recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Dūķeri mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Walkschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1903). Mõisa valdused on kaardil tähistatud numbriga 88
**Dūķeri mõis** (saksa keeles *Duckershof*, läti keeles *Dūķeru muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Veide kihelkonnas. Mõisakompleks asub tänapäeval Valmiera piirkonnas Kocēni vallas Dūķeri külas.

Ajalugu
-------

Mõis on kujunenud Mujani vasallilinnuse valdustest. 1727. või 1728. aastal annetas Venemaa keiser Peeter II suurema osa sealsest valdusest krahv Gustav Reinhold von Löwenwoldele. Riigi valdusse jäänud linnuselääni aladest kujuneski Dūķeri mõis.

Keiser Paul I kinkis sealse mõisa kindral Germannile. See pantis mõisa aastal 1810 20 000 taalri eest George Mengdenile. Tolle lesk loovutas valduse aastal 1815 25 000 rubla eest Ernst Reinfeldile.

Aastal 1820 sai mõisa omanikuks Ernsti kasupoeg Gustav Loudon, kes aastal 1829 ka mõisa täievoliliseks omanikuks sai. Aastal 1838 pantis ta mõisa 25 000 rubla eest oma sugulasele Friedrich Schultzile. Aastal 1843 ostis Mathilda von Schultz mõisa 32 500 rubla eest endale ja müüs siis aastal 1853 40 000 rubla eest August von Oettingenile. Aastal 1871 omandas mõisa 32 180 rubla eest Volmari kodanik Wilhelm Schwartz.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal kuus adramaad, sellele allus 117 mees- ning 141 naishinge. Aastal 1641 oli Dūķeri ja Mujāni mõisa suurus 29 ja 1/2 adramaad. Aastal 1688 oli mõisa suurus 20 ja 1/4 adramaad, aastal 1734 oli adramaid 4 ja 1/4, aastal 1757 aga 6 ja 1/4. Aastal 1823 oli mõisa suurus 4 ja 11/20 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 4 ja 11/21, aastal 1881 aga 1 ja 70/80, lisaks 4 ja 75/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Karjamõisad
-----------

Mõisale kuulus aastal 1816 üks karjamõisa: *Slaweschen*.

Viited
------

1. ↑  Hupel, August Wilhelm. Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Erster Band. Riga: 1781, lk 117 .
2. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 121
3. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 236-237.
4. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 240.
5. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 120
6. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 233.

Volmari Püha Siimoni kirik
Veide kihelkond

**Mõisad**: Veide kirikumõis | Annasmuiža mõis | Dūķeri mõis | Jānūparksi mõis | Kokmuiža mõis | Mujāni mõis | Savariņi mõis | Veide mõis
Justus von Liebig
**Justus von Liebig** (12. mai 1803 – 18. aprill 1873) oli saksa teadlane, kes andis suure panuse agro- ja biokeemiasse ning keda peetakse üheks orgaanilise keemia alusepanijaks. Gießeni ülikooli professorina töötas ta välja kaasaegse laboripõhise õppemeetodi ja nende uuenduste tõttu peetakse teda üheks kõigi aegade suurimaks keemiaõpetajaks. Teda on kirjeldatud kui "väetisetööstuse isa", kuna ta pidas lämmastikku ja mikroelemente olulisteks taimetoitaineteks ning sõnastas miinimumi reegli.

Liebig õppis keemiat Bonni ülikoolis ja lõpetas õpingud Pariisis Joseph Louis Gay-Lussaci õpilasena.

Ta töötas välja ka veiselihaekstraktide tootmisprotsessi ja tema nõusolekul asutati selle kontseptsiooni kasutamiseks ettevõte nimega Liebig's Extract of Meat Company, mis tõi turule Oxo kaubamärgiga veisepuljongikuubikud. Liebig populariseeris varasemat leiutist auru kondenseerimiseks, mida hakati nimetama Liebigi jahutiks. 1831. aastal avastas ta samaaegselt kahe teise teadlasega kloroformi. Koos oma õpilase Eben Norton Horsfordiga leiutas ta küpsetuspulbri.

Tema õpilaste seas oli Friedrich August Kekulé.
**Sotsiaalteadused** ehk **ühiskonnateadused** on kogum akadeemilisi distsipliine, mis uurivad inimkäitumise sotsiaalseid ja kultuurilisi aspekte. Nad erinevad humanitaarteadustest rangemate tõendamisstandardite ja teadusliku meetodi rõhutamise poolest. Sotsiaalteadustes kasutatakse nii kvantitatiivseid kui ka kvalitatiivseid meetodeid.

Sotsiaalteaduste hulka arvatakse näiteks

* sotsioloogia
* majandusteadus
* politoloogia
* demograafia
* õigusteadus
* pedagoogika
* kulturoloogia
* kultuuriantropoloogia
* inimgeograafia
* semiootika
* infoteadus

Õigusteadus, kultuuriantropoloogia ja semiootika võidakse arvata ka humanitaarteaduste hulka. 

Mõnikord eristatakse sotsiaalteadustest käitumisteadusi, mille alla kuuluvad põhiliselt psühholoogia ja pedagoogika (kasvatusteadused).

Põhilised suunad
----------------

Teadmiste hankimise osas on sotsiaalteadustes kolm põhilist paradigmat:

* positivism,
* antipositivism ehk interpretivism,
* kriitiline teooria.

**Positivism** ja sotsiaalteaduse mõiste kui selline tuli päevakorda Auguste Comte'i teosega "A general view of positivism" (1856, prantsuskeelne väljaanne 1844). Kaasaegne positivism arenes välja aga Karl Popperi töödest, kes pani rõhku falsifitseerimisele.

Positivistid kalduvad kasutama loodusteaduste meetodeid ning keskenduvad ainult nendele nähtustele, objektidele, karakteristikutele, protsessidele, millele on n-ö otsene juurdepääs. Abstraktsust pole nende arvates mõtet uurida. Otsitakse eelkõige põhjus-tagajärg tüüpi seoseid.

**Antipositivism** seevastu püüab (tavaliselt kvalitatiivsete meetodite abil) pigem teatud sotsiaalseid nähtusi ja suhteid mõista. Siit ka antipositivismi saksakeelne nimi *Verstehen* (eesti k "mõistma"), mille võttis kasutusele sotsioloog Max Weber.

**Kriitiline teooria** peab oluliseks arvestada ka konteksti ja väärtusi. Eriti oluline on selle teooria esindajate arvates (valitseva) ideoloogia osa meie sotsiaalse maailma kujunemisel. Kriitiline lähenemine pärineb eelkõige Frankfurdi koolkonnalt ning hiljem feminismi teisest lainest.

Kriitilise lähenemise puhul on oluline välja tuua selle mõningast poliitilist laengut ning ebaõigluse ja ebavõrdsuse paljastamise eesmärki.

Need kolm suunda ei tähenda tingimata, et iga uuringu korral peab valima ühe. Vastupidi – täieliku pildi saamiseks on nii mõnigi kord mõistlik kasutada hoopis mitut meetodit korraga (triangulatsioon).

Kirjandus
---------

* Palmaru, Raivo. 2003. *Juhatus kommunikatsiooniteooriasse*. Tallinn: Akadeemia Nord.

| * v
* r
Põhilised sotsiaalteadused |
| --- |
| 
Demograafia • Kultuuriantropoloogia • Majandusteadus • Kasvatusteadus • Politoloogia • Sotsioloogia • Õigusteadus |
Shelfordi reegli graafik
**Shelfordi reegel ehk tolerantsuse seadus** on ökoloogiline printsiip, mille töötas välja Ameerika zooloog Victor Ernest Shelford aastal 1913.

