recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Palanga mõisa peahoone
**Palanga mõis** (*Palangos dvaras*) on endine mõis Leedus Palangas.

Palanga mõis tekkis aastal 1824, mil Palanga ja selle ümbruse maad ostis Michal Tyszkiewicz. Mõisakompleksi hakkas rajama tema poeg Józef Tyszkiewicz. Palanga mõis kuulus üksnes Tyszkiewiczite suguvõsale, jäädes nende valdusse võõrandamiseni 1941. aastal.

Mõisakompleksi kuuluvad lisaks peahoonele suur park, kabel Birutė mäel (künkal, kus olevat elanud suurvürst Kęstutise abikaasa Birutė), valvurimaja ja Lourdes' groti koopia. 

Peahoone ehitati aastail 1897–1902. Hoone arhitekt on Franz Heinrich Schwechten. Aastast 1963 asub hoones Palanga Merevaigumuuseum. Peahoone ees seisab Vilkėnase mõisast pärinev skulptuur "Rebekka".

Pargi kujundas prantsuse maastikuarhitekt Édouard André koos poeg Rene Eduard Andre ja belglase Buyssen de Couloniga. Seda hakati kujundama aastal 1897. Sinna istutati Leedu ajaloolaste hinnangul 500 liiki eri botaanikaaedadest toodud puid ja põõsaid, park nimetati Birutė pargiks. Park on vabakujundusega, seda ehivad purskkaev, lillepeenrad ja rosaariumid. Pargi pindala on ligikaudu 100 hektarit, seal paikneb 7 skulptuuri. Tänapäeval asub pargis Palanga botaanikaaed.

Mõisakompleksi vanim hoone on kabel Birutė mäel. Kabel püstitati aastal 1869, see on pühitsetud pühale Jürile.

* Palanga mõisa parkPalanga mõisa park
* Birutė mägiBirutė mägi
* Kabel Birutė mäelKabel Birutė mäel
* Vaade peahooneleVaade peahoonele

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Palanga mõis** |

* Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; fotod (*leedu keeles*)
* Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; asendiplaan (*leedu keeles*)
**Catherine Jane Mohr** (sündinud 23. novembril 1968 Dunedinonis Uus-Meremaal) on insener, leiutaja ja kirurgiarobotite väljatöötaja.  

Catherine Mohri ema on biostatistik ja isa biokeemik. Teadlaste peres kasvanuna meeldis ka Catherine Mohrile koolis eksperimente teha. Insenerihuvi teadvustas Catherine Mohr oma esimesel töökohal jalgrattamehaanikuna.  Kolledžis ehitas ta elektriautosid ja osales võistlustel. Doktorikraadi ta sel alal siiski ei kaitsnud, vaid läks tööle legendaarse Rod Milleni  meeskonda. Ta on osalenud lennukite ja alternatiivenergial töötavate autode väljatöötamisel. 

Kuna administratiivne töö muutus rutiinseks, hakkas Catherine Mohr huvi tundma kirurgirobotite vastu ning alustas meditsiiniõpinguid. 

Catherine Mohr on mitme idufirma nõustaja Silicon Valleys ja Uus-Meremaa riiklike programmide juures. Ta töötab ka Stanfordi meditsiinikooli kirurgiaosakonnas (*consulting assistant professor*) ning Singularity ülikooli meditsiini ja robootika osakonnas. Tema nimel on mitu patenti , ta on avaldanud teadusartikleid  ja pidanud loenguid, sealhulgas TED-loenguid.

Catherine Mohri tegevus on leidnud sageli tunnustamist.

Viited
------

1. ↑  "Singularity University. Catherine Mohr". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. märts 2017. Vaadatud 22. märtsil 2017.
2. ↑  e-talks. Catherine Mohr: Medical research, technology and innovation. 2.11.2014(vaadatud 22.03.2017)
3. ↑  Patrick May. Q&A: Surgeon, inventor Catherine Mohr pushes robotic surgery to new heights. The Mercuury News, 13.06.2014 (vaadatud 22.03.2017)
4. ↑  motosport.com. Rod Millen. (vaadatud 26.03.2017)
5. ↑  Catherine Mohr. CV. (vaadatud 22.03.2017)
6. ↑   JUSTIA Patents. Patents by Inventor Catherine Mohr. (vaadatud 26.03.2017)
7. ↑  ResearchGate Catherine Mohr Stanford Medicine , Stanford Mechanical Engineering, Obstetrics, Gynaecology (vaadatud 26.03.2017)
8. ↑  Dr. Catherine Mohr. Tunnustus, auhinnad.

Välislingid
-----------

* Catherine Mohri koduleht
* TED loeng: Surgery's past, present, and robotic future (Kirurgia arengust, veebruar 2009)
* TED loeng: The tradeoffs of building green (Säästva mõtteviisi analüüs ühe ehituse näitel)
* TEDMED Catherine Mohr
Merilen Mentaal oma raamatu "Aia kujundamine mõtetes ja praktikas" esitlusel autogramme jagamas Viru Keskuse Rahva Raamatu kaupluses
**Merilen Mentaal** (sündinud 16. jaanuaril 1972) on eesti aiakujundaja.

Ta on lõpetanud Inglismaal Oxfordi aiadisaini kolledži.

Kui 2011. aastal ilmus kirjastuse Forma Media kaudu tema koostatud raamatuke "Terrassi- ja rõduaed", siis paar aastat hiljem juba vägagi mahukas nõuanderaamat "Aia kujundamine mõtetes ja praktikas" (Varrak, 2013), kus tema tekste näitlikustavad muude fotode kõrval ka ta enda tehtud pildid. 

Tema tekste ja fotosid leidub ka raamatus "Söödav aed: ilu ja kasu üheskoos" (Ühinenud Ajakirjad, 2018) ning fotosid veel mitmes iluaianduseteemalises raamatus.

Juulist 2000 on ta Isamaa ja Res Publica Liidu liige.

Viited
------

1. ↑  Tiina Kolk, Aiakunst võttis suuna lihtsusele ja otstarbekusele, Tarbija24, 11.06.2011.
2. ↑  Merilin Mentaali teosed andmebaasis Ester. Vaadatud 16.08.2023.

Välislingid
-----------

* Geomeetria aias, Delfi, 9. juuni 2006
* Aiadisainer Merilen Mentaal: laineid löövad julge joonega elegantsed aiad Moodne Kodu, 11. aprill 2019
* Aiatark. Merilen Mentaal aia kujundamisest Järelkuulatav raadiosaade, esmaeeter: 28. aprill 2020. ERR Arhiiv
* Merilen Mentaal. Kuidas luua aed kortermaja juurde? Tallinnas Kopli 76a Fisk Residentsi elukeskkonna haljastamise põhimõtted ja näited. Veebiajakiri Kodus.ee
**Hajciuniški** (transkribeerituna **Gaitsjuniški**) on küla Valgevenes Hrodna oblastis Voranava rajoonis, Kanvieliški külanõukogus Žyžma jõe kaldal. Poola keeles on asula nimeks *Gojcieniszki*.

Külas asub psühhiaatriahaigla. Vaatamisväärsusteks on mõisa keskaegne kindlustatud peahoone koos pargiga ja kabel, endine luteri kirik aastast 1613.

Ajalugu
-------

Esimest korda mainitakse Hajciuniški küla aastal 1512. Aastal 1565 rajasid Rymszad sinna mõisa. 
Poola jagamisel aastal 1795 läks Hajciuniški Venemaa koosseisu. 

Esimese maailmasõja ajal läbis Hajciuniškit Saksa-Vene vägede vaheline rindejoon. Vana mõisahoone sai lahinguis kannatada, hävis ka sinna varjule viidud arhiiv.

Kuni 1917. aastani oli Hajciuniški Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale, 1939–1991 kuulus Nőukogude Liidu koosseisu.

