recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Martin Plaser** (sündinud 16. augustil 1980) on eesti maadleja ja maadlusaktivist.

MTÜ Toeta Eesti Maadlust kampaaniajuht  ja maadlusklubi Korrus 3 maadlustreener. 

2013. aasta auhinnagalal Spordiaasta Tähed andis Eesti Olümpiakomitee talle auhinna Spordihing 2013.

Saavutused
----------

2012. aastal võitis Eesti meistrivõistlustel Kreeka-Rooma maadluses kehakaalus 96 kg pronksmedali.

2013. aastal saavutas Eesti meistrivõistlustel Kreeka-Rooma maadluses absoluutkaalus hõbemedali.

2014. aastal saavutas Eesti meistrivõistlustel Kreeka-Rooma maadluses kehakaalus 80 kg pronksmedali.

Teosed
------

* "Minu teine miljon"
* "Üraski hääl läbi küproki"
* "Onu Heino killuraamat: einoh, pulli peab saama!"

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. jaanuar 2014. Vaadatud 1. jaanuaril 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. jaanuar 2014. Vaadatud 5. jaanuaril 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑
5. ↑

Välislingid
-----------

Martin Plaser-Sport24
**Joachim Baumgarten** (19. juuni 1632 – 15. veebruar 1690 Sooniste) oli Rootsi sõjaväelane (kapten) ja Eestimaa rüütelkonda kuulunud Baumgartenite aadlisuguvõsa esivanem.

Ta oli krahv Jakob De la Gardiele kuulunud Kolga mõisa mõisavalitseja Harjumaal, Mustpeade vennaskonna liige, 1674. aastast koos Wilhelm Hildebrandtiga Kullamaa kihelkonna Sooniste mõisa pandihärra ja 1677 Sooniste pandi ainuvaldaja.

Perekond
--------

Joachim oli Rootsis Kalmaris kaupmeheks olnud Peter Baumgarti (Bohmgart) poeg, Kalmari raehärra Hans Baumgarti (1641–1691) vend. Tema vennapoeg Nils Christer von Baumgarten (1674–1727) oli Põhjasõjas 18 lahingus osalenud Rootsi sõjaväelane, kes andis 1715 Rügeni saarel toimunud Stresowi lahingus oma hobuse kuningas Karl XII-le, sai seejärel 1716 Rootsi aadlilipkonna ooberstiks ja immatrikuleeriti 1719 Rootsi rüütelkonda (nr. 1463). 

Joachim abiellus Sophia Margaretha Bundertiga. Abielust sündis:

* Otto Wilhelm Baumgarter (surnud 1710), Sooniste mõisnik, Tiesenhauseni Liivimaa ratsaväerügemendi kornet, rügemendi kortermeister, kes langes 18. septembril 1710 Tallinnas venelaste kätte vangi.

Viited
------

1. ↑  *Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 2,3: Estland, Band: 3*, Görlitz, 1930, lk.16
2. ↑  Eesti Ajalooarhiivi kinnistute register: Sooniste mõis (Kullamaa khk)
3. ↑  Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ... Volume 2, 1755, lk. 1082-1083
4. ↑  adelsvapen.com: Baumgart (von Baumgarten)
5. ↑  Rahvusarhiivi teavik: Sophia Margareta von Brunderti poolt saadetud kutse Joachim Baumgarteni matustele Kullamaal 11. märtsil 1690.[*alaline kõdulink*]
6. ↑  *Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 2,3: Estland, Band: 3*, Görlitz, 1930, lk.17
**Paldiski matkarada** asub Pakri poolsaarel Harju maakonnas.

Raja tutvustus
--------------

Paldiski matkarada on 26 km pikkune ning selle läbimiseks kulub umbes 6,5 tundi. Rada avati 20. juunil 1999.

Loodus
------

Pakri maastikukaitsealal kasvab palju kaitsealuseid taimi nt. nõmmenelk, kuldkann, harilik koirohi, tuhkpuu, türnpuu ning leidub metsistunud õunapuid.

Vaatamisväärsused
-----------------

### Peetri kindlus

Peetri kindlus on Peeter I rajatud Paldiskis asuv kaitseehitis. Legendi järgi projekteeris Peeter I kindluse ning sõjasadama isiklikult ning alustas selle ehitamisega 1718. aastal. Sadamas oleva basseini vee sügavus on 5-7 m. Kindluse bastion on paest monoliitselt välja raiutud ning kindlust ümbritseb peaaegu terves ulatuses lai ja sügav vallikraav, mis samuti paest välja raiutud. Ehitis on arvele võetud kinnismälestisena. 

### Pakri tuletorn

Pakri tuletorn asub Pakri poolsaare loodetipul kõrgel paeklindi äärel. Tuletorn on 1889. aastal paekivist ehitatud ning 54 meetri kõrgune.
Pakri tuletorn märgistab põhjaranniku merepoolset serva tähtsa laevatee ääres ning aitab orienteeruda. 

### Leetse mõis

Leetse mõis paikneb Leetse supelranna kohal ning on ehitatud 1860. aasta paiku. Praeguseks on mõis tunnustatud väljasõidu- ja suvituskoht, kuigi enamik mõisahooneist on varemetes. Tänapäeval on mõisasüda eraomanduses, valitsejamaja on restaureeritud. 

### Joad

Merikülas väikese oja suudmes asub Valli juga, mille kõrgus moodustab 2,2 m. 
Kagu pool asuva Raja joa kõrgus moodustab 2-2,5 m, Vanaaseme joa kõrgus on umbes 2,5-3 m.
Talvel joad jäätuvad, kuid suvel kuivavd nad ära.

### Leetse-Lepiku talukalmistu

Lepiku talu on andmete järgi rajatud 18. sajandil. Kalmistu kuulub Lääne-Harju valda ning pindala on 0,033 ha. Kalmistu ehitati 20. sajandi esimesel veerandil. Sinna on maetud eesti kunstnik Nikolai Triik.

Viited
------

1. ↑
2. 1 2 3 4
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Välislingid
-----------

* 
* 
* 
*
Joachim Latacz Saksamaa Klassikaliste Filoloogide Liidu kongressil (Freiburg, 2010)
**Joachim Latacz** (sündinud 4. aprillil 1934 Kattowitzis) on saksa klassikaline filoloog.

Ta õppis 1953–1956 klassikalist filoloogiat, indoeuropeistikat, vana ajalugu ja arheoloogiat Halle Ülikoolis, seejärel 1956–1960 klassikalist filoloogiat, vana ajalugu, indoeuropeistikat, slavistikat ja filosoofiat Berliini Vabas Ülikoolis.

Aastail 1960–1966 töötas ta Bruno Snelli ja Hartmut Erbse juhendamisel Hamburgi Ülikoolis "Thesaurus Linguae Graecae" juures. 1963 kaitses ta Berliinis doktorikraadi, 1972 habiliteerus Würzburgi Ülikoolis.

1978 nimetati ta Würzburgi Ülikooli erakorraliseks professoriks, veidi pärast seda võttis ta vastu kutse kreeka filoloogia professori kohale Mainzi Ülikoolis. 1981–2002 oli ta kreeka keele ja kirjanduse professor Baseli Ülikoolis, 2002. aastal ta emeriteerus.

