recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Põhjamaade Magistriõpe** (inglise keeles *Nordic Master Programme*) on innovaatilise ja jätkusuutliku energeetika ning inseneriteaduse õppeprogramm. 

Koostöös osaleb viie Põhjamaa (Islandi, Norra, Rootsi, Taani ja Soome) kuus suurimat ülikooli: KTH, Chalmersi Tehnikaülikool, NTNU, Taani Tehnikaülikool, Aalto Ülikool ja Islandi Ülikool. ISEE (Põhjamaade Magistriõpe innovaatilise ja jätkusuutliku energeetika ning inseneriteaduse) programmis, mis on maailmas kõrgelt hinnatud energeetikaalane õppeprogramm, andes kogu programmi läbinuile tehnikateaduste magistrikraadi.

Põhjamaade Magistriõppe programm võimaldab laialdast spetsialiseerumist. Esimesel semestril õpivad kõik üliõpilased Stockholmis Kuninglikus Tehnoloogia Instituudis (KTH). Teisel semestril võib üliõpilane valida spetsialiseerumise paketi, ühest kuuest osalevast tippülikoolist. Kolmandal semestril toimub sügavam spetsialiseerumine, kus jällegi üliõpilane saab valida ühe kuuest ülikoolist. Neljas semester on lõputöö tegemiseks ja kaitsmiseks. Esimese ja teise õppeaasta vahelisel suvel saavad soovijad osaleda suvekursustel KTH Ülikooli juures.

Kandideerida saab veebikeskkonnas, mida koordineerib Rootsi Riiklik Vastuvõtukomisjon: www.studera.nu. Kandideerida saavad tehnikateaduste bakalaureusekraadi omavad inimesed. Rahvusvaheliselt tunnustatud keeletesti tulemuse saab saata hiljem. Kandideerimine avatakse 1. detsembril ja suletakse 15. jaanuaril.

Välislingid
-----------

* Põhjamaade Magistriõpe, ametlik veebileht
* Veebipõhine kandideerimiskeskkond
* Rootsi Instituut
**Heiki Mätlik** (sündinud 16. juulil 1955 Raplamaal Purila külas) on eesti kitarrist ja pedagoog.

Õpingud
-------

Õppis klassikalist kitarrimängu 1975–1979 Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis (Igor Klimenkovi klassis) ning hiljem Moskvas Aleksandr Tšehhovi ja Juri Judini juures. On end täiendanud Londonis David Russelli, Itaalias Angelo Gilardino ja Madridis José Luis Rodrigo meistriklassis.

Töö
---

On aastast 1990 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia õppejõud, õpilasi: Kuldar Kudu, Peeter Prints, Jelena Ossipova, Kristo Käo, Jorma Puusaag jt. Juhatanud meistriklasse ka välismaal (Skandinaavia maades, Hispaanias ja Saksamaal), pidanud loenguid kitarrimängu ajaloost ja kitarriõppe metoodikast ning koostanud mitu kitarriõpikut ja videokassetti. Juhtinud ETV-s ja Eesti Raadios kitarri ja selle mängu tutvustavaid saatesarju (1981–1984 "Kitarrimängud", 1990–1993 "Kitarrikool").

Olnud aastast 1979 Eesti Kontserdi solist, esinenud solisti ja ansamblistina Balti- ja Põhjamaades (sh paljudel kitarrifestivalidel), teistes Euroopa riikides, USAs, Kanadas ja Austraalias. Teinud koostööd paljude Eesti (Leili Tammel, Tiiu Levald, Kaia Urb, Samuel Saulus, Arvo Leibur, Henry-David Varema, Urmas Vulp, Andres Uibo, Jaak Sooäär, Martin Kuuskmann, Terje Terasmaa) ja välismaa solistidega (Per Skåreng, Kari Äikäs) ja dirigentidega (Mika Eichenholz, Paul Mägi, Toomas Vavilov). Aastatel 1978–1996 mängis rahvusvahelise tunnustuse võitnud trios Camerata Tallinn (koos Jaan Õuna, Mati Kärmase ja Ulrika Kristianiga). Inspireerinud uut kitarrimuusikat looma selliseid heliloojaid nagu Ester Mägi, Erkki-Sven Tüür, Lepo Sumera, Kuldar Sink, René Eespere, Peeter Vähi, Raimo Kangro ja Nikita Koshkin. Salvestanud kammermuusiku ja solistina üle 40 CD ja DVD ka firmadele Harmonia Mundi, Finlandia Records, Antes, Forte ja Alba Records, sh viimasele topeltalbumi Bachi kogutud lautoteostega (1999). Trios Arvo Leiburi ja Terje Terasmaaga (Estonian VGV Trio) salvestatud "Tango King Astor Piazzolla" valiti 2000. aastal Eesti aasta parimaks klassikaplaadiks.

Tunnustus
---------

* 1991 – Eesti Vabariigi kultuuripreemia (ansambel Camerata Tallinn koosseisus)
* 1999 – Eesti Raadio aasta muusik
* 2001 – Valgetähe medaliklassi teenetemärk

Teoseid
-------

* J. S. Bachi (lauto)muusika interpretatsioon ja arranžeering (2000)
* H. Annala / H. Mätlik. Kitara- ja luuttusäveltaja (Tampere, 1998)
* Klassikalise kitarrimängu kool I-II. Tln. 1997–1998
* Akordsaade kitarril (1992)
* Klassikaline kitarrimäng (1991)
* Akustiline kitarr (kirjastus Valgus 2003)
* Kitarriaabits (kirjastus Valgus 2006)
* H. Annala / H. Mätlik. Handbook of Guitar and Lute Composers (Mel Bay, 2007)

Viited
------

1. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 3843

Kirjandus
---------

* Classica 2, 2000 (R. Nordell)
* Rondo 3, 2000 (A. Häyrynen)
* Ml 1, 2000 (I. Rannap)
* Ml 5, 2000 (intervjuu)
* Who is Who in Estonia. Music (2004)
**Johann Renatus Kampmann** (2. august 1748 Herrnhut – 2. detsember / 14. detsember 1834 Kuressaare) oli Eesti vaimulik.

Ta sai hariduse Herrnhuti ja Großhennersdorfi asutustes. Aastatel 1766–1773 oli ta kirjatoimetaja Barby vennastekoguduse seminaris. Aastatel 1773–1778 oli ta õpetaja Loitis (praeguse haldusjaotuse järgi Schleswig-Flensburgi kreisis, Schleswig-Holsteini liidumaal); 1778–1779 oli ta õpetaja Humptrupis (praeguse haldusjaotuse järgi Südtonderni maakonnas, Põhja-Friisimaa kreisis, Schleswig-Holsteini liidumaal) ning1779–1783 oli ta õpetaja poeglasteasutuses Nieskys. Aastatel 1783–1786 oli ta õpetaja Straupe pastoraadis (pastor Christian Hermann Frobrigi juures), aastatel 1786–1788 Straupe lähedal Kūdumsis (Pārgauja piirkonnas). Ordineeriti 10. juulil / 21. juulil 1788 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1788–1800 Kuressaare Laurentiuse koguduse abiõpetaja, olles samaaegselt Kuressaare linnakooli õpetaja ja rektor. Aastast 1797 oli ta provintsiaalkooli (Prov.-Schule) rektor ja aastatel 1800–1834 Kuressaare Laurentiuse koguduse ülemõpetaja; aastast 1822 oli ta veel Saaremaa Konsistooriumi assessor. Jäi märtsis 1834 emerituuri.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
**Eugenie**, Suurbritannia ja Põhja-Iirimaa Ühendatud Kuningriigi printsess (**Eugenie Victoria Helena Mountbatten-Windsor**) (sündinud 23. märtsil 1990 Londonis) on Briti kuningliku perekonna liige, kuninganna Elizabeth II lapselaps ja Yorki hertsogi Andrew' noorem tütar. Ta oli troonipärimisjärjekorras kuuendal kohal alates oma sünnist kuni 2013. aastani, mil sündis Cambridge'i hertsog Williami poeg George.

