recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nagel** on perekonnanimi. Lõuna-Eesti murretes tähendab *nagel* naela ja ka massiühikut.

Saksamaal oli perekonnanime Nagel kandjaid 2014. aastal üle 55 000 isiku. Ameerika Ühendriikides oli sellenimelisi isikuid üle 21 200, Lõuna-Aafrika Vabariigis üle 6600 ja Hollandis üle 2400.

Levik Eestis
------------

2024. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Nagel 287 inimesel: 126 mehel ja 161 naisel. Perekonnanimede levikult oli Nagel meeste puhul 586. kohal ja naiste puhul 465. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Nagel vanuserühmas 20–24, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,76. Nimi oli kõige sagedasem Võru maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 14,12 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Võrumaal Vastseliina, Kanepi, Rõuge ja Põlva kihelkondade;
Tartumaal Sangaste ja Võnnu kihelkonna;
Virumaal Kadrina kihelkonna; Viljandimaal Suure-Jaani kihelkonna; Saaremaal Valjala kihelkonna ning Pärnumaal Pärnu-Elisabethi kihelkonna erinevates mõisavaldades 12 korral nimeks Naggel ja Nagel.

Nimede eestistamisel loobuti perekonnanimest Nagel aastatel 1936–1939 seitsmel juhul isikute poolt, kes soovisid uueks nimeks Kallasmaa (2), Kase, Masar, Nael, Neemre ja Nõlvak.

Nime kandjaid
-------------

* Andrus Nagel, eesti endine korvpallur (1963–)
* Kalju Nagel, eesti maalikunstnik (1918–2005)
* Lemming Nagel, eesti maalikunstnik (1948–2016)
* Peter Nagel, saksa religiooniloolane, teoloog, koptoloog (1938–)
* Thomas Nagel, juudi päritolu Ameerika Ühendriikide filosoof (1937–)
* Thomas Nagel, taani jalgpallur (1956–)
* Urmas Nagel, eesti vaimulik (1960–)
* Urmas Nagel, eesti füüsik (1958–)

Viited
------

1. ↑  Nagel. Eesti murrete sõnaraamat. Vaadatud 18. veebruar 2024.
2. ↑  Murdekaart. Väike murdesõnastik.
3. ↑  Nagel Surnames. Vaadatud 18. veebruar 2024.
4. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika. Nagel. Vaadatud 18. veebruar 2024.
5. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Nagel.
6. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Nagel.

Välislingid
-----------

* Nagel statistikaameti andmebaasis
**Kaie Segeri tantsustuudio** on tantsustuudio, mis tegutseb Pärnus Nooruse Majas 1998. aastast ja on spetsialiseerunud rivitantsule (*line*-tantsule).

Stuudio eestvedaja, tantsuõpetaja ja -treener on Kaie Seger.

Line-tantsu festivalid ja Guinnessi rekord
------------------------------------------

1999. aastal korraldas Kaie Seger koostöös Nooruse Majaga esimese Pärnu Kantritantsufestivali, mille nimi muutus paari aasta pärast Pärnu Line-tantsu festivaliks.
Osalesid sajad kantritantsu- ja muusikahuvilised ning peagi laienes festival
maakonda.
2020. aastast kannab festival nime "Kabriste kantri" ning toimub Miilima talu heinamaal Kabriste külas.

14. juunil 2008 püstitati Lindil Kaluri teel Guinnessi rekord[*viide?*] kategoorias "Pikim ühekordne tantsurivi", kus IX Linetantsu festivali raames moodustasid 2354 tantsijat Romantilisel Rannateel 3,7 km pikkuse tantsurivi.

Ratastooli linetants
--------------------

Segeri juhtimisel alustas 10. märtsil 2004 Pärnus Nooruse Majas esimese omataolise tantsurühmana terves Baltikumis[*viide?*] tegevust Pärnu ratastooli linetantsurühm Silver Wheels.
Rühm on esinenud Eestis, Soomes, Lätis, Leedus ja Andorras. Rühm on õpetanud ratastooli linetantsu Eestis ja Lätis.

Alates 2012. aastast on ratastoolitantsijad saanud auhindu mitmel rahvusvahelisel
võistlusel. Meelis Luks ja Margit Kasemets tulid 2017. aasta maailmameistrivõistlustel Tšehhis maailmameistriteks.

Stuudio juhendaja
-----------------

Stuudio eestvedaja, tantsuõpetaja ja -treener Kaie Seger andis esimesed rivitantsutunnid 1997. aastal Tallinnas Guitar Safari pubis. Hiljem on ta rivitantsu õpetanud Tallinna Nõmme kultuurikeskuses, Pärnus Nooruse Majas, Tartus, Rakveres ja Riias. 2003. aastal tuli Kaie Seger Ameerika Ühendriikides Nashville'is rivitantsu maailmameistriks.

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Kaupo Meiel. Aasta naine Kaie Seger: hingelt pean ma ennast vist ikka tüdrukuks Pärnu Postimees, 26. juuni 2004
Adavere mõisa härrastemaja 2012. aastal
Adavere mõisa park
Adavere mõisa ait-kuivati
Mõisa tuuleveski
**Adavere mõis** (saksa keeles *Addafer*) oli rüütlimõis Põltsamaa kihelkonnas Viljandimaal. Tänapäeval jääb mõis Jõgeva maakonna Põltsamaa valla maadele.

Ajalugu
-------

Adavere mõisat on esmamainitud 17. sajandil. Adavere rentnik oli 18. sajandi alguses Rootsi kapten Otto Wilhelm von Essen (u 1675–1726). Pärast Põhjasõda kuulus mõis algselt Heinrich von Fickile ning hiljem tema väimehele Erich Johann von Vietinghoffile ja tema järeltulijaile. Vietinghoffid püstitasid 1750. aastatel puidust barokse peahoone ja mitu kõrvalhoonet ning rajasid regulaarse ehk prantsuse pargi.

1816. aastal ostis Adavere mõisa Bernhard Caspar von Stackelberg. Tema pojapoeg Bernhard Caspar Otto von Stackelberg müüs 1876. aastal mõisa Nikolai Karl Otto von Wahlile, kellelt 1905. aastal päris mõisa poeg Edward von Wahl.

Wahlid rajasid vana peahoone soklile uue historitsistliku peahoone. 1893. aastal valminud peahoone on krohvimata paekiviehitis, mille keskosa kaunistab kolme akna laiune pealeehitis.

1919 võõrandati mõis Nikolai von Wahlilt ja alates 1920. aastast asus peahoones metskonnakeskus. 1928 muudeti hoone kooliks, mille tarbeks tehti 1976. aastal Adavere koolihoonele juurdeehitis.

2001. aastal peahoone rekonstrueeriti ning sinna kolisid ka kohalik lasteaed ja Adavere raamatukogu.

Säilinud on hulk kõrvalhooneid, nende hulgas ka tuulik, kus asub tänapäeval söögikoht.

Mõisa kalmistu
--------------

Mõisa südamest linnulennult umbes 1 km kaugusele edelasse jääb mõisa kalmistu. Kalmistu keskosas paikneb matusekabel, mis praegu on varemetes. Huvipakkuv on kalmistu varajane planeering, mille järgi oli suur osa kalmistust tõenäoliselt park.