* Hajciuniški kabel, endine luteri kirikHajciuniški kabel, endine luteri kirik

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Küla YouTube'is
* Hajciuniški Valgevene fotoentsüklopeedias
**Helmholtzi vabaenergia** ehk **Helmholtzi energia** on Hermann von Helmholtzi järgi nimetatud termodünaamiline olekufunktsioon, mis olekuparameetrite temperatuuri {\displaystyle T}, ruumala {\displaystyle V} ja termodünaamilises süsteemis sisalduva ainehulga {\displaystyle n\_{i}} funktsioonina määrab täielikult süsteemi termodünaamilised omadused. Neid olekuparameetreid kui sõltumatuid muutujaid nimetatakse ka vaba energia loomulikeks muutujateks (ingl *natural variables*).

Entroopia {\displaystyle S}, rõhk {\displaystyle p} ja keemiline potentsiaal {\displaystyle \mu \_{i}} avalduvad sel juhul Helmholtzi energia {\displaystyle F(T,V,n\_{i})} osatuletistena {\displaystyle S=\partial F/\partial T,\;p=\partial F/\partial V,\;\mu \_{i}=\partial F/\partial n\_{i}}.

Helmholtzi vaba energia on võrdne süsteemi siseenergiaga {\displaystyle U}, millest on lahutatud süsteemi 
absoluutse temperatuuri {\displaystyle T} ja  entroopia {\displaystyle S} korrutis:

{\displaystyle F=U-T\,S}.
**Molaarne vaba energia** (ühik J/mol) on vaba energia ainehulga {\displaystyle n\_{i}} kohta:

{\displaystyle F\_{m}={\frac {F}{n\_{i}}}}.
**Vaba erienergia** (ühik J/kg) on vaba energia massi {\displaystyle m} kohta

{\displaystyle f={\frac {F}{m}}}.
Süsteemis, mille temperatuur ja maht püsib muutumatuna, kulgevad pöördumatud protsessisd Helmholtzi energia vähenemise suunas, kusjuures termodünaamilise tasakaalu olukorras on vaba energia väärtus väikseim. 
Isotermilises protsessis on Helmholtzi energia muutus avaldatav kujul

{\displaystyle F\_{1}-F\_{2}\geq A,}
kus {\displaystyle F\_{1}} ja {\displaystyle F\_{2}} on vastavalt vaba energia alg- ja lõppväärtus ja {\displaystyle A} on süsteemi töö; võrdus kehtib pöörduva protsessi ja võrratus pöördumatu protsessi korral.

Kui kasutatakse terminit **vabaenergia** või **vaba energia** ilma nimelise täpsustuseta, siis mõeldakse üldiselt Helmholtzi vabaenergiat.

Vaata ka
--------

* Termodünaamiline potentsiaal
* Gibbsi vabaenergia

Viited
------

1. ↑  ENE 3. köide, 1988
**Privaatpilv** (inglise keeles *private cloud*) on kliendi- või ettevõttepõhine pilvandmetöötlus.

Privaatpilv on üheainsa organisatsiooni tarbeks tegutsev infrastruktuur, mida haldab kas sama organisatsioon või teenusepakkuja. See võib asuda nii tarbija pinnal kui ka mujal.

Privaatpilvi on kritiseeritud, kuna kasutajad peavad arvutivõrke endistviisi ostma, ehitama ja haldama ning ei võida niimoodi ehitus- ja hoolduskulude arvelt. Seetõttu ei rajane privaatpilved samal majandusmudelil kui avalikud pilved.

Viited
------

1. ↑  Einar Aleksejev "Pilvandmetöötluse määratlemine" (vaadatud 04. augustil 2013)
2. ↑  "The NIST Definition of Cloud Computing (Draft)" National Institute of Science and Technology (vaadatud 24.07.2011)
3. ↑  John Foley "Private Clouds Take Shape", InformationWeek (vaadatud 22.08.2010)
4. ↑  Gordon Haff "Just don't call them private clouds" CNET News, 27.01.2009 (vaadatud 22.08.2010)
5. ↑  "There's No Such Thing As A Private Cloud" InformationWeek, 30.06.2010 (vaadatud 22.08.2010)
Maantee B159 tunnel läbi Luegi kuru
**Luegi kuru** on mäekuru või kitsaskoht Salzachöfeni kohal Austria Salzburgi liidumaal. Kuru on Tenneni mägede lääneservas ja on u 100 m Salzachi jõe kohal, kus Salzachöfen on selle kitsamais kohas. Mõisteid Luegi kuru ja Salzachöfen kasutatakse mõnikord kogu kanjoni tähistamiseks vaheldumisi. Luegi kuru, pakkudes looduslikku ligipääsu läbi kitsa lõhe, oli ajalooliselt üks peamisi teid üle Põhja-Lubjakivialpide.

Vaade Luegi kurust edelasse
Põhja-Lubjakivialpid on Kesk-Ida-Alpide põhjapoolne paralleelne alammäestik. Berchtesgadeni Alpid, mis on nende mägede osa, moodustavad piirkonnas põhja-lõunasuunalisele liiklusele tõkke. Salzachi jõgi on uuristanud sügava oru läbi mägede, mis kulmineerub Salzachöfenis. Seal muutuvad Salzachi kaldad läbipääsmatuks ja jõe idaserva järgiv tee tõuseb sadakond meetrit jõest kõrgemale, et vältida selle kõige reeturlikumat lõiku, enne kui laskutakse tagasi jõeni. Selle tee kõrgeim punkt on traditsiooniliselt tuntud kui Luegi kuru.

Luegi kuru asub Halleini ringkonnas u 3 km Golling an der Salzachist lõunas. Luegi kuru ületab maantee B159 (Salzachtal Straße), kuna see järgib Salzachi jõge. Maantee tõuseb kõrgusele 552 m ja siseneb 150 m pikkusse tunnelisse paralleelselt Salzachöfeni kitsaima kohaga. Hotell asub praegu kuru kõrgusel tunneli kohal. Nii Tauern Autobahn kui ka Salzburgi–Tirooli raudtee, kuigi järgides suuresti Salzachi orgu, mööduvad kitsast Luegi kurust paralleelsete tunnelite kaudu Hageni mägede all Salzachi vastasküljel.

Ajalugu
-------

18. sajandi maal Luegi kurust
Luegi kuru ja ümbritsevat Salzachi orgu on transporditeena kasutatud eelajaloolistest aegadest saati. Kuru ületas antiikajal Rooma tee.

Keskajal püstitati kuru kõrgusele tollipääsud, et koguda pudelikaela läbivatelt reisijatelt ja kaupmeestelt teemakse. Esimesed ülestähendused tollipääsust pärinevad 1160. aastast koos korduvate mainimistega kuni Napoleoni aegadeni. Enamik tollipääsuga seotud ehitisi lammutati 1930. aastatel.

1970. aastateks oli liiklus läbi Luegi kuru jõudnud puhkusekuudel ummikute tasemele, kuna see asus Gastarbeiterroutel, mida kasutasid võõrtöölised Balkani poolsaarelt. 1974. aastal valminud A10-kiirtee leevendas ülekoormust üle Luegi kuru, möödudes kurust täielikult ja vähendades selle tähtsust transporditeena.
**Neuchâteli kanton** on kanton Šveitsi lääneosas. Piirneb läänes ja loodes Prantsusmaaga. Asub Neuchâteli järvest lõunas.

Halduslikult jaguneb 6 ringkonnaks ja 53 vallaks.

Ajalugu
-------

1815. aastal liitus Šveitsi konföderatsiooniga.

