recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Starovolski sild üle Volga jõe Tveris (foto 2011)
**Starovolžski sild**, ka **Vana sild**, (vene Староволжский мост), on autosild üle Volga jõe Tveris Tveri oblastis. Sild on vanim alaline sild Tveris üle Volga.

1895. aastal valminud sillaprojekti autor on insener V. Totšinski (ehitusmehaanika õppejõud Peterburist). Sild ehitati aastatel 1897–1900 ja avati liikluseks 1900. aasta septembris.

Kolmeavaline sild on tarinduselt konsooltala-sõrestiksild. Metalltarindid on valmistatud lehtterasest ja montaažil kasutati neetühendust.

Silla üldpikkus on 215,5 m (algselt 233 m).

Sild meenutab välisilmelt kettsilda (rippsilla varasemaid lahendusi). Sellist kompositsiooni on kasutatud ka mujalgi, näiteks mõni aasta varem valminud Franz Josephi sillal üle Doonau jõe Budapestis.

Taastamine ja hävimine
----------------------

Teise maailmasõja käigus 1941. aasta detsembris Punaarmee taganemisel sild õhiti. Sild taastati aastatel 1946–1947.

Aastatel 1982–1985 sild rekonstrueeriti: kandekonstruktsioonid asendati uutega ja puidust sillatekk asendati betoonist tekiga, mis asfalteeriti.

Vaata ka
--------

* Novovolžski sild

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Староволжский (Старый) мост. votpusk.ru
2. ↑  История Староволжского моста. anashina.com

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Starovolžski sild** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Aru mõisast Haljala kihelkonnas; teiste samanimeliste kohta vaata artiklit Aru mõis.* |

---

**Aru mõis** (saksa keeles *Arro*) oli Vanamõisa mõisa karjamõis Haljala kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Auküla küla lähedal Haljala vallas Lääne-Virumaal.

Viited
------

1. ↑  Aru mõis (Haljala) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
2. ↑  Aru krjms, www.eki.ee

Välislingid
-----------

* Aru mõis (Haljala) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Haljala kirik
Haljala kihelkond

**Kirik**: Haljala kirik  

**Mõisad**: Aari mõis | Aaspere mõis | Annikvere mõis | Aru mõis | Ernemaa mõis | Essu mõis | Haljala kirikumõis | Harmi mõis | Holsta mõis | Idavere mõis | Jalumäe mõis | Kaliküla mõis | Kandle mõis | Karula mõis | Kavastu mõis | Koigi mõis | Kodavere mõis | Kärmu mõis | Käsmu mõis | Lihulõpe mõis | Loobu mõis | Läsna mõis | Maheda mõis | Metsiku mõis | Mõisalõpe mõis | Oandu mõis | Paduri mõis | Rassivere mõis | Sagadi mõis | Sauste mõis | Selja mõis | Tammispea mõis | Tatruse mõis | Telliste mõis | Tereski mõis | Tõikvere mõis | Tõugu mõis | Vanaküla mõis | Vanamõisa mõis | Varangu | Veltsi mõis | Vihula mõis | Võle mõis
**Kääpa jõgi** on jõgi Tartu- ja Jõgevamaal. Seda tuntakse ka Alajõena, Välgi, Uhmardu ojana või Saare jõena.

Jõgi saab alguse Keressaare rabast ja suubub Kullavere jõkke. Jõe pikkus on 50 km ja valgla pindala 372,5 km².
Tähtsaim lisajõgi on Haavakivi jõgi.

Kalevipoeg
----------

Eesti rahvuseepose "Kalevipoeg" üheteistkümnendas loos jutustatakse, kuidas Kalevipoeg käis Pihkvas laudu toomas. Tulnud läbi Peipsi järve tagasi, heitis vägimees puhkama. Kohalik sorts otsustas Soome sepa taotud mõõga varastada. Salasõnade abil suutis ta mõõga endale kaenla alla kergitada. Põgenedes üle Kääpa jõe, pillas sorts mõõga vette. Kui Kalevipoeg pärast pika otsimise peale mõõga leidis, ei andnud see ennast enam veest kätte - tal oli meeles, kuidas Kalevipoeg tüli käigus Soome sepa vanema poja surmas.
Kalevipoeg otsustas mõõga varastanud sortsile needuse peale panna, et mõõk selle jalad murraks. Kuna ta ise oli Soome sepa needuse all, eksis ta sajatades sõnadega.

Eepose kahekümnendas loos, peale rasket lahingut, jõudis Kalevipoeg uuesti Kääpa jõe äärde. Jõepõhjas olnud mõõgal tuli meelde varasem sajatus (Kui aga juhtub kõndidessa, Jalakanda pistma jõkke, Kes sind enne isekannud: Siisap, mõõka, sõbrakene, Murra jalad tal mõlemad!) ning ta lõikas vägimehe jalad alt.

Viited
------

1. ↑  Kalevipoeg. Üheteistkümnes lugu
2. ↑  Kalevipoeg. Kahekümnes lugu

Välislingid
-----------

* Kääpa jõgi keskkonnaportaalis
* 326. VETE SÜGAVUSED folklore.ee
Callejon Napoli särgis 2014. aastal
**José María Callejón Bueno** (sündinud 11. veebruaril 1987 Motrilis) on Hispaania jalgpallur, kes mängib tipu- või ääreründajana Hispaania esiliigaklubis Granada.

Tema kaksikvend Juanmi on samuti jalgpallur. Mõlemad alustasid jalgpallikarjääri Madridi Reali kasvandikena. Jose Callejon alustas oma karjääri Real Madridi reservmeeskondades mängides, tuntuks sai ta aga Espanyolis mängides. 2011. aastal naasis Callejon Real Madridi, kust kaks aastat hiljem liikus S.S.C. Napolisse. Napolis mängis ta aastatel 2013–2020, lüües Itaalia kõrgliigas 255 liigamänguga 64 väravat. Aastatel 2020–2022 mängis ta Itaalia kõrgliigaklubis Fiorentina.

2022. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Granada.

Endine U21 koondise mängija tegi oma debüüdi Hispaania koondises 2014. aastal. Aastatel 2014–2017 mängis ta Hispaania koondises kokku viis korda.

Saavutused
----------

Madridi Real
* La Liga: 2011–12
* Supercopa de España: 2012

Napoli
* Coppa Italia: 2013–14, 2019–20
* Supercoppa Italiana: 2014

Viited
------

1. ↑  "Comunicado oficial | José Callejón, nuevo jugador del Granada CF" (hispaania). Granada CF. 25. juuli 2022. Vaadatud 25. juulil 2022.
Valik kääre eesti kodus
**Käärid** on kahe samal tasandil teineteisele vastu liikuva teraga käsitööriist, mida kasutatakse õhukese või peenikese materjali (esemete) lõikamiseks.

Kääridega saab lõigata õhukesi materjale, näiteks paberit, riiet, plekki, plasti, ja peenikesi materjale, näiteks nööri, oksi, traati. Kääridega lõigatakse ka juukseid ja küüsi ning toiduaineid (nt sibulapealseid). Eriotstarbelised käärid on kasutusel veel paljudes eluvaldkondades, näiteks meditsiinis kirurgilisteks lõikusteks, ja loomadelt villa pügamiseks. 

Tänapäevased käärid koosnevad kahest terasplaadist, mis töötavad võllile kinnitatud kangidena.
Selline kinnitusviis arvatakse pärinevat aastast 110 Vana-Rooma riigist.

Ajalugu
-------

Arvatakse, et esimesed käärid lõikamiseks loodi Egiptuses umbes aastal 1500 eKr. 

* 
* 
* 
* 
* 
*

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kategooria:Käärid** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Käärid** |
Arukäpa õied
**Arukäpp** ehk **poirohi** (*Orchis morio*) on käpaliste sugukonda käpa perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.

