|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib meeste jalgpallikoondisest; naiste koondise kohta vaata artiklit Eesti naiste jalgpallikoondis* |

---

**Eesti jalgpallikoondis** on Eesti esindusmeeskond jalgpallis. Koondise liikmed valib välja peatreener ning seda haldab Eesti Jalgpalli Liit (EJL). Peamine kodustaadion on A. Le Coq Arena Tallinnas.

Eesti koondis pidas oma esimese kohtumise 1920. aasta oktoobris. Meeskond osales 1924. aasta suveolümpiamängude eelringis, mis on jäänud ainsaks esituseks suurturniiril. Eesti pole kordagi pääsenud ei maailmameistrivõistluste ega Euroopa meistrivõistluste finaalturniirile, kuid jõudis 2012. aasta EM-i otsustavasse valikringi, kus tuli tunnistada Iirimaa paremust.

Aastail 1940–1991 oli Eesti Teise maailmasõja sündmuste ja Nõukogude Liitu kuulumise tõttu rahvusvahelisest jalgpallielust ära lõigatud. Eesti esimene FIFA ametliku tunnustuse pälvinud taasiseseisvumisjärgne kohtumine toimus 3. juunil 1992.

Kõige rohkem koondisemänge (157) on pidanud Martin Reim, kes oli selles arvestuses Euroopa rekordimees 2009. aasta novembrini. Enim väravaid (38) on löönud Andres Oper. Koondise peatreener on alates 2021 aasta jaanuarist Thomas Häberli.

Ajalugu
-------

### Eesti Vabariik (1918–1940)

Eestisse tõid jalgpallioskused ja mänguvahendid inglise madrused 20. sajandi esimestel aastatel, kui maa oli veel Vene Keisririigi koosseisus. Kohalik jalgpallielu hakkas kihama pärast Vabadussõda (1918–1920) ja omariikluse kindlustamist. Koondis pidas oma esimese kohtumise 17. oktoobril 1920 Helsingis, kus jäi 0:6 alla Soomele. Mäng toimus murukattega maapinnal, mis oli eestlaste jaoks esmakordne. Eesti Jalgpalli Liit asutati 14. detsembril 1921 ja võeti 1923. aastal koos Brasiilia, Egiptuse, Jugoslaavia, Läti, Poola, Tšehhoslovakkia, Türgi ja Uruguayga maailmaorganisatsiooni FIFA liikmeks.

Eesti tänini ainus osavõtt suurturniirist pärineb 1924. aastast, kui kaotati Pariisi suveolümpia eelringis 0:1 USA-le. Reis Prantsusmaale oli ainulaadne, sest 1920. ja 1930. aastatel olid Eesti valdavateks mängupartneriteks lähinaabrid. Aastail 1920–1940 pidas koondis 107 ametlikku kohtumist, neist 32 Läti, 27 Leedu, 21 Soome ja 12 Rootsiga. Kokku oli eestlastel sel perioodil 13 eri vastast, kaugeimad mängupaigad olid peale Pariisi veel Oslo, Stettin ja Varssavi.

Eesti koondise hooaeg kestis reeglina mai lõpust septembrini. Kõigis kolmes Balti riigis kujunes spordiaasta suursündmuseks 1928. aastal esimest korda peetud Balti turniir. Nõukogude Liidu okupatsioonini toimus võistlus üheksa korda, neist neli võitis Läti, kolm Eesti ja kaks Leedu. Korraldusõigus vaheldus kolme riigi vahel. Eestile kujunes eriti meeldejäävaks kümnenditeks viimaseks jäänud koduse turniiri võit 1938. aastal, kui otsustavaks kohtumiseks väljakuperemeeste ja Läti vahel kogunes Kadrioru staadionile 12 000 pealtvaatajat, neist 2000 lätlased. Samuti üritas Eesti koos Soome ja Ungariga panna aluse soome-ugri hõimurahvaste vahelisele Turaani turniirile, kuid kolme koondise 1934. aastal Tallinnas peetud mõõduvõtt jäi ühtlasi viimaseks.

Rahvusvahelise tähtsusega olid see-eest 1930. aastal esimest korda peetud maailmameistrivõistlused. Esimene MM-turniir, kuhu Eesti meeskond püüdles, oli 1934. aasta MM. Valikgrupis sattusid vastasteks Leedu ja Rootsi. Oma esimese MM-valikmängu pidasid eestlased 11. juunil 1933 Stockholmis, kus kaotasid 2:6 väljakuperemeestele. Eesti esimese MM-valikmängude värava lõi Leonhard Kass (47. minutil vaheseisuks 1:4). Hiljem finaalturniiril veerandfinaali jõudnud skandinaavlased alistasid ka Leedu ja baltlaste omavahelist mängu selles valikgrupis enam ei peetud.

Eesti osales ka järjekorras kolmanda ehk 1938. aasta MM-i valikturniiril. Eestlased läksid kõigis kolmes 1937. aasta suvel toimunud matšis juhtima, kuid vandusid lõpuks alla mõlemale finaalvõistlusele jõudnud meeskonnale. Stockholmis kaotati taas Rootsile (2:7) ning Königsbergis alagrupi võitnud Saksamaale (1:4). Viimases kohtumises sai Eesti aga läbi aegade esimese valikmängu võidu, kui 19. augustil alistati Turus 1:0 Soome.

Sõjaeelsest ajast on püsinud tänini suurim võit (6:0 26. juulil 1928 Tallinnas Leedu vastu) ja kaotus (2:10 11. augustil 1922 Helsingis Soome vastu). Väärtusliku saavutuseni jõudsid eestlased veel 1937. aastal, mil sõprusmängus alistati nii 1930. 1934. kui ka 1938. aasta MM-finaalturniiril osalenud Rumeenia.

Eestil oli enne Teist maailmasõda seitse peatreenerit, kellest ungarlane Antal Mally oli ametis kahel korra. Välistreenereid oli neli (kolm ungarlast, üks austerlane). Koondise esimene eestlasest juhendaja oli 1932. aastal ametisse astunud Albert Vollrat. Mitmel hooajal mängiti ka treenerita, siis määras koosseisu jalgpalliliit.

Koondisse kuulusid enamasti Tallinna klubide TJK, Sport, Kalev ja Estonia mehed. Sõjaeelsel ajal said enim koondisemänge kirja väravavaht Evald Tipner (67) ja väljakumängijad Eugen Einman (65), Eduard Ellman-Eelma (58) ja Karl-Rudolf Silberg-Sillak (52). Edukamad väravakütid olid Ellman-Eelma (21 tabamust 65 kohtumises), Richard Kuremaa (18/42), Arnold Pihlak (17/44) ja Georg Siimenson (14/42) ja Friedrich Karm (9/13), kes kuuluvad tänaseni selles arvestuses Eesti kõigi aegade esikümnesse. Koondislased said oma panuse eest ka väikest tasu – mängupäeval viis krooni, 1938. aasta Balti turniiri võidu eest maksti 50 krooni.

18. juulil 1940 võideti Kadrioru staadionil 2:1 Lätit, mis jäi enam kui pooleks sajandiks koondise viimaseks ametlikuks mänguks.

### Okupatsiooniaastad (1940–1991)

Pärast Nõukogude Liitu inkorporeerimist 1940. aasta augustis kadus koos iseseisva Eesti riigiga ka jalgpallikoondis. Saksamaa okupatsiooni (1941–1944) ajal tuli rahvusmeeskond uuesti kokku ja pidas kaks mitteametlikku sõprusmängu (Riias 0:4 ja Tallinnas 1:8), kuid sõjaeelsest koondisest olid alles jäänud vaid üksikud. Kui Nõukogude väed 1944. aastal uuesti Eestisse tungisid, sattus osa parimatest jalgpalluritest mobilisatsiooni (nt Richard Kuremaa, Elmar Tepp ja Valter Neeris), osa aga pages Läände. Geislingeni põgenikelaagris moodustatud eesti meeskondadesse kuulus mitu endist koondislast (nt Arnold Pihlak ja Arnold Laasner).

1940. aastate teisel poolel nimetati Eesti jalgpalliklubid ümber ja sõjaeelsed traditsioonid hakkasid järk-järgult hääbuma. Selle põhjusteks oli hilisema koondise peatreeneri Uno Piiri hinnangul suutmatus luua liidutasemel meeskonda, sellest tulenenud publikuhuvi raugemine ja spordijuhtide otsus soosida vähem populaarseid medali- ja punktialasid. Eesti NSV-l oli oma esinduskoondis, mis aga okupatsiooni tõttu rahvusvahelistel võistlustel ei osalenud. Aastail 1948–1976 korraldati 19 Balti turniiri, millest võttis osa ka Valgevene NSV ja mille Eesti võitis viis korda. Klubitasandil oli Eesti aastail 1969–1982 ainus liiduvabariik, mis NSV Liidu meistrivõistlustel ei osalenud. Eestlaste seas kaotas jalgpall populaarsust ja ala muutus 1970. aastateks valdavalt kohalike venelaste pärusmaaks.

