recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Uwe Hohn 1984. aastal
**Uwe Hohn** (sündinud 16. juulil 1962) on endine Saksa DV kergejõustiklane, kes võistles odaviskes. Ta on ainus sportlane, kes on visanud oda 100 meetrit või rohkem, tema maailmarekord on 104,80 m. 1986. aastal võeti kasutusele uus odakujundus ja rekordid tuli uuesti alustada, nii sai Hohni tulemusest "igavene maailmarekord". Ta juhendab India kergejõustiklast Neeraj Choprat, kes võitis Tokyos 2020. aasta suveolümpiamängudel kulla meeste odaviskes.

Neuruppinis sündinud Hohn hiilgas juba noorena odaviskes ja võitis 1981. aasta Euroopa juunioride meistrivõistlused juunioride rekordiga 86,56 m. Seejärel võitis ta 1982. aasta EM-il kulla 91,34 m viskega. Ta ei võistelnud 1983. aasta maailmameistrivõistlustel ja jättis vahele 1984. aasta suveolümpiamängud, kuna Ida-Saksamaa oli mänge boikoteerinud. Sõprusmängudel võitis ta aga kulla, visates 94,44 m (Arto Härkönen võitis 1984. aasta olümpiamängudel 86,76 m). 1985. aastal võitis Hohn IAAF-i maailmameistrivõistlused ja Euroopa karikavõistlused, kuid tema karjäär lõppes 1986. aastal pärast mitmeid operatsiooni tekkinud tagasilööke. Pärast võistlusest loobumist sai Hohnist treener ja alates 1999. aastast on ta töötanud SC Potsdamis, kus alustas oma karjääri sportlasena.

  



​
Leonpolise mõisa peahoone
**Leonpolise mõis** (leedu *Leonpolio dvaras*) on endine mõis Leedus Ukmergė rajoonis Deltuva vallas Leonpolises. Peahoone asub aadressil Sodo g. 16.

Mõis rajati XVI sajandi keskpaigas. Selle esimesed omanikud olid Radziwillid. Arvatakse, et mõisakompleks kujunes välja aastal 1721, mil Marcijona Radvilienė eraldas sealsed maad oma veel sündimata poja Leon Michał Radziwiłłi tarbeks. Aastal 1799 omandasid mõisa Tyszkiewiczid. Aastal 1912 ostis selle mõisa Taujėnai mõisa omanik Taida Radvilaitė. Aastal 1922 ostis selle mõisa Radziwillidelt arst Mykolas Devenis, Deveniste suguvõsa kätte jäi mõis ka kuni võõrandamiseni. Nemad muutsid mõisa eeskujulikuks põllumajandusettevõtteks, avasid seal kohaliku raamatukogu, maaligalerii ja rajasid sinna suure etnograafiliste esemete kogu.

Ühekorruseline klassitsistlik nelinurkse põhiplaaniga peahoone valmis XVIII sajandi keskpaigas. Hoone all paikneb kõrge poolkorrusena kelder. Peahoone sai praeguse ilme aastal 1849, aastal 1869 valmisid mõisa kõrvalhooned. Võõrandamise järel asusid seal algul kohalik raamatukogu ja algkool, hiljem ka kohaliku kolhoosi kontor. Osa hoonest oli kasutusel kinosaalina, kolhoosi tööliste tarbeks asus hoones ka saun. Leedu taasiseseisvumisel tagastati hoone õigusjärgsele pärijale Dalia Devenytė-Bobelienėle, kes selle aga aastal 2005 müüs firmale UAB „Timber Pack". Müügi järel on alustatud hoone rekonstrueerimisega.

Lisaks peahoonele on säilinud veel mitmed mõisa kõrvalhooned: kolm teenijate maja, kuur, pruulikoja ladu, pruulikoda ja kaks lauta. Lisaks on osaliselt säilinud ka mõisa park, sealsed munakivisillutisega teed, silotorn, põhjapoolsed väravad ja tiik. Suurelt teelt viib mõisakompleksini kahe kilomeetri pikkune allee. Mõisakompleks on muinsusmälestisena kohaliku kaitse all.

* Pruulikoja laduPruulikoja ladu
* Mõisateenijate majaMõisateenijate maja
* LautLaut
* Peahoone tagantvaatesPeahoone tagantvaates

Viited
------

1. ↑  Leonpolio dvaras
2. ↑  Leonpolio rūmų komplekse tebegyvena keliolika šeimų Skaitykite daugiau: [
] Delfi.lt
3. ↑  Dvaras virto kaimeliu (KaunoDiena.lt)
4. ↑
5. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. aprill 2018. Vaadatud 28. märtsil 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
6. ↑  Leonpolio dvaro sodyba (Kultūros vertybių registras)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Leonpolise mõis** |

* Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; fotod (*leedu keeles*)
* Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; asendiplaan (*leedu keeles*)
* Video mõisast
**Texase saksa keel** (saksa keeles *Texasdeutsch*, inglise keeles *Texas German*) on rühm saksakeelseid murdeid, mida põhiliselt räägiti Texase osariigi paikkonnas Texas Hill Countrys.

19. sajandi keskel asusid sinna elama Euroopast ümberasununud saksa immigrandid. Osariik tunnustas saksa ja hispaania keeli samaväärsetena 1846. aastast Esimese maailmasõjani, mil ametlikult kaotati poolehoid saksa kultuurile kui ka hariduslikult mindi üle universaalsele inglise keelele Ameerika Ühendriikides.

Saksateksaslased (ehk *Deutschtexaner*) olid asutanud kohalikud linnad Bulverde'i, New Braunfelsi, Fredericksburgi, Boerne'i, ja Pflugerville'i ning võimuorganita linnamõõtu asulad Walburgi ja Comforti.

1950. aastaiks oli murreterühm hääbunud, seda kõnelesid vaid vanemaealised.

2016. aastal tehti koostöös dokumentaalprojekt "All Güt Things".

Tänapäeval kõneletakse osariigis pigem standardiseeritud saksa keelt, mis on saabunud hilisemate immigratsioonilainetega.

Vaata ka
--------

* *Pennsilfaanisch*
* *Hutterisch*
**Auvere** on küla Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vaivara valda.

Küla läbib Hiiemetsa–Auvere tee ning teda ümbritsevad järgmised külad: põhjast Hundinurga ja Hiiemetsa külad, kirdest Arumäe küla, idast Narva linna haldusterritoorium, kagust Narva veehoidla ja Narva jõgi, läänest Mustanina küla ja loodest Hundinurga küla.

Küla põhjapiiriks on Tallinna–Narva raudtee, kus asub ka Auvere raudteejaam. 

Auverest on pärit Carl Friedrich Tenner.

Ajalugu
-------

Auvere mõis asutati 17. sajandi keskel.

24. juulil 1944 ja sellele järgnenud päevadel peeti seal ümbruskonnas Auvere lahing, mis oli osa teise maailmasõja Narva lahingutest.

2012. aastal valmis Auveres Eesti Energia põlevkiviõlitehas. Samal aastal alustati Auvere elektrijaama rajamist.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

| * v
* r
Narva-Jõesuu linna asulad |
| --- |
| Linn | 

* Narva-Jõesuu

 |  |
| Alevikud | 

* Olgina
* Sinimäe

 |
| Külad | 

* Arumäe
* Auvere
* Hiiemetsa
* Hundinurga
* Laagna
* Kudruküla
* Meriküla
* Mustanina
* Peeterristi
* Perjatsi
* Pimestiku
* Puhkova
* Sirgala
* Soldina
* Sõtke
* Tõrvajõe
* Udria
* Vaivara
* Viivikonna
* Vodava

 |
**Inglise Kolledži spordihoone** on Tallinna Kultuuri- ja Spordiameti allasutuse Tallinna Spordihall filiaal.

