recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Alois Pisnik (1986)
**Alois Pisnik** (8. september 1911 Leoben – 2. oktoober 2004 Rostock) oli Austria päritolu Saksa DV partei- ja riigitegelane.

Alois Pisnik oli pärit töölisperekonnast. Aastatel 1926–1929 õppis ta masina- ja elektrilukksepaks. Ta osales sotsiaaldemokraatliku noorteorganisatsiooni, sotsiaaldemokraatliku spordiliikumise ja metallitööliste ametiühinguliikumise tegevuses. Alates 1928. aastast oli ta Austria Sotsiaaldemokraatliku Partei liige. Aastatel 1930–1933 õppis ta kaugõppe teel elektriinseneriks. 1933. aastal astus ta Austria Kommunistlikku Parteisse. 1935. aastal mõisteti ta kommunistliku tegevuse eest seitsmeks aastaks vangi, 1936. aastal vabanes ennetähtaegselt vangistusest.

1937–1940 töötas ta raadiotehnikuna Leobenis. Illegaalse kommunistliku tegevuse eest arreteeriti ta 1940. aasta veebruaris ja mõisteti 1941. aasta juunis Grazis erikohtu poolt kümneks aastaks vangi. Vanglakaristust kandis ta Halles. Vangistusest vabanemise järel astus ta 1945. aastal Saksamaa Kommunistlikku Parteisse, millest sotsiaaldemokraatide sundliitmise järel 1946. aastal sai Saksamaa Sotsialistlik Ühtsuspartei. 1946–1949 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Saksa-Anhaldi allorganisatsiooni organisatsiooniline sekretär ja 1951–1952 teine sekretär. Alates 1950. aastast kuni 1989. aasta detsembrini oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liige. 1958–1963 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaat. 1952–1979 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Mageburgi ringkonna allorganisatsiooni esimene sekretär. Alates 1958. aastast kuni 1990. aasta märtsini oli ta Saksa DV Rahvakoja (parlamendi) liige. 1980. aastast kuni 1990. aasta märtsini oli Saksa DV Riiginõukogu liige. 1993. aasta novembris esitati talle süüdistus kaasvastutuses Saksa DV piirirežiimi eest, kuid tervislikel põhjustel võeti süüdistus tagasi.

Viited
------

1. ↑  Alois Pisnik Munziger
2. ↑  Pisnik, Alois Bundesstiftung Aufarbeitung
**Menedemos Eretriast** (kreeka Μενέδημος ὁ Ἐρετριεύς, u 345– u 260 eKr) oli vanakreeka filosoof, Elise-Eretria koolkonna esindaja, kes oli pärit Eretria linnast Euboia saarel.

Menedemos oli sündinud lugupeetavasse suguvõssa, kuid oli ise ehitaja või siis dekoraator ning vaene. Ta saadeti sõjaretkele Megarasse, kuid otsustas külastada ka Platoni Akadeemiat ning otsustas seejärel sõjateenistusest loobuda ja asuda filosoofiat õppima. Platoni Akadeemiast suundus ta koos Phleiusi Asklepiadesega Megarasse Stilponi õpilasteks ja sealt omakorda edasi Elisesse, kus nendest said Phaidoni kooli õpilased. Hiljem suundusid nad Asklepiadesega Menedemose kodulinna Eretriasse ning sellest ajast nimetati Elise kooli Eretria kooliks. Sageli on kasutusel ka Elise-Eretria koolkonna nimetus.

Tema elu kohta on Diogenes Laertios oma teose "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamatus Menedemost puudutavas peatükis üles kirjutanud mitmeid anekdoote. Üks nendest väidab, et Eretria koolis puudus kord ning korrapärane pinkide asetus ja igaüks võis kuulata millist vestlust tahes, ringi liikudes või istudes.

Menedemose filosoofiliste seisukohtade ja õpetuste kohta pole palju teada. Diogenes Laertios väidab, et ta ei sallinud Platoni Akadeemia õpetajaid, muuhulgas Xenokratest ega ka kürenaiku Paraibatest, eelistades nendele enda Megara õpetajat Stilponit. Menedemos olnud osav vaidlustes, eriti vastuväidete ülesehitamisel ning Diogenes Laertios osundab üht tema väidetavatest meelisargumentidest:

> „"Kas mitte üks kahest ei ole teisest teistsugune?" "Jah." "Ja kas hea tegemine pole midagi teistsugust kui hea?" "Jah." "Siis järelikult ei ole hea tegemine hea."   
>  (vanakreeka "τὸ ἕτερον τοῦ ἑτέρου ἕτερόν ἐστι;" "ναί." "ἕτερον δέ ἐστι τὸ ὠφελεῖν τοῦ ἀγαθοῦ;" "ναί." "οὐκ ἄρα τὸ ὠφελεῖν ἀγαθόν ἐστιν.")"
> 
> 
>  – Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamat, lõik 134
> 
> 

Lisaks olevat Menedemos arvanud, et tõde ei saa väljendada eitavate (vanakreeka ἀποφατικὰ) ega ka liidetud (vanakreeka συνημμένα) ning põimitud (vanakreeka συμπεπλεγμένα) väidetega, nõudes selle asemel kinnitavate (vanakreeka ἀποφατικὰ) ja ühetimõistetavate (vanakreeka τὰ οὐχ ἁπλᾶ) väidete kasutamist.

Viited
------

1. 1 2 3  Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamat, lõik 125
2. ↑  Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamat, lõik 126
3. ↑  Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamat, lõik 105
4. ↑  Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamat, lõik 130
5. ↑  Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamat, lõik 134
6. ↑  Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamat, lõik 135
**"Deșteaptă-te, române!"** [deštjaptö-te romõõne] 'Ärka, rumeenlane!' on Rumeenia riigihümn. 

Hümni sõnad on kirjutanud Andrei Mureșanu (1816-1863) ja viisi autor on Anton Pann (1796-1854). Laul kirjutati 1848. aasta revolutsiooni ajal. Selle nimi oli algul "Un răsunet" (Kaja). Esimest korda lauldi seda 29. juunil 1848 Râmnicu Vâlcea linnas. See võeti kohe kasutusele revolutsiooni hümnina ning ta sai nimeks "Deșteaptă-te, române".

Tekst
-----

"DEȘTEAPTĂ-TE ROMÂNE!"

Deșteaptă-te, române, din somnul cel de moarte,  

În care te-adânciră barbarii de tirani  

Acum ori niciodată croiește-ți altă soarte,  

La care să se-nchine și cruzii tăi dușmani.  

Acum ori niciodată să dăm dovezi în lume  

Că-n aste mâni mai curge un sânge de roman,  

Și că-n a noastre piepturi păstrăm cu fală-un nume  

Triumfător în lupte, un nume de Traian.  

Înalță-ți lata frunte și caută-n giur de tine,  

Cum stau ca brazi în munte voinici sute de mii;  

Un glas el mai așteaptă și sar ca lupi în stâne,  

Bătrâni, bărbați, juni, tineri, din munţi și din câmpii.  

Priviți, mărețe umbre, Mihai, Ștefan, Corvine,  

Româna națiune, ai voștri strănepoți,  

Cu brațele armate, cu focul vostru-n vine,  

"Viața-n libertate ori moarte" strigă toți.  

Pre voi vă nimiciră a pizmei răutate  

Și oarba neunire la Milcov și Carpați  

Dar noi, pătrunși la suflet de sfânta libertate,  

Jurăm că vom da mâna, să fim pururea frați.  

O mamă văduvită de la Mihai cel Mare  

Pretinde de la fii-și azi mână d-ajutori,  

Și blastămă cu lacrămi în ochi pe orișicare,  

În astfel de pericul s-ar face vânzători.  

