recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Türi vapp
**Türi vapp** on Eestis Järva maakonnas asuva Türi linna endine vapp, mis kinnitati 24. juulil 1992 ja mida kasutati 2005. aastani.

Vabariigi Valitsuse 30. juunist 2005 pärineva määrusega nr 153 "Kabala valla, Oisu valla, Türi linna ja Türi valla haldusterritoriaalse korralduse ja sellega seonduvalt Vabariigi Valitsuse määruste muutmine" alusel moodustati senise Kabala valla, Oisu valla, Türi linna ja Türi valla ühinemisel on uus kohalik omavalitsuse üksus Türi vald. Türi linna kui asula liigiks kehtestati vallasisene linn.

Vapi kirjeldus
--------------

Kilbi poolitab diagonaalis vasakult ülanurgast lähtuv hõbedane varras. Kilbi ülemisel sinisel väljal on hõbedane täpp ning selle ümber laienevate raadiustega neli hõbedast ringjoont. Alumisel punasel väljal on kuldne õunapuuoks.

Vaata ka
--------

* Türi valla lipp
* Türi lipp
* Oisu valla lipp
* Oisu valla vapp
* Kabala valla lipp
* Kabala valla vapp

Välislingid
-----------

* Türi linna endine sümboolika
Näide "Dragan-efektist"
**Andrzej Dragan** (sündinud 16. mail 1978 Poolas) on poola fotograaf ja füüsik.

Elulugu
-------

Dragan on õppinud Varssavis, Oxfordis, Amsterdamis ja Lissabonis füüsikat. 2005. aastal kaitses ta doktoriväitekirja kvantfüüsikas. 

Fotograafina on Dragan tuntud oma eriliste portreede poolest. Modellidega saab ta võtted kiiresti valmis, öeldes: "Kui aus olla, siis mulle ei meeldi pildistada." Fotode pilditöötluseks võib tal aga aega kuluda kuni kuu. Tema fotosid on võrreldud Madalmaade maalidega. Fotodel võib jälgida, kuidas ta valguse ja värvidega mängib, tuues välja peeneid detaile. Fotosid töötleb ta Photoshopiga.

Dragan on töötanud fotograafina Converse'i, Fairy, Pilsner Urquelli, Avoni ja Playstation 3 juures. Pildistamiseks kasutab ta Canoni fototehnikat.

Viited
------

1. ↑  Andrzej Dragan Facebookis
2. ↑  "Sebastian Arackal, Andrzej Dragan, "Geschöpfe wie von einem anderen Stern" - PHOTOGRAPHIE, 8. oktoober 2007". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. märts 2009. Vaadatud 6. septembril 2013.
3. ↑  Tomek Sikora, "Allegories & Macabresques"
4. ↑  Paola Bonini, "Art is artificial - an interview with Andrzej"

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Pesanäkk** (*Anthrenus scrophulariae*) on nahanäklaste sugukonda kuuluv mardikaline. Algselt oli tema elupaigaks Euroopa, Lähis-Ida ja Nearktis, kuid nüüd on levinud üle maailma. Pesanäki vastsed toituvad loomsest koest ja kahjustavad vaipu, villa, tekstiili ja ka näiteks muuseumieksponaate. Täiskasvanud toituvad nektarist ja õietolmust.

Kirjeldus
---------

Täiskasvanud pesanäkk on ovaalse kujuga ja 2,5–3,8 mm pikkune. Tema pea on must ja enamasti eesrindmikuga varjatud. Tal on 11 segmendilised tundlad, millest 3 viimast moodustavad nuia. Kattetiivad ja rindmik on samuti mustad ning kaetud valgete ja punakate või oranžide soomustega.

Emane pesanäkk muneb 30–60 muna, mis kooruvad 10–20 päeva pärast. Munad on väikesed, valget värvi ja kinnituvad pindadele.

Vastsed on pruuni värvi. Viimases arengujärgus on vastne 2,5–5,5 mm pikkune, punakas-pruuni värvi ja kaetud tumedate karvadega.

Pesanäki vastne

Elutsükkel
----------

Täiskasvanud pesanäkid toituvad õietolmust ja nektarist. Looduses munevad emased näiteks loomade pesadesse, mesilastarudesse ja surnud loomade peale. Sisetingimustes munevad riietele, vaipadele, muuseumisäilikutele ja muudele loomset või taimset päritolu esemetele.

Pesanäki vastsete toit on loomset päritolu. Nende areng kestab toatemperatuuril 66 päeva, mille jooksul nad läbivad 6 arengujärku ja seejärel nukkuvad. Nukuna veedavad nad 7–15 päeva. Valmik puhkab vastse nahas umbes 18 päeva ja muutub alles siis aktiivseks, et toituda ja paarituda.

Majanduslik tähtsus
-------------------

Pesanäki vastsed hävitavad muuseumieksponaate, tekstiile, vaipu, kangaid, tekitades neisse auke. Lisaks võivad nad põhjustada dermatiiti, kui inimese nahk puutub kokku vastsekestadega.

Viited
------

1. 1 2  *Common carpet beetle* *entnemdept.ufl.edu*
2. ↑  *Species Anthrenus scrophulariae - Buffalo Carpet Beetle* *bugguide.net*
3. 1 2 3 4  Black J. 2004. Fabric and museum pests. pp. 581-633. In Morland D (ed.), Handbook of Pest Control (Mallis A), Ninth Edition. GIE Media, Inc.
4. 1 2 3 4  Smith EH and Whitman RC. 1996. Fabric & Paper Pests. pp. 5.2.1-5.2.3. In NPCA Field Guide to Structural Pests. National Pest Control Association, Dunn Loring, Virginia
5. 1 2 3  Hasan A, Hossain D, Hasan M, Rahman S. 2007. A pest of stuffed museum specimen Anthrenus scrophulariae (L.) (Coleoptera: Dermistidae). University Journal of Zoology, Rajshahi University. 26: 99-102
6. ↑  Griswold GH, Greenwald M. 1941. Studies on the Biology of Four Common Carpet Beetles. Cornell Agricultural Experimental Station Memoirs. 240: 1-75.
7. ↑  Cormia FE. 1967. Carpet beetle dermatitis. Journal of the American Medical Association. 200: 799.

Välislingid
-----------

* Pesanäkk andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
**Zhong Acheng** (hiina lihtsustatud kirjas 钟阿城, hiina traditsioonilises kirjas 鍾阿城; *pinyin*'is *Zhōng Āchéng*; pseudonüüm **A Cheng** (ka *Ah Cheng*, *Cheng Ah*; 阿城); sündinud 1949 Pekingis) on hiina kirjanik ja stsenarist ning maalikunstnik.

Võimud sundisid tema isa filmikriitik Zhong Dianfeid müüma ära oma hiina ja lääne klassikute raamatud. Acheng luges neid salaja; need mõjutasid tema hilisemat loomingut. Kultuurirevolutsiooni ajal saadeti Acheng põllutööle Shanxi provintsis, kus ta hakkas maalima, Sise-Mongoolias, kus ta maalis steppe, ja Yunnanis. 1970ndate lõpus naasis ta Pekingisse. Ta aitas isal kirjutada 1979 ilmunud raamatut "Filmikunst" (电影美学). Neid mõjutasid Karl Marx, Georg Friedrich Wilhelm Hegel, "Muutuste raamat", konfutsianism, *chan* ja taoism. 