Ajalugu
-------

734 õpilasega koolil polnud oma võimlat ja samuti nappis kesklinnas lastele ujumiskohti. Kool soovis Vabaduse väljaku servale, Pärnu mnt 13 / Estonia pst 10 asuva koolihoone õuele, mida kasutati parklana, rajada spordikeskuse kahe spordisaali, ujula ja avaliku veekeskusega. Keskkonnakaitsjates, aga ka arhitektides tekitas pahameelt plaanitava kompleksi Pärnu maantee äärde ulatuv, kahe korruse kõrgustel sammastel seisev vaskplekist osa, mille rajamise korral tulnuks pärn maha võtta. Kevadel seiskas see spordikompleksi arenduse.

Juuni lõpus 2004 otsustati Inglise kolledži ja linna esindajate koosolekul, et kool peab vana väärtusliku pärna asemele uusi puid istutama.

"Küsimus oli selles, kas üks puu või lastele sportimisvõimalus. Asendame selle puu ja loodame, et puuteema on lõpuks päevakorrast maas," ütles tolleaegne Inglise kolledži projektijuht Madis Kareda.

Carl-Dag Lige (arhitektuurikriitik, kuraator ja ajaloolane):

"Spordihoone on paigutatud ajaloolisest koolihoonest eraldi – hoonemahud on ühendatud keldrikorruse kaudu. Spordihoone nullkorrusel asub ujula, selle kohal parkla ja ülaosas võimla. Ruumiprogramm nägi ette ka kontoripindu, mis on peamiselt paigutatud Pärnu maantee poolsesse, postidele toetuvasse mahtu. Spordihoone sisearhitektuursed lahendused on eelkõige suunatud lastele ja noortele ning kujundatud sooviga pakkuda lõbusat ja mängulist keskkonda. Hoolimata väiksest krundist suudeti hoovialale luua ka amfiteatri-laadne väliruum, kus hea ilma korral on võimalik korraldada nii õppetööd kui ka pidulikumaid sündmusi. Samuti tagab süvendatud amfiteater ujulale loomuliku valguse."

* Vaade hoovistVaade hoovist
* Vaade hoovistVaade hoovist
* Vaade trepileVaade trepile

Välislingid
-----------

* Inglise kolledž sai loa kesklinna ujulaga spordikompleks ehitada Eesti Päevaleht 1. juuli 2004
* Tallinna Inglise Kolledži spordihoone, Koko arhitektid
* Valitsus lükkas Inglise kolledži spordihoone rahahädadele õla alla. Postimees. 4. detsember 2008
* Inglise Kolledži Spordihoone koduleht
**Rafael Santos Borré Maury** (sündinud 15. septembril 1995 Barranquillas) on Colombia jalgpallur, kes mängib ründajana Saksamaa kõrgliiga klubis Eintracht Frankfurt.

Ta alustas klubikarjääri Colombia klubis Deportivo Cali, mille meeskonnas debüteeris ta Colombia kõrgliigas 2013. aasta lõpus.

2015. aasta augustis sõlmis ta lepingu Hispaania klubiga Madridi Atlético, kuid klubi põhimeeskonnas ei mänginud ta kordagi ning oli 2015–2016 laenul Calis ja 2016–2017 Hispaania kõrgliiga klubis Villarreal. Hispaania kõrgliigas lõi ta oma kaks ainsat väravat 1. märtsil 2017 mängus Osasuna vastu.

2017. aasta augustis liitus Borré Argentina kõrgliiga klubiga River Plate.. 2018. aastal võitis ta River Plate'iga Lõuna-Ameerika klubide meistrisarja Copa Libertadorese.

2021. aasta juulis siirdus ta Eintracht Frankfurti.

2015. aastal saavutas Borré Argentina kuni 20-aastaste koondisega Lõuna-Ameerika omavanuste meistrivõistlustel teise koha ja osales koondisega sama aasta juunioride maailmameistrivõistlustel. Colombia jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 6. septembril 2019 sõprusmängus Brasiilia vastu. Ta kuulus Colombia koondisse 2021. aasta Copa Américal.

Saavutused
----------

Deportivo Cali
* Categoría Primera A: 2015 (Apertura)
* Superliga Colombiana: 2014

River Plate
* Copa Argentina: 2016–17, 2018–19
* Supercopa Argentina: 2017, 2019
* Copa Libertadores: 2018
* Recopa Sudamericana: 2019
Peene jõgi Jarmeni juures
Peene jõgi, selle lisajõed ja Peenestromi väin
**Peene** on jõgi Saksamaal.

Geograafia
----------

**Westpeene** koos **Ostpeene**, kui pikima lisajõega, ja **Kleine Peene**/**Teterower Peenega** (koos ilma määranguta *Peenega* (või *Nordpeenega*) kui selle väiksem ja lühem lisajõgi) voolab Kummerower Seesse (Kummerowi järve) ja siit kui päris Peene Anklami ja Szczecini lahte.

Odra jõe läänepoolset haru, mis eraldab Usedomi saart Saksa maismaast, kutsutakse sageli ka Peeneks, kuid on tegelikult Läänemere osa nimega Peenestrom. See on üks kolmest kanalist, mis ühendab Szczecini lahte Läänemere Pommeri lahega. (Teised kanalid on Świna ja Dziwna).

* OstpeeneOstpeene
* Vana vesiveski Kleine Peenel TeterowisVana vesiveski Kleine Peenel Teterowis
* Peene sadam DemminisPeene sadam Demminis
* Peene jõgi Loitzi juuresPeene jõgi Loitzi juures
* Peene jõgi Jarmeni juuresPeene jõgi Jarmeni juures
* Peene jõgi AnklamisPeene jõgi Anklamis
* Peenestrom ja WolgastPeenestrom ja Wolgast
* Peenestromi sadam WolgastisPeenestromi sadam Wolgastis

Ökoloogia
---------

Peenetal on üks suuremaid pidevaid madalsoo piirkondi Kesk-Euroopas. Tänu oma kõnnumaale ja puutumatule loodusele kutsutakse Peene jõge ja orgu mõnikord suurustlevalt "Põhja Amazonaseks".

Suured linnad Peene jõel on Malchin, Teterow, Demmin ja Anklam.

Wolgast on Peenestromi väinas.

Välislingid
-----------

* www.peenetal-landschaft.de
Ernst Schaumburgist.
**Ernst** (24. september 1569 – 17. jaanuar 1622) oli esimene Schauenburgi ja Holstein-Pinnebergi krahv, kes kasutas 1619. aastast vürstitiitlit. Kuid ta suri 1622. aastal pärijateta. Schauenburg-Pinneberg oli olnud luterlik piirkond ajast, kui tema vanaisa Otto IV oli omaks võtnud Martin Lutheri õpetuse. Pärast Ernsti surma sai katoliiklik krahv Jobst Hermann osa Schauenburgist, kuid suri samuti lastetuna, ja Otto V, kes oli kalvinist, järgnes Ernstile.

Vürst Ernst ehitas endale ja oma perele Stadthageni mausoleumi. Praegu hinnatakse seda hoonet Euroopa tähtsusega kultuurimälestiseks.

11. septembril 1597 abiellus ta Wilhelmsburgi lossis Schmalkaldenis Hedwig von Hessen-Kasseliga. Abielu jäi lastetuks.