Sünd
----

Printsess Eugenie sündis 23. märtsil 1990 Portlandi haiglas Londonis. Tema isa on prints Andrew, Yorki hertsog, kuninganna Elizabeth II ja prints Philipi kolmas laps. Tema ema on Sarah, Yorki hertsoginna, major Ronald Fergusoni ja Susan Mary Wrighti tütar. Ta sai nime Hispaania kuninganna Victoria Eugenie järgi. Printsessil on ka vanem õde Beatrice.

Ta ristiti 23. detsembril 1990 St. Mary Magdalene'i kirikus hommikuse jumalateenistuse ajal; ta oli esimene kuninglikku päritolu laps, kellel olid avalikud ristsed. Tema ristivanemad olid James Ogilvy, kapten Alastair Ross, Mrs. Ronald Ferguson (tema vanaisa teine abikaasa), Mrs. Patrick Dodd-Noble ja Ms. Louise Blacker.

Briti monarhi lapselapsena meesliini kaudu on Eugenie sünnist saadik *Suurbritannia ja Põhja-Iirimaa Ühendatud Kuningriigi printsess* (Tema Kuninglik Kõrgus).

Haridus
-------

Printsess Eugenie alustas oma haridusteed Winkfield Montessori lasteaias Surreys 1992. Seejärel läks ta koos õega Upton House'i Kooli. 2001 pääses ta katsete alusel St. George's Schooli Windsoris. Kaks aastat hiljem alustas ta kooliteed Marlborough' Kolledžis Wiltshire'is, elades kooli internaadis.

Tervis
------

2002. aasta oktoobris tegi printsess läbi lõikuse Kuninglikus Riiklikus Ortopeedilises Haiglas Londonis, et takistada skolioosi halvenemist. Ta on nüüdseks täielikult paranenud ning eeldatakse, et uut lõikust pole vaja.

Kodune elu
----------

Printsess Eugenie vanemad lahutasid 1996, kui tüdruku oli alles kuueaastane. Nüüd jagavad hertsog ja hertsoginna oma laste hooldusõigust ning Eugeniele meeldib aega veeta mõlema vanemaga. Lahutus oli sõbralik. Nad elavad siiani kõik koos hertsogi kodus Royal Lodge's, kui tüdrukud on internaatkoolidest kodus. 

On pakutud, et Eugenielt ja Beatrice'ilt peaks printsessi- ja kuningliku kõrguse tiitli ära võtma. Selle kaudu saaksid neist leedi Beatrice Windsor ja leedi Eugenie Windsor, nagu kõnetatakse hertsogite lapsi, kes pole kuninglikku päritolu. Tüdrukute isa on aga selle plaani vastu, kuna neil on mõlemale tiitlile sünnipärane õigus.

Välislingid
-----------

* Printsess Eugenie
* Printsessi operatsioon
Rein Aidma 2011. aastal
**Rein Aidma** (sündinud 28. septembril 1950 Sälliksaarel Avinurme külanõukogus Mustvee rajoonis) on eesti poliitik ja pedagoog.

Haridus- ja töökäik
-------------------

Ta lõpetas 1970. aastal Nõo Keskkooli ja 1975. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsika erialal. Ta töötas 1975–1989 Iisaku Keskkooli direktori ja õpetajana ning 1991–1993 Ontika Täiskasvanute Koolituskeskuses.

Tegevus NLKP-s
--------------

Aidma oli NLKP liige aastatel 1988–1990.

Poliitiline tegevus
-------------------

Ta oli Eesti Komitee liige 1990–1992, Ida-Viru maavalitsuse täitevkomitee esimehe asetäitja 1989–1991 ja Ida-Viru maavanem 1994–2003. Alates 2002. aastast kuulub ta Eesti Reformierakonda.

2007. aastal esitas Aidma kuluhüvitiste seas 27. detsembrist Saka Cliff hotelli ja spaa toitlustusarve 5523 krooni ulatuses, märkides arvele, et üritus oli aastakokkuvõtte tegemine valijatega. Õhtulehe küsimustele vastas Aidma: "Nad on minu valijad ja see pole ajakirjanduse asi, kellega ma kohtun. See pole teiste erakondade jaoks avalikustatav. Punkt. See on minu valijate ring!"

Aidma oli X Riigikogu ja XI Riigikogu liige. Ta kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel ja sai 1250 häält, kuid ei osutunud valituks. Ta sai XII Riigikokku, kui Euroopa Parlamendi liige Kristiina Ojuland oma riigikogukohast loobus.

2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimisel kandideeris Aidma Avinurme valla volikokku, kuid ei osutunud valituks. Ta sai 7 häält.

2015. aasta Riigikogu valimistel sai Ida-Viru maakonnas Valimisringkonnas nr 7 kandideerinud Aidma 655 häält, millega ei osutunud valituks.

Tunnustus
---------

* Valgetähe III klassi teenetemärk 2001
* Ida-Virumaa teenetemärk 2003
* Piirivalve, Päästeameti ja Kaitseliidu teenetemärgid
* Kaitseväe teenetemärk
* Kaitseväe eriteenete rist

Viited
------

1. ↑  Eve Heinla. "Kes teab, kes nägi, kes kohtus nende saadikutega?" Õhtuleht, 7. veebruar 2009 (vaadatud 20. detsembril 2012)
2. ↑
3. ↑
**Põhjamaade Põllumajandusuuringute Ühiskomitee** (rootsi keeles *Nordiskt kontaktorgan för jordbruksforskning*; inglise keeles *Nordic Joint Committee for Agricultural Research*, lühend **NKJ**) on Põhjamaade koostööorgan põllumajandusteaduse vallas.

NKJ asutati 1965. aastal. Alates 1987. aastast on NKJ toiminud ka Põhjamaade Ministrite Nõukogu nõustajana põllumajanduse teemal.

NKJ koordineerib Põhjamaade põllumajandusuuringuid, koostab ülevaateid, vahendab infot ja korraldab seminare.

Koostöökeskuse peamiste eesmärkide hulgas on:

* Teadmispõhise põllumajanduse ja toiduainetetööstuse edendamine
* Põllumajanduslike ja toidu-uuringute algatamine ja toetamine
* Eri Põhjamaade programmide kooskõlastamine
* Põhjamaade põllumajandusteaduse positsiooni parandamine maailmas

Asutuse sekretariaat asub Oslos NordForski juures.

Viited
------

1. ↑  "Samarbetsorgan". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. mai 2010. Vaadatud 28. aprillil 2011.
2. ↑  "NKJ:s strategi". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. mai 2010. Vaadatud 28. aprillil 2011.
3. ↑  Action Plan 2011[*alaline kõdulink*]

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Aastaaruanne 2010
**Põhjamaade Innovatsioonikeskus** (rootsi keeles *Nordisk InnovationsCenter*, lühend *NICe*) on Põhjamaade Ministrite Nõukogu alluvuses tegutsev organisatsioon, mis tegeleb innovatsiooni ja jätkusuutliku arengu edendamisega Põhjamaades.