Ta sai tunnustatud joonistajaks, jutukirjanikuks, esseistiks ja stsenaristiks. Aastal 1979 asutas ta koos Ma Deshengi, Wang Kepingi, Huang Rui, Li Shuang, Qu Leilei ja Ai Weiweiga rühmituse XingXing. Need olid kunstihariduseta eksperimentaalkunstnikud, kes vastustasid riigi poliitikat. Nad korraldasid Pekingi ümbruses näitusi, mis rajasid teed Hiina avangardkunstile. 

Tema romaanitriloogia "Kuningad" oli menukas hiina "juurteotsimiskirjanduses" (*xungenpai*) mille autorid olid ka Han Shaogong ja Mo Yan. Kirjanik ühitab klassikalise hiina keele elegantsi kõnekeele väljendusrikkusega. Ta toob esile detaile, mis kõnetavad kujutlusvõimet. Ta kasutab klassikalise hiina kirjanduse jutustamisvõtteid ning kasutab konfutsianismi ja taoismi ideid. Tema debüütraamat "Qi wang" äratas Hiinas suurt tähelepanu, võitis auhindu ning tegi ta kuulsaks.

Ta kirjutas ka "Maastikuromaanid" (*Biandi fengliu*) äärealade elust.

Paljud tema teosed on tõlgitud lääne keeltesse. Ta on saanud kirjandusauhindu.

1986. aastast elas ta mõne aja USA-s.

Teoseid
-------

### Romaane

* "Malekuningas" või "Malemeister" (棋王, *Qi wang*; 1984]])
* "Puude kuningas" (树王; *Shu wang*; 1985)
* "Laste kuningas" (孩子王, *Haizi wang*; 1985)

### Stsenaariume

* "Hua pi zhi: Yinyang fawang" (1993)
* "Xiaocheng zhi chun" (2002)
* "Wu Qingyuan" (2006)

Välislingid
-----------

* Sissekanne IMDb-s
* Sissekanne saidil paper-republic.org
* Sissekanne saidil bookrags.com
* Intervjuu
* Kuningate triloogia arvustus
Andrzej Poczobut (2013)
**Andrzej Poczobut** (valgevene keeles *Андрэй Пачобут*; sündinud 16. aprillil 1973 Vialikaja Bierastavicas) on poola rahvusest Valgevene ajakirjanik, publitsist ja blogija, Valgevene poola vähemuse aktivist ja poliitvang.

Ta sündis aastal 1973 Vialikaja Bierastavicas. Ta lõpetas aastal 1998 Hrodna Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna.

Aastatel 1999–2001 oli ta õigusõppejõud Hrodna Riiklikus Polütehnilises Kõrgkoolis ning Õigus- ja ärikoolis. Siis asus ta tegelema ajakirjandusega. Ta töötas muu hulgas Grodno ajalehtedes "Pahonia", "Dien", "Miestnoje Vriemia", "Głos znad Niemna" ja üleriigilises sõltumatus päevalehes "Narodnaja Volja". Ta oli Anżelika Orechwo (endise nimega Andżelika Borys) juhitava Valgevene Poolakate Liidu ajakirja "Magazyn Polski na ugraniczności" peatoimetaja. Alates 2006. aastast "Gazeta Wyborcza" korrespondent Hrodnas.

Ta on Valgevene Poolakate Liidu aktiivne liige alates 1990. aastatest. Ta on alati kindlalt toetanud organisatsiooni täielikku sõltumatust Minski võimudest, kuid seda Valgevene seadusandluse raames. Ta oli Valgevene Poolakate Liidu ülemnõukogu esimees, mida Minski võimud ei tunnustanud.

Ta on üks Valgevene presidendi Alaksandr Łukašenka vastaseid, keda režiim on oma artiklites korduvalt kritiseerinud. Teda peeti kinni ja vahistati mitu korda oma ühiskondliku ja ajakirjandusliku tegevuse eest.

Ta on ekspert NSV Liidu eriteenistuste ajalooga Lääne-Valgevenes ja Armia Krajowa tegevusega nendes valdkondades.

Isiklikku
---------

Ta on abielus, tal on tütar ja poeg.
Ekraanitõmmis ärihaldusmängust "OpenTTD"
**Ehitus- ja haldusvideomäng** (inglise keeles *Construction and management simulation*, **CMS**; ka *management sim*, *building sim*) on simulatsioonivideomängude alamžanr, milles mängijad loovad, laiendavad ja haldavad fiktiivseid ehitusprojekte või kogukondi, kasutades selleks piiratud ressursse. Ka tavalised strateegiamängud hõlmavad vahel CMS-ide elemente. CMS-e eristab neist aga see, et mängijate lõppeesmärk ei ole alistada vaenlasi, vaid millegi loomine.

Esimeseks laiemalt läbi löönud CMS-iks peetakse 1989. aastal ilmunud "SimCityt". Ühed varasemad näited on ka sellised linnaehitusmängud nagu "Caesar" (1992), "The Settlers" (1993) ja "Anno 1602" (1998); äri-, poliitika- ja ehitusmänguelementidest koosneb "Tropico" (2001).

Aja jooksul on hakatud eristama mitmesuguseid CMS-ide alaliike. Näiteks kolooniahaldus- või baasiehitusmängud, mis sarnanevad mainitud linnaehitusmängudega. Neis haldavad mängijad isoleeritud ja piiratud ressurssidega paigas asuvat kolooniat, püüdes seda laiendada ja ülal pidada. Linnaehitusmängudest eristab neid näiteks ka see, et viimastes on laienemist piiravaks ressursiks valdavalt ainult raha. Sellisteks mängudeks on näiteks "Dwarf Fortress" ja sellest inspireeritud "Rimworld", aga ka "Oxygen Not Included", "Frostpunk" ja "Surviving Mars".

Vaata ka
--------

* "Stardew Valley"
* "Transport Tycoon"
* "Cities: Skylines"

Viited
------

1. ↑  Wolf, Mark J. P. (2002). *The Medium of the Video Game*. University of Texas Press. ISBN 0-292-79150-X. Retrieved 2007-11-09.
2. ↑  Rollings, Andrew; Ernest Adams (2003). *Andrew Rollings and Ernest Adams on Game Design*. New Riders Publishing. lk 417–441. ISBN 1-59273-001-9.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib loomaökoloogia mõistest; teiste tähenduste kohta vaata Pesa (täpsustus).* |

---

Korvikujuline linnupesa
*Anaplectes rubriceps leuconotus* pesa ehitamas
**Pesa** on looma tehtud rajatis või looduslikult seda pakkuv koht, kus paiknevad loomade munad ja/või mis pakub neile kohta elamiseks ning järglaste üleskasvatamiseks. 

Tüüpilised pesaehitajad on linnud, kuid ka mitmed imetajad (näiteks oravad), kalad (ogalik), roomajad ja selgrootudest näiteks putukad, eriti ühiselulised, ehitavad pesi.

Pesade tegemiseks kasutatav materjal on väga varieeruv, levinumad on rohi, kõrred, lehed, muda, savi jne. Mõned liigid kasutavad selleks ka oma sülge (näiteks pääsuke). Looduslikud pesapaigad võivad asuda näiteks maapinna lohus, puude sees, kaljudes.

Üldiselt ehitab iga loomaliik isesuguse pesa. Pesa asukoha, suuruse, ehitusmaterjali, vooderduse ja muude tunnuste põhjal on tavaliselt võimalik määrata, mis liiki loom selle rajas.

