recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on muusika mõistest. Kujutava kunsti mõiste kohta vaata artiklit Kompositsiooniõpetus (kunst)* |

---

**Kompositsiooniõpetus** (saksa keeles *Satzlehre*, ka *Kompositionslehre*, soome keeles *satsioppi*) on muusikaõpetuse osa, paljudes muusikaõppeasutustes eraldi õppeaine, mille eesmärk on tutvuda, mõista ja ise kirjutades matkida erinevate muusikaliste faktuuride loomist, muusikastiilidega seotud kompositsioonimeetodite valdamist ja stiile endid. 

Kompositsiooniõpetuse algseks tähenduseks oli 'muusikat seada' (*setzen*), mis muutus aktuaalseks 16.-17. sajandil, kui hakati 'seadma' (*absetzen*) tabulatuure ning 'lahti kirjutama' (*aussetzen*) figuratiivset bassipartiid. Mõiste 'Satz' või 'Tonsatz' tänapäevases tähenduses kui 'faktuur' ilmub saksa keelekasutusse 18. sajandil, tähendades muusika seadmise tehnikat. 

Johann Gottfried Walther defineerib oma muusikaleksikonis (Musicalisches Lexikon, 1732) sõna 'Satz' kui fuugat või muud väljatöötlust (*ein Satz zu einer Fuge, oder andern Ausarbeitung*), mõeldes sõnaga 'Satz' ühtlasi ka fuuga teemat. 

Heinrich Christoph Koch annab oma muusikaleksikonis (Musikalisches Lexikon, 1802) neli määratlust, mis laiendavad sõna 'Satz' algset tähendust: 'Satz' on 

1. "muusikateose algelement, mis endas ja ise väljendab teose kogu mõtet." Koch nimetab seejuures teose osa ulatuslikumaid lõike peapartiiks (*Hauptsatz*) ehk teemaks ning kõrvalpartiideks (*Nebensatz*) ning teema väiksemaid jaotusi 'sissejuhatuseks' (*Absatz*) ja 'lõpupartiiks' (*Schlusssatz*), mis tänapäevases mõttes tähendaksid perioodi, mis koosneb kahest fraasist, millest esimene lõpeb mittetäieliku kadentsiga ning teine lõpetab muusikalise mõtte toonikas;
2. "peapartii kui terviku erinevate üksikelementide seosed", mis tänapäevases mõttes tähendaks teemade rühma kontseptsiooni;
3. "teose osa" ehk tsüklilise heliteose iseseisev sektsioon
4. "muusikateose grammatiline konstruktsioon", mis hõlmab muuhulgas nii harmooniat kui ka kontrapunkti.
Vaid viimane määratlus viitab Kochil mõiste algsele muusika seadmise õpetusele (*Satzlehre*) või kunstile (*Setzkunst*). Kochi jaoks olid "seadmise kunst" (*Setzkunst*) ja kompositsioon (*Komposition*) sünonüümid. 

Tänaseks on sõna 'Satzlehre' saanud eelkõige tähenduse kui 'kompositsiooniõpetus' (*Kompositionslehre*), mille raames ei õpetata mitte heliloomingut, vaid muusika kirjutamist erinevate muusikateoreetiliste distsipliinide, nagu harmooniaõpetuse , kontrapunkti, vormiõpetuse ja alates 19. sajandist lisandunud orkestratsiooni (*Instrumentationslehre*) kaudu.

Välislingid
-----------

* Muusika kompositsiooniõpetuse õppekava ja õppevahend Vikiõpikute keskkonnas
**Alide Remmel** (aastani 1928 **Alide Mangelson**; 18. veebruar (vkj)/ 2. märts 1899 Lebavere küla, Vana-Põltsamaa vald, Viljandimaa – 5. jaanuar 1979 Tartu) oli eesti botaanik.

Hariduskäik
-----------

Lõpetas 1920. aastal Paide Tütarlastegümnaasiumi ja 1933. aastal Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna. Akadeemiliselt oli ta Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liige.

Töökäik
-------

Oli 1939–1945 keskkooli loodusloo- ja maateaduse õpetaja. 

Oli 1945–1949 Tartu Riikliku Ülikooli taimesüstemaatika ja geobotaanika kateedris assistent, 1949–1952 sama kateedri ning mineraloogia ja paleontoloogia kateedri vanemõpetaja, 1952–1953 taimesüstemaatika ja geobotaanika kateedri assistent, 1953–1956 vanemõpetaja, 1956–1961 assistent.

Teadustöö
---------

Ta oli tuntumaid ja viljakamaid Eesti adventiivfloora (tulnuktaimede) uurijaid.

Teoseid
-------

* 2. sugukond rebasheinalised. // Eesti NSV floora 8. Tallinn 1971
* 4. triibus *Ambrosieae Cass*. // Eesti NSV floora 6. Tallinn 1978

Viited
------

1. ↑  Toomas Kukk. "Eesti taimestik". Tartu: Teaduste Akadeemia Kirjastus, 1999. Lk 38

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 1145
* Haud Tartu Ülikooli kalmistul

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
*Mitte segi ajada jäätuva vihmaga*

---

Jäävihma tagajärjed 2014. aastal Sloveenias
**Jäävihm** on omapärane laussaju liik, mille teke on seotud sooja frondi, harvem ka külma frondi lähenemisega. Seda esineb hilissügisel, talvel või varakevadel, kui ilm muutub pärast külmaperioodi soojemaks. 

Jäävihma moodustavad peenikesed tugevad läbipaistvad jääterad diameetriga 1–3 mm.

Vihmapiisad langevad kihtsajupilvedest läbi külma õhu, kus nad külmuvad täielikult või osaliselt. Kui külmub ainult veepiisa pealmine kiht, siis säilib südamikus vesi. Need terakesed kukuvad maapinnale ja purunevad ning maapinnale jäävad pähklikoori meenutavad jäätükid.

Jäävihm tekib ka juhul, kui lumi langeb läbi sooja õhukihi ja sulab. Pärast satub ta jälle külma (alla null kraadi) õhku. 

Mõnikord võib jäävihm olla päris tihe ning maapinnale tekib väga libe läbipaistvatest jääteradest kate.

Meteoroloogid tunnevad jäävihma ära kuulmise järgi, sest jääterade langemist saadab omapärane sahisev-krabisev-sisisev heli.

Vaata ka
--------

* must jää
* rahe

Viited
------

1. ↑  Atmosfäärinähtused, EMHI.ee
2. 1 2  Milvi Jürissaar. Kihtsajupilved. Eesti Loodus, 1997, nr 11/12
3. ↑  J.Kamenik. II klass: keskmised pilved. Nimbostratus – kihtsajupilved, Ilm.ee, 17.09.2009
Alireza Jahanbakhsh (2019)
**Alireza Jahanbakhsh Jirandeh** (pärsia keeles علیرضا جهانبخش جیرنده‎; sündinud 11. augustil 1993 Jirandehis) on Iraani jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsja või ründava poolkaitsjana Hollandi kõrgliigaklubis Feyenoord ja Iraani jalgpallikoondises.

Iraani kõrgliigas debüteeris ta 2011. aastal Damash Gilani meeskonnas.

2013. aasta juulis liitus ta Hollandi kõrgliiga klubiga N.E.C.. Hooajal 2014–15 mängis ta klubiga Hollandi esiliigas, kus ta lõi 12 väravat.

2015. aasta augustis sõlmis Jahanbakhsh viieaastase lepingu Hollandi kõrgliigaklubiga AZ Alkmaar. Hooajal 2016–17 lõi ta Hollandi kõrgliigas kümme väravat. Järgmisel hooajal lõi ta liigas 21 väravat ja oli sellega Hollandi kõrgliiga hooaja suurim väravakütt. Samal hooajal saavutas AZ-ga Hollandi kõrgliigas kolmanda koha.