Reegel sätestab, et organismi edukuse looduses määrab rühm erinevaid tegureid. Shelfordi sõnul on organismidel iga nendele mõjuva keskkonnafaktori miinimum, maksimum ja optimum, mis defineerib populatsiooni püsima jäämise. Teooria hilisema viimistlusega on tegelenud Inglise botaanik Ronald Good.

### Kirjeldus

Shelfordi reegli kohaselt hakkab populatsiooni arvukus mingi konkreetse limiteeriva faktori äärmusesse kaldudes (alla miinimumi või üle maksimumi) langema. Liikide püsima jäämist ja sigimisedukust illustreerib hästi kühmukujuline graafik. See jaotub kolmeks eraldi tsooniks: optimaalne tsoon, stressitsoon ja talumatuse tsoon. Optimaalses tsoonis on organism oma ökoamplituudi keskel, mistõttu on paljunemise edukus maksimaalne ja suremus minimaalne. Stressitsoonis on organismi sugulised funktsioonid piiratud, sest mingi limiteeriv faktor on äärmuste poole kaldunud. Talumatuse tsoonis on organismi elutegevust limiteeriv faktor sellises äärmuses, et tema püsima jäämine muutub võimatuks. See-eest lisas Ronald Good Liebigi miinimumseadusele viidates Shelfordi reeglile täienduse, et ökoloogilised faktorid on omavahel tihedalt seotud, mistõttu võib ühe faktori madal tase olla osaliselt kompenseeritud teise faktoriga. Näiteks suudab suhkruvaher oma levila põhjapiiril toime tulla ka madalama sademete hulgaga, kuna temperatuur ja vee kättesaadavus on omavahel tugevas seoses.

### Ajalugu

1840. aastal mõtles Saksa teadlane Justus Liebig välja Liebigi seaduse e. miinimumseaduse, mille kohaselt on liigi edukusele suurimat mõju avaldav limiteeriv faktor see, mis on miinimumile kõige lähemal.

Tolerantsuse seadust (Shelfordi reegel) peetakse teadusmaailmas Liebigi seaduse edasiarenduseks. Kui Liebigi seadus pärineb 19. sajandi keskpaigast, siis Shelfordi reegli töötas vastavanimeline teadlane välja 1913. aastal. Algselt näitas Victor Ernest Shelford oma välja töötatud printsiibi kehtivust loomuuringutes, samal aastal katsetas teooria kehtivust taimede peal ka botaanik Ronald Good.

Viited
------

1. 1 2 3  Erofeeva, Elena (18. märts 2021). "Plant hormesis and Shelford's tolerance law curve". *Journal of Forestry Research*. Vaadatud 9. detsembril 2021.
2. 1 2 3  Wikipedia (24. oktoober 2021). "Shelford's law of tolerance". *Wikipedia*. Vaadatud 9. detsembril 2021.
3. ↑  Alam, Osaid (30. mai 2020). "Shelford's Law and Concept of Limiting factor". *Patna University, E-content of Faculty of Science, Department of Zoology*. Originaali arhiivikoopia seisuga 7. veebruar 2022. Vaadatud 9. detsembril 2021.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib keeleteaduse mõistest; matemaatika mõistete kohta vaata artikleid Hulga laiend ja Korpuse laiend; informaatika mõiste kohta vaata artiklit Failinime laiend* |

---

**Laiend** on lauses esinevate fraaside peasõnaga alistusseoses olev lause mistahes kõrvalliige, milleks võib olla sihitis, öeldistäide, määrus või täiend, mis täpsustab ning piiritleb fraasi peasõna.

Eesti keel
----------

Eesti keeles on **laiend** alistusseose, s.o [[lause moodustaja|moodustaja sõltuvus teisest moodustajast, mõiste. Alistavat moodustajat nimetatakse põhjaks, alistuvat moodustajat **laiendiks**. Alistusseos seisneb sisulistes piirangutes võimalikule **laiendile.**

Lauses *Venna raamat on laual* on nimisõnafraasi peasõnaks *raamat* ning seda täpsustab laiend *venna*.

Laiendid
--------

**Sihitis** on tegusõna laiend, mis väljendab kellele või millele on tegusõnaga väljendatud tegevus suunatud. Näiteks: V*anaema keetis **putru**.*

**Öeldistäide** on verbi *olema* laiend, mis väljendab kes, mis või missugune on lauses alusega tähistatu. Näiteks: K*ass on **kollane**.*

**Määrus** on omadussõna või määrsõna laiend, mis väljendab tegevuse aega, kohta, viisi, põhjust. Näiteks: *Kell on **üsna** palju; Ta oli **kärme** vihastama.*

**Täiend** on nimisõna laiend. Näiteks: **P*ikk*** *mees.*

Laiendite põhiliigid
--------------------

Põhja ja laiendi seose tiheduse järgi saab eristada kahesuguseid laiendeid:

* seotud laiendid on nii sisuliselt kui ka vormilt konkreetsest põhjast ehk alistavast moodustajast tingitud ning väljendavad lauses üldiselt sündmuse osalisi. Näiteks: M*a kohtusin **sõbraga**.*
* vabad laiendid on põhjast ehk alistavast moodustajast tingitud minimaalselt ning väljendavad lauses üldiselt kohta, aega või asjaolusid. Näiteks: O*lin **toas** üksi; Vestlesin **toas** sõbraga.*

Viited
------

1. ↑  Erelt, Mati 2013. Eesti keele lauseõpetus. Tartu Ülikool
2. ↑  Erelt, Mati, Tiiu Erelt, Kristiina Rossi 1997. Eesti keele käsiraamat. Eesti Keele Sihtasutus.
3. ↑  Erelt, Mati, Tiiu Erelt, Ülle Viks, Henno Rajandi, Kristiina Ross, Henn Saari, Kaja Tael, Silvi Vare, Reet Kasik, Helle Metsalang, 1993. Eesti keele grammatika II. Eesti Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituut.
**Vaikne ookean** on suurim ookean Maal. See katab umbes kolmandiku Maa pinnast, 179,7 miljonit km² ehk rohkem kui kogu maismaa 

Vaikses ookeanis Mariaani süvikus asub maailmamere sügavaim punkt (11 022 m allpool merepinda). Ookeani keskmine sügavus on 3940 m (koos ääremeredega) või 4188 m (ilma ääremeredeta).

Ookeani ümbritseb suure seismilise aktiivsusega ala Vaikse ookeani tulerõngas.

Põhjast lõunasse on Vaikse ookeani ääremered Beringi meri, Ohhoota meri, Jaapani meri, Ida-Hiina meri, Lõuna-Hiina meri, Filipiini meri, Korallimeri ja Tasmani meri. Idaosas asuvad Põhja-Ameerika mandri ääres Alaska laht ja California laht.

Indoneesia saarte vahel asuvad teiste seas Bismarcki meri, Serami meri, Sulawesi meri, Sulu meri ja Visayani meri.

Vaikse ookeani lõunaosas asuvad saared jagatakse ma sees on muna 

ja Mikroneesiaks. 

Jaapanist umbes 300 km idas ja Hawaii saartest umbes 1000 km põhja pool liigub umbes 700 000 km² suurune peamiselt plastjäätmetest koosnev prügisaar, mis kujutab suurt ohtu keskkonnale.

