recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Bitsadze 2005. aasta juulis
**Badri Bitsadze** (ბადრი ბიწაძე; sündinud 27. aprillil 1960) on endine Gruusia piirivalve juht, kindralleitnant, endise parlamendi esimehe Nino Burdžanadze abikaasa.

Bitsadze on pidanud riigi peaprokuröri abi ja siseministri asetäitja ametit.

Piirivalve juhi kohalt astus ta tagasi 2008. aasta oktoobris. Bitsadze väitel oli käimas kampaania piirivalve diskrediteerimiseks ja selle põhjuseks oli asjaolu, et Bitsadze on abielus Nino Burdžanadzega.

Bitsadze osales 2011. aasta 26. mail toimunud opositsiooni meeleavaldustel, misjärel talle esitati süüdistus politsei grupiviisilises ründamises. Juunis kuulutati ta tagaotsitavaks.

19. augustil mõistis Thbilisi linnakohus ta tagaselja viieks ja pooleks aastaks vangi. Kohtu arvates oli ta süüdi paramilitaarse rühmituse loomises eesmärgiga rünnata politseid ja õhutada ulatuslikke füüsilisi vastasseise. Bitsadze kaitsjate sõnul on süüdistused fabritseeritud ja võtmetunnistajate ütlused antud surve all. Kaitsjad kavatsevad kohtuotsuse edasi kaevata.

Burdžanadzel ja Bitsadzel on kaks poega.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. juuli 2013. Vaadatud 19. augustil 2011.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 20. augustil 2011.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**Oranžpunane** ehk **punakasoranž** on värvus, mis hõlmab vahetoone nähtava valguse spektris punase ja oranži vahel, vahemikus umbes 605-620 nanomeetrit. HSV-mudelis on oranžpunase vahemik värvitooni (*hue*) teljel 11° kuni 20°.

* Oranžpunased toonid 1931. aastal standardiseeritud CIE värvsusdiagrammil parempoolses osasOranžpunased toonid 1931. aastal standardiseeritud CIE värvsusdiagrammil parempoolses osas
* Oranžpunane RYB-värvitähel (Rojo naranja)Oranžpunane RYB-värvitähel (*Rojo naranja*)

Punakasoranž ja oranžpunane on erksad ja selged värvused; madala heledusega ja vähese küllastuse korral (tumedad murtud toonid) saab neist kastanpruun või burgundiapunane värvus, valgega segatult roosiroosa või mõne muu soojatooniline roosa värvus.

Värvitoonide näited
-------------------

Oranžpunased on korallpunane, vähkpunane, moonpunane, mennikpunane, pruunikamatest variantidest tellispunane ja soojatoonilisem madarapunane.

RAL Classic värvikaardi toon 2001 *Rotorange* on veidi pruunikas oranžpunane      .

Viited
------

1. ↑
2. ↑

| * v
* r
Oranžid värvitoonid |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| apelsinikollane | aprikoosikollane | gummiguttikollane | korallpunane | kõrvitsakollane | lõheroosa | mandariinioranž | mangokollane | melonikollane | Muhu oranž |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
| oranžpunane | porgandipunane | roostepunane | safrankollane | terrakotapunane | vaskpunane | vähkpunane |
|   |   |   |   |   |   |   |
|

 |
Vaade linnulennult Nevadast
Vaade Arizona poolelt
**Hooveri pais** on pais Ameerika Ühendriikides Colorado jõel Black Canyonis.

Pais asub Nevada ja Arizona osariigi piiril umbes 48 km Las Vegasest kagu pool ja umbes 10 km kaugusel Boulder Cityst kirdes. Selle geograafilised koordinaadid on 36° 0′ 56″ N, 114° 44′ 16″ W. 

Hooveri pais on betoonist gravitatsiooniline kaarpais, mille pikkus on 379 meetrit ja kõrgus 221 meetrit. Pais on alusel 200 m lai ja tema hari on 14 m lai. Hari asub 376 m kõrgusel merepinnast. Paisu kogumaht on 2,48 miljonit m³ ja ta võimaldab endast läbi lasta vooluhulka 11 tuhat m³/s.

20. sajandi alguses hakati kavandama Colorado jõele paisu ehitamist, et üleujutusi kontrolli all hoida, niisutusvett koguda ja elektrienergiat toota. Aastal 1928 kiitis Kongress paisu rajamise heaks. Tammi ehitamise konkursi võitis just selleks eesmärgiks loodud konsortsium Six Companies. Nii suurt betoonstruktuuri ei olnud maailmas iial varem ehitatud ja mõned tehnoloogilised võtted olid varem järele proovimata.

Ehitamist alustati aastal 1931 ja pais avati rohkem kui kaks aastat enne tähtaega 1. märtsil 1936, kuigi ehitustöid raskendasid infrastruktuuri puudumine ja kuumad suved. Pais sai nime projekti alustamise ajal ametis olnud presidendi Herbert Hooveri järgi.

Ehitustööde käigus hukkus 112 inimest. Neist esimene, J.G. Tierney, uppus 20. detsembril 1922 paisu jaoks kõige sobivamat kohta otsides. Viimane, tema poeg Patrick Tierney, hukkus 13 aastat hiljem. Neist 91 olid ettevõtte Six Companies töötajad, kolm Maavarade Kasutuselevõtmise Büroo töötajad ja üks oli külastaja, ülejäänud olid mitmesuguste allhankeid teinud ettevõtete töötajad. Otseselt paisu ehitamise perioodil hukkus 96 inimest, kuid neile võib lisada 42 ametlikel andmetel kopsupõletikku surnud inimest, kes kõik olid töölised. Enamik neist suri vingumürgitusse paisu alla rajatud tunnelites, aga Six Companies vormistas selle kopsupõletikuks, et pääseda kompensatsiooni maksmisest.

Paisu taha moodustunud Meadi järv on USA suurim veehoidla. Selle pindala on 640 km² ja maht 35,2 km³. Veehoidla pind on harilikult 372 m kõrgusel merepinnast. Veehoidla on 180 km pikk ja kuni 180 m sügav. Tema valgla on 435 tuhat km².

Hooveri paisu juurde kuuluva hüdroelektrijaama nimivõimsus on 2,08 GW. Aastas toodab see 4,2 teravatt-tundi energiat.

Hooveri pais on ka turismisihtkoht. Seda külastab aastas peaaegu miljon inimest. Paisu ületab tiheda liiklusega maantee Route 93, kuid umbes 500 meetri kaugusele allavoolu rajati möödasõitu võimaldav sild, mis avati 2010. aasta oktoobris.

Hooveri pais

Suurenda
Hooveri pais

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Hooveri pais** |

* Hooveri paisu koduleht
**Astryna** (transkribeerituna **Astrõna**) on alev (endine linn) Valgevenes Hrodna oblastis Ščučyni rajoonis. Alev on Astryna külanõukogu halduskeskuseks. Asula nimi on poola keeles *Astryna*. Nimi tuleb Valgevene keeleteadlaste arvates asulat läbiva Astrynka jõekese nimest, asula vana nimetus oli ilmselt *Астрэяй*.

Alevis on keskkool ja Ščučyni laste muusikakooli filiaal. Lisaks asuvad seal veel kaks raamatukogu ja kultuurimaja. Astrynas töödeldakse metsa ja valmistatakse ehitusmaterjale, lisaks on seal veel toiduainetööstus. Vaatamisväärsusteks on õigeusu kirik aastast 1895 ja kaks XX sajandi alguses ehitatud sünagoogi.

Ajalugu
-------

Astrynast kahe kilomeetri kaugusel asuval linnamäel tehtud väljakaevamiste põhjal jõudsid valgevene arheoloogid järeldusele, et Astryna ümbruses oli X sajandil slaavlaste asuala. Kirjalikult mainitakse asulat esimest korda aastal 1480, mil asula oli Kazimierz IV valduses.