2018. aasta juulis siirdus ta Inglismaa Premier League'i klubisse Brighton & Hove Albion. Esimesel hooajal segas ta Inglismaal vigastus ja teise hooaja alguses jättis klubi uus peatreener Graham Potter ta sageli koosseisust välja. Esimese värava õnnestus Jahanbakhsh Inglismaa kõrgliigas lüüa 28. detsembril 2019 mängus Bournemouthi vastu. 1. jaanuaril 2020 lõi ta värava Chelsea vastu ja see värav valiti Inglismaa kõrgliiga kuu parimaks väravaks.

2021. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Feyenoordiga.

Iraani jalgpallikoondises tegi Jahanbakhsh debüüdi 2013. aasta oktoobris mängus Tai vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 15. novembril, kui kohtuti taas Taiga. Ta on kuulunud Iraani koondisse 2014. aasta maailmameistrivõistlustel, 2015. aasta Aasia meistrivõistlustel, 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2019. aasta Aasia meistrivõistlustel.

Viited
------

1. ↑  "Feyenoord legt Jahanbakhsh voor drie seizoenen vast". feyenoord.nl. 17.7.2021. Vaadatud 13.6.2022

Välislingid
-----------

 Alireza Jahanbakhsh – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Iraani koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Beiranvand
* 2 Torabi
* 3 Hajsafi
* 4 Cheshmi
* 5 Mohammadi
* 6 Ezatolahi
* 7 Shojaei (c)
* 8 Pouraliganji
* 9 Ebrahimi
* 10 Ansarifard
* 11 Amiri
* 12 Mazaheri
* 13 Khanzadeh
* 14 Ghoddos
* 15 Montazeri
* 16 Ghoochannejhad
* 17 Taremi
* 18 Jahanbakhsh
* 19 Hosseini
* 20 Azmoun
* 21 Dejagah
* 22 Abedzadeh
* 23 Rezaeian
* Treener: Queiroz

 | Iraan |
**Tura** on linn Ungaris Pesti komitaadis.

Tura asub Budapestist 50 km idas.

Turat läbib raudtee, mis viib lääne poole Budapesti ja ida poole Hatvani kaudu Miskolcsi. Turat läbib ka kiirtee, mis viib lääne poole Budapesti ja ida poole Hatvani kaudu Nyíregyházasse.

Arvatavasti kõige tuntum on Tura oma tikandite poolest. Tuntud on ka sealsed rahvalaulud: aastal 1906 kogus Béla Bartók Turast 150 rahvalaulu.

Ajalugu
-------

Esimest korda mainiti Turat aastal 1220 ladinakeelses ürikus Thwra nime all. Sel ajal kuulus asula Ákosi perele.

1425. aastal vahetas üks Ákosi suguvõsa liikmetest Miklós Ördög Prodavizi kuningas Sigismundiga Tura muu omandi vastu.

Schossbergeri loss
1523. aastal mainitakse, et Tura asula alandas makse.

1544. aastal läks Tura Ottomani impeeriumi võimu alla. Budapest, mis Turast üldse kaugel pole, oli langenud 3 aastat varem. Türklased Turat ei rüüstanud ja kohalik kirik säilis kogu Türgi võimu aja. Türgi aja lõpus elas linnas 61 peret.

Aastal 1740 sai Tura tollimaksuvabaks linnaks. Sel ajal oli seal 59 maksustatavat majapidamist. Sel sajandil saavutas Tura õitsengu: ta muutus põllumajanduskeskuseks ja kohalikud elanikud müüsid oma saadusi paljude ümberkaudsete linnade turgudel.

20. juulil 1849 toimus Tura lähedal Ungari 1848. aasta revolutsiooni üks suurimaid lahinguid.

1879. aastal müüs Esterházy perekond Tura parun Sigismund Schossbergerile. Linnas asub 1883. aastal ehitatud Schossbergeri loss.

1910. aastal oli Turas 900 maja ja 4759 elanikku.

Tänapäevani pole Turas arvestatavat tööstust. Elanike peamine tegevusala on aedviljade ja lillede kasvatamine. Samuti on olulistel kohtadel loomade aretamine ja puuviljade kasvatamine.

Tura sõpruslinnad on Sântimbru (Rumeenia, alates 1990), Jasov (Slovakkia, alates 1993) ja Maserà di Padova (Itaalia, alates 2004). Kahes esimeses sõpruslinnas on arvestatav ungarlaste kogukond.

Vald kuulus 2012. aastani Aszódi väikepiirkonda.

Viited
------

1. ↑  Detailed Gazetteer of Hungary, vaadatud 16.12.2022.

Välislingid
-----------

* Tura koduleht
**Hain Oona** (sündinud 3. aprillil 1945 Fichtelbergis Saksamaal) on eesti päritolu USA füüsik.

Elulugu
-------

Hain Oona on Henn Oona vend.

Lõpetas 1963 Coxsackie Athens Central High Schooli (USA), 1967 Rensselaeri Polütehniline Instituudi füüsikuna, Ph.D. (füüsika, Arizona Ülikool, Tucson), väitekiri "Development of a C14 detector and measurement of р C14 production in dated tree rings grown in 1043 to 1055". Töötas 1985–2006 California Ülikooli Los Alamose Rahvuslaboris.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: astrofüüsika, eksperimentaalne tuumafüüsika. Talvitus 1968. aastal lõunapoolusel USA Amundseni-Scotti jaamas ionosfäärifüüsikuna. Tema auks on nimetatud jää- ja kaljujärsak Outbacki nunatakigrupis Lõuna-Victoria Maa põhjaosas (Oona Cliff, 72° 27′ S, 160° 9′ E).

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Ion source development for the Los Alamos heavy ion fusion injector (kaasautor). // IEEE Transactions on Nuclear Sci. 32 (1985) 5

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Haitham ibn Tāriq
**Haitham ibn Tāriq** (araabia keeles هيثم بن طارق آل سعيد; sündinud 23. oktoobril 1954) on Omaani sultan 11. jaanuarist 2020. Ta oli varem Omaani jalgpallikoondise president ning hiljem pärandi- ja kultuuriminister.

Haitham ibn Tāriq sündis Omaani sultani Taimur bin Faisali poja Tāriq ibn Taimuri peres. Ta õppis Suurbritannias Pembroke'i kolledžis välispoliitilisi suhteid, lõpetades 1979 vastava programmi.

Haitham oli aastatel 1986–1994 Omaani välisministeeriumi sekretär ja 1994–2002 välisministeeriumi peasekretär. Märtsis 2002 sai ta Omaani pärandi- ja kultuuriministriks. Ta oli komitee "Omaan 2040" esimees ja Omaani Puuetega Inimeste Assotsiatsiooni aupresident.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa on Ahad bint Abdullah bin Hamad Al-Busaidiyah. Neil on 4 last:

* Theyazin bin Haitham
* Bilarab bin Haitham
* Thuraya bint Haitham
* Omaima bint Haitham


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Qābūs ibn Sa‘īd** | **Omaani sultan**alates 2020. aastast | Järgnev**–** |
Map

Turaida piiskopilinnus
Vaade linnusele tornist
**Turaida linnus** on Siguldast paari kilomeetri kaugusel Koiva jõe (läti keeles *Gauja*) kaldal endise Turaida asula territooriumil olev piiskopilinnus.

Enne piiskopilinnuse ehitamist võis samal kohal asuda Turaida muinaslinnus, kohalike liivlaste vanema Kaupo residents, mille riialased ülestõusu kartuses 1212. aastal maha põletasid.

