recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib linnast Iowa osariigist; Washingtoni osariigis asuva linna kohta vaata artiklit Des Moines (Washington).* |

---

**Des Moines** ([dem'oin]) on linn Ameerika Ühendriikides, Iowa osariigi pealinn ja Polki maakonna halduskeskus. Linn asub Des Moinesi jõe ääres, mis on linnale ka nime andnud.

Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse kohaselt 214 133, millega on see osariigi suurim linn.

Des Moines on asutatud 1843. aastal. Algul oli linna nimi **Fort Des Moines**. Linnaõigused sai see 22. septembril 1851. 1857. aastal sai Des Moines Iowa osariigi pealinnaks, enne seda oli selleks Iowa City.

Linn on suur ärikeskus, seal asuvad mitme kindlustusfirma peakorterid.

Des Moinesis on mitu kõrgkooli, sealhulgas 1881. aastal asutatud eraülikool Drake'i Ülikool.

Des Moinesisist umbes kaheksa kilomeetri kaugusel edelas asub Des Moinesi rahvusvaheline lennujaam.

Linnas tegutseb American Hockey League'is mängiv jäähokiklubi Iowa Wild, mis on NHL-i tütarklubi Minnesota Wildi tütarklubi.

Viited
------

1. ↑  2016 U.S. Gazetteer Files
2. ↑  2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.

Välislingid
-----------

* Des Moines'i koduleht
**"Tartuffe"** on Molière'i näidend. 

Tegelased: 

* Orgon, Elmire'i mees
* proua Pernelle, Orgoni ema
* Tartuffe, petis
* Elmire, Orgoni naine
* Damis, Orgoni poeg
* Mariane, Orgoni tütar, Valère'i armsam
* Valère, Mariane'i armsam
* Cléante, Elmire'i vend
* Dorine, Mariane'i toaneitsi

  

Dorine, Orgoni ja Tartuffe'i põhjalikum iseloomustustus:

Orgon – rumal, naiivne, endas kindel, uskus pimesi Tartuffe'i. Ta uskus, et Tartuffe on hea ja korralik mees, igati sobiv tütrele kosijaks. 

Tartuffe – omakasupüüdlik, kahepalgeline, variserlik, rahaahne. Kiire taibuga, kaval, kindlameelne. Alati, kui talle midagi öeldi, oskas kohe midagi vastu öelda. Oli endas liiga kindel ja see sai talle saatuslikuks – jäi oma tegudega vahele ning kuningas saatis ta vangi (kui Tartuffe poleks vahele jäänud, oleks vangi läinud Orgon, sest esimene oli teda püüdnud kõigis oma halbades tegudes süüdi jätta). 

Dorine – heatahtlik, taibukas, sõnavõtja, kaval, heatahtlik, aus.

Näidendis naerdakse Tartuffe välja oma kahepalgelisuse tõttu.

Orgon naerdakse välja tema sinisilmsuse, lihtsameelsuse tõttu.

Dorine naerdakse välja ta oma liigse nutikuse tõttu, sest ta on ju vaid toatüdruk.

Näidend räägib Orgoni ja Tartuffe'i vahelistest suhetest. Valelik Tartuffe kasutab ära Orgoni jumalakartlikkust ning loob temaga omakasupüüdlikud suhted. Kõik teised majaelanikud peale Orgoni ja tema ema saavad Tartuffe'i plaanidest aru, kuid Orgoni ei suuda nad veenda. Kõrvalintriigiks kujuneb Orgoni ?. Pärast seda tegu esitab Tartuffe Orgoni peale salakaebuse ja viskab ta tema oma majast välja. Õnneks astub vahele "hea kuningas", kes Tartuffe'i kaebuse tühistab ning laseb ta vangi saata. Seega Tartuffe'i kaval plaan – saada Orgoni kulul ratsa rikkaks – kukkus läbi.
Tartuffe oli libekeelne varas, kes oskas hästi valetada ja kellel oli piisavalt mõistust leida teistes inimestes saatuslikke vigu ja neid osavalt ära kasutada. Ta oli kunagi ammu kaotanud kogu oma varanduse ja nüüd proovis seda kelleltki teiselt välja petta. Ohvriks valis ta Orgoni. Teeskles vagadust – mis tal iseenesest õnnestuski – kuid lõpuks pingutas, nagu kõik temasarnased üle ning sattus vangi. Tartuffe oli suure talendiga, kuid kasutas oma talenti halvaks otstarbeks.
Orgon oli väga aus ja kergeusklik. Tema jumalakartlikkus oli arenenud üleliia ja seda osati pahasti ära kasutada. Orgon oli elus hästi edasi jõudnud, tal oli armastav perekond ning ta oli ka suhteliselt rikas. Orgoni puuduseks oli tema põikpäisus, mis talle palju kahju tõi.
**Larissa Netšeporuk** (aastani 1998 *Teterjuk*; sündinud 24. detsembril 1970 Romnõs Ukrainas) on Ukraina päritolu Eesti endine kergejõustiklane.

Netšeporuk esindas kuni 2001. aastani Ukrainat.

2002. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Viinis saavutas viievõistluses kaheksa koha 4319 punktiga, mis oli ühtlasi Eesti rekord. 2002. aasta Euroopa meistrivõistlustel Münchenis saavutas ta seitsmevõistluses 5953 punktiga 12. koha.

2003. aasta maailmameistrivõistlustel Pariisis saavutas ta 6154 punktiga seitsmenda koha.

2004. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Budapestis sai ta viievõistluses 4227 punktiga seitsmenda koha.

Ta tuli aastatel 2002–2003 kaugushüppes kolm korda (sh ühe korra sisevõistlustel) Eesti meistriks.

Ta on kaks korda parandanud Eesti rekordit seitsmevõistluses.

Ta valiti 2001 ja 2003 Eesti aasta naiskergejõustiklaseks.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Biograafia ESBL-is (vaadatud 01.04.2015)

Välislingid
-----------

* Larissa Netšeporuk Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel Muuda Vikiandmetes
* Biograafia ESBL-is
**Marshalli Saarte Vabariigi president** (inglise keeles *President of the Republic of the Marshall Islands*) on Marshalli Saarte riigipea ametinimetus alates saartele laialdase omavalitsuse andmisest 1979. aastal.

Marshalli Saarte presidendi ametikoht loodi 17. novembril 1979 ja esimesena valiti sellele ametikohale Amata Kabua.

Presidendi valimine ja volitused
--------------------------------

Vastavalt Marshalli Saarte põhiseadusele on president ühtlasi nii riigipea kui ka valitsusjuht. Presidendi õigused ja kohustused on määratletud põhiseaduse VI artiklis.

Presidendi valib Marshalli Saarte parlament oma liikmete seast lihthäälteenamusega. Kehtiva põhiseaduse kohaselt on presidendivalimised seotud parlamendivalimistega – iga uus parlamendi koosseis valib oma esimesel istungil presidendi. Kuna parlament valitakse reeglina neljaks aastaks, on ka presidendi tavapärase ametiaja kestuseks neli aastat.

Presidendil on alati õigus omal soovil ametist lahkuda, esitades kirjaliku avalduse parlamendi esimehele.

Esimesel võimalusel pärast valimist esitab president parlamendi esimehele oma valitsuskabineti liikmete nimekirja, kuhu võib kuuluda 6–10 ministrit. Nimekirja saamisel vannutab parlamendi esimees presidendi ja tema valitsuskabineti ametisse. Kui president ei suuda hiljemalt 7 päeva jooksul pärast oma valimist valitsuskabineti koosseisu esitada, siis kaotab ta oma volitused ja korraldatakse uued presidendivalimised.

President juhatab kõiki valitsuskabineti istungeid.

