recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nutikas spetsialiseerumine** on Euroopa Liidus kasutatav kontseptsioon, mille eesmärgiks on regioonide valdkondlike konkurentsieeliste määratlemine ja arendamine.

See töötati välja 2009. aastal eesmärgiga hoogustada majandusarengut ja -kasvu ning suurendada tootlikkust. Nutikast spetsialiseerumisest sai Euroopa Liidu struktuurifondide perioodi 2014–2020 üks suund, mille eesmärk on fokuseerida riiklikud poliitikameetmed nende majandusvaldkondade toetuseks, millel on suurem kasvupotentsiaal ja mille arengut on võimalik suunata teadus- ja arendustegevuse toetuste kaudu. Eestis alustati 2012. aastal Eesti Arengufondi eestvedamisel aruannete ja analüüside koostamist, mille alusel hakata rakendama nutikat spetsialiseerumist ning kasvualad välja valida.

Eesti ettevõtluse kasvustrateegia 2014–2020 ning Eesti teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni (TAI) strateegia 2014–2020 „Teadmistepõhine Eesti" kinnitati 2013. aasta lõpus ja 2014. aasta alguses. Nendega kinnitati valitud kasvualad ja nutika spetsialiseerumise juhtimispõhimõtted. Nutika spetsialiseerumise eesmärkide täitmist ja kavandatud tegevuste elluviimist jälgib 2014. aastal loodud nutika spetsialiseerumise juhtkomitee.

Nutika spetsialiseerumise kasvualadeks Eestis on:

* info- ja kommunikatsioonitehnoloogia (IKT) horisontaalselt läbi teiste sektorite;
* tervisetehnoloogiad ja -teenused;
* ressursside efektiivsem kasutamine.

Eesti Arengufondi töö tulemusena määratleti igas kasvualas ka kasvunišid. IKT valdkonnas on nendeks infoturve ja küberkaitse, tootmise automatiseerimine, robootika, sardsüsteemid ning vahendid ja metoodikad tarkvaraarenduses. Tervisetehnoloogiate ja -teenuste valdkonnas on kasvuniššideks e-tervis ja punane biotehnoloogia ning ressursside väärindamise valdkonnas energia- ja ressursitõhusus ehitusel ja ehitistes, puidu väärindamine, nano- ja pinnakattetehnoloogiad, maavarade väärindamine, põlevkivi keemiatööstuses ning toidutoorme väärindamine.

Välislingid
-----------

* Nutikas spetsialiseerumine Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium (link vajab uuendamist)
**Sassi külanõukogu** oli külanõukogu Eesti NSV-s Saaremaal aastatel 1945–1954.

Külanõukogu moodustati 13. septembril 1945 Valjala valla koosseisus, sinna kuulusid Rahula, Vilida-Mäe, Väkra, Koksi, Männiku, Kõriska, Kuiste, Kogula, Urelilbi, Kalju, Tõnija, Põlluküla ja Veeriku küla. 

Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlusega arvati Sassi külanõukogu Orissaare rajooni koosseisu. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 4. detsembri 1953 seadlusega nimetati Sassi külanõukogu **Veeriku külanõukogu**ks.

Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 17. juuni 1954 seadlusega külanõukogu likvideeriti ja selle alad liideti Valjala külanõukoguga.

Viited
------

1. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s. Eesti NSV teataja, 1950, 11, 114
2. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Sassi külanõukogu ümbernimetamisest". Eesti NSV teataja, 1954, 1, 2
3. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus Eesti NSV külanõukogude ühendamisest. Eesti NSV Teataja, 1954, 10, 104
**Siberi kontpuu** (*Cornus alba*) on kontpuuliste sugukonna kontpuu perekonda kuuluv mitmeaastane heitlehine põõsas.

Nimi
----

*Cornus* tuleb ld. k. kus *cornu* tähendab sarve. Nimi viitab kontpuu puidu kõvadusele. Ladinakeelne liiginimi *alba* tähendab valget ja märgib viljade värvust.

Botaanilised tunnused
---------------------

Lehed on elliptilised, ühtlaselt teravneva tipuga, ümardunud alusega, pealt tumerohelised, alt sinakashallid, pealt hõredalt, alt (tihedalt) lühikarvased, 5–10 cm pikad, 2–7 cm laiad. Sügisel omandavad lehed violetjaspunase või tumevioletja värvuse.

Kontpuu õitseb mais. Õied on kuni 8 cm läbimõõduga tihedates, lamedates, kännasjates õisikutes, kollakasvalged. Sageli õitseb sügisel teist korda.

Viljad on luuviljad piklik-kerajad, kuni 8 mm pikad, sinakasvalged kuni valged, kaetud kirmega, valmivad augustis.

Suvehaljas põõsas kasvab kuni 3 m kõrguseks. Kontpuu on noorelt püstiste ja vanemas eas rippuvate korallpunaste võrsetega põõsas. Väga dekoratiivse võrsevärviga ja ilusate viljadega, lehtede sügisvärvusega ja rikkaliku õitsemisega põõsad.

Levik ja ökoloogia
------------------

Looduslikult kasvab Euroopa kirdeosas, Siberis, Kaug-Idas ja Mongoolias. On levinud terves maailmas ja ka Eestis, sest on väga dekoratiivne ilupõõsas.

Kasvutingimused
---------------

Ta on külmakindel, varjutaluv ja mullastiku suhtes vähenõudlik. Talle ei sobi liiga kuivad mullad. Teda paljundatakse nii seemnetest kui ka võrsikutega. Talub hästi saastunud linnatingimusi. Sobib kasvatada üksikpõõsana, rühmiti ja kärpimata, nii vabavormilise kui ka kärbitud hekina.

Viited
------

1. 1 2  "Siberi kontpuu". *www2.hariduskeskus.ee*. Originaali arhiivikoopia seisuga 28. oktoober 2017.
2. 1 2  "Siberi kontpuu". *dbiodbs.units.it*. Originaali arhiivikoopia seisuga 6. märts 2018.
3. 1 2  "*Cornus alba* 'Sibirica' Siberian dogwood". *www.rhs.org.uk*.
4. ↑  "*Swida alba* (L.) Opiz – siberi kontpuu". *efloora.ut.ee*. Originaali arhiivikoopia seisuga 7. märts 2018.

Välislingid
-----------

* 7610 Siberi kontpuu andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
|  Siberi kass |
| --- |
|  |
| **Päritolumaa** |  Venemaa |
| **FIFe kategooria** | II ehk poolpikakarvaline |
| **Tõu lühend** | SIB |
| colspan="2" |
| CFA | Standard |
| TICA | Standard |
| ACFA | Standard |
| ACF | Standard |
|  |

**Siberi kassi** peetakse sageli Venemaa päritoluga kassitõuks. Kuid uurimused on näidanud, et siberi kass pärineb Pärsia ja Taga-Kaukaasia aladelt. Oletatavasti hakati neid nimetama siberi kassideks sellepärast, et neil on paks, kolmekihiline, vett tõrjuv karvkate, mis võimaldas neil Siberi karmistikus oludes ellu jääda. Venemaa tõukassikasvatajad aretasid välja 1980. aastate lõpus siberi kassi standardi, mille FIFe 1998. aastal heaks kiitis. FIFe klassifikatsiooni järgi kuulub siberi kass II ehk poolpikakarvaliste kategooriasse.. Siberi kasside registreerimine algas 1987. aastal Peterburis.

