recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib külast Muhu vallas; teiste samanimeliste kohta vaata artiklit Nõmmküla.* |

---

**Nõmmküla** on küla Saare maakonnas Muhu vallas Liivast 10 kilomeetrit põhja pool.

Tegemist on Muhu põhjapoolseima külaga, mis piirneb Väinamerega 3 kilomeetri ulatuses. Vaatamata mereäärsele asukohale asub külas üks Muhu saare kõrgematest punktidest, ligi 25 meetri kõrgune Kivari mägi.

Liiva ja Hellamaa järel oli Nõmmküla 2000. aastal elanike arvult (132) kolmas küla Muhus. Küla piirneb läänes Pallasmaaga, edelas Mõisakülaga, lõunas Põitse ja Tupenurmega ning idas Kallastega.

Nõmmkülas saavad kokku Muhu põhjaosa tähtsamad teed: asfaltkattega Viira–Nõmmküla maantee ja kruusakattega Liiva–Nõmmküla ning Hellamaa–Nõmmküla maanteed.

Nõmmküla territooriumile jääb Seanina, mille lähedal asuvad kaks sadamat (Seanina jahisadam ja Võrkaia paadisadam), väike Leemetikare, Seanina tulepaak ning korduvalt pankrotistunud endise Muhu kalatööstuse hooned.

1978. aastal valmis toonase kalurikolhoosi "Saare Kalur" Muhu osakonna klubihoone, mida imetleti mujalgi. Eriprojekti järgi ehitatud majas on spetsiaalsed klubi-, kontori- ja kaupluseruumid. Hoonet on korduvalt üritatud müüa, kuid edutult. Tänapäeval kasutab ruume kauplus.

1981. aastal tegutses Nõmmkülas Eesti Üliõpilaste Ehitusmalev, lühend EÜE on mitme telliskivihoone seina müüritud.

Endistes Muhu kolhoosi töökoja hoonetes tegutseb mööblit valmistav ettevõte "Muhu Mööbel", varem tegutses ka paate valmistav ettevõte "Väike Paadivabrik".

Uuetoa talu hooned, sealhulgas tuuleveski on võetud arhitektuurimälestistena kaitse alla. Uuetoa talu kuulub Eesti Kunstnike Liidule.

Nõmmküla bussipeatus
Nõmmküla bussipeatuses peatuvad tööpäeviti kolm, laupäeviti kaks ja pühapäeviti üks Saare maakonna bussiliin.

2007. aasta sügisel rajati külla Muhu põhjaosa ainus mobiiltelefoni mast (EMT).

Vaata ka
--------

* Eesti külade loend
* Pühati mägi

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
2. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Välislingid
-----------

* Artiklid külaseltsist Meie Maas: 1, 2

Muhu valla vapp
Muhu valla asulad

**Külad:** Aljava | Hellamaa | Igaküla | Kallaste | Kantsi | Kapi | Kesse | Koguva | Kuivastu | Külasema  | Laheküla | Lalli | Leeskopa | Lehtmetsa | Lepiku | Levalõpme | Liiva | Linnuse | Lõetsa | Mõega | Mõisaküla | Mäla | Nautse | Nurme | Nõmmküla | Oina | Paenase | Pallasmaa | Piiri | Põitse | Pädaste | Päelda | Pärase | Raegma | Rannaküla | Raugi | Rebaski | Ridasi | Rinsi | Rootsivere | Rässa | Simiste | Soonda | Suuremõisa | Tamse | Tupenurme | Tusti | Vahtraste | Vanamõisa | Viira | Võiküla | Võlla
Nõmmküla mõisa peahoone varemed
**Nõmmküla mõis** (saksa keeles *Nömküll*) oli poolmõis (varem rüütlimõis) Ambla kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne-Viru maakonna Tapa valda.

Mõis rajati 17. sajandil Selja mõisast eraldatud alast. 1873. aastani oli Nõmmküla mõis rüütlimõis, seejärel poolmõis. Nõmmküla mõis oli Selja mõisa poolmõis, mõis kuulus Wrangelite perekonnale. 

1754. aastal ostis Nõmmküla mõisa Fabian Otto von Derfelden, 1756. aastal läks mõis Otto Reinhold von Yhrmanni valdusse, 1782. aastal ostis mõisa Adam Johann von Saltza. 19. sajandil kuulus mõis Rosenbachidele, Baggehufwudtidele ja Vietinghoffidele. Mõisa viimane võõrandamiseelne omanik oli Karl Knauf.

Mõisa historitsistlik puidust peahoone ehitati tõenäoliselt 1850.–1860. aastatel.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Nõmmküla mõis (Ambla) Eesti mõisaportaalis (vaadatud 23.12.2015)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Nõmmküla mõis (Ambla)** |

Välislingid
-----------

* Nõmmküla mõis (Ambla) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
* Nõmmküla mõis (Ambla) Eesti mõisaportaalis
* Nõmmküla mõis, www.tapamuuseum.ee

Ambla kirik
Ambla kihelkond

**Kirik**: Ambla  

**Mõisad**: Aru mõis | Jootme mõis | Jäneda mõis | Järvajõe mõis | Kaarli mõis  | Kalle mõis | Karkuse mõis | Koigi mõis | Kukevere mõis | Kurge mõis | Kuru mõis | Käravete mõis | Lehtmetsa mõis | Lehtse mõis | Linnape mõis | Moe mõis | Nõmmküla mõis | Pruuna mõis | Prümli mõis | Põriki mõis | Raka mõis | Roosna mõis | Rägavere mõis | Räsna mõis | Saiakopli mõis | Tamsalu mõis | Tapa mõis | Trilli mõis | Uudeküla mõis
**Alleel** (inglise *allele*) on geeniteisend, geeni esinemisvorm ehk üks kahest või mitmest alternatiivsest geenivariandist, mis asuvad populatsiooni isendite homoloogiliste kromosoomide samas lookuses ja toimivad sama tunnuse kujunemisele, tekitades selle eri vorme või avaldumisastmeid. 

Tänapäeval kasutatakse alleelide mõistet sageli **laiemas tähenduses**: mis tahes genoomse lookuse (nt restriktsioonisaidi, minisatelliidi) alternatiivne vorm.

* **Dialleelsus** tähendab geeni esinemist 2 alleelina, see iseloomustab diploidset organismi.
* **Polüalleelsus** tähendab, et geen esineb mitme alleelse vormina, see on iseloomulik populatsioonile.

Oma toimelt jagunevad alleelid kaheks: dominantsed alleelid ja retsessiivsed alleelid. Dominantset alleeli tähistatakse tavaliselt suure, retsessiivset väikese tähega.

Geneetikas kasutatakse ka mõistet uluk- ehk metsalleel (inglise *wild allele*), mis on looduslikes populatsioonides mingi geeni peamine alleel, vastandatuna harvadele mutantalleelidele.

Vaata ka
--------

* Homosügootsus
* Heterosügootsus
* Molekulaarbioloogia ja geneetika mõistete loend

Viited
------

1. 1 2  Viikmaa, M. Klassikalise geneetika leksikon. Vaadatud 30.07.2011.
**Vadžrapani** (tiibeti keeles Chana Dorje, *phyag.na rdo.rje*) on mahajaana ja vadžrajaana budismi üks varasemaid (ja vadžrajaana üks tähtsamaid) bodhisattvasid. Üldiselt mainitakse mahajaanas Vadžrapanit harva, vadžrajaanas aga peetakse teda Avalokitežvara ja Mandžushri kõrval üheks tähtsamaks bodhisattvaks. Ta on buda Akshobhja emanatsioon. Vadžrapani tähendab sanskriti keeles välgunoolt või teemanti (vadžra) hoidvat kätt. Vadžrapani sümboliseerib jõudu ja väge. Vadžrapani on üks Buddha kolmest ilmingvormist (tiibeti k. *riksum gonpo*), mille ta võtab tantraid õpetades. Ta sümboliseerib Buddha võimsust ja jõudu. Teised analoogilised Buddha vormid on Mandžušri, kes sümboliseerib budalikku tarkust, ja Avalokitešvara, kes sümboliseerib budalikku kaastunnet. Vadžrapanit seostatakse ka Buddha Shakjamuni õpilasega, kes teda kõikjal truult saatis ja järgis. Tema kohta kasutati nime Mahasthamaprapta ('tugev nagu elevant', tiibeti k. *Thuchenthop*). 

