recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kaart
**Paldiski–Padise tee** (registrinumbriga 11174) on 15,2 km pikkune kõrvalmaantee Lääne-Harju vallas (Paldiski linna tänavatena Soomepoiste tee ja Padise tee – kokku 1,6 km).

Tee saab alguse Tallinna–Paldiski maantee neljakümne kuuendal kilomeetril Paldiski linnas. Tee kulgeb läbi Paldiski, Laoküla, Põllküla, Madise, Karilepa, Suurküla ja Padise küla ning Ämari ja Rummu aleviku. Tee lõpeb Keila–Haapsalu maantee kahekümne esimesel kilomeetril Padise külas.

Tee ületab üht silda (Jõesuu II sild üle Vasalemma jõe tee viiendal kilomeetril) ja üheksat truupi. Teele jääb neli bussipeatust: Tänava otsa, Liisküla, Kasepere, Padise.

Teega ristub teisel kilomeetril Paldiski Lõunasadama tee, kolmandal kilomeetril kaks korda Laoküla tee, viiendal kilomeetril kaks korda Jõesuu silla tee, kaheksandal kilomeetril Põllküla–Madise tee.

Tee esimene kilomeeter on asfaltkattega, teine ja kolmas kilomeeter mustkattega. Jõesuu silla piirkonnas on tee 1 km ulatuses asfaltkattega. Tee seitsmendal kilomeetril on tee 1 km ulatuses ning tee lõpp 0,4 km ulatuses pinnatud kruusatee. Ülejäänud tee on kruusatee. Esimene 1,6 km on linnatänav, kuni kolmanda kilomeetrini on tee klass IV, edasi on tee klassita. Tee esimesel kilomeetril on liiklussagedus 1000–3000 autot ööpäevas, edasi kuni 2,7. kilomeetrini on liiklussagedus 200–500 autot ööpäevas, ülejäänud teel kuni 200 autot ööpäevas. Tee seitsmendal-kaheksandal kilomeetril on kiiruspiirang 40 km/h. Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on ajakirjanikust; samanimelise sõjaväelase kohta vaata artiklit Jaan Lukas ning poliitiku kohta Jaan Lukas (poliitik).* |

---

 
**Jaan-Ivo** **Lukas** (18. detsember 1964 Tartu – 7. november 2021 Jõgeva) oli eesti ajakirjanik.

Ta lõpetas 1983. aastal Tartu 3. Keskkooli ja 1988. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo erialal (diplomitöö "Tartu komsomoliorganisatsioon aastail 1944–1950", juhendaja professor Jüri Ant).

Ta töötas aastatel 1988–1999 ajakirjanikuna ajalehes Vooremaa. 1990. aastate esimesel poolel toimetas ta Jõgevamaal ka kohalikke raadiosaateid.[*viide?*]

1999. aastast tegi ta mittekoosseisulisena ajalehtedele ja raadiole ajakirjanduslikku kaastööd. Aastatel 1999–2009 oli ta füüsilisest isikust ettevõtja ning 2009. aastast surmani OÜ Jaan-Ivo Lukas Meediabüroo juhatuse liige. 

Lukas on teinud kaastööd ajalehtedele Vooremaa, Vali Uudised, Koit, Sakala, Terviseleht, Kalurileht ja Kesknädal ning portaalidele Kalev Meedia, Eesti Elu, Külauudised, samuti Eesti Rahvusringhäälingu raadiouudistele, Vikerraadiole ja Raadio 4 saatele "Radius". Jaan Lukas valiti 2011. aastal Delfi rubriigi "Eesti elu" aasta autoriks.[*viide?*]

Ta kandideeris 2002. aastal kohalike omavalitsuste valimistel Jõgeva linnavolikogusse[*viide?*]. Ta on juhtinud ajalehtede Punalipp ja Vooremaa ametiühinguorganisatsiooni[*viide?*] ning Eesti Ajakirjanike Liidu Jõgeva sektsiooni[*viide?*].

Koostatud teosed
----------------

* Teatmik "Jõgevamaa omavalitsused aastal 2004"
* Tunnuslause "Jõgevamaa – kuninglik väärikus, Kalevipoja jõud" (2004)
* "Presidendi võrkpallitreener" (2005) – raamat jutustab sporditegelasest Raimund Kokast (1915–2010), kelle võrkpallitreeningutel osales Jänedal õppides ka tulevane president Arnold Rüütel
* "Maakonna ja omavalitsuste juhid Kalevipoja tegude maal" – raamatusari tutvustab Jõgevamaa põllumajandus-, kultuuri-, haridus- ja sporditegelasi. Sari ilmub ettevõtja ja poliitiku Aivar Koka eestvedamisel
* Kalender Oskar Lutsu huumoripreemia laureaatidest (2010)

Viited
------

1. ↑  "TRÜ ajalooüliõpilaste diplomitöid 1987–91". // Kleio 4. Tartu 1991. Lk 74
Władysław Sikorski 1923. aastal
**Władysław Eugeniusz Sikorski** (20. mai 1881 – 4. juuli 1943) oli Poola sõjaväelane ja poliitik, Poola eksiilvalitsuse peaminister (1939–1943).

Enne Esimest maailmasõda lõi ta ja osales mitmes põrandaalustes organisatsioonis, mis taotlesid Poola lahkulöömist Vene Impeeriumist. Esimeses maailmasõjas osales ta Poola Leegioni koosseisus ja hiljem vastloodud Poola armee koosseisus Nõukogude-Poola sõjas 1919–1921. Viimases mängis ta olulist rolli otsustavas Varssavi lahingus. Poola Teise Vabariigi varajastel aastatel täitis ta mitmeid valitsusameteid, sh oli ta peaminister (1922–1923) ja sõjaminister (1923–1924). Pärast marssal Józef Piłsudski riigipööret 1926. aasta mais ja *Sanacja* valitsuse moodustamist langes ta valitsuse soosingust välja. 

Teise maailmasõja ajal oli Sikorski Poola eksiilvalitsuse peaminister, Poola Sõjaväe ülemjuhataja ja Poola diplomaatia jõuline eestkõneleja. Ta toetas Poola ja Nõukogude liidu diplomaatiliste suhete taastamist, mis katkesid pärast Molotovi-Ribbentropi pakti sõlmimist Saksamaa ja Nõukogude Liidu vahel ning nende invasiooni Poola vastu. Kui 1943 palus Sikorski Rahvusvahelisel Punasel Ristil hakata uurima Katõni massimõrva, katkestas Nõukogude Liidu diktaator Jossif Stalin 23. aprillil igasugused Poola ja Nõukogude Liidu vahelised diplomaatilised suhted. 

Juulis 1943 kukkus vahetult pärast starti Gibraltarilt merre lennuk, milles oli ka Sikorski. Surma said kõik peale piloodi. Kuna õnnetuse põhjused on vaidlustatavad, on tema surma põhjuste kohta liikvel mitmeid vandenõuteooriaid.

Sikorski oli kõige prestiižsem Poola eksiiljuht ja tema surm oli tõsine tagasilöök Poola küsimuse lahendamisel.

