recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib külast; teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Maru (täpsustus)* |

---

**Maru** on küla Viljandi maakonnas Mulgi vallas. 

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halliste valda.

Külast voolab läbi Halliste jõgi ning suubub Halliste jõkke Enu oja.

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
2. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Mulgi valla asulad

**Linnad:** Abja-Paluoja • Karksi-Nuia • Mõisaküla   

**Alevikud:** Halliste • Õisu   

**Külad:** Abja-Vanamõisa • Abjaku • Ainja • Allaste • Atika • Ereste • Hirmuküla • Hõbemäe • Kaarli • Kalvre • Kamara • Karksi • Kulla • Kõvaküla • Laatre • Lasari • Leeli • Lilli • Maru • Metsaküla • Morna • Mulgi • Muri • Mõõnaste • Mäeküla • Naistevalla • Niguli • Oti • Penuja • Polli • Pornuse • Põlde • Päidre • Päigiste • Pärsi • Pöögle • Raamatu • Raja • Rimmu • Räägu • Saate • Saksaküla • Sammaste • Sarja • Sudiste • Suuga • Tilla • Toosi • Tuhalaane • Umbsoo • Univere • Uue-Kariste • Vabamatsi • Vana-Kariste • Veelikse • Veskimäe • Äriküla • Ülemõisa
**Maria Pljuhhanova** (sündinud 16. jaanuaril 1953 Riias) on Eesti kirjandusteadlane.

Elulugu
-------

Lõpetas 1970. aastal Riia 23. Keskkooli, õppis 1970–1974 Tartu Riiklikus Ülikoolis, lõpetas 1975 Läti Riikliku Ülikooli, oli 1977–1980 Tartu Riikliku Ülikooli aspirant, filoloogiakandidaat (1982, TÜ), väitekiri "Изображение исторического лица в литературе переходной эпохи (национальные корни литературной биографии XVIII в.)". Oli 1975–1977 Läti Rahvusraamatukogu vanemraamatukoguhoidja, 1980–1986 TRÜ vene kirjanduse kateedri õpetaja ja vanemõpetaja, 1986–1992 dotsent, 1993–1994 vene ja slaavi filoloogia osakonna dotsent. 

Aastast 1994 elab ta Itaalias ning on Perugia ülikooli professor. Õpetanud vene rahvaluulet, kirjandusteooriat, sissejuhatust kirjandusteadusse, vanavene, 18. sajandi – 19. sajandi I poole kirjandust, Venemaa ajalugu.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: kirjandusteadus, vene kirjanduse ajalugu, vene rahvaluule; semiootika. Üle 100 teadustrükise.

Teoseid
-------

* Monograafia: Сюжеты и символы Московского царства. Санкт-Петербург, 1995. (336 lk)

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 132.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Rūte mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wolmarschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1903). Mõisa valdused on kaardil tähistatud numbriga 84
**Rūte mõis** (saksa keeles *Ruthenhof*, varem *Smaeling*, läti keeles *Rūtes muiža*) oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Volmari kreisis Astijärve kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Valmiera piirkonnas Burtnieki vallas Andruvese külas.

Ajalugu
-------

Esimesed teated sellest mõisast pärinevad aastast 1404, mil see kuulus Albert Krammerile. Aastal 1523 andis Wolter von Plettenberg selle mõisa Goswin Smoelingile. Smoelingite valduses oli mõis ka aastal 1537 ja 1599.

Gustav Adolf andis selle mõisa riigikantsler Oxenstiernale, ent seejärel sai sellest mõisate reduktsiooni käigus riigimõis. Anna Ivanovna andis selle mõisa 29. septembril 1736 krahv Löwenwolde valdusse, ent aastal 1742 sai Rūtest taas riigimõis. 1744. aastal doneeriti see krahv Aleksandr Ivanovitš Rumjantsevile (1680−1749). Aastal 1806 ostis Theodor Heinrich von Schroeder Pjotr Rumjantsev-Zadunaiski pojalt kogusumma 489 120 rubla eest Rūte, Astijärve, Seķi, Ēķini, Zvārte, Dūre, Briede ja Pučurga mõisad.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 5 ja 7/8 adramaad, sellele allus 145 mees- ja 178 naishinge. Aastal 1757 oli mõisa suurus 5 ja 7/8 adramaad, aastal 1823 aga 4 ja 4/5 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 4 ja 8/15, aastal 1881 aga 2 ja 4/80, lisaks allus mõisale 5 ja 72/80 adramaad mõisadele kuuluvate talude valduses.

1920. aasta agraarreformi ajal oli mõisa suurus 486 hektarit.

Karjamõisad
-----------

Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis: *Zahlit*.

Vaata ka
--------

* Fideikomiss

Viited
------

1. ↑  Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836. lk 116
2. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 136.
3. ↑  Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836. lk 117.
4. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 241.
5. ↑  Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 115.
6. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 137.
7. ↑  Latviešu konversācijas vārdnīca. II. sējums. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. 3328-3329. sleja.

Astijärve kirik
Astijärve kihelkond

**Kirik**: Astijärve kirik  

**Mõisad**: Astijärve kirikumõis | Astijärve mõis | Baloži mõis | Briede mõis | Dūre mõis | Ēķini mõis | Jaunburtnieki mõis | Labrenči mõis | Lizdēni mõis | Luteri mõis | Rantsna mõis | Rūte mõis | Sauļi mõis | Seķi mõis | Svenne mõis | Zvārte mõis
**Hermann Theodor Mähle** (31. oktoober 1881 Kärdla – 1. aprill 1950 Greifenhain) oli Eesti vaimulik.

Hermann Theodor Mähle lõpetas 1901. aastal Tallinna Aleksandri Gümnaasiumi ja õppis aastatel 1902–1908 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Tallinna Toompea Kaarli koguduses. Ordineeriti õpetajaametisse 26. aprillil 1909.

Oli aastatel 1909–1911 Tallinna Jaani koguduse adjunktõpetaja, 1911–1928 Kihelkonna Mihkli koguduse õpetaja ja 1928–1941 Kuressaare Laurentiuse koguduse õpetaja, ühtlasi oli ta aastatel 1926–1941 Saaremaa praostkonna praost.

1941. aastal põgenes Saksamaale. Suri 1950. aastal Brandenburgi liidumaal Greifenhainis.

Isiklikku
---------

Tema äi Ludwig Michael Amandus Masing oli Kihelkonna Mihkli koguduse õpetaja, tema naisevend Benedict Hugo Detlef Ludwig Masing oli Karksi Peetri koguduse õpetaja. Poeg Gunnar Mähle oli arst.

Viited
------

1. ↑  Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann
23 meetri kõrgune Rūmī kuju. Buca, İzmir, Türgi
**Mawlānā Jalāl ad-Dīn Muhammad Rūmī** (pärsia keeles مولانا جلال الدین محمد رومی, türgi keeles *Mevlânâ Celâleddin Mehmed Rumi*) ehk **Mawlānā Jalāl ad-Dīn Muhammad Balkhī**; varem eestindatult ka **Džalaluddin Rumi** või **Džalal ad-Din Rumi**; enamasti lihtsalt **Rūmī** (30. september 1207, Balkh tänapäeva Afganistanis või Vahš Kurgonteppa lähedal tänapäeva Tadžikistanis – 17. detsember 1273, Konya tänapäeva Türgis) oli pärsia (tadžiki) luuletaja, jurist, teoloog ja õpetlane, sufi müstik. Suurema osa elust tegutses Konya linnas.