Presidendi asendamine
---------------------

Kui mingitel põhjustel ei saa president oma kohuseid täita, võib president teha parlamendi esimehele ettepaneku nimetada keegi ministritest presidendi kohusetäitjaks. Kui president ei ole teinud ettepanekut oma kohusetäitja määramiseks, siis nimetab parlamendi esimees oma äranägemise kohaselt kellegi valitsuskabineti liikmetest presidendi kohusetäitjaks.

Vaata ka
--------

* Marshalli Saarte riigipeade loend

Välislingid
-----------

* Marshalli Saarte presidendi veebileht (inglise keeles, vaadatud 30.05.2014)
* Marshalli Saarte põhiseaduse täistekst (inglise keeles, vaadatud 30.05.2014)
Tartu–Jõgeva–Aravete maantee
**Tartu–Jõgeva–Aravete maantee** (registrinumbriga 39) on üks Eesti tugimaanteedest.

See saab alguse Jõhvi–Tartu–Valga maantee 130. kilomeetril Vahi külas. Tee pikkus on 108 km. Tee lõpeb Pärnu–Rakvere–Sõmeru maantee 124. kilomeetril Kurisoo külas. Jõgeva linna ja Õuna küla tänavatena kannab nimesid Tartu maantee ja Tallinna maantee. Järva-Jaani alevi tänavatena kannab nimesid Koeru tee ja Pikk tänav.

Maantee läbib nelja maakonda: Tartu maakonda (Tartu vald), Jõgeva maakonda (Jõgeva vald), Lääne-Viru maakonda (Väike-Maarja vald) ja Järva maakonda (Järva vald).

Sillad Tartu–Jõgeva–Aravete maanteel
------------------------------------

Sildade nimistu pärineb Maa-ameti andmebaasist

| Silla nimi | Kaugus maantee algusest, km | Ületatav takistus |
| --- | --- | --- |
| Kärkna sild | 6,0 | Amme jõgi |
| Lähte kergliikluse tunnel | 10,1 | kergliiklustee |
| Kaarepere viadukt |  | raudtee |
| Painküla sild | 40,9 | Pedja jõgi |
| Piibe sild | 71,3 | Põltsamaa jõgi |

Asulad Tartu–Jõgeva–Aravete maanteel
------------------------------------

Vahi küla, Maramaa küla, Vasula küla, Võibla küla, Erala küla, Sootaga küla, Lähte alevik, Puhtaleiva küla, Voldi küla, Tabivere alevik, Valgma küla, Tormi küla, Õvanurme küla, Mullavere küla, Nava küla, Pikkjärve küla, Kaarepere küla, Kassinurme küla, Painküla küla, Õuna küla, Jõgeva linn, Mõisamaa küla, Kurista küla, Kaera küla, Vaimastvere küla, Kärde küla, Tooma küla, Selli küla, Vägeva küla, Koluvere küla, Piibe küla, Kõpsta küla, Nõmmküla küla, Vahuküla küla, Kapu küla, Laaneotsa küla, Visusti küla, Salutaguse küla, Kuusna küla, Kuksema küla, Järva-Jaani alev, Jalalõpe küla, Seliküla küla, Metstaguse küla, Rava küla, Orgmetsa küla, Kurisoo küla.

Vaata ka
--------

* Piibe maantee

Viited
------

1. ↑  Maa-amet
Sir **Robert Gordon Menzies** (20. detsember 1894 – 15. mai 1978) oli Austraalia poliitik ja Austraalia 12. peaminister. Ta oli ametis aastatel 1939–1941 ja uuesti 1949–1966. Menzies andis olulise panuse Austraalia Liberaalse Partei loomisse ning on Austraalia pikima ametiajaga peaminister, olles ametis kokku üle 18 aasta.

Menzies lõpetas õiguse erialal Melbourne'i Ülikooli ning temast sai üks Melbourne'i juhtivaid advokaate. Aastatel 1932 kuni 1934 oli ta Victoria osariigi asepeaminister ning siirdus seejärel Austraalia parlamenti. Menzies oli Joseph Lyonsi valitsuses peaprokurör ja tööstusminister. Aprillis 1939 valiti Menzies pärast Lyonsi surma Ühendatud Austraalia Partei juhiks ning vannutati peaministriks. Tema ametiajal astus Austraalia Teise maailmasõtta ning Menzies viibis neli kuud Suurbritannias, kus osales Winston Churchilli sõjanõupidamistel. Augustis 1941 naasis ta Austraaliasse, kus avastas, et tema partei ei toeta enam teda ning ta astus tagasi. Hiljem aitas ta asutada Liberaalse Partei ning valiti augustis 1945 selle esimeseks juhiks.

1949. aasta föderaalvalimistel juhtis Menzies Liberaalse Partei võidule ning temast sai uuesti peaminister. Menzies võitis seitsmed järjestikused valimised ning ta oli peaminister 1966. aastani, mil jäi pensionile. Menzies'e teisel ametiajal arendati pealinna Canberrat, uuendati immigratsiooniseadusi ning keskenduti haridusele ja kaitsepoliitikale.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Earle PageBen Chifley** | **Austraalia peaminister**1939–19411949–1966 | Järgnev**Arthur FaddenHarold Holt** |
2-desoksüriboos
**Desoksüriboos** (vanem nimetus ka **tüminoos**) on pentooside hulka kuuluv süsivesik (monosahhariid). Desoksüriboos erineb riboosist selle poolest, et ühe hüdroksüülrühma asemel on vesinikuaatom.

Biokeemias tähtsaim ja tuntuim on **2-desoksüriboos** (hüdroksüülrühm on asendunud vesinikuaatomiga teise süsinikuaatomi juures). 2-desoksüriboos kuulub nukleotiidide ja DNA koostisesse.

Füüsikalised omadused
---------------------

Desoksüriboos on valge, vees hästi lahustuv, toatemperatuuril tahke aine. Molekulmass on 134.

2-desoksüriboos on optiliselt aktiivne aine, pöörates valgust –23,7°. Sulamistemperatuur on 84 °C.

Keemilised omadused
-------------------

Desoksüriboosil on vaba aldehüüdrühm ning ta annab aldehüüdidele iseloomulikke reaktsioone. Seega kuulub ta aldooside hulka.

Biokeemia
---------

Desoksüriboos on eluslooduses laialt levinud, kuuludes desoksüribonukleotiidide koostisesse.

Tavaliselt tekib ta organismis nukleotiidide lagundamisel.

Desoksüriboos satub nukleotiidide koosseisu ribonukleotiidide redutseerimisel (hüdroksüülrühmast hapniku eraldamisel) tioredoksiini abil.
**Robert Piir** (sündinud 21. jaanuaril 1930 Strelka külas Luuga rajoonis Leningradi oblastis) on eesti puuviljandusteadlane.

Elulugu
-------

Robert Piir on talupidaja poeg.

Lõpetas 1950 Tartu Meditsiinikooli, 1953 Tartu 1. Töölisnoorte Keskkooli, 1958 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogiaosakonna. Oli 1950–1951 Rõuges velsker, 1951–1953 Tartu polikliinikus ja sõjaväehaiglas vanemröntgenitehnik, 1958–1961 Antsla Keskkooli õpetaja, 1961–1992 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) Polli katsebaasi teadur.