De fulgere să piară, de trăsnet și pucioasă,  

Oricare s-ar retrage din gloriosul loc,  

Când patria sau mama, cu inima duioasă,  

Va cere ca să trecem prin sabie și foc.  

N-ajunge iataganul barbarei semilune,  

A cărui plăgi fatale și azi le mai simțim;  

Acum se vâră cnuta în vetrele străbune,  

Dar martor ne de Domnul că vii nu oprimim.  

N-ajunge despotismul cu-ntreaga lui orbie,  

Al cărui jug de seculi ca vitele-l purtăm;  

Acum se-ncearcă cruzii, cu oarba lor trufie,  

Să ne răpească limba, dar morți numai o dăm.  

Români din patru unghiuri, acum ori niciodată  

Uniți-vă în cuget, uniți-vă-n simțiri.  

Strigați în lumea largă că Dunărea-i furată  

Prin intrigă și silă, viclene uneltiri.  

Preoți, cu crucea-n frunte căci oastea e creștină,  

Deviza-i libertate și scopul ei preasfânt.  

Murim mai bine-n luptă, cu glorie deplină,  

Decât să fim sclavi iarăși în vechiul nost'pământ.
Menestrel. Illustratsioon teoses *English Literature for Boys and Girls* , Henrietta Elizabeth Marshall (Jack, c. 1910).
**Menestrel** (prantsuse keeles *ménestrel*, *ménétrier*, inglise keeles *minstrel*) oli kutseline laulja ja pillimees, ka rändlaulik või -muusik keskaegsel Prantsusmaal, Provence'is ja Inglismaal. Need võisid olla rändmuusikud, kes liikusid ühe isanda teenistusest teise, esitades enamasti kangelaslaule pilli saatel, või õukondades trubaduuridest sotsiaalselt alamal paiknevad kutselised muusikud, kes saatsid ja esitasid trubaduurilaule.

Eesti kirjanduses on menestrele samastatud ka mitmesuguseid etenduskunste valdavate rändartistidega žonglööridega, kuid teistes tekstides nimetatakse neid koos eri elukutsetena, nagu Adam Davie distihhonis 14. sajandi algusest:

*"Merry it is in halle to hear the harpe, the Minstrelles synge, the Jogelours carpe"*
14. ja 15. sajandil hakkasid menestrelid koonduma muusikute gildidesse – Pariisi menestrelide gild loodi 1341. aastal ja Inglismaal kutsus Edward IV 1469. aasta harta kokku kuninglike muusikute gildi.

### Etümoloogia

Sõna on tulnud ladinakeelsest sõnast *ministerialis* 'teeniv', samast tüvest kui ministeriaal ja ministrant.

Muusikuterõdu kannab mõnes keeles nimetust menestrelide järgi (portugali keeles *galeria de menestréis*, inglise keeles *minstrels' gallery*).

Tekstides
---------

Ühes 13. sajandi luuletuses kirjeldatakse menestreli kui kedagi, kes oskab hästi kõnelda ja sõnu riimida, tunneb lugu Troojast, oskab õuna noatipul tasakaalus hoida, žongleerida ning läbi rõngaste hüpata, peab oskama mängida mandoorat, harfi, fiidlit ja psalteeriumi, suudab dresseerida koeri ja ahve, valdab linnulaulu imiteerimist ning nukuteatri tegemise kunsti.

Vaata ka
--------

* žonglöör
* huglaar
* skomorohh
* trubaduur
* truväär
* minnesinger

Viited
------

1. ↑
2. ↑  T. Siitan. Keskaja muusika aastani 1300. Tallinn, 1989
3. ↑
4. ↑  T. Percy. Reliques of Ancient English Poetry: Consisting of Old Heroic Ballads, Songs, and Other Pieces of Our Earlier Poets, Together with Some Few of Later Date. Bohn, 1847
5. ↑

Välislingid
-----------

* Menestrel Encyclopaedia Britannicas
* Menestrelid Meyers Konversationslexikonis
Dežnjovi neem Tšuktši poolsaare idaotsas (vasakpool)
1937. aasta kaardi osa, kus on kujutatud Dežnjovi neem (East Cape)
Semjon Dežnjovi auks mälestussammas Dežnjovi neemel
**Dežnjovi neem** (vene keeles мыс Дежнёва) on neem Tšuktši poolsaare idaotsas. See on ühtlasi Venemaa, Aasia ja Euraasia kõige idapoolsem punkt. Neem asub Beringi väina rannikul. Selle vastas Sewardi poolsaare läänetipus 86 km kaugusel asub Walesi Printsi neem.

Dežnjovi neeme geograafilised koordinaadid on 66° 5′ N, 169° 40′ W. See on isoleeritud lameda laega mäemassiiv kõrgusega kuni 741 m järskude pankadega merepoolses küljes.

Aastani 1898 nimetati Dežnjovi neeme **Vostotšnõi neemeks** (*East Cape*). Aastal 1879 nimetas Adolf Erik Nordenskiöld selle ümber vene meresõitja ning Põhja- ja Ida-Siberi uurija Semjon Dežnjovi auks, kes 1648. aastal koos Fedot Popoviga esimesena ümber neeme ringi sõitis.

Viited
------

1. ↑  Дежнёва мыс, Большая советская энциклопедия
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Ungari |
|  |
| 4. koht | 1936 | Sulgkaal |
|  |
| Hõbe | 1934 | Sulgkaal |
| Veerand-finaal | 1939 | Sulgkaal |
| Kuld | 1942 | Sulgkaal |

**Dezső Lajos Frigyes** (sünninimi **Fritsch**; 13. november 1913 Budapest – 13. juuli 1984 Cleveland, Ohio, USA) oli Ungari poksija.

Ta oli kokku neljakordne Ungari meister sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) aastatel 1934, 1938, 1939 ja 1941.

Ta sai sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 1936. aasta Berliini olümpiamängude poksivõistlustel 4. koha, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Oscar Casanovasile (Argentina) ning 3. koha kohtumise Josef Minerile (Saksamaa).

Ta võitis kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) 1942. aasta Euroopa meistrivõistlustel (Breslau, 1942) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks. Ta sai sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 4. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1934) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Otto Kästnerile (Saksamaa). Ta osales sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 6. Euroopa meistrivõistlustel (Dublin, 1939), kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale 4. koha saajale James Watsonile (Šotimaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Ta osales Euroopa eest 1936. aastal sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) maavõistlustel USA Kuldkinda turniiri võitjate meeskondadega ning võitis New Yorgis Bernhard Milleri.

Viited
------

1. ↑  11. suveolümpiamängude poksivõistlus. Berliin 1936. Tulemused inglise keeles
2. ↑  1942. aasta Euroopa meistrivõistlused poksis. Breslau 1942. Tulemused poola keeles
3. ↑  4. Euroopa meistrivõistlused poksis. Budapest 1934. Tulemused inglise keeles
4. ↑  6. Euroopa meistrivõistlused poksis. Dublin 1939. Tulemused inglise keeles
5. ↑  1936. aasta Euroopa–USA Kuldkinda-võistlus. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Dezső Frigyes veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**1826. aasta põhiseadus** oli Portugali kuningriigi teine põhiseadus, millega kuningas Pedro IV püüdis lepitada absolutismi ja konstitutsioonilise monarhia pooldajaid, nähes mõlemale rühmitusele ette rolli riigi valitsemisel. 