Lataczi peamine uurimisvaldkond on arhailine kreeka kirjandus, ta on tuntumaid Homerose ja kreeka eepika eksperte saksa keeleruumis.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Joachim Latacz** |

* Joachim latacz Baseli Ülikooli saidil
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Brandenburgi kuurvürstist; Anhalt-Dessau vürsti kohta vaata artiklit Joachim I (Anhalt-Dessau).* |

---

Joachim I Nestor
**Joachim I** Nestor (21. veebruar 1484 Cölln – 11. juuli 1535 Stendal) oli aastatel 1499–1535 Brandenburgi kuurvürst.

Joachim I sai kuurvürstiks pärast oma isa Johann Cicero surma, olles vaid 15-aastane. Tema valitsusaja alguse olulisemaid otsuseid oli Frankfurdi ülikooli rajamine 1506. aastal. 1519. aasta Saksa kuninga valimiste ajal toetas ta esialgu Prantsusmaa kuningat François I, kuid hiljem andis hääle siiski Karl V-le. Temast sai koos oma Mainzi peapiiskopist venna Albrechtiga üks olulisemaid reformatsiooni vastu võitlejaid. See põhjustas tema protestantliku abikaasa Elisabethi põgenemise 1528. aastal Wittenbergi. Tema lapsedki kasvasid üles pigem protestantidena. 1534. aastal tehtud testamendis määras Joachim I kindlaks, et tema valdused pidid jagunema tema kahe poja vahel, samuti pidi Brandenburgis igavesti kehtima jääma katoliiklik usutunnistus. Viimast otsust rikkus tema vanem poeg Joachim II aga peagi.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Johann Cicero** | **Brandenburgi kuurvürst**1499–1535 | Järgnev**Joachim II**

 |
Jo Benkow (2007)
**Jo Benkow** (sündinud **Josef Elias Benkowitz**; 15. august 1924 Trondheim – 18. mai 2013 Oslo) oli Norra poliitik, Høyre liige ja 1985–1993 Norra parlamendi Stortingi president.

Benkow sündis Trondheimis, aga kolis lapsena koos vanematega Osloga piirnevasse Bærumi valda. Et ta oli juut, põgenes ta pärast Norra okupeerimist Natsi-Saksamaa poolt Rootsi kaudu Suurbritanniasse, kus ta sõja lõpul teenis Norra õhuväes. Pärast sõda tuli ta sünnimaale tagasi ja hakkas tööle fotograafina.

1965 valiti Benkow Stortingisse Høyre esindajana. Ta sai kiiresti üheks mõjukamaks parlamendi liikmeks. 1980–1984 oli ta Høyre juht ja 1981–1985 Høyre saadikurühma juht Stortingis. 9. oktoobril 1985 valiti ta parlamendi spiikriks ja sellel kohal oli ta kuni pensionile jäämiseni 30. septembril 1993. Ta oli parlamendi liige kokku 28 aastat.

1983. aastal oli ta Põhjamaade Nõukogu president. Ta oli muu hulgas Rahvusvahelise Inimõiguste Helsingi Föderatsiooni president ja õpetas Bostoni ülikoolis rahvusvahelisi suhteid. Ta kirjutas raamatuid inimõiguste kohta ja monarhia olukorrast Norras. Tema raamat "Olav – menneske og monark" ("Olav – inimene ja monarh") sai bestselleriks.

Benkow oli nõutud kõneleja Lähis-Ida poliitika ja antisemitismi teemadel. Viimastel aastatel äratas ta tähelepanu sellega, et nimetas oma erakonnakaaslast, endist ministrit ja Høyre juhti Kåre Willochit "kõige suuremate eelarvamustega inimeseks kogu maal", käsitledes Willochi vaateid Lähis-Ida konfliktile ja tema kriitikat Iisraeli suhtes.
Kratškovski autograaf
**Ignati Julianovitš Kratškovski** (vene keeles Игнатий Юлианович Крачковский; 16. märts (vkj 4. märts) 1883 Vilno, Vilno kubermang — 24. jaanuar 1951 Leningrad) oli Venemaa ja Nõukogude Liidu arabist, 1921. aastast Venemaa Teaduste Akadeemia (1925. aastast NSV Liidu Teaduste Akadeemia) akadeemik.

Ignati Kratškovski ilmutas juba lapseeas huvi idamaade kultuuride vastu ja õppis iseseisvalt idamaade keeli. Ta õppis aastatel 1901–1905 Peterburi ülikooli idamaade keelte teaduskonnas ja lõpetas seal araabia-pärsia-türgi-tatari keele kursuse. Ta pälvis kuldmedali üliõpilastöö "Kaliif al-Mehdi valitsemine araabia allikate alusel" eest.

Alates 1910. aastast oli ta Peterburi (Leningradi) ülikooli orientalistika teaduskonna eradotsent (1918. aastast professor) araabia luule, araabia kristliku kirjanduse ja araablaste tänapäeva kirjanduse valdkonnas.

Kratškovski oli vene arabistika koolkonna loojaid. Üle 450 teadusliku töö autor.

Ignati Kratškovski on tuntud koraani vene keelde tõlkijana. Ta oli "1001 öö" esimese täieliku venekeelse väljaande toimetaja. Tema 1945. aastal avaldatud mälestusteraamatu "Araabia käsikirjade kohal" ("Над арабскими рукописями") eest anti talle Stalini preemia (1951). Töö "Araablaste geograafilise kirjanduse ajalugu" ("История географической литературы у арабов") kirjastas Araabia Liiga 1963. aastal.

Töid
----

* "Очерки по истории русской арабистики" (1950)
* "Введение в ефиопскую филологию" (1955)
* "Арабская географическая литература" (1957)
* "Над арабскими рукописями" (1945)

Viited
------

1. ↑  Summa culturologiae. Энциклопедия, Volume 1
Zerbsti St Bartholomeuse kirik
Vapp
Zerbsti paiknemine Anhalt-Bitterfeldi kreisis
**Zerbst** on linn Saksamaal Saksi-Anhaltis Anhalt-Bitterfeldi kreisis. Kuni 2007. aasta haldusreformini oli Zerbst Anhalt-Zerbsti kreisi pealinn.

2013. aastal elas seal 22 000 inimest.

Pole selge, millal linn asutati. Piirkonda on nimega *Ciervisti* mainitud 949. aastal. Linna on esmamainitud (*Zirwisti urbs*) Thietmar von Merseburgi kroonikas 1018. aastal.

Zerbsti raekoda
1307. aastal omandas Albrecht I Zerbsti linna von Barby perekonnalt, alustades sajanditepikkust Askania dünastia valitsusaega.

Reformatsiooni järel sai Zerbstist kalvinismi keskus. Aastatel 1582–1798 oli Francisceum Gymnasium illustre tähtis kalvinistlik õppeasutus.

Aastatel 1603–1793 oli Zerbsti linn Zerbsti vürstkonna keskus, mille võimu all oli muuhulgas ka Jever. Aastatel 1722–1758 elas seal tähtis barokkhelilooja Johann Friedrich Fasch, kes töötas õukonnas kapellmeistrina. (Tema mälestuseks toimuvad linnas aastast 1983 Faschi festivalid.)

1745. aastal abiellus vürstinna Sophie Auguste Friederike von Anhalt-Zerbst Venemaa troonipärija Peeter III-ga. Katariina II (Suure) nime all valitses ta Venemaa keisrinnana aastatel 1762–1796).

1797. aastal läks Zerbst Anhalt-Dessau vürstkonna koosseisu.