Alev sai Astrynast aastal 1487. XVI sajandi alguses rajasid tatari soost vürstid Astrynskid asula serva mõisa, kuigi see ise nende valdusse ei kuulunud, jäädes Leedu suurvürstide omandiks. Aastast 1520 oli Astryna Aleksander Chodkiewiczile välja renditud. Astryna kuulus toona Vilniuse vojevoodkonda. Aastal 1556 sai sealne õigeusu kirik annetusi nii kuningalt kui ka Zenowiczite suguvõsalt.

Aastal 1641 sai Astryna kuningas Władysław IV Wazalt linnaõigused. Astrynas hakati pidama turgu. Aastal 1666 finantseerisid Pacid asulasse katoliku kiriku ehitamist. 

Alates kolmandast Poola jagamisest aastal 1793 oli linn Venemaa koosseisus. Toona oli suurem osa Astryna elanikest juudid. Pärast Esimest maailmasõda kuulus Astryna Poola koosseisu, 1939. aastast Nõukogude Liitu. Aastal 1940 sai Astrynast alev.

* Astryna sünagoogAstryna sünagoog
* Astryna kirikAstryna kirik
* Astryna vanalinnAstryna vanalinn
* AstrynaAstryna

Tuntud elanikke
---------------

* Uładzimir Parfianok – Valgevene fotograaf
* Andrej Azaraŭ – Valgevene disainer

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

 Astryna – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Balthasar** (u 1375 – 5. aprill 1421) oli Werle-Güstrowi isand 1393. või 1394. aastast kuni 1421. aastani ning Wendeni vürst 1418. aastast. Ta oli Lorenzi ja selle naise Mechthildi poeg.

Pärast oma isa surma 1393. või 1394. aastal valitses Balthasar Werle-Güstrowit esialgu üksi, kuid 11. detsembrist 1395 arvatavasti koos oma venna Johann VII ja 1. maist 1401 koos oma venna Wilhelmiga. 1. maist 1418 kutsusid vennad end Wendeni vürstideks, kuna nad olid leidnud piiskop Otto von Havelbergi kroonikast tõendi oma päritolu kohta.

Balthasar suri 5. aprillil 1421 ja maeti Güstrowi toomkirikusse.

Ta oli kihlatud Pommeri hertsogi Bogislaw VI tütre Agnesega, aga nad ei abiellunud. 

18. oktoobril 1397 abiellus Balthasar Mecklenburgi hertsogi Magnus I tütre Euphemiaga. Hiljem abiellus ta Holstein-Rendsburgi krahvi Gerhard VI tütre Heilwigiga.

Balthasari lastest pole midagi teada.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Lorenz** | **Werle-Güstrowi isand**1393/94–1421 | Järgnev**Wilhelm** |
Boubakary Soumaré 2019. aastal Prantsusmaa U-20 koondises
**Boubakary Soumaré** (sündinud 27. veebruaril 1999 Noisy-le-Secis) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Leicester City.

2011. aastal liitus ta Paris Saint-Germaini noorteakadeemiaga.

2017. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Prantsusmaa kõrgliiga klubiga Lille. Prantsusmaa kõrgliigas debüteeris ta 5. novembril 2017 mängus FC Metzi vastu. Lille'is mängis ta kokku neli hooaega ning ainsa värava lõi ta Prantsusmaa kõrgliigas 5. mail 2019 mängus Lyoni Olympique'i vastu. Hooajal 2020–21 tuli ta Lille'iga Prantsusmaa meistriks.

2021. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Leicester Cityga.

Aastatel 2014–2021 mängis ta Prantsusmaa noortekoondistes.

Soumaré on Senegali päritolu.

Saavutused
----------

Lille
* Ligue 1: 2020–21

Leicester City
* FA Community Shield: 2021

Viited
------

1. ↑  "Boubakary Soumaré Joins Leicester City From Lille". Leicester City F.C. 2.7.2021. Vaadatud 1.5.2022

Välislingid
-----------

 Boubakary Soumaré – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Girona** on linn Hispaanias Kataloonias, Girona provintsi keskus. Asub Teri ja Onyari jõe liitumiskohas. Girona on tähtis kaubanduse ja kultuuri keskus. Linn on tuntud oma vanalinna müüri ja Onyari-äärsete 19. sajandist pärinevate elumajade poolest.

Ajalugu
-------

Linna kohale ehitasid oma kastelli roomlased, hiljem oli linn visigootide valduses. Gironale on oma jälje jätnud ka maurid, kes valitsesid linna 785. aastani, mil Karl Suur linna tagasi vallutas. 12. sajandil elas linnas suur juudi kogukond ja Girona oli kabalistika keskus. 1492. aastal aeti juudid Hispaaniast välja. 17. ja 18. sajandi jooksul peeti Girona kindluse pärast mitmeid lahinguid Prantsusmaaga. 1809. aastal vallutas Napoleon linna pärast 7-kuulist piiramist.

Girona katedraal (Santa Maria katedraal) valmis aastatel 1015–1036, kuid seda on hiljem korduvalt ümber ehitatud. See on kõige laiema gooti stiilis lööviga kirik (laius 22,98 m). Hilisgooti stiilis Sant Feliu kirik on ehitatud 14. sajandil.

Girona linnaosad

Haldusjaotus
------------

Girona jaguneb 9 linnaosaks ja 31 asumiks.

Transport
---------

Gironast möödub autotee AP-7 (E-15). Linnast 12 km lõunas asub Girona Costa Brava rahvusvaheline lennujaam. Raudteeühendus on Barcelona ja Prantsusmaaga.

Elumajad Onyari kaldal

Haridus
-------

Girona ülikool on asutatud 1992. aastal.

Sport
-----

Linna jalgpalliklubi Girona FC mängib Hispaania kõrgliigas.

Viited
------

1. ↑  Municipal Register of Spain of 2022

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Girona** |

* Girona linnavalitsuse koduleht
**Johann IV** (enne 1350 – 13. märtsi ja 14. detsembri 1374 vahel) oli 1354. aastast kuni oma surmani Werle-Goldbergi isand.

Ta oli Nikolaus IV ja selle naise Agnese poeg.

Kuna ta oli veel alaealine, kui ta päris Werle, pani tema ema ta Mecklenburgi hertsogi Albrecht II eestkoste alla. Kuid Albrecht II ja Johanni ema vahel tekkis vaidlus ja ema valis siis eestkostjaks Werle-Güstrowi isanda Nikolaus III. Pärast Nikolause surma valitses Johann IV üksi.

31. oktoobril 1366 sõlmis ta hertsog Albrecht II ja tema poegadega abielulepingu, mille järgi lubas ta abielluda Albrechti poja Heinrich III nelja-aastase tütre Euphemiaga. Abielu kavandati aastaks 1379, kui tütar oli 17 aastat vana. Kuid Johann IV suri 1374. aastal, nii ei saanud see abielu kunagi teoks.

