa
* LHR – Londoni Heathrow' lennujaam
* CDG – Charles de Gaulle'i rahvusvaheline lennujaam
* JFK – John F. Kennedy rahvusvaheline lennujaam
* ATH – Ateena rahvusvaheline lennujaam "Elefthérios Venizélos"

Vaata ka
--------

* Lennukompaniide loend IATA-koodi järgi
* ICAO lennujaamakood
**Ruth Uustal** (14. mai 1919 Tartu – 23. jaanuar 2000) oli eesti arst.

Ta õppis Helme algkoolis ja lõpetas aastal 1937 Tõrva Gümnaasiumi. Samal aastal astus ta Tartu Ülikooli keeleteaduskonda, kuid läks aastal 1939 üle arstiteaduskonda, mille lõpetas aastal 1946 arstina. Ta oli juba aastal 1945 tööl TRÜ kõrva-nina-kurguhaiguste kateedri assistendi kohusetäitjana.

Pärast ülikooli lõpetamist määrati ta tööle Tartu Riikliku Ülikooli otorinolarüngoloogia kateedrisse assistendiks. Ta sai seal töötada aastani 1948, mil ta arreteeriti ja mõisteti tribunali poolt § 58-1a järgi 10 aastaks sunnitöövangistusse Siberisse. Tema elu päästis võimalus töötada vangilaagri haiglas arstina. Vanglast vabastati ta 1955. aasta amnestiaseadusega. 

Vabanemise järel töötas ta ühe aasta Sindi haiglas ja aastatel 1956–1959 Kiviõli haiglas oma erialal. Aastal 1959 tuli ta Tallinna ja ta töötas aastatel 1959–1992 Tallinna Linna I Lastehaiglas kõrva-nina-kurguhaiguste arstina; ta on ennast täiendanud Moskva Arstide Täiendamise Instituudis.

Aastal 1992 siirdus ta koos abikaasaga Saksamaale, aastal 1997 elas ta Baden-Württembergis.

Isiklikku
---------

Ta abiellus aastal 1955 Hai Jeveleviga, kellega ta oli kohtunud Komi vangilaagris. Nende tütar sündis aastal 1952 ja on hariduselt filoloog. Tema vend Uno Uustal oli arstiks Rhode Islandi osariigis USA-s. isa Johannes Uustal oli Helme Maarja koguduse õpetaja, tädipoeg Johannes Paesalu oli Pöide ja Viru-Nigula koguduse õpetaja.

Kirjandus
---------

* Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk. 1088.
**ICAO lennufirmakood** on kolmetäheline kood, millega Rahvusvaheline Tsiviillennunduse Organisatsioon (ICAO, *International Civil Aviation Organization*) tähistab lennufirmasid (lennuoperaatoreid). ICAO väljastab igale operaatorile unikaalse kolmetähelise koodi ja kutsungi, mida kasutatakse raadiosides. IATA lennufirmakoodide süsteem, milles tähistused pole unikaalsed, ühtlustatakse aja jooksul ICAO süsteemiga.

ICAO koodi kasutatakse sarnaselt IATA koodiga lennu numbri osana (näiteks EZY3445 – easyJeti lend nr 3445 London Stansted – Tallinn).

ICAO on lennufirmakoode väljastanud alates 1947. aastast. Algul olid koodid kahekohalised ja identsed IATA koodidega. 1980. aastate algul võeti lennufirmade arvu suurenemise tõttu kasutusele kolmetäheliste koodide süsteem. 1987. aastal sai see ametlikuks standardsüsteemiks.

Näiteid
-------

* Kood – kutsung – firma
* ELL – ESTONIAN – Estonian Air
* RYR – RYANAIR – Ryanair
* FIN – FINNAIR – Finnair
* MAH – MALEV – Malév
* SAS – SCANDINAVIAN – SAS
* AFL – AEROFLOT – Aeroflot
* EZY – EASY – easyJet

Vaata ka
--------

* IATA lennufirmakood
* ICAO lennujaamakood
Hall lepp on ühekojaline taim
**Ühekojaline** ehk **monoöötsiline** ehk **liitsuguline taim** on taim, millel nii isas- kui emassuguorganid asuvad samal isendil. Nende hulka kuuluvad nii ühesuguliste kui ka mõlemasuguliste õitega taimed.

Ühekojalise taime vastand ehk taim, millel isas- ja emassuguorganid on eri isenditel, on kahekojaline taim.

Ühekojalisus on seesama mis hermafrodiitsus, ent kui kojalisus on eelistatud termin botaanikas, siis zooloogias on kasutatavam hermafrodiitsus.