Jalāl ad-Dīn Rūmī pühendas oma ekstaatilisi nägemusi ja elamusi sisaldava mahuka gaseelikogu "Dīvān-e Šams-e Tabrīzī" ehk "Dīvān-e Kabīri" derviš Shams-i-Tabrīzīle, kelle juhtimisel ta avastas olemise metafüüsilise sügavuse. Rūmī umbkaudu 26 000 värsireast koosnev müstiline õpetuspoeem "Masnavī" on pärsiakeelses maailmas koraani järel kõige tähtsam kirjandusteos. Õpilaste kirjapandud on Rūmī vestlustekogu "Fihi ma fihi" ("Selles on, mis selles on"). Rūmī järgijad lõid tema eeskujul Mevleviye ehk pöörlevate dervišite vennaskonna, mille liikmed otsivad jumalikku ekstaasi erilise muusikalise saatega tantsurituaali abil.

Türgi kultuuri- ja turismiministeeriumi ettepanekul kuulutas UNESCO 2007. aasta rahvusvaheliseks Rūmī aastaks.

Ehkki veel 1979. aastal tõdes kirjandusteadlane ja tõlkekriitik Sergei Issakov, et teiste pärsia luuleklassikute kõrval on Rūmī jäänud eesti keelde tõlkimata, on nüüdseks tõlkes ilmunud mitu Rūmī värsikogu. Ingvar Luhaääre tõlkes on Eesti Luuleliidult ilmunud kogumikud "Mida öeldi roosile sellist" (2009) ja "Lend salajasse taevasse" (2012), Doris Kareva aga tõlkis ja avaldas kirjastuses Verb 2013. aastal kogumiku "Päikesesõnad", millele kirjutas kommentaarid ja järelsõna Kalle Kasemaa. 2020. aastal avaldas kirjastus Koolibri Mathura tõlgitud antoloogia "Paradiisisõnad". 

Rūmī ainetel on Eesti helilooja Maria Kõrvits loonud instrumentaalteose "Langedes ülespoole, taeva kaarjasse kaussi".

Viited
------

1. ↑  Raamatukogukataloog Ester
2. ↑  700 aastat Džalāl ad-Dīn Rūmī surmast. Haljand Udam. *Orienditeekond*. Tartu: Ilmamaa, 2001.
3. ↑  Tõlkeid NSV Liidu rahvaste kirjandustest: pilguheit minevikku ja tulevikku. Sergei Issakov. Sirp, 29. juuni 1979, lk 6
4. ↑  "Rumi. Paradiisisõnad". Vaadatud 11. märtsil 2023.
Bolšoje Kuzjomkino küla
Püha Andrease kiriku varemed 2008.
**Bolšoje Kuzjomkino** ehk **Narvusi** ehk **Suuri-Narvusi** ehk **Kosemkina** (vene keeles *Большое Кузёмкино*, varem ka *Коземкина*, isuri keeles *Narusi*) on küla Kurgolovo poolsaare lõunaosas Venemaal, ajaloolisel Ingeri- ja Vadjamaal (Kosemkina kihelkond). Praeguse haldusjaotuse järgi kuulub Leningradi oblasti Kingissepa rajooni Kuzjomkino külaasundusse (vene keeles *Кузёмкинское сельское поселение*) ja on Kuzjomkino külaasunduse keskus. Küla paikneb Lauga jõe läänekaldal ja selle lisajõe Mertvitsa läänekaldal ja suudmes.

Lühiajalugu
-----------

Asulat on kirjalikult esmamainitud 1614. aastal. See on isurite ajalooline keskus.

Luterlik kogudus asutati 1640. 1690 liideti see soome-rootsi Narva Mihkli kogudusega. Väidetavalt on viimase järgi saanud küla ka oma isuri- ja soomekeelse nime – Narvusi. Esimene oma kirik, Narvusi Andrease kirik, ehitati 1732. aastal palkidest. 1879 ehitati selle asemele uus gooti stiilis kirikuhoone – Kolmainu kirik (Kosemkina kirik), mis pandi kinni 26. jaanuaril 1938 ja tegutses seejärel veel sõja-aastail 1941–1944. Kogudus taastati 1990 ja kuulub nüüd Ingeri Evangeelsesse Luterlikku Kirikusse. Kohe hakati taastama ka kirikuhoonet.

19. sajandi II poolel ehitas ettevõtja Vlas Baikov küla lähedale mõisa, mis pole praeguseks säilinud.

Tänapäev
--------

Bolšoje Kuzjomkinos on keskkool, lasteaed ja raamatukogu (asutatud 1897), alustatud on õigeusu kabeli ehitamist.

Viited
------

1. ↑  "Куземкинское сельское поселение". *Кингисеппский муниципальный район* (vene). Originaali arhiivikoopia seisuga 28.09.2007. Vaadatud 15.01.2008.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Bolšoje Kuzjomkino** |

* Omavalitsuse koduleht
* Virtuaali-Inkeri: Kosemkina (soome keeles)
**Suur Türgi sõda** on koondnimetus aastatel 1667–1700 peetud sõdadele Osmanite riigi ja 1684. aastal Pühaks Liigaks ühinenud kristlike Euroopa riikide vahel. Sõja teist poolt tuntakse ka **Püha Liiga sõja** nime all (mitte segi ajada Cambrai liiga sõjaga, mida samuti vahel Püha Liiga sõjaks nimetatakase).

Suure Türgi sõja esimene pool hõlmab Osmanite-Habsburgi, Poola-Osmanite, Osmanite-Veneetsia ja Vene-Türgi sõdadest. Selle osade seas on Poola-kasakate-Tatari sõda (1666–1671), Poola-Türgi sõda (1672–1676) ja Vene-Türgi sõda (1676–1681). Teise poolde ehk Püha Liiga sõtta jäävad Türgi-Veneetsia sõda (1684–1699) ehk Morea sõda, Poola-Türgi sõda (1683–1699) ja Vene-Türgi sõda (1686–1700).

Sõjategevus toimus Austrias, Ungaris, Serbias, Horvaatias, Kreekas ja Ukrainas (sealhulgas Krimmis). 

Sõdade tulemuseks oli Püha Liiga riikide otsustav võit, mis kinnitati 26. jaanuaril 1699 Karlowitzi rahuga, Venemaa ja Türgi vahel 1700. aastal Konstantinoopoli rahuga. 

Sõdade tulemusena võitis Austria territooriumi Ungaris ja Balkani poolsaarel, Poola osa Ukrainast, Venemaa omandas Azovi ja Veneetsia vabariik Morea ehk Peloponnesose poolsaare.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Suur Türgi sõda** |
***Narcos*** on Ameerika-Kolumbia kriminaaldraama, mille loojad ja produtsendid on Chris Brancato, Carlo Bernard ja Doug Miro. Sarja 1. ja 2. hooaja tegevus leiab aset Kolumbias, kus sarja ka kohapeal filmiti - ning põhineb narkoparuni Pablo Escobari elulool, kellest sai kokaiini tootmise ja levitamise kaudu miljardär. Sari keskendub ka Escobari suhetele narkoparunite, USA Narkootikumide kaitseameti (DEA) agentide ja erinevate opositsiooniüksustega.   3. hooaeg võtab aset pärast Escobari kukutamist ja jätkab DEA tegevuse jälgimist, kui nad üritavad peatada kurikuulsa Cali kartelli tõusu.

10 osast koosnev 1. hooaeg oli esmaeetris 28. augustil 2015 Netflixi eksklusiivina. Sarja uuendati teiseks hooajaks, mis esilinastus 2. septembril 2016, 10 osaga.  6. septembril 2016 uuendas Netflix sarja kolmandaks ja neljandaks hooajaks. 3. hooaeg esilinastus 1. septembril 2017, kuid 18. juulil 2018 teatasid režissöörid, et 4. hooaeg lähtestatakse selle asemel uue Netflixi originaalsarja 1. hooajaks, mille pealkiri on *Narcos: Mexico*. 16. novembril 2018 ilmunud uus sari  toimub 1980. aastate Mehhikos.