Välimus
-------

Arukäpa vars on 10–20 cm kõrgune. Varre alumises osas olevad lehed on 4–7 (isegi 8) cm pikad. Lehtedel on selgelt märgatavad pikirood ja külgrood. Ülemised lehed moodustavad varre ümber lehetupe. Lehed on süstjad, vahel ovaalsed, ja kasvavad männases juurealuselt välja. Mõned õhemad lehed kasvavad ka varrel peaaegu kuni õisikuni. Lehed on üleni rohelised.

Tähk on hõre ja väheste õitega. Õied on violetsed. Eriti intensiivse värvusega on umbes 1 cm pikkuse huule külgmised hõlmad. Keskmine huuleosa on heledam, tumedate täppidega. Arukäpa huul on ebaselgelt kolmehõlmaline, keskmine hõlm on tavaliselt veidi pügaldunud. Mõnikord on väljalõige keskmise hõlma tipul siiski nii suur, et huul näib kahehõlmalisena. Teised umbes 2/3 huule pikkused õiekattelehed hoiduvad ülal kompaktselt kokku, 3–4 mm laiused külgmised-välimised õiekattelehed võivad olla ka veidi eemal. Välimistel õiekattelehtedel leidub ka rohelist värvust ja pikisoonestus on väga kontrastne. Sisemised ülemised õiekattelehed on külgmistest kitsamad. Kõigi ülemiste õiekattelehtede tipud on allapoole või õie keskkoha poole suunatud. Tipust tavaliselt veidi jämedam, sigimiku pikkune kannus hoidub tipuga üles. Kandelehed on violetsed, peaaegu sigimiku pikkused.

Arukäpp õitseb Inglismaal aprilli lõpust juunini, aga näiteks Prantsusmaal hakkavad õitsema juba veebruaris. Õisik koosneb 5–25 õiest ja asub varre tipus. Igal õiel on kannus, kus leidub nektarit. Nektar meelitab ligi putukaid, kes tolmeldavad õisi.

Levila
------

Arukäpp kasvab Lõuna-Iirimaal, Walesis, Lõuna-Inglismaal, Ida-Hispaanias, Marokos, Kreekas ning sealt lääne poole kuni Kaspia mere lääneranniku ja Iraanini.

Saksamaal oli arukäpp 19. sajandil väga levinud, aga on hiljem mitmel pool Põhja-Saksamaal välja surnud.

Eestis on arukäpp II kategooria looduskaitse all olev liik. Ta kasvab Lääne-Saaremaal ja Lääne-Muhumaal.

Arukäpa meeliskasvupaigad on kuivad niidud, puisniidud, lookadastikud ja hõredad loometsad.

Saksamaal valitakse alates 1989 aasta orhideed ja arukäpp valiti juba 1991 Saksamaa aasta orhideeks.

Hübriidid
---------

Täheldatud on arukäpa hübriide orhideedega *Orchis papilionacea*, *Orchis palustris* ja *Anacamptis pyramidalis*.

Viited
------

1. ↑  O. Schmeidt. "Eestimaa orhideed". Varrak, Tallinn 1996

Välislingid
-----------

* Arukäpp andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Arukäpp** |
Maa tingmärk
**Maa** (inglise k *earth* või *ground*, lühend GND) on elektriahela punkt (või ka füüsiline keha), mille potentsiaal ahela mistahes teise punkti suhtes loetakse kokkuleppeliselt nulliks. Selle punkti suhtes mõõdetakse ahela teiste punktide pingeid.

Elektrivõrgus tähendab ühendamine maaga seadme teatud osade vahetut ühendamist maandusjuhi ja maanduri vahendusel maapinnaga. Nii omandab seadme maandusjuhiga ühendatud osa maa potentsiaali (maandamine).

Elektroonikaseadmetes tähendab maa tavaliselt toiteallika miinusklemmi juures asuvat ja/või sellega ühendatud juhtivat fooliumpinda trükkplaadil. Seda pinda nimetatakse üldjuhiks ja sellega ühendatud juhet üldjuhtmeks; need juhid on ühtlasi tagasijuhtmeks toiteallikasse. Niisugusel üldjuhtmel on tegelikult maa potentsiaal üksnes sel juhul, kui seadme kere on maandatud.

Mootorsõidukite elektriseadmestiku korral on maa tähenduses üldiselt kasutusel termin mass, mis tähendab ühendust kerega, seega ka ühendust šassii ja mootoriga. Massijuhe on üldiselt ühendatud aku negatiivse klemmiga. Massijuhe on ühtlasi toitejuhtmestikus tagasijuhtmeks.

Vaata ka
--------

* Maandamine
Talvikese munad
Emberiza citrinella
**Talvike** (*Emberiza citrinella*) on linnuliik tsiitsitajalaste sugukonnast tsiitsitaja perekonnast.
Rahvapäraseid nimetusi: talvik, talvikene, külmatihane, talitsiitsitaja, tits, jõhvilind.

Levila
------

Talvike on levinud Euraasia parasvöötmes Hispaania põhjaosast, Briti saartest ja Norrast kuni Baikalini ja Mongooliani. Aastal 1862 introdutseeriti talvike Uus-Meremaale, kus ta kohanes hästi ning on muutunud levinud haudelinnuks. 

Eestis on talvike üldlevinud arvukas haudelind. Osa talvikesi rändab talveks lõuna poole, teine osa jääb Eestisse. Talvikese siinset pesitsusaegset arvukust on hinnatud 150 000 – 200 000 paarile, talvist arvukust 100 000 – 400 000 isendile.

Välimus
-------

Üldpikkus 15,5–17 cm. Suur tsiitsitaja, varblasest natuke suurem. Kõigis sulestikes on tunnuslik punapruun päranipuala. Isaslinnu tume näomuster varieerub.
Kutsehüüd on lühike järsk *tsik*, ka kõhiseva kõlaga *tselip* või *tsilip*. Hoiatushüüd on *tsii*. Talvikese laul on lühikeste silpide rida, laulu lõpusilp on venitatud ja madalama kõlalisem. Näiteks *tsi-tsi-tsi-tsi-tsi trüü*. Vahel jääb lõpusilp laulmata.
Talvikese laulu kuuleb märtsi keskpaigast kuni juuli keskpaigani, harva sügisel. Laulab puu või põõsa ladvas, traadil, hoone katusel ja mujal väljapaistval kohal.

Elupaik
-------

Asustab mitmesugust ava- ja pool-avamaastikku. Väldib soid ja märgalasid.

Pesitsemine
-----------

Pesa rajab maapinnale või madalale tiheda okaspõõsa võrasse. Kurnas 4–5 muna. Täiskurni leidub alates aprilli lõpust. Pesitseb kaks korda suve jooksul.

Toitumine
---------

Suvepoolaastal sööb putukaid ja värskeid võrseid, talvepoolaastal viljateri ja seemneid. Toitu otsib maapinnalt.