Vaata ka
--------

* Adavere mõisa peahoone
* Adavere mõisa park
* Adavere mõisa kalmistu

Viited
------

1. ↑  Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften Teil 1, 1: Livland Görlitz 1929, lk 590
2. ↑  Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register: Adavere mõis (Põltsamaa khk)
3. 1 2  Adavere mõis Eesti mõisaportaal

Kirjandus
---------

* Hagemeister, Heinrich von (1836/1837). *Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands*. T. 1–2. Riga: E. Frantzen, lk 193.
* Stryk, Leonhard von (1877). Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Teil, Der ehstnische District.... Dorpat: C. Mattiesen, lk 385–386.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Adavere mõis** |

* Adavere mõis kultuurimälestiste registris

Põltsamaa kirik
Põltsamaa kihelkond

**Kirik**: Põltsamaa  

**Mõisad**: Adavere mõis | Kaavere mõis | Kaliküla mõis | Lustivere mõis | Mällikvere mõis | Pajusi mõis | Põltsamaa mõis | Rutikvere mõis | Tapiku mõis | Uue-Põltsamaa mõis
KaartArkna mõisa peahoone
Arkna mõisa park
**Arkna mõis** (saksa keeles *Arknal*) oli mõis Rakvere kihelkonnas Virumaal, nüüdisajal jääb Lääne-Viru maakonda Rakvere valda.

Arkna mõis asutati 1772 aastal Varangu mõisast eraldumisel. Alates 1881. aastast oli Arkna Schubertite fideikomiss.

Peahoonest ida poole jääb park, mida läbib Selja jõgi. 

Arkna mõisa peahoones tegutses 1920. aastatest kuni 1990. aastateni Arkna loomakasvatuskool.

Arkna mõis on innustanud Marek Sadamat looma lühifilmi "Snowflake".

Vaata ka
--------

* Eesti mõisate loend
* Uusrenessanss

Viited
------

1. ↑  Eesti mõisaportaal
2. ↑  "Los Angelesese filmifestivalil võidutsenud Marek Sadam: ma ei oska saavutuste üle rõõmus olla". *Elu24*. Postimees Grupp. 14. juuni 2020. Originaali arhiivikoopia seisuga 4. juuni 2022.

Välislingid
-----------

* Arkna mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
* Arkna mõis Rakvere khk, Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
* Arkna mõis Eesti mõisaportaalis
* Arkna mõis, arkna.ee

Rakvere kirik
Rakvere kihelkond

**Kirik**: Rakvere  

**Mõisad**: Arkna mõis | Kaarli mõis | Karitsa mõis | Karivärava mõis | Katku mõis | Kloodi mõis | Kohala mõis | Korjodi mõis | Kullaaru mõis | Laanemõisa mõis | Lepna mõis | Mädapea mõis | Nurme mõis | Piira mõis | Rakvere kirikumõis | Rakvere mõis | Roodevälja mõis | Sämi-Silla mõis | Sõmeru mõis | Tobia mõis | Toomla mõis | Ubja mõis | Uhtna mõis
**Vallo Raun** (passinimega Valdo Raun, 19. jaanuar 1935 – 25. veebruar 2024) oli eesti bibliofiil, näitekirjanik ja ajakirjanik. 

Vallo Rauni elutööks kujunes unikaalse raamatukollektsiooni kokkupanemine. Selle mitme tuhande trükise seas on raamatuid, mida pole säilinud kusagil mujal maailmas. Tema põhiline huviala oli vanimad eestikeelsed trükised, mis on ilmunud enne 1850. aastat ning tema kogust võib esile tuua 17. sajandil ilmunud eestikeelseid raamatuid.

Aktiivse raamatukollektsionääri ja Tallinna bibliofiilide klubi eestvedajana sai temast 1980. aastate lõpus ka Eesti Raamatuühingu viimane esimees. 

Raun andis suure panuse ka Eesti (kultuuri)ajakirjanduse edendamisse. Pärast töötamist ajalehes Rahva Hääl (1961–1963) oli ta ajakirja Kultuur ja Elu ning seejärel 1981–1989 ajakirja Teater. Muusika. Kino toimetuses, olles mõlemas pikka aega asepeatoimetaja.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa on klaasikunstnik Maie-Ann Raun, vanem poeg on psühholoog ja kirjanik Mait Raun, noorem poeg on ajakirjanik Alo Raun. Vend on kirjanik Ott Raun.

Välislingid
-----------

* Vallo Raun ja vana raamat
* Bibliofiilist miljonär, Õhtuleht, 28. veebruar 2004
* Eesti bibliofiilia grand old man – Vallo Raun 75, Eesti Elu, 15. jaanuar 2010
* Suri bibliofiil ja näitekirjanik Vallo Raun, Err.ee, 26. veebruar 2024
**Harvjalgsed** kuuluvad hulkjalgsete alamrühma. Teadaolevalt on neid maailmas umbes 830 liiki. Harvjalgsed elutsevad peamiselt mullas, vanas puidus ja lagunenud lehtede all.

Anatoomia
---------

Harvjalgsed on umbes 0,5–2 mm pikad, silindrilise kehaehitusega ja enamasti kas pruuni või valget värvi. Iseloomulikuks tunnuseks on lihtsustatud kehaehitus, neil puuduvad silmad ja süda. Pea on allapoole suunatud ning väike, seal paiknevad meeleorganid, mis on valguse suhtes tundlikud. Olemas on ülalõuad ja alahuul, tavaliselt 10 paari jäsemeid ja 5 paari meelekarvu, mis on pikad ja paiknevad keha külgedel.

Harvjalgsed tehakse kindlaks enamasti nende tagumiste päraku plaatide järgi. Plaadi omadusi nagu suurust, kuju ja struktuuri kasutatakse liikide eristamiseks.

Käitumine ja toitumine
----------------------

Harvjalgsetel esineb omamoodi liikumismuster, mida iseloomustavad energilised sööstud ja äkilised suunamuutused. Nad toituvad peamiselt hallitusest, seentest ja taimede juurekarvadest. Nende kehad on kaevamiseks ja uuristamiseks liiga pehmed, mistõttu liiguvad harvjalgsed juurte ja lõhede järgi pinnases, mõnikord kuni põhjavee pinnani välja.

Elutsükkel
----------

Harvjalgsete munad arenevad läbi lühikese arengupausi embrüonaalse arengu lõpus ja enne esimest vastsestaadiumi. Vastsed kasvavad mitmete koorumiste kaudu ja sarnanevad üldjoontes täiskasvanud isenditega, kuid nad on väiksemad ning väiksem keha segmentide ja erinevate meelekarvakeste arv. Esimese vastsestaadiumiga kaasnevad 3 või 6 jalgade paari, kuid see arv suureneb iga koorumisega nii, et täiskasvanud isenditel võib olla 9–11 jalgade paari.

Süstemaatika
------------

Maailmas on harvjalgseid kirjeldatud umbkaudu 700 liiki, kes kuuluvad kahte seltsi: *Hexamerocerata* ja *Tetramerocerata*, ning viide perekonda.

Viited
------

1. 1 2  McAllister (2020). "Pauropoda". *Encyclopedia of Arkansas*. Vaadatud 02.10.2023.
2. ↑  Scheller (1988). "The Pauropoda of the Savannah River Plant Aiken, South Carolina" (PDF). *A Publication of the Savannah River Plant National Environmental Research Park Program*. Vaadatud 02.10.2023.
3. ↑  "Pauropods". *GUWS Medical*. 22.09.2022. Vaadatud 02.10.2023.
4. ↑  Pakkas. "Alamklass: harvjalgsed (Pauropoda)". Vaadatud 02.10.2023.
5. 1 2 3  "Class Pauropoda". *Key to Australian Freshwater and Terrestrial Invertebrates*. Vaadatud 02.10.2023.
6. ↑  "Pauropod". *Britannica*. 2019. Vaadatud 02.10.2023.
7. ↑  "Pauropods: Pauropoda". *Encyclopedia.com*. Vaadatud 02.10.2023.
**Toivo Ülo Raun** (sündinud 11. aprillil 1943 Tartus) on väliseesti ajaloolane, kes tegutseb Ameerika Ühendriikides.