Rahvastik
---------

Neuchâteli elanikkond on peaaegu täielikult prantsuskeelne. 2009. aasta andmetel elab kantonis 171 647 inimest. Kantoni keskmine rahvastikutihedus on 209 inimest ruutkilomeetri kohta. Neuchâtel, kus elab 2009. aasta andmete järgi 32 770 inimest, on kantoni pealinn. Kantoni suurim linn on La Chaux-de-Fonds, kus elab 37 413 inimest.

2007. aasta andmetel oli 23,4% elanikkonnast välismaalased.

Viited
------

1. ↑  Statistikateenistus, vaadatud 28.08.2019.
2. ↑  Ständige Wohnbevölkerung nach Staatsangehörigkeit und Geschlecht, nach Kantonen und Städten. Šveitsi Statistikabüroo, vaadatud 8.02.2021.

Välislingid
-----------

* Kantoni koduleht


Šveitsi kantonid

Aargau **·**  Appenzell Ausserrhoden **·**  Appenzell Innerrhoden **·**  Basel-Landschaft **·**  Basel-Stadt **·**  Bern **·**  Fribourg **·**  Genf **·**  Glarus **·**  Graubünden **·**  Jura **·**  Luzern **·**  Neuchâtel **·**  Nidwalden **·**  Obwalden **·**  Schaffhausen **·**  Schwyz **·**  Solothurn **·**  Sankt Gallen **·**  Ticino **·**  Thurgau **·**  Uri **·**  Valais **·**  Vaud **·**  Zug **·**  Zürich
**Halimah Nakaayi** (sündinud 16. oktoobril 1994 Seetas) on Uganda jooksja, kelle põhiala on 800 meetri jooks.

Ta osales 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros ning pääses 800 meetri jooksus poolfinaali. Olümpiamängude lõputseremoonial kandis ta Uganda lippu.

2018. aasta Aafika meistrivõistlustel oli ta neljas, kaotades pronksi võitnud etiooplasele Habitam Alemule 4 sajandiksekundiga.

2019. aasta Aafika mängudel võitis Nakaayi Hirut Meshesha ja Rababe Arafi järel pronksmedali. 2019. aasta maailmameistrivõistlustel tuli ta ajaga 1.58,04 ameeriklaste Raevyn Rogersi ja Ajee Wilsoni ees maailmameistriks.

Olümpiamängudel Tokyos segas Nakaayi võistlust põlvevigastus ning ta ei pääsenud finaali.

2022. aasta sisemaailmameistrivõistlustel võitis ta ajaga 2.00,66 Ajeé Wilsoni ja Freweyni Hailu järel pronksmedali.

Isiklikud rekordid
------------------

Väljas

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| 400 m jooks | **53,02** | 19. juuli 2017 | Uganda Kampala |
| 800 m jooks | **1.57,68** NR | 9. juuli 2021 | Monaco Monaco |
| 1000 m jooks | **2.29,29** NR | 14. august 2018 | Monaco Monaco |
| Miilijooks | **4.50,53** | 6. september 2016 | Itaalia Rovereto |

Sees

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| 800 m jooks | **1.58,58** NR | 17. veebruar 2022 | Prantsusmaa Liévin |

Allikas: Rahvusvaheline Kergejõustikuliit

Isiklikku
---------

Nakaayi on õppinud Kampala Ülikoolis infotehnoloogiat ja informaatikat.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Halimah Nakaayi** |

* Halimah Nakaayi Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel Muuda Vikiandmetes
**Küi** on pärimus- ja rahvamuusikast inspireeritud ansambel, mis tegeleb omaloomingu ja rahvamuusika töötlustega ja kontsertesitustega.

Nimi
----

Küi tähendab sõrve murdes vaskussi (*Anguis fragilis*).

Ajalugu
-------

Ansambli idee tekkis juba aastal 2009 ja esimeses koosseisus alustas Küi proovidega 2010 aasta alguses, kui Salme Vallateater vajas oma uue lavastuse, A. Mälgu "Läänemere isandad" (stsenarist – Sulev Raudsepp, lavastaja – Väino Uibo, esietendus 30. juulil 2010) jaoks muusikalist kujundust. Esietendus oli ka esimene esinemine Küi nime all.

Paralleelselt etendustega toimus tegevus rahvamuusika töötlemise ja omaloominguga. Esimene soolokontsert oli Kuressaare linnuses muuseumiööl 14. mail 2011.

Kontserdid
----------

Igal aastal annab Küi kaks traditsioonilist kontserti: kevadkontserdi ja jöekontserdi.

Küi on üles astunud mitmel korral Viljandi pärimusmuusika festivalil ning Saaremaa festivalidel ja pidudel.

Viited
------

1. ↑  Pärimuskultuuri keskus, ansambel Küi [*alaline kõdulink*], Küi sotsiaalmeedias
2. ↑  [*alaline kõdulink*]. Meiemaa, 07.09.2010
3. ↑  [*alaline kõdulink*]. Meiemaa, 18.07.2011
4. ↑  Saarte Hääl, 18.05.2011 [*alaline kõdulink*]
5. ↑  Meie Maa, nr. 66, 22 märts 2014 , Saarte Hääl, nr. 53, 19 märts 2014  Saarte Hääl Kuhu minna 26.03.2016
6. ↑  Meie Maa, 09.08.2016 [*alaline kõdulink*]
7. ↑  Annika Kupits "Küi ja Folgi kohtumine" eestielu.delfi.ee

Välislingid
-----------

* Küi veebileht
Soome aurik Ukkopekka
**Aurik** ehk **aurulaev** on laev, mille jõuallikaks on üks või mitu aurumasinat või -turbiini.

Aurikute auru tootvad katlad on tänapäeval sageli õliküttega.

Auruturbiinid on tänapäeval ühed kõige võimsamad laevajõuseadmed. Neid kasutatakse näiteks tankeritel, kiiretel konteinerlaevadel jpt.

Aurikuid hakati leiutama varsti pärast aurumasina leiutamist, aga praktiliselt võeti nad kasutusse alles 19. sajandil.

Fulton demonstreerib oma aurikut 1803. aastal Napoleonile
Esimest aurikut demonstreeris Napoleonile 1803. aasta 9. augustil Seine'i jõel Pariisis leiutaja Robert Fulton.

Esimese kommertskasutuses olnud auriku ehitas 1807 Robert Fulton. Seda kasutati reisijate veol mööda Hudsoni jõge Albany ja New Yorgi vahel. Venemaal ehitati esimene aurik "Jelizaveta" 1815 ühenduse pidamiseks Peterburi ja Kroonlinna vahel.

Eestis nähti aurulaeva esimest korda 1827. aastal, kui Tallinnat külastas Inglismaa ratasaurik George VI. 1842. aastal jõudis Eestisse Peipsi-Emajõe vesikonda esimene aurulaev Juliane Clementine ning tegi esimese sõidu 1843. aasta 27. mail. Samal aastal alustas Emajõel ja Võrtsjärvel tegevust aurupaat Karl.

Tänapäeval kasutatakse aurikuid vähe. Peamiseks laevatüübiks on kujunenud mootorlaev, mille peamasin on sisepõlemismootor.

Viited
------

1. 1 2 3 4  EE 1. köide, 1985.
2. 1 2 3 4  Tehnikaleksikon, lk. 37
3. ↑  "Fulton, Robert - Eesti Entsüklopeedia". *entsyklopeedia.ee*. Vaadatud 9. augustil 2023.
4. ↑  "Ühistöö : Rapla maakonna ajaleht 22 detsember 1966 — DIGAR Eesti artiklid". *dea.digar.ee*. Vaadatud 9. augustil 2023.
5. ↑  Efkin (25. mai 2021). "Esimene Eestis ehitatud aurik Juliane Clementine sai nime õnnetult hukkunud preili järgi". *EMSA*. Vaadatud 9. augustil 2023.
6. ↑  "Juliane Clementine – esimene omataoline | tehnikamaailm.ee". *tehnikamaailm.ee*. Vaadatud 9. augustil 2023.
7. ↑  "Kuidas Pärnusse jõudis esimene aurulaev". *www.ohtuleht.ee*. Vaadatud 9. augustil 2023.
8. ↑  "Ajalooarhiivi fondiloend". *www.eha.ee*. Vaadatud 9. augustil 2023.
**Šutruk-Naḫḫunte III** (Susa umbes 750 eKr – Susa umbes 699 eKr) oli Elami kuningas, kes valitses umbes 717 eKr kuni surmani.

