recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib filosoofist; Platoni dialoogi kohta vaata artiklit Protagoras (Platoni dialoog)* |

---

Demokritos (keskel) ja Protagoras (paremal); Salvator Rosa maal 17. sajandist (Ermitaaž)
**Protagoras Abderast** (5. sajand eKr) oli vanakreeka filosoof, sofist, kes hakkas ühe esimese filosoofina oma õpetuse eest raha võtma. 

Teda võib pidada ka esimeseks väitlusõpetajaks, kuna ta pani oma õpilasi teema poolt ja vastu väitlema. Periklese palvel töötas ta välja uue konstitutsiooni projekti. Kuid õige pea Protagoras vahistati ja mõisteti surma. Hiljem ta siiski vaid pagendati, kuid teel Sitsiiliasse ta uppus. Süüdistuse põhjuseks oli tema raamat „Jumalatest", mis sai esimeseks avalikult põletatud teoseks. See teos algas sõnadega: „Jumalatest ei või ma täie kindlusega ütelda, kas nad on olemas või ei ole olemas, sest takistusi seisab siin ees – nii küsimuse enda tumedus kui ka inimliku elu lühidus."

Protagoras õpetas, et kõik on tõde, mida tõeks peetakse. Millistena asjad näivad mulle, sellised nad ongi minu jaoks; millistena nad näivad teisele inimesele, sellised nad ongi tema jaoks. Tõde on alati tõde kellegi jaoks mingites tingimustes ja mingil ajal. Näited: Üks ja sama seltskond on nõme ühe inimese jaoks, kuid täiesti normaalne teise inimese jaoks. Õppeaine, mis on huvitav ühe jaoks, ei ole huvitav teise jaoks.

Protagoras on tuntud Protagorase paradoksi poolest. Nimelt leppis ta kokku ühe õpilasega, et õpetab talle kõrge tasu eest loogikat ja kõnekunsti, et võimaldada tal edukalt kohtuasjades esineda. Protagoras andis oma õpetusele ka garantii: õpilane pidi maksma alles siis, kui on oma esimese kohtuasja võitnud.

Pärast õpingute lõpetamist aga ei võtnud õpilane ette ühtegi kohtuasja ega maksnud ka Protagorasele. Protagoras kaebas õpilase kohtusse, et nõuda kokkulepitud tasu. Protagoras oli kindel, et saab igal juhul oma tasu kätte: kui Protagoras võidab, on kohus otsustanud, et õpilane peab maksma. Protagorase kaotuse puhul on õpilane oma esimese kohtuasja võitnud ja peab maksma. Kuid õpilane oli kindel, et ei pea ühelgi juhul tasu maksma: kui õpilane võidab, on kohus otsustanud, et ta tasu maksma ei pea. Õpilase kaotuse korral ei ole ta oma esimest protsessi võitnud ega pea maksma.

Kõigi asjade mõõt on inimene, olevate – et/kuidas need on, olematute – et/kuidas need ei ole. See on Protagorase ütlus. Lause esimene osa: ἄνθρωπος μέτρον (Ánthrōpos métron)/ inimene on kõikide asjade mõõt.

Kirjandus
---------

* „Filosoofia ajalugu", I köide: antiik- ja feodaalühiskonna filosoofia. Tõlkinud Rudolf Kulpa. RK Teaduslik Kirjandus, Tartu 1947, lk 143–147 ja 152–156
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib müütilisest Teeba valitsejast; teiste samanimeliste kohta vaata artiklit Kreon (täpsustus).* |

---

**Kreon** (vanakreeka keeles *Κρέων*) oli vanakreeka mütoloogias Teeba regent ja hilisem kuningas.

Kreon ja ta õde Iokaste olid Menoikeus vanema lapsed. Kreonil ja ta naisel Eurydikel olid pojad Megareus, Haimon ja Menoikeus ning tütar Megara.

Kreon oli Teebas mitmel regendiks siis, kui Laios tapeti, ja siis, kui Oidipus linnast lahkus.

Tragöödiaist on Kreon eelkõige tuntud oma tegevuse tõttu pärast Teeba vastu toimunud seitsme väejuhi sõda. Pärast teebalaste rasket võitu käskis Kreon kõik teebalaste poolel langenud suurte auavalduste saatel matta, ent linna rünnanud argoslaste ja nende poolel sõdinute laibad pidid jääma matmata. Kui Antigone keelust hoolimata oma venna Polyneikese mattis, tabati ta teolt ning Kreon mõistis ta selle eest surma elusalt matmise läbi. Kreoni poeg ning Antigone peigmees Haimon palus isalt Antigonele armu, ja ka ennustaja Teiresias teatas, et see otsus pole jumalatele meelepärane, ent Kreon ei andnud järele. Ööl enne hukkamist poos Antigone end oma kongis üles. Haimon sai seejärel kokkupõrkes isaga surma, teiste allikate järgi tappis enese. Pärast seda võttis endalt elu ka Kreoni naine Eurydike.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on vallast ja asulast; Tallinna kaupmehesuguvõsa kohta vaata artiklit Schoten (suguvõsa).* |

---

**Schoten** on hollandikeelne vald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Antwerpeni provintsis.

* 
* 
* 
* 
* 
*

Sõpruslinnad
------------

* Poola – Tarnów
* Holland – Voorschoten

Viited
------

1. ↑  Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

 Schoten – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (hollandi keeles)

Antwerpeni provintsi vallad

Aartselaar **·** Antwerpen **·** Arendonk **·** Baarle-Hertog **·** Balen **·** Beerse **·** Berlaar **·** Boechout **·** Bonheiden **·** Boom **·** Bornem **·** Borsbeek **·** Brasschaat **·** Brecht **·** Dessel **·** Duffel **·** Edegem **·** Essen **·** Geel **·** Grobbendonk **·** Heist-op-den-Berg **·** Hemiksem **·** Herentals **·** Herenthout **·** Herselt **·** Hoogstraten **·** Hove **·** Hulshout **·** Kalmthout **·** Kapellen **·** Kasterlee **·** Kontich **·** Laakdal **·** Lier **·** Lille **·** Lint **·** Malle **·** Mechelen **·** Meerhout **·** Merksplas **·** Mol **·** Mortsel **·** Niel **·** Nijlen **·** Olen **·** Oud-Turnhout **·** Putte **·** Puurs-Sint-Amands **·** Ranst **·** Ravels **·** Retie **·** Rijkevorsel **·** Rumst **·** Schelle **·** Schilde **·** Schoten **·** Sint-Amands **·** Sint-Katelijne-Waver **·** Stabroek **·** Turnhout **·** Vorselaar **·** Vosselaar **·** Westerlo **·** Wijnegem **·** Willebroek **·** Wommelgem **·** Wuustwezel **·** Zandhoven **·** Zoersel **·** Zwijndrecht
RheinEnergieStadion õhtusel ajal, veebruar 2005
**RheinEnergieStadion**, tuntud ka nimega *Müngersdorfer Stadion*, on jalgpallistaadion Kölnis Nordrhein-Westfaleni liidumaal Saksamaal. Staadion on Bundesligas mängiva 1. FC Kölni kodustaadion, ja see oli ka 2006. aasta maailmameistrivõistluste üheks mängude toimumise kohaks.

Algne Müngersdorfer Stadion valmis 1923. aastal ligi 80 000 pealtvaatajat mahutavaks, olles tollel ajal Saksamaa suurim staadion. 1974. aasta jalgpalli MM-iks oli plaan ehitada täiesti uus staadion, mis aga suurte kulutuste tõttu ei teostunud. Vana staadion otsustati siiski selle aja nõuetele vastavalt uuendada. Ümberehitustööd said valmis 1975. aastal ja selle tulemusena tuli Müngersdorfer Stadionist esimene pealtvaatajate kohal kaetud katusega staadion Saksamaal.

