recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Detail maalilt, mis kujutab Veneetsia 18. sajandi teatripublikut jälgimas *intermezzo*'t - tegelased laval on kaasaegses ja mitte kõrgklassile omases riietuses
**Intermetso** ehk ***intermezzo*** (itaalia *intermezzo*, keskladina sõnast *intermedium*, või ladinakeelsest *intermedius* 'vahepealne') on itaaliakeelne termin, mis kõige üldisemas tähenduses on vahemäng kahe suurema osa vahel lavateoses, näiteks draamas või ooperis, või pikemas muusikateoses. Laiemas tähenduses sama mis intermeedium. Muusikaajaloos on see sõna erinevatel ajastutel kandnud erinevaid tähendusi.

Ajaloost
--------

### Renessanss

15.-16. sajandil nimetati intermetsot *intermedio* ja see oli õukonnapidustustel etendatud muusikat, värssteksti, tantsu ja pantomiimi ühendav kostümeeritud etendus, enamasti vahemänguna sõnalavastuse vaatuste vahel.

Hispaania kuldajastu teatris oli *entremés* ehk *paso* koomiline lühistseen, mis lõppes muusika ja tantsuga ja mida esitati draamaetenduse vaatuste vahel.

### Barokk ja ooperi-*intermezzo*

17. ja eriti 18. sajandil oli *intermezzo* Itaalias koomiline lühikese ooperi taoline vahemäng *opera seria* vaatuste vahel. *Intermezzo* oli iseseisva süžeega, kuigi lühem kui *opera seria*, mille vahele oli see lülitatud; tüüpiliselt oli intermetsode sisu kontrastina *opera seria*'le koomiline ja olmeline, tegelaskujud pärit madalamate klasside hulgast või oli tegelaste hulgas mõni *commedia dell'arte* karakter. Naljad sündmustikus olid sageli burlesksed, kasutati slapstick-komöödia elemente, maskeeringu ja ümberriietumise motiive, murdekeelt ja roppusi. Kuulsaim *intermezzo* sellest ajast on Pergolesi "La serva padrona", mida peetakse ühtlasi esimeseks koomiliseks ooperiks (*opera buffa*) ja mis vallandas pika sõnasõja itaalia ja prantsuse esteetika pooldajate vahel *opera buffa*'s (*Querelle des Bouffons* 'koomikute kähmlus).

Intermetso-repertuaar kasvas ja levis jõudsamalt kui *opera seria*, seal esinesid sageli nimekad lauljad, koomiline sisu tagas populaarsuse ja intermetsosid oli lihtsam ja odavam lavastada. 1730. aastal olid koomilised intermetsod jõudnud igasse Euroopa nurka ja isegi Moskvasse kaua enne kui seal lavastati *opera seria*'t.

*Intermezzo* Prantsusmaa ekvivalent *intermède* oli oluline kohaliku muusikateatri mõjutaja ooperi kõrval ja sellest kasvasid 18. sajandi jooksul välja vodevill ja *opéra comique*. Erinevalt Itaalia *intermezzo*'st, mis tervenisti lauldi, kasutati Prantsusmaal vahemängudes muusika kõrval proosateksti ja see element kandus hiljem edasi neist kujunenud žanridesse.

### Hilisem *intermezzo* muusikateatris

Richard Straussi kahevaatuselise ooperi "Intermezzo" (1924) nimi kannab iroonilist tähendust.

### *Intermezzo* instrumentaalmuusikas

19. sajandil tekkis sõnale "*intermezzo*" uus tähendus, seda hakati üha enam kasutama instrumentaalmuusika kontekstis. See tähistas ikka väikest vaheosa instrumentalteose suuremate osade vahel, kuid stiililt ja funktsioonilt leidus väga erinevaid intermetsosid.

Vaata ka
--------

* Antrakt
* Intermeedium
* Interluudium
* *Tonadilla*
* Divertisment

Viited
------

1. ↑
2. ↑

Välislingid
-----------

* Intermezzo. Performance Stil. – HiSoUR (saksa keeles)
| Medalikohad |
| --- |
| Vahemere mängud |
| **Pronks** | 2018 | jalgpall |

**Azzedine Ounahi** (araabia keeles عز الدين أوناحي; sündinud 19. aprillil 2000 Casablancas) on Maroko jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Prantsusmaa kõrgliigaklubis Angers ja Maroko jalgpallikoondises.

Aastatel 2010–2015 kuulus ta Maroko klubisse Raja CA ja 2015–2018 Mohammed VI jalgpalliakadeemiasse.

Aastatel 2018–2020 kuulus Ounahi Prantsusmaa klubisse Strasbourg, kuid ta mängis vaid klubi reservmeeskonnas. 2020. aastal liitus ta Prantsusmaa tugevuselt kolmanda liiga klubiga Avranches. Hooajal 2020/21 lõi ta liigas 27 mänguga viis väravat.

2021. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Angers'ga. Prantsusmaa kõrgliigas tegi ta debüüdi 15. augustil 2021 mängus Lyoni Olympique'i vastu ja lõi selles mängus kohe ka värava.

2018. aasta Vahemere mängude jalgpalliturniiril võitis Ounahi Maroko kuni 20-aastaste võistkonnaga pronksmedali. 2021. aasta detsembris valiti Ounahi 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel osalevasse Maroko koondisse. Maroko koondises tegi ta debüüdi turniiri esimeses mängus 10. jaanuaril 2022 Ghana vastu. Koondisekarjääri kaks esimest väravat lõi ta 29. märtsil 2022 MM-i valikmängus Kongo DV vastu. Maroko koondisse kuulub ta 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.

Viited
------

1. ↑  "Angers recrute Azzedine Ounahi". 14. juuli 2021. Vaadatud 15. augustil 2021.
2. ↑   (vaadatud 27.11.2022)

| * v
* r
Maroko koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Bounou
* 2 Hakimi
* 3 Mazraoui
* 4 Amrabat
* 5 Aguerd
* 6 Saïss (c)
* 7 Ziyech
* 8 Ounahi
* 9 Hamdallah
* 10 Zaroury
* 11 Sabiri
* 12 Munir
* 13 Chair
* 14 Aboukhlal
* 15 Amallah
* 16 Ezzalzouli
* 17 Boufal
* 18 El Yamiq
* 19 En-Nesyri
* 20 Dari
* 21 Cheddira
* 22 Tagnaouti
* 23 El Khannous
* 24 Benoun
* 25 Attiyat Allah
* 26 Jabrane
* Treener: Regragui

 | Maroko |
**Emma-Leena Koger** (sündinud 5. veebruaril 1993) on eesti võistlustantsija. 

Ta alustas kooliteed 2000. aastal Audentese erakoolis, kus ta õppis seitsmenda klassi lõpuni. Alates kaheksandast klassist õppis ta Gustav Adolfi Gümnaasiumis, mille lõpetas 2012. aastal.

Koger hakkas tantsimisega tegelema õe eeskujul, enne seda õppis ta tennist. Kuna tantsimine hakkas aina rohkem ja rohkem aega nõudma, loobus ta tennisest. Pärast algust tantsuklubis Polonez, kus ta õppis Maia ja Ryszard Sondowiczi käe all, läks ta üle Eduard Korotini tantsuklubisse Kreedo Dance, kus tantsib siiani.

Tema tantsupartner on Konstantin Gorodilov, kellega koos on saavutanud mitmel suurvõistlusel kohti esikümnes: Junior 2 MM Ladina-Ameerika tantsudes 2006. aastal 3. koht, noorte vanuseklassi 2007. aastal MM Ladina-Ameerika tantsudes 9.-10. koht, samal aastal samas vanuseklassis 10 tantsu MM-il aga 8. koht. 2007. aasta lõpus võitsid nad järjest Põhjamaade meistrivõistlused 2007, Schwarz-Gold Tanz-Gala 2007, Tallinn International Open Cup 2007 ja Riga Open 2007.

