recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Zhaoqin Peng (2010)
**Zhaoqin Peng** (sündinud 8. mail 1968 Guangzhous) on hiina päritolu Hollandi maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2004).

Peng on kolmekordne Hiina naiste malemeister (1987, 1990, 1993). 1996. aastal asus ta elama Hollandisse. Ta tuli 14 korral Hollandi naiste malemeistriks (1997, 2000–2011, 2018). 2004. aastal Dresdenis võitis ta hõbemedali Euroopa naiste meistrivõistlustelt.

Ta on mänginud naiste maailmameistrivõistlustel. 1990. aastal MM-i tsoonidevahelisel turniiril Azovis jagas ta 5.–8. kohta ja pretendentide turniirile ei pääsenud. Järgmises kolmes MM-tsüklis pääses ta pretendentide turniirile: 1992. aastal Shanghais jagas Peng 9 osavõtja seas 7.-9. kohta, 1994. aastal Tilburgis sai Peng 9 osavõtja seas 6. koha ja 1997. aastal Groningenis jagas Peng 10 osavõtja seas 5.–7. kohta.

2000. aastal nokautsüsteemis mängitud MM-i turniiril New Delhis (64 osavõtjat) jõudis Peng veerandfinaali, kus kaotas Jekaterina Kovalevskajale. MM-i turniiril 2001. aastal Moskvas sai ta turniiritabelis 15. asetuse. Ta mängis end taas veerandfinaali, kus aga kaotas Maia Tšiburdanidzele. 2004. aastal MM-i turniiril Elistas kaotas ta teises ringis Humpy Konerule ja 2006. aastal MM-i turniiril Jekaterinburgis kaotas kaheksandikfinaalis Kovalevskajale.

Peng on mänginud 13 naiste maleolümpial – Hiina (1988–1994) ja Hollandi (1998–2014) võistkonna koosseisus. Ta sai maleolümpiatel kolm võistkondlikku pronksmedalit (1990, 1992, 1994).

Ta sai FIDE-lt 1989. aastal naiste rahvusvahelise meistri, 1992. aastal naiste suurmeistri, 1995. aastal rahvusvahelise meistri ja 2004. aastal rahvusvahelise suurmeistri nimetuse.

Välislingid
-----------

* Zhaoqin Peng – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Zhaoqin Peng FIDE andmebaasis
**Ulrich II** (arvatavasti enne 1428 – 13. juuli 1471) oli valitsev Mecklenburg-Stargardi hertsog aastatel 1466–1471. Ta oli hertsog Heinrichi ja tema naise Ingeborgi noorim laps.

Elu
---

Ulrich II sündis tõenäoliselt enne 1428. aastat ja valitses koos oma isa Heinrichiga. Pärast isa surma 1466. aastal valitses ta üksi.

Ta abiellus Werle vürst Wilhelmi tütre Katharinega. Abielu kavandati 1446. aastal. Selleni jõuti aga alles pärast pikka tüli kaasavara üle. Stralsundi linnapea Otto Voge vahendusel jõuti 24. veebruaril 1454 sõbraliku kokkuleppeni, Ribnitzi lepinguni. Kindel punkt vaidluses oli Katharine ema, Pommeri Sophia osaluse üle tema venna, Pommeri hertsogi Barnim VIII päranduses, kes oli surnud 1451. aastal. Mecklenburgi pool väitis selle osa Katharine pulma kaasavaraks. See puudutas Barthi, Zingsti ja Damgarteni isandkondi, mille Barnim VIII oli pantinud 20 000 floriini eest Katharinele. Abiellumise täpne aeg pole teada, kuid tõenäoliselt oli see 24. veebruari (lepingu kuupäev) ja 15. septembri vahel 1454. aastal (Katharine esimene dokumenteeritud mainimine tema naisena). Katharinet on viimati mainitud 21. juulil 1475.

Ulrich suri 1471. aastal; käisid kuulujutud, et ta mürgitati. Ta maeti Wanzka kloostrisse. Kuna tal ei olnud meessoost pärijaid, läks Stargard tagasi Heinrich IV liinile, kes valitses juba ülejäänud Mecklenburgi.

Järglased
---------

1. Ingeborg (suri arvatavasti 8. aprillil 1509)
2. Elisabeth (suri 1532)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Heinrich** | **Mecklenburg-Stargardi hertsog**1466–1471 | Järgnev**Heinrich IVkui Mecklenburgi hertsog** |
**Ivo Kuusk** (sündinud 21. oktoobril 1938 Pärnus) on eesti arst (gastroenteroloog) ja arstiteadlane.