Kui Saksamaa sai uuesti jalgpalli MM-i korraldamisõigused, ei tahtnud Köln jälle ilma jääda võimalusest olla osaline MM-mängudel. Otsustati ehitada uus staadion ilma jooksuradateta ja 51 000 pealtvaataja tarbeks. Ehitus- ja lammutustööd toimusid saksa täpsusega, mis võimaldas 1. FC Kölni mängudel toimuda ka ehitustööde ajal. Uus 2003. aastal valminud staadion läks kokku maksma 117,5 miljonit eurot ja rahastamine toimus RheinEnergie AG-le nimeõiguse rentimise tulemusena.

Rahvusvaheline Olümpiakomitee premeeris staadioni 2005. aastal pronksmedaliga kui ühte maailma parimat spordiareeni.

2006. aasta MM-il mängiti staadionil viis mängu, millest neli olid alagrupimängud ja üks kaheksandikfinaal.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **RheinEnergieStadion** |

* Koduleht
* Staadioni tutvustus
* Staadioni juht

| * v
* r
2006. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste staadionid |
| --- |
| 
Berliini Olümpiastaadion (Berliin) **·**  Signal Iduna Park (Dortmund) **·**  Commerzbank-Arena (Frankfurt) **·**  Veltins-Arena (Gelsenkirchen) **·**  HSH Nordbank Arena (Hamburg) **·**  AWD-Arena (Hannover) **·**  Fritz-Walter-Stadion (Kaiserslautern) **·**  RheinEnergieStadion (Köln) **·**  Red Bull Arena (Leipzig) **·**  Allianz Arena (München) **·**  Stadion Nürnberg (Nürnberg) **·**  Gottlieb-Daimler-Stadion (Stuttgart) |
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Kuld** | 2019 | jäähoki |
| **Hõbe** | 2014 | jäähoki |

**Veli-Matti Savinainen** (sündinud 5. jaanuaril 1986 Espoos) on Soome jäähokimängija, kes mängib ründajana Soome kõrgliigaklubis Tappara.

Hooajal 2005–06 debüteeris ta Soome esiliigaklubis FPS. 2007. aastal liitus ta Soome kõrgliigaklubiga Ässät, kus mängis kokku kuus hooaega. Hiljem on mänginud veel Soome kõrgliigaklubis Tappara, Rootsi kõrgliigaklubis Leksands IF ning KHL-i klubides HC Jugra, Nižni Novgorodi Torpedo, Kunluni Red Star ja Jokerit. 2022. aasta veebruaris naasis ta Tapparasse, kus ta oli mänginud ka aastatel 2015–2017.

Hooajal 2016–17 tuli ta Tapparaga Soome meistriks. Ta lõi põhihooajal 30 väravat ja kogus 56 punkti. Ta oli põhihooaja suurim väravakütt ja resultatiivsuselt teine mängija. Samal hooajal valiti ta ka liiga sümboolsesse koosseisu. Tappara on ta tulnud Soome meistriks veel ka 2022. ja 2023. aastal. Hooaja 2022/23 väljalangemismängudes lõi Savinainen seitse väravat ja andis seitse väravasöötu ning valiti väljalangemismängude väärtuslikumaks mängijaks. Lisaks võitis ta hooajal 2022/23 Tapparaga Jäähoki Meistrite Liiga.

2019. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Soome jäähokikoondise koosseisus kuldmedali ja 2014. aasta maailmameistrivõistlustel hõbemedali. Lisaks on ta kuulunud Soome koondisse veel kolmedel maailmameistrivõistlustel ja 2018. aasta taliolümpiamängudel.

Viited
------

1. ↑  "MAAJOUKKUEHYÖKKÄÄJÄ SAVINAINEN JOKERIPAITAAN". jokerit.com. 4.5.2019. Vaadatud 29.5.2019
2. ↑   (vaadatud 1.5.2023)

Välislingid
-----------

* Veli-Matti Savinainen KHL.ru lehel
* Veli-Matti Savinainen hockeydb.com lehel
**Kose-Kallaste** on allasum Tallinnas Pirita linnaosas Kose asumis.

Tänavad
-------

* Kallaste tänav
* Kose tee
* Ernst Särgava allee

Viited
------

1. ↑  Tallinna tänavanimed EKI KNAB (vaadatud 3. novembril 2015)

Tallinna linnaosad ja asumid

**Linnaosad:**  Haabersti linnaosa **·**  Kesklinna linnaosa **·**  Kristiine linnaosa **·**  Lasnamäe linnaosa **·**  Mustamäe linnaosa **·**  Nõmme linnaosa **·**  Pirita linnaosa **·**  Põhja-Tallinna linnaosa
**Asumid (allasumid):** Aegna **·**  Astangu **·**  Haabersti **·**  Hiiu **·**  Iru **·**  Juhkentali **·**  Järve **·**  Kadaka **·**  Kadriorg **·**  Kakumäe **·**  Kalamaja **·**  Karjamaa (Hundipea) **·**  Kassisaba **·**  Katleri **·**  Keldrimäe **·**  Kelmiküla **·**  Kitseküla **·**  Kivimäe **·**  Kloostrimetsa **·**  Kompassi **·**  Kopli **·**  Kose (Kose-Kallaste **·**  Lükati **·**  Varsaallika) **·**  Kuristiku **·**  Kurepõllu **·**  Laiaküla **·**  Lepiku **·**  Laagna **·**  Laagri **·**  Liiva **·**  Lilleküla (Lille **·**  Mooni **·**  Linnu **·**  Marja) **·**  Loopealse **·**  Luite **·**  Maakri **·**  Maarjamäe **·**  Merimetsa **·**  Merivälja **·**  Mustakivi **·**  Mustamäe **·**  Mustjõe **·**  Mõigu **·**  Mäeküla **·**  Mähe (Kaasiku **·**  Mähe aedlinn) **·**  Männiku **·**  Nõmme **·**  Pae **·**  Paevälja (Paekalda) **·**  Paljassaare **·**  Pelgulinn **·**  Pelguranna **·**  Pirita **·**  Pääsküla (Vana-Pääsküla) **·**  Priisle **·**  Pikaliiva (Vikimõisa) **·**  Raua **·**  Raudalu **·**  Rahumäe **·**  Rocca al Mare **·**  Sadama **·**  Seli **·**  Siili **·**  Sibulaküla **·**  Sõjamäe (Sõstramäe) **·**  Sikupilli **·**  Sitsi **·**  Sääse **·**  Südalinn **·**  Tatari **·**  Tondi **·**  Tiskre **·**  Tõnismäe **·**  Torupilli **·**  Tondiraba **·**  Uuslinn **·**  Uus Maailm **·**  Vismeistri **·**  Vanalinn (All-linn **·**  Toompea) **·**  Vana-Mustamäe **·**  Veerenni **·**  Veskimetsa **·**  Väike-Õismäe **·**  Väo **·**  Õismäe **·**  Ülemistejärve **·**  Ülemiste
**Villiam Fiskar**, ka **William** (14. aprill 1890 Tallinn – 1943? Saksamaa) oli Eesti sõjaväelane (major), sporditegelane ja pangaametnik. 

Töötas kuni 1915. aastani Tallinnas Talurahva Põllupanga ametnikuna, siis mobiliseeriti Vene sõjaväkke ja võttis osa Esimesest maailmasõjast. 

Sõdis Vabadussõjas, oli sõja ajal õppepataljoni ülem. 

Ta õppis aastatel 1922–1926 ja 1933–1934 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. 

Osales 1. detsembri riigipöördekatse mahasurumises 1924. aastal.

Lahkus 1928. aastal majori auastmes kaitseväest ja siirdus tööle Pikalaenu panka. Oli 1937. aastal Pikalaenu Panga sekretär Tallinnas.