Johann suri vallalise ja lastetuna. Tema surmaga hääbus Werle-Goldbergi liin ja Werle-Goldberg läks Werle-Güstrowi Bernhard II kätte. Johann maeti tõenäoliselt Doberaner Münsterisse.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Nikolaus IV** | **Werle-Goldbergi isand**1354-1374 | Järgnev**Bernhard IIkui Werle-Güstrowi isand** |
Sofyan Amrabat 2018. aasta MM-il
**Sofyan Amrabat** (sündinud 21. augustil 1996 Huizenis) on Hollandis sündinud Maroko jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Itaalia kõrgliigaklubis ACF Fiorentina ja Maroko jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Hollandi klubis FC Utrecht, debüteerides Hollandi kõrgliigas 2014–15. Hooajal 2017–2018 mängis ta Hollandi kõrgliigas Feyenoordi ridades. 2018. aastal liitus ta Belgia kõrgliigaklubiga Club Brugge. Hooajal 2019–2020 mängis ta laenul Itaalia kõrgliigaklubis Verona Hellas. 2020. aasta jaanuaris ostis Fiorentina Club Brugge käest Amrabati mängijaõigused, kuid hooaja lõpuni jäi ta laenule Verona Hellasesse. Hooajal 2019–20 valiti Amrabat Verona Hellase hooaja parimaks mängijaks ja ajalehe La Gazzetta dello Sport poolt parimaks Aafrika mängijaks Itaalia kõrgliigas sel hooajal.

Maroko jalgpallikoondises tegi Amrabat debüüdi 28. märtsil 2017 sõprusmängus Tuneesia vastu. Ta on kuulunud Maroko koondisse 2018. ja 2022. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Mõlemad tema vanemad on Maroko päritolu. Tema vanem vend Nordin Amrabat on samuti jalgpallur ja kes on samuti kuulunud Maroko koondisse.

Saavutused
----------

Feyenoord
* KNVB beker: 2017–18
* Johan Cruijff Schaal: 2017, 2018

Viited
------

1. ↑  "Italie : Sofyan Amrabat, meilleur africain de la Serie A"[*alaline kõdulink*]. africafootunited.com. 5.8.2020. Vaadatud 20.2.2022
2. ↑   (vaadatud 20.2.2022)
3. ↑  "Schaduwteam langs Willem II/RKC". *onsoranje.nl*. 17.11.2010. Originaali arhiivikoopia seisuga 19.11.2010.

| * v
* r
Maroko koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Bounou
* 2 Achraf
* 3 Mendyl
* 4 Da Costa
* 5 Benatia (c)
* 6 Saïss
* 7 Ziyech
* 8 El Ahmadi
* 9 El Kaabi
* 10 Belhanda
* 11 Fajr
* 12 Munir
* 13 Boutaïb
* 14 Boussoufa
* 15 Aït Bennasser
* 16 N. Amrabat
* 17 Dirar
* 18 Harit
* 19 En-Nesyri
* 20 Bouhaddouz
* 21 S. Amrabat
* 22 Tagnaouti
* 23 Carcela
* Treener: Renard

 | Maroko |

| * v
* r
Maroko koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Bounou
* 2 Hakimi
* 3 Mazraoui
* 4 Amrabat
* 5 Aguerd
* 6 Saïss (c)
* 7 Ziyech
* 8 Ounahi
* 9 Hamdallah
* 10 Zaroury
* 11 Sabiri
* 12 Munir
* 13 Chair
* 14 Aboukhlal
* 15 Amallah
* 16 Ezzalzouli
* 17 Boufal
* 18 El Yamiq
* 19 En-Nesyri
* 20 Dari
* 21 Cheddira
* 22 Tagnaouti
* 23 El Khannous
* 24 Benoun
* 25 Attiyat Allah
* 26 Jabrane
* Treener: Regragui

 | Maroko |
Rob Holding 2018. aastal Arsenali särgis
**Robert Samuel Holding** (sündinud 20. septembril 1995 Stalybridge'is) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Inglismaa Premier League'is klubis Arsenal.

Ta alustas klubikarjääri Bolton Wanderersis. Hooaja 2014–15 lõpus oli ta laenul Inglismaa tugevuselt neljanda liiga klubis Bury. 2015. aasta mais sõlmis ta Bolton Wanderersiga profilepingu. Bolton Wanderersi meeskonnas debüteeris ta 2015. aasta augustis. Kohe esimesel hooajal kujunes Holdingu roll klubi põhimeeskonnas sedavõrd oluliseks, et ta valiti hooaja lõpus Wanderersi hooaja parimaks mängijaks.

2016. aasta juulis sõlmis ta lepingu Arsenaliga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 14. augustil 2016 mängus Liverpooli vastu. Esimese värava lõi ta Arsenali meeskonnas 28. septembril 2017 UEFA Euroopa Liiga alagrupimängus Borissovi BATE vastu.

Saavutused
----------

Arsenal
* FA Cup: 2016–17, 2019–20
* FA Community Shield: 2017, 2020

Välislingid
-----------

 Rob Holding – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Profiil Arsenali kodulehel

| * v
* r
Arsenal FC mängijad  –  Premier League |
| --- |
| 

* 1 Ramsdale
* 2 Saliba
* 3 Tierney
* 4 White
* 5 Partey
* 6 Gabriel
* 7 Saka
* 8 Ødegaard (c)
* 9 Gabriel Jesus
* 10 Smith Rowe
* 11 Martinelli
* 12 Timber
* 13 Rúnarsson
* 14 Nketiah
* 15 Kiwior
* 16 Holding
* 17 Cédric
* 18 Tomiyasu
* 19 Trossard
* 20 Jorginho
* 21 Vieira
* 23 Sambi Lokonga
* 24 Nelson
* 25 Elneny
* 26 Balogun
* 29 Havertz
* 31 Hein
* 33 Okonkwo
* 35 Zintšenko
* 41 Rice
* Treener: Arteta

 |
***Entandrophragma excelsum*** on meelialiste sugukonda sargapuu perekonda kuuluv puuliik.

Ta kasvab pärismaisena Ida-Aafrika vihmametsades Kongo DV idaosas, Rwandas (sealhulgas Nyungwe rahvuspargis), Burundis (sealhulgas Kibira rahvuspargis), Ugandas, Tansaanias, Malawis ja Sambias.

Puu kasvab 925–2220 meetri kõrgusel, sageli veekogude läheduses. Teda kasvatatakse ka teede ääres ja kohvipuuistandustes varjupuuna.

Puu on heitlehine. Ta kasvab 30–60 meetri kõrguseks. Puu on sirge silindrilise tüve ja laia ümara või kuplikujulise võraga. Tüve läbimõõt on kuni 2,5 meetrit. Oksad harunevad tüvest umbes 27 meetri kõrguselt. Koor on sile, värvuselt hallikas kahvatuoranžide laikudega.

Lehed on 8–16 lehekesega paarissulgjad liitlehed, mis asetsevad vahelduvalt. Lehekesed asetsevad vastakuti.

Taim on kahekojaline. Vili on kupar, mis sisaldab kuni 30 tiibadega seemet.

Lülipuit on värskelt lõigatuna roosakaspruun, hiljem tumedam, ning selgelt eristatav heledast maltspuidust. Puidu tihedus on 460–530 kg/m³.

*Entandrophragma excelsum*'i puitu kasutatakse ehitusel ja tarbeesemete valmistamisel, samuti küttepuuna. Burundis kasutatakse juurte koorest saadud tuhka veriköha raviks, Tansaanias ravitakse juurtega gonorröad ja songa.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Entandrophragma excelsum[*alaline kõdulink*]

Välislingid
-----------

* Entandrophragma excelsum
* Noore puu pilt
Sintautai kirik
**Sintautai** on alev Leedus Šakiai rajoonis, Sintautai valla halduskeskus. Alev asub Penta jõe kaldal.

Alevis on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1995 valminud katoliku kirik (selle kõrval seisab vana puidust pastoraadihoone, mis oli kirikuna kasutusel Teisest maailmasõjas kuni uue kiriku valmimiseni), samuti kiriku juures asuv Antanas Tatarė muuseum, Pranas Vaičaitise muuseum ja Juozas Pikčilingise muuseum.

Ajalugu
-------

Suvalkija koloniseerimisel said aastal 1561 kolm venda Suntautavičid selles piirkonnas endale maad, kuhu kerkis hiljem küla. Aastal 1641 rajas Albrecht Radziwiłł sinna puidust kabeli. Hiljem kasvas selle juurde alev, mis sai aastal 1731 turuplatsi ja kaubanduslikud eesõigused. 

