recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Lars Norén
**Lars Norén** (õieti **Lars Göran Ingemar Norén**; 9. mai 1944 Stockholm – 26. jaanuar 2021 Stockholm) oli rootsi näitekirjanik, luuletaja ja teatrilavastaja.

Lars Norén oli tunnustatud ja armastatud nii kodu- kui ka välismaal. Teda peetakse tänapäeva suurkujuks ja tema loomingut võrreldakse näitekirjaniku August Strindbergi ja filmilavastaja Ingmar Bergmani loominguga.

Lars Norén debüteeris luuletajana 1960. aastatel. 1970. aastail sai temast nii näitekirjanik kui ka lavastaja. Aastail 1999–2007 töötas Kuninglikus Draamateatris, oli Riksteatri juht. Aastail 2009–2011 oli ta Göteborgi Folkteatri juht.

Lavastajana tõi ta teiste seas lavale Aischylose, Tšehhovi, Ibseni ja Shakespeare'i teoseid. 

Eesti keeles on tema teostest ilmunud "Öö on päeva ema. Vaikne muusika" (2004, sarjas "Loomingu Raamatukogu", tõlkinud Ülev Aaloe).

Lars Norén oli kolm korda abielus. Tema kolmas abikaasa oli näitleja Annika Hallin. Abielu kestis 2007–2013 ja sellest sündis laps. Esimesest abielust oli tal samuti laps.

Norén suri koroona (COVID-19) põhjustatud tüsistustesse 26. jaanuaril 2021, olles 76-aastane.

### Noréni näidendid Eesti teatris

* "Ja anna meile varjud" (esietendus 27. detsembril 1993; Eesti Draamateater; lavastaja Mikk Mikiver)
* "Öö on päeva ema" (esietendus 19. augustil 2003; Tallinna Linnateater; lavastaja Terttu Savola)
* "Vaikne muusika" (2007; Eesti Draamateater; lavastaja Priit Pedajas)
* "Deemonid" (esietendus 19. septembril 2014; Vanemuine; lavastaja Andres Noormets)

Tunnustus
---------

* 1985 – Kellgreni auhind
* 1998 – Põhjamaade näitekirjandusauhind
* 2003 – Rootsi Akadeemia Põhjamaade kirjandusauhind
* 2017 – Selma Lagerlöfi auhind

Viited
------

1. 1 2  "'One of the greats of our time': Swedish playwright Lars Norén dies". *The Local*. 27.01.2021. Vaadatud 08.02.2021.
2. ↑  "The Swedish Institute remembers Lars Norén". *Swedish Institute websites*. Vaadatud 08.02.2021.

Välislingid
-----------

* Lars Norén andmekogus IMDb (inglise)
**Dodekafoonia** (kreeka keelest *dodeka*, kaksteist + *phone*, hääl) ehk **kaksteisttoontehnika** ehk **kaksteisthelitehnika** ehk **helikõrguste serialism** on muusika kompositsioonimeetod, mille põhiliseks omaduseks on kaheteistkümne võrdtempereeritud häälestuses heli võrdne kasutamine. Dodekafoonia tekkimisele aitas kaasa tonaalsuse lagunemine ja atonaalsuse tekkimine 20. sajandi alguse muusikas. Dodekafoonia üks rajajaid oli Arnold Schönberg.

Meetodi kirjeldus
-----------------

Muusika ajaloos kujunes dodekafoonia seriaalse meetodi esimeseks rakendusfaasiks: heliteose loomisel on aluseks kaheteistkümnest kindlas järjestuses heliklasside rida ehk helikõrguste seeria.

Rida võib esineda neljal reakujul: 

* põhikuju ehk originaal;
* peegelkuju ehk inversioon;
* vähikäik ehk retrograad;
* peegelvähikäik ehk inversiooni retrograad.

Rea helid võivad kõlada nii erineval ajal kui ka üheaegselt.

Rida võib läbi viia kaanonis.

Rida võib olla augmentatsioonis või diminutsioonis.

Rida võib segmenteerida: tuntud on näiteks Arnold Schönbergi meetod jaotada rida kaheks heksakordiks või Anton Weberni meetod kasutada reakujude invariantseid trikorde ja tetrakorde.

Tonaalsete keskuste tekkimise vältimiseks järgiti põhimõtet, et rea järgmine läbiviimine võib alata alles siis, kui eelmine on lõpule jõudnud.

Samal ajal võib kõlada mitu rida.

Range dodekafoonia puhul koosneb rida kõigist kaheteistkümnest erinevast heliklassist. Vabas dodekafoonias on võimalikud ka vähema- või rohkemahelilised read:

* hüpokromaatilises reason vähem kui 12 võrdtempereeritud häälestuses heli,
* hüperkromaatilises reas on enam kui 12 võrdtempereeritud häälestuses heli, kusjuures osad heliklassid korduvad.

Dodekafoonia eesti muusikas
---------------------------

Eesti heliloojatest on dodekafooniat rakendanud 1960.–1970. aastatel näiteks Arvo Pärt, Jaan Rääts, Jaan Koha ja Veljo Tormis.

Vaata ka
--------

* Atonaalsus
* Seriaalne meetod

Välislingid
-----------

* Database on tone rows and tropes
Kunstniku joonis Geneviève de Gaulle-Anthoniozisest (tänavakunst Pariisis)
27. mail 2015 nelja vastupanuvõitleja säilmete ümbermatmine Panthéoni. Geneviève de Gaulle-Anthoniozise portree esifassaadil vasakult teine
27. mail 2015 nelja vastupanuvõitleja (sh Geneviève de Gaulle-Anthoniozise) säilmete ümbermatmise tseremoonia Pariisis Panthéoni ees
**Geneviève de Gaulle-Anthonioz** (25. oktoober 1920 Saint-Jean-de-Valériscle, Gardi departemang – 14. veebruar 2002 Pariis) oli Prantsuse vastupanuvõitleja teises maailmasõjas ja ühiskonnategelane.

Geneviève de Gaulle-Anthonioz oli kindral Charles de Gaulle'i vennatütar. 1939. aastal astus ta Rennesi Ülikooli ajalooteaduskonda. Pärast Prantsusmaa okupeerimist juunis 1940 Natsi-Saksamaa poolt osales Geneviève Prantsuse vastupanuliikumises. 1941. aasta algul jätkas ta ülikooliõpinguid Sorbonne'is. Juulis 1943 võttis Gestapo ta kinni, hoidis vangis ja saatis veebruaris 1944 koonduslaagrisse. 

Geneviève de Gaulle vabanes peaaegu pimedana ja alatoitumisest kurnatuna (kaalus 44 kg) Ravensbrücki koonduslaagrist 1945. aasta aprilli lõpus. Pärast sõda parandas ta tervist Šveitsis, kus ta isa Xavier de Gaulle oli Prantsuse peakonsul Šveitsis (1944–1953). 1946. aastal Geneviève abiellus kunstitoimetaja Bernard Anthoniozisega (1921–1994). Neil oli neli last.

De Gaulle-Anthonioz oli Endiste Deporteeritud ja Interneeritud Vastupanuliikumisest Osavõtjate Rahvusliku Assotsiatsiooni (ADIR) president. 1958. aastal töötas ta kultuuriminister André Malraux' juhitud ministeeriumis. Aastatel 1964–1998 oli ta vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastase rahvusvahelise liikumise ATD Quart monde ('neljas maailm') Prantsuse osakonna president.