Arreteeriti 20. detsembril 1940 Tallinnas, vabastati 20. märtsil 1941. Siirdus järelümberasujana Saksamaale. 

Teise maailmasõja ajal hukati Saksa koonduslaagris. Tuhk saadeti Eestisse ja maeti Tallinna Rahumäe kalmistul oma abikaasa perekonna (Välja) hauaplatsile.

Isiklikku
---------

Tema poeg oli sõjaväelane Ralf Fisker.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 31. juuli 2009. Vaadatud 13. augustil 2009.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Eesti ohvitseride andmekogu
**Velino** (ladinakeelne nimi *Avens*) on jõgi Kesk-Itaalias Lazio ja Umbria maakonnas. Velino on Tiberi lisajõe Nera vasakpoolne lisajõgi.

Velino läte asub Pozzoni mäe mäe nõlval, 1903 meetri kõrgusel mere­pinnast. Jõgi suubub Nerasse Marmore (Terni) lähistel, umbes 211 meetri kõrgusel merepinnast.

Velino keskmine vooluhulk on 60 m³/s, minimaalne vooluhulk on 40 ja maksimaalne 300 m³/s. 

Enne Nerasse suubumist moodustab üks osa Velino jõest umbes kilomeetri kaugusel Piediluco järvest loodes 165 m kogu­langusega Marmore joa, maailma suurima inimkätega rajatud joa.

Rietit ümbritseval paesel platool voolava jõe sängi moodustumine on paese aluspinna tõttu olnud raskendatud. Tervisele ohtlike (malaaria) soode tekkimise vältimiseks ja olemasolevate kuivendamiseks on sajandite kestel jõe vee juhtimiseks rajatud kanaleid. Esimese kanali (*Cavo Curiano*) rajamise algatas aastal 271 e.m.a. kolmekordne Rooma konsul Manius Curius Dentatus.

Galerii
-------

* Monte PozzoniMonte Pozzoni
* Marmore jugaMarmore juga
* Marmore jugaMarmore juga
* RietiRieti
* Marmore jugaMarmore juga
* RietiRieti

Viited
------

1. ↑  Marmore juga Maailma jugade andmbaasis

Välislingid
-----------

 Velino jõgi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Velino jõgi Fiumi.com saidil (itaalia keeles)
* Marmore juga (itaalia ja inglise keeles)
Sunniraha on hoiatuses kindlaksmääratud summa, mille peab adressaat tasuma, kui ta haldusorgani ettekirjutusega pandud mitterahalist kohustust hoiatuses märgitud tähtaja jooksul ei täida.

Oma olemuselt on sunniraha mõjutusvahend, mitte karistus. Selle eesmärk on, et isik täidaks oma kohustuse ning järgiks kohustusi ka edaspidi. Erinevalt trahvist ei kanta sunniraha määramise kohta andmeid karistusregistrisse. Samuti on sunnirahast võimalik hoiduda, kui nõue tähtajaks täidetakse, trahv aga on karistus ehk hinnang juba tehtud õigusvastasele teole.

Sunniraha on üks kahest sunnivahendist, teine on asendustäitmine - ettekirjutusega adressaadile pandud kohustuse täitmine haldusorgani või täitekorraldusega määratud kolmanda isiku poolt adressaadi kulul. Sunnivahendite kasutamist reguleerib asendustäitmise ja sunniraha seadus.

Sunniraha on lubatud rakendada juhul, kui adressaadile on tehtud teatavaks ettekirjutus, mis kehtib, ning seda ei ole hoiatuses märgitud tähtaja jooksul täidetud. Eelnevalt teeb haldusorgan adressaadile kirjaliku hoiatuse. Sunniraha erineb trahvist muuhulgas selle poolest, et kuni ettekirjutusega taotletava eesmärgi saavutamiseni võib sunniraha rakendada korduvalt ja eri ulatuses. Näiteks määras erakondade rahastamise järelevalve komisjon 2011. aastal Riigikokku kandideerinud Leo Kunnasele valimiskampaania aruandluses mitterahaliste annetuste deklareerimata jätmise eest algul 320 eurot, järgmises hoiatuses aga juba 960 eurot.

Sunniraha rakendamise ja ülemmäära näevad igal juhtumil ette konkreetsed seadused. Näiteks lubab riikliku statistika seadus juhul, kui inimene keeldub osalemast rahvaloendusel, rakendada sunniraha kuni 2000 eurot. Samuti võib maksuhaldur määrata sunniraha juhul, kui maksukohustuslane on jätnud tähtajaks esitamata deklaratsiooni või selle paranduse, päästeamet aga tuleohutusnõuete eiramise eest.

Tulumaksuseaduse kohaselt on sunniraha ettevõtlusega mitteseotud kulu.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Asendustäitmise ja sunniraha seadus (vaadatud 30.12.2011)
2. 1 2 3 4  Mis on sunniraha? finance.ee, 01.09.2005 (vaadatud 30.12.2011)
3. 1 2  Carmen Kond "Vastukaja: Sunniraha rakendamine ei ole karistus" Virumaa Teataja, 16.10.2009 (vaadatud 30.12.2011)
4. ↑  "Leo Kunnast ähvardab kopsakas sunniraha nõue" Õhtuleht, 2. november 2011 (vaadatud 30.12.2011)
5. ↑  Riikliku statistika seadus (vaadatud 30.12.2011)

Välislingid
-----------

* Asendustäitmise ja sunniraha seadus
* "Mis on sunniraha?" finance.ee, 01.09.2005
* Carmen Kond "Vastukaja: Sunniraha rakendamine ei ole karistus" Virumaa Teataja, 16.10.2009
* Rivo Neuhaus "Segadust tekitav sunniraha" narva-joesuu.ee
**Villtakjas** (*Arctium tomentosum*, sünonüümid *Lappa tomentosa* ja *Arctium bardana*) on kaheaastane ühekojaline rohttaim korvõieliste sugukonnast takja perekonnast.

Levik
-----

Villtakjas kasvab pärismaisena Euroopa mandriosas ja Väike-Aasias. Eestis on ta tavaline. Villtakjas on Eesti levinuim takjaliik , kasvab hoonete ümbruses, teeservas, varemetes, prahipaikadel, jõekallastel ja mujal. Eelistab huumuselist, savikat, niisket pinnast.

Kirjeldus
---------

Tugeva püstise varrega taime kõrgus on 0,5–1,5 meetrit, võib kasvada ka kahe meetri kõrguseks. Vars on punakas, karvane ja hästi harunenud.

Takjal on suured (25–30 cm) munajad kuni kolmnurksed lihtlehed, tugeva punaka rootsuga, krobelised ja lainja servaga. Leht on tömbitipuline, leheserv ogajate hammastega. Pealt on leht roheline, alt viltjas.
Villtakja lehed on tugevamat sorti.

Õied moodustavad keraja 2–3 cm läbimõõduga korvõisiku. Lillakas väikestest lehekestest koosnev üldkatis on üleni kaetud rohke valge võrkvillaga. Üldkatise lehekestel on haakjad konksud, mis näiteks loomade külge kinnitudes aitavad kaasa taime levimisele. Kahesugulised õied on purpurpunased. Õitseb peamiselt juulis ja augustis ning on putuktolmleja.

Takjas paljuneb seemnetega, mis valmivad teisel aastal alates augustist. Seemnised on äraspidi koonilised, pruunikad heleda-tumeda laigulised, pikiribidega; pikkus 5–6 mm, laius kuni 3 mm. Üks taim võib anda kuni 24 000 seemet.

Kasutamine
----------

Taime tugevaid ja jämedaid juuri on kasutatud toiduks. Söödavad on ka kevadised võrsed ja noored lehed.