Assüüria allikad (Dur Šarrukini annaalid) räägivad tülidest Assüüria kuninga Šarru-kīn II-ga (Sargon II), kes oli eesmärgiks seadnud Babüloonia vallutamise. Selleks ründas ta aastal 710 eKr kõigepealt nõrgemaid naabreid ja liitlasi, sealhulgas Elamit. Oma 12. valitsemisaastal hõivas ta Dur-Athara linna ning võttis vangi ja küüditas 18 430 selle elanikku. Seejärel hõivas ta Sam'una ja Bab-Duri linna ning võttis jälle palju vange. Lõpuks piiras ta Bit-Imbi linna; et aga Elam oli juba väga nõrgestatud, suundus ta edasi Eufrati äärde.

Järgmisel aastal oli Assüüria ja Elami vahel jälle tülisid. Pärast Ellipi kuninga Dalta surma tekkis võimuvõitlus nähtavasti sellepärast, et Daltal ei olnud pärijaid. Elam saatis 4500 vibukütti troonipretendent Nibe toetuseks. Assüüria toetas teist troonipretendenti Išpabarat. Assüüria allikate järgi tõrjusid Assüüria väed Elami väed välja.

Aastal 703 eKr saatis Šutruk-Naḫḫunte III "lahingus kartmatu" sutide pealiku Nergal-naṣiri koos kindral Tannanu, ametniku (*taslisu*), 10 väejuhiga (*rab-kisri*), 80 000 vibuküti ja ratsanikuga Marduk-Baladanile Sîn-aḫḫe-eriba (Sanheribi) vastu appi, kuid edutult.

Ta mõrvati paleepöörde käigus ja kuningaks sai tema noorem vend Ḫallušu-Inšušinak.

Kirjandus
---------

* D. T. Potts. *The Archaeology of Elam*, Cambridge University Press, Cambridge 1999, ISBN 0521563585, lk 264–268.
**Astravieci rajoon** (transkribeerituna Astravetsi rajoon) on rajoon Valgevenes Hrodna oblastis. Rajoon piirneb läänes Leeduga.

Rajooni pindala on 1569 km². 2009. aasta seisuga elas seal 24 266 inimest.

Rajoon moodustati 1940. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Astravieci, Hierviaty, Hudahaj, Kiemieliški, Michališki, Padolcy, Spondy, Trokieniki ja Varniany külanõukogu.

Halduskeskus on Astravieci linn. Teised tähtsamad asulad on Hudahaj, Hierviaty ja Varniany.

* MichališkiMichališki
* HierviatyHierviaty
* VarnianyVarniany
* HudahajHudahaj

Rajooni suurim jõgi on Vilija, teised tähtsamad jõed on Vilija lisajõed Strača ja Ašmianka ning Ašmianka lisajõgi Łoša jõgi. Rajoonis asub Saračanski järvestik, tähtsamad järved on Kajmin, Klevieł, Tumskaje, Vierabji. Kõrgused ulatuvad keskmiselt 140–180 meetrit üle merepinna, kõrgeim koht (301 meetrit) on Trokieniki 1 küla lähistel.

2009. aasta seisuga olid elanikest 86,87% valgevenelased, 3,47% venelased, 5,73% poolakad, 2,65% leedulased ja 1,28% oli teistest rahvustest. 85,44% elanike emakeel oli valgevene keel, 10,59% elanike emakeel oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 74,13%, vene keelt aga 18,21% elanikke.

Viited
------

1. ↑  The population as of January 1, 2023 and the average annual population for 2022 in the Republic of Belarus by regions, districts, cities and urban-type settlements
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

 Astravieci rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
* Rajooni kaart

| * v
* r
Hrodna oblasti haldusjaotus |
| --- |
| 
Rajoonid: Astravieci rajoon • Ašmiany rajoon • Bierastavica rajoon • Dziatłava rajoon • Hrodna rajoon • Iŭje rajoon • Kareličy rajoon • Lida rajoon • Masty rajoon • Navahrudaki rajoon • Słonimi rajoon • Smarhońi rajoon • Svisłači rajoon • Ščučyni rajoon • Zelva rajoon • Vaŭkavyski rajoon • Voranava rajoon |
| 
Oblastilise alluvusega linnad: Hrodna (selle koosseisus: Kastryčnicki rajoon • Leninski rajoon) |
Alatsi järv Teringi rabas.
Augustikuine päikesetõus Teringi rabas asuva Alatsi järve kaldal.
**Teringi raba** on raba Viljandimaa lõunaosas Mulgi vallas Lilli külas ning on jaotatud kaheks osaks. Teringi rabas saab eristada põhja ja lõuna osa. Lisaks kuulub raba Teringi maastikukaitseala koosseisu. 
Raba maastikuga tutvumiseks on rajatud 4,5 km pikkune laudtee, mis kuulub riigimetsa majandamise keskuse, Sakala puhkealade sekka. Esialgu olid laudtee rabas asuva Alatsi järveni, kokku poolteist kilomeetrit, mis valmis 2001. aastal. Aasta hiljem ehitati ülejäänud osa. Matkarajal on võimalik puhata mitmes erinevas puhkekohas, mis on varustatud infotahvlitega ning raja läbimiseks kulub umbkaudu 3 tundi.

Loodus
------

Matkarajal võib näha raba koos kidurate soomändidega, puisraba, älved, laukad, põlismetsailmeline loodusmets, segametsad, kuusikud, kaasikud, männikud ja mitmekesine taimestik. Suvel on raja äärest võimalik leida murakaid, kukemarju, mustikaid, sinikaid, pohli ja jõhvikaid..
Teringi rabas elavad mitmesugused loomad. Kaitsealustest liikidest on esindatud metsis ja teder. Mõlema linnuliigi puhul on täheldatud ka pesitsuspaiga esinemist rabas. Lisaks võib näha kährikut, mäkra, nirki ja kärpi. Suvel on võimalik näha rästikuid, seega tuleb rajal liikudes olla ettevaatlik. Rästikud on tuntud paiksete loomadena, kes elavad kogu oma elu ühes kohas, liikudes kõige rohkem 100 m raadiuses. 
Matkarada on varustatud teabetahvlitega, mis tutvustavad inimestele sealset loodust. 

*Cybister lateralimarginalis*

Rabasaared ja Alatsi järv
-------------------------

Rabas esinevad rabasaared, mis jaotavad Teringi raba põhja ja lõuna osaks. Üheks silmapaistvamaks on edelanurgas asuv Ussisaar, mis on saanud oma nime seal elavate rästikute järgi. Omapärane Teringi rabale on saarte ümber tarna-madalsoo üleminek rabaks.
Raba kagunurgas on Alatsi järv, mille pindala on 4,4 hektarit. Järv on rabaveetoiteline ja üsna liigirikas. 2003. aastal avastati järvest üsna haruldane ujuri liik, *Cybister lateralimarginalis*.

Teringi maastikukaitseala
-------------------------

Teringi maastikukaitseala asub Viljandi maakonnas Mulgi vallas Lilli külas. Kaitseala pindala on 322,4 ha ning esindatud on 6 elupaigatüüpi, mis teeb maastikukaitsealast ühe suurima loodusväärtustega ala Viljandimaal. Kaitseala moodustati 1999. aastal ning on loodud eriilmelise soo- ja metsamaastiku ning sealsete taimekoosluste kaitseks. Eesmärk on looduslike elupaikade ning loodusliku taimestiku ja loomastiku kaitse: soostuvate ja soo-lehtmetsade, huumustoiteliste järvede ja järvikute, rabade, siirde- ja õõtsiksoode ning vanade loodusmetsade kaitse.

