recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rosario Poidimani** (sündinud 25. augustil 1941 Siracusas) on pettuses kahtlustatuna arreteeritud itaalia ärimees, kes väidab end olevat Portugali kuninga **Rosario I**.

Ennast eelviimase Portugali kuninga Carlos I vallastütreks nimetanud Hilda Toledano nimetas ta 3. aprillil 1987 enda järglaseks Portugali trooninõudlejana, jättes kõrvale omaenda tütre ja kaks tütrepoega. 

Sellest alates nimetab Rosario Poidimani end *Rosario de Saxe-Coburgo-Gota Bragançaks, Bragança hertsogiks ja Portugali kuningaks "Rosario I-ks"*.

Ta eitab Portugali valitsuse ja avalikkuse poolt tunnustatud Portugali kuningliku perekonna pea, Bragança hertsogi Duarte de Bragança õigust Portugali troonile, viidates viimase esivanema, kuningas Miguel I, väljasaatmisele Portugalist 1834. aastal ja eemaldamisele troonijärglusest. 

Kuigi ta nimetab end "konstitutsioonilise liini" peaks (vastandatuna Duarte de Bragança esindatavale, väidetavalt ebaseaduslikule "miguelistlikule" liinile), põhinevad tema nõudlused järgmistel tõestamata väidetel:

1. Hilda Toledano oli Carlos I vallastütar
2. kuningas Carlos I andis Hilda Toledanole õiguse pärida Portugali trooni
3. abielurikkumisest sündinud vallaslastel on Portugali trooni pärimise õigus
4. Hilda Toledanol oli õigus muuta kehtivat troonipärimisjärjekorda oma laste kahjuks
5. Rosario Poidimanil on ainuisikuliselt õigus asendada 1910. aastal kehtinud Portugali kuningriigi põhiseadus

Välislingid
-----------

* Rosario Poidimani koduleht (portugali keeles)
* Rosario Poidimani nõudluste juriidiline analüüs (inglise keeles)
* Itaalia politsei vahistas isehakanud kuninga ja tema kaaskonnna ning konfiskeeris sadade kaupa võltspasse (inglise keeles)
* The Italian who wants the Portuguese crown (portugali keeles)
Ilzene mõis (Läti)Ilzene mõis
Asendikaart
Ilzene mõis 1904. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Walkschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904). Mõisa maad on tähistatud numbriga 63
**Ilzene mõis** (saksa keeles *Ilsen*, läti keeles *Ilzenes muiža*, ka *Ilsenes muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Zeltiņi kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asub Lätis Alūksne piirkonnas Ilzene vallas Ilzenes.

Leivude keeles kandis mõis Ilsnä mõisa nime. Seal ja Jaunkalnamuiža mõisas elas aastal 1846 kokku 1486 leivut.

Ajalugu
-------

Ilzene mõisat on esmamainitud 1690. aastal. Mõis kuulus kuni võõrandamiseni Campenhausenite suguvõsale.

Mõisaansambel
-------------

Ilzene mõisa peahoone 2018. aastal
Mõisa klassitsistlik peahoone valmis aastal 1740, aga aastal 1881 renoveeriti hoonet põhjalikult. Tänapäeval on selleaegse ilme on säilitanud vaid üks tuba, alles on ka pidusaali parkettpõrand. Peahoone ees asub paraadväljak, milleni viib neljarealine tammeallee. Kompleksi kuulub looduskaitsealune 5,7 hektari suurune park 17 erineva puuliigiga. Mõisakompleksist on säilinud ka XVIII sajandil ehitatud pumbamaja.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 4 ja 1/2 adramaad, sellele allus 363 mees- ja 304 naishinge. Mõisa pindala aastal 1920 oli 1840,54 ha.

Karjamõisad
-----------

Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis: *Kalnadrawicht*.

Pildid
------

* Peahoone 2015. aastalPeahoone 2015. aastal

Viited
------

1. ↑  Sjögren, Andreas Johan 1850. *Zur Ethnographie Livlands.* Bulletin de la classe des sciences historiques, philologiques et politiques de l’Académie Impériale des Sciences de Saint-Pétersburg 1850, lk. 49–70.
2. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 281.
3. ↑  Latviešu konversācijas vārdnīcas VII sējuma 12583-12584 slejas. Rīgā, 1931.-1932.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)

Zeltiņi kirik
Zeltiņi kihelkond

**Kirik**: Zeltiņi kirik  

**Mõisad**: Ādami mõis | Ilzene mõis | Jaunkalnamuiža mõis | Kalniena mõis | Zeltiņi mõis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib 2017. aasta haldusreformini eksisteerinud vallast; 1939 moodustatud valla kohta vaata artiklit Karksi vald (1939); varasema valla kohta vaata artiklit Karksi vald (Karksi kihelkond)* |

---

**Karksi vald** oli vald Viljandi maakonnas.

2017. aasta haldusreformi käigus liitus see Mõisaküla linna ning Abja ja Halliste vallaga uueks Mulgi vallaks.

Karksi vald moodustati 14. oktoobril 1997, kui senine Polli vald nimetati Vabariigi Valitsuse määrusega ümber Karksi vallaks.

Asustus
-------

Vallas oli 1 linn (Karksi-Nuia) ja 20 küla:

Ainja, Allaste, Hirmuküla, Karksi, Kõvaküla, Leeli, Lilli, Metsaküla, Morna, Muri, Mäeküla, Oti, Polli, Pärsi, Pöögle, Sudiste, Suuga, Tuhalaane, Univere, Äriküla.

Vallavanemad
------------

Karksi vallavanemad on olnud Arvo Maling (1997–1999), Mati Ilisson (1999–2000), Aarne Tae (2000–2001), Piret Koorep (2001–2002) ja Arvo Maling (2002–2014). 2014. aastast oli vallavanemaks Taimo Tugi.

Varia
-----

Valla volikogu esimees on olnud Hendrik Agur.

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017.
2. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator
3. ↑  Viljandimaa Omavalitsuste Liit: Maakonna omavalitsused ja juhid alates 1992.a..pdf

Välislingid
-----------

* Karksi valla koduleht

Viljandimaa vapp
Viljandi maakonna omavalitsusüksused

Mulgi vald **·**  Põhja-Sakala vald **·**  Viljandi linn **·**  Viljandi vald
**Lehti Viiroja** (28. november 1922 – 19. november 2006) oli eesti kunstiteadlane. 

1946. aastal lõpetas ta Tallinna 9. Keskkooli ja Tartu Ülikooli lõpetas 1955. aastal. 

1944. aastast peale töötas ta Tallinna Riikliku Kunstimuuseumi teaduri ja graafikafondi hoidjana. 
Aastatel 1961–1993 oli ta Eesti Teaduste Akadeemia ajaloo instituudi kunstiajaloo sektori teadur. 

1970. aastal kaitses ta kunstiteaduste kandidaadi väitekirja teemal "Kristjan Raud 1865–1943. Looming ja mõtteavaldused". Selle pealkirja all ilmus 1981. aastal ka monograafia, mis tõi talle Kristjan Raua preemia. Meistri loomingust on ta koostanud mappe (1965, 1985); 1994. aastal ilmusid tema toimetusel "Kristjan Raua kirjad Paul Rauale ja Karl Eduard Söödile". 

Ühena "Eesti kunstiajaloo" autoritest (1970–1977) sai ta 1978. aastal Kristjan Raua ning 1980. aastal riikliku preemia. 