Raun on uurinud peamiselt Eesti ajalugu 20. sajandi alguses. Tema peateoseks on Eesti ajaloo üldkäsitlus "Estonia and Estonians".

Raun on Indiana Ülikooli ajalooprofessor, kes õpetab Baltimaade ja Soome ajalugu.

Elulugu
-------

Tema isa oli professor Alo Raun. Põgenes 1944 koos perekonnaga Saksamaale, siirdus sealt 1949 USA-sse. Lõpetas 1960 University High School'i Bloomingtonis (Indiana) ja 1964 Swarthmore'i Kolledži (Pennsylvania); M.A. (1966, Princetoni Ülikool), dr. phil. (1969, Princetoni Ülikool), väitekiri "*The Revolution of 1905 and the Movement for Estonian National Autonomy, 1896–1907*". Oli 1969–1974 California Ülikooli assistant prof. 1974–1979 assoc. prof. 1979–1989 ajalooprofessor, 1989–1990 Toronto Ülikooli eesti õppetooli professor, 1990– Indiana Ülikooli professor. Olnud 1981–1985 *Journal of Baltic Studies* peatoimetaja ja 1992–1994 AABS-i president.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: Eesti, Baltimaade ja Soome ajalugu, eriti Eesti ärkamisajast kuni iseseisvumiseni. Üle 75 teadustrükise.

Tunnustus
---------

* 2012 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Teoseid
-------

* *Russification in the Baltic Provinces and Finland 1855–1914* (kaasautor). Princeton, 1981
* *The Revolution of 1905 in the Baltic Provinces and Finland.* // Slavic Review 43 (1984)
* *The Latvian and Estonian national movements, 1860–1914.* // Slavonic and East Eur. Rev. 64 (1986)
* *Finland and Estonia: Cultural and political relations, 1917–1940.* // J. Baltic Studies 18 (1987)
* *Viron historia.* Keuruu, 1989
* *Estonia and the Estonians*. Stanford: Hoover University Press, 1987 (teine trükk 1991, 3. trükk 2001).
* *Nineteenth- and early twentieth-century Estonian nationalism revisited.* // Nations and Nationalism 9 (2003).
* *Soviet deportations in Estonia: impact and legacy: articles and life histories*. Toimetaja ja eessõna autor. Tartu: Tartu University Press, 2007.

Viited
------

1. 1 2  "Eesti teaduse biograafiline leksikon", 3. köide
2. ↑  "President Ilves annab teenetemärgi taas 99 inimesele" postimees.ee, 1. veebruar 2012

Välislingid
-----------

* Toivo Ülo Raun Indiana Ülikooli lehel

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Akita prefektuur** on Jaapani prefektuur Honshū saare põhjaosas. Asub Jaapani mere kaldal.

Loodus
------

Keskosas asub Oga poolsaar. Lääneosa hõlmab Ōu ahelik, kus asub prefektuuri kõrgeim tipp, Akita-Komagatake mägi (1637 m). Suuremad jõed on Yoneshiro ja Omono. Põhjapiiril asub Towada järv, keskosas Tazawa järv.

Haldusjaotus
------------

Akita prefektuur on jaotatud 25 omavalitsusüksuseks, millest 13 on linnad (市 *shi*).

Linnad
------

* Akita
* Daisen
* Kazuno
* Katagami
* Kitaakita
* Nikaho
* Noshiro
* Ōdate
* Oga
* Semboku
* Yokote
* Yurihonjō
* Yuzawa

1921. aastani koosnes prefektuur 6 maakonnast (郡 *gun*):

* Kazuno maakond
* Kitaakita maakond
* Minamiakita maakond
* Ogachi maakond
* Senboku maakond
* Yamamoto maakond

Sümbolid
--------

Akita prefektuuri tunnuslind on vaskfaasan (*Phasianus soemmerringii*), tunnuslill on jaapani katkujuur (*Petasites japonicus*) ja tunnuspuu jaapani krüptomeeria (*Cryptomeria japonica*).

Majandus
--------

Akita on valdavalt põllumajanduslik prefektuur. Olulise osa majandusest moodustab sake tootmine ja turism.

Vaatamisväärsused
-----------------

* Kakunodate samuraimajad
* kuumaveealikad Tazawa järve lähedal

Viited
------

1. ↑  秋田県の人口と世帯（月報） | 美の国あきたネット, vaadatud 25.03.2021.

Välislingid
-----------

* Akita prefektuuri koduleht (inglise keeles)

Jaapani prefektuurid

Aichi **·**  Akita **·**  Aomori **·**  Chiba **·**  Ehime **·**  Fukui **·**  Fukuoka **·**  Fukushima **·**  Gifu **·**  Gumma **·**  Hiroshima **·**  Hokkaidō **·**  Hyōgo **·**  Ibaraki **·**  Ishikawa **·**  Iwate **·**  Kanagawa **·**  Kagawa **·**  Kagoshima **·**  Kōchi **·**  Kumamoto **·**  Kyōto **·**  Mie **·**  Miyagi **·**  Miyazaki **·**  Nagano **·**  Nagasaki **·**  Nara **·**  Niigata **·**  Ōita **·**  Okayama **·**  Okinawa **·**  Ōsaka **·**  Saga **·**  Saitama **·**  Shiga **·**  Shimane **·**  Shizuoka **·**  Tochigi **·**  Tokushima **·**  Tōkyō **·**  Tottori **·**  Toyama **·**  Wakayama **·**  Yamagata **·**  Yamaguchi **·**  Yamanashi
**"Animatrix"** on üheksast lühifilmist koosnev animatsioonikogumik, mis on loodud filmisarja "The Matrix" põhjal. Kogumik avaldati 3. juunil 2003.

Projekti areng
--------------

Animatrixi projekti alustati siis, kui filmisarja stsenaristid ja režissöörid, vennad Wachowskid, olid Jaapanis esimest Matrixi filmi reklaamimas. Kuniks nad riigis olid, külastasid nad ka mitmeid animefilmide režissööre, kelle loomingul oli olnud tugev mõju nende tööle ning otsustasid nendega koostööd teha.

Animatrixi üldidee ning projekti käiku jälgisid vennad Wachowskid, aga nad kirjutasid ainult neli üheksast lühifilmist ning ka nende puhul ei kontrollinud nende animeerimise poolt – sellega tegelesid nimekad tegelased Jaapani animemaailmast.

Kogumiku avaldamine
-------------------

Neli lühifilmi avaldati kõigepealt filmisarja ametlikul kodulehel; "Final Flight of the Osirist" näidati kinodes koos filmiga "Dreamcatcher"; ülejäänud ilmusid esimest korda VHS ja DVD peal ühise kogumikuna "Animatrix". DVD-l olid veel boonusena lisaks:

* lühike dokumentaalfilm Jaapani animatsioonist: "Scrolls to Screen: A Brief History of Anime"
* seitse lühifilmi režissööridest, intervjuudest ja kaadritagusest materjalidest iga animatsiooni kohta
* audiokommentaarid lühifilmidele "World Record", "Program" ja mõlemale "The Second Renaissance" osale
* arvutimängu "Enter the Matrix" treiler

DVD avaldamisega samal ajal, 2003. aasta juunis näidati New Yorgis New York Tokyo Film Festivalil "Animatrixi" plakatit.. 