Loomadel, kes saavad suguvõimeliseks alles mitmendal eluaastal, lööb pesapunumisinstinkt vahel välja veel enne suguvõimestumist. Sel juhul võib loom rajada nii-öelda proovipesa ja seal isegi elada, kuid mitte kasutada seda järglaste soetamiseks.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Pesa** |

* Pesaparasitism
* Pesakond
Ehitusjäätmed
**Ehitusjäätmed** on jäätmed, mis tekivad ehitustööde käigus. 

Ehitusjäätmed koosnevad mitmesugustest materjalidest, mis on tekkinud ehitusobjekti puhastamise, kaevamise, ehitamise, restaureerimise, lammutamise või teetööde tõttu. Ehitusjäätmed koosnevad põhiliselt naeltest, tellistest, puidust, betoonist, puukändudest, kividest. Üle 90% ehitusjäätmetest on taaskasutatavad maaparandamise käigus. Näiteks betooni ja asfalti on võimalik uuesti kasutusele võtta ehitiste ja teede tarbeks. Orgaanilisi ehitusjäätmeid, mis tekivad ehitamise käigus, näiteks bambus, puit ja taimed, ei saa taaskasutada maaparandusel. Jäätmed tuleb sortida ja transportida jäätmekäitluskohta.

Jäätmekäitlus
-------------

Tihtipeale tekivad ehitusjäätmed halva planeerimise käigus. Ehitusplatsidel on levinud toormaterjali liigne raiskamine, ebakorrektne jäätmekäitlus ja tööliste vähene teadlikkus ehitusjäätmete sortimisest. Ehitusobjektile tuleks eelnevalt koostada jäätmekäitluskava, et oleks võimalik tuvastada peamised jäätmete liigid ja korraldada kohapealne jäätmete nõuetekohane sortimine.

Jäätmekäitlus Eestis
--------------------

Eestis pakuvad ehitusjäätmete transporti mitmed ettevõtted. Ettevõte rendib välja konteineri, kuhu on võimalik visata kõik jäätmed, mis tekivad ehitamise käigus. Konteineri täitumisel transporditakse see jäätmekäitluskohta. Jäätmekäitlusettevõte sordib ehitusjäätmed vastavalt kõrgetele keskkonnanormidele ja püüab taaskasutada võimalikult suure osa jäätmetest. Mõningad jäätmed tuleb eraldi sortida, näiteks eterniit, mis on väga ohtlik keskkonnale. Eesti eri piirkondades on jäätmekäitlusjaamad, mis teeb jäätmete transpordi kiiremaks ja keskkonnasõbralikumaks.

Viited
------

1. 1 2
**Sõltuv isiksushäire** on isiksushäire, mida iseloomustab inimese pikaajaline ja ülemäärane psühholoogiline sõltuvus teistest inimestest. Tal on suur vajadus hoolitsuse järele, millega kaasneb alluv käitumine ja lahutuskartus. Kas tegemist on diagnoosi või lihtsalt teistest sõltuva inimesega, sõltub kultuurikontekstist ja sellega seotud ootustest soorollidele. 

Üldjuhul on seda isiksushäiret rohkem diagnoositud naistel.

Sõltuva isiksushäire tunnused
-----------------------------

* Teisi inimesi õhutatakse tegema või lubatakse neil teha enda eest enamikku eluliselt olulisi otsuseid;
* oma huvide allutamine nende inimeste huvidele, kellest ollakse sõltuv, liigne järeleandlikkus;
* vastumeelsus esitada isegi põhjendatud nõudmisi inimestele, kellest sõltutakse;
* üksi olles abitus- ja ebamugavustunne liialdatud hirmu tõttu, et ei suudeta enese eest hoolt kanda;
* hirm, et lähedane inimene hülgab ja on vaja ise enese eest hoolitseda;
* vähene võime teha igapäevaotsuseid ilma teiste tugeva toetuse ja nõuanneteta.

Sõltuva isiksushäirega võib kaasneda enese tajumine abitu, ebakompetentse ja jõuetuna.

Sõltuva isiksushäire diagnoosiga inimesel on asteeniline, saamatu (inglise keeles: *inadequate*), passiivne ja ennastnurjav (inglise keeles: *self-defeating*) isiksus.

Viited
------
**András Süli** (1897 – 1969) oli ungari naivistlik maalikunstnik.

András Süli oli ametilt korvipunuja, maalimisega hakkas ta tegelema 1933. aastal. András Süli tegeles maalimisega kuni 1938. aastani, kuid leidmata vähimatki tunnustust, põletas ta suurema osa maalidest ära ja enam kunstiloomingule ei pühendunud. 1960. aastate lõpul ta looming taasavastati ja 1969. aastal esines ta oma maalidega rahvusvahelisel naivistide näitusel Bratislavas. András Süli säilinud pärandisse kuulub ligikaudu kolmkümmend teost.

Sellest alates omandas Süli Ungari tuntuima naivistliku maalikunstniku maine ja ta töid on eksponeeritud paljudel rahvusvahelistel näitustel

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 28. veebruaril 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 28. veebruaril 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**Peršoksnai** on järv Leedus Švenčionyse rajoonis, merepinnast 144,8 meetri kõrgusel.

Järve säng asub jääajal tekkinud lohus. Kaldad on üldiselt kõrged. Kaldajoone pikkus on 16,23 kilomeetrit, koos saartega 17,03 kilomeetrit. Järves on kolm metsaga kaetud saart, nende pindalad on 0,63 ha, 0,43 ha ja 0,23 ha.

Järve põhi on ebatasane ja kaetud põhjamudaga. Kaldavöönd on liivane. Järve palistab ligi 30 meetrine kaislatest ja pilliroost kaldataimestiku riba.

Järve suubuvad Peršoksna ja kaks nimetut oja, tuues sinna Šiekštysi ja Pakaliukase järvede veed. Välja voolab Peršoksna. Järve kaitseks on moodustatud Peršoksnai hüdrograafiline kaitseala.

Kaladest elavad järves roosärg, särg, koger, teib, linask, kiisk, luts, viidikas, ahven ja haug. Külad järve kaldal on Juodapurvis, Prūdiškė, Gačiakampis ja Budriai. Põhjakaldal asub Budriai linnamägi, kaldast veidi eemal asuvad Budriai tumulused. Loodekaldale on rajatud laagriplats.

Järve nimi tuleneb liitest *perš-: pra-paršas, pro-perša, pra-perša*, tähendades lahvandust või hõredamat paika metsas.

Viited
------

1. ↑  *Peršokšnai*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, Kd. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. 355 lk.
2. ↑  Aleksandras Vanagas. *Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas.* – Vilnius: Mokslas, 1981.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Peršoksnai** |
2010-07-28 
**Juri Dolgoruki** (vene Юрий Долгорукий) on Venemaa esimene Borei klassi tuumaallveelaev.

Laeva hakati ehitama 1996. aastal Severodvinski laevatehases. Juri Dolgoruki lasti vette 12. veebruaril 2008. Esimene mereleminek oli kavas 2008. aasta lõpus. Kuid alles 2009. aasta märtsis algasid laeva sildumiskatsetused. Allveelaev loodeti rakettidega täies mahus komplekteerida ja Vene mereväe koosseisu võtta 2011. aasta lõpuks, ehkki algselt pidi see juhtuma juba 2009. aastal. Juri Dolgoruki liitus Vene mereväega 10. jaanuaril 2013.

Nii allveelaeva kui ka uut raketiprogrammi on tabanud tagasilöögid, näiteks Bulava raketi paljud katsetused on ebaõnnestunud. Samuti tekkis allveelaeval 20. augustil 2011 elektrisüsteemi rike, mistõttu jäi ära järjekordne raketikatsetus .