Põhjamaade Innovatsioonikeskus moodustati 2004. aastal Põhjamaade Tööstusfondi ja Nordtesti ühendamise teel.

Innovatsioonikeskus rahastab kuni kolm aastat kestvaid projekte, milles osalevad vähemalt kolme Põhjamaa esindajad ja mille omafinantseering on vähemalt 50 protsenti. Projekti eesmärgiks peab olema konkreetne ainulaadne ja innovatiivne toode või teenus, mis on loodud koostöös ja säästlikku arengut silmas pidades. Soositud on ka Baltimaade ja Loode-Venemaa kaasamine.

Põhjamaade Innovatsioonikeskus toimib koos NordForski ja Põhjamaade Energiauuringute Keskusega Põhjamaade Tippteaduse Algatuse sekretariaadina.

Põhjamaade Innovatsioonikeskuse peakorter asub Oslos. Keskuse tegevdirektor on Ivar H. Kristensen.

Viited
------

1. ↑  "Nordic Innovation Centre project funding". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. mai 2011. Vaadatud 26. aprillil 2011.
2. ↑  "Tietoa suomeksi". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. oktoober 2011. Vaadatud 26. aprillil 2011.
3. ↑  Top-level Research Initiative
4. ↑  "Location". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. november 2005. Vaadatud 26. aprillil 2011.
5. ↑  Ivar H. Kristensen[*alaline kõdulink*]

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Põhjamaade Rahvaterviseteaduse Kõrgkool** (rootsi keeles *Nordiska högskolan för folkhälsovetenskap*, lühend *NHV*) on Põhjamaade Ministrite Nõukogu alluvuses tegutsev kõrgkool Rootsis Göteborgis.

Kõrgkool tegeleb tervishoiualase teadus- ja õppetööga. Koolis on kaks peamist õppesuunda: terviseedendus ja tervishoiu juhtimine.

Kool asutati 1953. aastal **Põhjamaade Tervishoiukõrgkooli** (*Nordiska hälsovårdshögskolan*) nime all. Praegust nime kannab ta alates 2003. aastast. Tegevuse esimestel kümnenditel toimus õpe peamiselt kuni kahekuuliste kursuste vormis. Alates 1978. aastast annab kõrgkool magistrikraadi, 1987. aastal lisandus doktoriõpe.

Kõrgkoolis on umbes 70 töötajat. Selle aastaeelarve on umbes 50 miljonit Rootsi krooni; 85 protsenti sellest moodustavad Põhjamaade valitsuste eraldatud summad. Iga maa üliõpilastele eraldatakse selle maa panusele vastav arv kohti. Programm on avatud ka üksikutele õppuritele väljastpoolt Põhjamaid. Kõrgkoolis õpib umbes 700 üliõpilast.

Põhjamaade Rahvaterviseteaduse Kõrgkool annab välja Põhjamaade rahvatervise auhinda.

Viited
------

1. 1 2  "Folkhälsa från 1953". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. august 2010. Vaadatud 27. aprillil 2011.
2. ↑  "Nordiska folkhälsopriset". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. aprill 2011. Vaadatud 27. aprillil 2011.

Välislingid
-----------

* Koduleht
* 2010. aasta majandusaruanne
**Muster** (ladina keeles *mōnstrāre*, näitama, märkima, juhendama) on muutumatu struktuur, mida on võimalik tuvastada selle korduval ilmnemisel. 

Sõna 'muster' (itaalia keeles *mostra*, märk, väljanäitamine) hakati antud tähenduses kasutama itaalia keeles 15. sajandil.

Muster võib siduda sarnaseid objekte kõige erinevamal moel. 

Juhuslik ristikujuline muster Tartus Annelinnas 2017. aastal.
Mustrite tuvastamise ja uurimisega tegeleb taksonoomia. Näiteks taimede morfoloogilised tunnused on aluseks bioloogilisele taksonoomiale.

Muster võib olla ka funktsioon, mis võimaldab tuvastada ja reprodutseerida kordusi laiemas kontekstis. Kordused võivad olla ruumilised (näiteks kangamuster) ja/või ajalised (näiteks teatud käitumine) või tüpoloogilised.

Mustrite ja kujundite märkamine aitab maailmas toimuvat kiiremini töödelda ja tõlgendada, kuid ühtlasi võib juhtuda, et mustreid, seoseid nähakse ka seal, kus seda pole. See võib väljenduda nägude nägemises juhuslikes objektides – seda nimetatakse pareidooliaks. Samuti võib ülevõimendunud mustrite nägemine väljenduda sotsiaalsete seoste ületõlgenduses, vandenõuteooriates, üleloomulikesse nähtustesse uskumises.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Muster** |

* Mustrid looduses
**Kodakondsuseta isik** ehk määratlemata kodakondsusega isik on inimene, kellel pole kodakondsust. Kodakondsuseta isikute õiguslik seisund on mõneti sarnane välismaalaste omaga (puuduvad mitmed kodanikuõigused), mõneti aga kehvem (pole riiki, kes saaks teostada diplomaatilist kaitset).

Õigusterminoloogias kasutatakse ka mõistet *määratlemata kodakondsusega isik*, pidades silmas isikuid, kes on jäänud varasemast kodakondsusest ilma, kuna kodakondsusjärgne riik on lakanud olemast (nt Nõukogude Liit või Jugoslaavia), kuid ei ole realiseerinud võimalust saada mõne järglasriigi kodakondsus. 

Kodakondsusetus võib tekkida muuhulgas siis, kui:

* riik, mille kodakondsusega isik oli, on lakanud olemast või on okupeeritud ning õigusjärglusega riiki pole;
* sõlmitakse abielu eri kodakondsusega inimeste vahel. Mõned riigid loevad oma kodaniku seeläbi kodakondsusest lahkunuks, mõned riigid aga ei anna kodakondsust oma kodaniku abikaasale.

Kodakondsuseta isik Eestis
--------------------------

 *Pikemalt artiklis Määratlemata kodakondsusega isikud Eestis*
Kui 2006. aasta alguses elas Eestis **125 799** määratlemata kodakondsusega isikut (endise Nõukogude Liidu kodanikku), siis 2020. aasta alguseks oli nende arv langenud **71 361** isikule.

Vaata ka
--------

* Mittekodanik
* Nanseni pass

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 19.03.2015)
2. ↑  "Hallipassimeeste arv väheneb jõudsalt". *ERR Uudised*. 20.06.2018. Vaadatud 04.06.2020.
3. ↑  Statistikaamet. "Päring andmebaasist". Vaadatud 04.06.2020.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kodakondsuseta isik** |
**Reimsi katedraal** on basiilika Prantsusmaal Reimsis (prantsuse keeles *Cathédrale Notre Dame de Reims*). Reimsi katedraal oli Prantsusmaa kuningate kroonimiskirik.

Reimsi katedraal on Reimsi peapiiskopi aujärg.

Praegune kirik valmis 13. sajandi lõpus, välja arvatud lääneportaal, mis püstitati 14. sajandi alguses. Kirik rajati 1211. aastal maha põlenud kiriku kohale, mis omakorda oli rajatud basiilika kohale, kus legendi järgi Püha Remigius ristis 496 Chlodowech I. Viimane oli omakorda rajatud Vana-Rooma termide kohale.