XIX sajandi alguses sai Sintautai kohaliku kihelkonna keskuseks. Toona oli seal vaimulikuks Antanas Tatarė, kes remontis kohaliku kiriku, püstitas selle juurde pastoraadihoone ja kellatorni ning rajas alevisse kooli.

Teise maailmasõja ajal sai alev lahingutes kannatada; ka hävis sealne kirik. Nõukogude võimu ajal oli Sintautai kohaliku kolhoosi keskasula.

Tuntud elanikke
---------------

* Antanas Tatarė – Leedu vaimulik

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Sintautai** |

* Alev portaalis vietoves.Lt
* Alevi koduleht
* Sintautase kultuurikeskuse ("akadeemia") koduleht
* Monograafia alevi kohta
**Irboska** ehk **Vana-Irboska** on küla Venemaa Pihkva oblasti Petseri rajoonis. 

862. aastal esmamainitud Irboska on vanimaid Vene linnu.[*viide?*] Samas on arheoloog Sergei Beletski seisukohal, et legendi järgi Truvori poolt rajatud Irboska all tuleb tegelikult mõista Pihkvat, millest kujunes piirkonna suurim viikingiaegne keskus.

Irboskas on 10.–13. sajandist pärinev Irboska muinaslinnus (Truvori linnus) ja 14.–16. sajandil ehitatud Irboska linnus.[*viide?*] Liivimaa-Pihkva sõja ajal (1341–1343) piirasid orduväed 10 päeva edutult Irboska linnust.

Irboska linnuse varemed
 *Pikemalt artiklites Irboska linnus ja Irboska vürst*
Irboska Nikolai Peakirik
Irboska linnuse müüride vahel on Vene Õigeusu Kiriku Irboska Nikolai Peakirik, mis on ehitatud paekivist 1349. aastal. Ehitajaks oli Pihkva possadnik Seloga. Aja jooksul on seda korduvalt parandatud, ümber ehitatud ja juurde tehtud 17. sajandi algul, rajati lõunaküljele, Issanda muutmise abikirik. Väljaspool Irboska linnuse müüre asetseb Peakiriku teine, 1775. aastal ehitatud Sergiuse abikirik. Irboska Nikolai koguduse kalmistu asetses Irboska vana maalinna ligidal. 

Nikolai (linnuste) kirik, Irboska linnamäel
Irboska Jumalaema sündimise kirik
Irboska Jumalaema sündimise kirik on ehitatud paekivist, on ehitatud 16. sajandi lõpul, mida kinnitab kiriku kellal leiduv aastaarv 7083 s.t. 1575. Kuni 1764. aastani kuulus Jumalaema sündimise kirik Irboska naiskloostrile. Jumalaema kogudusele kuulus ka Nikolai kirik linnusel (maalinn), mis on ehitatud samuti 16. sajandil. 1585. aastani oli see Nikolai kirik iseseiseva Irboska meeskloostri oma, kuid 1585. aastal, kirjutati Irboska Nikolai meesklooster ühes kirikuga Petseri kloostri juurde. Keisrinna Kateriina ajal 1764. aastal suleti Irboska naisklooster ja selle asemele rajati Irboska Jumalaema sündimise kogudus ja viimasele anti üle ka Nikolai (linnuste) kirik. 

1920–1944 oli Irboska alevik ja kuulus Eesti Vabariigi Petserimaa koosseisu ja oli Irboska valla keskus (kuni 1939) ning Linnuse valla keskus (alates 1939. aastast). 

1931. aastal valmis Irboskas Jumalaema Korsuni pühakuju kabel.

Alevikust kirdes, 4,5 km Eesti-Vene piirist, asus viimane Valga–Pihkva–Petseri raudteeliini raudteejaam Eesti maa-alal. Jaama juures asusid A/S Eesti Gips kipsiveskid ja alevikust lõunas kipsimurrud.

Truvori rist
Irboska kalmistul asub 14.–16. sajandist pärinev Truvori rist.

Vaata ka
--------

* Uus-Irboska
* Irboska veretöö
* Irboska linnamägi

Viited
------

1. ↑  Mauri Kiudsoo (2016). Viikingiaja aarded Eestist: Idateest, rauast ja hõbedast. Lk 12–14
2. ↑  Nikolai Raag, "Petserimaa kogudused". Usuteadusline Ajakiri, 1 (aprill) 1938, lk 26-27
3. ↑  Nikolai Raag, "Petserimaa kogudused". Usuteadusline Ajakiri, 1 (aprill) 1938, lk 27

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Irboska** |

* Irboska muuseum
* Irboska elanikud meenutavad "head Eesti aega", ERR, 30. september 2011
Friedrich Merz 2019. aastal
**Joachim-Friedrich Martin Josef Merz** (sündinud 11. novembril 1955 Brilonis) on Saksamaa poliitik, Saksamaa Kristlik-Demokraatliku Liidu juht. 

Ta oli aastatel 1989–1994 Euroopa Parlamendi liige; aastatel 1994–2009 oli ta Bundestagi liige, seejuures oli ta aastatel 2000–2002 CDU/CSU fraktsiooni juht.

Pärast abituuriumi 1975. aastal teenis ta aastani 1976 suurtükiväes. Seejärel asus ta õppima Bonni ülikooli õigusteaduskonda. Aastatel 1982–1985 stažeeris ta Saarbrückenis, aastatel 1985–1986 töötas ta samas kohtunikuna. Seejärel töötas ta juristina mitmetes firmades.

Aastatel 1989–1994 oli ta Euroopa Parlamendi liige. Aastatel 1994–2009 oli ta Bundestagi liige, seejuures oli ta aastatel 2000–2002 CDU/CSU fraktsiooni juht.

22. jaanuaril 2022 valiti Friedrich Merz Saksamaa Kristlik-Demokraatliku Liidu esimeheks. Ta esindab partei konservatiivset tiiba, olles sotsiaalselt konservatiivne ja majanduslikult liberaalne.

Isiklikku
---------

Tema isa Joachim Merz (sündinud 1924) oli Arnsbergi ringkonnakohtu kohtunik, ema Paula Merz (sündinud 1928, neiuna Sauvigny) on pärit hugenottidest, emapoolne vanaisa Josef Paul Sauvigny (1875–1967) oli aastatel 1917–1937 Briloni linnapea. Ta on abielus, tema abikaasa Charlotte Merz (sündinud 1961) on jurist, neil on kolm last. 
Usutunnistuse poolest on ta katoliiklane. Ta räägib saksa, prantsuse ja inglise keelt. 17. märtsil 2020 teatati, et Merzi SARS-CoV-2 test andis positiivse vastuse.

Välislingid
-----------

* Friedrich Merzi koduleht (saksa keeles)
**Hund-rohetuvi** (*Ptilinopus superbus*) on linnuliik tuvilaste sugukonnast rohetuvi perekonnast.

Levila
------

Hund-rohetuvi on levinud vihmametsades Sulu saarestikus, Sulawesil, Maluku saartel, Uus-Guineal, Saalomoni saartel ja Austraalia idaosas. Paiga- ja hulgulind.