Eestikeelse jalgpallielu uuesti käivitamist asus 1970. aastate keskel vedama Roman Ubakivi, kes moodustas Tallinnas eestikeelsed treeningurühmad. Neist silmapaistvaim oli aastail 1980–1989 Ubakivi ja Olev Reimi eestvedamisel tegutsenud noortevõistkond Lõvid, kust sirgus mitu hilisemat koondislast, teiste seas Mart Poom ja Martin Reim. NSV Liidu A-koondisse ei jõudnud ühtegi eestlast, kuid noortekoondisse pääsesid Ubakivi õpilastest Ott Mõtsnik ja Toomas Krõm.

Laulev revolutsioon, püüdlused taastada Eesti iseseisvus ja sellest johtunud pinged leidsid oma väljundi ka jalgpallis. 18. juulil 1990 toimus Kadrioru staadionil kohtumine Eesti ja Läti jalgpallurite vahel, et meenutada 50 aasta möödumist riikide esimese iseseisvusaja viimasest ametlikust sõprusmängust. Vaidlusi tekitasid koondise koostamise põhimõtted. Sama aasta aprillis tegid 63 jalgpallurit avaliku pöördumise (Päevaleht, 24. aprill 1990), kutsudes jalgpallijuhte üles arvama koondisse vaid Eesti kodanike järeltulijad, jättes sealt välja pärast Teist maailmasõda Eestisse rännanud.

### Naasmine jalgpalliareenile, kodakondsustüli ja õpipoisiaeg (1991–1996)

Mart Poom seisis koondise väravasuul aastail 1992–2009
Eesti taasiseseisvus 20. augustil 1991 ja seejärel uuesti kokku tulnud koondis debüteeris sama aasta novembris Leedus korraldatud Balti turniiril, kuid FIFA tunnustuse pälvis alles 3. juunil 1992 Tallinnas peetud sõprusmäng Sloveeniaga (1:1). Ajaloolisest kohtumisest võtsid peatreener Uno Piiri juhendamisel osa Mart Poom, Urmas Hepner, Igor Prins, Urmas Kaljend, Meelis Lindmaa, Toomas Kallaste, Tarmo Linnumäe, Indro Olumets, Martin Reim, Sergei Ratnikov, Risto Kallaste, Viktor Alonen, Urmas Kirs, Marko Kristal ja Aleksandr Puštov. Kodakondsuseta Puštov oli ka Eesti esimese taasiseseisvumisjärgse värava autor.

Koondise koosseisule jättis oma pitseri toonane kodakondsuspoliitika. Vaidlusi põhjustas jätkuvalt küsimus, kas rakendada nõndanimetatud nullvarianti ja kaasata Eestis elavaid ja jalgpallioskustelt võimekaid, kuid valdavalt vene juurtega kodakondsuseta mängijaid. Eestimeelse klubina asutatud FC Flora esitas 21. jaanuaril 1992 ehk rohkem kui neli kuud enne esimest ametlikku maavõistlust Sloveeniaga Eesti Jalgpalli Liidule (EJL) 25 jalgpalluri allkirjaga ultimaatumi, et "koondisse võetaks ainult neid, kes omavad Eesti kodakondsust õigusliku järjepidevuse alusel". Sama aasta juulis andis FIFA Eesti koondises mängimise loa 97 mittekodanikule, kes EJL-i väitel olid Eestis sündinud ja taotlesid Eesti kodakondsust. Oktoobris langetas EJL-i juhatus otsuse, et pärast 1. aprilli 1993 ei tohi koondises enam mittekodanikud debüteerida.

Tüli lõi uue hooga lõkkele 1993. aasta veebruaris Soomes peetud kolme riigi sõprusturniir, kus Eestit pääsesid esimest korda esindama mittekodanikud Andrei Borissov ja Sergei Bragin. Peaminister Mart Laari valitsus manitses 27. veebruaril Eesti Spordi Keskliitu "kaaluma võimalust Eesti spordimeeskondadesse koondada vaid Eesti Vabariigi kodanikke". 11. märtsil ilmus ajakirjanduses avalik pöördumine, millele alla kirjutanud süüdistasid jalgpalliliitu ja peatreener Piiri nelja "võõrkodaniku" (peale Borissovi, Bragini, Puštovi ka Sergei Hohlov-Simsoni) platsile saatmises, vene keele kasutamises koondise töökeelena ja selles, "et enamiku eesti poistele kuuluvaid [noortevõistkondade] kohti hõivavad mittekodanikud". Eesti ajakirjanduse väitel oli EJL vassinud ka FIFA-le esitatud 97 mittekodanikust jalgpalluri osas, sest enamik neist polnud kodakondsustaotlust esitanud.

Kodakondsusprobleemide kõrval tuli koondisel teha läbi ka sportlikud sünnivalud. EJL otsustas 5. detsembril 1991 majandusraskustest, Kadrioru staadioni viletsast seisust ja meeskonna kogenematusest hoolimata osaleda 1994. aasta maailmameistrivõistluste valikturniiril. Pika vaheaja järel rahvusvahelisele jalgpalliareenile naasnud Eesti lõpetas alagrupi väravate vahega 1:27 viimasena, teenides üheksa kaotuse kõrval ühe viigi Malta vastu. 1996. aasta Euroopa meistrivõistluste valiktsükliks asus koondist juhendama Ubakivi, kelle taktikepi all jäädi punktita (väravate vahe 3:31), seejuures suurimad kaotused tuli vastu võtta võõrsil Horvaatialt (1:7) ja Leedult (0:5).

Eesti jäi sel perioodil pea kolm aastat (14. oktoober 1993 – 5. oktoober 1996) võiduta. 1996. aasta veebruariks oli koondis langenud FIFA edetabelis 135. kohale. Vilets seis kajastus ka publikuhuvis, 1994. aasta sügisel kogunes Kadrioru staadionile Eesti ja värske MM-hõbeda Itaalia valikmängu vaatama vaid 3000 pealtvaatajat.

### Esimene välistreener ja tulemuste paranemine (1996–2000)

Eesti tõus FIFA edetabelis algas islandlase Teitur Þórðarsoni ametiajal
Tulemused paranesid esimese taasiseseisvumisjärgse välistreeneri, islandlase Teitur Þórðarsoni tuleku järel. Esimene taasiseseisvumisjärgne võit valikturniiril saavutati 5. oktoobril 1996, kui Kadrioru staadionil alistati Sergei Hohlov-Simsoni väravast Valgevene. Eesti teenis selles 1998. aasta maailmameistrivõistluste kvalifikatsioonigrupis peale võidu valgevenelaste üle veel rahvusvahelist tähelepanu pälvinud viigi. Nimelt tuli 9. oktoobril 1996 Tallinnas ebaselgetel põhjustel ära jäänud kohtumine Šotimaa vastu FIFA otsuse kohaselt neutraalsel väljakul uuesti korraldada ning Monacos 11. veebruaril 1997 peetud kordusmatš lõppes väravateta. Eesti kogus lõpuks neli punkti (väravate vahe 4:16) ja pääses esimest korda viimasest kohast, jäädes kuueliikmelises alagrupis Valgevene ees viiendaks.

Eesti lõpetas eelviimasena ka 2000. aasta Euroopa meistrivõistluste valikturniiri, kuid seekord saavutati kümnes mängus kolm võitu ja kaks viiki (väravate vahe 15:17). Alagrupikaaslaseks loositi taas Šotimaa, kellelt võõrsil saadud 2:3 kaotus oli ajakirja Sporditäht hinnangul 1998. aasta tähelepanuväärsemate spordisündmuste esikümnes ("Eesti-Šotimaa vastasseis palliplatsil hakkab omandama juba Eesti-Läti maavõistluse pinget"). 31. märtsil 1999 alistas koondis Vilniuses 2:1 Leedu, mis oli esimene võõrsil saavutatud valikmängu võit pärast taasiseseisvumist. Eestil säilis kuni eelviimase vooruni teoreetiline võimalus pääseda EM-finaalturniirile ja meeskond kogus lõpuks rekordilised 11 punkti. Eesti-Šotimaa kohtumine 8. septembril 1999 oli taasiseseisvumise järel esimene mäng, kus 5000-kohaline Kadrioru staadion oli välja müüdud.