Kojalisusest räägitakse peamiselt sammaltaimedel ja soontaimedel, sest nende taimede elutsüklis domineerib haploidne faas diploidse üle, kuid põhimõtteliselt võib ju neid mõisteid teistestki taimedest rääkides kasutada.

Nii ühe- kui kahekojalistel taimedel on loodusliku valiku mõttes nii eeliseid kui ka puudusi, mis kahtlemata ongi põhjuseks, miks nad mõlemad tänapäeval eksisteerivad. Ühekojalised taimed saavad kergesti suguliselt paljuneda, sest mõlemad sood on samal organismil koos. Kuid teisalt võib see viia sugulusaretuseni ja geneetilise mitmekesisuse vähenemiseni asurkonnas. Seevastu kahekojalised taimed peavad suguliseks paljunemiseks tingimata teiste organismidega geene vahetama, mis suurendab organismide heterosügootsust ja muutlikkust järgmises põlvkonnas. Seevastu isoleeritud kahekojalised organismid saavad paljuneda ainult mittesuguliselt, mis pika aja peale muutub puuduseks.

Enamik õistaimi on ühekojalised.

Niihästi ühe- kui kahekojalistel taimedel valmivad sugurakud pigem mitoosi kui meioosi teel. See tähendab, et nii seemne- kui munarakud on geneetilise materjali poolest oma vanemaga identsed.
**Suhtlustreening** on aktiivne õppemeetod, kus õppimise intensiivsus tagatakse õppijatele kolmekordse tagasisidega: treenerilt, grupiliikmetelt ja videotagasisidest.

Treening koosneb soojendusharjutustest ning tehnikate ja oskuste harjutamisest (sh videoharjutused). Seega moodustavad treeningu põhiosa praktilised harjutused, kus õppijad saavad võimaluse oma käitumist ise analüüsida ja treenerite ning teiste grupiliikmete toel muuta. 

Treeningul suunab treener kolme põhiprotsessi. Nendest keskne on õpiprotsess, mis teostub läbi grupiprotsessi ja isiksuse arengu. 

Treenitavate puhul lähtuvad treenerid arusaamast, et iga grupiliige tuleb treeningusse õpitavate oskuste isesuguse lähtetasandiga. Lõpptulemust hinnatakse selle järgi, kas ja kui palju grupiliikmed juurde õppisid.

Treening seab sihiks, et õpitud oskused leiaksid kasutamist elus. Treeningu kaugemaks eesmärgiks on, et treeningul omandatud käitumise analüüsi oskust kasutaksid treenitavad hilisemas elus samu oskusi iseseisvalt (edasi) arendades.

Suhtlemise käsitlemisel treeningul on aluseks võidan-võidad lähenemisviis.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Suhtlustreeningu tunnused** | **Miinimum** | **Optimum** |
| Kestus | 16 tundi | 24 tundi |
| Treenerite arv | 2 | 2 |
| Järjestikuseid päevi | 2 | 3 |
| Osavõtjate arv mitte üle 12 | 6-7 | 10 |
| Õpitavate oskuste\* arv treeningpäeva kohta | 1 | 1 |
| Ühel treenitaval videoharjutusi ühe oskuse kohta | 1-2 | 1-2 aktiivses rollis |
| Treeneri loengu osakaal treeningust mitte rohkem kui | 15% | 10% |
| Treeneri individuaalne tagasiside grupiliikmele | 1 kord päevas | iga harjutuse jooksul |
| Harjutused oskuste omandamiseks | treener valmistab ette | treener laseb grupil koostada |

*\* Baasilisteks oskusteks suhtlustreeningul on kontakti-, aktiivse kuulamise ja selge eneseväljendamise oskused, kompleksoskusena enesekehtestamisoskus (vt skeemi)*

Suhtlusoskuste skeem nn roos (ESTÜ, 2007)
Täiskasvanute koolitaja-suhtlemistreeneriks saab spetsialiseeruda täiskasvanute koolitaja seitsmendal tasemel.

Kutse andja on Eesti Täiskasvanute Koolitajate Assotsiatsioon Andras.

Kutse taotleja kompetentse hinnatakse esmalt täiskasvanute koolitaja, tase 7 alusel ja seejärel suhtlustreeningu spetsialiseerumisega seotud kompetentside hindamisstandardi alusel.