Hoovused
--------

* Ekvatoriaalne vastuhoovus
* Lõunapassaathoovus
* Läänetuulte hoovus
* Põhjapassaathoovus
* Vaikse ookeani Põhjahoovus

Vaata ka
--------

* Okeaania
* Vaikse ookeani Idakerge
* Vaikne rannik

Viited
------

1. ↑  "Vaikse ookeani prügisaare pindala suureneb jõudsalt". *www.bioneer.ee*. Vaadatud 01.06.2018. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|Aeg=` (juhend)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Vaikne ookean** |

Ookeanid

Atlandi ookean - India ookean - Lõuna-Jäämeri - Põhja-Jäämeri - Vaikne ookean
Niko Phirosmani (1916)
**Niko Phirosmani** (gruusia keeles ნიკო ფიროსმანი; tõeline nimi **Nikoloz Phirosmanašvili**: ნიკოლოზ ფიროსმანაშვილი; 1862 Mirzaani, Thbilisi kubermang, Venemaa keisririik – 5. mai 1918 Thbilisi, Taga-Kaukaasia) oli gruusia iseõppinud maalikunstnik (alustas maalimist 1895. aastal), primitivismi esindaja. 

Kunstnik jõudis teatava tunnustuseni alles elu viimastel aastatel, kutselised kunstnikud märkasid tema teoseid 1912. aastal. Phirosmani oli esindatud Moskvas 24. märtsil 1913 avatud futuristide näitusel. Suurema osa elust oli Phirosmani väga vaene, ta suri alatoitluse ja haiguse tõttu. Maetud arvatavasti vaeste ühishauda.

Gruusia ühelarine
Teda on kujutatud Gruusia ühelarisel rahatähel.

Eestis on Phirosmani teoste näitus toimunud 1976. aastal Kadrioru kunstimuuseumis ja 2019. aastal Mikkeli muuseumis.

Galerii
-------

* "Kalur""Kalur"
* "Lihavõttemunad""Lihavõttemunad"
* "Tüdruk õhupalliga""Tüdruk õhupalliga"
* "Ema ja poeg""Ema ja poeg"
* "Oinas""Oinas"
* "Hirv""Hirv"
* "Mees eesliga""Mees eesliga"
* "Kaelkirjak""Kaelkirjak"
* "Jääkaru poegadega""Jääkaru poegadega"
* "Valge lehm""Valge lehm"
* "Perepidu""Perepidu"
* "Bathumi sadam""Bathumi sadam"
* "Rong Kahheetias""Rong Kahheetias"
* "Viljapeks""Viljapeks"
* "Natüürmort""Natüürmort"
* "Lõvi""Lõvi"

Viited
------

1. ↑

Kirjandus
---------

* Aleksandra Murre "Pirosmani. Üksildase geeniuse maailm", Mikkeli muuseum, Tallinn, 2019.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Niko Phirosmani** |
**Fabbrica Curone** on vald Itaalias Piemonte maakonnas Alessandria provintsis, Curone jõe ülemjooksul. Fabbrica Curone on Piemonte kõige idapoolsem vald.

712 meetri kõrgusel merepinnast asuva Fabbrica Curone asustustihedus on keskmiselt 14 inimest ruutkilomeetri kohta.

Fabbrica Curone piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Albera Ligure, Cabella Ligure, Gremiasco, Montacuto, Santa Margherita di Staffora (PV), Varzi (PV), Zerba (PC).

Fabbrica Curone halduspiirides asuvad järgmised asulad: Bruggi, Caldirola, Ciossa, Colonia, Forotondo, Garadassi, Lunassi, Montecapraro, Morigliassi, Pareto, Salogni, Selvapiana, Serra.

Galerii
-------

* CaldirolaCaldirola
* Bruggi kirikBruggi kirik
* GaradassiGaradassi

Viited
------

1. ↑  Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019.
2. ↑  Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018, vaadatud 16.03.2019.

Välislingid
-----------

 Fabbrica Curone – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (itaalia keeles)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Muhu saarel asuvast neemest; muude kasutuste kohta vaata lehekülge Seanina (täpsustus)* |

---

Seanina suvel 2006
**Seanina** (muhulased kutsuvad ka **Seana**) on Muhu saare põhjapoolseim neem. Seanina asub Nõmmkülas.

Nime on koht saanud ilmselt selle järgi, et lähedal lepikutes elab palju metssigu.

Seaninal paiknevad korduvalt pankrotistunud endise kalatööstuse hooned. Kalatööstuse raudbetoonplokkidest ehitatud sadamasillal saavad randuda jahid.

Seaninast kirdes paikneb väike Leemetikare. Väidetavalt on Seanina Saare maakonna põhjapoolseim punkt, kuid Leemetikare põhjatipp asub veidi rohkem põhja pool. Leemetikarest lõunas asub Seanina ehk Võrkaia paadisadam.

Merel aitab navigeerida Seanina tulepaak. Seaninast kuni 0,5 kilomeetri kaugusel põhja pool asuvate karide kohal on mere sügavus kohati ainult mõnikümmend sentimeetrit. 2017. aastal paigaldati madala juurde Seanina põhjatooder.

Olenevalt talveilmadest on sõidetud Seanina juurest Hiiumaale (Salinõmme külani) ka mitteametliku jäätee kaudu.

1996. aastal püüti Seanina lähedalt merest 2,9 meetri pikkune atlandi tuur.

Seaninale viitab Viira–Nõmmküla tee viimasel kilomeetril asuv liiklusmärk.

Vaata ka
--------

* Lepanina (Muhu)
* Tammiski nukk
* Üügu pank

Viited
------

1. ↑  "Muhu ninad – postkaardihetked ümber saare". *Oma Saar*. 12.07.2008.
2. ↑  Veljo Kuivjõgi (15.03.2005). "Jäätrassid ahvatlevad riskijulgeid autojuhte".
3. ↑  Harda Roosna (02.03.2004). "Hiiumaa-Saaremaa vahelisel jääteel sõitjad riskivad eluga". *Hiiu Leht*.
4. ↑  Aita Ottas (04.06.1996). "Atlandi tuura püük Eesti vetest on uskumatu juhus". *Postimees*. Originaali arhiivikoopia seisuga 22.06.2007. Vaadatud 21.01.2009.

Välislingid
-----------

* Artikkel Muhu kalatööstusest (2000)
* Artikkel tervisekeskuse plaanist (2008)
* Foto sadamast ja tulepaagist
* Foto Seanina sadamast
* Foto Võrkaia paadisadamast
* Muhu võib kahe kilomeetri sisse saada kaks jahisadamat. Oma Saar, 01.07.2008
**William Paul Troost-Ekong** (sündinud 1. septembril 1993 Haarlemis) on Hollandis sündinud Nigeeria jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Kreeka esiliiga klubis Watford ja Nigeeria jalgpallikoondises.

Noorena kuulus ta Fulhami ja Tottenham Hotspuri akadeemiatesse. Profikarjääri alustas ta Hollandis, debüteerides hooajal 2013–14 Hollandi kõrgliigas FC Groningeni ridades. 2014–2015 mängis ta FC Dordrechtis.

2015. aasta juulis sõlmis ta lepingu Belgia kõrgliigaklubiga Gent. Seejärel läks ta kohe laenule Norra kõrgliigaklubisse Haugesund, kus mängis kuni 2016. aasta lõpuni. Genti meeskonnas mängis ta hooaja 2016–17 teises pooles.

Hooajal 2017–2018 mängis Troost-Ekong Türgi kõrgliigaklubis Bursaspor. 2018. aasta augustis liitus ta Itaalia kõrgliigaklubiga Udinese, kus mängis kaks hooaega.

2020. aasta septembris sõlmis ta viieaastase lepingu Inglismaa klubiga Watford. Hooajal 2021/22 mängis ta Watfordiga Inglismaa kõrgliigas. Hooaja 2022/23 teises pooles oli ta Watforist laenul Itaalia kõrgliigaklubis 

2023. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu PAOK-ga.