Koondise koostamisel oli varasem kodakondsustüli vaibunud, kuid selle asemel valmistas pahameelt asjaolu, et valdav osa koondislastest olid FC Flora või välisklubide mängijad. Peatreener Þórðarson oli sarnaselt oma eelkäija Roman Ubakiviga ühtlasi FC Flora esindusmeeskonna juhendaja. Oponendid kahtlustasid, et selline skeem aitab FC Flora presidendil Aivar Pohlakul mängijaid välismaale müüa ja konkurendid eemale tõrjuda.

### Hollandi periood ja uus kodustaadion (2000–2007)

Eesti koondis on Inglismaaga pidanud kaks kohtumist ning mõlemad lõppesid seisuga 0:3. Wembley staadion, 13. oktoober 2007
Peatreener Teitur Þórðarson lahkus ametist 1999. aasta lõpus ja jalgpalliliitu asus koondisele uut välistreenerit otsima. Seni võttis meeskonna juhendamise üle Tarmo Rüütli (keda kahes mängus asendas Aivar Lillevere), kes jäi ametisse 2000. aasta sügiseni ja tüüris koondist 2002. aasta maailmameistrivõistluste esimeses neljas valikmängus. Lepingu kohaselt pani Rüütli ameti maha, kui EJL oli palganud uueks peatreeneriks hollandlase Arno Pijpersi.

Uuendused puudutasid ka koondise mängupaika. Jalgpalliliidu plaan ehitada Tallinna moodne koduväljak sai teoks 2000. aasta lõpus, kui Lillekülas algasid kahe raudteeharu vahelisel tühermaal riigi esimese jalgpallistaadioni ehitustööd. Toona veel Lilleküla staadioni nime kandnud areen avati 2. juunil 2001 eelseisvate 2002. aasta maailmameistrivõistluste valikmänguga Hollandi vastu (2:4). Eelmüüki antud 9300 piletit müüdi maha kuue tunniga.

MM-valikgrupis saadi kaks võitu Andorra üle ja viigistati kahel korral Küprosega. Kaheksa punkti andis lõpptabelis neljanda koha nende samade meeskondade ees. Sama palju punkte kogus Eesti ka 2004. aasta Euroopa meistrivõistluste kvalifikatsioonis: taas kaks võitu Andorra üle ning väravateta viigid kodustaadionil Bulgaaria ja Horvaatia vastu.

Eesti seni edukaimaks valikturniiriks kujunesid 2006. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused. Viis võitu, kaks viiki ja viis kaotust andsid kvalifikatsioonigrupis 17 punktiga neljanda koha Läti, Liechtensteini ja Luksemburgi ees.

### Juubeliaasta ja esimene kohtumine Brasiiliaga (2007–2009)

Eesti ja Türgi väravateta viik A. Le Coq Arenal 15. oktoobril 2008
Eesti-Brasiilia 0:1 kohtumise lahtimäng A. Le Coq Arenal 12. augustil 2009
2007. aasta novembris kinnitati kaheaastase lepinguga uueks peatreeneriks Tarmo Rüütli, kes oli juba tüürinud koondist aastail 1999–2000, kuniks jalgpalliliit leidis pärast Þórðarsoni lahkumist Pijpersi näol järgmise välismaalasest juhendaja. Rüütli peaülesanne oma teisel ametiajal oli juhtida meeskonda 2010. aasta MM-i valikmängudes. Sõprusmängudes heitlikku vormi üles näidanud Eesti alustas 2008. aasta septembris alagrupiturniiri võõrsil 2:3 kaotusega Belgiale, kuid langes madalseisu pärast 0:7 allajäämist Bosnias ning läbi aegade viletsaima kohaga (137.) oktoobrikuises FIFA edetabelis. Esimeses kodumängus tuli 0:3 alla vanduda valitsevale Euroopa meistrile Hispaaniale. Punktiarve avas Eesti alles neljandas valikmängus, kui mängus EM-poolfinalisti Türgiga jäid Tallinnas väravad löömata. Alagrupi kahest autsaiderist osutus Eesti 2009. aasta kevadel aga tugevamaks, tehes Armeeniaga võõrsil 2:2 viigi ja võites kaukaaslasi kodus 1:0.

EJL oli 2009. aasta kuulutanud Eesti jalgpalli sajandaks juubeliks. Tähtpäevakohtumistel tegid koondisega lõpparve rekordinternatsionaal Martin Reim (6. juunil Ekvatoriaal-Guinea vastu) ja koondise kauane väravavaht Mart Poom (10. juunil Portugali vastu). Sajandi mänguks oli ristitud esmakordne kohtumine Brasiiliaga, mille pea parimas rivistus Tallinna saabunud FIFA edetabeli liider ja viiekordne maailmameister 1:0 võitis. Päev pärast rahvusvahelist tähelepanu pälvinud sõprusmängu teatas EJL, et pikendab peatreener Rüütli lepingut 2011. aastani.

### Rüütli viib koondise EM-finaalturniiri lävele (2010–2011)

Eesti saavutas oma senise jalgpalliajaloo ühe kaalukama võidu 8. oktoobril 2010, kui alistas EM-valikmängus võõrsil FIFA edetabeli 15. meeskonna, neli kuud varem MM-il osalenud Serbia 3:1.

Palju vastukaja tõi Eesti-Bulgaaria 2:2 viigimäng. EJL teatas 11. veebruaril 2011, et kaks päeva varem peetud sõpruskohtumisel lasub kihlveokontorites tehtud panuste analüüsi põhjal tulemusega manipuleerimise kahtlustus. Kahtlustatav Ungari kohtunik oli kummalegi meeskonnale andnud kaks penaltit. Sama kohtunik oli ka päev varem peetud Läti-Boliivia mängus määranud 3 penaltit, millest löödi ka kõik väravad. Hiljem teatas FIFA, et mängu ei arvestata ametlikus statistikas.

Eesti koondis sai järgmise tähtsa võidu 25. märtsil A. Le Coq Arenal peetud sõpruskohtumises Uruguay vastu. Viimase MM-i neljandat, kahekordset maailmameistrit, kahekordset olümpiavõitjat ja FIFA edetabeli 7. koondist võideti 2:0. Oma 100. koondisemängu tegi kapten Raio Piiroja.

29. märtsil jätkati head esitust Serbia vastu, kui mängiti kodus 1:1 viiki.

Sellele järgnes koondises mõõnaperiood, mis algas mitteametliku sõprusmängu kaotusega Baskimaale, edasi valikturniiri kaotused Itaaliale ja Fääri saartele, Lõuna-Ameerika turnee kaotused Tšiilile ja Uruguayle ning sõpruskohtumises Türgile.

Seejärel aga valikturniiril võideti võõrsil Sloveeniat ja kodus Põhja-Iirimaad ning FIFA edetabelis tõusti ajaloo kõrgeimale, 58. kohale.

Valikturniiri viimases mängus võideti võõrsil taas Põhja-Iirimaad ja säilitati võimalus oma alagrupis lõpetada teise kohaga ning jõuda väljalangemismängudele. Selleks ei tohtinud Serbia oma viimases kohtumises võita Sloveeniat. Sloveenia võitis kohtumise kodus 1:0 ning Eesti kvalifitseerus väljalangemismängudele, kus jäi kahe mängu kokkuvõttes 1:5 alla Iirimaale.

Enne väljalangemismänge pikendati Tarmo Rüütli lepingut 2013. aasta lõpuni.

### "Sildtreener" Magnus Pehrsson (2014–2016)

5. detsembril 2013 toimus Eesti Jalgpalli Liidu kontoris pressikonverents, kus tutvustati Eesti jalgpallikoondise uut peatreenerit Magnus Pehrssoni.

14. septembril 2016 lõpetas Eesti Jalgpalli Liit ja koondise peatreener Magnus Pehrsson vastastikusel kokkuleppel koostöö.

### Eesti rekordinternatsionaal Martin Reim asub ametisse (2016–2019)

14. septembril 2016 teatas Eesti Jalgpalli Liit, et Pehrssoni asemel asub koondist juhendama Eesti rekordinternatsionaal Martin Reim ning abitreeneriteks Andres Oper, Mart Poom ja Janno Kivisild.

28. märtsil 2017 teenis Eesti ühe oma ajaloo kuulsaima võidu, kui kodus alistati sõprusmängus Horvaatia tulemusega 3:0.

### Šveitsi treener Thomas Häberli palkamine (2021-...)

5. jaanuaril 2021 teatas Eesti Jalgpalli Liit, et nad on palganud koondise peatreeneriks Thomas Häberli. Temaga allkirjastati leping, mille kohaselt on ta Eesti jalgpallikoondise peatreener kuni 2022. aasta FIFA MM kvalifikatsioonimängude lõpuni.

