recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vello Kallas** (16. juuli 1942 Tallinn – 6. november 2013 Tallinn) oli eesti margikunstnik.

Vello Kallas sündis 16. juulil 1942 Tallinnas Kalamajas. 

Juba 10-aastaselt jäi ta orvuks. 1949. aastal alustas kooliteed Tallinna I Keskkoolis(Gustav Adolfi Gümnaasium). Pärast keskkooli lõpetamist asus tööle tehases Juveel. 

Ta põgenes aastal 1967 Soomes turismigrupist, kust ta jõudis Rootsi. Rootsis olles töötas mitmes ettevõttes(Misomex,Tumba Bruk), pikemalt Rootsi Riigipanga Väärtpaberite trükikoja graafilise vormi ja gravüüri osakonnas, kus ta tegeles võltsimiskindlate väärtpaberite kujundamisega. Märkimist väärib fakt, et Kallas joonistas Elmar Ojaste ja Vambola Hurda koostatud Eesti postiajaloo käsiraamatusse üle 4000 templijäljendi. 

Veel enne Eesti iseseisvuse taastamist – 1990. aastal – hakati ette valmistama Eesti oma postmarkide trükkimist. Kui postmargikavandite konkurss ei andnud korraldajaid rahuldavat tulemust, siis pöörduti Vello Kallase poole. Vello pakkus uute Eesti postmarkide motiiviks riigivapi motiivi. Professionaalina turvatrükiste alal ei piirdunud ta joonisega kavandist, vaid graveeris selle ja esitas omapoolse pakkumise proovitrükina. Tema kavand võeti vastu ning Vello Kallas jätkas oma kavandite viimistlemist. Vello Kallasest ei saanud ainult esimeste uute Eesti postmarkide kujundaja, vaid ka oluline abimees Eesti Postile nende trükkimise korraldamisel ja kvaliteedi tagamisel. 

Vello Kallase kujundatud käibemarkide sarjas ilmus aastail 1991–1998 kokku 47 marki. Lisaks sellele kujundas ta 1991. aastal ilmunud Eesti lipuga margi ja 1994. aastal ilmunud Rootsi kuninga Gustav II Adolfi juubelimargi ning 1993. aastal kaks Eesti Posti eritemplit. Rahvusvaheline Eesti Filatelistide Selts ESTONIA valis Vello Kallase auliikmeks ning tunnustas tema suurt tööd Eesti postiajaloo jäädvustamisel ja postmarkide kujundamisel oma teeneteristiga. 

Pärast Eesti iseseisvuse taastamist sai Vello Kallas taas oma sünnimaad külastada. Lühikestest külastustest said siin veedetud suved Läänemaal, Jaluksel ja edasi uuesti elama asumine Tallinna. Vello Kallas suri 6. novembril 2013 Tallinnas. Meister on lahkunud, kuid tema töö tulemused on jäänud. Nii Eesti postiajaloost kirjutatud trükistesse, kui ka Eesti postmarkide korjajate albumitesse.

Vello Kallase pärand, sh erinevad proovid ja nummerdatud suveniirlehed, on Postimuuseumi kogudes õnneks üsnagi hästi esindatud.

Vello Kallase motoks läbi elu on olnud „finnas men inte synas – olla nähtamatu".

Välislingid
-----------

* Omad piiri tagant aitasid margid taas käibele Tartu Postimees, 24. jaanuar 2012
* 
*
Virumaa valdade piirid enne ja pärast 1939. aasta vallareformi
**Mahu vald** oli vald Viru maakonnas aastail 1939–1950.

Vald moodustati senise Kalvi valla maa-alast, välja arvatud osa Ridaküla maa-alast ja Pada metsandiku kvartaalide nr. 67, 68 ja 69 maa-alad; senise Pada valla Toomiku, Võrkla, Metsavälja, Aru, Pada, Varudi ja Kassamäe küla, Pada, Samma ja Varudi asunduste ning Varudi asunduse talude lahus-heinamaatükkide maa-aladest; senise Kunda-Malla valla Mahu ja Männiku küla ning Kunda metsandiku kvartaalide nr. 117–119 maa-aladest.

Mahu valda kuulusid Viru-Nigula, Nugeri, Vasta asundus, Aruvälja, Kanguristi, Lepiku, Unukse talu, Kalda ja Võrkla küla, Varudi asundus, Samma asundus, Pada asundus, Pada, Toomiku, Aru, Metsavälja, Voorse, Raudna, Tüükri ja Aasokalda, Lahe, Mahu, Männiku, Unukse vabatküla, Pärna, Adrika, Mäepealse, Orgu, Koila, Kalvi asundus, Kesimetsa, Kelu ja Kurna, Oru asundus, Koogu asundus, Herjapea, Abaja, Rannu, Kõrtsialuse, Rida, Tamme, Uusküla, Aseri vabrik, Meriküla, Aseri asundus, Aseri-Aru ja Aseri küla.

Vald kuulus Riigivolikogu 68. valimisringkonda, kust valiti Arnold Tartu.

Mahu vallavanem Tiiman Tamme suri mais 1940.

1945. aastal moodustati Mahu vallas Aseri, Kalvi, Samma ja Viru-Nigula külanõukogu.

Mahu vald likvideeriti 1950. aastal. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s kaotati 1. oktoobril 1950 maakonnad ja vallad ning moodustati Kiviõli rajoon, Mahu valla alad lülitati Kiviõli rajooni koosseisu.

Viited
------

1. ↑  Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
2. ↑  590. Viru Maavanema otsus Viru maakonna vallavolikogude valimisringkondade arvu ja nende piiride kohta. Riigi Teataja, nr. 75, 9 september 1939
3. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Viru maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta". Eesti NSV Teataja, 1945, 33, 520
4. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s. Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
Kolmemastilise barkantiini purjestus. 1 - väliskliiver, 2 - sissekliiver (või kliiver), 3 - fokktaaksel (või sisekliiver), 4 - fokkpuri, 5 - (fokk-)alamarsspuri, 6 - ülamarsspuri, 7 - praampuri, 8 - roilpuri, 9 - groottaaksel, 10 - groot-alatengtaaksel (grootmarsstaaksel), 11 - groot-ülatengtaaksel, 12 - grootroiltaaksel, 13 - grootkahvelpuri, 14 - grootopsel, 15 - besaankahvelpuri, 16 - besaantopsel.
Täispurjeis hispaania neljamastiline barkantiin Juan Sebastián Elcano pakstaaktuules
**Barkantiin** on kolme- või enamamastiline purjelaev, mille fokkmastis on raapurjestus ja ülejäänud mastides pikipurjestus.

Kirjeldus
---------

Barkantiini fokkmast on raapurjestuses, teistel mastidel on kahvelpurjed, taakslid ja topslid. Fokkmasti ees on 3-4 kliivrit ja fokktaaksel (foka), vahel kõrgemal ka fliiger.

Ajalugu
-------

Esimesed kolmemastilised barkantiinid ehitati 19. sajandi alguses. 4-mastilised ilmusid 19. sajandi lõpus. Pärast 1918. aastat ilmusid meredele ka 5- ja 6-mastilised barkantiinid.