1960.–1970. aastatel kirjutas Lehti Viiroja sageli graafikast, avaldas Vive Tolli (1975) ja Ilmar Torni (1978) lühimonograafiad.

Ajaloo instituudis tehtud uurimused kunstikäsitluse ja -kriitika kohta Eestis 19. sajandil ja 20. sajandi algkümnendeil said aluseks ühistöös Juta Keevalliku ja Rein Loodusega koostatud kogumikele "Tekste kunstist ja arhitektuurist. Kunstikirjutus Eestis" (I–III, 2000–2006). 2001. aastal said kõik kolm I osa eest Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu aastapreemia.

Viited
------

1. ↑  Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu aastapreemia laureaadid
**Jaunkalni** (vanasti ka *Jaunkalniņi* või *Annasmuiža*) on küla (*mazciems*) Lätis Cēsise piirkonnas Priekuļi vallas.

Jaunkalni asub valla edelaosas Pihkva–Riia raudtee ääres. Külas on Jaunkalni bussipeatus.

Küla jääb Gauja rahvusparki. Külas kasvav hõberemmelgas ümbermõõduga 7,7 meetrit ja kõrgusega 20,4 meetrit on looduskaitse all.

Külast kagusse jääb Cēsise lennuväli. Aastail 2009–2021 jäi küla Priekuļi piirkonda. 

Aastal 2007 oli külas 62 elanikku.

Cēsise lennuväli

Viited
------

1. ↑  Autotransporta direcija
2. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
3. ↑  Vietvārdu datubāze

| * v
* r
Priekuļi valla asulad |
| --- |
| 
Bušugrava **·**  Dukuri **·**  Garkalne **·**  Inkuļi **·**  Jāņmuiža **·**  Jaunkalni **·**  Jaunrauna **·**  Kunči **·**  Ķingas **·**  Leukādijas **·**  Mežciemi **·**  Pieškalni **·**  **Priekuļi **·****  Smurģi **·**  Spāriņi **·**  Strautmaļi **·**  Šautuves **·**  Vaives dzirnavas **·**  Vīstuči |
Liepa mõis, 1793. aasta. Johann Wilhelm Krause joonis, Johann Christoph Brotze kogust
Liepa mõisa häärber 2017. aastal
Liepa mõisa ait 2017. aastal
Liepa mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wendenschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904)
**Liepa mõis** (saksa keeles *Lindenhof*, läti keeles *Liepas muiža*) oli rüütlimõis Võnnu kreisis Võnnu kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Priekuļi piirkonnas Liepa vallas.

Ajalugu
-------

Esimest korda on mõisa mainitud 1672. aastal. Viimane omanik oli Charlotte von Wulff.

Mõisaansambel
-------------

Mõisa peahoone ehitati 19. sajandil. Aastail 1919–1970 tegutses seal kool. Mõisa pargis asub 18. sajandist pärit ait.

Varia
-----

1685. aastal asutas mõisavalitseja Ernst Glück mõisa juurde lätikeelse kooli.

Kirjandus
---------

* Sakk, Ivar. *Läti mõisad*. Reisijuht. Tallinn: EVG Print, 2006. Lk 136.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Liepa mõis** |

* Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)

Võnnu kirik
Võnnu kihelkond

**Kirik**: Võnnu Jaani kirik  

**Mõisad**: Võnnu kirikumõis | Blusumuiža mõis | Dubinska mõis | Dukuri mõis | Glūda mõis | Jāņmuiža mõis | Jurģumuiža mõis | Kalnamuiža mõis | Lenči mõis | Liepa mõis | Meijermuiža mõis | Priekuļi mõis | Strīķi mõis | Zekleri mõis | Zeltkalnsi mõis | Veismaņi mõis | Võnnu mõis
**Bernhard III** (7. oktoober 1474 – 29. juuni 1536) päris 1515. aastal osa oma isa Badeni markkrahvkonnast.

Tema kaks venda Ernst ja Philipp pärisid teised osad; pärast Philippi surma pärisid tema ja Ernst kumbki poole Philippi osast. See tekitas kaks valitsejaliini:

* "Bernhardiini liin" (katoliiklik) valitses Baden-Badenis
* "Ernestiini liin" (protestantlik) valitses Baden-Durlachis

Bernhardiini liin hääbus 1771. aastal, võimaldades Ernestiini liini markkrahvil Karl Friedrichil Badeni markkrahvkonna taasühendada.

Bernhard kasvas üles keiser Maximilian I õukonnas ja läks koos oma sõbra, Maximiliani poja Philippiga Hispaaniasse. Philipp määrati 1504. aastal Hispaania kuningaks.

Markkrahv Bernhard kaldus oma hilisematel eluaastatel protestantismi poole ja tutvustas ülemises markkrahvkonnas reformatsiooni.

Abielu ja lapsed
----------------

Bernhard III abiellus 1535. aastal, kaks aastat enne oma surma, Ligny krahvi Charles I tütre, Brienne'i ja Ligny krahvinna Franziska von Luxemburgiga (suri 17. juunil 1566). Nad said kaks poega; noorem, Christoph, sündis pärast Bernhardi surma:

* Philibert (22. jaanuar 1536 - 3. oktoober 1569)
* Christoph (26. veebruar 1537 - 2. august 1575)

Bernhardil oli aga arvukalt abieluväliseid lapsi, kellest on teada kuus poega (Bernhard, Philipp, Johann, Georg, Caspar ja Melchior). 1532. aastal kuulutas keiser Karl V seaduslikeks vürstideks Georgi, Caspari ja Melchiori ning hiljem ka Bernhardi and Philippi. Neil poegadel ei olnud õigust pärida, kuid nad said pärast isa surma elatist.

Vaata ka
--------

* Baden
* Badeni valitsejate loend

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Christoph I** | **Badeni markkrahv**1515–1533koos Ernsti ja Philippiga | Järgnev**Markkrahvkond jagunes Baden-Badeniks ja Baden-Durlachiks** |
| Eelnev**Uus jaotus** | **Baden-Badeni markkrahv**1533–1536 | Järgnev**Philibert** |
**Brioude** [bri'ud] on linn Prantsusmaal Haute-Loire'i departemangus. Ta on departemangu alam-prefektuur (*sous-prefecture*) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks.

Linna territoorium asub 414–622 meetri kõrgusel üle merepinna.

Linnas on kaks kirikutː Püha Julieni basiilika (*basilique Saint-Julien*) ja Notre-Dame de la Borie-Darlesi kirik.

Linnapea on Jean-Jacques Faucher.

Sport
-----

Linnas tegutseb ragbiklubi SC Brioude.

US Brioude on linna jalgpalliklubiks, mis on olnud ka edukas regionaalses liigas.

Linna läbis Tour de France'i 7. etapp 2008. aasta 11. juulil.

Linnas tegutsevad motospordiklubi, lauatennise klubi TT Brivadois ning käsipallimeeskond HBCB (HandBall Club Brivadois).

Sõpruslinnad
------------

* Suurbritannia Aberteifi, Suurbritannia (1972)
* Saksamaa Laufen, Saksamaa (1982)
* Itaalia Suzzara, Itaalia (1995)
* Portugal Moreira, Portugal (2007)

Brioude ja seda ümbritsevad vallad

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2020

Välislingid
-----------

* Linna koduleht (*prantsuse keeles*)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel Kuramaa mõisast; Võnnu kihelkonna mõisa kohta vaata Kalnamuiža mõis (Võnnu kihelkond)* |

---

Mõisa peahoone.
**Kalnamuiža mõis** (ka **Sieksāte mõis**; läti keeles *Kalnamuiža* või *Sieksātes muiža*, saksa keeles *Berghof*) on mõis Lätis Skrunda piirkonnas Rudbārži vallas Sieksāte külas. 