Erinevalt 1822. aasta põhiseadusest pani uus dokument aluse neljaharulisele valitsusele. Seadusandlikku võimu teostav parlament muudeti kahekojaliseks. Parlamendi ülemkoda koosnes eluaegsetest ja pärilike tiitlitega peeridest ning vaimulikest, kelle nimetas kuningas. Parlamendi alamkoda koosnes 111 saadikust, kelle valisid nelja-aastaseks ametiajaks kohalikud esinduskogud. Need esinduskogud valiti omakorda valimistel, millel said osaleda makse maksvad meessoost maaomanikud. Kohtuvõim kuulus kohtutele ja täidesaatev võim ministritest koosnevale valitsuskabinetile. Vahendajaks kolme võimu vahel pidi olema kuningas, kellel oli õigus iga seadust vetostada.

1826. aasta põhiseadus oli 1822. aasta põhiseadusest mõõdukam, sest püüdis leida kompromissi kahe vaenupoole vahel. Sellega suurenes kõrgaadli mõjuvõim ja kinnitati kiriku ühiskondlik positsioon, loobumata samal ajal konstitutsioonilise monarhia põhimõtetest.

Kompromissina kukkus 1826. aasta põhiseadus siiski läbi, sest absolutiste see ei rahuldanud. Kui 1828. aastal haaras võimu Pedro IV noorem vend Miguel, lasi ta kohe põhiseaduse tühistada. Konstitutsioonilise monarhia põhimõtete juurde pöörduti tagasi alles pärast absolutistide lüüasaamist kuus aastat kestnud kodusõjas.

Vaata ka
--------

* Portugali põhiseadus
* 1822. aasta põhiseadus
* 1838. aasta põhiseadus
Lehekülg Geert Groote tundideraamatust tema tekstidega
***Devotio moderna*** (ladina keeles 'uus pühendumine') oli usuline liikumine katoliku kirikus 14. sajandi lõpust 16. sajandini, mis rõhutas vaga mõtiskluse ja sisemise pühendumise tähtsust, pidas avalikku kombetäitmist ja kiriklikke tseremooniaid vähem oluliseks ning suhtus skeptiliselt 13. ja 14. sajandi spirituaalsete liikumiste pärandisse.

Ajaloost
--------

*Devotio moderna* pärines Madalmaadest, selle alusepanija oli Geert Groote, kes lõi Ühise elu vennaskonna (*Broeders des gemeenen levens*). Pärast tema surma 1384. aastal asutasid tema õpilased Augustiini kanoonikute kongregatsiooni Windesheimis (Zwolle lähedal Hollandis). Need kaks kogukonda, mis esialgu olid ilmikute, hiljem monastilised kogukonnad, olid põhilised, kes elasid *devotio moderna* põhimõtete järgi ning propageerisid pühaduse otsingut igapäevaelu keskel. Liikumine levis Madalmaadest Saksamaale, Šveitsi, Põhja-Prantsusmaale, Hispaaniasse ja võib-olla ka Itaaliasse. Thomas à Kempisele omistatud teos "Imitatio Christi" on selle liikumise selgeim väljendus.

Viited
------

1. 1 2  devotio moderna. - Encyclopedia Britannica
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on maastikutüübi kohta; perekonnanime kohta vaata artiklit Rohtla (perekonnanimi).* |

---

Rohtla Hiinas Sise-Mongoolias 
**Rohtla** on enamasti tasane sademetevaene avamaastik, kus taimkatte moodustavad kuivalembesed ja lühikese kasvueaga rohttaimed. 

Rohtlad esinevad kõikidel mandritel peale Antarktise, kummalgi poolkeral. 

Euraasia parasvöötmes nimetatakse neid stepiks, Ungaris pustaks, Põhja-Ameerikas preeriaks. Lõuna-Ameerikas paiknevad rohtlad nii lähistroopikas, kus neid nimetatakse pampaks, kui ka lähisekvatoriaalses kliimavöötmes, kus nad kannavad nime ljaano ja kampo.

Esineb metsa ja rohtla vahepealset maastikku, kus puid küll leidub, kuid suhteliselt harvalt, üksikuna või väikeste saludena. Aafrika puisrohtlat nimetatakse savanniks, Eesti puisrohtlat puisniiduks.

Rohttaimede kõrgus rohtlas võib olla üsnagi erinev. Loopealsel võib see mitte ületada mõnda detsimeetrit, aga preerias, pampas ja savannis võivad rohttaimed olla inimesest kõrgemad.

Põhjusi, miks rohtlas puid ei kasva, on mitmeid. Tundras on maas igikelts, mis takistab puudel oma juurte pinnasesse ajamist ja üksnes rohttaimed, kelle juurestik sügavale ei küündi, saavad seal kasvada. Luhal toimuvad perioodilised üleujutused, millega toimetulekuks noored puud pole kohastunud. Niidul, näiteks puisniidul võib puude kasvamist takistada loomade karjatamine: kariloomad söövad äsjatärganud puud ära. Nad söövad rohttaimi ka, aga rohttaimed kasvavad juurest tagasi.

Puud vajavad tavaliselt kasvamiseks rohkem vett kui rohttaimed, sellepärast kipuvad rohtlad asuma maailma kuivemates paikades.
Fjodor Kamenski
**Fjodor Kamenski** (Фёдор Фёдорович Каменский, *Fjodor Fjodorovitš Kamenski*; 2. september (21. august vkj) 1836 Peterburi, Venemaa – 26. august 1913 Clearwater, Florida) oli vene skulptor. 1873. aastast elas ja töötas Ameerika Ühendriikides.

Aastatel 1852–1860 õppis ta Peterburi Kunstide Akadeemias Nikolai Pimenovi, Clodt von Jürgensburgi ja Fjodor Bruni käe all. Õpingute jooksul pälvis ta oma teoste eest suure kuldmedali, millega kaasnes välismaal edasiõppimise võimalus. Aastail 1863–1869 täiendas ta end Itaalias. Seal valmisid Kamenskil skulptuurid "Noor skulptor" (1866), "Lesk pojaga" (1867), "Esimesed sammud" (1872) ja Mihhail Glinka monument. Skulptuuri "Lesk pojaga" eest valiti ta Peterburi Kunstide Akadeemia akadeemikuks ja ta naasis Peterburi.

1870. aastal läks ta tagasi Firenzesse, kust emigreerus 1873. aastal Ameerika Ühendriikidesse Florida osariiki.

USA-s hakkas Kamenski farmeriks ja jätkas skulptoritööd. 

Fjodor Kamenski valmistas ette Chicago 1893. aasta maailmanäituse Venemaa ekspositsiooniala.

### Galerii

* "Noor skulptor" (1866)"Noor skulptor" (1866)
* "Esimesed sammud" (1872)"Esimesed sammud" (1872)
**Varbla Urbanuse kirik** on 19. sajandil ehitatud kirik Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Helmkülas. Kiriku kaitsepühak on paavst Urbanus I.

Varbla kihelkond sai oma pastori aastal 1611. Esimene kirik ehitati Varblasse 1638. See oli puust ja hävis 19. sajandil. Seejärel ehitati 1860 kirik, mis oli liiga väike ja madal.

Praegune kirikuhoone on muinsuskaitse all alates 1998. aastast. Kirikut kasutab Varbla Urbanuse kogudus.

Kirikus asub 18. sajandi lõpus valmistatud altar, mis on muinsuskaitse all 1973. aastast.

Varbla kiriku juures on Varbla kirikuaed.

* Varbla kirikVarbla kirik
* Varbla kiriku torniristVarbla kiriku tornirist
* Kirikuaia piirdemüürKirikuaia piirdemüür
* Varbla kirik 14.03.2015Varbla kirik 14.03.2015

Kirjandus
---------

* Vahur Joala. "Saulepi valitsejad." Tallinn, 2013, 178 lk.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Varbla kirik** |

* Saulepi valitsejad
* Varbla kirik kultuurimälestiste riiklikus registris


Varbla kihelkond

**Kirik**: Varbla  

**Mõisad**: Orasaare mõis | Saulepi mõis | Uue-Varbla mõis | Vaiste mõis | Vana-Varbla mõis
Topis
**Rohtla-soomusloom** (*Manis temminckii*) on soomusloomalaste sugukonda soomuslooma perekonda kuuluv imetaja.

