recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Adolf Pauk** (13. jaanuar (vkj)/ 27. jaanuar 1902 Narva, Peterburi kubermang – 28. august 1941 Soome laht) oli Eesti poliitik (kommunist), EK(b)P Keskkomitee sekretär kaadrite alal.

Elukäik
-------

Adolf Paugu isapoolne vanaisa oli mõisa sepp Väike-Maarjas. Tema isa töötas puusepana ehitustel. 1912–1914 õppis Pauk Narva algkoolis (vene kirikukoolis), 1914–1915 [Jamburg]]i poeglaste algkoolis ning 1915–1919 Jamburgi kõrgemas algkoolis. Ühtegi kooli ta ei lõpetanud.

Suviti oli ta kohalikes taludes karjapoiss. 1918 oli tema isa Jamburgi töölisühingu liige ja võttis osa maakorraldustööst. Eesti Vabadussõja ajal põgenes perekond 1919. aasta juunis Loodearmee valgekaartlaste eest Narva.

1921. aastast 1922. aasta juulini töötas ta Narvas ehitustöödel ning seejärel 1922. aasta septembrini Harjumaal Linnamäe hüdroelektrijaamas lihttöölisena. Sealt kolis ta Narva, kus 1924. aasta 21. jaanuarini töötas Päevalehe kontoris käskjalana.

Poliitiline tegevus
-------------------

Töölisliikumisest hakkas Pauk osa võtma 1922. aasta augustis, kui Narva Linnakomitee ta Eestimaa Töörahva Partei liikmeks võttis. 1923 sai ta Eestimaa Töörahva Partei juures oleva Noorte Komitee sekretäriks. Sama aasta sügisel organiseeris ta EKNÜ Keskkomitee ülesandel Narva Kommunistliku Noorsoo ühingu.

Adolf Pauk oli Töörahva Ühise Väerinna kandidaat Narva linnavolikogu valimistel. 1924. aasta novembris 149 protsessil mõisteti ta eluks ajaks sunnitööle. Vanglast vabanes ta 1938. aasta 7. mai amnestiaga. Seejärel töötas pool aastat Narvas L. Mölderi juures saapapealsetegijana. Oktoobrist 1938 kuni maini 1940 oli kopsuhaige (vanglas oli ta põdenud luutiisikust). 

1939. aasta mais saadeti Adolf Pauk Narva linna hoolekande kaudu Taagepera kopsuhaigete sanatooriumi. Mais 1940 lahkus ta sanatooriumist ja asus tegutsema EKP Narva Komitees; oli EK(b)P KK Illegaalse Büroo volinik Narvas. 

1940. aasta juunis sai ta EK(b)P Narva linnakomitee sekretäriks (kinnitatud EK(b)P KK büroo otsusega 31.oktoober 1940) ning 1941. aasta jaanuarist oli ta ka Eesti NSV Narva linna Täitevkomitee liige. Oli ka Eesti NSV ajutise Ülemnõukogu ja Ülemnõukogu I koosseisu Presiidiumi liige. 

21. jaanuar 1941. aastal kinnitati Adolf Pauk EK(b)P KK büroo otsusega EK(b)P Keskkomitee sekretäriks kaadrite alal.

Nõukogude–Saksa sõja puhkedes osales Adolf Pauk Narva töölispolgu formeerimisel, mis arvati 8. armee 11. laskurdiviisi. Kuulus EK(b)P KK büroo otsusega loodud põrandaalusesse parteikeskusse.

Adolf Pauk hukkus Tallinnast taganemisel Balti laevastiku sõjalaeval "Jakov Sverdlov" Soome lahes.

Isiklikku
---------

Tal oli kolm nooremat venda. Tema lellepoeg oli jurist Kaarel Paas.

Välislingid
-----------

* Паук Адольф Юханович
* Pauk, Adolf. EKP liige aastast 1923. Rahvusarhiivi fotode andmebaas
**Karl Püss** (13./ 26. juuni 1913 Tartu – 3. aprill 1988 Tartu) oli eesti õigusteadlane.

Elulugu
-------

Karl Püss oli voorimehe poeg.

Lõpetas 1932. aastal Tartu Poeglaste Reaalgümnaasiumi ja 1937. aastal TÜ õigusteaduskonna. Õiguskandidaat (1953, TRÜ) väitekiri "Nõukogude kaubandushalduse organisatsiooni kujundamine Eesti NSV-s 1940/1941". 

Oli aastatel 1938–1941 Varangu, hiljem Jõhvi vallavalitsuse ametnik.

Võttis aastatel 1941–1945 sõjast osa Punaarmees. 

Aastast 1945 TÜ haldusõiguse assistent, vanemõpetaja ja aastast 1956 dotsent, 1947–1948 ka õigusteaduskonna prodekaan ning 1950–1961 õigus- ja õigus-majandusteaduskonna dekaan, 1963–1977 TÜ õppeprorektor, 1977–1987 riigi- ja haldusõiguse kateedri professori kohusetäitja. Õpetas haldusõigust.

Olnud ENSV Ülemnõukogu VII koosseisu saadik (oli seaduseelnõude komisjoni esimees) ja ENSV Ülemnõukogu Presiidiumi juriidilise osakonna konsultant. Võttis osa maakoodeksi ja parandusliku töö koodeksi projektide ettevalmistamisest.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: haldusõigus ja administratiivvastutus.

Teoseid
-------

Koostanud õppe-metoodilisi materjale. 20 teadustrükist.

* Nõukogude riigi ja õiguse osa sotsialistliku kaubandussektori loomisel Eesti NSV-s. // TÜ Toim 39 (1955)
* Kohalike töörahva saadikute nõukogude istungjärkude ettevalmistamisest ja läbiviimisest. Tallinn 1957
* Kõrgemate juriidiliste õppeasutuste töö ümberkorraldamisest. // Nõukogude Õigus (1959) 1
* Riigihaldusaparaat uue konstitutsiooni projektis, // Nõukogude Õigus (1977) 4
* Ajakirjandus, televisioon ja raadio (kaasautor I. Trikkel). // Nõukogude Eesti. Tallinn 1978

Tunnustus
---------

* 1967 Orden "Austuse märk"
* 1977 Tööpunalipu orden
* 1982 Eesti NSV teeneline jurist

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944, III. Tartu 1994. Lk 113
* Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Tartu 1987, 21
* II, 140
* EE 14, 395
* Tartu ülikooli ajalugu, III. Tallinn 1982. Lk 187, 313, 315, 375
* Edasi (1973) 26. VI
* Rahva Hääl (1988) 6. IV (nekroloog)

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013
* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Dultsimer
**Sloveenia muusika** on Sloveeniast pärinev või sloveenide loodud või esitatud muusika.

Sloveenia muusika on lähedalt seotud Austria muusikaga. Teatud määral sarnased on ka Horvaatia ja Põhja-Itaalia muusika Slovakkia piiri äärsetelt aladelt.

Cerkno lähedalt on leitud karu luust valmistatud umbes 55 000 aastat vana flööt, mida peetakse üldse kõige vanemaks leitud muusikainstrumendiks. Tänapäevase sloveenia muusika ajalugu võib jälgida alates 5. sajandist, kui kristlus jõudis Karantaaniasse. Sellest ajast on pärit vanimad liturgilised hümnid. Keskajal oli vaimuliku muusikaga samavõrd levinud ilmalik, mida esitasid teiste seas rändlaulikud. Alates 16. sajandist oli oluliseks mõjutajaks itaalia muusika. 18. sajandi teisel poolel saabusid saksa ooperiteatrid, mis said väga populaarseks. 19. sajandil tõusis esile romantiline muusika, mis oli märgatavalt sloveeniapärane, kuid saksa vähemus püüdis säilitada oma kultuuri. Ljubljana ooperimaja jagasid sloveeni ja saksa ooperiteatrid.