Esimesed teated mõisast pärinevad 1539. aastast. Varaseimad asukad olid Renned. Pärast neid kuulus mõis Kosküllidele ja aastast 1825 võõrandamiseni Medemitele. Aastail 1926–1975 oli mõisas Sieksāte kool, seejärel muuseum. Praegu on mõisas hotell.

Historitsistlik peahoone valmis 19. sajandi algul. 1905. aastal mõis rüüstati, ent aastaks 1912 oli mõis arhitekt Paul Max Bertschy projekti kohaselt taastatud.

Mõisakompleksi juurde kuuluvad veel park ja majandushooned. Peahoonest läänes asub Medemite pere rahula, kuhu viib pärnaallee. Pargi põhiosa moodustavadki kõrgel seljakul asuvast häärberist eemale viivad alleed.

Kalnamuiža mõis (Läti)Kalnamuiža mõis
Asendikaart

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kalnamuiža mõis** |

* Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)
* Piena muiža - Berghof
See artikkel See artikkel räägib Strenči piirkonna asulast.  Valka piirkonna asula kohta vaata artiklit  Jērcēni (Valka piirkond).  

---

Kaņepesi põlistamm
**Jērcēni** on küla (*vidējciems*) Lätis Valmiera piirkonnas, Jērcēni valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 62 meetri kõrgusel, Riiast 124 ja endisest piirkonnakeskusest Strenčist 7 kilomeetri kaugusel.

Külas on rahvamaja, raamatukogu, postkontor ja apteek. Külas tegutseb puitmaterjaliga kauplev SIA "KR Jērcēni". Seal asuvad Jaunjērcēni ja Jērcēnu veikalsi bussipeatus. Külas asub Läti jämeduselt teine puu Kaņepesi põlistamm, millel kõrgust 17 meetrit ja mille ümbermõõt on 9,4 meetrit.

Küla kujunes endise Jērcēni mõisa (*Wolfahrtslinde*) juurde. 1560. aastal rajati sinna Ēvele mõisa karjamõis. 1562. aasta 10. juunil läänistas Poola kuningas Zygmunt II August Volmari linnuse ülemaks tõusnud Bernhard von Hoewelnile tänutäheks truuduse eest ulatuslikud maavaldused Volmarist Valga poole jäävas Évele (Wohlfahrt) kihelkonnas. Nende seas olid ka Jērcēni maad, mis toona kandsid nime *Gercenhof,* ja Jaunjērcēni maad. Hoewelnid asusid elama Jērcēni ja kasvatasid seal lambaid, seega andis rahvasuu tema elamisele nime Jeru māja (*Jääramaja*). Rootsi ajal läks küla Oxenstiernade valdusse. 

Vahepeal Palmstrauchide valduses olnud küla oli XIX sajandi alguses Jarmerstedtide valdusse, kes jagasid selle pooleks, rajades sinna Vecjērcēni ja Jaunjērcēni mõisa. Esimese neist ostsid Torklused, seejärel läks see Brömsenite valdusse ja 1852. aastal ostis selle H. Horvici nimeline arst. Teine mõis läks abielu teel Meckidele, seejärel Torklustele, Engelhardtidele, Loudonidele ja Bergidele. 1859. aastal ostsid mõisa Krüdenerid, kelle valdusse see jäi kuni võõrandamiseni. Nõukogude ajal oli küla kolhoosi „Ļeņina dzirkstele" keskasulaks. Aastail 2009–2021 kuulus küla Strenči piirkonda.

Viis Jaunjērcēni mõisa pargis kasvavat pärna, üks tamm, üks lehis ja üks remmelgas on looduskaitse all.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze[*alaline kõdulink*]
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Zigmunds Bekmanis. «Purvu takas – iespēja baudīt vēlo rudeni». LA.lv. Skatīts: 2014. a. 27. mai.
4. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Volume 1, Heinrich von Hagemeister, lk 286
5. ↑  "Strenču novada pašvaldība". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. märts 2017. Vaadatud 17. jaanuaril 2017.
6. ↑
7. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
**Przemyśli maakond** (poola *powiat przemyski*) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Podkarpacie vojevoodkonna idaosas. Piirneb idas ja kagus Ukrainaga. Maakonna keskus asub Przemyśli linnas, mis maakonda ei kuulu.

Przemyśli maakond moodustati 1945. aastal.

Przemyśli maakond likvideeriti 1975. aastal, kuid taastati haldusreformi käigus 1999. aastal.

Haldusjaotus
------------

Maakonna ainus linn on Dubiecko.

Przemyśli maakonnas on kümme valda:

* Bircza vald
* Dubiecko vald
* Fredropoli vald
* Krasiczyni vald
* Krzywcza vald
* Medyka vald
* Orły vald
* Przemyśli vald
* Stubno vald
* Żurawica vald

Viited
------

1. ↑  Powiat przemyski - Informacje Info-Polska. Vaadatud 8. septembril 2023

Podkarpacie vojevoodkonna vapp
Podkarpacie vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Krosno |
Przemyśl |
Rzeszów |
Tarnobrzeg   

**maakonnad:**
Bieszczady |
Brzozów |
Dębica |
Jarosław |
Jasło |
Kolbuszowa |
Krosno |
Łańcut |
Lesko |
Leżajsk |
Lubaczów |
Mielec |
Nisko |
Przemyśl |
Przeworsk |
Ropczyce-Sędziszów |
Rzeszów |
Sanok |
Stalowa Wola |
Strzyżów |
Tarnobrzeg
**Kadaga** (ka **Upmalas**) on küla (*lielciems*) Lätis Ādaži piirkonna Ādaži vallas. Küla jääb piirkonna keskusest Ādažist 3 ja Riiast 25 km kaugusele.

Läti NSV ajal oli küla muudetud Nõukogude armee sõjaväelinnakuks. Külas asuvad bussipeatused Cits Mežaparks, Kadagas ceļš ja Kadaga.

Külast läheb läbi maantee A1. Osa Kadagast jääb Ādaži maastikukaitsealale. Looduskaitsealustest puudest kasvavad külas Oliņi tammed, Vinduļi pärn, männid (ümbermõõdud 2.5, 3.2 ja 2.66 m) ja tammed (ümbermõõdud 4.76, 7.12, 4.52, 4.26, 4.53, 4, 4.03, 4.64, 5.15 ja 4.55 m).

Aastal 2015 oli külas 2 053 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 2 230.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  Autotransporta direcija
5. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

| * v
* r
Ādaži valla asulad |
| --- |
| 
Alderi **·**  Āņi **·**  Atari **·**  Baltezers **·**  Birznieki **·**  Divezeri **·**  Eimuri **·**  Garkalne **·**  Iļķene **·**  Kadaga **·**  Smilgas **·**  Stapriņi |
**Nikolai Andruštšenko** (10. september 1943 Leninogor, Nõukogude Liit – 19. aprill 2017 Peterburi, Venemaa) oli vene ajakirjanik, füüsik ja ühiskonnategelane.

Suurem osa Andruštšenko avaldatud ajaleheartiklitest keskendus inimõigustele ja korruptsioonile.

2007. aastal viibis ta vahi all süüdistatuna õigusemõistmise takistamises. Andruštšenko ametikaaslaste sõnul tingis süüdistuse mõrva uurimise ja selle kohtuprotsessi kajastamine ajalehes, mis heitis kohalikele võimudele enne valimisi halva maine. Sama aasta novembris peksti ta nende artiklite eest läbi.

