recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Oskar Nedbal** (26. märts 1874 Tábor – 24. detsember 1930 Zagreb) oli slovaki helilooja, viiuldaja ja dirigent. Komponeeris 8 operetti, millest tähelepanuväärseim on Polenblut. Kirjutanud ka muusika 8 balletile, samuti instrumentaal-, vokaal-, kammer- ja orkestrimuusikat.

Oskar Nedbal 1901

Karjäär
-------

Õppis noormehena Tábořis koormeister Johann Endleri juures. 1885–92 jätkas õpinguid Praha konservatooriumis Antonín Bennewitzi (viiul), Vladislav Bláha (trompet) ja Antonín Dvořáki (kompositsioon) juhendamisel. Mängis 1891–1906 vioolat 20. sajandi alguse ühes Euroopa populaarsemas kammeransamblis, Tšehhi kvartetis (*České kvarteto*), mille asutajaliikmeks ka oli. 

1896–1906 dirigeeris Tšehhi filharmoonia sümfooniaorkestrit ning esines külalisdirigendina paljudes Euroopa maades. 1906–18 elas Viinis ja juhatas seal Tonkünstlerorchesterit. Pärast Austria-Ungari impeeriumi lagunemist ja Tšehhi Vabariigi moodustamist pöördus tagasi Prahasse, kuid ei leidnud seal alalist tööd. Dirigeeris 1920–21 Šaki sümfooniaorkestrit. 

Asus 1923. aastal elama Bratislavasse. Kujunes Slovakkia muusikaelu juhtivaks tegelaseks. Oli alates 1923. aastast Slovaki rahvusooperi (*Národní divadlo*) ja Bratislava raadio orkestri dirigent ning Bratislava ülikooli ja Bratislava Muusikaakadeemia õppejõud. 

Tšehhi kvartett 1895. Vasakult Karel Hoffmann, Hanuš Wihan, Oskar Nedbal, Josef Suk.

Isiklikku
---------

1930. aastate alguse sügava majanduskriisi ajal juhtis teatrit majanduslikult ebaõnnestunult. Ajalehed süüdistasid just teda Slovaki rahvusteatri pankroti äärele juhtimises. Nõuti, et ta teatri võlad maksaks kinni oma taskust. See tekitas sügavat depressiooni ja hingelist tasakaalutust. Läks Zagrebi, et seal juhatada oma balleti "Pohádka o Honzovi" ("Honza jutustus") etendust. Pärast jõululaupäeva etenduse lõppemist ei suutnud enam taluda võlanõudlejate rünnakutest süvenenud stressi ning hüppas end Zagrebi ooperimaja ülemise korruse aknast alla surnuks.

Operetid olid populaarsed eelkõige Viinis, kus keskmisest suuremat edu saavutas "Polenblut" ("Poola veri"). Seda operetti esitati aastatel 1916–30 viies Eesti teatris: Estonia 1916; Vanemuine 1924; Endla 1925, 1926; Ugala 1929 ja Narva teater 1930. 

Kasutas oma operettides palju tšehhi, poola ja Balkani rahvaste muusikat. Kirjutas muusika ballett-pantomiimile "Pohádka o Honzovi" (1902).

Teosed (esietendunud Viinis, kui pole teisiti märgitud)
-------------------------------------------------------

* Die keusche Barbara (Cudná Barbora, 1911)
* Polenblut (Polská krev, 1913)
* Die Winzerbraut (Vinobraní,1916)
* Die schöne Saskia (Krásná Saskia, 1917)
* Eriwan (1918)
* Mam’selle Napoléon (1919)
* Sedlák Jakub (ooper, Brno, 1922)
* Donna Gloria (1925).
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Euroopa meistrivõistlused |
| Teine koht | 2012 |  |

**Obinze Angelo Ogbonna** (sündinud 23. mail 1988 Cassinos) on Itaalia jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Premier League'i klubis West Ham United.

Ta alustas klubikarjääri Torino jalgpalliklubis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2002. aastal. Itaalia kõrgliigas tegi ta debüüdi 2007. aastal. Hooajal 2007–08 mängis ta laenul Itaalia tugevuselt kolmanda liiga klubis Crotone. Alates hooajast 2008–09 kuulus ta Torino põhikoosseisu.

2013. aasta suvel liitus ta Itaalia suurklubi Torino Juventusega. Ta mängis klubis kaks hooaega ning tuli mõlemal hooajal klubiga Itaalia meistriks.

2015. aasta juulis liitus Ogbonna West Ham Unitediga, kellega sõlmis nelja-aastase lepingu. 3. detsembril 2017 lõi ta mängus Manchester City vastu oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas.

Debüüdi Itaalia jalgpallikoondises tegi Ogbonna 11. novembril 2011 sõprusmängus Poola vastu. Ta on kuulunud Itaalia koondisse 2012. ja 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Tema vanemad on Nigeeria päritolu. Nad kolisid Itaaliasse 1983. aastal.

Saavutused
----------

Juventus
* Serie A: 2013–14, 2014–15
* Coppa Italia: 2014–15
* Supercoppa Italiana: 2013

Viited
------

1. ↑  "Angelo Ogbonna: West Ham sign Juventus defender". BBC Sport. 10.7.2015. Vaadatud 23.2.2019

Välislingid
-----------

 Angelo Ogbonna – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Itaalia koondis  –  UEFA Euro 2012 |
| --- |
| 

* 1 Buffon (c)
* 2 Maggio
* 3 Chiellini
* 4 Ogbonna
* 5 Motta
* 6 Balzaretti
* 7 Abate
* 8 Marchisio
* 9 Balotelli
* 10 Cassano
* 11 Di Natale
* 12 Sirigu
* 13 Giaccherini
* 14 De Sanctis
* 15 Barzagli
* 16 De Rossi
* 17 Borini
* 18 Montolivo
* 19 Bonucci
* 20 Giovinco
* 21 Pirlo
* 22 Diamanti
* 23 Nocerino
* Treener: Prandelli

 | Itaalia |

| * v
* r
Itaalia koondis  –  UEFA Euro 2016 |
| --- |
| 

* 1 Buffon (c)
* 2 De Sciglio
* 3 Chiellini
* 4 Darmian
* 5 Ogbonna
* 6 Candreva
* 7 Zaza
* 8 Florenzi
* 9 Pellè
* 10 Motta
* 11 Immobile
* 12 Sirigu
* 13 Marchetti
* 14 Sturaro
* 15 Barzagli
* 16 De Rossi
* 17 Éder
* 18 Parolo
* 19 Bonucci
* 20 Insigne
* 21 Bernardeschi
* 22 El Shaarawy
* 23 Giaccherini
* Treener: Conte

 | Itaalia |
**Konstantin Alexander Oskar Paulsen** (2. juuli 1869 Krementšuk – 20. oktoober 1942 Paderborn) oli Tallinnas elanud baltisakslasest keemik, kes leiutas 1896. aastal veekindla puiduliimi. 

Ta töötas alates 1893. aastast Alexander Martin Lutheri vineerivabriku laboratooriumis. Teda assisteerisid laboris naine Therese Paulsen (1870–19XX) ning alates 1930. aastast poeg Georg Paulsen (1905–1963). Paulsenid tegelesid vineeritehnoloogiaalase uurimistööga. Oscar oli Carl Wilhelm ja Christian Wilhelm Luther noorema nõbu. Paulsenid töötasid Lutheri vabrikus kuni 1939. aastani, mil nad lahkusid Eestist Saksamaale.