Rahvamuusikas on kesksel kohal mitmehäälne laul, mis on vähemalt kolmehäälne ja mõnes regioonis isegi kuni kaheksahäälne. Laulud on tavaliselt pehmekõlalised ja harmoneeruvad ning harva minoorsed. Levinumate rahvapillide seas on akordion, viiul, klarnet, tsitrid, flöödid ja Alpidele iseloomulikud vaskpuhkpillid.

Vaata ka
--------

* "Zdravljica", riigihümn
* Sloveenia Eurovisiooni lauluvõistlusel
**Tallinna Kesklinna Vene Gümnaasium** on vene õppekeelega üldhariduskool Tallinnas Kesklinna linnaosas aadressil Friedrich Reinhold Kreutzwaldi tänav 25.

1. septembril 2014 liideti Tallinna Kesklinna Vene Gümnaasiumiga Tallinna Juhkentali Gümnaasium (endine Tallinna 23. Keskkool). Kool sai enda käsutusse ka aadressil Juhkentali tänav 36 asuva hoone.

Ajalugu
-------

Kool tegutseb alates 1923. aastast. See oli esimene riiklikul ülalpidamisel olnud vene õppekeelega gümnaasium Tallinnas (esimene venekeelse õppetööga erakool, Vene Eragümnaasium, tegutses Tallinnas aastatel 1918–1940). 

Aastatel 1923–1934 kandis kool nimetust *Ревельская городская объединённая гуманитарная и реальная гимназия с русским языком обучения* (Vene õppekeelega Tallinna linna ühendatud humanitaar- ja reaalgümnaasium) ja tegutses hoones Narva mnt 6a, 1934–1937 *Таллиннская городская русская гимназия и средняя школа* (Tallinna linna vene gümnaasium ja keskkool), 1937–1940 Tallinna VI Gümnaasium ja Tallinna VI progümnaasium (*Таллиннская городская 6-я гимназия и 6-я прогимназия*), 1941–1944 *Таллиннская 6-я гимназия* (Tallinna 6. gümnaasium), 1944–1998 *Таллиннская 6-я средняя школа* (Tallinna 6. Keskkool). 

1999. aastast Tallinna Kesklinna Vene Gümnaasium.

Hooned
------

Kool on paiknenud ajaloo vältel erinevatel aadressidel:

* 1923–1931 Narva maantee 6а;
* 1931–1935 Karu tänav 16;
* 1935–1944 Pikk tänav 69.
* 1944. aastal, Nõukogude okupatsiooni alguses kolis kool praegusele aadressile – Elfriede Lenderi Eragümnaasiumi jaoks ehitatud hoonesse

Koolitöö
--------

Põhikoolis on õppekeel vene keel, alates 1. klassist õpitakse süvendatult kunsti ja infotehnoloogiat ja mõnesid ained eesti ja inglise keeles. Alates 5. klassist on kaks õppesuunda: reaalained-IT ja oskusained, õpitakse süvendatult inglise ja eesti keelt. Lisaks on võimalik õppida soome, hiina, prantsuse, saksa ja hispaania keelt. Gümnaasiumis on kaks õppesuunda: reaalained-IT ja kunst-IT, millele lisandub inglise keele süvaõpe. Lisaks õpitakse soome, saksa, hispaania, hiina ja prantsuse keelt.

Direktorid
----------

* 1923–1928 Grigori Barhov
* 1928–1940 Aleksander Peškov
* 1941–1944 Margarita Lensin
* 1944–1947 Margarita Volskaja
* 02.1947–10.1947 Zinaida Mahnovetskaja
* 1947–1960 Valeria Anton
* 1960–1964 Grigori Petrušin
* 1964–1990 Grigori Zotov
* 1990–1998 Irina Romašetškina
* 1998–2009 Vjatšeslav Gussarov
* 2009– ... Sergei Teplov

Koolis õppinud silmapaistvaid isikuid
-------------------------------------

* Moskva ja kogu Venemaa patriarh Aleksius II
* Tallinna ja kogu Eesti metropoliit Kornelius (Jakobs)
* Tallinna peaarhitekt Dmitri Bruns
* Ajaloolane David Vseviov
* Luuletaja ja kirjandusteadlane Jüri Ivask
* Näitleja Nikolai Bentsler
* Korvpallur Joann Lõssov

Viited
------

1. ↑  Tallinna Kesklinna Vene Gümnaasium Tallinna Haridusameti kodulehel vaadatud 16.02.2018
2. ↑  1103. Vabariigi Presidendi käskkiri nr. 261. Riigi Teataja, nr. 108, 23 august 1940

Välislingid
-----------

* Tallinna Kesklinna Vene Gümnaasium
* Kooli infoleht Tallinna Haridusameti kodulehel
Linna külmveo ühe teljega poolhaagis
**Linnavedude poolhaagis** (ingl.k. *city box semitrailer; city semitrailer*) on ühe või kahe teljega kerge, tagaluuktõstukiga furgoonpoolhaagis, mida kasutatakse peamiselt suurlinnades toimuvatel jaotusvedudel. Tüüpiliselt on linna jaotusvedude poolhaagise pikkus 9,0 m, 11,05 m või 12,35 m. Üheteljelisel linnapoolhaagisel on paarisrattad.

Ülevaade
========

Kuna osa toidukaupu vajavad veoprotsessis külma- või külmutusrežiimil hoidmist, on vajadus ka parema soojusisolatsiooni ja jahutusseadmega linnavedude pooltreilerite järele.  **Linnavedude termoboks poolhaagis** (ingl.k. *city thermobox semitrailer*) on ühe või kahe teljega, soojusisolatsiooni ja jahutusagregaadiga jahutatud või külmutatud toodete veoks mõeldud tagaluuktõstukiga bokspoolhaagis, mida kasutatakse peamiselt suurlinnades linnasisestel jaotusvedudel. Tüüpiliselt on poolhaagise pikkus 9,0 m, 11,05 m või 12,35 m, laius 2,60 m, kõrgus 2,55 m, koormaruumi siselaius 2,46 m/2,49 m, üheteljelise haagise kogukaal täislastis 22,0 t ja kahe teljega poolhaagise kogukaal 30,0 t. 

1. 1 2  *Transpordisõnastik*. 2020. ISBN 9789916960059.
**Mõisamaa mõis** (saksa keeles *Moisama*) oli rüütlimõis Simuna kihelkonnas Virumaal, tänapäeval jääb kunagine mõis Mõisamaa küla lähedale Väike-Maarja valda Lääne-Viru maakonnas. 

Mõisamaa rüütlimõis eraldati Salla mõisast 1687. aastal. Kirikuraamatute järgi (18.–19. sajand) oli mõisa maadel veel kaks küla, Mandevere (praegune Mõisamaa küla) ja Järvemäe. Kunagist Jerveka (Järvemaa, Jääremaa) küla Tammiku parkmetsa taga mäletatakse ainult paiga nime järgi.

Mõisa­maa mõisas sündis medit­siinidoktor Peter Magnus Friedrich von Maydell (1819–1884).

Mõishooned
----------

Mõisamaa mõisa hoonetest on säilinud vähe.

* Peahoone palkidest ehitati 1920. aastatel mõisa vundamendi ühte otsa pooleteistkorruseline püstpalkelamu. Säilinud on peahoone mantelkorsten ja osaliselt vundament.
* Tallid ehitati sovhoosi noorkarjalaudaks 1970. aastatel. Säilis ligikaudne asendiplaan.
* Hekitee suunal on säilinud palk-kivi mõisaaida paekivist nurgakonstruktsioonid.
* Maakivist magasiaida müürid said 1970. aastatel mürgilao funktsiooni.
* Mõisa küün. 1920. aastatel lammutati õlgkatusega suuremõõtmeline palkhoone ja selle mõlemasse otsa ehitati vanadest palkidest Piibe talu loomapidamishooned.
* Elamu. 1930. aastatel säilinud elamut kasutas alul Piibe talu pere, hiljem kasutati seda saunana. 1940. aastatel lammutati. Tänini on säilinud vundament.

