recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mikko Kasper Lehtonen** (sündinud 16. jaanuaril 1994 Turus) on Soome jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Šveitsi kõrgliigaklubis ZSC Lions.

Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis HC TPS, mille koosseisus debüteeris ta Soome kõrgliigas hooajal 2011-12. Ta on mänginud veel Soome esiliiga klubis TUTO Hockey, Soome kõrgliigaklubides KooKoo ja Tappara ning Rootsi kõrgliigaklubis HV71. 2017. aastal tuli ta HV71-ga Rootsi meistriks.

2019. aasta aprillis sõlmis ta kaheaastase lepingu KHL-i klubiga Jokerit. Hooajal 2019–20 oli ta KHL-is liiga resultatiivseim kaitsemängija (17+32). 2020. aastal valiti ta KHL-i tähtede mängule.

2020. aastal siirdus Lehtonen esmakordselt NHL-i, sõlmides lepingu Toronto Maple Leafsiga. NHL-is tegi ta debüüdi 18. jaanuaril 2021 mängus Winnipeg Jetsi vastu. 2021. aasta veebruaris siirdus ta Columbus Blue Jacketsi. Hooajal 2020–21 kahes klubis mängides jäi tema arvele NHL-is kokku kuus väravasöötu.

2021. aasta oktoobris sõlmis Lehtonen lepingu KHL-i klubiga Peterburi SKA.

2022. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu ZSC Lionsiga.

2014. aastal tuli Lehtonen juunioride maailmameistriks. 2019. aastal Soome jäähokikoondise koosseisus maailmameistriks ning 2022. aastal tuli ta Soome koondisega nii olümpiavõitjaks kui ka maailmameistriks – kõigil neil kolmel turniiril valiti Lehtonen ka turniiri sümboolsesse koosseisu. 2022. aasta maailmameistrivõistlustel, kus ta oli resultatiivseim kaitsemängija (2+10), pälvis ta ka turniiri parima kaitsemängija auhinna.

Soome koondises on ta osalenud ka 2017. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2018. aasta taliolümpiamängudel.

Viited
------

1. ↑  "Maple Leafs sign Mikko Lehtonen". Toronto Maple Leafs. 4.5.2020. Vaadatud 20.1.2021
2. ↑  "Микко Лехтонен – в СКА!". ska.ru. 17.10.2021. Vaadatud 25.10.2021

Välislingid
-----------

* Mikko Lehtonen NHL.com lehel
* Mikko Lehtonen hockeydb.com lehel

| * v
* r
Soome jäähokikoondis  –  2022. aasta olümpiavõitja |
| --- |
| 

* 2 Pokka
* 3 Friman
* 4 Lehtonen
* 12 Anttila
* 13 Kemiläinen
* 15 Aaltonen
* 20 Ojamäki
* 24 Björninen
* 25 Rajala
* 28 Nättinen
* 29 Säteri
* 35 Tuohimaa
* 38 Hietanen
* 40 Lindbohm
* 42 Vatanen
* 45 Olkinuora
* 51 Filppula (k)
* 55 Ohtamaa
* 60 Granlund
* 65 Manninen
* 70 Hartikainen
* 71 Komarov
* 80 Mäenalanen
* 81 Pakarinen
* 82 Pesonen
* Treener: Jalonen

 |
**Kaapo Kakko** (sündinud 13. veebruaril 2001 Turus) on Soome jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis New York Rangers.

Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis HC TPS, debüteerides Soome kõrgliigas hooajal 2017–18. Suurema läbimurde tegi Kakko hooajal 2018–19, mil lõi Soome kõrgliigas 22 väravat ja andis 16 väravasöötu. Samal hooajal valiti Kakko Soome kõrgliiga hooaja parimaks uustulnukaks.

2019. aastal valis New York Rangers ta NHL-i *draft* '​is teise valikuna. Sama aasta juulis sõlmis ta klubiga kolmeaastase lepingu. NHL-is debüteeris 3. oktoobril 2019 ning lõi esimese värava üheksa päeva hiljem mängus Edmonton Oilersi vastu. Kakko sai sellega teiseks 21. sajandil sündinud mängijaks, kes oli NHL-is värava löönud; esimese 21. sajandi mängijana oli NHL-is värava löönud samal päeval paar tundi varem Winnipeg Jetsi mängija Ville Heinola. Debüüthooajal sai Kakko NHL-is kirja 10+13. Hooajal 2022/23 tegi ta NHL-is seni oma resultatiivseima hooaja, kui lõi 18 väravat ja andis 22 väravasöötu.

2018. aastal tuli Kakko Soome kuni 17-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks ja 2019. aastal Soome kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. 2019. aastal tuli ta Soome jäähokikoondisega maailmameistriks. 2019. aasta maailmameistrivõistluste alagrupiturniiril lõi ta kuus väravat, tehes seejuures Slovakkia vastu kübaratriki.

Tal on I tüüpi diabeet ja tsöliaakia.

Viited
------

1. ↑  "NHL Rookie Notebook". Sportsnet.ca. 23.10.2019. Vaadatud 14.4.2022
2. ↑  Rivard, Happy. "A look ahead at the 2019 Draft Class". Hockey Wilderness. Originaali arhiivikoopia seisuga 4.02.2023. Vaadatud 26.7.2018.
3. ↑  Staff, HP. "HockeyProspect.com's Early 2019 NHL Draft Top 31 Ranking". Hockey Prospect. Vaadatud 26.7.2018.
4. ↑  Shultz, Alex. "The Real-Life Diet of Kaapo Kakko, the New York Rangers Rookie Who Eats Gluten-Free". *GQ*. Vaadatud 28.5.2020.

Välislingid
-----------

* Kaapo Kakko NHL.com lehel
* Kaapo Kakko portaalis hockeydb.com

| * v
* r
New York Rangers |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Jaroslav Halák **·** Igor Šestjorkin |
| 
**Kaitsjad**: Adam Fox **·** Libor Hájek **·** Ben Harpur **·** Ryan Lindgren **·** Niko Mikkola **·** K'Andre Miller **·** Braden Schneider **·** Jacob Trouba |
| 
**Ründajad**: Jonny Brodzinski **·** Filip Chytil **·** Barclay Goodrow **·** Kaapo Kakko **·** Patrick Kane **·** Chris Kreider **·** Alexis Lafrenière **·** Jake Leschyshyn **·** Tyler Motte **·** Artemi Panarin **·** Vladimir Tarassenko **·** Vincent Trocheck **·** Jimmy Vesey **·** Mika Zibanejad |
**Johann Rudolf Andrejev** (3. oktoober 1851 Jõhvi mõis, Jõhvi kihelkond, Virumaa – 8. juuni 1926 Rakvere) oli aastail 1906–1914 Rakvere linnapea ning ühiskonnategelane.

Ta pärines Jõhvist, kus ta isa Juhan oli mõisa kokk. Ta asus 1903. aastal elama Rakverre ja omandas suure kinnistu Laia ja Posti tänava nurgal ning pidas seal Rakvere hobupostijaama, oli ka Rakvere kirikumõisa rentnik. Rakveres astus ta ka 1903. aastal tuletõrje korrapidajate jaoskonna liikmeks, kuhu ta oma surmani kuulus. Ta oli ka Rakvere linna vastastiku kinnituse seltsi juhatuse liige.

Ta valiti Rakvere linnapeaks kahel korral järjest: 1906. ja 1910. aastal. Tema linnajuhtimise ajal asutati Rakveres 1912. aastal Rakvere Õpetajate Seminar ja Rakvere Gümnaasium.

