recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pühalepa külanõukogu** oli külanõukogu Eesti NSV-s.

Külanõukogu moodustati 1945 septembris Läänemaal Pühalepa vallas. Külanõukogu keskus asus algul Partsi asunduses.

Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Pühalepa külanõukogu 1950. aasta septembris Hiiumaa rajooni koosseisu.

1954. aasta juunis liideti Pühalepa külanõukoguga likvideeritud Palade ja Suuremõisa külanõukogu territooriumid. 1954. aasta seisuga tegutsesid külanõukogu piires "Võitluse", "Rahu eest", V. I. Lenini nimeline ja "Nõukogude Kaluri" kolhoos ning Hiiumaa Kalakombinaat. Külanõukogu keskus asus Reikama külas.

1973. aasta veebruaris viidi külanõukogu keskus Reikama külast üle Hellamaa külla.

1973. aasta seisuga oli külanõukogu pindala 246 km² ja elanike arv 1599.

Viited
------

1. 1 2  Pühalepa külanõukogu Eesti nõukogude entsüklopeedia faksiimileversioonis (vaadatud 26.11.2017)
2. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlus Lääne maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta. Eesti NSV Teataja, 1945, 32, 501
3. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlus "Maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s". Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
4. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 17. juuni 1954 seadlus "Eesti NSV külanõukogude ühendamisest". Eesti NSV Teataja, 1954, 10, 104
Piirkonna asend Sardiinias
**Campidano di Oristano** on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare lääneosas.

Piirkonnas on järgmised Oristano provintsi vallad: Arborea, Baratili San Pietro, Bauladu, Cabras, Marrubiu, Milis, Nurachi, Ollastra, Oristano, Palmas Arborea, Riola Sardo, Santa Giusta, San Nicolò d'Arcidano, San Vero Milis, Siamaggiore, Siamanna, Siapiccia, Simaxis, Solarussa, Terralba, Tramatza, Uras, Villaurbana, Zeddiani ja Zerfaliu. Campidano di Oristano piirneb Montiferru, Marghine, Barigadu, Marmilla ja Monreale piirkonnaga.

* Santa GiustaSanta Giusta

Sardiinia ajaloolised piirkonnad (*subregioni*) 

Anglona **·** Barbagia di Belvì **·**  Barbagia di Nuoro **·** Barbagia di Ollolai **·** Barbagia di Seùlo **·** Barigadu **·** Baronie **·** Campidano di Cagliari **·** Campidano di Oristano **·** Gallura **·** Goceano **·** Guilcer  **·** Guspinese **·** Iglesiente  **·** Logudoro **·** Mandrolisai **·** Marghine **·** Marmilla **·** Meilogu **·** Monreale **·** Monteacuto **·** Montiferru **·** Nurra **·** Ogliastra **·** Parteòlla **·** Planargia **·** Quirra **·** Romangia **·** Sarcidano **·** Sarrabus-Gerrei **·** Sassarese **·** Sulcis **·** Sulcis-Iglesiente **·** Trexenta
**Vallo Olle** (sündinud 14. veebruaril 1966 Kiviõlis) on eesti õigusteadlane.

Elulugu
-------

Vallo Olle on mäeinseneri poeg.

Lõpetas 1984 Kiviõli I Keskkooli, 1991 Tartu Ülikooli, õigusteaduse magister (1993, TÜ), väitekiri "Kohaliku omavalitsuse teostamine vahetu demokraatia vormis – kohalik rahvaalgatus ja rahvahääletus" (Tartu Ülikooli Kirjastus, 2002), õigusteaduse doktor (2002, TÜ), väitekiri "Kohaliku omavalitsuse teostamine vahetu demokraatia vormis: kohalik rahvaalgatus ja rahvahääletus". Täiendas end Münsteri ja Kopenhaageni Ülikoolis. Oli 1991–92 Tartu Ülikooli jurist, 1992–94 õigusteaduskonna lektor, 1995–96 Tartu Linnavalitsuse juriidilise osakonna juhataja asetäitja, 1997–98 Riigikohtu halduskolleegiumi konsultant, 1998–2003 TÜ avaliku õiguse instituudi ning riigi- ja haldusõiguse õppetooli lektor, 2004– haldusõiguse dotsent.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: haldusõigus, sh munitsipaalõigus. Rahvusvahelise Õigusfilosoofia Ühingu Eesti sektsiooni liige. 20 teadustrükist.

Teoseid
-------

* Local Government Reform in Estonia. // Juridica 1996, Int. Law Review. Univ. of Tartu, 1996
* Legal Issues Concerning Local Governments. // Juridica 1997, Int. Law Review. Univ. of Tartu
* About Two Relations between European Union and Local Authorities – Citizenship of EU and Committee of Regions. // Juridica 1998, Int. Law Review. Univ. of Tartu
* Legislative Acts of Local Government Bodies and the Protection of Personal Rights and Freedoms. // Juridica 1999, Int. Law Review. Univ. of Tartu
* Õigusriigi printsiip ja normitehnika (kaasautor). Tartu, 1999
* Estonian Municipal Law, Municipal Policy and Municipal Politics on the Threshold of Changes. // Juridica 2000, Int. Law Review. Univ. of Tartu
* Kohaliku omavalitsuse ülesannete struktuur ja liigitamiskriteeriumid. // Juridica (2002) 8

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 119
* University of Tartu: Faculty of law: directory. Trt, 2001, 157–159
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**"Südamlik tervitus Venemaalt"** on Ian Flemingi 1957. aastal ilmunud spiooniromaan, milles astub üles James Bond.

1990. aastal avaldatud edetabeli "The Top 100 Crime Novels of All Time" (*UK Crime Writers Association*) tulemuste põhjal on teos 35. kohal. Viis aastat hiljem ilmunud nimekirjas "The Top 100 Mystery Novels of All Time Selected" (*Mystery Writers of America*) asub raamat 78. kohal.

Sisututvustus
-------------

SMERŠ seab agent 007-le lõksu, söötes talle İstanbulis ette kodeerimisseade Lektor.

Tegelaskujud
------------

* James Bond
* Tatjana Romanova
* Darko Kerim
* Kolonel Rosa Klebb
* Red Grant
* Kronsteen
* Kindral G
* M
* René Mathis
* Vavra
* Krilencu

Eestikeelsed väljaanded
-----------------------

Eesti keeles ilmus teos kirjastuselt Odamees 1992. aastal R. Relde tõlkes. Kordustrükk avaldati 2008. aastal Eesti Päevalehe poolt.

Ekraniseeringud
---------------

* "Armastusega Venemaalt" (1963), peaosas Sean Connery.

Viited
------

1. ↑  Book awards: Top 100 Crime Novels of All Time. UK Crime Writers' Association. LibraryThing
2. ↑  Top 100 Mystery Novels of All Time Selected. Mystery Writers of America. LibraryThing

Välislingid
-----------

* Raamatukoi
* Ian Fleming "Südamlik tervitus Venemaalt". Päevaleht pood
**Harry Stack Sullivan** (21. veebruar 1892 – 14. jaanuar 1949) oli Ameerika psühhiaater, kes kasutas psühhoanalüüsi uurimiseks ja arendamiseks otsest ja mõõdetavat vaatlust, mis vastandus Sigmund Freudi ja tema kaasmõtlejate eelistatud abstraktsema alateadvuse kontseptsiooni meetodile.