Viited
------

1. ↑  Mõisamaa mõis (Simuna) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 16.05.2020)
2. ↑  Mõisamaa ms, www.eki.ee

Välislingid
-----------

* Mõisamaa mõis (Simuna) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
* Mõisamaa mõis (Simuna khk), Eesti Ajalooarhiivi kinnistute register

Simuna kirik
Simuna kihelkond

**Kirik**: Simuna  

**Mõisad**: Aru mõis | Avanduse mõis | Edivere mõis | Emumäe mõis | Härma mõis | Imukvere | Kellavere mõis | Koila mõis | Kuremaa mõis | Käru mõis | Laekvere mõis | Lasinurme mõis | Liinemõisa mõis | Luusika mõis | Lõusa mõis | Moora mõis | Muuga mõis | Mõisamaa mõis | Määri mõis | Orguse mõis | Paasvere mõis | Pallasvere mõis | Pudivere mõis | Rahkla mõis | Rohu mõis | Salla mõis | Simuna kirikumõis | Selli mõis | Sootaguse mõis | Tammiku mõis | Tillika mõis | Tuulivere mõis | Venevere mõis | Võivere mõis | Väiküla mõis | Vägeva mõis | Vända mõis
**Koostöös plaanimine, prognoosimine ja varude täiendamine** (*ingl.k. collaborative planning, forecasting and replenishment; CPFR*) on kontseptsioon, mis on suunatud integratsiooni suurendamisele tarneahelas ühiste tegevuste toetamise ja kaasaaitamise kaudu. *CPFR* -iga püütakse saavutada ühist varude juhtimist läbi tarneahela liikuvate toodete ühise jälgimise ja asendamise kaudu. Info jagamine tarnijate ja jaemüüjate vahel võimaldab plaanida ja rahuldada klientide nõudlust jagatud infol põhineva koostöösüsteemi kaudu. Võimaldab pidevat varude ja tarnevajaduste ajakohastamist, mis lõppkokkuvõttes suurendab tervikliku tarneahela tõhusust. Tõhususe kasvule aitab kaasa ka kõikide kaubanduspartnerite turustamise, varude ja transpordiga seotud kulude vähenemine. 

Tegemist on koostööprotsessiga, kus tarneahela liikmed (partnerid) planeerivad ühiselt tarneahela võtmetegevusi alates toorainete tootmisest ja kohaletoimetamisest kuni valmistoodete tootmise ja tarnimiseni. Koostöö hõlmab äritegevuse planeerimist, müügi prognoosimist ning kõiki materjalide ning valmistoodete varude täiendamisega seotud tegevusi. 

1. 1 2  *Logistikasõnastik*. Seilecs. 2021. ISBN 9789916960066.
**Rita Sild** (aastani 1957 **Rita Freiberg**; 27. veebruar 1931 Tartu – 15. aprill 2015 Tallinn) oli eesti korvpallur ja treener, üks Tartu Riikliku Ülikooli naiskonna liikmeid.

Ta lõpetas 1950 Tartu 3. Keskkooli ja 1954 Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) kehakultuuriteaduskonna.

Alustas korvpallitreeninguid 1947 Viktor Laatsi ja Edgar Naaritsa juhendamisel. 

Mängis 1949–1955 Tartu Ülikooli Spordiklubi ja TRÜ esindusnaiskonnas ning Eesti koondises.

Tal õnnestus saavutada NSV Liidu meistrivõistlustel 1951 ja 1953–1955 kuues, NSV Liidu sisemeistrivõistlustel 1954 kolmas, 1955 neljas ning 1952 ja 1953 viies koht. Ta oli ka NSV Liidu ametiühingute (1955) ja üliõpilaste meister (1951, 1953, 1954), Balti spartakiaadi võitja (1954).

Eesti meistrivõistlustel on ta võitnud 1949–1951 ja 1954 kuld- ning 1952, 1953 ja 1955 hõbemedali. Meistersportlane (1954).

1954–1956 oli ta Jõgeva Keskkooli kehalise kasvatuse õpetaja ja spordikooli treener, 1956–1963 Jõgeva Laste- ja Noorte Spordikooli direktor, 1963–1974 Tartu Laste- ja Noorte Spordikooli treener ja aastast 1965 ka õppealajuhataja. 

1975–1986 töötas Tallinna Spordiinternaatkoolis, 1971–1975 oli ühtlasi TRÜ esindusnaiskonna ja Eesti koondise teine treener ning 1973–1986 Eesti noortekoondise vanemtreener.

Juhendas 1974 NSV Liidu koolinoorte spartakiaadil ning 1974 ja 1977 noorte meistrivõistlustel pronksmedali võitnud naiskonda.

Tunnustus
---------

* 1977 – Eesti NSV teeneline treener

Välislingid
-----------

* Elulugu ESBL-is
**Ott Puuraid** (aastani 1936 **Ottomar Puuman**; 19. aprill 1904 Tallinn – 25. veebruar 1986 Viljandi) oli eesti arhitekt.

Elulugu
-------

Sündis kolmelapselises ehitustöölise peres. Tema isa töötas kümnikuna esimesel Siberi raudtee ehitusel ning ema oli nooruses Peterburis kodukooliõpetaja.

Haridus
-------

Ta lõpetas aastal 1923 Jakob Westholmi Gümnaasiumi ja aastal 1933 Tallinna Tehnikumi, praktika sooritas aastal 1932 Soomes Paimio sanatooriumi (asub Paimio väikelinnas Päris-Soome maakonnas) ehitusel (arhitekt Alvar Aalto juhendamisel).

Töökäik
-------

Ta töötas Tartu Ülikooli ehitusõpetuse kabinetis ja ülikooli arhitekti kohusetäitjana, aastatel 1934–1938 Tartu maa-arhitektina, 1938–1941 Eesti Raudtee Valitsuses ja Dorprojektis ning 1941–1944 Tehnikadirektooriumi ehitusvalitsuses.

1944–1960 töötas ta Viljandi rajooni esimese peaarhitektina, organiseerides linna ja rajooni sõjajärgseid taastamistöid, seejärel Viljandi rajooni ehitus- ja arhitektuuriosakonna peaarhitektina ja arhitektina.

Projekteeris koos Harald Armaniga korteriühingu Oma Pere elamu Roosikrantsi 8b (1938–1939), toetas linnade planeeringuid ning projekteeris rohkesti eramuid eeskätt Viljandisse, Tartusse, Suure-Jaani ja Võhmasse.

Oli kolmel korral Viljandi linna TSN saadik ja täitevkomitee liige.

Kuulus Arhitektide Liitu aastast 1958.

Isiklikku
---------

Oli alates 14. augustist 1937 abielus Harri Moora õega, lasteaiakasvataja Ellen Mooraga. Peres oli kolm last, poeg (1939) ja kaks tütart (1942 ja 1948).

Viited
------

1. 1 2 3  Joonsalu, K. Stöör, Ü. (17. märts 2004). "Aprillikuus möödub 100 aastat arhitekt Ott Puuraidi sünnist". *Sakala*. Vaadatud 31.12.2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
2. 1 2 3  "Õnnitleme juubilari!". *Sirp ja Vasar*. 19. aprill 1974. Vaadatud 31.12.2020.
**Hans Harjakas** VR II/3 (kuni 1. juunini 1940 **Hans Harjaks**; 4. märts (vkj)/ 16. märts 1891 Harjaka talu, Ridalepa küla, Sauga vald, Pärnu kihelkond – 20. veebruar 1970 Mõisaküla) oli Eesti sõjaväelane (reamees).

Õppis Sauga vallakoolis. Teenis ratsaväes alates 1912. aastast. 

Esimeses maailmasõjas teenis 6. tragunipolgus, vabanes 1918. aastal. 

Vabadussõjas osales 1. Ratsapolgu 3. eskadronis alates 25. detsembrist 1918. Viidi jaanuaris 1919 üle 2. Ratsapolgu 2. eskadroni. Demobiliseeriti aprillis 1920.