1997. aastal sai de Gaulle-Anthonioz esimese naisena Auleegioni ordeni suurristi kavaleriks.

Panthéon
--------

Geneviève de Gaulle-Anthoniozise hauakivi (kirst) Panthéoni krüptis
Geneviève de Gaulle-Anthonioz maeti 2002. aastal Haute-Savoie departemangus Bosseys. 2015. aastal teatas Prantsusmaa president François Hollande, et nelja vastupanuvõitleja (sealhulgas Geneviève de Gaulle-Anthoniozise) säilmed maetakse ümber Panthéoni. Kuna de Gaulle-Anthoniozise perekond oli ümbermatmise vastu, sängitati Panthéoni krüpti kirst, mis täideti Bossey kalmistult tema haualt toodud mullaga.

Tunnustus
---------

* Médaille de la Résistance
* Croix de guerre 1939–1945
* Auleegioni suurristi klassi orden (1997)

Välislingid
-----------

 Geneviève de Gaulle-Anthonioz – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Ettevõtte logo
**General Electric Company** on Ameerika Ühendriikide päritolu tööstuskonglomeraat.

Konglomeraadi tegevus on jagatud viide segmenti: energiainfrastruktuuri segment, tehnoloogiainfrastruktuuri segment, finantsteenuste segment (GE Capital) ning kodu- ja ärilahenduste segment.

Gruppi kuuluvad ettevõtted toodavad muu hulgas turbiine, tuumareaktoreid, reaktiivmootoreid, päikesepatareisid, naftatootmise infrastruktuuri, vedureid, meditsiini valdkonnas ultraheliseadmeid ja röntgeniaparaate.

General Electricu aktsiad on noteeritud New Yorgi börsil. Kuni 26. juunini 2018 oli ettevõtte aktsia hind ka Dow Jonesi tööstuskeskmise indeksi komponent. Seejuures oli GE viimane Dow Jonesi indeksist eemaldatu algsest kaheteistkümnest sinna kuulunud ettevõttest (GE kuulus indeksi koosseisu aastatel 1896–1898, 1899–1901 ja 1907–2018).

Ajalugu
-------

General Electric moodustati aastal 1892 Edison General Electricu ja Thomson-Houston Electric Company ühinemisega. 

Thomas Alva Edison ühendas hulga talle kuuluvaid ettevõtteid aastal 1890 ettevõtteks nimega Edison General Electric. Charles A. Coffini juhitav ettevõte Thomson-Houston Electric Company omandas ligikaudu samal ajal hulga konkureerivaid ettevõtteid, mille varade hulgas oli olulisi patente. 

Alates 2023. aastast jagatakse General Electric kolmeks eraldiseisvaks ettevõtteks.

Viited
------

1. ↑  "GE jaguneb kolmeks eraldi ettevõtteks" ERR, 9. november 2021

Välislingid
-----------

* "General Electric – kui investorid kaotasid lootuse" Äripäev, 30. aprill 2018
* "Legendaarne ettevõte visatakse indeksist" Äripäev, 20. juuni 2018


Dow Jonesi tööstuskeskmise indeksisse kuuluvad ettevõtted

3M |
American Express |
AT&T |
Boeing |
Caterpillar |
Chevron Corporation |
Cisco Systems |
Coca-Cola |
DuPont |
ExxonMobil |
General Electric |
Goldman Sachs  |
Home Depot |
Intel |
IBM |
Johnson & Johnson |
JPMorgan Chase |
McDonald's |
Microsoft |
Nike |
Pfizer |
Procter & Gamble |
Travelers |
UnitedHealth Group |
United Technologies Corporation |
Verizon Communications |
Visa |
Walmart |
Walt Disney
**Usuline tagakiusamine** on üksikisiku ja/või üksikisikute rühma süstemaatiline väärkohtlemine vastuseks nende usulistele tõekspidamistele ja/või usulisele kuuluvusele või eelnimetatud tõekspidamiste ja/või kuuluvuse puudumisele.

Euroopa Liidu õiguses hõlmab usu mõiste „eelkõige teistlikke, mitteteistlikke ja ateistlikke veendumusi, osalemist üksinda või koos teistega eraviisilistel või avalikel formaalsetel usutalitustel, muudes religioossetes tegevustes või seisukohtade väljendustes või isikliku või ühiskondliku käitumise vormides, mis põhinevad või tulenevad mõnest religioossest uskumusest, või nendest hoidumist" (Direktiiv 2011/95/EL, artikkel 10, lõige 1, punkt b).

Viited
------

1. ↑  "Direktiiv 2011/95/EL". ELT. 20.12.2011. Vaadatud 3.10.2020.

Välislingid
-----------

* United Nations - Special Rapporteur of the Commission on Human Rights on freedom of religion or belief
* United States Commission on International Religious Freedom
* 
* About.com section on Religious Intolerance
* U.S. State Department 2006 Annual Report on International Religious Freedom
* xTome: News and Information on Religious Freedom
**General Electric Building**, algse nimega **RCA Victor Building**, on 50-korruseline pilvelõhkuja New Yorgi kesklinnas Manhattanil Midtownis St. Bartholomew' kiriku kõrval aadressil 570 Lexington Avenue.

195 meetri kõrguse äripindadega hoone projekteeris arhitektuuribüroo Cross & Cross, mis projekteeris samuti 20 Exchange Place'i. Hoone valmis aastatel 1929–1931 ning see on kujundatud uusgootika nüanssidega *art déco* stiilis. See on üks parimad *art déco* suuna näiteid maailmas. Selle tornitipu kroon on mõeldud kujutama elektrijõudu ja raadiolaineid, seda eriti öövalgustuses.

Hoone ehitamise algatas RCA, mis oli siis General Electricu tütarettevõte. RCA kolis ise aga aadressile 30 Rockefeller Plaza, mis sai seejärel tuntuks kui RCA Building, ning aastatel 1933–1974 kasutas General Electric hoonet enda peakontorina. 1993. aastal annetas General Electric hoone Columbia ülikoolile ning aastatel 1993–1995 läbis see ulatusliku renoveerimise.

Aastal 1985 arvas New York City Mälestusmärkide Säilitamise Komisjoni selle kaitsealuseks mälestusmärgiks (*New York City Landmark*). Aastal 2004 kanti see Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikusse Registrisse (*National Register of Historic Places*) kui USA Rahvuslik Ajalooline Mälestusmärk (*National Historic Landmark*).

Pildigalerii
------------

* Vaade tänavapinnaltVaade tänavapinnalt
* General Electric Buildingu tornitipu kroonGeneral Electric Buildingu tornitipu kroon
* General Electric Buildingu dekoorGeneral Electric Buildingu dekoor
* Ühe sissepääsu kohal asuv dekoorÜhe sissepääsu kohal asuv dekoor
* Hoone vestibüülHoone vestibüül

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **General Electric Building** |

* General Electric Buildingu hoone kirjeldus ja pildid veebilehel www.nyc-architecture.com
**Peipsi Laevastiku Divisjon** oli Eesti merejõudude üksus aastail 1919–1940, mis baseerus Tartus ja oli 2. Diviisi operatiivalluvuses.