Turaida kivilinnuse rajamist alustas piiskop Albert 1214. aastal. Linnus on hea näide tellisgootikast. Linnus kuulus Riia peapiiskopkonnale, aga umbes 65 aastat pärast Vana-Liivimaa vallutamist läks Turaida mõisnikule.

Linnuse ehitamine ja kindlustuste täiendamine jätkus kuni 17. sajandini, misjärel linnused hakkasid oma sõjalist tähtsust kaotama.

Kuni 1776. aasta tulekahjuni linnuses elati. Seejärel linnust ei taastatud, kuid mõisnik laskis linnusehoovi ehitada eluhoone.

Linnuse taastamistöid alustati 1953. aastal. 1973 algasid väljakaevamised ja restaureerimine, mis pole lõppenud tänapäevalgi. Väljakaevamiste käigus leiti viis tuhat eset, sealhulgas keskaegsed ahjud, pruulikoda, saun kerisega, umbes 30 vask- ja hõbemünti ning isegi üks kuldmünt – tukat, metallist nooleotsi ja naelu ning savinõude jäänuseid. Erilist tähelepanu pakuvad neist hüpokausti-tüüpi ahjud, millesarnaseid kasutati juba Vana-Rooma termides.

Tänapäeval on täielikult restaureeritud 38 m kõrgune peatorn, mida arvukad turistid kasutavad vaateplatvormina. Sealt avaneb vaade ümbruskonna maalilisele loodusele. Vaateplatvormile viivad kiviastmetega väga kitsad ja madalad käigud: nende laius ületab vaevu poolt meetrit, aga kõrgus on natuke üle poolteise meetri.

Kõigepealt taastati linnuse peatorn. 1950-ndate lõpus taastati linnuse lääneosas kaks ehitist, sealhulgas Poolümmargune torn. 1980-ndate alguses taastati Lõunatorn, kus omal ajal oligi piiskopi residents. 1980-ndate keskel ühendati Lõunatorn linnuse lääneosaga. Pärast väljakaevamisi rajati paari meetri kõrgune müür peatornist peasissepääsuni. 1990-ndatel taastati osaliselt, 3 m kõrgusena linnuse idaosa müür. Tulevikus loodetakse peatorni ja lääneosa vahele taastada väravatorn.

Endises mõisa majandushoones avati 1962 Turaida muuseum-kaitseala ekspositsioon.

Praegu on linnus muuseum-kaitseala. Selle maa-alale jäävad Turaida ajalooline keskus, Kirikumägi keskaegse kalmistuga, Turaida Roosi haud, rahvalaulude park 26 skulptuuriga jne. Muuseum-kaitseala pindala on 42 ha ja sellel asub 39 ajaloolist ehitist.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Turaida piiskopilinnus** |

* Video piiskopilinnusest
**Roopill** (ka *kõrrepill* ja *rukkipill*) on pilliroojätkust või hanesulest valmistatud klarnetilaadne rahvapill. Pill oli Euroopas laialdaselt tuntud. 

Roopille tehti Eestis pilliroolülist, harvemini õlekõrrest või hanesulest ning tal oli 4–6 sõrmeava. Suhu võetava osa küljele lõigati piklik keel (*piuk*). Vahel lõigati keel roojupile või hanesulele, mis pisteti pikemasse torusse. 

Setud panid sellele pillile otsa pullisarve, saades nii *sarvepilli*. Selle eeskujuks oli venepärane *žaleika*. 

Roopillil mängiti tantsu- ja lauluviise, erilisi kiireid roopillilugusid. Hiiumaal mängisid lapsed mardisandiks käies piuku eraldi pillina. Roopillist on arenenud torupill.

Viited
------

1. ↑  Eesti keele seletav sõnaraamat" 2009
2. ↑  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Tallinn, Ühiselu AS trükikoda. Lk 257
3. ↑  Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 182

Välislingid
-----------

* Roopill, Eesti Rahva Muuseum
**Tupp-võsaputk** (*Conioselinum tataricum*, sünonüümid *Conioselinum vaginatum*, *Conioselinum fischeri*) on rohttaimeliik võsaputke (*Conioselinum*) perekonnast sarikaliste (*Apiaceae*) sugukonnast.

Kirjeldus
---------

Tupp-võsaputk on 50–100 (170) cm kõrgune paljas, erilise lõhnata, enamasti õrna üldmuljega püsik. Vars on ruljas, sinaka kirmega. Lehed on kaheli või peaaegu kolmelisulgjad, läikivad, altpoolt veidi heledamad, 7–30 cm pikad ja peaaegu sama laiad. Liitsarikad 5–10 cm läbimõõdus. Üldkatis puudub, osakatis koosneb juuspeentest lehekestest. Viljad on paljad, seljalt lamendunud, 4–5 mm pikkused. Õitseb juuni teisest poolest augusti esimese pooleni.

Väliselt on kõige sarnasemad mets-harakputk (*Anthriscus sylvestris*) ja täpiline surmaputk (*Conium maculatum*). Mets-harakputkest eristub tupp-võsaputk sileda varre, paljaste lehtede ja piklikmunajate viljade poolest. Erinevalt surmaputkest pole võsaputkel ebameeldivat lõhna, sarika all puudub üldkatis, viljad on pikemad (surmaputkel kuni 3,5 mm, võsaputkel 4–5 mm).

Kasvukohad
----------

Tupp-võsaputk eelistab huumusrikast, parasniisket pinnast. Senised leiukohad on jõgede ja ojade kaldanõlvadel, järsakutel, lammimetsades, võsastikes, puisniitudel. Kasvab tihti samades kasvukohtades halli lepa ja sarapuuga. Enamasti on leiukohad väikesed, koosnedes mõnest, harvemini kuni paarkümnest taimest.

Levik Eestis
------------

Tupp-võsaputke lehetupp
Läbi aegade olnud Eestis hajusalt levinud vähearvukas liik. Taimede uue levikuatlase andmetel teada nüüdisajal kuuest taimeatlase ruudust.

Viited
------

1. ↑  Kask, Maret (1969). *Eesti NSV floora, 4. kd*. Tallinn: Valgus. Lk 140.
2. ↑  "Conioselinum tataricum — tupp-võsaputk". *Eesti taimede uue levikuatlase tööversioon*. 2019.
**Olümpiadeviis** ehk moto on üleskutse, millega Rahvusvaheline Olümpiakomitee (ROK) pöördub kõigi olümpialiikumises osalejate poole. Olümpiadeviisi idee pärineb Prantsuse preestrilt Henri-Martin Didonilt. Moto võttis kasutusele kaasaegsete olümpiamängude isa, parun Pierre de Coubertin aastal 1894.

Olümpiadeviisiga "**Citius, Altius, Fortius**" kutsub ROK liikumises osalejaid mängudel silma paistma kooskõlas olümpiavaimuga. Ladinakeelne *Citius, altius, fortius* tähendab eesti keeles 'kiiremini, kõrgemale, tugevamini'.

Tihti on eesti keeles kasutatud ka deviisi "Kiiremini, kõrgemale, kaugemale", kuid selle deviisi ladinakeelne vaste on *Citius, altius, longius*.

Olümpiamängudel on lisaks antiiksele deviisile kasutusel ka iga korraldajamaa oma deviis. 

* Pekingis 2008. aastal toimunud XXIX suveolümpiamängude ametlik deviis oli "**Üks maailm, üks unistus**".