Emma-Leena Koger ja Konstantin Gorodilov valiti 2006. aastal parimaks võistlustantsupaariks ning nende treener Eduard Korotin tunnistati parimaks treeneriks.

Emma-Leena isa on ehitusfirma Koger & Partnerid omanik Andres Koger.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Emma-Leena Koger ehk rikka isa kallis tütar Kroonika 15. aprill 2012
**Interliikumine**, ka **Interrinne** (ametliku nimega **Eesti NSV Töötajate Internatsionaalne Liikumine**; vene keeles Интернациональное движение трудящихся Эстонской ССР, lühemalt Интердвижение) oli Eestis aastatel 1988–1991 tegutsenud nõukogudemeelne ja Eesti iseseisvuse vastane liikumine. 

Eestimaa Rahvarinde moodustamine ja üldise poliitilise olukorra muutumine tekitas 1988. aasta kevadel ja suvel nõukogudemeelsete hulgas rahulolematust ja meelepaha. Interliikumine asutati Tallinnas 19. juulil 1988 ja selle liidriks sai Jevgeni Kogan. 

5. märtsil 1989 peeti Tallinnas Interliikumise I kongress. Kongressi 742 delegaadist oli eestlasi 11. Vähetuntud eestlastest kuulusid interliikumisse Arnold Sai ja Lembit Annus, kuid toetas ka akadeemik Gustav Naan.

Kevadel 1989 toimunud NSV Liidu Rahvasaadikute Kongressi valimistel osutus Eestist valituks kuus Interliikumisega seotud rahvasaadikut (Jevgeni Kogan jt). 1988. aasta lõpul asutatud Eesti NSV Töökollektiivide Ühendnõukogu ja 1989. aastal moodustatud Eesti NSV Streigikomiteede Vabariiklik Nõukogu olid Interliikumisega tihedasti seotud ning kuulusid nn interblokki. Interliikumine tegutses põhiliselt suurtes üleliidulise alluvusega tööstusettevõtetes. Eestlaste hulgas ei leidnud Interliikumine peaaegu mingit toetust. 

15. mail 1990 kasvas Interliikumise miiting Lossiplatsil Tallinnas üle Toompea lossi ründamiseks. Toompea lossis asunud Eesti Vabariigi Valitsuse hoonesse vägivaldselt tunginud ründajatele vastukaaluks kutsus toonane Eesti Vabariigi peaminister Edgar Savisaar raadioringhäälingu kaudu Toompeale valitsushoone kaitsele Eesti elanikke kuulsaks saanud sõnadega: "Toompead rünnatakse! Kordan, Toompead rünnatakse!".

Interliikumise tegevuse keelustas Eesti Vabariigi Valitsus 25. augustil 1991.

Pilte
-----

Jaan Künnapi pilte Interliikumise lahkumisest Toompealt 1990. aastal:

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Vaata ka
--------

* Nadežda (raadiojaam)
* Eesti NSV Töökollektiivide Ühendnõukogu
* Eesti NSV Streigikomiteede Vabariiklik Nõukogu
*

Välislingid
-----------

* Video Toompea ründamisest, osa 1 (lõik filmist "The singing revolution")
*Hispania Citerior* aastal 197 eKr (oranž)
**Hispania Citerior** ("Lähem Ibeeria") oli Rooma provints *Hispanias* vabariigi ajal. See oli Ibeeria idarannikul allpool Cartago Nova linna, tänane Cartagena Murcia autonoomses kogukonnas Hispaanias. See kattis laias laastus tänased Hispaania autonoomsed kogukonnad Kataloonia ja Valencia. Kaugemal lõunas oli Rooma provints *Hispania Ulterior* ("Kaugem Ibeeria"), olles Roomast kaugemal. Kaks provintsi moodustati aastal 197 eKr, neli aastat pärast Teise Puunia sõja (218-201 eKr) lõppu. Selles sõjas võitis Scipio Africanus kartaagolasi aastal 206 eKr Ilipa lahingus (Sevilla lähedal). Selle tagajärjel võtsid roomlased üle Kartaago valdused *Lõuna-Hispanias* ja Ebro jõe idakaldal. Mitmed *Hispania Citerior* kubernerid juhatasid sõdu keltibeeride vastu, kes elasid sellest provintsist läänes. Esimese sajandi lõpul eKr reorganiseeris Augustus Rooma provintsid *Hispanias* ja *Hispania Citerior* asendati suurema *Hispania Tarraconensis* provintsiga, mis sisaldas territooriume, mille roomlased vallutasid *Kesk-, Põhja-* ja *Loode-Hispanias*. Augustus nimetas ka *Hispania Ulterior* ümber *Hispania Baetica* ja rajas kolmanda provintsi, *Hispania Lusitania*.

Etümoloogia
-----------

*Hispania* on Ibeeria poolsaarele antud ladina nimi. Seda võib tagasi jälitada vähemalt aastani 200 eKr luuletaja Quintus Enniuseni. Sõna on tõenäoliselt tuletatud puunia sõnast אי שפן "I-Shaphan", mis tähendab "damaanide rannikut", mis omakorda on Foiniikia maadeavastajate väärarusaam, kuna nad pidasid arvukaid küülikuid damaanideks. Antiikajaloolase Cassius Dio sõnul kuulusid piirkonna rahvad paljudesse erinevatesse hõimudesse, kellel ei olnud ühist keelt ega ühist valitsust.

Vaata ka
--------

* Ibeeria poolsaare Rooma-eelsete rahvaste loend
* *Hispania Ulterior*
* *Hispania Tarraconensis*
* *Hispania Baetica*
* *Hispania Lusitana*
Atsetüülsalitsüülhappe (aspiriini) sünteesi mehhanism; lähteained on äädikhappeanhüdriid ja salitsüülhape
**Orgaaniline süntees** on orgaanilise ühendi (produkti) saamiseks kasutatav orgaaniline reaktsioon või mitmete reaktsioonide jada koos vajalike keemiliste ja füüsikaliste protseduuride rakendamisega. Sünteesil on enamasti tegu keerukama struktuuriga ühendite saamisega lihtsamatest ühenditest. 

Orgaaniliste ühendite hulk on praktiliselt lõputu ja orgaaniline süntees on oluline orgaanilise keemia haru. Tulenevalt orgaanilise sünteesi laiaulatuslikkusest on sellel alal välja kujunenud mitmed olulise spetsiifikaga alad.

Metodoloogia
------------

Kuigi valdavat osa orgaanilisi ühendeid pole kunagi sünteesitud, saab kirjandusest metodoloogilisi lahendusi teatud reaktsioonitüüpide teostamiseks.

Täissüntees
-----------

 *Pikemalt artiklis Täissüntees*
Orgaanilises keemias tähendab täissüntees keeruliste orgaaniliste ühendite sünteesi lihtsamatest lähteainetest (reagentidest) ilma bioprotsesside abita ja ei kasutata looduslikust materjalist eraldatud lähteaineid.

Asümmeetriline süntees
----------------------

 *Pikemalt artiklis Asümmeetriline süntees*
20. sajandi keskpaigast alates on arendatud asümmeetrilise sünteesi meetodeid, mis võimaldavad saada kiraalse ühendi korral ühe enantiomeeri.