Teadustöö
---------

Uurinud puuvilja- ja marjasortide keemilist koostist ja sobivust töötlemiseks, introdutseerinud Eestise uusi puuvilja- ja marjakultuuride sorte ning -liike. Rajas Pollis ühe täielikuma pihlakate sordikollektsiooni (endise Nõukogu Liidu ulatuses). Avaldanud artikleid puutaimede puhkeperioodi, õuna-, pirni- ja ploomisortide töötlemiseks sobivuse, uute kultuuride viljade keemilise koostise ning uute puu- ja köögiviljakultuuride kasvatamise kohta. Üle 100 teadustrükise.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Aiapidaja käsiraamat (kaasautor). Tallinn, 1974
* Uusi puuvilja- ja marjakultuure (kaasautor K. Kask). Tallinn, 1980
* Puuviljad ja marjad – tervise varaait (kaasautorid K. Kelt, L. Lamp). Tallinn, 1994
* Puuviljad, marjad, tervis (kaasautorid K. Kelt, L. Lamp). Tallinn, 1997
* Toompihlakad kultuuris. // Agraart. (2000) 4
* Pihlakas aias ja köögis (kaasautor T. Niiberg). Tallinn, 2003
* Astelpaju. // Maalehe aastaraamat aiapidajale 2004, 2005.
* Vähetuntud marjad aias. // Maalehe aastaraamat. 2008.
* Pihlakas. Tallinn, 2010.
* Puuviljad ja marjad Eestis: pomoloogia. (kaasautor Jaan Kivistik, Kalju Kask, Heljo Jänes ... jt). Tallinn, 2010, 2012.

Kirjandus
---------

* Eesti aianduse biograafiline leksikon. Tallinn 1998, 102
* Eesti Maaviljeluse Instituut 1946–2006. Saku 2006, 68
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib matemaatikust; ühistegelase kohta vaata artiklit Paul Tammela (ühistegelane)* |

---

**Paul Tammela** (29. aprill 1945 Kurikse küla, Lelle vald – 6. jaanuar 2015 Tallinn) oli eesti matemaatik.

1964. aastal lõpetas ta Tallinna 2. Keskkooli. 1969. aastal lõpetas Leningradi Riikliku Ülikooli matemaatika-mehaanikateaduskonna matemaatika eriala, aastatel 1969–1972 jätkas samas õpinguid aspirantuuris. 1973. aastal kaitses ta füüsika-matemaatikateaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "К теории приведения квадратичных форм, не более чем от шести переменных" (Ülimalt kuue muutuja positiivsete ruutvormide taandamise teooria). 1977. aastal stažeeris Budapestis Loránd Eötvösi Ülikoolis.

Perioodil 1972–1993 töötas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusmatemaatika kateedris assistendi (1972–1974), lektori (1974–1978), teaduri (1980–1982) ja dotsendina (1978 –1993). 1993. aastal valiti ta Tallinna Pedagoogikaülikooli algebra ja geomeetria professoriks. Aastatel 1996–2001 oli ta Tallinna Pedagoogikaülikooli matemaatika-informaatikaosakonna juhataja.

Ta oli Tallinna Ülikooli ametiühingu esimees ja ülikooli senati liige.

Ta õpetas algebra, arvuteooria, geomeetria, matemaatilise loogika, tõenäosusteooria, matemaatilise planeerimise ja matemaatilise modelleerimise kursusi. Ta oli Alar Leibaku doktoritöö kaasjuhendaja.

Ta uuris peamiselt ruutvorme.

Ta on maetud Pärnamäe kalmistule.

Isiklikku
---------

Tema isa Paul Tammela (1910–1985) oli Lelle vallavanem.

Viited
------

1. ↑  Eesti Teadusinfosüsteem. Paul Tammela
2. 1 2  Ellen Redi. Paul Tammela 60. Aastaraamat 2005. Eesti Matemaatika Selts. Tallinn, 2006
3. ↑  "Tallinna Ülikool. In memoriam: emeriitprofessor Paul Tammela (29.04.1945–06.01.2015)". Originaali arhiivikoopia seisuga 15.11.2016. Vaadatud 14.11.2016.
4. ↑  Kalmistute register HAUDI

Kirjandus
---------

* Pool sajandit matemaatika-loodusteaduskonda: ajalookogumik. Tallinna Pedagoogikaülikool, 2000

Välislingid
-----------

* Paul Tammela Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
**Alar Abram** (sündinud 25. septembril 1972) on eesti lastearst ja orienteeruja.

Haridus
-------

Ta lõpetas 1996. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna *cum laude*. 2001. aastal lõpetas pediaatria residentuuri.

Töö
---

Ta on töötanud Hämeenlinnas Kanta-Häme keskhaiglas pediaatri ja diabetoloogina.

Sporditulemused
---------------

Aastatel 1997–2014 on ta orienteerumisjooksu Eesti meistrivõistlustel võitnud 5 kulda, 6 hõbedat ja 5 pronksi.

2014. aastal tuli ta SK Saue Tammede võistkonnas Jüriööjooksu võitjaks.

Rogaini MMil sai 2013. aastal koos Erik Aibastiga 7. koha, 2014. aastal rogaini EMil koos Armo Hiiega 5. koha.

Viited
------

1. ↑  "Tartu Ülikooli lõpetanute tähestikuline nimekiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. juuli 2016. Vaadatud 13. oktoobril 2015.
2. ↑  TRIGR Family News. Autumn 2009
3. ↑  "ESBL sporditulemused". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. juuli 2016. Vaadatud 13. oktoobril 2015.
4. ↑  Sport.err.ee 55. Jüriöö teatejooksu võitsid kümnendat korda Saue Tammed
**Robert Päsok** (28. september 1932 Tšeljabinski oblast, Vene NFSV, NSV Liit – 12. juuni 2006 Tallinn) oli eesti tehnika- ja majandusteadlane.

Elulugu
-------

Robert Päsok oli töölise poeg.

Lõpetas 1955. aastal Uurali Mäeinstituudi, oli 1959–1962 NSVL Teaduste Akadeemia Uurali osakonna aspirant, tehnikakandidaat (1963, NSVL Teaduste Akadeemia Uurali osakond), väitekiri käsitles metallimaakide allmaakaevandamise efektiivsust.

Oli 1963–1966 NSVL Söetööstuse Ministeeriumi uurimisinstituudi (НИИOГР) sektorijuhataja, 1966–1980 Tallinna Polütehnilise Instituudi mäekateedri dotsent, 1981–1997 Eesti NSV TA Majanduse Instituudi ja 1997–1999 Eesti Metsamajanduse ja Looduskaitse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMI) vanemteadur. Õpetas mäemasinaid, mäetööde organiseerimist ja ökonoomikat.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: maavarade kaevandamine, põlevkivikarjääride ökonoomika ja töökorraldus, Eesti loodusressursid ja nende kasutamine, mineraaltoorme ökonoomika.

Teoseid
-------

Ligi 100 teadustrükist.

* Estonian natural-ressources: oil-shale, phosporite, natural building materials, peat, muds, mineral water (kaasautor). Tallinn 1991.
* Eesti kütuseressursside kasutamise ja energeetika arendamise stsenaariumide mudelanalüüsid (kaasautorid Anton Laur, Koidu Tenno). Tallinn 1995.
* Maavara varude kasutamise rendimaksustamise süsteemi teoreetilis-metoodilised alused. Tallinn 1996.
* Economic evaluation of the potential of Estonian mineral ressources. // Harmonisation with the Western economics. Tallinn 1999.
* Eesti maavararessursside majanduslik hindamine. // Eesti Turvas (1999) 1 / 3.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn 1986, lk 307, 499. Koidu Tenno.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

* Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Paul Teutul seenior enda ehitatud Patriot Chopperi mootorrattaga.
**Paul John Teutul** (sündinud 1. mail 1949 Yonkersis New Yorgi osariigis) on ettevõtja ja mootorrattafanaatik.

Ra on ettevõtte Orange County Choppers kaasasutaja ja omanik, mootorrataste tootja ja Discovery Channeli tõsielusarja "American Chopper" peaosaline. Saates osalevad ka ta pojad Paul Teutul juunior ja Michael.