Vaata ka
--------

* Schaumburgi dünastia
* Otto IV (Schaumburg)
* Martin Luther
* Reformatsioon
* Protestantism

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev:**Adolf XI** | **Holstein-Pinnebergi krahv**1601–1622 | Järgnev:**Jobst Hermann** |
| **Schaumburgi krahv**1601–1619 | Järgnev:**Krahvkond ülendati vürstkonnaks** |
| Eelnev**Schaumburg ülendati vürstkonnaks** | **Schaumburgi vürst**1619–1622 | Järgnev**Jobst Hermann** |
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Taliolümpiamängud |
| **Hõbe** | 2014 | jäähoki |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Kuld** | 2018 | jäähoki |
| **Pronks** | 2014 | jäähoki |

**Gustav Nyquist** (sündinud 1. septembril 1989 Halmstadis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Minnesota Wild ründajana vasakäärel.

Juuniorina mängis ta Rootsi klubis Malmö Redhawks. Aastatel 2008–2011 mängis ta Maine'i Ülikooli jäähokimeeskonnas.

2008. aastal valis Detroit Red Wings ta NHL-i *draft* '​is 121. valikuna. Red Wingsiga sõlmis ta lepingu 2011. aasta märtsis. Esimesel kahel hooajal sai ta enam mänguaega American Hockey League'is (AHL) Red Wingsi noorteklubis Grand Rapids Griffins, tehes esimesel hooajal 22+36 ja 23+37. Esimesel hooajal valiti ta AHL-i uustulnukate sümboolsesse koosseisu ja hooajal 2012–13 sümboolsesse esikuuikusse. 2013. aastal võitis ta Griffinsiga Calder Cup'i.

NHL-is debüteeris Nyquist 1. novembril 2011 mängus Minnesota Wildi vastu. Esimese värava lõi ta liigas 26. märtsil 2012 mängus Columbus Blue Jacketsi vastu. Red Wingsi meeskonnas mängis ta kokku kaheksal hooajal. NHL-is oli tema kõige resultatiivsem hooaeg 2014–15, mil ta lõi 27 väravat ja andis 27 väravasöötu.

2019. aasta veebruaris kaubeldi Nyquist San Jose Sharks. Hooajal 2018–19 jõudis ta Sharksiga Läänekonverentsi finaali, kus kaotati hilisemale Stanley karika võitjale St. Louis Bluesile. Väljalangemismängudes tegi Nyquist 1+10.

2019. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Columbus Blue Jacketsiga. Vigastuse tõttu jäi ta täielikult eemale hooajast 2020–21. 

2023. aasta veebruaris kaubeldi Nyquist Blue Jacketsist Minnesota Wildi.

2014. aasta taliolümpiamängudel võitis Nyquist Rootsi jäähokikoondise koosseisus hõbemedali ja tuli 2018. aastal maailmameistriks. 2014. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Rootsi koondisega pronksmedali. 2016. aasta maailmameistrivõistlustel, kus Rootsi langes välja veerandfinaalis, oli Nyquist Soome mängija Patrik Laine kõrval turniiri suurim väravakütt.

Viited
------

1. ↑  "Blue Jackets sign forward Gustav Nyquist". nhl.com. 1.7.2019. Vaadatud 1.2.2022
2. ↑  "Minnesota Wild acquires Gustav Nyquist from the Columbus Blue Jackets". Minnesota Wild. 28. veebruar 2023. Vaadatud 28. veebruaril 2023.
3. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 24. juuni 2016. Vaadatud 1. veebruaril 2022.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Gustav Nyquist NHL.com lehel
* Gustav Nyquist hockeydb.com lehel

| * v
* r
Minnesota Wild |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Marc-André Fleury **·** Filip Gustavsson |
| 
**Kaitsjad**: Calen Addison **·** Jonas Brodin **·** Matt Dumba **·** Alex Goligoski **·** John Klingberg **·** Jon Merrill **·** Jacob Middleton **·** Jared Spurgeon |
| 
**Ründajad**: Matthew Boldy **·** Connor Dewar **·** Brandon Duhaime **·** Joel Eriksson Ek **·** Marcus Foligno **·** Frédérick Gaudreau **·** Ryan Hartman **·** Marcus Johansson **·** Kirill Kaprizov **·** Gustav Nyquist **·** Ryan Reaves **·** Mason Shaw **·** Sam Steel **·** Oskar Sundqvist **·** Mats Zuccarello |
**Áthose püha Siluan** (vene keeles Святой Силуан Афонский; ilmaliku nimega Семён Иванович Антонов *Semjon Ivanovitš Antonov*; 1866 Šovskoje, Tambovi kubermang – 24. september (Juliuse kalendri järgi 11. september) 1938 Panteleimoni klooster, Áthos) oli vene päritolu Konstantinoopoli Õigeusu Kiriku munk, kes tegutses Áthosel. 

Õigeusu kirik austab teda pühakuna (vagana). Tema mälestuspäev on 11. september Juliuse kalendri järgi.

Elukäik
-------

Semjon Antonov sündis Tambovi kubermangu Lebedjani maakonnas Šovskoje vallas Šovskoje külas. Naaberkülas Sezjonovos elas sulgunu Joann Sezjonovost.

Ta paistis silma tervise ja kehalise jõuga: ta võis paljaste kätega võtta tulise malmpoti ja viia selle pliidilt lauale, mille taga tema artell töötas. Rusikalöögiga võis ta päris paksu laua risti pooleks lüüa. Ta tõstis suuri raskusi ja tal oli suur vastupidavus nii kuuma kui ka külma käes, ta võis väga vähe süüa ja palju töötada.

Viited
------

1. ↑  Гуревич 2000.

Kirjandus
---------

* А. Л. Гуревич. Духовные предтечи Преподобного Силуана Афонского. – *Православный летописец Санкт-Петербурга*, 2000, nr 2, lk 44–54. Veebiversioon.
**Konstantin Tsiolkovski** (vene Константин Эдуардович Циолковский; 17. september (5. september vkj) 1857 – 19. september 1935) oli vene kosmonautikateoreetik ja visionäär. 

Konstantin Tsiolkovski põhjendas esimesena teaduslikult rakettide kasutamise võimalust lennuks väljapoole Maa atmosfääri ja teistele planeetidele. Oma 1903. aastal ilmunud töös "Maailmaruumi uurimine reaktiivaparaatide abil" tuletas ta valemi, mis seob raketi kiiruse gaaside voolukiirusega, raketi massiga ja kütuse massiga. Ta põhjendas teaduslikult, et kosmoselendudeks vajalikku esimest kosmilist kiirust arendava raketi loomine on võimalik. Tsiolkovski soovitas kasutada rakettides põletusainena vesinikku ja oksüdeerijana vedelat hapnikku. Tema tööd ennetasid üle poole sajandi tehnika arengut ning said aluseks tänapäeva teoreetilisele ja praktilisele kosmonautikale.

Teosed eesti keeles
-------------------

* "Kuu peal" (autori nimekuju: K. E. Tsiolkovsky). Tõlkinud Edur Tasa. Sari "Poiste raamatukogu", nr 4, Koolivara, Tartu 1939, 32 lk.

Viited
------

Kirjandus
---------

* Mihhail Arlazorov, "Tsiolkovski". Tõlkinud R. Mägi. Eesti Raamat, Tallinn 1968, 296 lk
* Rein Kruus, "Eestimaa mehed ja Konstantin Tsiolkovski" (August Pirz, Jakob Linzbach, Gleb Bichele) – Horisont 1987, nr 9, lk 23–25

* 2. apr 2015, Роскосмос ТВ, Циолковский Константин Эдуардович, youtube.com
Mike Trésor Ndayishimiye (2018)
**Mike Trésor Ndayishimiye** (sündinud 28. mail 1999 Antwerpenis) on Belgia jalgpallur, kes mängib Belgia kõrgliigaklubis Genk ja Belgia jalgpallikoondises.