Katedraal ehitati 13. sajandil gooti stiilis, välja arvatud läänetiib, mis ehitati 14. sajandi algupoolel eelmise sajandi jooniste järgi. Seetõttu on Reimsi katedraal stiililt ebatavaliselt ühtlane. Löövi on pärast pikendatud, et kirik mahutaks rohkem rahvast, kes kuninga kroonimist vaatama tulevad.

Lossi tornid on 81 meetrit kõrged, aga esialgu projekteeriti nad 120 meetri kõrgused. Lõunatornis on kaks suurt kella. Neist suurem, mis 1570 nimetati Lotringi kardinali Charlesi järgi Charlotte'iks, kaalub umbes 11 tonni.

Seest on kirik 139 m pikk, löövi kohalt 30 m lai ja keskkohalt 38 m kõrge. 

Esimese maailmasõja ajal sai katedraal sakslaste mürsutulest tugevasti kahjustada. Taastamistööd algasid 1919 ja katedraal avati täielikult 1938. Katedraali taastamist toetasid rahaga Rockefellerid.

Reimsi katedraal kuulub alates 1991 UNESCO maailmapärandi nimekirja.

2006. aastal külastas kirikut pool miljonit külastajat.

Välislingid
-----------

 Reimsi katedraal – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Kulumaksuks** võib nimetada Eesti tulumaksu ainulaadset lahendust, mille puhul tuleb väljamakstavatelt dividendidelt tasuda tulumaks lisaks väljamakstavale tulule. Kui ettevõtte otsustab näiteks välja maksta dividende 1000 eurot  (mis makstakse aktsia omanikule välja netotuluna), siis tuleb maksukohustuse määramiseks see esmalt suurendada brutosummaks (s.t tuluks, millelt tulumaksu pole veel maha arvestatud) ja alles seejärel arvestada sellelt 20% tulumaks. Arvutuskäiguna toimuks see järgmisel viisil:

1000 / 0,8 = 1250 x 20% = 250 eur, s.t dividendide väljamaksja kogukulu on 1250 eurot.

Sellise korra kehtestamise vajadus tuleneb sellest, et Eestis ei maksustata ettevõtte tulu mitte iga-aastase kasumimaksuna, vaid selle maksu tasumise kohustus on edasi lükatud ajale, mil see tulu makstakse ettevõtte omanikele välja dividendidena. Kui väljamaksmisel rakendataks allikamaksu põhimõtet, siis loetaks see tulu kapitali tuluks, mille sissenõudmise õigus on investori residentriigil – s.t välisinvestoritele väljamakstavatelt tasutav kapitali tulumaks (*Capital Gain tax*) laekuks teiste riikide eelarvetesse ja Eesti osutuks maksuparadiisiks, kus ettevõtete tulu ei maksustata. Sellise olukorra vältimiseks ongi kehtestatud kulumaksu tasumise kohustus, s.t kui dividendide tulumaks tuleb tasuda lisaks väljamakstavale tulule siis on see n.ö edasilükatud ettevõtte tulumaks.

Viited
------

1. ↑  Tulumaksuseaduse § 50
2. ↑  Tulumaksuseaduse § 4
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib rännakust; Tiit Aleksejevi romaani kohta vaata artiklit Palveränd (romaan).* |

---

**Palverännak** on usulistel põhjustel kindlatesse pühapaikadesse sooritatav rännak.

Sümboolselt kordab palverännak hinge Jumala poole püüdlemist.

Palverännakul viibiv inimene on **palverändur**.

Kristlaste palverännakud
------------------------

Maarja kabeli varemed Viru-Nigulas on tänini palverännupaik. Suvi 2011
Kristlastel on palverännaku paikadeks näiteks Jeesus Kristuse eluga seotud paigad, eriti aga Jeruusalemm, apostlite, märtrite ja pühakutega seotud kohad ning Jumalaema ilmumise paigad.

Õigeusklike tuntumateks palverännaku kohtadeks Issanda Hauakiriku ja Issanda Sünnikiriku kõrval Pühal Maal on püha Sabbase koobasklooster Kidroni orus, püha Athose mäe kloostrid Kreekas, püha Katariina klooster Siinai mäe jalamil ja paljud kohaliku tähtsusega pühakohad õigeusu maades, nt David Garedža koobasklooster Gruusias, Valamo klooster Venemaal jt.

Katoliiklastel on Jeruusalemma kõrval traditsioonilisteks sihtkohtadeks ka Rooma, Fátima Portugalis, Lourdes Prantsusmaal ja Hispaanias asuv Santiago de Compostela.

Katoliiklikul ajal olid Eestis tuntud palverännakute paikadena Tallinna toomkirik, Padise klooster, Vastseliina piiskopilinnuse kabel ja Viru-Nigula Maarja kabel. Neist viimasesse korraldatakse palverännakuid tänapäevalgi.

Protestantidel palverännakute tava ei ole.

Muslimite palverännakud
-----------------------

Muslimitel on palverännak Mekasse ehk hadž üks nn islami viiest sambast, mille iga islamiusuline oma elu jooksul on kohustatud sooritama, kui see on majanduslikult võimalik.

Muslimitel on neli püha linna, kuhu palverännakuid sooritatakse: Meka kõrval veel Mediina, Jeruusalemm ning Kairouan. Seitsmekordne palverännak Kairouani võrdub ühe palverännakuga Mekasse.

Budistide palverännakud
-----------------------

Budistid külastavad palverännakutel õpetajate tegevuse ja nende säilmete asukohta (stuupa).

Hinduistide palverännakud
-------------------------

Hinduistid sooritavad palverännakuid seitsmesse pühasse linna, milleks on Ayodhya, Dvarka, Hadwar, Kanchipuram, Mathura, Ujjain ja Varanasi.

Palverännakud tänases Eestis
----------------------------

* Kultuurilooliste vahepeatustega palverännutee Piritalt Vana-Vastseliina
* Lagle Parek rajas Eestisse 400 km pikkuse palverännutee
* Palverännak kultuurilooliste peatustega Piritalt Vana-Vastseliina
* Valmis palverännutee kaardirakendus
* Maarjamaa palveränd
* Püha Risti palverännak Vastseliina
* Eesti Jaakobitee palverändurid
* Noored taastavad Eestis palverännakute traditsiooni

Vaata ka
--------

* Palverännukoht
* Palverännukirik

Viited
------

1. ↑  "Viru-Nigulas toimus palverännak" Eesti Kirik, 02.08.2007 (vaadatud 19. septembril 2011)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Palveränd** |
Konstantin Remtšugov (2014)
**Konstantin Vadimovitš Remtšugov** (vene keeles Константин Вадимович Ремчуков; sündinud 21. novembril 1954 Rostovi oblastis) on Venemaa ajakirjanik, ettevõtja ja endine poliitik.

Ta on 2005. aastast ajalehe Nezavissimaja Gazeta omanik, ühtlasi 2007. aastast ajalehe peadirektor ja peatoimetaja.

Remtšugov on 2012. aastast Moskva Linna Ühiskondliku Koja liige, alates 2016. aastast esimees. Ühtlasi on ta 2006. aastast Venemaa Välisministeeriumi Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi hoolekogu liige. Ta on ka Moskva Suure Teatri hoolekogu tegevkomitee liige (2001–2009 esimees). 