Vaata ka
--------

* Idatalvike

Viited
------

1. ↑   Mäger, M. *Linnud rahva keeles ja meeles* Eesti Raamat Tallinn 1969
2. ↑   *Hirundo* 1:2009

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Talvike** |

* Talvike andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Aru mõisast Peetri kihelkonnas; teiste samanimeliste kohta vaata artiklit Aru mõis.* |

---

**Aru mõis** (saksa keeles *Arro*) oli karjamõis Järvamaal Peetri kihelkonnas.

Vaata ka
--------

* Aru mõis I (Peetri) (rüütlimõis)
* Aru mõis II (Peetri) (poolmõis)

Viited
------

1. ↑  Aru mõis III (Peetri) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 11.04.2019)

Välislingid
-----------

* Aru mõis III (Peetri) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Järva-Peetri Püha Peetruse kirik
Peetri kihelkond

**Kirik**: Peetri  

**Mõisad**: Ammuta mõis | Aru mõis (Aru) | Aru mõis (Arrohof) | Aru mõis (Arro) | Ataste mõis | Enari mõis | Esna mõis | Huuksi mõis | Kodasema mõis | Koigi mõis | Koordi mõis | Köisi mõis | Küti mõis | Lähevere mõis | Müüsleri mõis | Olli mõis | Palasi mõis | Palu mõis | Peetri kirikumõis | Prandi mõis | Põhjaka mõis | Päinurme mõis | Sargvere mõis | Silmsi mõis | Suur-Öötla mõis | Viisu mõis | Vodja mõis | Väike-Kareda mõis | Väike-Öötla mõis
**(Talu)peremees** on talu eest vastutav isik ning talu omanik või rentnik, ühtlasi talurahva liige.

Taluperemehe abikaasa on (talu)perenaine.

Ajaloost
--------

Keskajal nimetati peremeest Eestis adratalupoeg. Peremehed olid talupoegade ühiskonna kaalukaim osa. Nende õiguslik seisund oli ajaloo jooksul muutuv - keskaegsest pärisorjast rendiperemeheks ja 19. sajandil pärisperemeheks. Taluperemehel oli alati otsustav sõnaõigus, naiste töid ja tegemisi korraldas perenaine. Omaaegses külakogukonnas ja hiljem vallas olid peremehed juhtivad jõud. 

Rikastunud eesti taluperemehi on alates 19. sajandist nimetatud rahvasuus halvustavalt ka **hallparuniteks**. Arvatakse, et sõna on tõlkelaen lätikeelsest fraasist (*pelēkais barons*). Eestis kasutati nimetust algul Liivimaal (eriti Mulgimaal), kust see levis ka mujale Eesti alale.

20. sajandi keskel toimunud kolhooside moodustamisega kaasnenud talude eksproprieerimine muutis peremehed olult senistele vabadikele ja sulastele sarnaseks.

Vaata ka
--------

* punaparun

Viited
------

1. 1 2  Eesti rahvakultuuri leksikon. 2000. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 201
2. 1 2 3  Eesti põllumajandusentsüklopeedia 1. köide. 1998. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 227
**Maa soojus- ja niiskusrežiim** on õhutemperatuuri ja sademete hulga iseloomustus. Õhutemperatuur muutub nii horisontaalselt kui ka vertikaalselt. Üleilmset sademete jaotumist mõjutavad päikesekiirgus ka aluspinna koostis, reljeef ja püsivad tuuled, mandrite ja ookeanide paiknemine ning hoovused.

Õhutemperatuur
--------------

Õhutemperatuuri muutus toimub ööpäeva ja aasta jooksul. Kõige külmem ja soojem kuu põhja- ja lõuna poolkeral on samad. Õhutemperatuur on neis vastupidine. Jaanuar on põhja poolkeral kõige külmem ja lõuna poolkeral kõige soojem kuu, juuli on põhja poolkeral kõige soojem ja lõuna poolkeral kõige külmem kuu aastas. Merelise kliimaga alade - rannikul ja saartel on õhutemperatuuri amplituud väiksem kui sisemaal. Pilves ja tuulise ilmaga kõigub temperatuur vähem kui vaikse ja selge ilmaga. Temperatuur sõltub maismaal ka taimkattest. Lopsaka taimkatte puhul on õhutemperatuuri amplituud väiksem. 

Kaardil näidatakse õhutemperatuuri geograafilist jaotust isotermidega. Need on jooned, mis ühendavad sama temperatuuriga punkte. Kõige paremini kujutavad üleilmset soojusrežiimi isotermkaardid, mis on paljude aastate keskmist õhutemperatuuri arvestades koostatud. 0 ja 10 kraadi isoterm on maastike kujunemisel olulisemad. Lumepiiri märgib aasta kõige soojema kuu 0 kraadi isoterm. See on kujuteldav joon, millest kõrgemal või põhja poole on maapind kaetud aasta ringi igilume ja- jääga.

Õhuniiskus
----------

  

Vesi ringleb maal ja läheb ühest olekust teise pidevalt. Vesi satub atmosfääri maapinnalt, taimedelt, veepinnalt aurates. Sademte ja auramise suhtest sõltub mingi piirkonna õhuniiskus. Kui sajab rohkem, kui aurata jõuab, on niiske ning kui aurab rohkem, kui sajab, on põuane. Õhuniiskuseks nimetatakse õhus olevat veeauru. Eristatakse suhtelist ja absoluutset õhuniiskust. Mingis ühikus olev veeaur on absoluutne õhuniiskus, näiteks grammi kilogrammi kohta või grammi kuupmeetri kohta. Õhus sisalduv vesi muutub vedelaks ehk kondenseerub, kui õhk saavutab kindla temperatuuri mingil rõhul. Nii tekib maalähedastes õhukihtides udu ja kaste, kõrgemates kihtides pilved. Suhtelist niiskust tähistab õhus oleva veearu osatähtsus võrreldes küllastumisolekuga. Kui absoluutne õhuniiskus on 5 g/ kg ja suhteline niiskus on 50%, siis see õhk mahutab maksimaalselt 10 g veearu kg kohta. Sellisel juhul oleks absoluutne niiskus 100%.

Sademete jaotumine Maal
-----------------------

Maakeral jaotuvad sademed palju ebaühtlasemalt kui õhutemperatuur. Maa niiskusrežiim sõltub peamiselt mandrite ja ookeanide paiknemisest ekvaatori, pooluste ja üksteise suhtes. Auramine sõltub õhutemperatuurist ja vee hulgast aluspinnal. Vee auru sisaldav õhumass liigub oma tekkekohast eemale. Sademete teket ja õhumassi liikumist mõjutavad omakorda maapinna reljeef, püsivad tuuled ja teised õhumassid.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5
**Bezau** on alev ja vald (saksa *Marktgemeinde*) Bregenzerwaldis Austria Vorarlbergi liidumaal Bregenzi ringkonnas. Bezau on aastaringselt populaarne turismisihtkoht oma läheduse tõttu suusakuurortidele ja matkaradadele. Selle maaliline kirik on ehitatud 1906. aastal ja on pühitsetud pühale Jodokile. Veel üks vaatamisväärsus on kohaliku ajaloo muuseum *(Heimatmuseum)*, mis asub traditsioonilises puidust kodus.

Ajalugu
-------

Bezaud on esmamainitud kui Baezenowe 1249. aastal. Oma kiriku ehitamisega 1497. aastal sai Bezaust autonoomne kogudus. 1656. aastal asutati kaputsiinide klooster. Alates 1806. aastast on Bezaus töötanud Bregenzerwaldi piirkonna ringkonnakohus. 1902. aastal avati 35,32 km pikkune kitsarööpmeline raudtee Bregenzerwaldbahn. See raudtee ühendas Bregenzit Bezauga kuni 1983. aastani.