*Hiinal kulus maailma olulisima spordiürituse deviisi leidmiseks pool aastat. Konkurss deviisi leidmiseks kuulutati välja mullu detsembris ning inimestel paluti leida tabav fraas, mida oleks lihtne meeles pidada nii inglise kui ka hiina keeles. Võidukas lause valiti välja enam kui 210 000 üle maailma saadetud deviisi seast.*

Vaata ka
--------

* Antiikolümpiamängud
* Nüüdisaegsed olümpiamängud

Välislingid
-----------

* Eesti Olümpiakomitee koduleht
Ain Tähiste 2011. aastal
**Ain Tähiste** (sündinud 17. oktoobril 1960 Suuremõisas) on Eesti jurist ja poliitik.

Ta lõpetas aastal 1979 Pärnu 2. Keskkooli ja aastal 1984 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna.

Ta töötas aastatel 1984–1985 Hiiumaa Rajooni Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitees instruktorina, aastatel 1985–1989 oli ta ajalehe Nõukogude Hiiumaa kultuuriosakonna juhataja ja aastatel 1989–1990 ühingu Hiiukoda esimehena.

Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige, olles keskkonnakaitsekomisjoni sekretär ja saadikueetika komisjoni liige. Ta oli veel Eesti Muinsuskaitse Seltsi volikogu liige, Rahvarinde Hiiumaa volikogu ja Hiiu maakonna Eesti kodanike komitee liige ja Eesti Kongressi saadik. Ain Tähiste on joonistanud ka karikatuure, peamiselt "Hiiu Lehte".

Tunnustus
---------

* 2002 Riigivapi V klassi teenetemärk
* 2006 Riigivapi III klassi teenetemärk

Kirjandus
---------

* Kes on kes Eesti poliitikas 1988–1992. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1992

Välislingid
-----------

* Karikatuur. Aknaklaas , HKM \_ 3570 K 326, Hiiumaa Muuseumid SA
Phillip Danault (2011)
**Phillip Danault** (sündinud 24. veebruaril 1993 Victoriaville'is Québeci provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Los Angeles Kings.

Aastatel 2009–2013 mängis ta Quebec Major Junior Hockey League'i klubides Victoriaville Tigres ja Moncton Wildcats. 2011. aastal pälvis ta liiga parimale kaitsvale ründemängijale antava Guy Carbonneau Trophy.

2011. aastal valis Chicago Blackhawks ta NHL-i *draft* '​is 26. valikuna. Hooaja 2012–13 lõpus asus ta mängima Blackhawksi noorteklubis Rockford IceHogs American Hockey League'is. NHL-is debüteeris ta Blackhawksi meeskonnas 22. novembril 2014 mängus Edmonton Oilersi vastu. Esimese värava lõi ta liigas 8. veebruaril 2016 mängus Buffalo Sabresi vastu.

2016. aasta veebruaris siirdus Danault Montreal Canadiensi. 2018. aasta juulis pikendas ta klubiga lepingut kolme aasta võrra. 22. detsembril 2018 tegi ta mängus Vegas Golden Knightsi vastu oma esimese kübaratriki NHL-is.

2021. aasta juulis sõlmis Danaut kuueaastase lepingu Los Angeles Kingsiga.

Välislingid
-----------

* Phillip Danault NHL.com lehel
* Phillip Danault hockeydb.com lehel
**Ain Uusna** (sündinud 1938) on eesti alpinist. 

Ta on esimesi eesti alpiniste, kes tõusnud NSV Liidu kõrgeima mäe tippu.

Elukäik
-------

Ta on õppinud Tallinna I Keskkoolis ja Tartu Riiklikus Ülikoolis (õigusteadust). 
Kooli kõrvalt käis ta korvpallitreeningutel.

Pärast abiellumist kolis Pärnumaale ja asus tööle Pärnu KEK-i.
Praegu elab ta Paikusel, teeb jalgsimatku ja käib suusatamas.

Ta on osalenud alates 1980. aastast kokku 23 täispikal Tartu maratonil. Parim koht on tal 78. 
Peale selle on ta läbinud Vasaloppeti suusamaratoni Rootsis ja kaks korda Finlandia-hiihto Soomes.

Alpinism
--------

1965. aastal võttis ta osa Pamiiri ekspeditsioonist Lenini mäetipule ja tõusis koos kaaslastega Heino Paltseri juhtimisel selle tippu. See oli Eestist lähetatud alpinistide esimene tipputõus seitsmetuhandelisele mäetipule.

1970. aastal võttis ta osa III Eesti Pamiiri ekspeditsioonist, mille käigus 12 eesti alpinisti tõusid Ilmar Priimetsa juhtimisel Korženevskaja tippu. Tippu jõudnute hulgas oli ka Ain Uusna. Pärast seda tõusis ta koos 7 kaaslasega Heino Paltseri juhtimisel Kommunismi mäetippu (5B raskuskategooria). Tõus Kommunismile oli Baltikumis esimene. Aasta lõpul kokkuvõtete tegemisel tunnistati see tõus Baltikumi parimaks.

### Kõrgtõusud

* 1965 – Lenini mäetipp (7134 m)
* 1970 – Korženevskaja (7105 m)
* 1970 – Kommunismi mäetipp (7495 m)

Viited
------

1. 1 2 3  Mees, kes ei oska elada liigutamata. 16.12.2012. parnu.postimees.ee
2. 1 2  Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee
3. 1 2  Ajalugu 1970–1979. firn.ee

Välislingid
-----------

* Mees, kes ei oska elada liigutamata. 16.12.2012. parnu.postimees.ee
**Gripiviirused** on ortomüksoviiruste (*Orthomyxoviridae*) sugukonda kuuluvad viirused, mis tekitavad inimestel ja loomadel grippi. Gripiviirus eraldati esimest korda 1933. aastal. 

Gripiviirusi on kolm perekonda: A-, B- ja C-gripiviirus. A-gripiviirused nakatavad inimesi, linde ja loomi. A-viirusel on võime kiiresti muutuda ja levida ning seega põhjustada massilisi haiguspuhanguid. B-gripiviirused on vähemuutlikud ning põhjustavad inimeste seas lokaalseid puhanguid, peale inimeste on B-gripiviirused nakkavad hüljestele ja tuhkrutele. C-gripiviirus on vähelevinud ja põhjustab üksikuid haigusjuhte, seda on leitud inimestelt, koertelt ja sigadelt.

Gripiviiruse virion ehk viirusosake on enamasti keraja kujuga, läbimõõt 80–120 nanomeetrit. Lipiidümbrise sees paikneb geneetiline materjal – negatiivse polaarsusega üheahelaline RNA molekul, kus genoom on segmenteerunud eraldiseisvateks RNA lõikudeks. A- ja B-viiruste RNA paikneb 8 segmendina, C-viirusel 7 segmendina. Nende lõikude vahetumine ja kombineerumine võimaldab viirusel geneetiliselt muutuda. A-gripiviiruse genoomi segmendid sisaldavad kokku 13 588 nukleotiidi, B-gripiviirusel 14 600, C-gripiviirusel 12 900. Viiruse genoom kodeerib kokku 10 valku. Virioni pinnal on u 500 glükoproteiinset torujat moodustist: hemaglutiniin ja neuraminidaas, mille abil virion kinnitub raku pinnale. Hemaglutiniin seob viiruse peremeesorganismi rakuga, nt hingamisteede limaskesta rakuga, ja tagab viiruse sisenemise rakku, mille tuumas toimub viiruse RNA replikatsioon; neuraminidaas juhib viiruse nakatunud rakust vabanemist ja edasikandumist. Hemaglutiniini ja neuraminidaasi alltüüpe on vastavalt 16 ja 9, niisiis on võimalikud 144 erinevat pinnavalkude kombinatsiooni. Tüüpe tähistatakse suurtähtede ja numbritega, nt H1N1, H3N2 jt. Täpsemalt kirjeldatakse viirusetüvesid krüptogrammi kujul, milles esimene täht tähistab viiruse tüüpi, teine sõna viitab tüve isoleerimiskohale, kolmandana märgitakse proovi isolaadi number, seejärel isoleerimisaasta kaks viimast numbrit ning viimasena hemaglutiniini ja neuraminidaasi kombinatsioon.