1999. aastal kandideeris Remtšugov Paremjõudude Liidu (SPS) nimekirja koosseisus Riigiduumasse. Riigiduuma saadik oli ta aastail 1999–2003. Duumas valiti ta loodusressursside komitee aseesimeheks.

Haridus- ja töökäik
-------------------

Remtšugov lõpetas 1978. aastal Moskvas Patrice Lumumba nimelise Rahvaste Sõpruse Ülikooli majanduse erialal. Pärast ülikooli lõpetamist tegeles ta teadustööga. Tema uurimisvaldkond oli arengumaade majandus. Ta kaitses 1984. aastal Moskvas majanduskandidaadi kraadi väitekirjaga "Размещение производительных сил и проблемы регионального планирования в Пакистане".

Aastatel 1986–1987 oli ta stažeerimisel Ameerika Ühendriikides Pennsylvania Ülikoolis. Aastatel 1999–2009 oli ta Venemaa Rahvaste Sõpruse Ülikooli majandusteaduskonna makroökonoomika kateedri professor.

Aastatel 2004–2005 oli ta Venemaa majandusarengu ja kaubanduse ministri abi.

Ajavahemikus 1993–2009 on Remtšugov olnud mitme ajakirja kolumnist.

Isiklikku
---------

Remtšugov on abielus Jelena Remtšugovaga. Neil on kolm last: Maksim (sündinud 1976), Nikolai (1986) ja Varvara (1990).

Tunnustus
---------

* on valitud Venemaa Kunstide Akadeemia auliikmeks

Viited
------

1. 1 2 3  Ремчуков Константин Вадимович. opmoscow.ru
2. ↑  Попечители Большого театра. bolshoi.ru
3. ↑  Размещение производительных сил и проблемы регионального планирования в Пакистане. dissercat.com

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Konstantin Remtšugov** |
**Märt Rahi** (sündinud 6. mail 1941 Tartus) on eesti bioloog-biofüüsik.

Ta on töötanud Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudis ning pikka aega Zooloogia ja Botaanika Instituudis.

Elulugu
-------

Märt Rahi on metsaametniku poeg.

Lõpetas 1959 Tallinna 20. Keskkooli ja 1965 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogiaosakonna; bioloogiakandidaat (1975, Tartu ülikool), väitekiri "Исследование водно-физических параметров в связи с фотосинтезом и транспирацией". Töötanud AAI-s ja FAI-s (1964–1987) laborandina, aspirandina, teadurina; ZBI-s (1987–2004) insenerina, vanemteadurina, teadussekretärina. Aastast 2005 EPMÜ Põllumajandus ja Keskkonnainstituudi teadussekretär. 

Töid taimeanatoomia ja veerežiimi seostest, elektronmikroskoopia rakendustest mükoloogias ja entomoloogias. Toimetas ZBI ajaloo ülevaate- ja aastaraamatuid 1995–2002.

Teoseid
-------

* Аппаратура для исследования компонентов водного потенциала листьев. // Физиол растений 20 (1973) 1
* Phasmid like structures in Anguinidae (Nematoda, Tylenchida) (kaasautor). // Fundam. Appl. Nematol. 91 (1996) 2
* Leaf anatomical characteristics associated with shoot hydraulic conductance, stomatal conductance and stomatal sensitivity to changes of leaf water status in temperate deciduous trees (kaasautor). // Austral. J. Plant Physiol. (2001) 28
* Antennal sensilla of the ground beetle Platynus dorsalis (Pontoppidan,1763) (Coleoptera, Carabidae) (kaasautor). // Microsc Res. and Tech. (2001) 55
* Preparation of smooth siloxane surfaces for AFM visualization of immobilized biomolecules (kaasautor). // Surface Sci. (2003), 532.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* ZBI 1947–1997, 68.

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Scarpe** ([skaʁp]) on jõgi Prantsusmaa põhjaosas Hauts-de-France'i piirkonnas. See on Escaut' (Schelde) vasakpoolne lisajõgi. Jõe lähe on Berles-Monchelis Aubigny-en-Artois' lähedal. See voolab läbi Arras', Douai ja Saint-Amand-les-Eaux'. Jõgi lõpeb Mortagne-du-Nord'is, kus see suubub Scheldesse.

Scarpe'i mägi Kanadas Albertas nimetati jõe järgi.

Laevatatav veetee ja selle söepraamid on ka 19. sajandi kirjaniku Émile Zola romaanides.

Navigatsioon
------------

Scarpe'i jõgi ja ühendavad veeteed (ei näita mittelaevatatavat osa Arras'st läänes)
Jõe muutsid laevatatavaks tammid ja lüüsid rohkem kui u 2/3 selle pikkusest (67 km).

See on jagatud Ülem-Scarpe'iks (*Scarpe supérieure*, 23 km, 9 lüüsi) Arras'st Courchelettes'i, Kesk-Scarpe'iks läbi Douai, ja Alam-Scarpe'iks (*Scarpe inférieure*, 36 km, 6 lüüsi) Douaist Escaut'ni. Kesk-Scarpe ei ole enam laevatatav, kuid sellest viib mööda suure võimsusega Dunkerque'i-Schelde kanal.

Ajalugu
-------

Sellel jõel navigeeriti Escaut'st Douaini juba 638. aastal, kuid tähtsasse Arras' linna pääsuks oli vaja välklüüsidega täiustusi, milleni jõuti 1613. aastal. See jäi navigeerimiseks madalaks, erineva laiuse ja pikkusega lüüsidega, kuni seda 1840. aastatel Becquey gabariidiga parandati. Freycineti gabariidi laiendamine viidi lõpule u 1890. aastaks. Täna on Alam-Scarpe Douai ristmikust Saint-Amand-les-Eaux'ni suletud, kuna süvendamine ja uue omaniku ning operaatori leidmine on pooleli.

Jõgi ja selle org olid Esimeses maailmasõjas olulised lahinguväljad. Scarpe'i org on alates 2020. aastast määratud kaitstud Ramsari märgalaks.
**Märt Saarma** (21. detsember 1935 Tallinn – 15. märts 2019) oli eesti psühhiaater.

Elulugu
-------

Märt Saarma oli ohvitseri poeg, Jüri Saarma vennapoeg ja Mart Saarma onupoeg. 

Lõpetas 1954 Tallinna 20. Keskkooli, 1960 TRÜ arstiteaduskonna, 1964–67 TRÜ aspirant, meditsiinikandidaat (1967, TRÜ), väitekiri "Клинико-физиологическое действие аминазина, трифлуоперазина и галоперидола при хронической шизофрении", meditsiinidoktor (1977, TRÜ), väitekiri "Клинико-нейрофизиологический анализ депрессивных состояний и их лечения".

Täiendas end Moskvas, 1976 Prahas Karli Ülikoolis. Oli 1960–1964 Vabariikliku Tarvastu Psühhoneuroloogiahaigla psühhiaater, 1967–1975 TRÜ psühhofarmakoloogia labori vanemteadur, 1975–1983 psühhiaatria kateedri dotsent, 1983–1985 professori kohusetäitja, 1985–1992 professor.

Saarma oli 1992–1998 TÜ Kliinikumi Psühhiaatriakliiniku erakorraline professor, aastast 1998 emeriitprofessor, ühtlasi Ahtme haigla psühhiaatriakonsultant.