Välimus
-------

Isaslind on eredavärviline, tulioranži kukla, rohelise kõrvaala ja lilla pealaega. Rind on hall, rinna ja kõhualuse vahel on lai tumesinine vööt. Tiivad on oliivrohelised tumedate laikudega, saba tipp on valge. Emaslind on peamiselt roheline valge kõhualuse, siniste tiivatippude, helesinise rinna ja väikese tumesinise laiguga pea tagaosas. Mõlemal sugupoolel on kollased silmad ja silmarõngad.
Vaatamata värvikale sulestikule jääb hund-rohetuvi vihmametsa lehestikus hästi varjatuks. 
Häälitsus on *kuu-kuu-kuu-kuu*. Hund-rohetuvi tiivad tekitavad lennul vilistavat heli,

Pesitsemine
-----------

Pesitsusperiood kestab septembrist jaanuarini. Pesa rajatakse maapinnast 5-30 m kõrgusele, see on okstest koosnev väike platvorm.
Emaslind muneb ühe väikse valge muna, mida hautakse vaheldumisi - emaslind öösel ja isaslind päeval.

Toitumine
---------

Toiduks on peamiselt puuviljad ja marjad. Port Moresby piirkonnas moodustasid enamuse toidust viigipuude, iseäranis *Ficus albipila* ja *Ficus benjamina*, *Canarium australianum* luuviljad, ja palmide *Archontophoenix*, *Calamus* ja *Livistona* viljad. Sageli toituti ka erinevate kaneelipuude, *Litsea*, *Neolitsea* ja *Cryptocarya* viljadest. Vähem olulised toiduallikad olid lõhnava kananga, *Syzygium* ja *Vitex cofassus* viljad. .

Kaitse
------

Liiki ohustab peamiselt elupaikade kadu.

Viited
------

1. ↑  Frith, H.J.; Rome, F.H.J.C.; Wolfe, T.O. (1976). *Food of Fruit-Pigeons in New Guinea*. Emu 76(2): 49-58. HTML abstract
Liisa Past 2021. aasta Arvamusfestivalil
**Liisa Past** (sündinud 1. mail 1980) on eesti ametnik, poliitika-, kommunikatsiooni- ja küberturbeekspert.

Haridus
-------

Liisa Past lõpetas Miina Härma gümnaasiumi 1999. aastal. Magistrikraadi kommunikatsiooni erialal sai ta 2012. aastal Tartu Ülikoolis. Ta on õppinud politoloogiat ka Norra Oslo ülikoolis ja Columbia ülikooli Barnardi kolledžis.

Töö ja ühiskondlik tegevus
--------------------------

Liisa Past on töötanud ajakirjanikuna ja kommunikatsioonistrateegina, Riigi Infosüsteemide juhtivanalüütikuna, olnud ametis NATO küberkaitsekeskuse juhtkonnas, USA Arizona osariigi McCaini instituudis, Riigikantselei julgeoleku ja riigikaitse koordinatsioonibüroos. Alates 2021. aasta kevadest töötas ta Siseministeeriumi infotehnoloogia- ja arenduskeskuse (SMIT) infoturbeosakonna juhina, alates 2022. aasta augustist Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi riikliku küberturvalisuse osakonna juhina. Ta on oma tegevuses keskendunud inimõiguste ja demokraatia kaitsele.

Viited
------

1. 1 2  "SMITi infoturbejuhina alustas tööd Liisa Past". *SMIT*. 4. mai 2021. Vaadatud 31.08.2021.
2. ↑  "Magistriõppe vilistlased". *Tartu ülikooli ühiskonnateaduste instituut*. Vaadatud 31.08.2021.[*alaline kõdulink*]
3. ↑  "Vilistlased". *Miina Härma gümnaasium*. Vaadatud 31.08.2021.
4. ↑  "Liisa Past läks sotsiaaldemokraatide juurde tööle". *EPL*. 11.02.2012. Vaadatud 31.08.2021.
5. ↑  Dea Paraskevopoulos (november 2020). "Liisa Past: commanding cybersecurity in public and private realms". *E-estonia*. Vaadatud 31.08.2021.
6. ↑  "Liisa Past". *McCain Institute*. Vaadatud 31.08.2021.
7. ↑  "Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi küberosakonda asub juhtima Liisa Past". *MKM veebileht*. 15. august 2022. Vaadatud 20. september 2022.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Liisa Past** |
**Sir Henry Clinton,** KB (16. aprill 1730–23. detsember 1795) oli Briti armee ohvitser ning 1772–1795 Briti Alamkoja liige. Ta juhatas Ameerika iseseisvussõja ajal Briti vägesid. Clinton oli sealsete vägede ülemjuhataja 1778–1782. Elu lõpus määrati ta Gibraltari kuberneriks, kuid suri enne sinna jõudmist.

Varajane elu
------------

Henry Clinton sündis 16. aprillil 1730 (tema sünniaastaks on pakutud ka 1738) George Clintoni ja Anne Carle perre. Clintoni täpne sünnikoht pole teada, kuid ajaloolane John Fredriksen on selleks pakkunud Newfoundlandi, kuna tema isa oli seal kuberner olnud.

1743. aastal reisis George Clinton New Yorki, kus oli provintsi kuberneriks saanud. Ta võttis Henry, kellele oli edutult proovinud sõjaväes leitnandi auastet saada, endaga kaasa. Ameerikas olevat Clinton Samuel Seabury all õppinud. 1745. aastal asus Clinton ühte jalaväekompaniisse teenistusse. Järgmisel aastal sai Clinton kapteni auastme ning viidi üle Louisbourgi kindluse garnisoni.

1749. aastal läks Clinton Inglismaale, kus sai 1751. aastal Coldstreami ihukaitserügemendis kaptenipositsiooni. Clintoni isa naasis Ameerikast ning aitas Henryl 1756. aastal saada John Ligonieri abiks.

Teenistus seitsmeaastases sõjas
-------------------------------

Viited
------

1. 1 2  Lk 5-6 (Willcox, 1964)
2. ↑  Lk 107 (Fredriksten, 2007)
3. 1 2  Lk 7-10 (Willcox, 1964)
4. ↑  Lk 13 (Willcox, 1964)

### Kasutatud kirjandus

* Willcox, William (1964). Portrait of a General: Sir Henry Clinton in the War of Independence. New York.
* Fredriksen, John (2001). America's Military Adversaries: From Colonial Times to the Present. Santa Barbara.
Dovžanski raudteejaam
**Dovžansk** (Luhanski Rahvavabariigi mõistes **Sverdlovsk**; kõnekeeles Sverdlovka) on oblastilise tähtsusega linn Ukrainas Luhanski oblastis, Dovžanski rajooni keskus. Linn on oblastikeskusest Luhanskist umbes 80 km kaugusel. 

Linn tekkis 1938. aastal mitmete kaevandusalevite liitmisel. Linn on saanud nime Jakov Sverdlovi järgi. 12. mail 2016 nimetas Ukraina keskvalitsus dekommuniseerimise käigus ümber Dovžanskiks, kuid sisuliselt kasutatakse linna vana nime edasi.

2014. aastast on linn venemeelsete mässuliste kontrolli all.

Linna haldusalasse kuulub ka Voznessenivka (endise nimega Tšervonopartõzansk; piiripunkt Venemaaga), kuus alevit ja muid asulaid.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* 
* 14. november 2014. *Ukrajinska Pravda*. Valitsus kinnitas riigi kontrolli all mitteolevate asulate nimekirja (*ukraina keeles*)
* 
* 24. september 2014. *Liga Novosti*. Тымчук: Военные РФ сбрасывают трупы своих солдат в шахты Донбасса (*vene keeles*)
Zzyzx (California)Zzyzx
Asend California osariigis
Kiirteelt Interstate 15 suunav silt maanteele Zzyzx Road
**Zzyzx** [ˈzaɪzɪks] on asula USA-s California osariigis San Bernardino maakonnas. Asula paikneb Mojave kõrbe looduskaitsealal (*Mojave National Preserve*). Lähim suurim asula on Baker, mis asub 11 kilomeetri kaugusel põhjas. Asulasse viib kiirteelt Interstate 15 7,2 kilomeetri pikkune kõrvalmaantee Zzyzx Road.