Lapsepõlv ja noorus
-------------------

Ta kasvas üles Pearl Riveris New Yorgi osariigis. Ta on rääkinud, et minevikus kuritarvitas ta alkoholi ja narkootikume. Ta olevat seetõttu enamiku oma laste lapsepõlvest "maha maganud".

Kuigi ta ei olnud Vietnami sõjas ajal regulaararmees, teenis ta vabatahtlikuna Merchant Marine'is.

Töökäik
-------

Ta asutas ettevõtte Orange County Ironworks, mida juhib praegu ta poeg Daniel. Ta alustas mootorrataste tootmist hobi korras pärast seda, kui oli näinud originaalseid mootorrattaid tänaval ja filmides. 1999 ta lahkus ja asutas koos poeg Pauliga Orange County Choppersi ja hakkas mootorrattaid müügiks tootma.

Tänu osalemisele "American Choppersis" on ta saanud telestaariks ja osalenud mitmes vestlussaates, filmis, seriaalis, muusikavideos ja mujal. 

"American Choppersis" on ta loonud endast mulje kui kõvast ärimehest ja mehest, kel on lühike kannatus. 

2011. aastal sai avalikuks, et ta on aastate jooksul kasutanud illegaalseid steroide.

Isiklikku
---------

Tal on pojad Paul juunior, Michael, Daniel ja tütar Cristin. Nende emast on ta lahutatud ja abiellunud uue naisega 2007. aastal. 

Poeg Paul juunior lahkus 2009. aastal pärast kestvaid tülisid isaga Orange County Choppersist ja asutas oma ettevõtte Paul Jr. Designs.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. november 2005. Vaadatud 3. veebruaril 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
Territooriumite kaart, mida mõjutas Suur-Hamburgi seadus
**Suur-Hamburgi seadus** (saksa keeles *Groß-Hamburg-Gesetz*), täisnimega **Seadus Suur-Hamburgi ja Teiste Territoriaalsete Ümberkorralduste Kohta** (saksa: *Gesetz über Groß-Hamburg und andere Gebietsbereinigungen*), võeti Natsi-Saksamaa valitsuse poolt vastu 26. jaanuaril 1937 ning volitas territooriumite vahetamist Hamburgi ja Preisimaa Vaba Riigi vahel. See jõustus 1. aprillil 1937.

Suurem Hamburg
--------------

Hamburg kaotas enamuse oma eksklaavidest, sealhulgas Geesthacht ja Cuxhaven. Vastutasuks laiendati Hamburgi endiste Preisimaa linnade, nagu Altona, Wandsbek ja Wilhelmsburg, samuti mitme küla lisamisega. See kujutas endast nn. "nelja linna regiooni" ametlikku ühinemist.

Sümboolne, kuid oluline muudatus oli Hamburgi "ümbernimetamine". "Freie und Hansestadt Hamburg" ("Vaba- ja Hansalinn Hamburg") asemel nimetati seda nüüd "Hansestadt Hamburg" ("Hansalinn Hamburg"). Viide vabadusele vanas nimes pärineb Saksa-Rooma riigist, mis sisaldas mitmeid rohkem või vähem suveräänseid vabu riigilinnu, sealhulgas Hamburg.

Preisimaa
---------

Lisaks Hamburgi regulatsioonidele liitis seadus Vabalinn Lübecki Preisimaaga. Mõned väiksemad külad arvati Mecklenburgi. Lübeck oli olnud föderatsiooni sõltumatu liige, mis moodustas Reichi, enne kui Gleichschaltung 1933.–34. aastal hakkas neid kooskõlla viima. Adolf Hitler tundis Lübecki suhtes vastumeelsust, kuna linnavolikogu keelas tal seal 1932. aastal kampaaniat korraldada, kuigi oli ka vajadus hüvitada Preisimaale selle kaotused Hamburgile. Peale Lübecki, mis liidendati Preisimaa Schleswig-Holsteini provintsiga, pidi Hamburg loovutama Geesthachti, mis läks samuti Schleswig-Holsteinile, ja Ritzebütteli (sealhulgas Cuxhaveni), mis läks Preisimaa Hannoveri provintsile. Preisimaa loovutas Hamburgile Altona ja Wandsbeki, mis enne kuulusid Schleswig-Holsteinile, ning Harburg-Wilhelmsburgi, mis oli olnud Hannoveri osa.

Nagu kogu Natsi-Saksamaa jagunes gaudeks, olid naaberpiirkondade Lübecki, Schleswig-Holsteini ja Mecklenburgi *Gauleiterid* võidelnud 1933. aastast kontrolli eest linna üle. Selle liitmine Preisimaaga näitas Schleswig-Holsteini *Gauleiteri* võitu.

Vaata ka
--------

* Hamburgi põhiseadus
* Suur-Berliini seadus

Välislingid
-----------

* Seaduse tekst
* Lübecki ajaloo veebileht
**Raimund Peraudi** (ka **Raymond** või **Raymund Pérault**, **Raimundus Peraudi**; 28. mai 1435 Surgères – 5. september 1505 Viterbo) oli katoliiklik vaimulik ja teoloog.

Peraudi sündis 1435. aastal Lõuna-Prantsusmaal vaeses peres, kuid sai hea hariduse ning oli nooruses oma kodukohas ja La Rochelle'is kooliõpetaja. Hiljem astus ta augustiinlaste ordusse ja temast sai ka kloostri prior. 1470. aastal lahkus ta aga kloostrist ning asus õppima Pariisi ülikoolis, kust ta sai 1476. aastal teoloogiamagistri kraadi. Samal aastal sai ta ka Saintes'i toomkapiitli dekaaniks ning asus tegutsema indulgentsiraha kogujana. Samuti kirjutas ta järgnevatel aastatel mitmeid teoloogilisi traktaate. 1481. aastal nimetas paavst ta apostellikuks pronotariks.

1486. aastal nimetati Peraudi indulgentsikampaania komissariks Prantsusmaale ning hiljem paavsti legaadiks ja indulgentsijutlustajaks Saksamaale ning Põhja-Euroopasse. Ta reisis paavsti ülesandeid täites ja jutlustades nii Prantsusmaal kui ka Saksamaal ning pöördus 1488. aastal tagasi Rooma. Oma missiooni ajal jättis Peraudi väga hea mulje Saksa-Rooma keisrile Friedrich III-le ja tema pojale Maximilian I-le, kuna ta aitas 1488. aastal vahendada rahu Ungari kuninga Mátyás Corviniga. Seetõttu sai Peraudist 1491. aastal Gurki piiskop. Vahepeal oli Peraudi oma rahuvahendaja karjääri jätkanud: 1489 ja 1492 vahendas ta Charles VIII ja Maximiliani rahuläbirääkimisi ning 1503. aastal osales ta ka Rootsi ja Hansa Liidu vahelise rahu sõlmimisel. Et Peraudi oli määratud indulgentsikampaania ülemkomissariks, siis teenisid tema rahusobitused eesmärki saavutada kõigi kristlaste vahel rahu ja suunata nad kõik ristisõtta Türgi vastu.

1493. aastal sai Peraudi keiser Friedrich III toetusel kardinaliks. Ta paistis silma vähenõudlikkusega, leppides kolm korda väiksema elatisrahaga kui enamik teisi kardinale. 

Pärast 1500. aastat algatas Peraudi uue indulgentsikampaania Türgi-vastase sõja heaks raha kogumiseks, jutlustades peamiselt Saksamaal, jõudes 1503. aastal ka Lübeckisse ja mujale Põhja-Saksamaale. 1503. aastal sai Peraudist ka Saintes'i piiskop.