Välimus
-------

Siberi kasse iseloomustab tugev kehaehitus, suur kaal ja paks karv. Siberi kassid sarnanevad välimuselt norra metskassiga ja Maine Cooniga. Tüüpiline isane isend kaalub 6,8- 9,1 kg, emase tüüpiline kaal on 4,5- 6,8 kg. Nad on norra metskassist lühemad ja jässakamad.

Iseloom
-------

Iseloomult on Siberi kassid sõbralikud, ustavad ja intelligentsed. Oma inimesesõbralikkuselt on neid võrreldud koertega. Siberi kasse võib sageli näha uksel oma omanikku ootamas ja talle rõõmuga vastu jooksmas.

Hüpoallergilisus
----------------

Siberi kasse peetakse hüpoallergilisteks ehk allergiat mittetekitavateks, kuigi sellele ei ole kindlat teaduslikku tõestust. Emased siberi kassid toodavad vähem Fel d 1-te, mis on peamine allergeen kasside puhul. Vaatamata sellele arvavad mitmed eksperdid, et Fel d 1 tase on ka neil kassidel liiga kõrge, et allergiat üldse mitte tekitada.

Tõuorganisatsioonid
-------------------

* Holland Sibirische Katten Club
* Itaalia Associazione Gatto Siberiano
* Norra Sibirkattens Venner
* Rootsi Sällskapet Sibirisk Katt
* Soome Suomen Siperiankissat ry
* Soome Siperiankissan Ystävät ry

Viited
------

1. ↑  Heli Kuulman. Siberi kass. Eesti kasside atlas. Kirjastus Pegasus. 2008
2. ↑  "Siberian cat, hypoallergenic?". Originaali arhiivikoopia seisuga 6.07.2008. Vaadatud 19.12.2009. `{{cite web}}`: eiran tundmatut parameetrit `|külastatud=` (juhend)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Siberi kass** |

* Eesti Kassikasvatajate Klubi FELIX
Vladas Vitkauskas (foto 2014)
**Vladas Vitkauskas** (sündinud 7. mail 1953 Raseiniai rajoonis) on leedu alpinist ja fotograaf. 

Ta on Baltimaade esimene alpinist, kes on vallutanud Džomolungma. Tipputõus toimus 10. mail 1993. Aastatel 1993–1995 tõusis ta Seitsme tipu klubi kõigile 7 eri paigus asuvaile mäetipule.

27. juunil 2006 püstitas ta (koos Vitautas Samarinasega) kuumaõhupallil Leedu kõrgusrekordi (10 640 m).

Ta on Leedu Alpinistide Assotsiatsiooni asutajaid ja oli selle president aastatel 1996–1999. Ta on Leedu Olümpiakomitee liige.

Fotograafina on tal olnud arvukalt isikunäitusi ja ta on jõudnud auhinnalistele kohtadele rahvusvahelistel fotovõistlustel.

Haridustee
----------

Ta õppis aastatel 1970–1975 Kaunase Polütehnilises Instituudis.

Tunnustus
---------

22. aprillil 1993 jäi kadunuks Džomolungma tipult laskumisel Nepali naisalpinist Pasang Lhamu Sherpa. 10. mail Džomolungma tipult laskumisel leidis tema surnukeha Vladas Vitkauskas. 15. mail tõusis ta kaaslastega uuesti mäele, et surnukeha alla tuua. 1996. aastal pälvis ta selle mehise teo eest Fair Play Rahvusvahelise Komitee poolt väljaantava auhinna (audiplomi) World Fair Play Award.

Viited
------

1. 1 2  Kelionių menininkas, alpinistas Vladas VITKAUSKAS. cultureartfact.org
2. ↑  World Fair Play Award Winners: "Vitkauskas". fairplayinternational.org

Välislingid
-----------

* V.Vitkauskas ir V.Samarinas oro balionu šturmuos Everesto aukštį. 7.11.2006. delfi.lt (leedu keeles)
* Reinhold Messner ja Vladas Vitkauskas. Foto on tehtud Katmandus hotellis
**Vaike Pääsuke** (neiuna **Vaike Kannistu**; 20. juuni 1941 Haabsaare – 27. november 2018) oli eesti pakendidisainer ja graafik.

Ta on lõpetas 1961. aastal Kunda Keskkooli. Seejärel õppis ta aastatel 1961–1962 Tallinna Pedagoogilises Instituudis joonistamise ja käsitöö erialal ning aastatel 1962–1969 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis, mille lõpetas graafikuna.

Ta töötas aastatel 1969–1973 Üleliidulise Kaubanduspalati Eesti NSV osakonnas graafikuna, sealt liikus ta Kunstitoodete Kombinaati, kust samal aasta lõpust kuni aastani 1981 töötas ta Eesti NSV Toiduainetetööstuse Ministeeriumi Konstrueerimise ja Tehnoloogia büroos vanemkunstnikuna. Aastatel 1981–1986 töötas ta eksperimentaalkombinaadis Mehis kunstnikuna ja 1986. aastast eksperimentaalkombinaadis Bit kunstilise toimetajana.

Ta on kavandanud kompvekivabriku Kalev toodete pakendeid ja heliplaadiümbriseid; ta on saanud pakendivõistlustel auhindu[*viide?*]. Lisaks on ta kujundanud raamatuid.

Isiklikku
---------

Tema vend Jaan Kannistu oli Pärnu KEKis ehitusjuht, õde Maarja Nummert on arhitekt.

Tema abikaasa oli maalikunstnik Tiit Pääsuke, nende lapsed Toomas ja Liisi on illustreerinud raamatuid.

Kirjandus
---------

* Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn 1996

Välislingid
-----------

* Karin Paulus. In memoriam Vaike Pääsuke 20. VI 1941 – 27. XI 2018
* Haud Tallinna Metsakalmistul
**Hassani rajoon** on 2. järgu haldusüksus Venemaal Kaug-Ida föderaalringkonnas Primorje krai edelaosas.

Loodus
------

Baklani laht augusti lõpus
### Geograafiline asend

Hassani rajoon asub Amuuri ja Peeter Suure lahe ääres. Rajooni kuulub 20 saart, suuremad neist on Bolšoi Pelis, Furuhjelmi, Stenini, Antipenko ja Sibirjakovi saar. Piirneb Hiina ja Põhja-Koreaga.

### Reljeef

Reljeef on kohati tasane, kohati mägine. Kõrgeim mägi on Võsotnaja mägi kõrgusega 996 m. Kallastel on rohkelt lahti ja laguune, liivarandu ja panku.

Rajoonis on palju jõgesid, suuremad on Barabaševka, Narva, Amba, Gladkaja, Poima, Tumannaja. Järvedest on tuntuimad Lebedinoje, Zaretšnoje, Karasje, Ptitšje, Lotos, Hassan, Bolšoje Mramornoje ja Maloje Mramornoje.

### Taimestik ja loomastik

Rajoonis on unikaalne loodus, sellepärast hõlmavad rajooni suurt osa looduskaitsealad Kedrovaja Pad ja Kaug-Ida mere looduskaitseala.

Loomadest elavad rajoonis rebane, kährik, mäger, tähnikhirv, küülik, kaugida hirv, karu, amuuri tiiger, amuuri leopard.

Taimedest kohtub kalmumände, raudkaski, teravaokkalisi jugapuid, kollaseid vahtraid, Take pärnasid, kolomikta aktiniidiaid, Schlippenbachi rododendroneid.

### Kliima

Rajoonis on mussoonparaskliima kuiva ja külma talvega ning niiske ja sooja suvega. Kõige külmema kuu, jaanuari keskmine õhutemperatuur on umbes –9 °C. Kõige soojema kuu, augusti keskmine õhutemperatuur on +20...+22 °C.