Gripiviiruse RNA mutatsioonid kutsuvad esile hemaglutiniini ja neuraminidaasi molekulide muutumist – seda nimetatakse antigeenseks triiviks. Kui üks organism on nakatunud korraga kaht eri tüüpi viirustega ning defektsesse virioni satub vale genoomisegment, võib ette tulla ka ulatuslikum antigeenne nihe. Antigeense nihke käigus tekkivate uute viirustüüpide vastu puudub populatsioonis immuunsus ning nii võivad alguse saada gripiepideemiad ja -pandeemiad.

### Eestis

Eestis esineb grippi kõige sagedamini detsembrist veebruarini, intensiivne haigestumine kestab 4-6 nädala jooksul, levides 2-3 kuu jooksul eri piirkondadesse.

Vaata ka
--------

* viirused

Viited
------

1. ↑  Tartu Ülikooli Tervishoiu instituut (2002). Merisalu, Eda (toim). *Bioloogilised riskitegurid töökeskkonnas*. Tartu: AS Kirjastus Elmatar. Lk 41.

Välislingid
-----------

* Viroloogia loeng
**"Tulnukad"** (originaalis **"Aliens"**) on 1986. aasta ulmefilm, mis on järg Ridley Scotti 1979. aasta filmile "Tulnukas" ("Alien").

Filmi režissöör on James Cameron, kes 1984. aastal oli lavastanud filmi "The Terminator". Stsenaariumi kirjutasid Cameron, David Giler ja Walter Hill.

Peaosades Sigourney Weaver, Michael Biehn, Lance Henriksen ja Bill Paxton.

Võtted toimusid Inglismaal stuudios Pinewood Studios.

Filmi eelarve oli 18 miljonit USA dollarit.

"Tulnukad" sisaldab rohkem *action*'it ja põnevust kui "Tulnukas", mis keskendus rohkem ulmelise atmosfääri loomisele.

Süžee
-----

Filmi alguses päästetakse kosmosest veltveebel Ellen Ripley (Sigourney Weaver), kes jäi ainsa inimesena kosmoselaevas Nostromo viibinutest ellu jäi. Ta äratatakse 57 aastat kestnud hüperunest. Järk-järgult teatatakse talle vahepeal aset leidnud muutustest. Oma kohkumuseks saab ta teada, et planeedi LV-426 (kus Nostromo meeskonnal oli esimene saatuslik kohtumine kosmosetulnukaga (ksenomorfiga)) keskkond on ümber kujundatud inimesele sobivaks ning sinna on rajatud inimeste koloonia Hadley's Hope. Kui Ripley saab teada, et ühendus kolooniaga on kadunud, kardab ta kohe kõige halvemat. Ripley sõbrad ja perekond on ammu surnud. Ta on nüüd ülendatud leitnandiks. Vastu tahtmist nõustub ta minema kaasa päästeekspeditsiooniga, mille saadab välja kõikvõimas Kompanii (Weyland-Yutani). Ta nõustab entusiastlike Ameerika Ühendriikide Koloniaalmerejalaväelaste jagu, mis saadetakse koloniste päästma. Nad kasutavad kosmoselaeva Sulaco, mis on nime saanud Joseph Conradi teose järgi nagu Nostromogi.

Jõudes planeedile LV-426 avastavad Ripley ja tema kaaslased peagi, et kolooniat on rünnanud tulnukad ning kõik asunikud on nähtavasti surnud. Päästesalk on ise varsti asulas lõksus: neid jahivad terved armeed ksenomorfe, keda juhib kuninganna. Lõpuks leiab Ripley ainsa inimesena ellu jäänud tüdruku hüüdnimega Newt, kes on tapatalgutest imekombel pääsenud. Olukorra teeb veelgi keerulisemaks see, et Burke'il (Paul Reiser), kes on Kompanii esindajana kaasa võetud, on salaplaan võtta iga hinna eest Maale kaasa üks ksenomorfidest. Kui tulnukad Newti röövivad, peab Ripley lapse päästmiseks eluga riskima. Planeedilt tuleb põgeneda enne, kui tuumaplahvatus planeedi "steriliseerib".

### Versioonid

"Tulnukate" kinoversioon oli 137 minuti pikkune. Hiljem koostas Cameron 157 minuti pikkuse *special edition*'i. See ei ole *director's cut*, sest Cameron oli kinoversiooniga rahul. Selles versioonis sisalduvad stseenid kolooniast enne tulnukate rünnakut, lahingustseen merejalaväelaste robot-tunnimeestega ning lugu Ripley tütrest).

*Special Edition* anti esmakordselt välja laserdiskil ja VHS-videokassetil 1992. aastal. Mõlemad versioonid koos avaldati esmakordselt 2003 anti esmakordselt koos DVD-kogumikus "Alien Quadrilogy".
**Halogeenid** on VII A rühma elemendid. Sellesse rühma kuuluvad lihtainetena gaasilised fluor ja kloor, vedel broom ning tahked jood ja astaat. 

Halogeenid on tugevad oksüdeerijad, sest nende aatomite välisel elektronkihil on vaid üks elektron puudu stabiilsest oktetist. See tähendab, et nende välisel elektronkihil on 7 elektroni ehk puudu on 1 elektron 4 paariga elektronkihist, mis esineb inertgaaside väliskihil. Seda ühte elektroni on halogeenidel hädasti vaja ja seda pakuvad näiteks metallid, moodustades soolasid. Seda omadust on pandud ilmekalt kajastama nimetus "halogeenid", mis on tuletatud kreeka keele põhjal ja tähendab soola moodustajat. 

Kõik halogeenid on inimesele mürgised.

Halogeeniühendid
----------------

Enamik halogeeniühendeid on vedelikud või tahked ained, vähesed halogeeniühendid on toatemperatuuril gaasilised.

Kuna halogeeniühenditel peaaegu puudub vastastikmõju veega, sest nad ei saa moodustada vesiniksidemeid, on nad hüdrofoobsed ehk nad ei lahustu vees.

Halogeeniühendite tihedus on suurem kui 1 gramm kuupsentimeetri kohta, s.t nad on veest raskemad.

### Kaheaatomiliste halogeenide molekulid

| Halogeen | Molekul | Struktuur | Mudel | *d*(X−X) / pm(gaasi faas) | *d*(X−X) / pm(tahkise faas) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Fluor | F2 |  |  | 143 | 149 |
| Kloor | Cl2 |  |  | 199 | 198 |
| Broom | Br2 |  |  | 228 | 227 |
| Jood | I2 |  |  | 266 | 272 |

Vaata ka
--------

* Haliidid
Srebrenica (2005)
**Srebrenica** on linn Bosnia ja Hertsegoviina idaosas Serblaste Vabariigis, Srebrenica valla keskus.

Piirkond on traditsiooniliselt olnud muslimite (bosnjakkide) enklaav keset serblaste ülekaaluga piirkondi. 1991. aastal elas linnas 5746 inimest, neist bosnialasi 3673 (63,92%), serblasi 1632 (28,4%), jugoslaavlasi 328 (5,7%), horvaate 34 (0,59%) ja muid rahvusi 79 (1,39%).