* **Kutse taotlemine** on kirjeldatud Andrase kodulehel rubriigis „Kutse andmine"
* **Kutsestandard** on leitav Kutsekoja kodulehel Täiskasvanute koolitaja, tase 7 alt

Vaata ka
--------

* Eesti Suhtlemistreenerite Ühing
* Suhtlusoskused

Viited
------

1. ↑  Eesti Suhtlemistreenerite Ühing (2000). "Suhtlemistreeningu kirjeldus". Vaadatud 2018. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|Kasutatud=` (juhend)
2. ↑  Kingisepp, L. Hango, E. (2014). *Suhtlusoskuse arendamine videotagasisidega harjutuste abil*.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
Firmast
=======

IDsys OÜ. asutati 2009. aasta septembris. Meie firma eesmärk on aidata teha inventuurimine, vara- ja laohaldus võimalikult lihtsaks. Oleme välja arendanud väga kasutajasõbraliku ja mugava haldustarkvara, millega saate silma peal hoida oma varadel ja teostada ka inventuuri. Sisenditeks kasutame RFID, Bluetooth või Barcode(vöötkood).

Lisaks lihtsalt varahaldusele pakume ka kliendi soovile tootmislahendusi ning valdkonna spetsiifiliselt pesumajade inventuuri jälgimist.

EMTAKi äriklassifikatsioon on muud äritegevust toetavad tegevused (EMTAK 82,991) ja raadiosagedustuvastuse (RFID) tehnoloogia, seadmete tarnimine, integreerimisteenused ja kliendikeskse tarkvara arendamine, tutvustamine ja juurutamine.

Ettevõttele on oluline, et edasimüüjad saaksid pakkuda kohandatavat riist- ja tarkvara, mis koosneb vastavatest toodetest ja teenuskomplektidest, mis hõlmavad:

* RFID-süsteemide kohandamise tehnoloogilisi teadmisi, infrastruktuuri  ja integratsiooni;
* kliendi äriprotsesside mõistmist.

Toote enda eeliseks on rutiinne protsesside automatiseerimise funktsioon, mis aitab klientidel säästa varude haldamiseks kuluvat aega, vähendada andmesisestusvigu ja luua tõhusamaid äriprotsesse rakenduste juurutamiseks.Ettevõte pakub järgmisi teenuseid:

* erinevate rakenduste paigaldamine, et luua vajalik vahevara tarkvaraarendus;
* rakendustarkvara arendamine;
* paigaldamine ja testimine;
* tarkvara integreerimine.

Järgmisena on kirjeldatud kahetasandiliste kompetentside süsteemi:

* tehnoloogilised – need kompetentsid eeldavad teenusepakkuja teadmisi riistvara funktsionaalsusest, tõlgendamise ja filtreerimise pädevuse lähteandmeid, andmete kogumise ja salvestamise tehnoloogiaid, kompetentside integreerimist erinevatesse andmebaasidesse ja rakendustesse;
* äriprotsessidega seonduvad – arusaam sellest, kuidas aitab sinu Analytics kiirendada klientide äriprotsesse ning analüüsida teenuse ja rakenduse realiseerimise eripärasid. Ettevõtte missioon vastavalt Idsys Ltd. visioonile olla viie aasta pärast eelistatuim ja tuntuim RFID-id pakkuv ettevõte Eesti, Läti ja Soome turgude jae- ja hulgimüügiettevõtetes, logistikaettevõtetes ja avaliku sektori organisatsioonides.

*IDsys OÜ missiooniks on panustada klientide äriprotsessidesse, tõhususse ja aidata kasvatada kasumlikkust, suurendades seeläbi tuvastustehnoloogia (RFID) juurutamist kliendi varude, logistikasüsteemide ja varude haldamise kasutamises.*

Välislingid
-----------

* Koduleht

INDEKSIGA
**"Hees"** oli omakirjastuslik luulealmanahh, mida ilmus aastatel 1967-1968 neli numbrit.

Eellugu
-------

1961. aastal toimus noorte kirjandushuviliste kokkutulek "Noorte Looming", mille matarjalidest koostati käsikirjaline mapp pealkirjaga "Esimene Loomus", mis aga trükki ei jõudnud. Taolisi kokkutulekuid toimus veel 1962. ja 1963. aastal Koigis ning 1964. aastal Aegna saarel. Pandi kokku veel samasuguseid kogumikke pealkirjaga "Looming"; alates 1964. aastast pealkirjaga "Noorte Looming". Need kogumikud ilmusid esialgu 15, hiljem 25 või 30 eksemplaris. Anti välja ka esikteoste sarja pealkirjaga "Esimene Loomus", mille autorite hulgas olid Viivi Luik, Märt Raba, Ingvar Luhaäär ja Udo Otsus. 