Eesti rahvusvahelistel suurturniiridel
--------------------------------------

### Olümpiamängud

Eesti tänini ainus osavõtt suurturniirilt pärineb 1924. aastast, kui kaotati Pariisi suveolümpia eelringis 0:1 USA-le. Meeskonda juhendas 1923. aastal koondise esimeseks peatreeneriks palgatud ungarlane Ferenc Kónya. Mängu ainsa värava lõid ameeriklased 15. minutil penaltist. Eestlastele määrati 68. minutil samuti penalti, kuid Elmar Kaljot ei suutnud seda kahel katsel väravaks lüüa. Pärast ameeriklastele allajäämist viibis olümpiakoondis Pariisis veel kolm nädalat, pidades seejuures sõprusmängu Iirimaaga (1:3), ja käis võistlemas Saksamaal (sealhulgas viigistati 2:2 Kaiserslauterniga) ja Hollandis.

### MM-i ja EM-i valikturniirid

Eesti koondis on üks 19-st UEFA praegusest liikmesriigist, kes pole pääsenud ei maailmameistrivõistluste (MM) ega Euroopa meistrivõistluste (EM) finaalturniirile (peale Eesti veel Andorra, Armeenia, Aserbaidžaan, Fääri saared, Gibraltar, Gruusia, Kasahstan, Kosovo, Küpros, Leedu, Liechtenstein, Luksemburg, Malta, Moldova, Montenegro, Põhja-Makedoonia, San Marino ja Valgevene).

Kokku on Eesti osalenud üheksal MM-valikturniiril (1934, 1938, 1994, 1998, 2002, 2006, 2010, 2014, 2018) ja seitsmel EM-valikturniiril (1996, 2000, 2004, 2008, 2012, 2016, 2020). Aastail 1940–1991 puudus Eestil NSV Liitu kuulumise tõttu võimalus osaleda rahvusvahelistel võistlustel.

Eesti valikmängude etapilised edusammud on olnud järgmised [aeg, koht, vastane (tulemus)]:

* esimene MM-valikmäng: 11. juunil 1933, Stockholm, Rootsi (2:6);
* esimene võit MM-valikmängus ja ühtlasi esimene valikmängu võit võõrsil: 19. august 1937, Turu, Soome (1:0);
* esimene EM-valikmäng: 4. september 1994, Tallinn, Horvaatia (0:2);
* esimene kodune MM-valikmängu võit ja ühtlasi esimene taasiseseisvumisjärgne võit valikmängus: 5. oktoober 1996, Tallinn, Valgevene (1:0);
* esimene võit EM-valikmängus: 4. juuni 1998, Tallinn, Fääri saared (5:0);
* esimene võit EM-valikmängus võõrsil: 31. märts 1999, Vilnius, Leedu (2:1).

| Turniir | Koht | Punktid | Väravad | Peatreener(id) | Valikgrupi vastased (punktid) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| MM 1934 | 3. | 0 | 2:6 | – | Rootsi (4), Leedu (0), **Eesti (0)** |
| MM 1938 | 3. | 2 | 4:11 | Rein | Saksamaa (6), Rootsi (4), **Eesti (2)**, Soome (0), |
| MM 1994 | 6. | 1 | 1:27 | Piir | Itaalia (16), Šveits (15), Portugal (14), Šotimaa (11), Malta (3), **Eesti (1)** |
| EM 1996 | 6. | 0 | 3:31 | Ubakivi | Horvaatia (23), Itaalia (23), Leedu (16), Ukraina (13), Sloveenia (11), **Eesti (0)** |
| MM 1998 | 5. | 4 | 4:16 | Þórðarson | Austria (25), Šotimaa (23), Rootsi (21), Läti (10), **Eesti (4)**, Valgevene (4) |
| EM 2000 | 5. | 11 | 15:17 | Þórðarson | Tšehhi (30), Šotimaa (18), Bosnia ja Hertsegoviina (11), Leedu (11), **Eesti (11)**, Fääri saared (3) |
| MM 2002 | 4. | 8 | 10:26 | Rüütli, Pijpers | Portugal (24), Iirimaa (24), Holland (20), **Eesti (8)**, Küpros (8), Andorra (0) |
| EM 2004 | 4. | 8 | 4:6 | Pijpers | Bulgaaria (17), Horvaatia (16), Belgia (16), **Eesti (8)**, Andorra (0) |
| MM 2006 | 4. | 17 | 16:17 | Pijpers, Goes | Portugal (30), Slovakkia (23), Venemaa (23), **Eesti (17)**, Läti (15), Liechtenstein (8), Luksemburg (0) |
| EM 2008 | 6. | 7 | 5:21 | Goes, Jensen | Horvaatia (29), Venemaa (24), Inglismaa (23), Iisrael (23), Makedoonia (14), **Eesti (7)**, Andorra (0) |
| MM 2010 | 5. | 8 | 9:24 | Rüütli | Hispaania (30), Bosnia ja Hertsegoviina (19), Türgi (15), Belgia (10), **Eesti (8)**, Armeenia (4) |
| EM 2012 | 2. | 16 | 15:14 | Rüütli | Itaalia (26), **Eesti** (16), Serbia (15), Sloveenia (14), Põhja-Iirimaa (9), Fääri saared (4) |
| MM 2014 | 5. | 7 | 6:20 | Rüütli | Holland (28), Rumeenia (19), Ungari (17), Türgi (16), **Eesti (7)**, Andorra (0) |
| EM 2016 | 4. | 10 | 4:9 | Pehrsson | Inglismaa (30), Šveits (21), Sloveenia (16), **Eesti (10)**, Leedu (10), San Marino (1) |
| MM 2018 | 4. | 11 | 9:18 | Pehrsson, Reim | Belgia (28), Kreeka (19), Bosnia ja Hertsegoviina (17), **Eesti (11)**, Küpros (10), Gibraltar (0) |
| EM 2020 | 5. | 1 | 2:26 | Reim, Voolaid | Saksamaa (21), Holland (19), Põhja-Iirimaa (13), Valgevene (4), **Eesti (1)** |
| MM 2022 | 4. | 4 | 9:21 | Häberli | Belgia (20), Wales (15), Tšehhi (14), **Eesti (4)**, Valgevene (3) |

Kodustaadion
------------

A. Le Coq Arena on koondise peamine kodustaadion 2001. aastast
Koondis peab kõik kodused valikmängud Tallinnas 2001. aastal avatud A. Le Coq Arenal, mis mahutab 9692 ja koos lisatribüünidega kuni 11 000 pealtvaatajat. Staadion avati 2. juunil 2001 väljamüüdud MM-valikmänguga Hollandi vastu. See on Eesti suurim jalgpallistaadion. A. Le Coq Arena on ühtlasi jalgpalliklubi FC Flora koduväljak.

Varasem peamine koduväljak oli Kadrioru staadion, mis juunis 1926 avati 3:1 võiduga sõpruskohtumises Läti vastu. Kadriorus on istekohti 5000 pealtvaatajale ja erinevalt A. Le Coq Arena staadionist peetakse seal regulaarselt ka kergejõustikuvõistlusi.

Sõpruskohtumisi on peetud ka Kohtla-Järvel, Kuressaares, Narvas, Pärnus, Rakveres, Tartus, Valgas ja Viljandis.

Mänguvorm
---------

Eesti koondise peavorm (kodumängudel) koosneb traditsiooniliselt sinisest särgist, mustadest pükstest ja valgetest põlvikutest ning varuvorm (võõrsilmängudel) valgest särgist, valgetest pükstest ja valgetest sokkidest. Enne 1996. aastat kasutati teisi värvikombinatsioone.[*viide?*] *Pildil on näha, kuidas on peavormi värvid muutunud läbi aja:*

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 




**1922**
 | 




**1924**
 | 




**1992–1996**
 | 




**1996–**
 |

### Disain

Mänguvormi disain vahetub iga kahe aasta tagant uue valiktsükliga. Aastast 2000 on varustajaks Nike, aastail 1992–2000 oli selleks Lotto. *Pildil on 1992.–2010. aasta peavormi disain:*

Eesti jalgpallikoondise mänguvormidEesti jalgpallikoondise mänguvormid

Poolehoidjad
------------

Eesti koondise arvukaim fännirühmitus on Jalgpallihaigla, millel on üle 600 liikme. Rühmitus on seadnud eesmärgiks "tegeleda kõigi oma meeskonna toetamist puudutavate küsimustega alates piletite levitamisest spetsiaalsesse fännisektorisse ning lõpetades fännide huvide eest seismisel suhetes Eesti Jalgpalli Liidu ja klubidega". Kodumängudel koonduvad häälekamad poolehoidjad reeglina A. Le Coq Arena lõunapoolsele otsatribüünile.

Rahvarohkeim välisreis leidis aset oktoobris 2007, kui Wembley staadionile kogunes EM-valikmänguks Inglismaaga umbes 2000 Eesti fänni.