Sünteesi planeerimine
---------------------

Suurte keeruliste molekulide korral kasutatakse nn retrosünteetilist analüüsi. See tähendab, et lõppmolekul jagatakse mõtteliselt lihtsamateks struktuuriüksusteks, mida saaks sünteesida tavalistest lähteainetest.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Orgaaniline süntees** |

* Mikrolainekeemia
* Keemiline süntees
* Poolsüntees
* Kaitserühm
* Lahkuv rühm
* Orgaanilised reaktsioonid
* Lahutusmeetodid keemias
Kazakofi laht
**Afognak** on saar Põhja-Ameerikas Alaska poolsaare lõunaranniku lähedal Kodiaki saarest 5 km põhja pool.

Saare geograafilised koordinaadid on 58° 13' N, 152° 36' W. Loodes asuvast Alaska poolsaarest eraldab teda Shelikofi väin, kirdes olevast Kenai poolsaarest Barreni saared. Afognaki idarannikul on tilluke Marmoti saar, mis on nime andnud Afognaki ja Kodiaki saart eraldavale Marmoti väinale.

Afognak on 69 km pikk ja kuni 37 km lai. Saare rannajoon on tugevasti liigestunud kitsaste lahtedega. Saare pindala on 1812,6 km2, kõrgus 776 m. See on pindalalt Ameerika Ühendriikide 18. saar.

Paljud kohanimed saarel on vene päritolu, näiteks Shelikofi (Šelihhovi) väin, Kazakofi (Kazakovi) laht ja Malina jõgi.

USA 1890. aasta rahvaloenduse ajal oli saarel hulk külasid. Külaelanikud olid enamjaolt aleuudid, kuid oli ka venelasi, endisi Vene-Ameerika Kompanii töötajaid. Suurim küla kandis nime Afognak ja seal elasid aleuudid.

27. märtsil 1964 toimus Alaskal maavärin magnituudiga 9,2, millega kaasnev tsunami hävitas Afognaki küla. Eluga pääsenud külaelanikud rajasid Kodiakile uue küla, mille nimeks valisid Port Lions – tänuks Lions-klubile, kes küla ehitamist toetas.

2000. aasta rahvaloenduse ajal elas saarel 169 inimest. Saare lõunakaldal asub vene vanausuliste küla Aleneva. See oli ka saare suurim asula 69 elanikuga. Saareelanike põhilised elualad on metsatööstus ja naturaalmajandus.

Saar on kaetud sitka kuuse puhtpuistutega. Metsas elavad pruunkarud, põdrad ja punahirved. Palju turiste käib saarel jahti pidamas ja kala püüdmas.

Afognakile pääseb vesilennukiga Kodiaki saarelt. Kindlat lennujaama saarel ei ole.

Välislingid
-----------

* Afognak – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
'**Emma Leppermann'** on ploomisort, mille aretas 1897. aastal aednik W. Leppermann Saksamaal Magdeburgi lähedal Förderstedtis. Sort sai arvatavasti nime aretaja abikaasa järgi.

Puu on keskmise kasvuga. Võra on tihe ja laiuv, oksad suhteliselt jämedad.

Puu hakkab vara kandma (5–6-aastaselt), on suhteliselt külmakindel ja väga viljakas. Puu eelistab viljakat mulda ning talle meeldib lupjamine.

Lehe pikkus on 7–9 cm, laius 6,5–7 cm. Leht on lainja servaga, natuke krobeline ja veidi läikiva pinnaga. Lehetipp on sageli allapoole kaardunud.

Õied asuvad 1–2-kaupa õiepungas. Õis on valge, selle läbimõõt on 27–28 mm.

'Emma Leppermann' on isetolmleja, kuid teda viljastavad hästi ka 'Wilhelmine Späth', 'Varajane sinine' ja 'Edinburghi ploom'.

Vili on ümmargune ning selle otstes on lohud. Piki vilja on näha tihti veidi tumedam otstest sügavam vagu. Vili on keskmine või suur; selle pikkus on umbes 82 ja läbimõõt 34 mm, keskmine kaal 25–30 grammi, kuid võib esineda ka kuni 45 grammiseid ploome. Vilja põhivärvus on kollane, kuid sageli on ta üleni kaetud roosa kattevärvusega. Koore all on punased täpid. Vilja katab õrn vahakirme. Koor on õhuke ja viljaliha küljes kinni. Sirge keskmise pikkusega vars asub sügavas õõnsuses. Vili valmib augustis. Valminud ploomid kipuvad puu otsas mädanema.

Viljaliha on kollane ja tihe; mahlakas ja hapukasmagus. Luuseeme eraldub viljalihast hästi. Seeme on kollane, keskmise suurusega, krobelise pinnaga.

'Emma Leppermann' on hea kompotiploom. Viljaliha peetakse veidi vesiseks.

Emma Leppermanni õied

Viited
------

1. ↑  Eesti pomoloogia, Valgus 1970

Välislingid
-----------

* Tutvustus (taani keeles)
* Kaire Kenk. Parim kompotiploom on «Emma Leppermann» Õhtuleht, 2. oktoober 2004
**Organisatsioonipsühholoogia** on rakenduspsühholoogia haru, mis rakendab üldpsühholoogia, organisatsiooniteooria ja sotsioloogia tulemusi inimeste ja rühmade käitumise kohta organisatsioonides praktiliste probleemide lahendamiseks. Nende probleemide seas on:

* organisatsioonisiseste probleemide lahendamine ja ennetamine
* inimeste ja organisatsiooni arengu soodustamine

Organisatsioonipsühholoogia teemade seas on:

* töötajate värbamine ja väljavalimine
* organisatsioonisisene väljaõpe ja töötajate paigutamine ametikohtadele
* rühmasisesed ja rühmadevahelised töö- ja koostöövormid
* juhtimise vormid ja nende mõju
* otsustamine
* hindamine
* probleemilahendus
* inimese ja tehnika suhted
* organisatsiooni tervise, muutumise, arengu, kasvu ja kohanemise tingimused
* kommunikatsioon
* kaasamine
* organisatsiooni struktuur ja organisatsioonikultuur
* organisatsioonidevahelised suhted

Uuritakse nii organisatsiooni liikmete mõju organisatsioonile kui ka organisatsiooni mõju oma liikmetele. Organisatsiooni käsitatakse dünaamilise keskkonnana, mille struktuurid protsessid tingivad indiviidide ja rühmade hoiakuid ja käitumist organisatsioonis ja väljaspool seda. 1990ndatel hakati rohkem rõhku panema teadvustamata ja irratsionaalsetele protsessidele ning reaalsuse sotsiaalsele konstrueerimisele. 

Organisatsioonipsühholoogiat rakendatakse organisatsiooni arendamise ja personali arendamise nõustamisel ning juhtimis- ja koostööprobleemide lahendamisel. 

Organisatsioonipsühholoogia piirneb muu hulgas tööstuspsühholoogia, organisatsiooniteooria, tööpsühholoogia ja organisatsioonikäitumise uurimisega. Sageli ühendatakse tööpsühholoogia ja organisatsioonipühholoogia töö- ja organisatsioonipsühholoogia nime alla.

Ajalugu
-------

20. sajandi alguses tekkis USA-s tööstuspsühholoogia, mis tegeles muu hulgas personali värbamise ja valiku probleemidega. 1920. ja 1930. aastatel hakati rohkem huvi tundma organisatsiooniprobleemide psühholoogiliste seletuste vastu. Näiteks Hawthorne'i uuringud näitasid rühmanormide ja sotsiaalsete suhete mõju töömotivatsioonile ja toodangule. 