Tuntud barkantiine Eestis
-------------------------

Barkantiin Mercator
* George – ehitatud 1869. aastal Heinastes; 3-mastiline, üldpikkus 36,1 m, laius 8,4 m, veeväljasurve 283 brt; omanik Jüri Veide. Oli esimene Eesti laev, mis purjetas kaablilastiga (laevaköied) üle Atlandi ookeani 73 päevaga ja tagasi Le Havre'i sadamasse 80 päevaga. 1884. aastal lõppevad andmed laeva sõitude kohta
* Tormilind – Eesti ilusaim ja kuulsaim barkantiin, ehitati 1922. aastal Hara lahe ääres. 4-mastiline LOA = Pikkus 45,71 m
* Jaen Teär – algselt barkantiin, hiljem mootorkuunar
* Vega – ehitatud 1952. aastal Soomes; 3-mastiline, üldpikkus 44 m, laius 9 m, süvis 2,9 m, kiirus pujedega 7,5 sõlme; laeval on ka abimootor; kogumahutavus 322 brt. Oli Tallinna Merekooli esimene õppelaev

Vaata ka
--------

* Kuunar
* Brigantiin

Välislingid
-----------

* Barkantiin Merevikis

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Barkantiin** |

| * v
* r
Purjelaevad |
| --- |
| 
Barkantiin **·** Brigantiin **·** Dau **·** Džonki **·** Flöit **·** Fregatt **·** Galeoon **·** Karakk **·** Karavell **·** Ketš **·** Koge **·** Kuunar **·** Parklaev **·** Prikk **·** Täislaev |
Tartu Maarja koguduse maja esiplaanil, 2016.
**Tartu Maarja kogudusemaja** (ehk **Tartu Maarja leerimaja**) on EELK Tartu Maarja kiriku kogudusele kuuluv hoone Tartus, Õpetaja tänav 5.

Maja valmis 1936. aastal, selle kõrval paiknenud koguduse õpetaja maja hävis 1941. aasta juulis Teises maailmasõjas. Nõukogude ajal kogudusemaja riigistati, kuid tagastati kogudusele 1997. aastal. Maja taastamises osales ka Narva Aleksandri koguduse õpetaja Villu Jürjo. Piiskop Einar Soone pühitses saali sisse 10. detsembril 1997. Hoones asuvad Maarja koguduse 70 kohaga kirikusaal, kantselei, õpetaja ametikorter jms. Maja on projekteeritud arhitekt Nikolai Kusmini poolt.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. september 2013. Vaadatud 3. septembril 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Kogudusemaja Tartu Maarja koguduse kodulehel
3. ↑  Tartu Maarja kogudusemaja[*alaline kõdulink*] Tartu kultuuriinfo andmebaasis Kultuuriaken
4. ↑

Välislingid
-----------

* Kogudusemaja Tartu Maarja koguduse kodulehel
* Tartu Maarja kogudusemaja Tartu kultuuriinfo andmebaasis Kultuuriaken
**Khalifa Belqasim Haftar** (araabia keeles خليفة بلقاسم حفتر; sündinud 7. novembril 1943 Ajdabiyas) on Liibüa sõjaväelane, välimarssal ja feldmarssal.

Ta sündis aastal 1943 Ajdabiyas Al Wahati omavalitsuses. Ta on lõpetanud Benghazi Sõjaväeakadeemia. Ta on täiendanud end Nõukogude Liidus ja Egiptuses. Ta toetab Liibüa idaosa valitsust. 1996–2011 elas ta Ameerika Ühendriikides ja sai USA kodakondsuse.

Ta on Liibüa Rahvusarmee (LNA) juht. 2019. aasta alguse seisuga on LNA vallutanud suuremad linnad Liibüa lõunaosas.

2019. aasta 3. aprillil teatasid Haftarile lojaalsed väed, et nad on valmis puhastama Liibüa lääneosa terroristidest ja palgasõduritest.

Järgmisel päeval käskis Haftar LNA-l alustada Tripoli vallutamist. Õhtul vallutas LNA Tripolist 27 kilomeetri kaugusel asuva turvatõkke lahinguta. 

5. aprillil üritas LNA hõivata Zawiya linnas asuvat baasi, ent kohalike võitlejate vastuseisu tõttu see nurjus.

6. aprillil hõivas LNA Tripoli rahvusvahelise lennuvälja, mida üritasid takistada ühtsusvalitsust toetavad relvarühmitused õhurünnakuga Al-‘Azīzīyah piirkonnas Liibüa lääneosast Mişrātah lääneosast õhku tõusnud lennukitega.

14. aprilli seisuga oli Maailma Terviseorganisatsiooni andmetel lahingutes surma saanud 121 ja haavata 561 inimest.

2021. aasta novembris teatas Khalifa Haftar, et kandideerib 2021. aasta detsembris toimuma pidanud presidendivalimistel, kuid need lükati edasi.

Viited
------

1. ↑  Aleksander Krjukov (4. aprill 2019 20:40). "Liibüa sõjapealik Haftar andis vägedele käsu Tripoli peale minna". *ERR*. Eesti Rahvusringhääling. Originaali arhiivikoopia seisuga 5. aprill 2019.
2. ↑  Laur Viirand (5. aprill 2019 15:25). "Laur Viirand". *ERR*. Eesti Rahvusringhääling. Originaali arhiivikoopia seisuga 7. aprill 2019.
3. ↑  "Liibüas teatasid Haftari väed Tripoli lennuvälja hõivamisest". *Postimees*. Postimees Grupp. 7. aprill 2019, 00:13. Originaali arhiivikoopia seisuga 7. aprill 2019.
4. ↑  World Health Organization in Libya (13. aprill 2019). "World Health Organization in Libya". *Twitter* (inglise keel). Originaali arhiivikoopia seisuga 14. aprill 2019. #LibyaCrisis casualties are 682: 121 dead and 561 wounded.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
**Pulbervärvimine** on värvimismeetod, kus värvid on pulbrilises olekus ja lahustivabad. Peamiselt pulbervärvitakse metallesemeid, aga ka muid materjale: keraamikat, puitu, plasti jne.

Värvi kinnitamine kuumutusahjus
-------------------------------

Värv kinnitatakse pinnale kuumutusahjus 200 kraadi juures. Pinna kvaliteedi määrab pinna eeltöötlus, mis hea lõpptulemuse saavutamiseks peab olema korralik.

Levinud on ustega kuumutusahjud, aga kasutatakse ka Power & Free konveiersüsteemidega ahje, kus kuumtöötlus on järkjärgulise viimistlusprotsessi osa.

Pulbervärvimise eelised
-----------------------

Võrreldes muude kaitsmis- või töötlusvõimalustega on pulbervärvimise valikus väga palju toone (erinevalt anodeerimisest või galvaneerimisest), eri läiked ja struktuurpinnad. Pulbervärvitud värvkattel on mitu ülesannet: see kaitseb metalli korrosiooni eest ning muudab toote värvi, läiget ja struktuuri. Värvkate, läige ja struktuur kestavad sageli kogu toote või isegi hoone eluea.

Pulbervärvimine on keskkonnasõbralik, värvi saab taaskasutada, see sobib eri keskkondades kasutamiseks.

Viited
------

1. 1 2  Memory Grupp OÜ. "Pulbervärvimine".
**Lachavičy rajoon** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Bresti oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1352 km². 2009. aasta seisuga elas seal 30 498 inimest.

Rajoon moodustati aastal 1940. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Alchoŭcy, Hančary, Końki, Kryvošyni, Kuršynavičy, Nača, Navasiołki, Padleśsie, Śviacica, Žarabkovičy ja Vostraŭ külanõukogu. Halduskeskus on Lachavičy linn.

* SvajatyčySvajatyčy
* HrušaŭkaHrušaŭka
* DaravaDarava
* SaviejkiSaviejki
* KryvošynKryvošyn

Rajooni suurimaks jõeks on Ščara. Teised tähtsamad jõed on Ščara lisajõed Myšanka ja Viedźma. Rajooni lõunaosa on soine, seal asuvad mitmed suured turbaväljad. Rajooni kõrgeim koht asub Sčastnavičy külas (253,3 meetrit), madalaim koht aga Tuchavičy külas (150,3 meetrit).

2009. aasta seisuga olid elanikest 88,45% valgevenelased, 3,53% venelased, 6.46% poolakad ja 1,56% oli teistest rahvustest. 90,55% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 8,08% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 78,17% elanikke, vene keelt aga 17,64%.