"Noorte Loomingu" viimane number ilmus pärast aastast vaheaega 1967. aastal, milles kuulutati välja konkurss uue ja särtsakama nime leidmiseks. Selleks sai Eduard Moloki ettepanekul "HEES" (Hullemini Enam Ei Saa).

Sisu
----

### HEES

Noorte Autorite Koondis. Tallinn, 1967. 54 lk. 

Autorid: Leelo Tungal, Tiit Ehala, Kari Ahk, Astrid Reinla, Edward O'Men ( = Eduard Molok), Jüri Üdi, Toomas Vint, Christian Morgenstern (tõlk. Joel Sang), Kalju Lepik, Miroslav Lamaš (tõlk. Tõnis Vint).

Illustratsioonid; Aili Sarv, Jüri Arrak.

Toimetus: M. Aare, E. Karu, A. Piik, S. Saar, T. Tasa, K. Tulviste, I. Viidalepp, H. Väli.

Kunstiline kujundaja: Tõnis Vint.

### HEES 2

Noorte Autorite Koondis. Tallinn, 1968. 68 lk.

Autorid: Jüri Üdi, Sirje Kiin, Jaak Jõerüüt, Peeter Tulviste, Helle Karis, Raul Meel, Silvester Houdeard (õieti Dom Sylvester Houédard), Jan Burka, Ernst Jandl, Enn Karu, Andres Ehin, Toomas Vint, Johnny B. Isotamm, Juku Muul ( = Toomas Vint), Gerald Gassopt-Talabit (tõlk. Toomas Vint), Tõnis Vint.

Illustratsioon: Illimar Paul.

Toimetus: J. Jõerüüt, I. Paul (kujundaja). A. Piik, K. Tulviste, T. Vint.

### HEES 3

"HEESi" väljaanne 3. 33 lk.

Toomas Vint. Suitsupilvedest unistus. 

Kunstiliselt kujundanud autor.

### HEES 4

Noorte Autorite Koondis. Tallinn, 1968. 75 lk.

Autorid: Jaak Jõerüüt, Juhan Tomingas, Henn-Kaarel Hellat, Lewis Carroll, Henry Chopin, Raul Meel, Enn Karu, Eduard Vilde, Toomas Vint, Ann Piik, Juku Muul, Johnny B. Isotamm, Andres Ehin.

Kirjandus
---------

* Kersti Unt ja Marja Unt. Seilates sadamata : omakirjastus okupeeritud Eestis. Kujundanud Mari Kaljuste. Tallinn, Varrak, 2012, 397 lk. ISBN 9789985325308.

Arhiivimaterjalid
-----------------

* KM EKLA f 321 m 19:5-8.
Nikolai Nekrassov
**Nikolai Vissarionovitš Nekrassov** (**Николай Виссарионович Некрасов**; 20. oktoober/1. november 1879 Peterburi – 7. mai 1940 Moskva) oli Vene insener ja poliitik.

1902. aastal lõpetas Peterburi teedeinseneride instituudi, 1903–1905 stažeeris Saksamaal. 1906. aastast alates oli Tomski tehnoloogiainstituudi professor.

1905. aastast alates osales Venemaa poliitikaelus. 1909–1915 oli Konstitutsioonilis-Demokraatliku Partei Keskkomitee liige, hiljem üks Venemaa Radikaaldemokraatliku Partei juhte.

1907. aastal sai Riigiduuma liikmeks.

1917. aasta veebruarirevolutsiooni ajal valiti Riigiduuma Ajutise Komitee liikmeks, seejärel oli Ajutises Valitsuses kõigepealt teedeminister, siis rahandusminister. 1917. aasta septembris määrati Soome kindralkuberneriks.

Oktoobrirevolutsiooni järel naasis Venemaale. 1918. aasta alguses muutis nime ja sõitis Ufasse, 1919. aastal edasi Kaasani. 1921. aastal tuvastati, et ta on endine Ajutise Valitsuse minister, vahistati ja saadeti Moskvasse, kus ta pärast Kremlis Leniniga kohtumist vabaks lasti.

1930. aastal mõisteti kontrrevolutsioonilises tegevuses süüdistatuna kümneks aastaks vangi. Kinnipidamisel viibides töötas Valge mere – Läänemere kanali projekteerimisel ja osales selle ehitamisel. Kanali valmimisel lasti 1933. aastal ennetähtaegselt vabaks. Seejärel töötas Moskva–Volga kanali ehitamisel, saades selle eest 1937. aastal Tööpunalipu ordeni.