Eraldi distsipliinina kujunes organisatsioonipsühholoogia välja 1960ndatel Edgar Scheini ja Chris Argyrise eestvedamisel.
Kuninganna Emma
**Adelheid Emma Wilhelmina Theresia** (2. august 1858 Arolsen, Saksamaa – 20. märts 1934 Haag, Holland) oli Waldecki ja Pyrmonti printsess, Madalmaade kuninganna (kuningas Willem III teine abikaasa) 1879–1890 ja regent 1890–1898.

Perekond
--------

Emma 12-aastaselt (1870)
Willem III ja Emma
Ta oli Waldecki ja Pyrmonti vürsti Georg Viktori ja Nassau printsessi Helene neljas tütar. Tema vend Friedrich oli viimane valitsev Waldecki ja Pyrmonti vürst. Tema õde Helena Frederica abiellus prints Leopoldiga, kes oli Suurbritannia kuninganna Victoria poeg. Emma vanavanavanaema oli Braunschweig-Wolfenbütteli printsess Auguste Karoline, kes oma elu lõpus elas Koluvere mõisas ja seal ka suri.

Abielu
------

Ta abiellus kuningas Willem III-ga Arolsenis 7. jaanuaril 1879, kaks aastat pärast kuninga esimese abikaasa Sophie surma. Vananeva ja liiderliku kuningaga abiellumisest olid eelnevalt keeldunud Emma õde Pauline ja Taani printsess Thyra. Neil sündis 31. augustil 1880 tütar Wilhelmina, kellest sai pärast isa surma Madalmaade kuninganna. Kuningal oli eelmisest abielust ka kolm poega, kes aga kõik surid enne teda.

Hilisem elu
-----------

Kui Willem 23. novembril 1890 suri, sai Emmast oma alaealise tütre regent kuni Wilhelmina 18. sünnipäevani 31. augustil 1898. Emma suri 1934. aastal 75-aastaselt bronhiidi tüsistustesse ja ta maeti Delfti.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Emma (Madalmaade kuninganna)** |
**Kurmet Kivipõld** (sündinud 6. jaanuaril 1961) on eesti majandusteadlane ja Tartu Ülikooli majandusteaduskonna juhtimise kaasprofessor. 

Tema peamised uurimisteemad on ettevõtte majandus ja organisatsiooni käitumine.

Haridustee
----------

Kivipõld sai 1985. aastal Tallinna Tehnikaülikooli tehnoloogiainseneri eriala magistrikraadi ning 2000. aastal sealsamas ärikorralduse magistrikraadi. 

2011. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis majandusteaduse doktorikraadi teemal "Organizational leadership capability and its evaluation based on the example of Estonia service organizations" ("Organisatsioonilise eestvedamise võimekus ja selle hindamine eesti teenindusorganisatsioonide näitel", juhendaja Maaja Vadi).

Töökäik
-------

Kurmet Kivipõld töötas 1980. aastatel Kaubandusinspektsiooni inspektori, Tallinna Tehnikaülikooli inseneri ja Agrofirma Pandivere laborijuhatajana. 1990. aastatel töötas ta Rakvere Lihakombinaadi teadusdirektori, AS Kera tegevdirektori ning OÜ Pakane arengudirektorina. 2001. aastal oli ta Fleksa Eesti AS projektijuht. 

Ta töötas Lääne-Viru Rakenduskõrgkoolis aastatel 2002–2007 ökonoomika ja strateegilise juhtimise õppejõuna ning 2007–2008 rakendusuuringute koordinaatorina. 

Tartu Ülikoolis töötamist alustas Kivipõld 2006. aastal majandusteaduskonna erakorralise teadurina, 2008–2009 oli ta ettevõttemajanduse instituudi teadur ning 2009–2019 juhtimise lektor. Aastatel 2012–2020 oli ta majandusteaduse magistriõppe programmijuht. Alates 2019. aastast on ta majandusteaduskonna juhtimise kaasprofessor.

Teadusorganisatsiooniline tegevus
---------------------------------

Kivipõld oli 1992–1994 Eesti Väikeettevõtete Assotsiatsiooni juhatuse liige ning 2003. aastal Rahvusvahelise Noorte Kommertskoja (JCI) Rakvere organisatsiooni president.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Eesti Teadusinfosüsteem. Kurmet Kivipõld".

Välislingid
-----------

* Kurmet Kivipõld Google Scholar lehekülg

* Kurmet Kivipõld ResearchGate lehekülg
**Ažvintis** on järv Leedus Ignalina rajoonis. 

Järv asub Salakasest umbkaudu 9 kilomeetrit lõunas ja jääb merepinnast 164,8 meetri kõrgusele. Ažvintis asub jääajal tekkinud lohus. Kaldajoon on looklev. Kaldad on loodes ja lõunas kõrged, mujal madalad, kohati ka soostunud. Lõunas ja läänes on kaldad metsased. Kaldajoone pikkus on 10.87 kilomeetrit. Järves asuvad kaks saarekest pindaladega 0,11 ha ja 0,07 ha.

Järvest voolab välja oja, mis suubub Sugardase järve, mille veed suubuvad omakorda Dysnai järve. Ažvintisesse suubub neli nimetut oja, neist üks algab Ažvintaitise järvest. Küladest jäävad järve kaldale Švedriškės, Ažvinčiai, Margavonė ja Jakėnai.

Järve nimi tuleneb eesliitest až- ja tüvest \*ven(t), mis tähendab painutatut.

Viited
------

1. ↑  *Ažvintis.* Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 402 lk.
2. ↑  Aleksandras Vanagas. *Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas.* 55 lk. – Vilnius: Mokslas, 1981.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ažvintis** |
Aŭtazavodskaja liini tunneli sisevaade
**Aŭtazavodskaja liin** (vene keeles Автозаводская линия (*Avtozavodskaja linija*), valgevene Аўтазаводская лінія (transkribeerituna **Avtazavodskaja linija**)) on Minski metrooliin, mis on 2018. aasta seisuga 18,1 km pikk ja millel asub 14 peatust. Rongidel kulub liini ühest otsast teise sõitmiseks 27 minutit.

Nagu peaaegu kõigis maailma metroodes, nii ka Minskis tähistatakse metrooliine eri värvidega. Minski metroo erines teistest NSV Liidu metroodest selle poolest, et esimene metrooliin ei olnud punane, vaid sinine. Teine liin ehk siis Aŭtazavodskaja liin on punane. 

Liini projekteerimist alustati XIX sajandi kaheksakümnendatel aastatel. Ehitustööd algasid aastal 1984 ja esimene lõik sellest avati aastal 1990. Algselt algas see Frunzienskaja metroojaamast ja lõppes Traktarny zavodi metroojaamas. Pieršamajskaja metroojaam avati ehitustehnilistel põhjustel järgmisel aastal. Liin on üldiselt loode-kagusuunaline. Seda teenindavatel rongidel on viis vagunit.