Aastatel 1891–1928 tegutses Zerbstis hobutramm, üks pikaealisemaid omasuguste seas Saksamaal.

Teise maailmasõja teises pooles rajati sõjaväe lennuvälja serva natside töölaager, mis võõrustas "esimese astme hübriide" ja "Jüdisch Versippte" (pooljuute). 700 sealset kinnipeetavat kasutati sunnitööl maantee ja lennuvälja ehitamisel, samuti turba kaevandamisel.

16. aprillil 1945 – mõni nädal enne Natsi-Saksamaa lõplikku alistumist – hävitati liitlaste õhurünnakus umbes 80% Zerbstist.

Vanalinn ehitati järgnevatel aastakümnetel üles põhjalike muudatustega linnamaastikul, ainult vähesed ajaloolised ehitised on säilinud.

1. juulil 2006 nimetati Zerbsti linn ümber Zerbst/Anhaltiks. 1. juulil 2007 liidendati Zerbst/Anhalti linn koos mitme muu omavalitsusega Zerbsti kreisist, tehes uuendatud Anhalt-Bitterfeldi kreisi pealinnaga Köthenis.

Vaata ka
--------

* Anhalt-Zerbsti vürstkond
**Põletuskiri** on eesti etnograafias puuesemeile tulise raudora või kindlat motiivi kujutava kirjarauaga sissepõletatud ornament.

Põletuskirjadega kaunistati eriti 19. sajandil õllekanne, veimevakku, riidekirste jms. Kaunistused põletati esemetele põhiliselt kirjaraua või -templiga. Seda teostati üksikute väikeste elementide abil: ring(null), joon, täpp, kurvijoon(ussijoon), punktiirjoon, kõverik, tärn, kaar(kuusirp), härjasilm, nurk, rist, ärtu, risti, kaldrist, romb, veskitiivad, neljaleheline õis, tüüriratas, siksak, väädid jms. Mõned üksikmotiivid (nagu ring ja täpp) olid eriti laia levikuga. Osa motiividest oli piirkondliku levikuga: kapsaraua kujund oli levinud Eesti loodeosas, romb ehk sõelapõhjakiri Läänemaal jne.

Ornamentika teostuseks valitud elemendid kujundas iga meister ise vastavalt oskustele.

Vaata ka
--------

* kirjaraud
* põletusora

Viited
------

1. ↑  Eesti keele seletav sõnaraamat Vaadatud 31.07.2020
2. 1 2   Eesti etnograafia sõnaraamat. Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. Lk 155

Välislingid
-----------

* Põletuskirjadega õllekann. Eesti Ajaloomuuseum
* Kunstipärased rangipuud ja kannud. Postimees 18.10.1925
|  |
| --- |
| Juha Kankkunen (2006) |
|  |
| Kuld | 1986 | autoralli |
| Kuld | 1987 | autoralli |
| Kuld | 1991 | autoralli |
| Kuld | 1993 | autoralli |
| Hõbe | 1992 | autoralli |
| Pronks | 1989 | autoralli |
| Pronks | 1990 | autoralli |
| Pronks | 1994 | autoralli |

**Juha Matti Pellervo Kankkunen** (sündinud 2. aprillil 1959 Laukaas) on soome endine rallisõitja, neljakordne maailmameister.

Kankkunen tuli maailmameistriks aastail 1986, 1987, 1991 ja 1993. Kokku osales ta 162 MM-sarja kuuluval rallil ja võitis neist 23. Esikolmikusse tuli ta 75 korda. Ta võitis MM-sarjas 700 kiiruskatset ja kogunud 1140 punkti.

Aastal 1993 valiti ta Soome aasta sportlaseks.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Juha Kankkunen** |

Autoralli maailmameistrid

1977 Itaalia Sandro Munari **·**  1978 Soome Markku Alén **·**  1979 Rootsi Björn Waldegård **·**  1980 Saksamaa Walter Röhrl **·**  1981 Soome Ari Vatanen **·**  1982 Saksamaa Walter Röhrl **·**  1983 Soome Hannu Mikkola **·**  1984 Rootsi Stig Blomqvist **·**  1985 Soome Timo Salonen **·**  1986 Soome Juha Kankkunen **·**  1987 Soome Juha Kankkunen **·**  1988 Itaalia Miki Biasion **·**  1989 Itaalia Miki Biasion **·**  1990 Hispaania Carlos Sainz **·**  1991 Soome Juha Kankkunen **·**  1992 Hispaania Carlos Sainz **·**  1993 Soome Juha Kankkunen **·**  1994 Prantsusmaa Didier Auriol **·**  1995 Suurbritannia Colin McRae **·**  1996 Soome Tommi Mäkinen **·**  1997 Soome Tommi Mäkinen **·**  1998 Soome Tommi Mäkinen **·**  1999 Soome Tommi Mäkinen **·**  2000 Soome Marcus Grönholm **·**  2001 Suurbritannia Richard Burns **·**  2002 Soome Marcus Grönholm **·**  2003 Norra Petter Solberg **·**  2004 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·**  2005 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·**  2006 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·**  2007 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·**  2008 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·**  2009 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·**  2010 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·**  2011 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·** 
2012 Prantsusmaa Sébastien Loeb **·** 
2013 Prantsusmaa Sébastien Ogier **·**  2014 Prantsusmaa Sébastien Ogier **·**  2015 Prantsusmaa Sébastien Ogier **·**  2016 Prantsusmaa Sébastien Ogier **·**  2017 Prantsusmaa Sébastien Ogier **·**  2018 Prantsusmaa Sébastien Ogier **·**  2019 Eesti Ott Tänak **·**  2020 Prantsusmaa Sébastien Ogier **·**   2021 Prantsusmaa Sébastien Ogier **·**   2022 Soome Kalle Rovanperä
**Küünlaprobleem**, mida on nimetatud ka **Dunckeri küünlaprobleemiks**, on kognitiivse soorituse test, millega mõõdetakse, kuivõrd mõjutab asja funktsioonis kinniolemine inimese probleemilahendusoskusi. Testi autor on geštaltpsühholoog Karl Duncker. Test avaldati 1945. aastal pärast tema surma. Duncker kirjutas sellest testist algselt probleemilahendusülesandeid käsitlevas töös Clarki ülikoolis.

Probleem
--------

Katses antakse osalisele järgmine ülesanne: kuidas kinnitada küünal korkseinale nii, et selle süütamisel küünlavaha lauale ei tilguks. Ülesande lahendamiseks antakse osalejale koos küünlaga vaid tikutoos ja karp knopkasid.

Lahendus
--------

Küünlaprobleem
Ülesande lahendamiseks tuleb knopkadega knopkakarp seinale kinnitada, panna küünal karpi ja süüdata see tikuga. Asja funktsioonis kinni olemise kontseptsioon ennustab, et osaleja näeb karpi ainult asjana, mis on knopkade hoiustamiseks ning ei näe seda kohe eraldi ja funktsionaalse asjana, mis on vajalik ülesande lahendamiseks.

Vastus
------

Paljud püüdsid ülesannet lahendada teiste loominguliste, kuid vähem efektiivsete meetoditega. Näiteks, mõned püüdsid küünalt knopkakarpi kasutamata seinale panna, ja teised püüdsid sulatada osa küünlavahast ja kasutada seda küünla seinale kinnitamisel. Kumbki meetod ei tööta. Kui ülesanne esitada nii, et knopkad on karbist välja tõstetud, siis lahendavad peaaegu kõik osalejad ülesande õigesti.

