recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Euroopa Rändurite Assotsiatsioon** (ERA) (saksa *Europäische Wandervereinigung*(**EWV**), inglise *European Ramblers Association*(**ERA**), prantsuse *Féderation Européenne de la Randonnée Pédestre* (**FERP**) ) on Euroopa jalgsimatkajate ühenduste liit.
ERA moodustati sakslaste ettevõttel 1969. aastal Saksamaa Liitvabariigi seaduste järgi. 
ERA-sse kuuluvad enamiku Euroopa riikide rahvuslikud katusorganisatsioonid ning ka eriti auväärsed üksikisikud. Samuti on organisatsioonis endisi Euroopa suurriikide kolooniaid. ERA-sse kuulub 55 rahvuslikku katusorganisatsiooni 28-st riigist, organisatsiooni peakorter asub praegu Kasselis ja sekretariaat Prahas. Rahvuslike organisatsioonide kaudu ühendab ERA ligi 5 miljonit matkajat.
Eesti Matkaliit liitus ERA-ga 1993. aastal.
Euroopa rannikurada, kaugmatkarada (European Long Distance Path) E9 kulgeb Eesti rannikult Harju- ja Ida-Virumaal kuni Atlandi ookeanini. Vt. E9 Eesti lõikude, matkaradade kirjeldused
.
Euroopas on märgistatud juba 12 kaugmatkarada.
ERA eesmärgiks on: 

* jalgsi- ja mägimatkamise keskkonnasäästlik arendamine ja propageerimine
* Euroopa kaugmatkaradade võrgustiku loomine ja edasiarendamine
* Euroopa kultuuriruumi arendamine ja kaitsmine
* säilitada ja arendada igaüheõigust kooskõlas keskkonnakaitse põhimõtetega
* levitada informatsiooni liikmesmaade matkajate vahel
* tegelda koostöö ja gruppide vahetamisega.

ERA aastakonverentsid on üle-euroopalised mitmepäevased kokkusaamised, mille käigus lisaks organisatsioonilistele küsimustele tutvutakse vahetult korraldajamaa matkavõimalustega.
2007. aasta 13.. 16. septembril toimus arvult 38. aastakonverents Eestis Laulasmaal

Viited
------

1. ↑  Harju Matkaklubi, matk.ee
2. ↑  European Ramblers Association, era-ewv-ferp.com
3. ↑  Euroopa rändurid õpetavad eestlasi vastutustundlikult matkama, 10. september 2007, postimees.ee

Välislingid
-----------

* Euroopa Rändurite Assotsiatsioon (ERA) veeb
* Eesti Matkaliit, matkaliit.ee
**Brugg** on linn ja vald Šveitsis Mittellandis Aargau kantonis.

Asub Aare jõe kaldal Juura mägede lõunaserval 352 m kõrgusel merepinnast. Kõige madalam koht on 328 m kõrgusel Reussi kaldal, kõrgeim koht on 516 m kõrgusel asuv Bruggerberg Rüfenachi valla piiril.

Bruggi vallaga piirnevad põhjas Umiken, idas Windisch ja Rüfenach, kagus Riniken, lõunas Habsburg ning läänes Untersiggenthal ja Schinznach-Bad. Brugg on peaaegu kõikide naabervaldadega kokku kasvanud, moodustades Bruggi linnastu. Linnast lõunas ja edelas paiknevad suured metsaalad Altenburg ja Lauffohr.

Bruggi valla pindala on 558 hektarit, millest 167 hektarit on metsaalad ja 270 ha on hoonestatud.

Bruggi vanalinn on rajatud kaljusele aluspõhjale Aare jõeoru kitsal kohal Juura mägede lõunajalamil. Uuemad kvartalid paiknevad kõrgterrassil vanalinnast idas ja lõunas ning jõeniidul kummalgi pool Aaret.

Rahvastik
---------

Elanike arv:

* 1400: ~ 940
* 1529: ~ 440
* 1611: ~ 930
* 1669: ~ 380
* 1754: 761
* 1803: 604
* 1850: 1142
* 1900: 2339
* 1930: 4502
* 1950: 5508
* 1960: 6683
* 1970: 8635
* 1980: 8911
* 1990: 9482
* 2000: 9143
* 2005: 9180

Ajalugu
-------

Brugg linn Meriani kroonikas 1642

Vaatamisväärsused
-----------------

Linnas on naisõpetajate seminar ja ülemkohus.

### Arhitektuur

* VanalinnVanalinn
* RaekodaRaekoda
* Ülemine tornÜlemine torn

### Muuseumid

Linnas on linnamuuseum ja Vindonissa muuseum.

Viited
------

1. ↑  Bilanz der ständigen Wohnbevölkerung nach institutionellen Gliederungen, Staatsangehörigkeit (Kategorie), Geschlecht und demographischen Komponenten, vaadatud 12.01.2019.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Brugg** |

* Bruggi koduleht (*saksa keeles*)
Édith Cresson
**Édith Cresson** (neiupõlvenimi **Édith Campion**; sündinud 27. jaanuaril 1934 Pariisis) on Prantsusmaa sotsialistlik poliitik. Ta oli aastatel 1991–1992 Prantsusmaa peaminister ja siiani on ta olnud ainuke Prantsusmaa naispeaminister.

Ta sündis aastal 1934 Pariisis. Ta on lõpetanud õppeasutuse *École de Haut enseignement commercial pour les jeunes filles* (nüüd HEC Paris).

Kui presidendiks sai François Mitterrand, oli ta mitu korda mitmesugustel ministriametikohtadel. 22. maist 1981 kuni 22. märtsini 1983 oli ta Prantsusmaa põllumajandusminister (Pierre Mauroy esimeses ja teises valitsuses), 23. märtsist 1983 kuni 17. juulini 1984 oli ta Prantsusmaa väliskaubanduse- ja turismi minister (Pierre Mauroy kolmandas valitsuses). 19. juulist 1984 kuni 20. märtsini 1986 oli ta Prantsusmaa väliskaubanduse- ja tööstuse ümberkorraldamise minister (Laurent Fabiuse valitsuses). 10. maist 1988 kuni 2. oktoobrini oli ta Prantsusmaa Euroopa asjade minister (Michel Rocardi esimeses ja teises valitsuses). 15. maist 1991 kuni 2. aprillini 1992 oli ta Prantsusmaa peaminister.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli Jacques Cresson (1924–2001), neil sündis kaks tütart. Äi oli vene-prantsuse segaperekonnast pärit kirurg Fortuné Cresson (1874–1945).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Michel Rocard** | **Prantsusmaa peaminister**1991–1992 | Järgnev**Pierre Bérégovoy** |
**Amateur Athletic Union** (**AAU**) on mittetulundusühendus, vabatahtlike juhitav spordiorganisatsioon Ameerika Ühendriikides. AAU keskendub harrastusspordi arendamisele.

AAU asutati 21. jaanuaril 1888. aastal See korraldas pikka aega USA osalemise paljudel rahvusvahelistel võistlustel ja tegi tihedat koostööd olümpialiikumisega, et valmistada võistlejaid ette olümpiamängudeks. Alates 1978. aasta harrastusspordiseadusest on AAU keskendunud aga kõigi sportlaste spordiprogrammide korraldamisele, olenemata nende vanusest, rohujuuretasandilt. Uue seadusega anti vastutus harrastusspordi eest üle vastloodud Ameerika Ühendriikide olümpiakomiteele, nii et alaliidud vastutavad oma spordiala eest ise.

AAU võistlustel osaleb igal aastal umbes 500 000 võistlejat ja umbes 50 000 vabatahtlikku. AAU on jagatud 56 ringkonnaks, mille ülesandeks on võistluste korraldamine. Igal aastal korraldavad AAU ringkonnad 34 spordiprogrammi, üle 250 osariigi meistrivõistluse ja üle 30 000 vanuseklassi võistluse.