Vaata ka
--------

* Lutheri vabrik
* Carl Wilhelm Luther
* Christian Wilhelm Luther

Viited
------

1. ↑  "BBLD: Paulsen, Constantin Alexander Oskar\* (1869-)". *bbld.de*. Vaadatud 7. aprillil 2023.
2. ↑  "Oskar Paulsen". *geni\_family\_tree*. Vaadatud 7. aprillil 2023.
3. ↑  Jüri Kermik (2018). *Lutheri vabrik, vineer ja mööbel 1877-1940* (eesti keel ja inglise keel). Tallinn: Eesti Arhitektuurimuuseum. Lk 38, 54, 72.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
**Angelina** (vene keeles *Ангелина*; kodanikunimega **Ljudmilla Dmitrijevna Afanasjeva** *Людмила Дмитриевна Афанасьева*; 1. aprill 1894 Peterburi – 1. veebruar 1973 Kuremäe) oli Vene Õigeusu Kiriku ja Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku nunn, Pühtitsa Jumalaema Uinumise kloostri ülem (iguumenja) aastatel 1955–1968.

Ta sündis Peterburis töölisperekonnas. Pärast neljaklassilise kooli ja meditsiinikooli lõpetamist läks ta aastal 1913 kloostrisse kuuletujaks. Esimese maailmasõja ajal evakueerus ta koos teistega Jaroslavli kubermangu. Nunnaks sai ta aastal 1920, mantia aastal 1930. Kloostrisse tuli ta tagasi aastal 1948.

Moskva patriarh Aleksius I määras ta 25. juunil 1955 Pühtitsa Jumalaema Uinumise kloostri iguumenjaks. Ta haigestus 1967. aasta augustis raskelt pärast autoõnnetust. 4. jaanuarist 1968 oli ta sunnitud minema vanaduspuhkusele ja kloostri juhtimise üle andma ema Varvarale.

Iguumenja Angelina suri 1. veebruaril 1973 Pühtitsa kloostris.

Kirjandus
---------

* Kornelius, Tallinna ja kogu Eesti metropoliit. *Kroonlinna püha õiglane Joann, õigeusklikud eestlased ja õigeusk Eestis*. Tõlkinud Toomas Hirvoja ja Natalja Lesnaja. Tallinn: Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku kirjastusosakond. Tallinn 2012.
James Tavernier (2018)
**James Henry Tavernier** (sündinud 31. oktoobril 1991 Bradfordis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Šotimaa kõrgliiga klubis Rangers ning on klubi meeskonna kapten.

Aastatel 2001–2008 kuulus ta Leeds Unitedi noortemeeskonda. 2008. aastal liitus ta Newcastle Unitediga. Klubi põhimeeskonnas sai ta mänguaega väga harva. Aastatel 2011–2014 oli ta laenul mitmes muus Inglismaa klubis, peamiselt Inglismaa tugevuselt kolmandas liiga League One. Hooajal 2012–13 debüteeris ta Newcastle Unitedi põhimeeskonnas Inglismaa kõrgliigas. 2014. aasta juunis sõlmis ta püsilepingu Inglismaa esiliiga klubiga Wigan Athletic, kuid veetis hooaja 2014–15 teise poole laenul League One'i klubis Bristol City.

2015. aasta juulis sõlmis Tavernier lepingu Rangersiga, mis mängis sel ajal Šotimaa esiliigas. Hooajal 2015–16 võideti esiliiga ja tõusti kõrgliigasse. Hooaegadel 2015–16, 2017–18 ja 2018–19 on ta valitud Šotimaa kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

Saavutused
----------

Bristol City
* Football League Trophy: 2014–15
* Football League One: 2014–15

Rangers
* Scottish Championship: 2015–16
* Scottish Challenge Cup: 2015–16

Välislingid
-----------

 James Tavernier – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Karboksüülhapete ja sulfoonhapete struktuur (happeline vesinikuaatom on märgitud punasega)
Nõrku orgaanilisi happeid: fenool, enool, alkohol, tiool
**Orgaanilised happed** on orgaanilised ühendid, mis ilmutavad happelisi omadusi.

Tuntumad orgaanilised happed on karboksüülhapped, mille happelisus on seotud karboksüülrühmaga –COOH. Sulfoonhapped, mis sisaldavad –S(O)2OH rühma on üldiselt veelgi tugevamad happed.

On veel rida orgaanilisi ühendeid, mis ilmutavad nõrgalt happelisi omadusi. Näiteks –OH ja –SH rühmi sisaldavad ühendid nagu alkoholid, tioolid, enoolid, fenoolid jt.

Orgaanilised happed kuuluvad valdavalt nõrkade hapete hulka ja on põhiliselt vees lahustumatud, välja arvatud madala molekulkaaluga happed nagu sipelghape ja piimhape.

Paljud orgaanilised happed omavad bioloogilist aktiivsust: auksiinid, heteroauksiinid.

Orgaanilised happed kuuluvad taimedes biosünteesi kaudu primaarse ainevahetuse juurde, osaledes glükoosi oksüdatiivsel lagundamisel (ATP tootmisel) ja paljudes teistes elutähtsates rakuprotsessides, nii näiteks osaleb õunhape fotosünteesis, proprioonhape klorofülli sünteesis jne.

Orgaanilised happed on õunhape, proprioonhape, fumaarhape, merivaikhape jpt.

Orgaaniliste hapete (nt askorbiinhappe, nikotiinhappe jm) farmakoloogilist aktiivsust uurib ka farmakognoosia.

Viited
------

1. 1 2  Ain Raal,"Farmakognoosia: Õpik kõrgkoolidele", lk 31, Tartu Ülikooli Kirjastus, 2010

Kirjandus
---------

* Ain Raal, "Farmakognoosia: Õpik kõrgkoolidele", 2010, Tartu Ülikooli Kirjastus, ISBN 978-9949-194-12-4.
USA **organiseeritud ala** on USA ala, mille kohta USA Kongress on välja andnud põhiakti (*Organic Act*).

Põhiakt sätestab tavaliselt ala jaoks õiguste deklaratsiooni (*Bill of Rights*) ja võimude lahususe. 

Ajalooliselt erines organiseeritud ala USA osariigist selle poolest, et kuigi põhiakt võimaldas piiratud omavalitsust, puudus niisugusel alal konstitutsioon ning kõrgeim võim selle ala üle ei kuulunud mitte ala valitsusele, vaid USA Kongressile. Tänapäeval on mõnel organiseeritud alal konstitutsioon, kuid need konstitutsioonid erinevad osariikide konstitutsioonidest selle poolest, et nendest ei piisa ala saamiseks osariigiks.

Esimene organiseeritud ala oli Loodeala, mis organiseeriti 1787 aktiga *Northwest Ordinance*, mis oli järgnevatele põhiaktidele eeskujuks.

Ajalooliselt on ala organiseerimine põhiakti vastuvõtmisega olnud tavaliselt sissejuhatuseks ala saamisele osariigiks. Praeguses USA saarealade terminoloogias on ühendus (*commonwealth*) organiseeritud ala erijuht. Praegu on olemas kaks ühendust – Puerto Rico ja Põhja-Mariaanid. Kumbki neist ei ole inkorporeeritud ala. Peale selle on organiseeritud alad veel Guam ja USA Neitsisaared.

Vaata ka
--------

* USA ajaloolised piirkonnad
* Saareala
* Organiseerimata ala
* Inkorporeerimata ala
* Inkorporeeritud ala

Välislingid
-----------

* USA saarealade poliitilise staatuse definitsioonid USA Sisedepartemangu kodulehel inglise keeles
Oskar Metsavaht (2012)
**Oskar Metsavaht** (sündinud 1961 Caxias do Sulis) on eesti päritolu Brasiilia arst ja moelooja ning Eesti aukonsul Rio de Janeiros.

Oskar Metsavahi vanaisa Oskar Leonhard oli Rakvere kandis tegutsenud optik. Ta lahkus Eestist 20. sajandi esimesel poolel ja jõudis koos oma venna Jakob Johannesega Brasiiliasse 1925. aastal. 

Oskar Metsavahi isa Renato oli aastaid Brasiilia arstide liidu president. Tema ema Maria on Itaalia päritolu psühholoogiaprofessor. Oskari vend Leonardo on arst, õde Ana Amelia kunstnik ja disainer ning õde Henriette ülikoolis kunstiõpetaja.