Tegevus Vabadussõjas
--------------------

Merejõudude juhataja Johan Pitka päevakäsuga 27. jaanuarist 1919 asutati Peipsi järve suurtükilaevade divisjon, hilisem **Peipsi Sõjalaevastiku divisjon** ehk Peipsi laevastiku divisjon. Selle esimeseks ülemaks määrati 29. jaanuarist lipnik Aleksander Vunk. Esialgu koosnes divisjon kolmest suurtükipaadist ehk tolleaegse keelepruugi järele suurtükilaevast: 

* Taara,
* Uku ja
* Vanemuine, millistele 1. märtsist lisandus
* Tartu.

Aleksander Vunk armastas vastast kaugelt paugutada ja ohuolukorras pageda ning 13. juunil asendati ta leitnant Ferdinand Wichmaniga. 10. septembrist vahetas Wichmani divisjoniülema kohal omakorda välja leitnant August Maanidi. 

1919 aasta maikuus Peipsi Sõjalaevastiku divisjon täies suurtükilaevaga Ahti ja 1919. aasta sügisel oli divisjonis 5 suurtükilaeva; lisaks veel väiksemaid laevu.

Rahuajal
--------

Rahuajal jäid divisjoni koosseisu vaid suurtükipaadid Ahti ja Tartu koos soomuskaatritega Kõu ja Maru ning mõne mootorpaadiga. Divisjoni ülemaks sai 1. juulist 1920 leitnant Jaan Usin, kes püsis selles ametis 20 aastat, kuni Eesti okupeerimiseni 1940. aastal. Just selle aasta 24. veebruaril oli Jaan Usin ülendatud mereväekapteniks. 1930. aastail võeti divisjoni reservi suurtükipaadid Vanemuine ja Ilmatar. II maailmasõja alates oli Peipsi Sõjalaevastiku divisjonis tegevlaevana vaid suurtükipaat Tartu koos mootorpaadiga nr 2; ka Ahti oli reservi viidud.

Laevad
------

Peipsi Laevastiku Divisjoni kuulusid erinevatel aegadel suurtükipaadid: 

* Ahti,
* Ilmatar,
* Taara,
* Tartu,
* Uku,
* Vanemuine.

Peipsi Laevastiku Divisjoni kuulusid soomuskaatrid:

* Kõu,
* Maru.

Peipsi laevastiku divisjoni ülemad
----------------------------------

* Aleksander Vunk – 29. jaanuar 1919 – 13. juuni 1919
* Ferdinand Vichmann – 13. juuni 1919 – 10. september 1919
* August Maanidi – 10. september 1919 – 1. juuli 1920
* Jaan Usin – 1. juuli 1920 – 23. august 1940

Välislingid
-----------

*
**Usuline terrorism** ehk **religioosne terrorism** on äärmuslik vägivaldsus, mis põhineb usulistel eelarvamustel, motiividel ja eesmärkidel. Usuline terrorism on mistahes aate (jumalik õigus), maailmavaate või organisatsiooni eesmärkide ellu viimine terroristlike vahenditega ning õigustamine anarhismi, nihilismi või revolutsioonilise poliitikaga. 

Usulise terrorismi mõistel on kaks tähendusvälja:

a) terror mida teevad usklikud,

b) terror mida õigustatakse usuga.

Müncheni ülikooli teoloogia emeriitprofessor Wilhelm Graf ei pea ühtegi usundit rahumeelseks. Kuigi kõik usundid lubavad rahu, võitlevad nende esindajad oma tõenormi eest. Just islam on eriti silma paistnud vägivaldsuse ja agressiivsuse poolest.

Kuna uskumine ja religioon ei põhine tõsiasjadel (faktidel) vaid emotsioonidel ja ühtsustundel (kokkukuuluvuse tundel) on kerge inimesi religiooniga mõjutada. Näiteks ristisõjad, inkvisitsioon, nõiajahid, kirikumaksud jne. Kui inimene järgib mingit usundit liiga süvitsi siis ta kaotab maailmataju ja tõlgendab enda ümber toimuvat ebaadekvaatselt. Tekkivad probleemid teiste ühiskonna liikmetega ja ühiskonnas toimimine saab häiritud. Sellises olus on võimalik vägivalda õhutada ja õigustada. Islami puhul on olemas vägivaldsuse probleem.

Alates 1980-est on suurenenud terrorismi õigustamine usuliselt ja religioosselt. Kuigi viimasel ajal on üldsuse tähelepanu keskpunktis (ilmselt õigustatult) islami äärmuslik fundamentalism, siis kontseptuaalselt ei erine see nähtus teistes religioonides ja kultuurides toimuvatest samalaadsetest äärmustesse kaldumistest (radikaliseerumisprotsessidest).

Tasandamaks teed kristlikule, juudi, sikhide või moslemite ideaalühiskonnale, kasutatakse vägivalda ja rõhumist teisitimõtlejate vastu, sealhulgas valitsuste vastu. Mainitud liikumiste või gruppide eesmärk oli taastada idealiseeritud harmooniline "ürgaegne" ühiskond - moslemite puhul umma, usklike algupärane ühendus, ameeriklaste puhul aga esiisadest usurändurite sektantlik ühendus, mida nähti tõelise rikkumata ameerika kultuuri algrakuna. Juutide jaoks on see ainuõigus nende põlisele pealinnale ja õigustatud sõda palestiinlaste vastu, kristlaste puhul püüdlus panna algus 1000-aastasele jumalariigile, et kiirendada Jeesuse uut tulekut maale. Seejuures nähakse religiooni kõike lahendava vahendina kõige kurja, kõigi isiklike, ühiskondlike ja riiklike probleemide vastu.

Vaata ka
--------

Islami terrorism

Viited
------

1. ↑   Georg Kirsberg. *Poliitika psühholoogilised alused*. 2014, lk 273.
Perifeerne närvisüsteem - Andreas Vesalius (1543)
**Piirdenärvisüsteem** ehk **perifeerne närvisüsteem** (lühendatult **PNS**, ladina keeles *pars peripherica*, *pars peripherica systematis nervosi*, *systema nervosum periphericum*) on närvisüsteemi osa, mille moodustavad pea- ja seljaajust väljuvad närvid ja närvisõlmed ning autonoomse närvisüsteemi perifeersed osad. 

Perifeerne närvisüsteem ja selle osad ühendavad elundeid kesknärvisüsteemiga.

Piirdenärvisüsteemi areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti.

Piirdenärvisüsteem jaotub funktsionaalsuse alusel somaatiliseks närvisüsteemiks ja autonoomseks närvisüsteemiks.

Selgroogsetel
-------------

Imetajatel
----------

### Inimestel

#### Kraniaalnärvid

 *Pikemalt artiklis Kraniaalnärvid*
Peaajunärvid on peaajust väljuvad närvid (erinevalt spinaalnärvidest, mis väljuvad seljaajust), millele viitamisel kasutatakse tihti numbreid. I kraniaalnärv väljub otsajust, ülejäänud ajutüvest.