1504. aastal pöördus Peraudi tagasi Itaaliasse ning järgmisel aastal suri ta 70-aastaselt Viterbos.

Teoloogina oli Peraudi suurimaks panuseks indulgentsiõpetuse põhjalik ümbertöötamine.

Välislingid
-----------

* Elulugu. (inglise keeles)
Kaukasus
**Suur-Kaukasus** on mäestik Kaukaasias, osa Kaukasusest. 

Kulgeb loode-kagu suunas Musta ja Kaspia mere vahel. 

Koosneb mitmest ahelikust, sealhulgas Peaahelik, Kõrvalahelik, Andi ahelik, Bogossi ahelik ja Gimrõ ahelik. 

Kõrgus kuni 5642 meetrit (Elbrus).

Suur-Kaukasuse põhjakülje madalamad alad on kaetud tamme-, vahtra-, saare- ja valgepöögimetsadega, kõrgemal kasvavad kask ja mänd. Mõned madalamad alad on kaetud steppide ja rohumaadega. 

Loodeküljel kasvab ka kuusk ja nulg. Umbes 2000 m kõrgusel merest algab mägimaastik. Igilumi ja liustikud algavad enamasti umbes 2800...3000 m kõrgusel. 

Kaguküljel kasvavad pöök, tamm, vaher, valgepöök ja saar. Pöögimetsad domineerivad enamasti kõrgematel aladel. 

Edelakülje madalamatel aladel on esindatud pukspuu, tamm, kask, valgepöök, kastan ja jalakas, kõrgematel aladel okaspuu- ja segametsad (kuusk, nulg ja pöök). 

Lõunakülje mägitsoon ulatub kuni 2800 m kõrgusele merepinnast, lumepiir ja liustikud algavad 3000...3500 meetrist.
NSV Liidu auradisti rinnamärk
**"NSV Liidu auradist"** (vene keeles Почетный радист СССР) oli Nõukogude Liidu rinnamärk (1945–1991), esimene sõjajärgne teenetemärk NSV Liidus.

Teenetemärk asutati 2. mail 1945 NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu määruse nr 939 punktiga 5. Selle alusel autasustatakse rinnamärgiga "Auradist" isikuid panuse eest raadio arengusse teaduse, tehnika, tootmise või ekspluatasiooni valdkonnas. Aasta hiljem, 4. aprillil 1946, kehtestati rinnamärgi statuut ja kirjeldus NSV Liidu Ministrite Nõukogu määrusega nr 729. Informatsioon märgi "NSV Liidu auradist" kohta ilmus ajakirja Radio sõjajärgses esimeses numbris 1946. aasta aprillis. Esimesed autasustamised toimusid 1946. aastal, nende seas Ernst Krenkel.

Eesti NSV-s on rinnamärgi "NSV Liidu auradist" saanud raadiotehnikateadlane Eduard Schults.

2007. aastal asutati Venemaal rinnamärk "Venemaa auradist".

Viited
------

1. 1 2 3  Знак "Почётный радист"[*alaline kõdulink*]. mir-faleristiki.ru

Välislingid
-----------

* Почетный радист СССР. allfaler.ru
**NSV Liidu aumeistersportlane** (lühend **PMS**; vene keeles *Почётный мастер спорта СССР*, lühend *ПМС*) oli NSV Liidu sportlastele antud nimetuse rööpväljend. 

Ametlik nimetus oli "NSV Liidu meistersportlase aumärk" (vene keeles *«Почётный знак „Мастер спорта СССР"»*), seda hakati andma 1959. aastal ning selle andmine lõpetati 26. juunil 1986. Ehkki nimetus "NSV Liidu aumeistersportlane" polnud ametlik, on seda peale tavakeele laialdaselt kasutatud ka spordikirjanduses ja -ajakirjanduses.

Aumärgi saamiseks tuli eelnevalt NSV Liidu meistersportlaseks saanud sportlasel täita järgneval viiel aastal meistersportlase järgunorm või järgunõuded. Aumeistersportlaseks nimetamisega sai sportlane rinnamärgi ja tunnistuse.

Vaata ka
--------

* NSV Liidu meistersportlane
* NSV Liidu rahvusvahelise klassi meistersportlane
* NSV Liidu teeneline meistersportlane

Viited
------

1. ↑  *Почётный знак «Мастер спорта СССР»*. // Бокс. Энциклопедия. Авторы-составители В. А. Марков, В. Л. Штейнбах. Москва: «Человек», 2011. Lk 370
2. ↑  *Eesti entsüklopeedia.* 6. köide: *LÕUNA–NÕUD.* Tallinn: Valgus, 1992 (= Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1995), lk 252.
Tallinna lauluväljak X 1933. aasta. Laulupeo üldjuhid. Vasakult: Raimund Kull, Tuudur Vettik, Juhan Aavik, Juhan Simm ja Verner Nerep.
**Raimund Kull** (3. oktoober 1882 Narva – 10. oktoober 1942 Tallinn) oli eesti dirigent ja helilooja. 

Raimund Kull lõpetas 1906. aastal Peterburi konservatooriumi trombooni erialal. Seejärel töötas ta orkestrandi ja dirigendina Peterburis, Kaasanis, Rostovis ja mujal. 

Aastatel 1912–1920 oli ta Estonia peadirigent, aastast 1920 dirigent ja aastast 1930 muusikajuht. Aastatel 1918–1927 juhatas ta Eesti mereväeorkestrit ja 1934–1939 Riigi Ringhäälingu sümfooniaorkestrit. 

Raimund Kull oli Tallinna Konservatooriumi asutajaid ja aastast 1929 trombooniõppejõud (alates 1937 professor). Samuti oli ta IX, X ja XI üldlaulupeo puhkpilliorkestrite üldjuht.

Raimund Kulli tuntuim teos on marss "Kodumaa".

Raimund Kull oli abielus näitleja Liina Reimaniga.

Tunnustus
---------

* 1932 – Kotkaristi III klassi teenetemärk
* 1937 – Valgetähe III klassi teenetemärk

Välislingid
-----------

* Raimund Kull Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
* Ohvitseride andmekogu
**Pikkuseks** nimetatakse matemaatikas lõigu, tee (joone) või kõverjoone ulatust iseloomustavat arvu.

Lõigu pikkus
------------

Kui {\displaystyle A} ja {\displaystyle B} on kaks reaaltasandi ({\displaystyle \mathbb {R} ^{2}}) punkti koordinaatidega {\displaystyle A(a\_{1}|a\_{2})} ja {\displaystyle B(b\_{1}|b\_{2})}, siis Pythagorase teoreemi järgi lõigu {\displaystyle AB} pikkus 

{\displaystyle {\overline {AB}}={\sqrt {(b\_{1}-a\_{1})^{2}+(b\_{2}-a\_{2})^{2}}}.}
Kolmemõõtmelises näitlikus ruumis punktide korral koordinaatidega vastavalt {\displaystyle A(a\_{1}|a\_{2}|a\_{3})} ja {\displaystyle B(b\_{1}|b\_{2}|b\_{3})}

{\displaystyle {\overline {AB}}={\sqrt {(b\_{1}-a\_{1})^{2}+(b\_{2}-a\_{2})^{2}+(b\_{3}-a\_{3})^{2}}}.}
Selliste valemite üldistamiseks on kaks vaateviisi: 

* Lõigu {\displaystyle AB} pikkust tõlgendatakse vektori {\displaystyle {\overrightarrow {AB}}} pikkusena ja defineeritakse vektorite pikkused. Vastavat üldistatud pikkusemõistet vektorruumi vektorite puhul nimetatakse normiks.
* Veel üldisema lähenemise puhul vaadetakse lõikude pikkuste asemel otspunktide vahelisi kaugusi. Üldisi kaugusemõisteid nimetatakse meetrikateks.