Vadžrapani kuulus iidsetel aegadel kaitsejumaluste klassi Purindara ('linnapurustaja'), mis hiljem muutus mõisteks Purinda ('linnahoidja'). Äärmuslikus ilmingus on Vadžrapani raevukas usukaitsja. Sellisena kujutatakse teda tavaliselt võitlusvalmis sõjamehe ja vibulaskja poosis (*pratayalidha*) vadžraga paremas ülestõstetud käes. Vasakus käes on tal lasso, millega ta püüab deemoneid ja teisi olendeid. Peas on Vadžrapanil kolpadest kroon, näol tavaliselt hirmuäratav ja ähvardav ilme ning keset otsmikku tigedalt vaatav kolmas silm. Kaela ümber on Vadžrapanil madudest kaelakee ja tema riietuseks on tiigrinahk, mille pea ripub parema põlve juures. 

Tantraid õpetades võtab Vadžrapani Mahatšakra Vadžrapani vormi. Mahatšakra Vadžrapani funktsiooniks on olendites peituva nõmeduse ja juhmuse hävitamine. Tal on budistlikus ikonograafias kuus kätt. Kaks kõhu peal asuvat kätt on asendis, mis näitab, et ta hakkab käsi plaksutama. Seda poosi nimetatakse meeleplekkide puhastamise mudraks. Järgmises käepaaris on tal kaks madu, kelle sabasid ta hoiab suus. Kolmandas käepaaris on tal ühes käes vadžra ja teine käsi on ähvarduse poosis.

  

Nyingma koolkonna budistliku legendi kohaselt peamine raevukas kaitsejumalus Rāhu võitles Vadžrapaniga ja varastas jumalate poolt Vadžrapani kätte hoiule antud Meru mäel asuva pudeli igavese elu eliksiiri amritaga. Vadžrapani taastas lõpuks siiski rahu maailmas ja sai endale lisaülesande valvata Rāhu tegevuse järgi siin ilmas. 

Budistlikus mütoloogias on Vadžrapani ka naagade kaitsja ning vihma ja äikesepilvede valitseja ja käskija. Usutakse, et ta käsutab vihmatoovaid draakoneid; tema poole on pöördutud palvetega põuaajal. Vadžrapanit seostatakse Indraga, kes oli India vanas veedade religioonis vihma- ja äikesejumal. Vadžrapani seostele naagade ja ilmakaare kaitsjatega viitab ka Nyingma koolkonnas tuntud Parishodhana tantra, mille juurde kuulub naagadega mandala.
**Isikusamasuse kontrollimine** on toiming, mille käigus võrreldakse isikut ja isikusamasuse pädeva tuvastaja välja antud isikut tõendava dokumenti eesmärgiga veenduda, et isik on see, kes ta väidab ennast olevat. 

Isikusamasuse kontrolli võib teostada ka isikut mitte tõendava dokumendiga, näiteks juhiloaga (jalgratta juhtimise luba e jalgratturiluba, autojuhiluba, paadijuhtimisluba, lennuki juhtimise luba), üliõpilaspiletiga, töötõendiga vms, kuid sel juhul ei ole tegemist isikut tõendavate dokumentide seaduse mõttes isikusamasuse kontrollimisega. Sellised olukorrad on tavalised madalama usalduslävega kontrollprotseduurides. Erisuse moodustavad jõustruktuuride töötõendid, mis ei ole küll seaduse alusel isikut tõendavad dokumendid, kuid kätkevad endas lisaks isikutuvastusele ka erivolitusi (pidada kinni isikuid, kanda tulirelva, teostada menetlustoiminguid jmt). Tihti ei osata eristada mõisteid "isikusamasuse kontroll" ja "isiku tuvastamine" ning samastatakse neid ekslikult.

**Digitaalset isikusamasuse kontrolli** (seaduste mõttes) teostatakse isikut tõendavate dokumentide seaduse alusel välja antud digitaalse isikutunnistusega. Elektrooniline isikutuvastus toimub digitaalsele isikutunnistusele kantud salajaste võtmete, elektrooniliste sertifikaatide ja avaliku võtme infrastruktuuri vahendite abil. See annab nii elektroonilises keskkonnas teenuseid osutavale osapoolele (näiteks pank, riik, e-pood jne) ja/või tavakasutajale õigustatud ootuse, et tuvastatud isik on seaduslikus mõttes vastutav ja seotud tegevustega, mis tema nimel on elektroonilises keskkonnas teostatud.

Igapäevakäsitluses on digitaalne isikusamasuse kontrollimine isikute isikusamasuse kontroll elektroonilises keskkonnas nii digitaalse isikutunnistuse, paroolide, kolmandate osapoolte teenuste (näiteks internetipanga tunnuste) vms elektrooniliste vahenditega.

Viited
------

1. ↑  Isikut tõendavate dokumentide seadus (vaadatud 31. jaanuar 2016)
**Bergi suurhertsogkond** (saksa *Großherzogtum Berg*) rajati Napoleon Bonaparte'i poolt pärast tema võitu 1805. aasta Austerlitzi lahingus territooriumidel Prantsuse keisririigi Reini jõe ja Saksa Vestfaali kuningriigi vahel.

Ajalugu
-------

Prantsuse anneksioon Jülichi hertsogkonnas (prantsuse *Juliers*) Prantsuse revolutsioonisõdade ajal aastal 1794 eraldas taas Jülichi ja Bergi hertsogkonnad, mida aastast 1614 valitsesid personaalunioonis Wittelsbachidest Pfalz-Neuburgi hertsogid. Aastal 1803 eraldas Pfalz-Neuburgi pärija, Baieri kuurvürst Maximilian Joseph järelejäänud Bergi hertsogkonna oma muudest Baieri territooriumidest ja andis selle oma nõole Wilhelmile hallata, nii läks see Wittelsbachide noorema haru võimu alla.

Keiserliku kaardiväe suurhertsoglik odamees, 1812
Aastal 1806 Saksa-Rooma riigi lõpetamisega tekkinud Saksamaa ümberkorraldamise käigus loovutas Maximilian I Joseph, nüüd Baieri kuningas, Bergi Ansbachi vürstkonna eest Napoleonile. 15. märtsil 1806 andis Prantsuse keiser Bergi valitseda oma õemehele Joachim Murat'le, sealhulgas endise Preisi Kleve hertsogkonna territooriumid Reini jõest idas. Murat' vapp kombineeris Bergi punase lõvi Kleve vapiga. Ankur ja nuiad lisandusid Murat' seisundi tõttu keisririigi suuradmirali ja marssalina. Napoleoni õe abikaasana omas ta ka õigust kasutada keiserlikku kotkast. 12. juulil 1806 ühines Murat Reini Liiduga ja omandas suurhertsogi tiitli. Tema valdused suurenesid edasi Marki krahvkonna, vürstliku Münsteri piiskopkonna, Dortmundi riigilinna ja arvukate väikeste territooriumide annekteerimisega Alam-Reini-Vestfaali ringkonnas.