Oskar Metsavaht on lõpetanud Rio de Janeiro ülikooli arstiteaduskonna ja töötanud enne moeloojaks hakkamist spordiarstina.

Oskar Metsavaht on loonud ülemaailmset menu nautiva moebrändi Osklen, mis esitleb tippversiooni cariocade lume- lainelaua- ja rulakultuurist. 

Oskar Metsavaht on olnud Brasiilia esindaja UNESCO-s ja on aastast 2008 Eesti aukonsul Rio de Janeiros. Peale tema on aukonsulid ka Jüri Saukas São Paulo ja Paraná osariikides Flemming Patrick Rickfors Santoses ning Almir Maestri Santa Catarina ja Rio Grande do Suli osariikides.

2011. aasta kevadel avaldas USA juhtivate äriajakirjade hulka kuuluv Fast Company avaldas nimekirja "100 kõige loomingulisemat inimest äris", kus 73. kohale on paigutatud Oskar Metsavaht.

Viited
------

1. ↑  Newsweek kiidab eesti päritolu Brasiilia moeloojat. Elu24, 8. juuli 2009.
2. ↑  Estonian Review, 2008
3. ↑  Eesti juurtega Oskar Metsavaht valiti maailma äritegelaste esisaja sekka, E24.ee, 31. mai 2011.
Johannes XXIII (Baldassare Cossa).  
Eelviimane vastupaavst (1410–1415)
**Vastupaavst** (ladina keeles *antipapa*) on isik, kes on kas valitud või seatud parajasti ametis oleva paavsti vastu kui konkureeriv kirikupea. Tema "tiitel" on suhteline, sest osa kiriku liikmeid võib pidada teda õigeks paavstiks. Ajalooliselt on tiitel määratletud selle järgi, milline kahest või enamast paavstist saavutas laiema tunnustuse ja milline (või millised) mitte.

Ajaloos seati vastupaavste ametisse mitmel põhjusel. Esimesed vastupaavstid valiti protestiks kiriku ametliku poliitika vastu kiriku sees olevate skismaatiliste vähemusgruppide poolt, sageli tekkis ka küsimusi, kumb paavstidest on õige ja kumb vale ning et paavstivalimiste kord oli suhteliselt segane, siis võisid teatud huvigrupid peaaegu alati ametis oleva paavsti kohta väita, et too on tegelikult ebaõiglaselt ametisse saanud ehk tegelikult valepaavst ning lasta valida omaenda kandidaadi, kes enamasti siiski vastupaavsti tiitliga ajalukku läks.

Alates 10. sajandist nimetasid oma soosikuid paavsti ametisse ka Saksa-Rooma keisrid. Otto III näiteks nimetas esialgu paavstiks oma nõo, seejärel aga õpetaja. Need paavstid saavutasid kiriku keskvõimu nõrkuse tõttu ka üldtunnustuse. Ent kui paavstlus tugevnes, siis muutusid vastupaavstid keisri ja paavsti vahelises võitluses poliitiliseks relvaks. Keiser ja tema liitlased toetasid vastupaavsti, kuid enamasti ei olnud sellest kuigivõrd abi ning pärast seda, kui keiser ja paavst olid ära leppinud, pidid vastupaavstid niikuinii oma ametist loobuma. Esimesena määras vastupaavsti ametisse keiser Heinrich IV, seda tegid ka mitu tema järglast, ka näiteks Friedrich Barbarossa, Friedrich II ja viimasena keiser Ludwig IV 14. sajandil.

Paavsti ja vastupaavsti oli eriti keerukas eristada aga 15. sajandi alguses, mil Euroopa oli lõhenenud Rooma ja Avignoni paavsti toetajateks, kellest kumbki end õigeks kirikupeaks pidas. Olukorra lahendamiseks kutsuti kokku kirikukogu, mis komplitseeris olukorda aga veelgi, valides veel kolmandagi paavsti. Lõpuks kuulutati need Konstanzi kirikukogul kõik vastupaavstideks ning ametisse nimetati Martinus V, misjärel kolm ülejäänud paavsti olid sunnitud oma ameti maha panema.

Viimaseks ajalooliseks vastupaavstiks oli aga Felix V, kes valiti Baseli kirikukogul 1439. aastal ning pani oma ameti maha 1449. aastal.

Vaatamata sellele, et ametlik kirikupoliitika süüdistas vastupaavste kui skismaatikuid erinevates surmapattudes või vähemasti ebaväärikas käitumises, olid need süüdistused enamasti alusetud ning paavstide-vastupaavstide vastuolud olid seotud peamiselt kas kirikusisese või sekulaarse ja sakraalse võimuvõitlusega.

20. sajandil on vastupaavstideks nimetatud mitu katoliku sekti juhti, kuid nende mõju on äärmiselt väike, võrreldes ajalooliste vastupaavstidega.

Vaata ka
--------

* Vastupaavstide loend
* Paavst
* Investituuritüli
**Nekroos** ehk **kärbus** ehk **koekärbus** (ladina keeles *necrosis*) on enamiku eukarüootsete elusorganismide osa (elundi, koe või koeosa) rakkude kohalik programmeerimata surm erinevate kahjustavate tegurite toimel.

Nekroosi võivad põhjustada mitmed tegurid ja organismid. Taimedel on loomadest erinevad signaalmolekulide rajad ning taimekudedes võivad nekroosi ehk nekrootilise ülitundlikkuse vastuse (ingl *hypersensitivity response*) esile kutsuda nii toitainete vaegus, viirused, bakterid, ümarussid kui ka stress.

Loomadel
--------

### Inimestel

Morfoloogiliselt võib nekroose liigitada järgmiselt:

* Koagulatsiooni nekroos

1. Infarkt
2. Kaseoosne nekroos
3. Pseudomembranoosne nekroos
4. Fibrinoidne nekroos
5. Vahajas ehk Zenkeri nekroos
6. Osteonekroos
7. Lipolüütiline nekroos
8. Kuiv gangreen

* Kollikvatsiooni nekroos

1. Koepehmestus ehk malaatsia
2. Niiske gangreen

Kasvaja nekrotiseerumine
------------------------

Pahaloomuliste kasvajate kasv on nii kiire, et tihti ei jõua verevarustus kasvajarakke vajalike toitainetega varustada ning seetõttu tekib pahaloomulistes kasvajates nekroos. Esineb mitmesuguseid kasvaja nekroosi tüüpe: kasvajarakkude kokkupuutel väliskeskkonnaga ja võimaliku anaeroobse infektsiooniga tekib kasvajas ja elundis gangreen (nt emakavähi korral), nekroosi kasvajast väljamurdumisel tekib kasvaja haavandumine, õõneselundis tekib mulgustus, näärmekasvajates (nt rinnavähk, eesnäärmevähk) tekib komedonekroos.

Vaata ka
--------

* apoptoos

Viited
------

1. ↑  "Meditsiinisõnastik" 508:2004.
2. ↑  Ingrid Mesila, Enn Jõeste, Mari-Ann Reintam, Hannes Tamm, Živile Riispere, Maret Murde, Retlav Roosipuu, "Patoanatoomia õpik kõrgkoolile", lk 206, 2012, Tartu Ülikooli Kirjastus, ISBN 978 9949 32 084 4.

Välislingid
-----------

* Nekroos ja apoptoos
* Lori Norris, Necrosis Plant Diseases (vaadatud 12.04.2014) (*inglise keeles*)
'vat*-tegevusnimi'* ehk ***vat*-infinitiiv**, nt *magavat, lugenuvat*, on tegusõna käändeline vorm. Päritolult on see oleviku kesksõna osastava käände vorm, mis on partitsiibi paradigmast väljunud ja käitub lauses nagu infinitiiv.

*Vat*-infinitiivtarind
----------------------

***vat*-tegevusnimi** on lauses *vat*-infiniittarindi ehk *vat*-konstruktsiooni peasõna.

*Vat*-konstruktsioonist kui iseseisvast infinitiivvormist on alust rääkida seetõttu, et süntaktiliselt käitub ta nimisõnalaadselt.