Rohtla-soomusloom elab Lõuna- ja Ida-Aafrika savannides. Aafrikas elab 4 liiki soomusloomi, aga Ida- ja Lõuna-Aafrikas üksnes rohtla-soomusloom.

Tema tüvepikkus on ligi 50 cm, saba pikkus 35 cm. Tal on ebaproportsionaalselt väike pea, väikesed esikäpad ja võimsad tagakäpad. Tal on võimsad küünised, mida vajab sipelga- ja termiidipesade lõhkumiseks.

Rohtla-soomuslooma kere on kaetud suurte soomustega. Neid ei ole tal ainult kõhul. Hädaohu korral rullib ta end kokku kõvaks palliks, mida inimene ei suuda lahti kangutada. Soomusloom võib vaenlasi ka sabaga lüüa. Kui ta keras ei ole, pole sabasoomused päris üksteise vastas. Sabasoomused on teravad ja kui loom sabaga virutab, siis ta nagu lööks mitmekümne noaga.

Ta liigub mööda maapinda ja on öise eluviisiga. Ta on üksnes maismaa-elanik. Üldiselt on ta aeglane loom. Käib ta neljal jalal, toetudes mitte esijalgade peopesadele, vaid sõrmenukkidele, et mitte oma väärtuslikke küüsi murda. Kui on vaja kiiremini liikuda, jookseb ta tagajalgadel, hoides sabaga tasakaalu. Joostes võib ta arendada kiirust 3,5–6 km/h, mis ei ületa inimese kõndimise kiirust.

Ta sööb peamiselt sipelgaid ja termiite. Selleks on ta hästi kohastunud. Tal on väga pikk, kuni poole meetri pikkune kleepuv keel, mis tavaliselt on tema suus olevas taskus. Soomuslooma sülg meelitab putukaid ligi.

Rohtla-soomusloom suudab endale ka ise uru kaevata, aga ta eelistab elada tüügassea või tuhniku kasutamata koopas või lihtsalt lamada tihedas taimestikus. See, et tal ei ole kindlat elupaika, teeb tema jälgimise veelgi raskemaks.

Emane toob ilmale korraga ühe poja. Kaksikuid on väga harva.

Praegu peetakse teda ohualtiks liigiks, kuna hoolimata tema laiast levikualast on liigi arvukus salakaubanduse tõttu vähenemas.

Rohtla-soomuslooma kirjeldati teaduslikult esimest korda 1832. Siis anti talle ka teaduslik nimi. Selle sai ta hollandi zooloogi Coenraad Jacob Temmincki järgi.

Viited
------

1. ↑  Pietersen, D. Jansen, R. Connelly, E. (2019). *Manis temminckii*. *IUCNi punase nimistu ohustatud liigid*. IUCN 2019.
2. 1 2 3 4  "Loomade elu", 7. kd. lk. 101

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Rohtla-soomusloom** |
Fjodor Kudrjašov (2018)
**Fjodor Vassiljevitš Kudrjašov** (vene keeles Фёдор Васильевич Кудряшов; sündinud 5. aprillil 1987 Mamakanis) on Venemaa jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Türgi kõrgliiga klubis Antalyaspor ja Venemaa jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Bratski Sibirjakis.

Venemaa kõrgliigas on ta mänginud kokku kaheksas klubis – Moskva Spartak, FK Himki, Tomski Tom, FK Krasnodar, Groznõi Terek, FK Rostov, Kaasani Rubin ja PFK Sotši.

2019. aasta jaanuaris sõlmis ta pooleteise aasta pikkuse lepingu Türgi kõrgliiga klubiga İstanbuli Başakşehir, kuid naasis 2019. aasta juunis Venemaa kõrgliigasse. 2020. aasta jaanuaris liitus ta Antalyasporiga.

Venemaa jalgpallikoondises tegi Kudrjašov debüüdi 31. augustil 2016 mängus Türgi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 8. juunil 2019 EM-i valikmängus San Marino vastu. Ta on kuulunud Venemaa koondisse 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril, 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2020. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

| * v
* r
Venemaa koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Akinfejev (c)
* 2 Fernandes
* 3 Kutepov
* 4 Ignaševitš
* 5 Semjonov
* 6 Tšerõšev
* 7 Kuzjajev
* 8 Gazinski
* 9 Dzagojev
* 10 Smolov
* 11 Zobnin
* 12 Lunjov
* 13 Kudrjašov
* 14 Granat
* 15 Al. Mirantšuk
* 16 An. Mirantšuk
* 17 Golovin
* 18 Žirkov
* 19 Samedov
* 20 Gabulov
* 21 Jerohhin
* 22 Dzjuba
* 23 Smolnikov
* Treener: Tšertšessov

 | Venemaa |

| * v
* r
Venemaa koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Šunin
* 2 Fernandes
* 3 Divejev
* 4 Karavajev
* 5 Semjonov
* 6 Tšerõšev
* 7 Ozdojev
* 8 Barinov
* 9 Sobolev
* 10 Zabolotnõi
* 11 Zobnin
* 12 Djupin
* 13 Kudrjašov
* 14 Džikija
* 15 Mirantšuk
* 16 Safonov
* 17 Golovin
* 18 Juri Žirkov
* 19 Žemaletdinov
* 20 Ionov
* 21 Fomin
* 22 Dzjuba (c)
* 23 Kuzjajev
* 24 Jevgenjev
* 25 Makarov
* 26 Muhhin
* Treener: Tšertšessov

 | Venemaa |
**Afrikanistika** on interdistsiplinaarne teadusharu, mis uurib Aafrikat, eriti Aafrika keeli, kultuure ja ühiskondi. Afrikanistikaga tegelevaid teadlasi nimetatakse **afrikanistideks**.

Sellesse valdkonda kuuluvad Aafrika kultuur, Aafrika ajalugu (kolonialismieelne, koloniseerimine, dekoloniseerimine ja kolonialismijärgne), Aafrika antropoloogia (etnilised rühmad ja Aafrika demograafia), Aafrika poliitika, Aafrika majandus (sh vaesus Aafrikas), Aafrika keeled ja Aafrika religioonid (sh Aafrika põlisusundid). 

Üldjuhul keskendutakse afrikanistikas Sahara-tagusele Aafrikale, kuna Põhja-Aafrikat peetakse sageli osaks araabia maadest. See on siiski vaieldav ning afrikanistika identiteedi küsimus on selle teadusharu üks läbivaid teemasid. Mõnikord paigutatakse afrikanistika ka orientalistika alla, ehkki see muudab orientalistika tähenduse ja ulatuse ülimalt laiaks.

Ajalugu
-------

Keskajal andsid Aafrika-uuringutesse suure panuse araabia õpetlased, kaupmehed ja rändurid (Al-Mas‘ūdī, Al-Idrīsī, Ibn Khaldūn, Leo Africanus jt), kes reisisid Põhja-, Lääne- ja Ida-Aafrikas. Kirjalike allikate puudumise tõttu on nende teosed üks põhiallikaid Aafrika keskaja kohta.

Uusajal kulges Aafrika tundmaõppimine paralleelselt eurooplaste sissetungiga kontinendile, sealhulgas misjoniga. Olulise panuse andsid 1795. aastal rajatud Londoni Geograafiaselts ning 1821. aastal loodud Pariisi Geograafiaselts. Selle aja suurimate Aafrika-rändurite seas olid Mungo Park, David Livingstone, Heinrich Barth, Georg Schweinfurth ja Aleksandr Bulatovitš. Venemaa esimene afrikanist oli mereväelane ja luuraja Matvei Kokovtsev.