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Adele Laurie Blue Adkins**, esinejanimi **Adele** [əˈdɛl] (sündinud 5. mail 1988 Londonis Tottenhamis) on Suurbritannia laulja ja laulukirjutaja. 

Adele'i debüütalbum "19" ilmus 2008. aastal. Ühe kuuga jõudis see plaatinaalbumi staatusse (seda müüdi üle 500 000 eksemplari). Album tõusis albumimüügi edetabelite tippu Suurbritannias ja Hollandis.

2009. aastal võitis Adele oma esimese Grammy auhinna kategoorias "Parim uus artist". Seisuga 7. oktoober 2012 on ta ühtekokku võitnud kaheksa Grammyt, 12 Billboardi muusikaauhinda ning muid auhindu. 

Adele'i teine album "21" tõusis albumimüügi edetabelite tippu 28 riigis, sealhulgas näiteks Argentinas, Brasiilias, Uus-Meremaal ja Mehhikos.

Adele oli 2012. aasta sügisel valminud James Bondi uue filmi "Skyfall" tunnuslaulu "Skyfall" esitaja. Laul võitis 2013. aastal Oscari parima originaallaulu kategoorias. 

Adele'i kolmas stuudioalbum "25" ilmus 20. novembril 2015. Esimene singel ja video sellelt albumilt "Hello" purustas internetis mitu vaadatavusrekordit. elab eestis

Albumid
-------

### Stuudioalbumid

* "19" (2008)
* "21" (2011)
* "25" (2015)
* "30" (2021)

### Kontsertalbum

* "Live at the Royal Albert Hall" (2011)

Isiklikku
---------

Adele hoolitseb oma privaatsuse eest väga. Ta püüab elada normaalset elu ja ega räägi avalikult oma eraelust. Samuti ei reklaami ta ühtegi toodet ega teeni raha privaatkontsertidega.

Adele on olnud abielus endise pankuri Simon Koneckiga, kes juhtis veeprojekti arengumaades. Nad tutvusid 2011. aastal. Paaril on 2012. aasta oktoobris sündinud poeg Angelo James. Adele nimetas Konecki esimest korda oma abikaasaks 2017. aasta Grammy tänukõnes ja varsti pärast seda kinnitasid nad, et on abielus. Paar teatas oma liidu lõppemisest 2019. aasta aprillis. Nad olid juba 2018. aasta jõuludel lahku kolinud. 13. septembril 2019. aastal teatati, et Adele esitas USA-s Konecki abielulahutuse. Nende lahutus viidi lõpule 4. märtsil 2021. aastal. 

2021. aastal astus Adele suhtesse Ameerika spordiagendi Rich Pauliga.

Vaata ka
--------

* "Easy on Me"

Viited
------

1. ↑  Adele'i uut singlit mängiti kõrghetkel 1,6 miljonit korda tunnis
2. ↑  Adele purustas uue videoga Vevo rekordi

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Edmund Näär** (10. detsember 1920 Simbirsk – september 1973) oli Eesti NSV miilitsatöötaja.

Asus septembris 1940 tööle NKVD Tartu miilitsa operatiivvoliniku abina-poliitinstruktorina. 1941. aasta juunis astus Tartu hävituspataljoni.

Hiljem osales Nõukogude poolel 8. Eesti Laskurkorpuse koosseisus Nõukogude–Saksa sõjas. Pärast Teist maailmasõda teenis Nõukogude sõjaväes kuni 1947. aasta maini, tema lõplik auaste oli vanemleitnant. 

Maist 1947 kuni aprillini 1948 töötas ta Tartu miilitsa ülema asetäitjana poliitalal, seejärel Viljandi miilitsaosakonna ülemana juulini 1952. 1952–1953 oli ta Pärnu oblasti miilitsavalitsuse ülem, 1953–1956 Eesti NSV Siseministeeriumi miilitsavalitsuse juurdlusosakonna ülem, 1956–1959 Tallinna Linna TSN Täitevkomitee Miilitsavalitsuse ülema asetäitja, 1959 Tallinna Linna TSN Täitevkomitee Miilitsavalitsuse ülem, 1960–1969 ENSV siseministri asetäitja. Tema siseteenistuse auaste oli 3. järgu kindral.

Tunnustus
---------

* Isamaasõja ordeni 1. järk

Välislingid
-----------

* Haud Tallinna Metsakalmistul
**2014. aasta Virgin Galacticu õnnetus** toimus 31. oktoobril 2014 kui Virgin Galacticu käitatud katsekosmoselennuk VSS Enterprise purunes plaanilise katselennu ajal õhus ning kukkus Californias Cantili lähedal Mojave kõrbesse. Kaaspiloot Michael Alsbury sai õnnetuses surma ja piloot Peter Siebold raskelt vigastada.

Õnnetust uurinud Riiklik Transporditurvalisuse Amet (NTSB) jõudis järeldusele, et õnnetuse põhjustas Alsbury, kes käivitas atmosfääri naasmiseks vajaliku pidurdussüsteemi enneaegselt. Pidurdussüsteemi enneaegne käivitumine tekitas ülekoormuse, mis põhjustas kosmoselennuki purunemise. NTSB leidis, et õnnetuse muud olulised tegurid olid turvaseadme puudumine, mis takistanuks pilootidel ekslikke lülitusi teha, pilootide vilets väljaõpe ja Föderaalse Lennuameti (FAA) range järelevalve puudumine.

Katastroof
----------

Õnnetuse päeval sooritas Enterprise katselendu, mis oli lennuki esimene mootoriga lend üheksa kuu jooksul ning see pidi hõlmama uue, võimsama ja stabiilsema tõukejõuga hübriidrakettmootori esimest katsetamist. Enterprise eraldus kandelennuki VMS Eve´i küljest tavapäraselt. Umbes 11 sekundit pärast rakettmootori käivitamist, lagunes kosmoselennuk õhus tükkideks. Pealtnägijatele jäi mulje, et toimus plahvatus. Kosmoselennuki langevad jupid katsid 56 km pikkuse ala rusudega.

Pealtnägijad märkasid õhus ka ühte langevarju, mis osutus hiljem piloot Sieboldiks, kes oli lennukist välja pääsenud ning maandus langevarjuga kõrbesse ning viidi haiglasse. Kosmoselennukisse lõksu jäänud kaaspiloodi Michael Alsbury surnukeha leiti hiljem vraki kabiinis istmelt. Kandelennuk VMS Eve maandus ilma vahejuhtumiteta. Esialgu kahtlustati õnnetuse põhjusena rakettmootorit, kuid sellest versioonist loobuti kui mootor ja selle paagid leiti tervetena. Esialgne uurimine ja kokpiti video näitasid hiljem, et kosmoselaeva pidurdussüsteem rakendus liiga vara. Kosmoselaev purunes kaks sekundit pärast süsteemi rakendumist. Pidurdussüsteemi kasutati ka varasematel mootoriga lennukatsetuste ajal teadlikult ülehelikiirusel, kuid varasem aktiveerimine toimus kas hõredamas õhus kõrgematel kõrgustel või palju väiksematel kiirustel kui 31. oktoobril toimunud lennul.

Pärast Columbia katastroofi 2003. aastal on VSS Enterprise katastroofis hukkunud Alsbury esimene inimene, kes plaanitaval kosmoselennul on õhus hukkunud. Sieboldi eluga pääsemine tähistab esimest korda ajaloos, kus keegi on õhus oleva kosmoselennukiga juhtunud katastroofist eluga pääsenud. Uurijad olid esialgu segaduses, kuidas Siebold lennukist välja pääses ja 15 kilomeetri kõrguselt hapnikuvarustuseta laskudes ellu jäi. Siebold kirjeldas hiljem, et paiskus kosmoselaevast istmega välja ning tema langevari avanes automaatselt.