Autasud
-------

* Valge Kotka orden (Poola) – postuumselt 1943
* *Virtuti Militari* ordeni Komandöri Rist (enne autasustatud Hõbedase ristiga)
* *Polonia Restituta* ordeni Suurrist (enne autasustatud Komandöri ristiga)
* Grünwaldi ordeni rist, I klass – (2 juulil, 1946, postuumselt Riigi Rahvusliku Nõukogu poolt)name="sejm"/>
* Austuse Rist – neli korda
* Aurist (Poola)
* Leopoldi ordeni Ohvitseri suurrist (Belgia)
* Valge Lõvi ordeni Suurrist (Tšehhoslovakkia)
* Vabadusrist, I liigi 2. järk ja III liigi 1. järk (Eesti)
* Auleegioni suurristi orden (Prantsusmaa)
* Norra Sõjarist (Norra) – augustis 1943, postuumselt

Viited
------

1. ↑
2. ↑
Lajos Portisch (1968)
 Boriss Spasski ja Lajos Portisch (1979)
 Lajos Portisch ja Garri Kasparov (1986)
**Lajos Portisch** (sündinud 4. aprillil 1937 Zalaegerszegis) on ungari maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1961).

Portisch tuli 1955. aastal Antwerpenis juunioride maailmameistrivõistlustel neljandaks. Suurmeistriks sai ta 24-aastaselt 1961. aastal. Kolm aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta on 8-kordne Ungari malemeister (1958, 1959, 1961, 1964, 1965, 1971, 1975, 1981).

Maailmameistrivõistlused
------------------------

Portisch on mänginud maailmameistrivõistlustel. Tsoonidevahelisel turniiril 1962. aastal Stockholmis sai ta 10. koha, 1964. aastal Amsterdamis peetud tsoonidevaheliselt turniirilt pääses ta kuue parema hulgas pretendentide matšturniirile, kus kaotas 1965. aastal veerandfinaalis Mihhail Talile.

1967. aastal Sousse'is tsoonidevahelisel turniiril saadud viies koht viis ta pretendentide matšturniirile, kus ta kaotas 1968. aastal veerandfinaalis Bent Larsenile. 1970. aastal Palma de Mallorcas tsoonidevahelise turniiril jagas ta 7.–8. kohta.

1973. aastal Petrópolises tsoonidevahelise turniiril tuli ta teiseks. Pretendentide matšturniiril kaotas ta 1974. aastal veerandfinaalis Tigran Petrosjanile.

1976. aastal Bielis tsoonidevahelise turniiril tuli ta kolmandaks. Pretendentide matšturniiril 1977. aastal võitis Portisch Larsenit, kuid kaotas poolfinaalis Boriss Spasskile.

1979. aastal Rio de Janeiros tsoonidevahelise turniiril jagas Portisch 1.–3. kohta. Pretendentide matšturniiril 1980. aastal võitis ta Spasskit, kuid kaotas poolfinaalis Robert Hübnerile.

1982. aastal Tolucas tsoonidevahelisel turniiril jagas ta Eugenio Torrega 1.–2. kohta. Pretendentide matšturniiril 1983. aastal kaotas ta veerandfinaalis Viktor Korchnoile.

1985. aastal Tunises tsoonidevahelise turniiril sai Portisch kolmanda koha. Samal aastal Montpellier's peetud pretendentide turniiril jagas ta 10.–12. kohta.

1987. aastal Nógrádis tsoonidevahelise turniiril tuli ta kolmandaks. Pretendentide matšturniiril võitis Portisch 1988. aastal kaheksandikfinaalis Rafael Vaganjani, kuid kaotas veebruaris 1989 veerandfinaalis Jan Timmanile.

Võistkondlik esinemine
----------------------

Portisch võitis Ungari võistkonna koosseisus esimestel võistkondlikel maailmameistrivõistlustel 1985. aastal Luzernis hõbemedali. Ta mängis ajavahemikus 1956–2000 20 maleolümpial. Ta on võitnud maleolümpiatel ühe kuldmedali (1978), kolm hõbemedalit (1970, 1972, 1980) ja kolm pronksmedalit (1956, 1964, 1966).

Tunnustus
---------

* 2002 – FIDE auliige

Välislingid
-----------

* Lajos Portisch – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Lajos Portisch. ratings.fide.com
**2. trolliliin** oli Tallinna trolliliin, mis teenindas reisijaid marsruudil Mustamäe – Estonia. Liin avati 1967. aastal ja see suleti 2012. aastal. Linnavalitsus tõi trolliliini sulgemise põhjuseks liini pikendamise Mäepealse piirkonda. 1. detsembril 2012 hakkasid trollide asemel sõitjaid teenindama bussiliinid 24 ja 24A.

Peatused
--------

### Mustamäe – Estonia

Akadeemia tee, Kaja, Szolnok, Lehola, Lepistiku, Siili, Linnu tee, Tedre, Koskla, Taksopark, Koidu, Tõnismägi, Vabaduse väljak, Estonia.

### Estonia – Mustamäe

Estonia, Vabaduse väljak, Tõnismägi, Koidu, Koskla, Tihase, Tedre, Linnu tee, Siili, Lepistiku, Lehola, Szolnok, Kaja, Akadeemia tee, Mustamäe.

Vaata ka
--------

* Trolliliiklus Tallinnas
* Tallinna ühistranspordiliinid

Viited
------

1. ↑  "TLT:Trollibussid". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. juuni 2017. Vaadatud 7. aprill 2016.
2. ↑  2. liini trollid asendatakse bussidega

| * v
* r
Tallinna trolliliinid |
| --- |
| 
**Toimivad:** 1 • 3 • 4 • 5 |
| 
**Endised:** 2 • 6 • 7 • 8 • 9 |
Palemonase fort
**Palemonase fort** (**Raudteefort**) on endine fort Tsaari-Venemaa Kaunase kindluse koosseisus. Tänapäeval jääb see Kaunases Palemonase linnaossa, Kaunase veehoidla regionaalparki.

Fort kavandati piirkonda 1909. aastal. 1912. aastal koostati kindluse moderniseerimise kava, mis nägi ette teise fortide aheliku ehitamise. Forti ehitati aastail 1913–1915, kuid see ei saanud valmis. Ähvardav Saksa oht tõi kaasa selle, et Palemonase sektorile pöörati kindluse arendamisel kõige vähem tähelepanu. Tehtud said siiski mõõdistustööd, kohale toodi ekskavaator ja ehituseks vajalik kruus, ka valmisid ehitustööliste barakid.

Kui Vene väed Kaunase kindlusest taandusid, jäeti viimasena maha Palemonase fort. Kuna sakslased kartsid Vene vägede vastupealetungi, jätkasid nad sõjavangide abil fordi ehitamist, tööd kestsid aastani 1917. Kindlustiste lagede toetamiseks kasutati sealjuures kohati raudteerööpaid. Hiljem võtsid fordi üle Leedu väed, kes kartsid samuti idast tulevat pealetungi.

Hiljem on suur osa rajatud kindlustistest lõhutud. Osa neist jäid ette kavandatavale teetrassile, osa aga jäid Kaunase veehoidla alla. Säilinud on osa kasemattidest, tulepesadest ja betoonist vaatluspunktidest. Kohati on säilinud ka kaevikuliinid. Fort on 2000. aastast muinsuskaitse all. Piirkond on valdavalt ka looduskaitseala, seal kasvab mitu Leedu punasesse raamatusse kuuluvat taimeliiki.

Viited
------

1. ↑  "Forto liekanos". Vaadatud 12. aprillil 2021.



|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Palemonase fort** |
|  | Aegkond | Ajastu |
| --- | --- | --- |
| N | **järgnev** | **järgnev** |
| PROTEROSOIKUM |
| Neoproterosoikum | Ediacara |
| Krüogeen |
| Ton |
| Mesoproterosoikum | Sten (ajastu) |
| Ectas |
| Calymm |
| Paleoproterosoikum | Stather |
| Orosir |
| Rhyac |
| Sider |
| N | **eelnev** |

**Paleoproterosoikum** on geokronoloogiline üksus (aegkond). Paleoproterosoikum vastab ajavahemikule 2500...1600 miljonit aastat tagasi (2,5...1,6 miljardit aastat tagasi).