Süžee
-----

### 1. hooaeg

1. hooaeg kirjeldab Pablo Escobari elu 1970. aastate lõpust kuni 1992. aasta juulini. Sarja minategelaseks on Colombias töötav Ameeriklasest DEA agent Steve Murphy, kes jutustab kogu loo oma vaatenurgast. Sari kujutab, kuidas Escobar esimest korda Colombias kokaiinikaubandusse sattus. Olles Medellínis väljakujunenud must turundaja, kes toimetas illegaalsete kaupade (alkohol, sigaretid ja kodumasinad) veoautosid Colombiasse ajal, mil see oli rangelt keelatud, tutvustati talle Tšiillasest eksiili ja maa-alust keemikut Mateo "Cockroach" Morenot, kes esitas idee, et nad hakkaks koos äri tegema. Äriplaan, kus Moreno toodab ning Escobar levitab uut tulusat uimastit – kokaiini.

Viited
------

1. ↑  "Netflix Plans To Create Original Series About Colombian Drug Lord Pablo Escobar". *Fox News*. 2. aprill 2014. Vaadatud 23. detsembril 2014.
2. ↑  Moreno, Carolina (3. mai 2014). "Netflix's 'Narcos' Series On Pablo Escobar 'Will Be Like Nothing Ever Seen Before'". *The Huffington Post*. Originaali arhiivikoopia seisuga 14. november 2020. Vaadatud 21. veebruaril 2020.
3. ↑  Petski, Denise (13. juuni 2016). "'Narcos' Sets Season 2 Premiere Date". *Deadline Hollywood*. Originaali arhiivikoopia seisuga 14. november 2020. Vaadatud 21. veebruaril 2020.
4. ↑  "Netflix 'Narcos: Mexico'". *Netflix*. Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2020. Vaadatud 24. septembril 2018.
5. ↑  Strause, Jackie (18. juuli 2018). "Netflix Releases First Look at Reset 'Narcos: Mexico'". *The Hollywood Reporter*. Originaali arhiivikoopia seisuga 18. juuli 2018. Vaadatud 18. juulil 2018.
Rustam Qosimjonov (2008)
**Rustam Qosimjonov** (sündinud 5. detsembril 1979 Taškendis) on usbeki maletaja, FIDE maailmameister (2004–2005), rahvusvaheline suurmeister (1997). 

Qosimjonov on võitnud noorte maailmameistrivõistlustel U16-vanuseastmes kaks pronksmedalit (1994, 1995). 1996. aastal andis FIDE talle rahvusvahelise meistri nimetuse. Suurmeistriks sai ta 17-aastaselt 1997. aastal. 

Ta on 1998. aasta Aasia malemeister. 1999. aastal Jerevanis võitis Qosimjonov hõbemedali juunioride maailmameistrivõistlustel. 2002. aastal Hyderabadis toimunud maailmakarikavõistlustel tuli ta Viswanathan Anandi järel teiseks.

Juunis-juulis 2004 Tripolis toimunud FIDE maailmameistrivõistlustel (128 osavõtjat, nokautsüsteem) võitis Qosimjonov finaalis Michael Adamsit ja sai maailmameistriks.

Septembris-oktoobris 2005 Potrero de los Funeses peetud 8 osavõtjaga FIDE maailmameistrivõistlustel jäi ta kuuendaks (uueks maailmameistriks tuli Veselin Topalov). 2004. aasta MM-i võitjana lülitati ta 2007. aastal Elistas peetud 16 osavõtjaga pretendentide turniiri koosseisu. Ta kaotas seal avaringis Boris Gelfandile.

Qosimjonov tegutseb ka malefunktsionäärina ja maletreenerina. Ta oli 2014. aastal Sergei Karjakini ja 2016. aastal Fabiano Caruana abilisi. Elab Saksamaal. Ta on Usbekistani Maleföderatsiooni asepresident.

Välislingid
-----------

* Rustam Qosimjonov – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Rustam Qosimjonov FIDE andmebaasis
**Ladina kvartal** on piirkond Tallinna vanalinnas.

Ladina kvartal asub Katariina ja Bremeni käigu ning Vene ja Müürivahe tänava vahelisel alal ja sellest peaaegu poole võtavad enda alla endised dominiiklaste kloostri valdused. See kvartal on olnud ajalooliselt vaimsuse, kultuuri ja hariduse keskuseks ja seda on nimetatud ka üheks vanalinna esinduskvartaliks.

1990. aastatel hakkas piirkonnas Vanalinna Hariduskolleegiumi juhtimisel tööle Vanalinna Muusikamaja, Vanalinna Kunstimaja, lasteaed Aiake, Vanalinna kool, gümnaasium ja VHK Muusikakool.

1996. aastal käivitas mittetulunduslik kultuurifond Hereditas koos Vanalinna Hariduskolleegiumi ja UNESCO Eesti Rahvusliku Komisjoniga projekti Ladina Kvartal, mille eesmärk on taastada kunagine kultuuri- ja hariduskeskus ning tõsta Tallinna vanalinna esile kui arhitektuurilist vaatamisväärsust. 1999. aastal allkirjastati festivali Trialogos avamisel Ladina kvartali väljaarendamise eesmärgil ühishuvide protokoll, mille osapoolteks olid linna, riigi ja kolmanda sektori esindajad.

Ladina kvartali patroon on peaingel Miikael.

Ladina kvartalis asuvad muu hulgas Katariina Gild, Tallinna linnamuuseum, Kloostri Ait ja restoran Controvento.

Viited
------

1. 1 2  "Inimene ja looja"[*alaline kõdulink*] Postimees, 4. september 1998
2. 1 2  "Milleks meile vanalinn?" Pealinn, 5. november 2004
3. ↑  "Ladina kvartal vanalinna" Eesti Päevaleht, 19. aprill 1997
4. ↑  TriaLogos 19-22 oktoober 2011 Eesti muusikafestivalid (vaadatud 10. mai 2012)
Höövlid
Hööveldamine jaapani höövliga
**Höövel** on käsitööriist, mida kasutatakse puidupinna silumiseks ning soonte, valtside ja profiilide kujundamiseks.

Kasutatakse nii käsihöövleid kui ka elektrilisi käsihöövleid. Ka rihthöövelpinki nimetatakse mõnikord lihtsalt höövliks.

Käsihöövel koosneb korpusest ehk höövlipakust ja selle tallast välja ulatuvast lõiketerast. Höövli tera nimetatakse höövlirauaks. Traditsiooniliselt valmistati höövlipakud puidust ning höövliraud kinnitati puitkiiluga. Sama tüüpi höövleid valmistatakse siiani.

Tänapäeva käsihöövlitel võivad olla nii puidust pakud kui ka metallist korpused. Höövliraua kinnitamiseks kasutatakse enamasti metallklappi ning kiilu või kinnitusplaati. Höövli lõikesügavus on hõlpsasti reguleeritav.

Höövli juhtimiseks on selle paku külge kinnitatud sarv- ja/või nuppkäepide(med).

Sõltuvalt otstarbest on höövlid erineva suuruse, konstruktsiooni ja höövliraua lõikeserva profiiliga.