Vabariigi Valitsuse otsusega 15. septembrist 1920 anti 2. Ratsapolgu reamehele Hans Harjakale Vabaduse Risti II liigi 3. järk nr 1159, 

> „"hinnates wahwust, mis [ta oli] üles näidatud lahingus 24. veebruaril 1919 a. Räptsowa külade juures""
> 
> 
> 

Lisandus 10 000 marka ja Vabadussõja mälestusmärk.

Pärast sõda elas mõnda aega Audrus ning vedas autoga kaupu. Alates 1930. aastast asus perega elama Mõisakülla, kus töötas linavabrikus auto juhina, hiljem kütja-masinistina. Oli Vabaduse Risti Vendade Ühenduse (VRVÜ) Pärnu osakonna liige. 

Teise maailmasõja ajal pääses vanuse tõttu mobilisatsioonidest ning jäi repressioonidest puutumata. Oli pärast sõda kütja-masinist Mõisaküla linavabrikus kuni pensionile siirdumiseni 1956. aasta sügisel. 

Hans Harjakas suri 20. veebruaril 1970 Mõisakülas aju veresoonkonna lubjastumise tagajärjel. Ta on maetud Mõisaküla kalmistule.

Isiklikku
---------

Kirikukirjades olnud perekonnanimi Harjaks muudeti Mõisaküla linna perekonnaseisuametniku otsusega 1. juunist 1940, andes ainsaks nimekujuks Harjakas.
Verijärv novembris
Verijärv juunis
**Verijärv** (ka **Kasaritsa Verijärv**) asub Võru maakonnas Võru vallas Verijärve külas. 

Järve pindala on 24,9 ha (2007) ja suurim sügavus umbes 20 m. Limnoloogiliselt tüübilt on see kalgiveeline rohketoiteline järv.

Järvest voolab välja Koreli oja. 

Järve ja selle ümbruse kaitseks on loodud Verijärve maastikukaitseala.

Verijärv on üks ilusamaid orujärvi ümbruskonnas. See paikneb Võrust 3,5 km kagu pool väga järskude veerudega ürgorus, õigemini kahe oru (kagu-loode ja edela-kirdesuunalise) liitumiskohal ning on selletõttu lookja kujuga. Järve absoluutne kõrgus on pärast veetaseme viimast tõstmist 1960. aastail (½ m) umbes 90 m, ka pindala peaks olema vähemalt 20 m[*küsitav*], sügavus on kuni 19,4 m (keskmine sügavus 6,3 m). Sügavaim koht on järve keskosast veidi loode pool. Kaldad on järve keskel erakordselt järsud. Järv on olnud veelgi suurem ja sügavam, kuid 1922. aasta kevadel purunes väljavoolule ehitatud pais suurvee tõttu ja veetase langes 1½ m. Järve kallastel kasvab parkmets, kaguotsa lähedale ulatuvad põllu- ja heinamaad. Kaldad on enamasti kõvad, valdavalt liivased või savikast kruusast, ka kaldavööde on kõva ja liivane. Sügavamal katab põhja muda, mille paksus ulatub kohati 1 meetrini.

Läbivool on nõrk. Vesi on tugevasti kihistunud, kollakasroheline ja üsna läbipaistev (3,9 m). Veepinna lähedal on vesi hapnikuga üleküllastunud, põhjalähedased veekihid on ilma hapnikuta.

Järskude kallaste tõttu on taimestikku vähe, kuid liike palju (22). J. Käis on leidnud järvest ka võrdlemisi harva esinevat värd-penikeelt. Fütoplankton on järves üsna rohke ja liigirikas. Zooplankton pole järves kuigi rohke. Leidub tiibsõudikut, kes vajab jahedat hapnikurikast vett. Põhjaloomastik on keskmise ohtrusega. Vähesel hulgal leidub järves jõevähke.

Verijärv on liigirikka kalastikuga. On andmeid särje, ahvena, latika, haugi, suure viidika, roosärje, kiisa, säina, lutsu, kogre, linaski, angerja, nuru, võldase, koha ja isegi lepamaimu esinemise kohta.

Verijärvega on seotud mitu muistendit. Eriti levinud on jutt kurja Kasaritsa mõisniku uputamisest kutsari poolt, kes tõlla magava härraga Verijärve juhtinud. Veel praegugi olevat see tõld selge ilmaga näha. Verijärve nimi aga tulevat sellest, et orjade peksmisel olevat nende veri järve voolanud.
Jüri Tohver 1985. aastal
**Jüri Tohver** oli eesti alpinist. 

Ta oli esimesi eesti alpiniste, kes tõusis NSV Liidu kõrgeima mäe tippu.

1964. aastal lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi energeetikateaduskonna elektrimasinate ja -aparaatide eriala.
Ta töötas Tallinna Vineeri- ja Mööblivabriku insenerina.

Alpinism
--------

1965. aastal osales ta Pamiiri ekspeditsioonis seitsmetuhandelisele Lenini mäetipule ja tõusis teise rühma koosseisus Ragnar Palmre juhtimisel mäe lõunaküljest selle tippu. Tõusuga lõunast saadi Nõukogude Liidu esivõistlustel 4. koht. Baltikumi alpinistidel oli see tõus esimene ja tunnistati parimaks.

1970. aastal võttis ta osa III Eesti Pamiiri ekspeditsioonist, mille käigus 12 eesti alpinisti tõusid Ilmar Priimetsa juhtimisel Korženevskaja tippu. Tõusjate hulgas oli ka Jüri Tohver. Pärast seda tõusis ta koos 7 kaaslasega Heino Paltseri juhtimisel Kommunismi mäetippu (5B-raskuskategooria). Tõus Kommunismi tippu oli Baltikumis esimene. Aasta lõpul kokkuvõtete tegemisel tunnistati see tõus Baltikumi parimaks.

### Kõrgtõusud

* 1965 – Lenini mäetipp (7134 m)
* 1970 – Korženevskaja (7105 m)
* 1970 – Kommunismi mäetipp (7495 m)

Viited
------

1. ↑  TTÜ lõpetajad 1918–2006
2. ↑  Spordileht, 2 juuli 1965
3. 1 2  Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee
4. ↑  Ajalugu 1970–1979. firn.ee
5. ↑  Firni ajalugu. firn.ee
**Trzebnica maakond** (poola *powiat trzebnicki*) on maakond Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonna põhjaosas. Maakonna halduskeskus on Trzebnica linn.

Maakond jaguneb kuueks vallaks (*gmina*).

Linnad
------

| Linn | Pindala (km²) | Elanikke (2015) |
| --- | --- | --- |
| Oborniki Śląskie | 14,46 | 9118 |
| Prusice | 10,94 | 2226 |
| Żmigród | 9,49 | 6477 |
| Trzebnica | 8,36 | 13 161 |

* Oborniki Śląskie kirikOborniki Śląskie kirik
* Prusice raekodaPrusice raekoda
* Żmigródi palee varemedŻmigródi palee varemed
* Trzebnica raekodaTrzebnica raekoda

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. august 2017. Vaadatud 12. veebruaril 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑

Välislingid
-----------

* Koduleht

Alam-Sileesia vojevoodkonna vapp
Alam-Sileesia vojevoodkond

**Maakonnaõigustega linnad:** Jelenia Góra |
Legnica |
Wałbrzych |
Wrocław  

**Maakonnad:** Bolesławiec |
Dzierżoniów |
Głogów |
Góra |
Jawor |
Jelenia Góra |
Kamienna Góra |
Kłodzko |
Legnica |
Lubań |
Lubin |
Lwówek Śląski |
Milicz |
Oława |
Oleśnica |
Polkowice |
Środa Śląska |
Strzelin |
Świdnica |
Ząbkowice Śląskie |
Zgorzelec |
Złotoryja |
Trzebnica |
Wałbrzych |
Wołów |
Wrocław
**Emmerich Joseph von Breidbach zu Bürresheim** (12. november 1707–11. juuni 1774) oli 1763–1774 Mainzi peapiiskop ning alatest 1768. aastast ka Wormsi piiskop. Oma ametiaegadel viis ta läbi mitmeid valgustusajastust inspireeritud reforme.