Ajalooline Bregenzerwaldbahn

Sõpruslinn
----------

* Heiden, Šveits

Tuntud inimesi
--------------

* Anton Innauer (\*1958), suusahüppaja

Viited
------

1. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Bregenzi ringkonna vallad

* Alberschwende
* Andelsbuch
* Au
* Bezau
* Bildstein
* Bizau
* Bregenz
* Buch
* Damüls
* Doren
* Egg
* Eichenberg
* Fußach
* Gaißau
* Hard
* Hittisau
* Höchst
* Hohenweiler
* Hörbranz
* Kennelbach
* Krumbach
* Langen bei Bregenz
* Langenegg
* Lauterach
* Lingenau
* Lochau
* Mellau
* Mittelberg
* Möggers
* Reuthe
* Riefensberg
* Schnepfau
* Schoppernau
* Schröcken
* Schwarzach
* Schwarzenberg
* Sibratsgfäll
* Sulzberg
* Warth
* Wolfurt
NLKP XX kongressi puhuks loodud pidulik tass partei embleemiga
**Iisraeli Kommunistlik Partei** (heebrea keeles: הַמִפְלָגָה הַקוֹמוּנִיסְטִית הַיִשְׂרְאֵלִית HaMiflega HaKomunistit HaYisra'elit, araabia keeles: الحزب الشيوعي الاسرائيلي‎ Al-Ḥizb ash-Shuyū'ī al-'Isrā'īlī), sageli tuntud oma heebrea akronüümi "Maki" (מק"י) järgi, on kommunistlik partei Iisraelis ja kuulub allianssi Hadash. Maki oli algul tuntud kui Rakah (רק"ח), sõnade Reshima Komunistit Hadasha (רשימה קומוניסטית חדשה, sõnasõnalt "Uus Kommunistlik Nimekiri") akronüüm, ning ei ole identne esialgse Maki'ga, millest ta 1960ndatel selle väidetava "kodanlik-natsionalistliku" suunitluse tõttu lahkus. 

Kommunistlik partei lõhenes 1960ndatel, kui partei liidri Moshne Snehi ümber koondunud juhtivpoliitikud asusid vastanduma NSV Liidu aina Iisraeli-vastasemale ja antisionistlikumale suunale; sellega ei olnud nõus vähemus, kes moodustas uue partei, Rakahi. Nõukogude ajakirjandus teatas, et Mikunise-Snehi "grupp" olevat liitunud kodanlik-natsionalistliku leeriga. Nõukogudemeelse Iisraeli-vastase leeri liider oli Meir Vilner, enamiku selle fraktsiooni liikmetest ja valijatest moodustasid araablased. 1989. aastal nimetas Raki end taas ümber Makiks.

Viited
------

1. ↑  "Meždunarodnaja Žižn", tsiteeritud väljaandes "Välispanoraam 1972", Tallinn, 1973, lk 147
**Bartholomäus Hoeneke** (vahel ka *Bartholomeus Hoeneke*) oli 14. sajandil elanud preester ja Liivimaa noorema riimkroonika autor.

Hoeneket nimetab Johann Renner oma 16. sajandil kirjutatud Liivimaa kroonikas, kus teda kirjeldatakse preestri ja ühe kroonika, mida hiljem hakati kutsuma Liivimaa nooremaks riimkroonikaks, autorina. Konstantin Höhlbaumi arvates oli Hoeneke Järva foogti juures teeniv ordupreester, kes kirjutas oma alamsaksakeelse kroonika eesmärgiga jätkata Liivimaa vanema riimkroonika autori tööd.

Mitmed ajaloolased (sh Sulev Vahtre) peavad teda kolme järjest ametis olnud 14. sajandi Liivi ordumeistri (Eberhard von Monheim, Burchard von Dreileben, Goswin von Herike) kaplaniks. Anti Selart aga rõhutab, et riimkroonika autori kohta esitatud arvamused on siiski vaid oletused. Kui Hoeneke oli pikka aega ordumeistrite kaplan, siis võiks Selarti arvates eeldada tema nime esinemist ka mõnel kaasaegsel dokumendil. Hiljuti avastatud tekstikatked, mida mõned autorid peavad noorema riimkroonika fragmentideks, näitavad, et selle tekst võis olla kirjutatud mitte alamsaksa, vaid idapoolses kesksaksa keeles.

Viited
------

1. 1 2  Sulev Vahtre. Jüriöö. Tallinn: Eesti Raamat, 1980. Lk 7–9
2. ↑  Anti Selart. Kas Bartholomäus Hoeneke "Liivimaa noorem riimkroonika" on Jüriöö ülestõusu ajaloo allikas? *Tuna. Ajalookultuuri ajakiri, 2015, 2, 29−30.*

Kirjandus
---------

* Höhlbaum, Konstantin (1872). *Die jüngere livländische Reimchronik des Bartholomäus Hoeneke 1315–48*. Leipzig: Duncker & Humblot.
* Vahtre, Sulev (1960). *Liivimaa noorem riimkroonika (1315–1348)*. Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus. Lk-d 171 lk.
* Masing, Uku (2002). *1343. Vaskuks ja vikaaria Lohult*. Tallinn: Ilmamaa. Lk-d 240 lk. ISBN 9985-77-031-5.
* Thumser, Matthias (toim.) (2011). *Geschichtsschreibung im mittelalterlichen Livland*. Berliin: LIT Verlag.

Välislingid
-----------

* Bibliokirje teavik Rahvusarhiivi otsingust
* Raamatukogu otsing URRAM
**Graafi seosmaatriks** on graafi esitav ja selle tippude arvule vastav ruutmaatriks {\displaystyle E}, mille elemendid "1" esitavad serva olemasolu tipupaari vahel ning elemendid "0" selle puudumist. Seda maatriksit on nimetatud ka *naabruste maatriksiks*.

Graaf
Esitatud graafile vastav seosmaatriks {\displaystyle E}:
{\displaystyle {\begin{Bmatrix}0&1&0&0&1&0\\1&0&1&0&1&0\\0&1&0&1&0&0\\0&0&1&0&1&1\\1&1&0&1&0&0\\0&0&0&1&0&0\end{Bmatrix}}}

Seosmaatriks on mõeldud küll graafi {\displaystyle G} esitamiseks, kuid mitte ainult.

Levinud on **graafi spektri** arvutamine kui seosmaatriksi omaväärtuste hulk, mis on graafi üks mittetäielikest invariantidest. Eksisteerib koguni spektraalne graafiteooria.

Uudne on aga graafi {\displaystyle G} **seosmaatriksi** {\displaystyle E} **astendamine**, mis tähendab selle maatriksi korrutamist iseendaga. On selgunud, et seosmaatriksite teatud astme {\displaystyle n} korral identifitseerib saadud {\displaystyle E^{n}} graafi elementaarsed sümmeetriaomadused vastavate tipupaari ja tipuorbiitide (-sümmeetriaklasside, positsioonide) näol .

Viide
-----

1. ↑  J.-T. Tevet. *Graafide identifitseerimine*. S.E.R.R. Tallinn, 2017 ISBN 9789949816514

Vaata ka
--------

* Graafide identifitseerimine
* Graafi orbiit
* Graafi invariant
* Graafi struktuur
Bartosz Bosacki
**Bartosz Bosacki** (sündinud 20. detsembril 1975 Poznańis) on Poola endine jalgpallur. Ta mängis Poola jalgpallikoondises poolkaitsjana.

Klubikarjäär
------------

Bosacki debüteeris Poznańi Lechis 1995. aasta aprillis. 1998 läks ta üle Wronki Amicasse. 2004–2006 mängis ta 1. FC Nürnbergis, pärast seda jälle Lechis.

Ta on Poola karikavõistlused võitnud viis korda: 1998–2000, 2004 ja 2009. 2009 võitis ta ka Poola superkarika. Meistriks ta tulnud ei ole, parim tulemus on 2009 saadud pronksmedal.

Koondisekarjäär
---------------

Poola koondise peatreener Paweł Janas valis Bosacki meeskonda 2006. aasta maailmameistrivõistlustel Saksamaal, kui FK Moskvas mängiv Damian Gorawski ei saanud meeskonnaga liituda, sest arstid avastasid tal süveneva astma.