Aastal 1986 pikendati liini Puškinskaja metroojaamani. Aastal 1997 avati Aŭtazavodskaja metroojaamani viiv lõik. Tee Mahiloŭskaja metroojaamani valmis aastal 2001 ja seni viimase valminud lõiguna avati aastal 2005 tee Kamiennaja Horka metroojaamani. Aastal 2003 avati Mahiloŭskaja metroojaama juures liini teenindav depoo.

| Peatus | avamisaasta | Liftid invaliididele | Ümberistumised |
| --- | --- | --- | --- |
| Kamiennaja Horka | 2005 | olemas |  |
| Kuncaŭščyna | 2005 | olemas |  |
| Spartyŭnaja | 2005 | olemas |  |
| Puškinskaja | 1995 | puuduvad |  |
| Maładziožnajaŭ | 1995 | puuduvad | Minsk-Paŭnočny raudteejaam |
| Frunzienskaja | 1990 | puuduvad |  |
| Niamiha | 1990 | puuduvad |  |
| Kupałaŭskaja | 1990 | puuduvad | Maskoŭskaja liin |
| Pieršamajskaja metroojaam | 1991 | olemas |  |
| Praletarskaja | 1990 | puuduvad | Minsk-Uschodni raudteejaam |
| Traktarny zavod | 1990 | puuduvad |  |
| Partyzanskaja | 1997 | puuduvad |  |
| Aŭtazavodskaja | 1997 | puuduvad |  |
| Mahiloŭskaja | 2001 | olemas |  |
|

Viited
------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Aŭtazavodskaja liin** |
Organistrum, rataslüüra varajasemaid eelkäijaid. Santiago de Compostela, Hispaania
Organistrumit mängivad muusikud. Ourense katedraal, Hispaania, XII sajand
**Organistrum** (ladina sõnadest *organum*, üks esimesi polüfoonia vorme muusika ajaloos, ja *instrumentum*) oli rataslüüra varajasemaid eelkäijaid. See leiutati 10. sajandi lõpus või 11. sajandi alguses Põhja-Hispaanias. Organistrumit kasutati kirikutes ja kloostrites laulu õpetamisel ja saatmisel. 

Pillil oli kitarrikujuline kere ja pikk klahvidega kael. Sellel oli üks keel meloodia mängimiseks ja kaks burdoonkeelt, mis jooksid üle ühise roobi, ning suhteliselt väike ratas. Organistrumit mängiti suuruse tõttu kahekesi: üks mängijaist pööras vänta ja teine käsitses klahve. Klahvide ülespoole kiskumine oli vaevaline, seepärast sai pillil mängida ainult aeglaseid viise.

Cluny kloostri abti Odot (suri aastal 942) on peetud lühikese traktaadi "Quomodo organistrum construatur" (see kirjeldab organistrumi ehitust) kirjutajaks, kuid selle autentsuses on siiski kaheldud.

Viited
------

1. ↑  *Scriptores ecclesiastici de musica sacra potissimum*, 3 vols. ed. Martin Gerbert (St. Blaise: Typis San-Blasianis, 1784; reprint ed. Hildesheim: Olms, 1963), 1:303. Kättesaadav ka veebiaadressil

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Organistrum** |

* Organistrum Hispaanias (hispaania ja inglise keeles)
**B-kvark** ehk **bottom-kvark** ehk **põhjakvark** on kolmanda põlvkonna kvark, mis kannab lõhna **põhisus** (inglise keeles *bottomness*). Ta on ühtlasi **down-tüüpi** kvark, see tähendab, et tema isospinn on –1/2. Üldse eksisteerib kuus erinevat tüüpi kvarki (u-, d-, s-, c-, b- ja t-kvark).

B-kvark on fermion (tema spinn on 1/2) ning tema elektrilaeng on –1/3e. Ta on raskuselt teine kvark t-kvargi järel. Tema seisumass on umbes 4,2 GeV (see on üle nelja korra raskem kui prooton). Kui u-, d- ja s-kvarki nimetatakse kergeteks kvarkideks, siis c-, b- ja t-kvargid loetakse rasketeks kvarkideks.

B-kvark on kõige raskem kvark, mis suudab moodustada liitosakesi hadroneid. T-kvargi eluiga on tema ülisuure seisumassi tõttu liiga lühike, et ta jõuaks mõne teise kvargiga moodustada seotud oleku.

B-kvark pakub füüsikutele suurt huvi eelkõige seetõttu, et ta on kõige tõenäolisem Higgsi bosoni lagunemisprodukt juhul, kui Higgsi bosoni seisumass on piisavalt väike. Seetõttu otsitakse just B-kvargi tekkimise kohtadest seni veel avastamata Higgsi bosonit.

B-kvark avastati E228 eksperimendis Fermilabis aastal 1977. Algul plaaniti see nimetada *beauty*'ks (ilu), mis oleks olnud paaris nimetusega *truth* (tõde), kuid hiljem juurdus nimetusena siiski *bottom* (põhi) paaris nimetusega *top* (tipp).

Põhisus
-------

Põhisus on üks lõhna kvantarvudest. B-kvargi põhisus on –1 ja b-antikvargi põhisus on 1. Kõik hadronid, mis sisaldavad b-kvarki, on **põhisusega** hadronid. Erandiks on ainult b-kvargist ja b-antikvargist koosnevad liitosakesed, mille summaarne põhisus on 0. Selliseid osakesi nimetatakse bottomooniumiks. Bottomoonium on näiteks üpsilon-meson (Υ), mis on kõige väiksema seisumassiga bottomoonium (see tähendab, et ta on kõige madalama ergastusastmega bottomoonium).

Põhisusega osakesed on näiteks B-mesonid, mis koosnevad b-kvargist ja u- (B+), d- (B0), s- (veider Bs0 meson) või c- (sarmiga Bc+ meson) antikvargist. Vastavatel antimesonitel on põhisusega antikvark ning paariliseks u-, d-, s- või c- kvark.

Põhisusega barüonid koosnevad vähemalt ühest b-kvargist ega sisalda t-kvarke.
**Organisatsioonikultuur** on organisatsiooni- või rühmasisene kultuur. See hõlmab ühised taotletavad väärtused, sotsiaalsed normid (millised hoiakud, teod ja käitumine on vastuvõetavad) ja arusaamad. Mõiste võeti kasutusele 1980ndatel.

Edgar Scheini järgi on organisatsioonikultuuril vaadeldavad avaldused, mida ta nimetab artefaktideks. 

Adrian Furnhami järgi võib organisatsioonikultuur anda organisatsiooni liikmetele organisatsiooniidentiteedi, innustada osalust ning suurendada organisatsiooni kui sotsiaalse süsteemi stabiilsust. Hea ja kohanemisvõimeline organisatsioonikultuur võib saada konkurentsieeliseks. Sellepärast soovitatakse organisatsioonikultuur välja kujundada. 

Organisatsioonikultuuri sees võivad olla ka allkultuurid. Need võivad olla omavahel konfliktis (kultuurikonflikt). Konfliktid võivad tekkida osakondade vahel, kutserühmade vahel ning juhtkonna ja töötajate vahel. 

Kriitilised käsitlused organisatsioonipsühholoogias on küsimärgi alla seadnud, kas üldse on olemas jagatud väärtused ning kas kultuuri kaudu on võimalik organisatsiooni juhtida. 

Lähedane mõiste on organisatsioonikliima. Edgar Scheini järgi on organisatsioonikliima organisatsioonikultuuri väline avaldumine, mida on kergem vaadelda ja mõõta.

Kirjandus
---------

* E. H. Schein. *Organizational Culture*. – *American Psychologist, 1990, 45 (2), lk 109–119.*
* Adrian Furnham. *The Psychology of Behaviour at Work: The Individual in the Organization*, 2. trükk, Hove: Psychology Press 2005.
* E. H. Schein. *Organizational Culture and Leadership*, 4. trükk, San Francisco: Jossey-Bass 2004.
TNC-konnektor (vasakul) koos BNC-konnektoriga
**TNC-konnektor** (lühend sõnadest *Threaded Neill-Concelman*) konnektor on BNC-konnektori keermestatud versioon ja loodud raadiosagedustel (kuni 11 GHz) ühenduste loomiseks läbi 50 Ω koaksiaalkaabli (RG-316, RD-316, RG-142, RG-178, Belden 9913 ja RG-58). Võrreldes BNC-konnektoriga tagab TNC-konnektormikrolainete parema ja mehaaniliselt kindlama ühenduse.

TNC- konnektori töötasid1950. aastate lõpus välja insenerid Paul Neill firmast Bell Labs ja Carl Concelman Amphenoli firmast.