Villtakjas on hea meetaim, millelt saadakse tumedat aromaatset mett.
Vanasti hõõruti seda haavade parandamiseks.
Takjat on kasutatud ravimtaimena paljude terviseprobleemide korral. Farmaatsiatööstuses toodetakse takjast glütseriiniasendajat. Seemnistest saadakse õli.

Haljastuse tarbeks on takjast aretatud ka spetsiaalseid dekoratiivseid vorme.

* Kivikimalane villtakjalKivikimalane villtakjal
* Metsakimalane villtakjalMetsakimalane villtakjal
* Villtakja õisikudVilltakja õisikud
* SeemnedSeemned

Viited
------

1. ↑  "Arctium tomentosum — villtakjas". *Eesti taimede uue levikuatlase tööversioon*. 2019.

Välislingid
-----------

* Villtakjas andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Villtakjas** |
Haapsalu raekoda (muuseumi näitustehoone)
**Läänemaa Muuseum** oli muuseum Lääne maakonnas Haapsalus.

Muuseumikogudes oli 1997. aasta seisuga üle 61 000 säiliku.

Ajalugu
-------

Aastal 1921 kutsuti kokku Haapsalu Kaunistamise Selts, mis 8. aprillil 1924 otsustas moodustada komisjoni muuseumi rajamiseks. Muuseum asutati 1929. aastal. Muuseumi esimene näitus pandi üles augustis 1930 Haapsalu 650. aastapäeva pidustuste raames piiskopilinnuse vahitornis, eksponeeriti vanavara. Muuseum oli avatud ainult suviti sealsamas, sest muuseumil puudus oma maja.

1946. aastal anti muuseumi käsutusse 18. sajandist pärit Haapsalu raekoda, kus tegutseb muuseum 1950. aastast.

Muuseumi koosseisu kuulusid ka Ants Laikmaa majamuuseum, Iloni Imedemaa ja Sidemuuseum.

2013. aastast on Läänemaa Muuseumi koosseisu kuulunud muuseumid sihtasutuse Haapsalu ja Läänemaa Muuseumid koosseisus.

* Muuseumiöö Läänemaa Muuseumis (2011)
* Muuseumiöö Läänemaa Muuseumis (2011)

Viited
------

1. ↑  Veenpere, Asta. Läänemaa muuseum 70. Loomise rõõmud ja vaevad. Läänemaa Muuseumi toimetised. III, 1999.
2. ↑  RT I, 10.07.2013, 59.

Välislingid
-----------

* Haapsalu raekoda SA Haapsalu ja Läänemaa Muuseumid kodulehel
**Grzegorz Jerzy Turnau** (sündinud 31. juulil 1967 Krakówis Poolas) on poola helilooja, pianist, luuletaja, muusikaprodutsent ja laulja.

17-aastaselt võitis Turnau 1984. aasta tudengilaulufestivalil Krakówis esikoha (Grand Prix). Seejärel töötas ta kabarees Piwnica pod Baranami, kus kirjutas rea populaarseid laule nagu "Znów wędrujemy" ning avaldas 1991. aastal oma esimese heliplaadi "Naprawdę nie dzieje się nic" ("Tõesti, midagi ei juhtu"). Kokku on tal ilmunud 11 plaati, millest ühel ("Cafe Sułtan") on tema versioonid Jeremi Przybora ja Jerzy Wasowski lauludest, ning enamik plaatidest on saavutanud edetabeleis kõrged kohad. Turnau loomingule on omased tugev selgesõnaline lüürika ja omapärased helistikke ja harmooniaid kasutav muusika. Heliloomingus kasutab ta peamiselt klaverit (mida mängib ise), saksofoni, viiulit ja mitmesuguseid puhkpille. Tema loomingule on avaldanud mõju Marek Grechuta ja Jan Kanty Pawluśkiewicz, tema stiili on nimetatud "pehmeks džässiks". Turnau osales ka Aleksander Glondyse kontserdil "Ellington po krakowsku" ("Ellington Krakówi moodi"), kus Piwnica pod Baranami tuntud heliloojad esitasid omaenda tõlgendusi Duke Ellingtoni muusikast.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Grzegorz Turnau** |

* Koduleht
**Mhedrioni** (gruusia keeles მხედრიონი, otsetõlge 'ratsanikud', mõttele lähedasem tõlge 'rüütlid') Gruusia sõjaväestatud paramilitaarne marurahvuslik organisatsioon. Loodud kuritegeliku allilma liidri Džaba Ioseliani (seaduslik varas) poolt 1989. aastal. Organisatsiooni liikmed lugesid ennast keskaegsete Gruusia partisanide järglasteks, kes võitlesid pärslaste ja türklaste okupatsiooni vastu. Nad andsid vande kaitsta Gruusia rahvast, Gruusia õigeusu kirikut ja Gruusiat. Liikmed kandsid medaljoni, mille ühel pool oli püha Georgi kujutis, teisel küljel aga liikme nimi ja veregrupp. 

Organisatsioon mängis otsustavat rolli Zviad Gamsahhurdia kukutamisel ja Eduard Ševardnadze võimuletulekul. Organisatsioon võttis Džaba Ioseliani juhtimisel aktiivselt osa Gruusia-Abhaasia konfliktist 1992–1993. Ametlikult registreeriti see Gruusia ministrite nõukogu määrusega 3. septembril 1993 kui päästjate korpus. Organisatsiooni nimekirjades ei olnud kunagi rohkem kui 2000 isikut. Mhedrioni liikmed saavutasid äärmiselt ebameeldiva vastase kuulsuse, olles hambuni relvastatud, osalesid nad vägivaldsetes poliitiliste vastaste hirmutamise aktsioonides. Oma vormiriietuse tõttu olid nad hästi äratuntavad – teksade, sviitrite ja pintsakute, aga samuti tumedate klaasidega prillide järgi, mida nad ei võtnud ära ka ruumides liikumisel. Liidrid kandsid Armani ülikonda. Mhedrionit finantseeriti suures osas ebaseaduslikest allikatest (näiteks ebaseaduslik kütuseäri) ja Moskva grusiinidest kuritegeliku allilma autoriteetide (seaduslikud vargad) poolt. Ühtlasi oli Mhedrioni ridadesse imbunud hulgaliselt kriminaalkorras eelnevalt karistatud isikuid. Mhedrioni liikmeid on süüdistatud paljude kuritegude toimepanemises – väljapressimises ehk ärimeestele „katuse pakkumises", narkootikumide smugeldamises ja röövides. 1991. aastaks oli organisatsioonis väidetavalt umbes 1000 liiget ja 10 000 assotsieerunud liiget, s.o oluliselt rohkem kui Gruusia Rahvuskaardi väeosades. Organisatsiooni kohustuste hulka käis muuhulgas asulates avalikku korra hoidmine, abiandmine kodanikele erakorralistel juhtudel ja loodusõnnetustel. Alates 1994. aastast Mhedrioni mõju poliitikale Gruusias nõrgenes.

1995. aasta algul süüdistas Eduard Ševardnadze Mhedrionit selles, et organisatsiooni on imbunud organiseeritud kuritegevus, ja andis korralduse organisatsioon relvitustada. Pärast ebaõnnestunud atentaati (29. augustil 1995) süüdistas ta selle ettevalmistamises maffiastruktuure, kuhu tema sõnade kohaselt olevat kuulunud Džaba Ioseliani. Mhedrionit süüdistati ka muudes poliitilistes vägivallaaktides. Organisatsioon kuulutati ebaseaduslikuks ja saadeti laiali. Džaba Ioseliani mõisteti süüdi ja saadeti vanglasse.