Viited
------

1. ↑  "arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. oktoober 2016. Vaadatud 10. oktoober 2016.`{{cite web}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Virgin Galactic crash: co-pilot unlocked braking system too early, inquiry finds
Süsinikkomposiidist klapilehed
**Klapilehed** (*reed valves*) on kahetaktilise sisepõlemismootori sisselaske süsteemi, pumpade ja ka muusikainstrumentide olulised komponendid, mille eesmärk on tagada vedelike või gaaside liikumine ainult ühes suunas.

Kõige enam on klapilehed levinud kahetaktilistes mootorites, kus need aitavad juhtida õhku ja kütust mootorisse. Seal koosnevad need õhukestest painduvatest lehtedest, mis on tavaliselt valmistatud metallist või komposiitmaterjalist, näiteks kevlarist ja süsinikkiust.

Klapilehed on kinnitatud sisselaskekollektori külge, mis asetseb karburaatori ja mootori vahel. Klapilehed avanevad sisselaske takti põhjustatud alarõhu tõttu. Kui silinder täitub õhu ja kütuseseguga ning rõhk tõuseb, klapilehed sulguvad automaatselt, takistades kütusesegu tagasivoolu sisselaskesse ja tagades segu liikumise ainult ühes suunas.

Kasutusalad
-----------

### Traditsioonilised

Traditsiooniliselt kasutatakse nahast valmistatud klapilehti erievates muusikainstrumentides, näiteks akordionis ja orelis. Keskajal kasutati sarnase tööpõhimõtega klapilehti ka sepalõõtsades.

### Kahetaktilised mootorid

Kolb liigub ülespoole kompressioonitaktil ja kolvi all väntvõlli ümber tekib äkiline rõhu langus. Sel hetkel tõmmatakse värske õhu ja kütusesegu karburaatorist karterisse.  Süüdatakse värske kütusesegu alustades töötakti põlemiskambris. Järgmises etapis liigub kolb allapoole alustades väljalasketakti. Vanemate põlvkondade, vähem võimsates kahetaktilistes mootorites liikus osa karterist välja surutud kütuse segust tagasi karburaatorisse. Just selleks kasutatakse karteri ja karburaatori vahel klapilehti.

Viited
------

1. ↑  "Model Engine Development Part 8". *modelenginenews.org*. 4. mai 2009. Vaadatud 1. aprillil 2024.
2. ↑  "Reed valve in a two stroke engine – what it is and how it works?". *CompoTec - composites technologies* (Briti inglise). Vaadatud 1. aprillil 2024.
**Paul Johannes Borkmann** VR I/3 (kuni 1935 **Paul Borkmann**; 15. aprill (3. aprill vkj) 1891 Vana-Kuuste vald, Tartumaa Liivimaa – 14. september 1936 Tartu) oli Eesti sõjaväelane (kolonel)

Elukäik
-------

Paul Johannes Borkmann sündis 15. aprillil (vana kalendri järgi 3. aprillil) 1891 Vana-Kuuste vallas. Paul Borkmann õppis Sipe ja Võnnu vallakoolis, aastatel 1902–1904 Sipe ministeeriumikoolis ja 1904–1910 Tartu reaalkoolis. Aastatel 1910–1914 õppis ta Riia Polütehnikumis kaubandust ning oli Eesti Üliõpilaste Seltsi ja hiljem korp! Vironia liige. 

Esimese maailmasõja alguses 1914. aastal astus P. Borkmann viimase kursuse üliõpilasena 28. juunil 1914 vabatahtlikuna sõjaväkke. Teenis 1. Kroonlinna kindluse suurtükipolgus, sooritas eksami ja ülendati 12. mail 1915 lipnikuks. 

1916. aasta jaanuarist märtsini võitles ta Venemaa keiserliku armee 5. Armee 2. Piiramise Suurtükiväe 3. Divisjoni koosseisus Jakobstadti all rindel Saksa vägede vastu. Aastatel 1916–1918 teenis ta taas Kroonlinna suurtükiväes. 

Paul Borkmann vabastati sõjaväeteenistusest 28. märtsil 1918. Teenistuse jooksul Vene armees anti talle Püha Anna 4. järgu aumärk („vapruse eest rindel") ja Püha Stanislavi 3. järgu hõbeauraha lindiga rinnal kandmiseks (hoolsuse eest).

Teenistuskäik
-------------

Paul Borkmann astus 16. novembril 1918 vabatahtlikuna lipniku aukraadis Eesti rahvaväkke.

* 17. aprill 1919 – teenis 2. kindluse raskesuurtükiväe divisjonis, kinnitatud alamleitnandi auastmes
* 14. mai 1919 – kinnitatud leitnandi auastmes
* 7. november 1919 – ülendati kiiduväärt teenistuse eest alamkapteniks, vanusega 7. juuli 1919
* 13. mai 1921 – autasustatud Vabadusristiga
* 22. veebruar 1923 – teenis 1. Välja Suurtükiväerügemendis, ülendatud kapteniks
* 26. november 1924 – teenis 1. Diviisi suurtükiväes, ülendatud majoriks
* 22. veebruar 1927 – ülendatud kolonelleitnandiks
* 1. veebruar 1930 – 2. Diviisi suurtükiväe ülema kohusetäitja, üle viidud ülemaks
* 18. veebruar 1931 – ülendatud koloneliks
* 1. september 1936 määratud Pärnu-Viljandi kaitseringkonna ülema kohusetäitjaks (suri maohaavandtõppe pärast ametisse astumist)

Kirjandus
---------

* Kol. Borkman suri. Uus Eesti, 15. september 1936, nr 250, lk 3.

Välislingid
-----------

* 120 aastat kolonel Paul Borkmanni sünnist, Haaslava Teataja, 28. aprill 2011
* Ohvitseride andmekogu
Bastos 2014. aastal FK Rostovi särgis
**Bartolomeu Jacinto Quissanga** (tuntud enam lihtsalt kui **Bastos**; sündinud 23. novembril 1991 Luandas) on Angola jalgpallur, kes mängib kaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Botafogo ja Angola jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri 2010. aastal kodulinnaklubis Petro Luanda. 2013. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Venemaa kõrgliigaklubiga FK Rostov. 2016. aasta augustis suundus ta viie miljoni euro eest Itaalia kõrgliigaklubisse Rooma Lazio, kus mängis kokku neli hooaega.

2020. aasta oktoobris sõlmis ta lepingu Saudi Araabia kõrgliigaklubiga Al-Ain. Hooajal 2021/22 oli ta laenul taas Rostovis. 2022. aasta septembris sõlmis ta lepingu Saudi Araabia esiliigaklubiga Al-Ahli.

2023. aasta augustis sõlmis ta kuni 2024. aasta lõpuni kehtiva lepingu Botafogoga.

Angola jalgpallikoondises tegi Bastos debüüdi 10. augustil 2011 mängus Libeeria vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 28. mail 2014 sõprusmängus Maroko vastu. Ta on kuulunud Angola koondisse 2013. ja 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Saavutused
----------

Rostov
* Venemaa karikas: 2013–14

Lazio
* Coppa Italia: 2018–19
* Supercoppa Italiana: 2019

Viited
------

1. ↑  Redação (29. august 2023). "Botafogo anuncia contratação do zagueiro Bastos, ex-Lazio e Al-Ahli". *Fogo na Rede* (Brasiilia portugali). Vaadatud 10. aprillil 2024.
Arnekleiv 2024.
**Juni Arnekleiv** (sündinud 17. veebruaril 1999 Lillehammeris Opplandi maakonnas) on Norra laskesuusataja. Ta on võitnud kaks IBU karikat ja tulnud 2023. aastal Euroopa meistriks paaris segateatesõidus.