Töö
---

* Peterburi linnavolikogu liige (1990–1993)
* Ta oli ajalehe Novõi Peterburg asutaja.

Surm
----

2017. aasta 9. märtsil peksid tundmatud isikud Venemaal Peterburis Andruštšenko koomasse, mille tagajärjel ta 19. aprillil haiglas suri.

Novõi Peterburgi toimetaja Deniss Ussovi sõnul võidi Andruštšenkot peksta ajalehes avaldatud Peterburi korruptsiooniteemaliste artiklite pärast.

Viited
------

1. ↑  "Critical journalist jailed in St. Petersburg". *Committee to Protect Journalists* (Vene keel). 28. november 2007.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
2. ↑  Jon Sharman (19. aprill 2017). "Russian journalist and Putin critic dies after being beaten up by strangers". *The Guardian* (inglise keel). Independent Digital News & Media.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
**Kaltene** on küla (*vidējciems*) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Roja vallas. Küla asub valla lõunaosas, merepinnast 10 meetri kõrgusel Liivi lahe kaldal. Kaltene jääb valla keskusest Rojast 7 ning Riiast 119 kilomeetri kaugusele.

Kaltenest lõunas asuvad looduskaitsealused Kaltene rannamoodustised, loodes aga Kaltene mäed. Kaltene kiriku altar ja orel on muinsusmälestistena riikliku kaitse all.

Kaltenes asub tehislikule poolsaarele rajatud endine kalakombinaadi hoone. Māris Gailise ja Zaiga Gaile eestvedamisel rajati sinna aastal 2005 puhkemaja Lieldienu sala. Külas asuvad Kaltene ja Vaisumi bussipeatus. Kaltenes on ka raamatukogu.

2010. aastal oli Kaltenes 415 elanikku, 2020. aastal 348. Aastail 2009–2021 kuulus küla Roja piirkonda.

Kaltene

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze, vaadatud 17.05 2020
2. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS, vaadatud 20.05 2020
3. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija, vaadatud 20.05 2020
4. ↑  "Atklāj slavenās Māra Gaiļa mājas "Lieldienu sala" pārdošanas cenu". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. september 2020. Vaadatud 20. mail 2020.
5. ↑  IS Mantojums
6. ↑

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kaltene** |

| * v
* r
Roja valla asulad |
| --- |
| 
Aizklāņi **·**  Birziņciems **·**  Dižmežciems **·**  Ģipka **·**  Kaltene **·**  Lakšciems **·**  Mazupciems **·**  Melnsils **·**  Purciems **·**  Pūrciems **·**  **Roja** **·**  Rude **·**  Žocene **·**  Valgalciems **·**  Vilkastciems |
**Gadži Ahmedovitš Abašilov** (vene keeles *Гаджи Ахмедович Абашилов*; 2. september 1950 – 21. märts 2008), tuntud ka kui **Haji Abašilov**, oli Venemaa ajakirjanik ja Dagestani Vabariigi riikliku meediaettevõtte VGTRK müügiesinduse juht. Ta mõrvati Dagestanis Mahhatškalas 21. märtsil 2008 kell 19.45 kohaliku aja järgi.

Varajane elu ja haridus
-----------------------

Gadži Abašilov sündis Dagestani Gunibi rajoonis 1950. aastal. Ta lõpetas Dagestani Riikliku Ülikooli pärast õpinguid võõrkeelte teaduskonnas.

Karjäär
-------

Aastatel 1975–1991 töötas Abašilov kohalikes komsomolistruktuurides ja 1980. aastate lõpus juhtis ta Dagestani VLKSM-i komiteed. Aastatel 1991–2006 oli Abašilov "Molodež' Dagestana" (*Молодежь Дагестана*, *Dagestani noored* ) peatoimetaja. 1999. aastal valiti ta kohaliku seadusandliku kogu liikmeks, seejärel määrati vabariikliku teabe-, riigipoliitika ja välisministeeriumi juhi asetäitjaks. Abašilov esitas ka oma teleprogrammi kuni 2007. aastani Jaanuaris 2007 sai temast Dagestani osariigi televisiooni- ja raadioringhäälingu juht.

Surm
----

Gadži Abašilov mõrvati 2008. aasta 21. märtsi õhtul. Tema auto pihta avati tuli Mahhatškala kesklinnas, Abašilov suri sündmuskohal ja tema juht sai vigastada. Sama päeva varahommikul leiti Moskvast kägistatuna teine Dagestani ajakirjanik Iljas Šurpajev, kes oli aastaid töötanud NTV ja Pervõi Kanali korrespondendina.

Reaktsioonid
------------

UNESCO peadirektor Kōichirō Matsuura mõistis 28. märtsil 2008 mõlemad mõrvad hukka.

Viited
------

1. 1 2  "Southern Russia TV boss shot dead". BBC News. 21. märts 2008. Vaadatud 21. märtsil 2008.
2. ↑  "Russia regional TV chief killed". *TVNZ*. Reuters. 22. märts 2008. Originaali arhiivikoopia seisuga 23. veebruar 2013. Vaadatud 25. detsembril 2012.
3. ↑  "Director-General condemns murder of two Russian journalists: Ilyas Shurpayev and Gadzhi Abashilov". Paris: UNESCO. 28. märts 2008. Originaali (Press Release) arhiivikoopia seisuga 14. märts 2015. Vaadatud 25. detsembril 2012.
**Max Reinhold Krause** (26. juuli / 7. august 1862 Rannu – 15. veebruar 1937 Jena) oli Eesti vaimulik.

Krause lõpetas Tartus gümnaasiumi ja õppis aastatel 1881–1886 Tartu ülikooli usuteaduskonnas. Ordineeriti 6. märtsil 1888 õpetajaks.

Oli aastatel 1888–1903 Hanila ja Varbla Püha Urbanuse koguduse õpetaja ning 1903–1919 oli ta Viru-Nigula koguduse õpetaja, ühtlasi 1915–1916 Eestimaa kindralsuperintendendi kohusetäitja (siis, kui kindralsuperintendent Daniel Burchard Lemm Siberisse, Irkutskisse välja saadetud oli). 1918. aastal ta vahistati.

1919. aastal põgenes Saksamaale. Oli seejärel pastor Greizis, hiljem Lääne-Preisimaal Konojadis (praegune Konojady Poola Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas Brodnica maakonnas). Emerituuris olles elas Jenas, kus ta ka suri.

Isiklikku
---------

Tema isa Hermann Krause ja onu Alexander Johann Krause olid Rannu Püha Martini koguduse õpetajad.

Viited
------

1. ↑  Die Pastoren des Konsistorialbezirk Estland 1885-1919. Böhlau Verlag Köln Wien
**Heinrich I** (hüüdnimega *Heinrich Maata*; 21. märts 1256 – 14 veebruar 1318) oli Askania dünastia liige ning Brandenburg-Stendali ja Landsbergi markkrahv.

Elu
---

Heinrich oli Brandenburgi markkrahvi Johann I ja tema kolmanda naise Jutta poeg. Hüüdnime "Maata" päritolu pole teada. Heinrich oli oma vendadest Johann II, Otto IV "Noolega" ja Konrad I rohkem kui 15 aastat noorem ja oli seetõttu täenäoliselt valitsemisest ilma jäetud, kui tema vennad markkrahvkonna pärisid.