Küünlatesti on tehtud suure hulga inimestega, ka Kellogi juhtimiskooli tudengitega uurimuses, kus vaadati välismaal elamise ja loomingulisuse seoseid.

Viited
------

1. ↑  "Dan Pink on the surprising science of motivation". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. august 2009. Vaadatud 16. jaanuar 2010.
2. ↑  Daniel Biella and Wolfram Luther. "A Synthesis Model for the Replication of Historical Experiments in Virtual Environments". *5th European Conference on e-Learning*. Academic Conferences Limited. Lk 23. ISBN 978-1-905305-30-8.
3. ↑  Richard E. Snow and Marshall J. Farr, toim (1987). "Positive Affect and Organization". *Aptitude, Learning, and Instruction Volume 3: Conative and Affective Process Analysis*. Routledge. ISBN 978-0-89859-721-9.[*alaline kõdulink*]
4. ↑  Frank, Michael. "Against Informational Atomism" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 14. juuli 2014. Vaadatud 15. jaanuar 2010.
5. ↑  "Living Outside the Box: Living abroad boosts creativity". 2. aprill 2009. Originaali arhiivikoopia seisuga 6. november 2012. Vaadatud 16. jaanuar 2010.
Ignar Fjuk 20. augustil 2011
**Ignar Fjuk** (sündinud 12. märtsil 1953 Tartus) on Eesti arhitekt, poliitik ja õppejõud.

Ta on lõpetanud 1971. aastal Tartu 1. Keskkooli ning 1976. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi arhitektina.

ERR Klassikaraadio vahendusel on aastaid eetris olnud tema juhitud vestlussaade "Räägivad". 1987. aastal loodi tema algatusel Eesti NSV loomeliitude kultuurinõukogu.

Ignar Fjuk on olnud Keskerakonna (1992–1994) ja Reformierakonna (1994–2021) liige. 

Ignar Fjuk kuulus Põhiseaduse Assambleesse. Ta oli VII, VIII ja IX Riigikogu koosseisu liige. 2012. aastast on ta taaskäivitanud arhitektuuriõpet Tallinna Tehnikaülikoolis, kus ta on juhtinud Arhitektuuri ja Urbanistika Akadeemiat ning töötab tänini õppejõuna. 8. juulist 2019 töötab ta Tallinna linnaplaneerimise ameti juhatajana, 2018. aastast oli ta sama ameti juhataja kohusetäitja.

Ta kandideeris 2023. aasta valimistel erakond Eesti 200 nimekirjas Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 2 (Tallinna Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita linnaosad) 900 häält ning ei osutunud valituks.

On 20. Augusti Klubi liige.

Ta räägib inglise, vene ja poola keelt.

Tunnustus
---------

* 2001 – Riigivapi III klassi teenetemärk

Vaata ka
--------

* Loomeliitude kultuurinõukogu
* Loomeliitude ühispleenum

Viited
------

1. ↑  Riigikogujad hiilgavad vene keele oskusega, delfi.ee, 2001-01-09

Kirjandus
---------

* Piret Lindpere. "Fjuk, Ignar". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 76–77

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Ignar Fjuk** |

* Siiri Rebane. "Vabaduse juurde kuulub vastutus" – Elukiri 2011, nr 8
**Küürvaal** ehk **pikkloibvaal** (*Megaptera novaeangliae*) on vaguvaallaste sugukonda kuuluv vaalaline.

Küürvaalad elavad maailmameres Arktikast Antarktikani. Neid on umbes kümme karja, mis omavahel ei segune.

Küürvaalad on suhteliselt jässakad ja suure peaga. Täiskasvanud isendite kehapikkus on 12–16, harva kuni 18 meetrit. Nende loivad on pikad, moodustades kuni veerandi kehapikkusest.

Toituvad peamiselt vähilaadsetest, peajalgseist, limustest ja väikestest kaladest.

Kuni 1960. aastateni olid küürvaalad ühed enimkütitud vaalad. 1966. aastal keelati küürvaalade püük ja sestsaadik on nende arvukus kasvanud.

Küürvaalad on tuntud oma erakordselt pikkade ja vaheldusrikaste laulude poolest, mille otstarvet ja tähendust pole teadlased lõpuni selgitada suutnud.

Küürvaal Läänemeres
-------------------

Läänemeres on küürvaal harv eksikülaline, kuid 1851. aastal ajas torm Allu saare randa 9,7-meetrise surnud küürvaala. Vaal viidi Tallinna, kus seda raha eest näidati. Hiljem ostis Peterburi Teaduste Akadeemia vaala 850 rubla eest ära. Vaala skelett on seal siiani säilinud.

Galerii
-------

* Video sukelduvast ja häälitsevast küürvaalast
* Kaldale uhutud küürvaalKaldale uhutud küürvaal

Viited
------

1. ↑  Cooke, J.G. (2018). Megaptera novaeangliae. *IUCNi punase nimistu ohustatud liigid*. IUCN 2018.
2. ↑  Hendrik Relve. Minu elu uhkemad loomad. Tallinn, 2020, Lk. 51

Välislingid
-----------

* Läänemeres nähti üle aastate taas küürvaala, Eesti Päevaleht, 30. juuli 2008
**Ignacy Hryniewiecki** (august 1855 või sügis 1856 Babrujsk – 13. märts (vkj. 1. märts) Peterburi) 1881) oli poola revolutsionäär, salaühingu Narodnaja Volja liige, päritolult šlahtitš (väikeaadlik).

13. märtsil 1881 Peterburis tappis Ignacy Hryniewiecki Narodnaja Volja täidesaatva komitee otsusel nitroglütseriiniga täidetud pommi abil imperaator Aleksander II. Hryniewiecki, kes enese koos keisriga õhku oli lasknud, viidi õukonna ratsaväe hospidali, kus ta 8 tundi hiljem suri. Veidi enne surma tuli ta meelemärkusele ning kui temalt siis nime ja seisust küsiti, vastas ta: "Ei tea."

Narodnaja Volja lootis selle atentaadi läbi "avada tee sotsiaalsele revolutsioonile", uskudes, et keisri surma järel puhkeb spontaanne rahvarevolutsioon. Tegelikult viis see aga tagurluse võidukäigule uue keisri Aleksander III ajal.

Pjotr Kropotkin, "Anarhismi kõlbelised alused": "Perovskaja ja tema sõbrad tapsid keiser Aleksander II. Ja kuigi inimkond tunneb vaistlikult vastikust verevalamise vastu /---/, andis inimkond õiguse revolutsionääridele. Mispärast? Mitte sellepärast, et oleks pidanud seda kasulikuks: rõhuv enamik inimesi kahtles selle tapmise kasulikkuses, vaid sellepärast, et inimkond tunnetas: mitte mingite miljonite eest siin maailmas ei oleks Perovskaja ja tema sõbrad nõustunud tapetud keisri asemel ise hakkama isevalitsejateks ja türannideks. Isegi need, kes ei tea selle tapmise kogu draamat, tunnetasid siiski, et seda ei ajendanud nooruslik uljus, see polnud paleepööre ega võimu kukutamine selleks, et seda enda kätte haarata. Neid juhtis viha türannia vastu, see viha oli jõudnud eneseohverdamise ja surmapõlguseni. "Nendel inimestel oli tõesti õigus võtta talt elu," selline oli üldine kohtuotsus…"
**"Kamašastra"** on Vana-India seksuaalelu käsiraamat või traktaat. Selle täielik tekst ei ole säilinud või (teistel andmetel) on saladuses hoitud.