Pärast Murat' ülendamist Napoli kuningaks aastal 1808 valitses Napoleon Bergi alguses otse personaalunioonis. Järgmisel aastal nimetas ta oma venna Louis Bonaparte'i vanema poja, Hollandi kuninga Napoleon Louis Bonaparte'i (1804–1831) Bergi suurhertsogiks; Prantsuse bürokraadid Pierre Louis Roedereri juhtimisel valitsesid territooriumi tema nimel. Üheksa päeva juulis 1810 valitses suurhertsog Napoleon Louis personaalunioonis ka Hollandi kuningriiki. 

Majanduslangus Napoleoni nurjunud kontinentaalblokaadi tõttu viis mässudele ja ülestõusudele. Suurhertsogkonna lühike elu jõudis lõpule, kui Prantsuse väed 1813. aasta Leipzigi lahingus tagasi löödi. Territooriumi haldas siis Preisimaa, kes liidendas endise suurhertsogkonna ametlikult vastavalt 1815. aasta Viini kongressi lõppaktile. Bergist sai Jülich-Kleve-Bergi provintsi osa, idapoolsed Münsteri ja Marki territooriumid ühendati Vestfaali provintsi.

Vapp
----

* Bergi suurhertsogkonna vapp (1806–1809)Bergi suurhertsogkonna vapp (1806–1809)
* Bergi suurhertsogkonna vapp (1809–1813)Bergi suurhertsogkonna vapp (1809–1813)
**Žīguri raudteejaam** on endine raudteejaam Ieriķi–Gulbene–Abrene raudteel Balvi piirkonna Žīguri vallas Žīguri külas.

Jaam asus Riia jaamast 158,1 km kaugusel. 

Aastal 1920 avati sõjaväe tarbeks hilisema jaama kohal peatus 28. verstal, mis aasta hiljem nimetati ümber Žīguriks.

Peatuse juures asusid suured metsamassiivid ja nii rajas arhitekt L. Grinbergas aastal 1926 nende kasutamiseks eraomandis oleva kitsarööpmeline raudteeharu, mis algas just Žīguri peatuse juurest. See tõi kaasa peatuse ümberkujundamise raudteejaamaks, mille hooned valmisid aastal 1928. Ka kujunes jaama juurde Žīguri alev (tänapäeval küla). Teise maailmasõja ajal andsid Saksa okupatsiooniväed jaamale uue nime *Schalkenau*. Reisijate vedu lõpetati aastal 2001, jaam suleti ja kaubavedu lõpetati 2. augustil 2002.

Viited
------

1. ↑  T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 108. lk. ISBN 978-9984-38-698-0

Välislingid
-----------

* Jaam vanal kaardil
* Infot jaama kohta; fotod

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Kuprava |  **Žīguri** | Vecumi  |
Amalva soo
**Žuvintase biosfäärikaitseala** (leedu keeles *Žuvinto biosferos rezervatas*) on biosfäärikaitseala Leedus Lazdijai ja Alytuse rajoonis ning Marijampolė omavalitsuse territooriumil. Looduskaitseala administratsioon asub Aleknonysi külas aadressil Kampelių g. 10. 

Žuvintase biosfäärikaitseala pindala on 18 490 hektarit.

Žuvintase biosfäärikaitseala asub Leedu lõunaosas. See asutati 1937. aastal looduskaitsealana, et kaitsta Žuvintase järve ja selle ümbruse soid, sealset elustikku, aga eriti linnustikku. Tegemist oli esimese kaitstava alaga Leedus. Algselt asus selle direktsioon Daukšiais. Algselt oli selle pindala 5440 hektarit. See muudeti biosfäärikaitsealaks aastal 2002, ühtlasi omandas see praeguse pindala. Tänapäeval hõlmab see Žuvintase looduskaitseala, Liūliškynė looduskaitseala pindalaga 41 hektarit, Buktbalė looduskaitseala pindalaga 98 hektarit (need loodi laialehiste metsade kaitseks), 66 hektari suuruse Liepakojase botaanilise kaitseala (loodud haruldaste liikidega puisniidu kaitseks), 199 hektari suuruse Paželsviai botaanilis-zooloogilise kaitseala (loodud laialehise metsa ja sanglepametsa kaitseks), 204 hektari suuruse Želsva botaanilis-zooloogilise kaitseala (loodud laialehise metsa ja sealse elustiku kaitseks), 410 hektari suuruse Žaltyciai botaanilis-zooloogilise kaitseala (loodud eutrofeerunud järve ja sealse elustiku kaitseks), 1479 hektari suuruse Amalva botaanilis-zooloogilise kaitseala (loodud Žuvintase soodega külgneva Amalva soo kaitseks) ja 730 hektari suuruses Kiaulyčiai (loodud Žuvintase soodega külgnevate soode elustiku kaitseks).

Kaitsealale jääb Varnupiais asuv jatvingite linnamägi koos selle juures asunud muinasasulaga. Vanu kalmeid ja kalmistuid on kaitsealal üheksa. Kaitse all on ka Daukšiai kirik ja Riečiai kirik.

Biosfäärikaitsealal on kolm järve. Soodest on tähtsamad Žuvintase ja Amalva soo. Neis mõlemas on valdav madalsoo, ent esineb ka raba. Žuvintase rabas on turbakihi paksus suisa kaheksa meetrit.  Sealsetes metsades kasvavad valdavalt männid, sanglepad ja kased. Valdavalt Žuvintase järve ümbruskonnas on ka 600 hektarit niitusid.

Biosfäärikaitsealalt on leitud 105 vetikate, 108 sammalde, 107 seente ja ligi 600 soontaimede liiki. Kaitsealal elab 45 liiki imetajaid, 5 liiki roomajaid, 10 liiki kahepaikseid ja 22 liiki kalu. 30 vaatlusaasta kestel on Žuvintase järvel kohatud 234 liiki linde. Järve ümber asuvad niidud on üks kahest paigast Leedus, kus pesitseb tarna-roolind. Sealt on avastatud ka 2000 liiki putukaid.

Viited
------

1. ↑  Žuvinto biosferos rezervatas
2. ↑  "Biosfäärikaitseala Leedu kaitsealade registris". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. oktoober 2019. Vaadatud 25. detsembril 2018.
3. ↑  Žuvinto biosferos rezervatas
4. ↑  Žuvinto biosferos rezervatas
5. ↑  Žuvinto biosferos rezervatas
6. ↑  Žuvinto biosferos rezervatas

Välislingid
-----------

* Žuvintase biosfäärikaitseala koduleht (*leedu keeles*)
* Biosfäärikaitseala Leedu kaitsealade registris (*leedu keeles*)
* Kaitseala YouTube'is
**Žukovski** on linn Venemaal Moskva oblastis. Linn asub Moskva jõe ääres, 40 km Moskvast edelas. Linn on ümbritsetud Ramenskoje rajoonist, kuid 1959. aastal eraldati rajoonist ja allub otse Moskva oblastile.

Moskva–Kaasani raudtee äärde hakkas elamuid ja suvilaid tekkima 19. sajandi lõpul. Enne Esimest maailmasõda kavandati Prozorovskaja (praegu Kratovo) raudteejaama ümbrusse suur aedlinn. Sõda katkestas linnaehituse, säilinud ehitised asuvad praegu Kratovo alevis. Ametlikult loodi asula 1939. aastal **Stahhanovo** alevina. Linnaõigused ja tänapäeva nime sai 1947. aastal. Linn on saanud nime vene aerodünaamika pioneeri Nikolai Žukovski järgi.

Žukovskis asub Gromovi nimeline Lennu-uurimisinstituut ja Aerohüdrodünaamika Keskinstituut. Linnas peetakse lennundusnäitusi MAKS.