Ta kuulus noorena Belgia klubi Anderlechti noortesüsteemi. 2018. aastal liitus ta Hollandi esiliigaklubiga NEC. 2019. aasta septembris läks ta sealt laenule Hollandi kõrgliigaklubisse Willem II, kellega sõlmis aasta hiljem püsiva lepingu.

2021. aasta juulis sõlmis ta lepingu Genkiga. Hooajal 2022/23 andis Ndayishimiye Belgia kõrgliigas koguni 24 väravasöötu. See oli ühtlasi Belgia kõrgliiga rekord ja sel hooajal Euroopa kümne parima jalgpalli kõrgliiga suurim väravasöötude arv ühe mängija kohta. Lisaks lõi Ndayishimiye sel hooajal liigas kaheksa väravat. Hooaja lõpus valiti ta Belgia kõrgliiga hooaja parimaks mängijaks.

Belgia jalgpallikoondises debüteeris 17. juunil 2023 EM-i valikmängus Austria vastu.

Ta on Burundi päritolu.

Viited
------

1. ↑  "Trésor leaves Willem II for Genk". *Football Oranje* (hollandi). 7. juuli 2021. Vaadatud 7. aprillil 2023.
2. ↑  "MIKE TRESOR THE LEADING ASSIST MAKER IN EUROPE, AHEAD OF LIONEL MESSI AND KEVIN DE BRUYNE". onefootball.com. Vaadatud 15.7.2023
3. ↑   (vaadatud 15.7.2023)
4. ↑  "Interview Mike Trésor Ndayishimiye: "Mijn rugnummer bij NEC koos ik voor mijn mama"". *elfvoetbal* (hollandi). 2. november 2018.
Iru elektrijaama korstna kõrval paiknev depoohoone
**Iru depoo** on veduridepoo Maardus Iru soojuselektrijaama territooriumil ja Maardu kaubajaama lähedal. 

Depoo omanik oli kuni 2020. aastani Liwathon E.O.S. ja seda kasutasid peamiselt tütarettevõtte AS E.R.S. magistraalvedurid.

Alates 2020. aasta juunist kuulub depoo Go Groupi kontserni ettevõttele AS Ühinenud Depood, millega loodi võimalus Go Railil osutada ka Muuga sadama piirkonnas manööverteenuseid. Iru depoosse liikus ühtlasi ka reisivagunite ja muu raudteeveeremi remonditeenuste üksus, mis varem paiknes Tallinn-Väikse depoos.

Kaasaegne depoo võimaldab osutada kõiki põhilisi diiselvedurite hooldus- ja remonditeenuseid, samuti tegeletakse vedurite taastamise ning moderniseerimisega. Varem on Iru depoos hooldatud peamiselt Vene päritolu vedureid, näiteks kaksikvedureid 2TE116.

Viited
------

1. ↑  Go Rail alustas manööverteenuste pakkumist Muuga sadama piirkonnas; Go Group, 09.06.2020.
2. ↑  GoCraft - Meist

Välislingid
-----------

* Linnapea arutas koostöövõimalusi Maardu suurettevõtjatega Maardu Linnavalitsus, 22. november 2016
* Lugtmeijer kavandab Irusse GE diiselvedurite koostetehast Ärileht, 1. veebruar 2012
* Koduleht
**Sile tiibrai** (*Dipturus batis*, eesti keeles kasutatud ka nimetusi **harilik rai** ja **silerai**) on kõhrkalade klassi railaste sugukonda kuuluv kalaliik. 

Sile tiibrai elutseb Atlandi ookeani külmades piirkondades (Suurbritannia, Prantsusmaa, Hollandi, Belgia Islandi, Norra, Saksamaa ja Taani vetes). Ülepüügi tõttu on arvukus oluliselt vähenenud, mitmest piirkonnast on liik hävinud. Kala on kantud ohustatuselt kriitilises seisundis liikide nimekirja.

Ta toitub väiksematest kaladest ja merepõhja selgrootutest.

Sile tiibrai võib kasvada 3 m pikkuseks ja elada 50–100 aastat. Ta paljuneb ovipaarselt. Emane rai koeb mudasele merepõhjale umbes 40 muna, mis on 18 cm pikad ja 12 cm laiad. Munad kooruvad 2–5 kuu pärast. 

Sileda tiibrai liha on eriti maitsev. Ta on olnud oluline töönduskala Loode-Euroopas ja Vahemeres.

Euroopa Liidus kehtib püügikeeld.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Tamás Kótai "365 kala", Grenader, 2012
3. ↑  Peter J. Miller ja Michael J. Loates "Euroopa kalad", Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2006
4. ↑
5. ↑  "Common skate : Dipturus batis"

Välislingid
-----------

* Sile tiibrai andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
**Fiat Chrysler Automobiles N.V. (FCA)** oli rahvusvaheline autotootja, mis moodustati 2014. aastal peale Chrysler Groupi ostmist Fiat S.p.A. poolt ning mis tegutses kuni liitumiseni PSA Grupiga 2021. aastal.

FCA tegevus toimus peamiselt kahe tütarettevõtte abil: FCA Italy (varasema nimega Fiat Group Automobiles SpA), mille peakorter oli Torinos ning FCA US (varasema nimega Chrysler Group LLC) peakorteriga Auburn Hillsis Michiganis. FCA kaubamärkide hulka kuulusid Abarth, Alfa Romeo, Chrysler, Dodge, Fiat, Fiat Professional, Jeep, Lancia, Maserati ja Ram Trucks. 2016. aastast ei kuulu Ferrari enam FCA-le.

2019. aasta 31. oktoobril teatas FCA liitumisplaanist PSA Grupiga (Peugeot ja Citroëni omanik), olles mõlemad tehingus 50-protsendilise osakaaluga. 2019. aasta 18. detsembril teatatakse, et liitumistingimustes on kokkulepped saavutatud ning tehingu väärtuseks on 50 miljardit dollarit. 2020. aasta juulis avalikustatakse ettevõtte uus nimi, milleks pidi saama Stellantis ja mis on tuletatud ladinakeelsest tegusõnast *stello*, mis tähendab "tähtedega valgustatud". 16. jaanuaril 2021 viidi tehing lõpule ning FCA ja PSA Grupi uus nimetus on Stellantis.

Viited
------

1. ↑  "Ferrari Separation".
2. ↑  Julia Kollewe, Jasper Jolly (31. oktoober 2019). "Fiat Chrysler and Peugeot owner PSA agree £35bn merger".
3. ↑  Gilles Guillaume, Giulio Piovaccari (18. detsember 2019). "Long road ahead as Fiat Chrysler, Peugeot agree to $50 billion merger".
Vahelduvpinge lainekujud võrgupingel 230 V ja võrgusagedusel 50 Hz (sinine) ning vastavalt võrgus 120 V, 60 Hz (punane).

Pinged ja sagedused maailma piirkondades
**Võrgusagedus** on vahelduvpinge sagedus elektrivõrgus. Sageduse nimiväärtus on Euroopa elektrivõrkudes 50 Hz (näiteks Põhja- ja Lõuna-Ameerikas 60 Hz).

Võrgusagedus on pidevas sõltuvuses võrgu koormusest, s.o elektrienergia tarbimisest, ja samuti võrku antavast võimsusest. Koormuse suurenemisel võrku toitvate elektrigeneraatorite pöörlemissagedus (pöörlemiskiirus) mõnevõrra väheneb ja vastavalt väheneb ka sagedus võrgus. Kuna töömasina (turbiini) poolt generaatorile antav hetkvõimsus on võrdeline pöörlemissagedusega, siis väheneb koos sagedusega ühtlasi elektritarvititele antav võimsus. Võrgu koormuse vähenemisel toimuvad protsessid vastupidises suunas. Näiteks Euroopa ühendelektrisüsteemis tähendab võrgusageduse muutus 0,2 % (0,1 Hz) võrra võimsuse muutust umbes 3 GW ulatuses.