### Höövlite tüüpe

* Klapphöövel
* Korbahöövel (rupphöövel, korphöövel)
* Pikkhöövel (lükkepakk)
* Härghöövel
* Siluhöövel
* Otsahöövel
* Simsihöövel
* Valtsi- ja soonehöövel (nuudihöövel)
* Kraadihöövel
* Põhjahöövel
* Hammashöövel
* Pääsuhöövel
* Liimeister (niimeister)
* Kaapleht
* Paindhöövel
* Jaapani höövlid
* Elektrihöövel

Vaata ka
--------

* Hööveldamine
* Rihthöövelpink
* Paksusmasin
* Teehöövel
***Mowbed*** ehk ***mūbed*** ehk ***mowbad*** ehk ***mūbad*** on zoroastrismi teatud auastmega vaimulik. 

Erinevalt Herbadist (ervadist) on Mōbedh kvalifitseeritud teenima pühitsetud preestrina Yasna tseremoonial. Samuti on Mōbedh kvalifitseeritud koolitama teisi preestreid. Üldiselt võidakse kasutada seda terminit ka austusena tähistamaks ükskõik millises auastmes preestrit. Näiteks Hormizd I määras Kartiri *moabadan-moabad*iks, mis on sageli tõlgitud kui 'preestrite preester', kuid täpsemalt tähendab 'ülempreestrite ülempreester'. Termin 'Mōbedh' on tuletatud kesk-pärsia keelsest ühendist *magu-pati*, väljendi esimene pool tuli ilmselt avestani keelsest sõnast *maga-* või *magu-* (ebatäpne tähendus) ja teine pool sõnast *-paiti* (tähendab avestani keeles *pealik* või *õpetaja*). Läbi vana-pärsia keelse sõna *magush* ja vana-kreeka sõna μάγος *magos*, identifitseeritakse vana-iraani *magu-* kui ladina sõnast *magus* pärinevat sõna algust, millest saadi ka "magian". Läbi kreekakeelse omadussõna μαγικός *magikos* ja vana-prantsuse sõna *magique* on 'Mōbedh' kaugelt seotud ingliskeelse sõnaga "magic". Indias peavad Zoroastrismi preestrid olema mehed, aga Iraanis ja Põhja-Ameerikas on ka naised olnud ordineeritud tiitliga **Mōbedhyar** ehk naissoost Mōbedh.
Lado Gurgenidze (2008)
**Vladimer** (**Lado**) **Gurgenidze** (gruusia keeles ვლადიმერ (ლადო) გურგენიძე; sündinud 17. detsembril 1970 Thbilisis) on Gruusia poliitik.

22. novembrist 2007 kuni 27. oktoobrini 2008 oli Lado Gurgenidze Gruusia peaminister.

Ta õppis Thbilisi Riiklikus ülikoolis, aga 1990. aastal jätkas haridusteed USA-s Middlebury kolledžis. Ta lõpetas USA Georgia osariigis Emory ülikooli haldusjuhtimise erialal.

Gurgenidze töötas rahanduse ja panganduse alal algul Hollandi pangas MeesPierson, alates 1997. aastast Londonis. 1998–2002 oli ta SRÜ rahanduskorporatsiooni ABN AMRO liitumiste ja ülevõtmiste osakonna juht Euroopa arenevatel turgudel ning seejärel selle korporatsiooni tegevdirektor. Alates 2003. aasta juulist oli ta Kanada riigipanga Euroopa piirkonna juht ja selle tütarettevõtte panga Putnam Lovell NBF tegevdirektor.

Alates 2004. aasta oktoobrist oli Gurgenidze Gruusia panga Sakharthvelos Banki peadirektor ja hiljem panga revisjonikomisjoni esimees. Tema juhtimisel suurenes pangas 3 aasta jooksul hoiuste maht 854%, aga puhaskasum koguni 1779%. Panga turuosa tõusis 18%-lt 34%-ni. Sakharthvelos Banki tõusis Gruusia suurimaks pangaks ja oma osakute käibe poolest Londoni börsil endise NSV Liidu territooriumi suuruselt teiseks pangaks. Sakharthvelos Banki oli esimene Gruusia pank, mis sai reitingu kolmelt suurelt reitinguagentuurilt (Standard & Poor's, Moody's ja Fitch Group). Ajakiri The Banker valis 2006. ja 2007. aastal Sakharthvelos Banki Gruusia parimaks pangaks.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Zurab Nogaideli** | **Gruusia peaminister**2007–2008 | Järgnev**Grigol Mgaloblišvili** |
**Soběslav** [ˈsobjɛslaf] (saksa keeles *Sobieslau*) on linn Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas Tábori ringkonnas. Linn asub Lužnice jõe ääres, 7 km Veselí nad Lužnicíst põhja pool ja 18 km Táborist lõunas. Ajalooline kesklinn on hästi säilinud ja riikliku kaitse all.

Ajaloost
--------

Esimest korda on linna kirjalikes allikates mainitud 1293. aastal, kui linnus ja ümbritsevad maavaldused kuulusid Rožmberkide suguvõsale. Rožmberkid arendasid koha välja tähtsaks strateegiliseks punktiks ja linna ajalugu on suguvõsa ajalooga tihedalt seotud. 1390. aastal sai Soběslav linnaõigused. Neli aastat hiljem oli Böömimaa kuningas Wenceslaus IV mõni aeg vangis Soběslavi kindluses.

16. sajandil oli Soběslav aadliku ja protestantliku tiiva poliitiku Petr Vok z Rožmberka residents ja suguvõsa valduste kõige tähtsam linn. Ühtlasi oli see majanduskeskus, mis ühendas Lõuna-Böömimaad Baieri ja Austriaga. Sellest linna hiilgeperioodist pärineb linnas hulk ajaloolisi ehitisi.

19. sajandi lõpul rajati Praha ja České Budějovice linna vaheline raudteeliin, mis läbib Soběslavi.

Vaatamisväärsused
-----------------

Soběslavi linnaväljaku ääres asub kahelööviline Peetruse ja Pauluse kirik, renessanss-stiilis raekoda ja rida renessanssmaju, nende hulgas Smrčekide ja Rožmberkide majad, kus tänapäeval asub Tábori ümbruskonna loodusmaastikku tutvustav loodusmuuseum. Selle lähedal asub Soběslavi Püha Vituse kirik, mis on ehitusaegadest säilinud peaaegu muutumatul kujul. 17. sajandist pärineb varabarokne Püha Markuse kirik. Kunagisest 13. sajandi Soběslavi linnusest on säilinud Hláska-nimeline silindrikujuline ümartorn.

* Rožmberkide linnuse jäänusedRožmberkide linnuse jäänused
* Maarja sammas, tagaplaanil Peetruse ja Pauluse kirikMaarja sammas, tagaplaanil Peetruse ja Pauluse kirik
* Vana raekoda ja Püha Vituse kirikVana raekoda ja Püha Vituse kirik
* Rožmberki maja linnaväljakulRožmberki maja linnaväljakul
* Smrčki majadSmrčki majad
* Püha Markuse kirikPüha Markuse kirik

Viited
------

1. ↑  Malý lexikon obcí České republiky - 2017, vaadatud 28.08.2018.
2. ↑  Population in municipalities - 1 January 2022, vaadatud 2.05.2022.
3. 1 2 3  Soběslav. - Tábor. - visittabor.eu

Välislingid
-----------

 Soběslav – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Sobieslau. - Topographia Bohemiae, Moraviae et Silesiae Vikitektides (saksa keeles)
**Russki Newsweek** (ametlik nimekuju *Русский Newsweek*) oli aastatel 2004–2010 Moskvas ilmunud venekeelne uudisteajakiri.

Russki Newsweek hakkas ilmuma juunis 2004 Saksamaa kirjastuskontserni Axel Springer AG Venemaa tütarettevõtte Axel Springer Russia väljaandena sagedusega üks kord nädalas.