* I haistmisnärv (*nervus olfactorius, nervi olfactorii*);
* II nägemisnärv (*nervus opticus*) ( tinglik: vaheajus paiknevast nägemisristmikust silma võrkkestasse kulgev sensoorne närv)
* III silmaliigutajanärv (*nervus oculomotorius*);
* IV plokinärv (*nervus trochlearis*);
* V kolmiknärv (*nervus trigeminus*);
* VI eemaldajanärv (*nervus abducens*);
* VII näonärv (*nervus facialis*);
* VIII esikuteonärv ehk kuulmis- ja tasakaalunärv (*nervus cochlearis*);
* IX keele-neelunärv (*nervus glossopharyngeus*);
* X uitnärv (*nervus vagus*);
* XI lisanärv (*nervus accessorius*);
* XII keelealune närv (*nervus hypoglossus*).

#### Seljaajunärvid

 *Pikemalt artiklis Seljaajunärvid*
Inimestel on 31 seljaajusegmenti, millel on oma seljaajunärvide paar. Kokku on inimesel 31 paari seljaajunärve: 8 paari kaela-, 12 paari rindkere-, 5 paari nimme-, 5 paari ristluu- ja 1 paar õndranärve.

### Terminoloogia

Piirdenärvisüsteem on kantud kehtivasse rahvusvahelisse inimese anatoomia standardisse *Terminologia Anatomica*.

Ajaloolist
----------

Paljud piirdenärvisüsteemi joonised pärinevad Andreas Vesaliuselt.

Vaata ka
--------

* kesknärvisüsteem

Välislingid
-----------

* Sissekanne Terminologia Anatomicas A14.2.00.001: Systema nervosum periphericum. Piirdenärvisüsteem
Martin Gernát (2019)
**Martin Gernát** (sündinud 11. aprillil 1993 Košices) on Slovakkia jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Šveitsi kõrgliiga klubis Lausanne.

Ta alustas jäähoki mängimist Slovakkia klubis HC Košice.

2011. aastal valis Edmonton Oilers ta NHL-i *draft* '​is 122. valikuna. Aastatel 2011–2013 mängis ta Western Hockey League'i klubis Edmonton Oil Kings. 2013. aasta aprillis sõlmis ta Oilersiga kolmeaastase lepingu. Järgmisel kolmel hooajal mängis ta American Hockey League'i klubides Oklahoma City Barons, Bakersfield Condors ja San Diego Gulls, kuid NHL-is debüüti teha tal ei õnnestunud.

Hooajal 2016–17 mängis ta Tšehhi kõrgliiga klubis Praha Sparta. Hooajal 2017–18 mängis ta Košices ja Šveitsi kõrgliiga klubis Lausanne HC.

Aastatel 2018–2021 mängis Gernát Třineci Ocelářis. Aastatel 2019 ja 2021 tuli ta klubiga Tšehhi meistriks. Hooajal 2020–21 oli ta Tšehhi kõrgliigas resultatiivseim kaitsemängija (13+28).

2021. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Lausanne'iga.

Slovakkia jäähokikoondise koosseisus on Gernát osalenud 2017. ja 2021. aasta maailmameistrivõistlustel.

Välislingid
-----------

* Martin Gernát hockeydb.com lehel
Pāle mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wolmarschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1903). Mõisa valdused on kaardil tähistatud numbriga 12
**Pāle mõis** (saksa keeles *Sepkull*, läti keeles *Pāles muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Katriņa kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Limbaži piirkonnas Pāle vallas Pāles.

Ajalugu
-------

Esimesed teated sellest mõisast pärinevad 1489. aastast, mil seda mainiti päranduse jagamisel, kui Michael Hildebrand mõistis õigust Gottschalk von der Paaleni ja Hellmoldt Schmöllingi lese Anna vahel. 1510. aastal müüs Jacob Aderkas Reinold von Pahlenile 4000 marga eest pool sellest mõisast. Teise poole müüs Nicolaus Aderkas 1533. aastal 1000 marga eest Meinhard von Schierstädtile. 1554. aastal ostis mõisa 800 marga eest Riia peapiiskop Wilhelm von Hohenzollern.

Aastal 1589 andis Zygmunt III Waza mõisa Alexander Rogosinskyle eluaegseks kasutamiseks. See müüs mõisa 1000 taalri eest George von der Pahlenile ja nii läks mõis taas Pahlenite suguvõsa valdusse. Aastal 1726 läks mõis Bergide suguvõsa valdusse, aastal 1780 said mõisa omanikuks aga Fersenid. Aastal 1834 pani Anna von Medem (sündinud Fersen) mõisa panti ja aastani 1839 olid selle omanikuks õed Lindwartid, seejärel Armin Samson von Himmelstjerna. Aastal 1843 sai ta ka mõisa ametlikuks omanikuks.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 4 ja 1/8 adramaad, sellele allus 182 mees- ja 224 naishinge. Aastal 1641 oli mõisa suurus 6 ja 1/2 adramaad. 1688. aastal oli mõisa suurus 7 ja 3/8 adramaad, 1734. aastal oli adramaid kaks, 1757. aastal aga 4 ja 1/8. Aastal 1823 oli mõisa suurus 5 ja 9/10 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 5 ja 19/20, aastal 1881 aga 9 ja 14/80, lisaks 6 ja 29/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Karjamõisad
-----------

Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis: *Sakke*.

Viited
------

1. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 159
2. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 154.
3. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 249.
4. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 157
5. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 152.

Katriņa kirik
Katriņa kihelkond

**Kirik**: Katriņa kirik  

**Mõisad**: Dreiliņi mõis | Pāle mõis | Rūstuži mõis | Suceni mõis | Šķirstiņi mõis | Viļķene mõis
Turuplats
**Peine** on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal, Peine kreisi keskus

Linna pindala on 119,51 km². 31. detsembril 2017 elas seal 49 901 inimest. See asub Fuhse jõe ja Kesk-Saksa kanali ääres, umbes 25 km Braunschweigist läänes ja 40 km Hannoverist idas.

Ajalugu
-------

1130. aasta dokument mainib Berthold von Paginit, Saksa-Rooma keisri Lothar III ministeriaali, kes andis oma nime linnale kujul *Peine*. Linnus, *Burg Peine*, pärineb sellest või varasemast ajast.

1201. aasta Hildesheimi kroonika kirjeldab vaenust piiskop Hartbert von Hildesheimi ning vendade Ekbert ja Gunzelin von Wolfenbütteli vahel. Krahv Gunzelin von Wolfenbüttel oli Saksa armee ülemjuhataja ja Saksa-Rooma keisri Otto IV senešall. Gunzelin võitis ning sai kontrolli Burg Peine ja ümbruskonna üle.

Linnusest lõunas asutas Gunzelin 1218. või 1220. aastal Peine linna. 1223. aastal sai asula linnaõiguse. Gunzelini vapp on sellest ajast linna sümbol.

1256. aastal vallutas Braunschweig-Lüneburgi hertsog Albrecht Peine ja pärast Gunzelini surma 1260. aastal kaotasid tema pojad Peine lääni Hildesheimi piiskopile.

Braunschweig-Lüneburgi Otto I, Hildesheimi piiskop, 1260–1279, andis krahv Wedekind von Poppenburgile Peine linnuse, linna ja maakonna lääniks. Otto liidendas Peine hiljem kui turulinna.

1260. aastal teenis Peine välja ka õiguse vermida münte ja oli, mõne vaheajaga, Hildesheimi piiskopkonna rahapaja 1428. aastani. 1954. ja 1956. aastal leiti *Stederdorfer Straße* ja *Horstwegi* tänavate alt kaks suurimat Saksa keskaegset hõbeda-aaret (95 ümarat kangi, kaaluga 7,5 kg, pärit 14. sajandist).