Ajalugu
-------

Venelased hakkasid rajoonialasid omandama 1860. aastal. 1870. aastatel jõudsid sinna vene vanausulised, kes olid rajoonialade esimesed püsielanikud.

1881. aastal moodustati Possieti piirkond Primorje oblasti Ussuuri krai koosseisus. 1917. aastal kuulus piirkond Primorje oblasti Nikolsk-Ussuriiski maakonda ning jagunes kaheks vallaks. Aastatel 1920–1922 oli Kaug-Ida Vabariigi Primorje oblasti Nikolsk-Ussuriiski maakonnas. 1922. aasta 6. novembril moodustati Possieti rajoon keskusega Slavjankas. Aastail 1928–1971 oli rajooni keskuseks Kraskino.

Haldusjaotus
------------

Rajoonis on kuus linnaasundust ja kaks külaasundust, kuhu kuulub kokku kuus alevit (Slavjanka, Kraskino, Zarubino, Posjet, Primorski, Hassan), alevik Suhhanovka ja 21 küla.

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.

Välislingid
-----------

* Rajooni koduleht
* Rajooni turismiportaal
**Vlad Dracul** (*Vlad Draakon*; umbes 1390 – detsember 1447) oli Valahhia vürst (**Vlad II**) aastatel 1436–1442 ja 1443–1447.

Vlad oli Mircea I poeg ning Mircea II, Vlad Călugăruli, Vlad Dracula ja Radu cel Frumosi isa. Ta kuulus Basarabi suguvõsasse. 1420. aastatel, mil Valahhias käis äge kodusõda Radu II ja Dan II vahel, oli Vlad oma perega eksiilis Transilvaanias, mis oli toona Ungarist sõltuv vürstkond. Ta elas Sighișoara linnas, kus müntis oma raha. Seal sündis ka kurikuulsaim tema poegadest, Vlad Dracula. Eksiiliaastatel lõi Vlad head suhted Ungari kuninga ja Saksa-Rooma keisri Sigismundiga. Ehkki ta jäi õigeusklikuks, tundis ta üha suuremat sümpaatiat katoliikluse vastu ning 1431. aastal, mil ta Valahhiasse naasis, nimetas Sigismund ta Draakoni ordu kavaleriks. Sellest tuleneb ka Vlad II hüüdnimi.

1431. aastal tõusis Valahhias võimule Vlad Draculi poolvend Alexandru I, kes aga 1436. aastal suri. Seejärel sai ta ise vürstiks ning valitses esialgu küllaltki edukalt, suuresti tänu Ungari kuninga toetusele. Kuid 1442. aastal ründas Ungari kuningaks saanud Poola kuningas Wladyslaw III Türgi impeeriumit ning nõudis ka Vladilt oma Draakoni ordu kavaleri kohuse täitmist ehk sõjaretkel osalemist. Paavst Eugenius IV vabastas Vladi ristisõjakohustusest, kuid käskis tal saata lahingusse Mircea II. Vlad keeldus ka sellest, püüdes türklastega iga hinna eest rahu hoida. Seetõtti tekkis tal tõsine konflikt ristisõdijate väe ülemjuhataja ja Transilvaania asehalduri János Hunyadiga, kes veel samal aastal Valahhiasse sisse tungis. Vlad oli sel ajal aga Türgi õukonnas, püüdes luua Ungari-vastast liitu. Seetõttu jättis ta Valahhiasse valitsejaks oma poja Mircea II. Hunyadi lõi aga valahhide väed puruks ja pani troonile Dan II poja Basarab II. 1443. aastal naasis Vlad aga Türgist ja suutis Basarabi kukutada. Tänu Türgi toetusele, mille ta saavutas oma pojad Vlad Dracula ja Radu pantvangi jättes, suutis ta veel neli aastat Valahhia troonil püsida. Samal ajal korraldas tema poeg Mircea mitmeid türklastevastaseid sõjaretki, kuid isa distantseeris end nendest, andes poja vallutatud kindlused hiljem türklastele tagasi. 

1447. aastal tungis Hunyadi aga uuesti Valahhiasse ning võitis Türgi-meelseid otsustavalt. Võimalik, et tema käsul vangistati nii Vlad II kui ka tema poeg Mircea Târgoviștes ning hukati. Valahhia troonile pani Hunyadi Vladislav II, kes aga kaotas selle peagi Vlad Draculale.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Alexandru I** | **Valahhia vürst**1436–1442 | Järgnev**Mircea II** |
| Eelnev**Basarab II** | **Valahhia vürst**1443–1447 | Järgnev**Vladislav II**

 |
**Loomislaul** on eesti rahvalaulu tüüp, mis on paljudes teisendites tuntud üle Eesti. Ingeri ja karjala sama tüüpi laule peetakse eesti omadega väga sarnasteks.

Loomislaul jutustab maailma või taevakehade loomisest või tekkimisest linnumunast või muul moel. Tüüpiliselt lendab lind vee kohal, otsides pesapaika. Leitud mättale muneb ta kolm muna, mille tuul vette pühib. Munadest tekivad maa, taevas, päike, kuu ja tähed.

Folkloristid on uurinud laulu levikut ja püüdnud selle tekkimist ja algkuju välja selgitada alates 19. sajandi teisest veerandist.

Eestis on laulust arenenud ka uuemad siirdevormilised laulud.

Näide
-----

Üle lendsi, linnukene,  

üle lendsi ilma kõige,  

üle ilma suure järve,  

üle ilmatse keriku.  

Õtsis maad munetessanna,  

aset hautellessanna.  

Ei saand maad munetessanna,  

aset hautellessanna.  

Üle lendsi, linnukene,  

üle lendsi ilma kõige,  

lendsi üle sinise põesa -  

põlge'es sinise põesa,  

lendsi üle punase põesa -  

põlge'es punase põesa,  

lendsi üle kõllakarva -  

võttis kõlla kõlvusasta:  

siie pean pesa tegema,  

siie pean munad munema,  

siie poegi haudumaie.  

Haudus kuu, haudus kaksi,  

haudus pooli kolmatagi,  

natukeise neljatagi,  

hakkas alle katsumaie:  

leis pojad verisulesta.  

Hakkas poegija jagama:  

üks sai maale marijasta,  

tõine põllula kivesta,  

kolmas kuusta taiva'aie,  

neljas päivast pääle ilma.  

Mis sai maale marijasta,  

säält nie marid mainitasse;  

mis sai põllula kivesta,  

säält nie õlled tehtanesse;  

mis sai päivast pääle ilma,  

säält nie ajad arvetasse;  

mis sai kuusta taiva'aie,  

säält nie tunnid tunnetasse.

*Jõhvi. H II 1. 328/9 (487). 1888.*

Viited
------

1. 1 2 3 4  Ingrid Rüütel: 3.1. Muistne "loomislaul" eesti uuemas rahvatraditsioonis (vaadatud 8. septembril 2014)
Mälestusmärk Vjatškole ja Meelisele
**Vjatško** (Henriku Liivimaa kroonikas ka **Vetseke**, **Wetseke**, **Vesceka**, **Viesceka**; vene *Вячеслав Борисович* (isanimi ei ole kindel); suri 1224) oli 13. sajandi alguse Koknese vürst.