Arvukamaid Tallinna külastanud fänkondi on olnud 1938. aastal, kui Balti turniiri otsustavaks kohtumiseks väljakuperemeeste ja Läti vahel kogunes Kadrioru staadionile 12 000 pealtvaatajat, neist 2000 lätlased. Bosnia ja Hertsegoviina toetajaid tuli 2009. aasta oktoobris oma meeskonnale kaasa elama 1700.

Mängud ja tulemused
-------------------

 *Pikemalt artiklis Eesti jalgpallikoondise mängude loend*
### Viimase aasta kohtumised

| Toimumisaeg | Mängupaik | Võistlus | Vastane ja tulemus | Väravalööjad |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|

### Eelseisvad kohtumised

| Toimumisaeg | Mängupaik | Võistlus | Vastane |
| --- | --- | --- | --- |
|

Koondislased
------------

 *Pikemalt artiklis Eesti jalgpallikoondislaste loend*
### Rekordkoondislased

| Mängija | Aastad | Mänge |
| --- | --- | --- |
| Martin Reim | 1992–2009 | 157 |
| Marko Kristal | 1992–2005 | 143 |
| Andres Oper | 1995–2014 | 134 |
| Konstantin Vassiljev | 2006– | 131 |
| Enar Jääger | 2002–2020 | 126 |
| Ragnar Klavan | 2003– | 125 |
| Mart Poom | 1992–2009 | 120 |
| Kristen Viikmäe | 1997–2013 | 115 |
| Dmitri Kruglov | 2004–2020 | 115 |
| Raio Piiroja | 1998–2015 | 114 |
| Joel Lindpere | 1999–2016 | 107 |
| Aleksandr Dmitrijev | 2004–2018 | 106 |
| *Tabel seisuga 1. jaanuar 2021.* |

Eesti koondises on (andmed seisuga 12. september 2018) mänginud 268 mängijat, neist 100 kahe maailmasõja vahelisel ajal (1920–1940). Vähemalt 100 mängu on pidanud 13, vähemalt 50 mängu 38 ja vähemalt 25 mängu 84 koondislast. Pooled koondislastest (133) on mänginud vähem kui kümme kohtumist, umbkaudu iga kuues (38) on piirdunud ühe kohtumisega.

Kaks enim Eestit esindanud mängijat (Reim ja Kristal) on koondislased, kes debüteerisid esimeses ametlikus taasiseseisvumisjärgses matšis (3. juunil 1992 Sloveeniaga):

1. Martin Reim (157 koondisemängu) oli Euroopa rekordinternatsionaal 2009. aasta novembrini, kui selle aunimetuse ainuomanikuks sai lätlane Vitālijs Astafjevs. Reim tegi lahkumismängu 6. juunil 2009 sõpruskohtumises Ekvatoriaal-Guinea vastu.
2. Marko Kristal (143) jõudis 28. märtsil 2001 esimese eestlasena saja koondisemänguni. Kristal jooksis koondise eest viimast korda väljakule 30. mail 2005 Norraga peetud sõpruskohtumises. Tegemist oli esimese Eesti jalgpalliliidu korraldatud ametliku lahkumismänguga.
3. Andres Oper (134) debüteeris koondises 19. mail 1995 Balti turniiri mängus Läti vastu, olles 17-aastane. Ta on Eesti läbi aegade edukaim väravalööja. Oper on ka pikima koondisekarjääriga Eesti jalgpallur (19 aastat).

Tegevjalgpalluritest on kõige enam koondisemänge Jäägeril (126) ja Klavanil (125).

Sõjaeelsed rekordinternatsionaalid olid väravavaht Evald Tipner (67) ja väljakumängijatest Eugen Einman (65), kes paiknevad sellega üldtabeli kolmanda kümne alguses. Toonaste mängijate väiksem kohtumiste arv on tingitud tollal harvemini peetud koondisemängudest.

### Edukaimad väravakütid

| Mängija | Aeg | V1 | M2 | Ø3 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Andres Oper | 1995–2014 | 38 | 134 | 0,28 |
| Indrek Zelinski | 1994–2010 | 27 | 103 | 0,26 |
| Konstantin Vassiljev | 2006– | 25 | 131 | 0,19 |
| Eduard Ellman-Eelma | 1921–1935 | 21 | 60 | 0,35 |
| Richard Kuremaa | 1933–1940 | 19 | 42 | 0,45 |
| Arnold Pihlak | 1920–1931 | 16 | 44 | 0,36 |
| Henri Anier | 2011– | 16 | 67 | 0,24 |
| Kristen Viikmäe | 1997–2013 | 15 | 115 | 0,13 |
| Martin Reim | 1992–2009 | 14 | 157 | 0,09 |
| Georg Siimenson | 1932–1939 | 13 | 42 | 0,31 |
| Sergei Zenjov | 2008– | 13 | 85 | 0,15 |
| **1 väravaid; 2 mänge; 3 väravaid mängu kohta***Tabel seisuga 1. jaanuar 2021.* |

Eesti koondises on (andmed seisuga 12. september 2018) värava löönud 94 mängijat, neist 31 esimese vabariigi ajal (1920–1940). Vähemalt 20 tabamuseni on jõudnud neli, vähemalt kümne tabamuseni 11 mängijat.

Eesti läbi aegade edukaim väravakütt Andres Oper
1. Andres Oper (38 väravat 134 mängus) lõi oma esimese koondisevärava kaks aastat pärast debüteerimist 8. juunil 1997 MM-valikmängus Rootsile (2:3).
2. Indrek Zelinski (27/103) kuulus koondisse aastail 1994–2010. Esimese koondisevärava lõi 13. novembril 1996 sõpruskohtumises Andorrale (6:1). Novembris 1996 lõi sõprusmängus Indoneesiaga kolm väravat.
3. Konstantin Vassiljev (25/113) koondises alates 2006. Tegevmängijatest parim väravakütt koondises.
4. Eduard Ellman-Eelma (21/60) mängis koondises aastail 1921–1935 ja on sõjaeelse meeskonna parim väravakütt.

Tegevjalgpalluritest on kõige rohkem koondiseväravaid löönud Konstantin Vassiljev (25), Sergei Zenjov (13) ning Henri Anier (11).

Kõige sagedamini on vähemalt viie tabamusega koondislastest löönud värava Friedrich Karm (9 väravat/ 13 mängu/ 0,69 väravat mängu kohta), Vladimir Tell (5/11/0,45) ja Richard Kuremaa (19/42/0,45), kes kõik olid tegevad esimese vabariigi ajal. Taasiseseisvumisjärgsel perioodil juhib selles arvestuses Mattias Käit (5/16/0,313) Andres Operi (38/134/0,284), Zelinski (27/103/0,262), Vassiljevi (23/106/0,217) ja Argo Arbeiteri (6/29/0,207) ees.

Mängijad
--------

Järgmised mängijad kutsuti koondisse MM-valikmänguks Walesi vastu 11. oktoobril 2021.

| # | Nimi | Sünniaeg ja vanus | Mängud | Väravad | Koduklubi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Väravavahid** |
| 12 | Karl Jakob Hein | 13. aprill 2002 (21-aastane) | 11 | 0 | Inglismaa Londoni Arsenal |
| 1 | Matvei Igonen | 2. oktoober 1996 (27-aastane) | 8 | 0 | Eesti Tallinna FC Flora |
| 22 | Karl Andre Vallner | 28. veebruar 1998 (26-aastane) | 0 | 0 | Eesti Tallinna FCI Levadia |
| **Kaitsjad** |
| 23 | Taijo Teniste | 31. jaanuar 1988 (36-aastane) | 86 | 0 | Eesti Tartu JK Tammeka |
| 18 | Karol Mets | 16. mai 1993 (30-aastane) | 72 | 0 | Bulgaaria Sofia CSKA |
| 19 | Ken Kallaste | 31. august 1988 (35-aastane) | 48 | 0 | Eesti Tallinna FC Flora |
| 3 | Artur Pikk | 5. märts 1993 (31-aastane) | 46 | 1 | Läti FK RFS |
| 16 | Joonas Tamm | 2. veebruar 1992 (32-aastane) | 43 | 3 | Ukraina FK Vorskla Poltava |
| 2 | Märten Kuusk | 5. aprill 1996 (28-aastane) | 15 | 0 | Eesti Tallinna FC Flora |
| 15 | Maksim Paskotši | 19. märts 2003 (21-aastane) | 8 | 0 | Inglismaa Tottenham Hotspur |
| 5 | Henrik Pürg | 3. juuni 1996 (27-aastane) | 7 | 0 | Eesti Tallinna FC Flora |
| 6 | Marco Lukka | 4. detsember 1996 (27-aastane) | 2 | 0 | Eesti Tallinna FC Flora |
| **Poolkaitsjad ja ründajad** |
| 14 | Konstantin Vassiljev | 16. august 1984 (39-aastane) | 135 | 25 | Eesti Tallinna FC Flora |
| 10 | Sergei Zenjov | 20. aprill 1989 (34-aastane) | 90 | 13 | Eesti Tallinna FC Flora |
| 11 | Henrik Ojamaa | 20. mai 1991 (32-aastane) | 47 | 1 | Eesti Tallinna FC Flora |
| 4 | Mattias Käit | 29. juuni 1998 (25-aastane) | 38 | 8 | Norra FK Bodø/Glimt |
| 9 | Erik Sorga | 8. juuli 1999 (24-aastane) | 12 | 3 | Holland VVV-Venlo |
| 7 | Vlasiy Sinyavskiy | 27. november 1996 (27-aastane) | 12 | 0 | Tšehhi MFK Karvina |
| 20 | Markus Poom | 27. veebruar 1999 (25-aastane) | 9 | 0 | Eesti Tallinna FC Flora |
| 21 | Bogdan Vaštšuk | 4. oktoober 1995 (28-aastane) | 6 | 0 | Eesti Tallinna FCI Levadia |
| 17 | Robert Kirss | 3. september 1994 (29-aastane) | 6 | 0 | Eesti Tallinna FCI Levadia |