Elu ja töö
----------

Sullivan sündis Norwichis New Yorgis iiri immigrantide peres. Ta elas antikatoliiklikus linnas ja seetõttu veetis suurema osa oma lapsepõlvest sotsiaalses isolatsioonis. Arvatakse, et see võib olla üks põhjustest, mis pani teda tundma huvi psühhiaatria vastu. Meditsiinihariduse sai ta 1917. aastal Chicago Meditsiini ja Kirurgia Kolledžis (*Chicago College of Medicine and Surgery*). Koostöös Clara Thompsoni, Karen Horney, Erich Frommi, Otto Allen Willi, Erik Eriksoni ja Frieda Fromm-Reichmanniga pani ta aluse indiviidi uurimisele läbi tema sotsiaalsete suhete võrgustiku. Ta töötas välja interpersonaalsetele suhetele tugineva teooria, kus vaimuhaiguste põhjusteks on kultuurist tulenevad jõud. Ta rõhutas, et tähelepanu tuleb suunata inimestevahelisele interaktsioonile, mitte inimese sisepsüühikale (*intrapsychic*). Inimeste eesmärk on leida rahulolu läbi suhete teiste inimestega. Seega tõlgendas Sullivan üksildust kui kõige piinarikkamat inimkogemust. Ta hakkas kasutama psühhoanalüüsi ka raskete psüühiliste häirete, nagu skisofreenia, raviks. 

Ta oli esimene, kes võttis kasutusele mõiste "olulised teised" (*significant others*). Ta lõi ka „mina süsteemi" (*Self System*), mille olemuseks on lapsepõlves arenenud isiksuseomaduste konfiguratsioonid. Need isiksuseomadused on tugevasti sättunud läbi lapsepõlves kogetud positiivsete kinnituste ja turvalisuskäitumise, et vältida ärevust ja muid ohte enesehinnangule. Sullivani tööd interpersonaalsete suhete kohta said aluseks interpersonaalsele psühhoanalüüsile. Tegemist on psühhoanalüüsi haruga, mille kohaselt on oluline uurida täpsemalt patsiendi interaktsioonimustrite nüansse.

Sullivan on üks William Alanson White'i Instituudi asutajatest, mida peetakse tänapäeval üheks olulisemaks iseseisvaks psühhoanalüütilise koolkonna instituudiks. Samuti algatas ta 1937. aastal ajakirja Psychiatry avaldamise. 1936–1947. aastani juhtis ta Washingtoni Psühhiaatriakooli. 1940. aastal koostas Sullivan koos kolleeg Winfred Overholseriga juhised, kuidas viia läbi sõjaväkke astujate psühholoogilist hindamist. 

Ta sai oma eluajal kuulsaks tänu aastatel 1925–1929 Sheppar Pratti Haiglas toimunud eksperimentaalsele skisofreeniaravile. Kõik tema patsiendid olid homoseksuaalsed noored mehed ja kogu personal oli kas gei või vähemalt geisõbralik. Seega patsiendid, kes olid skisofreeniahaiged noored mehed, tervenesid tänu positiivsetele suhetele personaliga, mis aitas vähendada ühiskonnapoolse survestamise ja eelarvamuste tõttu tekkinud pingeid. Osakonna tervenemismäär oli ilma neuroleptiliste ravimiteta umbes 86 protsenti. 

### Peamised teosed

* *The Interpersonal Theory of Psychiatry* (1953)
* *The Psychiatric Interview* (1954)
* *Conceptions of Modern Psychiatry* (1947/1966)
* *Schizophrenia as a Human Process* (1962)
**Eero Vihman** (19. detsember 1927 – 18. detsember 2000) oli eesti päritolu Ameerika Ühendriikide keeleteadlane ja amerikanist, kes dokumenteeris ja kirjeldas pomo keeli.

Elulugu
-------

1944. aastal põgenes Eero Vihman Eestist ning jõudis 1952. aastal Ameerika Ühendriikidesse. 1964. aastal sai temast keeleteaduse doktorant California Ülikoolis Berkeleys. Aastatel 1966–1967 tegi Eero Vihman keeleteaduslikke välitöid põhja- ja keskpomo keelega. Tema välitööde materjale säilitatakse Berkeleys California Ülikooli juures asuvas California Keelearhiivis.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa Marilyn Vihman on keeleteaduse professor Yorki Ülikoolis Ühendkuningriigis. Tütar Virve-Anneli Vihman töötab Tartu Ülikoolis.

Artikleid
---------

* 1976. On pitch and accent in Northern Pomo. Kogumikus *Hokan studies: Papers from the first conference on Hokan languages*, toimetanud M. Langdon ja S. Silver, 1970:77–83. The Hague: Mouton.
* 1998. Northern Pomo Numerals: A Quadriquinary Vigesimal System. Kogumikus *Studies in American Indian languages: description and theory*, toimetanud Leanne Hinton ja Pamelo Munro, 131:95–101. Berkeley: University of California.

Viited
------

1. ↑  Eero Vihmani kogu California Keelearhiivis.

Välislingid
-----------

* Eero Vihmani kogu California Keelearhiivis.
* Eero Vihmani helilindistatud põhjapomo keelenäide.
* Intervjuu Marilyn May Vihmaniga. *Oma Keel* 2010/2:99–103.
**Harry Rattus** (12. märts 1933 Peri vald, Põlva kihelkond, Võrumaa – 26. märts 2021) oli Eesti maadleja ja spordipedagoog.

Elulugu
-------

Harry Rattus oli talupidaja poeg.

Hakkas sportima 1945 Peri algkoolis, alates 1952. aastast harrastas ta Tallinna Kalevis Boris Sülluste ja Edgar Puusepa juhendamisel maadlust. Tuli 1967 Kreeka-Rooma maadluses raskekaalus (üle 97 kg) Eesti NSV meistriks, võitis Eesti NSV meistrivõistlustel aastatel 1960–1971 lisaks 5 hõbedat ja 1 pronksi. Erinevates maadlusviisides oli ta kokku 15-kordne Kalevi meister.

Lõpetas 1956 Tallinna Kaugõppekeskeskkooli, 1957 Tallinna Merekooli laevamehaanikuna ja 1962 Tartu Riikliku Ülikooli (kehakultuuriteaduskonnas). Pedagoogikakandidaat 1984 (Moskva N. K. Krupskaja nimeline Pedagoogika Instituut), väitekiri käsitleb tervisliku käimise mudelit ja selle õpetamise metoodikat. 

Olnud Tallinna Taksopargi taksojuht, Tallinna Polütehnilise Instituudi vanemlaborant, Dünamo maadluskooli instruktor ja 1976. aastast Tallinna Pedagoogilise Instituudi pedagoogilise kinesioloogia labori vanemteadur (aastast 1987 dotsent). Tegutsenud massöörina ja korraldanud massaažikursusi.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: kehalise kasvatuse teooria ja metoodika, sporditreening koos ravikehakultuuri metoodikaga, spordimassaaž.

Teoseid
-------

44 teaduspublikatsiooni.

* Tervislik käimine. Tallinn 1991
* Algteadmisi massaažist I–II. Tallinn 1985, 2. trükk 1988
* Algaja atleetvõimlemine (kaasautor). Tallinn 1992

Film
----

* 1994 "Tulivesi" (Nymani ihukaitsja)

Tunnustus
---------

* 1961 NSV Liidu meistersportlane

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide.

Kirjandus
---------

* Eesti spordi biograafiline leksikon. Lk 536

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Viienda põlvkonna Toyota Hilux, Peruu kiirabiauto
**Maastikuauto** ehk **maastur** ehk **džiip** on suurendatud maastikuläbimisvõimega sõiduauto, mis on sobib lisaks tavateedele ka raskemates teeoludes või maastikul liiklemiseks .