Troost-Ekong mängis Hollandi noortekoondistes, kuid kuulub alates 2015. aastast Nigeeria jalgpallikoondisse. Koondisedebüüt toimus 13. juunil 2015 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Tšaadi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 28. mail 2018 sõprusmängus Kongo DV vastu. Ta on kuulunud Nigeeria koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2019. ja 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel. 2016. aasta suveolümpiamängudel võitis ta Nigeeria olümpiameeskonnaga pronksmedali.

Tema ema on hollandlanna ja isa Nigeeria päritolu.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 15.7.2023)

| * v
* r
Nigeeria koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Ezenwa
* 2 Idowu
* 3 Echiéjilé
* 4 Ndidi
* 5 Troost-Ekong
* 6 Balogun
* 7 Musa
* 8 Etebo
* 9 Ighalo
* 10 Mikel (c)
* 11 Moses
* 12 Abdullahi
* 13 Simy
* 14 Iheanacho
* 15 Obi
* 16 Akpeyi
* 17 Onazi
* 18 Iwobi
* 19 Ogu
* 20 Awaziem
* 21 Ebuehi
* 22 Omeruo
* 23 Uzoho
* Treener: Rohr

 | Nigeeria |
**Christian Brüller** (alates 1938. aastast **Kristjan Prüller**; 23. juuni 1877 Sulustvere, Kurista vald, Viljandimaa – 14. mai 1950 Põltsamaa) oli Eesti poliitik ning haridustegelane.

Elulugu
-------

Christian Brüller sündis Sulustveres Reinu talu omaniku pojana. Ta õppis Sulustvere vallakoolis 1885–1888, Eesti Aleksandrikoolis 1889–1892, Priipalu kihelkonnakoolis 1892–1893, Tartu II koolis 1893–1896 ja lõpetas eksternina Tallinna Nikolai Gümnaasiumi 1909. aastal. Ta õppis ka Tartu Õpetajate Seminaris ja aastatel 1909–1914 Tartu Ülikoolis füüsika-matemaatika teaduskonnas, mida aga ei lõpetanud. 

Brüller töötas kooliõpetajana Viru-Nigula kihelkonnakoolis 1896–1897, Palmses 1897–1899, Aaspere Liiguste ministeeriumikoolis 1897–1902, Tallinna Umblia eraalgkoolis 1902–1903, Raudtee tehnikakoolis 1903–1907, aastatel 1907–1919 Tallinna linna ühendatud VI ja VII algkooli juhatajana ja 1917–1921 Tallinna I Tütarlaste Gümnaasiumi õpetajana.

Ta osales Vabadussõjas 1919. aastal Tallinna kaitsepataljoni kooliõpetajate roodus.

Christian Brüller kuulus Eesti Rahvaerakonna nimekirjas Eesti Asutavasse Kogusse alates 28. septembrist 1920 (Heinrich Tatsi asemel). Ta kuulus ka Tallinna linnavolikogusse.

Aastatel 1919–1937 oli Brüller Tallinna koolinõunik ning aastatel 1929–1939 Nõmme koolinõuniku kohusetäitja ja õpetaja Tallinna Õpetajate Seminaris ja selle pedagoogikakursustel.

Kristjan Prüller on maetud Tallinnas Rahumäe kalmistule.

Ühiskondlik tegevus
-------------------

Christian Brüller oli Eestimaa Rahvahariduse Seltsi asutajad ning ka Eesti Koolinõunike Ühingu esimees. Eesti–Soome–Ungari Liidu abiesimees.

Isiklikku
---------

Tema poeg Paul-Egon Prüller oli füüsik.

Looming
-------

* "Algaimed sellest, kuidas meie keha elab ja mis temale kasulik ning kahjulik on", Protojerei K. A. Tiisik'u toimetusel; Kodu ja kooli tarvis venekeelest tõlkinud Chr. Brüller, Revel: Tallinna Kubermangu Karskuse Kuratorium, 1906. Tallinn: Eestimaa kubermanguvalitsuse trükikoda;
* Bulgakovski, Dmitri, "Jood wiina, näed piina". Vene keelest tõlkinud Chr. Brüller. Revel: Tallinna Kubermangu Karskuse Kuratorium, 1905. Tallinn: Eestimaa kubermanguvalitsuse trükikoda

Autasud
-------

* Eesti Punase Risti II järgu I astme teenetemärk, 1934
* Valgetähe III klassi teenetemärk, 1938

Kirjandus
---------

* Koolinõunik Kristjan Brüller 25 a. Tallinna linna teenistuses Päewaleht, nr 285, 18. oktoober 1932

Välislingid
-----------

* Prüller, Kristjan - Eesti biograafiline andmebaas ISIK
Francišak Alachnovič
**Francišak Alachnovič** (valgevene kirillitsas Францішак Каралевіч Аляхновіч, poola keeles Franciszak Alachnowicz; 9. märts 1883 Vilno – 3. märts 1944 Vilnius) oli valgevene näitekirjanik, teatritegelane ja publitsist.

Francišak Alachnovič oli pärit muusiku perekonnast. Õppis Vilnos gümnaasiumis, mille 1899. aastal pooleli jättis. 1904–1907 õppis ta Varssavi Näitekunstikoolis, seejärel töötas lühikest aega näitlejana rändteatris. 1908. aastal pöördus tagasi Vilnosse, kus töötas reporterina ajalehtedes. 1909. aasta jaanuaris osales kaaslavastajana Vilnos valgevenekeelse näidendi lavastamises. Ta sattus riigivõimuga vastuollu ja oli sunnitud põgenema Lvivi, kus kuni 1913. aastani oli näitleja mitmes poola teatris. Aastatel 1914–1916 töötas ta Vilnos maalri, tuletõrjuja ja toimetajana. 1916. aastas asutas ta Vilnos valgevenekeelse teatri Valgevene Draamamalev (Беларуская драматычная дружына), mis tegutses kuni 1918. aastani. 1918. aasta juunis läks Alachnovič Minskisse, kus töötas Valgevene Riiklikus Teatris näitlejana. 1918. aasta lõpus sa sai ta vastloodud Valgevene Proletaarse Teatri direktoriks. 1919. aasta kevadel pöördus ta Vilnosse tagasi, kus andis välja ajakirja Belarusskaje Žõtsje (Беларускае жыцьцё). Ta tahtis oma endise trupiga luua uut teatrit, kuid see ei õnnestunud. Seejärel oli ta ajalehe Belorusski Zvon (Белорускi звон) toimetaja ja tegutses teatri alal. Ta kirjutas ka mitu näidendit. 1926. aastal kutsuti Alachnovič Valgevene NSV-sse valgevene keele õigekirja reformi teemalisele konverentsile. Ta otsustas jääda Valgevene NSV-sse. Temast sai Viciebski teatri direktor. 1. jaanuaril 1927 ta arreteeriti süüdistatuna spionaažis Poola kasuks. 11. juulil 1927 mõistis OGPU kolleegium ka 10. aastaks vangilaagrisse. Ta saadeti karistust kandma Solovetsi saartele.

6. septembril 1933 vahetati ta Nõukogude-Poola piiril Branisłaŭ Taraškieviči vastu.

Alachnovič pöördus Vilnosse tagasi ja kirjutas vangilaagris viibimisest raamatu "У капцюрох ГПУ" ("GPU küüsis"). Raamatu esialgne poolakeelne versioon avaldati järjejutuna Wilno poolakeelses ajalehes Słowo. Raamatuna ilmus teos 1935. aastal pealkirjaga "Siedem lat w szponach G.P.U." Valgevene keeles ilmus raamat alles 1937. aastal. Raamat tõlgiti ka itaalia, portugali (Brasiilias) ja ukraina keelde. 1941–1942 oli Alachnovič Vilniuses ilmuva ajalehe Belarusski Golas (Беларускі голас) toimetaja. Samaaegselt aga kuulus ta põrandaaluse Valgevene Iseseisvuspartei (Беларуская Незалежніцкая Партыя) juhtkonda. 1944. aasta 3. märtsi õhtul lasti Alachnovič oma korteris maha. Oletatakse, et selle taga võis olla Armia Krajowa.