### Hiljutised koondislased

Järgmised mängijad olid kutsutud koondisse viimase aasta jooksul (2017. aasta seisuga):

| Nimi | Sünniaeg ja vanus | Mängud | Väravad | Koduklubi | Viimane koondisekutse |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Väravavahid** |
| Mihkel Aksalu | 7. november 1984 (39-aastane) | 37 | 0 | Soome Seinäjoki JK | Malta Malta, 12. november 2017 |
| Mait Toom | 7. mai 1990 (33-aastane) | 0 | 0 | Eesti Tallinna FC Flora | Bosnia ja Hertsegoviina Bosnia ja Hertsegoviina, 10. november 2017 |
| **Kaitsjad** |
| Enar Jääger | 18. november 1984 (39-aastane) | 126 | 0 | Norra Vålerenga IF | Malta Malta, 12. november 2017 |
| Taijo Teniste | 31. jaanuar 1988 (36-aastane) | 62 | 0 | Eesti Tartu Tammeka | Malta Malta, 12. november 2017 |
| Karol Mets | 16. mai 1993 (30-aastane) | 45 | 0 | Holland NAC Breda | Malta Malta, 12. november 2017 |
| Ken Kallaste | 31. august 1988 (35-aastane) | 37 | 0 | Poola Kielce Korona | Malta Malta, 12. november 2017 |
| Nikita Baranov | 19. august 1992 (31-aastane) | 25 | 0 | Norra Kristiansund BK | Malta Malta, 12. november 2017 |
| Artur Pikk | 5. märts 1993 (31-aastane) | 23 | 1 | Slovakkia MFK Ružomberok | Malta Malta, 12. november 2017 |
| Ragnar Klavan | 30. oktoober 1985 (38-aastane) | 122 | 3 | Itaalia Cagliari Calcio | Bosnia ja Hertsegoviina Bosnia ja Hertsegoviina, 10. november 2017 |
| Dmitri Kruglov | 24. mai 1984 (39-aastane) | 19 | 4 | Eesti FCI Tallinn | Bosnia ja Hertsegoviina Bosnia ja Hertsegoviina, 10. november 2017 |
| **Poolkaitsjad** |
| Ilja Antonov | 5. detsember 1992 (31-aastane) | 37 | 2 | Sloveenia Velenje NK Rudar | Malta Malta, 12. november 2017 |
| Mattias Käit | 29. juuni 1998 (25-aastane) | 12 | 4 | Inglismaa Fulham FC | Malta Malta, 12. november 2017 |
| Artjom Dmitrijev | 14. november 1988 (35-aastane) | 7 | 0 | Eesti Nõmme Kalju FC | Malta Malta, 12. november 2017 |
| Siim Luts | 12. märts 1989 (35-aastane) | 33 | 3 | Tšehhi Bohemians 1905 | Soome Soome, 9. november 2017 |
| Konstantin Vassiljev | 16. august 1984 (39-aastane) | 99 | 23 | Poola Gliwice Piast | Bosnia ja Hertsegoviina Bosnia ja Hertsegoviina, 10. november 2017 |
| Aleksandr Dmitrijev | 18. veebruar 1982 (42-aastane) | 105 | 0 | Norra Hønefoss BK | Küpros Küpros, 3. september 2017 |
| Janar Toomet | 10. august 1989 (34-aastane) | 5 | 0 | Eesti Nõmme Kalju FC | Läti Läti, 12. juuni 2017 |
| **Ründajad** |
| Ats Purje | 3. august 1985 (38-aastane) | 64 | 9 | Soome Kuopio PS | Malta Malta, 12. november 2017 |
| Sergei Zenjov | 20. aprill 1989 (34-aastane) | 64 | 13 | Poola KS Cracovia | Malta Malta, 12. november 2017 |
| Henrik Ojamaa | 20. mai 1991 (32-aastane) | 27 | 0 | Horvaatia HNK Gorica | Belgia Belgia, 9. juuni 2017 |

Peatreenerid
------------

 *Pikemalt artiklis  Eesti jalgpallikoondise peatreener*
Eesti koondist on juhendanud 18 peatreenerit, neist seitse esimese iseseisvusperioodi (1918–1940) ajal. Ungarlane Antal Mally (1927, 1935) ja Tarmo Rüütli (1999–2000, 2008–2013) on peatreener olnud kahel ametiajal.

Vastased
--------

 *Pikemalt artiklis Eesti jalgpallikoondise mängude loend#Tulemused riigiti*

| # | Vastane | Mänge | + | = | – | Väravad |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 3. | Läti Läti | 55 | 10 | 20 | 25 | 57:79 |
| 4. | Leedu Leedu | 48 | 20 | 8 | 20 | 77:71 |
| 1. | Soome Soome | 33 | 7 | 10 | 16 | 40:75 |
| 2. | Rootsi Rootsi | 17 | 0 | 3 | 14 | 17:54 |
| 31. | Andorra Andorra | 12 | 12 | 0 | 0 | 28:5 |
| 6. | Poola Poola | 9 | 1 | 1 | 7 | 4:18 |
| 14. | Sloveenia Sloveenia | 9 | 2 | 1 | 6 | 5:13 |
| 25. | Horvaatia Horvaatia | 9 | 1 | 2 | 6 | 5:16 |
| Koondised, kellega Eesti on kohtunud vähemalt üheksal korral.Vasakpoolses tulbas on märgitud, mitmendana Eesti nimetatud vastasega esimest korda mängis. |

Eesti jalgpallikoondise vastased läbi aegade
Eesti koondis on (andmed ja tabel on seisuga 12. september 2018) pidanud 447 ametlikku kohtumist, neist võitnud 116, viigistanud 98 ja kaotanud 233. Enim võite on saavutatud Leedu (20), Andorra (12) ja Läti (10) üle; enim viike Läti (20), Soome (10) ja Leedu (8) vastu; enim kaotusi on saadud Lätilt (25), Leedult (20) ja Soomelt (16).

Eesti on mänginud 91 eri vastasega. Suur osa kohtumisest on peetud nelja lähinaabri Läti (55), Leedu (48), Soome (33) ja Rootsiga (17). Suurturniiride valikmänge on Eesti pidanud kõige enam Andorra (8), Horvaatia, Itaalia, Portugali ja Šotimaaga (kõigiga kuus).

Avamängu pidas koondis Soomega (17. oktoober 1920), esimene väljastpoolt Euroopat pärit vastane oli USA (25. mai 1924). Eesti edasistest oponentidest oli esimene Aasia jalgpalliliidu liige Vietnam (4. jaanuar 1995), esimene Ladina-Ameerika meeskond Mehhiko (9. mai 1998), esimene Aafrika ja araabia meeskond Egiptus (23. september 1998), esimene Okeaania meeskond Uus-Meremaa (12. oktoober 2002), esimene Lõuna-Ameerika meeskond Ecuador (9. veebruar 2003) ja esimene Sahara-taguse Aafrika meeskond Ekvatoriaal-Guinea (6. juuni 2009).

5. juunil 2012 pärast Prantsusmaaga kohtumist sai Eestist esimene Euroopa koondis, kes kohtunud kõigi teise 52 UEFA liikmesriigiga. Mais 2013 liitus UEFA-ga Gibraltar, kellega Eesti mängis 5. märtsil 2014. Seniks oli Eesti enimate UEFA liikmetega mänginud koondis. 3. mail 2016 liitus UEFA-ga Kosovo, kellega Eesti mänginud ei ole.