Välislingid
-----------

 Lachavičy rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
* Rajooni kaart

| * v
* r
Bresti oblasti haldusjaotus |
| --- |
| Rajoonid | 
Baranavičy rajoon • Biaroza rajoon • Bresti rajoon • Drahičyni rajoon • Hancavičy rajoon • Ivacevičy rajoon • Ivanava rajoon • Kamienieci rajoon • Kobryni rajoon • Lachavičy rajoon • Łuninieci rajoon • Małaryta rajoon • Pinski rajoon • Pružany rajoon • Stolini rajoon • Žabinka rajoon |
| Oblastilise alluvusega linnad | 
Baranavičy • Brest (selle koosseisus: Maskoŭski rajoon • Leninski rajoon) • Pinsk |
Hispaania väikesadama üldvaade
Väikesadam Soomes
Väikesadam Eestis
**Väikesadam** (ka **väikelaevasadam**, **jahisadam**, **marina**) on sadam või sadama osa, kus osutatakse sadamateenuseid väikelaevadele või teistele alla 24-meetrise kogupikkusega veesõidukitele. 

Sõna *väikesadam* ei tähista sadama territooriumi suurust, vaid sadama poolt teenindatavate veesõidukite suurust.

Kirjeldus
---------

Kõik Eesti ametlikud või avalikud väikesadamad on kantud Veeteede Ameti sadamaregistrisse. 

Väikesadamad või nende osad jagunevad üldjuhul järgmiselt:

* kodusadam – harrastusmeresõitjat teenindav väikesadam, mis pakub esmaseid tugi- ja mugavusteenuseid ning ka veesõiduki lepingulist hoidmist;
* külalissadam – harrastusmeresõitjat vastuvõttev, kõrge teeninduskultuuriga ja mitmekülgseid tugi- ja mugavusteenuseid osutav väikesadam;
* paadisadam – pakub harrastusmeresõitjale ohu või ootamatu vajaduse korral turvalist sildumisvõimalust, kuid ei osuta tugi- ega mugavusteenuseid.

Väikesadamad rajatakse tavaliselt tuulte ja lainetuse eest võimalikult kaitstuna ja nende akvatooriumi sügavus on madalam tavasadamatest. Väikesadamates on määratud sadama eeskirjaga kindlaks teenindatavate veesõidkite maksimaalne pikkus ja süvis. Sageli kasutatakse väikesadamas mugavuse ja ökonoomsuse huvides ujuvkaisid. Reeglina on väikesadamas või selle vahetus läheduses slipp ja isiklike autode parkimisvõimalus. Suuremates väikesadamates võib olla paaditankla. Eesti väikesadamates on paaditanklad paigaldatud üldjuhul tasuvuse mõttes nii, et samas oleks võimalik tankida ka maismaasõidukeid. 

Väikesadam või selle osa võib ühtlasi olla kohalik kalasadam või kohalik reisisadam (näiteks ühendus lähedal asuva väikesaarega).

Väikesadama sadamakaptenil peab olema vähemalt väikelaevajuhi tunnistus. Väikesadama sadamakapten ei kuulu atesteerimisele Veeteede Ameti poolt. 

Paaditankla Soomes

Vaata ka
--------

* Jahtklubi
* Paadisadam
* Sadam
* Sadamaregister
* Väikelaev
**Haiba mõis** oli rüütlimõis Harjumaal Hageri kihelkonnas. Tänapäeval jääb mõisaansambel Harju maakonna Saue valla Haiba küla maadele. 

Esimesed teated Haiba mõisast (saksa keeles *Haiba*) on meieni jõudnud 1672. aastast, kui ta oli Ruila mõisa osa. 17. sajandi teisel poolel on Haiba mõisa mainitud, kui Ruila kõrvalmõisa. Ruila mõisaga olid Haiba mõisal ühised omanikud kuni 1814. aastani, siis pärandus mõis Johann von Ulrichi tütrele Gustava Eleanora von Staalile. 1861. aastast kuulus mõis Mohrenschildtide. Aastatel 1899–1907 oli mõis Igelströmide valduses. 

Alates 1908. aastast oli mõis aga Doni Talurahvapanga valduses, kes mõisamaad taludeks müüs. Viimane omanik, aastail 1916–1919, oli Konstantin Jürgens.

Mõisaansambel
-------------

Mõisahoone pärineb 18. sajandi lõpupoolelt ning on kõrgel soklil asetsev ühekorruseline L kujuline kivihoone. Hoonele ehitati 19. sajandi teisel pooleljuurde kaks historitsistlikku puitnikerdustega verandat. 

Nõukogude ajal paiknes hoones Haiba sovhoosi kontor, 1993. aastast on seal Kernu vallamaja.

Vaata ka
--------

* Eesti mõisate loend

Välislingid
-----------

* Haiba mõisast Eesti mõisaportaalis

Hageri kirik
Hageri kihelkond

**Kirik**: Hageri  

**Mõisad**: Adila mõis | Angerja mõis | Hageri kirikumõis | Haiba mõis | Kelba mõis | Kirdalu mõis | Kernu mõis | Kohatu mõis | Kohila mõis | Kurtna mõis | Lohu mõis | Lümandu mõis | Mäeküla mõis | Maidla mõis | Ohulepa mõis | Pahkla mõis | Rabivere mõis | Ruila mõis | Salutaguse mõis | Sutlema mõis | Tohisoo mõis | Uuemõisa mõis
**Arved-Valentin Haug** (5. november 1922 Viimsi vald – 18. oktoober 1995 Kuressaare) oli eesti helilooja ja laulja.

Muusikutee
----------

Arved Haug õppis 1947.–1952. aastal Tallinna Muusikakoolis klarnetit ja laulu. 1963. aastal lõpetas Eesti NSV Heliloojate Liidu noorteseminari. 

1945. aastast mängis Haug mitmes orkestris ning laulis Eesti Raadio segakooris. Ta mängis saksofoni, kontrabassi, löökpille, klaverit, akordionit, kitarri. Haug töötas aastatel 1961–1986 ENSV Riikliku Filharmoonia estraadiosakonna toimetajana, ta oli ansambli Laine, orkestri Vana Toomas ja ansambli Erfia juht. 1960.–1964. aastal laulis ta Eesti Raadio Meeskvartetis koos Uno Loobi, Kalju Terasmaa ja Eri Klasiga.

Arved Haug kirjutas muusikat estraadietendustele ja lõi üle 400 laulu. Neist paljud on läbi aastate olnud populaarsed, nagu "Hõissa, pulmad!", "Sepa jutustus", "Kui kõnnib mannekeen", "Rannapiiga", "Selle laulu mina ise luuletasin", "Mere muusika", "Saadan oma varju", "Rahu hällilaul", "Kodu", "Ööbiku valss", "Sel õnnepäeval", "Lõbus korstnapühkija", "Lõpp poissmeheelule!", "Laev lahkub hommikul" jt.

Arved Haug on mänginud telemängufilmis "Näitleja Joller" (muusik) ja mängufilmis "Juhuslik kohtumine" (Hinno). Ta osales Eesti Televisiooni esimeses täispikas muusikalfilmis "Helisev päev" (1960). Arved Haugi 85. sünniaastapäevaks valmis muusikaline dokumentaalfilm "Armuigatsus".

Arved Haugi haud

Tunnustus
---------

1985. aastal sai Haug Eesti NSV teenelise kunstitegelase aunimetuse.

Isiklikku
---------

Arved Haugi vanemad olid Mihkel Eduard Haug ja Magda Auguste Haug. Tal oli kaks venda ja õde. Tema esimene abikaasa oli Ella Haug (sündinud Niinepuu, 1921–2013) ning nende tütred on Reet Linna ja Eve Haug. Teine abikaasa oli Juta Haug (Metsalu), kolmas abikaasa Anne-Reet Margiste.

Arved Haug maeti 26. oktoobril 1995 Metsakalmistule.

Viited
------

1. ↑  Reet Linna on isale andestanud. Õhtuleht, 5. november 2002.
2. 1 2  Genealoogia.
3. ↑  Eesti filmi andmebaas.
4. ↑  Metsakalmistu.