Teadustöö
---------

Uurinud neurootiliste seisundite, depressiooni ja skisofreenia neurofüsioloogiat ja ravi, täpsustanud klassikaliste ravimeetodite ja psühhofarmakonide kliinilise toime iseärasusi ning nende diferentseeritud kasutamist. Eesti Psühhiaatrite Seltsi liige (aastast 1963). Nõukogude Eesti preemia (1975, kollektiivis). Üle 140 teadustrükise, õppevahendeid.

Tunnustus
---------

1998 Tartu Ülikooli suur medal

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. ↑  "Tartu Ülikooli suure medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 4.12.2022.

Teoseid
-------

* Клинико-экспериментальные наблюдения о деиствии однократных доз аминазина у больных хронической шизофренией. // Вопр. клин. неврол. психиатр. 3. Tartu, 1963
* Kõrgema närvitegevuse uurimise andmed depressiivsete seisundite ravi näidustusena (kaasautor). // NET (1970) 1
* Conditioning studies on ammonium chloride therapy in depressive states (kaasautor J. Saarma). // Activitas Nervosa Superior 13 (1971) 2
* Kliiniline psühhofarmakoloogia (kaasautor). Tallinn, 1981
* Psüühika osa haiguste kujunemises ja ravis. Tartu, 1986
* Редуцированный вариант судорожной терапии хлористым аммонием больных невротической депрессией (kaasautor J. Saarma). // Ж. невропат. психиатр. 90 (1990);5.

Kirjandus
---------

* Album professorum Universitatis Tartuensis anno MCMXCVIII. Trt, 1998, 164
* EE 14, 450
* Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 125
* II, 157
* Maaroos, I. Uusi arstiteaduse doktoreid. // Nõukogude Eesti Tervishoid (1977) 6, 448–449
* Märt Saarma. (1982) 6, 461
* Merila-Lattik, H. Eesti arstid 1947–1997. Tallinn, 1997, 983–984
* Tartu Ülikooli Kliinikum 200. Trt, 2004, 270
* Tartu Ülikooli arstiteaduskond 1982–2007. Trt, 2007, 44, 90, 91, 172, 173, 343, 347, 352, 353, 357, 359.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Großenwörden** on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Stade kreisis. Valla pindala on 12,35 km². 31. detsembril 2017 elas seal 457 inimest.

Ajalugu
-------

Großenwörden kuulus 1180. aastal loodud vürstlikku Bremeni peapiiskopkonda. Küla on mainitud 1. mail 1255 nimega Wörden Bremeni toomkapiitli dokumendis kümnisesubjektina. 1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esmalt personaalunioonis Rootsi – mille katkestas Taani okupatsioon (1712–1715) – ja 1715. aastast Hannoveri krooniga. Pärast Preisi ja Prantsuse okupatsiooni aastatel 1806–1810 annekteeris hertsogkonna üürike Vestfaali kuningriik, 1. jaanuaril 1811 annekteeris selle Prantsusmaa.

1813. aastal anti hertsogkond tagasi Hannoveri kuurvürstkonnale, mis – pärast ülendamist Hannoveri kuningriigiks 1814. aastal – liidendas hertsogkonna reaaluniooni ja hertsogkonna territooriumist, sealhulgas Großenwördenist *Amt* Himmelpfortenis, sai 1823. aastal loodud Stade regiooni osa. 1852. aastal sai Großenwördenist *Amt* Osteni osa, mis ühendati 1885. aastal Neuhaus an der Oste kreisiga. Preisi kreisireformi käigus 1932. aastal sai Großenwördenist osa laiendatud Stade kreisist.

Viited
------

1. ↑  Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Register of German municipalities (4th quarter 2022), vaadatud 12.02.2023.

Stade kreisi vallad

* Agathenburg
* Ahlerstedt
* Apensen
* Balje
* Bargstedt
* Beckdorf
* Bliedersdorf
* Brest
* Burweg
* Buxtehude
* Deinste
* Dollern
* Drochtersen
* Düdenbüttel
* Engelschoff
* Estorf
* Fredenbeck
* Freiburg/Elbe
* Großenwörden
* Grünendeich
* Guderhandviertel
* Hammah
* Harsefeld
* Heinbockel
* Himmelpforten
* Hollern-Twielenfleth
* Horneburg
* Jork
* Kranenburg
* Krummendeich
* Kutenholz
* Mittelnkirchen
* Neuenkirchen
* Nottensdorf
* Oederquart
* Oldendorf
* Sauensiek
* Stade
* Steinkirchen
* Wischhafen
**Semjon Zahharovitš Borissov** (jakuudi keeles Семeн Захарович Борисов; vene keeles Семён Захарович Борисов; 26. august (vkj 13. august) 1911 Megino-Kangalassõ uluss, Jakuudi oblast – 7. oktoober 1999) oli jakuudi rahvusest Jakuudi ANSV partei- ja riigitegelane.

Ta oli aastatel 1946–1948 ja 1950–1951 Jakuudi ANSV Ministrite Nõukogu esimees. Aastatel 1951–1965 oli ta NLKP Jakuudi oblastikomitee esimene sekretär ja ühtlasi oli ta 1952–1966 NLKP Keskkomitee liikmekandiaat.

Haridus- ja töökäik
-------------------

Borissov omandas 1930. aastal keskhariduse Jakutskis. 1932. aastal astus ta Üleliidulise Kommunistliku (bolševike) Partei liikmeks. Ta töötas aastatel 1932–1934 Jakuudi ANSV Kesktäitevkomitees instruktorina. 23-aastaselt 1934. aastal valiti ta Suntari rajooni täitevkomitee esimeheks. 1938. aastal saadeti ta kui edukas rajoonijuht Moskvasse nõukogude ülesehitustöö alastele kõrgematele kursustele.

Pärast kõrgemate kursuste lõpetamist 1939. aastal asus ta tööle Jakuudi ANSV Rahvakomissaride Nõukogus: aastatel 1939–1941 oli ümberasustamise osakonna juhataja, 1941–1944 RKN esimehe asetäitja, 1944–1946 maaviljeluse rahvakomissar ning 1946. aastal määrati ta Jakuudi ANSV Ministrite Nõukogu esimeheks (juhtis Ministrite nõukogu 1946–1948 ja 1950–1951).

Aastatel 1948–1950 oli ta ÜK(b)P Keskkomitee juures asuva rajooni- ja oblastikomiteede esimeste sekretäride kursuste kuulaja. Pärast kursusi juhtis ta 14 aasta vältel Jakuudi ANSV parteiorganisatsiooni (1951–1965). 

Aastatel 1965–1969 töötas ta Moskvas Vene NFSV Ministrite Nõukogu esimehe nõunikuna põhjaregioonide alal. 1969. aastast oli ta üleliidulise tähtsusega personaalpensionär.

Raamatud
--------

* "Алмазы и вожди" ('Teemandid ja juhid')

Viited
------

1. 1 2  Борисов Семён Захарович. knowbysight.info
2. 1 2  90 лет со дня рождения С.З. Борисова. nlrs.ru
3. 1 2 3  Семен Захарович Борисов. forum.ykt.ru
**Lasnamäe Muusikakool** on lastemuusikakool Tallinnas aadressil Punane tänav 69.