Rakvere linna vabatahtliku tuletõrje kauaaegne juhatuse liige ja esimees Rudolf Andrejev maeti Jõhvi kalmistule..

Viited
------

1. ↑  Odette Kirss. Eestlaste SUURVÕIT valimistel, Virumaa Teataja nr 65, 3. aprill 2014
2. ↑  Rudolf Andrejev f. (Nekrolog). Tuletõrje Teated, Nr. 23 Juuni 1926 Nr. 23, lk 16

Välislingid
-----------

* Rudolf Andrejev f. (Nekrolog). Tuletõrje Teated nr 23, juuni 1926. Lk 16
* Odette Kirss. Eestlaste SUURVÕIT valimistel. Virumaa Teataja nr 65, 3. aprill 2014
* Johann Rudolf Andrejev, www.geni.com
**Tiit Land** (sündinud 25. septembril 1964) on eesti biokeemik, alates 2020. aasta sügisest Tallinna Tehnikaülikooli rektor. 

Ta lõpetas 1982. aastal Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli  ja 1989. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna. Aastatel 1990–1994 oli Stockholmi Ülikooli doktorant. Kaitses 1994. aastal Stockholmi Ülikoolis filosoofiadoktori (PhD) väitekirja. Väitekirja teema oli "Galanin receptor ligands: agonists and the first antagonists". 

Aastatel 1994–1999 töötas ta teadurina USA riiklikus terviseinstituudis. 1999–2006 oli ta Stockholmi Ülikooli Neurokeemia ja Neurotoksikoloogia Instituudi teadur ja õppejõud. Aastail 2007–2011 töötas ta Tallinna Ülikoolis keemia õppetooli professorina (Matemaatika ja Loodusteaduste Instituudi loodusteaduste osakonnas).

Tiit Land valiti 14. veebruaril 2011 Tallinna Ülikooli rektoriks. 8. veebruaril 2016 valiti ta tagasi teiseks ametiajaks.

18. mail 2020 valiti ta Tallinna Tehnikaülikooli rektoriks. Tiit Land asus Tallinna Tehnikaülikooli rektorina ametisse 1. septembril 2020.

Tunnustus
---------

* 2014 Tallinna teenetemärk
* 2021 Tallinna Ülikooli teenetemärk
* 2022 Valgetähe III klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema abikaasa on Kadri Land. Neil on kaks tütart.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Tallinna Ülikooli rektoriks valiti Tiit Land Tallinna Postimees, 14. veebruar 2011
3. ↑  Margus Maidla. "Ülikooli arengu võti" Sirp, 15. aprill 2016

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tiit Land** |

* Tiit Land Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* "Püramiidi tipus", ETV, 31. jaanuar 2013
* Teele Tammeorg "Tiit Land. Tallinna ülikooli tüürib tagasihoidlik tippteadlane" Eesti Päevaleht, 11. detsember 2015

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Rein Raud** | **Tallinna Ülikooli rektor**2011–2020 | Järgnev**Tõnu Viik** |
**Anti Saarepuu** (sündinud 26. märtsil 1983 Võrus) on endine Eesti murdmaasuusataja.

Ta kandideeris 2023.aasta Riigikogu valimistel Keskerakonna nimekirjas.

Anti Saarepuu treenerid olid Mati Alaver, Hille Saarepuu ja Jaanus Teppan.

Ta on võitnud Eesti meistrivõistlustel 2000–2014 individuaalselt 3 kuld-, 2 hõbe- ja 4 pronksmedalit ning teatesõitudes 4 kuld-, 6 hõbe- ja 3 pronksmedalit. 
Aastatel 2005–2014 kuulus ta Eesti koondisse. 
Saarepuu on tegutsenud MTÜ Team Haanja treenerina. Tema tuntumad õpilased on Marko Kilp, Karel Tammjärv ja Raido Ränkel. 

Anti Saarepuu kandideeris 2009. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Võru valla volikogusse.

Aprillis 2014 teatas ta, et lõpetab tervislikel põhjustel sportlaskarjääri.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

2006 Itaalia Torinos

* 8. koht vabastiilisprindis

2010 Kanada Vancouveris

* 42. koht klassikasprindis

### Maailmameistrivõistlustel

2005 Oberstdorfis

* 9. koht 4 x 10 teatesõidus
* 10. koht klassikasprindis

2009 Tšehhi Liberecis 

* 7. koht vabatehnikasprindis

2011 Norra Oslos 

* 34. koht vabatehnikasprindis

### Juunioride maailmameistrivõistlustel

2003. Sollefteas

* 9. koht vabastiili sprindis
* 38. koht 10 km klassikas

### Maailma karikasarja kohad ja punktid kokkuvõttes

| Aasta | Punkte | Koht |
| --- | --- | --- |
| 2005 | 144 | 34. |
| 2006 | 102 | 54. |

Isiklikku
---------

Anti Saarepuu on 179 sentimeetrit pikk ja kaalub 76 kilogrammi. Kuulub Võru Suusaklubisse.

Viited
------

1. ↑  Avo Keel ja Anti Saarepuu liitusid erakondadega
2. ↑  "Anti Saarepuu lõpetas suusatajakarjääri". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. aprill 2014. Vaadatud 25. aprillil 2014.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Heinrich Johann von Jannau** (6. märts (23. veebruar vkj) 1753 Holstre – 30. jaanuar (18. jaanuar vkj) 1821 Laiuse) oli baltisaksa päritolu Liivimaa publitsist ja kirikutegelane.

Elulugu
-------

Ta oli pärit vanast reformatsiooni ajal Böömimaalt lahkunud suguvõsast. Tema isa oli Holstre mõisavalitseja Friedrich Gustav Jannau (u 1717−1788) ja ema Anna Catharina von Heydeken. Õppis Riia toomkoolis, kus õpetajaks oli Johann Gottfried Herder. 1770–1773 tudeeris Göttingeni ülikoolis teoloogiat ja kuulas muuhulgas saksa valgustajast ajaloolase August Ludwig von Schlözeri loenguid. Liivimaale naasnuna sai temast esmalt 1776. aastal Põlva pastor-adjunkt ja seejärel 1779. aastal Laiuse pastor, kellena oli ametis surmani. Kui tema isa omandas 1784. aastal Püha Rooma keisrilt aadlitiitli (rüütel), tõsteti aadliseisusse ka Heinrich Johann. Aastal 1814 sai temast Tartu praostkonna praost ja 1819. aastal Liivimaa konsistooriumi assessor.

Heinrich Johann von Jannau tähtsus
----------------------------------

Ta avaldas kirjutisi Balti kubermangude olude ja ajaloo kohta, arvustas pärisorjuse liialdusi ning nõudis talupoegadele mõningat omandiõigust. Samuti taotles ta talupoegade koormiste normeerimist, talurahvakohtute asutamist ja talurahvakoolide eest hoolitsemist. Tema peateos *Geschichte der Sklaverey und Charakter der Bauern in Lief- und Ehstland* (1786) on vanim eesti talurahva ajalugu käsitlev monograafia.

Rääbise mõis
------------

1802. aastal omandas ta vabahärra Hermann von Wrangellilt Rääbise pandimõisa. 1811. aastal pantis ta selle edasi.

Perekond
--------

Naitus 1784. aastal Võikvere mõisaomaniku tütre Auguste Johanna von Yhrmanniga (1761−1800). Pärast viimase surma abiellus 1803. aastal leskproua Sophie Elisabeth von Wrangelliga (sündinud von Mandenstierna) (1776−1836). Tema poeg Heinrich Georg von Jannau oli Hargla ja Laiuse, teine poeg Otto August von Jannau Riia Jakobi koguduse pastor.