Elulugu
-------

Emmerich Joseph sündis 12. novembril 1707 Koblenzis. Juba 1714. aastal saadeti ta Trierisse ning 1719. aastal Mainzi kirikukooli. Hiljem õppis ta ka Reimsis ja Kölnis. 1732. aastal sai tast Mainzis ning neli aastat hiljem ka Trieris toomhärra. 1754. aastal määrati ta Mainzi peapiiskop Johann Friedrich Karl von Osteini poolt ühe peapiiskopkonna ringkonna juhiks. 1758. aastal määrati ta ka dekaaniks. Osteini surma järel valiti Emmerich Joseph 5. juulil koguduse poolt Mainzi uueks peapiiskopiks. Ametisse pühitsemine toimus haiguse tõttu alles 13. novembril.

Peapiiskopina tahtis Emmerich ebausklike kommete levikut piirata ning rahva seas intellektualismi levitada. Kuigi ta ise oli katoliiklik peapiiskop, määras ta Erfurdi Ülikooli professoriks protestandi ning Mainzi Ülikooli õpetajaks ühe oma kriitikutest. Lisaks vähendas ta ka kirikupühasid.Emmerich Joseph aitas Mainzis leevendada ka rasket majanduslikku olukorda, toetades tööstusi (nt. portselanivabrik Höchstis) ning piirates toiduhindu. Lisaks piiras ta vaimulikkonna privileege, arendas koole ja õpetajate väljatreenimist ning toetas rahaliselt ülikoole. Wormsi piiskopina muutis ta selle diötseesi põhiseadust ning piiras mungaordude rahalisi õigusi. Peapiiskopi nõunikud sellel ajal olid Karl von Groschlag ja Franz von Bentzel. Reformide tõttu hakati peapiiskopi vastu mõjuringkondades pahameelselt suhtuma. Seda viha suurendas ka 1773. aastal jesuiitide kolleegiumite laiali saatmine Emmerich Josephi poolt. Oma reformide tõttu ei sallitud Emmerich Josephit kuurvürstkonna konservatiivsemates ringkondades, kuid selle eest oli tal tavaelanikkonna seas suur populaarsus.

Emmerich Joseph oli Trieri abipiiskop Johann Nikolaus von Hontheimi toetaja ning osales ka Joseph II kroonimistseremoonial.Emmerich Josephi ametiajal nägi Mainzi linn suuri ehitusprojekte, mille käigus rajati kaks kirikut (nt. Püha Augustinuse kirik), kabel, ratsutamiskool ja kahuritehas. Lisaks paigaldati linna 1772. aastal tänavavalgustus. Lisaks toimusid tema ajal ka Rooma-aegsete esete välja kaevamine ja peapiiskopkonnas säilitamine.

Emmerich Joseph suri 11. juunil 1774 insulti. Oma testamendis lasi ta rajada Mainzi vaeste- ja orbudemaja. Hiljem on levinud ka teooriad, et ta mürgitati.

Viited
------

1. ↑  "Archbishop Emmerich Joseph von Breidbach zu Bürresheim †". Vaadatud 30.09.2023.
2. 1 2 3  "Emmerich Joseph von Breidbach-Bürresheim". Vaadatud 30.09.2023.
3. 1 2 3 4 5  (Allgemeine Deutsche Biographie)
4. 1 2 3 4  "Emmerich Joseph Freiherr von Breidbach-Bürresheim". Vaadatud 01.10.2023.

### Kasutatud allikad

* "Emmerich Joseph." Allgemeine Deutsche Biographie. 1877.
**Lilli-Linda Promet** (16. veebruar 1922 Petseri – 16. veebruar 2007 Tallinn) oli eesti ajakirjanik ja kirjanik.

Elukäik
-------

Ta sündis maalikunstnik Aleksander Prometi peres. Lõpetanud Tallinna 18. algkooli, asus ta 1935. aastal õppi­ma keraamikat Riigi Kunsttööstuskoolis, mille lõpetas 1940. aasta kevadel.

Pärast Nõukogude anneksiooni läks ta 1940. aasta sügisel tööle Noorte Hääle toimetusse. Nõukogude–Saksa sõja puhkedes evakueerus ta Nõukogude tagalasse Tatari ANSV-sse. 1943. aasta suvel lähetati ta tööle Leningradi eestikeelsete raadiosaadete toimetusse.

Aastail 1944–1951 oli ta ajakirjanik Tallinnas: aastail 1944-1945 Rahva Hääle kaastööline Leningradis ja Tallinnas, Fotolehe toimetaja ning ajakirja Pilt ja Sõna toimetuse vastutav sekretär. Seejärel oli kutseline kirjanik Tallinnas.

Looming
-------

Alustanud novellide ja jutus­tustega, kujunes temast kiiresti arvestatav kirjanik, kes on loonud teoseid paljudes žanrides. 1958. aastal debüteeris ta ajakirjas Looming kolme proosa­­raamatuga. Need olid novelli­­ko­­gu "Ainult puhtast armas­tu­sest", jutustuste kogu "Püha kuns­ti jüngrid" ning reisiraamat "3 × pakitud kohver", viimane neist on kirjutatud koos abikaasa Ralf Parvega.

Hea vormitaju ja isikupärane stiil andsid talle algusest peale väljapaistva koha eesti novellistide hulgas. Seda positsiooni kindlustasid kogud "Roosa kübar" (1961) ja "Lamav tiiger" (1964), mida üksmeelselt peetakse tema kaalukamaks ko­guks.

Tema jutustuste ja novellide alusel on valminud viis filmi: "Roosa kübar", "Üksi", "Tütarlaps mustas", "Ühe suve akvarellid" ja "Pimedad aknad". Ta on dokumentaalfilmi "Elsa Maasik" stsenarist.

### Proosa

Ta on kirjutanud romaanid "Meesteta küla" (1962), "Primavera" (1971), "Tüdrukud taevast" (1979) ja "Iisabel" (1992). Kolm esimest on kas otseselt või kaudselt seo­tud sõjaga.

* "Ainult puhtast armastusest. Novelle ja laaste". Tallinn: Ajalehtede-Ajakirjade Kirjastus, 1958
	+ Novell "Koera surm"
* "Ühe suve akvarellid"
* "Lamav tiiger" (1964)
* "Kes levitab anekdoote?" (1967)
* "Taputilgake" (1968)
* "Primavera" (1971)
* "Tüdrukud taevast" (1979)
* "Iisabel: romaan" (1992)
* "Aheldatud muusa" (1997)

### Näidendid

* "Los Cap­richos" (1976)
* "Else, Teeba prints" (1982)

Liikmesus
---------

* 1958 Eesti NSV Kirjanike Liit
* 1969 Eesti Kinematografistide Liit

Tunnustus
---------

* 1971 Eesti NSV teeneline kirjanik
* 1998 Eesti Kinoliit auliige

Isiklikku
---------

Tema isa oli maalikunstnik Aleksander Promet.

Tema abikaasa oli kirjanik ja kirjandustegelane Ralf Parve, nende poeg oli ajakirjanik ja poliitik Ralf R. Parve.

Kirjandus
---------

* Ülo Tonts. "Promet, Lilli". // Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn 1995. Lk 420–421
* Sirly Hiiemäe. "Kirjanik kübaraga. Lilli Prometi lugu". Monograafia. Tallinn: Eesti Raamat, 2019. ISBN 9789949658718
*

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Lilli Promet** |

* Haud Tallinna Metsakalmistul
**Leptonlaeng** (ka leptoniarv) on ühine mõiste elementaarosakesi leptoneid iseloomustavate kvantarvude komplekti kohta. Leptonlaenguliike on kolm:

* elektronlaeng (ehk elektroniarv), mis on elektronil ja elektronneutriinol;
* müüonlaeng (ehk müüoniarv), mis on müüonil ja müüon-neutriinol;
* taulaeng (ehk tauarv), mis on tauleptonil ja tauneutriinol.