Ajakirja anti välja Ameerika Ühendriikide uudisteajakirjaga Newsweek sõlmitud litsentsilepingu alusel. Lisaks nimele võimaldas see leping kasutada ka ingliskeelses Newsweekis avaldatud artiklite tõlkeid, kuigi enamus Russki Newsweeki sisust pärines Venemaa ajakirjanike sulest.

Ajakirja tiraaž oli 45 000 eksemplari. See levis ka väljaspool Venemaad, näiteks oli seda võimalik nii osta kui ka tellida Eestis ja teistes Balti riikides.

Russki Newsweeki toimetas aastatel 2004–2007 Leonid Parfjonov, aastast 2007 kuni ajakirja sulgemiseni Mihhail Fišman.

18. oktoobril 2010 ilmus ajakirja viimane number, sest kirjastus Axel Springer Russia otsustas litsentsilepingut Newsweekiga mitte pikendada. Otsust põhjendati suutmatusega ajakirja kasumlikult välja anda.

Vaata ka
--------

* Newsweek

Viited
------

1. ↑  Axel Springer Russia: "License agreement for Newsweek in Russia will not be prolonged"
Moussa Marega (2018)
**Moussa Marega** (sündinud 14. aprillil 1991 Les Ulisis) on Mali jalgpallur. Ta mängib ründajana Saudi Araabia kõrgliiga klubis Al Hilal ja Mali jalgpallikoondises.

Ta sündis Prantsusmaal Pariisi eeslinnas Les Ulisis. Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaa madalamate liigade klubides. Hooajal 2013–14 mängis ta Prantsusmaa kolmanda liiga klubis Amiens. 2014. aastal liitus ta Tuneesia kõrgliiga klubiga Espérance de Tunis. Aastatel 2014–2016 mängis ta Portugali kõrgliiga klubis Marítimo.

2016. aasta jaanuaris liitus ta Portugali kõrgliiga klubiga Porto.. Esimesel hooajal Portoga ta Portugali kõrgliigas ühtegi väravat ei löönud. Hooaja 2016–17 veetis ta laenul teises Portugali kõrgliiga klubis, Vitória Guimarãesis. Ta oli sel hooajal 13 väravaga klubi suurim väravakütt. Liigahooaeg lõpetati neljanda kohaga. Hooajal 2017–18 lõi ta Porto särgis koguni 22 väravat ning tuli samal hooajal klubiga Portugali meistriks. Hooajal 2018–2019 valiti ta Portugali kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. Teist korda tuli ta Portoga Portugali meistriks hooajal 2019–20.

2021. aasta mais sõlmis ta kolmeaastase lepingu Al Hilaliga.

Debüüdi Mali jalgpallikoondises tegi ta 25. märtsil 2015 sõprusmängus Gaboni vastu. Esimese värava lõi ta koondise särgis 4. septembril 2016 mängus Benini vastu. Ta kuulus Mali koondisse 2017. ja 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Saavutused
----------

Porto
* Primeira Liga: 2017–18, 2019–20
* Taça de Portugal: 2019–20
* Supertaça Cândido de Oliveira: 2020

Viited
------

1. ↑  "FC Porto paga cinco milhões e desvia Marega e José Sá de Alvalade". Diário de Notícias. 26.1.2016. Vaadatud 12.12.2018

Välislingid
-----------

 Moussa Marega – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Varangu lade** (varem *Ceratopyge lade*) on ordoviitsiumi ladestu regionaalne kronostratigraafiline üksus (lade). Seda hakkasid esimesena eristama Ralf Männil, Kaarel Orviku, Karl Müürisepp ja Ago Aaloe aastal 1958. Lademe stratotüüp asub Selja jõe kaldal, lade on nime saanud Varangu küla järgi jõe ääres.

Varangu lademe all lamab alamordoviitsiumi ladestiku Pakerordi lade ja sellel lasub Hunnebergi lade. Lademe vanus on 486,2...483,4 miljonit aastat. Koos Pakerordi lademega kuuluvad nad Ölandi ladestiku Iru alamladestikku. Üleilmses standardis vastab sellele Tremadoci lade.

Ladet leidub vähesel määral Põhja- ja Loode-Eestis. Esimene selle lademe kivimite esinemisala on poolkuu kujuline ala Paldiski ja Kunda vahel. Teine ja õhem selle lademe kivimite esinemisala asub Lihula ja Hiiumaa lõunaosa vahel. Rootsi Siljani meteoriidikraatris esindab seda perekonna *Obolus* jäänuseid sisaldav konglomeraat.

Litostratigraafiliselt vastavad sellele Türisalu kihistu Tabasalu kihistik ja Zebre kihistu Kumbri ning Lutriņi kihistik. Ka vastab sellele ligilähedaselt Varangu kihistu. Lademe maksimaalne paksus Eestis on 3,3 m (Toolse kandis).

Lade paljandub näiteks Pakri neemel, Keila-Joal, Varangul, Aseris.

Lademe kivimkoosseisus on peamiselt halli aleuriitsavi. Kohati esineb selles ka püriiti ja glaukoniiti. Lademe keskmised kihid moodustab suure püriidisisaldusega liiv.

Varangu ja Hunnebergi lademete vaheline piir on globaalses stratigraafias piiriks Tremadoci ja Flo lademe vahel.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  EE 12. köide, 2003: 650.
2. ↑  Varangu Selja jõe paljand. Eesti stratotüüpsed paljandid, vaadatud 17.11.2018.
3. ↑
4. ↑  Suuroja, K. 1997. Eesti aluspõhja geoloogiline kaart mõõtkavas 1:400 000. Seletuskiri.
5. ↑  Ordovician of the Siljan District, Sweden Jan Ove R. Ebbestad& Anette E.S. Högström
6. ↑  "Ordoviitsiumi stratigraafia Rahvusvahelise stratigraafiakomisjoni Ordoviitsiumi alamkomisjoni lehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. august 2020. Vaadatud 15. detsembril 2018.

Ordoviitsiumi regionaalsed lademed Eestis

Pakerordi  **·** 
Varangu **·** 
Hunnebergi **·** 
Billingeni **·** 
Volhovi **·** 
Kunda **·** 
Aseri **·** 
Lasnamäe **·** 
Uhaku **·** 
Kukruse **·** 
Haljala **·** 
Keila **·** 
Oandu **·** 
Rakvere **·** 
Nabala **·** 
Vormsi **·** 
Pirgu **·** 
Porkuni  

vanemad lademed  nooremad lademed
Nimi
----

**Varanduse vedajad** on sarnased tulihännaga. Tavaliselt on nad aga tavalised inimesed kes käituvad kui kratid. Kui tulihännad on peremehe sulased, siis jäljendajad on ise peremehed ja korjavad endale varandust kokku. Neil puudub tuline saba.

Rahvasuu
--------

Rahvasuu räägib, et kui keegi nägi inimest tulihännana ringi luusimas, siis hakkas nägija ise ka seda sama tegema. Nii jäljendades saavad nad mingisuguse maagilise väe, mis nad tulihändade riiki üle viib, aga nad ei ole teinud mingit lepingut vanapaganaga.

Lendamine
---------

Tulihändadena ringi lendamine nõuab mingisugust eset ja selleks sobis kõik, seakünadest linalõugutini. Lendaja peab ennast nööriga sinna külge kinni siduma ja ütlema: „Läki kuradi nimel!" See kes jumala nime lendu tõusmise ajal kasutab, kukub kohe maha. Sõnad ei olnud ainsad abivahendid lendamiseks, aga tänapäeval neid enam mäletata ja ei teata. Need vähesed mis veel meeles on sellised: käiakse nurgas iseäralikku kivi nuusutamas; määritakse ennast iseäraliku rohelise või muud karva võidega; käiakse ahju peal kolme riista sisse vaatamas. Lennatakse aga alati öösel, sest on vaja ikkagi saaki saada. Tavaliselt käiakse vilja järgi, aga ei öelda ära ka rahast või muust varandusest, kui sellele lähedale saadakse. Nad lendavad läbi seinte ja uksed avanevad automaatselt nende jaoks.