Bosacki debüteeris Poola rahvuskoondises 10. veebruaril 2002, kui mängiti Fääri saarte meeskonnaga. Ta on 27. märtsi 2010 seisuga mänginud koondises 20 korda ja löönud 2 väravat. Mõlemad väravad lõi ta 2006. aasta MM-i alagrupi viimases mängus Costa Rica meeskonnaga. Mäng lõppes 2:1 Poola kasuks ja Bosacki tunnistati kohtumise parimaks mängijaks. Rohkem väravaid Poola koondis MM-il ei löönudki ning langes 1 võidu ja 2 kaotusega alagrupist välja.

Isiklikku
---------

Bartosz Bosacki on 189 cm pikk.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Bartosz Bosacki** |

* Bartosz Bosacki (90minut.pl)
**Renault Mégane** on Renault' toodetav väiksem automudel, mis on tootmises alates 1995. aastast ning mis on Renault 19 järeltulija. 

Mudelist Renault Mégane on saadaval nii luukpära, universaal, sedaan, kupee ja kabriolett. Mudelit on toodetud neli põlvkonda. Esimesel ja teisel põlvkonnal oli kaks mudeliuuendust. 

1996. aasta novembris esitleti Mégane'i baasil ehitatud väikest mahtuniversaali **Renault Mégane Scénic.**

* Mégane IMégane I
* Mégane I WagonMégane I Wagon
* Mégane I CoupeMégane I Coupe
* Mégane I kabriolettMégane I kabriolett

Megane II tutvustati 2002. aasta septembris ning 2003. aastal pälvis see Euroopa aasta auto auhinna.

* Mégane II viieukseline luukpäraMégane II viieukseline luukpära
* Mégane II kolmeukseline luukpäraMégane II kolmeukseline luukpära
* Mégane II GrandtourMégane II Grandtour
* Mégane II RSMégane II RS
* Mégane II CCMégane II CC

Kolmandat põlvkonda esitleti 2008. aasta lõpus. Esimese Renault'na sai Mégane 1,2-liitrise 96 kW (130 hj) turboga bensiinimootori (1.2 TCe), samuti topeltsiduri ja kuuekäigulise käigukasti. 

Kolmandat põlvkonda müüdi 2014. aasta märtsis Eestis 49 autot. Värskendatud kolmanda põlvkonna mudeli esiosa sarnaneb Renault Capturi ja Scenicu omadega. Esilaternad muudeti ümaramaks ja need said endale "kulmud". Õhuvõtuava paikneb nüüd iluvõres.

* Mégane IIIMégane III
* Mégane III GrandtourMégane III Grandtour
* Mégane III CoupeMégane III Coupe
* Mégane III RSMégane III RS
* Mégane III CCMégane III CC

Neljanda põlvkonna Mégane'i tutvustati 2015. aasta Frankfurt Motor Show'l. Auto on ehitatud Nissani ja Renault koostöös valminud CMF-CD platvormile. Neljanda põlvkonna Mégane'i müüdi 2020. aasta septembriks Eestis 22 tk.

Keretüüpidest on saadaval viieukseline luukpära ja universaal ning neljaukseline sedaan.
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Copa América |
| **Hõbe** | 2019 |  |

**Renato Fabrizio Tapia Cortijo** (sündinud 28. juulil 1995 Limas) on Peruu jalgpallur, kes mängib keskkaitsja või poolkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Celta de Vigo ja Peruu jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Hollandis. Alates 2013. aastast mängis ta FC Twentes. 2016. aastal liitus ta Feyenoordiga, kellega tuli hooajal 2016–17 Hollandi meistriks. Hooaja 2018–19 teise pooles mängis ta laenul Willem II-sse.

2020. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Celta de Vigoga.

Debüüdi Peruu jalgpallikoondises tegi Tapia 1. aprillil 2015 mängus Venezuela vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 9. septembril 2016 MM-i valikmängus Ecuadori vastu. Ta on kuulunud Peruu koondisse 2016. aasta Copa América Centenariol, 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2019. aasta Copa Américal.

Saavutused
----------

Feyenoord
* Eredivisie: 2016–17
* KNVB beker: 2015–16, 2017–18
* Johan Cruijff Schaal: 2017, 2018

| * v
* r
Peruu koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Gallese
* 2 Rodríguez
* 3 Corzo
* 4 Santamaría
* 5 Araujo
* 6 Trauco
* 7 Hurtado
* 8 Cueva
* 9 Guerrero (c)
* 10 Farfán
* 11 Ruidíaz
* 12 Cáceda
* 13 Tapia
* 14 Polo
* 15 Ramos
* 16 Cartagena
* 17 Advíncula
* 18 Carrillo
* 19 Yotún
* 20 Flores
* 21 Carvallo
* 22 Loyola
* 23 Aquino
* Treener: Gareca

 | Peruu |
**Pärnu Linnavolikogu** on Pärnu linna omavalitsusorgan (linnavolikogu), mille on valinud valimisõiguslikud linnakodanikud.

Pärnu linna täidesaatev võimuorgan on Pärnu Linnavalitsus.

Pärnu Linnavolikogu, 2017–2021
------------------------------

### Valimisliit Pärnu Ühendab

* Silver Smeljanski
* Vahur Mäe
* Raido Ilp
* Kaja Martinson
* Eino-Jüri Laarmann
* Elmo Joa
* Jaana Junson

### Erakond Isamaa

* Andres Metsoja
* Merle Lillak
* Eino Ojandu
* Ago Kalmer
* Mati Sutt
* Kai Oraste
* Ilme Seepere
* Rain Jung
* Jaanus Põldmaa
* Aare Arva

### Eesti Reformierakond

* Toomas Kivimägi
* Toomas Rõhu
* Jane Mets
* Marika Valter
* Jüri Lebedev
* Urmas Sule
* Laura Kiviselg
* Enn Raadik
* Irina Talviste

### Eesti Keskerakond

* Avo Keel
* Vladimir Zemljannikov
* Tatjana Gussarova
* Hillar Talvik
* Anne Betker
* Arvo Reedik
* Külli Pärtelson

### Sotsiaaldemokraatlik Erakond

* Kalev Kaljuste

### Eesti Konservatiivne Rahvaerakond

* Imre Baumann
* Heldur Paulson
* Helle Kullerkupp
* Edmond Penu
* Siimo Lopsik

Ajalugu
-------

Wilhelm Bockslaffi projekti järgi valminud Pärnu raekoja juurdeehitis
1877. aastal hakati Baltikumis rakendama vene linnaseadust, mille põhjal likvideeriti kitsa privilegeeritud ringkonna moodustatud raad kui omavalitsusorgan ning 1878. aastal astus Pärnu rae asemele Pärnu linnakodanikest maksumaksjate valitud Pärnu linnaduuma ehk Pärnu Linnavolikogu. Volikogu valis Pärnu Linnavalitsuse eesotsas Pärnu linnapeaga. Linnaseaduse alusel muutus ka senine varalise tsensusega piiratud rae liikmete valimisõigus ning nüüd anti valimisõigus kõigile Vene riigi alamaile, kes olid vähemalt 25-aastased, elanud linnas vähemalt 2 aastat ja omasid linnas kinnisvara või ettevõtet.Nt kandideerisid 1882. aastal Pärnu linnaduumasse ehk volikogusse: 1. klassis, kaupmees Jacob Dietrich Ammende, Pärnu linnasekretär Eduard Simson; 2. klassis, kaupmees Justus Friedrich Specht; 3. klassis, linnavanem Oskar Alexander Brackmann, linnavalitsuse liige Nicolaus Michael Bremer, linnavalitsuse liige Alexander Dietrich Johann Rodde.Linnavolikogu valijad jagunesid, varalise seisundi järgi kolme valimisklassi ehk kuuriasse, kellest igaühel oli õigus määrata üks kolmandik linnavolikogu liikmest, kes valiti neljaks aastaks. Kuni 1892. aastani jagati valijad varanduse (linnale makstavate maksude suuruse) alusel 3 klassi. 1892. aastast jagati valijad politseijaoskondade järgi ja iga linnajagu valis oma suuruse järgi teatava arvu linnavolinikke. 