Päritolu
--------

Üldiselt arvatakse, et Vjatško oli vene päritolu vürst, kes võis kuuluda Rjurikovitšite Połacki harru.[*viide?*] Mõned Läti autorid on arvanud, et ta võis olla latgal, kelle nimi tulenes balti sõnast *vecākais* "vanem" ja kes oli Koknese piirkonna tugevaima võimumehena vürstiks tõusnud ning venelaste toetuse tagamiseks õigeusku üle läinud.[*viide?*] Veel on välja pakutud, et tegemist oli liivlasega.

Tegevus
-------

Vjatško oli Koknese valitseja alates hiljemalt 1205. aastast, mil ristisõdijad piiskop Alberti juhtimisel tema vürstiriigi naabriteks olnud Aizkraukle liivlased oma võimule alistasid ja Vjatškoga rahu sõlmisid. 1207. aastal leppis Vjatško Albertiga kokku, et piiskop saab poole ta valdustest ja aitab vastutasuks Kokneset kaitsta leedulaste rünnakute eest. 1208. aastal tekkis tal konflikt Lielvārde foogti Danieliga, kes Koknese linnuse vallutas ja vürsti vangistas. Alberti nõudmisel ta siiski vabastati. Hiljem samal aastal otsustas Vjatško Alberti mõju alt vabaneda, tappes piiskopi poolt Koknese linnusesse saadetud sakslased ja paludes Polotski vürsti Vladimiri abi. Alberti ristisõdijate kättemaksuretke kartuses jättis ta siiski lõpuks oma linnuse ja vürstiriigi maha ning põgenes Venemaale.

1223. aastal lubas Novgorodi vürst Vjatško võimu alla Tartu linnuse ja kõik Eestimaa alad, mille ta suudab endale alistada. Sõjajõuna sai Vjatško kaasa 200 meest, kelle abil ta käis ümbruskonnas maksu nõudmas ja rüüstamas. Aasta hiljem, pärast mitmeid ebaõnnestunud katseid, vallutasid Riia piiskopi ja Mõõgavendade ordu väed Tartu linnuse ja Vjatško tapeti.

Läti Henrik märgib Vjatškot oma kroonikas kokku seitsmel korral.

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

Tegelasena esineb Vjatško Enn Kippeli 1941. aastal Eesti NSV-s avaldatud noorsoojutustuses "Meelis", kus ta on peategelase, Sakala vanema Lembitu poja Meelise liitlane, kellega koos ta hukkub 1224. aastal Tartu lahingus. 

Neile püstitati Nõukogude ajal Tartus Kassitoomele pronksist mälestusmärk, skulptuurigrupp "Vjatško ja Meelis Tartu kaitsel". 1954. aastal tuli esiettekandele eesti helilooja Anatoli Garšneki oratoorium "Vürst Vjatško ja vanem Meelis" (tekst P. Anton).

Viited
------

1. ↑  HLK, lk 53, kommentaar 11
2. ↑  Indriķa hronika, IX, kommentaar 26
3. ↑  Švābe, lk 133
4. ↑  HLK, IX (10), lk 53
5. ↑  HLK, XI (2), lk 71
6. ↑  HLK, XI (8–9), lk 81–85
7. ↑  HLK, XXVII (5), lk 243
8. ↑  HLK XXVIII (1–6), lk 245–253

Kirjandus
---------

* *Henriku Liivimaa kroonika = Heinrici chronicon Livoniae*. Ladina keelest tõlkinud Richard Kleis, toimetanud ja kommenteerinud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat 1982.
* Indriķa hronika. Läti keelde tõlkinud Ā. Feldhūns; eessõna ja kommentaarid Ē. Mugurēvičs. Rīga: Zinātne, 1993.
* Švābe, Arveds. *Jersikas karaļvalsts*, Senatne un Māksla, 1936. Nr.1, lk 5–31.
**Heiki Müür** (11. august 1932 – 8. aprill 1996) oli eesti majandusteadlane.

Elulugu
-------

### Haridus

Heiki Müür lõpetas Tallinna 2. Keskkooli 1950. aastal, Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna 1954. aastal ja jätkas õpinguid Moskvas Plehhanovi-nimelise Rahvamajanduse Instituudi aspirantuuris. 1959. aastal kaitses ta majandusteaduste kandidaadi kraadi ja 1976. aastal majandusteaduste doktori kraadi. 

### Töö

1956. aastast oli ta Tartu Riikliku Ülikooli õppejõud, aastatel 1962–1965 raamatupidamise kateedri juhataja, 1965–1968 ja 1974–1977 õigus-majandusteaduskonna dekaan, 1971–1981 majandusküberneetika ja statistika kateedri juhataja ning alates aastast 1978 korraline professor. 

Aastatel 1981–1986 oli ta Plaanikomitee Majanduse ja Planeerimise Teadusliku Uurimise Instituudi direktor ja 1986–1996 Tartu Ülikooli rahvamajandusharude ökonoomika kateedri juhataja. 1992. aastal töötas ta rahvamajanduse professorina ning Tartu Ülikooli majanduspoliitika ja riigimajanduse instituudi juhatajana.

Heiki Müüri tegevuse tulemusena hakati TRÜ-s 1967. aasta sügisel süsteemikindlalt koolitama majandusküberneetikuid. Kateedrijuhatajana pani ta tugeva aluse uue õppesuuna arenguks Eestis. Sel ajal kujundati eriala hea maine ja toodi seeläbi TRÜ majandusteaduskonda hulgaliselt noori võimekaid õppureid. 

Ta motiveeris noori teadustööga tegelema. Majandusteaduskonna juurde tekkisid mitmed uurimisgrupid, näiteks tugev töögrupp, mis uuris töötingimuste seost töötajate haigestumise ja ajutise töövõimetusega ning sellest tulenevaid majanduslikke tagajärgi. Head tööalased suhted loodi ka kolleegidega Lätist ja Leedust, osa neist toimivad tänaseni. Tema algatatud iga-aastase küberite päeva traditsioonist on tänaseks välja kasvanud majandusteadusteaduskonna vilistlasorganisatsioon Hermes.

Heiki Müüril on märkimisväärne roll Tartu Ülikooli majandusteaduskonna kujunemisel majandusteaduse ja -hariduse arvestatavaks liidriks Eestis.

Teoseid
-------

* "Rahvamajanduse juhtimine ja planeerimine" (1964)
* "Bilansimeetod ja planeerimine" (1965)
* "Hinnad ja majandusreform" (1970)
* "Rahvamajanduse planeerimine" (1971)
* "Majandusteadus ja rahvamajandus 1972-1974" (1975, toimetaja)
* "Rahvamajandusbilanss ja planeerimine" (1987, koos Valve Kirsipuuga)

Harrastused
-----------

Ta tundis huvi koduuuringute vastu ning oli Tartu linna kodu-uurimise toimkonna liige. Heiki Müüri mäletatakse kui innukat tennisemängijat, kes lõi kaasa ka tennisesektsiooni tegevuse korraldamisel, olles Tartu tennisesektsiooni presiidiumi liige.

Isiklikku
---------

Tema isa oli sõjaväelane Paul Müür.

Ta oli abielus Inge Müüriga ning neil sündisid poeg Tõnis ja tütar Tiiu.

Viited
------

1. ↑
2. 1 2 3

Välislingid
-----------

*
**Loomeliitude kultuurinõukogu**, tolleaegse nimetusega **Eesti NSV Loominguliste Liitude Kultuurinõukogu**, oli 1987. aasta mais asutatud organisatsioon, kuhu kuulusid Eesti NSV kõigi loominguliste liitude esindajad. Organisatsiooni idee sündis arhitekt Ignar Fjukil 1986. aasta detsembris ja tema oli ka tegelik algataja, "kusjuures Fjuk peab oma akadeemiliseks isaks Lennart Merit, kes andis nõu, soovitas ja õpetas."