1939. aastal võeti taas vahi alla. 1940. aasta 14. aprillil mõistis NSV Liidu Ülemkohtu Sõjakolleegium ta surma süüdistatuna sabotaažis Moskva–Volga kanali ehitamisel ning kontrrevolutsioonilise terroristliku grupeeringu organiseerimises eesmärgiga tappa ÜK(b)P ja Nõukogude valitsuse juhid. Ta lasti maha 7. mail 1940. NSV Liidu Prokuratuur rehabiliteeris ta 12. märtsil 1991.
**Heidenreich von Walgarden** (surnud 1493) oli Liivi ordu liige ja Pärnu komtuur aastatel 1482–1488.

Tema vanemaid pole teada, kuid ta sündis Marki krahvkonnas Kamenis. Tema suguvõsa pärines Münsteri kandist, kuid hiljem said nad Marki rüütelkonna liikmeteks. Mitmed tema sugulased elasid alates 15. sajandi teisest poolest orduvasallidena Põhja-Eestis ja Karksi lähedal. Ordumeister Heidenreich Vincke von Overberg oli tema onu, seetõttu on arvatud, et ta tuli tolle valitsusajal Liivimaale ja astus ordusse.

1451 on Walgardenit mainitud rüütelvennana Kuldīgas, 1463 aga ordu majandusülemana (*Schäffer*) Riias. Sel ajal kuulus ta Liivi ordu maamarssali Goddert von Plettenbergi lähikonda, hiljem hakkas toetama aga Johann Wolthus von Herset ja tolle reformipüüdlusi. Tänu sellele sai ta 1469. või 1470. aastal Narva foogtiks ja suutis Virumaa sugulaste abil selle ametikoha ka pärast Herse kukutamist säilitada. 1482. aastal nimetati ta Pärnu komtuuriks, sellele ametikohale jäi ta veel kuueks aastaks, misjärel saadeti ilmselt erru. 1491. aastal on mainitud, et tal oli elatisvaldus Pärnus, ilmselt sealsamas ta ka suri 1493. aasta alguses, enne aprilli.

Kirjandus
---------

* *Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr 930 (lk 695–696).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Wilhelm von Böckenförde** | **Liivi ordu majandusülem**1463 | Järgnev**Wolter von Plettenberg** |
| Eelnev**Johann Wolthus von Herse** | **Narva foogt**1469/1470–1482 | Järgnev**Bernd von Hornhusen** |
| Eelnev**Friedrich von der Borch** | **Pärnu komtuur**1482–1488 | Järgnev**Evert von Werminghausen**

 |
**Heida Kevend** (eesnimi ka **Hedda**; 27. mai (vkj) / 9. juuni 1912 Tartu – 1990 Inglismaa) oli eesti päritolu Suurbritannia lastepsühhiaater ja psühhoterapeut.

Ta lõpetas 1930. aastal Tallinna Linna 2. Tütarlaste Gümnaasiumi ja 1939. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna psühholoogia erialal. Akadeemiliselt oli ta Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liige.

Ta sai Briti Nõukogu stipendiumi, läks 1939. aastal Suurbritanniasse ning õppis aastatel 1939–1941 Londoni ja Glasgow' Ülikooli juures. Aastatel 1941–1943 õppis ta psühhiaatriat ja sotsiaaltööd (*London School of Economics and Political Science*), aastatel 1949–1950 ja 1959–1963 täiendas ta end Londoni Tavistocki kliiniku lastepsühholoogia instituudis. 

Oli aastatel 1943–1951 St. Albansi vaimuhaigla sotsiaaltöötaja, 1951–1953 Durhami Ülikooli psühhiaatriaosakonna sotsiaalala juhendaja ning 1953–1959 laste psühhoterapeut Leedsis ja 1963–1978 Brightonis.

Liikmesus
---------

* *Association of Child Psychoterapists*
* *Association of Psychiatric Social Workers*
* *International Association for Child Psychiatry and Allied Professions*
* *Royal Society of Health*

Kirjandus
---------

* "Eesti teadlased väljaspool kodumaad". Stockholm 1984. Lk 42-43
* 1990 Leinakuulutus. Eesti Hääl nr 1927, 23. märts 1990. Lk 4
* 2000 – "Kevend, Heida". // Eesti teaduse biograafiline leksikon. I kd, A – Ki. Tallinn 2000. Lk 621

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Heida Kevend Glasgow' Ülikooli kodulehel. Inglise keeles
* TLÜAR väliseesti isikud