Allveelaeva pikkus on 160 m, veepealne kiirus 15 sõlme ja veealune kiirus 29 sõlme. Maksimaalne sukeldumissügavus on 450 m. Relvastusse kuulub 16 ballistilist raketti Bulava, mis võivad kanda tuumalõhkepäid. Laeva ehitus läks maksma 23 miljardit rubla. Meeskonda kuulub 107 inimest.

Viited
------

1. ↑  Начались швартовные испытания АПЛ "Юрий Долгорукий"
2. ↑  Несеквестрированный Гособоронзаказ
3. ↑  Uue tuumaraketi jaoks disainitud Vene allveelaev liitus mereväega, Postimees, 10. jaanuar 2013
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. oktoober 2014. Vaadatud 24. augustil 2011.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Juri Dolgoruki (allveelaev)** |

Välislingid
-----------

* Fotod
**Laane** on küla Harju maakonna Kose vallas.

Kuni 2013. aastani kuulus küla Kõue valda.

Suur osa küla territooriumist on metsa all.

Küla kagunurgas asub osa Põhjaku rabast.

Küla läbib Paunküla–Vetla tee.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Eesti 2011. aasta rahvaloendus, vaadatud 14.07.2014.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Kose valla lippKose valla lipp
Kose valla asulad

**Alevikud:** Ardu | Habaja | Kose | Kose-Uuemõisa | Ravila   

**Külad:** Aela | Ahisilla | Alansi | Harmi | Kadja | Kanavere | Kantküla | Karla | Kata | Katsina | Kirivalla | Kiruvere | Kolu | Krei | Kuivajõe | Kukepala | Kõrvenurga | Kõue | Laane | Leistu | Liiva | Lutsu | Lööra | Marguse | Nutu | Nõmbra | Nõmmeri | Nõrava | Ojasoo | Oru | Pala | Palvere | Paunaste | Paunküla | Puusepa | Rava | Raveliku | Riidamäe | Rõõsa | Saarnakõrve | Sae | Saula | Silmsi | Sõmeru | Sääsküla | Tade | Tammiku | Triigi | Tuhala | Uueveski | Vahetüki | Vanamõisa | Vardja | Vilama | Virla | Viskla | Võlle | Äksi
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib aastatel 1991–2017 eksisteerinud vallast, 1939. aastal moodustatud valla kohta vaata artiklit Sõmerpalu vald (1939), veel varasema valla kohta vaata artiklit Sõmerpalu vald (Urvaste kihelkond).* |

---

**Sõmerpalu vald** oli vald Võru maakonnas.

Sõmerpalu vald paiknes Võru maakonna loodeosas ja piirnes Võru maakonnast Urvaste, Antsla, Rõuge ja Võru vallaga ning Põlva maakonnast Kanepi ja Laheda vallaga.

Valla territooriumi suurus oli 181,6 km². 2011. aasta rahvaloenduse järgi elas vallas 1753 inimest.

Vallas oli 32 väiksemat ja 3 suuremat asulat. Suurema elanike arvuga on Sõmerpalu alevik, Osula ja Järvere küla.

Sõmerpalu alevikus asunud vallakeskus on Võrust 12 km, Antslast 23 km ja Tartust 67 km kaugusel.

Valda läbisid Võru–Tartu ja Võru–Tõrva maantee.

Sõmerpalu vallavanem oli Aare Hollo.

Asustus
-------

Sõmerpalu vallas oli Sõmerpalu alevik ja 34 küla: Alakülä, Alapõdra, Haava, Haidaku, Haamaste, Hargi, Heeska, Horma, Hutita, Hänike, Järvere, Kahro, Keema, Kurenurme, Kärgula, Lakovitsa, Leiso, Liiva, Lilli-Anne, Linnamäe, Majala, Mustassaare, Mustja, Mäekülä, Osula, Pritsi, Pulli, Punakülä, Rauskapalu, Rummi, Sulbi, Sõmerpalu, Udsali ja Varese küla.

Ajalugu
-------

Sõmerpalu vald moodustati 1991. aasta 26. septembril.

Tuntud inimesi
--------------

Sõmerpalu vallast on pärit Eesti Maaülikooli professor Elmar Haller (Linnamäe), Tallinna Ülikooli professor Taimi Tulva (Kurenurme), Tartu Ülikooli professor Vambola Raudsepp (Hänike). Sõmerpaluga on seotud ka Tallinna Tehnikaülikooli professor Evald Maltenek ning põllumajandusjuht Aleksander Mette.

* Soe kõrtsSoe kõrts
* Kärgula mõisa kõrvalhooneKärgula mõisa kõrvalhoone
* Sõmerpalu endine jaamahooneSõmerpalu endine jaamahoone
* Heimtali Peetri kirikHeimtali Peetri kirik
* Järvere bussipeatusJärvere bussipeatus

Vaata ka
--------

* Sõmerpalu vallamuuseum

Viited
------

1. ↑  Maakatastri statistika, vaadatud 22.03.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator
4. ↑  Siseministeerium: Kohalike omavalitsuste juhid 2014. a. jaanuari seisuga, vaadatud 17. oktoober 2014
5. ↑  Ida-Viru maakonna Iisaku valla, Järva maakonna Järva-Jaani valla, Lääne maakonna Haapsalu linna ja Lihula valla, Pärnu linna Sindi linna, Pärnu maakonna Vändra valla, Põlva maakonna Kõlleste valla, Saare maakonna Laimjala ja Pöide valla ning Võru maakonna Sõmerpalu valla omavalitsusliku staatuse kinnitamise kohta (Vastu võetud 26.09.1991)

Välislingid
-----------

 Sõmerpalu vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Johannes Heinrich Felicius** (23. september 1742 Flensburg – 21. detsember 1819/2. jaanuar 1820 Harju-Jaani) oli Eesti vaimulik.

Felicius sündis Flensburgis, praeguse haldusjaotuse järgi Schleswig-Holsteini liidumaal. Ta immatrikuleerus 24. aprillil 1760, oli kohal veel aastal 1763; Helmestadti ülikooli immatrikuleerus 28. aprillil 1763. Ordineeriti õpetajaks 2. juulil/13. juulil 1770

Oli aastatel 1770–1819 (kutsuti adjunktõpetajaks 4. märtsil/15. märtsil 1770, õpetajaks introdutseeriti 13. juunil/24. juunil 1770) Harju-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, Ida-Harju praostkonna praostiks sai 15. jaanuaril/26. jaanuaril 1798, Eestimaa Konsistooriumi assessoriks sai 21. jaanuaril/1. veebruaril.

Isiklikku
---------

Tema poeg Johannes Heinrich Felicius oli Harju-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, väimees Georg Friedrich Harten oli Mustjala Anna koguduse õpetaja, teine väimees Benedict Witte oli Ambla Maarja koguduse õpetaja, äi Johann Heinrich Jürgens oli Pöide Maarja koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib tähest; raketi kohta vaata artiklit Antares (rakett)* |

---

Antaarese asukoht Skorpioni tähtkujus
**Antaares** (ka ***Alpha Scorpii***) on Skorpioni tähtkuju. See on punane hiid, heleduselt 15. täht tähistaevas ning punase värvi tõttu sarnaneb välimuselt Marsiga. Need kaks on konjunktsioonis igal teisel aastal, kui Marss liigub oma orbiidil mööda ekliptikat, kus asuvad ka sodiaagi tähtkujud, sealhulgas Skorpion. 