Pärimuse kohaselt koostas "Kamašastra" Mahadeva (Šiva) õpilane Nandi ning see koosnes 1000 peatükist. Järgnevalt oli Auddalaka Shvetaketu lühendanud seda 500 peatükiks ning seejärel Vabhravya veel omakorda kokku võtnud seitsmeks osaks ja 150 peatükiks. Hiljem olid paljud autorid kirjutanud eraldi raamatuid Vabhravya teose erinevate osade põhjal.

Vatsyayana kasutas neid raamatuid, koostades *Kama Suutra*, mis koosneb 7 osast ja 36 peatükist. Lisaks seksuaalelule käsitleb Kama Suutra India ühiskonna paljusid aspekte, andes Vana-India ühiskonnast detailse pildi.

Kama Suutra oli populaarne teos üle kogu India ning sellest on lähtunud suurel arvul teisi samateemalisi traktaate. Nende hulgas näiteks Damodargupta *Kuttanimata* (8. sajandil), Kuchumara *Kuchopanisad* (10. sajandil), Padmashrijnana *Nagarsarvasva* (10./11. sajandil), Yashodhara *Jaymangala* ja Ksemendra *Vatsyayanasutrasara* (11. sajandil), Ksemendra *Samayamatrka* ja Kokkoki *Ratirahasya* (12. sajandil), Ananta *Kamasamuha* (15. sajandil).

*Ratirahasya* pälvis suure kuulsuse ning sellest lähtus omakorda palju traktaate. Nende hulgas näiteks Jyotirishvari *Panchashayaka* (14. sajandil), Immadi Paudhadevaray *Ratiratnapradipika* (15. sajandil) and Kalyanmalla *Anangaranga* (15./16. sajandil). Nende hulgas oli *Anangaranga*, kirjutatud Jaunpuri valitseja Ahmad Khan Lodi pojale Lad Khanile, kõige tuntum. Sellel põhineb 17. sajandil Vyasajanardani koostatud *Kamapravodha*, mis tõlgiti 19. sajandil pärsia keelde ning hiljem inglise, urdu, prantsuse ja saksa keelde.
**"Vanamees ja meri"** on Ernest Hemingway jutustus/lühiromaan looduse ja inimese vahelistest suhetest, sellest kuidas inimene lõpuks peab ikkagi looduse vägevusele alla vanduma.

Ümberjutustus
-------------

Santiago oli oma külas pikka aega parim kalamees olnud, vanana aga ei õnnestunud tal enam kalapüük. Ta elas tagasihoidlikus majakeses, kus oli suur ajalehevirn. Tema eest hoolitses ta õpilane, kes lähedalasuvast söögikohast talle tihti süüa tõi. Paljud olid vanamehe suhtes juba lootuse kaotanud, aga mitte tema noor õpilane, kes truult temaga koos merel käis kuni ta vanemad selle keelasid. Vanemad tahtsid, et poiss käiks kaasas nendega, kes midagi ikkagi püüavad ja keelasid tal vanamehega merel käimise ära.

Santiago käis ikka merel edasi, aga ei suutnud mitte midagi püüda. Ühel päeval nägi ta lindu ja otsustas tema järel minna, lootuses seegi kord kala saada. Kahjuks esimestel püüdlustel see ei õnnestunud, aga üsna pea püüdis ta kinni marliini, kes oli pikem kui tema paat. Mees püüdis kala paati saada, aga viimane keeldus alla andmast, justkui oleks tal mehe vastu isiklik vimm. Kala tõmbas liinist, ega andnud järele. Ta tiris paati kaugemale kaldast, nii kaugele, et mees sattus talle juba täiesti tundmatutesse vetesse ja kartis, et ei leia koduteed. Liin tõmbas mehe käed katki ja käsi kiskus krampi. Olelusvõitluses, kes on tugevam, jäi siiski peale mees.

Seda aga vaid esialgu, sest kui ta oli kala kinni püüdnud ja paadi külge kinnitanud, haistsid haid vette sattunud verd ja olid üsna pea marliini kallal. Esialgu õnnestus Santiagol haid minema ajada, aga tema ainus kaitsevahend, harpuun, purunes. Paat liikus mehele tuttava kalda poole, aga kuna tal ei olnud millegagi haisid eemal hoida, jäid marliinist ainult luud alles.

Mees jõudis lõpuks randa, kus ta leiti. Ta haigestus ja poiss hoolitses tema eest. Teised kalurid imestasid marliini korjuse suuruse üle. Külastavad turistid aga ei osanud aimatagi, milline oli tegelik elu selles kalurikülas.
**"Küünlad põlevad lõpuni"** (ungari keeles *A gyertyák csonkig égnek*) on Sándor Márai 1942. aastal ilmunud romaan. See on tema enim tõlgitud teos.

Teosesse on põimitud armastuse, truuduse ja reetmise tundekeeriseid. Romaanis kohtuvad kaks seitsmekümnendates ohvitseri, kelle viimasest kohtumisest on möödunud 41 aastat. Nad söövad koos õhtust, võõrustaja kandub oma mõtetes tagasi noorusaega. Meenutatakse lapsepõlve, Viinis veedetud aegu ja reise kogu maailmas, räägitakse armastusest, reetmisest, sõprusest, kadedusest ning muusikast. Võõrustaja proovib saada vastuseid oma küsimustele, mis on teda painanud kogu selle aja jooksul, mil mehed pole näinud. Ohvitserid vestlevad öö läbi, mille käigus saab ühest süüalune ja teisest süüdistaja. Márai jutustamisviis ja keel loovad muinasjutulise õhkkonna, selles on mingit ajatut võlu ning lugeja ette kerkib nüüdseks juba ammu kadunud maailm oma aukoodeksi, piiritletud suhete ja inimlike kirgedega. Romaani on võrreldud Thomas Manni "Buddenbrookidega". Samuti on romaanis nähtud ka kriminaaljutu sugemeid.

Viited
------

1. ↑  Márai, Sándor 2002: "Küünlad põlevad lõpuni". Varrak
Kreva loss aastal 1899
**Kreva loss** (valgevene keeles *Крэўскі замак*) on keskaegne kastell Valgevenes Hrodna oblastis Smarhońi rajoonis Krevas. Tegemist on ühe vanima kivist kindlusehitisega Leedu aladel, see on ajaloomälestisena kaitse all.

Lossi arhitektuur
-----------------

Kastelli tüüpi loss on põhiplaanilt ebakorrapärane nelinurk. Selle põhjakülje pikkus on 85, idakülje pikkus on 108,5, lõunakülje pikkus on 77,5 ja läänekülje pikkus on 97,2 meetrit. Lossi müüride paksus oli 2,5–3 meetrit, nende kõrgus aga ulatus 13 meetrini. Müüride alumine osa oli ehitatud maakivist, ülemine, kõrgemal kui seitse meetrit aga oli rajatud tellistest. Kindlusel oli kaks torni. Põhjapoolne torn oli kaitsemüüri osa. See oli nelinurkse põhiplaaniga (18,65 х 17 meetrit) vähemalt neljakorruseline torn, mille keldris asus vangla. Korruseid ühendavad trepid olid rajatud müüri sisse. Lõunapoolne torn asus kaitsemüüri taga. Ka see oli nelinurkse põhiplaaniga (11 х 10,65 meetrit). Alumised kolm meetrit olid maakivist, kõrgemal oli torn tellistest. Lossi värav asus kindluse kirdenurgas. Kastelli müüride vahel asusid eluruumid, sepikoda, tiik. Loss rajati soise maastiku keskel asuvale liivaluitele, mida ehitustööde käigus kunstlikult laiendati.