Esimest korda näidati kogumikku teles Adult Swimi kanalil 17. aprillil 2004 ja mõni kuu hiljem oli eetris Kanada kanalil Teletoon. Suurbritannias näidati Channel 5-lt "Final Flight of the Osirist" vahetult enne DVD väljaandmist ning hiljem ka "The Second Renaissance'i" mõlemat osa – "Kid's Storyt" ja "World Recordi".

Mais 2006 lasti "Animatrix" eetrisse Ladina-Ameerika Cartoon Networki kanalil Toonami. Lisaks näidati seda lühikesel perioodil mitmes kinos üle maailma, et reklaamida tulevase filmisarja teist osa – "Matrix Reloaded".

Seoses *Blue-ray*-plaadil välja antud kogumikuga "Ultimate Matrix Collection" avaldati ka "Animatrix" esimest korda HD-kvaliteedis.

Filmid
------

* "Beyond", režissöör Koji Morimoto
* "A Detective Story", režissöör Shinichiro Watanabe
* "Kid's Story", režissöörid vennad Wachowskid
* "Matriculated", režissöör Peter Chung
* "Program", režissöör Yoshiaki Kawajiri
* "Second Reneissance", kaheosaline film, režissöör Mahiro Maeda
* "Final Flight of the Osiris", režissöörid vennad Wachowskid, stsenarist Andy Jones
* "World Record", režissöör Takeshi Koike, Yoshiaki Kawajiri stsenaariumi põhjal

Välislingid
-----------

* Official Matrix Website

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | vasak | parem |
| üleval | 0, 0 | 0, 0 |
| all | 0, 0 | 0, 0 |
| *The Animatrix* |
**Maximilian Maria Kolbe** (poola keeles *Maksymilian Maria Kolbe*; kodanikunimega *Rajmund Kolbe*; 8. jaanuar 1894 Zduńska Wola – 14. august 1941 Oświęcim) oli katoliku kiriku pühak, poola frantsiskaani munk, ordupreester, märter, kes läks Auschwitzis ühe pereisa eest vabatahtlikult surma.

Rajmund Kolbe sündis 8. jaanuaril 1894 Venemaa Keisririigi valduses olnud Poola osas. 1910. aastal astus ta frantsisklaste ordusse. Ta saadeti õppima Rooma, kus ta 1918. aastal pühitseti preestriks. 

1919. aastal naasis isa Maximilian Poolasse ja hakkas seal edendama organisatsiooni *Militia Immaculatae* ('Pärispatuta Neitsi sõjavägi') tegevust, mille ta oli asutanud 16. oktoobril 1917. 1927. aastal asutas ta Varssavi lähedal Niepokalanówi evangeliseerimiskeskuse (kloostri). Aastaks 1939 oli sealsest 18 vennast saanud 650, nii et see oli maailma suurim katoliku klooster. 

Et maailma paremini Pärispatuta Neitsile võita, kasutasid vennad kõige moodsamaid massiteabevahendeid. Nad avaldasid palju katehheetilist ja harduskirjandust, päevalehte tiraažiga 230 000 ja üle miljonilise tiraažiga kuukirja. Kolbe rajas lühilaineraadiojaama ning kavatses asutada filmistuudio. 1930. aastal rajas ta Nagasaki servale jaapani Niepokalanówi ning plaanis rajada misjonikeskusi üle maailma. 

1939. aastal pakkus Kolbe klooster varjupaika Poola pagulastele, sealhulgas juutidele. Mais 1941 ta vahistati ja paigutati koonduslaagrisse Auschwitz I. 

Juulis 1941 oli üks mees Plokist nr 14 kadunud. Selle eest otsustati kümme meest samast plokist surnuks näljutada, et hirmutamisega ära hoida uusi põgenemiskatseid (hiljem leiti kadunud mees uppununa laagri välikäimlast). Üks kümnest hakkas karjuma, hädaldades oma perekonna pärast. Kolbe palus, et ta saaks surma minna tolle mehe asemel, ja tema soov rahuldati. Pärast kahenädalast nälgimist oli neli meest veel elus. Et kongidest oli puudus, hukati Kolbe ja teised kolm meest fenoolisüstiga. 

Kolbe kuulutati õndsaks 1971. aastal ja paavst Johannes Paulus II kanoniseeris ta pühakuks "armastuse märtrina" 1982. aastal. Tema mälestuspäev on 14. augustil. Püha Maximilian Maria Kolbet peetakse ajakirjanike, perekondade, vangide, abordivastase liikumise ja narkomaanide kaitsepühakuks.
Indrek Ibrus 2022. aasta Arvamusfestivalil
Indrek Ibrus Eesti filosoofia aastakonverentsil 11. mail 2017
**Indrek Ibrus** (sündinud 23. oktoobril 1974) on eesti meediauurija ja semiootik.

Ametilt meediainnovatsiooni professor Tallinna Ülikooli (TLÜ) Balti Filmi, Meedia Kunstide ja Kommunikatsiooni Instituudis (BFM). Juhib samas ka doktoriõppekava "Audiovisuaalkunstid ja meediauuringud". On juhtinud TLÜ meediainnovatsiooni ja digikultuuri tippkeskust (MEDIT).

Oli 2004. aastal üks BFMi asutajatest. 

On lõpetanud Tartu Ülikoolis ajakirjanduse ja kommunikatsiooni eriala bakalaureuseastmes (2000), Oslo Ülikoolis meedia ja kommunikatsiooni eriala magistriastmes (2003). Kaitses 2010. aastal London School of Economics and Political Science'is (LSE) doktoritöö pealkirjaga "Uute meediavormide evolutsioonidünaamika: Avatud mobiilse veebi juhtum" ("*Evolutionary Dynamics of New Media Forms: The Case of the Open Mobile Web*").

On avaldanud hulga teadusartikleid mobiilse veebi arengust, rist- ja transmeediast, meedia innovatsioonist, meedia semiootikast, meediapoliitikast, kultuuri digiteerimisest, metaandmetest ning kultuuri andmekogude juhtimisest. Kahasse John Hartley ja Maarja Ojamaaga on kirjutanud raamatu "On the Digital Semiosphere: Culture, Media and Science for the Anthropocene" (Bloomsbury, 2020). Lisaks on toimetanud raamatu "Emergence of Crosss-Innovation Systems: Audiovisual Industries Co-innovating with Education, Health Care and Tourism" (Emerald, 2019) ning koos Carlos A. Scolariga antoloogia "Crossmedia Innovations: Texts, Markets, Institutions" (Peter Lang, 2012).

On teadusajakirjade Baltic Screen Media Review ja Cultural Science Journal üks toimetajatest ning Tallinna Ülikooli Kirjastuse raamatusarja *Bibliotheca mediorum et communicationis* kolleegiumi esimees. 

Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.