Eesti on olnud esimeseks vastaseks Lätile (24. septembril 1922 Riias), Leedule (24. juunil 1923 Kaunases), Sloveeniale (3. juunil 1992 Tallinnas) ning Andorrale (13. novembril 1996 Andorra la Vellas) ja esimeseks Euroopa vastaseks Kõrgõzstanile (15. novembril 2000 Kuressaares).

Eesti on löönud 458 väravat (1,02 mängu kohta). Suureskoorilisim paremus ehk vähemalt viieväravalised võidud on saavutatud Leedu (6:0, juuli 1928; 5:0, juuni 1923; 5:0, august 1927; 5:0, september 1933), Andorra (6:1, november 1996), Fääri saarte (5:0, juuni 1998) ja Gibraltari (6:0, november 2017) üle. Enim väravaid on löönud eestlased Leedule (75), Lätile (57) ja Soomele (40). Positiivseim väravate vahe on Andorraga (+23).

Eestile on löödud 775 väravat (1,73 mängu kohta). Suureskoorilisimad allajäämised ehk vähemalt seitsmeväravalised kaotused on tulnud vastu võtta Soomelt (2:10, august 1922; 0:7, oktoober 1994), Norralt (0:7, veebruar 1995), Leedult (0:7, mai 1995), Iisraelilt (0:7, jaanuar 1999), Bosnia ja Hertsegoviinalt (0:7, september 2008), Portugalilt (0:7, juuli 2016) ja Belgialt (1:8, november 2016). Viimane oli ühtlasi suurim MM- või EM-valikturniiridel saadud kaotus. Enim väravaid on löönud eestlastele Läti (79), Soome (75) ja Leedu (71). Negatiivseim väravate vahe on Rootsiga (−37).

Tunnustus
---------

Eesti jalgpallikoondis valiti Eesti 2011. aasta parimaks võistkonnaks.

Vaata ka
--------

* Eesti Jalgpalli Liit
* Eesti jalgpallikoondise mängude loend
* Eesti jalgpallikoondislaste loend
* Eesti jalgpallikoondislaste lahkumismängude loend

Viited
------

1. 1 2  Läti kapten kordas Martin Reimi rekordit Soccernet.ee, 15. oktoober 2009
2. 1 2  Läti kapten purustas Martin Reimi rekordi Soccernet.ee, 15. november 2009
3. ↑  Schwede, Indrek 2001. Väike jalgpallipiibel. Tallinn: K-Kirjastus, lk 8
4. ↑  Eesti jalgpallikoondise 1.maavõistlus ERR Sport, 17. oktoober 2010
5. ↑  Schwede, Indrek 2001. Väike jalgpallipiibel. Lk 9.
6. ↑  Schwede, Indrek 2001. Väike jalgpallipiibel. Lk 13.
7. ↑  Schwede, Indrek 2001. Väike jalgpallipiibel. Lk 119.
8. ↑  Schwede, Indrek 2001. Väike jalgpallipiibel. Lk 15.
9. ↑  Margus Luik ja Indrek Schwede. Eesti Jalgpall 2002. Eesti Jalgpalliliidu ametlik teatmik, lk 50
10. 1 2  Schwede, Indrek 2001. Väike jalgpallipiibel. Lk 17.
11. 1 2  Schwede, Indrek 2001. Väike jalgpallipiibel. Lk 31.
12. ↑  Schwede, Indrek 2001. Väike jalgpallipiibel. Lk 32–33.
13. 1 2  Baltic Cup Overview
14. ↑  Schwede, Indrek 2001. Väike jalgpallipiibel. Lk 32–36.
15. ↑  Reim, Olev 2002. Rahvuskoondise kümme aastat. Lk. 5.
16. ↑  Schwede, Indrek 2001. Väike jalgpallipiibel. Lk 33.
17. ↑  Indrek Schwede, Olev Reim: Lõvid on legend, Sporditäht, 1998, nr 12, lk 20–25
18. ↑  Schwede, Indrek 2001. Väike jalgpallipiibel. Lk 42.
19. ↑  Schwede, Indrek 2001. Väike jalgpallipiibel. Lk 47.
20. ↑  Reim, Olev 2002. Rahvuskoondise kümme aastat. Lk 9.
21. ↑  Reim, Olev 2002. Rahvuskoondise kümme aastat. Lk 7–8.
22. ↑  Schwede, Indrek 2001. Väike jalgpallipiibel. Lk 46–54.
23. ↑  Schwede, Indrek 2001. Väike jalgpallipiibel. Lk 48.
24. ↑  Schwede, Indrek 2001. Väike jalgpallipiibel. Lk 54.
25. ↑  Schwede, Indrek 2001. Väike jalgpallipiibel. Lk 53.
26. 1 2  Schwede, Indrek 2001. Väike jalgpallipiibel. Lk 49.
27. ↑  Reim, Olev 2002. Rahvuskoondise kümme aastat. Lk 6–7.
28. 1 2  Schwede, Indrek 2001. Väike jalgpallipiibel. Lk 97.
29. ↑  *Scotland must play an Estonian encore* The Independent, 8. november 1996.
30. ↑  Šotlased lõõbivad mängu üle, mida kunagi ei toimunud. SLÕhtuleht, 27. mai 2004.
31. ↑  10 tähelepanuväärsemat spordisündmust Eestis, Sporditäht, 1998, nr 12, lk 9
32. ↑  Schwede, Indrek 2001. Väike jalgpallipiibel. Lk 100.
33. ↑  Schwede, Indrek 2001. Väike jalgpallipiibel. Lk 93.
34. ↑  Graafik: vaata, kuidas on Eesti koondisel valiksarjades läinud Postimees, 7. oktoober 2011
35. ↑  Tarmo Rüütli kinnitati Eesti koondise peatreeneriks Postimees.ee, 22. november 2007
36. ↑  "Kas Eesti jalgpalli matused? Bosniale kaotati 0:7!" SL Õhtuleht, 10. september 2008
37. ↑  "Eesti jalgpallikoondis jäi häbisse" Postimees, 10. september 2008
38. ↑  Eesti-Brasiilia sajandi mäng? Vaevalt küll Soccernet.ee, 6. veebruar 2009
39. ↑  *Lost and found: Kaka gets police escort back to hotel* Reuters, 12. august 2009
40. ↑  EJL pikendas lepingut Tarmo Rüütliga Soccernet.ee, 13. august 2009
41. ↑  SAJANDI VÕIT! Eesti jalgpallikoondis alistas võõrsil Serbia 3:1 eestisport.ee, 8. ktoober 2010
42. ↑  Estonia celebrate their greatest night uefa.com, 8. ktoober 2010
43. ↑  Tulemusega manipuleerimine leidis kinnitust Soccernet.ee, 11. veebruar 2011
44. ↑  Vassiljev jääb kahest koondiseväravast ilma Soccernet.ee, 14. jaanuar 2012
45. ↑  Eesti võitis Uruguayd 2:0! Eesti Jalgpalli Liit, 25. märts 2011
46. ↑  Eesti teenis Serbia vastu ülimagusa 1:1 viigi Eesti Jalgpalli Liit, 29. märts 2011
47. ↑  Konstantin Vassiljev tõi kastanid tulest ja Eesti võitis Põhja-Iirimaad 2:1 ERR Sport, 7. oktoober 2011
48. ↑  Sloveenia alistas EM-valikmängus Serbia ja Eesti pääses play-offi! ERR Sport, 11. oktoober 2011
49. ↑  Eesti lõpetas EM-valiktsükli võitlusliku 1:1 viigiga Dublinis ERR Sport, 15. november 2011
50. ↑  Eesti Jalgpalli Liit pikendas lepingut Tarmo Rüütliga Postimees, 21. oktoober 2011
51. ↑  Jalgpallikoondise uus peatreener Magnus Pehrsson: kõige olulisem on meeskonna areng Postimees, 5. detsember 2013
52. ↑  Eesti Jalgpalli Liit lõpetas koostöö Magnus Pehrssoniga Postimees, 5. detsember 2013
53. ↑  Koondise eesotsas alustas tööd Martin Reim Eesti Jalgpalli Liit, 14. september 2016
54. ↑  "[VIDEO] Estonia Shock Croatia in Tallinn". *Croatia Week*. Vaadatud 28. märts 2017.
55. ↑  Schwede, Indrek 2001. Väike jalgpallipiibel. Lk 11–12.
56. ↑  fcflora.ee
57. ↑  "A. Le Coq. Meie partnerid". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. aprill 2009. Vaadatud 1. septembril 2009.
58. ↑  Kadrioru staadioni tutvustus kodulehel
59. ↑  Eesti koondis astub Fääri saarte vastu uues vormis Delfi Sport, 11. august 2010
60. ↑  Eesti vutikoondis saab uuel aastal uued särgid Eesti Päevaleht, 12. november 2003
61. ↑  Jalgpallihaigla liikmete nimekiri – jalgpallihaigla.ee
62. ↑  "Mis on Jalgpallihaigla ehk Eesti jalgpallifänluse lühiülevaade"
63. ↑  Hambutu mäng jättis Eesti fännid tagasihoidlikuks EPL, 15. oktoober 2007
64. ↑  Nädala tegija – Bosnia "BH Fanaticos" fännid Soccernet.ee, 12. oktoober 2009
65. 1 2 3 4  "Kõik Eesti internatsionaalid". Eesti Jalgpalli Liit. Vaadatud 6. aprill 2018.
66. ↑  Vassiljevi kaks tabamust 9. veebruaril 2011 Bulgaariaga peetud sõpruskohtumises tühistati kihlveopettuse tõttu.
67. ↑  "Selgusid Eesti ja Walesi koosseisud tänaseks MM-valikmänguks". Eesti Jalgpalli Liit. 11. oktoober 2021. Originaali arhiivikoopia seisuga 27. oktoober 2021. Vaadatud 11. oktoober 2021.
68. ↑  "Reim: maavõistlustes saab koosseisuga rohkem varieerida". Eesti Jalgpalli Liit. 30. oktoober 2017.
69. ↑  "Koondise koosseisus on mitu potentsiaalset juubilari". Eesti Jalgpalli Liit. 26. september 2017.
70. ↑  "Koondise koosseisus on mehi kaheksa riigi liigadest". Eesti Jalgpalli Liit. 23. august 2017.
71. ↑  "Reim teatas koosseisu mängudeks Belgia ja Lätiga". Eesti Jalgpalli Liit. 31. mai 2017.
72. ↑  "Koondise koosseisus on 26 meest". Eesti Jalgpalli Liit. 28. september 2016.
73. ↑  "Selgus eksootilistele maavõistlustele sõitva Eesti koondise koosseis". Eesti Jalgpalli Liit. 10. november 2016.
74. ↑  Loendisse pole lisatud ajutiselt peatreeneri kohusetäitjana tegutsenud Aivar Lillevere ja Aavo Sarap.
75. ↑  Eesti koondis oli juba varem kohtunud kahe osaliselt Aasiasse kuuluva, kuid Euroopa jalgpallis tegeva riigiga (Nõukogude Liit, 18. september 1923; Türgi, 19. juuni 1924)
76. ↑  Estonia's sights on UEFA record fifa.com, 5. jaanuar 2011
77. ↑  France friendly tees up Estonia's European record fifa.com, 8. veebruar 2012
78. ↑  "Eesti kohtub Prantsusmaaga ja püstitab Euroopa jalgpallis rekordi!". EJL, 7. veebruar 2012
79. ↑  Gibraltar given full Uefa membership at London Congress BBC, 24. mai 2013
80. ↑  Allkirju veel paberil pole, aga Eesti vutikoondis kohtub Gibraltariga
81. ↑  Eesti jalgpallikoondis kohtub kahel korral uue UEFA liikmega ERR Sport, 13. juuni 2013
82. ↑  Kosovo accepted as member of Uefa after Congress vote (inglise keeles) theguardian.com, 3. mai 2016