Tee (joone) pikkus
------------------

Tee on pidev kujutus {\displaystyle \gamma :[a,b]\to X} lõigust topoloogilisse ruumi {\displaystyle X}. Et teedele saaks omistada pikkuse, peab sel ruumil siiski olema lisastruktuur. (Mõnikord nimetatakse tee pikkuseks lõigu pikkust, siis mõistetakse pikkust teisiti.) Kõige lihtsamal juhul on {\displaystyle X} tasand {\displaystyle \mathbb {R} ^{2}} või ruum {\displaystyle \mathbb {R} ^{3}} tavalise lõikude pikkuse mõistega; üldistused on võimalikud Riemanni ruumide ja suvaliste meetriliste ruumide puhul. Tee {\displaystyle \gamma \,} pikkust tähistatakse siis {\displaystyle L(\gamma )\,}.

### Jooned tasandil ja ruumis

Joon tasandil või ruumis on antud kahe või vastavalt kolme koordinaadifunktsiooniga: 

{\displaystyle t\mapsto (x(t),y(t))} bzw. {\displaystyle t\mapsto (x(t),y(t),z(t))} für {\displaystyle a\leq t\leq b}.
Tükati sileda joone pikkus on antud integraaliga üle tuletisvektori pikkuse: 

{\displaystyle L=\int \limits \_{a}^{b}{\sqrt {{\dot {x}}(t)^{2}+{\dot {y}}(t)^{2}}}\,\mathrm {d} t} või {\displaystyle \int \limits \_{a}^{b}{\sqrt {{\dot {x}}(t)^{2}+{\dot {y}}(t)^{2}+{\dot {z}}(t)^{2}}}\,\mathrm {d} t.}
Jevgeni Agranovitš (2007)
**Jevgeni** Danilovitš **Agranovitš** (13. oktoober 1918 Orjol – 29. jaanuar 2010 Moskva) oli vene stsenarist, luuletaja ja bard.

Jevgeni Agranovitši sünnipäevana on paljudes allikates ekslikult kirjas 14. november 1919.

Tema vend Leonid Agranovitš oli samuti stsenarist ja režissöör.

Jevgeni Agranovitš hakkas laule kirjutama 1938. Kui puhkes Suur Isamaasõda, läks ta rindele, kuid jätkas laulude loomist. Mõnedki tema laulud läksid rahvasuus käibele anonüümselt ja muutusid peaaegu rahvalauludeks. Ühtlasi kirjutas ta luulet, mida teised heliloojad on vahel viisistanud. Nende heliloojate hulgas on ka Viktor Agranovitš.

Aastal 1948 lõpetas Agranovitš Moskvas Gorki-nimelise kirjandusinstituudi. Seejärel asus ta tööle ajakirjanikuna OSOAVIAHIMi ajalehes, kus kirjutas artikleid sõjaväeosades juhtunust.

Hiljem sõlmis ta lepingu Gorki-nimelise kinostuudioga ja töötas stsenaristina Sojuzmultfilmis. Paljude multifilmide hulka, millele ta stsenaariumi kirjutas, kuuluvad "Meie sõber Loekirjuta" (3 seeriat, 1978–1980) ja "Lõbus karussell" nr. 13 ja 15 (mõlemad 1983).

Agranovitš on maetud Moskva edelaosas olevale Vostrjakovo kalmistule.
**Pikva mõisa park** asub Anija vallas Pikva küla territooriumil. 

Mõisaansamblit tervikuks siduv park on vabakujuline ja on liigendatud kahte ossa. Pikva mõisa hoone ette jääb avar ja tasane ovaalne väljak. Varem on seal asunud ringtee ehk auring. Ka hoone taga on avatud väljak, mis on ääristatud puudegruppidega. 

Pargi omapäraks on kodumaiste puuliikide ülekaal. Pargi lõunapoolses osas kasvab rühmiti arukaski ja harilikke kuuski, esiväljaku servas kasvab harilikke mände, mis Põhja-Eesti parkide puhul on ebatüüpiline. 2005. aastal registreeriti kaitsvas pargi osas 23 puu- ja põõsaliiki, neist 13 olid võõramaised.

Tänu uusehitiste puudumisele on muutumata säilinud mõisaaegne miljöö, tuntav on kooskõla pargi ja mõisa ehitiste vahel. Kõikjal võib tunnetada vabadust, hoonete vahele on jäetud "õhuruumi". Jalutuskäik mõisas jääb meelde atraktiivsena, kus põlispuudest varjatud kõrvalhooned avanevad kord ühtedes, kord teistes kompositsioonilistes seostes. (Olev Abner, 2007)

Viited
------

1. ↑  Ants Miidla (2009). *Pikva lood*. Infotrükk. Lk 51.
2. ↑  Ants Miidla, Anne Oruaas (2009). *Pikva lood*. Infotrükk. Lk 51.
3. ↑  Ants Miidla, Anne Oruaas (2009). *Pikva lood*. Infotrükk. Lk 51.
**Melanie Arrak** (aastani 1958 **Melanie Soosuu**; 12. oktoober 1923 Tartu – 26. september 2013) oli eesti maalikunstnik.

Ta lõpetas aastal 1945 Tartu Õpetajate Seminari. Seejärel astus ta Tartu Riiklikku Kunstiinstituuti, kuid lõpetas aastal 1953 ERKI Tartu osakonna, kus tema õppejõududeks olid Elmar Kits, Johannes Võerahansu, Alfred Kongo ja Gustav Raud.

Ta töötas aastatel 1952–1955 Tartus joonistusõpetajana, 1955–1961 kunstnikuna Tartu kammivabrikus ja 1961–1965 Tartu Riiklikus Ülikoolis. Ülikoolis töötamise ajal avaldus temas täppisjoonistaja ja illustraator, mis kajastus ka väljaandes "Eesti NSV floora" I–XI (1960–1979). Seejärel tegutses ta vabakunstnikuna. Ta oli aastast 1969 Eesti Kunstnike Liidu liige ja aastast 2000 kunstiühingu Pallas liige.

Aastatel 1960–1967 pidas ta koos abikaasa Erich Arrakuga ateljeekooli, nende õpilasteks olid teiste seas maalijad Piibe Arrak, Eevart Arrak ja Jüri Marran.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli maalikunstnik Erich Arrak.

Kirjandus
---------

* Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn 1996
Paul Ziemiak
**Junge Union** (ametlik nimi *Junge Union Deutschlands*) – CDU/CSU noorteühendus Saksamaal. See on suurim noorte poliitiline organisatsioon Saksamaal ja Euroopas.

Junge Unioni iseloomustus
-------------------------

Junge Union on poliitiline organisatsioon (CDU/CSU), mis osaleb ühiskonnaelu korraldamises ning pakub ettevõtlikele ja poliitikahuvilistele noortele häid arenguvõimalusi. Ühendus määratleb ennast liberaalse, progressiivse, kuid konservatiivse organisatsioonina. Junge Union pooldab demokraatiat ja sotsiaalset turumajandust ning toetab Euroopa integratsiooni ja partnersuhteid USA-ga NATO raames. Peamine ülesanne on riigi heaolusüsteemi reformimine.

Poliitiline seisukoht
---------------------

Junge Union tegeleb põlvkondade võrdõiguslikkuse, pensionireformi ja tervishoiusüsteemiga ning võitleb tööpuudusega. Junge Union tahab luua rohkem töökohti ja koolitusi noortele. Eesmärkideks on noorte kaasamine riigi ja ühiskonna kujundamisse, noorte julgustamine ideede elluviimisel ning sellele mitmekülgne kaasa aitamine ja arendamine.

Junge Union ühenduse peakorter asub Berliinis. Organisatsioon on esindatud peaaegu igas kogukonnas Saksamaal.