Maastikuauto iseärasused
------------------------

Hummer altvaates
Suurimad erinevused tavaautost: 

* võimsam mootor;
* paindlikum vedrustus;
* tugevdatud ülekanne ja vastav käigukasti ehitus,
* põhja kaitstus ja suurem kõrgus maapinnast (kliirens);
* enamasti vähemalt ühe telje diferentsiaal on lukustatav;
* tavaliselt üldisest vastupidavam ehitus (kooste) ja mehhanismid.

Maastikuautod on enamasti kaheteljelised, aga on ka kolme teljega eriotstarbelisi masinaid. Veojõud on suunatud kõikidele ratastele (4x4; 6x6). Maastikuautodel kasutatakse tavaliselt eri suuruse ja mustriga rehve. Lisaseadmete hulgas on sageli vints. Neid autosid kasutatakse huvisõitudeks looduses ja läbivusvõimet tõestavatel võistlustel raskel maastikul (*offroad*). Kombineerimaks maasturi läbivusvõimet tavasõiduauto mugavusega, on hakatud valmistama ka nn poolmaastikusõiduautosid ehk valesti linnamaasturiteks (mõttetu ja ebaloogiline sõna) nimetatud autosid.

Ajalugu
-------

* Willys Jeep
* HMMWV ja Hummer
* Mercedes-Benz G-klass

Militaarmaasturid
-----------------

Hispaania sõjaväe Nissan Patrol
Militaarmaasturid on reeglina varustatud kinnitustega relvastuse, lahingumoona, sidevahendite või eriseadmete paigaldamiseks ning kohtadega sõitjate välivarustuse paigutamiseks. Militaarmaasturile võivad olla monteeritud maskeeritud või infrapunaseadmega tuled pimedas varjatult liiklemiseks. Sõltuvalt otstarbest võib militaarmaasturi kere olla kaitstud kere külge kinnitatava soomusega ja soomusklaasidega, muutes nad soomustatud autodeks.

Relvajõududes kasutatakse maastureid peamiselt 

* juhtivkoosseisu transpordiks,
* lahinguluureks ja patrullimiseks,
* väikeallüksuste transpordiks,
* kullersideks.

* Jeep Bantam BRC40 4x4Jeep Bantam BRC40 4x4
* Esimese seeria Land RoverEsimese seeria Land Rover
* Maastikuautod UAZ 469Maastikuautod UAZ 469

Vaata ka
--------

* SUV
* Linnamaastur
* Maastikusõiduk (ATV)
* Amfiibsõiduk
* Lendauto
Eero Vainikko 2012. aastal
**Eero Vainikko** (sündinud 28. juulil 1963) on eesti matemaatik ja informaatik.

Ta on lõpetanud 1981. aastal Tartu 2. Keskkooli ning 1986. aastal Tartu Riikliku Ülikooli rakendusmatemaatikuna. Aastail 1987–1990 oli ta aspirantuuris Moskva Juhtimisprobleemide Instituudis, 1990. aastal kaitses ta seal füüsika-matemaatikakandidaadi väitekirja "Вынужденные периодические колебания в управляемых системах с обратными связями, зависящими от производных". 1997. aastal kaitses ta Norras Bergeni Ülikoolis doktoriväitekirja "Robust Additive Schwarz Methods – Parallel Implementations and Applications".

Ta on töötanud Tartu Ülikoolis lektori, teaduri, vanemteaduri ja erakorralise professorina. Alates 2008. aastast on ta Tartu Ülikooli hajussüsteemide professor.

Tunnustus
---------

* 2009 Tartu Ülikooli aumärk

Isiklikku
---------

Tema isa on akadeemik, Tartu Ülikooli arvutusmatemaatika professor Gennadi Vainikko, ema oli matemaatik ja mehaanikateadlane Ivi Vainikko.

Viited
------

1. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 8.12.2022.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Eero Vainikko** |

* Eero Vainikko Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
**Ranna kolhoos** (**kolhoos "Ranna"**) oli kolhoos Põlva rajoonis Alaküla külanõukogus. Kolhoosi keskus asus Lintes.

Ranna kolhoos moodustati 1968. aastal NLKP XXII Kongressi nimelise kolhoosi ja Lembitu kolhoosi ühinemisel.

Kolhoosi pindala 1989. aasta seisuga oli üle 6100 ha, sellest 3500 ha haritavat maad ja alla 1000 ha metsamaad. Kolhoosil oli veidi üle 400 töötaja.

Kolhoosi peamised tegevussuunad olid veisekasvatus ja seakasvatus.

1974. aastal valmis kolhoosi kontorihoone Lintes.

Ranna kolhoos lõpetas tegevuse 1993. aastal, kolhoosi hooned ja tehnika erastati.

Viited
------

1. ↑  E-kultuuripärand. Ranna XXX[*alaline kõdulink*]
2. ↑  Jaan Kappo. Põlva rajoon. Siin- ja sealpool maanteed. Tallinn: Eesti Raamat, 1989, lk. 125
3. ↑  Alfred Kasepalu. Põllumajandus. Põlva rajoonis. Tallinn: Eesti NSV Teaduste Akadeemia kodu-uurimise komisjon, 1978
4. ↑  "Helve Sreiberg. Linte raamatukogu 90. Eesti Elu, 4. november 2011". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. oktoober 2015. Vaadatud 21. septembril 2016.
Harry Souttar 2022. aastal Austraalia koondises
**Harry James Souttar** (sündinud 22. oktoobril 1998 Aberdeenis) on Šotimaal sündinud Austraalia jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Leicester City ja Austraalia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Šotimaa klubis Dundee United. Šotimaa kõrgliigas debüteeris ta 10. mail 2016 mängus Partick Thistle'i vastu ja lõi esimese värava neli päeva hiljem mängus Kilmarnocki vastu.

2016. aasta septembris liitus ta kolmeaastase lepingu alusel Inglismaa klubiga Stoke City. Stoke City meeskonnas debüteeris Souttar 29. augustil 2017 EFL Cup'i mängus Rochdale'i vastu. Hooaja 2017/18 teises pooles oli ta Stoke Cityst laenul Šotimaa kõrgliigaklubis Ross County ja aastatel 2019–2020 Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Fleetwood Town. Stoke City meeskonnas tegi Souttar Inglismaa esiliigas oma liigadebüüdi 26. septembril 2020 mängus Preston North Endi vastu. 2020. aasta oktoobris valiti ta juba Stoke City kuu parimaks mängijaks. Esimese värava lõi ta Stoke City meeskonnas 6. märtsil 2021 mängus Wycombe Wanderersi vastu.

2023. aasta jaanuaris sõlmis Souttar viie ja poole aasta pikkuse lepingu Leicester Cityga. Debüütmängus 4. veebruaril Aston Villa vastu lõi ta omavärava, kuid Leicester City võitis 4:2.

Aastatel 2015–2017 mängis Souttar Šotimaa noortekoondistes. Austraalia jalgpallikoondises debüteeris Souttar 10. oktoobril 2019 MM-i valikmängus Nepali vastu ja lõi selles mängus kaks väravat. Viis päeva hiljem lõi ta MM-i valikmängus kaks väravat Hiina Taipei vastu. Viie esimese koondisemänguga lõi Souttar kokku kuus väravat. Ta kuulus Austraalia koondisse 2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel. 2020. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril osales ta Austraalia olümpiavõistkonna koosseisus.

Tema vanem vend John Souttar on samuti jalgpallur. Souttari vendade ema on sündinud Austraalias.