V*at*-infinitiivil on neli vormi:

* isikulise tegumoe olevikuvorm ehk *vat*-vorm:

*Arvasin ta* *koju **minevat.*** *Ema kuulis teda **laulvat***. Sellele vastab aktiivne (tegevussubjekt esineb grammatilise subjektina ehk alusena) lähtelause ning see väljendab põhisündmusega samaaegset sündmust.

* umbisikulise tegumoe olevikuvorm ehk *tavat*-vorm:

*Need on kümme enim* ***tehtavat** viga. Need seiklused **lõpetavat** tema edu peagi.* Sellele vastab passiivne (tegevussubjekt ei esine lauses grammatilise subjekti ehk alusena) lähtelause ning see väljendab põhisündmusega samaaegset sündmust.

* isikulise tegumoe minevikuvorm kujul *olevat + Vnud või Vnuvat:*

*Arvasin Peetri* ***olevat*** *kirja juba* ***lugenud***. *Ma arvasin Peetri juba* ***lugenuvat** kirja.* Sellele vastab aktiivne (tegevussubjekt esineb grammatilise subjektina ehk alusena) lähtelause ning see väljendab põhisündmusele eelnevat sündmust.

* umbisikulise tegumoe minevikuvorm kujul *olevat + Vtud:*

*Teadsin seda juba **tehtud olevat**. Ema arvas raamatu **loetud olevat**.* Sellele vastab passiivne (tegevussubjekt ei esine lauses grammatilise subjekti ehk alusena) lähtelause ning see väljendab põhisündmusele eelnevat sündmust.

*Vat*-tegevusnimi võib asendada *et*-sihitislauset ja on lauses

* **sõltuvusmäärus**, mis on lauses põhiverbiga suhteliselt tihedalt seotud:

*Ma uskusin* *sind **magavat*** (=*ma uskusin, et sa magad*). *Ma nägin teda **tantsivat** (=ma nägin, et ta tantsib).*

* **sihitis**, laiendades \* sihilisi tegusõnu ehk transitiivverbe (nt *leidma, laulma, märkama, lootma, avastama, rääkima, väitma, teadma, kartma, möönma, mäletama, ütlema* jne):

*Kuulsin toas* ***lauldavat*** (= *kuulsin, et toas lauldakse*). *Onu Ülo **märkavat** tekstis palju vigu (=Onu Ülo märkas, et tekstis on palju vigu).*

Vormiliselt kattub *vat*-tegevusnimi kaudse kõneviisi olevikuvormiga (väljendab kaudset väidet, see tähendab kelleltki kolmandalt kuuldud väidet). Nimelt on ka kaudse kõneviisi ehk kvotatiivi tunnuseks olevikus -*vat*: *Jüri* ***olevat*** *omale uue maja* ***ostnud.** Mari **olevat** endale uut kampsuni **kudunud.***

Vaata ka
--------

* lauselühend
* kõneviis
* tegusõna

Kirjandus
---------

* Erelt, Mati, R. Kasik, H. Metslang, H. Rajandi, K. Ross, H. Saari, K. Tael, S. Vare 1993. Eesti keele grammatika II. Süntaks. Lisa: Kiri. Eesti Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituut. Tallinn.
**Magister Wigbold** (umbes 1365 – tõenäoliselt 1401) oli saksa mereröövlite ehk vitaalivendade üks juhtidest.

Wigboldi hüüdnimi tulenes kahest alamsaksakeelsest sõnast: *wig* ehk tüli ja *bold* ehk vapper. Tema tegelik nimi on teadmata. Ka tema elukäigust enne mereröövliks saamist pole teada midagi kindlat. Väidetavalt oli ta enne seda kloostris, kus ta õppis kirjatarkust ja teisi oskusi, mistõttu teda hiljem hüüti ka "seitsme kunsti magistriks". Samuti olevat Wigbold õppinud Oxfordi ülikoolis.

Erinevalt vitaalivendade teistest juhtidest, Klaus Störtebekerist ja Gödeke Michelsist, oli Wigbold üpris lühike, nõrga kehaehitusega ega võtnud võitlustest isiklikult osa. Seevastu olid tema kavandatud erinevad plaanid ja läbirääkimised vastastega, millega vitaalivennad Lääne- ja Põhjamerel suurt edu saavutasid. 

Pärast pikaajalist vitaalivendade võimutsemist Lääne- ja Põhjamerel suutis Hansa Liit nad 15. sajandi alguses hävitada. 1401. aastal tabati ja hukati Störtebeker, järgmisel aastal ka Gödeke Michels ning magister Wigbold, kes nagu Störtebekergi Hamburgi juures Grasbrooki saarel hukati.

Ilukirjanduses on magister Wigboldi tavaliselt kujutatud kõrvaltegelasena, kuna põhitähelepanu on suunatud Klaus Störtebekerile. 2010. aastal ilmunud Indrek Hargla romaanis "Apteeker Melchior ja Oleviste mõistatus" esineb Wigbold aga ilmikvennast dominiiklase, vend Wunbaldusena, kes ajaloolisest Wigboldist mõneti erineb: ta on pikka kasvu, tal on kümneid võitlustest saadud haavaarme ning tal on õnnestunud 1402. aastal hukkamisest pääseda, mistõttu ta leiab oma otsa alles 1409. aastal Tallinnas.

Viited
------

* Matthias Blazek: *Seeräuberei, Mord und Sühne – Eine 700-jährige Geschichte der Todesstrafe in Hamburg 1292–1949.* ibidem, Stuttgart 2012, ISBN 978-3-8382-0457-4.
* Thomas Einfeldt: *Störtebekers Kinder*. Ravensburger Buchverlag, Ravensburg 2002, ISBN 3-473-58200-X.
* Gustav Schalk: *Klaus Störtebeker*. Ueberreuter, Wien 2002, ISBN 3-8000-2876-X.
**Vironia** oli Eesti reisilaev-aurulaev enne Teist maailmasõda. See oli Eesti suurim reisilaev enne Nõukogude okupatsiooni 1940. aastal.

Laev uppus 1941. aastal, viies endaga kaasa hulga okupatsioonivõimu esindajaid.

Ajalugu
-------

Laev ehitati 1906. aastal Kopenhaagenis algse nimega **Kong Haakon** firmale Det Forenede Dampskibs Selskab. 

1938. aastal ostis laeva Pärnu Laeva A/S, pannes talle nimeks **Vironia** ja kodusadamaks sai Pärnu. Laeva, mis osutus Eestis seni suurimaks reisilaevaks, kohandati esmalt natuke moodsamaks. 1939. aasta maikuu lõpust alates hakkas Vironia kurseerima koos Estoniaga Tallinna ja Stockholmi vahel. Juhtumisi oli tegemist suurima reisi-liinilaevaga, mis kurseeris sel ajal Stockholmi sadamasse. Sõit Tallinnast Stockholmi kestis 17 tundi.

Seoses okupatsiooniga 1940. aastal Vironia natsionaliseeriti ja sõjategevuse lähenedes 1941. aastal võeti Punalipulise Balti laevastiku koosseisu staabilaevana. 

28. augustil 1941 osales Vironia Nõukogude tsiviil- ja sõjalaevastiku evakuatsioonis Tallinnast Kroonlinna. Laeva pardale kogunes umbes 1300 inimest (teistel andmetel oli laeval lõpuks uppudes 2537 inimest), kellest paljud olid Balti laevastiku staabi, laevastiku eriosakonna, 10. laskurkorpuse juhtkonna ja Nõukogude riigivõimu olulised esindajad. Tallinnast lahkuti 1. konvoi koosseisus enne kella 12.00. Kell 17.30 paiku sai Vironia Juminda miinilahingus õhurünnaku tagajärjel pommitabamuse paremasse pardasse ja jäi juhitamatuks. Vahepeal oli pardale võetud 2 meremiinil uppunud allveelaevalt pääsenut. Et pardal olid olulised isikud, saadeti seda julgestama hävitaja, väike allveelaevahävitaja (merekütt) ja transpordilaev. Seejärel saabus ka päästelaev Saturn, mis võttis Vironia puksiiri ja liikumine jätkus. Hiljem hävitaja ja transpordilaev lahkusid. Kella 19 ja 20 vahel sõitis Saturn miinile ja puksiirots lasti lahti. Vironia jäi ankrusse. Umbes enne keskööd triivis talle külge meremiin ja laev uppus viie minutiga. Teadaolevail andmeil pääses laeva pardal olnuist vaid umbes 200 inimest. Mõned tunnid hiljem uppus ka Saturn.