Viited
------

1. 1 2  Palo, Katre (mai 2007). "Laudteematk Teringi soos". *Eesti Loodus*. Vaadatud 31. august 2023.
2. ↑  "Teringi matkarada". *Mellini puhkekeskus*. Vaadatud 31. august 2023.
3. 1 2  "Teringi õpperada". *Loodusega Koos*. Vaadatud 31. august 2023.
4. 1 2  Suurkask, Meelis (2016). *Teringi maastikukaitseala kaitsekorralduskava 2017-2026*. Keskkonnaamet.

Välislingid
-----------

* Teringi matkarada Lilli Looduskeskus
* "Laudteematk Teringi soos" Eesti Loodus 05/2007
* "Teringi raba saared on igaüks ise nägu" Sakala, 2. juuni 2005
Djibril Sow 2019. aastal Eintracht Frankfurdi särgis
**Mohameth Djibril Ibrahima Sow** (sündinud 6. veebruaril 1997 Zürichis) on Šveitsi jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Sevilla ja Šveitsi jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis FC Zürich, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2008. aastal. Zürichi põhimeeskonnas ta liigadebüüti ei teinud.

Aastatel 2015–2017 kuulus ta Saksamaa klubisse Mönchengladbachi Borussia, mängides kahe hooaja jooksul põhiliselt klubi reservmeeskonnas. Ainsal korral mängis ta Borussia põhimeeskonnas Saksamaa kõrgliigas 29. aprillil 2017 mängus Mainz 05 vastu.

2017. aasta juunis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Šveitsi kõrgliigaklubiga Young Boys. Seal mängis ta kaks hooaega ning tuli mõlemal hooajal klubiga Šveitsi meistriks.

2019. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Frankfurdi Eintrachtiga.

Suvel 2023 liitus ta ligi 10 miljoni euro eest Sevillaga.

Šveitsi jalgpallikoondises debüteeris ta 8. septembril 2018 UEFA Rahvuste Liiga mängus Islandi vastu. Ta kuulus Šveitsi koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Sow on Senegali päritolu.

Saavutused
----------

Young Boys
* Šveitsi Super League: 2017–18, 2018–19

Eintracht Frankfurt
* UEFA Euroopa Liiga: 2021–22

Viited
------

1. ↑  "Lyon s’intéresse au jeune Djibril Sow, d’origine sénégalaise". footempo.com. 2.4.2019. Vaadatud 3.6.2022

| * v
* r
Šveitsi koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Sommer
* 2 Mbabu
* 3 Widmer
* 4 Elvedi
* 5 Akanji
* 6 Zakaria
* 7 Embolo
* 8 Freuler
* 9 Seferović
* 10 Xhaka (c)
* 11 Vargas
* 12 Mvogo
* 13 Rodríguez
* 14 Zuber
* 15 Sow
* 16 Fassnacht
* 17 Benito
* 18 Mehmedi
* 19 Gavranović
* 20 Fernandes
* 21 Omlin
* 22 Schär
* 23 Shaqiri
* 24 Omeragić
* 25 Cömert
* 26 Lotomba
* Treener: Petković

 | Šveits |
**Juri Anduganov** (23. juuli 1949 Baškortostanis Kaltassõ rajoonis – 6. juuli 2005) oli mari kultuuri-, haridus- ja ühiskonnategelane, soome-ugri keelte professor. Tema teadustööde hulgas on mari keele ajalooline grammatika. Ta korraldas eesti keele õpetamist Mari Riiklikus Ülikoolis. 

Õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis professor Paul Ariste juhendamisel soome-ugri keelte kateedris. Kaitses kandidaadiväitekirja mari keele liitsõnade moodustamisest ja doktoriväitekirja mari keele mikrosüntaksist ajaloolises aspektis. Eesti kolleegide seas oli Juri Anduganovi hüüdnimi **Mari Jüri**.

Juri Anduganov oli Maarjamaa Risti V klassi teenetemärgi kavaler.

Jüri Anduganov oli 2005. aastal Marimaal Joškar-Olas toimunud kümnenda rahvusvahelise fennougristikakongressi president. Ta hukkus autoõnnetuses vahetult enne kongressi.

Välislingid
-----------

* Mari El: X fennougristikakongressi president, kes oli vastu foorumi korraldamisele Marimaal, hukkus autoõnnetuses
* Nekroloog ajalehes Sirp
**Voleri mõis** (läti keeles *Voleru muiža*) on mõis Lätis Riia linnas Voleri asumis; selle peahoone aadress oli Voleru ielā 11. Saksa keeles *Wohlershof*.

Voleri mõis rajati XVI sajandil, mil hertsog Gotthard Kettler andis Daugava-äärsed luhad ja kõrtsid Henning Wohlerile. Aastail 1623–1638 oli Voleri riigimõis. Seejärel kuulus mõis mitmele eri omanikule, ka mõisa valdused olid muutlikud. Aastal 1681 sai mõisa omanikuks Rootsi sõjaväeinsener J. Rodenburg.

Järgmine tähtsam omanik oli aastast 1736 lätlasest ettevõtja Jānis Šteinhauers, kes pani mõisas käima vee jõul töötava saeveski. Lisaks rajas ta mõisa juurde kaubasadama. Mõisale kuulus veel kõrts, kus töölised käisid enda teenitud raha õhtuti mõisnikule tagastamas. XIX sajandil said mõisa omanikeks töösturid ja kaupmehed Tālheimid, kelle kätte jäi mõis kuni võõrandamiseni.

Mõisa barokne puidust peahoone rajati XVIII sajandi algul, kuigi täpne valmimisaeg pole teada. See on ka ainus hoone, mis on mõisakompleksist säilinud.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Riia mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)
* Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)
Heinrich V (Mecklenburg)
Heinrich V portree, Jacopo de' Barbari
**Heinrich V** hüüdnimega *Rahumeelne* (3. mai 1479 – 6. veebruar 1552) oli valitsev Mecklenburgi hertsog Mecklenburg-Schwerini piirkonnas, hertsog Magnus II ja tema naise Sophie poeg.

Heinrich valitses alates 27. detsembrist 1503 üheskoos oma vendade Erich II ja Albrecht VII ning oma onu Balthasariga. Balthasar suri 16. märtsil 1507 ja Erich 22. detsembril 1508, mõlemad ilma pärijateta, seega Heinrich ja Albrecht said endile kogu maa. Esialgu valitsesid nad üheskoos. Albrecht tahtis korduvalt Mecklenburgi territooriumit jaotada ja selles lepiti kokku 7. mail 1520. Leping sätestas, et Heinrich valitseb Schwerinis ja Albrecht Güstrowis, ilma riiki *de facto* jagamata.

Vendade Heinrichi ja Albrechti valitsemisajal käivitas Martin Luther reformatsiooni, mis leidis Mecklenburgis kiiresti toetajaid. Luterlikku doktriini jutlustati siin enam või vähem avalikult juba 1523. aastal ja võibolla isegi varem. Hertsog Heinrich toetas uut doktriini algusest peale, esialgu väga ettevaatlikult, kuid üha avatumalt pärast Augsburgi riigipäeva 1530. aastal. Ta pidas alates 1524. aastast Lutheriga kirjavahetust ja Luther saatis talle õpetajaid ja jutlustajaid.