Žukovskist on pärit mitu tuntud kergejõustiklast (Andrei Jepišin, Juri Borzakovski jt).

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Žukovski koduleht

Moskva oblasti vapp
Moskva oblasti linnad

Aprelevka  | Balašihha  | Beloozjorski  | Bronnitsõ  | Dedovsk  | Dmitrov  | Dolgoprudnõi  | Domodedovo  | Drezna  | Dzeržinski  | Dubna  | Elektrogorsk  | Elektrostal  | Elektrougli  | Frjazino  | Golitsõno  | Himki  | Hotkovo  | Istra  | Ivantejevka  | Jahroma  | Jegorjevsk  | Kašira  | Klin  | Kolomna  | Koroljov  | Kotelniki  | Krasnoarmeisk  | Krasnogorsk  | Krasnozavodsk  | Krasnoznamensk  | Kubinka  | Kurovskoje  | Likino-Duljovo  | Ljubertsõ  | Lobnja  | Lossino-Petrovski  | Luhhovitsõ  | Lõtkarino  | Možaisk  | Mõtištši  | Naro-Fominsk  | Noginsk  | Odintsovo  | Orehhovo-Zujevo  | Ozjorõ  | Pavlovski Possad  | Peresvet  | Podolsk  | Protvino  | Puškino  | Puštšino  | Ramenskoje  | Reutov  | Rošal  | Ruza  | Sergijev Possad  | Serpuhhov  | Solnetšnogorsk  | Staraja Kupavna  | Stupino  | Šatura  | Štšolkovo  | Zaraisk  | Zvenigorod  | Žukovski  | Taldom  | Tšehhov  | Tšernogolovka  | Vereja  | Vidnoje  | Volokolamsk  | Voskressensk  | Võssokovsk
**Koolujõgi** on Tartu linnas voolanud endine jõgi, Emajõe haru.

Kuni 18. sajandi lõpuni voolas Emajõgi Tartu kesklinnas kahes harus, tehes seda ümber Holmiks nimetatud saare, jõe linnast kaugemal olevat haru nimetati Koolujõeks. 1764. aastal hakati Toomemäele uusi bastione rajama, õgvendati tänavaid ning laiendati Tartu raekoja esist turuplatsi jõe suunas. Kivisilla ehitamise ajal (1770.–1780. aastad) suunati kogu Emajõgi voolama mööda Koolujõge, kuid peale silla valmimist otsustas linn Koolujõe, mis oma idaküljel ulatus kuni praeguse Narva maanteeni, kinni ajada. Koolujõe säng täideti Kivisilla ehitamise ja Holmil olnud bastioni lammutamise käigus kuhjunud jäätmetega, sinna lubati prügi tassida ka linnarahval. Seetõttu lakkas Holm olemast saar ning selle kohal asub praegu Holmi park.

Koolujõe kinniajamine muutis täielikult Emajõe vasakpoolset kaldatsooni. Selle asemele tekkinud platsil peeti hobuselaatu ja seal olid voorimeeste seisukohad – seepärast nimetati platsi Hobuseturuks. Hiljem sai plats selle ääres asunud kaupmees Henningi maja järgi nimeks Henningi plats.

2011. aastal märgiti Ülejõe pargis ja Narva maanteel maha Emajõe lisaharu ja Koolujõe kunagine säng.

Viited
------

1. ↑  Koolujõe asukoht.
2. 1 2  KOOLUJÕGI. Vaadatud 01.10.2014.
3. ↑  Eesti Loodus. Vaadatud 01.10.2014.
4. ↑  Häving kui võimalus. Põhjasõja mõju Tartu linnaruumi arenguloole ja identiteedile. Mariann Rammo. Tartu Ülikooli ajaloo küsimusi XXXIX (2011). Vaadatud 01.10.2014.
5. ↑  Kultuuriaken: Sündmus: Üritusteseeria "Linnaruum ja aeg": Tartu keskaegne linnamüür. Vaadatud 01.10.2014.
|  |
| --- |
|  |
|  |
| Kuld | 2013 | jäähoki |
| Hõbe | 2011 | jäähoki |

**Per Staffan Kronwall** (sündinud 10. septembril 1982 Järfälla vallas) on Rootsi endine jäähokimängija, kaitsja.

2002. aastal valiti ta NHL-i *draft* '​is Toronto Maple Leafsi poolt 285. valikuna. Karjääri alustas ta samal aastal kodumaa klubis Djurgårdens IF. Põhja-Ameerikas veetis ta suurema osa ajast American Hockey League'is mängiva Toronto Marliesi ridades, kuid sai Leafsiga mänguaega ka NFL-is ning hiljem Washington Capitalsiga ja Calgary Flamesiga. Hooajal 2010–11 mängis ta taas Djurgårdensis. Järgmine hooaeg liitus ta KHL-i klubiga Tšerepovetsi Severstal. Aastatel 2012–2020 mängis ta Jaroslavli Lokomotivis.

Rootsi jäähokikoondisega tuli ta 2011. aastal maailmameistriks ja võits 2013. aastal hõbemedali. Lisaks kuulus ta Rootsi meeskonda 2018. aasta taliolümpiamängudel.

Tema vanem vend Niklas Kronwall mängis aastatel 2003–2019 NHL-is Detroit Red Wingsi ridades.

Välislingid
-----------

* Profiil hockeydb.com lehel
**Lennart Manifald Maurer** (20. september 1929 Juuru vald – 19. detsember 2007) oli eesti arst.

Ta õppis Juuru algkoolis ja lõpetas 1948. aastal Tallinna 1. Keskkooli. Samal aastal astus ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas 1954. aastal arstina. Aastatel 1952–1954 töötas ta õpingute kõrvalt arsti kohusetäitjana Tartu Kiirabijaamas.

Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta aastatel 1954–1955 Nõmme Sanitaarepidemioloogia Jaama peaarstina. Aastatel 1955–1959 töötas ta Tallinna Pelgulinna Haigla (tollal Tallinna Kalinini rajooni Haigla) peaarstina, aastatel 1959–1962 töötas ta samas haiglas peaarsti asetäitjana polikliinilisel alal. Aastatel 1962–1967 oli ta Tallinna Töörahva Saadikute Nõukogu Tervishoiu osakonna juhataja; 1967–1972 töötas jälle Tallinna Pelgulinna Haigla peaarsti asetäitjana polikliinilisel alal. Aastatel 1972–2001 töötas ta peaarsti asetäitjana Tallinna Keskhaiglas. Seal valmis tal kandidaadiväitekiri teemal "Täiskasvanud linnaelanike dispanseerimise laiendamise ja parandamise võimalused", mille ta kaitses mais 1977 Moskva Semaško-nimelises Sotsiaalhügieeni Instituudis ja sai meditsiinikandidaadi kraadi (kraad kinnitati sama aasta novembris). Lisaks on ta kohakaasluse alusel töötanud aastatel 1954–1995 pidevalt mõnekuuliste vaheaegadega röntgenoloogina.

Lennart Maurer suri 19. detsembril 2007 ja maeti 27. detsembril 2007 Liiva kalmistule.

Kirjandus
---------

* Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk 836.

Välislingid
-----------

*
Wayne'i maakond (juuni 2005)
Wayne'i maakond (juuni 2005)
**Wayne'i maakond** (*Wayne County*) on maakond USA-s Utah' osariigis.

Maakonna halduskeskus on Loa.

Maakonna pindala on 6388 km². Veepindala on 16 km².

Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 2589. Aastal 2000 oli elanikke 2509.