Võrgusagedus on see faktor, mis hoiab toodetava ja tarbitava energia igal hetkel tasakaalus. 

Mida suurem on koos töötavate võrkude süsteem ja mida rohkem on selles erinevaid tootmisüksusi, seda lähemal saab hoida võrgusageduse nimiväärtusele. Euroopa ühendelektrivõrgus peab sagedus normaaltalitluse korral jääma vahemikku 49,9 Hz kuni 50,1 Hz, Venemaa ühtses energiasüsteemis ja ühtlasi ka Balti riikides vastavalt 49,8 Hz kuni 50,1 Hz.  Kui sagedus langeb, suurendavad automaatregulaatorid generaatorite arendatavat võimsust (generaatoreid käitavate turbiinide pöördemomendi suurendamise teel), pöörlemiskiirus suureneb ja tulemusena läheneb võrgusagedus nimiväärtusele. Vajadust mööda ühendatakse võrku uusi energiaüksusi. Koormuse vähenemise korral toimub reguleerimine vastupidises suunas. 

Süsteemi normaaltalitluse tingimustes hoiavad automaatregulaatorid võrgusageduse hälbe Δ*f* vahemikus ±(0,05–0,15) Hz. Väiksemaid hälbeid ei reguleerita.

Vaata ka
--------

* Võrgupinge

Viited
------

1. ↑  Mati Valdma. Energiasüsteemid (Loengukonspekt)
**Karepa algkool** oli aastatel 1919–1962 Karepa külas tegutsenud algkool.

Karepa algkool asutati 1919. aastal Rutjal. Karepale koliti 1920. aastal. Kool oli algselt kolmeklassiline. 1930. aastatel muudeti algkool kuueklassiliseks, kuid Karepal asusid vaid I, III ja V klass. II, IV ja VI klass asusid Seljal.

1935. aasta jaanuaris peatati õppetöö koolis üheks nädalaks, et takistada leetrite kiiret levikut, kui pooled kooli õpilastest – arvuliselt 13 – olid juba haigestunud.

Karepa koolis on õppinud ajakirjanik Ott Kool ja kultuuritegelane Arno Kasemaa.

Karepa algkooli juhatajad on olnud Juliane Melanie Peterson-Sikk (1920–1934), Marta Tambik (1934), Leida Hein (1934–1937), Marge Kilkson-Paluri (1937), Ella Puusepp, Salme Tammin, Ärna Linnuste, Helga Esberg, Emilie Viira ja Elli Kasemaa (1947–1962).

Karepa algkooli tegevus lõpetati 1962. aastal.

Endises Karepa algkooli hoones asub nüüd Karepa raamatukogu. Kooli 80. aastapäeval 1999. aastal avati endise koolimaja seinal mälestustahvel.

Viited
------

1. 1 2  "Eesti monumentide e-kataloog. Karepa kool". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 26. märtsil 2015.
2. 1 2  Andres Pulver. Karepal meenutatakse kohalikku kooli. Virumaa Teataja, 05.10.1999
3. ↑  Pisiuudiseid Varangult. Virumaa Teataja nr. 7, 16 jaanuar 1935
4. ↑  Akadeemiake.Õpilaste teadusajakiri, 2010 (1)
5. ↑  "Kiltsi Põhikool. Arno Kasemaa". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 26. märtsil 2015.
6. ↑  "Eesti raamatukogunduse biograafiline andmebaas. Hein, Leida". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 26. märtsil 2015.
7. ↑  "Eesti raamatukogunduse biograafiline andmebaas. Paluri, Marge". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 26. märtsil 2015.
8. ↑  Priit Laanoja. Klade. Ümbertrükk. 2012

Välislingid
-----------

* Eesti Muuseumide Veebivärav. Virumaa Muuseumid SA fotokogu. Karepa algkool, Varangu vald
**Harilik valvik** (*Leucobryum glaucum*) on sammaltaim valviku perekonnast.

Hariliku valviku levila on Põhja-Ameerikast Jaapanini.

Harilik valvik kuulub Euroopa elupaikade direktiivi neljandasse lisasse, mis reguleerib Euroopas veel üsna laialt levinud liikide ülemäärast kasutust ja nende kasvukohtade kahjustamist.

2020. aastal teda valiti Eestis aasta samblaks.

Harilik valvik Eestis
---------------------

Harilik valvik on ainus Eestis kasvav valvikuliik, seda võib leida peamiselt hajusalt Lääne-Eesti ja saarte metsades, sest ta eelistab niisket õhku.

Valvik kasvab heledate padjanditena, mille kõrgus võib ulatuda paarist sentimeetrist kuni meetrini ja ulatus ühest ruutsentimeetrist kuni 800 ruutsentimeetrini. Valvik kasvab aastas umbes ühe sentimeetri jagu.

Harilikku valvikut ohustavad metsatööd, aga ka mätaste lõhkujad. Valvik kuulub nii Eesti punase raamatu ohualdiste liikide nimestikku kui ka kaitsealuste liikide teise kategooriasse.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  "Turbasamblad ja valvik" Eesti Loodus 03/2004
2. ↑  Aasta sammal – 2020. Harilik valvik Looduskalender, 19.12.2019
3. ↑  "Samblaid on nüüd kaitse all poole rohkem" Eesti Loodus 2012/12

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Harilik valvik** |

* Harilik valvik andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

* Harilik valvik Eesti looduse infosüsteemis
Vecsaliena mõisa peahoone
**Vecsaliena mõis** (läti keeles *Vecsalienas muiža*, ka *Červonkas muiža*, saksa keeles *Alt-Sallensee*, poola keeles *Czerwony dwór*) oli mõis Kuramaal Aizlauce kihelkonnas. Tänapäeval asub endine mõisasüda Lätis Augšdaugava piirkonnas Vecsaliena vallas Červonkas. 

Vecsaliena mõis kuulus võõrandamiseni von Hahnide perekonnale. Uusgooti stiilis peahoone ehitati aastal 1870. Ehitamiseks kasutatud punaste kivide tõttu sai piirkond nime Červonka (poola keeles tähendab *czerwony* "punane"). Esimese iseseisvusperioodi ajal asus mõisas sõjaväeosa, hiljem kolhoosikeskus. Aastast 1970 on seal kool.

Kõrvalhoonetest on säilinud kaks lauta, ait, tall, teenijate maja. Pargi servas asub 19. sajandil püstitatud õigeusu kirik. Mõisasüdame juurde kuuluvad kalatiigid ja 25 hektari suurune puuviljaaaed. Mõisakompleksist veidi eemal asuvad lubjapõletus- ja telliseahjud. Kunagi 6 hektari suurune park on jäänud 3 hektari suuruseks.

Mõisast veidi eemal on mõisa kabel, mille ümber on Vecsaliena piirkonna vana kalmistu.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)
Päär Pärenson esinemas Tallinna kirjandusfestivalil HeadRead 2010
**Päär Pärenson** ehk **MC J.O.C.** (sündinud 3. märtsil 1979 Rakveres) on eesti näitleja, tantsija, koreograaf ja räppar.

Ta lõpetas gümnaasiumi Rakveres. Aastatel 1999–2003 õppis ta Viljandi Kultuurikolledžis, mille lõpetas tantsija ja koreograafina. Paralleelselt õpingutega osales ta Katrin Essensoni lavastuses "Vastavalt seadusele" (2001) ja Renate Valme "Salapärased kõlad nii norskavas öös" (2002) ning lavastuses "Mobile home" (2003) tantsijana. Ta tegi kaasa ka Thomas Lehmeni Berliinis esietendunud "Schreibstücki" Mart Kangro versioonis Eestis (2002).