Alates 1980. aastast tegutses Tallinna Laagna Gümnaasiumis muusikaklass. Aastate jooksul kujunes muusikaklassist muusikaosakond. Puhkpillieriala õpilaste baasil hakkas tegutsema ainuke üldhariduskooli puhkpilliorkester Tallinnas. Peale õppetöö tegeles muusikaosakond kultuuriürituste korraldamisega Lasnamäe linnaosas, eesti muusika tutvustamisega vene õppekeelega koolides, esines Vikerraadios ja Raadio 7s, osales laulupidudel ja kolmes rahvusvahelises projektis: "Erkki-Sven Tüür tuleb kooli" (koos Inglise muusikutega), "Europäevad 1997" Vantaas ja "Nuori Osaaja 2000" Helsingis.

1. septembril 2000 alustas Laagna Gümnaasiumi muusikaosakonna baasil tööd **Lasnamäe Muusikakool**. 31. oktoobril 2005 alustas muusikakool tööd endisest keskkoolist muusikakooli vajadusi arvestades ümberehitatud ruumides aadresil Punane tänav 69. 

Lasnamäe Muusikakoolis on võimalik õppida klaveri-, oreli-, viiuli-, süntesaatori-, akordioni-, kandle-, kitarri-, basskitarri-, jazzklaveri-, flöödi-, plokkflöödi-, oboe-, trompeti-, klarneti-, saksofoni-, aldi-, tenori-, baritoni-, tuuba- ja löökpillierialal. Lisaks erialapillile õpetatakse solfedžot, muusikalugu, üldklaverit, saatekujundust, improvisatsiooni ja koosmängu. 

Kooli direktor on Erika Jefimova.

Välislingid
-----------

* Koduleht
Inglise sõjaväeinsener John By
Rideau kanali lüüsid (Thomas Burrowesi akvarell 1834)
**John By** (7. august 1779 Lambeth, London – 1. veebruar 1836 Frant, Ida-Sussex) oli inglise sõjaväeinsener (kolonelleitnant), Rideau kanali ehituse kuraator. 

Ta teenis Briti armee insenerikorpuses Corps of Royal Engineers. Tema juhtimisel rajatud Rideau kanal on tänapäeval arvatud UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Elukäik
-------

1802. aastal saadeti ta Ülem-Kanadasse, kus ta tegeles Quebeci linna fortifikatsiooniga ja Saint Lawrence'i jõe laevatatavuse parendamisega. 

Aastatel 1811–1815 teenis ta Wellingtoni armees Euroopas. 

Arvesse võttes tema varasemat kogemust Kanadas, saadeti ta 1826. aastal sinna tagasi – seekord juhtima Rideau kanali ehitust. Esimese asjana tuli rajada kanaliehitajate asula. See sai tema auks nimetatud Bytowniks (hiljem (1855) nimetati see ümber Ottawaks). 1828. aastal ehitas ta üle Ottawa jõe silla Union Bridge ühendamaks Bytowni Wrightstowniga (hilisem Hulli linn). Kanali ehitus kestis kuus aastat ja see avati 1832. aasta kevadel.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **John By** |

* By, John. Dictionary of Canadian Biography
* John By. Dictionary of National Biography (1901)
**Seto Käsitüü Kogo** on käsitööpärandit kandev mittetulundusühing, mis loodi 18. juulil 2006 Obinitsas Setumaal.

Organisatsiooni põhieesmärk on setu traditsioonilisel käsitööl põhineva ettevõtluse arendamine setu käsitöötraditsiooni järjepidevuse ja säilitamise kaudu. Seto Käsitüü Kogu on oma tegevuse üles ehitanud kolmele kandvale eesmärgile: 1) säilitada traditsioonilist käsitööd; 2) anda see edasi järeltulevatele põlvedele ja 3) toetada setu traditsioonilisel käsitööl põhinevat ettevõtlust.

Eesmärkide täitmiseks korraldab ühendus koolitusi ja õppereise, näitusi ja ühiselt laatadel osalemisi, annab välja trükiseid ja teeb koostööd erinevate organisatsioonidega, et esindada ja kaitsta Setomaa käsitööliste huve. Kutsub ellu ja viib läbi erinevaid projekte.

See kuulub koos selliste organisatsioonidega, nagu Setomaa Valdade Liit (asutatud 1994), Setomaa Turism (2006), Piiriäärne energiaarendus (2007), Seto Küük (2017) ülesetumaaliste organisatsioonide hulka, kelle tegevuse eesmärk on Setumaa kultuuripärandi ja maaelu säilimine.

Seto Käsitüü Kogo tegevjuht on Ingrit Kala, juhatuse liikmed on Sigre Andreson, Ingrit Kala ja Evar Riitsaar.

Viited
------

1. 1 2 3  "Kogo". *Seto Käsitüü Kogo koduleht*. Vaadatud 16.03.2018.
2. 1 2  "Ainulaadne Setomaa". *Setumaa koduleht*. Vaadatud 17.03.2018.
3. ↑  "Setomaa käsitöömeistreid liidab nüüd ülesetomaaline organisatsioon" (PDF). *Siseministeeriumi koduleht*. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 17.03.2018. Vaadatud 17.03.2018.

Välislingid
-----------

* "Tootearendus aitab seto ja võro käsitöö turunduse uuele tasemele" Seto Käsitüü Kogo MTÜ (2017–2020)
* Seto Käsitüü Kogo: kaalusime kolme komplekti, proovisime põllesid, pealinikut ja tassisime Kadriorgu suurel hulgal seto hõbeehteid. – Maaleht, 27. veebruar 2017
Zwentendorfi tuumaelektrijaam
**Zwentendorfi tuumaelektrijaam** oli esimene kolmest kavandatavast tuumaelektrijaamast Austrias ja ainus, mis valmis ehitati. Jaam asus Alam-Austria liidumaal Tullni ringkonnas Zwentendorf an der Donau asulas, Viinist mööda Doonaud umbes 30 kilomeetrit ülesvoolu. Jaam ei ole kunagi käigus olnud.

1960. aastate lõpus otsustas Austria valitsus algatada tuumaenergiaprogrammi. Jaama ehitus algas aprillis 1972, jaam oli disainitud 692 MW võimsusega keevveereaktorina, mis oleks pidanud andma ligi 10% Austria elektritoodangust. Jaama ehitus maksis ligi 5,2 miljardit Austria šillingit (tänases rahas umbes 1,4 miljardit eurot). 1974. aasta naftakriisi ajal otsustas Austria liidukantsler Bruno Kreisky Austria viia üle tuumaenergiale, et vähendada Austria sõltuvust fossiilkütustest, ning Austriasse kavandati teist tuumajaama. Toonane Austrias võimul olev sotsiaaldemokraatlik valitsus, ja ka peamine opositsioonipartei – konservatiivne Rahvapartei – toetasid mõlemad tuumaenergiat.

Tuumaenergia oli aga Austrias vägagi vastuoluline – selle vastu olid nii konservatiivsemaid pereväärtuste esindajaid, vasakpoolseid utopiste ja keskkonnakaitseaktiviste. Ka Austria riiklik energiaettevõte Verbund AG, mis omas Austria suuri hüdroelektrijaamu, kartis energiahindade langust tuumaenergia kasutuselevõtu korral ja alustas oma reklaamikampaaniat.