Kirjandus
---------

* Indrek Schwede. *Väike jalgpallipiibel*, Tallinn: K-Kirjastus 2001. ISBN 998593377X
* Olev Reim. *Rahvuskoondise kümme aastat 1992–2002*, Varrak 2002. ISBN 9985306139

Välislingid
-----------

 Eesti jalgpallikoondis – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Eesti jalgpall |
| --- |
| 
Eesti Jalgpalli Liit |
| Koondised | 
Mehed **·**  U23 **·**  U21 **·**  U20 **·** U19 **·**  U18 **·**  U17 **·**  U16 **·**  U15 **·** Rannajalgpall **·**  Saalijalgpall  Naised **·**  U19 **·**  U17 **·**  U15 |
| Liigad | 

|  |  |
| --- | --- |
| Mehed | 
Meistriliiga **·**  Esiliiga **·**  Esiliiga B **·**  II liiga **·**  III liiga **·**  IV liiga **·**  Rahvaliiga (Liigade süsteem) |
| Naised | 
Naiste Meistriliiga **·**  Naiste Esiliiga **·**  Naiste II liiga |
| Rannajalgpall | 
Rannajalgpalli Meistriliiga **·**  Rannajalgpalli Esiliiga |
| Saalijalgpall | 
Saalijalgpalli Meistriliiga **·**  Saalijalgpalli Esiliiga **·**  Saalijalgpalli II liiga |

 |
| Karikavõistlused | 
Eesti karikas **·**  Eesti Superkarikas **·**  Väike karikas **·**  Naiste karikas **·**  Naiste Superkarikas **·**  Rannajalgpalli karikas |
| Tunnustused | 

|  |  |
| --- | --- |
| Mehed | 
Aasta jalgpallur **·** Aasta noorjalgpallur **·**  Meistriliiga parim mängija **·** Meistriliiga ilusaim värav **·**  Esiliiga parim mängija **·**  Esiliiga B parim mängija **·**  Parim rannajalgpallur **·**  Hõbepall |
| Naised | 
Aasta jalgpallur **·**  Aasta noorjalgpallur **·**  Naiste Meistriliiga parim mängija **·**  Annika |
| Muu | 
Aasta treener **·**  Aasta parim staadion **·**  Eesti Jalgpalli Liidu aumärgid |

 |
| Loendid | 
Klubid **·**  StaadionidMehed (Koondislased **·**  Koondise mängud **·**  Lahkumismängud)U23 (koondislased **·**  mängud) **·** U21 (koondislased **·**  mängud) **·** U20 (koondislased **·**  mängud) **·** U19 (koondislased **·**  mängud) **·** U18 (koondislased **·**  mängud) **·** U17 (koondislased **·**  mängud) **·** U16 (koondislased **·**  mängud) **·**  U15 (koondislased **·**  mängud)Naised (Koondislased **·**  Koondise mängud) |

| * v
* r
Euroopa jalgpalli rahvusmeeskonnad (UEFA meeskonnad) |
| --- |
| Praegused meeskonnad | 
Albaania **·**  Andorra **·**  Armeenia **·**  Aserbaidžaan **·**  Austria **·**  Belgia **·**  Bosnia ja Hertsegoviina **·**  Bulgaaria **·**  Eesti **·**  Fääri saared **·**  Gibraltar **·**  Gruusia **·**  Hispaania **·**  Holland **·**  Horvaatia **·**  Iirimaa **·**  Iisrael **·**  Inglismaa **·**  Island **·**  Itaalia **·**  Kasahstan **·**  Kosovo **·**  Kreeka **·**  Küpros **·**  Leedu **·**  Liechtenstein **·**  Luksemburg **·**  Läti **·**  Malta **·**  Moldova **·**  Montenegro **·**  Norra **·**  Poola **·**  Portugal **·**  Prantsusmaa **·**  Põhja-Iirimaa **·**  Põhja-Makedoonia **·**  Rootsi **·**  Rumeenia **·**  Saksamaa **·**  San Marino **·**  Serbia **·**  Slovakkia **·**  Sloveenia **·**  Soome **·**  Šotimaa **·**  Šveits **·**  Taani **·**  Tšehhi **·**  Türgi **·**  Ukraina **·**  Ungari **·**  Valgevene **·**  Venemaa **·**  Wales |
| Endised meeskonnad | 
Jugoslaavia **·**  Nõukogude Liit (SRÜ) **·**  Saksa DV **·**  Serbia ja Montenegro **·**  Tšehhoslovakkia |

| * v
* r
Eesti rahvuskoondised |
| --- |
| Mehed | 

* Epee
* Jalgpall
	+ Mehed
	+ U23
	+ U21
	+ U20
	+ U19
	+ U18
	+ U17
	+ U16
	+ U15
	+ Rannajalgpall
	+ Saalijalgpall
* Jäähoki
	+ Mehed
	+ U20
	+ U18
* Jääkeegel
* Jääpall
* Korvpall
	+ 3x3
* Kriket
* Käsipall
* Laskesuusatamine
* Maanteesõit
* Male
* Pesapall
* Ragbi
* Saalihoki
* Suusahüpped
* Tennis
* Võrkpall
* World Rally Team Estonia

 |
| Naised | 

* Epee
* Iluvõimlemine
* Jalgpall
	+ Naised
	+ U19
	+ U17
	+ U15
* Jäähoki
* Jääkeegel
* Jääpall
* Korvpall
	+ 3x3
* Käsipall
* Plokkvibu
* Saalihoki
* Tennis
* Võrkpall

 |
| Sega | 

* Jääkeegel
* Sulgpall

 |
| 

* Eesti olümpiamängudel
* Eesti universiaadil

 |