Bosnia sõja ajal (1992–1995) toimusid piirkonnas ägedad lahingud. Moslemite külad Srebrenica lähedal olid serblaste sagedaste sõjaliste rünnakute sihtmärgid. Rünnakute hulka kuulusid kuulipildujatuli, snaiprite rünnakud ja mõnikord õhurünnakud. Ükshaaval vallutasid serblased Srebrenica-lähedased külad, ajasid elanikud minema või tapsid nad ja hävitasid majad, et nad tagasi ei saaks tulla. Srebrenicat tulistati samuti iga päev.

1993. aastal kuulutas ÜRO Srebrenica kaitsealuseks piirkonnaks, kuid 1995 vallutasid selle Serblaste Vabariigi väed. Srebrenica massimõrva käigus hukati üle 8000 võitluseas (17–55-aastast) meessoost bosnjakki. Seda peetakse kõige ohvriterohkemaks veresaunaks Euroopas pärast teist maailmasõda. Veresauna eest vastutas Ratko Mladić, kes suutis ennast aastaid võimude eest varjata, aga Serbia julgeolekutöötajad said ta 2011. aastal kätte ja ta oli Haagis kohtu all.

Viited
------

1. ↑  Serbias vahistati sõjaroimades kahtlustatav Ratko Mladić

Välislingid
-----------

*
**Erutuse juhtimiseks** nimetatakse loomafüsioloogias ja meditsiinis erutuse edasijuhtimist neuronites ja lihasrakkudes, näiteks neuronis aktsioonipotentsiaali edasijuhtimist mööda aksonit, mis võib olla mitmel viisil kaetud gliiarakkudega. Vastavalt gliiakatte iseloomule on võimalikud erinevad erutuse juhtimise liigid; tugevalt väljakujunenud müeliintupp suurendab närvikiudude juhtekiirust tunduvalt.

Väga lühikese vahemaa taha saab erutust kiiresti edasi juhtida juba ainuüksi elektrotooniliselt, kuid langeva potentsiaalide vahega. Suuremate kauguste puhul on seetõttu vajalik aeglustav aktsioonipotentsiaalide moodustumine tänu ioonivoolude, mis võib toimuda pideva edenemisena. Alles piisav isolatsioon paljude müeliini sisaldavate ümbristega võimaldab hüppelist protsessi, mille puhul lühikeste isoleeritud lõikudena (internodaalsete segmentidena) elektrotooniliselt edasijuhitav depolarisatsioon vaheldub aktsioonipotentsiaalide ülesehitamisega aksoni nende vahel vabalt asetsevas membraanipiirkonnas (Ranvier' soonises).

Alused
------

 *Pikemalt artiklis Kaabliteooria*
Lihtsustatult saab aksonit vaadelda pika silindrina, mis koosneb järjestikustest lõikudest. Selle silindri seina moodustab aksonimembraani lipiidide topeltkiht, mille elektrilisi omadusi võib kirjeldada takisti (takistus {\displaystyle r\_{m}}) ja kondensaatori (mahtuvus {\displaystyle c\_{m}}) rööplülitusena. Membraani takistus on erutuseta olekus nii suur, et lipiidide topeltkiht etendab dielektriku osa, nii et elektrostaatilised jõud, mis toimivad üle membraani rakusisese ja rakuvälise membraani vahel, tekitavad mahtuvuse {\displaystyle c\_{m}}. Selle väärtus on võrdeline membraani pindalaga ja pöördvõrdeline selle paksusega.
**Tonmi Kristian Lillman** (3. juuni 1973 – 13. veebruar 2012), tuntud ka kui **Otus**, oli soome muusik, ansambli Lordi trummar aastast 2010 kuni surmani.

Karjäär
-------

Kuna Lillmani isa oli muusik, kasvas ta üles muusikainstrumentide keskel. Tonmi sai oma esimese trummikomplekti 9-aastaselt ja hakkas esinema 13-aastaselt. Oma põhiinstrumentide, trummide ja basskitarri kõrvalt mängis Tonmi ka süntesaatorit ja kitarri. Enne oma surma oli ta seotud bändidega Kylähullut, Vanguard ja 3rror. Kõige tuntum oli ta bändide Sinergy, To/Die/For ja Lordi trummarina.

Otus
----

Kui Lordi endine trummar Kita oli otsustanud soolokarjääri kasuks, saatis Tonmi Mr Lordile sõnumi, olles kuulnud, et bänd vajab uut trummarit. Lordi võttis pakkumise vastu. Järjekorras teise trummari ja kümnenda liikmena Lordi "koletiste perekonnas" sai temast Otus, soomekeelse tähendusega 'Olend' või 'Elukas'. Tema esimene kontsert koos Lordiga toimus "Europe For Breakfast Tour" raames 5. novembril 2010 Ozhidania hallis Peterburis.

Tema lavakarakterit Otust kirjeldati kombinatsioonina lihunikust, timukast, tulnukast, sisalikust ja zombist.

Tonmi Lillman suri haigushoo tagajärjel. 2016. aasta seisuga on ta Lordi kunagistest liikmetest ainsana surnud.

Viited
------

1. ↑  "Former TO/DIE/FOR And SINERGY Drummer TONMI LILLMAN Dead At 38". Blabbermouth.net. 15. veebruar 2012. Originaali arhiivikoopia seisuga 17. veebruar 2012. Vaadatud 15. veebruar 2012.

Välislingid
-----------

* Tonmi Lillman: Meteli.net
* Kylähullut: MySpace
* Vanguard
* Vanguard: MySpace
* Hateframe: mikseri.net
Tullgarni loss eestvaates
**Tullgarni palee** (rootsi keeles *Tullgarns slott*) on Rootsi kuninglik suveresidents, mis asub Södertälje vallas Stockholmist lõunas Trosa saarestikus Häggnäsvikeni lahe kaldal. 1720. aastal ehitatud palee sisekujundust peetakse parimaks Rootsis. 

1719. aastal lammutati senine renessanssloss ning arhitekt Joseph Gabriel Destain projekteeris praeguse palee, mis valmis 1720. aastal. Merele avatud aed valmis 1820ndail ja selle loomisel võeti eeskujuks Stockholmi kuningalossi taga olev aed. 

1772. aastal läks palee kuningakoja omandusse ning see anti hertsog Fredrik Adolfile, kuningas Gustav III noorimale vennale. Tema ajal uuendati paleed uusklassitsistlikus stiilis, hoone tiibadele ehitati teine korrus ning kogu lossile pandi peale Itaalia stiilis madal katus. Sisekujundate hulgas olid näiteks Louis Masreliez, Jean Baptiste Masreliez, Per Ljung ja Ernst Philip Thoman. Fredrik Adolfi ajal tehtud sisekujundus on suures osas püsinud puutumatuna tänini.

Tullgarni loss tagantvaates
1881. aastal läks palee Gustav V (tollal kroonprints) ja kuninganna Victoria omandusse, kes koos tegid palees mitmeid muudatusi. Peahoone muudeti õdusaks suvekoduks ning sisekujundusse lisati Hollandi-elemente (Victoria päritolumaa järgi).
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kalurikülast, saarestiku kohta vaata Gripi saarestik, endise valla kohta vaata Gripi vald* |

---

Kaluriküla (foto: Frode Inge Helland, 1967)
Vallamaja
Gripi kirik
Koolimaja
Majad põhjapoolsel küljel
**Grip** on mahajäetud kaluriküla Norras, see asub Kristiansundi valla koosseisu kuuluva Gripi saarestiku suurimal, Gripholmeni saarel.

Esimesed märkmed asustusest Gripis pärinevad 9. sajandist. Hansa liidu ajal hoogustus kalaeksport Norra kaluriküladest, kaasa arvatud Gripist. Küla kuulus enne reformatsiooni 1536. aastal Norra peapiiskopile. 