Juni Arnekleiv osales 2018. aasta noorte maailmameistrivõistlustel Eestis Otepääl, kus ta võitis koos Marthe Kråkstad Johanseni ja Sigrid Bredde Vigiga teatesõidus pronksmedali. Järgmisel talvel võistles ta IBU karikasarjas ja saavutas Duszniki-Zdrójs kahel korral punkte. 2019. aasta märtsis võitis norralanna Ålis toimunud riigi meistrivõistlustel eraldistardisõidus pronksmedali üllatusvõitja Hilde Fenne järel. Juunioride MMil 2020. ja 2021. aastal järgnesid veel kaks pronksmedalit, mõlemal korral taas teatesõidus. Hooajal 2020/21 alustas Arnekleiv esimest korda regulaarselt IBU karikasarjas ja saavutas IBU karikasarjas oma esimesed top 10 kohad, sealhulgas hooaja lõpus neljanda koha Obertilliachi sprindis. Sealsamas kindlustas ta oma ainsa individuaalse medali juunioride maailmameistrivõistlustel, kui võitis sprindis pronksi Amy Baserga ja Rebecca Passleri järel. Aastatel 2021-22 startis ta ka kõrgeimal võistluste tasemel ja saavutas pärast lahjat hooaja algust Osrblie sprindis oma esimese poodiumikoha. Kuna Norra rahvusmeeskond lõpetas olümpiamängudeks valmistudes kõrgmäestiku treeninglaagri, tegi Arnekleiv 2022. aasta jaanuaris Ruhpoldingis sprindisõidus MK-võistluste debüüdi, kuid hoolimata vaid ühest laskeveast lõpetas ta võistluse alles 99. kohal 111 startijast. Euroopa meistrivõistlustel Arberil tõusis ta aga rasketes oludes sprindi 34. kohalt jälitussõidus kuuendaks.

Hooajal 2022/23 võistles Arnekleiv järjekindlalt 20 parima sportlase sekka ja võitis oma esimesed IBU karikavõidud nii segateatesõidus kui ka sprindis. Samuti krooniti ta EM-il koos Endre Strømsheimiga Euroopa meistriks segateate paarisvõistluses. Kuna IBU lühiajaline reeglimuudatus võimaldas Norra laskeliidul lasta võistlema ka lisasportlase, kutsuti Arnekleiv üllatuslikult veebruaris Oberhofi maailmameistrivõistlustele. Ta saavutas sprindis ja jälitussõidus kohe 12. ja 13. koha ning jõudis seega ühisstarti, mille lõpetas 28. kohal. Ta kuulus Norra koondisse ka ülejäänud maailma karikasarja etappidel ning kindlustas oma esimese etapivõidu Östersundis teatesõidus koos Ida Lieni, Ingrid Landmark Tandrevoldi ja Marte Olsbu Røiselandiga. Norralane võeti 2023-24. aasta talveks rahvusmeeskonda ja avaldas muljet Sjusjøenis saavutatud ühisstardisõidu võiduga. Maailma karikasarja avaetapil Östersundis saavutas ta Sturla Holm Lægreidiga paarisvõistluses teise koha, varsti pärast seda kindlustas ta naiste teatesõidus oma teise MM-etapivõidu ja avaldas muljet ülekaalukalt kiireimast rajaajast.

Välislingid
-----------

* Juni Arnekleiv IBU veebilehel
* Juni Arnekleiv Biathlon.com.ua veebilehel
|  |
| --- |
|  |
| Osa artiklitest teemal |
| Rooma-Katoliku Kirikukirikukogud |
| Trento kirikukogu
Trento kirikukogu |
| Antiik (u 50 – 451) |
| 
* Jeruusalemma
* Nikaia I
* Konstantinoopoli I
* Ephesose
* Kalchedoni

 |
| Varakeskaeg (553–870) |
| 
* Konstantinoopoli II
* Konstantinoopoli III
* Nikaia II
* Konstantinoopoli IV

 |
| Kõrg- ja hiliskeskaeg (1122–1517) |
| 
* Lateraani I
* Lateraani II
* Lateraani III
* Lateraani IV
* Lyoni I
* Lyoni II
* Vienne'i
* Konstanzi
* Firenze
* Lateraani V

 |
| Kaasaeg (1545–1965) |
| 
* Trento
* Vatikani I
* Vatikani II

 |
| * v
* r
 |

**Konstantinoopoli esimene kirikukogu** (teine oikumeeniline kontsiil) kutsuti kokku Theodosius I poolt aastal 383. Kontsiilil kinnitati Nikaia usutunnistust ja tegeldi arianismi hukkamõistmisega.

Eellugu
-------

Nikaia I kirikukogu mõistis küll hukka Areiose pooldajad, aga vastuolud katoolse kiriku ja ariaanluse vahel ei olnud täielikult lahenenud. Juba kaks aastat pärast I Nikaia kirikukogu toimumist, aastal 327, hakkas keiser Constantinus Suur kahetsema Nikaia kontsiilil tehtud otsuseid. Ta andis amnestia ariaanide liidritele ja saatis Athanasiose, peamise Nikaia usutunnistuse koostajatest, eksiili. Viimane jätkas Nikaia usutunnistuse kaitsmist arianismi vastu ka eksiilis. Ka kapadookia kirikuisad tõstsid häält keisri ebaõigluse vastu ning alustasid pikemat debatti jumala kolmainsuse kohta. 

Umbes 360. aastani tegelesid teoloogilised debatid peamiselt Jeesuse jumalikkuse küsimusega. Debattidest jäi aga välja Püha Vaimu, Kolmainsuse kolmanda isiku jumalikkus, mistõttu seda ei arutatud ka Nikaia kirikukogus. Nüüd sai sellest peamine vaidlusteema. Usuline grupp, keda nimetati Makedoonlasteks, eitas Püha Vaimu jumalikkust. Nad said tuntud ka pneumatomahhide nime all.

Konstantinoopoli I kirikukogu
-----------------------------

Konstantinoopoli kirikukogu kinnitas algse Nikaia usutunnistuse tõese ja täpsena pühakirja mõistmises. Kirikukogul võeti arutluse alla ka Püha Vaimu jumalikkus, et maha suruda kõikvõimalikke hereesiaid. Usutunnistust, mis vastu võeti, kutsutakse 281. aasta Nikaia usutunnistuseks ning see oli põhimõtteliselt algse Nikaia usutunnistuse kommentaar. See seletas põhjalikumalt lahti Nikaia Usutunnistuse kolmanda artikli, mis tegeles Püha Vaimuga ning tegi ka mitmeid muid pisemaid muudatusi ja täpsustusi. Püha Vaimu kohta öeldi, et see on "Issand, Eluandja, keda tuleb koos Isa ja Pojaga kummardada ja ülistada". Pühal Vaimul oli ka sama olemus (ousia) mis Jumal-Isal.

Konstantinoopoli I kirikukogu andis ka ametliku aluse Kolmainsuse ideele. 4. sajandi lõpuks kinnitas ka Bütsantsi keiser Theodosius I, et Kolmainsuse doktriin on ametlik riigi religioon ning et kõik inimesed peavad sellest kinni pidama.

Konstantinoopoli I kirikukogu võttis vastu seitse kaanonit, neli neist olid doktriinid ja kolm puudutasid kirikukorda. Ortodoksi kirikud tunnistavad kõiki kaanoneid, roomakatoliiklik kirik ainult esimest.

Konstantinoopoli I kirikukogu mõistis avalikult ja lõplikult hukka Arianismi, misjärel see ketserlik usuvool hakkas aegamööda hääbuma.
**Tallinna bussiliin 33A** oli Tallinna bussiliin Männiku ja Maleva vahel. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ja liiklus toimus iga päev. Liin suleti mais 1994. aastal. Liin 33 sõitis Kopli poolsaare lõppu, suunati 33A marsruudile (seni oli käigus puhkepäeviti).