Kirjandus
---------

* Arved Haug. Laule / Arved Haug. Kirjastus Eesti Raamat. Tallinn 1969.
* Arved Haug. Laule – Arved Haug. Kirjastus Eesti Raamat. Tallinn 1982.
* Arved Haug. Laule: III valik. Kirjastus Eesti Raamat. Tallinn 1987.

Välislingid
-----------

* Arvi säras, sest ta armastas inimesi. Kultuur ja Elu, 04.2002.
* Anne Margiste on õnnelik talle loodud laulude pärast. Sakala, 7. november 2002.
* Arved Haug sai tütarde hülgamise andeks alles surivoodil. Õhtuleht, 19. august 2016.
* Näitlejanna Anne-Reet Margiste: Arved Haug oli mu elu armastus. Kroonika, 25. aprill 2018.
* Muusikaline tund. Arved Haug - 70. arhiiv.err.ee.
**Takumi Minamino** (jaapani keeles 南野 拓実 *Minamino Takumi*; sündinud 16. jaanuaril 1995 Izumisanos) on Jaapani jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Prantsusmaa kõrgliigaklubis Monaco ja Jaapani jalgpallikoondises.

Klubikarjääri alustas Minamino Jaapani kõrgliiga J1 League klubis Cerezo Osaka, kus mängis aastatel 2012–2015. 2013. aastal valiti ta Jaapani kõrgliiga hooaja parimaks uustulnukaks.

Aastatel 2015–2020 mängis ta Austria kõrgliiga klubis Salzburgi Red Bull. Ta tuli Salzburgiga kuuel korral Austria meistriks ja võitis viiel korral Austria karika.

2020. aasta jaanuarist mängis ta Inglismaa Premier League'i klubis Liverpool. Ta oli esimene Jaapani mängija Liverpooli ajaloos. Esimese värava lõi ta klubi meeskonnas 29. augustil 2020 superkarikamängus Arsenali vastu. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 19. detsembril 2020 mängus Crystal Palace'i vastu. Hooajal 2019–20 tuli ta Liverpooliga Inglismaa meistriks. 2021. aasta veebruaris läks ta hooaja lõpuni laenule Southamptonisse.

2022. aasta juunis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Monacoga.

Koondisekarjäär
---------------

2010. aastal oli Minamino Aasia alla 16-aastaste meistrivõistlustel viie väravaga turniiri suurim väravakütt. 2016. aastal tuli ta Jaapani koondisega Aasia alla 23-aastaste meistriks.

Debüüdi Jaapani rahvuskoondises tegi ta 13. oktoobril 2015 sõprusmängus Iraani vastu.

2019. aasta Aasia meistrivõistluste finaalis lõi ta värava Katari vastu, kuid Jaapan kaotas finaalmängu 1:3.

2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Jaapani olümpiakoondisse.

Saavutused
----------

Red Bull Salzburg
* Austria Bundesliga: 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2017–18, 2018–19, 2019–20
* Austria karikas: 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2018–19

Liverpool
* Premier League: 2019–20
* EFL Cup: 2021–22
* UEFA Meistrite Liiga: Teine koht 2021–22
* FA Community Shield: Teine koht 2020

Viited
------

1. ↑  "Liverpool agree £7.25m deal for Salzburg forward Takumi Minamino". The Daily Telegraph. 12.12.2019. Vaadatud 2.2.2021

Välislingid
-----------

* Takumi Minamino veebisaidil National Football Teams (inglise)

| * v
* r
Jaapani koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Kawashima
* 2 Yamane
* 3 Taniguchi
* 4 Itakura
* 5 Nagatomo
* 6 Endo
* 7 Shibasaki
* 8 Dōan
* 9 Mitoma
* 10 Minamino
* 11 Kubo
* 12 Gonda
* 13 Morita
* 14 J. Ito
* 15 Kamada
* 16 Tomiyasu
* 17 Tanaka
* 18 Asano
* 19 Sakai
* 20 Machino
* 21 Ueda
* 22 Yoshida (c)
* 23 Schmidt
* 24 Soma
* 25 Maeda
* 26 H. Ito
* Treener: Moriyasu

 | Jaapan |
Aleksandr Hvostov
**Aleksandr Aleksejevitš Hvostov** (8. jaanuar 1857 Orjoli kubermang – 23. november 1921 Jelets, Orjoli kubermang) oli Venemaa keisririigi poliitik, justiitsminister ja siseminister.

Ta sündis aastal 1857 Orjoli kubermangus. Ta lõpetas aastal 1878 Keiserliku Aleksandri lütseumi.

Pärast lütseumi lõpetamist asus ta tööle Saraatovi ringkonnakohtus. Aastal 1884 sai temast kaasprokurör, järgmisel aastal nimetati ta justiitsministeeriumi osakonna toimetajaks, seejärel seadusandliku osakonna juhiks ja õigusnõustajaks.

Aastal 1894 viidi ta üle teenistusse Siseministeeriumis, kus ta asus ametisse kantselei juhatajana ja hiljem majandusosakonna juhatajana. 1901. aastal naasis ta justiitsministeeriumisse esimese osakonna juhina. 1. jaanuarist 1912 oli ta Riiginõukogu liige. 6. juulist 1915 kuni 7. juulini 1916 oli ta Venemaa justiitsminister. 7. juulist 1916 kuni 16. septembrini 1916 oli ta Venemaa siseminister.

Isiklikku
---------

Tema isa Aleksei Nikolajevitš Hvostov oli mõisnik. Vennadː Nikolai oli senaator, Sergei oli Penza kuberner, Aleksei oli Tšernigivi kuberner, vennapoeg Aleksei Hvostov oli Venemaa siseminister.



‎
**Käärdi** on alevik Tartu maakonnas Elva vallas. Paikneb Elva linna lõunapiiril ja on kokku kasvanud Elva linnaga.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus alevik Rõngu valda.

Kuni 1972. aastani kuulusid Elva ümbruse Leivaste (praegu Käärdi), Käo, Uderna, Kalme, Illi, Uuta ja Laguja küla ning Peedu Elva külanõukogu koosseisu. 1958. aastal liideti Peedu Elva linnaga. Käärdi ühendati 1972. aastal Rõngu külanõukoguga. 1976. aastal liideti Leivaste, Metsakuru ja Kaseküla (viimasest on säilinud vaid ühe tänava nimi: Kaseküla tee) ning tekkis uus administratiivüksus Käärdi alevik. Sinna koondus toonase Elva sovhoosi keskus.

Nimi pandi Eesti esimese doktorikraadiga põllumehe Aleksander Jakob Peeter Eisenschmidti (1876–1914) kodutalu Käärdi järgi, mis paiknes praeguse aleviku piirimail.

Alevikku ümbritsevad Uderna, Käo, Kalme ja Kurelaane küla ning Elva linn. Vallakeskus asub Rõngus, 14 km kaugusel.

Endise Elva sovhoosi keskasula projekteeris 1970. aastal arhitekt Aino Iila.

Alevikus tegutseb kaks seltsi ja viis korteriühistut. MTÜ Käärdi selts asutati 2006, MTÜ Käärdi Arendusselts 2008.

Suuremad ettevõtted on Elta Ehitus OÜ, Respom Auto OÜ, AS RPM, AS Terrax ja OÜ Mano Grupp. Käärdi inimeste töökohad asuvad põhiliselt Elvas ja Tartus.

1. jaanuaril 2008 elas rahvastikuregistri andmetel Käärdi alevikus 492 inimest, neist tööealisi 310, pensionäre 109, kooliealisi lapsi 60 ja eelkooliealisi 13. Kuna aga alevikule lähim lasteaed asub Elvas, siis eelistavad paljud lapsevanemad end valda mitte sisse kirjutada, mistõttu ei pruugi rahvastikuregistri andmed näidata tegelikku seisu.

Muud
----

Käärdil, täpsemalt Kasekülas, kunagise Käo mõisa omanikelt kingituseks saadud villas elas Elva linna aukodanik Kalev Päid. 