Hiljem töötas Pärenson Helsingis Koko Teatteris soome koreograafi Mikko Orpanaga kaasaegse tantsu lavastuses "Valtiomies II" (2003–2004) ning läks Hollandisse, et tantsida Groningeni Grand Theatre’s Club Guy & Roni lavastuses "Myrrh & Cinnamon" (2004–2005). Mõlemat on näidatud ka Eestis.

2005. aastal osales ta Oksana Titova ja Taavet Janseni tantsulavastuses "The Last Hairy", mida saatis menu ka Londonis ning mis võitis 2006. aastal Eesti Teatriliidu tantsuauhinna. Taavet Janseniga on ta koostööd teinud kestva projekti "Music Is Movement" ja lavastuse "Algorütm" (2007) raames. Oksana Titovaga on ta koostööd teinud Oksana Titova ja Juhan Ulfsaki lavastuses "Roots" (2006) tantsijana ja balletis "Hamlet" koreograafi assistendina. Lisaks tantsule on Päär Pärenson olnud laval ka draamanäitlejana ("Uus Elysium", "Minu Tartu", "Krabattabark"). Ta on elektroonilist tantsumuusikat tegevate ansamblite Def Räädu ja Bashment Kingz Soundi solist.

Lavastusi
---------

* "Hädaorg" (koreograaf, tantsija)

Viited
------

1. ↑  "Päring inforegister.ee andmebaasis". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. jaanuar 2021. Vaadatud 10. jaanuaril 2017.

Välislingid
-----------

* "Pärenson ühendab maailma valu tantsus ja muusikas" Postimees, 27. detsember 2007
* "Oh häda ja viletsust" Eesti Päevaleht, 5. jaanuar 2008
* "Kultuuriakadeemia lõpetanud tulid välja tantsulavastusega" Sakala, 9. jaanuar 2008
* "Päär Pärenson: kirjasõna on meie peres alati au sees hoitud" ERR, 8. juuli 2016
* "Pärenson, Päär" Eesti Entsüklopeedia, 1. jaanuar 2019
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib loomaarstiteadlasest; maletaja kohta vaata Kārlis Ozols (maletaja).* |

---

**Kārlis Ozols** (18. detsember 1860 Zaļenieki, Läti – surma aeg ja koht teadmata) oli läti loomaarstiteadlane.

Elulugu
-------

Õppis 1879–84 Tartu Veterinaariainstituudis, veterinaariamagister (1885, TVI), väitekiri "Experimentelle Untersuchungen über das Anthraxvirus". Töötas Derkulis, Orenburgis ja 1897–1912 Kamjanets-Podilskõi hobusekasvanduses. TVI-s uuris professor E. Zemmersi juhendamisel eksperimentaalselt Siberi katku batsillide resistentsust.

Viited
------

1. 1 2  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Альбом имматрикулированных в ДВИ, 114–115
* А. А. Виксна. Первые латышcкие ветеринарные врачи (до 1900 г.) // Из истории медицины. XIII. Рига, 1983, 96–97
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Mälestusmärk metsavendadele
**Keturvalakiai** on alev Leedus Vilkaviškise rajoonis, Keturvalakiai valla halduskeskus.

Alevis on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1950 valminud katoliku kiriku hoone, aastal 1861 valminud kabel ja aastal 1848 ehitatud pastoraadi ait.

Ajalugu
-------

Keturvalakiaid on esimest korda mainitud aastal 1613. Esimene kirik rajati sinna aastal 1769. Aastal 1777 sai Keturvalakiaist kohaliku kihelkonna keskus. Kihelkonnakool alustas seal tööd juba järgmisel aastal. Aastal 1786 valmis uus kirikuhoone.

Aastal 1944 sai alev sõjas kannatada. Hävis sealne kirikuhoone, mille asemele aastal 1950 ehitati uus puidust kirik. 3. augustil 1945 hõivasid asula mõneks ajaks Leedu metsavennad. Nõukogude võimu ajal oli Keturvalakiai kohaliku kolhoosi keskasula.

Tuntud elanikke
---------------

* Juozas Burba – leedu raamatutele spetsialiseerunud salakaubavedaja
* Jeronimas Plečkaitis – Leedu poliitik
* Nijolė Miliauskaitė – leedu luuletaja

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Keturvalakiai** |

* Alev portaalis vietoves.Lt
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib harilikust õlipuust; taimeperekonna kohta vaata Õlipuu (perekond)* |

---

**Harilik õlipuu** ehk **euroopa õlipuu** (*Olea europaea*) on õlipuuliste sugukonda õlipuu perekonda kuuluv igihaljas viljapuu.

Välimus
-------

Õlipuu õied
Harilik õlipuu on igihaljas, madal ja jässakas. Puu on reeglina 8–15 meetri kõrgune. Hõbedase läikega rohelised lehed on piklikud, kuni 4–10 cm pikad ja 1–3 cm laiad.

Väikesed ja valged õied puhkevad eelmiseaastasel puidul. Õied moodustavad varte tipus või külgmiselt pöörisõisiku. Õlipuu on tuultolmleja.

Viljadeks on väikesed, 1–2,5 cm pikkused luuviljad ehk oliivid. Oliivid koristatakse rohelise või lillana. Viljade täielikuks valmimiseks (viljad saavutavad iseloomuliku musta värvuse) vajab õlipuu pikaajalist sooja perioodi.

Levila
------

Harilik õlipuu pärineb Vahemere piirkonnast ning on kultuuristatult levinud Lõuna-Euroopas, Lähis-Idas, Lõuna-Aafrikas, Kagu-Aasias, Lõuna-Hiinas, Uus-Kaledoonias, Ida-Austraalias jm.

Kasutamine
----------

 *Pikemalt artiklis Oliiv*
Küpsevad oliivid
Õlipuu vilju süüakse konservitult ja neist pressitakse oliiviõli.

Ajalugu
-------

Vana-Kreekas (eelkõige Atikas) osati kasutada õlipuu omadust õitseda üle aasta. Oskusliku pookimisega saavutati, et osad puud õitsesid ühel ja ülejäänud teisel aastal. Saagikaod olid niisuguse viljelemise korral väiksemad.

Oliive valmis pidevalt, seepärast ei olnud nende korjamine nii pidulik sündmus kui viinamarja koristamine.

Õlipuu tähtsuse tõttu on teda seotud paljude kultuste ja müütidega. Õlipuu oli püha, teda ei tohtinud riigi loata langetada. Ta kuulus Athena ja Zeusi (Minerva ja Jupiteri) erilise kaitse alla ning oli pühendatud Apollonile ja Heraklesele. Õlipuuoksad sümboliseerisid rahu, spordivõitu (olümpiamängudel), rõõmu ja elu. 

Itaalia parimaid õlipuusorte viljeldi Venafrumi piirkonnas, palju õlipuid kasvatati ka Istrias ja Hispaanias. 

Rooma põllumajanduskirjanduses pöörati õlipuule suurt tähelepanu. Umbes aastal 50 kirjeldas Heron rikkalike saakide töötlemisel kasutatud seadmeid.

Maailma vanim oliivipuu kasvab Kreekas Kreeta saarel ja see on 3000 aastat vana.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Harilik õlipuu** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Õlipuu** |

* Harilik õlipuu andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

1. ↑  "The world's oldest olive tree is in Vouves". *Orizzonte Magazine* (inglise). Vaadatud 31. juulil 2023.
Qinngua org (1900)
**Qinngua org** (tuntud ka kui Qinnquadalen, Kanginsap Qinngua ja taani keeles *Paradisdalen*) on ainus looduslikult metsastunud piirkond Gröönimaal.