Heinrich ühines Torgau Liiduga 12. juunil 1526 ja 1532. aastal tuli ta lõpuks avalikult välja kui Lutheri toetaja. Loomulikult sundis tema ametikoht andma uuele õpetusele kindla välise ja sisemise korralduse, mistõttu palus ta superintendent Johann Rieblingil, keda Luther talle 1537. aastal soovitas, koostada kirikukord, katekismus ja agenda. Ülejäänud valitsemisaja jooksul oli ta hõivatud luterliku kiriku korraldamisega.

Pärast Lutheri surma puhkes Saksamaal ususõda. Kuid Heinrich ei osalenud; kuigi ta oli protestantlik vürst, ei olnud ta Schmalkaldeni liidu liige. Ta seisis vastu keiser Karl V poolt 1548. aastal Augsburgi interimi kehtestamisele. Heinrich kiitis heaks Mecklenburgi seisuste 1549. aasta juuli otsuse, mis tunnustas avalikult luterlikku doktriini. Varsti pärast seda, 6. veebruaril 1552, suri ta jumalakartliku ja rahumeelse vürsti mainega.

Abielud ja lapsed
-----------------

Heinrich oli abielus kolm korda. Esiteks abiellus ta 12. detsembril 1505 Brandenburgi kuurvürsti Johann Cicero tütre Ursulaga. Nad said kolm last:

* Magnus (1509–1550)
* Sophie (1508–1541)
* Ursula (suri 1586)

Heinrichi teine abielu 12. juunil 1513 oli Pfalzi kuurvürsti Philippi tütre Helenega. Nad said kolm last:

* Philipp (1514–1557)
* Margarethe (suri 1586)
* Katharina (suri 1586)

Heinrichi kolmas abielu (14. mail 1551) oli Saksi-Lauenburgi hertsogi Magnus I (Saksi-Lauenburg)Magnus I tütre Ursulaga. See abielu oli lastetu.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev:**Balthasar jaMagnus II** | **Mecklenburgi hertsogid**1503–1520koos Albrecht VII 1503–1520 Erich II 1503–1508 Balthasariga 1479–1507 | Järgnev:**Albrecht VII** |
| Järgnev:**ise kui Mecklenburg-Schwerini hertsog** |
| Eelnev**Albrecht VII ja ise kui Mecklenburgi hertsogid** | **Mecklenburg-Schwerini hertsog**1520–1552 | Järgnev**Johann Albrecht I** |
Gianluca Scamacca 2022. aastal West Ham Unitedi särgis
**Gianluca Scamacca** (sündinud 1. jaanuaril 1999 Roomas) on Itaalia jalgpallur, kes mängib ründajana Inglismaa Itaalia kõrgliiga klubis Atalanta ja Itaalia jalgpallikoondises.

Aastatel 2009–2012 kuulus ta Rooma Lazio ja 2012–2015 AS Roma noortesüsteemi. Seejärel liitus ta Hollandi klubiga PSV Eindhoven. Hooajal 2015/16 debüteeris ta PSV noortevõistkonnas Hollandi esiliigas, kuid klubi põhimeeskonnas jäi debüüt tegemata.

2017. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Itaalia klubiga Sassuolo. Sassuolo meeskonnas debüteeris ta Itaalia kõrgliigas 29. oktoobril 2017 mängus Napoli vastu. Hooaja 2017/18 teises pooles oli ta laenul Itaalia esiliigaklubis US Cremonese ja hooajal 2018/19 Hollandi kõrgliigaklubis PEC Zwolle. Suurema läbimurde tegi Scamacca hooajal 2019/20, kui lõi Itaalia esiliigaklubis Ascoli laenul olles üheksa väravat. Hooajal 2020/21 oli ta Sassuolost laenul Itaalia kõrgliigaklubis Genoa ning lõi sel hooajal Itaalia kõrgliigas kaheksa väravat. 2021. aasta suvel naasis Scamacca lõpuks Sassuolo meeskonda. Hooajal 2021/22 lõi Scamacca Itaalia kõrgliigas 16 väravat, millega oli liigas paremuselt kuues väravalööja.

2022. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu West Ham Unitediga. West Ham Unitedi meeskonnas ja Inglismaa kõrgliigas debüteeris Scamacca 7. augustil 2022 mängus Manchester City vastu. Esimese värava lõi ta klubi meeskonnas sama aasta 18. augustil UEFA Euroopa Konverentsiliiga *play-off*-ringi mängus Taani klubi Viborgi vastu. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 1. oktoobril 2022 mängus Wolverhampton Wanderersi vastu. Hooajal 2022/23 võitis ta West Ham Unitediga UEFA Euroopa Konverentsiliiga.

Suvel 2023 liitus Scamacca ligi 25 miljoni euro eest Atalantaga.

Aastatel 2014–2021 mängis Scamacca Itaalia noortekoondistes, kus parimaks tulemuseks jäi teine koht 2018. aastal Euroopa U-19 meistrivõistlustelt. Itaalia jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 8. septembril 2021 MM-i valikmängus Leedu vastu.

Saavutused
----------

West Ham United
* UEFA Euroopa Konverentsiliiga: 2022–23

Itaalia U19
* UEFA Euroopa U-19 meistrivõistlused: Teine koht 2018

Viited
------

1. ↑  "West Ham United sign Italy international centre-forward Gianluca Scamacca". West Ham United F.C. 26. juuli 2022. Vaadatud 26. juulil 2022.
2. ↑  "Scamacca and Bowen strike in Wolves win". *West Ham United F.C*. Vaadatud 7. oktoobril 2022.

Välislingid
-----------

* Profiil West Ham Unitedi kodulehel

| * v
* r
West Ham United FC mängijad  –  Premier League |
| --- |
| 

* 1 Fabiański
* 2 Johnson
* 3 Cresswell
* 4 Zouma
* 5 Coufal
* 7 Scamacca
* 8 Fornals
* 9 Antonio
* 10 Lanzini
* 11 Paquetá
* 12 Downes
* 13 Areola
* 14 Cornet
* 18 Ings
* 20 Bowen
* 21 Ogbonna
* 22 Benrahma
* 24 Kehrer
* 27 Aguerd
* 28 Souček
* 33 Emerson
* 41 Rice
* Treener: Moyes

 |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib 1939. aastal loodud vallast, varasema valla kohta, mis nimetati 1935. aastal Vajangu vallaks, vaata artiklit Einmani vald.* |

---

**Vajangu vald** oli vald Järva maakonnas aastail 1939–1950. Vallamaja asus Vajangu külas.

Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad

1939. aasta vallareform
-----------------------

Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Vajangu valla maa-alast; senise Nõmmküla valla Alupere, Järvajõe, Naistevälja ja Uudeküla küla ning Tamsalu aleviku, asunduse ja raudteejaama piirkonna maa-aladest; senise Võhmuta valla Järsi ja Metsamõisa küla, Võhmuta asunduse ja Varangu metskonna Karinu metsandiku kvartaalide nr. 64–73 maa-aladest; senise Kapu valla Raigu, Pikevere, Varangu ja Ellivere küla ning Varangu asunduse maa-aladest; senise Vao valla Araski asunduse ja Porkuni metskonna Kiltsi metsandiku kvartaalide nr. 27–45 maa-aladest.

Vald kuulus Riigivolikogu 20. valimisringkonda, kust valiti August Jürima.

Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine
--------------------------------------------------

1945. aasta augustis moodustati Vajangu vallas Pikevere külanõukogu keskusega Pikevere külas, Tamsalu külanõukogu keskusega Tamsalu alevikus ja Vajangu külanõukogu keskusega Kõde külas. 1950. aastal Vajangu vald likvideeriti ja selle alad arvati Väike-Maarja rajooni koosseisu.

Viited
------

1. ↑  Maa-ameti kaardirakendused
2. ↑  Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88. Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938
3. ↑  Eesti NSV Teataja, 1945, 35, 544
4. ↑  Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
**Robert Oetjen** (õieti **Robert Gustav Oetjen**; sündinud 1970 USA Connecticuti osariigis New Havenis) on Ameerika päritolu Eesti looduskaitsetegelane ja arborist.