Üldine kirjeldus
----------------

Süsteemi leptoniarv ({\displaystyle L}) on defineeritud kui süsteemis olevate leptonite arv miinus antileptonite arv. See tähendab, et leptonlaeng on aditiivne kvantarv. Igal leptonil on leptoniarv 1 ja antileptonil vastavalt –1.

Igal leptonpaaril on oma leptonlaengu liik.

* {\displaystyle L\_{\mathrm {e} }} tähistab elektroniarvu ning see on 1 elektronil ja elektronneutriinol, –1 positronil ja antielektronneutriinol ning 0 kõigil ülejäänud elementaarosakestel.
* {\displaystyle L\_{\mathrm {\mu } }} tähistab müüoniarvu ning see on 1 müüonil ja müüon-neutriinol, –1 vastavatel antiosakestel ning 0 kõigil ülejäänud elementaarosakestel.
* {\displaystyle L\_{\mathrm {\tau } }} tähistab tauarvu ning see on 1 tauleptonil ja tauneutriinol, –1 vastavatel antiosakestel ning 0 kõigil ülejäänud elementaarosakestel.

Leptonlaengu jäävus
-------------------

Leptonlaeng (ja ka leptonlaengu liik) on kõikides vastasmõjudes jääv. See tähendab, et kõikides protsessides peavad protsessi sisenevate ja protsessist väljuvate leptonite arv ja leptoniliikide arv olema samad.

Siiski eksisteerib olukordi, kus leptoniliik ei ole jääv (neutriinovõnkumised).

Kui neutriinode seisumass oleks 0, siis peaks vastavalt stardardmudelile leptonlaengu liik olema jääv. Kuna vaatlus- ja katsetulemused kinnitavad, et teatud olukordades ei ole neutriinode leptonlaengu liik jääv (näiteks müüon-neutriino võib muutuda elektron-neutriinoks), siis järelikult peab neutriinodel olema mass.

Samuti ei ole chirali anomaalia (see toimub osakeste "lekkimisel" ühest vaakumist teise tunneliefekti tõttu) puhul jääv leptoniarv. Siiski arvatakse, et kvantarv B-L (barüonide arv miinus leptonite arv) on jääv.
**Salazar Slytherini medaljon** on maagiline ese J. K. Rowlingu romaanisarjas "Harry Potter". Medaljon on üks Lord Voldemorti varikätkidest.

Eseme ajalugu
-------------

Viiendas osas leidsid medaljoni Grimmauld Place'i elanikud, kes üritasid sellega midagi ette võtta, kuid tulutult. Tol hetkel ei olnud Harry Potter teadlik sellest, et medaljon on määratu tähtsusega. Kuldne medaljon visati majast välja. Kuid Sirius Blacki majahaldjas Kreacher varastas selle nende teadmata tagasi.

Seitsmendas osas põgenesid Harry Potter ja ta kaks paremat sõpra Ron Weasley ja Hermione Granger Grimmauld Place'ile peale Voldemorti ja tema surmasööjate riigipööret võlumaailmas. Harry Potter, kes oli pool aastat tagasi leidnud tolle medaljoni täpse koopia, milles oli olnud kiri, kus keegi R.A.B oli ähvardanud varikätki hävitada. Olles Grimmauld Place'il taipas ta, et too isik oli olnud Siriuse noorem vend Regulus Black. Hermione'ile tuli aga meelde too varikätk, mis oli ära visatud ning trio kutsus Kreacheri enda juurde, kes ütles järelepärimise peale, et medaljon on kadunud ning Mundungus Fletcher selle ära varastanud. Kreacheril kästi üles otsida varas ning Fletcher teatas, et ta oli selle kärnkonna moodi roosa kampsuniga naisele maha müünud. Harry tapipas, et too indiviid oli Dolores Umbridge ning seetõttu tungiti Võlukunsti Ministeeriumisse, kust see Umbridge'i käest ära võeti.

Kolm sõpra hakkasid seda kordamööda kandma, sest neil ei olnud seda millegagi hävitada. Nende teadmata võttis see ese tihti nende üle võimust ja süstis neisse viha. Kogu asi kulmineerus sellega, et Ron Weasley põgenes oma sõprade juurest ära, jättes medaljoni neile. Hiljem aga, kui oli leitud viis, kuidas varikätk hävitada, tuli Ron tagasi ning päästis Harry elu. Tänutäheks andestasid Harry ja Hermione talle ning Ron hävitas selle kohutava eseme Gryffindori mõõgaga.
**Vello Lattik** (15. september 1935 Tartu – 30. august 2007) oli eesti kirjanik.

Ta oli alates 1994. aastast Keskerakonna liige.

Elukäik
-------

Lõpetas 1956. aastal Tartu 1. Töölisnoorte Keskkooli, 1961. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna ja 1984. aastal Moskvas Gorki-nimelised kõrgemad kirjanduskursused. 

Oli aastatel 1961–1962 Viljandi rajooni perekonnaseisuaktide Büroo juhataja ja 1962–1967 autobaasis insener. Töötas alates 1967. aastast Gagarini-nimelises näidissovhoostehnikumis juristi, ökonomisti ja töölisena. Elas Viiratsis. 

Oli alates 1992. aastast "Rahva Hääle" toimetuse liige.

Teoseid
-------

### Romaanid

* "Pastoraal mummulisest kleidist" (1978)
* "Kuus head inimest" (1979)
* "Suudlus lumme. Babyloni tüdrukud" (1981)
* "Mihklipäeval. Mihklikuul" (1983)
* "Orkester" (1989)
* "Kohtumiseni unistustes!" (Viljandi 2001)
* 

### Artiklikogu

* "Valitud publitsistikat" (1985)

Liikmesus
---------

* 1979 Eesti NSV Kirjanike Liit

Tunnustus
---------

* 1981 – A. H. Tammsaare nimeline kirjanduspreemia ("Kuus head inimest")
* 1992 – Anton Suurkase nimeline kirjandusauhind ("Sirge Säär Sukas Roosas")

Kirjandus
---------

* Oskar Kruus. "Lattik, Vello". // Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn 1995. Lk 273

Välislingid
-----------

* Vello Lattik Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
* Haud Viljandi vanal kalmistul
**Pétervására** on linn Ungaris Hevesi komitaadis, Pétervására kreisi halduskeskus.

Geograafiline asend
-------------------

Pétervására asub Slovakkia piirist 13 km kaugusel, komitaadikeskusest Egerist ligikaudu 24 km loodes. Linna läbib maantee M23.

Ajalugu
-------

Asulat on ürikutes esmamainitud 1247. aastal (*Peturwasara*). 15. sajandi keskel oli Pétervására laatade pidamise õigusega turulinn. 16. sajandil põletasid türklased Pétervására maha. 1699. aastal läks Pétervására Keglevichite perekonna valdusesse ja kuulus neile kuni 1945. aastani. 1760. aastal valmis barokkstiilis Keglevichi loss.

Linnaõigused sai Pétervására 1. märtsil 1989.

Sõpruslinnad
------------

* Slovakkia Jesenské, Slovakkia
* Rumeenia Fântânele, Rumeenia
* Poola Szczurowa vald, Poola

Viited
------

1. ↑  Detailed Gazetteer of Hungary, vaadatud 5.11.2023.
2. ↑  László Szentes: Település történet Pétervására Online, 16. august 2017. Vaadatud 15. aprillil 2024
3. ↑  László Szentes: Pétervására a 30 éves város Pétervására Online, 6. märts 2019. Vaadatud 14. aprillil 2024
**Veljo Kuusemäe** (sündinud 8. septembril 1947 Martna vallas Läänemaal) on eesti kergejõustiklane. 

Lõpetas 1966 Haapsalu 1. keskkooli, õppinud Tallinna Pedagoogilise Instituudi Kehakultuuri teaduskonnas. Kergejõustikku harrastas aastast 1961 Haapsalu spordikoondises Einart Proosi suunamisel, tuli 1965 kettaheites Nõukogude Liidu noortemeistriks, oli 1966 Euroopa juunioride mängudel 5. Tallinnas. Treenis Heino Lipu juhendamisel. 