Naabermaakonnad
---------------

* Emery maakond (põhjas ja idas)
* Garfieldi maakond (lõunas)
* Piute maakond (läänes)
* San Juani maakond (idas)
* Sevieri maakond (loodes)

Ajalugu
-------

Maakond moodustati 1892. aastal Piute maakonna osast.

Rahvastik
---------

### Linnad

* Bicknell
* Caineville
* Fremont
* Grover
* Hanksville
* Loa
* Lyman
* Teasdale
* Torrey

### 2000. aasta rahvaloenduse andmed

Wayne'i maakonnas oli 2509 inimest, 890 leibkonda ja 669 perekonda.

Rahvastiku tihedus oli 1 in / 2,5 km².

Elamuühikuid (*housing units*) oli 1329 (keskmine tihedus 0/km²).

Rassiline koosseis oli järgmine:

* valgeid 97,29%
* mustanahalisi 0,16%
* põlisameeriklasi 0,08%
* aasialasi 0,16%
* Vaikse ookeani saarte rassist 1,24%
* mitmest rassist 1,24%.

Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 1,99%.

890 leibkonna seas oli

* 36,20% neid, kus oli alla 18-aastasi lapsi;
* 65,50% koos elavaid abielupaare;
* 5,30% neid, kus oli ilma abikaasata naine;
* 24,80% neid, mis ei olnud perekonnad.

* 21,50% kõigist leibkondadest koosnes üksikutest ja
* 9,60% leibkondadest oli mõni üksi elav vähemalt 65-aastane inimene.

Leibkonnas oli keskmiselt 2,81 inimest ja perekonnas keskmiselt 3,31 inimest.

Elanikud jagunesid ealiselt nii:

* 32,40% alla 18-aastasi;
* 8,10% 18–24-aastasi;
* 22,5% 25–44-aastasi;
* 22,60% 45–64-aastasi;
* 14,40% üle 65-aastasi.

Ea mediaan oli 34 aastat.

Iga 100 naissoost inimese kohta tuli 103,50 meessoost inimest. Iga vähemalt 18-aastase naise kohta tuli 103,50 meest.

Leibkonna aastasissetuleku mediaan oli 32 000 dollarit, perekonna sissetuleku mediaan 36 940 dollarit. Meeste sissetuleku mediaan oli 26 645 dollarit, naistel 20 000 dollarit. Sissetulek elaniku kohta oli 15 392 dollarit.

15,40% elanikkonnast ja 12,70% perekondadest elas allpool vaesuspiiri. Kogu elanikkonnast elas allpool vaesuspiiri 22,10% alla 18-aastasi ja 8,20% üle 65-aastasi.

Viited
------

1. ↑  2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.

Välislingid
-----------

* Wayne'i maakonna koduleht (*inglise keeles*)

| * v
* r
Utah' maakonnad |
| --- |
| 
Beaver **·** Box Elder **·** Cache **·** Carbon **·** Daggett **·** Davis **·** Duchesne **·** Emery **·** Garfield **·** Grand **·** Iron **·** Juab **·** Kane **·** Millard **·** Morgan **·** Piute **·** Rich **·** Salt Lake **·** San Juan **·** Sanpete **·** Sevier **·** Summit **·** Tooele **·** Uintah **·** Utah **·** Wasatch **·** Washington **·** Wayne **·** Weber |  |
Gloria Palace 1928. aastal, kinos linastub Fritz Langi film "Salakuulajad"
Gloria Palace'i fassaad Oktoobrirevolutsiooni aastapäeva piduehtes, 1944
**Gloria Palace** oli kino Tallinnas aadressil Vabaduse väljak 5.

Hoone ehitati aktsiaseltsi Royal Films tellimusel 1925.–1926. aastal, selle projekteeris lätlane Frīdrihs Skujiņš.

Kino avati 5. oktoobril 1926 Friedrich Wilhelm Murnau filmiga "Faust". Hoone esimesel korrusel avati 1930. aasta veebruaris tantsulokaal Dancing-Palace Gloria.

Kino tegutses 1940. aastani. 1940. aastal asus hotelli ruumides NSV Liidu mereväe Balti laevastiku staap. 

1944. aasta märtsipommitamise järel kolis hoonesse paariks aastaks teater Estonia. 1948. aastast tegutseb seal Vene Draamateater.

* Kinoteater Gloria Palace, 1928Kinoteater Gloria Palace, 1928
* Kino Gloria Palace orkesterKino Gloria Palace orkester

Vaata ka
--------

* Hotell Palace

Viited
------

1. ↑  Täna 75 aastat tagasi avati Tallinnas Gloria Palace, Ärileht, 5. oktoober 2001
2. ↑  "Uus luksuslokaal pealinnas. 'Dancing-Palace Gloria' – noobleim restoran Balti riikides". *Uudisleht*. 05.02.1930.
3. ↑  Leho Lõhmus, Omavalitsuse ja kohaliku garnisoni suhetest 1940–1941. Eesti Sõjamuuseumi – kindral Laidoneri Muuseumi Aastaraamat 6/2006, 2007, lk 29

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Gloria Palace** |

* Gloria Palace kultuurimälestiste riiklikus registris
**Gloria Marie Steinem** (sündinud 25. märtsil 1934 Toledos Ohio osariigis) on Ameerika Ühendriikide ajakirjanik ja feminist. 

Teda kui sotsiaal-poliitilist aktivisti peetakse üheks 1960. aastate lõpu ja 1970. aastate alguse feministliku liikumise liidriks ja kõneisikuks.

Steinem oli ajakirja New York kolumnist ja ajakirja Ms. looja. 1969. aastal avaldas Steinem artikli "Pärast Black Poweri liikumist tuleb naisõiguslus", mis tegi ta feminismi juhina üle riigi tuntuks.

2005. aastal asutas Steinem koos Jane Fonda ja Robin Morganiga mittetulundusühingu Women's Media Center, mille eesmärk on muuta naised meedias nähtavaks ja võimsaks.

Praegu korraldab Steinem üritusi ja peab loenguid üle kogu maailma ning võtab meedias sõna võrdsuse teemadel.

Viited
------

1. ↑  Steinem, Gloria (7. aprill 1969). "Gloria Steinem, After Black Power, Women's Liberation". *New York Magazine*. Vaadatud 12. märtsil 2013.
2. ↑  "Gloria Steinem, Feminist Pioneer, Leader for Women's Rights and Equality". *The Connecticut Forum*. Vaadatud 9. novembril 2014.
3. ↑  "The Invisible Majority – Women & the Media". *Feminist.com*. Vaadatud 9. novembril 2014.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Gloria Steinem** |
**Jaan Reinet** (aastani 1937 **Reinert**, 8. mai 1905 Tarvastu vald, Viljandimaa – 29. november 1991 Tartu) oli eesti füüsik ja geofüüsik.

Elulugu
-------

Jaan Reinet oli metsavahi poeg.

Lõpetas 1925 Tartu Õpetajate Seminari ja 1935 Tartu Ülikooli matemaatikaosakonna. 1959. aastal kaitses Tartu Riiklikus Ülikoolis füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi väitekirjaga "Об изменениях ионизации атмосферы в г. Тарту". 