Tunnustus
---------

* 2010 – I preemia Eesti Vabariigi üliõpilaste teadustööde konkursil ühiskonnateaduste ja kultuuri valdkonnas doktoriõppe üliõpilaste astmes
* 2012 – Semiootiline Jälg
* 2020 – Tallinna Ülikooli parim humanitaarteaduse-alane artikkel
* 2021 – Tallinna Ülikooli teenetemärk

Viited
------

1. ↑  "Päring inforegister.ee andmebaasis". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. jaanuar 2020. Vaadatud 13. jaanuaril 2020.

Välislingid
-----------

* Indrek Ibrus Eesti Teadusinfosüsteemis
**Suupilliklubi Piccolo** on Pärnu ja Pärnumaa suupillimängijate ühendus.

Tegevus
-------

Klubi loodi 9. novembril 1996 Pärnus Nooruse Majas, kus tegutsetakse tänini. Klubi algataja, president ja kauaaegne eestvedaja on olnud Feliks Kark, tegevjuht on aastast 2001 Elmar Trink.

Piccolo on käinud esinemas paljudes Euroopa riikides, sealhulgas Skandinaavia maades, Hollandis, Saksamaal jne. Alates 2002. aastast korraldab Piccolo Pärnu Harmonica festivali, mis on põhja- ja Baltimaade suurim ja tuntuim suupillifestival.[*viide?*] Klubi esinduskollektiiv on Piccolo Kvintett.

Festivalilt on aastate jooksul läbi käinud paarsada muusikut kõikidest maailmajagudest ning selle raames toimuval konkursil Baltic-Nordic OPEN on saanud auhindu kümneid virtuoose.

Klubi traditsioon on korraldada iga-aastasi sünnipäevakontserte. Tihedat koostööd tehakse Pärnumaa Lõõtspillihaigete Seltsiga. Piccolosse kuulus 2023. aastal ligi 50 liiget.

Välislingid
-----------

* Piccolo koduleht
* truvalo.ee/esinejad
* Rahvusvahelisel konkursil osalesid suupillimängijad kaheteistkümnest riigist
**Bresti rajoon** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Bresti oblastis Valgevenes. Rajoon piirneb lõunas Ukraina ja läänes Poolaga. Rajooni pindala on 1544 km². 2009. aasta seisuga elas seal 39 426 inimest.

Rajoon moodustati aastal 1940, tänapäevastes piirides on aastast 1950. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Čarnaŭčycy, Černi, Damačava, Klejniki, Łyščycy, Matykały, Muchavieci, Radvaničy, Znamienka, Tamašoŭka ja Telmy külanõukogu.

Halduskeskus on Bresti linn, mis ametlikult rajooni koosseisu ei kuulu. Rajooni koosseisu kuulub Damačava alev, teised tähtsamad asulad on Čarnaŭčycy ja Tamašoŭka‎.

* DamačavaDamačava
* ČarnaŭčycyČarnaŭčycy
* SkokiSkoki
* VistyčyVistyčy

Rajooni suurim jõgi on selle läänepiiril voolav Bug. Teised tähtsamad jõed on tema lisajõed Lasnaja ja Muchaviec. Rajooni lõunaosas asub Bresti järvistu.

Rajoon asub Polesje madalikul, osalt ka Bugi madalikul. Kõrgused on valdavalt vahemikus 130–150 meetrit üle merepinna. Madalaim koht ulatub 123 meetrit üle merepinna, kõrgeim koht (186,1 m) asub Zapołle küla lähistel.

2009. aasta seisuga olid elanikest 83,02% valgevenelased, 8,13% venelased, 6,93% ukrainlased ja 1,92% oli teistest rahvustest. 40,45% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 54,83% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 13,72% elanikke, vene keelt aga 83,83%.

Välislingid
-----------

 Bresti rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
* Rajooni kaardid

| * v
* r
Bresti oblasti haldusjaotus |
| --- |
| Rajoonid | 
Baranavičy rajoon • Biaroza rajoon • Bresti rajoon • Drahičyni rajoon • Hancavičy rajoon • Ivacevičy rajoon • Ivanava rajoon • Kamienieci rajoon • Kobryni rajoon • Lachavičy rajoon • Łuninieci rajoon • Małaryta rajoon • Pinski rajoon • Pružany rajoon • Stolini rajoon • Žabinka rajoon |
| Oblastilise alluvusega linnad | 
Baranavičy • Brest (selle koosseisus: Maskoŭski rajoon • Leninski rajoon) • Pinsk |
See artikkel See artikkel räägib sõjajumalast.  Läti Grobiņa piirkonna asula kohta vaata artiklit  Āres (Grobiņa piirkond).  Läti Saulkrasti piirkonna asula kohta vaata artiklit  Āres (Saulkrasti piirkond).  

---

Nn "Ludovisi Ares", rooma koopia kreeka
 originaalist. Carrara marmorist kuju restaureeris 2024.
 aastal kuulus itaalia skulptor Gianlorenzo Bernini
**Ares** oli vanakreeka mütoloogias sõjajumal, peajumal Zeusi ja jumalanna Hera poeg.

Ares oli mässuliste ja õiglust armastavate meeste jumal, julm ja halastamatu nõrkade ning helde tugevate vastu.[*viide?*] Kõige ulatuslikum oli Arese kultus Spartas. Varajastel aegadel ohverdati talle seal sõjavange. Samuti toimusid Spartas öised koerte ohverdamised Aresele Enyaliose nime all. Ateenas oli Areopaagi jalamil Arese tempel. Roomas temaga samastatud Marsi kultus oli laialdasem. 

Arese ja armastusjumalanna Aphrodite lastena on nimetatud Phobost, Deimost, Harmoniat, Enyaliost, Anterost ja Erost. Lapsi oli tal jumalannadega, inimestega ja muude olenditega kokku 25–34 (eri autorite andmed).[*viide?*]

Arese teised tuntumad lapsed olid amatsoonide kuninganna Hippolyte ja tema noorem õde Antiope, kuningas Theseuse naine (ainus amatsoon, kes abiellus). Mõned versioonid samastavad Hippolyte ja Antiope või peavad Theseuse naiseks Hippolytet. 

Arese sümbolid on kotkas, oda, kiiver ja kilp. Tema vaste vanarooma mütoloogias on Mars.

Välislingid
-----------

 Ares – tsitaadid Vikitsitaatides
Elmar Rosenthal umbes 1890. aastatel. Foto: Christian Treyer, ERM Fk493:31
**Elmar Rosenthal** (24. märts (vkj 12. märts) 1873 Kroonlinn – 16. jaanuar 1919 Jekaterinoslav) oli Eesti meteoroloog ja seismoloog.

Elulugu
-------

Elmar Rosenthal sündis 1873. aastal Kroonlinnas eesti rahvusliku liikumise tegelase ning arsti Heinrich Rosenthali ja Eugenie Rosenthali pojana. Tema emapoolne vanaisa oli ühiskonnategelane Johann Voldemar Jannsen ja tädi luuletaja Lydia Koidula. Elmar Rosenthali vend oli raudteeinsener Walther Rosenthal.