Pööratud TNC-konnektor
----------------------

Tavalisest TNC konnektorist on olemas nn pööratud variant RP-TNC ehk RTNC (*Reverse polarity TNC*). See pistikühendus on omadustelt sama kui tavaline TNC-konnektor, kuid tema pistiku ja pesa keskkontaktid on omavahel vahetatud (ümber pööratud) ‒ pistikul on metalltihvti asemel metalltoru ja pesal vastupidi. Selliseid RP-TNC-konnektoreid on kasutatud WiFi seadmete antennidel.

75 Ω TNC-konnektor
------------------

TNC-konnektorid on loodud peamiselt 50-oomisele kaablile, kuid neid on ka 75-oomisele koaksiaalkaablile (TV-kaablile).

Välislingid
-----------

* RF Connectors from WA1MBA

| * v
* r
Pistikühendused (pistik/pesa) |
| --- |
| Kõrgsagedus | 
BNC-pistikühendus • F-konnektor • N-konnektor • SMA-konnektor • QMA-konnektor • RF-konnektor • TNC-konnektor |
| Audio | 
Pulkpistik (TRS) • RCA-pistikühendus • S/PDIF • Speakon-konnektor • XLR-konnektor |
| Video | 
DisplayPort • DVI • HDMI • VGA • RCA-pistikühendus |
| Toide | 
DC-konnektor • Vooluvõrgu-pistikupesa |
| Muud | 
Bajonettühendus • Moodulpistikühendus • Pistik (elekter) • Pistikupesa • RJ-pistikühendus • USB • USB-C • VGA |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib poliitikust; rallisõitja kohta vaata artiklit Ingvar Carlsson (rallisõitja).* |

---

**Gösta Ingvar Carlsson** (sündinud 9. novembril 1934 Boråsis) on rootsi sotsiaaldemokraatlik poliitik, Rootsi peaminister 1986–1991 ja 1994–1996.

Lõpetas 1958 Lundi Ülikooli politoloogina. Sotsiaaldemokraatliku Töölisparteiga liitus juba ülikooliaastatel.

Perioodil 1958–1960 töötas valitsuskantseleis ja oli, nagu ka Olof Palme, üks "Erlanderi poistest": Tage Erlanderi kasvandik ja kaastööline.

Aastatel 1960–1961 täiendas ennast Ameerika Ühendriikides. Pöördunud tagasi Rootsi, sai 1961 Sotsiaaldemokraatliku Noorteliidu esimeheks ja valiti 1965 Riksdagi.

Valitsuses alustas tegevust 1967 peaministri sekretärina, sai 1969 haridus- ja kultuuriministriks ning seejärel 1973 elamuehituse ministriks. 1976. aastal pöördus tagasi parlamenti, kus oli tegev kuus aastat.

1982–1985 oli Carlsson Rootsi asepeaminister ja 1985. aastal lühikest aega ka keskkonnaminister. Aastal 1986 valiti ta Sotsiaaldemokraatliku Partei esimeheks. Sellele kohale jäi ta kümneks aastaks – kuni oma teise ametiaja lõpuni valitsusjuhina 1996. aastal.

2011. aastal sai ta Maarjamaa Risti I klassi teenetemärgi.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Olof Palme** | **Rootsi peaminister**1986–1991 | Järgnev**Carl Bildt** |
| Eelnev**Carl Bildt** | **Rootsi peaminister**1994–1996 | Järgnev**Göran Persson** |
**Silikoos** on üks pneumokonioosi ehk kroonilise kopsukahjustuse raskemaid vorme. Silikoosi põhjustab ränidioksiiditolm (SiO2), mis sissehingamise teel kopsudesse jõuab ning sinna kogunema hakkab. Enamasti on see kutsehaigus, mis esineb tihti inimestel, kes töötavad ebatervislikus keskkonnas (näiteks kaevurid), kuid elades ränioksiiditolmuga saastunud õhuga piirkonnas on ka võimalus haigestumiseks.

Tolmukübemeid satub kopsudesse ka tiheda asustusega linnade ja tööstuspiirkondade välisõhus viibides ning samuti elamutes ja maanteedel, kuid pneumokonioosi tekkeks on nende hulk siiski ebapiisav ning kõik tolmuliigid ei ole samamoodi ohtlikud.

Peamiselt oleneb tõve saamine neljast asjaolust:

1. tolmu liigist;
2. tolmu hulgast õhus;
3. tolmuses keskkonnas viibimise ajast;
4. organismi tundlikkusest tolmu suhtes

Haiguse avaldumine
------------------

Kopsudes toimub sidekoestumine. See põhjustab pikaajalist köha ja hingeldust.

Sümptomid:

* hingamine hakkab muutuma puudulikuks;
* tekivad südamekahjustused;
* valu rindkeres;
* organismi hapnikuvaegus

Ravi
----

Juba tekkinud silikoos on ravimatu, mistõttu on tolmuga kokkupuute vältimine väga oluline. Tõvega kaasnenud tüsistusi saab ravida antibiootikumide ja bronhilõõgastikega ning muid sümptomeid leevendavad rögalahtistid. Kui tekkinud tüsistused on liiga suured, võib haigus olla invaliidistav ja eluiga lühendav. Tüsistusteks võivad olla kopsupõletik, bronhiit, emfüseem ja sidekoestumine. Raskemate vormide korral on suurem vähkkasvaja tekkimise oht.

Ennetamine
----------

Silikoosi nähud kujunevad välja pika aja jooksul, seega on tõve ennetamiseks oluline tööhügieeninõuete täitmine.

Tööhügieeninõuded: 

* kaitsevahendite (mask, respiraator) kasutamine tolmuste tööde juures;
* tolmude sissehingamist tuleb vältida;
* regulaarne tervisekontroll

Viited
------

1. ↑  Pneumokonioos. (1994). — Eesti entsüklopeedia. 7. kd. Tallinn : Eesti Entsüklopeediakirjastus, 364.
2. ↑  Kliinik.ee. "Pneumokonioos". <> (14.05.2015).
3. ↑  Silikoos. (1995). — Eesti entsüklopeedia. 8. kd. Tallinn : Eesti Entsüklopeediakirjastus, 498.
4. ↑  Terviseportaal inimene.ee. "Pneumokonioos". <> (14.05.2015).
**Hispaania pärilussõda** (1701–1714) oli 18. sajandi alguspoole suurimaid sõjalisi kokkupõrkeid Euroopas. Selles osalesid peaaegu kõik toonased Euroopa suurriigid. 

Hispaania pärilussõja põhjustas Saksa-Rooma keisri Leopold I ja Prantsusmaa kuninga Louis XIV vaheline vastuolu küsimuses, kes peaks pääsema Hispaania troonile pärast viimase Habsburgide soost Hispaania kuninga järglasteta Carlos II surma. 

Hispaania kuningas Carlos II oli pärandanud oma valdused Bourbonide dünastia Louis XIV pojapojale Philippe'ile, kes Hispaania kuningana võttis hispaaniapärase nimekuju Felipe V. 

Saksa-Rooma keiser Leopold I aga soovis Hispaania troonil näha endiselt Habsburgide soost kuningat ning alustas sõda Louis XIV Prantsusmaa vastu. Saksa-Rooma vägede poolel astusid sõtta ka teised Prantsusmaa ülemvõimupüüdlusi piirata soovivad Euroopa suurriigid: Suurbritannia kuningriik, Hollandi vabariik, Portugali kuningriik, Preisi kuningriik ja Savoia hertsogkond. 

Prantsusmaa ja Hispaania poolel sõdisid katoliikliku Baieri hertsogkonna väed.