Teoseid
-------

* *Sitten und Zeit, ein Memorial an Liefund Ehstlands Väter* (1781)
* *Provinzialblätter an das lief- und ehstländische Publikum* (1786)
* *Geschichte der Sklaverey und Charakter der Bauern in Lief- und Ehstland* (1786)
* *Die Sophisterey in Ehstland, Ein Fragment an Herrn A. v. Kotzebue* (1787)
* *Geschichte von Lief- und Ehstland pragmatisch vorgetragen* (2 köidet) (1793 ja 1796)

Viited
------

1. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Teil. Der estnische District. Dorpat: Druck von C. Mattiesen, 1877, lk 86 .

Kirjandus
---------

* *Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918*. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1977.
* Heinrich Johann von Jannau veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"

Välislingid
-----------

* Heinrich Johann von Jannau Eesti vanema kirjanduse digitaalses tekstikogus EEVA

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Franz Gotthilf Friedrich Asverus** | **Tartu praost**1814–1821 | Järgnev**Otto Wilhelm Masing** |
Soła jõgi Zabłocies
**Soła** on jõgi Poola lõunaosas, Wisła esimene parempoolne suurem lisajõgi. 

Jõgi saab alguse mitme Żywieci Beskiidide mägioja ühinemisel. Jõe alguseks võib pidada kahe suure mägioja (Rycerka oja ja Ujsoły oja) ühinemiskohta Rajczas raudteejaama lähedal. Sellest kohast alates asendub mägiojade tormiline vool jõele omase rahuliku vooluga. Mõnel kaardil märgitakse jõe alguseks koht 5 km ülesvoolu, kus Sólis suubub Czerna ojja (Czarna Soła) Solanka oja. Neist moodustuv oja on siiski mitu korda väiksem kui Rycerka oja, kuhu see oja pool kilomeetrit enne Ujsoły ojaga ühinemist suubub. 

Soła voolab läbi Żywieci nõo, Väike-Beskiidide ja Sileesia mägede.

Ta suubub Wisłasse Oświęcimi lähedal. 

Jõe pikkus on 88,9 km, valgala 1400 km². 

Keskmine vooluhulk on 18 m³/s, minimaalne vooluhulk 1 m³/s, maksimaalne vooluhulk on registreeritud 1958 Tresnas (1382 m³/s). 

Soła üleujutuste potentsiaal on väga suur. Ta on selle poolest Wisła Karpaatide lisajõgede seas teisel kohal. 

Soła jõe ääres on järgmised asulad:

* Ujsoły
* Rajcza
* Milówka
* Cisiec
* Węgierska Górka
* Cięcina
* Radziechowy
* Żywiec
* Tresna
* Czernichów
* Porąbka
* Oświęcim
* Kęty
* Wieprz
* Bielany

Soła jõele on rajatud kolm veehoidlat:

* Żywieci järv (pais Tresnas)
* Międzybrodzie järv (pais Porąbkas)
* Czanieci veehoidla (pais Czaniecis)

* Soła jõgi Wieprzi lähedalSoła jõgi Wieprzi lähedal
* Soła jõgi Wieprzi lähedalSoła jõgi Wieprzi lähedal
* Soła jõgi Wieprzi lähedalSoła jõgi Wieprzi lähedal
* Soła jõgi Wieprzi lähedalSoła jõgi Wieprzi lähedal

  

*Artiklis on kasutatud poola, inglise, itaalia ja ungari vikipeediat seisuga 29. september 2007.*
**Keskmine ogavaksik** (*Aplocera plagiata*) kuulub vaksiklaste sugukonda, liblikaliste seltsi. Keskmine ogavaksik on üle terve maailma suhteliselt levinud.

Eluring
-------

Keskmine ogavaksik lendab kahe põlvkonnana maist juulini ja augustist septembrini. Röövikud talvituvad. Esimese põlvkonna täiskasvanud isendid tärkavad suve alguses ja munevad lehestikule varsti pärast tärkamist. Esimese põlvkonna vastsed on kohal juulis. 
Teise põlvkonna täiskasvanud isendid tärkavad suve keskpaigas või lõpus ja teise põlvkonna vastsed on kohal augustist septembrini. Jahedad sügistemperatuurid aeglustavad vastsete arengut ja põhjustavad röövikute liikumist mulla allapanu alla või mulda, kus nad talvituvad ja seejärel nukkuvad järgmise aasta hiliskevadel.

Röövikud
--------

Ogavaksiku vastsed toituvad mitmesugustest taimedest, sealhulgas tammest, hikkoripuust ja kasest. Röövikud on tavaliselt suured ja karvased, neil on pruun või punakas keha, mida kaunistavad ekrsavärvilised triibud ja mustrid. Naistepuna taimed sisaldavad keemilisi ühendeid, mida tuntakse hüperitsiinide ja hüperforiinina, millel arvatakse olevat kaitsev roll taimtoiduliste putukate vastu. Kuid *Aplocera plagiata* röövikud taluvad ja isegi kasutavad neid ühendeid oma toidus. Arvatakse, et *Aplocera plagiata* võime toituda *Hypericum* taimedest võib olla seotud koi ja taime koosevolutsiooniga. Aja jooksul võis koi olla välja arenenud kohandused, et ületada taime keemiline kaitse, samas kui taim võis välja töötada kohandused, et taluda koi taimtoidulisi.

Levila
------

Ogarvaksikuid võib leida Põhja-Ameerikast, Euroopast ja parasvöötme Aasiast. *Aplocera plagiata* on Euroopa päritolu. See toodi sisse Columbiasse 1976. aastal ja Ontariosse aastal 1980. USA-st leiti seda esimest korda 2003. aastal. 
Üldiselt on nad levinud Lääne- Eestis ja saartel.

Toitumine
---------

Ogavaksiku röövikud toituvad tavaliselt paljude puuliikide lehtedest, kuid võivad toituda ka muudest taimedest. Nende toitumisharjumused sõltuvad sageli nende konkreetsest elupaigast ja kättesaadavatest toiduallikatest. Röövikud söövad lehti, kuni nad on täielikult arenenud ning valmis nukufaasi minema. Täiskasvanud putukad toituvad tavaliselt õietolmust ja nektarist, kuid mõned liigid ei tarbi toitu üldse ning nende eluiga piirdub ainult paaripäevasega.

Määramine
---------

Ogavaksiku tiibadel on omapärased hallid triibud ja laigud, mis koosnevad eri värvitoonidest. Neil on karvased jalad, mis on märgatavalt laiemad kui muudel rööviklaste liikidel. Röövik on tavaliselt punakas pruun, millel on erksavärvilised triibud ja mustrid. Määramiseks on soovitatav kontakteeruda spetsialistiga.

Viited
------

1. ↑  "Butterflies and Moths of North America".
2. ↑  "Aplocera plagiata". *washingtonstateuniversity.com*.
3. ↑  "Aplocera Plagiata".
4. ↑  "Aplocera plagiata(Linnaeus, 1758)".
5. ↑  "Species Aplocera plagiata - Treble-bar Moth - Hodges#7627".
6. ↑  "Aplocera plagiata (Linnaeus, 1758)".
**Sänni Noormets** (sündinud 5. aprillil 1990) on eesti muusik, muusikapedagoog ja näitleja. 

Ta on pärit Türilt ja lõpetanud Türi Muusikakooli viiuli eriala. 2009. aastal suundus ta pärimusmuusikat õppima Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemiasse, mille lõpetas 2014. aastal. Aastal 2017 sai ta magistrikraadi Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias pärimusmuusika eriala kompositsiooni suunal. 