Viited
------

1. ↑  "Souttar Deal Completed". *Stoke City*. Vaadatud 29. septembril 2016.
2. ↑  "Potters announce signing of teenage defender". *Stoke Sentinel*. Vaadatud 29. septembril 2016.[*alaline kõdulink*]
3. ↑  "Harry completes Leicester switch". *Stoke City*. Vaadatud 31. jaanuaril 2023.
4. ↑  Aston Villa 2-4 Leicester City. BBC Sport. 4.2.2023. Vaadatud 6.2.2023
5. ↑   (vaadatud 6.2.2023)
6. ↑  "How Scottish roots made future Socceroos captain Harry Souttar". *Code Sports*. Vaadatud 8. novembril 2022.
7. ↑  "Former Dundee United defender Harry Souttar called into Australia U/23 squad". *Evening Telegraph*. Vaadatud 26. märtsil 2019.

| * v
* r
Austraalia koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Ryan (c)
* 2 Degenek
* 3 Atkinson
* 4 Rowles
* 5 Karačić
* 6 Tilio
* 7 Leckie
* 8 Wright
* 9 Maclaren
* 10 Hrustic
* 11 Mabil
* 12 Redmayne
* 13 Mooy
* 14 McGree
* 15 Duke
* 16 Behich
* 17 Devlin
* 18 Vukovic
* 19 Souttar
* 20 Deng
* 21 Kuol
* 22 Irvine
* 23 Goodwin
* 24 King
* 25 Cummings
* 26 Baccus
* Treener: Arnold

 | Austraalia |
Gateway Arch.
**Eero Saarinen** (20. august 1910 Kirkkonummi vald, Hvitträsk – 1. september 1961 Ann Arbor) oli peamiselt Ameerika Ühendriikides tegutsenud soomlasest arhitekt ja mööblidisainer. Eero Saarinen oli Eliel Saarise poeg.

TWA terminal JFK lennujaamas
Yale'i Ülikooli jäähall
Eero Saarinen veetis juba lapsena palju aega oma isa ateljees. Kui ta oli 13-aastane, kolis perekond Ameerika Ühendriikidesse. Nooruses õppis ta mööblidisaini ja skulptuuri nii isa käe all kui ka muuhulgas Pariisis. Aastal 1934 lõpetas ta arhitektina Yale'i Ülikooli. Alates 1938. aastast kuni Elieli surmani töötas Eero isa arhitektuuribüroos ning 1950. aastal asutas oma büroo.

Eero Saarinen osales paljudel arhitektuurivõistlustel. Tema läbimurdeks sai Saint Louise Jeffersoni mälestusmärgi (Gateway Archi) kujundusvõistluse võit 1948. aastal. Auhind võidu eest saadeti eksikombel tema isale. Mälestusmärk valmis alles 1960. aastatel.

Eero Saarinen kasutas vastavalt vajadusele väga erinevaid materjale – palju klaasi, terast, alumiiniumi, betooni, ka peegelpindu. Suurt tähelepanu äratasid tema koorikbetoonist elemendid. Teda kritiseeriti omal ajal muuhulgas isikupärase stiili puudumise pärast. Ise põhjendas ta seda asjaoluga, et iga kliendi soovid ja vajadused on erinevad.

Mööbli kujundamisel eelistas Eero Saarinen vineeri ja plasti.

Eero Saarinen kuulus muuhulgas ka Sydney ooperiteatri võistluse žüriisse ja Jørn Utzoni kavandi valimist peetakse suures osas just tema teeneks.

Eero Saarinen suri ajuvähki.

Suuremaid töid
--------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Eero Saarinen** |

* General Motorsi tehnikakeskus, mida on kutsutud ka tööstus-Versailles'ks.
* Gateway Arch Saint Louises Missouris
* TWA terminal John F. Kennedy rahvusvahelises lennujaamas
* Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi Kresge auditoorium
* Washington-Dullesi rahvusvaheline lennujaam
* Bell Labs Holmdelis New Jerseys
* Yale'i Ülikooli jäähokihall Ingalls Rink
* CBS-i peakontor New Yorgis
* USA saatkonnahooned Oslos ja Londonis.

Tunnustus
---------

* 1954 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia liikmeks
* 1962 – Ameerika Arhitektide Instituudi kuldmedal (postuumselt)
Nefeliinsüeniit Rootsist (särnaiit).
Süeniit on QAPF-diagrammil keskel vasakul.
**Süeniit** on süvakivim, mis koosneb peamiselt päevakividest.

Päevakividest on ülekaalus leelispäevakivid. Kvartsisisaldus ei ületa 5% kolmnurkdiagrammil, mille tipud moodustavad plagioklass, leelispäevakivi ning kvarts. Kvartsi puudumisel võib süeniit sisaldada feldšpatoide, näiteks nefeliini. Kvartsi feldšpatoididega koos süeniidis olla ei saa. Värvilistest mineraalidest võivad süeniidis esineda biotiit, pürokseenid ning amfiboolid. Nende osatähtsus ehk värviindeks võib ulatuda kuni 40%. Sarnane kivim, kuid suurema kvartsisisaldusega on graniit.

Süeniidi vulkaaniline analoog on trahhüüt.

Värvuselt on süeniit enamasti punakas või hall. Struktuur on enamasti jämeda- ning võrdteraline, harvem porfüüriline või pegmatoidne.

Süeniit moodustab maakoores intrusioone, näiteks štokid, daikid, sillid jne. Võib olla seotud granitoidsete kivimitega või minna järk-järgult üle graniidiks. Süeniit ei ole väga tavaline kivim, kuid ei kuulu ka kõige haruldasemate hulka.

Keskmise ilma veesisalduseta süeniidi koostis oksiidsel kujul massiprotsentides:

| SiO2 | TiO2 | Al2O3 | Fe2O3 | FeO | MnO | MgO | CaO | Na2O | K2O | P2O5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 59,63 | 0,86 | 16,94 | 3,09 | 3,18 | 0,13 | 1,90 | 3,59 | 5,33 | 5,04 | 0,30 |

*Numbrid on keskmistatud 517 analüüsitud süeniiditüki alusel.*

Termin "süeniit" tuleb Egiptuse kohanimest Aswān (Syene), ehkki Aswāni lähedal olevad kivimeid nimetataks tänapäeval graniidiks, sest süeniidi kohta sisaldavad nad liiga palju kvartsi.

Vaata ka
--------

* Süenitoid

Viited
------

1. ↑  Le Maitre, R. W. (1976). The chemical variability of some common igneous rocks. J. Petrol. 17:589–637.
*Mitte segi ajada Akadeemilise Baltisaksa Kultuuri Seltsiga*

---

**Baltisaksa Kultuuri Selts Eestis** on baltisaksa kultuuriga tegelev selts, mis asutati Tallinnas 1988. aasta detsembris (hiljem vormistati see mittetulundusühinguks).

Seltsi rajasid 22 Eesti ajaloolast, kunstiteadlast, arhivaari, filoloogi ja huvilist eesmärgiga tutvustada ja teadvustada baltisakslaste rolli ja mahukat kultuuripärandit Eesti ühiskonnas.

2014. aasta seisuga on seltsis 59 liiget.

Tegevus
-------

Aja jooksul on selts korraldanud teaduskonverentse ja näitusi, muretsenud Eesti koolidesse uuemat saksa kirjandust jms. 1989. aastal baltisakslaste ümberasumise aastapäeva puhul koostöös Eesti Ajaloomuuseumiga korraldatud näitus "Umsiedlung 50" pälvis suurt meediahuvi ning 1991. aastal avati Tallinna Linnaarhiivi ruumes Saksa Kultuuriinstituut.