Tuntud inimesi
--------------

* Friedrich von Bodenstedt (1819–1892), kirjanik
* Rudolf Otto, protestantlik teoloog ja võrdleva religiooni õpetlane (1869–1937)
* Friedrich "Fritz" Hartjenstein, *SS-Obersturmbannführer*, Auschwitz-Birkenau ja Natzweiler-Struthofi koonduslaagrite komandant (1905–1954)
* Solomon Perel, Israeli kirjanik (1925–)
* Hans-Hermann Hoppe (1949–)
* Caren Miosga, Saksa ajakirjanik ja televisiooni saatejuht *(Tagesthemen)* (1969–)
* Herma Auguste Wittstock (1977–)

Sõpruslinnad
------------

* Heywood, Inglismaa
* Aschersleben, Saksamaa (aastast 1990)
* Tripoli, Kreeka (aastast 2000)
* Heinola, Soome
* Nanchang, Hiina (aastast 2009)

Pilte Peinest
-------------

* Endine raekoda aastast 1827 turuplatsilEndine raekoda aastast 1827 turuplatsil
* Jakobi-KircheJakobi-Kirche
* Töpfers MühleTöpfers Mühle
* TerasetehasTerasetehas
* Veetorn Peine lõunaosasVeetorn Peine lõunaosas
* RaudteejaamRaudteejaam

Vaata ka
--------

* Hannoveri-Braunschweigi-Göttingeni-Wolfsburgi metropolipiirkond

Viited
------

1. ↑  Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Register of German municipalities (4th quarter 2022), vaadatud 12.02.2023.

Välislingid
-----------

* www.peine.de


Peine kreisi vallad

* Edemissen
* Hohenhameln
* Ilsede
* Lengede
* Peine
* Vechelde
* Wendeburg
**Eduard Oskar** VR II/3 (12. august (vkj)/ 24. august 1891 Siimusti küla, Kurista vald, Põltsamaa kihelkond, Viljandimaa – 9. oktoober 1964 Põltsamaa, Jõgeva rajoon) oli Eesti sõjaväelane (nooremallohvitser, alates 1939 nooremseersant) ja põllumees.

Osales Esimeses maailmasõjas 13. tragunipolgus.

Vabadussõjas osales 24. detsembrist 1918 mobiliseerituna. Alates 1. jaanuarist 1919 oli reamees Kuperjanovi partisanide salga (hilisem Kuperjanovi Partisanide Pataljon) 4. roodus. Ülendati märtsis 1919 kapraliks, oli aprillist 4. roodus jaoülem.

Sai 13. aprillil 1919 lahingus haavata. Mai keskel määrati 5. roodu. Ülendati oktoobris 1919 nooremallohvitseriks ning nimetati 5. roodus rühmaülemaks. Võttis osa lahingutest punaväe ja landesveeri vastu Lõuna-Eestis ja Põhja-Lätis. Demobiliseeriti aprillis 1920.

Ehitas Puurmanni vallas saadud talumaale hooned. Müüs siis aga talu ära ja asus elama Põltsamaale, kuhu ostis krundi ja ehitas maja. Töötas Põltsamaal voorimehena. Pärast Teist maailmasõda tegeles aiandusega ning elatas end aiasaaduste müügist.

Oli VRVÜ Viljandi osakonna liige.

Tunnustus
---------

* 15. september 1920 – Vabaduse Risti II liigi 3. järk, lisaks tasuta maa normaaltalu suuruses, 12 000 marka ning Eesti Vabadussõja mälestusmärk haavatulindiga
* 1928 Läti iseseisvuse 10. aastapäeva mälestusmedal

Viited
------

1. ↑  "Eesti Vabariigi teenetemärkide kavalerid". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. mai 2021. Vaadatud 10. mail 2021.
2. ↑  Jaak Pihlak. "Põltsamaa kihelkond ja Vabaduse Risti vennad". Viljandi Muuseumi aastaraamat 2006. Viljandi 2007. Lk 172

Kirjandus
---------

* Jaak Pihlak. "Põltsamaa kihelkond ja Vabaduse Risti vennad". Viljandi Muuseumi aastaraamat 2006. Viljandi 2007. Lk 171–172

Välislingid
-----------

* Haud Põltsamaa uuel kalmistul
**Karvane võõrkakar** (*Galinsoga ciliata*) on võõrkakra perekonda korvõieliste sugukonda kuuluv taimeliik.

Kirjeldus
---------

Kogu taim karvane. Varred on eriti ülemises osas kaetud kuni 2 mm pikkuste harali valgete karvadega. Lehed saagjad, teravate hammastega, meenutavad pisut nõgese lehti. Keelõied valged, harva punased; putkõied kollased. Tavaline kõrgus 10–70 cm, harva kuni 120 cm. Õitseb juulist oktoobrini (öökülmadeni). Annab erakordselt palju seemniseid: 8–9 kuu vanune taim võib anda üle 3000 korvõisiku ja rohkem kui 7000 idanemisvõimelist seemnist. Need on umbes 1,5 mm pikkused, läikivad, väikese pappusega.

Levik ja kasvukohad
-------------------

Looduslikult levinud Kesk- ja Lõuna-Ameerikas, Mehhikost Tšiilini. Nüüdisajal kosmpoliitne umbrohi. Esmakordselt kultiveeriti Tartu botaanikaaias 1841, hiljem lisandunud ka tulnukleiukohad raudteejaamades. Nüüdisajal on karvane võõrkakar Eestis levinud kõikjal, eriti sage Lõuna-Eestis. 

Eestis hakkas iseäranis laialdaselt levima 1980.–1990. aastatel suurfarmidest pärit sõnnikuga: idast sisse toodud jõusöödas leidus ohtralt võõrkakra seemneid, need sattusid sõnnikusse ja sealt aedadesse, kartulimaadele ja põldudele. Taim on maaharijate seas tuntud mitme rahvapärase nimetusega, mis viitavad levimisele Nõukogude aja lõpul ja seosele sõnnikuga: *sitalill*, *ilueedi*, *nõukogude päevalill*, *Gorbatšovi päevalill* jne.

Tülikas umbrohi
---------------

Karvasest võõrkakrast on kujunenud tülikas umbrohi aedades, kartulimaadel ja põldudel. Kasvab tavaliselt hulgaliselt, võib muutuda valitsevaks umbrohuks. Levikut piirab kitkumine, ent seda tuleb teha pidevalt, sest ka üsna väikesed taimed hakkavad õitsema ja seemneid levitama. Oluline on puhastada põllutööriistu ühelt põllult teisele minnes ning vältida seemnega saastunud sõnniku kasutamist. Aianduses on võõrkakra vastu aidanud kilemultš. Tõhus abinõu on põllumaa jätmine rohumaaks 5–7 aastaks.