Lossi ajalugu
-------------

Kreva lossi hoov
Kreva lossi rajas XIV sajandil Algirdas vana puidust linnuse asemele (on andmeid, mille kohaselt algasid ehitustööd juba XIII sajandi lõpus) ja see kuulus Leedu suurvürstidele. Vahetult peale rajamist tulistati kindlust kahuritest; nende kivist kuule on leitud väljakaevamistelt kindluse soises ümbruskonnas. Aastal 1382 vangistas Jogaila seal oma onu Kęstutise, kes lossi kongis ka suri. 14. augustil 1385 sõlmiti lossis Krevo unioon.

Aastal 1433 läks loss suurvürsti tiitli kaotanud Švitrigaila valdusse. Aastail 1503–1506 sattus loss korduvalt krimmitatarlaste rünnaku alla; lõpuks põletasid need lossi ka maha, kuid hiljem see taastati. Aastal 1519 rüüstasid kindlust Moskva vojevoodid. XVII sajandi teisel poolel elas lossis Andrei Kurbski.

Veel XVIII sajandil oli loss heas seisukorras; seejärel algas lossi rüüstamine. Esimese maailmasõja ajal läbis Krevat Saksa-Vene vägede vaheline rindejoon. Asula ümber peeti kolm aastat positsioonisõda, selle käigus võeti vana ja lagunenud kindlus uuesti kasutusele. Kindluse juurde rajati kaasaegsemad betoonvarjendid, torne kasutasid Saksa väed vaatluspunktidena. Aastal 1917 võeti Kreva all Saksa vägede vastu ette suurtükirünnak, kannatada said nii kindlus kui ka asulas olnud katoliku kirik.

Aastal 1929 alustasid Poola võimud lossi konserveerimist. Aastail 1970, 1985 ja 1988 tehti lossi juures arheoloogilisi väljakaevamisi. Uued konserveerimistööd võeti ette aastal 2004.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kreva loss** |

* Lossi säilitamisele pühendunud mittetulundusühingu koduleht
* Artikkel lossist leitud keskaegse fresko jäänustest
* Artikkel väljakaevamistest Kreva lossi juures
* Kreva loss I maailmasõjas
|  |
| --- |
|  |
| Rover Light Armoured Car
Rover Light Armored Car mk II |
| Tehnilised andmed |
| Pikkus | Mk I 6,1 t MK II 5,6 m |
| Laius | 2,3  m |
| Kõrgus | 2,1  m |
| Kaal | Mk I 5,2 t MK II 5  t |
| Kiirus | maastikul km/h |
| Käiguvaru | maanteel km |
| Suurtükk | – |
| Kuulipildujad | 3x7,7 mm Vickersi kuulipilduja või3x7,7 mm Breni kergekuulipilduja |
| Soomus | 16 mm |
| Mootor | Ford V8 |
| Mootori võimsus | 95 hj |
| Meeskond | 5 inimest |

**Rover Light Armoured Car**, tuntud ka lihtsalt Roveri nime all, oli Austraalias Teise maailmasõja ajal toodetud soomusauto.

Ajalugu
-------

Teise maailmasõja alguses ei suutnud Ühendkuningriik toota piisaval hulgal soomustatud lahingumasinaid, et varustada nendega Rahvaste ühenduse riike. See sundis Rahvaste ühenduse liikmeid enda soomusmasinaid välja töötama.

Soomusauto manöövritel (1942)
Rover konstrueeriti 1941. aastal. See põhines kolmetonnisel Fordi CMP veokil. Kasutati kahte šassiid F60L-i või lühemat F60S-i. Soomustatud kered tootis Ruskn Motor Bodies Pty Ltd Melbourne'is. Tootmine lõpetati 1943. aastal pärast 238 masina tootmist.

Austraalia armee võttis Roveri kasutusele 1942. aasta aprillis. Seda kasutati peamiselt meeskondade koolitamiseks ja lahingus seda ei kasutatud. Soomusauto oli pealt avatud ja ava kuju tõttu kutsuti seda ka "liikuvaks kaevikuks".[*viide?*] Roveri meeskond koosnes viiest liikmest: juht ja komandör istusid ees, kaks laskurit ja raadiooperaator paiknesid meeskonnaruumis. Masin oli relvastatud kolme Vickersi või Breni kuulipildujaga. Laskeavad paiknesid ees ja külgedel. Katus oli poollahtine ja torn puudus. Kasutamisel selgus, et vaatamata suhteliselt õhukesele soomusele on masin ülekoormatud ja uimane ning kuumenes ohtlikult üle.

Kui Austraaliasse hakkas 1943. aasta lõpus jõudma USA päritolu soomusautosid, siis hakati neid Roverite asemel kasutama ja 1944. kuulutati Rover iganenuks.

Kaks taastatud Rover Mk II masinat on näitusel Austraalia muuseumides: üks Port Adelaide'is National Military Vehicle Museumis ja teine Puckapunyalis Kuningliku Austraalia Soomuskorpuse Tankimuuseumis.

Variandid
---------

* Mk I – F60L šassiil (40 tk)
* MK II – F60S šassiil (198 tk)

Viited
------

1. 1 2 3 4  Ness 2002, lk 51

Kirjandus
---------

* Michael K. Cecil *Australian Military Equipment Profiles vol. 3, Australian Scout and Armoured Cars 1933 to 1945*, 1993 Australian Military Equipment Profiles, ISBN 0-646-14611-4.
* Leland Ness *Jane's World War II Tanks and Fighting Vehicles* Harper Collins Publishing 2002 ISBN 978-0007112289

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Rover Light Armoured Car** |

* Old CMP (1). Pilte
* Old CMP (2). Pilte
Klaviatuur – tüüpiline sisestusseade
**Sisendseade** on osa arvuti riistvara seadmetest, mida kasutatakse, et saata andmeid ja kontrollsignaale informatsiooni töötlevale süsteemile.

Sisendseadmed on näiteks on sõrmistikud, arvutihiired, skannerid, mikrofonid, digitaalkaamerad ja juhtkangid.

Osutusseadmed, mis on sisendseadmed, mida kasutatakse, et täpsustada kindlat kohta ruumis, saab liigitada:

* Kas sisend on otsene või kaudne. Otsese sisendiga, sisendruum ja kujutusruum on kattuvad, näiteks osutamine toimub seal, kus saadakse visuaalne tagasiside või kursor ilmub. Puuteekraanid ja valguspliiatsid kasutavad otsest sisestamist. Kaudseks sisestamiseks on näiteks hiir.
* Kas positsionaalne informatsioon on absoluutne (näiteks puuteekraanil) või relatiivne (näiteks hiir mida saab tõsta ja ümber paigutada)

Otsene sisend on peaaegu kindlalt absoluutne, kuid kaudne sisend võib olla kas aboluutne või realtiivne.