Kultuurinõukogu eesmärgid
-------------------------

Kultuurinõukogu eesmärkideks seati liita kõikide loomeliitude vaimupotentsiaal ja saavutada autoriteet suhetes võimuesindajatega. Organisatsioon pidi olema avalik, legaalne ja tegutsema perestroika käigus avarduvates raamides.

Ajalugu ja koosseis
-------------------

Märtsis 1987 algas põhikirja koostamine. Organisatsioon asutati 25. mail 1987. Loomeliitude kultuurinõukogus oli 24 liiget, igast loomeliidust neli esindajat. Nõukogu liikmetest olid 21 NLKP liikmed (teistel andmetel 9), neist 9 olid olnud partorgid (partei allorganisatsioonide juhid). Neli kultuurinõukogu liiget (Jaak Allik, Kaljo Kiisk, Jaan Rääts, Enn Põldroos) olid EKP Keskkomitee liikmed.

Asutamisaastal hakkas loomeliitude kultuurinõukogu lähetama märgukirju, mis käsitlesid vajadust peatada massiline elamuehitus migrantidele ja muuta elamispinna jaotamise põhimõtteid, fosforiidiprobleeme ning eesti keele muutmist riigikeeleks.

"Selgus, et märgukirjade mõju jäi tagasihoidlikuks. 1987. aasta sügisel küpses mõte korraldada loomeliitude ühispleenum perestroika ja glasnosti teel risti ees olevate tõkete õhkimiseks. Mõte kergitati Eesti Teatriliidu asutamiskongressil 1987. aasta oktoobris, eestvedajaiks said Jaak Allik, Kalju Komissarov ja Jaak Viller. Moodustati pleenumi orgkomitee eesotsas Jaak Allikuga, kes hakkas jaanuaris 1988 koos kultuurinõukoguga üritust ette valmistama. Loomeliitude ühispleenum peeti 1. ja 2. aprillil 1988.

Vaata ka
--------

* Perestroika
* Glasnost
* Laulev revolutsioon

Viited
------

1. 1 2 3 4  Mati Graf "Kalevipoja kojutulek. 1978. aasta poliitilisest pööripäevast 1988. aasta suveräänsusdeklaratsioonini" Tallinn, Argo, 2008, lk 284
2. ↑  "Täpsustus Ignar Fjukilt: erinevalt Vikipeedia infost oli loomeliitude kultuurinõukogu liikmete seas vaid üheksa kommunisti, ja nende kõrval viisteist mittekommunisti." - Heiki Suurkask "25 aastat tagasi: Kes oli kus Laulva revolutsiooni aastal 1988" Delfi, 20. august 2013
3. ↑  Rein Ruutsoo. Revolutsioon sööb oma isad Eesti Ekspress, 7. aprill 2008.
**Éghezée** (prantsuse [egəze]) on prantsuskeelne vald Belgias Valloonia piirkonnas Namuri provintsis.

Asulad
------

Éghezée halduspiirides paiknevad järgmised asulad: Éghezée, Aische-en-Refail, Bolinne, Boneffe, Branchon, Dhuy, Hanret, Leuze, Liernu, Longchamps, Mehaigne, Noville-sur-Mehaigne, Saint-Germain, Taviers, Upigny ja Waret-la-Chaussée.

* ÉghezéeÉghezée
* BolinneBolinne
* Saint-GermainSaint-Germain
* LiernuLiernu
* Aische-en-RefailAische-en-Refail
* LiernuLiernu
* Aische-en-RefailAische-en-Refail
* TaviersTaviers
* MagistraadihooneMagistraadihoone

Viited
------

1. ↑  Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

 Éghezée – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (prantsuse keeles)

Namuri provintsi vallad

Andenne **·** Anhée **·** Assesse **·** Beauraing **·** Bièvre **·** Cerfontaine **·** Ciney **·** Couvin **·** Dinant **·** Doische **·** Éghezée **·** Fernelmont **·** Floreffe **·** Florennes **·** Fosses-la-Ville **·** Gedinne **·** Gembloux **·** Gesves **·** Hamois **·** Hastière **·** Havelange **·** Houyet **·** Jemeppe-sur-Sambre **·** La Bruyère **·** Mettet **·** Namur **·** Ohey **·** Onhaye **·** Philippeville **·** Profondeville **·** Rochefort **·** Sambreville **·** Sombreffe **·** Somme-Leuze **·** Viroinval **·** Vresse-sur-Semois **·** Walcourt **·** Yvoir
**Keemiline aine** on aine, mille molekulidel on ühesugune koostis ja struktuur või mis koosneb ühe keemilise elemendi vabadest aatomitest.

Lihtaine koosneb ainult ühe keemilise elemendi aatomitest, näiteks dihapnik (O2) ja raud (Fe). Liitaine koosneb mitme elemendi aatomitest, näiteks väävelhape (H2SO4) ja vesi (H2O).

Keemiliseks aineks ei loeta sulameid (näiteks pronks) ja muid segusid (näiteks õhk).

Keemilist ainet saab tähistada keemiliste valemite abil. Näiteks vee valem on H2O. Aine agregaatolekul pole tähtsust, näiteks tahkunud vee ehk jää valem on ikkagi H2O.

Mõiste idealiseeritus
---------------------

Selliseid puhtaid aineid looduses praktiliselt ei esine ning ka tehislikult ei õnnestu tavaliselt saada täiesti puhtaid aineid, nii et selline keemilise aine mõiste on idealisatsioon. Ometi töötab see mõiste sageli hästi.

Liigitamine
-----------

Aineid saab liigitada väga erinevatel alustel ja erinevat moodi, näiteks liht- ja liitaineteks, millest eespool juttu oli.

Et erinevaid süsinikuühendeid on väga palju, siis jaotatakse ained tihti orgaanilisteks ja anorgaanilisteks. Nendevaheline piir pole aga selge ja ühene, sest paljusid aineid võib vastavalt vajadusele käsitleda nii orgaanilise kui anorgaanilise keemia vaatepunktist. Lihtsustatuna võib orgaanilist keemiat nimetada süsinikühendite keemiaks.

### Molekulide ehituse ja keemiliste omaduste järgi

* Lihtaine
* Liitaine

##### Anorgaanika

* Soolad - näiteks:
	+ bromiidid
	+ fosfaadid
	+ karbonaadid
	+ jodiidid
	+ nitraadid
	+ nitriidid
	+ nitritid
	+ silikaadid
	+ sulfaadid
	+ sulfiidid
* Anorgaanilised happed
* Hüdroksiidid
* Hüdraadid
* Oksiidid

##### Orgaanika

* Alkaloidid
* Aldehüüdid
* Alkoholid
* Disahhariidid
* Eetrid
* Estrid
* Karboksüülhapped
* Karbonüülühend
* Ketoonid
* Monosahhariidid
* Polümeerid
* Rasvad
* Suhkrud
* Süsivesikud ehk sahhariidid
* Süsivesinikud
* Valgud

### Rolli järgi keemilistes reaktsioonides ja/või katsetes

* Indikaator
* Inhibiitor
* Katalüsaator
* Oksüdeerija
* Redutseerija

### Agregaatoleku järgi

* Gaas
* Vedelik
* Tahkis

Ainete omadused
---------------

Ainete omadused on keemilised ja füüsikalised omadused. Need on tunnused, mille poolest üks aine erineb teisest.