Esimehed
--------

* Bruno Six (1947–1948)
* Alfred Sagner (1948–1949)
* Josef Hermann Dufhues (1949–1950)
* Ernst Majonica (1950–1955)
* Gerhard Stoltenberg (1955–1961)
* Bert Even (1961–1963)
* Egon Klepsch (1963–1969)
* Jürgen Echternach (1969–1973)
* Matthias Wissmann (1973–1983)
* Christoph Böhr (1983–1989)
* Hermann Gröhe (1989–1994)
* Klaus Escher (1994–1998)
* Hildegard Müller (1998–2002)
* Philipp Mißfelder (2002–2014)
* Paul Ziemiak (2014–...)

Välislingid
-----------

* www.junge-union.de – koduleht
Nic Dowd 2020. aasta veebruaris Washington Capitalsis mängimas
**Nicholas Dowd** (sündinud 27. mail 1990 Huntsville'is Alabamas) on USA jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Washington Capitals.

Aastatel 2010–2014 mängis ta St. Cloud State University jäähokimeeskonnas. Enne seda mängis ta noorteliigades United States Hockey League ja North American Hockey League.

2009. aastal valis Los Angeles Kings ta NHL-i *draft* '​is 198. valikuna. Hooaja 2013/14 lõpus debüteeris ta American Hockey League'is Kingsi tütarklubis Manchester Monarchs. 2015. aastal võitis ta Monarchsiga Calder Cup'i. NHL-is debüteeris Dowd Kingsi meeskonnas 2016. aasta märtsis. Kingsi põhikoosseisus mängis ta alates hooajast 2016/17. Esimese värava lõi ta liigas 20. oktoobril 2016 mängus Dallas Starsi vastu.

2017. aasta detsembris kaubeldi Dowd Kingsist Vancouver Canucksi, kus ta mängis kuni hooaja lõpuni. 2018. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Washington Capitalsiga. Capitalsiga on ta lepingut pikendanud 2019. ja 2021. aastal. Capitalsis on ta mänginud põhiliselt neljandas ründekolmikus. Hooajal 2021/22 tegi Dowd NHL-is seni oma kõige resultatiivsema hooaja, kui lõi 10 väravat ja andis 14 väravasöötu.

Dowd oli NHL-is kolmas Alabama osariigist pärit jäähokimängija pärast Aud Tuteni ja Jared Rossi.

Viited
------

1. ↑  "Canucks acquire Dowd from Kings". NHL.com. 8.12.2017. Vaadatud 9.5.2022
2. ↑  "Capitals sign Nic Dowd". nhl.com. 1.7.2018. Vaadatud 9.5.2022

Välislingid
-----------

* Nic Dowd NHL.com lehel
* Nic Dowd hockeydb.com lehel

| * v
* r
Washington Capitals |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Darcy Kuemper **·** Charlie Lindgren |
| 
**Kaitsjad**: Aleksandr Aleksejev **·** John Carlson **·** Gabriel Carlsson **·** Martin Fehérváry **·** Matt Irwin **·** Nick Jensen **·** Rasmus Sandin **·** Trevor van Riemsdyk |
| 
**Ründajad**: Nicolas Aubé-Kubel **·** Connor Brown **·** Nicklas Bäckström **·** Nic Dowd **·** Carl Hagelin **·** Jevgeni Kuznetsov **·** Anthony Mantha **·** Sonny Milano **·** T. J. Oshie **·** Aleksandr Ovetškin **·** Aleksei Protas **·** Conor Sheary **·** Craig Smith **·** Dylan Strome **·** Tom Wilson |
Julius Mägiste
**Julius Mägiste** (kuni 1922. aastani **Julius Mälson**, 6/19. detsember 1900 Kudina vald, Tartumaa – 11. märts 1978 Lund) oli eesti keeleteadlane.

Elulugu
-------

Julius Mägiste oli pärit talupidaja perekonnast. Ta õppis Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumis 1913–1915 ja Aleksandri Gümnaasiumis 1915–1918, lõpetas Hugo Treffneri Gümnaasiumi 1919. aastal. 1919–1923 õppis Julius Mägiste Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas algul antiikkeeli ja seejärel soome-ugri keeli, lõpetas magistrina eesti ja läänemeresoome keelte alal.

Ta oli 1920. aastal üliõpilasseltsi "Veljesto" ja Akadeemilise Emakeele Seltsi asutajaid.

Aastatel 1923–1926 oli ta Tartu Ülikooli stipendiaat (doktorant). Dr. philos. kraadi sai ta 1928. aastal väitekirjaga "oi-, ei- deminutiivid läänemeresoome keelis". Ta oli õppeülesandetäitja aastast 1925 ja erakorraline professor aastast 1929. Aastatel 1932–1944 oli Julius Mägiste Tartu Ülikooli professor. Põgenes 1944. aastal Saksamaale, sealt asus 1945. aastal elama Rootsi. Täitis alates 1947. aastast Lundi Ülikoolis õppeülesandeid, oli aastatel 1950–1967 dotsent. Julius Mägiste algatusel loodi Lundi Ülikooli juurde soome-ugri keelte seminar (instituut), mida ta juhatas aastatel 1954–1967.

Koostas 12-köitelise etümoloogiasõnaraamatu käsikirja "Estnisches etymologisches Wörterbuch" (üle 4000 masinakirjas lehekülje).

Mägiste oli ka Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis Lõuna-Rootsi Osakonna auliige.

Artiklid
--------

* Rahvuslike teaduste edust Eestis, Looming 1937, nr 3, 4

Viited
------

1. ↑  EE 14. köide
2. ↑  Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn, 1995, lk. 356-357.

Kirjandus
---------

* Paul Ariste, "Julius Mägistet meenutades" – Keel ja Kirjandus 1985, nr 12, lk 744–746
* Valve-Liivi Kingisepp, "Julius Mägiste elutöö ühest tahust" (vana kirjakeele uurimisest) – Keel ja Kirjandus 1997, nr 10, lk 661–673
* "Kirjad üle mere". Mart Lepiku kirjavahetus Julius Mägiste, Karl Ristikivi ja Bernard Kangroga. Koostanud ja kommenteerinud Sirje Olesk. Sari Litteraria, nr 19, Eesti Kirjandusmuuseum, Tartu 2000, 160 lk
* Paul Alvre, "Julius Mägiste sünnist 100 aastat" – Keel ja Kirjandus 2000, nr 12, lk 884–886
* Tryggve Sköld, "Julius Mägiste: mõningaid mälupilte". Tõlkinud Lembit Vaba – samas, lk 886–888
* "Julius Mägiste 100: 19.12.1900–11.03.1978". Koostanud ja saatesõna: Valve-Liivi Kingisepp, Tartu Ülikool 2000, 206 lk

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Julius Mägiste** |

* Julius Mägiste Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
* Julius Mägiste virtuaalnäitusel "Kolm keelemeest"
* TÜ üliõpilased
**Julius LeBlanc Stewart** (6. september 1855 Philadelphia, Pennsylvania – 4. jaanuar 1919 Pariis, Prantsusmaa) oli Ameerika Ühendriikide maalikunstnik, kes veetis oma karjääri Prantsusmaa pealinnas.