Pärnu Linnavolikogu asus Pärnu raekoja 1911. aastal valminud juurdeehitises Uue tänaval, Uus tänav 4 / Nikolai tänav 3 nurgahoones.

Vaata ka
--------

* Pärnu linnavolinike loend 1919
* Pärnu linnavolinike loend 1921
* Pärnu linnavolinike loend 1934
* Pärnu linnavolinike loend 1939
* Pärnu linnavolikogu liikmete loend 2013

Viited
------

1. ↑  Pärnu linnavolikogu[*alaline kõdulink*]
2. ↑  Kandidaatide nimekiri, keda Pärnu linna walimise klassidele walimiseks soowimise kombel ette pannakse. Perno Postimees ehk Näddalileht, nr. 46, 12 november 1882

Välislingid
-----------

* Pärnu Linnavolikogu Pärnu linna kodulehel
* Pärnu linna põhimäärus, RT IV, 29.12.2017, 275
**Tuuli Pauliina Petäjä-Sirén** (kuni 29. septembrini 2012 **Tuuli Pauliina Petäjä**; sündinud 9. novembril 1983 Espoos) on soome purjetaja ja arhitekt.

Ta lõpetas 2016. aastal Aalto ülikooli arhitektuuri erialal. 

Sport on Tuuli Petäjä-Siréni elus olnud seni esikohal, kuid sportimisest vabal ajal teeb ta arhitektitööd. Tema kui arhitekti meelisteemad on tänapäevased palkmajad ja saarestikuelu.

Purjetajana
-----------

Ta tegeles purjetamisega alates 1993. aastast, purjelauaga alates 2006. aastast. Ta on võistelnud neljadel olümpiamängudel.

2008. aasta Pekingi suveolümpiamängudel tuli ta purjelaua RS:X klassis 16. kohale, kuid 2012. aasta suveolümpiamängudel võitis hõbemedali. 2012. aastal võitis ta ka Euroopa meistrivõistlustel pronksmedali.

Rio de Janeiro suveolümpiamängudel (2016) saavutas ta samas purjelauaklassis 10. koha ja Tokio suveolümpiamängudel (2020/2021) sõitis välja 14. koha.

Tema sponsorite seas on 2019. aasta algusest näiteks Ålandsbanken, vastutasuks osaleb sportlane panga huvides Läänemere keskkonnaprojektis.

Tunnustus
---------

* 2012 Soome aasta parim sportlane

Viited
------

1. ↑  Liisa Lahti. Tällainen on moderni saaristolaispirtti – olympiamitalisti suunnitteli Iltalehti, 23.06.2021.
2. ↑  "Tuuli Pauliina Petäjä". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. juuni 2016. Vaadatud 24. jaanuaril 2013.
3. ↑  Tuuli Petäjä-Sirén Ålandsbankeni blogis 11.02.2019.

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Tuuli Petäjä-Sirén veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Krastai kihistu** (inglise *Krastai Formation*) on ordoviitsiumi ladestu Uhaku lademe kihistik. Seda hakkas esimesena eristama Jevlampijus Laškovas aastal 1976. Kihistik on nime saanud Kraštai küla järgi. Eesti aladel kihistiku kivimeid ei esine. Kihistut eristatakse Leedu kesk- ja idaosas ning Nemunase madalikul. Kihistu esineb ka Valgevene loodeosas.

Kihistu stratotüüp on Svedasai 252 puurauk, kus kihistu kivimid esinevad 678,5..687,6 meetril. Kihistu on Nemunase madalikul 2 meetri paksune, mujal on suurim paksus 9 meetrit.

Kihistu koosneb hallist suure detriidisisaldusega lubjakivi vahekihtidega merglist.

Viited
------

1. ↑  Krastai kihistu Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 17.08.2019)
2. ↑  *Diversity and biostratigraphic utility of Ordovician brachiopods in the East Baltic*, Linda Hints, David A. T. Harper, Juozas Paškevičius, 2018
3. ↑  Stratigraafia terminoloogia
4. ↑  LIETUVOS SILŪRO, ORDOVIKO, KAMBRO, EDIAKARO SISTEMŲ STRATIGRAFINĖ KLASIFIKACIJA, 2015, lk. 33

Välislingid
-----------

* Krastai kihistu Eesti geokogude infosüsteemis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Eesti ajakirjast/ajalehest; väliseesti ajalehe kohta vaata Kratt (ajaleht, 1979).* |

---

Kratt 1927 esilehtAjakirja Kratt 1927 esikülg
**Kratt** oli ajakirjandusväljaanne, mis ilmus ajavahemikus 1925–1940, eri ajajärkudel ajalehe või ajakirjana.

Pilkeajakiri Kratt ilmus 1925. aastal iseseisva ajakirjana Tallinnas sagedusega üks kord nädalas.

Ajakirja väljaandja oli Juhan Jaik, vastutav toimetaja Karl August Hindrey ja tegevtoimetaja Otto Krusten. Ajakiri oli 180 lk. 

Toimetus asus Tartus, Uusturg 9. Kratti trükiti Tallinnas Pikk tänav 2 Tallinna Eesti Kirjastus-Ühisuse trükikojas.

Krati üksiknumber maksis 20 marka. Tellimine üheks kuuks 80 marka, 2 kuuks 160 marka ja 3 kuuks 235 marka.

19. oktoobril 1925 jätkas ilmumist sama pealkirjaga Päewalehe ja Koidu lisalehena Tallinnas, mis ilmus igal esmaspäeval kuni 21. juuli 1940. Seal oli Krati peatoimetaja Georg Eduard Luiga ja tegevtoimetaja Karl August Hindrey 1925–1927.

Kaasautorid
-----------

* Tõnis Braks
* Nadežda Butšinskaja
* August Gailit
* Karl August Hindrey
* Viktor Holst
* Evald Abram Jalak
* Ella Jung–Atjaskin
* Karl Kirp
* Adalbert August Kirschenberg
* Peeter Krustein
* Ernst Krusten
* Otto Krusten
* Friedrich Kõlli
* Otto Mamberg
* Erna Mandel
* Johan Hans Markus
* Selma Millend
* Eduard Männik
* Ralf Parve
* Felix Randel (Redo Randel)
* Romulus Tiitus
* Henrik Visnapuu

Viited
------

1. ↑  "Eesti Rahvusbibliograafia - Kratt". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. märts 2017. Vaadatud 5. märtsil 2017.
2. ↑  Päewaleht 1930 24. november
3. ↑  "Eesti biograafiline andmebaas ISIK - Kratt'i kaasautorid". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. märts 2017. Vaadatud 19. märtsil 2017.

Välislingid
-----------

* E-kataloog ESTER – Kratt
Suhtluse ajalugu on sisesuhtluse eellugu.