Aastaid on kestnud Käärdi elanike püüdlused Käärdi liitumiseks Elva linnaga, siiani pole see Rõngu valla vastuseisu tõttu õnnestunud.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 5.02.2018.

| * v
* r
Elva valla asulad |
| --- |
| Linn | 
Elva |  |
| Alevikud | 

* Käärdi
* Kureküla
* Puhja
* Rannu
* Rõngu
* Ulila

 |
| Külad | 

* Aakre
* Annikoru
* Astuvere
* Atra
* Ervu
* Hellenurme
* Härjanurme
* Järvaküla
* Järveküla
* Kaarlijärve
* Kaimi
* Kalme
* Kapsta
* Karijärve
* Kipastu
* Kirepi
* Kobilu
* Konguta
* Koopsi
* Koruste
* Kulli
* Kurelaane
* Kõduküla
* Käo
* Külaaseme
* Lapetukme
* Lembevere
* Lilleküla
* Lossimäe
* Majala
* Metsalaane
* Mõisanurme
* Mäelooga
* Mäeotsa
* Mäeselja
* Mälgi
* Nasja
* Neemisküla
* Noorma
* Paju
* Palamuste
* Palupera
* Palupõhja
* Pastaku
* Pedaste
* Piigandi
* Poole
* Poriküla
* Purtsi
* Pööritsa
* Pühaste
* Raigaste
* Rannaküla
* Rebaste
* Ridaküla
* Rämsi
* Saare
* Sangla
* Suure-Rakke
* Tamme
* Tammiste
* Teedla
* Teilma
* Tilga
* Tännassilma
* Uderna
* Urmi
* Utukolga
* Vahessaare
* Valguta
* Vallapalu
* Vehendi
* Vellavere
* Verevi
* Vihavu
* Võllinge
* Võsivere
* Väike-Rakke

 |
**Jón Baldvin Hannibalsson** (sündinud 21. veebruaril 1939 Ísafjörðuris) on Islandi poliitik ja diplomaat.

Magistrikraadi majandusteaduse alal omandas ta Edinburghi Ülikoolis 1963. aastal. Täiendas end Stockholmi Ülikoolis aastatel 1963–1964. 1965. aastal omandas ta Islandi Ülikoolis kraadi pedagoogikateaduste alal. Täiendas end Harvardi ülikooli Euroopa Uuringute Keskuses 1976–1977. 

Aastatel 1964–1970 töötas ta õpetajana Reykjavíkis, selle kõrvalt aastatel 1964–1967 ka ajalehe Frjáls þjóð toimetaja. Aastatel 1970–1979 oli ta Ísafjörðuris gümnaasiumidirektor. Lisaks oli ta 1971–1978 Ísafjörðuri linnapea. 1979–1982 oli ta ajalehe Alþýðublaðið toimetaja. 1982–1998 oli ta Alþingi (parlamendi) liige.

Aastatel 1987–1988 oli ta Islandi rahandusminister.

Alates 28. septembrist 1988 kuni 23. aprillini 1995 oli ta Islandi välisminister.

1991. aasta jaanuaris tegi Jón Baldvin Hannibalsson visiidi Leedusse, Lätisse ja Eestisse. Ta oli ainuke Lääne poliitik, kes julges seal ajal neid maid külastada.

Jón Baldvin Hannibalssoni välisministriks oleku ajal taastunnustas Island 22. augustil 1991 Eesti Vabariiki. 26. augustil 1991 kirjutasid Eesti välisminister Lennart Meri ja Islandi välisminister Jón Baldvin Hannibalsson Reykjavikis alla ühisdeklaratsioonile diplomaatiliste suhete kehtestamisest (enne Teist maailmasõda ei olnud Eesti ja Islandi vahel diplomaatilisi suhteid sõlmitud, sest et Island oli personaalunioonis Taaniga).

Aastatel 1989–1994 juhtis ta Islandi delegatsiooni ühinemisläbirääkimistel Euroopa Majanduspiirkonnaga.

Ta oli Islandi suursaadik Ameerika Ühendriikides ja Mehhikos (1998–2002) ning Soomes, Eestis, Lätis ja Leedus (2002–2005). Ta oli Islandi suursaadik Ukrainas aastatel 2004–2006.

Eesti keeles on 2020. aastal ilmunud Jón Baldvin Hannibalssoni raamat "Väikeriikide solidaarsusest : Islandi õppetunnid."

Tunnustus
---------

* 1996 Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Jón Baldvin Hannibalsson Alþingi
2. ↑  Jón Baldvin Hannibalsson Store norske leksikon
3. ↑  Iceland. Ministries, etc. rulers.org
4. ↑  Jón Baldvin Hannibalsson Virtuaalmuuseum
5. ↑  Eesti ja Island - mis meid ühendab Välisministeerium
6. ↑  Jón Baldwin Hannibalsson Rahvusvaheline Kaitseuuringute Keskus
7. ↑  Dr. Jón Baldvin Hannibalsson University of Tartu. Centre of Eurasian and Russian Studies
8. ↑  Jón Hannibalsson on Catalonia: "The EU must not stand by and shrug its shoulders" ElNacional.cat, 14. oktoober 2017
Anna Frank 2021. aasta Arvamusfestivalil
**Anna Frank** (endine **Frank-Viron**; sündinud 3. veebruaril 1979) on Eesti lastekaitsja. Ta on aastaid tegelenud väärkoheldud laste teemadega. Alates 2016 on ta Sotsiaalkindlustusametis arendanud lastemaja mudeli rakendamist Eestis.

Haridus
-------

Frank on saanud bakalaureusekraadi sotsiaaltöö erialal Tallinna Ülikoolist ning magistrikraadi ärijuhtimises Tartu Ülikoolist.

Töö ja ühiskondlik tegevus
--------------------------

Aastatel 2010–2016 oli Anna Frank osakonnajuhataja Tallinna Laste Turvakeskuses, seejärel asus tööle Sotsiaalkindlustusametis ning on lastemaja juht.

Anna Frank on MTÜ RuaCrew juhatuse liige ja vabatahtlik tugiisik ning koolitaja.

Tunnustus
---------

2018 – Anna Frank ja lastemaja valiti aasta seksuaaltervise edendajaks Eesti Seksuaaltervise Liidu poolt

Viited
------

1. ↑  "Ettekandjate biod" (PDF). *Konverents „Loovteraapia rajad vaimse tervise võrgustikus"*. 2017. Vaadatud 26.08.2021.
2. 1 2  "Magistriõppe lõpetamine". *Tartu Ülikool*. Originaali arhiivikoopia seisuga 26.08.2021. Vaadatud 26.08.2021.
3. ↑  "Mittetulundusühing RuaCrew". *Teatmik*. Vaadatud 10.09.2021.
4. ↑  Kadri-Ann Lee (2017). "TERAPEUTILISE KOGUKONNA MEETODI RAKENDAMISE VÕIMALUSED NOORTE UIMASTITARVITAJATE REHABILITATSIOONITEENUSE KORRALDUSES" (PDF). *Tartu Ülikool*. Vaadatud 26.08.2021.
5. ↑  "TLÜ lõpetajad 2012 kevadel". 2017. Vaadatud 25.08.2021.
6. 1 2  "Anna Frank-Viron ja lastemaja valiti aasta seksuaaltervise edendajaks". *Hea Kodanik*. 14. mai 2019. Vaadatud 26.08.2021.
7. ↑  Ants Lusti (25.12.2019). "Lastemaja juht: tihti ei usuta ega kuulata lapsi". *ERR*. Vaadatud 26.08.2021.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib mäest; poolsaare kohta vaata artiklit Áthose poolsaar; mungavabariigi kohta vaata artiklit Ágio Óros; "Kolme musketäri" tegelase kohta vaata artiklit Athos (musketär)* |

---

**Áthos** (vanakreeka keeles Ἄθως; uuskreeka keeles Άθως ehk Άγιο Όρος 'püha mägi') on mägi Põhja-Kreekas Chalkidike maakonnas Áthose poolsaarel. 