Seltsi peamiseks tegevusvormiks on kord kuus peetavad ettekandekoosolekud. Lisaks korraldatakse vähemalt kord aastas ekskursioone. Enamasti koostöös mõne teise institutsiooniga korraldatakse ebaregulaarselt ka suuremaid seminare ja on antud välja kogumikke.

Publikatsioonid
---------------

* Baltisaksa Kultuuri Selts Eestis 1988–1998 = Gesellschaft für deutschbaltische Kultur in Estland 1988–1998. Koostaja Sirje Kivimäe. Tallinn 1999.
* Umsiedlung 60. Baltisakslaste organiseeritud lahkumine Eestist: 24. novembril 1999 Tallinna Linnaarhiivis toimunud konverentsi ettekanded. Koostaja Sirje Kivimäe. Tallinn 2000.
* Kuus baltisaksa kunstnikku = Sechs deutschbaltische Künstler. Koostaja Anne Untera. Tallinn 2008.
* Baltisaksa esemed Eesti muuseumikogudes = Deutschbaltische Gegenstände in den Sammlungen estnischer Museen. Koostaja Olev Liivik. Tallinn 2016.

Vaata ka
--------

* Akadeemiline Baltisaksa Kultuuri Selts
* Domus Revaliensis

Viited
------

1. 1 2  Hanna Miller. Oleme baltisaksa mõjudest läbi imbunud Sirp, 9. jaanuar 2014.
2. 1 2  Seltsi koduleht

Välislingid
-----------

* Seltsi koduleht
* Hanna Miller. Oleme baltisaksa mõjudest läbi imbunud Sirp, 9. jaanuar 2014
Maasilinna laev vesilennukite angaarides 
**Maasilinna laev** on Maasi külast Saaremaa vallast leitud üks Eesti vanimaid laevavrakke. Laev ehitati arvatavasti ühemastilisena ja ilma tekita umbes 1550. aasta paiku Saaremaal.

Laevavraki leidsid 1985. aastal Maasilinna ordulinnuse välisreidi vetest, Väikesest väinast meremuuseumi allveearheoloogiaklubi Viikar sukeldujad ja 1987. aastal tõsteti laev üles. Laevavrakk paigutati Illikulaiule püstitatud ajutisse ehitisse, mille otstarve oli vrakile kaitse ja konserveerimistingimuste tagamine. Konserveerimiseks kasutati tol ajal väga kaasaegset tehnoloogiat. Vettinud puit immutati polüetüleenglükooliga. Lahus surus puidust vee välja ning täitis tühjad poorid. Seejärel vrakk külmutati, et selle pikaajalise kuivamise käigus puit ei praguneks ega deformeeruks.

Maasilinna laeva pikkus võis olla umbes 15–16 meetrit ja laius 5,5 meetrit. Laeva ehitamiseks kasutati Saaremaa päritolu puitu.[*viide?*] Maasilinna laeva võinuks kasutada sõiduks kogu Läänemerel, ent ilmselt oli tegemist siiski vaid kohalikuks otstarbeks mõeldud transpordilaevaga. Alus on ehituslikult sarnane Soome haaksi ja Rootsi haxe tüüpi transpordilaevaga. Ta on Eestis ainuke keskajast pärinev laevaehituskunsti näide.

Maasilinna laeval on kolm erilist joont, mis eristavad teda tavapärastest selleaegsetest maailma laevaehitustest: 

* laeval on kahekordne erisüsteemiga välisplangutus, õhukesele klinkerplangutusele on peale löödud kaks korda paksem karveelplangutus;
* laeval on vööritäävi ja kiilu ühendus kahe tapi abil, kusjuures on oskuslikult ära kasutatud kiilupuu looduslik kõver haru suure juure näol;
* laeval on täiesti omapärane kiilu ehitus, millele analoogset pole leida terves maailmas. Maasilinna laeva kiil on kinnitatud kaarte külge eriplankudega nii, et kiilu ja põhjakaarte vahele jääb terve laeva pikkuses ca 20 cm sügavune pilsikaev.

Üheselt ei teata, mis Maasilinna laevaga juhtus, et see uppus. Võib oletada, et see hukkus vaenlase rünnaku ajal. Laeva veepealne parras põles veeliinini, mille järel täitus laev veega ja vajus põhja.

Maasilinna laev enne Tallinna toomist (2010)
Maasilinna laev oli Saaremaal Illiku laiule ehitatud ajutises hoones kuni 2010. aastani, mil ta toodi Tallinnasse. Konserveeritud vrakk koosneb laeva säilinud põhjaosast, mida ümbritseb markeeriv metallkarkass. Maasilinna laev on eksponeeritud Eesti Meremuuseumi Lennusadamas ja vastavalt meremuuseumi ning Orissaare valla koostööleppele on vallal õigus deponeerida Maasilinna laevavrakk oma leiukohta tagasi, kui valda on välja ehitatud sobivad ja kohased tingimused selle väärikaks eksponeerimiseks.

Vaata ka
--------

* Maasilinna sadam

Viited
------

1. ↑  Orissaare vald ja Eesti Meremuuseum sõlmisid koostööleppe Maasilinna laeva eksponeerimiseks Meremuuseum, 29. september 2010

Kirjandus
---------

* Ilves, Kristin. 2002. "Merenduslik kultuurmaastik ja Maasi laev kui selle element." *Eesti Arheoloogia Ajakiri* 6/2: 134–149.

Välislingid
-----------

* Maasilinna laev meremuuseumi veebis
**Asgardia Kosmoseriik** (inglise keeles *Space Kingdom of Asgardia*) on kosmosesse rajatav riik, mida selle loojad käsitlevad kui olemasolevatest riikidest sõltumatut. Asgardia üks eesmärke on saada tunnustatud riigiks ning rajada 2043. aastaks püsiasustus Kuul. Asgardia loomise kavatsusest andis avalikkusele teada 12. oktoobril 2016 selle projekti eestvedaja Igor Ašurbeili.

Asgardial on peaminister, ministeeriumid ja parlament. Asgardia parlamendi esimees on Lembit Öpik.

Asgardia 1 ülessaatmine 12. novembril 2017 kanderaketiga Antares kosmodroomilt MARS

Satelliitide lennutamine
------------------------

Asgardia eesmärkide hulka kuulub tehiskaaslaste lennutamine Maa orbiidile. 

Oma esimese satelliidi (Asgardia 1) saatis Asgardia üles 12. novembril 2017 kosmodroomilt MARS kanderaketiga Antares. Satelliit kaalus vaid 2,8 kg.

Viited
------

1. ↑  Historic announcement to all Asgardians: Citizenship Fee Asgardia parlamendi esimehe Lembit Öpiku teadaanne (vaadatud 13.04.2019)
2. ↑  Lembit Öpik: "We Have Matured Enough To Make The Congress Worthwhile And Effective". asgardia.space

Välislingid
-----------

* Asgardia koduleht
* E-riigi kõrgem tase: "hull vene teadlane" avalikustas kosmoseriigi asutamise plaani. heureka.postimees.ee, 13. oktoober 2016
Ash-Shabābi lipp
**Ash-Shabāb** (araabia keeles الشباب, 'noored') on Somaalia paljurahvuselise sõjalise rühmituse (araabia keeles حركة الشباب المجاهدين; *Ḩarakat ash-Shabāb al-Mujāhidīn*, lühend *HSM*; somaali keeles *Xarakada Mujaahidiinta Alshabaab*, 'Mudžahiidide Noorte Liikumine') lühem nimetus. Tekkis katusorganisatsiooni *Islami õiguse liidu* (*Ittihād al-mahākim al-islāmiyya*) äärmusliku noorteliikumisena 2006. aasta lõpus. Tegutsevad suuremates linnades ja kontrollivad kahte piirkonda Somaalia lõunaosas (seal on kehtestatud šariaat). 