19. sajandi lõpus hakati Euroopas õpetama Aafrika keeli (Berliini ülikoolis 1887. aastast), sealhulgas erikoolides, mis valmistasid ette koloniaalhaldusametnikke.

20. sajandi teise poole üks tähtsamaid afrikaniste oli ameeriklane Joseph Greenberg. Ta muutis täielikult Aafrika keelte klassifikatsiooni, koondades need nelja keelkonda: afroaasia, Niiluse-Sahara, Niigeri-Kongo ja khoisani keeled.

Eesti afrikaniste
-----------------

* Leonhard Blumer
* Gustav Reinhold Nyländer
* Hans Tiismann

Vaata ka
--------

* Afrikanistide loend

Kirjandus
---------

* A. D. Dridzo "K voprosu o roli Tartuskogo universiteta v razvitii afrikanistiki v Estonii" ("Tartu Ülikooli rollist Eesti afrikanistika arengus") "Tartu Ülikooli ajaloo küsimusi" IV, Tartu, 1977, lk 147-154
**Mõisaküla kalmistu** on kalmistu Laiuse kihelkonnas Tartumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Laiusevälja külas Jõgeva vallas. 

Kalmistu on asutatud 1861. aastal Laiuse Jumalaema Sündimise koguduse juurde õigeusu kalmistuna. 

Kalmistu pindala on 1 hektar. 

Kalmistu värav koosneb tellistest ja maakividest laotud kahest postist ja neid ühendavast tellistest gooti kaarest. Ehitise autor on kunagine koguduse köster Aleksander Välbe (1851–1913). Väravalehed on vabrikusepised ning pärinevad 20. sajandi keskpaigast. 

Kalmistul on 109 metallist hauatähist (neist 22 sepistatud), 6 metallaeda, 9 kivist hauatähist ning 1 kivipiire.

1997. aastast on kalmistu riiklik kultuurimälestis.

Kalmistule maetud
-----------------

* Jaan Poska (1835–1882), kunagine koguduse köster, poliitik Jaan Poska isa. Haud on ääristatud sepisaiaga. Rist on varastatud
* Aleksander Tomberg, 1924. aasta 1. detsembri riigipöördekatse ajal sõjakoolis langenud kadett (tondipoiss). Haual on maapinnaga tasa olev Vabadusristi kujutisega lubjakivist plaat, mis on üks väheseid seda tüüpi säilinud algseid plaate

Pildid
------

* Mõisaküla kalmistu väravaehitisMõisaküla kalmistu väravaehitis
* Jaan Poska haud Mõisaküla kalmistulJaan Poska haud Mõisaküla kalmistul

Viited
------

1. ↑  Kultuurimälestiste riiklik register – Mõisaküla kalmistu

Välislingid
-----------

Mõisaküla kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
**Afiinne ruum** on ruum on matemaatiline ruum, mille punktide vahelised seosed on määratud igale punktide järjestatud paarile vastavusse seotud vektoriga (mingi vektorruumi elemendiga) nii, et tekivad samalaadsed seosed vektorite ja punktide vahel nagu tavalises geomeetrias. 

Tavaline ruum on vaadeldav afiinse ruumina, punktide järjestatud paarile seatakse vastavusse vektor (eukleidilise ruumi kui vektorruumi element), mis "viib" esimesest punktist teise.

Afiinses ruumis saab vektoreid liita ja lahutada, kuid ei saa liita ja lahutada punkte, sest ruumis ei ole ühtset koordinaatteljestikku ehk reeperit.

Definitsioon
------------

**Afiinne ruum** üle korpuse *k* on hulk {\displaystyle \,P} (mille elemente nimetatakse punktideks) koos kujutusega hulgast *P*×*P* teatud kindlasse vektorruumi {\displaystyle \,V} üle korpuse *k* (see kujutus seab igale punktide järjestatud paarile ({\displaystyle \,A}; {\displaystyle \,B}) vastavusse vektori (vektorruumi *V* elemendi), mida tähistatakse {\displaystyle \alpha ={\vec {AB}}\in V} ning nimetatakse vektoriks algusega punktis *A* ja lõpuga punktis *B*), kusjuures

1. iga punkti {\displaystyle \,A} ja vektori {\displaystyle \,\alpha } korral leidub parajasti üks punkt {\displaystyle \,B} nii, et {\displaystyle \,\alpha ={\vec {AB}}}
2. iga kolme punkti {\displaystyle \,A}, {\displaystyle \,B} ja {\displaystyle \,C} korral kehtib võrdus {\displaystyle {\vec {AB}}+{\vec {BC}}={\vec {AC}}}

Vaata ka
--------

* vektorruum
* Eukleidiline ruum

Viited
------

1. ↑  Kõige tavalisemal juhul on tegu reaalarvude korpusega.
Kolmainutorn ehk Troitski torn on üks Moskva Kremli tornidest, mis ehitati Aloisio da Milano juhtimisel
**Aloisio da Milano**, tuntud ka nime all **Aloisio da Carezano**, **Aloisio da Carcano** ja **Aleviz Frjazin** (vene keeles Алевиз Миланец, Алевиз Фрязин, Алевиз Фрязин Миланец) oli Itaalia arhitekt, kes töötas 15. sajandi lõpul ja 16. sajandi algul Moskva suurvürstiriigis.

Ehitustööd Moskvas
------------------

Aloisio da Carezano saabus Moskvasse 1494. aastal Ivan III kutsel asendama õukonnaarhitekti Pietro Antonio Solarit kindlustuste ja paleede ehitamisel. Nimi Frjazin on tuletatud vanavene sõnast фрязь 'frank', see tähistas enamasti lihtsalt välismaalast.

* 1495. aastal ehitas ta Neglinnaja jõe äärsed Kremli tornid ja müürid.
* Aastail 1499–1508 ehitas ta Kremlisse mõned kivist eluhooned, mis tänapäeval moodustavad Terem-palee kolm esimest korrust.
* 1508.–1516. aastal kaevas ta vallikraavi Kremli müüri äärde Punase väljaku küljele, mis oli kindlustatud lubjakivi- ja tellislaoga; see täideti 19. sajandil
* 1508. aastal ehitas ta tammi Neglinnaja jõele, 1516. aastal silla üle jõe.

Viited
------

1. ↑  E. A. Hurst. Italians and the New Byzantium: Lombard and Venetian Architects in Muscovy, 1472-1539. - CUNY Academic Works, 2014
**Mõisakool** (luteri usu mõisakool) oli 17. sajandi lõpust kuni 20. sajandi alguseni Eestis tegutsenud madalama astme talurahvakool, mille ülalpidajaks oli mõis. Mõisakoolid eksisteerisid kõrvuti külakoolide, köstrikoolide ja vallakoolidega. Esimene teadaolev mõisakool asutati 1687. aastal Tähtveres.

Mõisakoolide tegevus katkes Suure näljahäda ja Põhjasõja tõttu 18. sajandi alguses. Uuesti hakati koole rajama 1730. aastatel. Mõisakoolide asutamisele andis tõuke Liivimaa kindralsuperintendent Jacob Benjamin Fischeri koolikorralduse kava, mis nägi ette kõikides mõisates koolide avamise ning koolmeistrite leidmise. Teiseks oluliseks seadusandlikuks aktiks oli Liivimaa kindralkuberneri George Browne'i patent, mille kohaselt kool tuli asutada kõikidesse mõisatesse, mille suurus ületas viis adramaad. Vastav nõue võeti 1787. aastal vastu ka Eestimaa kubermangus. Kuigi nimetatud patendid ei andnud täies ulatuses soovitud tulemusi, said mõisakoolid nendega juriidilise aluse.