Mäe tipu kõrgus merepinnast on 2033 m. 

Athose poolsaar ja mägi neil asuvate kloostrite ja eraklatega moodustavad Kreeka erilise haldusüksuse – isejuhitava, 20 õigeusu kloostrist koosneva kogukonna. Kloostrid on alates 1313. aastast Konstantinoopoli patriarhaadi otsese jurisdiktsiooni all. Erinevalt Konstantinoopoli patriarhaadi muudest aladest, kasutatakse Athosel ainult Juliuse kalendrit, isegi administratiivdokumentides. 

Kogu maailma õigeusklike jaoks on Athose mägi üks tähtsamaid pühapaiku, seda nimetatakse ka Jumalaema Maiseks Pärisosaks. Kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Kloostrid
---------

* Suur Lavra
* Xenophontose klooster


|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Athos** |
Johann Gottfried **Herderi Instituut** (saksa k. *Herder-Institut für historische Ostmitteleuropaforschung*) on 1950. aastal loodud uurimisinstituut, mille eesmärgiks oli endiste Saksa ja saksa kultuuriruumi alade materjalide kogumine, uurimine minevikus ja tänapäeval ja vastavasisulise teadusliku uurimistegevuse võimaldamine. Herderi-Instituut asus kolmes hoones Marburgi Lossimäe küljel.

Instituudil on raamatukogu, pressiarhiiv, pildiarhiiv, kaartide osakond ning ka pärandite ja arhivaalide kogu. Need sisaldavad hõlpsaks kasutamiseks korrastatud rohkeid materjale, ka Eesti, Läti ja Leedu kohta.

Herderi Instituudi direktorina tegutses 1959–1965, eesti päritolu baltisaksa ajaloolane, poliitik ja raamatuteadlane Hellmuth Weiss.

Vaata ka
--------

* Ostforschung

Viited
------

1. ↑  Herderi-Instituudi raamatukogu: kataloogid ja laenutusosakond, Teataja : poliitika, kultuuri, ühiskonna- ja noorteprobleemide häälekandja = Estnisk tidning för politik, kultur, samhällsinformation och ungdomsfrågor, 21 november 1981
2. ↑  Krista Kodres, Herderi instituudist Marburgis, eesti kunstiajaloost ja Eesti kunsti ajaloost, Sirp, 2001

Välislingid
-----------

* Herderi Instituudi koduleht
**Rein Ratas** (9. mai 1938 Häädemeeste – 18. aprill 2022) oli Eesti bioloog ja poliitik.

Haridus
-------

Rein Ratas lõpetas 1957. aastal Pärnu Töölisnoorte Keskkooli ja 1964. aaslt Üleliidulise Kaugõppe Metsatehnilise Instituudi metsamajanduse erialal. Ta sai bioloogiakandidaadi kraadi 1980. aastal.

Töökäik ja tegevus ühingutes
----------------------------

Rein Ratas töötas aastatel 1956–1957 Pärnu Vetelpääste Jaamas motoristina, 1959. aastal Eesti Tööstusprojektis geodeedina, aastatel 1959–1965 Tallinna Vineeri- ja Mööblivabrikus töölise, meistri, tehnoloogi, tsehhijuhataja asetäitja ja tsehhijuhatajana, aastatel 1965–1966 Tallinna Rohelise Vööndi Metsamajandis metsaülemana, aastatel 1966–1990 Tallinna Botaanikaaias aspirandi, inseneri, nooremteaduri, vanemteaduri ja teadusala asedirektorina.

Ta oli aastatel 1990–1992 Tallinna Linnavalitsuse linnanõunik, aastatel 1992–1999 Keskkonnaministeeriumi kantsler, aastatel 1999–2006 AS Tallmaci keskkonnateenistuse juht ja arendusdirektor ning aastatel 1999–2003 Eesti Maaülikooli professor ja aastatel 2003–2007 peaekspert.

Rein Ratas oli Tallinna Botaanikaaia teadusnõukogu liige, Eesti Geograafia Seltsi juhatuse liige, Eesti Looduskaitse Seltsi juhatuse liige, Eesti Piibliseltsi liige, Tallinna Linnavolikogu keskkonnakomisjoni liige, Nõmme halduskogu liige, Nõmme halduskogu linnamajanduse ja keskkonnakomisjoni esimees ning AS Tallinna Vesi nõukogu liige.

Poliitiline tegevus
-------------------

Rein Ratas 1995. aastal Eesti Loodusmuuseumis
Rein Ratas oli Eesti Kongressi liige ja XI Riigikogu liige (2007–2011). Ta kuulus alates 1999. aastast Eesti Keskerakonda.

Ta oli mitmel korral Tallinna linnavolikogu liige (1989–1990, 2004–2007, 2013–2015) ja juhtis linnavolikogu keskkonnakomisjoni.

Ta kandideeris 2015. aasta Riigikogu valimistel valimisringkonnas nr 3, sai 3449 häält ja osutus valituks ringkonnamandaadiga. XIII Riigikogu vanima liikmena luges ta Riigikogu uue koosseisu avaistungil 30. märtsil 2015 ette Riigikogu liikme ametivande teksti. 4. detsembril 2016 otsustas Riigikogu juhatus peatada Rein Ratase volitused tema ajutise töövõimetuse tõttu alates 5. detsembrist. Asendusliikmeks määrati kuni 4. märtsini 2017 Arvo Sarapuu. Rein Ratas on kõige vanem inimene, kes on Riigikogu liige olnud, olles 13. septembril 2018. aastal Riigikogu liikme kohalt tagasi astudes 80 aastat ja 127 päeva vana.

Isiklikku
---------

Rein Ratase abikaasa on Urve Ratas ja nende poeg on Jüri Ratas.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Riigikogu uus koosseis koguneb avaistungile ERR Uudised, 30.03.2015 (vaadatud 30.03.2015)
4. ↑
5. ↑   XIII Riigikogu koosseis. Rein Ratase tagasiastumine.
6. ↑  Jüri Ratase koduleht, 15.03.2008

Välislingid
-----------

* "Suri poliitik ja bioloog Rein Ratas" ERR, 18. aprill 2022

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**-** | **Keskkonnaministeeriumi kantsler**1992–1999 | Järgnev**Sulev Vare** |


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portaal Nõmme***  |
**Jānis Matulis** (21. veebruar 1911 Kaluga – 19. august 1985 Riia) oli Läti luterlik vaimulik, Ta oli aastatel 1968–1985 Läti Evangeelse Luterliku Kiriku peapiiskop.

Ta sündis aastal 1911 Kalugas sulase perekonnas. Aastal 1919 hakkas ta koolis käima Lätis. Aastal 1925 lõpetas ta põhikooli ja asus õppima õpetajate seminari, mille lõpetas aastal 1930. Aastatel 1932–1936 töötas taõpetajana mitmes Riia koolis, õppides samaaegselt Läti Ülikooli loodusteaduskonna matemaatikaosakonnas. Aastatel 1936–1943 õppis ta teoloogiat, mille lõpetas aastal 1943 lõputööga "Kāds EVED-JAHVE problēmas atrisinājuma mēģinājums" (*"Mõni katse EVED-YAHVE probleemi lahendada"*).

9. juunil 1943 ordineeriti ta Riia Jaani kirikus pastoriks. Aastal 1944 sai tast Kandava koguduse õpetaja. Aastal 1946 viidi ta üle Talsi koguduse õpetajaks, kuhu ta jäi 22 aastaks. Aastal 1965 andis peapiiskop Gustavs Tūrs talle superintendendi tiitli. 22. veebruaril 1969 valiti Jānis Matulis Läti Evangeelse Luterliku Kiriku peapiiskopiks. 14. septembril 1969 pühitses Rootsi Skara piiskop Sven Danell ta Läti Evangeelse Luterliku Kiriku peapiiskopiks.