Somaalia poliitiline olukord 12.10.2014
Alates aastast 2009 püüti Ash-Shabābi edutult liita Al-Qaidaga, sest nad keeldusid tapmast muslimeid. Alles pärast Osama bin Ladeni surma õnnestus Ayman az̧-Z̧awāhirīl (*Aiman aẓ-Ẓawāhirī*) 2012. aastal muuta Ash-Shabāb Al-Qaida rahvusvahelise võrgustiku osaks.

2014. aastal hinnati Ash-Shabābi vägede suuruseks 7000–9000 võitlejat. Nende juhtidel on Afganistani ja Iraagi sõja kogemused. Struktuur on detsentraliseeritud. 2014. aastast juhib rühmitust Ahmad Umar (Abu Ubaidah).

Somaallased ei kasuta enesetapupomme. Seda teevad sealsed Iraani, Egiptuse ja Liibüa islamistlikud džihadistid. Enamik Ash-Shabābi välisvõitlejatest pärineb Jeemenist, Sudaanist, Afganistanist, Saudi Araabiast, Pakistanist ja Bangladeshist. Aastal 2010 oli nende arv 200–300 sõdurit, kellele lisandus 1000 välissomaallast ja ka mõne tõrjutud rahvusvähemuse esindajaid. Pärast 2012. aastat koosneb rühmitus 25% ulatuses Keenia võitlejatest. Ka Keenia ja Tansaania muslimite alad on värbamispiirkondadeks. Ash-Shabābi rühmitused paiknevad ka mõnes eespool nimetatud riigis.

MI5 2010. aasta teadete järgi olid USA ja Ühendkuningriigi elanikud käinud Somaalias väljaõppel. Inglismaal võib olla ka rühmituse salajane esindus.

Austraalia, Kanada, Uus-Meremaa (10.02.2010), Norra, USA, Araabia Ühendemiraadid, Ühendkuningriik ja Singapur on Ash-Shabābi ametlikult tunnistanud terroriorganisatsiooniks.
**Osvald Vaidlo** (perekonnanimi kuni 26. oktoobrini 1937 **Veedi** (Veide); 5. oktoober 1918 Tartu – 23. september või 24. september 1944 Audevälja, Harjumaa) oli Eesti sõjaväelane (aspirant-nooremseersant, 1939).

Hariduskäik
-----------

Ta lõpetas aastal 1937. aastal Tallinna Prantsuse Lütseumi. Aastatel 1937–1938 ja 1940–1943 õppis ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonna majandusosakonnas, filosoofiateaduskonnas ja majandusteaduskonnas. Lõpetas Sõjakooli aspirantide jalaväeklassi kursuse laskurialal ja Lahingukooli juures tankitõrjeala reservohvitseride ettevalmistamise erikursuse (mõlemad 1939). Ülendatud lipnikuks 5. augustil 1940, vanusega samast päevast. Akadeemiliselt oli ta Korporatsioon Vironia liige.

Surm
----

Osvald Vaidlo, tema naine Vilma Vaidlo (sündinud Nöps) ning nende veel sündimata laps hukkusid Nõukogude soomussõiduki kuulipildujatule all Pärdi talu teeristis, põgenedes sõiduautoga, kus viibisid veel kaks ohvitseri (kes hukkusid) ja tentsik, kes pääses põgenema. Hukkunud maeti paar päeva hiljem sama teeristi lähedusse.

Nende säilmed kaevati ümbermatmiseks välja 2008. aastal. Vilma ja Osvald Vaidlo maeti 24. septembril 2008 ümber Tallinna Pärnamäe kalmistule.

Isiklikku
---------

Tema vend oli lastekirjanik Robert Vaidlo.

Viited
------

1. ↑  Eesti ohvitserid 1918-1940
2. ↑  Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Eesti ohvitserid 1918-1940
* Teenistustoimik
* Alo Lõhmus. "Oss ja Robi: vennad vastakuti Teises maailmasõjas"
* Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul
Ashley Tisdale
**Ashley Michelle Tisdale** (sündinud 2. juulil 1985 Monmouthi maakonnas New Jerseys) on USA näitleja ja laulja, metsosopran.

Ashley Tisdale'i isa Mike on ehitusettevõtja, vanem õde Jennifer on näitleja ja modell.

Alates kolmandast eluaastast on Ashley mänginud reklaamides, kokku rohkem kui sajas reklaamis. Kogu selle aja on tema mänedžer olnud Bill Perlman.

8-aastaselt sai ta peaosa Broadway muusikalis "Hüljatud". Järgnesid uued rollid ja 12-aastaselt esines ta juba USA presidendile Bill Clintonile.

Oma esimese suure filmirolli sai Ashley 2005. aastal Maddie Fitzpatricuna Disney seriaalis "The Suite Life Of Zack And Cody". Järgnesid rollid Sharpay Evansina "High School Musicali" filmides. 

Ta tegi muusikaajalugu, kui ta ilmus edetabelisse "Billboard Hot 100" lauludega "What I've Been Looking For" ja "Bop to the Top", mis tegi temast esimese naisesineja, kes debüteeris edetabelis korraga kahe lauluga. Pärast Emmy-auhinna väärilist esinemist "High School Musicalis" alustas ta soolokarjääri ja 6. veebruaril 2007 ilmus ta esimene album "Headstrong". Album debüteeris 5. kohal edetabelis "U.S. chart", seda müüdi esimese nädalaga üle 64 000 eksemplari ja hiljem sai sellest kuldplaat. Ashleyl on kõrvalosa Disney multikas "Phineas and Ferb". 

Tisdale'i teine album "Guilty Pleasure" tuli välja aastal 2009. Tisdale mängis ka amal aastal esilinastunud filmis "Aliens in the Attic".

Diskograafia
------------

### Singlid

* "Kiss the Girl"
* "Last Christmas"
* "Be Good to Me"
* "Goin' Crazy"
* "He Said She Said"
* "Not Like That"
* "Suddenly"
* "So Much for You"
* "Don't Touch"
* "I'm Back"
* "Over It"
* "It's Alright It's Ok"
* "Crank It Up"
Oredeži jõe panoraam Võritsa alevi juures
**Oredež** (vene keeles Оредеж) on jõgi Venemaal Leningradi oblastis. 

Jõe pikkus on 192 km, valgla pindala 3220 km², vooluhulk suudmes 20 m³/s, keskmine jõesängi laius on 25–30 m ja keskmine sügavus 1,5–2,0 m. Jõe voolukiirus on keskmiselt 0,1 m/s. Vee maksimaalne kuu keskmine temperatuur ei ületa Võritsas tehtud pikaajaliste vaatluste tulemusena +19,1 °C. Jõe läbipaistvus on ülemjooksul üle 3,5 meetri ehk kõige sügavamateski kohtades põhjani.

Oredež algab Isuri kõrgustiku kagunõlvalt. Ülemjooksul voolab Oredež itta ja läbib Siverski. Seejärel pöördub jõgi Võritsas lõunasse ja Jam-Tjossovos läände, voolab läbi Torkovitši ja Oredeži ning suubub Luuga ja Tolmatšovo vahel paremalt Lauga jõkke. Oredeži suurimad lisajõed on Suida, Kremenka ja Tessova.

Daimištšes ja sealt allavoolu paljanduvad Oredeži kaldail punased devoni liivakivid, mis on Oredeži nii-öelda visiitkaardiks ja on näha jõe ääres paljudes kohtades. Seal lookleb jõgi sügavas orus. Faarvaater läheb kord ühe, siis teise kalda lähedale. Tavaliselt on üks kallastest järsk ja teine lauge. Liivakividest on leitud rüükalade ja teiste elukate kivistisi. Liivakivide kaitseks on loodud 1540 km² suurune Ülem-Oredeži kaitseala (loodus- ja ajaloopargi nime all).