Sänni Noormets õpetab viiulimängu Vanalinna Hariduskolleegiumis. 

Muusikuna on ta kaasa löönud pärimusmuusika ansamblites Midrid, Estbel ja Ars Apta ning ta kuulub Estonian Folk Orchestra ja kontsertprojekti "Ruhnu saare lood ja laulud" koosseisu. 

Ta on osalenud DJ Sander Mölderi albumi "TIKS 017" kontsertetteastes. 

Muusikuna on ta olnud kaastegev rändteatris Vaba Vanker ja Ugala lavastuses Once ning helilooja ja muusikalise kujundajana osalenud NUKU lavastuse "Eesti jõulud" lavastusmeeskonnas. 

Ta on loonud muusika tudengifilmidele "Hiis" ja "Toome helbed" (mõlemad 2014).

Sänni Noormets on alates 2014. aastast toimuva Ruhnu viiulilaagri üks korraldajatest.

Viited
------

1. ↑  Viljandi Kultuuriakadeemia muusika õppekava vilistlased
**Breitenfurt bei Wien** on vald *(Marktgemeinde)* Austrias Alam-Austria liidumaal Mödlingi ringkonnas.

Breitenfurt asub Wienerwaldis, mis külgneb edelas Liesingi orus vahetult Viini linnaga. Vald on piirkonna üks suuremaid ja selle asustustihedus on 197 in/km². Vallas on suured kõrguse erinevused ja see asub 260–592 meetri kõrgusel merepinnast.

Vald koosneb kahest osast: Breitenfurtist ja Hochroterdist. Breitenfurt-Ostende asub Wien-Kalksburgi kõrval. Breitenfurtist viib tee üle Kleinen Semmeringi Wolfsgrabenisse.

Ajalugu
-------

Breitenfurt asutati suhteliselt hilja ja esineb asustatud paigana ajalooürikutes esmakordselt 1622. aastal. Seni kasutati nime *Breitenfurt* ainult maapiirkonna tähistamiseks. Kuni Türgi sissetungini 1683. aastal asus seal kuninglik jahiloss, mille varemed kajastuvad valla vapil. Pärast Türgi okupatsiooni oli Breitenfurtis alles 20 maja. Peagi asustati piirkond inimestega Salzburgist, Baierist ja Steiermarkist. Elanikud olid enamasti puutöölised. 1721. aastal oli linnas juba 42 ja valla äärealadel 32 maja. Aastatel 1714–1732 ehitas pangandusmagnaat Gregor Wilhelm von Kirchner piirkonda barokkstiilis palee, mis lammutati 1796. aastaks. Praegune kihelkonnakirik oli algselt selle palee kabel.

Breitenfurtist sai 1848. aastal iseseisev omavalitsusüksus ja 1850. aastal valiti sellele esimene linnapea. Paigast sai Viini elanike armastatud kuurort ja turismitööstus õitses. 1898. aastal plaaniti Viinist puhkajate toomiseks elektrirongiliini, kuid see projekt ei realiseerunud.

Tänu rahvastiku pidevale kasvule sai Breitenfurtist 1930. aastal turulinn. 1938. aastal liideti omavalitsus, nagu ka paljud teised selles piirkonnas, Viini linnaga ning sellest sai Suur-Viini 25. ringkond. See sai taas iseseisvaks omavalitsuseks 1954. aastal.

Viited
------



Mödlingi ringkonna vallad

* Achau
* Biedermannsdorf
* Breitenfurt bei Wien
* Brunn am Gebirge
* Gaaden
* Gießhübl
* Gumpoldskirchen
* Guntramsdorf
* Hennersdorf
* Hinterbrühl
* Kaltenleutgeben
* Laab im Walde
* Laxenburg
* Maria Enzersdorf
* Mödling
* Münchendorf
* Perchtoldsdorf
* Vösendorf
* Wiener Neudorf
* Wienerwald
Mikk Üleoja Estonia maja 100. aastapäeva puhul korraldatud autogrammitunnis 17. septembril 2013
**Mikk Üleoja** (sündinud 2. jaanuaril 1970) on eesti koorijuht ja laulja. Ta on Eesti Rahvusmeeskoori peadirigent ja kunstiline juht.

Mikk Üleoja alustas muusikaõpinguid Tallinna Muusikakeskkoolis, kus ta õppis koorijuhtimist oma õe Elo Forseli juhendamisel ja trompetit Aavo Otsa juures. 1997. aastal lõpetas ta Eesti Muusikaakadeemia (Ants Üleoja dirigeerimisklassis) ja 2004. aastal sai samas magistrikraadi (Toomas Siitani juhendamisel). Aastatel 1990–1993 täiendas ta end Lahtis Snellmani kõrgkooli lauluosakonnas, õppides Rudolf Steineri õpetusel põhinevat Werbecki häälekooli meetodit. Tema juhendaja oli hollandi tenor Christiaan Boeel.

Enda muusikaõpetajatest meenutab ta teistest enam viiuliõpetaja Harri Rikandit, trompetiõpetajat Avo Otsa ja muusikaajaloo õpetajat Toomas Siitanit.

Aastatel 1989–1992 laulis Mikk Üleoja Maailma Noortekooris, 1994–1996 Eesti Rahvusmeeskooris, 1996–2000 Eesti Filharmoonia Kammerkooris ning 1998. aastast on ta laulnud gregoriaani ansamblis Vox Clamantis. Lauljana on ta osalenud salvestustel nii Vox Clamantise ja kui ka Eesti Filharmoonia Kammerkoori koosseisus.

Aastatel 1998–2011 töötas ta Eesti Filharmoonia Kammerkoori koormeistrina ning juhatas koori paljudel esinemistel, sealhulgas Austrias ja Soomes ning plaadisalvestustel.

Koorijuhina alustas Mikk Üleoja tööd Pärnus kammerkoori Mattone juures, mille peadirigent ta oli aastatel 1994–1996. Aastatel 2003–2005 juhatas ta Püha Miikaeli poistekoori. 2003. aastast on ta Kaarli koguduse kontsertkoori peadirigent ning aastast 2011 Eesti Rahvusmeeskoori kunstiline juht ja peadirigent.

Ta on olnud Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi muusikaosakonna õpetaja. 2004/2005. õppeaastal õpetas ta koorijuhtimist Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias. 

XXVI üldlaulupeol oli ta liigijuht.

Tunnustus
---------

* 2002 Gustav Ernesaksa Fondi õppestipendium
* 2007 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (Mart Saare loomingu salvestamine)
* 2015 Gustav Ernesaksa koorimuusika peastipendium
* 2016 Armeenia kultuuriministeeriumi kuldmedal (Armeenia kultuuri toetamise ja populariseerimise eest)
* 2016 Eesti Vabariigi kultuuripreemia (väljapaistvate loominguliste saavutuste eest 2015. aastal, koos Eesti Rahvusmeeskooriga)

Isiklikku
---------

Tema vanemad on koorijuhid Ants ja Ene Üleoja. Ka tema õde Elo Forsel on koorijuht.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Mikk Üleoja. Eesti Muusika Infokeskus.
2. ↑  Persona Grata, Teater. Muusika. Kino 1/2008
**Papiaru tänav** on tänav Rakveres ja paikneb linna põhjaosas. Kaugus linna keskväljakust linnulennul mõõdetuna on 1,9 km. Tänava nimi on tulnud põhja pool, Rakvere vallas asuva Papiaru küla järgi.

Papiaru tänav on 1099 meetrit pikk, keskmiselt 30 meetrit lai ning asub Lennuvälja linnaosas. 20. sajandi lõpuni oli tänava ümbrus veel hoonestamata, siin paiknes kohalik maantee.