Vironia vrakk avastati Eesti Meremuuseumi uurimislaevalt Mare 2009. aastal Keri tuletornist 8,5 miili eemal 98 meetri sügavusel.

Kirjeldus
---------

Laeva pikkus oli 83,21 m, laius 11,63 m ja süvis 6,88 m. Kogumahutavus 2026,06 brutoregistertonni. 4-silindriline 3 paisumisega aurumasin andis kiiruseks kuni 15 sõlme. Laev võis peale võtta kuni 500 reisijat.

Vaata ka
--------

* Estonia (laev 1910)

Välislingid
-----------

* Eesti suurim reislaev asub sõidule - Uus Eesti 1939
* Eesti uus reisijateaurik Vironia proovisõidul - Efis
* Vironia - Wrecksite.eu
**Ingrit Kala** (sündinud 17. detsembril 1968 Räpinas) on setu rahvakultuuri edendaja ja eesti orienteeruja.

Ta lõpetas 1986. aastal Värska Keskkooli ja 1991. aastal Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.

Aastatel 1991–2007 töötas ta Värska Gümnaasiumis kehalise kasvatuse õpetajana, 2007–2009 õppealajuhatajana. 2006. aastast on ta OÜ Kurveri juhatuse liige. 2011. aastast on ta ka Seto Käsitüü Kogo tegevjuht ja juhatuse liige.

Aastatel 1986–2017 on ta võitnud Eesti meistrivõistlustel orienteerumises 17 kulda (neist 5 orienteerumisjooksus, 8 rattaorienteerumises ja 4 suusaorienteerumises), 21 hõbedat ja 17 pronksi.

Ta on Värska Orienteerumisklubi Peko liige.

Tunnustus
---------

* 2012, 2013 Anne Vabarna nimeline omakultuuripreemia

Isiklikku
---------

Tema abikaasa Raul Kudre on omavalitsustegelane ja orienteeruja, nende tütred on orienteerujad Daisy Kudre ja Doris Kudre.

Viited
------

1. ↑  "Värska Gümnaasiumi vilistlased". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. november 2016. Vaadatud 16. märtsil 2018.
2. ↑  "Tartu Ülikooli lõpetanute tähestikuline nimekiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. juuli 2016. Vaadatud 16. märtsil 2018.
3. ↑  "Värska Gümnaasiumi juhtkond". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. märts 2018. Vaadatud 16. märtsil 2018.
4. ↑  Inforegister. Ingrit Kala[*alaline kõdulink*]
5. ↑  Eesti spordi biograafiline leksikon. Ingrit Kala
6. ↑  "Värska orienteerumisklubi Peko koduleht".
**Virtuaalbänd** ehk **virtuaalansambel** (inglise keeles 'virtual band') on muusikakollektiiv, mille liikmed pole lihast ja luust inimesed, vaid multimeedia vahenditega loodud tegelaskujud. Muusika, mida selline bänd "teeb", on sisse mänginud siiski päris muusikud, kuid muusikapalu eksponeeritakse ainult kujutluslike karakterite abiga, näiteks muusikavideotes, plaadiümbristel, muusikaajakirjades, intervjuudes ja ka kontsertidel.

Kujutluslik karakter võib olla nii arvutustehnika abil modelleeritud (nt JuJu Eyeballs) kui ka käsitsi joonistatud (nt ansamblite The Archies ja Gorillaz liikmed).

Esimeseks virtuaalbändiks peetakse USA kollektiivi Alvin and the Chipmunks, mille loomise eest sai Ross Bagdasarian 1959. aastal kolm Grammy auhinda.

Samas on pseudonüümid ja rollivahetused popmuusikas üldiseks tavaks ning on raske täielikult eristada virtuaalbändi ja tavalise bändi fantaasiaküllast eneseprojektsiooni. Näiteks David Bowiele tuntuse toonud album räägib kosmilisest staarist Ziggy Stardust (1972), kuid seal seisab oma loomingu kõrval siiski "päris" popiidol – virtuaalbändi puhul on aga päris autor esitusest kõrvaldatud.

Vaata ka
--------

* Idoru
* Staar
**Tartu Linnaajaloo Muuseumid** on Tartu linna allasutus. Muuseumide eesmärgiks on jäädvustada ja vahendada Tartu ajaloolist ja tänapäevast mitmekesistust ning hoida ja kujundada Tartu kui kodulinna identiteeti.

Tartu Linnaajaloo Muuseumid moodustavad viis muuseumi: Tartu linnamuuseum, Laulupeomuuseum, KGB kongide muuseum, Oskar Lutsu majamuuseum ja 19. sajandi linnakodaniku muuseum. Ühist kaubamärki Tartu Linnaajaloo Muuseumid kasutatakse alates 2020. aasta augustist.

Tartu Linnaajaloo Muuseumid said alguse 1955. aastal asutatud Tartu rajoonidevahelisest koduloomuuseumist, mille ülesandeks oli Tartu linna ja kaheksa rajooni (Tartu, Elva, Jõgeva, Kallaste, Mustvee, Otepää, Põlva ja Räpina) ajaloo, loodusloo, tööstuse, põllumajanduse ja kultuuri uurimine ning selle kajastamine ekspositsioonis. 

Muuseumide direktor on Risto Lehiste, arendusjuht Marge Rennit ja peavarahoidja Kaie Jeeser.

Tartu Linnaajaloo Muuseumide kogud
----------------------------------

Muuseumide kogus on 2020. aasta seisuga enam kui 175 000 museaali, millest suure osa moodustab Tartu vanemat aega kajastav arheoloogiakogu. Muuseumid koguvad Tartu linnaga seotud vaimset ja materiaalset kultuuripärandit. Suure osa Tartu Linnaajaloo Muuseumide tulemest moodustavad annetused.

Viited
------

1. ↑  "Organisatsioonist". *Muuseumide koduleht*. 2021. Vaadatud 06.01.2021.
2. 1 2  Valne, Valmer (11. august 2020). "Viis muuseumi muutusid Tartu Linnaajaloo Muuseumideks". *ERR Uudised*. Vaadatud 06.01.2021.
3. ↑  Pullerits, Heivi (2007). *Linnamuuseum ja tema aeg*. Tartu: Tartu linnamuuseum.
4. ↑  "Tartu Linnaajaloo Muuseumide kogumispõhimõtted" (PDF). *Muuseumide koduleht*. 2014. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 13.07.2020. Vaadatud 06.01.2021.
5. ↑  Nestor, Siim (20. aprill 2020). "Väikse PD kirst läks oksjonile müüki – kui palju on inimesed nõus selle eest pappi välja laduma?". *Eesti Ekspress*. Vaadatud 06.01.2021.