Nagu kõik punased hiiud, asub ka Antaares keset punakat pilve, mis koosneb metallilisest tolmust. Pilv on Antaarese energetiseeritud ja selle läbimõõt on 5 valgusaastat. 

Kui see paigutada meie Päikesesüsteemi, siis neelaks see kõik sisemised planeedid ja ulatuks hästi ka asteroidide vööni. Huvitaval kombel paikneb Antaares meie planeedist 520 valgusaasta kaugusel. Oma tohutu suuruse ja suhtelise läheduse tõttu on see üks vähestest tähtedest, mille suurust on õnnestunud mõõta. Heleduse annab talle ta suurus, mitte temperatuur, mis on palju madalam kui Päikesel.
Vaimulikud lugemas aujärje ees "Keerubite laulu" palvet enne protsessiooni
**"Keerubite laul"** (kreeka keeles χερουβικόν *cherubikon*, kirikuslaavi keeles *Херувимская песнь*) on tropar, mida lauldakse igal õigeusu liturgial terve kirikuaasta jooksul, erandina ei laulda seda ennepühitsetud andide liturgial, suure neljapäeva ja suure laupäeva liturgial. "Keerubite laul" järgneb liturgias pühakirja lugemistele ja selle katkestab suur sissekäik – vaimulike protsessioon, mille jooksul kantakse proskomiidial ette valmistatud annid ohvrilaualt pühale aujärjele, st altarilauale.

Eesti keeles ei kasutata nimetust "Keerubite laul" tavaliselt sõna laiemas tähenduses, mille järgi *cherubikon* on igasugune liturgia suure sissekäigu ajal lauldav laul, kuid sellele tähendusele on kohati vihjatud.

Tekst
-----

Nüüd tähendame meie salaviisil keerubeid
ja laulame elavakstegevale Kolmainule kõige pühamat laulu.
Jätkem siis nüüd kõik elumured maha.
Et meie võtaksime vastu kõikide Kuninga,
keda inglite väehulgad suure austamisega nähtamatult teenivad.
Halleluuja, halleluuja, halleluuja.

Tähendus
--------

Nimetus "Keerubite laul" on tuletatud laulu tekstist, mis peab rõhutama eelseisva hetke tähtsust. See kutsub kõiki Jumala ees seisjaid heitma kõrvale maised mõtted, sest nad on nüüd otsekui keerubid, kelle mõtted on alati keskendunud Jumalale, ja kes temale lakkamatult kiitust laulavad.

Ajaloost
--------

"Keerubite laul" lisati 4. sajandil kehtestatud Johannes Kuldsuu liturgia korra koosseisu 6. sajandil, kas 573. või 574. aastal Justinianus II korraldusel. Enne seda oli seal kasutusel umbes 4. sajandist Jakobuse liturgiast pärit *cherubikon* "Olgu vait iga surelik liha", mis laenati ka Basilius Suure liturgiasse ja mis tänapäeval on kasutusel ainult vaikse laupäeva liturgias.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  V. Takala, T. Takala, T. Jetsu, L. Jetsu. Õppematerjal pühapäevakoolidele. 1981
3. ↑  Teenistusraamat. Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik, 2014
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. jaanuar 2020. Vaadatud 17. aprillil 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
5. ↑

Välislingid
-----------

* Singing the Cherubikon. - Metropolitan Cantor Institute
Veikko Vennamo (1989)
**Veikko Emil Aleksander Vennamo** (kuni 1938. aastani **Fennander**; 11. juuni 1913 Karjalas Jaakkimas (tänapäeva Venemaal) – 12. juuni 1997 Helsingis) oli Soome poliitik.

Veikko Vennamo oli hariduselt jurist. Ta oli Soome Maapartei (*Suomen Maaseudun Puolue*) asutaja ja partei esimene esimees aastatel 1959–1979.

Esialgu oli Vennamo Maaliidu (tänapäeval Soome Keskerakond) parteifraktsiooni juht, aga pärast seda, kui selle erakonna liige, viiekordne peaminister ja Vennamo oponent Urho Kekkonen valiti Soome presidendiks, astus Vennamo Maaliidust välja ja asutas oma erakonna.

Vennamo oli populist. Ta oli Kekkose ja Maaliidu kõige ägedam prominentne kriitik. Vennamo vastustas niinimetatud vanades erakondades levinud poliitilist korruptsiooni. Ta oli vastu Soome valitsuse poliitikale, mis halvendas väiketalunike elutingimusi, suurlinnade arendamisele väikelinnade arvel ning väikeste maakoolide ja -poodide sulgemisele.

Aastatel 1945–1962 ja 1966–1987 oli ta Eduskunna liige ning 1954–1956 Urho Kekkose viiendas valitsuses teine rahandusminister.

Aastatel 1968, 1978 ja 1982 oli ta Maapartei presidendikandidaat. Neist esimesel korral sai ta 11% häältest. 1988 toetas ta Mauno Koivisto tagasivalimist.

Kuigi Maapartei saavutas teatavat edu, oli see erakond suuresti seotud Vennamo isikuga. 1970. ja 1972. aasta parlamendivalimistel kogus Maapartei 9% häältest. Kui Vennamo loobus erakonna juhtimisest, sai ta valimistel lüüa. Veikko Vennamo poeg Pekka Vennamo võttis erakonna juhtimise üle ja saavutas 1983. aasta parlamendivalimistel 8,5% häältest. Seejärel kutsuti Maapartei valitsussegi, kuid Vennamo loobus ministrikohast. Nende valimiste edu oli ajutine ja 1995 lõpetas Maapartei pankrotiga.

Samal 1995. aastal asutasid Maapartei endised liikmed uue, Põlissoomlaste erakonna.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Veikko Vennamo** |

* Elulugu Eduskunna lehel
* Järelehüüe ajalehes Helsingin Sanomat
Tüüpiline vabaõhumaalija varustus
Helga Ancher vabas õhus maalimas (*ca* 1915)
Claude Monet "Giverny aias" - Blanche Hoschedé maalimas, Suzanne Hoschedé lugemas (Google Art Project)
**Plenäär** (prantsuse keelest *en plein air*, 'vabas õhus') ehk **vabaõhumaal** on maalimisviis, mille puhul pilt valmib õues, motiivi vahetus naabruses.

Vabaõhumaali viljelemine sai alguse 19. sajandi keskel Barbizoni koolkonnas. Väga palju harrastasid vabaõhumaali ka impressionistid. Traditsiooniliselt seostuvad tänapäeval selle žanriga eelkõige maaliõppega seotud väljasõidud vabasse loodusesse, aga ka harrastusmaalijate tegevus. Plenääriks nimetatakse ka kutseliste kunstnike ühismaalimist kindlas kohas kindla aja jooksul, mille tulemusena valmib tavaliselt ühisnäitus.

Eesti või väliskunstnikke koondavaid plenääre on Eestis korraldatud Muhu saarel, Mohni saarel Lahemaal, Narvas. Ungari Instituut korraldab alates 2013. aastast balti ja soome-ugri kunstnike ühisplenääre Liivi ranna külades.

Vaata ka
--------

* maastikumaal

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. november 2018. Vaadatud 22. novembril 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Mikroskoobi aluslaua pööramisel muutub biotiidi värvus sujuvalt helepruunist tumepruunini (vasakul ja paremal all nurgas).
", 1 mm
**Pleokroism** on mõne anisotroopse mineraali omadus muuta värvust sõltuvalt kristallograafiliste telgede orientatsioonist ehk teisisõnu vaatenurgast.