1728. aastal ostis Trondheimi kaupmees Hans Horneman kuningas Frederik IV käest Gripi küla. Külas elanud kalamehed pidid oma saagi müüma kaupmeestele nende määratud hinna eest. Kokkulepe kehtis 1893. aastani. 

1796. aastal hävitas torm suurema osa kalurikülast ning sama juhtus ka 1804. aastal. Esimesed muulid rajati aastal 1882 ja sadam, kus olid võimelised randuma väikesed laevad, ehitati aastal 1950. 

Rahvaarv saarel on kõikunud juba sajandeid. Praegune tühi küla oli kunagi asustatud ja toimekas koht. Kalapüügi kõrghooaegadel elas seal ligi 2000 kalameest, kes purjetasid ja sõudsid Gripi kõikjalt, et püüda turska. II maailmasõja ajal rahvaarv vähenes. Grip jäi inimtühjaks, kui Hildur ja Kasper Larsen sealt viimasena 1974. aastal enne jõule lahkusid. Hüljatud kalurimajadest on saanud populaarsed suvilad. Suviti on Gripis ligikaudu 250 alaliselt elavat inimest. Saarel puudub veeallikas, kogutakse vihmavett, tualettides lastakse peale merevett ja pesupesemiseks sõidetakse linna. Vanasse koolimajja on ehitatud võõrastemaja ja postkontor.

Viited
------

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Grip (Norway) seisuga 12.04.2009*.
| Medalikohad |
| --- |
| Bulgaaria esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Teine koht | 1996 | Kergekaal |
| Euroopa meistrivõistlused |
| Teine koht | 1996 | Kergekaal |

**Tončo Dimitrov Tončev** (bulgaariapäraselt *Тончо Димитров Тончев*; sündinud 1. detsembril 1972 Slivenis) on Bulgaaria endine poksija.

Tončev sai kergekaalus (kuni 60 kg) 1996. aasta Atlanta olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis Hocine Soltanile (Alžeeria). Ta osales kergekaalus (kuni 60 kg) 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Oscar De La Hoyale (USA) ja jäi edasiset medaliheitlusest välja.

Tončev sai kergekaalus (kuni 60 kg) 31. Euroopa meistrivõistlustel (Vejle, 1996) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Leonard Dorofteile (Rumeenia).

Tončev poksis aprillist 1997 kuni detsembrini 2007 elukutselisena ning pidas kokku 44 kohtumist, millest võitis 37 (neist 21 nokaudiga) ja kaotas 7 (neist 4 nokaudiga) kohtumist.

Viited
------

1. ↑  26. suveolümpiamängude poksivõistlus. Atlanta 1996. Tulemused inglise keeles
2. ↑  25. suveolümpiamängude poksivõistlus. Barcelona 1992. Tulemused inglise keeles
3. ↑  31. Euroopa meistrivõistlused poksis. Vejle 1996. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Tončo Tončev veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Tončo Tončev saidil BoxRec
**Eesti Kultuuri Koda** on Eesti mittetulundusühing, mis ühendab loomingulise tausta või huvidega era- ja juriidilisi isikuid. Loomeliitudest kuuluvad kultuurikotta Eesti Arhitektide Liit, Eesti Disainerite Liit, Eesti Kunstnike Liit, Eesti Tantsukunstnike Liit, Eesti Sisearhitektide Liit ja Eesti Ajakirjanike Liit.

Eesti Kultuuri Koda asutati 22. veebruaril 2011 kinos Sõprus. Kultuurikoda peab oma ülesandeks valdkonnaülest arutelu kultuuri ja loomingu üle, kultuurivaldkonda puudutava seadusloome edendamist ning oma liikmete huvide kaitset.

Eesti Kultuuri Koja esimene juhatuse esimees oli Peeter Jalakas, üldkogul 21. veebruaril 2014 valitud uus eestseisus valis ka uue juhatuse esimehe, kelleks sai Pille Lill. 

Eesti Kultuuri Koda annab välja aastaauhinda Kultuuri Tegu.

Vaata ka
--------

* Eesti 200

Viited
------

1. ↑  Eesti 200/Eesti kultuur 200 töögrupi tegemised
2. ↑  "EV 100 „EESTI 200"". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. detsember 2018. Vaadatud 31. mail 2018.

Välislingid
-----------

* Eesti Kultuuri Koda
Iommi 2009. aastal
**Frank Anthony (Tony) Iommi** (sündinud 19. veebruaril 1948) on itaalia päritolu inglise kitarrist ja laulukirjutaja, kes on peamiselt tuntud *heavy metal*'i ühe algatajana bändis Black Sabbath. Iommi on ka ainus, kes on selle ridades algusest kuni tänaseni mänginud.

Iommi sündis Birminghamis Itaalia immigrantide peres ja töötas nooruses metallitehases, mängides samal ajal ka mitmes bändis kitarri. 17-aastaselt juhtus tal seal õnnetus, mistõttu ta kaotas oma parema käe keskmise ja neljanda sõrme otsad. Esialgu pani õnnetus Iommit mõtlema kitarrimängimise lõpetamisele. Siiski otsustas ta seda jätkata ja kujundas endale ise plastikust sõrmeotsad.

1968. aastal rajas Iommi bändi Earth, kus osalesid ka teised hilisemad Black Sabbathi liikmed: Geezer Butler, Bill Ward ja Ozzy Osbourne. Samal aastal mängis ta lühikest aega ka Jethro Tullis. 1969. aastal nimetati bänd ümber Black Sabbathiks, kuna Inglismaal oli ka teine Earthi-nimeline rokkbänd, millega neid hakati segi ajama.

Iommit peetakse *heavy metal*'i üheks rajajaks tema unikaalse kitarrimängu tõttu. Vigastatud käe tõttu seadistas ta enda kitarri ümber nõnda, et akordid kõlasid tunduvalt süngemalt kui teistel rokk-kitarristidel.

1970. aastate teiseks pooleks oli Black Sabbath saavutanud suure populaarsuse, kuid samas olid bändiliikmete vahel tekkinud ka hõõrumised, mis olid seotud ka narkootikumidega. Lõpuks vallandas Iommi bändi laulja Ozzy Osbourne'i, kes asendati Ronnie James Dioga. 1980. aastatel vahetus Black Sabbathi koosseis pidevalt, eriti lauljate osas, kuid Iommi suutis bändi siiski eduka ja tegutsevana hoida. 1990. aastatel tuli lühikeseks ajaks kokku ka Black Sabbathi algne koosseis, kuid läks peagi erimeelsuste tõttu taas laiali. Hiljem on nad üksikuid kontserte siiski andnud.

2000. aastatel on Iommi tegelenud nii sooloprojektidega kui ka Black Sabbathi liikmetest koosneva bändi Heaven & Helliga, mille laulja on Ronnie James Dio. 2009. aastal ilmus viimaselt ka album "Devil you know", mis saavutas suure populaarsuse. Iommi ei saanud Heaven & Helli puhul kasutada Black Sabbathi nime, sest Ozzy Osbourne kaebas ta nime ainuvaldamise pärast kohtusse.

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
Peter Andersson 2009. aastal Rootsi juunioride koondises
**Karl Peter Andersson** (sündinud 13. aprillil 1991 Kvidinges) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Soome kõrgliigaklubis Lahti Pelicans.

Rootsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2007/08 Frölunda meeskonnas. Hooajal 2011/12 mängis ta Rootsi esiliigaklubis Örebro HK.

2009. aastal valis Vancouver Canucks ta NHL-i *draft* '​is 143. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus ta mängima 2012. aastal. Esimesel hooajal mängis ta American Hockey League'is (AHL) Canucksi tütarklubis Chicago Wolves. Pärast seda mängis ta kaks hooaega samasse liigasse kuuluvas Utica Cometsis.