Ta on töötanud Eestimaa Looduse Fondis ja Palupõhja looduskoolis.

Ta on Looduskaitseühingu Kotkas juhataja, Alam-Pedja looduskaitseala hoidja.

Robert Oetjen tuli Eestisse 1992. aastal USA Rahukorpuse vabatahtlikuna, pool aastat enne Indiana ülikoolis kirjanduse ja ajaloo õpingute lõpetamist. Kaks aastat töötas ta Elva keskkoolis. Õppis ära eesti keele ja hindab kohalikku eluviisi: 

"*Eestlase loodus- ja maalähedus on jätnud mulle sügava mulje ning on kahtlemata üks omapära, mis eristab teda teistest rahvustest, keskmisest ameeriklasest kindlasti.*"
2020. aasta seisuga on ta arborist ja puittaimede hindaja ning Palupõhja looduskooli juhataja.

Tunnustus
---------

* 2012 Eesti looduskaitsemärk

Viited
------

1. ↑  Malle Elvet. Atlasest näpuga Eestit otsinud ameeriklane juhib Alam-Pedja looduskaitseala Lounaleht.ee, 07.07.2009.
2. ↑  Vallo Nuust, Alam-Pedja kaitseala hoiab Robert Oetjen. Postimees 2004.[*alaline kõdulink*]
3. ↑  "Looduskool õpetab kevade märkamist", *Loodusesõber* nr. 1, 2006.
4. ↑  Robert Oetjen eelistab Eestit Ameerikale. (vaadatud 27.08.216)
5. ↑  Robert Oetjen: "Kui süsteem suudab kustutada sära Sinu silmades, siis liigu mujale."(vaadatud 27.08.2016)
6. ↑  Eeva-Liisa Orula. Keskkonnahariduse koolituspäev "Päev metsas: mis on püsimetsandus ja kuidas seda hariduses tutvustada?" Keskkonnaharidus.ee, 19.10.2020.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on tähest; teiste tähenduste kohta vaata Z (täpsustus).* |

---

**Z** (**z**) ehk **zett** on ladina tähestiku viimane (26. täht). 

Eesti tähestikus on see 21. täht š- ja ž-tähe vahel. Tähe z (ts-hääliku märkimiseks) võttis eesti keeles kasutusele Carl Robert Jakobson oma 1868. aastal ilmunud geograafiaõpikus. „Eesti keele õigekirjutuse-sõnaraamatu" ilmumisega 1918. aastal hakkas muutuma z-tähe hääldus, senise saksapärase ts-häälduse asemele tuli aegamööda arusaam, et see täht esindab võõrkeelte helilist s-häälikut (vene з), mis eesti häälduses esineb küll helituna.

Inglise keeles (eelkõige koomiksites) võib ühe- või mitmekordne z-täht tähistada magamist või norskamist.

Keemias ja füüsikas tähistatakse tähega Z aatomnumbrit ehk laenguarvu (prootonite arvu aatomituumas). 

Matemaatikas tähistab {\displaystyle \mathbb {Z} } või **Z** täisarvude hulka.

2022. aasta Venemaa sissetungi ajal Ukrainasse muutus Z Venemaa sissetungi pooldajate sümboliks.

Viited
------

1. ↑  Tähestiku ajalugu EKI teatmikus
2. ↑  Z-tähest on saanud Vene invasiooni ja riigitruuduse ametlik sümbol. Kes selle peale tuli ja kuidas see nii läks?, Delfi, 16.03.2022

Vaata ka
--------

* Z (sümbol)
* З
* Dzeeta

Tähestikutähed

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| A | B | (C) | D | E | F | G | H | I | J | K | L | M | N | O | P | (Q) | R | S | Š | Z | Ž | T | U | V | (W) | Õ | Ä | Ö | Ü | (X) | (Y) |
Daichi Kamada 2019. aastal Eintracht Frankfurdi särgis
**Daichi Kamada** (jaapani keeles 鎌田 大地 *Kamada Daichi*; sündinud 5. augustil 1996 Ehimes) on Jaapani jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Rooma Lazio ja Jaapani jalgpallikoondises.

2015. aastal debüteeris ta Jaapani kõrgliiga klubis Sagan Tosu.

2017. aasta juunis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Frankfurdi Eintrachtiga. Esimesel hooajal sai ta Eintracht Frankfurdi meeskonnas väljakule vaid neljas mängus. Hooajal 2018–19 oli ta laenul Belgia kõrgliiga klubis Sint-Truidense, lüües sel hooajal liigas 15 väravat. Alates hooajast 2019–20 kuulus Kamada Eintracht Frankfurdi põhikoosseisu.

Suvel 2023 liitus ta Rooma Lazioga.

Jaapani jalgpallikoondises tegi Kamada debüüdi 22. märtsil 2019 sõprusmängus Colombia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 10. oktoobril MM-i valikmängus Mongoolia vastu.

| * v
* r
Jaapani koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Kawashima
* 2 Yamane
* 3 Taniguchi
* 4 Itakura
* 5 Nagatomo
* 6 Endo
* 7 Shibasaki
* 8 Dōan
* 9 Mitoma
* 10 Minamino
* 11 Kubo
* 12 Gonda
* 13 Morita
* 14 J. Ito
* 15 Kamada
* 16 Tomiyasu
* 17 Tanaka
* 18 Asano
* 19 Sakai
* 20 Machino
* 21 Ueda
* 22 Yoshida (c)
* 23 Schmidt
* 24 Soma
* 25 Maeda
* 26 H. Ito
* Treener: Moriyasu

 | Jaapan |
**Nidwalden** on kanton Šveitsi keskosas. Riigiõiguse seisukohalt on Nidwalden poolkanton ja saab saata vaid ühe esindaja Kantonite Nõukogusse. Asub Vierwaldstätterseest lõunas ja läänes.

Kantoni valitsus ja parlament asuvad Stansis.

Kantonis on 11 valda:

* Stans
* Hergiswil (NW)
* Buochs
* Stansstad
* Ennetbürgen
* Oberdorf (NW)
* Beckenried
* Wolfenschiessen
* Ennetmoos
* Dallenwil
* Emmetten

Kantoni valdade kaart

Viited
------

1. ↑  Statistikateenistus, vaadatud 28.08.2019.

Välislingid
-----------

* Nidwalddeni koduleht


Šveitsi kantonid

Aargau **·**  Appenzell Ausserrhoden **·**  Appenzell Innerrhoden **·**  Basel-Landschaft **·**  Basel-Stadt **·**  Bern **·**  Fribourg **·**  Genf **·**  Glarus **·**  Graubünden **·**  Jura **·**  Luzern **·**  Neuchâtel **·**  Nidwalden **·**  Obwalden **·**  Schaffhausen **·**  Schwyz **·**  Solothurn **·**  Sankt Gallen **·**  Ticino **·**  Thurgau **·**  Uri **·**  Valais **·**  Vaud **·**  Zug **·**  Zürich
Joško Gvardiol 2021. aastal RB Leipzigis mängimas
**Joško Gvardiol** (sündinud 23. jaanuaril 2002 Zagrebis) on Horvaatia jalgpallur, kes mängib kesk- või vasakkaitsjana Inglismaa kõrgliiga klubis Manchester City ja Horvaatia jalgpallikoondises.

Gvardiol alustas klubikarjääri Horvaatia klubis Zagrebi Dinamo, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2002. aastal. Horvaatia kõrgliigas debüteeris ta 2019. aasta oktoobris. Oma esimese liigavärava lõi ta teises mängus 2. novembril 2019 Zaprešići Interi vastu.