Oli 1925–1928 Viljandi 3. algkooli õpetaja, 1928–1932 Tartus eratunniandja ja õpetaja, 1932–1936 Tartu Linna 11. algkooli õpetaja, 1936–1937 Tartu Ülikooli füüsikainstituudi assistent ja abijõud ning Tartu Pedagoogiumi õpetaja, 1937–1941 Võrumaa koolide inspektor, 1941 Võrus Fr. R. Kreutzwaldi Memoriaalmuuseumi asutaja ja direktor, 1942–1943 Viljandi 1. Gümnaasiumi õpetaja ja 1944–1946 Viljandi I Keskkooli õpetaja, 1946–1947 TRÜ üldfüüsika kateedri assistent, 1947–1961 vanemõpetaja, 1960–1961 üldfüüsika kateedri juhataja, 1961–1971 dotsent, 1971–1975 aeroionisatsiooni ja elektroaerosoolide labori juhataja ja teaduslik juhendaja (asutas selle 1964), 1975 vanemteadur ja 1976–1980 samas geofüüsikaliste vaatluste sektori juhataja.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: aeroionisatsioon; elektroaerosoolid ja nende rakendamisvõimalused meditsiinis, konstrueerinud selleks vajalikke aparaate. TÜ aeroionisatsiooni ja elektroaerosooli koolkonna rajaja. Uurimusi ka eesti keele grammatika ja kirjanduse ning koolihügieeni alalt. Rahvusvahelise Biometeroloogia Ühingu liige, Ameerika Meditsiinilise Klimatoloogia Instituudi auliige. Üle 200 teadustrükise ja 30 autoritunnistuse.

Tunnustus
---------

* 1967 Nõukogude Eesti preemia (kollektiivi juht) atmosfääriionisatsiooni ja elektroaerosoolide alase uurimistööde eest
* 1974 Eesti NSV teeneline leiutaja

Teoseid
-------

* Atmosfääri ionisatsiooni muutustest Tartus aastase perioodi vältel. // TÜ Toim 59 (1958)
* Aerosol ionizer and its application in medicine (kaasautor). // Proc. 3rd International Biometeorol. Congr. Oxford, 1966
* О применении аэрозолей и электроаэрозолей в острой стадии полиомиелита, особенно у подвергшихся трахеостомии больныtor). // Ж. невропатол. и псих. 60 (1960) 11
* О нормах аэроионов в помещениях. // Уч. зап. ТГУ 648 (1963)
* On counters of atmospheric ions and electroaerosols. // Symp. on aeroionotherapy. Budapest, 1972
* Characteristic of the consentrations of small air ions. // VI Int conf. atmospheric elektricity. Manchester, 1980
* Õhu puhtuse hindamise elektrilised ja indikaatormeetodid. // Keskkonnakaitse 5 (1985).

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* EE 14, 422
* Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 280
* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, II, 418
* Vajakas, E. The story of an inventor (J. Reinet). // Estonian Panorama. 1985, 46–57
* Tartu Ülikooli Kliinikum 200, 239.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Nõukogude taskukalender 1931. aastast
**Nõukogude kalender** oli 1918. aastal Nõukogude Venemaal kasutusele võetud Gregoriuse kalender, milles määrati ka riigipühad. Sellega koos kasutati aastatel 1929–1940 ka viie- ja kuuepäevast töönädalat. 

Gregoriuse kalender ehk "Lääne-Euroopa kalender" võeti Nõukogude Venemaal kasutusele veebruaris 1918, vahele jäeti Juliuse kalendri kuupäevad 1.–13. veebruarini 1918. Järgmisel kümnendil oli kalendris koguni üheksa riigipüha (tasustatud puhkepäeva), kuid neist neli kaotati või liideti teistega 24. septembril 1929, kui jäi alles vaid viis riigipüha: 22. jaanuar (Verise pühapäeva mälestuspäev), 1.–2. mai (Töörahvapüha) ja 7.–8. november (Oktoobrirevolutsiooni tähistamine). Aastal 1951 muudeti ka 22. jaanuar tavaliseks tööpäevaks. Aastatel 1929–1940 kasutati töögraafikute koostamiseks viie- ja kuuepäevaseid nädalaid, kuid muudes eluvaldkondades Gregoriuse kalendrit ja seitsmepäevast nädalat.

1929. aasta suvel võeti viiepäevased (katkematud) töönädalad kasutusele tehastes, valitsusasutustes ja kaubandusettevõtetes, kuid mitte kolhoosides. Üks viiest päevast määrati viiendikule töötajatest puhkepäevaks, seejuures arvestamata nende pereliikmetele või sõpradele määratud puhkepäevadega. Sellised viiepäevased töönädalad olid kasutusel kogu aasta, töö katkes vaid viiel riigipühal. 1931. aasta suvel rakendati enamiku töötajate jaoks kuuepäevaseid katkestustega töönädalaid, kusjuures kõigil töötajatel oli ühine puhkepäev. Igale kuule määrati viis kuuepäevast töönädalat, kusjuures viis riigipüha muutsid tavalised tööpäevad puhkepäevadeks. 27. juunil 1940 loobuti nii viie- kui ka kuuepäevasest töönädalast ning mindi üle seitsmepäevasele nädalale.
**Roger de La Fresnaye** (11. juuli 1885 Le Mans – 27. november 1925 Grasse) oli prantsuse maalikunstnik ja skulptor. Ta viljeles peamiselt kubismi.

Elukäik
-------

Roger de La Fresnaye sündis Le Mansi linnas Prantsusmaal. Tema isa oli Prantsuse armee ohvitser, kes oli pärit aristokraatlikust suguvõsast. 1903. aastal õppis La Fresnaye aasta Pariisis Académie Julianis. Aastatel 1904–1908 õppis ta École des Beaux-Artsis. Pärast seda õppis ta Maurice Denis' ja Paul Sérusier' juures Académie Ransonis. 

Aastatel 1912–1914 oli Roger de La Fresnaye kunstirühmituse Section d'Or liige. La Fresnaye teosed mõjutasid peamiselt Georges Braque ja Pablo Picasso, kuid koloriidis on tunda ka Robert Delaunay mõju. 

Esimese maailmasõja aastail värvati La Fresnaye Prantsuse sõjaväkke, kuid vabastati sealt 1918. aastal tuberkuloosi haigestumise tõttu. Pärast sõda hakkas La Fresnaye tervis kiiresti alla käima. 1922. aastal loobus ta maalimisest, kuid jätkas joonistamist. Roger de La Fresnaye suri 1925. aastal Prantsusmaal Grasse'is.
**Roger Bruce Myerson** (sündinud 29. märtsil 1951 Bostonis) on ameerika majandusteadlane, Nobeli majandusauhinna laureaat 2007.

Ta lõpetas Harvardi ülikooli aastal 1973 rakendusmatemaatika alal ja doktoriõppe 1976. Ta on professor Chicago ülikoolis.

Tunnustus
---------

* 1993 – valiti Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeks
* 2009 – valiti USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmeks

Nobel
Nobeli majandusauhinna laureaadid

1969 Frisch, Tinbergen • 1970 Samuelson • 1971 Kuznets • 1972 Hicks, Arrow • 1973 Leontief • 1974 Myrdal, Hayek • 1975 Kantorovitš, Koopmans • 1976 Friedman • 1977 Ohlin, Meade • 1978 Simon • 1979 Schultz, Lewis • 1980 Klein • 1981 Tobin • 1982 Stigler • 1983 Debreu • 1984 Stone • 1985 Modigliani • 1986 Buchanan • 1987 Solow • 1988 Allais • 1989 Haavelmo • 1990 Markowitz, Miller, Sharpe • 1991 Coase • 1992 Becker • 1993 Fogel, North • 1994 Selten, Nash, Harsanyi • 1995 Lucas • 1996 Mirrlees, Vickrey • 1997 Merton, Scholes • 1998 Sen • 1999 Mundell • 2000 Heckman, McFadden • 2001 Akerlof, Spence, Stiglitz • 2002 Kahneman, Smith • 2003 Engle, Granger • 2004 Kydland, Prescott • 2005 Aumann, Schelling • 2006 Phelps • 2007 Hurwicz, Maskin, Myerson • 2008 Krugman • 2009 Ostrom, Williamson • 2010 Diamond, Mortensen, Pissarides • 2011 Sargent, Sims • 2012 Roth, Shapley • 2013 Fama, Hansen, Shiller • 2014 Tirole • 2015 Deaton • 2016 Hart, Holmström • 2017 Thaler • 2018 Nordhaus, Romer • 2019 Banerjee, Duflo, Kremer  • 2020 Milgrom, Wilson  • 2021 Card, Angrist, Imbens  • 2022 Bernanke, Diamond, Dybvig
Sir **Roger George Moore** (inglise hääldus: [mɔər]; 14. oktoober 1927 – 23. mai 2017 Crans-Montana, Šveits) oli Briti filminäitleja.