Viited
------

1. 1 2  Collier, Paul; Nicholas Sambanis 2005 Understanding civil war World Bank Publications. pp. 272. ISBN 0821360493
2. ↑  *Conflict, Cleavage, and Change in Central Asia and the Caucasus*, ed. Karen Dawisha, Bruce Parrott, p. 165. Cambridge University Press 1997 Google raamat
Ādaži mõis 1905. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Rigaschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1905). Mõisa valdused on kaardil tähistatud numbriga 92
**Ādaži mõis** (saksa keeles *Aahof*, ka *Neuermühlen*, läti keeles *Ādažu muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Ādaži kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Ādaži piirkonnas Ādaži vallas Ādaži asulas.

Kirjandus
---------

* Hagemeister, Heinrich von. *Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands*. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836. Lk 52-53 .
* Stryk, Leonhard von. *Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands*. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885. Lk 60-62 .

Ādaži kirik
Ādaži kihelkond

**Kirik**: Ādaži kirik  

**Mõisad**: Ādaži kirikumõis | Ādaži mõis | Alderi mõis | Baloži mõis | Berģumuiža mõis | Bukulti mõis | Iļķēni mõis | Kluse mõis | Remberģi mõis | Skrīvermuiža mõis | Stāle mõis | Vesterotsi mõis
**Tomski oblast** on 1. järgu haldusüksus Venemaal Siberi föderaalringkonnas.

Suurimad linnad on Tomsk, Seversk ja Streževoi.

Haldusjaotus
------------

Oblastis on 16 rajooni:

* Aleksandrovskoje rajoon
* Assino rajoon
* Baktšari rajoon
* Kargassoki rajoon
* Kolpaševo rajoon
* Koževnikovo rajoon
* Krivošeino rajoon
* Moltšanovo rajoon
* Parabeli rajoon
* Pervomaiskoje rajoon
* Šegarka rajoon
* Zõrjanskoje rajoon
* Teguldeti rajoon
* Tomski rajoon
* Tšaja rajoon
* Verhneketski rajoon

Ajalugu
-------

Tomski piirkonna maa-alad olid 19.–20 sajandil Venemaa Tobolski kubermangus, kuhu kuulusid lisaks Tomski piirkonnale ka tänapäeva Altai krai, Kemerovo oblasti, Novosibirski oblasti ja Tomski oblasti alad, Ida-Kasahhi oblasti (Kasahstan) ala ja osa Krasnodari krai alast.

20. sajandi alguse Venemaa Keisririigi haldusjaotuse muudatuste tulemusena vähenes pidevalt. 1917. aastal eraldati Tobolski kubermangu koosseisust iseseisvaks Altai kubermang, millesse lülitati: Barnauli maakond, Biiski maakond, Kamenski maakond, Slavgorodi maakond, Zmeinogorodski maakond, Karakumi maakond. 1919. aastal liideti osa Tobolski kubermangu maa-alasid Omski kubermanguks.

23. detsembrist 1919 kuni 14. märtsini 1920 oli Tobolski kubermangu keskuseks Novosibirski linn (sellel ajal kandis nime Novonikolajevsk), kuid pärast 1920. aastat viidi kubermangukeskus tagasi Tomski linna. 1921. aastal loodi Novonikolajevski kubermang, kuhu liideti osa Tobolski kubermangu maid.

25. mail 1925 likvideeriti kubermang Venemaa haldusreformiga ning kubermangu maa-alad liideti Siberi kraisse, kus Tomsk jäi Tomski ringkonna keskuseks. Järjekordse reformi tulemusena liideti Siberi krai Tomski ringkond, Lääne-Siberi krai koosseisu, pärast seda aga Novosibirski oblasti koosseisu.

1944. aastal, pärast Novosibirski oblastist eraldumist moodustati iseseisev Tomski oblast, mille territoorium oli aga märgatavalt väiksem algsest Tomski kubermangu territooriumist.

Tomski kubermangu kuulusid algselt:

* Barnauli maakond, keskus Barnaul,
* Biiski maakond, keskus Biisk,
* Zmeinogorski maakond, keskus Zmeinogorsk,
* Kainski maakond, keskus Kainsk,
* Kuznetski maakond, keskus Novokuznetsk,
* Mariinski maakond, keskus Mariinsk,
* Tomski maakond, keskus Tomsk.

Viited
------

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tomski oblast** |

* 

Siberi föderaalringkond

Altai Vabariik **·**  Burjaatia Vabariik **·**  Hakassia Vabariik **·**  Tõva Vabariik **·**  Altai krai **·**  Krasnojarski krai **·**  Irkutski oblast **·**  Kemerovo oblast **·**  Novosibirski oblast **·**  Omski oblast **·**  Taga-Baikali krai **·**  Tomski oblast
**PN-3** oli 1938. aastal Eestis ehitatud luure- ja hävituslennuk.

PN-3 oli kiireim Eestis konstrueeritud lennuk.

Ajalugu
-------

Lennuki esimesed joonised tegi 1935. aastal Peterburist pärit Eestis elanud aadlisoost insener Küttner, kes siirdus 1937. aastal Saksamaale. Töö viisid lõpule Voldemar Post, Rein Tooma ja E. Lesta. Lennuk ehitati valmis 1938. aastal ning esmalend tehti 1939. aasta jaanuaris.

Ehitati vaid prototüüplennuk, mis võeti lennuväes arvele numbri 160 all. Kuna Eesti lennuväe tehniline tase oli ajastu kohta suhteliselt tagasihoidlik, nimetasid sõjaväelendurid (ka ajalehed) uut lennukit naljatades isamaa päästjaks. Kuni Eesti okupeerimiseni 1940. aastal jõuti PN-3-ga sooritada kokku 104 maandumist ja lennata 31 tundi. Aasta jooksul plaaniti ehitada 6 lennukit, kuid alanud Nõukogude Liidu okupatsiooni tõttu Eestis jäi see teostamata. Okupatsioonivõim lasi 1940. aastal lennukilt mootori maha võtta ning see saadeti Moskvasse.

Kirjeldus
---------

PN-3 oli segakonstruktsiooniga tandemasetusega kaheistmeline (lendur ja vaatleja) dubleeritud juhtimisega alltiivaline monoplaan, mille terastorudest keresõrestikule oli tõmmatud riie. Alates kabiini esiistme kohalt katsid lennuki kere esiosa alumiiniumpaneelid. Vabaltkandev tiib oli täielikult puitkonstruktsiooniga ning varustatud allapoole kallutatava spoilerilaadse tagatiivaga.

Lennuki ehitamise majandusliku piiratuse tõttu ehitati prototüüp lennus mitte-sissetõmmatava telikuga, mille rattad kaeti voolundajatega. Järgmistele lennukitele planeeriti sissetõmmatav telik.

Ajutise lahendusena paigaldati prototüübile Eesti õhuväe biplaanide Hawker Harti varumootor (vedelikjahutusega 12-silindriline V-mootor), mis ajas ringi hävituslennukitele uuenduslikku kolmelabalist (Rotol või de Havilland, muutuvsammuga (viide?) ) metall-propellerit. Järgmistele ehitatavatele lennukitele kavatseti paigaldada modernne 1000 hj V-ridamootor.

PN-3 oli eriti hea manööverdusvõimega, kõrguse 5000 m saavutas lennuk 11,4 minutiga, mis teeb keskmiseks tõususukiiruseks 7,1 m/s. Lennuk arendas horisontaallennul 4000 m kõrgusel kiirust 395 km/h. Plaanitud võimsama mootori ja sissetõmmatava telikuga oleks lennuk ületanud ka 500 km/h piiri.

Vaata ka
--------

* Eesti sõjalennukite loend (1918–1940)

Kirjandus
---------

1. ↑  Gerdessen, Frederik 2001: "Aeg mehed lennukid". Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn, lk 185
**Miami Heat** on Põhja-Ameerika korvpalliliiga NBA klubi, mis tegutseb USA Florida osariigis Miamis. Meeskond mängib idakonverentsi kagudivisjonis. Oma kodumänge peab klubi American Airlines Arenal. 1988. aastal asutatud Heat on NBA meistriks tulnud kolmel korral.