Nime Zzyzx andis sellele 1944. aastal metodist Curtis Howe Springer, kes väitis, et "Zzyzx" peaks olema inglise keele sõnaraamatus viimane sõna. Ta rajas sinna mineraalkuumaveeallikate juurde tervisekeskuse.

1974. aastal läks piirkond riigi valdusse. Praegu haldab seda Rahvusparkide Teenistus. Alates 1976. aastast on California Osariigi Ülikool uurinud seal kõrbeökoloogiat.

Viited
------

1. ↑  "Week of April 8, 1974". Mr Pop History. Vaadatud 11.12.2016
2. ↑  Zzyzx Road. Rahvusparkide Teenistus, vaadatud 11.12.2016.
3. ↑  Desert Studies Centre. nsm.fullerton.edu. Vaadatud 11.12.2016

Välislingid
-----------

 Zzyzx – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
*Mitte segi ajada mõistega vaba juurdepääs (inglise* free access*)*

---

Avatud juurdepääsu (*open access*) logo, mille algselt üllitas mittetulundusprojekt Public Library of Science
**Avatud juurdepääs** (inglise keeles *open access*, lühend *OA*) on digitaalselt avaldatud ning Interneti kaudu vabalt ja tasuta kättesaadavat teadusinformatsiooni iseloomustav mõiste. Seda tuleb eristada terminist "vaba juurdepääs" (inglise *free access*).

Avatud juurdepääsuga teoseid võib täies mahus ja piiramatult kopeerida, levitada, välja trükkida ning nende põhjal võib avaldada tuletatud teoseid; ainus tingimus on kohustus viidata autorile ja algallikale.

Eestis on avatud juurdepääsu eestkõnelemisega tegelenud eelkõige raamatukogud, näiteks Tartu Ülikooli Raamatukogu on tähistanud 2010. aastast alates avatud juurdepääsu nädalat.

Vaata ka
--------

* avaandmed
* avatud teadus
* avatud lähtekood
* vaba juurdepääs

Viited
------

1. 1 2  Elena Sipria-Mironov, Mis on Open Access ja kas see on kasulik Eesti teadusele? Universitas Tartuensis, 29. november 2011
2. ↑  "Open Accessi nädal". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. oktoober 2016. Vaadatud 2. oktoobril 2016.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Avatud juurdepääs** |
Keefir klaasis
**Keefir** ehk **kefiir** on täis- või poolkooritud piim, mida on kääritatud mitme bakteriliigi ja pärmiga. Hapuka maitsega keefir on pisut gaasiline ja selles leidub vähesel määral (tavaliselt 1–2%) alkoholi.

Valmistamine
------------

Keefiri valmistamiseks on vaja piim pastöörida ja jahutada. Hiljem lisatakse keefiriseen ehk juuretis ning sobiva temperatuuri korral toimubki hapnemine. Keefiri valmistatakse lehma-, kaameli-, kitse- või lambapiimast. 

Keefiriseene moodustavad kääritavad pärmid (*Saccharomyces kefir* ja *Candida kefir*) ning bakterid (*Lactobacillus caucasicus*, *Lactobacillus casei*, *Lactococcus lactis* subsp *lactis* ja *Streptococcus diacetilactis*). Bakterid toodavad piimhapet, mis annab keefirile selle iseloomuliku maitse. Pärm teisendab laktoosi süsihappegaasi ja alkoholi seguks. Keefiri alkoholisisaldus konsistents ja viskoossus sõltuvad kääritamise kestusest.

Toime
-----

Keefir põhjustab tarbimisel allergiat oluliselt vähem kui piim, kuna hapnemise käigus kalgenduvad piimavalgud, mis enne joogi lõplikku valmimist mikroorganismide ensüümide poolt juba osaliselt lõhustatakse. Et tegemist on happelise joogiga (keefiri pH jääb vahemikku 4,2–4,6), siis on joogil seedenäärmete tegevust ergutav toime, mis mõjub positiivselt neile, kes kannatavad mao alahappesuse all.

Ajalugu
-------

Väidetavalt pärineb keefir Elbruse jalamil asuvast mägikülast. Palju aastaid osati keefiri valmistada ainult Osseetias ja Karabahhias. Legendi järgi andis keefiriseened mägilastele prohvet Muhamed.

Vaata ka
--------

* hapupiim
* jogurt
* kohupiim
* kumõss
* okroška
* pett

Viited
------

1. 1 2  Maailma toiduainete entsüklopeedia, Tea, 2006
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. november 2013. Vaadatud 20. aprillil 2011.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Keefir** |

* Keefir
**Turdtuvi** (*Drepanoptila holosericea*) on linnuliik tuvilaste (*Columbidae*) sugukonnas. Tuvi elutseb Uus-Kaledoonia saare metsades ja *Melaleuca*-puisrohtlates kuni 1000 meetri kõrgusteni.

Rahvusvahelise Looduskaitseliidu punases nimestikus on liik kantud ohulähedaste kategooriasse elupaikade kadumise ja küttimissurve tõttu.

Kirjeldus
---------

Turdtuvi on umbes väikesekasvulise kodutuvi suurume. Kehaga võrreldes on tema tiivad lühikesed ja tugevalt ümarad, saba lühike ja lai. Liigil pole märgatavat soolist dimorfismi, emaslinnud on keskmiselt isastest veidi väiksemad ja kahvatumat värvi.

Turdtuvi sulestik on säravates toonides roheline ja kollane. Kurgualune ja jalgu katvad suled on puhasvalged. Pea, kael ja rind on erkrohelised, rohelistel tiibadel ja sabal on kahvatumad valged vöödid, kõht ja sabaalune säravkollased. Nokk on tumeroheline, silma vikerkest punane. Häälitsus on kaugele kuuldav venitatud nukrate madalate huigete seeria, märgatavalt kõrgem ja venivam kui Uus-Kaledoonia tume-keisertuvil.

Levik ja eluviis
----------------

*Drepanoptila holosericea* on Uus-Kaledoonia endeem ja metsabiotoobile iseloomulik liik. Lindu on kohatud Uus-Kaledooniast lõunas asuval Piiniasaarel (Ile des Pins), kuid mitte kirdes asuvatel Iles Loyauté'l. 1998. aastal hinnati kogu populatsiooni suuruseks u 140 000 isendit.

Turdtuvi elutseb niisketes metsades ja tema asuala ulatub maastikul 1000 m kõrgusele. Kõige eelistatumad elupaigad on neil 400–600 meetri kõrgusel asuvad niisked metsad, eriti metsaservad. Linnud tegutsevad kõrgete puude võrades, eelistades keskmist ja kõrgemal asuvat osa. Liigi toitumisest on vähe teada. Vaatlejad on täheldanud paljudest eri viljadest ja marjadest toitumist.

Populatsiooni ohustavad tegurid
-------------------------------

Kehtestatud laskemoonakvootide tõttu kütitakse seda lindu vähe - jahimehed säästavad laskemoona suuremate sihtmärkide tarvis - ent kui kvoodid tühistataks, oleks küttimissurve ilmselt suurem, kuigi liik on seadusega kaitstud. Veel on liigile ohuks elupaikade hävimine metsatulekahjude, metsaraie ja kaevandamise tõttu.

Viited
------

1. ↑  Cloven-feathered Dove Drepanoptila holosericea. - IUCN Red List
2. ↑  Cloven-feathered Dove Drepanoptila holosericea - Birdlife international
3. ↑  Cloven-feathered Dove. - eBird
4. ↑  Cloven-feathered Dove. - eBird

Välislingid
-----------

* Cloven-feathered Dove. - eBird (levikukaart, fotod, laulu salvestised)
Rudolf IV Rajaja
**Rudolf IV Habsburg** ehk **Rudolf Rajaja** (*Rudolf der Stifter*; 1. november 1339 – 27. juuli 1365) oli Habsburgide valduste (Austria hertsogkond, Kraini, Kärnteni, Steiermargi ja alates 1363. aastast ka Tirooli) valitseja 1358–1365, Albrecht II poeg. Ta on peamiselt tuntud ertshertsogi tiitli loojana.