2020. aasta septembris sõlmis ta viieaastase lepingu RB Leipzigiga, kuid jäi hooajaks 2020–21 laenule Zagrebi Dinamosse. Hooaegadel 2019–20 ja 2020–21 tuli ta Dinamoga Horvaatia meistriks.

Aastal 2020 liitus ta RB Leipzigisse. Saksamaa kõrgliigas debüteeris Gvardiol 20. augustil 2021 mängus VfB Stuttgardi vastu. Ta murdis kiiresti Leipzigi põhikoosseisu. 11. detsembril 2021 lõi ta mängus Mönchengladbachi Borussia vastu oma esimese värava Saksamaa kõrgliigas.

Suvel 2023 liitus Gvardiol ligi 90 miljoni euro eest Manchester Cityga. Seega sai temast läbi aegade kõige kallima summa eest ostetud kaitsja.

Horvaatia jalgpallikoondises tegi Gvardiol debüüdi 6. juunil 2021 sõprusmängus Belgia vastu. Ta kuulus Horvaatia koondisse sama aasta Euroopa meistrivõistlustel. Ta oli kõigis neljas mängus Horvaatia algkoosseisus, saades esimeses alagrupimängus 16. juunil 19 aasta, nelja kuu ja 21 päeva vanuselt kõige nooremaks Horvaatia jalgpalluriks, kes on mõnel suurturniiril mänginud. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 8. oktoobril 2021 MM-i valikmängus Küprose vastu.

Saavutused
----------

Zagrebi Dinamo
* Prva HNL: 2019–20, 2020–21
* Horvaatia karikas: 2020–21
* Horvaatia superkarikas: 2019

| * v
* r
Horvaatia koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Livaković
* 2 Vrsaljko
* 3 Barišić
* 4 Perišić
* 5 Ćaleta-Car
* 6 Lovren
* 7 Brekalo
* 8 Kovačić
* 9 Kramarić
* 10 Modrić (c)
* 11 Brozović
* 12 Kalinić
* 13 Vlašić
* 14 Budimir
* 15 Pašalić
* 16 Juranović
* 17 Oršić
* 18 Rebić
* 19 Badelj
* 20 Petković
* 21 Vida
* 22 Bradarić
* 23 Sluga
* 24 Gvardiol
* 25 Ivanušec
* 26 Škorić
* Treener: Dalić

 | Horvaatia |

| * v
* r
Horvaatia koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Livaković
* 2 Stanišić
* 3 Barišić
* 4 Perišić
* 5 Erlić
* 6 Lovren
* 7 Majer
* 8 Kovačić
* 9 Kramarić
* 10 Modrić (c)
* 11 Brozović
* 12 Grbić
* 13 Vlašić
* 14 Livaja
* 15 Pašalić
* 16 Petković
* 17 Budimir
* 18 Oršić
* 19 Sosa
* 20 Gvardiol
* 21 Vida
* 22 Juranović
* 23 Ivušić
* 24 Šutalo
* 25 Sučić
* 26 Jakić
* Treener: Dalić

 | Horvaatia |
**Nipton** on asula USA-s California osariigis San Bernardino maakonnas Ivanpah' orus. See asub Nevada osariigi piirist paari kilomeetri kaugusel nummerdamata Nipton Roadi ääres (Nevadas jätkub Nipton Road maanteena Nevada State Route 164). 

Kiirtee Interstate 15 jääb Niptonist umbes 16 km kaugusele läände. Niptonist lõunas asub looduskaitseala Mojave National Preserve.

Nipton asutati 1905. aastal, kui sinna jõudis raudtee-ettevõtte San Pedro, Los Angeles & Salt Lake Railroadi raudtee. Nipton oli algul kaevandusasula, mis kandis nime **Nippeno Camp**. 1910. aastal sai Nipton oma praeguse nime. Tänapäeval läbib Niptoni Union Pacific Railroadi raudteeliin.

1985. aastal ostsid Niptoni umbes 200 000 dollari eest Gerald Freeman ja Roxanne Lang. Nad taastasid Niptoni kohviku ja viie toaga hotelli ning istutasid eukalüptipuude salu. Kui Freemani tervis 2016. aastal halvenema hakkas, panid nad asula müüki. 2017. aasta septembris otsis Niptoni viie miljoni dollari eest American Green Inc. mis lootis sellest teha kanepikultuuri keskuse. American Green Inc. müüs asula 2018. aasta märtsis pärast seda, kui ei projekti jätkamiseks ei jätkunud enam raha. Asula läks ettevõtte Delta International Oil & Gas valdusse, kuid 2020. aasta novembris oli Nipton 2,75 miljoni dollari eest taas müügis.

2023. aasta jaanuaris ostis Niptoni 2,5 miljoni dollari eest teatriettevõtte Spiegelworld, mis soovib sinna luua oma peakorteri.

Viited
------

1. ↑  Hsu, Tiffany (4. mai 2011). "Turning his near-ghost town into a clean-tech boomtown". Los Angeles Times. Vaadatud 17.5.2023
2. ↑  Grind, Kirsten (27. mai 2021). "Schitt's Creek, but in Real Life: Owner Tries Selling California Desert Town". *The Wall Street Journal*. Vaadatud 5. jaanuaril 2023.
3. ↑  Jennifer Kaplan (3. august 2017). "Cannabis Grower Buys California Town to Build Pot-Friendly Outpost". *Bloomburg News*. Vaadatud 4. augustil 2017.
4. ↑  Rosalie Murphy (4. august 2017). "A marijuana company is trying to buy a tiny Mojave Desert town". *Desert Sun*. Vaadatud 4. augustil 2017.
5. ↑  "California's desert town Nipton is back on market for 2nd time since 2017, priced at $2.75M". *ABC7 San Francisco*. 16. november 2020.
6. ↑   Carter, Geoff (4. jaanuar 2023). "Spiegelworld producer of Vegas hit Absinthe has bought a California town". Las Vegas Weekly. Vaadatud 17.5.2023
Põlva lipp
**Põlva lipp** oli Põlva maakonnas asuva Põlva linna lipp.

Lipp on kinnitatud 23. jaanuaril 1995.

Lipu kirjeldus
--------------

Ülalt algavad võrdse laiusega triibud; roheline, valge, sinine kuni keskkohani ja siis keskelt alla sinine, valge ja roheline. Kuna lipu keskel kohtuvad kaks sinist, moodustub nendest lai triip, mille keskel paikneb Põlva linna vapp.

Põhjendus
---------

Lipu värvid viitavad linakasvatusele – pikka aega Põlva ümbruse talupoegade peamiseks sissetuleku allikaks olnud tegevusele. Just linakasvatusest saadud tuludega hakkasid Põlva kihelkonna talupojad XIX sajandil oma talusid päriseks ostma, see võimaldas omakorda pöörata rohkem tähelepanu kultuurile ja kaubandusele, mille keskuseks sai Põlva. Värvid sümboliseerivad järgmist: roheline – linataime vart, sinine – linataime õit, valge – linakiust saadud toodangut.

Lipu kasutamise kord
--------------------

1. Heisatav ja väljapandav linnalipp peab vastama Põlva linna põhimääruses toodud kirjeldusele ning olema terve ja puhas.
2. Linna lipp heisatakse alaliselt linnavalitsuse hoonel.
3. Linna lipu võib heisata ettevõtete, asutuste ja organisatsioonide hoonetel ning elamutel riigilipu heiskamise päevadel.
4. Linna lippu võib heisata avalikel üritustel, samuti perekondlike sündmuste puhul.
5. Linnavalitsus võib anda korralduse heisata linnalipp mõne muu sündmuse puhul.
6. Kasutamiskõlbmatuks muutunud linnalipp kuulub sündsal viisil hävitamisele.

Vaata ka
--------

* Põlva vapp

Välislingid
-----------

* Põlva sümboolika Riigikantselei kodulehel