Ajalugu
-------

Miami Heati korvpallimeeskond liideti NBA-sse 1988. aastal, koos nendega pääses liigasse veel kolm meeskonda. Klubi esimesed hooajad ei olnud edukad, kuna kaotati enam kui pooled mängudest. Glen Rice'i lisandudes pääseti 1991/92. hooajal esmakordselt *play-off'*i ehk väljalangemismängudele, kuid kaotati kohe avaringis 0 : 3 Chicago Bullsile. NBA *draft*'ist valiti Steve Smith ning vahetusest Bostoniga saadi Brian Shaw.

Heat pääses taas väljalangemismängudele hooajal 1993/94, kuid seekord kaotati esimeses ringis 2 : 3 Atlanta Hawksile. Seejärel tehti vahetustehing, kus Smithi ja veel paari mängija vastu saadi Kevin Willis.

Hooajast 1995/96 asus klubi peatreeneriks Pat Riley, kes juhtis Heati regulaarselt väljalangemismängudele. Vahetustehinguga saadi endale esmalt hinnatud keskmängija Alonzo Mourning ja seejärel Tim Hardaway, kellest said klubi uued staarid. Millenniumi ajal kolis Miami Heat uuele koduareenile: American Airlines Arena. 

Heat on olnud tugev klubi ka uuel aastatuhandel: klubi on tulnud kolm korda NBA meistriks. 2006. aastal alistati Dwyane Wade'i juhtimisel 4 : 2 Dallas Mavericks ning 2012. ja 2013. aastal alistas Heati trio LeBron James, Chris Bosh ja Wade esmalt 4 : 1 Oklahoma City Thunderi ja aasta hiljem 4 : 3 San Antonio Spursi.

Mängijad hooajal 2020/2021
--------------------------

* Precious Achiuwa
* Bam Adebayo
* Avery Bradley
* Jimmy Butler
* Goran Dragić
* Maurice Harkless
* Udonis Haslem
* Tyler Herro
* Andre Iguodala
* Meyers Leonard
* Kendrick Nunn
* KZ Okpala
* Kelly Olynyk
* Duncan Robinson
* Chris Silva

Endisi mängijaid
----------------

* LeBron James
* Dwyane Wade
* Chris Bosh
* Mario Chalmers
* Luol Deng
* Žydrūnas Ilgauskas
* Tim Hardaway
* Alonzo Mourning
* Martin Müürsepp

Välislingid
-----------

* Miami Heat
**PF-89** on uue põlvkonna standardne õhukese soomusega tankide tõrjumisele suunatud granaadiheitja. Relva kasutavad peamiselt jalaväelased kerge soomuse ja varjendite vastu. PF-89 on disainitud 80 mm kõrge purustusjõuga tankivastase (inglise *High Explosive Anti-Tank*) moona laskmiseks. Massilist tootmist alustati 1993. aastal. PF-89 on üpris sarnane Rootsi AT-4-ga. 

Antud relv on kaasakantav ning sellest saab lasta ainult paremalt õlalt. Samuti on granaadiheitja veekindel ning seda on lihtne transportida ja hoida.

Andmed
------

* Riik: Hiina Rahvavabariik
* Kaliiber: 80x900 mm granaat
* Kasutus: ühekordne
* Relvatoru pikkus: 900 mm
* Efektiivne laskeulatus: 200 m
* Laskesagedus: 5 kuni 7 lasku minutis
* Granaadi algkiirus: 147 m/s
* Mass granaadita: 1,86 kg
* Mass granaadiga: 3,7 kg
* Granaadi kaal: 1,84 kg

Kirjeldus
---------

PF-89 granaadiheitjal on lihtne optiline sihik, millele võrreldes AT-4-ga öösihikut lisada ei saa. Enne laskmist peab laskja selgelt nägema oma sihtmärki ning määrama, mis kaugusel see asub.

Üks granaat asub juba eelnevalt granaadiheitja torus ning on ühekordselt kasutatav. Kogu süsteem kaalub ainult umbes 3,7 kg ja seda saab efektiivselt kasutada ka minimaalse väljaõppega.

Viited
------

1. 1 2  PF-89 nazarian.no (vaadatud 26.03.2015)
Üks vanemaid teadaolevaid kujutisi tänapäevase kildi eelkäijast šoti sõdalaste seljas kolmekümneaastases sõjas 1630. aasta paiku
Tänapäevane kilt ja pidulik pintsak ning sporran 2009. aastal
**Kilt** (gaeli keeles *fèileadh*, iiri keeles *féileadh*, inglise keeles *kilt*) on ruuduline (tartan) villasest riidest Šoti meesteseelik.

Ajalugu
-------

Algselt kanti suurt tükki volditud kangast, mille üks osa ulatus üle õla ning seoti vööga kinni – seda sai vajadusel keebina kasutada –, kuid 18. sajandi paiku hakati seda tülikaks pidama, kuna see ei sobitunud euroopaliku pintsakuga ning hakkas kujunema kilt.

Tegumood
--------

Kildil on kindel pikkus ja lõige: kandja põlvitamise ajal peab äär ulatuma maha ning sellest lühemat või pikemat rõivaeset loetakse seelikuks. Käsitööna valmistatava kildi koostamisele kulub meistril mitu päeva ning kuni 8 meetrit villast kangast, millest enamik jääb kandja seljataha kildi voltidesse. 

Kildi juurde kuuluvad: 

* pistodakujuline kildinõel, mis hoiab kilti paigal;
* sukad koos lipsikutega, mille vahel kantakse omakorda nuga;
* vööle käib paun (sporran), mis argioludes on lihtsakoelisem, pidulikul puhul uhkem – ehitud näiteks loomanahkade, -karvade, vääriskivide ja -metallidega.

Tartan
------

Kilte katab ruudumuster ehk tartan, mis on igal klannil erinev ning oleneb sageli klanni piirkonnas kasvavatest värvitaimedest, kuid tänapäeval on ka piirkondlikud tartanid või organisatsioonide mustrid. Ruudumustrite üle peetakse arvet (üle 14 000 mustri) ja 2005. aastal määrati Eestile oma muster, mis on tuletatud Eesti lipuvärvidest ning Šotimaa kuningliku lipu värvidest.

Viited
------

1. ↑  "kilt". *Eesti Entsüklopeedia*. Vaadatud 16. juunil 2022.
2. 1 2 3  Malle-Liisa Raigla (28.1.2018). "Galerii: Haapsalu pitsikeskuses sai tutvuda kildi ja šoti pükstega". *Lääne Elu*. Vaadatud 16.6.2022.
3. 1 2  Andrew Bolton (oktoober 2004). "The Kilt". *The Costume Institute, The Metropolitan Museum of Art*. Vaadatud 16.6.2022.
4. 1 2  Madis Laur (5.4.2013). "Eestlastel on oma tartanimustriga kilt". *ERR Menu*. Vaadatud 16.6.2022.
Kilplaste Nõukoda
**Kilplala** on Järvamaal Müüsleris endises Müüsleri mõisa pargis alates 2004. aastast töötav teemapark, mille tegevused, atraktsioonid ja väljapanekud on seotud peamiselt kilplaste muistenditega.

Kilplala rajamise algatajad on Kareda Valla Raamatukogu juures tegutsev Kreutzwaldi pärandi säilitamise seltsing ning MTÜ Müüsleri Küla Selts. Teemapargi eestvedeja on olnud Helena Siiroja. Kuna Friedrich Reinhold Kreutzwaldi kilplaste-raamatu järgi elasid kilplased "kaugel Uppakallo Kalkunimaal", siis Helena Siiroja tõlgenduses ongi Kilplala jaoks õige koht just Müüsleri – sellest 15 kilomeetri kaugusel asus kunagi Ubakalu küla. Kuigi muistendis kutsuti kilplaste elupaika Kilplaks, siis Siiroja sõnul valiti teemapargi nimeks Kilplala, kuna see tundus naljakam.