Viited
------

1. ↑  Олехнович (Алехнович) Франтишек Карлович (1883-1944) белорусский театральный деятель Сахаровский центр
2. ↑  Беларуская драматычная дружына gants-region.info
3. ↑  Уже сегодня, 6 сентября[*alaline kõdulink*] Новости и история Беларуси
4. ↑  "Дата генератор": Франтишек Олехнович Euroradio, 10. märts 2020
5. ↑  Беларускі нацыяналізм. Даведнік Беларуская Палічка
|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Süvamuusika** |

**Süvamuusika**, ka **tõsine muusika**, ka **kunstmuusika** (inglise keeles *Art music*, saksa keeles *Kunstmusik*) on muusikas üldnimetus muusikastiilidele ja muusikažanritele,

* mis on seotud euroopa kõrgkultuuriga
* mis viitavad heliteose kunstilisele kvaliteedile ja iseseisvusele
* millesse kuuluvad heliteosed on noodistatud

Süvamuusika mõistet kasutatakse, et teha vahet rahvamuusika ja levimuusikaga. 

Eestikeelne termin 'süvamuusika' võeti tarvitusele 1970. aastatel paralleelselt terminiga 'levimuusika'.

Mõiste
------

Tihti mõistetakse süvamuusika all klassikalist muusikat selle sõna laiemas tähenduses, seega mitte ainult klassitsismi, vaid ka keskaja, renessansi, baroki ja romantismi muusikat, paljusid modernistlikke ja postmodernistlikke suundi.

Vaata ka
--------

* Klassikaline muusika
* Muusika ajalugu
* Euroopa klassikaline muusika
* Süvamuusikaansamblite loend
* Süvamuusika ja levimuusika
**Pierre-Luc Dubois** (sündinud 24. juunil 1998 Sainte-Agathe-des-Montsis Québeci provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Winnipeg Jets.

Aastatel 2014–2017 mängis ta Quebec Major Junior Hockey League'is, esimesed kaks ja pool hooaega Cape Breton Screaming Eaglesis ning viimasel hooajal lisaks Blainville-Boisbriand Armada. Hooajal 2015/16 pälvis ta liiga kõige lootusandvamale mängijale antava Michael Bossy Trophy.

2016. aastal valis Columbus Blue Jackets ta NHL-i *draft* '​is kolmanda valikuna. 2016. aasta juunis sõlmis ta klubiga kolmeaastase lepingu. Dubois debüteeris NHL-is hooajal 2017/18 ning kuulus esimesel hooajal koosseisus kõigis mängudes. Ta mängis ühes ründekolmikus koos ääreründajate Artemi Panarini ja Josh Andersoniga. Esimese värava lõi ta NHL-is 6. oktoobril 2017 mängus New York Islandersi vastu. Esimese kübaratriki tegi ta NHL-is 29. märtsil 2018 mängus Calgary Flamesi vastu. Debüüthooajal sai Dubois NHL-is kirja 20 väravat ja 28 väravasöötu ning oli sel hooajal Blue Jacketsi resultatiivsuselt kolmas mängija. Järgmisel hooajal sai ta kirja 27+34. Hooajal 2019/20 tõusis Dubois Blue Jacketsi hooaja resultatiivsusemaks mängijaks (18+31). 6. augustil 2020 sai Dubois mängus Toronto Maple Leafsi vastu kirja Blue Jacketsi läbi aegade esimese kübaratriki NHL-i väljalangemismängudes.

2021. aasta jaanuaris kaubeldi Dubois Patrik Laine ja Jack Roslovici vastu Winnipeg Jetsi. Hooajal 2022/23 tegi ta NHL-is seni oma resultatiivseima hooaja (27+36).

Aastatel 2019 ja 2022 võitis ta Kanada jäähokikoondise koosseisus hõbemedali. 2022. aasta maailmameistrivõistlustel valiti Dubois ainsa Kanada mängijana turniiri sümboolsesse koosseisu.

Viited
------

1. ↑  "NHL.com Media Site". *media.nhl.com*. Vaadatud 7. augustil 2020.

Välislingid
-----------

* Pierre-Luc Dubois NHL.com lehel
* Pierre-Luc Dubois hockeydb.com lehel

| * v
* r
Winnipeg Jets |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Connor Hellebuyck **·** David Rittich |
| 
**Kaitsjad**: Kyle Capobianco **·** Dylan DeMelo **·** Brenden Dillon **·** Josh Morrissey **·** Neal Pionk **·** Dylan Samberg **·** Nate Schmidt **·** Logan Stanley |
| 
**Ründajad**: Mason Appleton **·** Morgan Barron **·** Kyle Connor **·** Pierre-Luc Dubois **·** Nikolaj Ehlers **·** Sam Gagner **·** David Gustafsson **·** Axel Jonsson Fjällby **·** Karson Kuhlman **·** Adam Lowry **·** Saku Mäenalanen **·** Vladislav Namestnikov **·** Nino Niederreiter **·** Cole Perfetti **·** Mark Scheifele **·** Kevin Stenlund **·** Blake Wheeler |
**Volga-Bulgaaria**, ka **Volga-Kama-Bulgaaria** oli bulgaaride riik 8.–13. sajandil Volga keskjooksul Kama jõgikonnas.  

Bulgaaria kolooniad pärast Suur-Bulgaaria langust 7. sajandil

Bulgaarid
---------

6.–7. sajandil asusid algbulgaaride rändhõimud Aasovi merd piiravais steppides. Ajavahemikus 630 kuni 635 suutis khaan Kubrat ühendada peamised bulgaari hõimud, luues võimsa konföderatsiooni Suur-Bulgaaria, tuntud ka kui Onoguuria. Kasaaride tugeva surve all lagunes Suur-Bulgaaria aastal 668. 

Varakeskaegsed (8.–11. sajand) varjaagide kaubateed Põhja-Euroopa ja Aasia vahel (sinisega on märgitud kaubatee Läänemeri–Laadoga–Volga; teised maismaa kaubateed, sh kasaaride alasid läbivad teed, on märgitud oranžiga)
Kasaari kaganaat ja Volga-Bulgaaria aastatel 650–850
Osa bulgaare rändas Balkani poolsaarele ja osa põhjasuunas. Põhjasuunas rännanud bulgaarid jõudsid 8. sajandil Volga keskjooksu ja Kama jõe aladele, kus aja jooksul segunesid kohalike soome-ugri hõimudega (mokšad ja ersad) ja muutusid paikseteks. Lõuna poole rännanud bulgaaridega asutas Asparuh pärast Ongali lahingut aastal 680 Doonaust lõunas Bütsantsi territooriumil Esimese Bulgaaria tsaaririigi.

Kiievi-Vene ja Volga-Bulgaaria 13. sajandil. Aastaarvud tähistavad riikide vallutamist mongolite poolt

Volga-Bulgaaria
---------------

Pärast Suur-Bulgaaria lagunemist moodustasid bulgaari hõimud Volga keskjooksul 8. sajandi teisel poolel riigi, mida hakati nimetama Volga-Bulgaariaks. Pealinn Bolgar asus Volga kaldal, praegusest Kaasani linnast 160 km lõunas. 