Rudolf oli üliambitsioonikas, võimalik et isegi suurushullustuses valitseja, kes püüdis oma valduste tähtsust igati tõsta. Tema äi, Püha Rooma keiser ja Böömimaa kuningas Karl IV, oli oma kuldbullas Habsburgid ilma jätnud kuurvürsti tiitlist, mis tähendas õiguslikult nende arvamist Püha Rooma keisririigi teisejärguliste valitsejate hulka. Seda olukorda püüdis Rudolf IV parandada, luues ertshertsogi tiitli ja sellega kaasnevad kuurvürstidega võrdsed privileegid. Ta väitis, et neid andsid Austria valitsejatele juba Rooma keisrid. Keiser Karl IV kuulutas selle aga võltsinguks ning ertshertsogi tiitlit aktsepteeris ametlikult alles Habsburgist Saksa-Rooma keiser Friedrich III 1453. aastal. 

Rudolf IV rajas ka Viini ülikooli (*Academia Rudolphina*), mis on vanim pidevalt tegutsenud saksa keeleruumis asuv ülikool. See pidi saama võrdväärseks Karl IV asutatud Praha ülikooliga, ent Austria toonane suhteliselt kolklik kultuurielu seda ei võimaldanud.

1363. aastal sai Rudolf Margarethe Maultaschilt leppega Tirooli hertsogkonna, mis Habsburgide valduseid märgatavalt kasvatas. Kuid juba 1365. aastal Rudolf suri ning Habsburgide alad läksid tema vendade Albrecht III ja Leopold III kätte.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev:  **Albrecht II** | **Austria hertsog**  1358–1365 | Järgnevad:  **Albrecht III** ja **Leopold III** |
| **Steiermargi hertsog**  1358–1365 |
| **Kärnteni hertsog**  1358–1365 |
| Eelnev: **Margarethe Maultasch** | **Tirooli hertsog**  1363–1365 |
**Ivanava rajoon** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Bresti oblastis Valgevenes. Rajoon piirneb lõunas Ukrainaga. Rajooni pindala on 1551 km². 2009. aasta seisuga elas seal 43 586 inimest.

Rajoon moodustati aastal 1965. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Adryžyni, Brodnica, Dastojeva, Družyłavičy, Harbacha, Krytyšyni, Laskavičy, Machro, Moładava, Motali, Opali, Psyščava, Rudzki, Sačyŭki ja Śnitava külanõukogu.

Halduskeskus on Ivanava linn, teine tähtsam asula on Motal. Kuna Ivanava kandis aastani 1940 nime Janaŭ, siis kasutatakse valgevene keeles rajooni kohta ka nime *Янаўскі раён* (**Janaŭ rajoon**).

* IvanavaIvanava
* MotalMotal
* MoładavaMoładava

Rajooni suurimad jõed on Prõpjatsi lisajõed Jasselda ja Pina. Rajoon asub Polesje madalikul, seda läbib Dnepri-Bugi kanal. Rajooni piiridesse jääb mitu järve, teiste seas ka Piasčanaje ja Motalskaje.

2009. aasta seisuga olid elanikest 95,52% valgevenelased, 2,18% ukrainlased, 1,8% venelased ja 0,5% oli teistest rahvustest. 80,9% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 17,01% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 57,56% elanikke, vene keelt aga 40,93%.

Välislingid
-----------

 Ivanava rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
* Rajooni kaart

| * v
* r
Bresti oblasti haldusjaotus |
| --- |
| Rajoonid | 
Baranavičy rajoon • Biaroza rajoon • Bresti rajoon • Drahičyni rajoon • Hancavičy rajoon • Ivacevičy rajoon • Ivanava rajoon • Kamienieci rajoon • Kobryni rajoon • Lachavičy rajoon • Łuninieci rajoon • Małaryta rajoon • Pinski rajoon • Pružany rajoon • Stolini rajoon • Žabinka rajoon |
| Oblastilise alluvusega linnad | 
Baranavičy • Brest (selle koosseisus: Maskoŭski rajoon • Leninski rajoon) • Pinsk |
**Aleksander Paul Keiss** (28. jaanuar 1865 Riia – 1949 Vellavere küla, Konguta vald) oli eesti rahvusliku liikumise ja tulundustegelane.

Elulugu
-------

Keiss sai hariduse Kanepi kihelkonnakoolis ning Viljandi poeglaste elementaarkoolis Friedrich Kuhlbarsi käe all. Kolinud koos perega Tartusse, asus ta õppima arstiriistade ja peenmehaanika meistri H. Wunschi käe all. Sellina rändas ta Lätis, Venemaal ja Soomes. 1893. aastal asutas ta Tartus oma peenmehaanika- ja optikatööstuse. Ta oli Tartu Ülikooli kirurgiliste instrumentide meister. 

Keiss oli Tartu metallitöömeistrite tsunfti liige (alates 1900), Eesti Laenu ja Hoiu Ühisuse, Eesti Hüpoteegipanga ja Kauba Panga juhatuse liige, Tartu Peetri koguduse esimees. Ta asutas Eesti Käsitööliste Abiandmise Seltsi ja oli aastaid selle juhatuse liige. Ta oli tegev Tartu Eesti Põllumeeste Seltsis, aidates korraldada Põllumeeste Seltsi näitusi.

Aru mõis
--------

1915. aastal omandas Keiss koos Minni Rüütli, Oskar Virkhausi, Peeter Kase, Heinrich Koppeli, Hans Lellepi, Mihkel Partsi, Evald Steinbergi, Anton Schulzenbergi ja Karl Partsiga Aru mõisa Nõo kihelkonnas Tartumaal. Ta oli selle kaasomanik 1917. aastani.

Viited
------

1. ↑  Kinnistute register. Nr 8. Aru mõis.

Kirjandus
---------

* *Aleksander Keiss − juubilar*. – Olion. Nr 4. 1931. Lk 177.
* *Aleksander Keiss 70-aast.* − Postimees. Nr 27. 28. jaanuar 1935. Lk 7.
* Leppik, Lea. *Keiss ja Laagus − kaks idealistist majandusmeest 20. sajandi alguse Tartus*. − Tuna 2/2008. Lk 21-31
**Eha Masing** (kuni 1939 **Eha Gnadenteich**, 1939. aastal **Eha Tuulemaa**; 8. detsember 1912 Tartu – 6. mail 1998 Tartus) oli Uku Masingu abikaasa alates 1939. aastast. 

Ta õppis Tartu Ülikoolis usuteaduskonnas 1935–1940 ja filosoofiateadukonnas 1940–1945. Akadeemiliselt oli ta ENÜS Ilmatari liige.

Eha Masing oli mitme Uku Masingu luulekogu koostaja ning Uku Masingu Kolleegiumi asutaja.

Uku ja Eha Masingu nimeline puu ja plaat Yad Vashemi Õiglaste alleel Jeruusalemmas
Pärast Teist maailmasõda andis Iisraeli holokaustimuuseum Yad Vashem Uku ja Eha Masingule aunimetuse "Õiglane maailma rahvaste seas", sest nad varjasid Saksa okupatsiooni ajal Uku Masingu õpilast, hilisemat tuntud folkloristikaprofessorit Isidor Levinit. Jeruusalemmas asuva Yad Vashemi Õiglaste alleel on Uku Masingu nimeline puu ja plaat numbriga 1561.