* 
* 
* 
*

Viited
------

1. 1 2  Kui uut ei paku, siis külalisi ei tule. Maaleht, 25. juuli 2013
2. 1 2  Antlsa valla noorsootöötaja ja huvijuhid käisid Kilplalas ideid kogumas. Maaleht, 24. september 2011
3. ↑  Kilplased jõudsid koju. Eesti Ekspress, 9. juuni 2005
4. ↑   Kreutzwald, Fr. R. Jutud. Tallinn, Eesti Riiklik Kirjastus, 1953. lk.586
5. ↑  Ka kilplaslik mõtlemine sobib äriideeks. Äripäev, 2. november 2004

Välislingid
-----------

* Kilplaste teemapargi koduleht
Garret Hobart
**Garret Augustus Hobart** (3. juuni 1844 – 21. november 1899) oli Ameerika Ühendriikide jurist ja poliitik, asepresident aastail 1897–1899.

Hobart oli New Jersey senati vabariiklasest liige aastatel 1876–1882 ja selle president 1881–1882. Ta kandideeris ka Ameerika Ühendriikide Senatisse, kuid ei osutunud valituks. Temast sai asepresident pärast William McKinley võitu 1896. aasta presidendivalimistel.

Ta suri asepresidendiametis olles 1899. aastal.

| * v
* r
Ameerika Ühendriikide asepresidendid |
| --- |
| 

* Adams
* Jefferson
* Burr
* Clinton
* Gerry
* Tompkins
* Calhoun
* Van Buren
* R. Johnson
* Tyler
* Dallas
* Fillmore
* King
* Breckinridge
* Hamlin
* A. Johnson
* Colfax
* Wilson
* Wheeler
* Arthur
* Hendricks
* Morton
* Stevenson
* Hobart
* Roosevelt
* Fairbanks
* Sherman
* Marshall
* Coolidge
* Dawes
* Curtis
* Garner
* Wallace
* Truman
* Barkley
* Nixon
* L. Johnson
* Humphrey
* Agnew
* Ford
* Rockefeller
* Mondale
* Bush
* Quayle
* Gore
* Cheney
* Biden
* Pence
* Harris

 | USA asepresidendi pitsat |
**Toivo Kotov** (sündinud 14. märtsil 1949 Tallinnas) on eesti orienteeruja, treener ja sporditegelane.

1968. aastal lõpetas ta Tallinna Polütehnikumi raadiotehnika eriala.

Aastatel 1975–1978 töötas ta Laste Ekskursiooni ja Turismi Keskmaja instruktorina, 1978–1982 Lüllemäe õppespordibaasi instruktorina, hiljem Karula sovhoosi peaenergeetikuna.

Aastatel 1971–1975 võitis ta Eesti meistrivõistlustel orienteerumisjooksus 1 hõbeda ja 2 pronksi. Meistersportlane orienteerumises 1973. aastast. Raadioorienteerumises tuli 5 korda ja rebasejahis 2 korda Eesti meistriks.

Aastatel 1971–1977 oli ta Tallinna orienteerumispäevakute eestvedaja.

Ta oli Sixten Silla esimene treener. Ta on Lüllemäe orienteerumisklubi Juku-Peedu asutaja ja juht.

Ta on joonistanud orienteerumiskaarte, tegutsenud rajameistrina ja kirjutanud orienteerumisteemalisi artikleid.

Tunnustus
---------

* 2023 Valgetähe V klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Eesti spordi biograafiline leksikon. Kotov, Toivo
2. ↑  "President annab tänavu 167 riiklikku teenetemärki". *ERR*. 6. veebruar 2023. Vaadatud 6. veebruar 2023.

Välislingid
-----------

* Sirje Lemmik. Orienteerumisele pühendunud perekond. Lõuna-Eesti Postimees, 9. juuli 2016
**Maharashtra** on India osariik.

Osariigi ametlik keel on marathi keel. Seda räägib 70% elanikkonnast.
Maharashtra osariik moodustati 1960. aastal endise Bombay osariigi marathi keele kõnelejate asualadest.

Maharashtra suuremad linnad on Mumbai, Pune, Nagpur, Thane, Kalyan-Dombivli, Nashik ja Pimpri-Chinchwad.

105 miljoni elanikuga (2006) on Maharashtra India osariikidest Uttar Pradeshi järel teisel kohal ja pindalalt 307 762 km²-ga Rajasthani järel teisel kohal.

Vaata ka
--------

* Dhule

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

 Maharashtra – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Maharashtra koduleht

India 1. järgu haldusüksused

**Osariigid**: Andhra Pradesh **·**  Arunachal Pradesh **·**  Assam **·**  Bihar **·**  Chhattisgarh **·**  Goa **·**  Gujarat **·**  Haryana **·**  Himachal Pradesh **·**  Jharkhand **·**  Karnataka **·**  Kerala **·**  Lääne-Bengal **·**  Madhya Pradesh **·**  Maharashtra **·**  Manipur **·**  Meghalaya **·**  Mizoram **·**  Nagaland **·**  Odisha **·**  Pandžab **·**  Rajasthan **·**  Sikkim **·**  Tamil Nadu **·**  Telangana **·**  Tripura **·**  Uttarakhand **·**  Uttar Pradesh

**Liiduterritooriumid**: Andamanid ja Nicobarid **·**  Chandigarh **·**  Dadra ja Nagar Haveli ja Daman ja Diu **·**  Delhi **·**  Jammu ja Kashmir **·**  Ladakh **·**  Lakshadweep **·**  Puducherry
**Laiuse kirikumõis**, 17. sajandil ka Woymali kirikumõis (saksa keeles *Pastorat Lais*), oli Laiuse kihelkonnas asunud kirikumõis.

Laiuse pastoraadi peahoone eestvaade
Laiuse pastoraadi peahoone
Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Laiuse alevikus aadressil Kuremaa tee 63 asuv Laiuse kirikumõisa (pastoraadi) peahoone on kultuurimälestis.

Vahetult pastoraadi peahoone kõrval paikneb Laiuse Püha Jüri kirik. Kirik ja pastoraadi peahoone on ümbritsetud 1823. aastal kohalike talupoegade rajatud pargiga. Peahoone seinale on paigaldatud mälestustahvlid Heinrich Georg von Jannaule, Johan Kõpule, Juhan Liivile, Jüri Pastarusele.

Välislingid
-----------

* Laiuse kirikumõis kultuurimälestiste riiklikus registris
* Laiusel avati Jüri Pastaruse mälestustahvel (Vooremaa.ee, 5. mai 2009)

Laiuse kirik
Laiuse kihelkond

**Kirik**: Laiuse kirik  

**Mõisad**: Jõgeva mõis | Kaave mõis | Kivijärve mõis | Kurista mõis | Kärde mõis | Laius-Tähkvere mõis | Laiuse mõis | Laiuse kirikumõis | Leedi mõis | Mõra mõis | Pakaste mõis | Reastvere mõis | Ripuka mõis | Rääbise mõis | Tirma mõis | Vaimastvere mõis | Võikvere mõis
**Mahalaskmine** on surmanuhtluse täideviimismeetod, mille korral lastakse hukatav tulirelvast maha.

Seda karistusviisi kasutati eriti sõja ajal ja sõjaväes. Surmanuhtlus mahalaskmise läbi on üsna vana meetod. Seda on sageli kasutatud, sest tulirelvad on sageli kohe saadaval ja lask hukatava elutähtsasse organisse tapab üsna kiiresti.