Rahvaste asualad 9. sajandi alguses. "A School Atlas of English History", toimetanud Samuel Rawson Gardiner
Khaan Almışi valitsusajal 922. aastal sai seal riigiusuks islam. Alguses oli riik sõltuv Kasaari kaganaadist, kuid pärast vürst Svjatoslavi hävitavat sõjakäiku 965. aastal kasaaride vastu lagunes Kasaari kaganaat paarikümne aasta jooksul ning Volga-Bulgaaria sai täiesti iseseisvaks riigiks, laiendades territooriumi ja kasvatades sõjalist võimsust. 

10. sajandil olid Volga-Bulgaarial majanduslikud sidemed Kiievi-Venega, mis ei takistanud Kiievi suurvürsti teostamast sõjaretki Volga-Bulgaariasse, aastatel 977, 985, 994 ja 997.

Mongolite vallutus
------------------

1236. aastal vallutasid mongolite väed Batu-khaani väejuhi Subedei juhtimisel Volga-Bulgaaria ja see läks Kuldhordi koosseisu.  

Pärast Kuldhordi lagunemist 15. sajandil tekkis samasse piirkonda iseseisev Kaasani khaaniriik, mille rahvast moodustasid endiselt suure osa bulgaarid. 

Kunagine Volga-Bulgaaria rahvas on mänginud olulist rolli Volga keskjooksu tatarlaste, tšuvaššide ja baškiiride etnogeneesis.
**Heino Kask** (15. jaanuar 1932 Tori vald, Pärnumaa – 30. juuli 1993 Tallinn) oli eesti orienteeruja ja sporditegelane.

Haridus
-------

Lõpetas 1954. aastal Pärnu Turbatööstuse Tehnikumi tehnoloogi kvalifikatsiooniga ning 1962. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi tööstus- ja tsiviilehituse eriala.

Töö
---

Töötas Eesti Tööstusprojektis vaneminsenerina, brigaadijuhina, peakonstruktorina ja autorijärelevalve peaspetsialistina.

Sporditulemused
---------------

1965. aastal võitis orienteerumisjooksus Balti matšil 2. koha ning koos Rein Tõnuriga võistles esimeste eestlastena Nõukogude Liidu koondises rahvusvahelistel võistlusel Tšehhoslovakkias.

1966. aastal tuli Eesti meistriks öises orienteerumisjooksus ja maratonorienteerumises (ehk pikal rajal), lisaks võitis aastatel 1965–1971 orienteerumisjooksus 3 hõbe- ja 4 pronksmedalit ning suusaorienteerumises 4 pronksi. Meistersportlane orienteerumises (1968).

Kolmel korral (1965, 1966, 1968) tuli Eesti Tööstusprojekti võistkonnas Jüriööjooksu võitjaks.

Tegevus spordiametnikuna
------------------------

Aastatel 1971–1984 oli ta Eesti NSV Orienteerumisspordi Föderatsiooni president.

Vabariikliku kategooria kohtunik orienteerumises (1977).

Tunnustus
---------

* 1981 – Eesti NSV teeneline sporditegelane
* 1982 – Kalevi auliige

Publikatsioonid
---------------

* Heino Kask, Kalju Tiik, Vello Viirsalu. EOF XXV. Eesti NSV orienteerumissport 1959–1984. Tallinn 1985.

Viited
------

1. 1 2  Eesti spordi biograafiline leksikon. Kask, Heino
2. ↑  TTÜ lõpetajad 1918-2006
3. 1 2 3  Vello Viirsalu. Eesti orienteerumise sünd ja hiilgeaastad 1959–1970. Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2006
4. ↑  "ESBL sporditulemused. Heino Kask". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. veebruar 2015. Vaadatud 12. veebruaril 2015.
5. ↑  "Eesti Orienteerumisliit. Eesti orienteerumisspordi lühiajalugu". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. veebruar 2015. Vaadatud 12. veebruaril 2015.
6. ↑  "Tiiu Nittim. Vabariikliku kategooria kohtunikud orienteerumises" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 12. veebruaril 2015.
7. ↑  Eesti Spordiselts Kalev. Auliikmed

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBLis
**Sinabung** (indoneesia keeles *Gunung Sinabung*) on tegevvulkaan, mis asub Indoneesias Sumatra saarel 60 kilomeetrit Medani linnast edelas. Vulkaani kõrgus on 2460 m, teistel andmetel 2451 m.

Sinabung asub Sunda vulkaanilises kaares, kus India-Austraalia laam sukeldub Euraasia laama alla. Ta on pleistotseenis tekkinud kihtvulkaan, mis koosneb andesiidist ja datsiidist. Sinabungil on 4 kraatrit, millest ainult üks on tänapäeval aktiivne.

Sinabungi külgedel on palju vanu laavavoole, mis pärinevad aastal 1600 toimunud viimasest purskest. Enne 2010. aasta purset täheldati Sinabungi vulkaanilist tegevust viimati 1912. aastal ning selleks olid solfataarid ehk praod, mille kaudu maapinnale ilmus laavat või väävlirikast auru.

Sinabung asub 40 km kaugusel Toba järvest. 70 tuhat aastat tagasi toimus Toba vulkaani purse, millest suuremat pole hiljem toimunud kusagil maailmas. Selle käigus Toba vulkaan hävis ja selle asupaigas on praegu järv.

2010. aasta purse
-----------------

Vulkaan hakkas purskama 29. augustil 2010 pärast keskööd. Enne seda polnud see pursanud üle 400 aasta.

28. augustil oli vulkaan terve päeva suitsu ja tuhka välja paisanud kuni 1500 meetri kõrgusele. Vulkaanipurse toimus kohaliku aja järgi pärast südaööd. 30. augustil tõusis vulkaanikraatrist suitsu- ja tuhapilv rohkem kui kahe kilomeetri kõrgusele.

Vulkaani ümbrustest evakueeriti 29. augusti seisuga ligi 10 000 inimest.

2013. aasta pursked
-------------------

Sinabung purskas 15. septembril 2013.

Vulkaan hakkas uuesti purskama novembris.

Viited
------

1. ↑  "Sissekanne saidil Global Volcanism Program". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. aprill 2009. Vaadatud 31. augustil 2010.
2. ↑  Sinabungi vulkaan saidil Geonames
3. 1 2  Vulkaanipurse Sumatral sundis tuhandeid indoneeslasi põgenema[*alaline kõdulink*], uudised.err.ee, 29.08.2010
4. ↑  Indoneesia vulkaanipurse sundis tuhandeid inimesi kodudest lahkuma, Õhtuleht, 29.08.2010
5. ↑  Indoneesias evakueeritakse vulkaani tõttu inimesi, uudised.err.ee, 30.08.2010

Välislingid
-----------

* Sumatra saare vulkaan paiskas täna õhku 30 tuhasammast Postimees, 4. jaanuar 2014
**Tori mõis** (saksa keeles *Torri*) oli rüütlimõis Türi kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb mõis Järva maakonda Türi valda.

Mõis rajati 17. sajandi lõpul Särevere mõisast eraldatud alast.

Tori mõis kuulus Hermann Nierothile, Venemaa keisririigi Admiraliteedile 1710–1724, kreisimarssal Otto Fabian Uexküll-Güldenbandile ning Freyde suguvõsa.