Klaviatuur
----------

Klaviatuurid on kasutajaliidese seadmed, mis on kujutatud nuppude paigutusena. Igat nuppu saab kasutada, kas selleks, et sisestada lingvistiline sümbol või et kutsuda esile kindel funktsioon arvutis. Klaviatuur on peamine viis teksti sistemiseks teksti sisestamisliidesse paljudele kasutajatele. Traditsioonilised klaviatuurid kasutavad vedru põhjal töötavaid nuppe, kuid on ka uusimaid variante, kus klaviatuur kujutatakse virtuaalsete nuppudene või koguni projekteeritud nuppudena.

Osutusseade
-----------

Osutusseadmed on kõige tavalisemalt kasutatavad sisestusseadmed tänapäeval. Osutusseade on kasutajaliidese seade, mis annab kasutajale võimaluse sisestada ruumilisi andmeid arvutisse. Hiirte ja puuteplaatide puhul on see saavutatud tuvastades liikumist terve füüsilise pinna peale. Analoogseadmed nagu 3D-hiired, juhtkangid või näpuhiired töötavad tuvastades enda kõrvalekande kraadi. Liigutused osutusseadmel on kujutatud ekraanil, luues lihtsa viisi kuidas kontrollida arvuti graafikaliidest.

Videosisestusseadmed
--------------------

Videosisestusseadmeid kasutatakse, et digiteerida pilte või videoid välismaailmast arvutisse. Informatsiooni saab talletada erinevates formaatides olenevalt kasutaja vajadustest. Kõige tavalisem videosisestusseade on digitaalkaamera.

Ka kasutatakse seda meditsiinis nii väikestes skaaladel, kus inimsilm ei suudaks vahet teha.

Helisisestusseadmed
-------------------

Helisisestusseadmeid kasutatakse, et heli salvestada. Mõnes olukorras saab heliväljastusseadmeid kasutada kui sisestusseadmetena, et salvestada tehtud heli. Helisisestusseadmed võimaldavad saata helisignaale arvutisse, et neid saaks salvestada, muuta või käske edastada. Seadmed nagu mikrofonid võimaldavad kasutajatel rääkida arvutiga selleks, et salvestada heliteade või tarkvara kasutada. Peale salvestamise saab helisisestusseadmeid kasutada kõnetuvastustarkvaras.
**Jeff Nuttall** (8. juuli 1933 – 4. jaanuar 2004) oli inglise luuletaja, kirjastaja, näitleja, maalikunstnik, skulptor, trompetist, anarhist ja ühiskonna kommenteerija, kes mängis olulist rolli 1960. aastate vastandkultuuris.

Nuttall sündis Lancashire'is Clitheroes ja kasvas üles Herefordshire'is. Teise maailmasõja järgseil aastail õppis ta maali ning 1960. aastate alguses hakkas avaldama luulet. Koos Bob Cobbingiga asutas ta mõjuka kirjastuse Writers Forum Press ja kirjanike töötoa.

Ta suhtles paljude USA Beat Generationi kirjanikega, eriti William Burroughsiga. Tema 1968. aasta raamat *Bomb Culture* oli üks tolle aja vastandkultuurirevolutsiooni võtmetekste, mis leidis seoseid peahoovuse ühiskondlikele normidele alternatiivide tekkimise ning ähvardava tuumakatastroofi vahel.

Nuttall oli üks häpeningi pioneere Suurbritannias.

Nuttall oli 1975–1976 National Poetry Society esimees. Tol ajal ol see selts lühikest aega koduks British Poetry Revivalile. Ta oli mitme üleriikliku ajalehe luulekriitik ning Poetry Society kandidaat Poeta Laureatuseks, kuid talle eelistati Ted Hughesi.

Nuttall töötas kunstiõpetajana.

Vanemas eas mängis ta mitmes filmis ja esines televisioonis.

2003 ilmus tema Selected Poems (inglise keeles *Valitud luule*).
**Laats** on eesti perekonnanimi.

Statistika
----------

2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Laats 176 inimesel: 84 mehel ja 92 naisel. Perekonnanimede levikult oli Laats meeste puhul 1053. kohal ja naiste puhul 1070. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Laats vanuserühmas 80–84, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,04. Nimi oli kõige sagedasem Võru maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 9,99 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Tartumaal Sangaste kihelkonnas, Pärnumaal Halliste kihelkonnas, Võrumaal Urvaste kihelkonnas ja Virumaal Viru-Jaagupi kihelkonnas seitsmel korral nimeks Laats, Laatz ja Laaz (Laats).

Nimede eestistamisel võeti Laats 1935.–1936. aastal uueks perekonnanimeks 5 korral isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem Lahzinis, Lahzis, Pahvlivitsch-Lahzis, Pavlovitsch ja Pavlovitsh.

1939. aastal vahetas üks isik Meremäe vallas nime Laats uue nime Laanoja vastu.

Nime kandjaid
-------------

* Ain Laats, eesti päritolu USA raketiinsener (1935–)
* Alar Laats, eesti teoloog (1954–)
* Annika Laats, eesti vaimulik ja tervishoiutöötaja (1970–)
* Artur Laats, eesti sõjaväelane (1892–1942)
* Jyri Laats, Soome ja USA sõjaväelane (1923–2018)
* Lauri Laats, eesti ettevõtja ja poliitik (1981–)
* Lia Laats, eesti näitleja (1926–2004)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 17.04.2023)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Laats.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Laats.
4. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Laats.

Välislingid
-----------

* Laats statistikaameti andmebaasis
**Krevald** on perekonnanimi.

Statistika
----------

2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Krevald 47 inimesel: 22 mehel ja 25 naisel. Perekonnanimede levikult oli Krevald meeste puhul 5554. kohal ja naiste puhul 5293. kohal. Perekonnanime Krevald kandja oli keskmiselt 42 aasta vanune. Krevald oli levinuim Võru maakonnas, kus seda nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 2,58.

Nimede eestistamise käigus loobuti aastatel 1935–1939 nimest Krevald 8 korral. Uuteks nimedeks võeti Kalvet, Kuusmets ja Kiviloog kahel korral ning Kraav ja Kaara ühel juhul.

Nime kandjaid
-------------

### Nime kandjaid Eestis

* Aadu Krevald, kergejõustiklane ja spordipedagoog (1939)
* Heino Krevald, eesti korvpallur ja treener (1930–2007)
* Kersti Krevald (Meimer), endine korvpallur (1967)
* Kristjan Krevald, eesti arhitekt (1966–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 24.11.2022)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Krevald.

Välislingid
-----------

* Krevald statistikaameti andmebaasis
**Tippecanoe lahing** oli kokkupõrge 7. novembril 1811 Battle Groundi lähedal Indiana territooriumil Ameerika Ühendriikide valitsusvägede ja indiaanlaste vahel. USA vägesid juhtis Indiana kuberner William Henry Harrison, põliselanikke šoonide pealik Tecumseh ning tema vend Tenskwatawa, kes olid Metsiku Lääne koloniseerimise vastastest hõimudest moodustanud liidu. Osapoolte vahelised pinged olid pikka aegat kasvanud ning Harrison otsustas umbes 1000 mehega rünnata indiaanlaste liidu kantsi Prophetstownis Tippecanoe ja Wabashi jõe liitumiskohas.