Viited
------

1. 1 2  Eek, Liina; Kukk, Toomas (2013). *Maismaa võõrliikide käsiraamat*. Tallinn: Keskkonnaministeerium. Lk 57-58.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
2. ↑  "Galinsoga ciliata — karvane võõrkakar". *Eesti taimede uue levikuatlase tööversioon*. 2019.
3. ↑  Eek, Liina; Kukk, Toomas (2013). *Maismaa võõrliikide käsiraamat*. Tallinn: Keskkonnaministeerium. Lk 57-58.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)

Välislingid
-----------

* Karvane võõrkakar andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
**Ostrovskoje rajoon** ehk **Ostrovski rajoon** (vene keeles *Островский район*) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Kostroma oblastis, asudes oblasti lääneosas. Rajooni keskus on Ostrovskoje asula.

Rajoon on nime saanud näitekirjanik Aleksandr Ostrovski järgi.

Rajoon piirneb põhjas Galitši rajooniga, kirdes Antropovo rajooniga, idas Kadõi rajooniga, lõunas Ivanovo oblastiga ja läänes Sudislavli rajooniga.

Rajooni pindala on 2446 km². Elanike arv oli 2012. aastal 12 324, 2008. aastal 13 497 ja 2002. aastal 14 758.

Ostrovskoje rajoonis on 122 asulat, mis kuuluvad kuue külaasunduse koosseisu.

Rajooni tähtsaim jõgi on Mera jõgi (Volga lisajõgi).

Eestikeelsest nimest
--------------------

Kuna eesti keeles Venemaa haldusüksuste nimed tuletatakse reeglina keskasula nimest ja seda on lihtsam teha kui tuletada nimesid isikute järgi, siis on rajooni nimena KNAB-is praktilistel põhjustel kasutusel nimi Ostrovskoje rajoon. Et aga rajoon pole nime saanud mitte asula, vaid isiku järgi, ning rajooni nimi on varasem kui asula nimi (rajooni nimi aastast 1948, asula nimi 1956), siis on õige nimekuju ka Ostrovski rajoon.

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.
**Ostuturism** on turismivorm, mille puhul peamine eesmärk reisida on selleks, et osta kaupu. 

Ostlemisele kulunud summa peaks ületama 50% reisikuludest, arvates välja ööbimisele ja transpordile kulunud summad.

Ostuturism hõlmab ka maksuvaba ostlemist lennujaamades, luksuskaupade ostmist, kaubanduskeskuste, kaubamajade ja müügipunktide külastamist, kohalike kaubamärkide avastamist, kohaliku käsitöö ja kohapealset päritolu esemete toetamist. Ostuturismi alla kuulub ka reis Euroopa jõuluturgudele, musta reede allahindluste pakkumistele Ameerika Ühendriikidesse või iga-aastasele jaanuari allahindlusele Suurbritannias.

Päritolu
--------

Massiturismi päritolu kohta on mitu versiooni. Esimene versioon on ostlemistähtsuse suurenemine. Ostlemine on saanud turismi tuumelemendiks, olles umbes sama oluline kui ööbimine, söömine, transport ja vaatamisväärsused. Seda ei peeta enam lihtsalt reisimisega kaasas käivaks tegevuseks, teisisõnu on ostlemine saanud peamiseks reisimotiiviks.

Massiturismi teine päritolu versioon on turismi infrastruktuuri lisandumine piiriülesele ostlemisele. See turismi infrastruktuur kujuneb järk-järgult ostuturismiks. Riigipiiride ületamine on olnud pikaajaline ja oluline poliitiline, kultuuriline ning geograafiline uurimisteema. Riigipiiride lähedal asuvad alad on enamasti arenenud välja kommertspiirkondadeks, mistõttu osteldakse naaberriikides aina rohkem. Kui ühe riigi valuuta on tugevam kui naaberriigi oma, siis jõukama riigi rahvas kipub piiri ületama rohkem, et naaberriigis ostelda.

Kolm ostuturisti tüüpi
----------------------

* Meenete ostja – turist külastab poode selleks, et osta mingi mälestusese, mille abil tulevikus reisi meenutada. Meenete ostja otsib enamasti kohalikke tooteid, mis oleks sihtkohaga otseselt seotud.
* Teekonnal ostja – turist, kelle reisi peamine tegevus on ostlemine, ta ostab kaupu terve reisi vältel.
* Nimekirjaga ostja – turist, kes ostab kaupu ka perele ja sõpradele. Tal on enamasti kaasas ostunimekiri asjadest, mida on plaaninud osta.

Populaarsemad ostureiside sihtkohad
-----------------------------------

1. New York
2. Tokyo
3. London
4. Kuala Lumpur
5. Pariis
6. Hongkong
7. Buenos Aires
8. Viin
9. Dubai
10. Madrid

Viited
------

1. 1 2 3  J. Choi, Y. Heo, R. Law. "Progress in Shopping Tourism", Journal of Travel & Tourism Marketing, 2015, DOI: 10.1080/10548408.2014.969393.
2. ↑  M. Sanchez, M. 2015. "Shopping Tourism".
3. 1 2 3  I, Stazicker. "The Future of Shopping Tourism", Visitor Economy Bulletin, 2018.
4. ↑  V, Kim. "12 Best Shopping Cities in the World", CNN, 2014.
**Wilhelm Gustav Johann Carlblom** (10. detsember 1820 Harju-Madise – 4. oktoober 1875 Moskva) oli Eesti vaimulik.

Ta lõpetas Peterburis Peetri kirikukooli. Tartu ülikoolis õppis ta aastatel 1838–1843 õigusteadust, filoloogiat ja usuteadust. Oli aastatel 1844–1845 prooviaastal Torma Maarja koguduses Eduard Johann Assmuthi juures ning seejärel 1844–1845 koduõpetaja Strykide Pala mõisas ja Stackelbergide Elistvere mõisas. Ordineeriti 12. jaanuaril / 24. jaanuaril 1847 Peterburis õpetajaks.

Oli aastatel 1847–1852 luterlik vaimulik Bessaraabia sakslaste juures Artsizes (praeguse haldusjaotuse järgi Artsize rajoonis Odessa oblastis), 1852–1863 Alatskivi ja Kodavere Mihkli koguduse õpetaja, lisaks aastatel 1860–1863 ka Peterburi Kindralkonsistooriumi assessor. Aastatel 1863–1875 (introdutseeriti 16. veebruaril / 28. veebruaril 1864) oli ta Moskva Konsistooriumi superintendent ja vaimulik asepresident.

Isiklikku
---------

Tema vanavanaisa Jonas Laurentii Carlblom ja vanaisa Gustav Carlblom olid Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetajad, teine vanavanaisa Joachim Heinrich Dahl oli Kullamaa Püha Johannese koguduse õpetaja, vanavanavanaisa Andreas Hollming oli Vormsi Püha Olavi koguduse õpetaja, vanaonu Johannes Carlblom vanem oli Tõstamaa Maarja koguduse õpetaja, isa Peter Carlblom oli Risti koguduse õpetaja, onu Friedrich Carlblom oli Viljandi Pauluse koguduse õpetaja, onu Paul Carlblom oli Tarvastu Peetri koguduse õpetaja, onu Johannes Carlblom oli Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetaja, onu Pauli poeg Oskar Emil Carlblom oli Tahkuranna ja Häädemeeste Miikaeli koguduse õpetaja. Tema äi Andreas Kaspar Friedrich Busch oli Tartu ülikooli usuteaduskonna professor.