Viited
------

1. 1 2 3  Tori mõis (Türi) Eesti mõisaportaalis (vaadatud 26.01.2016)
2. ↑  Kärevere mõis (Türi khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis

Türi kihelkond

**Kirik**: Türi kirik  

**Mõisad**: Hundisaare mõis | Kirna mõis | Kolu mõis | Kärevere mõis | Kõltsi mõis | Laupa mõis | Liivamäe mõis | Lokuta mõis | Mäeküla mõis | Nehatu mõis | Oisu mõis | Pakasmäe mõis | Piiumetsa mõis | Poaka mõis | Päri mõis | Reopalu mõis | Rikassaare mõis | Roovere mõis | Röa mõis | Siugumetsa mõis | Särevere mõis | Taikse mõis | Tedre mõis | Tori mõis | Türi mõis | Türi kirikumõis | Türi-Alliku mõis | Vahastu mõis | Varmassaare mõis | Vissuvere mõis | Väätsa mõis | Ülejõe mõis

Välislingid
-----------

* Tori mõis (Türi) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
* Tori mõis (Türi) Eesti mõisaportaalis
* Kärevere mõis (Türi khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis


Türi kihelkond

**Kirik**: Türi kirik  

**Mõisad**: Hundisaare mõis | Kirna mõis | Kolu mõis | Kärevere mõis | Kõltsi mõis | Laupa mõis | Liivamäe mõis | Lokuta mõis | Mäeküla mõis | Nehatu mõis | Oisu mõis | Pakasmäe mõis | Piiumetsa mõis | Poaka mõis | Päri mõis | Reopalu mõis | Rikassaare mõis | Roovere mõis | Röa mõis | Siugumetsa mõis | Särevere mõis | Taikse mõis | Tedre mõis | Tori mõis | Türi mõis | Türi kirikumõis | Türi-Alliku mõis | Vahastu mõis | Varmassaare mõis | Vissuvere mõis | Väätsa mõis | Ülejõe mõis
Sam Lafferty 2019. aastal Pittsburgh Penguinsi meeskonnas
**Sam Lafferty** (sündinud 6. märtsil 1995 Hollidaysburgis Pennsylvanias) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Toronto Maple Leafs ründajana paremäärel.

Aastatel 2014–2018 mängis ta Browni Ülikooli jäähokimeeskonnas.

2014. aastal valis Pittsburgh Penguins ta NHL-i *draft* '​is 113. valikuna. Hooaja 2017/18 lõpus debüteeris ta American Hockey League'is (AHL) Penguinsi tütarklubis Wilkes-Barre/Scranton Penguins. NHL-is debüteeris Lafferty 8. oktoobril 2019 mängus Winnipeg Jetsi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is neli päeva hiljem mängus Minnesota Wildi vastu. Debüüthooajal sai Lafferty NHL-is 50 mänguga kirja kuus väravat ja seitse väravasöötu. Järgmise kahe hooaja jooksul ei suutnud ta 44 mänguga lüüa ühtegi väravat ning 2022. aasta jaanuaris kaubeldi ta Alexander Nylanderi vastu Chicago Blackhawksi. Blackhawksi meeskonnas lõi ta esimese värava 26. jaanuaril 2022 mängus Detroit Red Wingsi vastu. Hooajal 2021/22 sai Lafferty Blackhawksis 46 mänguga kirja viis väravat ja kuus värvasöötu. Hooajal 2022/23 tema ründemängu tulemused paranesid (51 mänguga 10+11), kuid kuna Blackhawks kuulus samal ajal liiga viimaste hulka, kaubeldi Lafferty 2023. aasta veebruaris Toronto Maple Leafsi.

USA jäähokikoondise koosseisus osales Lafferty 2022 aasta jäähoki maailmameistrivõistlustel.

Viited
------

1. ↑  "RELEASE: Blackhawks Acquire Sam Lafferty from Penguins". NHL.com. 5.1.2022. Vaadatud 13.5.2022
2. ↑  "Maple Leafs acquire McCabe, Lafferty from Blackhawks". *tsn.ca*. Vaadatud 27. veebruaril 2023.

Välislingid
-----------

* Sam Lafferty NHL.com lehel
* Sam Lafferty hockeydb.com lehel

| * v
* r
Toronto Maple Leafs |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Erik Källgren **·** Matt Murray **·** Ilja Samsonov **·** Joseph Woll |
| 
**Kaitsjad**: Jordie Benn **·** T. J. Brodie **·** Mark Giordano **·** Erik Gustafsson **·** Justin Holl **·** Timothy Liljegren **·** Mac Hollowell **·** Jake McCabe **·** Victor Mete **·** Jake Muzzin **·** Morgan Rielly **·** Luke Schenn **·** Conor Timmins |
| 
**Ründajad**: Nick Abruzzese **·** Noel Acciari **·** Zach Aston-Reese **·** Michael Bunting **·** Pontus Holmberg **·** Calle Järnkrok **·** Alexander Kerfoot **·** Matthew Knies **·** David Kämpf **·** Sam Lafferty **·** Mitchell Marner **·** Auston Matthews **·** William Nylander **·** Ryan O'Reilly **·** Nick Robertson **·** Wayne Simmonds **·** John Tavares |
**Harilik kõrvahark** (*Forficula auricularia*) on nahktiivaliste seltsi kuuluv liik putukaid. Euroopas kõige tavalisem kõrvahargi liik.

Harilik kõrvahark (isane)
Harilik kõrvahark (emane)

Levik
-----

Harilik kõrvahark on pärit Euroopast, Lääne-Aasiast ja Põhja-Aafrikast, kuid seda on sisse toodud Põhja-Ameerikasse, Austraaliasse ja Uus-Meremaale.

Välimus
-------

Tavaline kõrvahark on kuni 15 mm pikkune putukas. Välimuselt on ta punakaspruun, kollaste jalgade ja lühikeste kattetiibadega. Tema tähtsaimaks tunnuseks on painduva tagakeha lõpul asuv tangjas hark, mis isastel on tugevam kui emastel. Isastel on hark kumerdunud, mastel aga sirge.

Eluviis
-------

Eelistab niiskeid ja varjulisi paikasid, päeval peidab end puukoore, kivide, mahalangenud puude, lauatükkide alla. Kõige aktiivsemad öösel.

### Toitumine

Harilik kõrvahark on kõigesööja. Nad toituvad teistest organismidest, nii surnud kui elusatest, sealhulgas lehetäidest, tõugudest, lestadest, ämblikest ja algloomadest.

### Paljunemine

Täiskasvanud paarituvad hilissuvel ja varasügisel enne maa-aluste pesade rajamist. Enne munemist naasevad isased veebruari keskpaigast aprillini pinnale. Harilikel kõrvaharkidel esineb üks põlvkond aastas, kuigi mõned emased võivad anda kaks põlvkonda. Emane pöörab palju tähelepanu ja suurt hoolitsust munadele ja nümfidele varajaste staadiumide ajal. Pärast munade munemist kogub emane munad hunnikusse ja laob need madalasse auku, mille kohal ta valvab. Esimeses pesakonnas munes emane 30–55 muna. Teises pesakonnas munetakse vähem. Esimesed munad kooruvad 70 päeva pärast munemist, kevadise jaheda temperatuuri tõttu ning hiliskevadel või suvel munetud munade koorumiseks kulub vaid 20 päeva.

Viited
------

1. ↑  Chinery, Michael (2005). *Euroopa putukad*. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 68.
2. ↑  Capinera, John L. (2010). "European earwig - Forficula auricularia Linnaeus". Vaadatud 30. novembril 2023.
3. 1 2  Kuresoo, Rein; Relve, Hendrik; Rohtmets, Indrek (2001). *Eesti elusloodus. Kodumaa looduse teejuht*. Varrak. Lk 359.
4. ↑  Vincent, Morgan (2013). "Forficula auricularia European earwig". Vaadatud 30. novembril 2023.
5. ↑  Jacobs, Steve (2013). "European Earwigs". Vaadatud 30. novembril 2023.
Rein Maran 2009. aastal
**Rein Maran** (kuni 25.01.1937 **Rein Hüts**;[*viide?*] sündinud 13. septembril 1931 Tartus) on eesti filmioperaator ja -režissöör.

Ehkki ta on väga laia ampluaaga filmimees, on ta suurimat tunnustust pälvinud oma loodusfilmidega.