3. juunil 1972 kaotas ta oma naise Margarita. Talle omistati kaks teoloogilist audoktori kraadi (*doctor honoris causa*)ː aastal 1973 Budapesti Teoloogiaakadeemiast ja aastal 1980 Erlangeni Ülikoolist. Teda mäletatakse peamiselt tema otsusega aastast 1975 pühitseda Läti Evangeelses Luterlikus Kirikus naised vaimulikeks. Teatavasti muutis praegune peapiiskop Jānis Vanags muutis selle otsuse aastal 2016 tagasi. Peapiiskop Jānis Matulis suri 19. augustil 1985. aastal.
**Võrdne suhtumine**, **samaväärsus** või **eelistamatus** (sanskriti keeles *upekṣā*; paali keeles *upekkhā* ‘üle vaatamine, ühetaolisus'; tiibeti keeles *btang snyams*; hiina keeles 捨 *she*; jaapani keeles *sha*; inglise keeles *equanimity*) on budismis üks väärtuslikumaid meeleseisundeid ja omadusi. 

See on üks neljast mõõtmatust, üks kümnest ületavast toimingust, üks seitsmest virgumise tegurist jpm. See tähendab võrdset ja samaväärset suhtumist kõikidesse olenditesse, nähtustesse ja sündmustesse, ilma kedagi ega midagi eelistamata ja ilma kedagi ega midagi ka tõrjumata või põlgamata. See on asjade ja nähtuste võtmine nii, nagu nad just on. 

See ei ole osavõtlikkuse puudumine ega üleolek või ükskõiksus teiste kannatuste suhtes, vaid osavõtlikkus kõigi suhtes.

Sõna-sõnalt tähendab paalikeelne sõna *upekkhā* ‘vaatamist erapooletult’. See on kõikide olendite nägemine samal viisil. See on hoidumine vahetutest reageerigutest. See on meele hoidmine vankumatuna keset kaotusi ja võite, kiitusi ja laitusi, valu ja õnne, tunnustust või maine langust. 

Võrdne suhtumine ei ole võrdsustamine vaid, vastupidi, võrdlemisest hoidumine:

> „Ei ole õige pidada ennast teistest paremaks.  
>  Kui arvame, et me oleme teistest paremad, siis tõuseb esile uhkus.  
>   
> Ei ole õige pidada ennast teistega võrdseks.  
> Kui arvame, et me oleme teistega võrdsed, siis puudub meil õigel ajal lugupidamine ja tagasihoidlikkus.  
>   
> Ei ole õige pidada ennast teistest halvemaks.  
> Kui arvame, et oleme teistest halvemad, siis langeme depressiooni, mõtiskledes oma madalusest, sündimisest halva märgi all ja nii edasi.  
>   
> Laseme lihtsalt kõigel olla!"
> 
> 
> 

*Upekkha* on püsivus muutuvas maailmas. See on meele püsivus, kindlus ja tasakaal, mida ei kõiguta ükski võit ega kaotus, tunnustus ega laitus, ülendus ega alandus, nauding ega valu. Selles pole ennast, selles pole enda soove või tahtmisi.

Võrdse suhtumise aluse loob isetuse mõistmine.

Vaata ka
--------

* Budistlik eetika
* Isetuse õpetus
* Isetus

Viited
------

1. ↑  Bhikkhu Ṭhitañāṇo. Teadvustatud elu, lk 60.
2. ↑  Ajahn Chah. – Rmt: No Ajahn Chah. Reflections. Compiled & Edited by Dhamma Garden, 1995.
3. ↑  Toward a Threshold of Understanding by Bhikkhu Bodhi, 1998

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Ida mõtteloo leksikoni" materjale.*
Rakvere raudteejaamKukekülas asub Rakvere raudteejaam
**Kukeküla** on Rakvere linnaosa.

Asukoht
-------

Kukeküla asub Rakvere linna põhjaosas. Linnaosa piirneb põhjas Tallinna–Narva raudteeliiniga, läänes Võidu tänavaga, idas Heina ja Kauba tänavaga ning lõunas Saue tänavaga. Linnaosa läbib üks Rakvere keskseid tänavaid – Tallinna tänav. Kukeküla ümber paiknevad Rakvere linnaosad Roodevälja, Kurikaküla, Südalinn, Lilleküla ja Lennuvälja.

Tänavad
-------

* Herne
* Härma
* Kuke
* Küti
* Malmi
* Sepa
* Terase
* Tuule
* Uus
* Vene

Ajalugu
-------

Kukeküla on nime saanud Kuke tänaval asunud Kuke kõrtsi järgi (avati 1870), mis omakorda on saanud nime oma omaniku järgi.

Enne linnaosa arengu algust asusid Kukeküla aladel mõisamaad. 19. sajandi lõpul ja 20. sajandi algul oli Kukeküla raudteeagul, elamu- ja tööstusrajoon. Malmi tänaval asus lihatööstus. Peamiselt on linnaosa hoonestatud 1920. ja 1930. aastatel, osa hooneid ehitati Nõukogude okupatsiooni ajal. Praeguses Kukekülas domineerivad pärast sõda ehitatud Nõukogude aja algupoole elamud. Aadressil Kuke 3 asus 1960. aastast linna avalik saun, hoones tegutses ka ööklubi Carola.

Külastusväärsused
-----------------

* PÄTS Sahver
* Ararat Grill
* pubi Kurva Kodu
* Alma Tominga mälestusmärk
* Rakvere raudteejaam
* endine kino (Võidu 19)
* endine linnasaun (Kuke 3)

Mõnes kohas on säilinud teedel munakivisillutis (Härma tänaval) ja paeplaatidest kõnniteed.

Haridus
-------

Kukekülas asub Rakvere Rohuaia lasteaed, mis rekonstrueeriti 2015. aastal Nõukogude Liidu aegsest tüüpehitisest omanäoliseks hooneks. Ehituse käigus rajati lasteaiale klaaskatusega siseõu – aatrium. Projekti autor on arhitekt Raul Kull.

Tuntud elanikke
---------------

* Alma Toming – Eesti esimene naisprofessor, farmatseut
* Bonzo – laulja, muusik
* Karl Mäesepp – linnaosavanem

Viited
------

1. 1 2 3 4  Riin Alatalu, Oliver Orro, Inga Raudvassar, Robert Treufeldt. "Miljööväärtuslikud hoonestusalad" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 14.09.2017. Vaadatud 14.09.2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
2. 1 2 3 4 5  Andres Pulver (29.05.2014). "KUKEKÜLA on kui Tartu Supilinn". *Virumaa Teataja*. Vaadatud 14.09.2017.
3. 1 2  "Geoportaal".
**Linnuriik** on Rakvere linnaosa, mis asub linna piiri ääres, kaguosas. Rakvere Majaomanike Seltsi määratud Linnuriigi linnaosavanem on Tiina Kompus.

Nimest
------

Rahvasuus on Linnuriik nime saanud linnunimeliste tänavate järgi.

Ajalugu
-------

Rakvere Linnuriigi linnaosa on kujunenud välja 20. sajandi lõpuosas, mil piirkonda ehitati rohkesti ühepereelamuid.

Linnuriigi esimene tänav oli Tedre tänav.

Tänavaid
--------

* Kajaka
* Kauri
* Kotka
* Kuldnoka
* Kure
* Metsise
* Peoleo
* Rähni
* Räägu
* Tedre
* Tuvi
* Västriku
* Ööbiku

Viited
------

1. 1 2  Rakvere Linnavalitsus (2009). *Miljööväärtuslikud hoonestusalad*. Tallinn. Lk 38.
2. ↑  "Rakvere Majaomanike Seltsi linnaosavanemate nimekiri". *Rakvere linna koduleht*. 18. märts 2016. Originaali arhiivikoopia seisuga 14. september 2017. Vaadatud 14. september 2017.
3. ↑  "Linnuriik on Rakvere puhkelinnaosa". *Virumaa Teataja*. 12. juuli 2014. Vaadatud 14. september 2017.