Claude E. Shannon soovis parandada informatsiooni edastuse kvaliteeti (telefon, telegraaf). Tema teooriast tulid välja ka suhtluse (kommunikatsiooni) põhilised elemendid: allikas, teade, edastaja, signaal, müra, kätte saadud signaal ja saaja. Suhtlust defineeritakse kui protsessi, mille käigus üks mõistus mõjutab teist. Infoallikas -> teade-> edastaja -> signaal -> müra -> saadav signaal -> saaja -> teade-> sihtkoht. Wilbur Schramm rajas pärast II maailmasõda Iowa ülikoolis kommunikatsiooniõppe, hiljem Illinoisis ja Stanfordis, rajas kommunikatsiooniuuringute instituudi, doktoriõpingute programmi, juhendas uurimistöid, kirjutas raamatuid ja defineeris valdkonda. Tema raamatust "Communication in modern Society" 1948 sai uue valdkonna esimene õpik. Tema tsiteeritum raamat on „Process and Effects of Communication".

suhtlusest on välja arenenud asutuse-/ettevõttesisene suhtlus ehk sisesuhtlus, mille eelkäija on (massi)kommunikatsioon. Spetsiifiliselt hakati sellest rääkima alates 1930. aastatel. Eraldi suunana arenes välja läbi ärisuhtluse ja -informatsiooni vahetamise, kus enam tunti huvi ärialase suhtlemise ja kirjakeele vastu. Nobeli auhinna laureaat Herbert Simon kirjutas „organisatsiooni kommunikatsiooni süsteemist" 1947. aastal, väites, et suhtlemine – sisekommunikatsioon on organisatsiooni jaoks hädavajalik. Georgy Bateson (inglise antropoloog) uuris suhetepõhist kommunikatsiooni võttes aluseks küberneetilise teooria. 1951 mainiti eraldi, et sisekommunikatsioon aktiviseerib organisatsiooni. 1953 kirjutas ökonomistist Kenneth Boulding, et organisatsioon koosneb sisekommunikatsiooni süsteemist ja selles on oma jõud. 1954 noor Chris Argyris kirjutas seoses personali ja organisatsiooniga, et sisekommunikatsioon on organisatsiooni spetsiaalne osa, mis hõlmab ülemuse ja alluva suhteid ning neis tuleb olla tähelepanelik, kuna paljud asjad asutuses toimivad eelneva abil.
**Tuuli Reijonen** (õieti **Tuuli Reijonen-Uibopuu**; pseudonüüm ka **Meri Horsma**, **Tuulikki Raja**, **Tuulipuu**; 19. oktoober 1904 Tampere – 17. oktoober 1997 Helsingi) oli soome kirjanik ja tõlkija.

Ta lõpetas Turu Ülikooli 1928. aastal.

Pärast ülikooli lõpetamist tegutses ajakirjanikuna, oli ajakirja Sirkka toimetuse sekretär, töötas ajakirjade Naamio ja Naisten Ääni toimetuses, oli Suomen Kuvalehti toimetuse sekretär ning aastatel 1945–1954 kultuurilehe Kuva peatoimetaja. Aastatel 1954–1968 oli ta Helsingin Sanomate kultuuriosakonna toimetaja, hiljem kutseline kirjanik.

Reijonen on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.

Looming
-------

1961. aastal avaldas ta kapten Herman Treiali juhtumil põhineva romaani „Kenen on syy" („Kes on süüdi?").

Ta on tõlkinud eesti keelest soome keelde.

Tunnustus
---------

* 1971 Pro Finlandia teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema isa Erkki Reijonen oli ajakirjanik ja tõlkija ning Soome Vabariigi esimene täievoliline saadik Eestis 1921–1923.

Ta oli aastatel 1944–1964 abielus eesti kirjaniku Valev Uibopuuga.

Viited
------

1. ↑  Oskar Kruus. "Reijonen, Tuuli". // Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn 1995. Lk 460
2. ↑  "Sirppa-Leena Eloranta (Laurio)". *Estofilia*. Tallinn: Soome suursaatkond. 2018. Vaadatud 14.05.2018.
3. ↑  "Erkki Reijonen". *Estofilia*. Tallinn: Soome suursaatkond. 2018. Vaadatud 14.05.2018.

Kirjandus
---------

* Oskar Kruus. "Reijonen, Tuuli". // Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn 1995. Lk 460
* Kirsti Vähäkangas. "*Tuuli Reijonen – Toimittaja, kriitikko ja palkittu kirjailija*". Naisten Ääni. Soome keeles, vaadatud 8. mai 2023
KAIRA
**KAIRA** (akronüüm sõnadest Kilpisjärvi Atmospheric Imaging Receiver Array) on Soomes asuv astronoomiaobservatoorium.

See asub Norra piiri lähedal Kilpisjärvi külas. KAIRA instrumentide hulka kuulub kaks raadioteleskoopi ning seal on võimalik viia läbi vaatlusi HF- ja VHF-raadiosagedustel. KAIRA teleskoope kasutatakse põhiliselt atmosfääri ja maalähedase kosmose uurimiseks, kuid neid on kasutatud ka pulsarite vaatlemiseks. Observatooriumi teleskoopidel on lai vaateväli ning nende abil on võimalik luua terviklikke pilte tervest ionosfäärist. Signaali võimendamiseks kasutatakse KAIRA-s kosmilist raadiomüra (riomeetria). Samuti on KAIRA teleskoopide abil võimalik koostada atmosfääri elektrontiheduse profiile. KAIRA instrumentide abil on ka võimalik koguda sisendinfot EISCAT-i (mittekoherentne VHF-hajusradar) jaoks, mis paikneb Ramfjordmoeni lähedal Tromsøs.

Viited
------

1. 1 2  McKay-Bukowski; et al. (2015). "KAIRA: the Kilpisjärvi Atmospheric Imaging Receiver Array -- system overview and first results". IEEE Transactions on Geosciences and Remote Sensing. 53 (3): 1440–1451. Bibcode:2015ITGRS..53.1440M. doi:10.1109/TGRS.2014.2342252. vaadatud 01.01.2015.
2. ↑ . vaadatud 18.12.2016.
Kaart
Tuulemaa tänav
**Tuulemaa tänav** on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Pelguranna asumis.

Tänav algab Pelguranna tänavalt, ristub Kangru tänava, Lõime tänava, Ketraja tänava, Madala tänavaga ja lõppeb Kari tänavaga ristudes.

Hoonestus
---------

Tuulemaa tänav 12 asub Tallinna Vaba Waldorfkool. 1956. aastal ehitatud hoones asus enne seda Tallinna 33. Keskkool, ja seejärel kuni 2010. aastani Pelguranna Põhikool. Põhikool suleti 2009. aastal. 1946. aastal asutatud kool tegutses enne seda järgmistel aadressidel: 1946. aastast Sakala tänav 51, 1947. aastast Vene-Balti asum 22, 1949. aastast Kalinini (Kopli) tänav 102a ja 1956. aastast Belinski 10. Õppeasutus kandis nimetusi: 1946. aastast Tallinna 33. Mittetäielik Keskkool, 1950. aastast Tallinna 33. Keskkool, 1963. aastast Tallinna 33. 8-kl Kool, 1971. aastast J. Smirnovi nim Tallinna 33. Keskkool, 1991. aastast Tallinna Pelguranna Keskkool, 1997. aastast Tallinna Pelguranna Gümnaasium ja 2008. aastast Pelguranna Põhikool.

Tuulemaa tänav 20 asub Stroomi Keskus (algne kauplus Kajakas).

* Tuulemaa tänava Stalinistlik arhitektuurTuulemaa tänava Stalinistlik arhitektuur
* Tuulemaa 8 // Lõime tänavTuulemaa 8 // Lõime tänav
* Tuulemaa 12, endine Tallinna 33. Keskkooli hooneTuulemaa 12, endine Tallinna 33. Keskkooli hoone
* Tuulemaa 13Tuulemaa 13
*

Ajalugu
-------

Praeguse nime sai Tuulemaa tänav 24. novembril 1995. Enne seda kandis Tuulemaa ja Vihuri tänav alates 16. oktoobrist 1953 vene revolutsioonilise demokraadi, kriitiku ja publitsisti Vissarion Belinski järgi **Vissarion Belinski tänava** nime.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 28.01.2016)
2. ↑
3. ↑  Tallinna Pelguranna Gümnaasium (Tallinna 33. Keskkool, arhmus.tlu.ee
4. ↑  Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 299
5. ↑  Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 26

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tuulemaa tänav** |

| * v
* r
Pelguranna asumi tänavad |
| --- |
| Tänavad | 
Kangru tänav · Kari tänav · Ketraja tänav · Kolde puiestee · Kopli tänav · Lõime tänav · Madala tänav · Pelguranna tänav · Puhangu tänav · Randla tänav · Sõle tänav · Tuulemaa tänav · Vihuri tänav |
**Tuuleveski** **teater** on kutseline lasteteater Jõhvis, Ida-Viru maakonnas. Hetkel tegutseb teater Tuuleveski Jõhvi Kontserdimajas.Teater on Rahvusvahelise Laste- ja Noorteteatrite Assotsiatsiooni (ASSITEJ) liige, UNIMA liige. Samuti on teater Tuuleveski on ka Eesti Teatriliidu kollektiivliige. Teater töötab Jõhvi vallavalitsuse ja kultuuriministeeriumi toetusel. 