Peatused
--------

### Männiku-Maleva

Männiku -
Kauge -
Pihlaka -
Kraavi -
Astri -
Valdeku -
Nurme -
Kaare -
Hiiu -
Metsa -
Raudtee -
Hiiu jaam -
Võsu -
Nõmme -
Tehnikaülikool -
Männi -
E.Vilde tee -
Autobussikoondis -
Joostimägi -
Laki -
Aiandi -
Löwenruh -
Marja -
Välja -
Lille -
Sõle -
Ädala -
Kolde puiestee -
Nisu -
Ehte -
Madala -
Lõime -
Maleva

### Maleva-Männiku

Maleva -
Lõime -
Madala -
Ehte -
Nisu -
Kolde puiestee -
Ädala -
Lille -
Hipodroom -
Välja -
Marja -
Löwenruh -
Aiandi -
Laki -
Joostimägi -
Autobussikoondis -
E. Vilde tee -
Männi -
Tehnikaülikool -
Nõmme -
Võsu -
Hiiu jaam -
Raudtee -
Põllu -
Pargi -
Hiiu -
Kaare -
Nurme -
Valdeku -
Astri -
Kraavi -
Pihlaka -
Kauge -
Männiku

| * v
* r
Tallinna bussiliinid |
| --- |
| 1–9 | 
1 **·**  2 **·**  3 **·**  4 **·**  5 **·**  6 **·**  7 **·**  8 **·**  9 |
| 10–19 | 
10 **·**  11 **·**  12 **·**  13 **·**  14 **·** 15 **·**  16 **·**  18  **·**  18A |
| 20–29 | 
20 **·**  20A **·**  21 **·**  21A **·**  21B **·**  22 **·**  23 **·**  24 **·**  26 **·**  26A **·**  27 **·**  28 **·**  29 |
| 30–39 | 
30 **·**  31 **·**  32 **·**  33 **·**  34 **·** 35 **·**  36 **·**  37 **·**  38 **·**  39 |
| 40–49 | 
40 **·**  41 **·** 41B **·** 42 **·** 44 **·**  45 **·**  46 **·**  47 **·**  49 |
| 50–59 | 
50 **·**  51 **·** 54 **·** 55 **·** 57 **·**  58 **·**  59 |
| 60–69 | 
60 **·**  61 **·**  62 **·**  63 **·**  64 **·**  65 **·**  66 **·** 67 |
| 70–79 | 
72 **·**  73 |
| Muud bussiliinid | 
52 **·**  81 |
**Otto Pork** (24. detsember 1902 Orava vald, Võrumaa – 9. august 1945 Berlagi vangilaager, Habarovski krai, Magadan) oli Eesti sõjaväelane (kapten).

Elulugu
-------

Lõpetas Võru gümnaasiumi ja astus 1923. aastal Sõjakooli, lõpetas selle jalaväe kursuse ning 1926 määrati 7. Jalaväerügementi teenistusse. 

1928. aastal astus Lennukooli ja lõpetas selle 1930. aastal lendurvaatleja kutsega. Määrati teenistusse ÜLD nr. 2 II salga lendurvaatlejaks. 1937. aastal oli I salga lendurvaatleja ja divisjoni relvurohvitseri kohusetäitja, samal aastal vabastati lendurvaatleja kohustest ning kinnitati relvurohvitseriks. 1939. aastal viidi üle Lennubaasi arveohvitseriks.

1940. aastal Eesti sõjaväe likvideerimisel viidi Otto Pork üle 22. territoriaalkorpuse eskadrilli. Sõja puhkedes põgenes Venemaale evakueerumise asemel koos paljude teiste lennuväelastega metsa.

Oli 185. julgestusgrupi kompaniiülem, hiljem Omakaitse Viljandi (Sakala) maleva 2. pataljoni (asukohaga Mustlas) ülem ja seejärel Sakalamaa maleva I lahingupataljoni ülem. 

Arreteeriti 14. oktoobril 1944 Tallinnas. Talle mõisteti 5. jaanuaril 1945 Tallinna garnisoni sõjatribunali poolt 10 + 5 aastat, suri vangistuses.

Kirjandus
---------

* Toivo Kitvel, Toomas Türk, Arvo Lennart Vercamer (koostajad). *Põhjakotkad. Eesti lendurid ja lendurvaatlejad tsaariajast kuni 1940. aastani*. Tallinn, 2011.

Välislingid
-----------

* Ohvitseride andmekogu
ķimeņu juust
**Jaani juust** (läti keeles Jāņu siers) on Läti hapupiimajuust, mida traditsiooniliselt süüakse Läti suvise pööripäeva Jāņi tähistamisel. Tänapäeval on juustust saanud üks Läti kultuuri sümboleid.

2021. aastal teatati, et Jāņi juust on koroonapandeemia tõttu oma populaarsust kaotamas ja tarbijad eelistavad teisi juustusorte, nagu mozzarella, feta, aga ka kõva juustu ja laagerdunud juustu.

Tootmine
--------

Koduse Jāņi juustu ratas
Roa põhikoostisosad on nii hapupiimast kui ka värskest piimast toodetud kohupiim. Traditsiooniliselt lisatakse keetmisel köömneid, soola ja mune, rasvasisalduse suurendamise soovi korral ka võid või koort. Juustu valmistamiseks kuumutatakse täispiima, lisatakse kohupiim ja seejärel keedetakse segu, kuni kohev kohupiim eraldub läbipaistvast vadakust. Vadak visatakse ära, kui juustumass jõuab temperatuurini 72–77 °C. Sel hetkel asetatakse kohupiim pannile või keedupannile ning segatakse sinna muna, või, soola ja köömnete segu. Kui on moodustunud tahke ja kindel pall, asetatakse juust marli sisse nõrguma ja pressitakse sageli sellele raskusega. Üldjuhul valmistatakse juust paar päeva enne söömist ja lastakse enne tarvitamist jahedas valmida.

Sertifitseerimine
-----------------

"Rankas piens"i valmistatud Jāņi juustu rattad
16. novembril 2015 kanti Jāņi juust ELi Traditional Speciality Guaranteed (GTG) registrisse Jāņu siers nime all. Praegu täidavad GTG kriteeriumid ja saavad märgistada oma toote kui Jāņu siers.

Viited
------

1. ↑  "Jāņi cheese – a symbol of Latvian identity". Public Broadcasting of Latvia. 21. juuni 2019. Vaadatud 22. juunil 2019.
2. ↑  "Traditional Latvian Jāņu cheese loses popularity, stores observe". Public Broadcasting of Latvia. 10. mai 2021. Vaadatud 10. mail 2021.
3. ↑  Linda Dumpe; Anna Šmite; Aija Golde (2004). *Jāņi cheese*. Riga: SO "Cheese Club". Lk 204. ISBN 9984-976-20-3.
4. ↑  "Traditional Midsummer cheese wins EU protection". Public Broadcasting of Latvia. 17. november 2015. Vaadatud 23. juunil 2017.
5. ↑  Matisone, Gunta (13. mai 2016). "How to spot authentic Midsummer cheese". Public Broadcasting of Latvia. Vaadatud 23. juunil 2017.

Välislingid
-----------

* Jāņi juust Garanteeritud traditsiooniline eritunnus Euroopa Liidu Teataja
* Läti mozzarella retsept jaanipäevaks. Läti Rahvusringhääling. Uldis Birziņš (19. juuni 2020)
**Kalle Kadakas** (sündinud 29. oktoobril 1960 Tarvastus) on Eesti luterlik vaimulik. 

Ta on õppinud Viljandi 4. Keskkooli ajalookallakuga klassis, Tallinna Pedagoogikaülikoolis näitejuhtimist ja Tartu Ülikoolis teoloogiat. Aastatel 1984–1991 töötas Kadakas Tallinnfilmis režissööri assistendina Jüri Sillarti juures. 