Kirjandus
---------

* Eisen, Matthias Johann. 1919. Eesti mütoloogia lk 86–87
**Norberto Ramírez Áreas** (1800 León – 1856 sealsamas) oli Nicaragua poliitik ja jurist, aastail 1849-1851 Nicaragua ülemdirektor.

Norberto Ramíreze tütar oli Mercedes Ramírez de Meléndez.

Aastal 1840 toimus Kesk-Ameerika Liitvabariigi San Salvadori garnisonis ülestõus, mida juhatas Francisco Malespín. See sundis liitvabariiki esindava ülemdirektori Antonio José Cañase ametist lahkuma. Malespín lootis sellega ise piirkonnas võimule tõusta, jättes Cañase võimule üksnes nimeliselt, ent tekkinud võimuvaakumis sai uueks ülemdirektoriks hoopis Norberto Ramírez. Tema võimuloleku ajal toimus Petronilo Castro juhitud indiaanlaste ülestõus. 7. jaanuaril 1941 andis ta võimu üle Juan Lindole, kellest sai riigi esimene president.

Norberto Ramíreze tütar oli Mercedes Ramírez de Meléndez, kahe hilisema El Salvadori presidendi, Jorge Meléndeze ja Carlos Meléndeze ema.

Kui Nicaragua ülemdirektor José María Guerrero oli sunnitud terviseprobleemide tõttu ametist lahkuma, määras ta enda asemele Bernardo Toribio Terán Prado. Märtsis määras parlament Teráni asemel kohusetäitjaks José Benito Rosalese, kes oli ametis uute valimisteni. Valimised võitis Norberto Ramírez, kelle võimuloleku ajal sõlmisid USA ja Suurbritannia lepingu Nicaragua kanali ehitamiseks. Lepingu sõlmimisel oli kohal ka Ramírez. Hiljem andis see leping USA-le aluse Nicaragua sisepoliitikasse sekkumiseks.

Viited
------

1. ↑  Nicaragua worldstatesmen.org
2. ↑
3. ↑  La Prensa, 20. November 2001 Historia de las elecciones
4. ↑  Pre-revolutionary Nicaragua

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**José Benito Rosales y Sandoval** | **Nicaragua ülemdirektor**1. aprill 1849 – 1. aprill 1851 | Järgnev**Justo Abaunza** |
**Leida Kudisiim** (neiupõlve- ja kirjanikunimi **Leida Rebane**; 19. märts 1923 Kosu, Kolga vald – 11. detsember 2021 Valga) oli eesti õpetaja ja kirjanik.

Elulugu
-------

Leida Kudisiim sündis Harjumaal endises Kolga, praeguses Kuusalu vallas Kosu külas Raja talus seitsmelapselise pere noorima lapse ja ainukese tütrena. Ta omandas alghariduse Hirvli algkoolis, jätkas 1940–1942 õpinguid Ambla kodumajanduskoolis ja õppis 1942–1944 Tallinna Kunsttööstuskoolis. Töötas aastatel 1947–1954 Harju- ja Raplamaal 7-klassilistes koolides eesti keele ja kirjanduse õpetajana, õppides samal ajal töö kõrvalt Tallinna Õpetajate Instituudis (1947–1951) ja Tartu Pedagoogilises Koolis (1957–1959). Abiellus 1949. aastal. Siirdus koos perega 1954. aastal elama Valka, kus töötas aastaid algklasside õpetajana. 

Leida Kudisiim on kunstnik Inge Kudisiimu ja ajakirjanik Silja Lättemäe ema. Abikaasa Endel Kudisiim (27. mai 1921 – 13. märts 2007) töötas mõnda aega ajalooõpetajana ning oli hiljem pensionipõlveni jurist.

Looming
-------

Leida Kudisiim on avaldanud artikleid (peamiselt kristliku kasvatuse alalt), jutustusi, luuletusi, lühiromaanid "Ajauks" ja "Põgenemine" (ilmunud järjejuttudena ajalehes Valgamaalane) ning 2002. aasta romaanivõistlusel äramärgitud romaani "Üle väljamäe".

### "Üle väljamäe"

"Üle väljamäe" on autobiograafiliste sugemetega romaan maarahva elust 1930. aastate keskpaigast 1984. aastani, vaade eestlaste elusaatusele läbi keeruliste aegade. Autor keskendub paarisajal leheküljel mitmele elusaatusele ja muudab oma tegelased lugejale kummaliselt lähedaseks, just nagu oleksid nad mingid vanad sugulased või tuttavad suust suhu räägitud perekonnalugudest. See on vanas heas eepilises vaimus kirjutatud tekst, mis kinnitub jõuliselt eesti pikema proosa realismipõhisesse traditsiooni.

Teosed
------

* *Üle väljamäe*. Tallinn: Maalehe Raamat, 2004. ISBN 9985-64235-X, ISBN 9789985642351
* *Üle väljamäe*. Helisalvestis kassettidel. Tartu: Vabatahtlikud lugejad, 2005. UDK 821.511.113-31 (086.7) est

Viited
------

1. ↑  Romaanivõistlus 2002 www.luts.ee Kasutatud 8.05.2012.
2. ↑  Kärt Hellerma (04.06.2004). "Hingestatud pilguheit lähiminevikku". *tartu.postimees.ee*. Vaadatud 8.05.2012.[*alaline kõdulink*]

Artiklid
--------

* Aivi Noole. "Üle väljamäe" võlub lugejaid *paber.maaleht.ee*, 25. november 2004.
Norbert Gyömbér 2012. aastal Banská Bystrica Duklas mängimas
**Norbert Gyömbér** (sündinud 3. juulil 1992 Revúcas) on Slovakkia jalgpallur, kes mängib keskkaitsja või kaitsva poolkaitsjana Itaalia kõrgliigaklubis Salernitana ja Slovakkia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Slovakkia klubis Banská Bystrica Dukla. Slovakkia kõrgliigas debüteeris ta 2011. aasta oktoobris.

2013. aasta juulis liitus ta Itaalia kõrgliigaklubiga Catania. 2015. aasta augustis liitus ta AS Romaga. Hooajal 2016/17 oli ta Romast laenul Itaalia kõrgliigaklubis Pescara ja Venemaa kõrgliigaklubis Groznõi Terek ning hooajal 2017/18 Itaalia esiliigaklubis Bari.

Aastatel 2018–2020 mängis Gyömbér Itaalia esiliigaklubis Perugia. 2020. aasta septembris sõlmis ta kolmeaastase lepingu Salernitanaga.

Slovakkia jalgpallikoondises tegi Gyömbér debüüdi 5. märtsil 2013 sõprusmängus Iisraeli vastu. Ta kuulus Slovakkia koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

2013. aastal valiti Gyömbér Slovakki aasta noorjalgpalluriks.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 13.6.2022)

| * v
* r
Slovakkia koondis  –  UEFA Euro 2016 |
| --- |
| 

* 1 Mucha
* 2 Pekarík
* 3 Škrtel (c)
* 4 Ďurica
* 5 Gyömbér
* 6 Greguš
* 7 Weiss
* 8 Duda
* 9 Šesták
* 10 Stoch
* 11 Nemec
* 12 Novota
* 13 Hrošovský
* 14 Škriniar
* 15 Hubočan
* 16 Saláta
* 17 Hamšík
* 18 Švento
* 19 Kucka
* 20 Mak
* 21 Ďuriš
* 22 Pečovský
* 23 Kozáčik
* Treener: Kozák

 | Slovakkia |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel annab lühiülevaate nafta- ja gaasiuuringutest; nafta ja gaasiga seotud üldmõisted leiad artiklitest Nafta- ja maagaasitööstus ja Maateaduste mõisteid.* |

---

**Nafta- ja gaasiuuringud** (ka nafta- ja gaasirakendusuuringud, süsivesinikeuuringud) on rakendusuuringud, mille peamine eesmärk on settebasseini või selle osa süsivesinikupotentsiaali hindamine nii kvalitatiivselt (süsivesinike tekke tõenäosus, lõksude tüüp jne) kui ka kvalitatiivselt (avastamata varude maht).