Paleoproterosoikumile eelneb Neoarhaikum ja järgneb Mesoproterosoikum.

Paleoproterosoikum jagatakse neljaks ajastuks:

* Stather – 1800...1 600 Ma
* Orosir – 2050...1 800 Ma
* Rhyac – 2300...2 050 Ma
* Sider – 2500...2 300 Ma

Paleoprotesoikumis algas tänapäevaste ürgmandrite teke.[*viide?*] Mandritompude liitumise tulemusena tekkis Columbia hiidmanner. Sel ajal (Rhyac) tekkis Svekofennia (sh. eesti, Fennoskandia, mis ulatus Laadogast Californiani) maakooretomp, mis on suuremalt osalt säilinud tänapäeva, va mõningad tükkide eraldumine.
Igal juhul oli selleks ajaks tekkinud elu, sest sellest ajastust pärinevad tõestatud mikroorganismide kivistised.

Vaata ka
--------

* Geokronoloogiline skaala

Välislingid
-----------

* Varajane elu Maal – vastus peitub soolades eestigeoloog.ee
Slettnesi tuletorn
**Slettnesi tuletorn** asub Slettnesis Gamviki vallas Norras Gamviki külast umbes 3 km põhja poole.

Slettnesi majakas on mandriala maailma kõige põhjapoolsem majakas.

Majakas hakkas tööle 15. septembril 1905. aastal.

Majakas on 39 m kõrge ja tema valgusti ulatub 44 meetrit üle merepinna. Oma kõrgusega kuulub Slettnesi majakas Norra 5 kõrgema majaka hulka. Majakal on 9 korrust ja 130 trepiastet.

Majakatule heledus on 1 706 000 kandelat ja tuli paistab 32,6 km kaugusele.

Vaated majakale
---------------

* Esimese korruse trepp.Esimese korruse trepp.
* Majaka seina montaažidetail.Majaka seina montaažidetail.
* Keerdtrepp ülemisele korrusele.Keerdtrepp ülemisele korrusele.
* Majakalatern.Majakalatern.
* Vaade laternaruumist kirdesse (Barentsi meri).Vaade laternaruumist kirdesse (Barentsi meri).
* Vaade laternaruumist otse põhja.Vaade laternaruumist otse põhja.
* Majaka teenindusmajad (kohvik, majakavahi elumaja, tehnilised hooned).Majaka teenindusmajad (kohvik, majakavahi elumaja, tehnilised hooned).

Kirjandus
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Slettnesi tuletorn** |

* Teabetahvel majaka juures.
**2S9 Nona-S** (vene keeles *2С9 «Нона-С»*) on Nõukogude Liidus valmistatud soomustatud 120 mm liikurmiinipilduja dessandi lahingumasinast edasi arendatud veermikul. GRAU koodnimetus on 2S9.

Taktikalis-tehnilised andmed
----------------------------

### Põhiandmed

* Miinipilduja laskekaugus: 7100 m
* Miinipilduja laskekiirus: 6–8 lasku/min
* Lahingkomplekt: 25 miini
* Laskesektor: ±35°
* Pikkus: 6,02 m
* Kaal: 8,7 t
* Soomuskaitse: 15 mm
* Kiirus: 60 km/h
* Meeskond: 4

Kirjeldus
---------

Nona-S miinipilduja 2A60 on tagantlaetav ning sellega on võimalik tulistada ka vastavate mürskudega, mis lendavad miinidest kaugemale – 8,7 km, algkiirusega 367 m/s. Tulistada on võimalik ka täielikult otsesihtimisega (üla-trajektoorita). Nona-S on praktiliselt universaalselt kasutatav nii miinipilduja, kahuri kui ka haubitsa funktsioonides.

Ajalugu
-------

1960.–1970. aastail püüti pikemat aega lahendada dessantvägedele kerge kaudtuletoetusmasina valmistamise probleemi. Kõik variandid osutusid ebasobivaiks. Alles pärast BTR-D kasutuselevõttu saadi sobiv veerimik, mis kandis universaalselt 120 mm relva. Nona-S tootmist alustati 1981. aastal ja see oli mõeldud peamiselt õhudessantvägedele. Esmakordselt näidati relva paraadil avalikult 1985. Relvasüsteem näitas end heast küljest Afganistani sõjas. 

Legendi järgi sai relv nime "Nona" mitte lillenimetusest, vaid nimetusest "Новое Орудие Наземной Артиллерии" ('uus suurtükk maismaa suurtükiväele').

Masinast on Venemaal valmistatud versioon BTR-80 veermikul – 120mm Nona-SVK (GRAU indeks 2S23) ja veokiga haakes veetav versioon 120mm 2B16 Nona-K (GRAU indeks 2B16).

Kasutamine
----------

Kokku on toodetud u 1000 miinipildujat, millest üle 800 on siiani relvastuses eri riikides. 

* Ukraina
* Venemaa enamus (u 600)[*viide?*]

### Galerii

* Ukraina 2S9 Nona-S 2018. aastalUkraina 2S9 Nona-S 2018. aastal
* Venemaa 2S9 Nona-S 2018. aastalVenemaa 2S9 Nona-S 2018. aastal

Vaata ka
--------

* 2S31 Vena

Viited
------

1. ↑  Воїни ЗСУ "клацають" танки рашистів рідкісною САУ 2С9 "Нона-С" (відео) (vaadatud: 08.07.2022)

Välislingid
-----------

* Nona-S põhijoonised
Pertti Karppinen (1980)
**Pertti Johannes Karppinen** (sündinud 17. veebruaril 1953 Vehmaa vallas) on soome sõudja, kolmekordne olümpiavõitja ja kahekordne maailmameister.

Pertti Karppinen osales ühepaadil olümpiamängudel viis korda, aastatel 1976–1992. Lisaks ühepaadil saadud medalitele on ta maailmameistrivõistlustelt saanud koos vend Reima Karppisega hõbemedali ka paarisaeruliste kahepaadil.

Sportlaskarjääri ajal töötas ta tuletõrjujana, pärast tippspordist loobumist on tegutsenud ettevõtjana.

2009. aastal sai ta koos poeg Juho Karppisega Soome meistrivõistlustel kahepaadil pronksmedali.

Pertti Karppinen valiti Soome aasta sportlaseks 1979. ja 1980. aastal.

Tulemused
---------

###  Olümpiamängudel

* 1976 Kanada Montréalis
	+ olümpiavõitja ühepaadil
* 1980 Nõukogude Liit Moskvas
	+ olümpiavõitja ühepaadil
* 1984 Ameerika Ühendriigid Los Angeleses
	+ olümpiavõitja ühepaadil

### Maailmameistrivõistlustel

* 1979 Jugoslaavia Bledis
	+ maailmameister ühepaadil
* 1985 Belgia Hazewinkelis
	+ maailmameister ühepaadil
* 1977 Holland Amsterdamis
	+ hõbemedal ühepaadil
* 1981 Saksamaa Münchenis
	+ hõbemedal paarisaeruliste kahepaadil koos Reima Karppisega
* 1986 Suurbritannia Nottinghamis
	+ hõbemedal ühepaadil
* 1987 Taani Kopenhaagenis
	+ pronksmedal ühepaadil

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Pertti Karppinen** |
**Roubaix' 1. kanton** on kanton Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus. See moodustati 2014. aasta kantonireformiga, mis jõustus 2015. aasta märtsis. Kantoni keskus on Roubaix.