Aastal 1998 ordineeriti Kadakas EELK õpetajaks, misjärel teenis ta vaimulikuna Viljandi Jaani ja Pauluse, Põltsamaa ja Kolga-Jaani kogudust. 

Aastatel 2005–2024 oli Kadakas Kanadas E.E.L.K. Toronto Vana-Andrese koguduse õpetaja. Aastal 2007 kustutati ta EELK vaimulike nimekirjast. 

Märtsis 2024 andis peapiiskop Urmas Viilma EELK kirikuseadustiku § 77 lg 2 alusel ja olles pidanud nõu praost Katrin-Helena Melderiga Kalle Kadakale loa kandideerida EELK Türi koguduse õpetaja ametikohale.

14. aprillil 2024 toimunud EELK Türi Püha Martini koguduse nõukogu koosolekul valiti koguduse uueks õpetajaks Kalle Kadakas, kes hakkab hooldama ka Käru kogudust. Kalle Kadakas asub kogudusi teenima juunikuu keskel, kui ta naaseb Kanadast Eestimaale. 

Koos meeskonnaga tegi Kadakas 2015. aastal tõsielufilmi „Oreliga", mis räägib Toronto Vana-Andrese kiriku orelist, organistidest, muusikast ja ajast, aga ka pagulaskonna hääbumisest.

Viited
------

1. ↑  Konsistooriumi ja peapiiskopi otsused, Eesti Kirik, 13.03.2024
2. ↑  Ille Grün-Ots. Filmihuviline jumalasulane tegi saja-aastasest orelist filmi. Õhtuleht, 27. august 2015
**Ants Laur** (kuni 1923 **Hans Laur**; 27. juuni 1899 Saksi vald (Kadrina kihelkond), Virumaa – 5. märts 1996 Oakville, Ontario, Kanada) oli eesti keemik.

Ta õppis 1919–1925 (lõpetas) Tartu Ülikooli keemiaosakonnas, mag. chem. 1926, Dresdeni Tehnikaülikoolis 1927–1928, dr. ing. 1929 (Dresdeni Tehnikaülikool). Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.

1930. aastatel oli ta üks Tartu Ülikooli keemiaosakonna assistente.

Ta oli 1921–1927 keskkooliõpetaja Tartus, 1923–1927 ja 1929–1935 Tartu Ülikooli anorgaanilise keemia labori assistent, 1927–1928 Tartu Ülikooli teaduslik stipendiaat Utrechti, Grazi ja Dresdeni tehnikaülikoolides. 1930–1937 Tartu Ülikooli eradotsent, 1937–1938 Tartu Ülikooli, 1937–1942 Tallinna Tehnikaülikooli dotsent. 1939–1944 Kohtuliku Ekspertiisi Instituudi direktor.

1944. aastal põgenes ta Saksamaale, oli Wiesbadeni tehnikaülikooli õppejõud, Heidelbergi ülikooli laborijuhataja ja 1948–1951 Ankara ülikooli analüütilise keemia professor. 1951. aastal siirdus Ants Laur Kanadasse.

Ta oli esperanto keele tundja[*viide?*].

Viited
------

1. ↑  "Sünnipäev", EPL 27. juuni 1996
2. ↑  Vello Past, "Keemia Tartu Ülikoolis aastatel 1919-1947"

Välislingid
-----------

* TÜ üliõpilased
* TLÜAR väliseesti isikud, Ants Laur
**Thiago Maia Alencar** (sündinud 23. märtsil 1997 Boa Vistas) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Internacional.

2011. aastal liitus ta klubiga Santos. Brasiilia kõrgliigas debüteeris ta 25. oktoobril 2014 mängus Chapecoense vastu. Alates järgmise aasta juunist kuulus Maia Santose põhikoosseisu tänu sellele, et Alison oli vigastuspausil. Esimese värava Brasiilia kõrgliigas lõi Maia 22. augustil 2015 mängus Avaí vastu.

2017. aasta juulis siirdus ta 14 miljoni euro eest Prantsusmaa kõrgliigaklubisse Lille.

2020. aasta jaanuaris läks ta Lille'ist laenule Flamengosse. 2020. aastal tuli ta Flamengoga Brasiilia meistriks. 2022. aasta jaanuaris sõlmis ta Flamengoga püsiva lepingu. 2024. aasta märtsis läks ta Flamengost laenule Internacionali.

2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril võitis Maia Brasiilia olümpiavõistkonnaga kuldmedali.

Saavutused
----------

Santos
* Campeonato Paulista: 2016

Flamengo
* Campeonato Brasileiro Série A: 2020
* Campeonato Carioca: 2020, 2021
* Copa do Brasil: 2022
* Supercopa do Brasil: 2020, 2021
* Copa Libertadores: 2022
* Recopa Sudamericana: 2020

Viited
------

1. ↑  "Santos define venda de Thiago Maia e empréstimo de Caju para o Lille". Globo Esporte. 15.7.2017. Vaadatud 1.7.2022
Pencey Prep oli ameerika punkbänd Belleville'ist New Jersey'st

Taust
-----

Enne Pencey Prepi mängisid Frank Iero bändis Sector 12 ja Neil Sabatino bändis Stick Figure Suicide. Nii Pencey Prepi kui ka nende *labeli*-kaaslaseid Thursday'd peeti New Jersey laieneva post hardcore skene osalisteks. Aastal 2001 sõlmis Pencey Prep kontrakti Eyeball Recordsiga. Nad esinesid New Jersey esimesel Surf and Skate Festivalil Asbury Parkis. Pencey Prep andsid välja oma ainukese täispika albumi "Heartbreak in Stereo" Eyeball Recordsi alt aastal 2001.

Kolmenädalase tuuri ebapopulaarsus publiku seas ja bändiliikmete tülid viisid bändi kokkukukkumiseni. 2002. aasta maiks läksid liikmed laiali.

Ansambli Myspace'i kontol mainiti, et bändi nimi tuleneb raamatust "Kuristik rukkis". Romaani peategelane Holden visati välja Pencey Prepi nimelisest koolist.

Pärast Pencey Prepi
-------------------

Sabatino lahkus Pencey Prepist aastal 2001 ja asutas bändi Fairmont. Algselt oli Fairmont sooloprojekt, kuid üsna varsti peale asutamist liitus John McGuire, et mängida bassi. Vaadates tagasi Fairmonti varajastele aastatele Sabatino märkis: "Ma tahtsin, et see oleks mu endine bänd Pencey Prep. Ma ehitasin bändi üles viieliikmeliseks – kaks kitarri, süntesaator, bass, trummid, vokaal ja karjumine. See koosseis püsis väga lühikest aega. Ma tundsin, et mõnes mõttes ma [...] püüdsin kirjutada rasket muusikat lihtsalt et sulanduda tolleaegsete New Jersey teiste bändidega."

Pärast Pecey Prepi laialiminekut ja enne My Chemical Romance'iga liitumist Iero mängis ansamblites I Am A Graveyard ja Give Up The Ghost. Ta liitus My Chemical Romance'iga vaid mõned päevad enne albumi "*I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love*" lindistamist.