Kivimit moodustavaist mineraalidest on tugev pleokroism näiteks biotiidil ja küünekivil. Pleokroeeruvaid mineraale nimetatakse värvilisteks mineraalideks.

Pleokroismi põhjustab valguse kaksikmurdumine mineraalis. Erineva polarisatsiooniga valgus murdub kristallis erineva nurga võrra ja sellepärast liigub läbi kristalli isesugust teed mööda. Jagunenud valguskiire osad liiguvad mineraalis erinevat teed mööda ja erineva kiirusega ning igal teel neelduvad ise värvi footonid. Kui mineraali vaadata kindla nurga alt, siis on näha valguskiired, mis on läbinud kindla teede kombinatsiooni, igale teele vastab kindel polarisatsioon ja kindlad neeldunud värvid. Kui vaadata sama mineraali teise nurga alt, on näha teistsugused teed läbinud valguskiired teistsuguse polarisatsiooni ja teistsuguste neeldunud värvidega. See tekitabki mulje, et mineraali värv sõltub sellest, missuguse nurga alt teda vaadata.

Trigonaalse, tetragonaalse ja heksagonaalse süngooniaga mineraalid saavad olla ainult kahevärvilised ning seda nimetatakse dikroismiks. Monokliinse, trikliinse ja rombilise süngooniaga mineraalid saavad olla kolmevärvilised ja seda nimetatakse trikroismiks. Isomeetrilistel mineraalidel pleokroismi ei esine.

Pleokroismi arvestatakse vääriskivide valmistamisel. Mõnda neist lõigatakse ja lihvitakse nii, et pleokroismi rõhutada, teist, vastupidi, nii, et seda varjata. See sõltub muu hulgas nende värvide meeldivusest.

Pleokroism on hea diagnostiline tunnus mineraali mikroskoopilisel määramisel, sest sageli on muus osas sarnastel mineraalidel erinev pleokroismi värvigamma. Sellisel juhul uuritakse mineraali õhikut polariseerunud valguses mikroskoobi abil.
**Veibri mõis** (saksa keeles *Timmofer*, ka *Timmomois*) oli riigimõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 25.01.2016)

Kirjandus
---------

* Stryk, Leonhard von. *Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands*. Erster Teil. Der estnische District. Dorpat: Druck von C. Mattiesen, 1877. Lk 56 .
* *Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus*. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 443 .

Välislingid
-----------

* Veibri mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Tartu-Maarja kihelkond

**Kirik**: Tartu Maarja kirik  

**Mõisad**: Haage mõis | Haava mõis | Ilmatsalu mõis | Jaama mõis | Kaarli mõis | Kabina mõis | Karlova mõis | Kavastu mõis | Lemmatsi mõis | Luunja mõis | Maarjamõisa mõis | Maramaa mõis | Piiskopi mõis | Pilka mõis | Põvvatu mõis | Raadi mõis | Ropka mõis | Räni mõis | Sirgu mõis | Taabri mõis | Tammistu mõis | Tordi mõis | Vahi mõis | Vanamõisa mõis | Vasula mõis | Veibri mõis | Vesneri mõis | Vorbuse mõis | Ülenurme mõis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib vaimulikust; helilooja kohta vaata artiklit Juhan Jürme, sõjaväelase kohta vaata artiklit Juhan Jüriste, kirjaniku kohta vaata artiklit Johannes Jürgenson.* |

---

**Johannes Traugott Jürgenson** (26. mai (ukj) 1903 Rannamõisa – 28. september 1933 Vigala) oli eesti vaimulik ja teoloog.

Lõpetas aastal 1922 Tallinna Toomkooli. Õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonas aastatel 1922–1927. Lõpetas ülikooli *mag. theol.* astmega (Askeetilise elu aade Athanasiuse "Püha Antoniuse elu" järele). Oli prooviaastal Tartu Ülikooli koguduse juures. Ordineeriti õpetajaametisse 29. juunil 1930.

Oli 1922–1927 Vigala Maarja koguduse õpetaja Ferdinand Jürgensoni isiklik adjunkt. Töötas 1929–1932 Kirbla Püha Nikolause koguduse õpetajana.

Isiklikku
---------

Vigala Maarja koguduse õpetaja Ferdinand Jürgenson oli Johannes Jürgensoni vend.

Teoseid
-------

* Askeetilise elu aade Athanasiuse "Eis bion tou agion Antoniu" järele. I–III (auhinnatöö, käsikiri, Tartu Ülikooli usuteaduskond, Tartu, 1926)

Viited
------

1. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988

Välislingid
-----------

*
Veiko Berendsen Eesti mäluasutuste suveseminaril 2019
**Veiko Berendsen** (sündinud 17. juunil 1965 Tallinnas) on eesti ajaloolane.

Ta tegeleb peamiselt dokumendihalduse, infokorralduse, arhiivinduse, arhiivide digiteerimise ja üldajaloo probleemidega.

Lõpetas 1990. aastal Tartu Ülikooli ajalooteaduskonna ajaloolasena ja kaitses 2001. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna ajaloo osakonnas magistritöö "Tartu rahvastik esimese ülevenemaalise rahvaloenduse (28. jaanuar 1897) andmeil".

On olnud dokumendihalduse osakonna nõunik Riigikantseleis, projektijuht osaühingus Arhiivikeskus, dokumendihalduse analüütik tarkvaraettevõttes Nortal (endise nimega Webmedia Group), õppejõud Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias ja Tartu Ülikoolis ning info- ja dokumendihalduse programmijuht Tartu Ülikoolis.

Alates 2017. aasta sügisest töötanud Statistikaametis; algul juhtivmetoodikuna, hiljem andmehalduse eksperdina.

Ta on aastaid juhtinud standardimise tehnilise komitee "EVS/TK 22 Informatsioon ja dokumentatsioon" tööd, mis põhiliselt tegeleb info- ja dokumendihalduse Eesti standardite koostamisega. Selle töö eest andis Eesti Standardikeskus talle Eesti Standardikeskuse sinise märgi (see oli ka esimene selline märk, mille Eesti Standardikeskus välja andis).

Veiko Berendsen täitis juhtrolli laia üldsust puudutava Eesti algupärase standardi uusväljaande EVS 882-1:2013 "Informatsioon ja dokumentatsioon. Dokumendielemendid ja vorminõuded. Osa 1: Kiri" koostamisel ja avaldamisel.

On olnud dokumendihalduri kutsestandardi üks koostajaid  ja kultuuripärandi digitaalse säilitamise nõukogu liige.

Viited
------

1. 1 2  "E-kataloog ESTER". ELNET konsortsium. Vaadatud 07.09.2017.
2. ↑  "Veiko Berendsen". Inforegister. Originaali arhiivikoopia seisuga 14.08.2018. Vaadatud 07.09.2017.
3. ↑  "EESTI RAAMATUPIDAJATE KONVERENTS "Kevadmissioon 2017" KAVA". RMP Eesti OÜ. 09.02.2017. Vaadatud 07.09.2017.
4. ↑  "Avaldati Eesti dokumendihalduse standard". Riigikantselei. 09.06.2004. Originaali arhiivikoopia seisuga 8.09.2017. Vaadatud 07.09.2017.
5. ↑  "GIS päeva kutse" (PDF). Maa-amet. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 8.09.2017. Vaadatud 07.09.2017.
6. ↑  "Dokumendihalduse konverents 2013". Dokumendihaldurite Ühing. Originaali arhiivikoopia seisuga 27.10.2017. Vaadatud 07.09.2017.
7. ↑  "Linkedin: Veiko Berendsen" (inglise). Linkedin. 2018. Vaadatud 13.08.2018.[*alaline kõdulink*]
8. 1 2  "Tunnustati Veiko Berendseni". Tartu Ülikool. 08.10.2013. Vaadatud 07.09.2017.
9. ↑  "Dokumendihalduri kutsestandard, tase 6" (pdf). Kutsekoda. Lk 9. Vaadatud 07.09.2017.
10. ↑  "Digitaalne elukorraldus mäluasutustes" (pdf). Raamatukogu. 2005. Lk 9. Vaadatud 08.09.2017.
**Velēna** on küla (*vidējciems*) Lätis Gulbene piirkonnas Lizumsi vallas. 