Välislingid
-----------

* Tartu Linnaajaloo Muuseumide koduleht
* Tartu Linnaajaloo Muuseumide Tartu ajalugu tutvustav Instagram
**TOEFL** (inglise keeles *Test of English as a Foreign Language*) on rahvusvaheline standardiseeritud inglise keele test. Selle tulemusi nõutakse ingliskeelsetesse ülikoolidesse või programmidesse kandideerimisel.[*viide?*]
Tänapäeval on TOEFL internetipõhine (*internet-based test*), milles kombineeritult mõõdetakse nelja oskust: lugemist, kuulamist, kõnelemist ja kirjutamist. Iga osa eest on võimalik saada maksimaalselt 30 punkti, lõpptulemus (*total score*) võib ulatuda 120 punktini.
TOEFL testi tegemine nõuab testitavalt mitte ainult head inglise keele oskust, vaid ka oskust oma teadmisi ingliskeelses akadeemilises keskkonnas kasutada. Iga testiülesande jaoks on ette nähtud kindel aeg, seega on soovitatav eelnevalt treenida ülesannete lahendamist aja peale.[*viide?*]
Eestis viib TOEFL testi läbi ja annab vastavasisulist koolitust Põhja-Ameerika ülikoolide teabekeskus.[*viide?*]

Alates 2013. aastast on TOEFL test üks testidest, mille nõuetekohase tulemusega saab asendada inglise keele riigieksami Eestis.

Vaata ka
--------

* ESOL
* IELTS
* STEP Eiken
* TOEIC

Viited
------

Välislingid
-----------

* TOEFL testi koduleht
**Kudjape kihid** (inglise keeles *Kudjape Beds*) on siluri ajastu Kuressaare lademe Kuressaare kihistu ülemised kihid. Neid hakkas esimesena eristama Ago Aaloe aastal 1976.

Kihid on nime saanud Kudjape kalmistu järgi. Kihtide stratotüüp on kalmistu juures asuv kraav, kus aga paljand on mattunud. Kihtide laiendatud stratotüüp on Kuressaare G1 puurauk, kus kihid esinevad 1.5..8.2 meetril.

Kudjape kihid koosnevad savikast muguljast lubjakivist, milles esinevad vahekihtidena mergel ja detriiti sisaldav lubjakivi. Kihid sisaldavad ka mõningaid bioherme. Kihtidele on omane suur rugooside ja muude korallide sisaldus.

Viited
------

1. ↑  Kudjape kihid Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 16.09.2020)
2. ↑  Eesti stratotüüpsed paljandid
3. ↑  "Stratigraafia terminoloogia". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. november 2020. Vaadatud 17. septembril 2020.
4. ↑  Kuressaare Stage H. Heinsalu & V. Viira: Raukas, A. Teedumäe, A. (eds). 1997. Geology and Mineral Resources of Estonia. Estonian Academy Publishers, Tallinn. ISBN 9985-50-185-3.

Välislingid
-----------

* Kudjape kihid Eesti geokogude infosüsteemis
Virtsu Kalur silt
**Virtsi Kalur** oli 1949–1975 tegutsenud kalurikolhoos. Pärast liitumist kolhoosiga Haapsalu Kalur moodustati kalurikolhoos Lääne Kalur.

Ajalugu
-------

13. aprillil 1949. aasta aprillis ühinesid kolhoosiga 27 Virtsu kaluriperet. Majandile anti nimeks **Virtsu Kalur** ja selle esimeheks sai Aadu Kruus. Juhatusse valiti Kirill Rahu, Vladimir Soop, Mihkel Noor, Aleksander Küla jt. revisjonikomisjoni esimeheks sai Timofei Maas. Virtsu poolsaarel oli siis 3 mootor- ja 5 sõudepaati, 18 liiki väikemõrdu, kilu- ja räimevõrke. Esimesel kolhoosiaastal saadi 2,5 tonni kala. Kolhoosil oli ka põllumaad ja kalapüügi osatähtsus võrreldes põllumajandusega oli siis veel väike.

1960. aastaks kasvas üldtulu kolmekordseks. 1961. aastal alustati traalpüügiga ja kala käidi püüdmas nii Soome lahes kui Läänemerel. Aastatel 1964–1971 osteti juurde mitmeid traallaevu ning seoses kalasaagi märgatava suurenemisega alustati 1965. aastal kolhoosis preservide valmistamisega, kui tehti 200 000 tingtoosi kilu- ja räimepreserve.

1962 ja 1964 aastal liitusid kalurikolhoosiga mitmed lähedased väikesed kalurikolhoosid - 1962. aastal "Sangar" ja 1964. a. "Uus Kalur" ning "Kiideva Kalur". Kuna kolhoosi põhiliseks tegevusharuks oli kalapüük, siis andis kolhoos 1965. aastal enamuse oma põllumajanduslikust maast üle kolhoosidele ja Ridala sovhoosile.

1973. aastaks oli "Virtsu Kalur" üks suuremaid kalurikolhoose Eesti NSVs. Püügimere kaldaäärt oli üle 150 km. Kolhoosi traalrid püüdsid kala ka Atlandi ookeanil. 1968. aastal osteti Pärnu Kalakombinaadilt Virtsu tsehh. Peale seda oli "Virtsu Kaluril" oma konservitööstus, külmhoone, plekitööstus, metallitoodete tsehh ja muud abitootmisettevõtted, mis olid vajalikud kalapüügiks ja -töötlemiseks. Peale selle oli majandil veel karusloomakasvandus, aiand ja veisefarm.

1975. aastaks oli kalapüük tõusnud 7000 tonnini. Tõus toimus avamere- ja ookeanipüügi arvel. Väinameres, Riia ja Soome lahes kehtestatud püügilimiidi tõttu kaldapüük vähenes.

Kalakonserve hakati tootma ka ookeanikalast, mis andis aastaringset tööd. 1973. aastal viidi preservide valmistamine üle Puise tsehhi, Virtsu tsehh spetsialiseerus konservide tootmisele. Sprottide valmistamiseks seati üles tunnelahjud ja uus tootmisliin. 1975. aastal laskis kalurikolhoos välja 8 miljonit tingtoosi konserve ja preserve, 1000 tonni jahutatud kala, 400 tonni vürtsi-soolakala ja 220 tonni suitsukala. Rahalised tulud ilma sisekäibeta tõusid 10 miljoni rublani. Viimased 16 aastat juhtis kolhoosi Mart Leiumaa.

26. detsembril 1975. aastal otsustasid "Virtsu Kalur" ja "Haapsalu Kalur" ühineda "Lääne Kaluri" kolhoosiks. Suurmajandi juhatuse esimeheks sai Otu Sukles, kes enne oli töötanud Pärnu Kalakombinaadi peainsenerina ja Haapsalu Kalakombinaadi direktorina. 1978. aastal anti ühinenud kolhoosile kõrge tootmiskultuuriga ettevõtte nimetus. 1979. aasta püügiplaan oli juba 10 500 tonni, mis täideti edukalt, preserve toodeti üle 21 miljoni tingtoosi.

Viited
------

1. 1 2  "Virtsu Kalur". *virtsu.ee*.
2. ↑  "Lääne Kalur". *virtsu.ee*.
Aleh Jevenka 2015. aastal Lake Erie Monstersi särgis
**Aleh Jevenka** (valgevene keeles Алег Евенка; sündinud 21. jaanuaril 1991 Minskis) on Valgevene jäähokimängija, kes mängib kaitsjana KHL-i klubis Moskva Spartak.

Aastatel 2009–2011 mängis ta United States Hockey League'i klubis Fargo Force. Aastatel 2011–2015 mängis ta Massachusetts Amhersti Ülikooli jäähokimeeskonnas.

Hooaja 2014–15 lõpus debüteeris ta American Hockey League'is Adirondack Flamesi meeskonnas. Aastatel 2015–2017 mängis ta samas liigas Lake Erie/Cleveland Monstersi ridades ning hooajal 2017–18 Stockton Heati ridades.

2018. aasta mais sõlmis ta lepingu KHL-i klubiga Minski Dinamo, kus ta mängis kaks järgnevat hooaega. 2020. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu Tšeljabinski Traktoriga. 2021. aasta juunis liitus ta Moskva Spartakiga.

Valgevene jäähokikoondise koosseisus on Jevenka osalenud neljadel maailmameistrivõistlustel.