Alles 1294. aastal alustas ta riigi valitsemises osalemist. Kui ta seda tegi, võttis ta — Böömimaa krooniku Přibík Pulkava tsitaadi järgi — Delitzschi oma asupaigaks. Delitzsch asus Landsbergi markkrahvkonnas, mille Meißeni markkrahv Albrecht II oli Brandenburgi markkrahvidele müünud. Sellest ajast peale kasutas Heinrich peaaegu kõigis dokumentides lisaks *Brandenburgi markkrahvile* tiitlit *Landsbergi markkrahv*. Landsbergi markkrahvina võitles ta naabervürstidega mitu vaenust. Ta heideti Magdeburgi peapiiskopi Burchard II poolt kirikust välja.

1311. aastal kaotas Heinrich vaenuse Saksimaa hertsog Rudolf I-le ja pidi Rudolf I-le üle andma Saksimaa pfaltskrahvkonna koos Grillenbergi lossiga Sangerhausenis ja Raspenburgi lossiga Rastenbergis. Samuti kaotas ta vaenuse Lausitzi markkrahv Dietrich IV-le.

Keiser Heinrich VII järel tegi Heinrichi vennapoeg markkrahv Waldemar ettepaneku valida Heinrich I Roomlaste kuningaks. Näib, et Heinrich I keeldus ettepanekust ja lubas hääletada hertsog Friedrich Ilusa või oma venna Leopold I poolt. Kuid lõpuks hääletas Heinrich hertsog Ludwig Baierist poolt.

Heinrich suri 14. veebruaril 1318.

Abielu ja järglased
-------------------

Heinrich abiellus Baieri Agnesega. Nad said järgmised lapsed:

* Heinrich II (1308–1320)
* Sophia (1300-1356)
* Judith
* Margaretha (1302–1347)
**Kangari** on küla (*skrajciems* ehk hajaküla) Lätis Ropaži piirkonna Ropaži vallas. Küla asub merepinnast 35 meetri kõrgusel, valla keskusest Ropažist 4,5 ja Riiast 34 kilomeetri kaugusel.

Küla on tekkinud endise Kangari raudteejaama ja Pepermuiža talu ümbruskonda. XX sajandi lõpus ja XXI sajandi alguses rajati piirkonda arvukalt individuaalelamuid.

Kangaris asub Kangaru stacija bussipeatus.

Külas kasvav mänd kõrgusega 11 ja ümbermõõduga 3,4 meetrit on looduskaitse all.

Aastal 2009 oli külas 134 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 191.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  https://www.atd.lv/pieturvietas/15605 direcija
3. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

| * v
* r
Ropaži valla asulad |
| --- |
| 
Augšciems **·**  Bajāri **·**  Bajārkrogs **·**  Gaidas **·**  Jaunbagumi **·**  Kākciems **·**  Kangari **·**  Lielkangari **·**  Mucenieki **·**  Nāgelmuiža **·**  Podkājas **·**  **Ropaži** **·**  Rotkaļi **·**  Silakrogs **·**  Zaķumuiža **·**  Tumšupe **·**  Vāverkrogs **·**  Villasmuiža **·**  Ūlupji |
Jaamahoone.
**Koogiste raudteepeatus** oli raudteepeatus Raplamaal Kehtna vallas Koogistel, Lelle–Pärnu raudteel.

Koogiste raudteepeatuses on üks madal perroon. Rong sõitis Balti jaamast Koogistele umbes 1 tund ja 35 minutit. Peatuses peatus päevas neli reisirongi (kaks Pärnu poole ja kaks Tallinna poole).

Ajalugu
-------

Koogiste jaam, 1930. aastad
Koogiste pooljaam rajati 1925. aastal. See asus Lelle raudteejaamast 8,4 kilomeetri kaugusel.  Avamisel jäi jaam Lelle valda. Hilisemalt toimis vaid raudteepeatus. Algselt oli Koogiste peatuses praeguse ühe asemel kaks rööpapaari.

Lelle-Pärnu raudtee trassi seisukord on muutunud järjest halvemaks. Eesti Valitsus otsustas 2017 aastal, et ei investeeri Pärnu-Lelle 70km raudtee trassile 17 000 000€ raudtee remondiks. Liinirongide liiklus Pärnu ja Lelle vahel lõpetati 8. detsembril aastal 2018.

Jaamahoone
----------

1926. aastal valminud jaamahoone, mis on tehtud arhitekt Leon Johansoni tüüpkavandi järgi, oli kasutusel kuni 1980ndateni. Praegu on see kasutusel elumajana.

Viited
------

1. ↑  Eesti kitsarööpmelised raudteed
2. ↑  "Eesti kitsarööpmelised raudteed". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. juuli 2007. Vaadatud 28. novembril 2009.
3. ↑
4. ↑  Mehis Helme. *Eesti raudteejaamad*, Tänapäev 2003

Välislingid
-----------

* Koogiste – raudteeäärne oaas kõrvalises paigas; Raplamaa Sõnumid, nr. 28, 9 juuli 2014 (DIGAR)
* Fotod: Koogiste elanikud süütasid Lelle-Pärnu rongiliikluse lõpetamise tõttu leinaküünlad; ERR uudised, 08.12.2018
* Koogiste külla Lelle-Pärnu rongiliini asendavad bussid ei jõua; ERR uudised, 09.12.2018
* FOTO: Koogiste jaam umbes 1936; Baltic Trains Picture Gallery
* Infot peatuse kohta; fotod (*vene keeles*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Lelle |  **Koogiste** | Eidapere  |
**Ramzan Hadžijev** (vene keeles Рамзан Хаджиев; 14. november 1955 Kasahstan – 11. august 1996 Tšetšeenia) oli Pervõi Kanali (ORT) Põhja-Kaukaasia büroo juht. Hadžijev oli 19. ajakirjanik, kes hukkus 20 kuud kestnud Tšetšeenia sõjas.

11. augustil 1996 tapeti Hadžijev, kui ta üritas oma naise ja väikese pojaga lahkuda Tšetšeenia pealinnast Groznõist. Teda tulistati pähe pärast seda, kui ta läbi Venemaa sõjaväe kontrollpunkti liikus. ORT teatas, et tšetšeeni mässulised võtsid sihikule etnilise tšetšeeni Hadžijevi, kuna too toetas Moskvas loodud valitsust. Nende autos olnud kaasreisija ütles aga Venemaa televisioonile NTV, et nad sattusid hoopis Vene soomukite tule alla. 

Hiljem olid tema kolleegid kinnitanud, et Vene föderaalsõdurid lasid teda kaks korda pähe. Uurimist ei ole algatatud.

Viited
------

1. ↑  Russian, Chechen leaders OK cease-fire, Associated Press
2. ↑  Journalist killed in Chechnya p.25, *Editor & Publisher*
3. ↑  No. 157, Part I, 14 August 1996 RFE/RL Archive, Radio Free Europe
4. ↑  *Russia's Harsh Press Climate* by Catherine A. Fitzpatrick, Committee to Protect Journalists
**Nina Jefimova** (umbes 1971 – 9. mai 1996 Groznõi, Tšetšeeni Vabariik, Venemaa) oli Tšetšeenia pealinna Groznõi kohaliku venekeelse ajalehe Vozroždenije ('taassünd') reporter. Ta oli 18. ajakirjanik, kes tapeti Tšetšeenias pärast Esimese Tšetseenia sõja algust.