Püstitas 1971 kettaheites Nõukogude Liidu rekordi 63.70 (Euroopa hooaja edetabeli 10. tulemus) ja tuli 1974 Nõukogude Liidu meistriks. Eesti meistrivõistlustel võitnud 1967–1978 kettaheites 5 kulda, 2 hõbedat ja 3 pronksi ning kuulitõukes hõbeda ja pronksi, talvistel meistrivõistlustel kettaheites 1 kulla, hõbeda ja pronksi ning kuulitõukes pronksi. 

Parandanud 1969–1977 6 korral Eesti kettaheiterekordit (58.50 – 64.54). Isiklik kuulitõukerekord 17.14 (1978). Meistersportlane (1968), suurmeister (1971). Kuulunud 31 korda Eesti koondisse, võistelnud ka Nõukogude Liidu koondises. Kuulunud Dünamosse.
**Jesse Hughes** (sündinud 6. mai 1989), tuntud kui **Vanic**, on Kanadast pärit DJ ja produtsent.

Varajane elu
------------

Hughes oli algkoolis metallika entusiast ning tal tekkis huvi hardstyle ja hiljem muusika produktsiooni vastu. Ta mängis nelja-aastaselt klaverit. Hughes kogus tuntust remiksides artistide nagu Yeah Yeah Yeahs, Lana Del Rey ja Birdy laule. Ta ütles Forbesile "Minu elus kerkisid üles pere- ja isiklikud probleemid, mis panid mind muutma oma eesmärke ja suunda. Ma otsustasin, et miks mitte oma nooruses teha midagi väga lahedat ja teistsugust, mis ka mind ennast paelub. Ilmselgelt kujunes selleks muusika, mis on mu elu üks suurimatest osadest." Hughes õppis Simon Frasier Universitys äri, kuid jättis õpingud pooleli, et jätkata oma muusikalist karjääri.

Karjäär
-------

Aastal 2014 tegi ta remiksi Machinehearti loost "Circles", mis sai kahe nädalaga üle miljoni striimi. Aastal 2016, tema mänedžeri Sebastian Barwinski julgustusel allkirjastas ta lepingu plaadifirma Disruptor Recordsiga, mis on Sony Musicu ja Adam Alperti ühisettevõtte. "Adam ja Disruptor oli õige valik. Kõik mis nad teevad on tipptasemel ja nendega on väga hea koostööd teha." sõnas Hughes. Ta avaldas oma debüüt singli "Samurai" nendega. 20. jaanuaril 2017 avaldas ta laulu "Too Soon", mille esituses teen kaasa Maty Noyes. Nielsen Musicu arvustusel kogus laul Ameerikas 740 000 striimi ning esimese nädala jooksul müüdi 1000 allalaadimist. Laul debüteeris Billboardi Dance/Electronic Songs listis 40. kohal. Tema laul "Staring at the Sun" koostöös Clara Maega on samuti avaldatud Disruptori kaudu. See laul oli kolmas, mis ta Disruptori alt avaldas.

Diskograafia
------------

### Singlid

#### Juhtiva artistina

| Tiitel | Aasta |
| --- | --- |
| "Samurai"
(featuring Katy Tiz) | 2016 |
| "Too Soon"
(featuring Maty Noyes) | 2017 |
| Staring At the Sun"
(featuring Clara Mae) | 2017 |
| "Good On Me!"
(featuring Olivia Noelle) | 2019 |

##### Osalise artistina

| Tiitel | Aasta |
| --- | --- |
| "Circles"
(Machineheart featuring Vanic) | 2015 |

### Remixid

* Big Sean - "Bounce Back"
* Birdy - "Skinny Love"
* CHVRCHES - "The Mother We Share"
* Tove Styrke - "Borderline"
* Coleman Hell - "2 Heads"
* K.Flay - "Make me fade", "Cops", "Can't Sleep"
* Lana Del Rey - "West Coast", "Summertime Sadness"
* Major Lazer *featuring* Wild Belle - "Be Together"
* The Chainsmokers - "Setting Fires"
* Zella Day - "Compass", "Hypnotic", "High", "Wonderwall"
* Above & Beyond - "We're All We Need"
* G-Eazy - "But A Dream"
**Mükoplasmad** (*Mycoplasma*) on mikroorganismid, kuuluvad *Mollicutes* klassi. Nad on väikseimad looduses vabalt elavad bakterid. Neid leidub nii taime- kui ka loomariigis, kokku on neid rohkem kui 150 liiki. Inimestel põhjustavad haigestumist 16 liiki.

Mükoplasmade üldiseloomustus
----------------------------

Mükoplasmad on 0,2–0,3μm suurused pleomorfsed mikroobid, mis esinevad nii kerajate kui ka hargnenud niitjate vormidena. See on tingitud rigiidse rakuseina puudumisest. Nende mikroobide omapäraks on see, et nad suudavad läbida bakterite filtreid.
Mükoplasmadel puudub rakusein, kuid samal ajal esineb neil välismembraan ning tsütoplasma on ümbritsetud tsütoplasmaatilise membraaniga.
Rakuseina puudumise tõttu ei toimi neile antibiootikumid, mis toimivad rakuseinale, nad ei värvu Grami meetodi järgi.

Mükoplasmad paljunevad pooldumise teel, nad on fakultatiivsed anaeroobid või aeroobid ja sisaldavad steroole, erinedes sellega teistest mikroorganismidest.

Mükoplasmad on väliskeskkonna mõjudele, eriti temperatuurile, väga tundlikud. Neid on võimalik surmata praktiliselt kõigi desinfitseerivate vahenditega ja nad ei talu kuivamist ning hävivad juba 45-55 °C juures 15 minuti jooksul.
Osvaldo (2017)
**Osvaldo Lourenço Filho** (tuntud lihtsalt kui **Osvaldo**; sündinud 11. aprillil 1987 Fortalezas) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana Brasiilia kõrgliigaklubis Vitória.

Ta alustas Fortalezas ka klubikarjääri. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2007. aastal. Hooajal 2008–09 mängis ta laenul Araabia Ühendemiraatide kõrgliigaklubis Dubai Al-Ahli, tulles klubiga sel hooajal riigi meistriks. Hooajal 2009–2010 mängis ta laenul Portugali kõrgliigaklubis SC Braga. 2011. aasta hooajal mängis ta laenul Brasiilia kõrgliigaklubis Ceará.

Aastatel 2012–2014 mängis Osvaldo Brasiilia kõrgliigas São Paulo ridades. 2012. aastal mängis ta klubis koos Lucas Mouraga. 2012. aasta detsembris võitis ta São Pauloga Copa Sudamericana, mille teises ja otsustavas finaalmängus võitis São Paulo Osvaldo ja Lucas Moura väravatest Argentina klubi Tigre.

2015. aasta jaanuaris sõlmis Osvaldo lepingu Saudi Araabia kõrgliigaklubiga Al Ahli, kuid juba 2015. aasta keskel naasis ta Brasiilia kõrgliigasse, liitudes Fluminensega. 2017. aastal mängis ta Brasiilia kõrgliigas Sport Recifes. 2018. aasta esimeses pooles mängis Fortalezaga Brasiilia esiliigas. 2018. aasta teises poolel mängis ta Tai kõrgliigaklubis Buriram United, kellega tuli sel aastal Tai meistriks.

2019. aasta alguses liitus Osvaldo taas Fortalezaga. 2022. aastal mängis ta Brasiilia esiliigaklubis CSA. 2023. aastal liitus ta Vitóriaga, kellega võitis samal aastal Brasiilia esiliiga.