Keskjooksul on üldiselt jõe mõlemad kaldad madalad. Alamjooksul voolab Oredež ürgorus, kuhu on moodustunud rida järvetaolisi laiendusi.

Jõe veetaset ülemjooksul reguleerivad karst ja endiste hüdroelektrijaamade paisud. Alamjooksul on jõgi laevatatav.

Nagu ülejäänudki selle kandi jõed, jäätub Oredež ajavahemikul novembri lõpust jaanuari alguseni ja vabaneb jääkattest aprillis.

Oredeži mainiti esimest korda 1240 Novgorodi ja Liivi ordu konflikti ajal. Sel ajal elasid jõe kaldail kõikjal soomeugrilased. Jõe nime päritolu on selgusetu.

Keskajal lülitus Oredež veeteede süsteemi. Alates 18. sajandist kuni 20. sajandi esimese pooleni parvetati mööda jõge metsa.

1948 rajati jõe ülemjooksule hulk väikesi hüdroelektrijaamu: esialgu 4, hiljem veel 2. Hüdroelektrijaamade kaskaadi peajaam asus Siverskis. 1973 kõik 6 jaama demonteeriti.

Ülemjooksul on jõe vesi ebatavaliselt külm ja kare. Tšikino järvest allpool muutub vesi soojemaks ja pehmemaks. Jõevesi on kergelt radioaktiivne, kuid raviomadustega. Keemiliselt koostiselt kuulub see hüdrokarbonaatsesse klassi kaltsiumi rühma. Vesi on nõrgalt aluseline, sisaldab mineraale 180–280 mg/l. Sellepärast asub Oredeži kaldal hulgaliselt laste sanatooriume ja puhkekeskusi.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Oredezh River** |
**Äriküla** on küla Viljandi maakonnas Mulgi vallas (varem Karksi vallas).

Külas saab alguse Kõpu jõgi. Küla idapiiril asub Ikeperä järv.

Rahvaarv 1. jaanuari seisuga
----------------------------

| Aasta | Rahvaarv |
| --- | --- |
| 1999 | 171 |
| 2000 | 181 |
| 2001 | 180 |
| 2002 | 172 |
| 2003 | 156 |
| 2004 | 152 |
| 2005 | 149 |
| 2006 | 149 |
| 2007 | 144 |

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  Kõpu jõgi Eesti looduse infosüsteemis

Välislingid
-----------

* Missugune on Äriküla aastabilanss? Maaleht, 31. detsember 2008

Mulgi valla asulad

**Linnad:** Abja-Paluoja • Karksi-Nuia • Mõisaküla   

**Alevikud:** Halliste • Õisu   

**Külad:** Abja-Vanamõisa • Abjaku • Ainja • Allaste • Atika • Ereste • Hirmuküla • Hõbemäe • Kaarli • Kalvre • Kamara • Karksi • Kulla • Kõvaküla • Laatre • Lasari • Leeli • Lilli • Maru • Metsaküla • Morna • Mulgi • Muri • Mõõnaste • Mäeküla • Naistevalla • Niguli • Oti • Penuja • Polli • Pornuse • Põlde • Päidre • Päigiste • Pärsi • Pöögle • Raamatu • Raja • Rimmu • Räägu • Saate • Saksaküla • Sammaste • Sarja • Sudiste • Suuga • Tilla • Toosi • Tuhalaane • Umbsoo • Univere • Uue-Kariste • Vabamatsi • Vana-Kariste • Veelikse • Veskimäe • Äriküla • Ülemõisa
**Kalniečiai** (poola keeles *Kalnica*) on Kaunase linnaosa, mis asub linna põhjaosas osalt Žaliakalnise vallas, osalt aga Eiguliai valla territooriumil. Kalniečiai asub Nerise kaldal, see piirneb põhjas Eiguliaiga, idas Dainavaga, lõunas aga Žaliakalnisega. 

Kalniečiaisse on ehitatud valdavalt korterelamuid. Sealsele arhitektuurile on iseloomulik maju ühendavate vaid jalakäijatele mõeldud teede võrgustik, mis ühendavad maju ka bussipeatuste, turgude, koolide ja lasteaedadega. Samuti on linnaosa omapäraks see, et majade värv erineb tänavati, ka on majanumbrid suured (3x4 meetrit). Linnaosas asub Leedu suurim haigla Kaunase haigla, mis allub Leedu tervishoiuülikoolile. Haridust annavad kaks gümnaasiumit.

Aastal 1980 rajati linnaossa kaubanduskeskus Vitebskas ja kauplus Šiaurinė. Aastail 1981–1988 rajati sinna kaubanduskeskus Kalniečiai, mis oli tol ajal üks suuremaid kaubanduskeskusi Baltikumis.

Ajalugu
-------

XIX sajandi keskpaigas rajati piirkonda läbiv Kaunase ja Ukmergė vaheline maantee, mille äärde hakkasid kerkima piirkonna esimesed majad. Algselt kandis piirkond nime **Kalnytė**. XX sajandi alguses rajati sinna Kaunase kindluse VII fort. Kaunasega ühendati need alad aastal 1919.

Piirkonda hakati arendama aastal 1954, mil sinna ehitati mitu lasteaeda, kurtide laste internaatkool, nägemispuudega laste kool, lastekodu ja raamatukogu.

Aastail 1975–1985 ehitati linnaossa korterelamuid. Linnaosa projekteerisid A. Steponavičius, G. Miškinienė ja A. Krasilnikova. Arhitektid said projekti ja selle teostamise eest NSV Liidu Ministrite nõukogu preemia.

Kalniečiai park
---------------

Linnaosa territooriumile Eiguliai valla aladele jääb Kalniečiai park. Selle pindala on 20,7 hektarit, selle kavandas arhitekt Raimonda Augustienė. Varem oli park suurem, ent aastal 1994 tagastati osa pargi aladest endistele omanikele ja sinna on tänapäeval ehitatud eramud. Aastal 1999 kavandati sinna ka spordikompleks, ent hiljem otsustati Žalgirio Arena rajada hoopis Nemunase jõe saarele.

Pargis asub allikatest vett saav paisjärv. Aastail 2005–2006 hakkas see kinni kasvama, olukorra leevendamiseks lasti aastal 2006 sinna Kintai kalakasvatusest pärinevaid valgeamuure.

* Kalniečiai parkKalniečiai park
* PolikliinikPolikliinik
* Kaunase haiglaKaunase haigla

Viited
------

1. ↑  "Žaliakalnio seniūnija". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. märts 2016. Vaadatud 30. mail 2017.
2. ↑  Kalniečiai. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 222 lk.
3. ↑  Aktualijos Kalniečiai: sprogdinti, deginti, dūstantys nuo automobilių, bet – patrauklūs (Rasa Masiokaitė ("Laikinoji sostinė") 9. juuli 2011, Lietuvos rytas
4. ↑  Saulius Tvirbutas. Kalniečių tvenkinį valys amūrai // Kauno diena, 31. mai 2006.
Kalnamuiža mõis (Umurga kihelkond) (Läti)Kalnamuiža mõis (Umurga kihelkond)
Asendikaart
**Kalnamuiža mõis** (saksa keeles *Maikendorf*) oli rüütlimõis, hiljem aga Roperbeķi mõisa kõrvalmõis ning karjamõis Liivimaal Volmari kreisis Umurga kihelkonnas. Tänapäeval jääb mõisakompleks Limbaži piirkonda ja Umurga valda.