Vaenutsevad pooled, nii Prantsusmaa kui ka temavastased mereriigid Inglismaa (hiljem Suurbritannia), Holland ja Austria püüdsid enda poole võita ka võimsa sõjalise jõuga Rootsit, kes oli aga kistud Taani, Saksimaa ja Venemaa sõlmitud Põhjaliidu poolt 1700. aastal Riia piiramisega alanud Põhjasõtta.

Lahingud toimusid mitmel pool Euroopas, peamiselt Madalmaades, Itaalias ja Hispaanias.

Sõja tulemusena jäi Hispaania troon küll Bourbonide soost Felipe V-le, keda toetas Louis XIV, kuid Prantsusmaa hegemooniale Euroopas oli pandud selgelt piir. Gibraltar läks Suurbritanniale, Lombardia (kaasa arvatud Milano) ning Hispaania Madalmaad (Belgia) Püha Rooma riigi koosseisu (Austria keisri võimu alla).

Vaata ka
--------

* Põhjasõda, Põhja- ja Kesk-Euroopas (1700–1721)
**Silikageel** on suure poorsusega amorfne hüdratiseerunud ränidioksiid (SiO2•xH2O), nn tahke geel, tavaliselt saadaval pulbrilisel või granuleeritud kujul. See on keemiliselt inertne, kuid väga hügroskoopne aine. 

Silikageeli pooride suur pindala (100–800 m2/g) soodustab märkimisväärselt vee absorbeerimist ja seetõttu on see laialt kasutatav kuivatava agendina: kasutatakse lahustite, gaaside jm kuivatamiseks ja puhastamiseks, enamasti spetsiaalsetes absorptsioonikolonnides. Veega küllastunud silikageeli saab kergesti regenereerida kuumutamisel paar tundi 120 °C juures. Silikageel on tuntud ka katalüsaatorite tahke kandjana ja liikumatu faasina kromatograafias (kolonn- ja õhukese kihi kromatograafias).

Silikageeli valmistamiseks töödeldakse tavaliselt naatriumsilikaati vesinikkloriidhappega; seejuures tekib ränihappe geel, mille pesemise, kuivatamise ja kuumutamise tulemusel saadakse ränidioksiidi kuiv geel.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Silikageel** |

* Absorbent
* Adsorptsioon
Inguši Vabariigi vapp
**Inguši Vabariigi vapp** on Venemaa koosseisu kuuluva Inguši Vabariigi vapp. Selle võttis vastu vabariigi parlament 26. augustil 1994 ja registreeriti nr 107 all Venemaa Föderatsiooni heraldikaregistris.

Vappi on kujutatud ringina, mille ümber on kirjutatud nii inguši – ГIалгIай Мохк, *Ghalghaj Mohkh* – kui ka vene keeles *– Республика Ингушетия*, *Respublika Ingušetija* – 'Inguši Vabariik'.

Peamine figuur on kotkas. Tugev ja uhke lind sümboliseerib jõudu ning riigi edasipüüdlusi. Kotkast on kujutatud paljude islamimaade sümboolikas ja see rõhutab seost kunagise Araabia riigiga. Linnu tagant kerkib kindlusetorn, mis on inguši keskaegse arhitektuuri mälestis ja tollele perioodile väga iseloomulik. Torni tagant paistavad valged mäed: vasakul Laudmägi, paremal Kazbek. Seniidis olev Päike sümboliseerib valgust, elu, rikkust ja küllust ning on paigutatud vapi ülaserva, et rõhutada tema tähtsust riigi edasipüüdlustes. Päikesest väljub 7 kiirt (seda peetakse õnnelikuks arvuks). Kotka all on kujutatud päikesemärk, mis sümboliseerib Päikese ja Maa igavest liikumist ning kõige oleva lõpmatust ja vastastikmõju.

Vapil kasutatakse viit värvi. Valge värv sümboliseerib tegude ja mõtete puhtust, mis on iseloomulik Inguššia rahvale. Helesinine on taeva ja kosmose värv. Roheline sümboliseerib loodust, Inguššia maa küllust ja viljakust, samuti on see islami sümbol. Punane sümboliseerib inguššide mitme sajandi pikkust võitlust ellujäämise eest. Kuldkollane värv tähistab päikeset, mis annab elu inimesele ja loodusele.

Vapi autor on kunstnik R. A. Eldijev.

Vaata ka
--------

* Inguši Vabariigi lipp

Välislingid
-----------

* Vapi allikas: Geraldika.ru
Käsule nr. 227 pühendatud postmark
**Käsk nr. 227** oli Jossif Stalini 28. juulil 1942 antud päevakäsk.

Tuntuks on ta saanud juhtlause "**Mitte sammugi tagasi!**" (vene keeles "Ни шагу назад!") pärast, millest sai Nõukogude Liidu sõjalise vastupanu loosung.

Ühelgi ülemal polnud õigust taanduda ilma vastavat käsku saamata. Igaüks, kes seda tegi, anti sõjatribunali alla.

Käsk nr. 227 sätestas, et iga rinne peab distsipliinirikkumistes süüdistatud sõduritest looma 1–3 trahvipataljoni, mis saadetakse rinde kõige ohtlikumatesse lõikudesse. Iga rinne pidi eraisikutest ja allohvitseridest looma ka trahviroodu. Aastatel 1942–1945 määrati trahvipataljonidesse 427 910 sõdurit.

Samuti sätestas käsk, et igas armees tuleb luua tõkkeüksused, kes tulistaksid argpükse ja põgenevaid vägesid tagalast. Kahe esimese kuu jooksul pärast käsku lasksid tõkkeüksused üle 1000 sõduri maha ja saatsid üle 130 tuhande sõduri trahvipataljonidesse.

Käsu preambulis märgiti, et kumbagi meetodit kasutasid sakslased edukalt NSV Liidu vastupealetungi tõrjumiseks 1942. aasta alguses.

Kolme kuu pärast, 29. oktoobril 1942 loobuti kohustuslikest tõkkeüksustest. Iga rinde juhatus sai õiguse otsustada, kas neid tarvitada või ei, kuid üldiselt neid ei kasutatud, sest väeülemad pidasid seda elavjõu raiskamiseks.

Vikitekstid
-----------

* Wikisource:Order No. 227 by the People's Commissar of Defence of the USSR (inglise keeles)
* Wikisource: Originaaltekst (vene keeles)
See artikkel See artikkel räägib vanakreeka mütoloogia tegelaskujudest.  Euripidese näidend kohta vaata artiklit Bakhandid (Euripides).  

---

Menaad punasefiguurilisel tassil
Albrect Dürer "Orpheuse surm"
William-Adolphe Bouguereau "Bakhant"
**Menaadid** ehk **bakhandid** olid veinijumala Dionysose (lisanimega Backhose) saatjad, kelle hulgas oli nii nümfe kui harilikke naisi.

Nad kandsid tõrvikuid ja türsoseid ning eefeudest põimitud loore. Vahel olid eefeud põimitud nende juustesse. Nad riietusid metsloomanahkadesse. Menaadid laulsid Dionysost ja veini ülistavaid laule, tantsisid ja jõid veini. Koos Dionysosega rändasid nad üle mägede ja läbi metsade. Nad kasutasid ka muusikariistu: tamburiine ja teisi kergeid löökpille, samuti flööte. Sageli sattusid nad alkoholi kuritarvitamise tõttu ekstaasi ega andnud siis oma käitumisest endale aru. Purjuspäi ei kartnud nad ühtki metslooma ja ründasid hulgakesi isegi lõvisid, teistest rääkimata. Nad sõid tapetud loomade toorest liha.