Org on u 15 km kaugusel lähimast Tasiusaqi asulast Kujalleqist. Orus on Gröönimaa ainus looduslik mets, mis on umbes 15 km pikk, kulgeb põhjast lõunasse ja lõpeb Tasersuagi järvega. Järv suubub Tasermiuti fjordi. Kitsa oru mõlemal küjel kõrguvad kuni 1500 m kõrgused mäed.

Org asub merest umbes 50 km kaugusel ja on kaitstud Gröönimaa siseliustikelt tulevate külmade tuulte eest. Kokku kasvab orus üle 300 taimeliigi. Qinngua oru mets on tihnik, mis koosneb peamiselt sookasest (*Betula pubescens*) ja sinihallist pajust (*Salix glauca*), mis kasvab kuni 7–8 meetrit. Mõnikord kasvab puu kõrguseks Gröönimaa pihlakas (*Sorbus groenlandica*), mis on tavaliselt põõsas. Orus kasvab ka mägilepp (*Alnus crispa*).

vaade Qinngua orule (2008)
Gröönimaal eksisteeris kunagi ka teisi sarnaseid metsi, kuid varajased asukad raiusid need küttepuude või ehitusmaterjali jaoks maha, viimase saja aasta jooksul on taasistutatud puistuid mitmesse lõuna Gröönimaa piirkonda, kuid Qinngua org on hetkel ainus looduslikult metsastunud piirkond. Org kuulutati 1930. aastal looduskaitsealaks. Peaaegu kogu jäävabal Gröönimaal valitseb arktiline tundrakliima (ET Köppeni kliimaklassifikatsioonis), aga Qinngua orus võib esineda ka boreaalne kliima.

Loomastik
---------

Saarel puuduvad roomaja ja kahepaiksete populatsioon.

### Imetajad

Suurtest maismaaimetajatest on esindatud muskusveis, põhjapõder, jääkaru ja polaarhunt. Teiste Gröönimaa tuttavate imetajate hulka kuuluvad valgejänes, põhja-kabilemming, kärp ja polaarrebane. 
Põhjapõdrajahil on Gröönimaa elanike jaoks märkimisväärne kultuuriline tähtsus.

### Linnud

* Lumepüü – *Lagopus muta*
* Ronk – *Corvus corax*
* Merikotkas – *Haliaeetus albicilla*
* Rabapistrik – *Falco peregrinus*
* Jahipistrik – *Falco rusticolus*
* Lumekakk – *Bubo scandiacus*
* Kivitäks – *Oenanthe oenanthe*
* Hangelind – *Plectrophenax nivalis*

Inimasustuse teke
-----------------

Oma kliima tõttu oli org üks esimesi alasid, mille viikingid 10. sajandil asustasid. Rannikualalt on leitud vana talu varemed, mida mõned peavad Erik Punase majapidamiseks. Umbes 500 aastat hiljem ala hüljati, arvatavasti seoses Gröönimaa jahtumisega väikesel jääajal. Viikingite asustus põhjustas orule ka palju kahju, maa üleharimine ja intensiivne karjakasvatus põhjustasid erosiooni ja laevaehituseks raiuti maha suur osa Gröönimaa metsi.

Viited
------

1. ↑  "Qinngua Valley | Wondermondo". *www.wondermondo.com* (Ameerika inglise). 23. juuni 2013. Vaadatud 2. mail 2023.
2. ↑
3. ↑  Kjær, Erik Dahl (18. oktoober 2013). "The Forest Plantations in The Greenlandic Arboretum". *ign.ku.dk* (inglise). Vaadatud 2. mail 2023.
4. ↑  "Wikiwand – Flora and fauna of Greenland". *Wikiwand*. Vaadatud 2. mail 2023.
5. ↑  "Qinngua Valley, Greenland's Only Forest". *www.amusingplanet.com* (inglise). Vaadatud 2. mail 2023.
**Enn Kokk** (19. juuni 1937 Juminda – 19. august 2019 Öregrund) oli eesti rahvusest Rootsi sotsiaaldemokraatlik poliitik ja ajakirjanik.

Ta sündis aastal 1937 Juminda kalurikülas. Aastal 1944 põgenes ta koos vanematega Rootsi ja kasvas üles Stockholmis. Ta on lõpetanud Uppsala Ülikooli.

Ta kuulus aastatel 1961–1962 Rootsi Sotsialistlike Tudengite Liidu juhatusse. Ta on töötanud ajakirja Side toimetuses. Aastatel 1961–1964 kuulus ta Vaba Eesti toimetuse kolleegiumi. Ta on aastast 1968 töötanud Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei keskjuhatuses, ta on olnud erakonna peamisi ideolooge. Aastatel 1974–1983 oli ta rootsikeelse ajakirja Aktuellet i Politiken peatoimetaja. Seejärel oli ta Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei asesekretär. Aastast 1989 viibis ta partei ülesandel sageli Balti riikides.

Ta on toimetanud rootsi keeles "Töölisliikumise lauluraamatu" (1960), "Joe Hilli laulud" (1969), "Vasakpoolsuse teed" (1973), "Parempoolsed jõud Rootsis" (1973, lisatrükk 1975), "Tülitsevad vasakparteid" (1975), "Kas paremjõud kujundavad Rootsit?" (1976) ja muud poliitilist kirjandust. Ta tegi kaastööd raamatule "Vaba Eesti tähistel" (2000).

Isiklikku
---------

Ta oli kaks korda abielus. Tema abikaasa oli Rootsi sotsiaaldemokraatlik poliitik Birgitta Dahl (nad abiellusid aastal 1986); nad elasid Uppsalas.

Kirjandus
---------

* Vello Lään, "Kes on kes? Kes on kus? Kaugete maade eestlased. Lühielulood." Olion 2011

Välislingid
-----------

*
**Hapu oblikas** ehk **hapuoblikas** (*Rumex acetosa*) on mitmeaastane kahekojaline rohttaim tatraliste sugukonnast oblika perekonnast.

Morfoloogia
-----------

Tugevast sammasjuurest kasvab välja kodarik nooljate, terveservaliste, veidi lihakate lehtedega. Ülaosast harunev vars kasvab 30–100 cm kõrguseks. Varasuvel ilmub väikestest punakatest õitest pikk pöörisõisik. Taim õitseb juunist augustini. 

Lehed sisaldavad palju oblikhapet, C-vitamiini ja rauda. Park- ja mõruained annavad taimele hapu, kergelt kibeda maitse.

Levila
------

Levinud peaaegu kogu Euroopas ja Aasias ning laialdaselt Põhja-Ameerikas ja Gröönimaal. Eestis tavaline. Kasvab päris- ja looniitudel, kuid ka ranna- ja lamminiitudel, teeservadel, põõsastikes, kraavi-, jõe- ja järvekallastel.

Kasutamine
----------

Hakitud lehed sobivad toorelt või keedetult suppidesse ja salatitesse. Vene köögis tehakse oblikatest pirukatäidist. Oblikalehtedega saab pehmendada liha ning neid võib kasutada marinaadides sidruni või äädika asemel.

Väheses koguses mõjub oblikas verd puhastavalt ja soodustab seedimist.  Suure oblikhappe sisalduse tõttu ei sobi hapuoblikas reumat ja artriiti põdevatele inimestele ega pikaajaliseks kasutamiseks. 

Hapuoblikas sobib ka aias varjuliste kohtade haljastamiseks. Punaste roodudega verev oblikas on selleks eriti sobiv.