Tecumesh ei olnud veel Ameerika Ühendriikidele vastu astumiseks valmis ning oli parajasti eemal võitlejaid värbamas, Prophetstowni oli jäänud tema vend Tenskwatawa, kes oli usu-, mitte sõjaline juht. Harrison jäi 6. novembril Prophetstowni lähedale laagrisse ning leppis Tenskwatawaga järgmiseks päevaks kohtumise kokku. Varahommikul ründasid Prophetstowni võitlejad Harrisoni sõjaväge ning kuigi neil õnnestus USA vägesid üllatada, jäi Harrison koos oma meestega enam kui kaheks tunniks positsioonidele. Pärast lahingut põletasid Harrisoni mehed Prophetstowni maha ning hävitasid talve toiduvarud. Sõdurid läksid pärast seda koju.

Harrison kogus eduka lahinguga kuulsust ning see andis talle edu ka 1840. aasta presidendivalimistel. Tecumesh' hõimuliidu jaoks oli lüüasaamine valus ning kuigi seda üritati korduvalt, ei õnnestunud indiaanlastel enam nii võimsat üksust kokku panna.

Viited
------

1. ↑  Blaine T. Brownell; Robert C. Cottrell (2010). *Lives and Times: Individuals and Issues in American History: To 1877*. Rowman & Littlefield. Lk 130. ISBN 9781442205581.
2. ↑  Spencer C. Tucker (2014). *Battles That Changed American History: 100 of the Greatest Victories and Defeats*. ABC-CLIO. Lk 83. ISBN 9781440828621.
Labidakivi
**Labidakivi** on migmatiidist hiidrahn Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Kibaru külas. 

Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 10,4 m, laius 5,2 m, kõrgus 3,3 m, ümbermõõt 24,4 m ja maht 80 m³. Tegemist on mahu poolest Viljandi maakonna suurima rahnuga.

Rahn on korrapärase piklik-ellipsoidse põhiplaani ja püstseintega. See on alusel vaevumärgatavalt ahenev ning üsna maapinnal paiknev. Pind on sammaldunud ja krobeline, idakülg huvitavalt murenenud ja justkui korrapärasteks plokkideks jagunenud.

Rahn on alates 1937. aastast üksikobjektina looduskaitse all.

Vaata ka
--------

* Eesti hiidrahnude loend

Viited
------

1. ↑  Pirrus, Enn (2009). *Eestimaa suured kividˇˇ*. Tallinn: Teaduste Akadeemia kirjastus.
2. ↑  "Labidakivi". *EELIS Infoleht*. Vaadatud 30.12.2022.
3. ↑  "Labidakivi". *Keskkonnaportaal*. Vaadatud 30.12.2022.

Välislingid
-----------

* Labidakivi ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis
* Labidakivi keskkonnaportaalis

* Labidakivi hiidrahnLabidakivi hiidrahn
* Labidakivi hiidrahnLabidakivi hiidrahn
* Labidakivi hiidrahnLabidakivi hiidrahn
* Labidakivi hiidrahnLabidakivi hiidrahn
* Labidakivi hiidrahnLabidakivi hiidrahn
**Põdrala vald** oli vald Valga maakonnas aastail 1939–1950.

Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad

1939. aasta vallareform
-----------------------

Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Leebiku valla maa-alast; senise Riidaja valla maa-alast; senise Lõve valla maa-alast, välja arvatud Tehvandi nr. 17-a, Ennomõisa nr. 18-a ja 18-b, Üprese, Mangle, Kuremäe, Kõrgesilla, Kivija, Lombi, Raudsima, Kaera ja Sarantso nr. 25 ja 26 talude maa-alad; senise Patküla valla senise Leebiku valla kahe tüki vahel asuva lahustüki ja Väikese Emajõe ääres asuva lahustüki Peedukse, Liiva, Suitso, Pikasilla koolimaa nr. 38, nr. 15 ja Parve talude maa-aladest; senise Suislepa valla Väike-Sälgu ja Väike-Vooru külade ning Musti, Karuküla, Lahastiku, Kaubi, Jüri, Kuru, Lepiku, Vana-Saarde, Nopsi, Varese ja Tuuri talude maa-aladest; senise Kärstna valla Löövi, Mägra, nr. A-96, Viira, Ühisturbamaa ja Köödre talude maa-aladest; seniste Helme ja Jõgeveste valla Väikese Emajõe ja Pikasilla juures asuvate lahustükkide maa-aladest.

Esimene Põdrala vallavanem oli Arthur Tsingel. Vald kuulus Riigivolikogu 57. valimisringkonda, kust valiti Juhan Uuemaa.

Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine
--------------------------------------------------

13. septembril 1945 moodustati valla maa-alal Leebiku külanõukogu ja Riidaja külanõukogu. Viimane Põdrala valla TSN TK esimees oli Sulev Luige isa Karl Luik (1920–1982)

26. septembril 1950 arvati vald Tõrva rajooni koosseisu.

Viited
------

1. ↑  Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88. Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938
**Reduktsioon** (ladina sõnast *reducere* 'tagasi tooma') on filosoofiline mõiste, millega määratakse suhteid erinevate lähedalt seotud valdkondade vahel neid lihtsamaks või fundamentaalsemaks tehes. Eelkõige kasutatakse seda teaduse, vaimufilosoofia ja metafüüsika mõistete tõlgendamisel. Reduktsiooni üheks peamiseks ülesandeks on juhtida meid sellisesse uude olukorda, mis oleks äratuntav kõige esmase kogemusena.

Reduktsiooni harrastajaid võtab kokku reduktsionism.

Ajalugu
-------

Reduktsiooni võib ära tunda juba Vana-Kreeka filosoofiast.
Reduktsionistide vaadete suurimad rivaalid on olnud dualistid ja metafüüsikud. Nende vahel on olnud klassikaline vaidlus materialismi ja keha ja vaimu dualismi osas. Dualismis on arusaam, et keha ja vaim on eraldatud ning vaimunähtused ei ole füüsilised ega suhestu omavahel. Kumbki ei redutseeri teisesse, nad mõlemad on lahus ja reaalsed.

Mõned reduktsionistid on olnud täielikult vastu materialismi ja füsikalismi. George Berkeley fenomenaalne idealism redutseeris tavalised lauad ja toolid ideedeks ja eitas mateeria olemasolu. Berkeley redutseeriv vaade kõigele reaalsele redutseerides kõik vaimseks ideeks. 
Johann Gottlieb Fichte idealismi võib ka vaadata kui reduktsiooni praktiseerimist. Fichte vaade oli, et kõik mittementaalne ei eksisteeri üle vaimse võimalikkuse. Kõike mittementaalset saab täielikult defineerida mõtteliselt. Selles vaates kõik on mõtteline. Need idealistid on reduktsiooni kasutanud, kelle reduktsiooni baas on vaimne.

Thomas Nageli mudel
-------------------

Nageli reduktsioon on interpreeritud kui otsest reduktsiooni, kontrastiks kaudsele reduktsioonile. Nageli reduktsiooni seletus on, kui palju saab tõde redutseerida teiste tõdede järgi, kasutades seejuures ka seadusi. Näiteks kui seletada kukkuva keha kiirendust, saab selle redutseerida otseselt Newtoni teooriale. 
Nageli mudel on saanud kriitikat, kuna on liiga teooriapõhine ja kitsas.

Allikad
-------

1. 
2. 
3.