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
| * v
* r
Põhjasõda |
| --- |
| 
I Riia • I Tönning • Humlebæk • Reinbeck • Travendali rahu • Varja • Pühajõe • I Narva (piiramine & lahing) • Petseri • Spilve (Daugava) • Räpina-Lokuta (Rappin) • Vastse-Kasaritsa (Neu-Kasseritz) • Rõuge (Rauge) • Erastvere • Druskininkai • I Vilnius • Kliszów • Wieluń • I Peipsi • Hummuli • Kraków • Nöteborg (Schlüsselburg) • Saladen • Pułtusk • Nyen • Systerbäck • II Peipsi • Kastre • Rakvere (Wesenberg) • Tartu • Toruń • Jakobstadt • Poznań • II Narva • Poniec (Punitz) • Mūrmuiža (Gemäuerthof) • Rakowitz • Varssavi Varssavi rahu • Praga • I Grodno • Wschowa (Fraustadt) • Nieśwież • Kleczk • Lachowitze • Altranstädti rahu • Kalisz • II Vilnius • II Grodno • Vinni-Pajusti • Hołowczyn • Malatitze • Rajovka • Lesnaja • Porvoo • Kolkanpää • Koniecpol • Veprik • Sokolki • Poltava • Perevolotšna • II Riia • Pärnu • Helsingborg • II Viiburi • Køge laht • II Tönning • Tallinn • Fladestrand • Møn • Gadebusch • Bender • Pälkäne • Helsingfors • Storkyro • Hankoniemi • Fehmarni väin • Rügen • Stralsund • Stresow • Kristiania • Gjellebekk • Dynekilen • Strömstad • Fredrikshald • Saaremaa • Stäket • Frederiksborgi rahu • Granhamn • Selånger • Uusikaupunki rahu |

**Pühajõe lahing** toimus Põhjasõja alguses 1700. aastal Pühajõe lähistel, kui Rootsi kuninga Karl XII väed ründasid Vene tsaari Peeter I vägesid.

Sündmuste käik
--------------

Rootsist Pärnu saabunud, varem Ruhja piirkonnas asunud ja lõunasuunal Saksi vägede tõkestamiseks dislotseerunud Rootsi väed koondati Rakvere piirkonda, kus nad majutati ümberkaudsetesse küladesse ja määrati ka nende varustamise eest vastutavad mõisad.

13. novembril liikusid Rootsi eelväed Aa mõisa, kust Vene salgad taganesid nende lähenemisel ning jõudsid seejärel Pühajõeni. Tee kulges sellel ajal kohast, kus kõrged jõekaldad moodustasid kitsastee, mis sõjaliselt oli väga soodne kaitsjaile. Kitsastee kaitseks oli Vene vägedest eraldatud Boriss Šeremetevi juhtimisel 6000 kaitsjat. 

Rootsi vägi aga suundus aga mitte mööda teed, mis viis Aa mõisast Jõhvile, vaid mööda teed, mis kulges Aa mõisast Reite kõrtsi lähedalt ranna äärest Toila peale. Tänapäevaks on tee Ontika ja Valaste vahel osaliselt langenud sisse ja rannikuga ühes nihkunud merest kaugemale. Tee viis enne Pühajõe kirikut ja kirikuaeda üle jõe ning jõudis hilisema Voka koolimaja juures tagasi suurele teele.

Rootsi väed jõudsid Pühajõele 17. novembri õhtul kella 5 paiku ning põrkasid seal kokku umbes 800 Vene ratsaväelasega, kes seal piirkonnas rüüstasid ja moona varusid. Rootsi väed asusid kohe lahingusse ning avasid ka tule 10 kahurist, mille tulemusena Vene väed põgenesid ja jätsid maha ka kaitsepositsioonid teel.

18. novembril jõudsid Rootsi eelväed Sillamäele ja 19. novembril Laagna mõisa. Vene väed taganesid nende eest ilma võitlusteta Narva suunas.
Augsburgi kartograafi Tobias Conrad Lotteri 1759. aastast pärinev kaart "Püha maa ehk Palestiina" kujutab Juudamaad ja Iisraeli, kus on eristatud 12 juudi hõimu ning näidatud ka nende paiknemist eri aegadel piibli järgi
**Püha maa** (ka **Püha Maa**); heebrea keeles אֶרֶץ הַקוֹדֵשׁ *Eretz HaQodesh*, araabia keeles الأرض المقدسة *Al-Arḍ Al-Muqaddasah*) on Iisraeli nimi judaismis. Traditsiooniliselt nimetavad nii juudid kui ka mittejuudid seda piirkonda Palestiinaks. Muslimid ja kristlased nimetavad nõnda ka piirkonda Jordani jõe ja Vahemere vahel, mis hõlmab nii tänapäeva Iisraeli kui ka Palestiinat.