Ennekõike oli Roger Moore tuntud näitlejana, kes mängis filmides James Bondi. Ta on mänginud seitsmes James Bondi filmis: 

* "Ela ja lase teistel surra" (1973),
* "Mees kuldse relvaga" (1974),
* "Spioon, kes mind armastas" (1977),
* "Kuurakett" (1979),
* "Eriti salajane" (1981),
* "Octopussy" (1983),
* "007: Surma palge ees" (1985).

Enne Bondi rolli saamist oli tema karjääri ülemaailmseks läbimurdeks saanud 1961. aastal eetrisse läinud telesari "Pühak", kus ta kehastas peategelast Simon Templari. Sari "Pühak" jooksis kuus hooaega, mille vältel valmis 118 osa. 

Pärast "Pühaku" lõppemist jõudis Roger Moore kaasa teha kahes mängufilmis. Seejärel mängis ta koos Tony Curtisega kultuslikuks saanud sarjas "Kelmid ja pühakud" (1971/72), mida tehti kokku 24 osa. Lord Brett Sinclairi rolliga selles sarjas sai temast ka tolle aja kõrgeima palgaga seriaalinäitleja maailmas.

Välislingid
-----------

 Roger Moore – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Roger Moore andmekogus IMDb (inglise) Muuda Vikiandmetes
Garumitehase varemed Baelo Claudias Hispaanias.
**Garum** oli antiikaegne tugevamaitseline kaste, mida valmistati kääritatud kalast. Ehkki garum oli kõige populaarsem Vana-Roomas, tunti seda juba Vana-Kreekas ning see püsis kasutusel veel Bütsantsiski. Teise sarnase kastme nimi oli *liquamen* ning vahel kasutati neid termineid sünonüümidena. Ladina sõna *garum* tuleneb kreeka sõnast *garos* või *garon* (γάρον), mille päritolu on teadmata.

Jean Anthelme Brillat-Savarin kirjutas oma teoses "Maitse füsioloogia", et populaarsusele vaatamata suhtuti garumisse vahel tõrjuvalt, nii nagu tänapäeval küüslauku. Roomlased kasutasid seda mitte üksnes maitseaine, vaid ka sees- ja välispidise ravimina paljude haiguste, sealhulgas kõhukinnisuse vastu.

Viited
------

1. ↑  (R. Zahn), *Real-Encyclopaedia der klassischen Altertumswissenschaft*, s.v. "Garum", 1st Series **7** (1912) pp. 841-849.

Välislingid
-----------

* 15. detsember 2015, Inna-Katrin Hein, Allveearheoloogid leidsid rohkem kui 2000 aasta vanuse «ketšupi» aluse, postimees.ee
Gary Rowett (2016)
**Gary Rowett** (sündinud 6. märtsil 1974 Bromsgrove'is) on Inglismaa jalgpallitreener ja endine jalgpallur (kaitsja).

Kogu klubikarjääri jooksul mängis Rowett Inglismaa klubides: aastatel 1991–1994 Cambridge United'is, 1994–1995 Evertonis, 1995 Blackpoolis, 1995–1998 Derby Countys, 1998–2000 Birmingham Citys, 2000–2002 Leicester Citys, 2002–2004 Charlton Athleticus ja 2005–2007 Burton Albionis. Inglismaa kõrgliigas mängis ta Evertoni, Derby County, Leicester City ja Charlton Athleticuga.

2009. aasta mais sai Rowett abitreeneriks Burton Albionis, mis oli olnud tema klubikarjääri viimane klubi. 2012. aastal sai ta Burton Albioni peatreeneriks. Aastatel 2014–2016 juhendas ta Birmingham Cityt, 2017–2018 Derby Countyt ja 2018–2019 Stoke Cityt. 2019. aasta oktoobris sai Rowett Inglismaa esiliigaklubi Millwall peatreeneriks.

Viited
------

1. ↑  "Gary Rowett: Millwall appoint former Stoke boss as new manager". *BBC Sport*. 24. oktoober 2019. Vaadatud 22. novembril 2019.
Kuri õigeusu kiriku koolimaja (2010)
Mälestustahvel Julius Oengole koolimaja seina juures
**Kuri õigeusu kiriku koolimaja** on endine koolimaja Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kuri külas.

Hoonet kasutab alates 2000. aastast rendilepingu alusel Pühalepa Naistekoda.

Koolimaja on kantud kultuurimälestiste registrisse.

Koolimaja lähedal on Kuri õigeusu kirik, mis on samuti kantud kultuurimälestiste registrisse.

Ajalugu
-------

Kuri õigeusu kiriku koolimaja ehitati aastatel 1888–1891 koos kiriku (Kuri Kristuse Taevaminemise kirik) ja preestri majaga. Arhitektid olid P. Knüpffer ja I. Dmitrevski. Koolimaja on kasutatud periooditi ikka koolina, viimati oli majas Kuri algkool aastatel 1990–1999. 

1892/1893. õppeaastal oli koolis 18 õpilast, nende seas nii õigeusku kui ka luteri usku kuulujaid. Õppetöö toimus vene keeles. Vanematel tuli tasuda 2–4 rubla õppemaksu aastas. Aastatel 1896–1903 töötas koolis õpetajana Riia Vaimuliku Seminari haridusega preester Mihhail Põrk ja kaks köstrit. 

1918. aasta sügisel toodi Hellamaa vallakool (asutatud 1875. aastal Suuremõisa mõisniku Ungern-Sternbergi poolt) üle Kurisse, viidi aga lastevanemate palvel nädala pärast tagasi. 1928. aastal toodi Hellamaa vallakool Läänemaa koolivalitsuse korraldusel uuesti Kurisse. 1929. aastal viidi kool tagasi Hellamaale ning samal aastal suleti Kuri 6-klassiline algkool seoses Palade uue koolihoone valmimisega. Aastast 1945 tegutses Hellamaa kool pärast põlengut taas Kuri koolimajas. 1946/1947. õppeaastal oli õpilaste arv haripunktis, ulatudes 73 õpilaseni. Seejärel õpilaste arv vähenes ning 1969. aastal suleti Kuri koolimajas tegutsev Hellamaa kool, kuna 1960.–1970. aastate riiklik hariduspoliitika nägi ette väiksemate maakoolide sulgemist. 

1990. aastal avati Kuri Algkool uuesti, kolme 6-aastase õpilasega, kuid selle tegevus jäi lühikeseks. 1997. aastast tegutses kool Kuri külaseltsi toel erakoolina. 1999. aastal suleti kool õpilaste vähesuse tõttu (8 õpilast). 

2000. aastal otsustas Pühalepa Vallavalitsus konkursi korras anda maja rendile Pühalepa Naistekojale, kes on maja remontinud ja korras hoidnud.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kuri õigeusu kiriku koolimaja** |

* Kuri õigeusu kiriku koolimaja kultuurimälestiste riiklikus registris
Hermann Jaakson
Herman Jaaksoni haud Tartus Raadi kalmistul
**Hermann Jaakson** (ka **Herman Jaakson**; 13/25. jaanuar 1891 Uue-Võidu vald, Viljandimaa – 28. august 1964 Kiidjärve) oli eesti matemaatik.