Aastatel 2015–2017 mängis Andersson Örebroga kaks hooaega Rootsi kõrgliigas. Aastatel 2017–2022 mängis ta Rootsi kõrgliigas Växjö Lakersi ridades. 2018. aastal tuli ta Lakersiga Rootsi meistriks.

2022. aasta juulis sõlmis ta lepingu Pelicansiga.

2010. aastal võitis Andersson Rootsi kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali.

Viited
------

1. 1 2   (vaadatud 1.2.2023)

Välislingid
-----------

* Peter Andersson hockeydb.com lehel
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Suurbritannia |
|  |
| Pronks | 2008 | Poolraskekaal |
| Võistkond |  | Inglismaa |
|  |
| Veerand-finaal | 2007 | Poolraskekaal |
|

**Tony David Pryce-Jeffries** (sündinud 2. märtsil 1985 Sunderlandis Kirde-Inglismaal) on Inglismaa ja Suurbritannia endine poksija.

Jeffries sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 2008. aasta Pekingi olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Kenneth Eganile (Iirimaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Jeffries osales poolraskekaalus (kuni 81 kg) 14. maailmameistrivõistlustel (Chicago, 2007), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Erkebwlan Şınalïyevile (Kasahstan) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. 

Jeffries poksis veebruarist 2009 kuni septembrini 2011 elukutselisena ning pidas kokku 10 kohtumist, millest võitis 9 (neist 6 nokaudiga) kohtumist ja viigistas 1 kohtumise.

Viited
------

1. ↑  29. suveolümpiamängude poksivõistlus. Peking 2008. Tulemused inglise keeles
2. ↑  14. maailmameistrivõistlused poksis. Chicago 2007. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Tony Jeffries veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Tony Jeffries saidil BoxRec
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib 1988. aastal asutatud endisest erakonnast; 1998. aastal asutatud erakonna kohta vaata artiklit Erakond Eesti Kristlikud Demokraadid.* |

---

**Eesti Kristlik-Demokraatlik Erakond** (lühend **EKDE**) oli Eesti erakond aastail 1988–1992.

Eesti Kristlik-Demokraatlik Erakond asutati 23. juulil 1988 Kalvis Lääne-Virumaal. Järgmisel päeval, 24. juulil, kinnitati erakonna põhikiri. EKDE esimees oli kogu selle tegutsemise vältel 1988–1992 Aivar Kala (kelle maakodu juures erakonna asutamiskoosolek toimuski).

Erakonna tuumiku moodustas selle asutamise ajal 1988. aasta mais loodud poliitikahuviliste noorte ühendus Uus Eesti, millesse kuulusid Taivo-Ahti Adamson, Jaanus Betlem, Toivo Jürgenson, Aivar Kala, Aivar Kunman ja Andrus Villem. Pärast EKDE moodustamist reorganiseeriti ühendus Uus Eesti muinsuskaitse klubiks Tare, mille esimeheks sai Toivo Jürgenson. Klubi algatas näiteks Eestis trükitud lasteraamatute kogumise ja saatmise väliseesti koolidele.

Väiksema reklaami ja tagasihoidliku tegutsemise tõttu ei saanud EKDE asutamine nii suure tähelepanu osaliseks, kui seda oli ERSP asutamine sama aasta augustis. Laiemale avalikkusele tutvustas erakonda 9. märtsil 1989 Tallinnas märtsipommitamise miitingul peetud kõnega Jaanus Betlem.

1990. aastal oli EKDE-l 200 liiget ning erakond registreeriti nii Eesti Komitee kui ka Eesti Ülemnõukogu Presiidiumi juures.

1991. aastal tõlgiti ja kirjastati EKDE eestvõttel Saksamaa ühe suurema päevalehe Frankfurter Allgemeine Zeitung kauaaegse majandusanalüütiku ja peatoimetaja Fritz Ullrich Facki raamat "Sotsiaalne turumajandus". EKDE-le oligi suuresti poliitiliseks eeskujuks Saksamaa Kristlik-Demokraatlik Liit.

EKDE osales esimese okupatsioonijärgse Riigikogu koosseisu valimistel 1992. aastal valimisliidus Isamaa (millest hiljem kujunes Rahvuslik Koonderakond Isamaa). Riigikogu koosseisu valiti EKDE liikmetest viis poliitikut: Jaanus Betlem, Kalle Jürgenson, Toivo Jürgenson, Aivar Kala ja Andrus Villem.

### Kristlik-demokraatlik fraktsioon / ühendus

21. novembril 1992 ühinesid Eesti Kristlik-Demokraatlik Erakond, Eesti Konservatiivne Rahvaerakond, Eesti Kristlik-Demokraatlik Liit ja Vabariiklaste Koonderakond rahvuslikuks koonderakonnaks Isamaa. 

Eelkõige EKDE-sse kuulunud isamaalastest moodustati Rahvusliku Koonderakonna Isamaa sees Kristlik-Demokraatlik Fraktsioon (KDF). Sellegi esimees oli 1992–1995 Aivar Kala.

1995. aastal, kui RK Isamaa ja ERSP ühinesid Isamaaliiduks, nimetati KDF Isamaaliidu põhikirja alusel ümber Kristlik-Demokraatlikuks Ühenduseks (KDÜ). Selle esimees oli 1995–1997 Toivo Külaviir, 1997–1999 Jaanus Betlem ja 1999-2003 Viivi Lokk. Seoses J. Betlemi väljaastumisega Isamaaliidust (2002) ning mitme teisegi kristlike demokraatide liidri eemalejäämisega aktiivsest poliitikast ühenduse tegevus soikus ja hääbus 2003. aastal.
**Peter Joseph William Debye** (hollandi hääldus: [dəˈbɛiə]; 24. märts 1884 – 2. november 1966) oli hollandi-ameerika füüsik ja füsikokeemik, Londoni Kuningliku Seltsi välisliige, Nobeli keemiaauhinna laureaat.

Teadus
------

Tema esimene suur teadussaavutus oli 1912. aastal esitatud elektrilise dipoolmomendi idee kasutamine asümmeetriliste molekulide laengu jaotuse määramiseks, leides võrrandid, mis seovad dipoolmomente temperatuuriga ja suhtelise dielektrilise läbitavusega. Seetõttu nimetatakse tema auks molekulaarse dipoolmomendi mõõtühikut *debye'ks*. Samuti 1912 laiendas ta Albert Einsteini erisoojuse teooriat madalamatele temperatuuridele lisades madala sagedusega foononite mõju (vaata ka Debye mudel).

Aastal 1913 täiendas ta Niels Bohri aatomimudeli teooriat, lisades elliptilised orbiidid, idee, mida tutvustas ka Arnold Sommerfeld. Aastatel 1914–1915 arvutas Debye koos Paul Scherreriga temperatuuri mõju kristallilistel tahkistel ("Debye-Walleri tegur").
Koos oma assistendi Erich Hückeliga aastal 1923 arendas ta Svante Arrheniuse elektrolüütide lahuste elektrijuhtivuse teooriat. 1923 pakkus Debye välja teooria, mis selgitas Comptoni efekti ehk röntgenikiire sageduse nihkumist interaktsioonil elektroniga.

Vaata ka
--------

* Debye mudel
* Debye sumbuvus
* Debye sagedus

Viited
------

1. ↑  Davies, M. (1970). "Peter Joseph Wilhelm Debye. 1884–1966". *Biographical Memoirs of Fellows of the Royal Society*. **16**: 175–232. DOI:10.1098/rsbm.1970.0007.