Selleks määratletakse süsivesinike kandesüsteem, asetades selle evolutsioonilisse raamistikku nii ajas kui ruumis alates geoloogilise ajaloo algusest kuni tänapäevani.
Selleks peame kasutama järgmist:

* spetsiaalsed teadusdistsipliinid, nagu geokeemia, sedimentoloogia, stratigraafia ja struktuurigeoloogia integreeritult;
* spetsiaalsed mõõdistamisvahendid teabe kogumiseks maapinnalt (kuni mitme tuhande meetrini) ja/või raskesti ligipääsetavatelt aladelt (kõrb, metsad jne);
* keerukad arvutitehnikad protsessi haldamiseks ja kogutud andmete suure hulga tõlgendamiseks ning tegelikku olukorda simuleerivate mudelite loomiseks (st võimelised andmeid koguma, et mudelit võimalikult õigesti ja täielikult rekonstrueerida).

Uuringute algfaasis, st kui nimetatud meetodite tehnilisi andmeid pole veel saadud, saavad naftaettevõtted kasutada uuringuid, analüüse või andmebaase, mis on kättesaadavad uurimisinstituutides, ülikoolides, geoloogiaettevõtetes ja -uuringutes, eraettevõtetes või nende riikide riigiarhiivid, kus nad tegutsevad, et saada esialgne ülevaade konkreetse geograafilise piirkonna süsivesinikupotentsiaalist.

Nendele uuringutele ja andmetele juurdepääsemiseks on palju võimalusi; mõnel juhul on need üldkasutatavad ja vabalt kättesaadavad, mõnel juhul saab neid osta. Teine laialt omaksvõetud lahendus on konkreetsete andmebaaside loomisele suunatud projekti rahastamine.

Naftauurimine hõlmab selliseid põhitegureid nagu kogutud andmete usaldusväärsus, nende kättesaadavus, mitmekesisus ja üksikasjalikkus.

**Geofüüsikalised uuringud (nafta- ja gaasitööstus)**

Geofüüsikalised uuringud on rakendusuuringud ning naftauurimisel kasutatakse geofüüsikat kaudse metoodikana ning koos geoloogiaga süsivesinike akumuleerumiseks potentsiaalselt soodsate settebasseinide tunnuste tuvastamiseks ja lokaliseerimiseks.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib saarest Franz Josephi maa saarestikus; Kanada saare kohta vaata artiklit Salisbury saar (Kanada)* |

---

Salisbury saare asukoht
**Salisbury** on saar Põhja-Jäämeres, üks Franz Josephi maa saarestikku kuuluvatest saartest.

Saare pindala on 960 km². Tema kõrgus on 482 meetrit. Kogu saar on kaetud igijääga. Saar on loode-kagu suunas piklik.

Salisbury saar asub saarestiku keskel, kuid pole selle suurim, kõrgeim ega tähtsaim saar. Temast loodes on Harley saar, põhjas 481 m kõrgune Jacksoni saar, kirdes 554 m kõrgune Ziegleri saar, idas saarestiku kõrgeim, 620 m kõrgune Wiener-Neustadti saar, kagus Hayesi saar, kus asub lähim polaarjaam, lõunas 507 m kõrgune Champi saar, edelas 468 m kõrgune Luigi saar ja läänes teisel pool Briti kanalit 275 m kõrgune Arthuri saar.

Halduslikult kuulub Salisbury saar nagu kogu saarestik Venemaale Arhangelski oblastisse.

Saar on nimetatud Chicago ülikooli geoloogiaprofessori Rollin Daniel Salisbury (1858–1922) järgi. Salisbury oli Robert Peary ekspeditsiooni juhi asetäitja.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Suur maailma atlas, lk. 162
**Norbert Schemansky** (tuntud ka kui **Norb Schemansky**; 30. mai 1924 Detroit, Michigan – 7. september 2016 Dearborn, Michigan) oli USA tõstja. Ta oli esimene, kes võitis tõstmises neli olümpiamedalit.

Enne sportlaskarjääri algust võitles Schemansky Teises maailmasõjas õhutõrjeüksuses ja võttis osa Bulge lahingust.

Schemansky võitis 1948. aasta suveolümpiamängudel Londonis hõbemedali raskekaalus (üle 82,5 kg) tulemusega 425 kg. 1952. aasta suveolümpiamängudel Helsingis võitis ta poolraskekaalus (kuni 90 kg) kuldmedali, püstitades maailmarekordi 445 kilogrammiga. 1956. aasta suveolümpiamängudest Melbourne'is jäi ta seljaprobleemide tõttu eemale. 1960. aasta suveolümpiamängudel Roomas võitis ta raskekaalus (üle 90 kg) pronksmedali tulemusega 500 kg. 1964. aasta suveolümpiamängudel Tōkyōs võitis ta samas kaalukategoorias samuti pronksmedali tulemusega 537,5 kg.

Maailmameistrivõistlustel võitis ta kaks kuldmedali poolraskekaalus (alla 90 kg) aastatel 1951 ja 1953 ning ühe kuldmedali raskekaalus (üle 90 kg) aastal 1954. Ta saavutas maailmameistrivõistlustel hõbemedali aastatel 1947, 1962 ja 1963.

Karjääri jooksul püstitas Schemansky kokku 24 maailmarekordit.

Vasakul paremale: James Bradford, Juri Vlassov ja Norbert Schemansky 1960. aasta olümpiamängude poodiumil

Viited
------

1. ↑  Norb Schemansky. Olympics at Sports-Reference.com
See artikkel See artikkel räägib sõjamasinast.  Lennuki stardiseadme kohta vaata artiklit Katapult (lennukikandja).  Lenduri päästeseadme kohta vaata artiklit Katapultiste.  

---

Raskusjõul töötav blide
**Heitemasin** (ka *katapult*) oli antiik- ja keskajal kasutatud piiramismasin, millega purustati kindlustusrajatisi ja heideti piiratavate kahjustamiseks kive, mädanevaid laibaosi, aga ka anumatesse suletud tuld, mesilassülemeid, mürgiseid madusid ja lülijalgseid.[*viide?*]

Esimesed kiviheitemasinad leiutati Vana-Hiinas.

Kiviheitemasinaid kasutasid eestlaste muistses vabadusvõitluses nii ristisõdijad kui ka eestlased. Eestis kadusid kiviheitemasinad sõjamasinatena 1420. aastatel, kui asemele tulid suurtükid. Keskaegse kiviheitemasina viimane dateeritud kasutamine sõjas toimus 1779. aastal, kui britid ehitasid *trébuchet*'i laengute heitmiseks Gibraltari kindlust piiravate hispaanlaste pihta. Tänapäeval on relvastatud konfliktides ja kokkupõrgetes kasutanud kiviheitemasinaid esimeses maailmasõjas prantslased ning Süüria konfliktis 2013. aastal Aleppos ja ukrainlased 2014. aastal Kiievis. Suurim tänapäeval töötav kiviheitemasina rekonstruktsioon asub Warwicki kindluses ja sellega on heidetud 36 kg kaaluvaid kive 300 m kaugusele.[*viide?*]

Väändejõul töötav katapult
Heitemasinaid on mitut tüüpi:

* raskusjõul põhinev heitemasin ehk blide (ka *trebuchet*);
* väändejõul põhinevad heite- ja laskemasinad (katapult, *onager*, *mange*);
* vetruva puuvarva elastsusjõudu kasutavad mehhanismid (raskeamb, *porok*).