See koosneb järgmistest valdadest:

1. Roubaix (osaliselt)

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2020

Nordi departemangu kantonid

Aniche **·** Annœullin **·** Anzin **·** Armentières **·** Aulnoye-Aymeries **·** Aulnoy-lez-Valenciennes **·** Avesnes-sur-Helpe **·** Bailleul **·** Cambrai **·** Le Cateau-Cambrésis **·** Caudry **·** Coudekerque-Branche **·** Croix **·** Denain **·** Douai **·** Dunkerque-1 **·** Dunkerque-2 **·** Faches-Thumesnil **·** Fourmies **·** Grande-Synthe **·** Hazebrouck **·** Lambersart **·** Lille-1 **·** Lille-2 **·** Lille-3 **·** Lille-4 **·** Lille-5 **·** Lille-6 **·** Marly **·** Maubeuge **·** Orchies **·** Roubaix-1 **·** Roubaix-2 **·** Saint-Amand-les-Eaux **·** Sin-le-Noble **·** Templeuve **·** Tourcoing-1 **·** Tourcoing-2 **·** Valenciennes **·** Villeneuve-d'Ascq **·** Wormhout
*Mitte segi ajada Ameerika rokkansambliga Blondie ega blondi juuksevärvusega*

---

Eva Braun oma šoti terjeri ja Adolf Hitler oma koera Blondiga Berghofi terrassil.
**Blondi** (1941 – 29. aprill 1945) oli Adolf Hitleri emane saksa lambakoer, kelle kinkis talle 1941. aastal Hitleri erasekretär ja tähtis usaldusalune Martin Bormann. 

Märtsis-aprillis 1945 sündis Blondil viis kutsikat, kelle isaks peeti Gerdy Toosti saksa lambakoera Harrast. Hitler pani ühele kutsikale nimeks "Wolf" (Hunt), mis oli tema lemmikhüüdnimi ja tema eesnime (Adolf) tähendus.

Blondi surm
-----------

Blondi oli Hitleri kõrval kuni oma surmamiseni. 29. aprillil 1945 sai Hitler teada Itaalia diktaatori Benito Mussolini surmast ja otsustas end mitte elusalt kätte anda. Ta saanud Heinrich Himmleri käest kaaliumtsüaniidikapslid ja palunud dr. Werner Haasel neid oma koera Blondi peal, kes maganud lausa Hitleri kõrval, katsetada. Koer surnud ja Hitler kurvastanud väga.

NKVD poolt Jossif Stalinile esitatud Hitleri toimikus olla pealtnägijad tunnistanud[*viide?*], et Fritz Tornow võtnud Blondi kutsikad ja lasknud nad punkriaias koos Eva Brauni kahe šoti terjeri jmt koeraga, maha.

Blondi "sugupuu" ja Hitleri "koerarmastus"
------------------------------------------

Mõnede allikate kohaselt levitas Hitleri loomaarmastuse ja lihasöömisest loobumise teesi natsionaalsotsialistlik propaganda. Kuid see seos ei saa olla, kuigi Hitleri kaasaegsetele tundus, et koerad "füürerile" meeldisid, kuid teisalt olid Saksa lambakoerad tol ajal moodsad pidada. Nii olevat Hitler lasknud end võrdselt nii isase koera Wolfiga kui ka tema emaste järeltulijatega, kes kõik reageerisid nimele Blondi, fotografeerida.(Neumann ja Eberle 2013:110)

Mõnedes allikates on Blondi sünniajaks märgitud 1936.
Hitleril oli tavaks nimetada oma emaseid saksa lambakoeri Blondideks, nii olla ta juba 1926. aastal hankinud ühe saksa lambakoera, kellel nimeks Blonda või Blondi. Blondale "sokutati" 1930. aastal pojad, kellest ühe jättis Hitler endale ja nimetas samuti Blondaks.

Saksa ajaloolase professor Wolfgang Wippermanni
(29. jaanuar 1945 Wesermünde) arvates ei olnud Hitler koerasõbralik ja tegu võis olla "poliitkoeraga".

Vaata ka
--------

* Fuchsl
* Negus
* Stasi

Viited
------

1. ↑  2:Negus ja Stasi
2. ↑  Kershaw, Ian (2008). Hitler: A Biography, W.W. Norton & Co. lk 952. ISBN 0-393-06757-2
3. ↑  Hans-Joachim Neumann ja Henrik Eberle, "Kas Hitler oli haige? Lõppdiagnoos" (2013)
4. ↑  Wilson, James: Hitler’s Alpine Headquarters, lk 93. Pen and Sword, 2014. ISBN 1473831873.
5. ↑  Dogsworld: Interview mit dem Historiker Professor Wippermann (Memento vom 11. Juni 2008 im Internet Archive), einschließlich kritischer Anmerkungen zur angeblichen Hundeliebe Hitlers. Sendedatum: Sonntags, 3. 17. und 24. Februar 2002, jeweils um 23.15 Uhr im NDR Fernsehen, veebiversion (vaadatud 7. oktoobril 2017 saksa keeles)

Välislingid
-----------

* Henrik Eberle, Matthias Uhl, "Hitleri toimik. NKVD salajane ettekanne Jossif Stalinile, koostatud Hitleri isikliku adjutandi Otto Günsche ja kammerteener Heinz Linge ülekuulamise protokollide põhjal Moskvas 1948/1949", 2006
**Roubaix' 2. kanton** on kanton Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus. See moodustati 2014. aasta kantonireformiga, mis jõustus 2015. aasta märtsis. Kantoni keskus on Roubaix.

See koosneb järgmistest valdadest:

1. Leers
2. Roubaix (osaliselt)
3. Wattrelos

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2020

Nordi departemangu kantonid

Aniche **·** Annœullin **·** Anzin **·** Armentières **·** Aulnoye-Aymeries **·** Aulnoy-lez-Valenciennes **·** Avesnes-sur-Helpe **·** Bailleul **·** Cambrai **·** Le Cateau-Cambrésis **·** Caudry **·** Coudekerque-Branche **·** Croix **·** Denain **·** Douai **·** Dunkerque-1 **·** Dunkerque-2 **·** Faches-Thumesnil **·** Fourmies **·** Grande-Synthe **·** Hazebrouck **·** Lambersart **·** Lille-1 **·** Lille-2 **·** Lille-3 **·** Lille-4 **·** Lille-5 **·** Lille-6 **·** Marly **·** Maubeuge **·** Orchies **·** Roubaix-1 **·** Roubaix-2 **·** Saint-Amand-les-Eaux **·** Sin-le-Noble **·** Templeuve **·** Tourcoing-1 **·** Tourcoing-2 **·** Valenciennes **·** Villeneuve-d'Ascq **·** Wormhout
*Mitte segi ajada jõuguga United Blood Nation*

---

**Bloods**, ka **Original Blood Family (OBF)**, on Ameerika Ühendriikide tänavajõuk, mis asub suuremates Ameerika linnades, eriti aga Los Angeleses. 

Jõuk on aktiivne 1972. aasta suvest, mil see esimest korda avalikuks sai. Tänavajõuk koosneb peamiselt afroameeriklastest. Jõugu sümboliks on punast värvi särkide, pükste, pearättide ja jalavarjude kandmine. Bloodsi jõuk on tuntud üle Ameerika Ühendriikide ja juba vähesel määral ka Euroopas. 