9. mail 1996 leiti 25-aastane Nina Jefimova kuklasse tehtud lasu tagajärjel surnuna – ka tema 73-aastane ema oli tapetud – pärast seda, kui nad mõlemad rööviti Groznõi äärelinnas asuvast korterist. Jefimova surnukeha leiti järgmisel hommikul Groznõi Leninski rajoonist, tema ema surnukeha aga samal õhtul Groznõi mahajäetud konservitehasest.

Groznõi ja Moskva ajakirjanikud usuvad, et tema mõrv oli seotud lugudega, mida ta oli avaldanud Tšetšeenia kuritegevuse kohta. Kohalik korrakaitseametnik, kes keeldus ajakirjanikele oma nime avaldamast, väitis, et mõrv pandi toime "eraelulistel põhjustel". Jefimova ajalehte kirjeldas Moskva meediajärelevalve rühmitus Glasnost Defense Foundation kui "suhteliselt sõltumatut". Sel ajal kontrollis kogu Tšetšeenia meediat Doku Zavgajevi valitsus.

Vaata ka
--------

* Nadežda Tšaikova
* Anna Politkovskaja

Viited
------

1. ↑  "ANOTHER JOURNALIST KILLED IN CHECHNYA". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. juuni 2018. Vaadatud 1. oktoobril 2023.
2. ↑  "Russia: Journalist killed". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. oktoober 2006. Vaadatud 7. detsembril 2006.
3. ↑  Journalist Nina Yefimova killed[*kõdulink*]
4. ↑  Committee to Protect Journalists (13. mai 1996). "Journalist Nina Yefimova killed". *IFEX*. Vaadatud 18. juunil 2018.
Frederik Vesti (2022)
**Frederik Vesti** (sündinud 13. jaanuaril 2002 Langelandis) on Taani vormelisõitja. 

Ta on 2019. aasta Euroopa meister. 2022. aasta seisuga sõidab ta FIA Vormel 3 meistrivõistlustel ART Grand Prix' peale. Alates 2021. aastast on ta Mercedes Junior Teami akadeemia liige.

Karjäär
-------

### Väikesed Valemid ja Vormel 4

Vesti alustas oma karjääri 2016. aastal Taani Vormel Fordiga sõites, saavutades üldarvestuses neljanda koha. 2017. aastal osales ta koos peremeeskonnaga Taani Vormel 4-s koos Mikkel Cahnbley Henrikseni ja Nicolas Beeriga, saavutades 15 sõidust 8 võiduga meistritiitli teisena. Samal ajal sõitis ta Saksamaa Vormel 4-s Van Amersfoorti meeskonnaga koos Felipe Drugovichi, Louis Gachoti, Artem Petrovi ja Kami Lalibertéga, saavutades seitsmenda koha ning sõitis Ameerika Ühendriigid Vormel 4-s kaks võistlust Global Racing Groupi meeskonnaga koos Benjamin Pederseni ja Justin Sirganyga. ja Pierre Thiriet.

2018. aastal saavutas ta taas Van Amersfoorti meeskonnaga koos Sebastian Estneri, Charles Weertsi, Lucas Alecco Roy, Joey Aldersi, Andreas Estneri ja Liam Lawsonga Saksamaa Vormel 4-s neljanda koha ja osales Itaalias kolmel osavõistlusel (2 võitis). Samuti jookseb ta viimased 3 *wildcard*-sõitu Euroopa Vormel 3 meistrivõistlustel ja saavutab Macau Grand Prix'l Keyvan Andrese ja Sophia Flörschi kõrval viieteistkümnenda koha.

### Vormeli Euroopa meistrivõistlustel

2019. aastal siirdus ta Premasse, osaledes Vormeli Euroopa meistrivõistlustel. Ta võitis 24 sõidust 13, mis viis ta meistritiitlini 131 punktiga teise Enzo Fittipaldi ees. Samal aastal osales ta Macau Grand Prix’l teist korda, taas koos Premaga, saavutades Marcus Armstrongi ja Robert Shwartzmani kõrval kümnenda koha.

### Vormel 3

2020. aastal siirdus ta FIA Vormel 3 meistrivõistlustel, jätkates suhet Veneto meeskonnaga koos Logan Sargeanti ja Oscar Piastriga. Vesti võitis Red Bull Ringil oma esimese võistluse selles kategoorias. Hooajal võitis ta veel kaks osavõistlust, Monzas ja Mugellos, ning lõpetas hooaja neljandana, jäädes võitjast Oscar Piastrist maha 17,5 punktiga.

Ta jätkas selles kategoorias ka 2021. aastal, liikudes koos Aleksandr Smoljari ja Juan Manuel Correaga ART Grand Prix’le. Juba hooaja teisel võistlusel Kataloonia ringrajal õnnestus tal vallutada poodiumikoht tänu teisele kohale Olli Caldwelli järel. Paul Ricardil on ta väga kiire, vallutades pole-positsiooni. Tema hooaja esimene võit tuli Red Bull Ringi kolmandal võistlusel, edestades Dennis Haugerit. Vesti vallutab teised poodiumid, kolmas koht Zandvoortis ja teine ​​koht hooaja viimasel võistlusel Sotšis, lõpetas sõitjate edetabelis neljandana.

### Vormel 2

2021. aasta detsembris osales Vesti Vormel 2 hooajajärgsetel katsetel Yas Marina ringrajal Prantsusmaa meeskonnaga ART Grand Prix, meeskonnaga, kellega taanlane Vormel 3 sarjas sõitis. 21. jaanuaril tehakse Prantsusmaa tiim ametlikuks. Vesti pääses koos Théo Pourchaire'iga Vormel 2 sarja.

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Frederik Vesti, saidil driverdb.com, DriverDB AB. (inglise keeles)
**Klapkalnciems** on küla (*vidējciems*) Lätis, Tukumsi piirkonnas ja Engure vallas. Küla asub Liivi lahe kaldal.

Külas on Riia tehnikaülikooli spordi- ja puhkebaas "Ronīši". Seal asub Klapkalnciemsi bussipeatus.. Külla jääb Klapkalnciemsi kalmistu.

Külas leidsid nii Esimese kui Teise maailmasõja ajal aset ägedad lahingud. Lahingus langenud Soome jäägritele püstitati külla aastal 1929 mälestusmärk. Nõukogude perioodil lõhuti see maha, ent mälestusmärk taastati aastal 2004. Külas asub ka Teises maailmasõja lahingute mälestusmärk, lisaks on mälestusmärk hukkunud Nõukogude sõdurite vennaskalmistul. Aastail 2009–2021 kuulus küla Engure piirkonda.

Külas kasvav mänd ümbermõõduga 2,7 m on looduskaitse all. Osa külast jääb Ķemeri rahvusparki.

Aastal 2018 oli külas 179 elanikku. Aastal 2020 oli elanikke 197.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze, vaadatud 28.05 2020
2. ↑
3. ↑  IS Mantojums
4. ↑  "Engures novads". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. veebruar 2020. Vaadatud 28. mail 2020.
5. ↑  Список памятников и памятных мест, связанных с событиями Великой Отечественной войны, на территории Латвийской Республики
6. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Klapkalnciems** |

| * v
* r
Engure valla asulad |
| --- |
| 
Abragciems **·**  Apšuciems **·**  Bērzciems **·**  **Engure** **·**  Ezermuiža **·**  Ezernieki **·**  Klapkalnciems **·**  Ķesterciems **·**  Plieņciems |
Orest Kärm
**Orest Kärm** (13. mai 1902 Pärsamaa vald, Karja kihelkond, Saaremaa – arvatavasti september 1944 Haapsalu lähedal) oli eesti insener, poliitik ja majandustegelane.