Lõpetas 1894 TÜ astronoomia erialal; astronoomiakandidaat (1895), geograafiamagister (1906, TÜ), väitekiri "Материалы к метеорологии свободной атмосферы: сопоставление наблюдений над морем с атмосферными условиями над сушею" (Зап. Имп. АН. Série 8, По физико-математическому отделению; С.-Петербург 19 (1906) 7). Aastast 1894 oli astronoom Kroonlinnas ja Peterburis, aastast 1899 füüsik Peterburis Füüsika Peaobservatooriumis; 1907 viibis lähetusel Saksamaal Strassburgi seismoloogiaobservatooriumis, edaspidi tegeles seismoloogiaga. Töötas 1908–11 Tiflisi (Tbilisi) meteoroloogia observatooriumis, aastast 1911 Varssavi ülikooli geofüüsika professor.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: seismoloogia, maavärinate kolde sügavuse määramine, aeroloogia.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. ↑  Eesti Sõna, nr. 81, 10 aprill 1942 DIGAR

Teoseid
-------

* Über die elastische Nachwirkung bei Aneroid-Barographen. // Bulletin de l'Académie Impériale des Sciences de St.-Pétersbourg, XIX (1903) 3
* The Meteorological Work of the University of Jurjev (Dorpat), Russia. // Monthly Weather Rev. 36 (1908) 9
* Sur la determination d'epicentre d'un treblement de terre lointain. // Bolletino della Società Sismologica Italiana XIII (1909)
* Об определении глубины очага землетрясения. // Изв. Постоянной центральной сеийсмической комиссии. С.-Петербург, 5 (1912) 3.

Kirjandus
---------

* Eesti biograafiline leksikon. Trt, 1926–1929, 433
* Eesti geoloogia: biograafiline teatmik. Tallinn, 1995, 102
* Aruksaar, H. Professor Elmar Rosenthali teaduslik-pedagoogilisest tegevusest ja selle kultuuriloolisest taustast. // TALE III. Tallinn, 1980, 56 – 76.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Brčko ringkond** (bosnia, horvaadi ja serbia keeles *Brčko distrikt*, kirillitsas *Брчко дистрикт*) on haldusüksus Bosnias ja Hertsegoviinas. Asub riigi kirdeosas, piirneb idas Horvaatiaga. Ringkond loodi Brčko vallast ja kuulub formaalselt nii Bosnia ja Hertsegoviina Föderatsiooni kui ka Serblaste Vabariigi koosseisu, kuid *de facto* on omavalitsuslik üksus, mis allub otse Bosniale ja Hertsegoviinale. Daytoni rahulepingu kohaselt pidi ringkonnast 48% (sealhulgas Brčko linn) olema Serblaste Vabariigi ning 52% Bosnia ja Hertsegoviina Föderatsiooni halduse all.

2006. aastal hinnati rahvuslikuks koosseisuks 47% serblasi, 41,5% bosnialasi ja 11,5% horvaate. 2013. aasta rahvaloenduse andmetel oli bosnialasi 35 381 (42,36%)
serblasi 28 884 (34,58%), horvaate 17 252 (20,66%) ja muid rahvaid 1899 (2,28%).

* Brčko etniline jaotus asumite kaupa 1961. aastalBrčko etniline jaotus asumite kaupa 1961. aastal
* Brčko etniline jaotus asumite kaupa 1971. aastalBrčko etniline jaotus asumite kaupa 1971. aastal
* Brčko etniline jaotus asumite kaupa 1981. aastalBrčko etniline jaotus asumite kaupa 1981. aastal
* Brčko etniline jaotus asumite kaupa 1991. aastalBrčko etniline jaotus asumite kaupa 1991. aastal
* Brčko etniline jaotus asumite kaupa 2013. aastalBrčko etniline jaotus asumite kaupa 2013. aastal

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Ringkonna volikogu koduleht
Kivisisalik Kiievis 2017. aastal
**Kivisisalik** (*Lacerta agilis*) on sisaliklaste sugukonda kuuluv roomaja.

Levila
------

Kivisisalik on levinud suuremas osas Euroopas. Teda pole leitud või on haruldane Kreekas, Itaalias, Lõuna- ja Lääne-Prantsusmaal, Türgi Euroopa-osas ja Pürenee poolsaarel. Muidu ulatub tema levila Lõuna-Inglismaalt Põhja-Mongoolia ja Taga-Baikalimaani. Teda võib leida Kesk- ja Sise-Aasiast. Levila lõunapiir kulgeb läbi Põhja-Balkani, Kirde-Türgi ja Loode-Iraani, põhjas ulatub levila kohati 60° põhjalaiuseni.

Eestis leidub kivisisalikku peamiselt mandriosas üksikute asurkondadena. Liik on kantud Eesti punasesse raamatusse.

2017. aastal oli Eestis teada 42 kivisisalike leiukohta, mis moodustasid 20 populatsiooni.

Välimus
-------

Kivisisalik Jussi nõmmel Eestis
Kivisisaliku pikkus on saba arvestamata kuni 9 cm. Saba pikkus ületab kehapikkuse umbes 1,3–1,7 korda. Isendite värv on väga muutlik. Isase küljed on rohelised või kollakasrohelised. Esineb ka täiesti rohelisi isendeid. Emased on tavaliselt pruunid või hallid, harvem rohekad.

Kivisisalik on märgatavalt kohmakam kui rohesisalik ja triibuline sisalik, jookseb ta siiski üsna kiiresti ja kätega on teda üsna raske püüda. Liiati on kivisisalik väga ettevaatlik ja eemaldub harva oma pelgupaigast kaugemale kui 10–15 meetrit. Sageli päästab ta end puu otsa ronides, kusjuures seda teeb ta spiraalselt nagu orav. Kui ta on siiski kinni püütud, siis katsub ta ennast agaralt lahti rebida, ajab suu pärani ja proovib püüdja sõrme külge klammerduda.

Toitumine
---------

Kivisisalikud söövad mardikaid, rohutirtse, röövikuid, usse ja teisi selgrootuid. Kui sisalik märkab saaki, siis tõmbub ta valvele, jälgib seda mõnda aega silmadega ja napsab siis kiire sööstuga saagi kinni. Suuri ritsikaid ja mardikaid raputab ta kaua suus, vahel laseb maha ja haarab siis jälle suhu. Sealjuures rebib ta saagil kõvad kitiinist osad (jalad ja tiivad) küljest ning lõpuks neelab allesjäänud saagi tervelt alla. Pärast söömist limpsib sisalik end hoolikalt puhtaks, tõuseb esijalgadele ja kõverdab aeglaselt keha eesosa, aidates sel moel toidul kiiremini kõhus liikuda.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Loomade elu", 5. kd. lk. 209–211
2. ↑  Kõre ja kivisisaliku Männiku püsielupaik laieneb poole võrra

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kivisisalik** |

* Kivisisalik andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

* "Eesti kivisisalike kaitse paraneb" ERR Novaator, 30. oktoober 2015
Jaan Miländer üliõpilasena. Foto: Carl Schulz, ERM Fk493:32
**Jaan Miländer** (29. august 1866 Pati vald, Pärnumaa – 25. märts 1940 Tartu) oli eesti akušöör-günekoloog. 

Ta õppis Jäärja vallakoolis ja Saarde kihelkonnakoolis, 1878–1880 Pärnu linna algkoolis, 1880–1885 Pärnu linna gümnaasiumis. 1886. aastal sooritas eksternina lõpueksamid Tallinna Aleksandri Gümnaasiumi juures. Aastatel 1887–1893 õppis Tartu Ülikoolis arstiteadust (lõpetas). 

Aastatel 1894–1896 töötas Tartu Ülikooli naistekliinikus assistendina. 1896. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis doktoriväitekirja ja sai meditsiinidoktori kraadi. 