  

Teater Tuuleveski etendusi külastavad mitte ainult Jõhvi valla elanikud, vaatajaskonda jätkub kogu Ida-Virumaal. Samuti esineb teater külalisetendustega Eesti suuremates ja väiksemates linnades, on esinetud ka Saksamaal, Venemaal, Lätis, Taanis, Indoneesias, Tais, Serbias, Bosnia ja Hertsegoviinas, Kasahstanis ja Poolas.

Ajalugu
-------

Teater Tuuleveski on loodud 1988. aasta kevadel Kohtla-Järve Noorteteatrina, 1993. aastast kannab nime Tuuleveski. Aastal 1996 loodi teatri baasil mittetulundusühing Teater Tuuleveski, mille asutajateks olid teatri enda töötajad. Esialgse teatri koosseisu moodustasid professionaalsed näitlejad Eestist, Peterburist, Riiast, Arhangelskist ja mitmest teisest linnast. Paljud neist moodustavad ka täna trupi loomingulise tuuma. Hiljem liitusid kollektiiviga teiste teatritruppide andekad näitlejad.

Teatri koosseis
---------------

Alates 2000 aastast on teatrijuhiks Valentina Fursova.

Tuuleveski teatris on 2022. aastal järgmised koosseisulised näitlejad:

* Sofiya Bulanova
* Liubov Bogdanova
* Vassili Alfjorov
* Boriss Vatin
* Alexander Semenov

Viited
------

1. Teater Tuuleveski Eesti Teatri Agentuuri andmebaasis (vaadatud 01.05.2023)
**Rootsiitsitaja** (*Emberiza schoeniclus*) on linnuliik värvuliste seltsist tsiitsitajalaste sugukonnast tsiitsitaja perekonnast.

Levila
------

Rootsiitsitaja on mitme alamliigina laialt levinud Euraasias Atlandi ookeani rannikult läbi Siberi ja Hiina kuni Kamtšatka ja Hokkaidōni.

Eestis on rootsiitsitaja ebaühtlaselt levinud harilik haudelind ja haruldane talvituja, kelle pesitsusaegset arvukust on hinnatud 50 000 – 100 000 paarile, ning talvist arvukust 10–100 isendile. 
Rootsiitsitaja saabub Eestisse märtsis, lahkub septembris-oktoobris. Rändel esineb teda tavaliselt üksikult, harva väikeste salkadena.

Välimus ja käitumine
--------------------

Üldpikkus 13,5–15,5 cm. Keskmise suurusega tsiitsitaja. Hundsulestikus isaslind kergesti eristatav musta pea ja kurgualuse ning valge kaeluse ja lahuriba järgi. Emaslinnu sulestik on rohkem varieeruv, tavaliselt laia musta lõuariba, pruunikirju põseala ja hallika külgkaelaga. Puhkesulestikus on isas- ja emaslind sarnased. Tihti tegutseb varjamatult, tehes roostiku või põõsastiku kohal lühikesi lende. 
Tüüpiline häälitsus on venitatud *tsiiü*. Kutsehüüd on venitatud *tssii* või *tsiip*. Laul on enamasti aeglane ja koosneb sirtsuvatest silpidest, näiteks *tsri, tsri, tsüri, tsri*. Laul varieerub isenditi. Rootsiitsitaja laulab põõsa väljaulatuval oksal või roovarrel. Lauluperiood kestab kuni juuli keskpaigani. 

Rootsiitsitajaga võrdlemisi sarnane on lapi tsiitsitaja.

Elupaik
-------

Asustab roostikke, veekogude kallaste ja märgalade põõsastikke (sealhulgas pajustikke), luhtasid.

Pesitsemine
-----------

Emberiza schoeniclus
Rootsiitsitaja munad
Emaslind ehitab pesa maapinnale või selle ligi kulu sisse, mätta või põõsa varju. Pesa on poolkerajas ja koosneb väljastpoolt tarna- ja roovartest, vanadest roolehtedest ja muust jämedamast taimsest materjalist, seestpoolt on vooderdatud peenema rohuga. Kurnas on 4–6 muna. Täiskurna leidub mai algul. Munad on valkjad kuni pruunikashallid, kirjatud tumedama mustriga. Pojad väljuvad pesast umbes kahe nädala vanustena.
Eestis pesitseb osa rootsiitsitajaid suve jooksul kaks korda.

Toitumine
---------

Rootsiitsitaja toidu moodustavad seemned ja taimepungad, putukad ja teised selgrootud.

Nimetus
-------

Linnuvaatlejate slängis tuntakse teda ka *rootsi itsitaja* nime all.

Viited
------

1. ↑   *Hirundo* 1:2009
2. ↑   Rootsmäe, L. Veroman, H. *Eesti laululinnud*. Tallinn Valgus 1974

Välislingid
-----------

* Rootsiitsitaja andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
Mona väila asukoht
**Mona väil** on väin, mis eraldab Hispaniola ja Puerto Rico saari. Mona väil ühendab Atlandi ookeani Kariibi merega ja see on oluline laevatee Atlandi ookeani ja Panama kanali vahel.

Väila läbimine on üks keerulisemaid Kariibi meres. Seal on palju muutlikke loodete hoovusi, mille tekitavad kaks suurt saart mõlemal pool väila ja liivapangad, mis ulatuvad mitme kilomeetri kaugusele mõlemast rannikust.

Saared
------

Mona väilas on kolm saart:

* Mona saar asub Mona väila keskosa lähedal;
* 5 kilomeetrit Mona saarest loodes on palju väiksem Monito saar;
* 50 kilomeetrit Mona saarest kirdes ja 21 kilomeetrit Puerto Rico rannikust asub Desecheo saar.

Struktuur ja seismilisus
------------------------

1918. aastal Puerto Rico lääneosa tabanud laastava maavärina ja sellest põhjustatud tsunami kese oli väilas. Väilas on tihti väikseid maavärinaid. Väila all on seismiliselt aktiivne riftitsoon, mis liigub vanema, osaliselt erodeerunud maakoore murrangu peale. Desecheo saar asub Desecheo ahelikus, mis on Puerto Rico loodenurgani ulatuv kitsas ida-läänesuunaline ahelik. Ahelik moodustab 4000 meetri sügavuse Mona rifti lõunapiiri. Rifti idapoolsel osal on 3 kilomeetrit teravat reljeefi ja seda juhib põhja-lõunasuunaline lõhestav Mona rifti murrang.

Viited
------

1. 1 2   Uri ten Brink, *New Bathymetric Map of Mona Passage, Northeastern Caribbean, Aids in Earthquake- and Tsunami-Hazard Mitigation,* USGS Sound Waves Newsletter, May 2007
2. ↑  Mann, Paul, *Active Tectonics and Seismic Hazards of Puerto Rico, the Virgin Islands, and Offshore Areas*, Special Paper, Geological Society of America, 2005 lk. 118 - 119 ISBN 978-0813723853