Rakvere vapp
Rakvere linnaosad

Kondivalu | Kukeküla | Kurikaküla | Lennuvälja | Lepiku | Lilleküla | Linnuriik | Moonaküla | Mõisavälja | Paemurru | Palermo | Roodevälja | Seminari | Südalinn | Taaravainu | Tammiku | Vallimäe | Vanalinn | Õpetaja Heinamaa
**Malaisia kuningas** (malai keeles *Yang di-Pertuan Agong*) on Malaisia monarh, kes valitakse ametisse viieks aastaks. 

Otsetõlkes ei tähenda malaikeelne tiitel küll kuningat, vaid pigem ülemvalitsejat või ülimat valitsejat, kuid nii eesti kui ka paljudes muudes Euroopa keeltes on kinnistunud Malaisia monarhile just kuninga nimetus.

Malaisia kuningas valitakse valitsejate nõukogu poolt, mille liikmeteks on Malaisia koosseisu kuuluva üheksa osariigi (Johor, Kedah, Kelantan, Negeri Sembilan, Pahang, Perak, Perlis, Selangor, Terengganu) monarhid. Nad valivad kuninga enda seast, roteerides ametit viisil, et sama osariigi valitseja ei osutu järjest kahel korral valituks. Kuningaks ei saa valida ka alaealisi. Taoline valimiskord on toiminud alates Malaisia iseseisvumisest 1957. aastal.

Malaisias kehtib konstitutsiooniline monarhia. Kuninga peamisteks funktsioonideks esindusrolli täitmise kõrval on peaministri nimetamine, vajaduse korral parlamendi laialisaatmine ja valitsejate nõukogu istungite korraldamine. Lisaks määrab kuningas ametisse Kuala Lumpuri linnapea ja nelja osariigi kubernerid. Riigipeana on kuningas ka Malaisia relvajõudude ülemjuhataja.

Vaata ka
--------

* Malaisia riigipeade loend

Välislingid
-----------

* Kuningast Malaisia parlamendi veebilehel (inglise keeles)
* Kuningast Malaisia rahvusraamatukogu veebilehel (inglise keeles)
**Mellik** on perekonnanimi.

Ungaris oli perekonnanime Mellik kandjaid 2014. aastal 74 isikut, Indias oli sellenimelisi isikuid 9.

Statistika Eestis
-----------------

2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Mellik 18 inimesel: 8 mehel ja 10 naisel. Perekonnanimede levikult oli Mellik meeste puhul 15284. kohal ja naiste puhul 13489. kohal.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupojale Tartumaal Maarja-Magdaleena kihelkonnas Kudina mõisavallas nimeks Mellick (Mellik). 

Nimede eestistamisel võeti perekonnanimi Mellik 1936. ja 1938. aastal kasutusele isikute poolt, kes kandsid varem nime Mein ja Melnik.

Nime kandjaid
-------------

* Ants Mellik, eesti arhitekt (1926–2005)
* Silvia Mellik, eesti koorijuht ja muusikapedagoog (1933–)
* Tõnu Mellik, eesti arhitekt (1934–1993)
* Voldemar Mellik, eesti kujur ja pedagoog (1887–1949)

Viited
------

1. ↑  Mellik Surnames. Vaadatud 29. jaanuar 2023.
2. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika. Mellik. Vaadatud 29. jaanuar 2024.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Mellik.
4. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Mellik.

Välislingid
-----------

* Mellik statistikaameti andmebaasis
Mõisa peahoone aastal 2023
Mõisa peahoone aastal 2015
**Hamanni mõis** (*Hāmaņa muiža*) on endine mõis Lätis Riia linnas Āgenskalnsi asumis; selle peahoone asub aadressil Slokas ielā 41. Mõisa peahoone on arhitektuurimälestisena kaitse all.

Aastal 1874 omandas Zasa mõisale kuulunud paberivabriku hooned ja krundi traadivabrik (*Westfälische Drahtindustrie*, ka *Rigaer Drahtindustrie*). Seda asus juhtima Aachenist pärit Karl Hermann Rahlenbeck. Ta lasi vabriku juurde ehitada endale elumaja, mille juures asuvatest maadest kujunes Hamanni mõis. Mõisa häärber valmis aastal 1886. Mõis sai nime selles piirkonnas varem asunud Hamanni tänava järgi, mis omakorda sai nime filosoof Johann Hamannilt. XX sajandi alguses tegutses mõisa juures väike pliiatsivabrik, samuti asus seal pudupood. Esimese maailmasõja ajal, aastal 1917, tehti peahoonele juurdeehitis, kus avati 300 kohaga kino Komētas. Mõisal oli ka oma elektrigeneraator. Aastal 1922 ostis mõisa Riia börsi komitee liige Zāmuels Zakss. Pärast tema surma ehitati mõisa juurde poehoone, mis valmis aastal 1934. Teise maailmasõja järel asusid peahoones korterid. 

Häärberit ehtisid tornid, sambad ja veranda. Lisaks eelpool mainitud hoonetele asusid selle juures varem veel väike teenijatemaja ja tall-tõllakuur. 

Hoone kuulub Riia linnale. Aastal 1999 sõlmis linn kahekümne viieks aastaks rendilepingu alkoholi hulgimüügiga tegeleva firmaga SIA "Mono". Rendilepingus oli sees tingimus, et hoone tuleb rekonstrueerida. Aastal 2007 hoone põles ja tekkinud kahjustustega tegelemine osutus firmale üle jõu käivaks ülesandeks. Nii alustas linn aastal 2009 kohtuprotsessi rendilepingu lõpetamiseks. Linn võitis kohtuprotsessi aastal 2012.

Viited
------

1. ↑  Līgas Landsbergas lapa manasvietas.blogspot.com
2. ↑  CitaRiga
3. ↑  Hāmaņa muiža beidzot nonākusi pašvaldības valdījumā lsm.lv 2012.09.18.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Riia mõisate saidil; fotod (*läti keeles*)
**Čašniki rajoon** (transkribeerituna Tšašniki rajoon) on rajoon Viciebski oblastis Valgevenes.

Rajooni pindala on 1481 km². 2014. aasta seisuga elas seal 32 241 inimest.

Rajoon moodustati 1924. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Alšanka, Antapolle, Ivanski, Krasnałuki, Kruhlica, Łukomli, Novaja Zara ja Proziemla külanõukogu.

Halduskeskus on Čašniki linn, rajooni suurim asula on aga Novałukomli linn. Vanim keskus piirkonnas on Łukoml.

* Kiriku varemedKiriku varemed
* ČašnikiČašniki

Rajooni suurim jõgi on Uła, teine suurem jõgi on rajooni lõunapiiril voolav Esa. Suurim järv on Łukomli järv. Teised suuremad järved on Žerynskaje, Čarejskaje ja Bajarskaje. Kõrgeim koht on Dabramysłi küla lähistel (256 meetrit). Madalaim koht asub Uła jõe ääres (122 meetrit).

2014. aasta seisuga olid elanikest 91,43% valgevenelased, 6,91% venelased ja 1,66% oli teistest rahvustest. 73,27% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 25,62% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 39,06% elanikke, vene keelt aga 59,13%.

Välislingid
-----------

 Čašniki rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
* Rajooni kaart

| * v
* r
Viciebski oblasti rajoonid |
| --- |
| 
Biešankovičy rajoon • Brasłaŭ rajoon • Čašniki rajoon • Dokšycy rajoon • Dubroŭna rajoon • Haradoki rajoon • Hłybokaje rajoon • Lepieli rajoon • Lozna rajoon • Miory rajoon • Orša rajoon • Pastavy rajoon • Połacki rajoon • Rasony rajoon • Sianno rajoon • Šarkaŭščyna rajoon • Šumilina rajoon • Tałačyni rajoon • Ušačy rajoon • Vierchniadźvinski rajoon • Viciebski rajoon |