Näiteks: värvus, lõhn, maitse, sulamis- ja keemistemperatuur, tihedus, lahustuvus.

Vaata ka
--------

* Aine omadused
* Keemiline ühend
* Ainete lahutamise meetodid
* Ohtlik aine, Ohtlik kemikaal, Ohtlik vedu
* Orgaanilised ühendid
* Reagent
* RoHS-i direktiiv

Välislingid
-----------

* Anorgaaniliste ainete klassifikatsioon
Tansaania lipp
**Tansaania lipp** on Tansaania riigilipp, mis võeti kasutusele 26. aprillil 1964. Roheline sümboliseerib maad, must elanikkonda, sinine India ookeani ja kollane maavarasid.

Ajalugu
-------

Pärast iseseisvumist 1961. aastal võttis Tanganjika Vabariik kasutusele vabastusliikumise TANU värvides lipu: roheline kangas musta laiuga, mida ääristasid kollased triibud.

Aastal 1963 iseseisvunud Sansibari vabariigi lipp oli sini-must-roheline trikoloor. Riigid ühinesid 1964. aastal Tansaaniaks. Varasema Tanganjika lipu alumine roheline siil asendati Sansibari sinisega ja kujundus muudeti diagonaalseks, et anda mõlemale värvile võrdne osatähtsus.

Värvid on paika pannud Presidendi Kantselei juures paiknev planeerimise ja erastamise osakond. Kasutatakse 1955. aasta Briti standardi 2660 värve.

| Värvipalett | Must | Sinine | Roheline | Kuld |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Briti standard 2660 | 9-103 | 0-012 | 0-010 | 0-002 |

Varasemad lipud
---------------

* Tanganjika lippTanganjika lipp
* Sansibari Vabariigi lippSansibari Vabariigi lipp

Viited
------

1. 1 2   Bruce Berry (07.01.2006). "Tanzania" (Inglise k.). Flags of the World. Vaadatud 24.11.2009.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
2. 1 2  Saare, lk 81
3. ↑   "Country Profile:The National flag" (Inglise k.). Tansaania Vabariigi koduleht. 07.01.2006. Vaadatud 24.11.2009.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)

Kirjandus
---------

* Tiit Saare *Lipud enne ja nüüd* Koolibri 1998 ISBN 9985006046
Jannes van der Wal
**Jannes van der Wal** (12. november 1956 Driesum – 24. september 1996 Groningen) oli Hollandi kabetaja.

Ta sündis Friisimaal Driesumis, kasvas üles aga Tjalleberdis. Pärast keskkooli õppis ta matemaatikat, kuid jättis õpingud pooleli, et kabele pühenduda. 1976. aastal sai temast professionaalne kabetaja. 

Van der Wal oli neljakordne Hollandi meister (1981, 1984, 1985 ja 1987). 1982. aastal tuli ta Brasiilias São Paulos maailmameistriks. 

Püstitas 16.-17. juulil 1987 maailmarekordi kabesimultaani andmises: ta mängis 225 laual (võitis 207, viigistas 14 ja kaotas 4 partiid; 2006. aastal ületas selle Anton van Berkel). 23. juunil 1996 andis ta simultaani 85 laual nii kabes kui ka males. See rekord püsib tänaseni.

Jannes van der Wal oli tuntud ka oma teleesinemistega, mis olid enamasti humoorikad, ja mõnikord veidra käitumisega nii kabelaua taga kui ka tavaelus. Näiteks ei jõudnud ta ükskord (1982) Hollandi meistrivõistlustele, sest ta jäi rongis magama ning sõitis mitu korda edasi-tagasi Groningeni ja Zwolle vahet. See läks talle maksma Hollandi meistri tiitli. Kuulus on tema ülesastumine Mies Bouwmani vestlussaates. Kui ta tuli maailmameistriks, kutsuti ta sellesse saatesse. Küsimuse peale, kui vana ta on, jäi ta täiesti vakka ega liigutanud end mitu minutit. Hiljem esines ta kümnetes saadetes. Tuntud tsitaat temalt kõlab nii: "Kabetaja ei räägi palju. Kui ta pagari juurde läheb, siis ta ütleb näiteks: "Üks sai.""

Et Van der Wali pahandas suur viikide arv kabes, mõtles ta välja modifitseeritud reeglitega kabemängu (*doordammen*).

Viimastel eluaastatel ta rahvusvahelistel võistlustel enam ei osalenud. Ta andis simultaane ja kommenteeris võistlusi. 

Ta suri 39-aastaselt leukeemiasse. Surivoodil korraldas ta esimese turniiri oma uute reeglitega kabes. See mängiti 11.–14. septembril 1996.

1999. aastal valmis Rein Hazewinkeli režii all temast dokumentaalfilm *Jannes, de film*.
**Kulu** on Aasias Venemaa Habarovski krais ja Magadani oblastis olev jõgi.

Jõgi algab Suntar-Hajata ahelikust. Ta voolab mägijõena algul itta, siis ületab Habarovski ja Magadani oblasti piiri ning voolab kagusse, edasi natuke kirdesse ja lõpuks tükk maad põhja. Ta teeb suure poolkaare ümber 2155 m kõrguse Hatani mäe. Kulu ühinemisel Ajan-Jurjahhiga moodustub Kolõma jõgi.

Jõgi on 384 km pikk ja tema valgla on 15 600 km² suur. Jõe suue on vähem kui 545 m kõrgusel merepinnast. Kolõma voolab sealt kuni mereni 2129 km.

Hüdroloogia
-----------

Kulu jõgi jäätub oktoobris ja jääkate püsib mai lõpuni. Vooluhulka jões on 83 km kaugusel suudmest Kulu külas mõõdetud alates 1942. aastast ja aasta keskmine vooluhulk on 92 m³/s, kuid see jaotub aasta lõikes väga ebaühtlaselt. Juunis on see 406 m³/s ja tipphetkedel palju suuremgi, aprillis kõigest 1,16 m³/s. Põhiliselt toitub Kulu jõgi lumesulamisveest.

**Kuude keskmised vooluhulgad (m3/s) Kulu jõel Kulu asula juures (83 km suudmest) aastatel 1942-1994**

Viited
------

1. ↑  Suur maailma atlas, lk. 85
2. ↑  Статистика на сайте r-arcticnet.
Gustav Moritz Constantin von Engelhardt
**Gustav Moritz Constantin von Engelhardt** (26. juuni/8. juuli 1828 – 23. november/5. detsember 1881 Tartu) oli baltisaksa teoloog ja õppejõud. Ta oli 1859-1881 Tartu ülikooli teoloogiaprofessor.

Ta õppis aastatel 1846–1850 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Aastatel 1850–1852 täiendas ta end Erlangeni, Bonni ja Berliini Ülikoolides. Aastal 1853 kaitses ta *mag. theol*, aastal 1856 *dr. theol* väitekirja. Aastatel 1853–1859 oli ta eradotsent ja dotsent ning aastatel 1859–1881 professor ajaloolise usuteaduse alal.

Tema isa oli Otto Moritz Ludwig von Engelhardt (1779–1842, Tartu Ülikooli geoloogia ja mineraloogia professor) ja ema Amalie Catharina Elisabeth Johanna von Müller. Ta oli abielus Helena Alexandra von Oettingeniga (1835–1914), nende pojad Rudolf von Engelhardt oli arhitekt ja Otto von Engelhardt oli Viljandi linnapea.