Dionysosel ei olnud templeid. Tema kummardamise rituaalid toimusid vabas looduses. Need muutusid sageli orgiateks, mille juurde kuulus enda mürgitamine ja vigastamine ning seksuaalsuhted Dionysose meessaatjate saatürite, sileenide ja Paaniga.

Menaadid rebisid tükkideks Pentheuse ja Orpheuse. Sealjuures oli Pentheuse tapmise ajal menaadide seas tema ema Agaue.

Menaadid kunstis
----------------

Euripides kirjutas tragöödia "Bakhandid".

Kunstis kujutatakse menaade harilikult viinamarjaväätide ja isegi viinamarjakobaratega juustes. Antiiksetel krateeridel, mida kasutati veini ja vee segamiseks, olid menaadid üks kõige levinumaid teemasid. Menaade on ka Pompeji seinamaalingutel.

Menaade on kujutanud William-Adolphe Bouguereau, Annibale Carracci, Albrecht Dürer, Tizian ja William Etty.

Tsitaadid
---------

Oh, magus on meil mägedes  

tantsida ja laulda,  

hullupööra tormata.  

On magus maha viskuda,  

kui loom on metsast püütud, tapetud.  

Oh, magus veri, maitsev toores liha!

Euripidese "Bakhandid"

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Menaadid** |
**Mendeli seadused** ehk **Mendeli reeglid** ehk **Mendeli pärandumisseadused** ehk **Mendeli pärilikkusseadused** on organismide tunnuste pärandumise seadused geneetikas.

Mendeli seadused avastas 1860. aastatel loodusteadusest huvituv augustiini munk Gregor Mendel, kes tegi ristamiskatseid hernetaimedega, ning sõnastas need 1865. aastal Brunni (praegu Brno) Looduslooseltsi toimetistes ilmunud artiklis "Versuche mit Pflanzenhybriden", mis jäi esialgu suurema tähelepanuta. Alles 1900. aasta paiku kinnitati neid teedrajavaid tulemusi, need seostati kromosoomiteooriaga ja nad lülitusid klassikalise geneetika põhiteadmiste hulka.

Esimene Mendeli seadus ehk ühetaolisusseadus
--------------------------------------------

Ristates kahte homosügootset isendit (vanempõlvkond; P), on esimene järglaspõlvkonna (F1) isendid geneetiliselt sarnased (ühesugused).

Teine Mendeli seadus ehk lahknemisseadus
----------------------------------------

Ristates erinevaid heterosügoote, tekib järglaspõlvkonnas tunnuse avaldumisel genotüübiline ja fenotüübiline lahknemine. Domineerimise korral (üks alleel surub teise alleeli maha) on F2-põlvkonnas kolmveerand järglastest dominantse tunnusevariandiga, veerand retsessiivse tunnusevariandiga (fenotüübiline lahknemissuhe 3:1 ja genotüübiline lahknemissuhe 1:2:1). Kodomineerimise korral on fenotüübiline lahknemine 1:2:1. Sama lahknemissuhe kehtib ka semidomineerimise (ehk intermediaalsuse) korral. Kodomineerimuse puhul on heterosügootide fenotüübis mõlema vanema tunnusevariant (nt AB0-veresüsteemi puhul AB-vererühm). Intermediaalsuse puhul on heterosügootide fenotüübiks mõlema vanema vahepealne tunnusevariant (nt roosaõielised lõvilõuad, kui vanemad on punase- ja valgeõielised).

Kolmas seadus ehk sõltumatusseadus ehk sõltumatu lahknemise seadus ehk vaba kombineerumise seadus
-------------------------------------------------------------------------------------------------

Kaks tunnust (geeni) päranduvad üksteisest sõltumatult. Seadus kehtib ainult sel juhul, kui geenid, mis vastutavad tunnuse kujunemise eest, ei ole aheldunud. Kui geenid kujundavad ühte tunnust, võib tekkida uusi tunnusevariante (fenotüüpe), mida vanempõlvkonnal ei esine.

Välislingid
-----------

* Mendeli tööd ja tegemised
Kaart
**Kurna–Tuhala** (riiklik registreerimisnumber 11115) on kõrvalmaantee Kiili ja Kose vallas. Tee pikkus on 20,7 km.

Tee saab alguse Tallinna–Rapla–Türi maantee 6. kilomeetril Kangru külas (Kiili vald). Tee läbib Kangru, Vaela, Sausti, Lähtse, Metsanurga, Nabala, Sõgula, Sõmeru, Tammiku ja Tuhala küla ning Kiili aleviku. Tee lõpeb Vaida–Urge tee 12. kilomeetril Tuhala külas (Kose vald). Tee ületab kaht silda (Oorna sild üle Oorna oja tee 14. kilomeetril ja Angerja sild üle Angerja oja tee 16. kilomeetril) ja 18 truupi. Bussipeatusi jääb teele 11: Nabala tee, Kangro, Ööbiku, Kurna tee, Vaela, Sausti tee, Kiili, Andrese, Lähtse, Paali ja Nabala.

Kuni 12,3. kilomeetrini on tee mustkattega, edasi kulgeb kruusatee. Tee on klassita. Kuni Tallinna ringteeni on liiklussagedus üle 6000 auto ööpäevas, edasi kuni Sausti–Kiili teeni on liiklussagedus 3000–6000 autot ööpäevas, edasi kuni Tõdva–Nabala teeni on liiklussagedus 1000–3000 autot ööpäevas, edasi tee lõpuni on liiklussagedus 200–500 autot ööpäevas. Kuni Tallinna ringteeni on kiiruspiirang 60 km/h, edasi kuni 4. kilomeetrini on kiiruspiirang 50 km/h, edasi kuni Kiili alevikuni on kiiruspiirang 70 km/h. Kiili alevikus on kiiruspiirangud 40 ja 50 km/h. Edasi kuni 9,3. kilomeetrini on kiiruspiirang 50 km/h, sealt edasi kuni 18,2. kilomeetrini on kiiruspiirang 70 km/h. Kiili alevikus on 0,9 km teed valgustatud.

Teega ristub 4. kilomeetril Tallinna ringtee, 7. kilomeetril Sausti–Kiili tee, 9. kilomeetril Lähtse–Paekna tee ja 13. kilomeetril Tõdva–Nabala tee.
Kurkse sadam
Kaugemal on näha mälestusmärk Kurkse suurõnnetuses hukkunud rahuvalvajatele
**Kurkse sadam** (sadama kood: EE KKE) asub Kurkse külas, Kurkse väina kagurannikul.

Sadama geograafilised koordinaadid on 59° 17′ 19″ N, 24° 1′ 20″ E.

Sadama territoorium hõlmab 38 819 m2 maa-ala ja 55 000 m2 veeala.

Sadamas on 3 kaid üldpikkusega 136 m. Suurim sügavus kai ääres on 1,1 m.

Suurim võimalik laev: pikkus 5,2 m, laius 2,1 m, süvis 0,9 m.

2006. aastal pani Padise vald sadamarajatised 3,5 miljoni kroonise alghinnaga oksjonile, sest sadam vajas kordategemist ning vallal selleks raha ei olnud. Sadama ostis 6,5 miljoni krooni eest ehitusfirma AS Irbistero.

Sadamas asub mälestusmärk Kurkse suurõnnetuses hukkunud rahuvalvajatele.

Viited
------

1. ↑  "Kurkse sadam müüakse oksjonil" Eesti Päevaleht, 2. veebruar 2006
2. ↑  "Kurkse sadam müüdi oksjonil 6,5 miljoni krooni eest" Eesti Päevaleht, 6. veebruar 2006

Välislingid
-----------

* kurksesadam.ee
* 360° aeropanoraam / aerofoto