Tänav saab alguse Arkna tee ristmikult, kulgeb lääne suunas ja lõpeb linna piires Papiaru tänava ringristmikul. Sealt edasi kulgeb tänav 520 meetri ulatuses Rakvere valla Tõrremäe küla territooriumil Põhjakeskuse suunas.
Papiaru tänav ristub põhja poolt Teliku tänavaga, Tiiviku tänavaga ning Kopteri tänavaga.

Papiaru tänava põhjaküljel asuvad tootmis- ja äriettevõtete kinnistud ja hooned, mis on 21. sajandil rajatud Rakvere tööstuspargi detailplaneeringu alusel. Lõunaküljel paiknevad tootmismaa kinnistud, mis on hoonestamata. Paralleelselt tänavaga kulgeb ca 120 meetri kaugusel lõuna pool Rakvere lennuvälja maandumisrada.

Tänav on rajatud välisvalgustuse ning asfaltkattega sõiduteega.

Viited
------

1. ↑  Kohalike teede nimekiri Vaadatud 21.10.2021
2. ↑  Rakvere linnaosad
3. ↑  Rakvere interaktiivne kaart

Välislingid
-----------

* Geoportaal
* Vaade Papiaru tänavale ringristmikult ida suunas
Killingtoni kesklinn
Karumägi Killingtoni suusakuurordis.
**Killington** on linn Ameerika Ühendriikides Vermonti osariigis Rutlandi maakonnas. Elanikkond oli 2020. aasta rahvaloenduse andmetel 1407. Seal asuvad Killingtoni suusakuurort ja arvukad puhkemajad. Linna nimi oli vahepeal Sherburne, kuid 1999. aastal nimetati uuesti Killingtoniks.

Killingtoni linna toetati 7. juulil 1761. aastal New Hampshire'i stipendiumiga. 1800. aastal nimetati see maaomaniku kolonel Benjamin Sherburne'i järgi ümber Sherburne'iks. Linn hääletas 2. märtsil 1999 oma esialgse nime Killingtoni naasmise poolt; mille Vermonti Peaassamblee kiitis heaks ja see jõustus 1. juulil 1999.

2007. aasta linnakoosolek arutas ettepanekut kehtestada igale kinnisvaramaksutulu dollarile kolmesendine lisatasu. Saadud tulu oleks kasutatud linna majandusarengu grupi rahastamiseks. Lisatasu ei kiitnud valijad heaks.[7]

Killington oli üks kolmeteistkümnest Vermonti linnast, mis oli isoleeritud 28. augustil 2011 orkaan Irene põhjustatud üleujutuste tõttu. Killington oli ära lõigatud 19 päevaks.[8]

Killingtoni valijad on kahel korral hääletanud Vermontist lahkulöömise ja 40 km kaugusel idas asuva New Hampshire'i osariigiga liitumise poolt. Liikumine tuleneb sellest, mida mõned elanikud tajuvad Vermonti osariiki saadetud maksude ebavõrdsusena saadud teenuste eest. Hääled on suures osas sümboolsed, kuna lahkulöömine on väga ebatõenäoline ja selleks oleks vaja mõlema osariigi seadusandliku kogu, aga ka USA Kongressi nõusolekut.

Üks piirkonna suuremaid äriettevõtteid on Killingtoni suusakuurort, USA idaosa suurim suusakeskus.

Alates 2016. aasta novembrist on Killington võõrustanud mäesuusatamise maailma karikasarja etappe, mille naiste võistlused (suurslaalom ja slaalom) toimuvad tänupüha nädalavahetusel "Superstaari" jooksul. Ameeriklanna Mikaela Shiffrin võitis slaalomivõistluse iga võistluse esimese viie aasta jooksul.
Gudai hüdroelektrijaam
**Gudai** (žemaidi *Gudā*) on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Viekšniai vallas.

Gudai asub Virvyčia jõe kallastel. Osaliselt ulatuvad külla Natura 2000 alad Venta ümbruskond ja Virvytė org. Ka jääb asula osaliselt Virvytė maastikukaitsealale ja Venta regionaalparki.

Küla nimi tuleneb vanast leedu nimetusest valgevenelaste kohta - gudas. Gudais on hüdroelektrijaam.

Muinsusmälestised
-----------------

Muinsuskaitse all on Gudai küla vana kalmistu. Kalmistul asub puust rist ristilöödud Jeesuse kujutisega.

Aadressil Virvytės g. 111 asub Gudai vesiveski. Kahekorruseline mansardkorrusega hoone valmis aastal 1924. Veskis on põletatud tellistest kamin. Vundament on maakividest, seda eraldab puidust osast põletatud tellistest riba. Põletatud tellistest ja maakividest on ka veekanali võlvid. Suur osa veski sisseseadest on säilinud. lisaks hoonele kuuluvad kompleksi veel juurdevoolu- ja äravoolukanalid. Veskikoht pärineb aastast 1922, selle rajasid lätlased Vilis ja Alvynas Jungid. Hiljem kuulus veski kolhoosile; aastal 1986 lõpetas see tegutsemise. Aastal 1995 pandi veski müüki, uued omanikud rajasid selle juurde hüdroelektrijaama.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 84 (1902)
* 82 (1923)
* 102 (1959)
* 90 (1970)
* 62 (1979)
 | * 62 (1985)
* 45 (1989)
* 38 (2001)
* 25 (2011)
* 26 (2021)
 |

Viited
------

1. ↑  Dėl Mažeikių rajono savivaldybės gyvenamųjų vietovių nustatymo, pavadinimų suteikimo, gyvenamųjų vietovių panaikinimo, teritorijų ribų nustatymo ir pakeitimo
2. ↑  Gyventojai gyvenamosiose vietovėse: Lietuvos Respublikos 2021 metų gyventojų surašymo rezultatai. Vilnius: Statistikos departamentas, 2022.
3. ↑
4. ↑  Gudų senosios kapinės
5. ↑  Gudų vandens malūnas

Välislingid
-----------

 Gudai – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* [ttps://www.mke.lt/Gudai Küla Mažeikiai piirkonna entsüklopeedias]

| * v
* r
Viekšniai valla haldusjaotus |
| --- |
| 
**linnad:** **Viekšniai** |
| 
**külad:** Ašvėnai **·**  Birbiliškė **·**  Bobulina **·**  Boguslavas **·**  Čekai **·**  Dainoriai **·**  Dargužiškiai **·**  Daubiškiai **·**  Dauginėliai **·**  Dauginiai **·**  Degimai **·**  Ferma **·**  Gudai **·**  Gyvoliai **·**  Kapėnai **·**  Kegriai **·**  Marijampolė **·**  Marškonė **·**  Meižiai **·**  Meškeliai **·**  Nabuiliai **·**  Pabūgeniai **·**  Padvariai **·**  Pakalupis **·**  Palnosai **·**  Pavirvytė **·**  Pluogai **·**  Pušinava **·**  Ramoniškė **·**  Rekečiai **·**  Santekliai **·**  Savarina **·**  Skleipiai **·**  Stočkai **·**  Svirkančiai **·**  Tučiai I **·**  Tučiai II **·**  Žalionė **·**  Žibikai **·**  Uogiškiai **·**  Užventė |
**Viljandi Kaare Kool** (varem *Viljandi Vene Gümnaasium*) on põhikool Viljandi maakonnas Viljandis aadressil Kesk-Kaare 17.