Haridus
-------

1972. aastal lõpetas ta Üleliidulise Riikliku Kinematograafia Instituudi teadusfilmi operaatorina.

Elukäik
-------

Rein Maran oli aastail 1952–1956 vangis nõukogudevastases noorteorganisatsioonis osalemise pärast.

1967. aastast töötas ta Tallinnfilmis, hiljem Eesti Telefilmis. Tema eestvõttel[*viide?*] asutati 1964. aastal fotogrupp Stodom ja 1989 Tallinna Fotoklubi.

Aastail 1989–1993 oli ta Eesti Kinoliidu juhatuse esimees.

1996. aastast on ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis kultuuriteaduskonna filmi ja video õppetooli õppejõud.

Paljud tema loodusteemalised filmid kajastavad vähem või rohkem ka rahvapärimusi. Marani filmiloomingut on kasutatud ka teiste režissööride mängu- ja dokumentaalfilmides.

Isiklikku
---------

Rein Marani abikaasa Margit Maran on paljude tema loodusfilmide monteerija ja toimetaja. 

Rein Maranil on pojad Tiit Maran (s 1959, bioloogiadoktor), Uko Maran (s 1966, filosoofiadoktor teoreetilise ja arvutikeemia alal), Timo Maran (s 1975, biosemiootika doktor ja luuletaja) ja Arbo Maran (s 1985) ning tütar Kärt Maran (s 1980, tootedisainer ja ehtekunstnik).

Tunnustus
---------

* 1984 – Eesti NSV suur looduskaitsemärk
* 1986 – Eesti NSV teeneline kunstitegelane
* 1987 – Eesti NSV riiklik preemia
* 1991 – Eerik Kumari looduskaitsepreemia
* 1996 – Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali elutööpreemia (filmilooming)
* 2000 – Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2008 – Eesti Vabariigi kultuuripreemia elutöö eest
* 2011 – PÖFFi elutööpreemia

Viited
------

1. ↑  Rein Marani tutvustus Eesti Filmi Andmebaasis
2. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 3364
3. ↑  "PÖFF pärjab elutööpreemiaga nelja teenekat filmimeest" ERR, 28. november 2011

Kirjandus
---------

* Maran, R. Ööbikut ei tohi reeta. Rein Marani elu filmides [vahendanud Alo Lõhmus; lisa: DVD digitaalselt restaureeritud filmidega "Rabade vaikuses", "Tutkad", "Tavaline rästik" ja "Nõialoom"]. Tallinn: Maalehe Raamat 2011.
* Olev Remsu. Inimene ei reeda. Sirp, 3. november 2011.

Välislingid
-----------

* Loodusfilmide autor Rein Maran Venemaa vangilaagrist: see oli väga huvitav ülikool
* Looduse tunnetamise võimalikkusest. Rein Maran, TEDxTallinn, 2013
* Raamat ja näitus: loodusfilmimees Rein Maran tähistab 80. juubelit. Eesti Ekspress, 13. september 2011
**Pinski rajoon** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Bresti oblastis Valgevenes. Rajoon piirneb lõunas Ukrainaga. Rajooni pindala on 3256 km². 2009. aasta seisuga elas seal 51 997 inimest.

Rajoon moodustati aastal 1940. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Achova, Aśniežycy, Baryčavičy, Biarozavičy, Bobryku, Chojna, Dubaj, Haradzišča, Kałavuravičy, Łahišyni, Łapacina, Łasicaki, Łyšča, Małotkavičy, Mierčycy, Novy Dvori, Parachonski, Parečča, Pinkavičy, Pleščycy, Sošna, Stavoki, Zaharodzki ja Vališča külanõukogu.

Halduskeskus on Pinski linn, mis ametlikult rajooni koosseisu ei kuulu. Rajooni koosseisu kuulub Łahišyni alev.

* DubajDubaj
* IvanikiIvaniki
* ŁahišynŁahišyn

Rajooni suurim jõgi on Prõpjats. Teised tähtsamad jõed on tema lisajõed Pina, Jasselda, Bobryk, Gorõn ja Stõr. Rajoon asub Polesje madalikul, osalt ka Zaharoddzie nime kandval madalikul. Kõrgused on valdavalt vahemikus 150–160 meetrit üle merepinna. Rajooni territooriumile jäävad Pinski sood. Madalaim koht ulatub 130 meetrit üle merepinna, kõrgeim koht (174 m) asub Mierčycy küla lähistel.

2009. aasta seisuga olid elanikest 92,24% valgevenelased, 2,64% venelased, 1,62% poolakad, 2,6% ukrainlased ja 0,9% oli teistest rahvustest. 70,66% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 26,05% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 39,56% elanikke, vene keelt aga 56,99%.

Välislingid
-----------

 Pinski rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
* Rajooni kaart

| * v
* r
Bresti oblasti haldusjaotus |
| --- |
| Rajoonid | 
Baranavičy rajoon • Biaroza rajoon • Bresti rajoon • Drahičyni rajoon • Hancavičy rajoon • Ivacevičy rajoon • Ivanava rajoon • Kamienieci rajoon • Kobryni rajoon • Lachavičy rajoon • Łuninieci rajoon • Małaryta rajoon • Pinski rajoon • Pružany rajoon • Stolini rajoon • Žabinka rajoon |
| Oblastilise alluvusega linnad | 
Baranavičy • Brest (selle koosseisus: Maskoŭski rajoon • Leninski rajoon) • Pinsk |
**Kaspar Kokk** (sündinud 3. augustil 1982 Tartus) on Eesti poliitik ja endine murdmaasuusataja. Ta on alates 15. septembrist 2022 Tartu linnavolikogu esimees.

Kaspar Koka treenerid olid Jaanus Teppan ja Mati Alaver.

Saavutused
----------

### Juunioride maailmameistrivõistlustel

2001 Karpaczis

* 26. koht 10 km vabastiilis

2002 Schonachis

* 22. koht 10 km vabastiilis
* 44. koht vabastiili sprindis

### Maailmameistrivõistlustel

Kaspar Kokk Otepää MK-etapil (2006)
2005 Oberstdorfis

* 64. koht 10 km vabastiilis

2007 Sapporos

* 11. koht 50 km klassikastiilis ühisstardis
* 29. koht 30 km suusavahetusega sõidus
* 31. koht 15 km vabastiilis

### Olümpiamängudel

2006. aasta taliolümpiamängud Torinos

* 8. koht 4 x 10 km teatesõidus
* 20. koht 15+15 km suusavahetusega sõidus
* 36. koht 15 km klassikas

### Kohad ja punktid maailma karikasarja kokkuvõttes

| Aasta | Punkte | Koht |
| --- | --- | --- |
| 2005 | 15 | 105 |
| 2006 | 20 | 121 |

Poliitiline tegevus
-------------------

Ta kandideeris Erakond Isamaa nimekirjas 2023. aasta Riigikogu valimistel, kus kogus valimisringkonnas nr 10 (Tartu linn) 263 häält ning ei osutunud valituks.

Isiklikku
---------

Kaspar Kokk on 176 cm pikk ja kaalub 70 kilogrammi. Kuulub Sparta spordiseltsi.

25. augustil 2007 abiellus Kokk Pärnus ärimehe Rein Kilgi tütre Annaliisiga. Nii abielu registreerimine kui ka pulmapidu sajale inimesele toimus Rein Kilgile kuuluvas Ammende villas.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Valimisringkond nr 10 valimised.ee (andmed seisuga 07.03.2023 19:45)
3. ↑  Kes? Mis? Kus?. 2008, lk 454.

Välislingid
-----------

* Kaspar Kokk FIS-i kodulehel
* Biograafia ESBL-is