Lõpetas. 1924. aastal Tallinnas Gustav Adolfi Gümnaasiumi ning 1935. aastal insenerina Tallinna Tehnikumi hüdrotehnika ja kultuurtehnika haru tööga "Projekteerida Kunda-Varudi-Vasta kõrgesoo kuivendamine ja turba kasutamine".

Töötas AS "Eesti Turbatööstused" insenerina, kui talle anti ülesandeks leida sobiv toormebaas turbatööstusele ja ühtlasi määrata briketivabriku rajamise koht. AS "Eesti Turbatööstused" põhibaasiks kujunes Ellamaa, kus Orest Kärm organiseeris 1936 esimesed freesturba katsetootmised ja teostas turba briketeerimise katseid. Freesimise juures tehtavaid teaduslikke uurimisi ja mõõtmisi juhatas Orest Kärm ning rappa oli ehitatud väike laboratoorium.

Kuna Ellamaa raba oli väike, läks Kärm uurima Tootsi jaama lähistel asuvat Pööravere turbasood ja 1937. aasta 21. juulil otsustati AS "Eesti Turbatööstused" erakorralisel peakoosolekul heaks kiita juhatuse ettepanek Pööravere briketitehase rajamiseks.

1. maist 1940 oli Tallinna turbatööstuse juht.

Nõukogude okupatsioonivõimu teenistuses
---------------------------------------

Johannes Varese valitsuse teedeministriks sai ta 21. juuni 1940 ilmselt Aleksander Jõeääre kaudu, kes teda Nigol Andresenile soovitas.

1940. aasta lõpul sai temast tänu tema tehnilistele teadmistele Johannes Lauristini valitsuses Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu kommunaalmajanduse rahvakomissar alates 25. augustist 1940 kuni aprillini 1941, mil ta asendati tööga toimetulematuse pärast Algus Raadikuga.

Orest Kärm tabati septembri alguses 1944 Riguldis, viidi peagi Haapsallu ja hukati Saksa okupatsioonivõimude poolt.

Viited
------

1. ↑  Lev Suni, Raivo Suni. "Ameerika Tootsi rabas". 2009. Lk 41

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Orest Kärm** |
**Peetri kool** on kool Järva maakonnas Järva vallas (varem Kareda vallas) Peetri asulas. 

Esimesed kirjalikud teated kooli kohta pärinevad aastast 1829. Kooli on mainitud 1911. aastal ülevenemaalise algkoolide loenduse materjalides. Sealt selgub, et tollane koolimaja oli ehitatud 1850. aastal.

Kool oli mõisa ülalpidamisel. 20. sajandi alguseks oli koolimaja muutunud selliseks, et remonti teha polnud enam võimalik. Otsustati ehitada uus. Uue koolimaja ehitamise võttis vähempakkumisel 8. oktoobril 1913 enda kätte Gustav Blitze. Maja valmis tähtajaliselt ja võeti vastu 4. oktoobril 1915. aastal. 1920. aastal avati koolis 6 klassi. 1938/1939. õppeaastal oli õpilasi 57. Õpilaste arvu kasv tõi kaasa ruumipuuduse. 1940. aastal asus osa klasse kooli kõrval asuvas majas. Alates 1. oktoobrist 1944 oli kool 7-klassiline. 1950. aastate algul anti kooli käsutusse anti endine kirikumõis. 1966. aastal oktoobri alguses valmis juurdeehitus. Kogu koolimaja sai asuda õppima ühte majja.

Kooli nimesid
-------------

* 1961 Peetri 8-klassiline kool
* 1988 Peetri 9-klassiline kool
* 1992 Peetri põhikool

Direktorid
----------

* 1852 Mart Telsen
* 1869 Hans Miilen
* 1869–1905 Andres Eglon
* 1905–1906 Hindrek Peerand
* 1906 Hans Miilen
* 1906–1914 Paalberg
* 1919 Aleksander Viirmann
* 1921–1941 Jaan Aan
* 1941–1969 Emil Nero
* 1969–1975 Aita Saumägi
* 1975–1981 Anne Raava
* 1981– 2011 Ene Reinla
* 2011–2015 Janno Nau
* 2015–2016 Marina Vou
* 2016–2018 Rainer Tõnnis
* 2018– 2022 Raigo Prants

Viited
------

1. 1 2  Martin Kaasik, 2001. Eesti koolid 2000. AS Inreko Press. Lk 169
2. 1 2 3  Peetri Kool. Ajalugu.

Välislingid
-----------

* Kooli koduleht
* Mõisakool
**Lohfeldi mõis** (läti keeles *Lofelta muiža* või *Lovelta muiža*) oli mõis Lätis Riia linnas Bolderāja asumis, mille peahoone asus Hapaki kraavi kaldal, vabriku Lignums territooriumil. Saksa keeles *Lohfeldshof*.

Ajalugu
-------

Aastal 1586 läänistas Gotthard Kettler sealsed maad Riia linna arstile Zacharias Stopiusele. Mõisa maad läksid Rootsi-Poola sõja käigus Rootsi riigile ja hakkasid kuuluma Daugavgrīva kihelkonda. Aastal 1621 müüs mõisa toonane omanik Karsten Möller selle 400 taalri eest Peter Anton Lohfeldile, kelle järgi mõis ka oma nime sai. mõisakompleksi hooned valmisid XVI sajandil. Aastast 1780 olid Lohfeldi mõisal ja Bolderāja mõisal pidevalt ühised omanikud ja neid käsitleti ühise maavaldusena.

Kuna Lohfeldi mõis kujunes kõrvalmõisaks, kaotas sealne hoonetekompleks oma tähtsuse. XVIII sajandil mattusid need rändluite alla.

Mõisa viimane omanik oli Carlos Matthias Ludwig Konstantin Otto von Buxhoeveden. 1924. aastal arvati mõisa maad Riia linna koosseisu.

Viited
------

1. ↑   Heinrich Hagemeister. Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Band 1. Riga, 1836 - Lk. 41.
2. ↑  Gottfriedt, M. B. Beiträge zur Kenntniss des Mündungsgebietes der Düna. 1875.
3. ↑  Carlos Matthias Ludwig Konstantin Otto von Buxhoeveden saidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"

Välislingid
-----------

* Sissekanne Riia mõisate veebisaidil (*läti keeles*)
**Moskva lahing** toimus 1941. aasta sügisel kui Saksa tankigrupid 2, 3 ja 4 jõudsid Moskva alla.

Keskarmeegrupp Mitte oli jõudnud ära võtta Smolenski ning järgmiseks pidid vallutama Moskva. Kõrgemalt tuli aga käsk, et soomusgrupid tuleb saata lõunasse, Kiievi juurde, et läbi murda sovietide kaitsest.

### Ründeplaan

Ründeplaan vastas klassikalisele välksõja taktikale, kus soomusgrupid surusid sügavale vastase tagalasse õhuväe, jalaväe ja suurtükiväe toetusel. Plaan oli liikuda kahe grupiga. Üks grupp liigub Moskva põhjaküljele, teine grupp liigub lõunast. Kokku pidid nad saama Noginskis, mis on 33km Moskvast idas.

### Sovietide kaitseplaan

Sovietid tekitasid kaks kaitseliini. Esimene liin Rževi, Vjazma ja Brjanski vahel, mis takistas teed Moskvani. Teine liin oli Kalinini ja Kaluga vahel, mida nimetati Možaiski kaitse liiniks. Plaaniks oli hoida kinni Saksa vägesid, et anda aega idas olevatel vägedel rindele jõudmiseks oma vägedele formeerumiseks.