Tema isa, suhkrukaubanduse miljonär William Hood Stewart, kolis 1865. aastal perekonna Philadelphiast Pariisi, kus mehest sai silmapaistev kunstikoguja ning Marià Fortuny ja Barbizoni koolkonna varane patroon. Julius õppis teismelisena Eduardo Zamacois' käe all, siis École des Beaux-Arts'is Jean-Léon Gérôme'i käe all ning oli hiljem Raymondo de Madrazo õpilane. Stewartite perekonna rikkus võimaldas tal elada lakkamatut välismaist elu ja maalida seda, mis talle meeldis, sageli suuremõõtmelisi grupiportreesid. Esimene neist "Pärast pulma" (Drexeli ülikooli kunstikogu, 1880) kujutas, kuidas kunstniku vend Charles ja tema pruut Mae, rahastaja Anthony J. Drexeli tütar, asusid mesinädalatele. Järgnevad grupiportreed kujutasid tema sõpru – sealhulgas näitlejannasid, kuulsusi ja aristokraate – sageli koos oma autoportreega kuskil nende seas.

Ta osales alates 1878. aastast kuni 20. sajandi alguseni regulaarselt Pariisi Salongis ning aitas korraldada 1894. aasta väljapanekut "Ameeriklased Pariisis". "Ristimine" (Los Angelese Maakonna Kunstimuuseum, 1892), mis väidetavalt kujutab Vanderbilti perekonna kokkutulekut, näidati 1893. aasta Chicago maailmanäitusel ja pälvis tunnustuse 1895. aasta Berliini rahvusvahelisel näitusel. Ta maalis rea purjetamispilte James Gordon Bennett juuniori jahi Namouna pardal. Kõige edukam neist, "Veneetsias jahi Namouna pardal" (Wadsworth Atheneum, 1890), näitas laevatekil toimunud purjetamispidu ja sisaldas näitlejanna Lillie Langtry portreed. Teine, "Vahemerel purjetamine" (1896), mis müüdi 2005. aastal 2,3 miljoni USA dollari eest, püstitas kunstniku teoste rekordhinna.

Elu lõpus pöördus ta religioossete teemade poole. Kuid kõige paremini on ta siiski meelde jäänud *belle époque'*i ühiskonda kujutavate portreede ja sensuaalsete aktide poolest.

"Ristimine" (1892)

Välislingid
-----------

 Julius LeBlanc Stewart – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Film eksperimendist
**Katse väikese Albertiga** oli uuring, mis tõestas empiiriliselt, et klassikaline tingimine toimib ka inimestel. Katse korraldasid 1920. aastal John B. Watson ja tema assistent Rosalie Rayner Johns Hopkinsi ülikoolis.

John B. Watson soovis saada kinnitust tähelepanekutele, et laste reaktsiooni valjule helile põhjustas hirm. Watsoni arvates oli hirm kas kaasasündinud või tingimata vastus stiimulile. Ta leidis, et kui järgida klassikalise tingimise reegleid, siis võib õpetada last kartma sellist stiimulit, mida laps normaalsetel tingimustel ei kardaks.

### Katse käik

Katses osalenud väike Albert oli üheksakuune ning Johns Hopkinsi ülikooli alla kuuluva Phippsi psühhiaatriakliiniku töötaja poeg. Enne eksperimendi algust testiti väikese Alberti emotsioone, st talle näidati lühikest aega ja esimest korda elus valget rotti, jänest, koera, ahvi, karvadega ja karvadeta maske, puuvillast lõnga, põlevat ajalehte jms. Väike Albert ei väljendanud hirmu nähes ülaltoodud objekte.

Katse ajal asetati Albert ruumi keskel olevale madratsiga kaetud lauale. Valge laborirott pandi lapse lähedusse ja lubati tal rotiga mängida, kusjuures siis laps rotti ei kartnud. Järgmistel katseseeriatel tekitasid eksperimentaatorid valju heli, lüües haamriga vastu raudpulka, lapse selja taga hetkel, mil ta rotti puutus. Heli kuuldes hakkas laps nutma, mis väljendas hirmu. Pärast mitut sellist kahe stiimuli seostamist esitati Albertile taas ainult rott (ilma valju helita). Kui rott ilmus, siis muutus Albert kartlikuks, hakkas nutma, pööras ja püüdis loomast eemale liikuda. Seega oli laps seostanud valge roti (esialgne neutraalne stiimul, nüüd tingitud stiimul) valju heliga (tingimata stiimul), mille tõttu tekkis Albertil tugev emotsionaalne vastus (algne tingimata vastus valjule helile, nüüd tingitud vastus rotile).

Väike Albert üldistas oma reaktsiooni (nutmine) roti nägemisel ka teistele karvastele objektidele, nagu karvasele koerale, kasukale ja valge habemega jõuluvanamaskile.

### Tulemused

Katses ilmnesid järgmised tulemused:

* Kui esitada vali heli (tingimata stiimul), on tulemuseks hirm (tingimata vastus), mis on loomulik vastus.
* Kui esitada rott (neutraalne stiimul) üheaegselt valju heliga (tingimata stiimul), on tulemuseks hirm (tingimata vastus).
* Kui esitada rott (tingitud stiimul), on tulemuseks hirm (tingitud vastus), mis näitabki õppimist.

Viited
------

1. ↑  Watson, J.B. Rayner, R. (1920). Conditioned emotional reactions. Journal of Experimental Psychology, 3, 1-14
**Adahhan Madumarov** (Адахан Мадумаров; sündinud 1965 Oši oblastis) on Kõrgõzstani poliitik, partei Bütün Kõrgõzstan juht, Kõrgõzstani Ülemnõukogu (Džogorku Kengeši) esimees (*toraga*) aastatel 2007 kuni 2008.

  

Madumarov on Bütün Kõrgõzstani kandidaat 2011. aasta presidendivalimistel. Siseministeerium kahtlustab, et Madumarov on segatud president Kurmanbek Bakijevi administratsiooni kunagise juhi Medet Sadõrkulovi tapmisse 2009. aasta märtsis.

Madumarov ja tema partei olid vastu parlamentaarse riigikorra kehtestamisele 2010. aasta põhiseadusega. Ta propageerib korra aastas koos käiva "rahva kurultai" sisseseadmist või taastamist. Kõrgemad võimumehed oleksid kurultai ees aruandekohuslased ja kurultail oleks õigus neid tagasi kutsuda.

Presidendivalimiste eelses teledebatis, kus saatejuhid esitasid Madumarovile küsimusi Sadõrkulovi ja ajakirjanik Ališer Saipovi surma kohta, kuulutas Madumarov, et kuulujutte levitavatel ajakirjanikel tuleks keeled ära lõigata.

Madumarov kuulus 2010. aastani Kurmanbek Bakijevi parteisse Ak Džol.

Nooruses töötas ta sovhoosis, teenis aega Nõukogude armees ja õppis Tveri Riiklikus Ülikoolis.

* 1992–95 pressi ja informatsiooniministri abi, riikliku teleraadiokompanii noortesaadete peatoimetaja asetäitja, seejärel peatoimetaja;
* 1992–95 Džogorku Kengeži liige;
* 2000–2005 Džogorku Kengeži liige; töö-, sotsiaalpoliitika ja veteranide asjade komitee esimees ning fraktsiooni Elkomsots(?) juht;
* 2005. aasta märtsis kandideeris Džogorku Kengešisse, vaidlustas tulemused ja septembris tunnistati ta juulis toimunud kordusvalimiste võitjaks;
* aprill 2005 – september: asepeaministri kohusetäitja;
* 2005–2006 asepeaminister;
* 2006–2007 riigisekretär;
* 2007. aasta novembris valiti Ak Džoli teise numbrina Džogorku Kengešisse;
* 2007–2008 Džogorku Kengeži esimees. Valiti 79 häälega 90-st. Lahkus mais ametist korruptsiooniskandaali tõttu, 1. septembril loobus saadikumandaadist;
* 2008–2009 Kõrgõzstani Julgeolekunõukogu sekretär.

Viited
------

1. ↑
2. ↑

Välislingid
-----------

* МАДУМАРОВ Адахан Кимсанбаевич centrasia.ru-s