Õppetöö sisu poolest ei erinenud mõisakoolid luteri usu vallakoolidest.

Kuigi 19. sajandi alguse talurahvareformide tagajärjel pandi koolide asutamise kohustus valdadele, jätkus endiselt ka mõisakoolide tegevus. Mõisakoolide arv vähenes venestusreformide tagajärjel ja 1911. aasta ülevenemaalise algkoolide loenduse andmeil tegutses Eestis vaid 31 mõisakooli 939 õpilasega.

Mõisakoolid likvideeriti 1919. aasta maareformi tagajärjel.

**Tänapäeval** nimetatakse **mõisakoolideks** haridusasutusi, mille kasutada on mõisahoone või mõisakompleksi kuulunud hoone, millel on ajalooline väärtus.

Vaata ka
--------

* Köstrikool
* Külakool
* Vallakool
* Kihelkonnakool

Viited
------

1. ↑  Liim, A. Mõisakool. – Haridusinstitutsioonid Eestis keskajast kuni 1917. aastani. Koostanud Allan Liim. Tartu: Rahvusarhiiv, 1999, lk 113.
2. ↑  Liim, A. Mõisakool. – Haridusinstitutsioonid Eestis keskajast kuni 1917. aastani. Koostanud Allan Liim. Tartu: Rahvusarhiiv, 1999, lk 114.
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 6. jaanuaril 2011.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**Dharamsala** on linn Indias Himachal Pradeshi osariigis.

Asula jaguneb **Ülem-Dharamsalaks** (**McLeod Ganj**, **McLeodganj**) ja **Alam-Dharamsalaks**.

Alam-Dharamsala
---------------

Alam-Dharamsala on linna majanduskeskus.

Ülem-Dharamsala
---------------

Ülem-Dharamsala on Alam-Dharamsalast umbes 9 km kaugusel ja 460 m kõrgemal (kõrgus merepinnast 1700 m).

Seal on koloniaalstiilis hooned.

Ülem-Dharamsalas resideerib eksiilis praegune dalai-laama Tenzin Gyatso, kes põgenes Tiibetist Indiasse 1959. Samuti on Dharamsalas Tiibeti eksiilvalitsuse residents. Seal elab rohkesti Tiibeti pagulasi.

Ülem-Dharamsalas on ka väike anglikaani kirik *St. John of the Wilderness*.

Kliima
------

Detsembris ja jaanuaris sajab lund. Temperatuur on 0 °C ja 14,5 °C vahel.

Suvel on sooja 22...38 °C.

Kõige soodsamad ajad linna külastamiseks on märtsist juunini ja septembrist novembrini.

Täpsem assukohakaart

Rännuteed
---------

Dharamsalast saavad alguse mõned rännuteed, näiteks Triundile (3350 m) ja Inderhara kurule (4300 m) Dhauladhari mägedes. Lääne suunas on võimalik rännata Kareri külasse ja Kareri järve äärde (3200 m).

Vaata ka
--------

* Namgyali klooster
* Tiibeti budism

Kirjandus
---------

* Ülo Mattheus. *India armastus: Fragmendid kirjadest*, Tallinn: 2006, ISBN 9985-79-147-9
**Zamfara** on Nigeeria 1. järgu haldusüksus (osariik) riigi loodeosas. 

Kuni 1996. aastani oli piirkond osa Sokoto osariigist. Zamfara piirneb põhjas Nigeriga, lõunas Kaduna, idas Katsina ning läänes Sokoto ja Nigeri osariigiga.

Zamfara osariik jaguneb 14 omavalitsusalaks. Osariigi pealinn on Gusau. Teised suuremad asulad on Kaura Namoda, Gummi ja Talata Mafara.

Zamfara oli aastal 2000 esimene Nigeeria osariik, kus hakkas kehtima šariaat.

Osariiki läbib Zamfara jõgi.

Osariigis kasvatatakse peamiselt hirssi, maisi, riisi, maapähkleid, puuvilla, tubakat ja ube.

Piirkonnas on suured kulla ja pliimaagi leiukohad. Kevadel 2010 hukkus illegaalse kullakaevandamise käigus saadud pliimürgistuse tagajärjel üle 160 inimese.

Osariigi jalgpallimeeskond Zamfara United F.C. mängib Nigeeria kõrgliigas.

Vaata ka
--------

* Lingyado

Nigeeria 1. järgu haldusüksused

Abia **·**  Adamawa **·**  Akwa Ibom **·**  Anambra **·**  Bauchi **·**  Bayelsa **·**  Benue **·**  Borno **·**  Cross River **·**  Delta **·**  Ebonyi **·**  Edo **·**  Ekiti **·**  Enugu **·**  Gombe **·**  Imo **·**  Jigawa **·**  Kaduna **·**  Kano **·**  Katsina **·**  Kebbi **·**  Kogi **·**  Kwara **·**  Lagos **·**  Nasarawa **·**  Niger **·**  Ogun **·**  Ondo **·**  Osun **·**  Oyo **·**  Plateau **·**  Rivers **·**  Sokoto **·**  Zamfara **·**  Taraba **·**  Yobe **·**  Föderaalne pealinnaala
Devon Toews 2013. aastal Bridgeport Sound Tigersi meeskonnas
**Devon Toews** (sündinud 21. veebruaril 1994 Abbotsfordis, Briti Columbias) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Colorado Avalanche.

Aastatel 2011–2013 mängis ta British Columbia Hockey League'i klubis Surrey Eagles ja 2013–2016 Quinnipiaci Ülikooli jäähokimeeskonnas. 

2014. aastal valis New York Islanders ta NHL-i *draft* '​is 108. valikuna. 2016. aasta aprillis sõlmis ta Islandersiga kolmeaastase lepingu. Hooajal 2016–17 asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Islandersi noorteklubis Bridgeport Sound Tigers. Hooajal 2016–17 valiti Towes AHL-i hooaja uustulnukate sümboolsesse koosseisu ja 2017. aastal AHL-i tähtede mängule. NHL-is debüteeris Toews Islandersi meeskonnas 23. detsembril 2018 mängus Dallas Starsi vastu. Esimese värava, milleks oli lisaajal löödud võiduvärav, lõi ta liigas 3. jaanuaril 2019 mängus Chicago Blackhawksi vastu.

2020. aasta oktoobris sõlmis ta nelja-aastase lepingu Avalanche'iga.

Viited
------

1. ↑  "Avalanche Signs Devon Toews to Four-Year Deal". nhl.com. 27.10.2020. Vaadatud 4.6.2021

Välislingid
-----------

* Devon Toews NHL.com lehel
* Devon Toews hockeydb.com lehel
Dezső Kosztolányi (1935)
**Dezső Kosztolányi** [d'äžöö k'ostolaanji] (29. märts 1885 Szabadka (tänapäeva Subotica Serbias) – 3. november 1936 Budapest) oli ungari kirjanik, ajakirjanik ja tõlkija.

Elu
---

Kosztolányi sündis Austria-Ungari riigis Szabadkas (praegu Subotica Serbias). Tema isa Árpád Kosztolányi (1859–1926) oli gümnaasiumi matemaatika-füüsikaõpetaja ja hiljem direktor, ema oli prantsuse päritolu Eulália Brenner (1886–1948), kes põlvnes apteekriperekonnast.

Ta käis koolis oma sünnilinnas, ent konfliktide tõttu õpetajaga visati ta koolist välja ning ta lõpetas õpingud eraõpetaja juures.