Ajalugu
-------

Kool alustas tegevust 4. detsembril 1944 Linnu 4 asuvas majas *Viljandi Vene Koolina* ning õppekeel oli vene keel. Esimene direktor oli Adele Jussman, kelle jõupingutustega kool organiseeritigi. Tööd alustati 3 õpetajaga ja 64 õpilasega. 1946. aasta augustis sai kooli direktoriks Fjodor Polibin, kes töötas selles ametis 1968. aastani. 1948. aastal muudeti õppeasutus keskkooliks ja järgmisel aastal sai kooli nimeks *Viljandi III Keskkool*. Aastatel 1962–1966 kandis kool nime *Viljandi V 8-klassiline kool* ning pärast seda *Viljandi II Keskkool*. 1968. aastal sai kooli direktoriks Elias Blumberg. 

Vana koolimaja jäi õpilaste jaoks väikeseks ning 1970. aastal andis haridusministeerium loa uue maja ehitamiseks. See valmis kümne kuuga tänu õpilaste ja pedagoogide abile ning 1. septembril 1971 alustas kool õppeaastat uues majas. Aastad 1969–1974 olid koolis kõige õpilasterohkemad, õpilasi oli üle 800, õpetajaid 45. Kooli lõpetajate seas on tuntud teadlasi, muusikuid ja kunstnikke. 

1995. aastal sai kooli nimeks *Viljandi Vene Gümnaasium*. 2006. aastal suleti kooli gümnaasiumiosa ning kooli nimeks sai *Viljandi Kaare Kool*. Õppetöö hakkas toimuma eesti keeles ja Kaare Kooli esimeseks direktoriks sai Ardo Agasild.

Kaare koolis oli ka vanglaosakond, kus õppisid noored, kes kandsid karistust Viljandi noortevanglas.

Viljandi Kaare Kooli ülevaade
-----------------------------

Koolis õpetatakse Viljandi linna ja Viljandi maakonna hariduslike erivajadustega õpilasi, kellele on ette nähtud õpe põhikooli riikliku õppekava või põhikooli lihtsustatud riikliku õppekava järgi.

Koolis õpivad tõhustatud ja erituge vajavad õpilased. Õpe toimub 6 või 12 õpilasega eriklassides.

Kaare Kooli õpilasi toetavad tugispetsialistid ja abiõpetajad. 2022. aasta seisuga on õpetajaid koolis 31 ja õpilasi umbes 95.

Kooli hoone tegutseb ka Viljandi Täiskasvanute Gümnaasium ning lasteaia Karlsson kaks rühma.

Kaare koolis on olnud ka klassid autismispektri häiretega õpilastele.

Alates 2020. aastast on Viljandi Kaare Kooli direktor Epp Kongas.

Viited
------

1. ↑  Helgi Kaldma (3. detsember 2004). "Vene kool peab kahte juubelit". *Sakala*. Vaadatud 20.01.2020.
2. ↑  Õppeasutuse üldandmed: Viljandi Kaare Kool. EHIS, vaadatud 20.01.2020.
3. ↑  Liisi Seil (27. juuni 2006). "Vene gümnaasium pidas viimase aktuse". *Sakala*. Vaadatud 20.01.2020.
4. ↑  Koolist. Viljandi Kaare Kool, vaadatud 20.01.2020.

Välislingid
-----------

* Kooli koduleht
**"Mäeküla piimamees"** on 1965. aastal valminud Tallinnfilmi mängufilm. Filmi stsenaarium on valminud Eduard Vilde samanimelise romaani ainetel.

Filmi plakati on kujundanud Alfred Saldre.

Süžee
-----

Talumehe Tõnu Prillupi naine sureb ära. Kuna ta väikesed lapsed vajavad hoolt, abiellub Prillup mõne nädala pärast oma naise noorema õe Mariga. Nägus ja nooruke Mari jääb silma vanale mõisnikule parun von Kremerile. Parun teeb Tõnule ettepaneku, et Mari võiks tulla talle armukeseks, siis saaks Tõnu vastutasuks rendile Mäeküla piimatalu. Tõnu elab küllalt viletsasti ja unistab rikkakssaamisest ning paremast elust. Kui Tõnu Marile von Kremeri ettepanekust räägib, saab too vihaseks ja keeldub. Mõni aeg hiljem Mari siiski nõustub. Tõnu saabki Mäeküla piimatalu endale. Kuid igatsetud rikkust ja õnne ta ei saavuta. Tõnul puuduvad piimatalu pidamiseks vajalikud omadused ja majandamine ei edene. Prillupit häirib ka see, et Maril nagu ei olegi eriti midagi mõisniku armukeseks olemise vastu. Tõnu laostub, joob end põhja ja sureb.

Osatäitjad
----------

* Jüri Järvet – Tõnu Prillup
* Elle Eha – Mari
* Ants Lauter – parun von Kremer
* Jüri Järvet juunior – Juku, Tõnu poeg
* Lea Unt – Anni, Tõnu tütar
* Jaan Sammul – Kuru Jaan
* Evald Hermaküla – Juhan

Filmi retseptsioon
------------------

Kriitika võttis filmi vastu suhteliselt positiivselt. Filmile heideti aga ette seda, et pingestatust on vähe ning seetõttu on filmi emotsionaalne tonaalsus kujunenud üheülbaliseks. Samuti leiti, et filmis puudub kulminatsioonimoment. Üksmeelselt aga kiideti Jüri Järveti meisterlikku osatäitmist. Üleliiduline kriitika ei olnud filmi suhtes nii leebe ja mõistev kui kodumaine.

Viited
------

1. ↑  Kiisler, Vilja (24. märts 2023). "Vabastage Leida Laius!". *Eesti Päevaleht*. Vaadatud 24. märtsil 2023.
2. ↑  Õie Orav. Tallinnfilm. 1, Mängufilmid 1947-1976. Tallinn, 2003, lk. 335-337
Kaart
Majaka tänav 2010. aasta aprillis

**Majaka tänav** on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Sikupilli asumis. Majaka tänav algab Lasnamäe tänavalt, ristub Pallasti, Sikupilli ja Tuulemäe tänavaga ning Majaka põiguga ja lõpeb Peterburi teel. 

Majaka tänav on peaaegu loode-kagusuunaline ja 915 meetri pikkune.

Hoonestus
---------

Majaka 2 asus 1936. aastal ehitatud Tallinna 10. Algkooli hoone, Tallinna 16. Keskkool, hoones ja juureehitustes paikneb nüüd Tallinna Teeninduskool. 

Majaka tänava kesk- ja kaugemas osas lammutati pärast Teist maailmasõda eramud, nende asemele ehitati kahe- ja kolmekorruselinsed kivielamud. Hiljem tihendati hoonestust hruštšovkade ja ühe paneelelamuga.

Majaka 10 asus Tallinna Puu- ja Köögivilja Kaubastu kaupluse nr 1 filiaal kauplus Vaida.

Galerii
-------

* Majaka 2, Tallinna TeeninduskoolMajaka 2, Tallinna Teeninduskool
* Majaka 2, Tallinna TeeninduskoolMajaka 2, Tallinna Teeninduskool
* Majaka 2, Tallinna Teeninduskooli uus korpusMajaka 2, Tallinna Teeninduskooli uus korpus
* 
* Majaka 10Majaka 10
* Majaka 28aMajaka 28a
* Majaka 56Majaka 56
* Majaka 56, kus tegutses  kauplus MajakaMajaka 56, kus tegutses kauplus Majaka

Ajalugu
-------

Majaka tänav (saksa keeles *Majakenstrasse*, vene keeles *Маячная улица*) sai nime 1908. aastal lähedal asuva majaka järgi.