Tunnustus
---------

* 1872 – Dr. theol. h. c. (Dr. theol honoris causa ehk usuteaduse audoktor) Tartu ülikool
* 1872 – kullatud rinnarist
* 1872 – Püha Anna ordeni 2. klass

Viited
------

1. ↑  "Harju-Madise kirikuraamat 1785-1833, l.342 / k.175".
2. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
3. ↑  Erik Amburger "Die Pastoren der evangelischen Kirchen Rußlands" vom Ende des 16. Jahrhunderts bis 1937 Ein biographisches Lexikon Institut Nordostdeutsches Kulturwerk Martin Luther Verlag 1998
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Münsteri piiskopist, samanimelise Kuramaa hertsogi kohta vaata: Wilhelm Kettler (Kuramaa hertsog)* |

---

**Wilhelm Kettler** (ka *Wilhelm Ketteler*, *Keteler*; umbes 1512 Assen – 18. mai 1582 Coesfeld) oli Münsteri piiskop aastatel 1553–1557.

Wilhelmi vanemad olid Gotthard (II) Kettler ja Sophie von Nesselrode. Tema noorem vend oli Gotthard Kettler, viimane Liivi ordu maameister ja esimene Kuramaa hertsog. Juba 1526. aastal sai temast Münsteri toomhärra. 1539. aastal õppis ta Bolognas kanoonilist õigust. 1550. aastal sai temast Münsteri piiskopi ja Jülich-Kleve-Bergi hertsogi nõunik. 1552. aastal sai temast Münsteri toompraost.

1553. aasta 21. juulil valiti kindlalt katoliiklusele truuks jäänud Kettler Münsteri piiskopiks, paavstliku kinnituse sai ta sama aasta 29. novembril, keisri käest regaalid sai ta aga järgmise aasta 24. veebruaril.

Piiskopina hoolitses Kettler eelkõige kloostrikorralduse reformimise eest, eriti nunnaordudes. Samas ei kiitnud ta heaks Trento kirikukogul otsustatud vastureformatsiooni põhimõtteid ja sattus seetõttu konflikti paavstiga. Ka tülitses ta Kleve hertsogiga üle Lippe jõe mineva silla omandiõiguse üle.

1557. aasta 24. veebruaril oli Kettler sunnitud piiskopikohast loobuma ja sai oma järeltulijalt eluaegse ülalpidamise. 1560. aastatel lahkus ta Münsteri stiftist ja oli muuhulgas taas ka Kleve hertsogi nõunikuks. 1573 või 1574 andis uus Münsteri piiskop Johann von Hoya talle veel lisaraha ja tagas tema varustamise teenrite, küttepuude ja muude tarbeasjadega.

Wilhelmi js Gotthard Kettleri kirjavahetusest on säilinud kaks kirja aastatest 1576 ja 1578, kus esimene vahendas Kuramaa hertsogile poliitilisi uudiseid. Ilmselt väga tihedat suhtlust vendade vahel ei olnud.

Wilhelm Kettler suri 1582. aastal Coesfeldis umbes 70-aastaselt ja maeti sinnasamasse.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Franz von Waldeck** | **Münsteri piiskop**1553–1557 | Järgnev**Bernhard von Raesfeld**

 |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Kuramaa hertsogist, samanimelise Münsteri piiskopi kohta vaata: Wilhelm Kettler (Münsteri piiskop)* |

---

Wilhelm Kettler 1615, maal Rundale lossimuuseumi kollektsioonist.
**Wilhelm Kettler** (20. juuli 1574 Miitavi – 17. august 1640 Kukułowo, Pommeri) oli Kuramaa hertsog aastatel 1595–1616. 

Wilhelm oli esimese Kuramaa ja Semgallia hertsogi Gotthard Kettleri ja tema Mecklenburgi soost abikaasa Anna vanuselt teine poeg. Isa surma järel sai hertsogiks tema vanem vend Friedrich, aga Wilhelm hakkas täisealiseks saades endale samuti valitsusvõimu taotlema. See lõppes hertsogiriigi jagamisega 1595. aastal, millega Wilhelm sai Kuramaa hertsogiks, Friedrichile jäi aga Semgallia (Zemgale). 

Wilhelmi valitsemine oli aga vastumeelt Kuramaa vasallidele, kes 1616. aastal ta kukutasid. Seejärel sai kogu hertsogiriigi valitsejaks taas Friedrich, Wilhelm pidi aga maalt lahkuma. 

Kuramaa hertsogiriik 1614. aastal. Willem Janszoon Blaeu
Ta asus elama Pommeri hertsogiriiki, kus Pommeri hertsog Bogislaw XIV andis talle elatiseks Kukułowo (Kucklowi). Seal Wilhelm ka suri.

Wilhelm oli abielus Preisimaa hertsogi Albrecht Friedrichi tütre Sophiega. Nende vanimast pojast Jakobist sai hiljem Kuramaa hertsog.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Friedrich Kettler** | **Kuramaa hertsog**1595–1616 | Järgnev**Friedrich Kettler** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Wilhelm Kettler** |
River Rouge'i linnavalitsuse hoone
**River Rouge** on linn USA-s Michigani osariigis Wayne'i maakonnas. See on üks Detroiti eeslinnadest.

Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 7903. Aastal 2000 oli elanikke 9917.

Linn on nime saanud Rouge'i jõe (*River Rouge*) järgi.

River Rouge'i sai 1899. aastal külaõigused. 1922. aastal sai see linnaõigused.

Linnas asub tööstuslik Zugi saar, mis paikneb Rouge'i jõe suudmes.

Rahvastik
---------

2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli River Rouge'is oli 9917 inimest, 3640 leibkonda ja 2504 perekonda.

Rahvastiku tihedus oli 1434 in/km². 

Elamuühikuid (*housing units*) oli 4080 (keskmine tihedus 590/km²). 

Rassiline koosseis oli järgmine: 

* valgeid 52,58%

| Rahvaarvu dünaamika |
| --- |
| Loendus | Rahvaarv |  | %± |
| **1900** | 1748 |  | — |
| **1910** | 4163 |  | 138,2% |
| **1920** | 9822 |  | 135,9% |
| **1930** | 17 314 |  | 76,3% |
| **1940** | 17 008 |  | −1,8% |
| **1950** | 20 549 |  | 20,8% |
| **1960** | 18 147 |  | −11,7% |
| **1970** | 15 947 |  | −12,1% |
| **1980** | 12 912 |  | −19,0% |
| **1990** | 11 314 |  | −12,4% |
| **2000** | 9917 |  | −12,3% |
| **2010** | 7903 |  | −20,3% |

* mustanahalisi 42,01%
* põlisameeriklasi 0,78%
* aasialasi 0,16%
* Vaikse ookeani saarte rassist 0,04%
* teistest rassidest 1,63%
* kahest või enam rassist 2,80%

Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 4,96%. 

3640 leibkonna seas oli 

* 36,00% neid, kus oli alla 18-aastasi lapsi;
* 31,40% koos elavaid abielupaare;
* 30,40% neid, kus oli ilma abikaasata naine;
* 31,20% neid, mis ei olnud perekonnad.

* 26,30% kõigist leibkondadest koosnes üksikutest ja
* 8,90% leibkondadest oli mõni üksi elav vähemalt 65-aastane inimene.

Leibkonnas oli keskmiselt 2,72 inimest ja perekonnas keskmiselt 3,25 inimest.