Ajalugu
-------

1480. aastal ostis Johann Uexküll Tillemann von Herzenradelt 1700 marga eest Kalnamuiža mõisa. 1496. aastal jagasid Johanni pojad omandatud valdused, Maikendorfi ja Salsenhofi kaheks, Kalnamuiža ja Roperbeķi mõisaks. 1496. aastal oli mõisatel ühine omanik – Georg Uexkülli poeg Johann Uexküll (mitte varasem). Aastal 1589 päris mõisa George Mengden. End ise pärijaks pidanud Heinrich Uexküll vaidlustas selle, kuid nõustus 1619. aastal 3000 kuldna eest Mengdeneid mõisa õigusjärgseteks omanikeks pidama. 1738. aastal vahetas Carl Gustav von Mengden Katvari, Roperbeķi ja Kalnamuiža mõisa Boyedega Meeri mõisa vastu. Aastal 1750 vahetas vabahärra von Campenhausen selle kompleksi Liepa mõisa vastu. Aastaks omandas ta 1775 omandas piirkonnas suured maavaldused, mille pärijaks oli tema kasupoeg Friedrich Reinhhold von Berg. Too müüs mõisa 1779. aastal 21 000 taalri eest George Ludwig von Vegesackile, kes selle omakorda 1803. aastal 25 000 taalri eest Adam Heinrich von Belowile müüs. Aastaks 1816 oli Kalnamuiža kujunenud Roperbeķi karjamõisaks.

Mõisa suurus
------------

1641. aastal oli Roperbeķi ja Kalnamuiža mõisa suurus 2 ja 1/2 adramaad. 1688. aastal oli mõisate suurus 3 ja 1/2 adramaad, 1734. aastal oli adramaid 1 ja 1/4, 1757. aastal aga 6 ja 3/4. Aastal 1823 oli mõisate suurus 4 ja 1/3 adramaad. Aastal 1832 oli mõisatel adramaid 4 ja 1/5, aastal 1881 aga 3 ja 11/80, lisaks 5 ja 14/80 adramaad mõisatele kuuluvate talude valduses.

Viited
------

1. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 149-150
2. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 144
3. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 221.

Umurga kirik.
Umurga kihelkond

**Kirik**: Umurga kirik  

**Mõisad**: Umurga kirikumõis | Ārciemsi mõis | Āstere mõis | Kaijese mõis | Kalnamuiža mõis | Katvari mõis | Ķipēni mõis | Muižkalnsi mõis | Pociemsi mõis | Roperbeķi mõis | Rucka mõis | Sārumi mõis | Tiegaži mõis | Umurga mõis | Vainiži mõis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib pinnavormist; Tolkieni maailma kuningriigi kohta vaata artiklist Org (Tolkien)* |

---

Jõeorg Kaukasuses Gruusias
**Org** on mitmesuguse suuruse ja enamasti pikliku kujuga negatiivne pinnavorm.

Termin "org" ei oma kindlat geomorfoloogilist definitsiooni. Orul ei ole ei suuruse alam- ega ka ülemmäära, ehkki on mõistetav, et saja ruutmeetri suurust karstilehtrit või miljonite ruutkilomeetrite suurust ookeanibasseini me oruks nimetada ei saa. Orgude süsteemi nimetatakse **orustikuks**.

Org on ala, mis on ümbritsetud kõrgemate aladega, ehkki mitte alati igast küljest, sest tihti voolab läbi oru jõgi või oja. Orgude teke ongi tavaliselt jõgede erosiooni tulemus. Peale jõgede võivad orge uuristada ka liustikud, peamiselt pikad alpi liustikud. Kolmas põhiline võimalus orgude tekkeks on läbi murrangute tekke. Sellised on näiteks riftiorud või muud väiksemad alangud.

Vaata ka
--------

* Nõgu
* Kanjon
* Kuristik
* Lammorg
* Moldorg
* Ruhiorg
* Sälkorg
* Sängorg
***Oregon rex*** oli üks mitmest reks-kasukaga kassitõust, mis tekkis 20. sajandil juhusliku geneetilise mutatsioonina. 

Pärast seda, kui *oregon rex* eraldiseisva tõuna tunnustati, muutus see Ameerikas lühikeseks ajaks väga populaarseks. 1970. aastateks oli see tõug teiste reks-tüüpi tõugudega ristamise tõttu hääbunud.

Välimus
-------

Reks-kassidele iseloomulik lokkis kasukas oli *oregon rex*'idel siidjas, lühike ja tihe ja ilma pealiskarvata. Karvastiku õrna laine tõttu oli okaskarv pikem kui aluskarv.

Pea oli kiilukujuline, koon pikk. Kõrvad olid suured ümarate otstega ning asetsesid kõrgel, silmad olid ovaalsed ja keskmise suurusega.

*Oregon rex* oli pikliku keha ja hapra kehaehitusega, saba oli pikk, peenike ning teravaotsaline. Jalad olid pikad ja saledad väikeste ümarate käppadega.

Iseloom
-------

*Oregon rex*'i tõus olid esindatud kõikide reks-tõugude tüüpilised iseloomuomadused. Nad olid seltsivad ja nõudlikud, lõbusad ja mänguhimulised, vahel ka kaootilised ning isekad. Väidetavalt olid nad domineeriva loomuga, seega oli kogenematutel omanikel nendega mõneti keeruline toime tulla.

Geneetika
---------

*Oregon rex*'i tõug oli mutatsiooni tulemus. Reks-karvastikku tekitava geeni või geenide muteerumine näib olevat üsna sage. Praeguseks kadunud *oregon rex* oli vaid üks sarnastest lokkiskarvalistest tõugudest.

Ristates *oregon rex*'ile iseloomulike omadustega kasse (geneetiline kirjeldus: roro) kornreksiga (rr) ja hiljem devonreksiga (rere), saadi siledakarvalised järglased. *Oregon rex*'i puhul põhjustas seega lokkiskarvalist mutatsiooni teistest reks-kassidest erinev geen.

Viited
------

1. 1 2  "Oregon Rex". *catbreedselector.com*. Vaadatud 25. veebruaril 2018.
2. ↑  "Oregon Rex". *VioVet*. Vaadatud 25. veebruaril 2018.
**Zielzin** (valgevene keeles *Зельзін*, transkribeerituna **Zelzin**) on küla Valgevenes Bresti oblastis Pružany rajoonis Zielanievičy külanõukogus. Asulas on 59 elanikku (2012).

Vaatamisväärsuseks on õigeusu kirik aastast 1878; sealne mõisakompleks on hävinud.[*viide?*]

Ajalugu
-------

Zielzinis asus Bychowiecide suguvõsa mõis. Küla oli valla keskuseks Grodno kubermangu Navahrudaki maakonnas. Külas olid kool ja õigeusu kirik.

Pärast Jaanuariülestõusu, milles osalesid ka Bychowiecid, konfiskeeriti nende valdused ja Zelzinist sai riigimõis. Aastal 1867 pandi sealne mõis müüki. Suurema osa sellest ostis Ivanovide pere, 426 tiinu maad ostis aga Kazimierz Brandt. XX sajandi alguses oli külas 253 elanikku.[*viide?*]

Pärast Esimest maailmasõda hakkas küla kuuluma Poola koosseisu, asudes Białystoki vojevoodkonnas ja Vaŭkavyski maakonnas. Aastal 1939 liideti asula Nõukogude Liiduga.[*viide?*]

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. juuni 2015. Vaadatud 23. augustil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Zielzin** |

* Zielzin