Aastail 1897–1920 oli ta Penza kubermangu semstvohaigla naisteosakonna ja heitlaste varjupaiga juhataja, ämmaemandate kooli õpetaja ja Penza arstide seltsi üks asutajaid. Aastatel 1901, 1907 ja 1912 töötas lühemat aega kirurgia- ja naistekliinikutel Berliinis, Breslaus ja Münchenis. Korduvalt täiendas end Moskvas ja Peterburis. 1920. aastal valiti ta Tartu Ülikooli sünnitusabi ja naistehaiguste professoriks ja ülikooli naistekliiniku juhatajaks ning töötas selles ametis 1937. aastani. 1920–1935 oli ta ka naistekliiniku juures asunud ämmaemandate kooli juhataja. 

Ta rajas röntgen- ja raadiumravi kabineti. 

Ta kuulus Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlaskonda. Aastatel 1921–1924 oli ta Tartu Eesti Arstide Seltsi esimees.

Jaan Miländer

Teadustöö
---------

Tema uurimistöö teemade hulka kuulusid sünnitusjärgne aeg, emakaväline rasedus, abort ja selle mõju naise tervisele, emaka- ja munasarjakasvajad ning vähktõve ravi röntgenkiiritusega. 

Jaan Miländer on maetud Tartus Vana-Jaani kalmistule.

Viited
------

1. ↑  Eesti Arst, 9/1935, lk 741–743
Natalja Matvejeva (2019)
**Natalja Konstantinovna Matvejeva** (vene k. Наталья Константиновна Матвеева; sündinud 23. mail 1986 Moskvas) on Venemaa murdmaasuusataja, kes võistleb põhiliselt sprindis.

Matvejeva on võistelnud rahvusvahelisel tasandil alates 2004. aastast. Ta sai juunioride maailmameistrivõistlustel Kranjis 2006. aastal hõbemedali sprindis.

2017. aasta maailmameistrivõistlustel Lahtis võitis ta sprinditeates koos Julia Belorukovaga hõbemedali.

Esimest korda osales Matvejeva maailma karikasarjas Düsseldorfi etapil 22. oktoobril 2005 vabasprindis, kus ta sai 3. koha. Esimese võidu MK-sarjas sai ta sealsamas kaks aastat hiljem 27. oktoobril vabasprindis.

2009. aasta jaanuaris Whistleris toimunud MK-sarja etapil osutus Matvejeva dopinguproov positiivseks ja talle määrati kaheaastane võistluskeeld.

Saavutused
----------

### Maailmameistrivõistlustel

* 2017 Soome Lahtis
	+ Hõbe hõbemedal sprinditeates (koos Julia Belorukovaga)

### Juunioride maailmameistrivõistlustel

* 2006 Sloveenia Kranjis
	+ Hõbe hõbemedal sprindi vabasõidus

### Maailma karikasarjas

Natalja Matvejeva on osalenud (seisuga 25. veebruar 2019) 119 maailma karikasarja etapil ja jõudnud kolme parema hulka 12 korda, neist kaks korda võitnud.

#### Maailma karikasarja etapivõidud

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2007 | 27. oktoober | Düsseldorf |  Saksamaa | sprint vaba |
| **2.** | 2017 | 14. jaanuar | Dobbiaco |  Itaalia | sprint vaba |

Välislingid
-----------

* Natalja Matvejeva FIS-i kodulehel (inglise)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Helme kihelkonna rüütlimõisast; sama kihelkonna kirikumõisa kohta vaata Helme kirikumõis* |

---

Helme mõisa peahoone

**Helme mõis** (saksa keeles *Schloß Helmet*) oli rüütlimõis Helme kihelkonnas Viljandimaal. Nüüdisajal jääb mõis Valga maakonda Tõrva valda.

Keskajal asus enam-vähem mõisa kohal Helme ordulinnus.

Enne 1919. aasta mõisate võõrandamist olid mõisa viimased omanikud Strykid.

Mõisahooned
-----------

Mõisa ühekorruseline varaklassitsistlik peahoone ehitati Jakob Gustav von Rennenkampffi aegu 1760–1770. aastatel. Peahoone on säilinud tänapäevani.

Helme mõisa sepikoda
Kõrvalhooneist on säilinud Helme mõisa vesiveski ja Helme mõisa sepikoda. Historitsistlik maakividest sepikoda on Valga–Uulu maantee poolt ühekorruseline, õue poolt pooleteisekordne viilkatusega lõhutud maakividest ehitis. Lõunapoolne otsafassaad on lahendatud laiadele kivipostidele toetuva ulualusena, mille all asusid sepikoja väravad.

Helme lossipargis asus esimene Friedrich von Schilleri mälestusmärk (1805, hävinud)

1810. aasta Pärnu-Viljandi ülemkirikueestseisja von Liphardti korralduse alusel asutas Helme mõisnik Gustav von Rennenkampff Helme vallas asuwasse Vanakoollitare tallu kooli, mis oli esimene haridusasutis ka Helme kihelkonnas.

Helme mõisa endises härrastemajas avati 1925 Helme Põllutöökool, 1973. aastast Helme Kutsekeskkool.

Vaata ka
--------

* Helme ordulinnus

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Helme mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 23.12.2015)
2. ↑  Helme mõisa sepikoda kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 08.10.2020)
3. ↑  Helme algkool 120 aastane. Kaja, nr. 289, 11 detsember 1931

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Helme mõis** |

* Helme mõis Eesti mõisaportaalis

Helme kihelkond

**Kirik**: Helme  

**Mõisad**: Aitsra mõis | Ala mõis | Asu mõis | Helme mõis | Holdre mõis | Hummuli mõis | Jõgeveste mõis | Koorküla mõis | Kärstna mõis | Leebiku mõis | Lõve mõis | Murikatsi mõis | Patküla mõis | Riidaja mõis | Roobe mõis | Taagepera mõis | Taagepera-Vanamõisa mõis | Vanamõisa mõis
Abraham Zapruderi filmikaamera
**Abraham Zapruder** (15. mai 1905 Kovel, Volõõnia kubermang – 30. august 1970 Dallas) oli ameerika rõivafirma omanik, kes filmis oma amatöörfilmikaameraga 22. novembril 1963 Dallases president John F. Kennedy korteeži möödasõitu, ootamatult jäädvustades presidendi mõrva.

Abraham Zapruder sündis juudi perekonnas Kovelis Ukrainas. 1920. aastal asus Zapruderite perekond elama Ameerika Ühendriikidesse New Yorki. 1941. aastal kolis Zapruder Dallasesse. Oma rõivafirma asutas ta 1954. aastal.

Zapruderi kontor asus Dal-Tex'i hoones. Kui ta 1963. aasta 22. novembri hommikul tööle tuli, siis veenis tema sekretär Lillian Rogers teda koju minema amatöörfilmikaamerat tooma. Zapruder läkski koju ja tõi kaamera oma kontorisse. Algselt oli ta uskunud, et presidendi korteeži koguneb vaatama nii palju inimesi, et filmida pole nagunii võimalik. 

Kui president John F. Kennedy korteež läbi Dallase kesklinna sõitis, siis seisis Abraham Zapruder koos oma firma töötaja Marilyn Sitzmaniga Dealey Plazal kõnnitee äärest veidi eemal betoonestakaadil ja filmis presidendi möödasõitu. Kui kõlasid lasud, ei lõpetanud vapustatud Zapruder filmimist seni, kuni presidendi auto raudteeviadukti alla kadus.

Zapruder oli toimunust sedavõrd vapustatud, et ei kasutanud juhtunu järel enam kordagi filmikaamerat.