Elanikud jagunesid ealiselt nii: 

* 31,20% alla 18-aastasi;
* 10,20% 18–24-aastasi;
* 29,20% 25–44-aastasi;
* 18,80% 45–64-aastasi;
* 10,60% üle 65-aastasi.

Ea mediaan oli 31 aastat. 

Iga 100 naissoost inimese kohta tuli 89,40 meessoost inimest. Iga 100 vähemalt 18-aastase naise kohta tuli 84,10 meest.

Leibkonna aastasissetuleku mediaan oli 29 214 dollarit, perekonna sissetuleku mediaan 33 875 dollarit. Meeste sissetuleku mediaan oli 35 613 dollarit, naistel 24 391 dollarit. Sissetulek elaniku kohta oli 13 728 dollarit. 

22,00% elanikkonnast ja 19,10% perekondadest elasid allpool vaesuspiiri. Kogu elanikkonnast elas allpool vaesuspiiri 30,60% alla 18 aastasi ja 10,50% üle 65 aastasi.

Galerii
-------

* River Rouge'i keskkoolRiver Rouge'i keskkool
* Sabbath Middle SchoolSabbath Middle School
* Visgeri põhikoolVisgeri põhikool
* Avalik raamatukoguAvalik raamatukogu
* PostkontorPostkontor
* Tööstusala piki Rouge'i jõe ääresTööstusala piki Rouge'i jõe ääres

Välislingid
-----------

* River Rouge'i ametlik koduleht (*inglise keeles*)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib nimede "Soome", "Suomi", "Finland" jt Soomet tähistavate nimede kasutamisest ja päritolust.* |

---

*Suomi*
-------

*Suomi* on nähtavasti algselt olnud Soome lahe ümbruse ja seejärel (2. aastatuhande esimesel poolel) ligikaudu Päris-Soome nimi ning alles hiljem (2. aastatuhande keskpaiku) laienenud kogu Soome nimeks. Seda sõna on kasutatud juba Pähkinäsaari rahulepingus nime *Somewesi* osana; seal on silmas peetud Viiburi lahe soppi Zaštšitnaja lahte, mida praegugi soome keeles nimetatakse *Suomenvedenpohja*. 

Vanemates etümoloogiates on seda nime seostatud soome sõnadega *suo* ('soo'; on arvatud, et maad nimetati Soomaaks (*Suomaa*)), *suomu* või *suoda* ('lubada, lasta; pakkuda, anda; näha, soovida, tahta'). 

Uuemates etümoloogiates on nime peetud laenuks mõnest indoeuroopa keelest.

*Finland*
---------

Eksonüüm "Finland" sarnaneb selliste Skandinaavia kohanimedega nagu Finnmark, Finnveden ja Finnskogen, mis tulevad germaani sõnast "*finn"* küttide-korilaste kohta. Miks ja millal see hakkas tähendama soomlasi, on teadmata.

Kirjandus
---------

* Heikki Ojansuu. Nimistä *Suoma*, *Suomi*, *suomalainen* ja suomalaisheimon asuma-alueista. – *Turun Suomalaisen Yliopistoseuran vuosikirja*, 1909, I, lk 131–145.
* Vihtori Laurila. Suomen saari ja muinaisrunon saari. – *Kalevalaseuran vuosikirja*, 1964, 44.
* Jorma Koivulehti. Suomi. – *Virittäjä*, 1993, 97, lk 400–408.
* Raimo Anttila, Sheila Embleton. On the Origin of Suomi 'Finland'. – *Scandinavian-Canadian Studies*, 1994, VII, lk 25–32.
* Kalevi Wiik. *Zeme* – *Häme* – *Saame* – *Suomi*. – *Virittäjä*, 1996, 100, lk 244–252.
* Kalevi Wiik. *Suomi*, *Häme* ja *Saame*: edestakaisin lainautunut sana. – *Hiidenkivi*, 1997, 6/97, lk 14–16.
* Christian Carpelan. *Suomi*, *häme*, *sabme*, sekä *finne* arkeologian näkökulmasta. – Johanna Laakso, Riho Grünthal (toim). 'Oekeeta asijoo:

Commentationes Fenno-Ugricae in honorem Seppo Suhonen sexagenarii 16. V. 1998 *[*Mémoires de la Société Finno-Ougrienne *228], Suomalais-Ugrilainen Seura: Helsinki 1998, lk 76–88.* 

* Petri Kallio. Suomi(ttavia etymologiaita). – *Virittäjä*, 1998, nr 4, lk 613–620.
* Kaisa Häkkinen. *Nykysuomen etymologinen sanakirja*, Helsinki: WSOY 2004, 1210–1211.
Ühtlase ringliikumise vektorid. Punasega keha kiiruse vektor, sinisega kesktõmbekiirendus, rohelisega nurkkiirus
**Ringliikumine** on kulgliikumine mööda ringjoonekujulist trajektoori. 

Ringliikumise näideteks on (ligikaudselt) planeetide tiirlemine ümber tähtede (ja kaaslaste tiirlemine ümber planeetide), kuid ka näiteks keerutatava lingu liikumine ja vasara liikumine vasaraheitja käes.

Füüsikalised suurused
---------------------

Kui keha liigub mööda ringjoont raadiusega {\displaystyle r}, siis läbib ta ühe ringiga vahemaa {\displaystyle 2\pi r}.

Keha liikumise joonkiirus

{\displaystyle v={\frac {2\pi r}{T}}=\omega r}.
Ringliikumise nurkkiirus

{\displaystyle \omega ={\frac {2\pi }{T}}} (rad/s),
kus {\displaystyle T} on ringliikumise periood (ajavahemik, mille jooksul teeb keha ühe täisringi).

Nurkkiirendus

{\displaystyle \alpha ={\frac {{\text{d}}\omega }{{\text{d}}t}}}.
Ühtlase ringkiirusekorral on keha nurkkiirendus null.

Suunamuutusest tingitud kiirendus

{\displaystyle a\_{c}={\frac {v^{2}}{r}}=\omega ^{2}r}.
Ringliikumise puhul on keha kiirenduse vektor risti liikumise suunaga ja suunatud ringliikumise keskpunkti suunas, mistõttu nimetatakse seda mõnikord ka kesktõmbekiirenduseks.

Kehale ringliikumisel mõjuv tsentripetaaljõud ja tsentrifugaaljõud

{\displaystyle F\_{c}={\frac {mv^{2}}{r}}},
kus {\displaystyle m} on keha mass.

Mitteühtlane ringliikumine
--------------------------

Eelnev kirjeldas olukorda, kus ringliikumise kiirendus on konstantne.

Mitteühtlase ringliikumise puhul mõjub kehale lisaks kesktõmbejõule mõni muu jõud. Seetõttu on mugav jaotada keha kiirendust radiaalsuunaliseks (väljapoole suunatud) ja keha liikumise hetkesuunaliseks. Radiaalsuunaline kiirendus järgib kõiki varem nimetatud omadusi ja valemeid.
Liikumissuunaline kiirendus on see komponent, mis põhjustab mitteühtlast liikumist. Kuna see kiirendus mõjub keha joonkiirusele, muutub tema tõttu ka tsentripetaaljõud ja/või ringliikumise raadius.

Vaata ka
--------

* Pöörlemine

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. detsember 2010. Vaadatud 28. juulil 2010.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)