Bloodsi jõuk on tuntud eelkõige mõrvade, röövimiste, narkoveo ja tänavakakluste poolest.

Tuntud Bloodsi liikmeid
-----------------------

* B-Real (89th Street Family)
* DJ Quik (Tree Top Pirus)
* Suge Knight (Mob Pirus)
* The Game (Cedar Block Pirus)
* Damu Ridas (Mafia Lanes)
* Mack 10 (Queen Street Bloods)
* Kenert (9 trey bloods)
* Karmee (Black Wall Street)
* YoungBloodZ (United Blood Nation)
* M.O.P (United Blood Nations)
* G-BLOCK (United Blood Nation)
* Volagona (United Blood Nation)

Välislingid
-----------

*
**Kiruvere** on küla Harju maakonna Kose vallas.

Kuni 2013. aastani kuulus küla Kõue valda.

Külas asuvad Kiruvere järv ja Paunküla veehoidla. Küla läbib Sae–Paunküla kanal, millega juhitakse vett Jägala jõest Paunküla veehoidlasse.

Küla põhjaossa jääb osa Põhjaku rabast.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Kose valla lippKose valla lipp
Kose valla asulad

**Alevikud:** Ardu | Habaja | Kose | Kose-Uuemõisa | Ravila   

**Külad:** Aela | Ahisilla | Alansi | Harmi | Kadja | Kanavere | Kantküla | Karla | Kata | Katsina | Kirivalla | Kiruvere | Kolu | Krei | Kuivajõe | Kukepala | Kõrvenurga | Kõue | Laane | Leistu | Liiva | Lutsu | Lööra | Marguse | Nutu | Nõmbra | Nõmmeri | Nõrava | Ojasoo | Oru | Pala | Palvere | Paunaste | Paunküla | Puusepa | Rava | Raveliku | Riidamäe | Rõõsa | Saarnakõrve | Sae | Saula | Silmsi | Sõmeru | Sääsküla | Tade | Tammiku | Triigi | Tuhala | Uueveski | Vahetüki | Vanamõisa | Vardja | Vilama | Virla | Viskla | Võlle | Äksi
**Kuzma Nikitin** (surnud 1965. aastal) oli Nõukogude Liidu diplomaat.

Ta oli alates 1. novembrist 1937 (esitas volitused 7. detsembril 1937) Nõukogude Liidu täievoliline esindaja Eestis.

14. juunil 1940, vahetult enne juunipööret, kandis ta telegrammiga ette olukorrast Eestis:

*1) Eestlased teostavad energilisi sõjalisi ettevalmistusi. On läbi viidud reservohvitseride ja reameeste salajane mobilisatsioon. Iga päev tõmbab mundri selga mitukümmend äsja saabunud reservohvitseri. Öösiti jaamas [sõjaväkke] kutsutute naised ja perekonnad saadavad nuttes ärasõitjaid. Enamus taksodest on mobiliseeritud. Ülejäänud autodel on meesautojuhid osaliselt asendatud naistega.*

*2) Sõjaväkke kutsutud ohvitser- ja reakoosseis saadetakse Narva ja Irboska piirile, ülejäänud osa läheb diviiside täiendamiseks Viljandis ja Tartus. Viljandi lähedal Võhma piirkonnas jagatakse kohalikule elanikkonnale relvi. Tallinna ja Viljandi Eesti diviiside ülesandeks on ära lõigata kaks meie väegruppi, mis paiknevad Haapsalus ja Paldiskis.*

*3) Eestlased paigutasid mõlemale poole Miinisadamat, kus asub meie sõjalaevastik, kaks rannapatareid, mis vajaduse korral võivad meie laevastikku tulistada. Peale selle peitsid eestlased arsenali kolmanda rannapatarei, mis vajaduse korral võib otsesihtimisega tulistada meie sõjalaevastikku.*

*4) Täiendati politseipatrulle. Politsei on relvastatud karabiinidega.*

*5) Tallinna saabus 250 Poola ohvitseri, keda peetakse ülal Prantsuse rahaga.*

*6) Eestlased saatsid Paldiski lähedal asuvale Väike-Pakri saarele mitu kasti relvi.*

*7) Tagavaraohvitseride ja reameeste mobiliseerimisest – täna Balti laevastiku staabiülem küsis Eesti merejõudude juhatajalt Santpankilt, viimane, olles selle küsimusega ootamatult tabatud, oli sunnitud seda tunnistama. Samuti tunnistas Poola ohvitseride viibimist Tallinnas ja võttis õigeks nende ülalpidamise Prantsuse rahaga.*

*8) On välja kuulutatud Kaitseliidu kogunemine. Selle 40 tuhat liiget on olukorras, kus neid võib koondada mõne ööpäeva jooksul.*

*9) Kõik loetletud abinõud on suunatud vaieldamatult NSV Liidu vastu: üksikutest jutuajamistest saab teha järelduse, et Inglismaa ja Prantsusmaa nõuavad Balti Entente'ilt ühise armee loomist arvuga kuni 1 miljon meest.*

Viited
------

1. ↑  Liivi Uuet ja Erich Kaup. Sotsialistliku revolutsiooni käsiraamat. Tammerraamat, 2011, lk. 285.

Välislingid
-----------

* Справочник по истории Коммунистической партии и Советского Союза 1898 - 1991
**Els Roode** (23. juuli 1934 Tallinn – 22. aprill 2022) oli eesti kandlemängija ja muusikapedagoog.

Ta alustas kandlemängu õppimist 1949. aastal Tallinna Lastemuusikakooli rahvapilliklassis Eik Toivi juhendamisel. 1955. aastal lõpetas ta Tallinna Muusikakooli kandle eriala. Ta jätkas kandleõpinguid Läti Riiklikus Konservatooriumis, mille lõpetas 1960. aastal.

Pärast Riiast naasmist alustas ta kandleõpetajana tööd Tallinna Lastemuusikakoolis, kus ta töötas ligi 50 aastat. Hiljem töötas ka Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis. Els Roode oli Eesti kromaatilise kandle koolkonna rajaja ja professionaalse kandleõpetuse alusepanija Eestis. Ta juhatas kandleansamblit Kukulind. Enamik hilisematest Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli ja Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia kandleõpetajatest on tema õpilased, nende hulgas Tuule Kann, Kristi Mühling, Malle Vihul, Hedi Viisma ja Ruth Kuhi. 

Ta oli XIII ja XIV üldtantsupeo muusika üldjuht.

Kandleõpikud ja noodid
----------------------

* Algjuhiseid kandlemängu õppijaile. Tallinn: Eesti NSV Rahvaloomingu Maja, 1962
* Kandlepalu. Tallinn: Eesti NSV Kultuuriministeerium, 1966
* Valik kandlepalu muusikakooli nooremale astmele. Eesti Muusikakoolide Liit, 1998
* Valik kandlepalu. muusikakooli vanemale astmele. Eesti Muusikakoolide Liit, 1998

Tunnustus
---------

* 1981 Eesti NSV teeneline kunstnik
* 2005 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Els Roode: Ega pill ole süüdi, kui seda mängida ei osata. Õpetajate Leht, 29. august 2014[*alaline kõdulink*]
2. 1 2 3  Külli Org. Kromaatilise kandle õpetus Eesti muusikakoolides. Magistritöö. Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia, 2013
3. ↑  "Georg otsa nimeline Tallinna Muusikakool. Akordion ja kannel. Kroonika". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. september 2016. Vaadatud 4. veebruaril 2016.
4. ↑  Eesti Vabariigi teenetemärgid. Els Roode

Välislingid
-----------

* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Kandlemängija Els Roode (1962)
* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Kandlemängija Els Roode (1974)
* ERR arhiiv. Eesti interpreedid: Els Roode 80
Gilles Demarteau kriidimaneeris reproduktsioon François Boucher' maali järgi. 18. sajandi teine pool
**Kriidimaneer** ehk **pliiatsimaneer**, ka ***crayon manier*** on 18. sajandist pärit sügavtrükitehnikate kombinatsioon, punktiirgravüüri eelkäija.