See piirkond on osalt tähtis just Jeruusalemma religioosse tähenduse tõttu, kuna linn on püha nii judaismis, kristluses kui ka islamis. Püha maa tähtsus kristlastele oli üks ristisõdade ideoloogilisi aluseid, kuna Euroopa kristlased püüdsid vallutada maa seldžuki türklaste käest, kes olid selle omakorda saanud islamiusku araablastelt, kes vallutasid selle kristlikult Bütsantsi keisririigilt.

Paljudesse püha maa paikadesse on juba sajandeid teinud palverännakuid eri usundite esindajad, sealhulgas juudid, kristlased ja muslimid.
*Vita Christi* esimene lehekülg illumineeritud käsikirjast, Jacques de Besançoni meister, 1474
Haudapanek. Käsitsi koloreeritud puulõige 1487. aastal ilmunud trükisest, esimene Antwerpeni puulõikemeister
**Saksi Ludolf** (umbes 1295 – 1378), ka **Ludolphus de Saxonia** ja **Ludolf Kartuuslane**, oli katoliku teoloog, kes tegutses 14. sajandil.

Tema peateos oli 1374. aastal kirjutatud "Vita Christi" ('Kristuse elu'), mille esmatrükk ilmus 1470. aastatel. Sellel oli tähelepanuväärne mõju uuele usupraktikale, mis väärtustas vaga meditatsiooni kristlike teemade üle ja taotles süüvimist ning enese mõttes paigutamist evangeeliumi sündmustiku keskele, tehnikat, mis sai populaarseks *devotio moderna* kogukonnas ja mõjutas hiljem Ignatius Loyolat. Teose populaarsust näitab sellest tehtud käsikirjaliste koopiate suur arv, mida säilitatakse raamatukogudes, ja palju trükiväljaandeid, alates esimestest, mis ilmusid Strasbourgis ja Kölnis 1474, kuni viimaste Pariisi väljaanneteni 1865. ja 1878. aastal. Teos ilmus katalaani, kastiilia, portugali ja prantsuse keeles 15. sajandi lõpul, itaalia keeles 16. sajandil.

Teosed
------

* Psalmide kommentaar – tugines metoodiliselt eriti spirituaalse tõlgenduse osas kirikuisadele, nagu Hieronymus, Augustinus, Cassiodorus ja Petrus Lombardus. Kommentaar sai populaarseks eriti keskaegsel Saksamaal.
* "Vita Christi" – mitte lihtsalt biograafia, vaid pühakirja kommenteeriv jutustus, mis laenas materjali kirikuisade Kristuse elule pühendatud kirjutistest, dogmaatilistest ja moraalsetest traktaatidest, vaimulikest juhistest, meditatsioonidest ja palvetest; hõlmas ajavahemiku Kristuse sünnist tema ülestõusmiseni.
* Peetakse võimalikuks, et Ludolf kirjutas teose "Speculum humanae salvationis".
* Aeg-ajalt on peetud ka "Kristuse järgimisest" ("De imitatione Christi") Saksi Ludolfi kirjutatuks.

Viited
------

1. 1 2  Ludolph of Saxony. - Catholic Encyclopedia
"**Pühajärv**" on Gustav Ernesaksa ooper kolmes vaatuses ja seitsmes pildis Juhan Sütiste libretole. 

See oli helilooja esimene ooper, kus pearõhk oli kooridel. Sai keskpärase publikumenu osaliseks. Teatrikriitikud heitsid ette nõrka faabulat ja vähest dramaatilist pinget, kuid kiitsid meloodilise muusika eest.

Esiettekanne toimus 19. juulil 1946 Tallinnas kino Gloria Palace ruumides teatri Estonia trupi esituses. Esietendusel laulsid Karl Ots (Vilhelm), Linda Sellistemägi (Reet), Tiit Kuusik (Peep), Vootele Veikat (Sepp), Meta Kodanipork (Maidu), Benno Hansen (kirikhärra) ja Georg Ots (Kolja). Dirigent Kirill Raudsepp. Esitati 1947. aastal Vanemuises ja 1949. aastal Estonias. Seejärel on vajunud unustusse.

Peamised osad: parun Vilhelm (tenor), Reet (sopran), Peep (bariton), Sepp (bariton), Maidu (sopran), Rehepapp (bass), Carl Magnus (bass), porutšik Kolja (bariton). 