Juunis 1978 teatas kantsler Kreisky, et tuumaenergia pannakse rahvahääletusele, mis toimub 5. novembril 1978. Kreisky arvas, et tuumaenergia pooldajad võidavad, kuid läks vastupidi – tuumaenergia kasutamine lükati napilt tagasi (50,5% vs 49,5%). Viin ja idapoolsed liidumaad peamiselt toetasid tuumaenergiat, kuid läänepoolsed mäeliidumaad olid tugevalt vastu – Vorarlbergis 84,4% ja Tiroolis 65,8%. Seetõttu, kuigi elektrijaam oli valminud, ei käivitatud seda kunagi ja selle asemele ehitati hoopis Dürnrohri soojuselektrijaam. Detsembris 1978 võttis Austria parlament vastu seaduse tuumaenergia keelamiseks, 1999 lisati see Austria põhiseadusese.
**John Carlyle Raven** (28. juuni 1902 London – 10. august 1970 Dumfries) oli inglise psühholoog. Tema suurimaks panuseks peetakse Raveni progressiivsete maatriksite testi loomist.

Tema isa suri varakult ning jättis Johni tema ema ja kahe õe eest hoolitsema. Johni õpetajad ei lootnud temast palju, kuna ta kannatas düsleksia all. Kõigest hoolimata jätkas ta õpinguid ning teenis elatist õpetajana füüsiliste puuetega laste koolis. Tema üheks huviks oli religioonipsühholoogia. Ta töötas assistendina psühhiaatri ja geneetiku Lionel Penrose'i juures, kes uuris vähese vaimse võimekuse põhjuseid ja kasutas Stanford–Binet' intelligentsusteste.

Raveni progressiivsete maatriksite test on mittesõnaline intelligentsustest, mis algab lihtsamate ülesannetega ja muutub järjest keerukamaks. Et varasemad intelligentsustestid (Binet'-Simoni test, David Wechsleri testid WAIS ja WISC) sõltusid inimese keelelisest arengust, siis oli väga raske neid teste kõigile inimestele kohandada. Raveni test kõrvaldas selle probleemi.
Kirveskala *Argyropelecus hemigymnus* vähilaadset söömas
**Abüssaalikalad** ehk **süvamerekalad** on maailmamere abüssaali ja selle peal asuvat pelagiaali asustavad kalad (batübiondid), kes enamasti elavad 3000–6000 m sügavusel.

Abüssaalis valitsevad karmid keskkonnatingimused: ülikõrge rõhk, täielik pimedus, taimede puudumine, napp toidulaud jne. Abüssaalikaladel on nende tingimustega sobitumiseks mitmesuguseid kohastumusi. Kalad toituvad siin peamiselt käsnadest, ainuõõssetest, vähilaadsetest jt.

Kohastumused
------------

Enamik abüssaalikalu on üsna väikesed, pikkus on 1–50 cm (üksikuil juhtumeil kuni 1 m või rohkemgi). Enamasti on need kalad tumedat värvi või pigmenditud.

Mõnede abüssaalikalade magu võimaldab mahutada ja seedida peaaegu röövkala endaga ühesuuruseid toiduobjekte, näiteks teisi kalu.

Pilkase pimeduse tõttu on mõnedel kaladel arenenud teleskoopsilmad, nt kirveskaladel (*Argyropelecus*), mis võimaldavad väiksematki valgussähvatust tajuda.

Mitmed abüssaalikalad on hermafrodiidid, mõned ka muudavad oma sugu elu vältel.

Allikas
-------

* Abüssaalikalad. – *TEA entsüklopeedia*. TEA Kirjastus, 2008.

Vaata ka
--------
John Carlson (2016)
**John Carlson** (sündinud 10. jaanuaril 1990 Natickis, Massachusettsis) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Washington Capitals.

2008. aastal valiti ta NHL-i *draft* '​is Capitalsi poolt 27. valikuna. 2. mail 2009 debüteeris ta Capitalsi noorteklubi Hershey Bearsi ridades American Hockey League'is (AHL). Aastatel 2009 ja 2010 võitis ta Bearsiga Calder Cup'i.

NHL-is tegi Carlson Capitalsi meeskonnas debüüdi 21. novembril 2009 mängus Toronto Maple Leafsi vastu. Esimese värava viskas ta liigas 25. märtsil 2010 mängus Carolina Hurricanesi vastu. Hooajal 2010–11 valiti Carlson hooaja uustulnukate sümboolsesse koosseisu (*All-Rookie Team*). 2018. aastal võitis ta Capitalsiga Stanley karika. Samal hooajal kogus ta nii põhihooajal kui ka väljalangemismängudes kaitsemängijatest enim punkte (vastavalt 68 ja 20). 2019–20 põhihooajal oli taas kõige resultatiivseim kaitsemängijatest (15+60) ning ta valiti liiga hooaja sümboolsesse koosseisu (*NHL First All-Star Team*).

Aastatel 2019 ja 2020 on ta osalenud NHL-i tähtede mängul.

2010. aastal tuli Carlson USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Ta kuulus USA jäähokikoondisse 2014. aasta taliolümpiamängudel, kus saavutati neljas koht.

Välislingid
-----------

 John Carlson – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* John Carlson NHL.com lehel
* John Carlson hockeydb.com lehel
**Pisarakott** (ladina keeles *saccus lacrimalis*) on inimeste ja paljude loomade peas, silmakoopa alumises nurgas pisarakotiaugus paiknev laiend. Pisarakott ühendab pisarakanalikesi nina-pisarajuhaga. 

Pisarakottide areng, anatoomia, füsioloogia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.

Imetajatel
----------

### Inimestel

Inimese pisarakott on pisaraaparaadi osa ja paikneb silmakoopa alumises nurgas. See ühendab pisarakanalikesi nina-pisarajuhaga.

#### Patoloogia

Inimestel seostatakse pisarakottidega mitmeid haiguslikke seisundeid, näiteks pisarakotipõletikke ja uudismoodustisi. Pisarakoti hea- ja pahaloomulised kasvajad on siiski haruldased, kirjeldatud on ligi 400 (2001) nimetatud haigusjuhtu.

Viited
------

1. ↑  "Meditsiinisõnastik" 587:2004.
2. ↑  Devron H. Char,Tumors of the Eye and Ocular Adnexa, Volume 1, lk 386, 2001, American Cancer Society, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 27.01.2014) (*inglise keeles*)
**Urmas Ingver** (11. juuni 1961 Tallinn – 3. oktoober 2013) oli eesti põllumajandustegelane.

Ta lõpetas aastal 1984 Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomina.

Ta oli Jõgeva Tootjate Liidu esimees ja ettevõtja ning põllumeeste eestkõneleja, kes kuulus põllumajandusministrit nõustavasse Põllumajanduse ja Maaelu Arengu Nõukogusse ning mitmetesse töögruppidesse, kus kujundati Eesti maaelu ja põllumajanduse arengusuundi.

Ta oli 15. aprillist 1996 Eestimaa Rahvaliidu / Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liige. Ta kandideeris Jõgeva vallavolikogu liikmeks aastatel 1996 (valimisliidus "Rahvuslik koostöö", sai 25 häält, ei valitud), 1999 (valimisliidus Vald, sai 80 häält, valiti vallavolikogu liikmeks) ja 2002. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel (Eestimaa Rahvaliidu nimekirjas, sai 17 häält, ei valitud). Samuti kandideeris ta 1999. aasta Riigikogu valimistel riigikokku (Eesti Maarahva Erakonna nimekirjas), sai 346 häält ega osutunud valituks.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Lahkus Urmas Ingver