Abraham Zapruderi poolt jäädvustatud 26-sekundiline film on tuntud kui Zapruderi film.
**Veririisikas** (*Lactarius sanguifluus*) on pilvikuliste sugukonda riisika perekonda kuuluv seeneliik. 

Veririisikas oranžookerja või purpurpunaka seenelihaga riisikas, väga hea söögiseen, mida võib süüa värskelt, ilma kupatamata.

Välimus
-------

Veririisikal on kahvatuoranž ringvöödiline kübar. Kübara maksimaalne läbimõõt on 15 cm. Riisikas eritab veinpunast piimmahla, mis värvust ei muuda. Eoslehekesed on veinpunakad. Seenejalal on punakad koobaslaigud.

Levik ja kasvukoht
------------------

Veririisikas kasvab ainult Euroopas mändide all. Veririisikat leidub palju Kataloonias, kus ta on leidnud kasutamist kataloonlaste rahvusköögis. Eestis esineb ta harva, Põhja- ja Lääne-Eestis ning saartel. Veririisikas eelistab lubjarikast mulda ning levib loomännikutes, puis- ja kadakaniitudel. Oma vähese esinemise tõttu teda Eestis laiemalt ei tunta.

Sarnased liigid
---------------

Veririisikaga sarnanevad porgandriisikas, mis kasvab liivastes männikutes, ja kuuseriisikas, mis kasvab kuusikutes ja kuuse-segametsades. Veririisika ja porgandriisika sarnasus on põhjustanud segadusi Lääne-Euroopas, kus veririisikat korjatakse porgandriisika pähe. See segadus kajastab seente nimetustes ja nende viitamisel teistes maades. Selle segaduse põhjustas enesele teadmata rootsi loodusteadlane Carl von Linné, kes andis 1753. aastal ekslikult nimetuse *Agaricus deliciosus* (*deliciosus* tähendab ladina keeles "maitsev") porgandriisikale, mis osutus tegelikult veririisikaks. See avastati alles 20. sajandi lõpus ning tänapäeval peavad Lääne-Euroopa mükoloogid veririisikat paremaks söögiseeneks kui porgandriisikas selle krõbeduse tõttu.

Välislingid
-----------

* Veririisikas andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
Dagerrotüüp von Seidlitzist
Õlimaal Karl Johann von Seidlitzist 19. sajandil
**Karl Johann von Seidlitz** (6. (ukj 17. märts) 1798 Eestimaa kubermang – 7. (ukj 19. veebruar) 1885 Tartu) oli baltisaksa arstiteadlane, tõeline riiginõunik.

Ta õppis aastatel 1815–1820 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas.

1823 saadeti ta Astrahani võitlema kooleraepideemiaga. 1828–29 osales ta Seitsmendas Vene-Türgi sõjas peaarstina. Sõda lõppes Venemaale võidukalt ja Türgi pidi tegema talle suuri territoriaalseid järeleandmisi. Pärast erruminekut tuli ta Tartusse tagasi ja elas seal surmani. 1854 avaldas ta mälestusteraamatu Türgi sõjast "*Zur Erinnerung an den Türkischen Feldzug aus den Jahren 1828-29*".

1868–69 juhatas Seidlitz Eesti Looduseuurijate Seltsi.

Kultuurilukku läks Seidlitz sõprusega endast 15 aastat vanema Vassili Žukovskiga, kellega oli kirjavahetuses kuni viimase surmani 1852. Pärast kirjutas ta Žukovskist kolm raamatut (kaks vene ja ühe saksa keeles), neist viimane ilmus Žukovski 100. sünniaastapäevaks 1883.

Tema poeg oli bioloog Georg von Seidlitz.

Karl Johann von Seidlitz on maetud Raadi kalmistule.

Viited
------

1. ↑  Arnold Hasselblatt: *"Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat"*, Dorpat: C. Mattiesen, 1889, Matrikkel 1047, lk. 71

Välislingid
-----------

* 
*
1911. aastal Ameerikas ilmunud poster kapitalistliku süsteemi püramiidist
**Kapitalistliku süsteemi püramiid** on 1911. aastal Ameerika Ühendriikides ilmunud karikatuur, mis kritiseerib kapitalismi. Teos kujutab ühiskonna klassistumist ja majanduslikku ebavõrdsust. Esimest korda avaldati karikatuur Industrial Workeris, kus see kandis signatuuri "Nedeljkovich, Brashich, & Kuharich".

Karikatuuril on sotsiaalne püramiid: hierarhia, mille tipus seisab rikas vähemus, keda vaesunud massid ülal hoiavad. Püramiidi ülemine kiht kujutab kapitalismi esindavat rahakotti. Selle all seisavad kuningad ja riigijuhid sõnumiga "meie valitseme teid". Allpool riigijuhte asetsevad vaimulikud sõnumiga "meie narritame teid" ning nende all sõjavägi sõnumiga "meie tulistame teid". Eelviimasel kihil asub keskklass sõnumiga "meie sööme teie eest" ning kõige alumisel kihil töölisklass, kes kannab püramiidi enda õlul. Nende sõnum on "meie töötame kõigi eest … meie toidame kõiki".

Teos põhineb vene karikatuuril, mis avaldati anonüümselt 1900. aastal. Originaaltöö kujutab küürus töölisklassi, kes püramiidi ülal hoiab. Püramiidi all on salm "Tuleb kord aeg, mil vihast võetud inimesed oma küürus seljad sirgu lükkavad ning püramiidi ühe tugeva õlatõukega kukutavad." 1900. aasta originaalteosest erineb 1911. aasta karikatuur muu hulgas selle poolest, et Vene impeeriumi must kotkas on asendatud kapitalismi sümboliseeriva rahakotiga, Vene tsaari ja tsarinna asemel kujutatakse üldisemaid figuure (monarhi ja kahte riigijuhti) ning puudub revolutsiooniline salm. Mõlemas teoses sümboliseerib kukkunud laps tööliste armetust. Ühine joon on ka tööliste punane plagu, mis sümboliseerib sotsialistlikku liikumist.

Karikatuur kritiseerib kapitalistlikku süsteemi, eelkõige selles tekkinud raha ja võimu hierarhiat. Samuti illustreerib teos, kuidas töölisklass kõiki teisi ülal peab ning kuidas töölisklassi toetuse kadumisel laguneks praegune sotsiaalne kord.

1900. aastal ilmunud vene karikatuur kapitalistliku süsteemi püramiidist

Vaata ka
--------

* Kapitalism
* Ühiskond
* Sotsiaalne klass
* Tööjõud
* Hierarhia
* Sotsialism
* Vene impeerium

Viited
------

1. ↑  Bendix, Reinhard (1980). *Kings or People: Power and the Mandate to Rule*. University of California Press. Lk .
2. 1 2  "Item no. 28201". *Labor Arts*. Originaali arhiivikoopia seisuga 8. mai 2021. Vaadatud 7. novembril 2017.
3. ↑  Mulgan, Geoff (2013). *The Locust and the Bee: Predators and Creators in Capitalism's Future*. Lk .
4. ↑  Bushcovitch, Paul (2011). *A Concise History of Russia*. Viking Press.
5. ↑  Bendix, Reinhold (1980). *Kings Or People: Power and the Mandate to Rule*. University of California Press. Lk 540.
6. ↑  "Ameerikas avaldatud kapitalistliku süsteemi poster". 1911.
7. ↑  Anonüümne autor (1900). "Venemaal avaldatud karikatuur kapitalistliku süsteemi püramiidist".[*alaline kõdulink*]