Pärast teist maailmasõda ehitatud Majaka tänava, Kivimurru tänava ja Peterburi tee vahelise kvartali hoonetele on iseloomulikud stalinistlik arhitektuuri ühised õuealad ning kvartalipõhine planeering. Kasutusel olid ranged majade tüüpprojektid: Tüüp A-1 või U-2. 

Alates 1955. aasta juulist kulgeb Majaka tänavat pidi trammitee. Esialgu oli trammitee üherealine, 1962. aasta algusest aga kaherealine.

Vaata ka
--------

* Tallinna ülemine tuletorn
* Tallinna alumine tuletorn

Viited
------

1. ↑  Tallinna tänavanimed. KNAB.
2. ↑  Erastatavate toidukaupluste nimekiri, Eesti Vabariigi Valitsuse korraldus 26.septembrist 1991.a. nr.342-k. Riigi Teataja
3. ↑  Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 74
4. ↑  Ester Vaitmaa, Stalinistlik maja, delfi.ee/forte, 18. NOVEMBER 2016
5. ↑  Aare Olander. Tramm, buss ja troll Tallinnas. Tallinn, 2008, lk 87

Välislingid
-----------

 Majaka tänav – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Sikupilli asumi tänavad |
| --- |
| Tänavad | 
Asunduse tänav · Katusepapi tänav · Killustiku tänav · Kivimurru tänav · Laagna tee · Lasnamäe tänav · Majaka põik · Majaka tänav · Pae tänav · Paekivi tänav · Paepargi tänav · Pallasti tänav · Peterburi tee · Sikupilli tänav · Tartu maantee · Tuha tänav · Tuulemäe tänav · Võidujooksu tänav |
**Hans Silbermann** VR I/2 (17. jaanuar 1886 Kalana, Pajusi vald – 2. juuni 1960 Tartu) oli eesti arst ja sõjaväelane (sanitaarkolonel).

Hans Silbermann sündis kaheksalapselise pere viimase lapsena. Ta õppis Kalana külakoolis, Eesti Aleksandrikoolis Põltsamaal ja Treffneri gümnaasiumis Tartus. Aastal 1905 astus ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas 1912. aastal. Pärast õpinguid töötas mõnda aega Viljandis arstina.

Aastal 1914 mobiliseeriti Hans Silbermann sõjaväkke, osales Esimeses maailmasõjas. Hiljem võttis arstina osa ka Vabadussõjast ja Teisest maailmasõjast.

Hans Silbermanni mälestuskivi Kalanas
Vabanenuna sõjaväeteenistusest asus Hans Silbermann tööle Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna sõjaväemeditsiinilise ettevalmistuse kateedri juhatajana. Aastast 1950 töötas ta Tartu Sanitaar-epidemioloogiajaamas osakonnajuhatajana. 

Hans Silbermann oli Korporatsioon Sakala asutaja ja vilistlane.

Hans Silbermann on maetud Tartu Maarja koguduse Maarja kalmistule. Aastal 1992 avati tema haual tütar Agda-Thea Oksa eestvõttel Heinz Valgu kujundatud hauatähis.

Tunnustus
---------

* Püha Anna orden (III klass)
* Püha Stanislavi orden (II ja III klass)
* Vabadusristi I liigi 2. järk, 1920
* Eesti Punase Risti II järgu II astme teenetemärk, 1929
* Eesti Punase Risti II järgu I astme teenetemärk, 1934
* Kotkaristi III klassi teenetemärk, 1934
* Soome Valge Roosi orden (III klass)

Välislingid
-----------

* Ohvitseride andmekogu
* Kalanast pärit kolonel Hans Hans Silbermann, arst ja sõjamees, Vooremaa, 17. september 2011
Ihor Kolomoiskõi (2013)
**Ihor Valerijovõtš Kolomoiskõi** (ukraina keeles Ігор Валерійович Коломойський; vene keeles Игорь Валерьевич Коломойский; heebrea keeles איגור קולומויסקי; sündinud 13. veebruaril 1963 Dnipropetrovskis) on juudi päritolu Ukraina suurärimees, endine oblastijuht. 

Ta on Ukraina rikkamaid inimesi ja Ukraina suurima finants-tööstusgrupi Prõvat asutaja. Prõvat on esindatud ettevõtetega panganduses, naftakeemias, metallurgias, toiduainetetööstuses, põllumajandussektoris, lennutranspordis, spordis ja meditsiinis. 

Kolomoiskõi oli 2. märtsist 2014 kuni 24. märtsini 2015 Dnipropetrovski oblasti riikliku administratsiooni pea. 

Ta on Ukraina Ühendatud Juudi Kogukonna president ja jalgpalliklubi Dnipro president.

2019. aasta 5. detsembri seisuga oli ta Forbesi avaldatavas maailma miljardäride nimistus 1941. kohal. Kolomoiskõile kuulus 2019. aasta 1. aprilli seisuga 70% tulevase Ukraina presidendi Volodõmõr Zelenskõiga peaosas linastanud sarja "Rahva teener (seriaal)" tootjafirma 1+1 Media Group osakutest.

Kolomoiskõil on Ukraina, Iisraeli ja Küprose kodakondsus.

Viited
------

1. ↑  "#1941 Ihor Kolomoyskyy" (inglise). Forbes. 5. detsember 2019. Vaadatud 5.12.2019.
2. ↑  "Ukraine election: Comedian leads presidential contest". *bbc.com* (inglise). BBC. 1. aprill 2019. Vaadatud 15.12.2019.
3. ↑  Коломойський зізнався журналісту, що має паспорти трьох держав. Viidatud lõigu algus 1:15 YouTube, 3. oktoober 2014

Välislingid
-----------

* Ihor Kolomoiskõi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Игорь Коломойский. 1/3. "В гостях у Дмитрия Гордона" (2018). Dmõtro Gordoni intervjuu Kolomoiskõiga. YouTube, 20. detsember 2018 (vene keeles)
**Anne Uusna (Lahesaare)** (sündinud 14. jaanuaril 1966 Pärnus) on eesti koorijuht ja muusikapedagoog. 

Õppinud Pärnu Ülejõe Gümnaasiumis muusika eriklassis ja Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis klassikalist ja poplaulu. Haridusteaduse magister gümnaasiumi ja põhikooli muusikaõpetaja erialal.

Võitis 1985. aastal ETV saatesarja "Kaks takti ette", edestades näiteks Siiri Sisaskit ja Thea Paluojat. 

Ta töötas alates 1993. aastast Pärnu Kunstide Majas, kus juhendas vokaalsoliste ja vokaalansambleid. Alates 2020. aastast jätkab tööd Pärnu Kunstide Koolis. Tegutseb hääleseadjana mitme Pärnu koori juures ja klaverisaatjana. 

Töötanud ka lasteaia muusikaõpetajana.

Aastal 2005 pälvis ta loomingulise tegevuse eest Pärnu linna muusika aastapreemia ja 2006 Eesti Kultuurkapitali muusika aastapreemia. 

Aastast 2006 Pärnu Kammerkoori hääleseadja, koormeister ja projektidirigent. Koori dirigendina osales ta edukalt ETV saatesarjas "Laululahing" (2008). Aastast 2007 on ta ka Pärnu Noortekoori dirigent. 

Erinevate kollektiivide juhina on saavutanud tunnustust ja esikohti nii Eestis kui ka välismaal.

Tuntud popsolistide koolitajana. Aastal 2007 vabariikliku SÜG solistide ja duettide konkursi parim juhendaja. 