Välislingid
-----------

* Aleh Jevenka KHL.ru lehel
* Aleh Jevenka hockeydb.com lehel
Originaalmasin
**Kubuś** oli Poola soomusauto, mis ehitati teise maailmasõja ajal Varssavi ülestõusu käigus Armia Krajowa üksuse Krybar poolt Varssavi aedlinnas Powiśles. Ülestõusu ajal ehitati vaid üks selline masin. Tänapäeval on olemas aga kaks eksemplari. Nimelt valmistas Juliusz Siudziński 2004. aastal lisaks säilinud originaalile ka täismõõdus töötava koopia, mida eksponeeritakse 2009. aastast Varssavi Ülestõusu Muuseumis (*Muzeum Powstania Warszawskiego*), originaali säilitatakse Poola Armee Muuseumis.

Originaalmasin valmis kõigest 13 päevaga (alates otsusest masin ehitada kuni üksusele üleandmiseni). Kubuśt hakati ehitama 8. augustil 1944 Stanisław Kwiatkowski autoremonditöökojas Powiśles. Auto konstruktsiooni autor oli Walerian Bielecki (tuntud varjunime *Jan* all). Jooniseid auto ehitamiseks ei tehtud, kogu konstruktsioon improviseeriti jooksvalt töö käigus. 

Koopia
Soomusauto valmistamiseks kasutati tsiviilveoki Chevrolet 157 šassiid (neid autosid toodeti enne sõda litsentsi alusel Poolas Lilpop, Rau i Loewensteini ettevõttes). Meeskonna kaitseks kaeti šassii terasplaatidega. Terasplaadid kinnitati poltidega terasraami külge ja keevitati omavahel kokku. Soomusautosse mahtus 8–12 meest. Masin oli relvastatud nõukogude kuulipildujaga DP ja Poolas põranda all toodetud leegiheitjaga Muster K (*wzór K*). Lisaks olid autos granaadid ja sõdurite isiklik relvastus. 

Kohe pärast valmimist 22. augustil võeti auto kasutusele motoriseeritud üksuses Wydra. Juba järgmisel päeval kasutati seda koos sõjasaagiks saadud SdKfz 251/3 Ausf.D-ga (mis hiljem sai nimeks *Szary Wilk*) Varssavi ülikooli peakompleksi ründamiseks. Sakslased olid sinna rajanud sõjaväegarnisoni. Rünnak ebaõnnestus ja seda korrati, taas ebaõnnestunult, 2. septembril. Teises rünnakus sai masin kergemalt vigastada, kuid see suudeti lahingust evakueerita. Parandama seda siiski ei hakatud ning pärast starteri ja variaatori eemaldamist jäeti masin 6. septembril Okólniku tänavale maha. 

Kubuś elas sõja üle ja viidi 1945. aastal Poola Armee Muuseumi, kus sellest sai üks esimesi eksponaate pärast sõda. Lisaks taastatud originaalile ehitati 2004. aastal ka töötav koopia, mida kasutatakse tihti paraadidel ja lahingute lavastamisel. Koopia paikneb Varssavi Ülestõusu Muuseumis

Välislingid
-----------

* Improvised Armored Car "Kubuś"
* Polish Armored Car Kubus jadar.com (galerii)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kubuś** |
**Vasíleios Tsiártas** (*Basilios Tsiartas*, *Vasilios Tsiartas*; kreeka *Βασίλειος Τσιάρτας*; sündinud 12. oktoobril 1972 Alexándreias) on endine Kreeka jalgpallur, Kreeka jalgpallikoondise poolkaitsja, Euroopa meister (2004).

Kreeka rahvuskoondises mängis Tsiártas aastatel 1994–2005 kokku 70 korral ja lõi 12 väravat. Debüüt koondises oli 1994. aasta aprillis, kui mängiti Saudi Araabiaga.

Klubid
------

* 1987–1989 AE Alexandris
* 1989–1993 Naousa
* 1993–1996 Ateena AEK
* 1996–2000 Sevilla
* 2000–2004 Ateena AEK
* 2004–2005 FC Köln
* 2006–2007 Ethnikos Piraeus

Saavutused
----------

* 1993, 1994 Kreeka meister
* 1996 Kreeka Karikas
* 1996 Kreeka parim väravalööja
* 2004 Euroopa meister

Isiklikku
---------

Vasíleios Tsiártas on 185 cm pikk ja kaalub 83 kg.

EURO 2004 – Kreeka rahvuskoondis

1 Nikopolídis • 2 Seitarídis • 3 Venetídis • 4 Dabízas • 5 Déllas • 6 Basinás • 7 Zagorákis • 8 Giannakópoulos • 9 Charistéas • 10 Tsiártas • 11 Nikolaḯdis • 12 Chalkiás • 13 Katergiannákis • 14 Fýssas • 15 Vrýzas • 16 Kafés • 17 Georgiádis • 18 Goúmas • 19 Kapsís • 20 Karagkoúnis • 21 Katsouránis • 22 Papadópoulos • 23 Lákis • treener Rehhagel
**Vasílios Lákis** (sündinud 10. septembril 1976 Litis) on Kreeka jalgpallikoondise endine poolkaitsja, Euroopa meister (2004).

Kreeka rahvuskoondises mängis Lákis vahemikus 1999–2005 35 korda, ta lõi kolm väravat. Debüüt koondises oli 18. augustil 1999, kui mängiti El Salvadoriga.

Klubid
------

* 1992–1996 Naoussa
* 1996–1998 Paniliakos
* 1998–2004, 2005–2007 Ateena AEK
* 2004–2005 Crystal Palace
* 2007–2009 PAOK
* 2009–2010 Kavala

Saavutused
----------

* 2000, 2002 Kreeka karikas AEK-ga
* 2004 Euroopa meister Kreeka koondisega

Isiklik
-------

Vasílios Lákis on 177 cm pikk ja ta kaalub 71 kg.

EURO 2004 – Kreeka rahvuskoondis

1 Nikopolídis • 2 Seitarídis • 3 Venetídis • 4 Dabízas • 5 Déllas • 6 Basinás • 7 Zagorákis • 8 Giannakópoulos • 9 Charistéas • 10 Tsiártas • 11 Nikolaḯdis • 12 Chalkiás • 13 Katergiannákis • 14 Fýssas • 15 Vrýzas • 16 Kafés • 17 Georgiádis • 18 Goúmas • 19 Kapsís • 20 Karagkoúnis • 21 Katsouránis • 22 Papadópoulos • 23 Lákis • treener Rehhagel
**Renteni torn** on keskaegne Tallinna linnamüüri torn, säilinud on torni alaosa Lai tänav 49 hoone sees. Torni jäänused tulid Lai 49 hoone seest välja 2003. aastal lammutustööde käigus. Ajaloolased olid seni pidanud torni täielikult hävinuks.

Arvatavasti rajati torn koos uue linnamüüriga aastail 1340–1355. Linnamüüri käänukohal asunud Renteni torn oli kolmveerandringi kujulise põhiplaaniga. Algkujul kahekorruseline, linna poolt avatud ehitis rekonstrueeriti 14–15. sajandi vahetusel raehärra Renteni käe all kolme- või neljakorruseliseks linna poolt suletud ehitiseks. Umbes 20 meetri kõrguse torni seinte paksus oli 2–3 meetrit, torni läbimõõt oli 10,2 meetrit. Torni kaks ülemist korrust olid kaitsekorrused, ülemine neist oli algselt tõenäoliselt lahtine platvormkorrus, millele ehitati katus peale 16. sajandi esimesel poolel. Torni allosas võis asuda ladu või vangla. 

Torni ülemine kaitsekorrus oli juba 1730-ndatel täielikult varisenud. Järgmiseks sajandiks oli torn veelgi rohkem lagunenud. 1880. aastal ehitati Lai 49 hoone ja pikka aega arvati, et seoses sellega torn täielikult lammutati.

Viited
------

1. 1 2 3  "Lammutamine paljastas hävinuks peetud torni" Eesti Päevaleht, 14.07.2003
**Reno Laidre** (sündinud 26. juulil 1977) on Eesti poliitik, endine Tartu maavanem ja Elva linnapea.