Protsess
--------

Ofordilakiga kaetud plaadile asetatakse õhuke paber, sellele tehakse pliiatsi, sangviini või söega eeljoonistus. Joonistust töödeldakse seejärel erinevate graveerimisnõelte, ruleti ja matuaariga, söövitatakse ning lõppviimistlus tehakse mehaaniliselt uuritsa ja graveerimisnõela abil. Jooned näivad selles tehnikas koosnevat punktidest. Tehnika hääbus pärast rokokood pikkamisi klassitsismiperioodi jooksul.

Ajaloost
--------

Tehnika leiutajaks peetakse prantsuse kunstnikku Jean Charles François'd, kes hakkas kriidimaneeris reprodutseerivat graafikat tegema 1750. aastatel. Gilles Demarteau ja Louis-Martin Bonnet arendasid kriidimaneeri varsti pärast leiutamist keerukaks iseseisvaks graafikaprotsessiks. Hilisem selles tehnikas töötanud nimekas kunstnik oli Francesco Bartolozzi. Kriidimaneeriga reprodutseeriti 18. sajandil väga populaarseid pastelljoonistusi.

Vaata ka
--------

* Pastellmaneer
* Pehmelakk

Viited
------

1. ↑  Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001
2. ↑
3. ↑

Välislingid
-----------

* Zeichnen in Hartgrund (kriidimaneer erinevate graafikatehnikate hulgas, saksa keeles)
* Kriidimaneer veebientsüklopeedias Reallexikon zur Deutschen Kunstgeschichte (saksa keeles)
Neliteist järve ja Hochkreuzi mägi
**Kreuzecki rühm** on mäestik Kesk-Ida-Alpides. Seda võib võtta kas eraldi mäestikuna või suurema Kõrg-Tauerni aheliku osana. Halduslikult kuulub mäestik Austria Kärnteni liidumaa ja läänepoolne ots Tirooli liidumaa (Ida-Tirooli) koosseisu.

Geograafia
----------

Kreuzecki tipp
Kreuzecki rühm on geograafiliselt Kõrg-Tauerni peaahelikust põhjas eraldatud Mölli jõega (Drava vasakpoolne lisajõgi) kuni suudmeni Lurnfeldi basseinis idas. Lõunas moodustab piiri Gailtali Alpidega (Lõuna-Lubjakivialpide osa) Drava. Iselsbergi mäekuru Lienzi lähedal, mis ühendab Drava ja Mölltali orud, tähistab läänepoolset otsa.

Mäestik koosneb peamiselt gneisist ja granaat-vilk-kiltkivist. Mägine ala (u. 450 km²) on hõredalt asustatud ja seda kasutatakse peamiselt metsanduseks ja jahipidamiseks. Kuid selle turismitööstus on viimastel aastatel paranenud. Reißecki vallas Mölli orus asub *Reißeck-Kreuzecki* hüdroelektrijaam, mida käitab Austria firma Verbund, mistõttu kogutakse vett mitmesse veehoidlasse Kreuzecki mäestikus.

Kuigi nime saanud Kreuzecki mäe järgi (2701 m), on mäestiku kõrgemad tipud Mölltaler Polinik (2784 m), Striedenkopf (2749 m) ja Hochkreuz (2709 m).

Klassifikatsioon
----------------

Ida-Alpide Alpiklubi klassifikatsiooni järgi moodustab Kreuzecki rühm (AVE 43) koos Rieserferneri rühma, Villgrateni mägede (*Defereggen*) ja Schoberi rühmaga Kõrg-Tauerni mäestike lõunarinde, Alpide veelahkme lõigu.

2005. aasta SOIUSA (*International Standardized Mountain Subdivision of the Alps*) ettepaneku järgi on Kreuzecki rühm (II/A-17.IV.) Lääne-Tauerni Alpide alamlõik.
Koer USA Iowa osariigi Washingtoni linna loomade varjupaigas
**Loomade varjupaik** on mõeldud hüljatud või mahajäetud loomadele. Peamiselt on varjupaikades kassid ja koerad.

Loomade varjupaigad Eestis
--------------------------

Eestis reguleerib hulkuvate loomade püüdmist, pidamist ja nende omaniku kindlaks tegemist määrus, mida korraldab kohalik omavalitsusüksus oma haldusterritooriumil. Kehtiva korra kohaselt tuleb hulkuva looma puhul eelnevalt teavitada looma leiukoha linna- või vallaametnikku ning küsida nõusolek looma varjupaika toimetamiseks. Kohaliku omavalitsuse kontaktisik kutsub vajadusel juba ise välja loomapüüdja. Eelnevat kokkulepet ei pea sõlmima Tallinnas, Pärnus, Viljandis ja Võru linnas.

Kehtiva korra kohaselt peab loomade varjupaik esimese 14 päeva jooksul pärast looma saabumist otsima tema peremeest. Pärast kahe nädala möödumist tohib looma anda uude kodusse. On oluline teada, et 14 päeva hakatakse lugema mitte varjupaika saabumisest, vaid looma pildi või kirjelduse avaldamise ajast.

Eestis on loomade varjupaiku Tallinnas, Tartus, Haapsalus, Kohtla-Järvel, Pärnus, Rakveres, Valgas, Viljandis, Võrus, Saaremaal ja Virumaal.

Viited
------
**Leopold-Rudolf Betté** (alias **Antonio Williams Alejandro**; 8. veebruar 1907 Tallinn – 15. november 1962 Tallinn) oli Eestist pärit seikleja, kes muuhulgas osales vabariiklaste poolel Hispaania kodusõjas.

Ta põgenes 31. juulil 1929 laevajänesena Tallinnast Prantsusmaale. Ta astus Prantsuse Võõrleegioni, kuid põgenes Mehhikosse. Ta saadeti tagasi Prantsusmaale, kus pidi 1930. aastal uuesti minema teenima Võõrleegioni.

Ta teenis Prantsuse Võõrleegionis kokku aastatel 1929–1935.

Ta osales 1936. aastast vabariiklaste poolel Hispaania kodusõjas (rühmaülem, kapten). Pärast sõja lõppu oli ta aastatel 1939–1954 Hispaanias vangis. Kuna Mehhiko toetas Hispaania kodusõjas vabariiklasi, esines ta vangistamisel oma kunagisele Mehhikos viibimisele toetudes Mehhiko kodanikuna.

Ta taotles 1953. aastal enda saatmist Tšehhoslovakkiasse, kuid sealt keelduti talle andmast sissesõiduviisat. Ta vabastati 27. aprillil 1954 vangist ja saadeti salaja Prantsusmaale. Ta taotles seal enda saatmist Nõukogude Liitu, mille sissesõiduviisa sai ta 1956. aastal.

13. veebruaril 1956 saabus ta Tallinna ja paigutati Pääsküla tuberkuloosihaiglasse. Personaalpensionär alates 1959. aastast.

Mälestused
----------

Tema mälestused pealkirjaga "Ma langesin vangi Hispaanias" avaldati postuumselt Antonio Williams Alejandro nime all 1989. aastal. Raamatut toimetasid ja kommenteerisid ajaloolasena Kaido Jaanson ja hispaania filoloogina Jüri Talvet.