Saavutused
----------

Fortaleza
* Campeonato Cearense: 2008, 2019, 2020, 2021
* Copa do Nordeste: 2019

Shabab Al-Ahli
* UAE Football League: 2008–09

Ceará
* Campeonato Cearense: 2011

São Paulo
* Copa Sudamericana: 2012

Al Ahli
* Saudi Crown Prince Cup: 2014–15

Fluminense
* Primeira Liga: 2016

Buriram United
* Thai League 1: 2018
* Thailand Champions Cup: 2019

Vitória
* Campeonato Brasileiro Série B: 2023
* Campeonato Baiano: 2024
Gustavo Scarpa 2022. aastal Palmeirase mängijana
**Gustavo Henrique Furtado Scarpa** (sündinud 5. jaanuaril 1994 Hortolândias) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Atlético Mineiro.

Brasiilia kõrgliigas debüteeris ta 2014. aastal Fluminense meeskonnas. Läbimurde tegi ta 2015. aasta hooajal, kui osales 28 liigamängus ja lõi viis väravat. 2016. aastal lõi ta Brasiilia kõrgliigas kaheksa väravat ning andis kümme väravasöötu, millega oli liigas Palmeirase mängija Dudu kõrval liigas enim väravasööte andnud mängija. 2017. aastal andis Gustavo Scarpa 12 väravasöötu, millega oli taas liigas esimesel kohal.

2018. aasta jaanuaris sõlmis ta viieaastase lepingu ´Brasiilia kõrgliigaklubiga Palmeiras. 2018. aastal tuli ta Palmeirasega Brasiilia meistriks. 2021. aastal andis Gustavo Scarpa 13 väravasöötu ning oli jällegi enim väravasööte andnud mängija. Aastatel 2020 ja 2021 võitis ta Palmeirasega Lõuna-Ameerika klubide meistrisarja Copa Libertadorese. 2022. aastal tuli ta Palmeirasega teist korda Brasiilia meistriks. Samal hooajal lõi ta liigas seitse väravat ja andis 12 väravasöötu ning valiti hooaja lõpus liigahooaja parimaks mängijaks ja sümboolsesse koosseisu.

2022. aasta detsembris sõlmis ta Inglismaa kõrgliigaklubiga Nottingham Forest lepingu, mis pidi kehtima 2026. aasta juunini. Inglismaa kõrgliigas debüteeris ta 4. jaanuaril 2023 mängus Southamptoni vastu. Hooaja 2022/23 teises pooles sai ta Inglismaa kõrgliigas kirja kuus mängu ning neist vaid kahes kuulus ta algkoosseisu. 2023. aasta augustis läks ta Nottingham Forestist laenule Kreeka kõrgliigaklubisse Olympiakós.

2024. aasta jaanuaris naasis ta Brasiilia kõrgliigasse ja sõlmis nelja-aastase lepingu Atlético Mineiroga.

Brasiilia jalgpallikoondises debüteeris Gustavo Scarpa 25. jaanuaril 2017 sõprusmängus Colombia vastu.

Saavutused
----------

Palmeiras
* Campeonato Brasileiro Série A: 2018, 2022
* Campeonato Paulista: 2020, 2022
* Copa Libertadores: 2020, 2021
* Copa do Brasil: 2020
* Recopa Sudamericana: 2022

Atlético Mineiro
* Campeonato Mineiro: 2024

Viited
------

1. ↑  "Palmeiras acerta a contratação de Gustavo Scarpa". ge.globo.com. 15.1.2018. Vaadatud 8.2.2022
2. ↑  Club, Nottingham Forest Football. "Reds sign Gustavo Scarpa". *Nottingham Forest Football Club*.
3. ↑   (vaadatud 28.8.2023)
4. ↑  "Scarpa set to depart for Atlético Minero". *Nottingham Forest FC*. 28. detsember 2023.
Dilma Rousseff
**Dilma Vana Rousseff** (sündinud 14. detsembril 1947 Belo Horizontes) on Brasiilia poliitik.

Tema isa, Petǎr Rusev (hilisema nimega Pedro Rousseff) oli sündinud Bulgaarias Gabrovos. Ta oli aktiivne kommunist ja põgenes jälitamise eest Prantsusmaale ja sealt 1930. aastatel Brasiiliasse. 

Dilma Rousseff on õppinud majandusteadust.

Ta kuulub Tööliste Parteisse. Aastatel 2003–2005 oli ta Brasiilia mäendus- ja energiaminister, seejärel kuni märtsini 2010 valitsuse kantseleiülem.

31. oktoobril 2010 peetud presidendivalimiste teises voorus valiti ta Brasiilia presidendiks. Tema ametiaeg algas 1. jaanuaril 2011. Oktoobris 2014 peetud presidendivalimistel valiti ta uueks ametiajaks, mis algas 1. jaanuaril 2015.

12. mail 2016 otsustas senat peatada kuueks kuuks Dilma Rousseffi volitused presidendina seoses süüdistustega, mis puudutavad riigieelarvega manipuleerimist. 31. augustil 2016 ta tagandati.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Dilma Rousseff** |

* Koduleht

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Luiz Inácio Lula da Silva** | **Brasiilia president**2011–2016 | Järgnev**Michel Temer** |
**Richard Theodor Palm** VR I/3 (29. september 1883 Kostivere mõis – 23. aprill 1941 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (major, 1924). 

Richard Palm sai alghariduse Tallinna Peetri Reaalkoolis. Sõjaväelise hariduse sai ta 145. Novotšerkasski jalaväe polgu juures (lipnik).

Asus sõjaväe teenistusse 25. augustil 1902 vabatahtlikuna Belomorski jalaväepolgu 9. roodus. 12. septembril 1903 ülendati lipnikuks. Sõjategevusest võttis osa Austria ja Saksamaa vastu 19. oktoobrist 1914 kuni 10. veebruarini 1915, kui sai haavata Svatiševi küla juures Galiitsias ja evakueeriti. 15. novembril 1915 komandeeriti Tallinna sõjaülema juurde ja ülendati alamleitnandiks. 24. märtsil 1916 saadeti Edelarindele 9. armee juhataja käsutusse ning 28. märtsil 1915 saadeti Kamenets-Podilskõi 9. sõjaväeülema käsutusse.

4. juulil 1916 saadeti Tallinna 3. Merekindluse Suurtükiväe 2. roodu nooremohvitseriks. 15. jaanuaril 1918 asus tagavaraväkke. Eesti kaitseväkke (Raskesuurtükiväe divisjon) astus 16. detsembril 1918 ja määrati Naissaare Komandantuuri nooremohvitseriks. 5. aprillil 1919 viidi üle Kindralstaabi Maakuulajate osakonda ülema abiks ja 3. detsembril 1919 nimetati osakonna ülemaks. 2. augustil 1920 nimetati Kindralstaabi 2. osakonna A jaoskonna ülemaks ja 1. oktoobril 1920 aga 2. osakonna ülemaks.

24.02.1923 ülendati eest kapteniks, esitas selle kohta avalduse, et tema auaste peaks kõrgem olema, kuna on samal astmel alles 1916. aastal teenistusse astunud ja vaid lipnike kooli lõpetanute sõjakogemusteta ohvitseridega, mis on au riivav. 24. veebruaril 1924 ülendati majoriks. 31. detsembril 1929 arvati reservi.

Richard Palm vahistati Vene okupatsioonivõimude poolt ja hukati Tallinnas 23. aprillil 1941.

Tunnustus
---------

* 1. liigi 3. järgu Vabaduse rist (2.05.1920)
* "Odrodzenia Polski" 4. klassi aumärk (1920)
* Prantsuse "Medaille d'honneur" hõbe aumärk (1920)
* Eesti Vabadussõja mälestusmärk ja 50 000 marka (1922)
* Soome Valge Roosi 1. järgu aumärk 22.8.1923)
* Läti Karutapjate ordu 3. järgu aumärk (1925)
* Läti vabadussõja mälestusmärk (1925)
* Läti Kolme Tähe orden (1929)
* 3. järgu Püha Stanislavi orden mõõkade ja lindiga (7.3.1915)
* 2. järgu Püha Stanislavi orden mõõkade ja lindiga
* 3. järgu Püha Anna orden mõõkade ja lindiga (29.09.1915)

Välislingid
-----------

* Eesti kommunismiohvrid 1940–1991