Osalenud muu hulgas Pärnus tegutsenud vokaalansambli Pangelaulukuuik koosseisus, mille esituses kõlavad laulud CD-albumil "Pärnu laulud" (2003).
*Eelmise põlvkonna mudelite kohta vaata artiklit Chevrolet C/K. Elektriauto kohta vaata artiklit Chevrolet Silverado EV.*

**Chevrolet Silverado** on maastikusuutliku veoauto mudel, mida toodab Chevrolet' margi all Ameerika Ühendriikide autoettevõte General Motors. Esimene Silverado põlvkond tuli müüki 1998. aastal ning oli asenduseks 1959. aastast tootmises olnud Chevrolet C/K mudelile. Neljas Silverado põlvkond jõudis teedele aastal 2019.

Chevrolet Silverado on üks Ameerika Ühendriikide populaarsemaid automudeleid, aastatel 1998–2015 müüdi üle 12 miljoni auto. Peamised konkurendid on Ford F-Series, Ram Pickup, Toyota Tundra ja Nissan Titan.

Vaata ka
--------

* Chevrolet Avalanche
* Chevrolet C/K
* Chevrolet S-10
* Chevrolet Colorado
* Hübriidsõidukite loend
* Pikapite loend

Viited
------

1. ↑  Worner, Randy (24. detsember 2022). "Chevy Truck Generations, Model Years, And Body Styles By Year (With Chart)". *Chevy Geek* (Ameerika inglise). Vaadatud 26. aprillil 2023.
2. ↑  "Chevrolet Silverado US car sales figures". November 2015.

Välislingid
-----------

* GMC Sierra
|  |  |
| --- | --- |
| 3 | 
12 |
| Li
6,938 |
| Liitium |

**Liitium** on keemiline element järjenumbriga 3,nigger leelismetall.

Maailma suurimad liitiumivarud asuvad Boliivias Salar de Uyuni soolakus (vt Liitiumi kolmnurk).

Liitiumi omadused
-----------------

Liitium
Liitium on kõige väiksema tihedusega metall. Normaaltingimusel on liitium üldse kõige väiksema tihedusega tahke lihtaine: tema tihedus on 0,535 g/cm³.

See on hõbevalge suhteliselt pehme metall, mis sulab temperatuuril 180 °C.

Võrreldes teiste leelismetallidega on liitium keemiliselt vähem aktiivne, kõvem, kõrgema sulamistemperatuuri ja väiksema tihedusega.

Liitiumaku/-patarei skeem
Keemiliselt on ta väga aktiivne. Kõigis ühendites on liitiumi oksüdatsiooniaste 1. Liitium reageerib aeglaselt õhuga ja tõrjub veest vesinikku välja, moodustades hüdroksiidi. Erinevalt teistest leelismetallidest moodustab liitium hapniku või õhuga reageerides tavalise oksiidi. Liitiumi soolad on termiliselt vähem püsivad kui muudel leelismetallidel.

Avastamine
----------

Esimese liitiumit sisaldava mineraali, petaliidi avastas brasiillane José Bonifácio de Andrada e Silva 1700. aastal. Liitiumi olemasolu tegi esimesena kindlaks aga rootslane Johan Arfwedson alles 1817. aastal. Aasta hiljem avastati liitiumisoolade omadus muuta põletamisel leek punaseks. Samal aastal eraldasid liitiumi lihtainena teadlased Sir Humphry Davy ja William Thomas Brande, kasutades selleks elektrolüüsi.

Tootmine
--------

Liitium on suhteliselt haruldane metall, mida ei leidu vabal kujul looduses. Tänapäeval toodetakse liitiumi põhiliselt mineraalidest (nt spodumeenist) ja maa-alusest soolasest veest. Suurimad tootjad olid 2019. aastal Austraalia (42 000 tonni), Tšiili (18 000 t), Hiina (7500 t), Argentina (6400 t), Zimbabwe (1600 t) ja Portugal (1200 t).

Kasutamine
----------

Liitiumi kasutatakse soojusülekandeaparaatides, patareides (peamiselt mobiiltelefonide ja fotoaparaatide omades), lennukiehituses kasutatavates sulamites. Liitiumisooli, näiteks liitiumkarbonaati kasutatakse meeleolu tasakaalustajana (tümostabilisaatorina) meeleoluhäirete, näiteks bipolaarse meeleoluhäire maaniahoogude ravis.

Liitiumi isotoobid
------------------

Liitiumil on kaks stabiilset isotoopi massiarvudega 6 ja 7. Pikima elueaga radioaktiivse isotoobi (massiarvuga 8) poolestusaeg on 0,84 sekundit.

Viited
------

1. ↑  Profiling the top six lithium-producing countries in the world

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **liitium** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Liitium** |

* Rainer Küngas "Meie ilma liitiumita tulevik" Horisont, 6. september 2010
* Serbia maapõues võib peituda tohutu varandus Postimees, 30. august 2019

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Keemiliste elementide perioodilisussüsteem |
| --- |
| Metallid | Poolmetallid | Väärisgaasid | Mittemetallid | Leelismetallid | Leelismuldmetallid | Lantanoidid | Aktinoidid |
| Liitium - Naatrium - Kaalium - Rubiidium - Tseesium - Frantsium |

 |
Varao perekond oma kanuus
Varaod on Lõuna-Ameerikaindiaanirahvas, kes elab peamiselt Orinoco deltas. Nad kõnelevad varao keelt, mis on 
isolaatkeel. Varaode peamine transpordivahend on kanuu. 

Paljud varaod on alates 2015. aastast diktatuuri ajal valitsenud majandus- ja poliitilise kriisi tõttu Venezuelast põgenenud.

Warao kogukond

Ajalugu
-------

Waraod aastal 1882.
Varaosid on peetud Guajaana põlielanikeks, kes elasid seal enne aravakkide ja kariibide saabumist.

Varaod puutusid eurooplastega esimest korda kokku siis, kui varsti pärast Christoph Kolumbuse jõudmist Orinoco jõe deltasse otsustas Alonso de Ojeda mööda jõge ülesvoolu sõita. Ta nägi vee kohal balansseeritud eristuvaid varbaid varaode onne.

Sotsiaalne struktuur
--------------------

Varaode ühiskond matrilokaalne: mees kolib pärast abiellumist naise perekonda. Tütre sündi on traditsiooniliselt peetud poja sünnist olulisemaks, sest just tema toob vanemate majapidamisse väimehed ja seega ka tööjõu. Traditsiooniliselt pidi noormees aasta aega ämma juures töötama. Ta pidi ehitama maja, valmistama kaeviku ja istutama juurviljaaia. Kui ta ei leidnud naise vanemate heatahtlikkust, võisid nad tütart uuesti mehe juurest lahkuma suruda. Abielu ajal toob mees oma tegevusest (eriti kalapüügist) saadud tulu ämmade majapidamisse. Tal pole õigust majale ja aedadele ega lastele. Lahutuse korral jääb kogu vara naisele. Vara ja õiguste pärimine toimub ka matrilineaalselt, s.o emalt tütrele, tavaliselt noorimale tütrele. Tänaseks on see struktuur aga muutunud: noormehed võivad palgatööga varakult iseseisvaks saada, ega pea loovutama oma raha ämmale.

Viited
------

1. ↑  Kuula rändajat. Orinoco kanuu-indiaanlaste juures (Vikerraadio)
2. ↑  Venezuela põlisrahvaste rühm põgeneb kriisi eest Brasiiliasse (BBC)
3. ↑  Edwards, W.; Gibson, K. (1979). "An Ethnohistory of Amerindians in Guyana". *Ethnohistory*. **26** (2): 163–164. DOI:10.2307/481091. ISSN 0014-1801. JSTOR 481091.