1913. aastal lõpetas ta Tartu ülikooli. 1925. aastal kaitses Jaakson doktoriväitekirja "Sur certains types de systèmes d'équations linéaires à une infinité d'inconnues sur l'interpolation", misjärel tast sai esimene eestlasest matemaatikadoktor.

1915–1919 töötas Jaakson Tartus matemaatikaõpetajana. Tartu ülikooli taasavamise järel õpetatas ta seal matemaatilist analüüsi ja diferentsiaalvõrrandeid. Aastal 1926 sai ta Tartu ülikooli korraliseks matemaatikaprofessoriks.

1995. aastal püstitati Kokaviidika külla Hermann Jaaksonile ja tema lellele Jüri Jaaksonile mälestuskivi.

Viited
------

1. 1 2  Lumiste, Ü. 1994. Mathematics in Estonia until 1940. In: Lumiste, Ü. Peetre, J. (Eds.), Edgar Krahn 1894–1961. IOS Press.
2. ↑  Statistikaamet, 2010. Jüri Jaaksoni mälestuskivi.
See artikkel räägib vaimulikust.  Arsti kohta vaata artiklit Hermann Krause (arst).  Mõisniku kohta vaata artiklit Hermann Krause (1834–1909).  

---

**Hermann Krause** (27. juuni/9. juuli 1832 Vao – 11. juuni/23. juuni 1870 Rannu) oli Eesti vaimulik.

Õppis Gahlnbäcki erakoolis, aastatel 1846–1850 Tallinna kubermangugümnaasiumis ja aastatel 1850–1852 Tallinna toomkoolis. Tartu ülikoolis õppis ta aastal 1852 filoloogiat ja aastatel 1852–1859 usuteadust. Ordineeriti 14. juunil/26. juunil 1859 õpetajaks.

Oli aastatel 1859–1860 Rannu Püha Martini koguduse adjunktõpetaja, aastatel 1860–1870 (introdutseeriti 9. oktoobril/21. oktoobril 1860) sama koguduse õpetaja.

Isiklikku
---------

Tema vend Alexander Johann Krause oli Rannu Püha Martini koguduse õpetaja, poeg Max Reinhold Krause oli Viru-Nigula koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Schüler-Verzeichnis des Revalschen Gouvernements-Gymnasiums 1805-1890. bearbeitet von Heinrich Hradetzky. Reval, 1931 Kluge & Ström
2. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
Hermann Minkowski
**Hermann Minkowski** (22. juuni 1864 Aleksotas, Kaunase kubermang – 12. jaanuar 1909 Göttingen) oli Saksa matemaatik.

Ta on geomeetrilise arvuteooria looja ning kasutas geomeetrilisi meetodeid tulemuslikult arvuteooria, matemaatilise füüsika ja relatiivsusteooria probleemide lahendamisel. Tema tuntuim töö on 1907. aastal avaldatud uurimus relatiivsusteoorias, milles ta näitas, et tema endise üliõpilase Albert Einsteini 1905. aastal loodud erirelatiivsusteooriat võib geomeetriliselt mõista kui neljamõõtmelist aegruumi, sellest saadik tuntud kui Minkowski aegruumi.

Haridus- ja töökäik
-------------------

Ta õppis 5 semestrit Königsbergi ülikoolis ja 3 semestrit Berliini ülikoolis. Üliõpilasena sai ta 1883. aastal Prantsuse Teaduste Akadeemialt matemaatikaauhinna töö eest, mis käsitles ruutvormide teooriat. 1885. aastal promoveeriti ta ruutvormide-teemalise dissertatsiooni "Untersuchungen über quadratische Formen Bestimmung der Anzahl verschiedener Formen, welche ein gegebenes Genus enthält" põhjal Königsbergi ülikooli filosoofiateaduskonna poolt filosoofiadoktoriks.

1887. aastal habiliteerus ta Bonni Ülikooli filosoofiateaduskonna matemaatika eradotsendiks. Aastatel 1887–1894 töötas ta õppejõuna Bonni ülikoolis, kus ta 1892. aastal sai erakorraliseks ja 1894. aastal korraliseks professoriks. Aastatel 1894–1896 töötas ta Königsbergi ülikoolis ja 1896–1902 Zürichi Polütehnikumis (praeguses ETH Zürichis). Zürichis oli Albert Einstein tema üliõpilasi. Alates 1902. aastast kuni oma surmani 1909. aastal oli Minkowski Göttingeni ülikooli matemaatikaprofessor.

Tunnustus
---------

* 1885 – Prantsuse Teaduste Akadeemia matemaatikaauhind

Publikatsioonid
---------------

* 1908 – Minkowski, Hermann. "Die Grundgleichungen für die elektromagnetischen Vorgänge in bewegten Körpern". Nachrichten von der Gesellschaft der Wissenschaften zu Göttingen, Mathematisch-Physikalische Klasse: 53–111 ('Liikuvate kehade elektromagnetiliste protsesside põhivõrrandid')
* 1909 – Minkowski, Hermann. "Raum und Zeit"– Jahresbericht der Deutschen Mathematiker-Vereinigung: 75–88 ('Ruum ja aeg')

Isiklikku
---------

1872. aastal astus tema isa koos perekonnaga Preisimaa kodakondsusse.
Matemaatik David Hilbert oli tema sõber ja Göttingeni ülikoolis töötamise päevil ka lähedane kolleeg.

Viited
------

1. ↑  Hermann Minkowski. britannica.com
2. 1 2 3  Peeter Müürsepp. "Kuulsaid 19.–20. sajandi matemaatikuid". Tallinn: Valgus, 1985. Lk 77–79
3. ↑  Hermann Minkowski. groups.dcs.st-and.ac.uk

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Hermann Minkowski** |

* Hermann Minkowski. genealogy.math.ndsu.nodak.edu
* Max Born, Albert Einstein and Hermann Minkowski's Space-Time Formalism of Special Relativity. arxiv.org
**Hermann Nirk** (ka **Hermann Andreas Nirk**; 26. aprill 1902 Tõrva – september 1979 Tammiste) oli eesti vaimulik.

Ta lõpetas aastal 1924 Tõrva gümnaasiumi (2. lennu). Aastatel 1924–1928 õppis ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas, aastatel 1930–1931 usuteaduskonnas. Ordineeriti 14. detsembril 1949 peapiiskop Jaan Kiiviti poolt (koos Esra Rahula, Karl Tuvikese, Raoul Oki, August Ruusi, Eduard Salumäe ja Hartvig Helilaidiga aseõpetajaks.

Ta oli aastatel 1945–1949 Pühalepa Laurentsiuse koguduse jutlustaja, aastatel 1949–1956 oli ta sama koguduse aseõpetaja; lisaks hooldas ta aastatel 1951–1956 veel Reigi Jeesuse kogudust. Aastatel 1956–1957 oli ta Kodavere Mihkli koguduse õpetaja, pärast seda aastatel 1957–1968 Mehikoorma koguduse õpetaja, seejärel Käru koguduse õpetaja ja aastatel 1971–1974 Häädemeeste Miikaeli koguduse õpetaja. Ta jäi aastal 1974 emerituuri; emerituuris olles elas Pärnus, elu lõpus elas Tammistes hooldekodus, kus ta ka suri.

Hermann Nirk suri septembris 1979 ja ta saadeti ära 20. septembril 1979 Pärnu Eliisabeti kirikust Helme surnuaiale.

Viited
------

1. ↑  "Tõrva Gümnaasiumi vilistlased, 2. lend". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. november 2012. Vaadatud 9. juunil 2012.
2. ↑
3. ↑  Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. II, lk. 122