Isiklikku
---------

Tema vanemad olid prantsuse päritolu kaupmees Leopold Betté ja Luisa Lorenz. 

Tema ema jäi pärast 1. detsembri riigipöördekatses osalemist teadmata kadunuks. Tema isa läks koos ülejäänud perekonnaga 1939. aastal *Umsiedlung*i käigus Saksamaale.

Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Chhang Dawa Sherpa (2015)
**Chhang Dawa Sherpa**, ka **Dawa Sherpa** (sündinud 30. juulil 1982 Nepalis Sankhuwasabhas) on šerpa rahvusest Nepali alpinist.

Ta on noorim mägironija, kes tõusnud kõigi 14 üle 8000 meetri kõrguse mäe tippu. Seejuures sponsoreid omamata tuli tal nagu tema vennal Mingma Sherpalgi, kes on samuti tippklassi alpinist, rahastada oma mägiekspeditsioone isiklikest säästudest. Raha teenisid nad mägironimise vaheaegadel Jaapanis.

Ta alustas mägironimisega varases eas. 18-aastaselt ronis ta oma esimese kaheksatuhandelise mäe tippu.

Ta tõusis 2000. aastal Himaalajas Cho Oyule, oma esimese üle 8000 meetri kõrguse mäe tippu. 

2003. aastal jõudis ta Maailma kõrgeima mäe Džomolungma tippu (8848 m). Seda kordas ta kahel järgmisel aastal.

2012. aasta augustis juhtis ta edukat rahvusvahelist ekspeditsiooni Karakoramis tõusu K2-le (8611 m). See oli tema viimane, neljas tipputõus kaheksatuhandelistele Karakoramis.

2013. aastal tõusis ta enda jaoks viimasele seni veel vallutamata kaheksatuhandelise mäe, Himaalajas asuva Xixabangma (8027 m) tippu. Sellega sai ta 30. mägironijaks maailmas, kes on tõusnud kõigi 14 kaheksatuhandelise mäe tippu. Šerpadest on selleni varem jõudnud vaid tema vanem vend Mingma Sherpa.

Koos Mingma Sherpaga rajas ta Nepalis mägiturismiga tegeleva agentuuri Seven Summit Treks, mis pakub mägironimise ja mägimatkamise alal mägigiidide teenust.

2013 pälvis ta Nepali kultuuri- ja turismiministeeriumi Sagarmatha rahvusauhinna.

Viited
------

1. ↑  10 Nepali sherpas among 23 climbers to summit K2, Broad Peak and G-II. tribune.com.pk
2. ↑  Profile of Chhang Dawa Sherpa. sevensummittreks.com
3. ↑  Chhang Dawa's 14th 8000er Reported. 8000ers.com
4. ↑  Seven Summit Treks. sevensummittreks.com
5. ↑  Chhang Dawa and Wangchuk Sherpa honoured with Everest Awards. travelbiznews.com

Välislingid
-----------

* Seven Summit Treks
President William Henry Harrison
**Tippecanoe' needus** on väidetav needus, mille kohaselt iga kahekümne aasta järel valitud Ameerika Ühendriikide president sureb ametis olles.

Väidetavasti needis Tecumseh' vend Tenskwatawa pärast Tippecanoe lahingut 1811. aastal ära tulevase presidendi, tolleaegse Indiana territooriumi kuberneri, William Henry Harrisoni ja tema ametijärglased. Needus sai laiemalt teatavaks 1931. aastal, olles selleks ajaks toiminud viis korda.

Surnud presidentidest oli William Henry Harrison kõige lühemat (31 päeva) ja Franklin Delano Roosevelt kõige pikemat (4422 päeva; kolm täit ja üks osaline ametiaeg, kokku 12 aastat) aega üldse ametis olnud president.

Needusega on seostatud järgmiste presidentide surma:

* William Henry Harrison (valitud 1840)
* Abraham Lincoln (valitud 1860)
* James A. Garfield (valitud 1880)
* William McKinley (valitud 1900)
* Warren G. Harding (valitud 1920)
* Franklin Delano Roosevelt (valitud 1940)
* John F. Kennedy (valitud 1960)

Zachary Taylor, kes valiti 1848. aastal ja suri ametis olles 1850. aastal, ei kuulu nende hulka, kuna jääb 20-aastasest tsüklist välja.

Lisaks on kaks Ameerika Ühendriikide presidendi valimistel kaotanud kandidaati (Stephen A. Douglas 1860. aasta valimistel ja Wendell Willkie 1940. aasta valimistel) surnud nelja aasta jooksul pärast valimisi (vastavalt 1861 ja 1944), mis tähendab, et valituks osutudes oleksid ka nemad surnud ametis olles.

Abraham Lincoln ja Franklin Delano Roosevelt olid pärast kriitilisel aastal valimist ametis terve ametiaja ja surid tagasi valituna alles järgmise ametiaja alguses. Ronald Reagan (valitud 1980) ja George W. Bush (valitud 2000) ei surnud oma ametiajal, neist Bush on tänaseni elus.

William Henry Harrison oli kuni 1981. aastani vanim (68 aastat) ametisse astunud Ameerika Ühendriikide president; kuna sel aastal ametisse astunud Ronald Reagan oli temast vanem (69), arvatakse, et Reagan murdis selle rekordi ületamisega ka needuse. Pärast seda pole needus enam toiminud.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib värvipigmente sisaldavast vedelikust; teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Tint (täpsustus).* |

---

Tindipotte
**Tint** on värvipigmente sisaldav vedelik, mida kasutatakse kirjutamiseks.

Ajalugu
-------

Klaasist tindipott, millel on silt kirjaga "Parim Kooli-Tint AS Odor Tallinn"
Täitesulepeade asendamine pastapliiatsitega vähendas vajadust tindi järele. Kui aga arvutite kasutamine laiemalt levis ja dokumentide väljaprintimine muutus igapäevaseks tegevuseks, hakkas nõudlus taas kasvama. Kuigi laserprinterid kasutavad tindi asemel tahma, ei ole nende tulek oluliselt nõudlust tindi osas kahandanud, kuna seda kompenseerivad järjest kasvavad printimismahud.[*viide?*]

Tänapäeval proovitakse luua järjest odavamaid ja kvaliteetsemaid tinte, mis vastaksid aina täpsemalt mingi kindla valdkonna nõudmistele. Üks näide on taime DNA-d sisaldav tint, mis pidavat tootja väitel olema võltsimiskindel tänu DNA abil loodud unikaalsele autentimiskoodile.

Kasutamine
----------

Lisaks tindiga kirjutamisele ja erinevatele trükimenetlustele kasutatakse tinti ka näiteks tätoveeringute tegemistel. 

Mõnes riigis (näiteks India, Pakistan, Afganistan jt) on kasutatud pesemiskindlat tinti valimiste korraldamisel: näppude märgistamisel mahapesematu tindiga tahetakse ära hoida mitmekordset valimistel osalemist.

Vaata ka
--------

* Nähtamatu tint
* India tint
* AS Odor ja AS Orto
* Sulepea
* Trükivärv
* Tušš
* Tindipott

Viited
------

1. ↑  "Võltsimiskindel DNA-d sisaldav tint". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. juuni 2007. Vaadatud 29. detsembril 2008.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tint** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Tint** |
Päikesepuu Gleisdorfis Austrias
Ross Lovegrove'i disainitud päikesepuu
**Päikesepuu** on struktuur päikeseenergia saamiseks ühe samba abil, näiteks puu.