Juured sisaldavad parkaineid ning neist saadakse punast, lehtedest kollaseid ja rohelisi toone värvi. Hapuoblika lehtede hapu mahlaga saab linastelt ja hõbedast esemetelt ja korvidelt eemaldada rooste-, hallituse- ja tindiplekke. 

Vahel muutub niitudel ja põldudel raskesti hävitatavaks umbrohuks. Kui taime on loomade toidus liiga palju, võib esineda mürgistusi.

Ajalugu
-------

Vana-Rooma arstid kasutasid oblikalehti vett väljutava vahendina. Eriti hinnatud oli oblikas aga 16. sajandi Inglismaal, kuna see oli üks kuningas Henry VIII lemmikuid. Omal kindlal kohal on see taim Inglise ja Prantsuse köögis tänapäevani. Juba keskajal panid taimetundjad tähele, et oblikas aitab ära hoida skorbuuti. Esimesed uusasukad viisid oblika Põhja-Ameerikasse ja kasvatasid seda New Englandi aedades. Sealt levis oblikas Kanadasse.

Lapimaal kasutati oblikalehti piima hapendamiseks. Seda taime peeti nii oluliseks, et igakevadise rände teekond valiti nii, et möödutaks võimalikult mitmest oblikate kasvukohast.

Viited
------

1. ↑  sonaveeb.ee
2. ↑  Maitsetaimede leksikon, Tallinn, Maalehe Raamat, 2004
3. ↑  Maailma toiduainete entsüklopeedia, Tallinn, TEA Kirjastus, 2006
4. ↑  McVicar, J. Suuri yrttikirja, Helsinki, WSOY, 2004

Välislingid
-----------

* Hapu oblikas andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
* Hapuoblikas on hapu maitsega
* Hapuoblika plussid ja miinused
Rowan Atkinson Мr. Beanina
**"Mr. Bean"** on Briti komöödiasari, mille peategelane on Mr. Bean (osatäitja Rowan Atkinson).

Sarja stsenaariumi on kirjutanud Rowan Atkinson, Robin Driscoll, Richard Curtis ja Ben Elton. 

Esimene jagu anti eetrisse 1. jaanuaril 1990. Kokku tehti 15 jagu, viimane neist läks eetrisse 15. detsembril 1995. Iga jao pikkus oli 25 minutit.

Sarja järjena ja Mr. Beani tegelaskuju kasutades on hiljem tehtud animasari ja kaks täispikka mängufilmi.

Mr. Beani tegelaskuju arendas Atkinson, kui ta õppis Oxfordi ülikoolis elektrotehnika magistriõppes. Üks Beani varasemaid esinemisi toimus Montréalis Kanadas 1987. aastal, kus Atkinson osales "Just for Laughs" komöödiafestivalil. Atkinson soovis seal aga kindlasti osaleda prantsuskeelses programmis, mispeale festivali korraldajad olid imestunud, kuna Atkinsoni sketšis ei olnud üldse prantsuskeelset dialoogi. Selgus, et Atkinson nägi seda testesitusena, soovides näha, kui populaarne oleks Beani tegelaskuju, kes peaaegu üldse ei räägi ja peamiselt tugineb kehakeelele, mitteingliskeelse publiku hulgas.

Välislingid
-----------

* Mr. Bean Twitteris Muuda Vikiandmetes
**Sanitaarraie** (*sanitation harvest, sanitation cutting, sanitary cutting, salvage cutting, salvage felling* ) 

**Sanitaarraie**, üks mitmest hooldusraie tüübist, on haigete ja kahjustatud, aga ka surnud ja surevate puude väljaraie, mis on metsakasvatuslikust seisukohast vajalik ning millega parandatakse metsa tervislikku seisundit.
 

Tormikahjustus männikus.

Sanitaarraie vajalikkus
-----------------------

Sanitaarraiet teostatakse nakkusohtlike puude või kahjurite paljunemist soosivate puude likvideerimiseks metsast. Teostatakse veel ka mitteohtlike surevate või surnud puude likvideerimist puidu kasutamise eesmärgil, ohustamata metsa bioloogilist mitmekesisust.

Sanitaarraie võimalikud stsenaariumid
-------------------------------------

Sanitaarraie korras võib raiuda:

* surnud puid
* silmaga nähtava tüvemädaniku või tüvemädaniku tekitajate viljakehadega puid
* puid, millel esineb juurepessu kahjustuse tõttu tugev vaiguvoolus
* tüvekahjuritest rikutud puid
* puid, millel üle poole puuvõra on jäädavalt kahjustunud, samuti kuivanud ladvaga puid
* puid, millel on tules kahjustunud juurekaela piirkond ja selle ümbruses paiknev metsakõdu
* kuuski, mille koor on puiduni kahjustatud enam kui 10% ulatuses tüve ümbermõõdust ja teisi puuliike, mille koor on kahjustatud enam kui 30% ulatuses tüve rinnasdiameetrist
* tormist ja lumest kahjustunud puid
* oma eesmärgi saavutanud seemnepuid, mis ei ole säilikpuud. Seemnepuude ülesanne loetakse lõppenuks, kui raiesmik on uuenenud
* teisi metsas või noorendikus paiknevaid üksikpuid, mis pole säilikpuud

Põlengujärgne sanitaarraie.

Peamised kahjustused puudel
---------------------------

Eestis kõige levinumad kahjustused metsas:

* metsloomade kooritud ja muul viisil kahjustatud puud
* kahjurputukate rüüste (ürask, kärsakas jne)
* äärmuslikud ilmaolud (tormid, temperatuur, tuulemurrud ja -heited)
* seenhaiguste põhjustatud kahjustused

Sanitaarraie teostamine
-----------------------

Sanitaarraiet tohib teha igas vanuses puistus. Sanitaarraie käigus peab täius olema vähemalt üle 30%.
 
Sanitaarraie käigus on keskkonnaametilt tellitud metsakaitseekspertiisi alusel õigus erandkorras teostada ka uuendusraiet või raiuda suurema pindalaga lageraie lanke. Lähtutakse põhimõttest, et sanitaarraiet ei tehta, kui raiutavaid puid on võimalik metsast eemaldada mõne muu raietüübi käigus (näiteks harvendusraiega).

Tormiheide raiesmikul.

Video
-----

Informatiivne õppevideo sanitaarraiest: Metsakaja osa 74.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. oktoober 2020. Vaadatud 8. detsembril 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. november 2020. Vaadatud 8. detsembril 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
**Złotoryja** (saksa *Goldberg*) on linn Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonnas, Złotoryja maakonna halduskeskus. Złotoryja asub Wrocławist umbes 80 km läänes.

Goldberg tekkis kullakaevandajate asulana 12. sajandi lõpul, linnaõigused sai 1211. aastal. Kullakaevandamine lõppes 14. sajandil. Linna majanduselus etendasid seejärel olulist osa käsitöö ja õllepruulimine. 16. sajandil alustati ka vasemaagi kaevandamist. Kolmekümneaastases sõjas sai linn rängalt kannatada. 18. sajandil kujunes linn oluliseks tekstiilitööstuse keskuseks. Raudteeühenduse sai linn 1884. aastal. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus.

Złotoryjas on sündinud ajakirjanik ja kirjanik Mariusz Szczygieł.

Viited
------

1. ↑  , vaadatud 3.10.2022.
2. ↑  Złotoryja Encyklopedia PWN
3. ↑  Historia miasta Gmina Miejska Złotoryja
4. ↑  Goldberg/Złotoryja Online-Lexikon zur Kultur und Geschichte der Deutschen im östlichen Europa
5. ↑  Mariusz Szczygieł: Od lata 1983 do dzisiaj nie opuszcza mnie jedna myśl: "Zawsze sobie w życiu poradzisz" Onet Kobieta