Viited
------

1. ↑  Arnold Hasselblatt: *"Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat"*, Dorpat: C. Mattiesen, 1889, Matrikkel 4875, lk.359
**Laumets** on eesti perekonnanimi.

Statistika
----------

2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Laumets 234 inimesel: 95 mehel ja 139 naisel. Perekonnanimede levikult oli Laumets meeste puhul 882. kohal ja naiste puhul 591. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Laumets vanuserühmas 55–59, kus neid on 10 000 elaniku kohta 3,54. Nimi oli kõige sagedasem Jõgeva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 8,95 inimest.

Nimede eestistamisel võeti Laumets 1935.–1940. aastal uueks perekonnanimeks 11 juhul isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem Bauman, Boltov, Ivan, Landmann, Laupberg, Luberg (4 korral), Oberg ja Oinas.

Nimest Laumets loobuti 1937. aastal kahel korral, kui uueks nimeks võeti Haaboja ja Rannu.

Nime kandjaid
-------------

* August Laumets, eesti vaimulik (1911–1996)
* Karl Laumets, eesti näitleja ja lavastaja (1990–)
* Rauno Laumets, eesti jooksja (1990–)
* Ülo Laumets, eesti korvpallur (1936–2004)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 10.05.2023)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Laumets.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Laumets.

Välislingid
-----------

* Laumets statistikaameti andmebaasis
**Keemiline stabiilsus** iseloomustab keemilise süsteemi (näiteks keemilise ühendi, materjali, mineraali) omadust tavatingimustes või teatud fikseeritud tingimustes mitte muunduda.

Mingi aine keemiline stabiilsus ei ole alati üheselt määratletav erinevate tingimuste ja erinevate protsesside jaoks, kuna see sõltub mitmesugustest teguritest. Keemilist stabiilsust iseloomustab ka aine reaktsioonivõime, mis stabiilsel ainel vaadeldavatel tingimustel on olematu või tühine. 
Rääkides keemilisest stabiilsusest, peetakse reeglina silmas,

* et aine (ühend) ei lagune tavalistel tingimustel;
* et aine on stabiilne mingit kindlat tüüpi protsesside või tingimuste suhtes: aluste suhtes, hapete suhtes, (õhu)hapniku suhtes (korrosioonikindlus), temperatuuri suhtes (termiline stabiilsus) jms;
* et keemiline süsteem on püsivas tasakaaluolekus, nii et protsessid kulgevad päri- ja vastassuunas ühesuguse kiirusega.

Termodünaamiliselt tähendab süsteemi stabiilsus energeetiliselt kõige soodsamat olekut, st Gibbsi vabaenergia miinimumi.

Mineraalide keemiline stabiilsus
--------------------------------

Mõistet "keemiline stabiilsus" kasutatakse geoloogias iseloomustamaks mineraalide võimet säilitada oma keemiline koostis termodünaamika parameetrite (rõhk ja temperatuur) muutumisel. Näiteks subduktsioonivööndites sügavamale vajuvad kivimid soojenevad ja satuvad järjest suureneva rõhu tingimustesse. Suureneva rõhu käes pole paljud mineraalid enam keemiliselt stabiilsed ning hakkavad muutuma teisteks, uutesse tingimustesse sobivateks mineraalideks.

Enamik mineraale ei ole maapinnal termodünaamiliselt stabiilsed ning neid võib vaadelda kui teatud metastabiilseid süsteeme.

Viited
------

1. ↑  "Murenemine. 2. Porsumine". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. aprill 2010. Vaadatud 1. veebruaril 2015.
**Kulva** on küla Leedus Jonava rajoonis, Kulva valla halduskeskus. Kulva asub Jonavast 8 kilomeetri kaugusel servamoodustiste vööndis, merepinnast 90-105 meetri kõrgusel. Külas on põhikool, kultuurikeskus, postkontor ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on sealne mõisakompleks (peahoone, pärnaaleee, park) ja aastal 1925 valminud kirik.

Kohanimi *Kulwa* esineb juba XIV sajandi kroonikates. Sealset küla mainitakse kirjalikes allikates esimest korda aastal 1382, selsamal aastal mainitakse esimest korda ka sealset mõisa. Sealses mõisas sündis aastal 1510 Leedu jurist ja usureformeerija Abraomas Kulvietis. XVI sajandi alguses ehitati külla puidust kabel, mille asemele aastal 1655 ehitati kivikabel. Aastal 1782 võeti kabel kasutusele abikirikuna. Poola ülestõusude järel konfiskeeriti sealne mõis endistelt omanikelt, aastaks 1902 oli see jagunenud kaheks maavalduseks (Downarowiczitele kuulunud *Kulwa Dolna* ja Nakaznytele kuulunud *Kulwa Górna*, säilinud on esimese mõisakompleksi hooned). Aastal 1909 sai Kulvast kohaliku kihelkonna keskus, aastal 1911 ehitati sellele ka torn. Aastal 1925 ehitati kabeli kõrvale ka uus kirik. Teises maailmasõjas põles vana kirik maha, sellest säilisid vaid fassaad, kellatorn, pastoraat ja XIX sajandil ehitatud Daunoravičiuste kabel. Nõukogude ajal oli Kulva kohaliku kolhoosi keskasulaks. .

* Kulva mõisa peahooneKulva mõisa peahoone
* KoolimajaKoolimaja
* KirikKirik
* Kulva vana kirikKulva vana kirik
* Daunoravičiuste kabelDaunoravičiuste kabel

Viited
------

1. ↑  2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamento, vaadatud 08.06.2017.
2. ↑  Kulwa Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, Tom XV, cz. 2 (Januszpol – Wola Justowska), 1902 a.
3. ↑  Kulva. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 249 lk.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kulva** |

* Küla portaalis vietoves.Lt
**Gustav Saar** (29. aprill 1920 Petrograd – 28. aprill 1972 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane.

Elulugu
-------

Gustav Saar oli teenistujate poeg.

Lõpetas 1937 Tallinnas J. Westholmi Gümnaasiumi, 1948 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) insener-mehaanikuna. Oli 1940–47 TTÜ j.a Riikliku Katsekoja mehhaano-tehnilise ja soojustehnilise osakonna ning soojusenergeetika kateedri abijõud, 1947–60 TPI soojusenergeetika kateedri tunnitasuline õppejõud, 1960–66 vanemõpetaja, 1966–68 matemaatika kateedri tunnitasuline õppejõud.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: soojusenergeetika – soojusvõrkude arenguprobleemid Tallinnas; soojustehnilised mõõtmised; soojusprotsesside automatiseerimine; kütused, nende omadused ja põletamine (eriti eesti põlevkivi). Uurinud ka soojusprotsesse sulfaattselluloosi tootmisel. Loonud Gustav Saare valemina tuntuks saanud valemi Eesti põlevkivi kütteväärtuse määramiseks. Kuulus I. Öpiku koolkonda. Tegeles energeetika küsimuste tutvustamise ja propageerimisega. 14 teadustrükist.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Определение теплотворной способности эстонского сланца-кукерсита. // Тр. ТПИ A 205 (1963)
* Определение состава эстонского сланца-кукерсита и количества образующейся золы по данным промышленного анализа. // Тр. ТПИ A 205 (1963)
* Исследование теплоты сгорания сланцев (kaasautorid A. Ots, A. Mahlapuu). // Теплоэнергетика (1967) 6.

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Launceston Elliot** (9. juuni 1874 India – 8. august 1930 Austraalia) oli Suurbritannia sportlane, 1896. aasta suveolümpiamängude olümpiavõitja ja -hõbe, Suurbritannia esimene olümpiavõitja.