  

**Armeede seis**

* Saksa väed olid peale 1941. aasta suve rünnakuid saanud mitmeid kaotusi. Armee kannatas laialdaselt logistilistest probleemidest. Col.Gen Heinz Guderian on öelnud, et enne operatsiooni oli tema väel suur kütuse puudus.
* NSVL oli sõja esimese kuue kuuga kaotanud (võetud vangi, tapetud ja desertöörid) 2,5 miljonit sõdurit, sellest sõltumata tuli armeele vabatahtlike juurde (kelle seas oli palju naisi). Armee grupi Kesk vägede saatmine kagu rindele andis Sovietidele aega ettevalmistamiseks. Samuti oli Stalin kutsunud Leningraadi rindelt ära Georgi Žukovi, et üle võtta Moskva kaitse. Stalin pidas 7. novembril võidupüha paraadi, mis tõstis laialdaselt moraali, samuti võeti kasutusele T-34, mis domineeris sakslaste Panzer IV üle.

**Lahingud**

Nõukogude Liidu väed küll aeglustasid sakslasi Ržev, Vjazma ja Brjanski liinil, kuid ei suutnud neid peatada. Sakslased tekitasid suuri kaotusi kui Vjazmas ja Brjanskis piirati ümber. Seal võeti vangi või tapeti 340 000 sõdurit. Možaiski liinil suutsid Sovietid lõpuks peatada pealetungi, neile aitas kaasa vene ilmastik - sügis mis tegi teed mudaseks aeglustas sakslaste pealetungi ja kui tuli vene talv ei suutnud sakslaste logistika tagada õigeaegse varustuse juurdeveo. Sakslaste põhjapoolne armeegrupp suutis saavutada läbimurde Kalinini juures ning jõudsid kuni Himkini mis on 8 km Moskvast. Lõunapoolne armeegrupp ei suutnud ära võtta Tulat ning oli Sovietide vasturünnaku poolt tagasi surutud. Üritati veel rünnata keskelt Narofominskit, aga see neil ei õnnestunud. Samal ajal kui lahingud toimusid olid Sovietid toonud endale vägesid juurde ja nüüd alustasid vasturünnakut. Saksa nüüdseks nõrgad väed ei suutnud pakkuda vastupanu ja pidid taganema. Sovietid pidid peatama rünnaku 100 km Moskvast, kuna nende eesrinne oli väljaveninud ja nende logistika ei jõudnud järele.
**Kuldvärava sild** on rippsild üle San Francisco lahte Vaikse ookeaniga ühendava Golden Gate'i väina Põhja-Ameerikas.

Sild ühendab San Francisco poolsaart Marini maakonnaga. Sellel on kuus sõidurada ning seda läbib kaks maanteed (U.S. Route 101 ja California State Route 1).

Sild avati 27. mail 1937. Silla arhitekt on Irving Morrow, insener-tehnilise projekti tegi Saksa päritolu Ameerika ehitusinsener Joseph Strauss. Sild peab vastu 40,2 m/s tuulekiirusele ja 8,0 magnituudi tugevusele maavärinale.

Tehnilised andmed
-----------------

Silla kogukõrgus on 227,4 m ja sildeava 1280 m. Sillal on kaks peakaablit ning nende külge on ühendatud 250 paari vertikaalseid kaableid. Peakaablid lähevad üle kahe pülooni (tugiposti) ning on kinnitatud mõlemalt poolt betooni külge. Iga kaabel on tehtud 27 572 traadist. Mõlema peakaabli valmistamiseks kulub hinnanguliselt 130 000 km tsingitud terastraati. Mõlemal silla püloonil on kasutatud umbes 600 000 neeti.

Probleemid
----------

2006. aasta seisuga oli sild maailma enesetapusildade seas populaarsuselt teisel kohal. Allahüpanu tabab vett kiirusega 120 km/h ja hukkub saadud löögi tagajärjel. 

Sild on olnud suletud kolm korda. Tuule kiiruse mõõtmiseks on paigaldatud kaks anemomeetrit, et vältida tuulega tekkivaid ohte.

Viited
------

1. ↑  Sun Xiaoyu (28. september 2006). :zh=2000自杀者为何选择南京长江大桥？ [Why have 2,000 people killed themselves at the Nanjing Yangtze River Bridge?]. *People's Daily* (hiina). Originaali arhiivikoopia seisuga 19.02.2015. Vaadatud 30.09.2018. `{{cite news}}`: vigane väärtus: `|script-title=`: missing prefix (juhend)

Välislingid
-----------

 Kuldvärava sild – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Ametlik veebileht (*inglise keeles*)
* "Images of the Golden Gate Bridge". *San Francisco Public Library's Historical Photograph database*.
* Marshal 'J' (Narrator) (1962). "The Bridge Builders". *KPIX-TV*. (A documentary film about the construction of the Golden Gate Bridge.)
* "Live Toll Prices for Golden Gate Bridge". *Batolls.info*.
* "San Francisco To Have World's Greatest Bridge". *Popular Science*. Märts 1931.
* "Golden Gate Bridge facts". *sftodo.com*. (Educational poster.)
* "End of Land Sadness – The history of Suicide and the Golden Gate Bridge". *Golden Gate Bridge Movie*.
**Sergio Mattarella** (sündinud 23. juulil 1941 Palermos) on itaalia jurist ja poliitik, aastast 2015 Itaalia president. 

  

Ta lõpetas aastal 1964 juristina Rooma ülikooli La Sapienza. Aastast 1965 luges ta konstitutsiooniõigust Palermo ülikoolis. Aastal 1967 võeti ta vastu Palermo advokaatide kolleegiumi liikmeks. Alates 2011. aastast oli ta üks viieteistkümnest Itaalia põhiseaduskohtu (*Corte costituzionale della Repubblica Italiana*) kohtunikust. 

Ta valiti 31. jaanuaril 2015 neljandas valimisvoorus 665 poolthäälega Itaalia 12. presidendiks. 29. jaanuaril 2022 valiti ta kaheksandas valimisvoorus 759 häälega veel üheks ametiajaks Itaalia presidendiks.

Tunnustus
---------

* 2018 Maarjamaa Risti ketiklassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema isa Bernardo Mattarella (1905–1971) oli Itaalia poliitik, vend Piersanti Mattarella (1935–1980) oli Itaalia poliitik ja Sitsiilia kuberner, tapeti Cosa Nostra poolt.

Sergio Mattarella oli abielus Palermo ülikooli endise rektori, Rooma ajaloo professori Lauro Chiazzese tütre Marisaga (surnud 2012). Sergio vend Piersanti oli abielus Marisa õe Irmaga. Üks Sergio ja Marisa kolmest lapsest, George Bernard, on Siena ülikooli professor ja on samuti tegev riigiametis.

Viited
------

1. ↑  Biondi, Paolo (31. jaanuar 2015). "Italy elects senior judge Sergio Mattarella as president". Reuters. Originaali arhiivikoopia seisuga 31. jaanuar 2015. Vaadatud 31. jaanuaril 2015.
2. ↑  SCACCHIOLI, MICHELA (31. jaanuar 2015). "Mattarella eletto al Quirinale con 665 voti. "Pensiero a difficoltà e speranze dei cittadini"". *repubblica.it*. la Repubblica. Vaadatud 31. jaanuaril 2015.
3. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 19761