Küla asub Riiast 161, piirkonna keskusest Gulbenest 22 ja valla keskusest Lizumsist 6 kilomeetri kaugusel Koiva jõe kaldal, 112 meetri kõrgusel merepinnast. Asulas on Velēna bussipeatus.

Küla kujunes endise Velēna karjamõisa (*Wellen*) juurde. Aastail 1945–1951 oli see samanimelise külanõukogu halduskeskus. Vaatamisväärsusteks on aastal 1898 valminud Velēna kirik ja Koiva jõel asuv Velēna või Jaunzemnieki vesiveski.

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Velēna kirik ja selle orel. Kohaliku kaitse all on Velēna vesiveski, Velēna kiriku altar, kantsel ja orelirõdu.

Aastal 2018 oli külas 104 elanikku. Aastal 2022 oli elanikke 92.

Velēna kirik

Viited
------

1. ↑  Autotransporta direcija
2. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija
3. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija
4. ↑

| * v
* r
Lizumsi valla asulad |
| --- |
| 
Grauži **·**  Grimnauži **·**  Grūšļi **·**  Gūžīlas **·**  Ievāni **·**  Jaunzemi **·**  Kāmieši **·**  Kolaņģi **·**  **Lizums** **·**  Pieti **·**  Plukši **·**  Rodzupi **·**  Stapāni **·**  Strēbeles **·**  Zvejnieki **·**  Velēna **·**  Velēnmuiža **·**  Viņķeles |
**"Hundiseaduse aegu"** on Eesti ajalooline film aastast 1984.

Tegevustik
----------

Filmi tegevusaeg pole selge, tinglikult võiks see olla 14. sajandi lõpp. Saksastunud maaisand Manfred Pesentack (Heino Mandri) pärandab oma ahnele ja valduste suurendamisest unistavale pojale Hermannile (Egon Nuter) maad. Tema plaanidele jääb ette küla ja selle tõrksad elanikud, eriti külavanema (Rein Aren) kloostrikoolis käinud, kuid nõiavõimetega poeg Meleleiv (Arvo Kukumägi). Filmi tegevus lõppeb ülestõusuga, mida väikefeodaaliks tõusnud Meleleiv peab minema vastu tahtmist maha suruma.

Osades
------

* Arvo Kukumägi – Meleleiv
* Regina Razuma – Liisa Pesentack
* Egon Nuter – Hermann Pesentack
* Jüri Krjukov – Hans Metten
* Heino Mandri – Manfred Pesentack
* Toomas Urb – Meleleivu vend Tunnet
* Jüri Järvet – kloostrikooli õpetaja
* Tene Ruubel – näitsik
* Rein Aren – külavanem
* Voldemar Paavel – külatark
* Ago Roo – ordumeister
* Tõnu Kark – sõjasulane
* Paul Laasik – külamees
* Enn Kraam – preester

Episoodilistes osades astuvad veel üles Aarne Üksküla (munk), Ilmar Tammur (röövel), Rudolf Allabert (sõjamees), Ivo Linna (külamees), Ivo Eensalu (külamees), mitmed eesti rahvamuusikud ja palju teisi.

Kriitika
--------

"Hundiseaduse aegu" sai ilmumise järel üldiselt hävitava kriitika osaliseks (Mati Unt, Riho Laanemäe, Malle Salupere, Tarmo Kulmar). Muuhulgas osutati ajaloolistele möödalaskmistele, näiteks 14. sajandisse paigutatud Eesti Vabaõhumuuseumi 19. sajandi klaasakendega taluarhitektuurile, keset metsa asuvale lossile, uusaegsetele kostüümidele ja muule taolisele. Stsenaariumi autor Arvo Valton on hiljem öelnud, et osa käsikirja jäi Tallinnfilmi piiratud võimaluste tõttu paberile (näiteks ammuga maha laskmist olnud raske lavastada, mistõttu filmis tapab peategelane rivaali otsavaatamisega; käsikirjas ettenähtud "raudrüütlite ja talupoegade lahing" jäeti tehnilistel põhjustel lihtsalt lavastamata jne).

Nagu kirjutas Mati Unt oma "Avalduses võimetuse kohta arvustust kirjutada": "Ei tea. Liiga raske juhtum. Kahetsen, et seda filmi nägin. Ta seadis mu traagiliste antinoomiate ette. Kaotasin usu filmikunsti. Seda juhtub harva. Aga nüüd juhtus. Ja keegi pole justkui süüdi. Teeme kompromissi: nimetame nii seda filmi kui ka seda "arvustust" piinlikuks vahejuhtumiks."

Tarmo Kulmar: "See ei ole ajalooline film (puudub ajalooline tõepära). See ei ole seiklusfilm (tempo on aeglane, žanri meeliskülastajal hakkab igav, pealegi on taotletud enamat). See ei ole psühholoogiline film (puuduvad karakterid, nende asemel on stereotüübid). See ei ole komöödiafilm (naer tuleb valel kohal). See ei ole paroodia (mille paroodia?). Mis see siis on?."

Viited
------

1. ↑  Õie Orav. Tallinnfilm. II. Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2004, lk. 320
2. ↑  Andres Valdre. "Eesti filmide lühitutvustusi."
3. ↑  Mati Unt. Avaldus võimetuse kohta arvustust kirjutada. Teater. Muusika. Kino. 1985, nr. 12, lk. 34–35
4. ↑  Tarmo Kulmar. Tõde algab tõetruudusest. Edasi, 1. detsember 1985

Välislingid
-----------

* Hundiseaduse aegu andmekogus IMDb (inglise)
* Pildid filmist "Hundiseaduse aegu."
**Jeffrey Shears Ashby** (sündinud 16. juunil 1954) on Ameerika Ühendriikide insener ning endine mereväelane, katselendur ja NASA astronaut.

Ashby sai 1976. aastal Idaho Ülikoolist bakalaureusekraadi masinaehituses ja 1993. aastal Tennessee Ülikoolist lennundussüsteemide magistrikraadi. 1986. aastal lõpetas ta Ameerika Ühendriikide Mereväe Hävituslennukite Relvastuse Kooli ja Ameerika Ühendriikide Mereväe Katselendurite Kooli. Mereväe katselendurina osales ta McDonnell Douglas F/A-18 Horneti arendamises.

1994. aastal valiti Ashby NASA astronaudiks. Tema esmalend pidi olema 1997. aastal toimunud STS-85, kuid ta eemaldati omal soovil missioonilt, et ta saaks olla koos oma raskelt haige abikaasaga. 1999. aastal osales ta missioonil STS-93 ja 2001. aastal missioonil STS-100. Oktoobris 2002 oli ta missiooni STS-112 komandör.