* Tim Hagevik – trummid (1999–2002)
* Frank Iero – vokaal (2000–2002), kitarr, taustavokaal (1999–2002)
* John McGuire – basskitarr, taustavokaal (1999–2002)
* Shaun Simon – süntesaator (1999–2002)
* Neil Sabatino – kitarr, taustavokaal (2000–2001)
* Bruno Rocha – vokaal (1999–2000)

Diskograafia
------------

**Albumid**

* *Heartbreak in Stereo* (2001/2007, Eyeball Records)

**Singlid**

* *...Trying to Escape the Inevitable.* (2000, Riversideriot)
* *Long Walk to Forever* (2000)


1. ↑  "Biography". *Angelfire*. Vaadatud 10. aprill 2024.
2. 1 2  La Bella, Laura (2008). *My Chemical Romance* (inglise). Rosen Publishing. Lk 119. ISBN 978-1-4042-1818-5.
3. ↑  "Skate and Surf 2001 Setlists". *setlist.fm*. 14. aprill 2001. Vaadatud 10. aprill 2024.
4. ↑  "Heartbreak in Stereo". *Allmusic.com*. Vaadatud 10. aprill 2024.
5. ↑  Wien, Gary (2011). *Are You Listening?*. Lk 113. ISBN 978-0-9836857-0-8.
6. ↑  "Pencey Prep". *Myspace.com*. Originaali arhiivikoopia seisuga 6. jaanuar 2009. Vaadatud 10. aprill 2024.
7. 1 2  Draisin, Deborah J. "JERSEY BEAT INTERVIEW: Fairmont". *Jersey Beat*. Vaadatud 10. aprill 2024.
8. ↑  "Pencey Prep: Heartbreak in Stereo". *recordshopx.com*. Vaadatud 11. aprill 2024.
9. ↑  "Pencey Prep – ...Trying To Escape The Inevitable". *discogs.com*. Vaadatud 11. aprill 2024.
10. ↑  "Pencey Prep – Long Walk To Forever". *discogs.com*. Vaadatud 11. aprill 2024.
**Olev Anton** (24. september 1935 Päde küla, Vaimastvere vald – 18. september 1998) oli eesti ajakirjanik ja näitekirjanik.

Õppis Kõola ja Selli algkoolis, Vaimastvere 7-klassilises koolis 1943–1950, Jõgeva keskkoolis 1950–1954, Eesti Põllumajanduse Akadeemias maakorralduse erialal 1954–1959.

Ta töötas ajalehe Rahva Hääl toimetuses 1959–1963 ning Edasi toimetuses põllumajandusosakonna juhatajana ja korrespondendina 1963–1988. Maalehe toimetuses oli ta aastatel 1987–1988 osakonnajuhataja, 1988–1991 erikorrespondent, 1991–1992 peatoimetaja.

Eesti NSV aegse Eestimaa Kommunistliku Partei ametliku ajalehe Rahva Hääl logo.
Tema poeg oli kirjanik ja ajakirjanik Jüri Pino.

Olev Anton on maetud Laiuse kalmistule.

Teoseid
-------

### Novellid

* "Karjabrigadiri päevik" 1978
* "Junkin, sõelameister" 1978
* "Kuus klassi..." 1978
* "Kuu ajaga rumalaks" 1978
* "Tossuta korsten" 1978
* "Miin ja sealt edasi" 1978
* "Omaenese vilja tunne" 1978
* "Kaks korda karjas" 1996
* "Meie, kangelased Karussaarest" 1996
* "Mu koduke on tilluke" 1996
* "Talu tulevik on tume" 1996
* "Küljetsi külaeluga" (novellikogumik) 1978

### Näidendid

* "Laudalüürika" 1980
* "Tuulemurd" 1983
* "Kopkakoid" 1984

Tunnustus
---------

* 1972 Eesti NSV teeneline ajakirjanik
**Erastvere mõisa kalmistu** on kalmistu Kanepi kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Erastvere külas Kanepi vallas Põlva maakonnas. Kalmistu jääb Erastvere mõisa südamest umbes 200 meetri kaugusele edelasse.

Kalmistu rajasid 1883. aastal mõisa tollased omanikud Ungern-Sternbergid. Samal ajal püstitati kalmistule ka kabel, mis lammutati 1948. aastal. Vana kabeli kohale püstitasid 1997. aastal kunagiste omanike järeltulijad Martha ja Gerd von Ungern-Sternberg uue kabeli. See pühitseti 2007. aastal. Kabelile projekteeris lisanduse arhitekt Illar Kannelmäe. Kabel nimetati Conradi kabeliks Gerd Freiherr von Ungern-Sternbergi vanaisa mälestuseks. 1851. aastal sündinud Conrad suri 1903. aastal Saksamaal ja on maetud perekonna kabelisse Erastvere pargis. Põlva maavalitsus kinkis kabelisse Tartu kunstniku Stanislav Netšvolodovi eri liiki puidust valmistatud suure krutsifiksi.

Kalmistut piirab madal kivimüür. Kalmistule maetute üldarv ei ole teada. Nüüdisajal on kalmistu üldiselt hooldatud ja korrastatud.

Viited
------

1. ↑  Kanepi. - Võrumaa. Maateaduslik, tulunduslik ja ajalooline kirjeldus. Eesti II. Tartu 1926. Lk 195
2. ↑  Kellatorn koos kellaga. Eesti Kirik, 3. august 2007.

Kirjandus
---------

* Alo Särg. "Erastvere (*Errestfer*, varem *Erbstfer*)". - Põlvamaa mõisad ja mõisnikud. Argo. Tallinn 2013. Lk 18-19
* Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002

Välislingid
-----------

* Pärandkultuuri objekt: "Erastvere mõisnike kalmistu ja kabel" (285:KAV:001) Eesti looduse infosüsteemis
* Ketlin Sirge. Eesti mõisakalmistud. // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013
**Andreas Lend** (sündinud 14. oktoobril 1983 Tallinnas) on eesti tšellist.

Ta alustas muusikaõpinguid Tallinna Muusikakeskkoolis Laine Leichteri tšelloklassis. Seejärel õppis Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias (prof Peeter Paemurru) ja sai magistrikraadi. Aastatel 2005–2006 täiendas end Soomes Sibeliuse Akadeemias (prof Hannu Kiiski ja Heikki Pekkarinen). Osalenud rahvusvaheliselt tunnustatud tšellistide meistriklassides (Frans Helmerson, David Geringas, Martin Ostertag, Jan-Erik Gustafsson, Niels Ullner, Marko Ylonen, Matias de Oliveira Pinto, Aleksander Ivashkin, Johannes Goritzki jt).

Aastatel 2006–2016 töötas ta tšellistina Eesti Riiklikus Sümfooniaorkestris. Praegu töötab tšellistina rahvusooperis Estonia, mängib keelpillikvartetis Prezioso ja ansamblis Estonian Cello Ensemble. Ta esineb nii solisti kui ka kammermuusikuna muudeski muusikakollektiivides.

Tunnustus
---------

* I preemia ja Grand Prix rahvusvahelisel konkurssfestivalil „Renaissance" (Armeenia, 2013)
* I preemia ESTA Eesti üleriigilisel noorte viiuldajate ja tšellistide konkursil (2004)
* III preemia August Dombrovska nim. rahvusvahelisel keelpillimängijate konkursil (Riia, 2002).
* Laureaat rahvusvahelisel Liezeni tšellokonkursil (Austria, 2000).
* "The International Holland Music Session" suveakadeemia stipendium (2009 ja 2010).
* Pille Lille Muusikute Fondi preemia "Noor Muusik 2011".
* Valiti Euroopa Liidu Noorteorkestrisse (peadirigent Vladimir Ashkenazy), mille koosseisus on esinenud üle terve Euroopa (2007).

Isiklikku
---------

Tema isa Enno Lend on eesti majandusteadlane ja ema Maris Lend on muusikapedagoog, vanaisa on arst Heljut Kapral.

Tema tädimees on piiskop Joel Luhamets ja tädipoeg Kristjan Luhamets on eesti vaimulik, vanatädi Lehte Rannut oli eesti keeleteadlane.
**Sitimaan** on eesti ansambel, mis alustas tegevust 1990. aastal Pärnus.

Ansamblis mängivad muusikud, kes on rohkem tuntud teistest ansamblitest (Jääboiler, Liisi Koiksoni Band, Tulli Lum, Sõpruse Puiestee jt), kuid kelle jaoks just Sitimaan annab võimaluse näidata oma ainulaadset loomejõudu ja lavalist energiat. Stiililt on nende muusikat nimetatud alternatiivseks poprokiks, joybeadiks, *indie*'ks, *jangle*'iks või lihtsalt meloodiliseks müraks.