Elulugu
-------

Ta lõpetas 1995 Valga Gümnaasiumi ja 1999 Tartu Ülikooli.

Laidre oli 2000–2003 Karula abivallavanem, 2003–2005 Rõngu vallavanem ja 2005–2007 Elva abilinnapea. Alates 30. aprillist 2007 kuni 30. maini 2011 oli ta Elva linnapea.

Ta oli viimane Tartu maavanem alates 1. juunist 2011 13. novembrini 2017. Alates 14. novembrist 2017 kuni 16. novembrini 2021 oli Laidre Tartu abilinnapea. 

Alates 16. novembrist 2021 on ta Tartu Linnavolikogu aseesimees, 18. juulist 2022 esimehe kohusetäitja. 

Laidre kuulub Eesti Reformierakonda alates 27. aprillist 2001.

Aastal 2013 sai ta Eesti Maaülikoolist sotsiaalteaduste magistri kraadi ökonoomika ja ettevõtluse erialal. 

17. novembril 2014 keskkonnaministri kohale asunud Mati Raidma asendusliikmeks oleks pidanud saama Tartu maavanema ametit pidanud Laidre, aga 18. novembril 2014 loobus ta oma mandaadist ja tema asemel sai 19. novembril 2014 Riigikogu liikmeks Kalmer Lain[*viide?*]. 

Ta kandideeris 2023. aasta Riigikogu valimistel, kus kogus valimisringkonnas nr 10 (Tartu linn) 443 häält ning ei osutunud valituks.

Reno Laidre on Eesti Maaülikooli kuratooriumi liige.

Viited
------

1. ↑  Äriregistri päring. (Kasutatud 26. mail 2011.)
2. ↑  Valimisringkond nr 10 valimised.ee (andmed seisuga 07.03.2023 19:45)
3. ↑  "Eesti Maaülikooli kuratooriumi esimeheks valiti Madis Ajaots" Maaleht, 30. oktoober 2015

Välislingid
-----------

* CV Tartu maavalitsuse lehel

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Tõnu Vesi (kohusetäitja)** | **Tartu maavanem**1. juuni 2011 – 1. jaanuar 2018 | Järgnev**ametikoht kaotati** |
| Eelnev**Urmas Kruuse** | **Elva linnapea**30. aprill 2007 – 30. mai 2011 | Järgnev**Toomas Järveoja** |
| Eelnev' | **Eesti Reformierakonna Tartu maakonnaorganisatsiooni esimees**– 25. mai 2011 | Järgnev**Igor Gräzin** |
**Alo Kuslap** (sündinud 9. novembril 1987 Viljandis) on Eesti sõudja. 

Lõpetas 2006 Viljandi C. R. Jakobsoni nim gümnaasiumi ja omandas 2014 Tallinna Tehnikaülikooli Mehhatroonika bakalaureusekraadi. 

Alates 2014 CNC Grupp OÜ juhatuse liige ja masintöötlustehase juhataja.

Sõudmine
--------

187 cm, 85 kg. Sõudmistreeninguid alustas 2000 Viljandis Ruth Vaari käe all, aastast 2005 treenis Matti Killingu ja Mihkel Leppiku juhendamisel.

**Tulemused:**

* Juunioride MM-il:
	+ 2004 14. koht M2x
	+ 2005 7. koht m2x
* U23:
	+ 2007 MM-il M8+ maailmameister,
	+ 2008 ja 2009 6. ning 2005 ja 2006 7. koht
* Üliõpilaste MM-il:
	+ 2008 3.
	+ 2010 2. koht
* EM-il 2009 4. 2011 7. ja 2010 8. koht.

Tulnud 10 korda Eesti meistriks: 

* 2007 ja 2009–11 roolijata kahepaadil
* 2008 ja 2010 roolijata neljapaadil
* 2007–08 ja 2011 kaheksapaadil.

**Kuulus 2009 kaheksapaadil Eesti tipptulemuse 5.33,65 püstitanud meeskonda.**

* Sõudeliidu parim juunior (U-23) 2006, 2007, 2008 ja 2009.
* Tegutsenud sõudekohtunikuna (2016 rahvuskat).
* Aastast 2017 Sõudeliidu juhatuse liige ja alates 2018 kohtunike komisjoni liige.

Viljandi aukodanik (2007).

Isiklikku
---------

Vend Kaarel Kuslap (s 1992) on tulnud 2011 sõudesprindis roolijata kahepaadil Eesti meistriks ning on mitmekordne Eesti U23 ja noortemeister.

Vend Kaur Kuslap (s 1990) on mitmekordne Eesti meister ja tegevsõudja Eesti koondises.

Viited
------

1. ↑
**Biruta Baumane** (sündinud **Frīdberga**; 6. juuni 1922 Kalnamuiža – 21. jaanuar 2017) oli läti maalikunstnik, nn karmi stiili harrastaja.

Eluloolist
----------

Sündis Kalnamuižas Tērvete piirkonnas õpetajate peres. Esimesed kunstiõpingud kulgesid Romans Suta kunstistuudios aastail 1940–1941. 1941.–1948. aastal õppis Läti Kunstiakadeemia maaliosakonnas ning 1942. aastal asus paralleelselt õppima ka Läti Ülikoolis filosoofiat, kuid 1944 teaduskond suleti ja ta läks filoloogia erialale üle. Ülikooli lõpueksameid Biruta Fridberga siiski ei sooritanud. 1948. aastal lõpetas ta Läti Kunstiakadeemia, diplomitöö "Eksāmeni" juhendaja oli Jānis Liepiņš. Teiste õppejõudude hulka kuulusid kunstnikud Valdemārs Tone, Vilhelms Purvītis ja Ģederts Eliass. 

1951. aastal Birute Fridberga abiellus skulptor Kārlis Baumanisega.

1949–1958 töötas Biruta Baumane Riia 21. koolis joonistusõpetajana. 

1959. aastast oli ta Läti Kunstnike Liidu liige.

Biruta Baumane suri 94 aasta vanuselt ja on maetud Riia Metsakalmistule.

Looming
-------

Biruta Baumane oli üks tuntumaid nendest 20. sajandi Läti kunstnikest, kes arendasid oma loomingus välja nn karmi stiili, mis murdis lahti sotsialistliku realismi kaanonitest ja püüdis nõukoguliku kunsti vormilisi võimalusi avardada. Karm stiil domineeris Läti NSV ametlikus kunstis 1950. aastate teisel poolel ja 1960. aastatel. Kunstniku motiivideringi kuuluvad eelkõige figuraalsed stseenid, aga ka vaikelud, portreed ja naisaktid. Tema töödele on iseloomulik rahulik tasakaalustatud kompositsioon, oskuslik joonistus ning hea oskus tabada värvis Läti maastiku ja portreteeritavate inimeste meeleolusid.

Esimene isikunäitus toimus 1956. aastal, edasistest on olulisemad olnud Riias (1966, 1976, 1985), Liepajas (1967) ja Moskvas (1968, 1984). Kunstniku teoseid leidub Läti Kunstnike Liidu ja Läti Rahvusliku Kunstimuuseumi kogudes, Tretjakovi Galeriis Moskvas ja üksikuid mujal välismaa muuseumides, samuti erakogudes Lätis, Ameerika Ühendriikides, Kanadas, Itaalias ja Prantsusmaal.

Tunnustus
---------

* 1986 – Läti NSV rahvakunstnik
* 1994 – Läti Teaduste Akadeemia auliige
* 2002 – Balti Assamblee kunstipreemia
* 2008 – Läti Vabariigi Kolme Tähe Orden

Isiklikku
---------

Biruta ja Kārlis Baumanise tütar Laine Kainaize on samuti maalikunstnik.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑

Välislingid
-----------

* Biruta Baumane CV (läti keeles)
* Biruta Baumane elust, loomingust ja näitusest Läti Rahvuslikus Kunstimuuseumis (inglise keeles)
* Biruta Baumane veebientsüklopeedias "Latvijas ļaudis" (läti keeles)