Ashby lahkus NASAst 2008. aastal ja ta töötab Blue Originis, vastutades mehitatud lendude ohutuse eest.

Viited
------

1. 1 2  "Jeffrey S. Ashby" (PDF). *NASA*. Vaadatud 22. augustil 2019.
2. ↑  "STS-85". *Space Facts*. Vaadatud 22. augustil 2019.
3. ↑  "What biz leaders can learn from astronauts". *Web Archive*. Originaali arhiivikoopia seisuga 3. juuli 2012. Vaadatud 22. augustil 2019.
Inimnäoline pinnavorm Marsil NASA kosmosesondi Viking 1 tehtud fotol
**Pareidoolia** on tajupsühholoogiline fenomen, inimaju kalduvus tõlgendada ümbritsevas loodus- või tehiskeskkonnas esinevaid juhuslikke vorme ja kujundeid talle tuttavate tähenduslike mustrite, seoste ja kujunditena.

Selle fenomeni tõttu tõlgendab nägemismeel juhuslikke kujundeid mõtestatud tähendusliku informatsioonina, luues seoseid seal, kus neid tegelikult ei ole. Tüüpilisteks näideteks on inimese kujulised kaljud ja loomakujulised pilved.

Pareidoolia on apofeenia alamliik.

Pareidoolia fenomen on andnud ainest paljudele pseudoteaduslikele tõlgendustele. NASA kosmosesond Viking 1 tehtud 1976. aastal avaldatud fotol Marsist on näha inimnägu meenutavat pinnavormi, mida peeti võimalikuks tõendiks varasemast maavälisest elust, arvates, et tegu võib olla kunagise tsivilisatsiooni loominguga. Hilisemad, 1998. aastal tehtud täpsemad fotod näitasid, et tegu on siiski vaid lameda mäega.

Näo pareidoolia puhul näeb enamik inimesi meeste nägusid. Soolise kalduvuse põhjus pole teada.

Pilte
-----

* Näoga kaarhall Tartus, veebruar 2016Näoga kaarhall Tartus, veebruar 2016
* Kaevukaas PariisisKaevukaas Pariisis
* PappkarpPappkarp
* Kalju PrantsusmaalKalju Prantsusmaal
* Kase tüviKase tüvi
* Elevandikalju Vestmani saarel IslandisElevandikalju Vestmani saarel Islandis
* Mõne lõvilõua sordi kuivanud õied meenutavad tagurpidi inimkolpasidMõne lõvilõua sordi kuivanud õied meenutavad tagurpidi inimkolpasid
* Naerunägu meenutavad meteoriitset päritolu järved Vladimiri oblastis VenemaalNaerunägu meenutavad meteoriitset päritolu järved Vladimiri oblastis Venemaal

Vaata ka
--------

* Mustrid looduses
* Rorschahi test
* Mimikri

Viited
------

1. ↑  Mati Soomre. Marsi ümber keeb elu. Maaleht, 26. veebruar 2012
2. ↑  Jacinta Bowler (1.2.2022). "The Mysterious 'Pareidolia' Phenomenon Turns Out to Have a Surprising Bias". *Science Alert*. Vaadatud 2.2.2022.

Välislingid
-----------

* Pareidoolia – 23 peidetud kujutist meid ümbritsevates igapäeva esemetes!
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib mäestikust; Venemaa haldusüksuste kohta vaata artikleid Altai Vabariik ja Altai krai.* |

---

Altai kõrgeim tipp Beluhha
**Altai** on mäestik Sise-Aasias Venemaa, Kasahstani, Hiina ja Mongoolia piirialadel. 

Loodeosas koosneb ta erisuunalistest ahelikest, mille vahele jääb mitu laia nõgu. Kõrgeim tipp on Beluhha, 4506 meetrit. Beluhha on ühtlasi kogu Siberi kõrgeim tipp. Venemaa Aasia-osas on temast kõrgem vaid Kljutševskaja sopka vulkaan Kamtšatkal. Beluhhalt edasi kulgeb mäestik pikalt kagusse ja itta; seal asuvad Mongoolia ja Gobi Altai.

Altaist kirdesse jäävad Lääne-Sajaanid, põhja Kuznetski Alatau ja edelasse Tarbagatai. Altaist loodesse jääb Kulunda stepp ja lõunasse Džungaaria nõgu.

Altai mäed tekkisid baikali ja kaledoonia kurrutuse ajal, aga kesk- ja uusaegkonnas toimusid selles piirkonnas uued tektoonilise kerke protsessid. Esimesena hakkasid baikali kurrutuse lõpupoole (kurrutus ise dateeritakse aega 650–550 miljonit aastat tagasi) tekkima Altai mägede kirdeahelikud. Sel ajal oli tänapäeva Altai edelaosas veel meri. Kaledoonia (500–400 miljonit aastat tagasi) ja hertsüünia kurrutuse ajal surusid välisjõud merepõhja kortsu ja tõstsid merepinnast lõrgemale, moodustades mägismaa. Mäetekkeprotsessidega kaasnesid tugevad vulkaanipursked, mille tulemusena kaeti maapind laavaga. Seejärel kulusid mäed miljonite aastate jooksul päikese, tuule ja teiste loodusjõudude toimel madalaks, moodustades kõrgendikega tasandiku. Aga uusaegkonnas on Altais taas hakanud toimuma alpiinsed mäetekkeprotsessid.

Viited
------

1. ↑  Suur maailma atlas, lk. 84–85
2. ↑  Suur maailma atlas, lk. 99

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Altai** |

* Рудой А. Н. Кирьянова М. Р. Научное и рекреационное значение великих геологических памятников Алтая: к созданию Алтайского ледникового парка // Известия Русского географического общества, 2004. — Вып. 5. — С. 61-69.
**Teadlasmobiilsuse programm Mobilitas** oli Euroopa Sotsiaalfondi ja Eesti riigi kaasrahastatud teadusprogramm, mida finantseeriti Euroopa Liidu struktuurivahendite 2007–2013 perioodil ning mis kestis 1. jaanuarist 2008 kuni 31. detsembrini 2015. Programm kinnitati haridus- ja teadusministri 23. juuli 2008 käskkirjaga ning seda viis ellu Eesti Teadusagentuur. Programmi eelarve oli 20 289 874,30 eurot, millest 85 protsenti kattis Euroopa Sotsiaalfond. 

Programmi Mobilitas eesmärgiks oli Eesti teadlaspotentsiaali arendamine ja mitmekesistamine rahvusvahelise teadlasmobiilsuse ja kogemuste vahetamise kaudu, värvates kõrgelt kvalifitseeritud tööjõudu.

Programmi toetatavad tegevused olid:

* Teadlasmobiilsuse olukorra analüüs ja informatsiooni levitamine.
* Järeldoktorite positsiooni arendamine noorte teadlaste akadeemilise karjääri astmena. Anti välja 127 uurimistoetust järeldoktori projekti elluviimiseks nii Eestis kui ka välisriigis.
* Eelisarendatavate valdkondade tippteadlastele Eestis töötamiseks võimaluste loomine. Toetati 18 tipptasemel teadlase Eestisse toomist eesmärgiga luua Eestis oma uurimisrühm.

Programm Mobilitas sai Euroopa Liidu struktuurivahendite 2014–2020 perioodil jätku programmi „Teaduse rahvusvahelistumine, mobiilsuse ja järelkasvu toetamine" ehk Mobilitas Pluss näol.

Viited
------

1. ↑