Pärnust pärit, kuid praeguseks kolme linna (Tartu, Pärnu, Tallinn) bändiks kasvanud bänd annab keskmiselt 3-4 kontserti aastas ning seetõttu on iga kontsert neile üsna eriliseks sündmuseks. Pea 20 aastase tegevusaja jooksul on antud hulgaliselt kontserte Eestis, külastatud naabermaid Soomet ja Rootsit, püstitatud Von Krahli baari algusaegade publikurekord, esinetud nii Rock Summeril, Plink Plongil kui ka Supilinna päevadel.

Viimastel aastatel on Sitimaan valinud oma esinemiste žanriks loeng-kontserdi vormi, mille raames on käsitletud selliseid teemasid nagu popmuusika, sport ja konspiratsioon.

Koosseis
--------

* Siim Angerpikk – vokaal
* Marek Talts – kitarr
* Janno Poopuu – flööt
* Taavi Kerikmäe – *live*-elektroonika, kitarr
* Andrus Uutsalu – bass
* Tiit Kevad – trummid

Mõjud
-----

Sitimaani muusika on mõjutatud sellistest esitajatest ja ansamblitest nagu The Pixies, The Stone Roses, Ian Brown, Johnny Cash, The Smiths, U2, Röövel Ööbik, My Bloodie Valentine, Cocteau Twins, The Cure, Brian Eno, Radiohead, Galaxie 500, Mutemath, Coldplay, The Fall, Björk, Uchihashi Kazuhisa, Thelonious Monk, John Coltrane, Orenette Coleman, INXS ja The Police.

Välislingid
-----------

*
**Tatjana Lepnurm** (aastani 1978 **Tatjana Dorogova**; 5. september 1952 Leningrad – 12. juuli 2021) oli Eesti harfimängija ja pedagoog. 

Ta lõpetas 1969. aastal Leningradi Lastemuusikakooli (õpetaja Galina Tšernobajeva) ja 1974. aastal Leningradi Konservatooriumi (Jelena Sinitsõna klassis). 1996. aastal lõpetas ta Peterburi ülikooli psühholoogiateaduskonna ja sai 1999. aastal magistrikraadi.

Lepnurm mängis aastatel 1972–1975 Vanemuise ja 1975–1991 Estonia orkestris ja Estonia kammerorkestris ning alates 1991. aastast Eesti Riiklikus Sümfooniaorkestris. 

Ta töötas ühtlasi pedagoogina aastatel 1975–1976 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis ja 1997. aastast Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis. 

Lepnurm esines solistina Vanemuise ja Estonia orkestri ning Narva ja Kotka Linnaorkestri ees, mängis Põhjamaade Sümfooniaorkestris, Tallinna Kammerorkestris, Pärnu Linnaorkestris, XXI Sajandi orkestris, NYYD Ensemble’is, ansamblis Synthesis, kammerdžässtrios jpt muusikakollektiivides. Ta salvestas muusikat Eesti Rahvusringhäälingu fondi ja heliplaatidele, kirjutas artikleid harfi ajaloost ja muusikateraapiast.

Tatjana Lepnurm oli Eesti Teatriliidu liige alates 1977. aastast.

Isiklikku
---------

Ta oli abielus ERSO fagotimängija Andres Lepnurmega, kelle onu oli organist Hugo Lepnurm. Nende poeg on tšellomängija Enno Lepnurm (sündinud 13. septembril 1981).

Helikandjaid
------------

* ENSV Riiklik Akadeemiline Meeskoor (LP, 1983)

* Sisemonoloog (CD, 1999; 2006)

* Swing mind ikka lohutab (CD, 2003)

* Innovatsioon (CD, 2006)

* Twilight patterns (CD, 2006)

* Eesti improvisatsioonid saksofon (DVD, 2007)

Kirjandus
---------

* T. Linnard. Harfi ja saksofoni kahekõne jäi ühepoolseks. – Põhjarannik, 17. oktoober 1998

* Helju Keskpalu. Üks ilus algus. – Valgamaalane, 21. jaanuar 1999

* V. Jaska. Suveõhtud täis muusikat. – Valgamaalane, 31. august 1999

Välislingid
-----------

* Eesti Interpreedid: Virgo Veldi ja Tatjana Lepnurm. – Eesti Rahvusringhäälingu arhiiv (2000)

* Eesti Interpreedid: Trio Solist. – Eesti Rahvusringhäälingu arhiiv (2009)

* ETBL, 2000 (K. Pappel); täiendatud 2015 (E. Pilliroog)
|  |  |
| --- | --- |
|  | **See artikkel on esitatud kustutamiseks.**
Põhjus: **pole tähelepanuväärne.** 
Lisateavet võid leida arutelu- või ajalooleheküljelt. Vaata ka: Vikipeedia:Artiklite kustutamise kord. Kustutamisettepaneku saad vaidlustada arutelulehel. |

**Agnes Pulk** (sündinud 17. detembril 1978) on teenusedisainer ja koolitaja, teenusedisaini stuudio Disainivõti asutaja. 

Agnes Pulk alustas 2003. aastal kasuperede PRIDE programmi koolitajana ja rahvusvahelise laste väärkohtlemise ennetusprogrammi CAP koolitajana. 2016. aastal lisandusid teenusedisaini, koosloome, meeskonna- ja loovkoolitused. Pulgal on Tartu Ülikooli magistrikraad teenuste disainis ja juhtimises ning ta on rahvusvahelise Ericksoni Coaching International väljaõppega PCC (*Professional Certified Coach)* taseme coach. Magistritöös uuris Agnes Pulk avalike teenuste ligipääsetavust.

Välislingid
-----------

* Ärme disaini inimvaenulikku ühiskonda, Postimees, 01.03.2022
* Teenusedisaini stuudio Hiiumaal, Hiiu Leht, 29.10. 2017
* Inimene märkab halvasti disainitud teenust, Pärnu Postimees, 02.06.2017

* Disainivõtme koduleht
* Agnes Pulk LinkedIn
Agnieszka Kotlarska (1990)
**Agnieszka Kotlarska-Świątek** (15. august 1972 Wrocław – 27. august 1996 Wrocław) oli poola modell.

Gümnaasiumi lõpetamise järel asus Agnieszka Kotlarska õppima Wrocławi Polütehnilises Ülikoolis.

19. juulil 1991 valiti ta Sopotis Miss Poolaks. 13. oktoobril 1991 võitis ta Poola esindajana Tokyos Miss Internationali tiitli.

Seejärel tegutses ta Ameerika Ühendriikides edukalt modellina. 1994. aastal pöördus ta Poolasse tagasi.

Agnieszka Kotlarska pääses napilt surmast 17. juulii 1996, kui jäi maha Trans World Airlinesi 800 lennult. Boeing 747 kukkus alla Long Islandi lahedal. Kõik reisijad ja meeskond hukkusid. Hukkunute hulgas oli ka Kotlarska peamine fotograaf, sakslane Rico Puhlmann.

27. augustil 1996 ründas Agnieszka Kotlarskat armukade fänn Jerzy Lisiewski, kes teda neli korda noaga lõi. Agnieszka Kotlarska suri samal päeval haiglas. Rüselemise käigus sai vigastada ka Kotlarska mees Jaroslaw Swiatek.

Viited
------

1. ↑  Agnieszka Kotlarska Plotek
2. ↑  Smutny koniec bajki Agnieszki zarchiwummiss.eu
3. ↑  Miss International 1991 thepageantplanet.com
4. ↑  10 Murdered Beauty Queens listverse.com
5. ↑  A Tragic Obsession Warsaw Voice, No. 36, 8. september 1996
6. ↑  Agnieszka Kotlarska, Miss International 1991’ murder lempimissit.suntuubi.com