Tema vanemad olid aadlikud, kes töötasid Indias ja naasid 1887 Inglismaale. 

Elliotist sai Eugen Sandow' õpilane ja ta osales juba 1891 Suurbritannia esimestel meistrivõistlustel tõstmises. Aastal 1894 tuli ta juba Suurbritannia meistriks. 

Ta oli suurt kasvu, blond, ilusa ja harmoonilise kehaehitusega ning seetõttu üks publiku lemmikuid. Ateena ajakirjanduses nimetati teda liikluse reguleerijaks, sest inimesed jäid tänaval teda nähes vaimustusest seisma. Olümpiamängude ametlik aruanne teatas: "See noor härrasmees kutsus oma ebatavalise välimusega esile üldist imetlust. Ta oli imposantne, heade proportsioonidega, pikk ning tema jume ja juuksed olid üllatavalt heledad."

Elliot saavutas olümpiamängudel 7. aprillil 1896 kahe käega tõstmises hõbeda (111,5 kg), saades võrdse tulemuse taanlase Viggo Jenseniga. Kohtunikud eelistasid häältega 3:2 taanlast parema stiili tõttu. Ent kohe järgnenud ühe käega tõstmises saavutas Elliott 71 kg Jenseni 57 kg vastu ja tuli vaieldamatult võitjaks.

Teistel aladel nii hästi ei läinud. Eelmisel päeval, 6. aprillil, jäi Elliott 100 m jooksu eeljooksus kolmandaks ega pääsenud finaali. 400 m jooksus ta registreerus, ent ei osalenud. 10. aprillil peetud Kreeka-Rooma maadluse turniiril sai ta endast lühema ja kergema Carl Schuhmanni vastu mõne minutiga seljakaotuse ning langes välja, jagades 5 võistleja seas 4.–5. kohta. Samal päeval peetud köieronimises jäi ta 5 võistleja seas viimaseks.

Tõstjana tuli ta edaspidi veel mitu korda Briti meistriks ja ületas Suurbritannia rekordeid. 

Aastal 1905 hakkas ta elukutseliseks. 

Aastal 1923 kolis Elliott Austraaliasse Melbourne'i.

Vaata ka
--------

* Kergejõustik 1896. aasta suveolümpiamängudel
* Maadlus 1896. aasta suveolümpiamängudel
* Sportvõimlemine 1896. aasta suveolümpiamängudel
* Tõstmine 1896. aasta suveolümpiamängudel
**Gustav Peeter Piir** (sündinud 20. märtsil 1961 Cokatos Ameerika Ühendriikides) on eesti vaimulik.

Gustav Piir on Ameerika Ühendriikides sündinud ja Kanadas üles kasvanud.
Tal on bakalaureusekraad usuteaduses ja muusikaajaloos/kompositsioonis ning usuteaduse magistrikraad praktilises teoloogias.
Prooviaastal oli ta Kesk-Saksamaal Bielefeldi koguduses (onu Toomas Põllu juhendamisel). Ta ordineeriti kirikuõpetajaks 17. aprillil 1988, misjärel oli Toronto Peetri koguduse õpetaja. 1992. aastal kolis ta Eestisse ja oli algul Tallinna Toompea Kaarli koguduse õpetaja. 2020. aastatel on ta Tallinna Püha Vaimu koguduse õpetaja. 

Ta on olnud Usuteaduse Instituudi rektori kohusetäitja ja aastatel 1995–2007 Tallinna praost.

Tema isa oli Helmut Piir ja emapoolne vanaisa Peeter Põld. Onu Agu Põld oli Vigala ja Saarde koguduse õpetaja, onu Toomas Põld (1920–2014) oli Bielefeldi koguduse õpetaja ja Saksamaa praostkonna praost, vanaonu Harald Põld oli Kose koguduse õpetaja.

Gustav Piir on Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane ja kuulub Rotary klubisse.

Viited
------

1. ↑  Tallinna praostkonnal uued juhid

Välislingid
-----------

* Gustav Peeter Piir – elu isade maal koguduse keskel, Eesti Kirik, 16. märts 2011
* Gustav Piir ei kahetse Eestisse elama asumist
* Fotod
Petra Pau (2008)
**Petra Angelika Pau** (sündinud 9. augustil 1963 Ida-Berliinis) on Saksamaa poliitik (Vasakpartei).

Petra Pau õppis polütehnilises keskkoolis ja Pioneeriogranisatsiooni Keskinstituudis, mille ta lõpetas 1983. aastal. 1983. aastal astus ta Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse (millest 1990. aastal sai Demokraatliku Sotsialismi Partei). 1988. aastal lõpetas ta Parteikõrgkooli "Karl Marx" ühiskonnateadlasena. 1983–1985 töötas ta õpetaja ja pioneerijuhina. 1988–1990 töötas ta Saksa Vaba Noorsoo Liidu Kesknõukogus. 1991. aasta jaanuarist kuni oktoobrini oli ta Berliini Marzahn-Hellersdorfi linnaosa Demokraatliku Sotsialismi Partei allorganisatsiooni esimees. 1991. aasta oktoobrist kuni 1992. aasta oktoobrini oli ta Demokraatliku Sotsialismi Partei Berliini allorganisatsiooni esimehe asetäitja ja 1992–2001 esimees. 1995. aasta novembrist kuni 1998. aasta oktoobrini oli ta Berliini Linnavolikogu liige. Alates 1998. aasta oktoobrist on Petra Pau Saksamaa Liidupäeva liige. 2000. aasta oktoobrist kuni 2002. aasta oktoobrini oli ta Demokraatliku Sotsialismi Partei fraktsiooni aseesimees ja partei esimehe asetäitja. Alates 2006. aasta aprillist on Petra Pau Liidupäeva asepresident.

Viited
------

1. ↑  Petra Pau Die Linke im Bundestag
Tiit Ojasoo lavastuses "Ühtne Eesti suurkogu"
**"Ühtne Eesti suurkogu"** oli teatri NO99 lavastus, mis esitati ühekordse etendusena Saku Suurhallis 7. mail 2010.

Selle lavastasid Tiit Ojasoo ja Ene-Liis Semper, kes osalesid lavastuses ka ise.

Näitlejatena osalesid Rasmus Kaljujärv, Eva Klemets, Risto Kübar, Kristel Leesmend (külalisena), Andres Mähar, Jaak Prints, Gert Raudsep, Inga Salurand, Tambet Tuisk, Marika Vaarik, Liina Vahtrik (külalisena) ja Sergo Vares. Kõnega esinesid Rein Einasto ja Allar Jõks.

Etendus kestis umbes neli tundi.

"Ühtne Eesti suurkogu" sai 2010. aasta parima lavastuse auhinna.

Ojasoo sõnul päästis see üritus 2011. aasta Riigikogu valimised. "Sellel hetkel ei saanud keegi uut parteid teha, sest me tegime selle nii-öelda ära. Eesti pääses Leedu saatusest, kus partei teinud telestaarid ja klounid said parlamenti," selgitas ta hiljem.

Tunnustus
---------

* 2011 – Eesti Teatriliidu aasta lavastuse auhind

Viited
------

1. ↑  "Tiit Ojasoo: tahtsime luua kõige lollimat ja populistlikumat parteid, Ojuland tegigi asja ära". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. märts 2014. Vaadatud 1. veebruaril 2014.

Välislingid
-----------

* 
* Lavastuse tutvustus NO99 kodulehel