Isiklikku
---------

Tema vanavanaonu pojapoeg oli Tapa Jakobi koguduse õpetaja Jaan Gnadenteich.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Uku Masing at Yad Vashem website". *Yad Vashem* (inglise). Vaadatud 01.07.2018.

Välislingid
-----------

* Raivo J. Raave. "Uku Masing ja naised". Eesti Ekspress, 23. august 2007
* Iisraeli suursaadik tänas Eha Masingut juutide aitamise eest
* Uku ja Eha Masingu mälestuskivi Yad Vashemis
**Druja** (valgevene keeles *Друя*) on agrolinnake (varem linn, alev ja küla) Valgevenes Viciebski oblasti Brasłaŭ rajoonis, Druja külanõukogu halduskeskus. Asub Läti piiri ääres, Daugava ja Drujka jõe ühinemiskohas. Teisel pool jõge asub Läti asula Piedruja. Raudteeliini Varapajeva–Druja lõppjaam. Aastal 2006 oli Drujas 1500 elanikku, aastal 2009 aga 1149 elanikku.

Asula järgi on nimetatud Pirgu lademe Druja kihistu.

Ajalugu
-------

Esimest korda mainitakse aastal 1386, mil Druja oli Połacki vürstiriigi osa. Sellest ajast on säilinud nn Borisi kivi raidkirjadega XII. sajandist. Sellest ajast on säilinud ka Druja kindluse varemed Daugava kaldal.

XV-XVI sajandil oli Druja Massalskite suguvõsa käes. 1525. aastal püstitati sinna frantsisklaste mungaordu bernardiinide haru klooster ja ehitati kirik. 1579. aastal külastas Pihkva sõjakäigul Drujat kuningas Stefan Batory.

1600. aastal sai Druja endale Lew Sapieha. 1618. aastal rajas Jan Stanisław Sapieha uue kindlustatud eeslinna, mis sai nimeks Sapieżyn (Сапежын]. 1620. aastal sai Druja linnaõigused. 1632. aastal põletasid Moskva väed Druja maha. XVII-XVIII sajandil oli Druja tähtis kaubanduskeskus.

Poola jagamisel läks osa Drujast Venemaa koosseisu 1772. ja teine osa 1795. aastal. 1904. aastal avati Varapajevasse viiv raudtee. Kuni 1917. aastani oli Druja Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale, 1939–1991 kuulus Nőukogude Liidu koosseisu. 2009. aastal sai Drujast agrolinnake.

Pilte
-----

* Borisi kiviBorisi kivi
* Druja kirikDruja kirik
* Druja tänavavaadeDruja tänavavaade

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  LIETUVOS SILŪRO, ORDOVIKO, KAMBRO, EDIAKARO SISTEMŲ STRATIGRAFINĖ KLASIFIKACIJA, 2015, lk. 46

Välislingid
-----------

* Agrolinnake Valgevene fotoentsüklopeedias
**Mats Wühner** (ka **Matthias Wühner**; 9. aprill 1852 – 1935) oli eesti koolmeister ja rahvusliku liikumise tegelane.

Wühner sündis Paistu kihelkonnas Aidu vallas Kõrve talu rentniku pojana.

Ta õppis Aidu vallakoolis ja Tarvastu kihelkonnakoolis.

1873. aastal sooritas ta kihelkonnakooliõpetaja eksami. Pärast seda oli ta Tarvastus koolmeistriks ja hiljem köstriks.

1894. aastal kutsus Ado Grenzstein teda Tartusse Oleviku ajalehe ja raamatukaupluse ärijuhiks.

Tal oli Helme vallas talu. 1900. aastal ostis ta Sangla mõisa. 1914–1918 oli ta Rannu kihelkonna eestseisjaks. Pärast poja Erichi surma Vabadussõjas jättis ta mõisapidamise sinnapaika ja omandas Tartus mõned majad.

Ta tegi kaastööd Perno Postimehele, Eesti Postimehele, Sakalale ja Olevikule, osales Aleksandrikooli liikumises, kuulus Eesti Kirjameeste Seltsi ning juhatas laulu- ja pasunakoore.

Oma elu lõpuaastatel elas Wühner koos abikaasaga Tartus.

Vaata ka
--------

* Mathias Wühneri kapital

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  "Matthias Wühner 80-aast." Postimees, nr. 82, 9. aprill 1932
Valve Lüütsepp ja Astrid Lindeberg.
**Valve Lüütsepp-Kaasik** (kuni aastani 1965 **Valve Lüütsepp**; sündinud 7. mail 1937 Saru vallas Võrumaal) on endine eesti korvpallur. 

Ta lõpetas 1955. aastal Tartu 2. Keskkooli ning 1961. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna farmatseudina. Ta on 182 cm pikk. Algul harrastas ujumist, seejärel alustas korvpallitreeninguid Edgar Naaritsa juures. 

Ta kuulus Eesti NSV noortekoondisse ning võitis NSV Liidu noortemeistrivõistlustel 1954. aastal pronksmedali ning 1955. aastal hõbedamedali. 1956. aastal arvati ta NSV Liidu noortekoondisse. Aastatel 1961–1964 kuulus ta NSV Liidu täiskasvanute koondisse, mille koosseisus võitis kuldmedali 1962. aastal Euroopa meistrivõistlustel ja 1964. aastal maailmameistrivõistlustel. 1961. aastal oli Euroopa karikavõistluste poolfinalist.

Valve Lüütsepp-Kaasik mängis 1956–1970 Eesti NSV koondises ja Tartu Riikliku Ülikooli korvpallinaiskonnas. NSV Liidu meistrivõistlustel võitis ta 1957–1960 hõbemedali ning sai 1961. aastal 4. koha. NSV Liidu rahvaste spartakiaadil 1959. aastal saavutas ta hõbemedali ning 1967. aastal 4. koha. NSV Liidu ametiühingute meistrivõistlustel 1958. aastal võitis ta kuldmadali.

Eesti NSV meistrivõistlustel tuli ta 13 korda meistriks (1953–1970) ning võitis 10 korda Eesti NSV karika.

Hiljem töötas ta Lõuna Kõrgepingevõrkudeses spordimetoodikuna. Ta on olnud tegev Tartu Kalevi naiskomisjonis ning Tartu Linna Rahvasaadikute Nõukogu kultuuri- ja spordikomisjonis. Praegu elab Lüütsepp-Kaasik Paidra külas Võrumaal isale kuulunud veskitalus.

Tunnustus
---------

* 1957 NSV Liidu meistersportlane
* 1963 Kalevi auliige
* 1963 NSV Liidu aumeistersportlane
* 2020 Eesti korvpalli kuulsuste hall

Isiklikku
---------

Tema õde on korvpallur Vaike Lüütsepp.

Viited
------

1. ↑  Lüütsepp, Valve. ESBL
2. ↑  Valve Lüütsepp-Kaasik, tulemused
3. ↑  Paidra vesiveski

Kirjandus
---------

* Peatänavale. Olev Türn. Eesti Raamat. Tallinn 1968
* Eesti korvpall. Portreed. Vello Lään, Märt Ibrus. Eesti Korvpalliliit. Tallinn 2006
* Üheksa kaptenit, ehk, Maailma tipule lähedal. Vello Lään. Elmatar. Tartu 2011

Välislingid
-----------

* Korvpallur Valve Lüütsepp (Kaasik) Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseum
* Valve Lüütsepp-Kaasik – Basket.ee
* Valve Lüütsepp sõidab Prantsusmaale. Spordileht, 17. september 1962
* Intervjuu maailmameistriga 1964. ERR arhiiv
* Valve Lüütsepp-Kaasik. Postimees, 31. mai 2010
* Kuulsuste hall. Korvpall 100