1903. aastast õppis ta Budapesti Ülikooli filosoofiateaduskonna ungari-saksa eriharus. Pärast esimest aastat jätkas õpinguid Viinis, kuid naasis mõne kuu pärast pettunult Szabadkasse ja hakkas ajalehe Báckai Hírlap kaastööliseks. 1905. aastal naasis ta Budapesti, kus tutvus mitme hiljem tuntud kirjaniku ja luuletajaga (Mihály Babits, Gyula Juhász, Frigyes Karinthy, Milán Füst). Õpingud ülikoolis jäid siiski lõpetamata, temast sai Budapesti ajalehe Budapesti Napló kaastööline.

1913. aastal abiellus ta näitleja Ilona Harmosiga, 1915. aastal sündis poeg Ádám.

1920. aasta Trianoni rahulepingu tulemusel ei olnud tema sünnilinn enam Ungari territooriumil ning ta oli lahutatud oma vanemaist.

1931. aastal sai ta Ungari PEN-klubi esimeseks presidendiks.

Kosztolányi suri 1936. aastal suulaevähki.

Looming
-------

Kosztolányi oli väga viljakas kirjanik. Ta ka tõlkis inglise, saksa ja prantsuse keelest ungari keelde.

### Eesti keeles ilmunud teoseid

* "Nero, verine luuletaja" ("Nero, a véres költő", tõlkinud Edvin Hiedel), Varrak 2000, ISBN 9985302176
* "Häälitsev loodus. Sulejoonistused" (tõlkinud Ene Asu-Õunas ja Kaur Mägi), Loomingu Raamatukogu 16–17, 2002, ISBN 9985853113
* "Kornél Esti paljastamine" (tõlkinud Edvin Hiedel), Varrak 2004, ISBN 9985309006
* "Anna Édes" (tõlkinud Reet Klettenberg, Loomingu Raamatukogu 16–19, 2014, ISBN 9789949514571

Viited
------

1. ↑  Zoltán Hafner, Järelsõna. – *Nero, verine luuletaja.* Tallinn: Varrak, 2000, lk 227.
2. ↑  Zoltán Hafner, Järelsõna. – *Nero, verine luuletaja.* Tallinn: Varrak, 2000, lk 228.

Välislingid
-----------

* Dezső Kosztolányi (info ungari keeles)
* "Nero, a véres költő" ("Nero, verine luuletaja", ungarikeelne täistekst)
Aḩmad al-Fahad al-Aḩmad aş-Şabāḩ (2015)
**Aḩmad al-Fahad al-Aḩmad aş-Şabāḩ** (araabia keeles أحمد الفهد الأحمد الصباح; sündinud 12. augustil 1963 Liibanonis) on Kuveidi riigi- ja sporditegelane. Ta on šeik ja kuulub Şabāḩi dünastiasse.

Ta on Kuveidi valitsuskabineti liige ja rahvusvahelise haardega spordijuht. Ta on 1992. aastast Rahvusvahelise Olümpiakomitee liige ja 2012. aastast Rahvuslike Olümpiakomiteede Assotsiatsiooni esimees. Ta oli aastatel 1991–2017 Aasia Olümpianõukogu esimees (lahkus ametist enne tähtaega korruptsioonikahtlustuse tõttu).

Ta juhib Aasia Käsipalli Föderatsiooni ja 1990. aastast Kuveidi Jalgpalli Assotsiatsiooni. Aastatel 1991–2001 oli ta Kuveidi Olümpiakomitee esimees.

Haridustee ja töökäik
---------------------

Aḩmad al-Fahad on lõpetanud Kuveidi Ülikooli politoloogina ja Kuveidi Sõjaväeakadeemia.

Ta oli Kuveidi informatsiooniminister (2001–2003), energeetikaminister (2003–2006) ja on 2006. aastast rahvusliku julgeoleku minister.

Tunnustus
---------

* Busanis asuva Donga Ülikooli audoktor
* Taipei Riikliku Ülikooli audoktor.
* Ammossovi-nimelise Kirde Föderaalülikooli auprofessor (2015)
* Sahha (Jakuutia) Vabariigi Põhjatähe orden (2015)

Isiklikku
---------

Ta on tegelenud ratsaspordiga ja laskmisega.

Tema isa Fahd Al-Ahmad Al-Yaber Al-Sabah oli Kuveidi Olümpiakomitee asutaja.

Viited
------

1. ↑  Members. olympic.org
2. ↑  Шейх Ахмад аль-Фахад покинул пост главы Олимпийского совета Азии. rns.online
3. 1 2 3 4 5 6 7  Sheikh Ahmad Al-Fahad AL-Sabah. olympic.org
4. ↑  Якутия ждет Главу Ассоциации национальных олимпийских комитетов. yakutia.com

Välislingid
-----------

* World Business: Interview with Sheikh Ahmad Al-Fahad Al-Sabah. youtube.com, 2. märts 2011
Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku preester isa Afrat (Ergo) Laas.

  

Isa **Afrat (Ergo) Laas** (sünninimi **Ergo Laas**; 19. märts 1977 Tallinn – 29. jaanuar 2023 Kersalu küla) oli Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku preester.

Tallinna ja kogu Eesti metropoliit Stefanus pühitses ta Tartu Pühade Aleksandrite kirikus diakoniks 25. detsembril 2002 ning preestriks 14. veebruaril 2004. Isa Afrat teenis preestrina Tartu Pühade Aleksandrite koguduses, Põltsamaa Pühavaimu koguduses, Sindi Jumalailmumise koguduses, aastatel 2005–2011 Värska Püha Georgiuse koguduses ning Saatse Paraskeeva koguduses. Alates 2011. aastast teenis ta preestrina Tallinna Püha Siimeoni ja Naisprohvet Hanna koguduses.

Lisaks sellele oli isa Afrat kaplan Tartu Vanglas aastatel 2004–2006 ning Eesti kaitseväe reservkaplan.

Isiklikku
---------

Ergo Laasi ristiema oli Laine Roht, kes oli tema vanatädi.

Viited
------

1. 1 2 3  Traagilises liiklusõnnetuses hukkus õigeusu kiriku preester isa Afrat. Postimees, 30. jaanuar 2023.
2. ↑  Sirje Presnal. Laine anne oli jumalast antud. Õhtuleht, 2. september 2017, lk 16.
**Afriidid** (araabia keeles ainsuses *‘Afrīt* (عفريت), mitmuses *‘Afārīt* (عفاريت)) ehk **ifriidid** ehk **efriidid** on džinnide rühm araabia mütoloogias. Nimi tähendab 'tolm'. 

Afriidid kehastavad tule elementi. Uskumuse kohaselt peavad nad end kõige kõrgemaks tõuks, sest nad olevat "esimesena tulnud". Džinnide viiest klassist on nad tugevuselt teine. Neid peetakse kõige kurjemateks ja ohtlikumateks džinnideks. 

Afriidid on loodud tulest. Nad saavad inimeste elu nii heas kui ka halvas suunas mõjutada. Nad on sarvede, lõviküünistega ja eeslikapjatega allmaailmadeemonid (Koraan, 27. suura 39). Sellistena nad ilmuvad mõnikord kõrbekeeristormides.

Inimesed on leidnud viisi, kuidas neid maagia abil enda teenistusse rakendada. Oma uhkuse tõttu täidavad nad inimeste korraldusi vastumeelselt ning iroonilise ja pahatahtliku hoiakuga, püüdes võimaluse korral mitte teha seda, mida tegelikult soovitakse. 

Nad esinevad end sageli üliinimlikult kaunite ja tugevate muskliliste noorte meeste kujul, kellega on väga keeruline tegemist teha. 

Rahvausundis peetakse afriite ka kättemaksuvaimudeks, kes karistavad mõrtsukaid ja muid kurjategijaid. Afriiti peetakse ka mõrvatu vaimuks, kes naaseb surnuteriigist, et mõrtsukale kätte maksta. Ta ilmub suitsusambana mõrvapaigas. Afriitideks võisid saada ka korralikult matmata jäänud inimesed. 