Kontekst
--------

Päikesepuud on mõeldud päikeseenergia tehnoloogia suurendamiseks ja maastiku ja arhitektuuri täiendamiseks, tavaliselt kaubanduslikus või avalikus kontekstis. Paljude päikesepuude eesmärk on edendada taastuvenergia teadlikkust, mõistmist ja kasutusele võttu. Neid ei kasutata tavaliselt esmaseks energiaallikaks - seda rolli täidavad päikesepaneelid katusel. Päikesepuud täiendavad katusel olevaid päikesepaneele või muid rohelise ehitamise meetmeid.

Kasulikkus
----------

Päikesepuud tõstavad noorte teadlikkust päikeseenergiast ning samuti võimaldavad muud tekitada noortele uusi kohtumispaiku puuvarjus.

Ajalugu
-------

Erinevad struktuurid hakkasid ühele maa-alale ilmnema 1998. aastal (nt 7 kW puu Gleisdorfis, Austrias) või varem. On loodud mitmed päikesepuude variante, aga mitte kõiki nendest ei ole teostatud. Asukohad on hõlmanud maanteed, linnades, koolides ja ülikoolides, büroohoonetes, teadusmuuseumides jne.

Viited
------

1. ↑  "Spotlight solar". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. mai 2018.
2. ↑  "Solar tree".
**Irina Nikulnikova** (aastani 1980 **Irina Ignatova**; sündinud 8. augustil 1947 Puhja vallas Tartumaal) on vene päritolu Eesti loomaarstiteadlane.

Elulugu
-------

Irina Nikulnikova on agronoomi tütar.

Nikulnikova lõpetas 1965 Tartu 4. Keskkooli, 1971 EPA veterinaariateaduskonna ning kaitses 2000. aastal EPMÜ-s magistrikraadi veterinaarmeditsiinis väitekirjaga "Veiste papillomatoosi diagnostika ja ravi". Ta on töötanud 1971–76 EPA kirurgia ja sünnitusabi kateedris veterinaararsti ja õppejõuna, 1976–94 assistendina, 1994–2000 EPMÜ teraapia instituudis assistendi ja 2004 lektorina. 2005. aastast on Nikulnikova EMÜ veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituudi lektor. Ta on lugenud üld- ja erikirurgiat, oftalmoloogiat, radioloogiat ja röntgenoloogiat.

Teadustöö
---------

Irina Nikulnikova uurimisvaldkonnad on koepreparaatide kasutamine, koduloomade haigused ja esmaabi ning veterinaarkirurgia. Ta on avaldanud üle 10 teadustrükise.

Teoseid
-------

* Koepreparaatide kasutamise tulemusi imikpõrsastel (kaasautor). // Veterinaaria. (1972) 11
* Põrna-verepreparaadi erinevate annuste mõju imikpõrsaste mõningatesse verenäitajatesse. // Veterinaaria teoreetilisi ja praktilisi küsimusi. Tartu, 1975
* Hambahaigused. // Koduloomade esmaabi. Tallinn, 1997; Incidence and treatment of bovine papillomasotosis in Estonia. // Veterinārmedicīnas raksti '99. Jelgava, 1999
* Koerte haigused (kaasautor). Tallinn, 2000
* Veterinaarkirurgia I-II (kaasautor). Tartu, 2003–2004

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Eesti teaduse biograafiline Leksikon, 3. köide
* Eesti Põllumajanduse Akadeemia töötajad ja vilistlased 1981–1990. Trt, 1991, lk 204
* EPA VB II lk 21–22
* Eesti Põllumajandusülikool: audoktorid, töötajad ja vilistlased 1991–1995. Trt, 1996, lk 161
* EPMÜ VI, lk 93

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Het Muziektheateri saal, kus toimuvad De Nederlandse Opera etendused.
**De Nederlandse Opera** (**DNO**) on Hollandi ooperiteater, mis tegutseb Amsterdamis. Praegu on selle koduks Het Muziektheater, arhitekt Cees Dami projekteeritud moodne hoone, mis avati 1986. aastal.

DNO loodi peatselt pärast Teist maailmasõda repertuaarikeskse püsitrupiga teatrina. Sõjajärgsel ajal korraldas see ulatuslikke ringreise Hollandis oma kodust Stadsschouwburg Amsterdamis, eelmisel sajandivahetusel ehitatud teatrihoonest Amsterdamis Leidsepleinil. 1964 sai see uue nime **De Nederlandse Operastichting** ("Hollandi Ooperi Sihtasutus") ning võttis omaks lavakeskse (*stagione*) lähenemise, kutsudes igasse uude lavastusse eri soliste ja truppe. 1986. aastal kolis teater vastvalminud Muziektheaterisse Stoperasse Amsteli jõe ääres, kus tegutseb kõrvuti Hollandi Rahvusballetiga. Sestsaati kannab teater nime De Nederlandse Opera.

DNO-l on oma 60-liikmeline koor ja 260 tehnilist töötajat. Teatril pole oma alalist orkestrit ning lavastusi saadavad paljud Hollandi orkestrid, sealhulgas Hollandi Filharmooniaorkester, Hollandi Kammerorkester, Kuninglik Concertgebouwi Orkester, Rotterdami Filharmooniaorkester, Hollandi Raadio Filharmooniaorkester, ASKO Ensemble ning Schoenberg Ensemble. 

Aastas toob DNO lavale keskmiselt 11 lavastust, peaaegu kõik etendused on välja müüdud. Ehkki enamik etendusi toimub Muziektheateris, on teater esinenud ka Stadsschouwburgis, Koninklijk Theater Carrés ja Westergasfabriekis Amsterdamis. Juba palju aastaid on juunis väljatoodav lavastus osa Hollandi Festivalist ning seda saadab Kuninglik Concertgebouwi Orkester. DNO on esitanud oma lavastusi ka välismaal, näiteks Metropolitan Operas, Brooklyni Muusikaakadeemias ning Lincoln Center Festivalil New Yorgis, samuti Adelaide Festivalil Austraalias.

1988. aastast, on DNO kunstiline juht Prantsuse-Liibanoni päritolu teatrijuht Pierre Audi. 1986–1999 oli peadirigent Hartmut Haenchen, olles ka Hollandi Filharmooniaorkestri peadirigent. Nüüdseks on ta NDO peamine külalisdirigent. Hiljem on peadirigendiks olnud Edo de Waart (1999–2004) ja Ingo Metzmacher (2005–2008). Märtsis 2009 teatas DNO, et 2011.-2012. aasta hooajal on uus peadirigent Marc Albrecht, kellega on sõlmitud esialgne nelja-aastane leping. Naasmine Hollandi Filharmooniaorkestri ja DNO ühise peadirigendi traditsiooni juurde teeb Hollandi Filharmooniaorkestrist taas DNO põhiorkestri.

Peadirigente
------------

* Hans Vonk (1976–1985)
* Hartmut Haenchen (1986–1999)
* Edo de Waart (1999–2004)
* Ingo Metzmacher (2005–2008)
* Marc Albrecht (2011–...)

Viited
------

1. 1 2  Merlijn Schooneboom "Albrecht nieuwe dirigent opera en NedPhO" de Volksrant, 26.03.2009 (vaadatud 6. novembril 2011)
2. ↑  Peter van der Lint "Richard Strauss levert opnieuw een dubbele chef op" Trouw, 28.03.2009 (vaadatud 03.04.2009)

Välislingid
-----------

* De Nederlandse Opera
* De Nederlandse Opera Sõbrad