Tegevus toimub 1841. aastal Pühajärve mõisas, selle ümbruses ja kindral­kuberneri lossis Riias ning käsitleb talupoegade ülestõusu ning eestlaste ja mõisnike teravaid vastuolulisi suhteid. Talurahvas otsustab läkitada saadikud Riiga tsaari kuberneri juurde, et nõuda oma olukorra parandamist. Riiga on enne talupoegi jõudnud Pühajärve parun Villem. Tema õhutusel talupojad vangistatakse. Kodus oodatakse saadikuid. Neil on õnnestunud Riias vahi alt põgeneda ning nad saabuvad Pühajärvele. Otsustatakse hakata jõuga vastu. Parun kutsub kohale sõjaväe ning reetmise tagajärjel surutakse talupoegade ülestõus maha. Järele jääb lootus. Ooper lõpeb tõotusega: "Kord aeg saab täis!"

Peamised muusikalood
--------------------

* Rehepapi aaria kooriga
* Reeda aaria "Ma nägin hirmsat und"
* Maidu aaria "On rukis juba kogu nurmel valmis"
* Maidu ja Peebu duett
* koor "Lindude laul mind äratab"
* Peebu laul
* tantsustseen "Anna takka meistripoiss"
**Saksi-Gotha** (saksa: *Sachsen-Gotha*) oli üks Wettinite dünastia Ernestiinide haru Saksi hertsogkondi endises Tüüringi maakrahvkonnas. Hertsogi residents püstitati Gothasse.

Ajalugu
-------

Gotha: Friedensteini loss
Hertsogkond loodi aastal 1640, kui Saksi-Weimari hertsog (1620–1662) Wilhelm tegi jaotuse oma nooremale vennale Ernst I Vagale. Hertsog Ernst tegi oma residentsiks Gotha, kuhu ta aastatel 1643-1654 Friedensteini lossi ehitas. Samal ajal loodi Saksi-Eisenachi hertsogkond kolmandale vennale Albrecht IV-le.

Sellest hoolimata suri Albrecht aastal 1644 ja Ernst päris suure osa tema Saksi-Eisenachi hertsogkonnast, kuigi mitte tuumikterritooriumi ümber residentsi Eisenachi ja Wartburgi, mis läks tema vanemale vennale, Saksi-Weimari Wilhelmile. Ernst liidendas aastal 1660 ka mitu hääbunud Hennebergi dünastia mõisa, mis olid vakantsed aastast 1583. Lõpuks, aastal 1672 sai ta oma naise Elisabeth Sophia kaudu pärast Altenburgi viimase hertsogi Friedrich Wilhelm III pärijateta surma suure osa Saksi-Altenburgist. Seejärel kutsuti Ernsti Saksi-Gotha-Altenburgi hertsogiks.

Kui Ernst aastal 1675 suri, jättis ta oma seitsmele pojale märkimisväärselt suurenenud territooriumi. Vanim, Friedrich I valitses esialgu üheskoos oma vendadega, kuni aastal 1680 hertsogkond tükeldati. Ala ümber Gotha ja ka Altenburgi läks Friedrich I-le, kes säilitas Saksi-Gotha-Altenburgi hertsogi tiitli. Vaata Saksi-Gotha-Altenburg.

Saksi-Gotha hertsogid
---------------------

* Ernst I Vaga (1640–75), Saksi-Gotha-Altenburgi hertsog aastast 1672
* Friedrich I (1675-1691), üheskoos oma vendadega aastani 1680:
	+ Albrecht V, sai Saksi-Coburgi hertsogiks
	+ Bernhard I, sai Saksi-Meiningeni hertsogiks
	+ Heinrich, sai Saksi-Römhildi hertsogiks
	+ Christian, sai Saksi-Eisenbergi hertsogiks
	+ Ernst, sai Saksi-Hildburghauseni hertsogiks
	+ Johann Ernst IV, sai Saksi-Saalfeldi hertsogiks

Kui Saksi-Gotha ja Altenburgi liinid aastal 1825 hääbusid, tükeldati Saksi-Gotha-Altenburg. Saksi-Gotha läks Saksi-Coburg-Saalfeldi hertsogile, kes omalt poolt andis Saalfeldi Saksi-Meiningenile. Saksi-Hildburghauseni hertsog sai Saksi-Altenburgi ja andis Hildburghauseni kreisi Saksi-Meiningenile.

Pärast Saksa monarhiate kaotamist Esimese maailmasõja lõppedes sai see aastal 1920 äsjaloodud Tüüringi osariigi osaks.