Tavaliselt viivad mahalaskmise läbi mitu sõdurit või korrakaitseasutuse töötajat. Kõik laskurid peavad päästikule vajutama üheaegselt, et nad ei saaks teada, kes neist tegi surmava lasu ja et poleks viivitusi protsessis. Hukatav on hukkamise ajal enamasti püsti või istuvas asendis. Tihti kaetakse ta nägu või silmad, aga vahel on hukatav ilma katteta ja näeb laskureid.

Mõnedes riikides viiakse hukkamine mahalaskmisel teel, läbi koidikul või päikesetõusul. See on pannud aluse fraasile "koidikul maha lastud".

NSV Liidus ja ka Eesti NSV-s aastatel 1956–1970 lasti hukatav maha ühe täideviija poolt püstolist maha. Hukkamise juures viibis ka komisjon, kuhu kuulus ka vangla arst, kes tunnistas hukatu surnuks.

Samal viisil hukati ka viimase inimene Eestis 11. septembril 1991.
Claudio Monteverdi 1640. aastal Bernardo Strozzi maalil
**Claudio Giovanni Antonio Monteverdi** (15. mai 1567 Cremona – 29. november 1643 Veneetsia) oli Itaalia helilooja, laulja ja gambamängija.

Elu
---

Claudio Monteverdi umbes 1597. aastal anonüümse kunstniku maalil. See arvatakse olevat vanim säilinud maal heliloojast.
Claudio Monteverdi sündis Cremonas, tema isa Baldassare Monteverdi oli arst, apteeker ja kirurg. Claudio oli pere viiest lapsest vanim. Lapsepõlves õpetas teda kapellmeister Marc'Antonio Ingegneri, ta laulis ka kirikukooris. Hiljem õppis ta Cremona ülikoolis. 1582. aastal avaldas ta oma esimesed muusikateosed, milleks olid mõned vaimulikud motetid ja madrigalid. 1587. aastaks oli ta avaldanud oma esimese ilmalike madrigalide kogumiku. Monteverdi töötas Mantuas Vincenzo I õukonnas algul laulja ja viiuldajana, alates 1602. aastast muusikajuhina.

1599. aastal abiellus Monteverdi õukonnalauljanna Claudia Cattaneoga, kes suri septembris 1607. Paaril sündis kaks poega ja üks tütar, kes suri veidi aega pärast sündi.

1613. aastal asus ta tööle dirigendina Veneetsias Markuse kirikus. 1632. aasta paiku sai temast preester. Elu viimastel aastatel kannatas ta kehva tervise all. Monteverdi suri Veneetsias ja maeti Frari kirikusse.

Looming
-------

Monteverdi elas renessansi kõrgperioodil ja baroki algusaegadel ning tema loomingut peetakse oluliseks murdepunktiks muusikaloos kahe ajastu vahel.

Claudio Monteverdi on varaseim helilooja, kelle teoseid tänapäeval kogu maailmas sageli esitatakse (nii hindas näiteks muusikakriitik ja biograaf Harold C. Schonberg). Monteverdi on esimene suur ooperihelilooja ning tema 1607. aastal kirjutatud "Orpheus" on üks varasemaid oopereid üldse. Ta komponeeris kokku 19 dramaatilist või pooldramaatilist heliteost, millest säilinud on kuus, sealhulgas kolm ooperit.

Välislingid
-----------

* Ingliskeelne raadiosaade Monteverdist (BBC sarjast "Muusikat avastades" ("Discovering Music"), ram-vormingus voog)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Laiuse kihelkonna rüütlimõisast; sama kihelkonna kirikumõisa kohta vaata artiklit Laiuse kirikumõis* |

---

**Laiuse mõis** (saksa keeles *Schloß Lais*) oli riigimõis Tartumaal Laiuse kihelkonnas. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Jõgeva valda Jõgeva maakonnas.

Varem kuulus Laiuse mõis Laiuse lossi alla, mida on esimest korda mainitud 1406. aastal. 1623. aastal läänistas Rootsi kuningas Gustav Adolf Laiuse lossi maad ooberst Henrik Flemingule. Mõisamaade reduktsiooniga tükeldati endise Laiuse lossi maad ning osa lossi alla kuulunud mõisaid riigistati, sealhulgas ka Laiuse mõis. Endine mõisa härrastemaja, madal ühekorruseline puuehitis, seisis otse Laiuse lossi varemete kõrval. Tänapäevaks on härrastemaja hävinud.

19. sajandil kuulusid Laiuse mõisapiirkonda järgmised külad: Alavere, Vilina, Sootaga, Raaduvere, Kasevere, Lõpe, Palupere, Kantküla, Küüravälja, Iravere.

Vaata ka
--------

* Laiuse ordulinnus
* Eesti mõisate loend

Kirjandus
---------

* *Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus*. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 249-250 .

Välislingid
-----------

* Fotod Laiuse mõisa peahoonest kultuurimälestiste riiklikus registris
* Laiuse mõisast Eesti mõisaportaalis

Laiuse kirik
Laiuse kihelkond

**Kirik**: Laiuse kirik  

**Mõisad**: Jõgeva mõis | Kaave mõis | Kivijärve mõis | Kurista mõis | Kärde mõis | Laius-Tähkvere mõis | Laiuse mõis | Laiuse kirikumõis | Leedi mõis | Mõra mõis | Pakaste mõis | Reastvere mõis | Ripuka mõis | Rääbise mõis | Tirma mõis | Vaimastvere mõis | Võikvere mõis
Laius-Tähkvere vallavalitsuse pitsat
**Laius-Tähkvere vald** (ka **Tähkvere vald**) oli aastatel 1866–1939 eksisteerinud vald Tartumaal. Tänapäeval jääb kunagise valla maa-ala Jõgevamaale Jõgeva valda. Haldusjaotuslikult kuulus vald Laiuse kihelkonda.

Laius-Tähkvere vald loodi iseseisva omavalitsusena 1866. aasta vallaseadusega Laius-Tähkvere mõisa (saksa keeles *Flemmingshof*) juurde. Esimene vallavanem oli Joosep Daavel (1867–1872).

Esialgsesse Laius-Tähkvere valda kuulusid järgmised külad: Altveski, Aosilla, Kaasiku, Kilbavere, Kodismaa, Koimula, Metsaküla, Nukelise, Ookatku, Oti, Pedasi, Sadala, Tuimõisa, Tõreda, Tähkvere, Veneküla. Vallamaja asus Tähkvere külas.

1891. aastal liideti Laius-Tähkvere vallaga Reastvere ja Leedi vald. Valdade liitmisega lisandus Laius-Tähkvere valda Kirivere, Leedi, Mõisamaa, Reastvere ja Vaheküla küla.

1939. aasta vallareformiga arvati valla maa-ala enamus uue Sadala valla ja väiksem osa Avinurme valla koosseisu.

Vallavanemad
------------

* Joosep Daavel (1867–1872)
* Jüri Tamm (1873–1875)
* Kaarel Tamm (1876–1881)
* Hans Fink (1882–1884)
* Mihkel Sihver (1885–1887)
* Jakob Siefermann (1888–1890)
* Mart Vaab (1891–1899)
* Mart Summer (1900–1908)
* Juhan Viik (1909–1915)
* Mihkel Rosin (1915–1917)
* Jaan Mättik (1918)

Vaata ka
--------

* Laius-Tähkvere mõis
* Sadala vald

Viited
------

1. ↑  Kõpp, Juhan. Laiuse kihelkonna ajalugu. Eesti Kirjanduse Selts, Tartu 1937
2. ↑  "Halduspiiride kaardiserver KUPITS". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. august 2011. Vaadatud 23. septembril 2011.
3. ↑  Maa-ameti kaardirakendused
4. ↑  Eesti Ajalooarhiiv. Eesti ala valdade register