Viited
------

1. 1 2  Ain Mäesalu (2001). Heitemasinad muistses vabadusvõitluses. Kogumikus: "Muinasaja loojangust omariikluse läveni. Pühendusteos Sulev Vahtre 75. sünnipäevaks." Koostanud Andres Andersen. Tartu
2. ↑  Kiviheitemasin
3. 1 2  *TEA entsüklopeedia.* 10. köide: *Kallas–klarnet.* TEA Kirjastus, 2013, lk 357.
Tuntumad tautomeersed tasakaalud: enool–ketoon, laktaam–laktiim, amiid–imiidhape, amiin (enamiin)–imiin
**Tautomeerid** on isomeersed orgaanilised ühendid, mis lähevad kergesti üksteiseks üle tasakaalulise aatomi või rühma migreerumise tõttu. Seda protsessi nimetatakse **tautomerisatsiooniks**. Sagedaim tautomeeria liik on prototroopia; seda põhjustab ühe prootoni asukoha muutumine molekulis. **Tautomeeria** on kahe isomeeri teineteiseks üleminek aatomi või rühma migreerumise tõttu, see on struktuuriisomeeria erijuhtum.

Lahustes, milles tautomeeria reeglina avaldub, saavutab tautomeeride suhe tasakaalulise väärtuse. Viimane sõltub sellistest teguritest nagu temperatuur, solvent ja pH. Tavaliselt ei ole tautomeerid üksteisest eraldatavad ning seetõttu ei ole mõistlik vastandada üksikute tautomeeride omadusi. Kõige enam on tuntud keto-enooltautomeeria, mille puhul on tautomeerseteks vormideks küllastamata alkohol (enool) ja ketoon. Glükoosi lahus sisaldab alati viit tautomeeri.

Tautomeerid etendavad olulist rolli paljudes orgaanilise sünteesi ja bioprotsessides.

Vaata ka
--------

* Isomeerid
* Termodünaamiline versus kineetiline kontroll
Saksimaa u 1000. aastal Nordalbingieni ja Taani margiga põhjas, 1886. aasta kaart
**Nordalbingien** (ladina *Nordalbingia*) oli üks neljast keskaegse Saksimaa hertsogkonna halduspiirkonnast, teised olid Engern, Ostfaal ja Vestfaal. Piirkonna nimi põhineb Elbe jõe ladina nimel *Alba* ning viitab piirkonnale, mis peamiselt paiknes Elbe alamjooksust põhja pool; vastab jämedalt tänapäeva Holsteini piirkonnale. Paiknedes praeguse Põhja-Saksamaa territooriumil, oli see varaseim tuntud sakside asuala.

Geograafia
----------

Vastavalt Bremeni Adami 1076. aasta kroonikale "Gesta Hammaburgensis ecclesiae pontificum" koosnes Nordalbingien kolmest hõimualast (*gau*):

* Dithmarschen, piki Põhjamere rannikut Elbe suudmest Eideri jõeni põhjas;
* Holsteini pärusmaa Elbe parempoolse lisajõe Störi kallastel;
* Stormarn Elbe põhjakaldal, sealhulgas tänapäeva Hamburgi ala.

Nordalbingieni hõimud olid liidus saksidega, kes asusid Land Hadelnis (*Haduloha*) Elbest lõuna pool. Idas moodustas *Limes Saxoniae*, ligipääsmatu ala Elbe ja tänapäeva Läänemere-äärse Kieli lahe vahel, loodusliku piiri Wagria maadega, mida asustasid slaavi hõimud obotriidid.

Ajalugu
-------

772. aastal alustas frankide valitseja Karl Suur sõda saksidega, et vallutada maad Põhja-Saksa tasandikul. "Annales regni Francorumi" järgi keeldus Vestfaali aadlik Widukind ilmumast 777. aasta Riigipäevale Paderbornis ja põgenes üle Elbe Nordalbingieni (või võib-olla edasi Taani kuninga Sigfredi õukonda). Isegi pärast Widukindi alistamist ja ristiusustamist 785. aastal jäid Nordalbingieni hõimud tõrksaks, kuni nad 798. aastal Bornhövedi lahingus frankide ja obotriitide ühendvägedega lõplikult alistati. Saksid kaotasid 4000 meest, 10 000 sakside perekonda küüditati Karolingide impeeriumi teistesse piirkondadesse. 

Alad Elbest põhja pool anti algul obotriitidele, samas Land Hadeln liidendati kohe. Siiski tungisid Nordalbingieni varsti taanlased ja alles Karl Suure poja Karl Noorema sissetung 808. aastal surus nad tagasi üle Eideri jõe. Järgmisel aastal püstitas keiser tänapäeva Itzehoe lähistele Esesfeldi kantsi ja kogu piirkond liidendati Frangi riigiga. Selleks, et kuningas Sigfredi järeltulija Godfredi juhitavale sissetungile vastu seista, rajasid frangid tõenäoliselt Taani margi, mis ulatus Eideri jõelt Danevirke kindlustusteni põhjas. Pärast kuningas Godfredi tapmist sõlmis tema järeltulija Hemming 811. aastal Karl Suurega Heiligeni rahu ning piiri Taani ja Frangi riigi vahel hakkas tähistama Eideri jõgi. Siiski jätkusid tülid mõlema poole vahel rohkem kui sajandi, kuni Ida-Frangi kuningas Heinrich Linnupüüdja alistas 934. aastal lõpuks kuningas Gnupa Taani väed Hedebys. 

Pärast Karl Suure surma 814. aastal anti Nordalbingieni saksidele armu ja nende maad tagastati neile obotriitidelt. Mitme allika kohaselt kavatses keiser luua Nordalbingieni piiskopkonna eesotsas preester Heridagiga. See plaan jäi katki pärast Heridagi surma ja piirkond anti keiser Ludwig Vaga valitsemise ajal Bremeni ja Verdeni piiskopkondadele, kui Ansgar nimetati Hamburgi peapiiskopiks 831. aastal.
Meriküla mänd aastal 2021
**Meriküla mänd** on looduskaitsealune põlispuu Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas Merikülas Narva – Narva-Jõesuu – Hiiemetsa maantee ääres (22. kilomeetril). Mänd on harva esineva põõsast meenutava võraga paljuharuline puu. Ümbermõõt 4,1 m, kõrgus 19 m (1997).

Rahvasuus on mänd tuntud kui *Musumänd* või *Šiškini mänd*.

Legendi järgi armastanud Vene maalikunstnik Ivan Šiškin selle männi alla istuda.

* Lähivaade (2021)Lähivaade (2021)
* Vaade idast (2008)Vaade idast (2008)
* Vaade läänest (2008)Vaade läänest (2008)
* Vaade pisut kaugemalt (2005)Vaade pisut kaugemalt (2005)

Legend
------

Legend räägib, et armunud, kes selle puu all suudlevad, jäävad igavesti ühte.

Kirjandus
---------

* Marju Kõivupuu. 101 Eesti pühapaika. Tallinn: Varrak, lk 112.

Viited
------

1. ↑  Maalikunstnik Ivan Šiškin, Meie Leht, nr. 9, 29. november 2017

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Meriküla mänd** |

Meriküla mänd keskkonnaportaalis