Afriite peetakse üldiselt pahatahtlikeks. Ühes hadiidis öeldakse nii: "Allahi saadik [ Muhammad ] ütles: "Eile hakkas üks ifriit džinnide seast mind kiusama, et minu palvet katkestama. Aga Allah lubas mul tema üle võimu saada ja ma kägistasin ta, ma tahtsin siduda ta mošeesamba külge, et te hommikul kõik teda näha saaksite.""

Vaata ka
--------

* Džinnid
* Maaridid
* Ghuulid
**Partituur** (inglise keeles *musical score*, itaalia keeles *partitura*, saksa keeles *Partitur*) on muusikas heliteose kõigi muusikainstrumentide partiide üksikasjaline üleskirjutus ülestikku noodijoonestikel. 

Partituuris asetsevad

* kõik muusikainstrumentide partiid pillirühmade kaupa ülestikku, kusjuures kõiki ühel partituurileheküljel asetsevaid üheaegselt mängivate muusikainstrumentide partiisid nimetatakse süsteemiks. Nii kogu süsteemi kui ka iga pillirühma partiisid ühendab akolaad;
* kõik samal taktiosal kõlavad noodid samal vertikaaljoonel.

Partituuri erivormideks on partitsell ja klaviir. 

Partituur on muusikalise struktuuri üks skeeme.

Partituurina laiemas tähenduses mõistetakse ka nooti kui muusika kirjalikku avaldumisvormi noodikirjas.

Sümfooniaorkestri partituur
---------------------------

Sümfooniaorkestri partituur
Sümfooniaorkestri partituuris muusikainstrumentide partiid järjestatud ülevalt alla pillirühmade kaupa: puupillid, vaskpillid, löökpillid, näppepillid, klahvpillid, vokalistid, keelpillid. Pillirühma siseselt on partiid järjestatud vastavalt muusikainstrumendi diapasoonile ning sama instrumendi korral mängija järjekorranumbrile (näiteks 1. flööt, 2.flööt).

Muusikainstrumentide järjestus ülevalt alla sümfooniaorkestri partituuris:

### Puupillid

* + pikoloflööt
	+ flööt (Fl)
	+ oboe (Ob)
	+ inglissarv
	+ pikoloklarnet
	+ klarnet (Kl või it. Cl)
	+ bassklarnet
	+ fagott (Fg)
	+ kontrafagott

### Vaskpillid

* + metsasarv (Hrn või it. Cor)
	+ trompet (Trp või it. Tbe)
	+ alttromboon (it. Trb)
	+ tenortromboon
	+ tenor-basstromboon
	+ tuuba (Tba)

### Löökpillid

#### variant 1

* + häälestatavad: timpanid
	+ kindla helikõrguseta: triangel, kastanjetid, tamburiin, väike trumm, taldrikud, suur trumm, tamtamm
	+ kindla helikõrgusega: orkestrikellad, ksülofon

#### variant 2

Löökpillid rühmitatakse mängijate kaupa.

### Näppepillid

* + harf
	+ mandoliin
	+ kitarr

### Klahvpillid

* + klaver
	+ tšelesta
	+ orel

### Vokalistid

* solist
* koor
	+ sopran
	+ alt
	+ tenor
	+ bass

### Keelpillid

* + I viiul
	+ II viiul
	+ vioola
	+ tšello
	+ kontrabass

Kooripartituur
--------------

Koori partituur
Koori partituuris kirjutatakse naishääled viiulivõtmes, meeshääled bassivõtmes.

Kõrgeim naishääl on sopran ja madalaim kontraalt või alt. Nende vahele jääb metsosopran. Need kõrgused on ka poiste hääleulatuses (tuntud tiiskandina).

Madalaim meeshääl on bass ja kõrgeim tenor, nende vahele jääb bariton.

Vaata ka
--------

* Noodiväljaanne
**Parrotspitze**, ka **Parrot**, on mäetipp Monte Rosa mäemassiivis Penniini Alpides.

Mäetipp on nimetatud Jean Jacques Friedrich Wilhelm Parroti järgi, kes aastatel 1814–1816 ronis Monte Rosa massiivis.

Tipp jääb Šveitsi ja Itaalia piirile. Halduslikult asub mägi Valais' kantonis (Šveits) ja Valle d'Aosta maakonnas (Itaalia). 

Parrotspitze'i, Alpide kõrguselt 12. mäetipu, kõrgus on **4432 m**.

Parrotspitze paikneb Dufouri mäetipust 2,1 km lõuna suunas.

Alpinism
--------

Esmatõusu tippu tegid 16. augustil 1863 Reginald S. Macdonald, Florence Crauford Grove, Montagu Woodmass ja William Edward Hall koos mägigiididega Melchior Andereggi ja Peter Perreniga.

### Eesti alpinistide tipputõusud

2002. ja 2005. aastal ronisid Monte Rosa mäemassiivis, sealhulgas Parroti tippu, Alpiklubi Firn alpinistid.

Vaata ka
--------

Parrotspitze
* Parroti mäetipp

Viited
------

1. 1 2  Parrotspitze, Italy/Switzerland. peakbagger.com
2. ↑  Parrotspitze. summitpost.org
3. ↑  Parrot, traavers W-E. firn.ee
4. ↑  Parrot Spitze. firn.ee

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Parrotspitze** |

* Die Viertausender der Alpen. Parrotspitze. 4000er.de
Rohevetikad kividel Toila mererannas
**Rohevetikad** on rühm taimi. 

Nad on vetikad, millest on arenenud embrüofüüdid. Rohevetikate hinnanguline liikide arv on 6000 – 10 000.

Ehitus
------

Rohevetikate ehitus on võrreldes teiste vetikatega (puna- ja pruunvetikad) kõige mitmekesisem. Leidub nii üherakulisi viburitega või viburiteta, koloniaalseid vorme kui ka hulkrakseid. Lihtsaima struktuuriga rohevetikad on niitjad, täiuslikematel on plaatjas tallus. Suurus on mõnest mikromeetrist kuni mõnekümne sentimeetrini.

Rohevetikate hulgas leidub erakordselt suurte rakkudega organisme: mummvetikas, vullvetikas, *Acetabularia*.

Elupaik
-------

Enamik rohevetikaid elab mageveekogudes. Vähesed suudavad elada mullapinnal või selle pindmistes kihtides. Mõned liigid on kohastunud eluks teistel taimedel. Osa üherakulisi rohevetiktaimede liike elab sümbiontidena teistes organismides.

Süstemaatika
------------

Rohevetikate süstemaatika on aegade jooksul teinud läbi mitmeid muutusi. Ka tänapäeval omab see mõiste mitmetasandilisust ja sellega kaasnevat mitmetähenduslikkust. Kõige laialdasemalt saab rohevetikaid lugeda koos maismaataimedega üheks monofüleetiliseks rühmaks. Selles kontekstis nimetatakse neid **rohelisteks taimedeks**. 

Kitsamates tähendustes võib rohevetikateks lugeda klorobionte (*Chlorobionta*), kui neist maha arvata maismaataimed. 

Rohevetikad saab liigitada ka kaheks suureks klaadiks: rohevetikad *sensu stricto* ehk *Chlorophyceae* ja mändvetikad *sensu lato*. See liigitus on vaieldav, kuna kumbki klass ei pruugi olla monofüleetiline.

### Süstemaatika

* *Chlorophyta*
	+ *Chlorophyceae*
	+ *Ulvophyceae*
	+ *Trebouxiophyceae*
* *Chlorokybales*
* *Klebsormidiales*
* *Zygnematales*
* *Desmidiales*
* *Coleochaetales*
* *Charales*

Vaata ka
--------

* pruunvetikad
* punavetikad