1957. aastal lõpetas ta Pärnu 2. Keskkooli. 1965. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. 1981. aastal kaitses meditsiiniteaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Селективная малабсорбция лактозы среди эстонцев" (Laktoosi selektiivne malabsorptsioon eestlastel).

Aastatel 1965–1970 töötas Pärnu Haiglas üldterapeudina, hiljem Pärnu polikliiniku gastroenteroloogina. 2000. aastatel tegutsenud eraarstina.

Aastatel 1996–1999 oli ta Pärnu linnavolikogu liige. Ta on Eesti Keskerakonna liige.

Tunnustus
---------

* 1995 Eesti Vabariigi teaduspreemia arstiteaduse valdkonnas (kollektiivi liikmena)

Viited
------

1. ↑  Eesti rahvusarhiiv. Ivo Kuusk, arst
2. ↑  Кууск, Иво. Селективная малабсорбция лактозы среди эстонцев: автореферат кандидата медицинских наук. Тарту: Тартуский государственный университет, 1981
3. ↑  Vabariigi Valimiskomisjon. Valimiste arhiiv. Kohaliku omavalitsuse volikogu valimised
Akmenynai kirik
**Akmenynai** (poola keeles *Kamień*) on küla Leedus Kalvarija omavalitsuses, Akmenynai valla halduskeskus. Külas on postkontor, põhikool ja raamatukogu.

Ajalugu
-------

Arvatakse, et küla rajati enne suurt katkuepideemiat aastal 1710. Kirjalikult on küla esimest korda mainitud aastal 1738, toona kandis see nime *Kamien*. 

Aastal 1941 rajas Punaarmee külla baraki, millesse kohalikud elanikud teise maailmasõja ajal rajasid kiriku, mis sõja järel maha põletati. Selle asemele ehitatud kabel anti aastal 1956 kohaliku kooli kasutusse. Nõukogude võimu ajal oli Akmenynai kohaliku kolhoosi keskasulaks. Aastal 1989 sai asulast kohaliku kihelkonna keskus, aastal 1991 valmis praegune kirikuhoone.

Viited
------

1. ↑  2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 02.01.2017.
2. ↑   Kazys Misius. Liubavas. Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 494 lk.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Akmenynai** |

* Küla portaalis vietoves.Lt
**Zhou Enlai** (traditsioonilises hiina kirjas 周恩來, lihtsustatud hiina kirjas 周恩来; *pinyin*'is *Zhōu Ēnlái*; 5. märts 1898 – 8. jaanuar 1976) oli Hiina Rahvavabariigi partei- ja riigitegelane.

Zhou Enlai oli pärit riigiametniku perekonnast. Aastatel 1920–1924 õppis ta Prantsusmaal, kus tutvus kommunistliku ideoloogiaga ja astus 1922. aastal Hiina Kommunistlikku Parteisse. Hiinasse naasmise järel oli Zhou Enlai Whampoa Sõjaväeakadeemia poliitilise osakonna juhataja ja teenis Guomindangi sõjaväes. Kommunistide ja Guomindangi konflikti järel 1927. aastal pani ta aluse Hiina Punaarmeele, osales 1934–1935 pikas marsis. Tema ülesandeks sai Hiina Kommunistliku Partei välissuhete korraldamine.

Hiina Rahvavabariigi moodustamise järel sai Zhou Enlaist Hiina Rahvavabariigi Riiginõukogu esimees (sisuliselt valitsusjuht).

Zhou Enlai etendas juhtivat rolli Hiina Rahvavabariigi ja Ameerika Ühendriikide suhete normaliseerimisel 1970. aastate algul.

1972. aastal diagnoositi Zhou Enlail vähk. Tema tervis halvenes ja alates 1974. aastast viibis ta haiglas.

Viited
------

1. ↑  [chineseposters.net/themes/zhouenlai Zhou Enlai] Chinese Posters
2. ↑  Zhou Enlai Spartacus Educational
3. ↑  Zhou Enlai Ministry of Foreign Affairs of the People's Republic of China
4. ↑  Three Chinese Leaders:Mao Zedong, Zhou Enlai, and Deng Xiaoping Asia for Educators
Aknystose mõisa küün
**Aknystose mõis** (leedu *Aknystų dvaras*) on endine mõis Leedus Anykščiai rajoonis Debeikiai vallas Aknystose külas. Mõisakompleks on muinsuskaitse all, kaitstava ala pindala on 15,55 ha.

Aknystose mõisa on esmamainitud 1548. aastal, mil Zygmunt II August andis selle Smolenskist pärit Jurijus Kopčiuse valdusse. 1676. aastal oli selle omanik Kazimieras Kopčius. Mõisakompleks koosnes toona eluhoonest, kolmest küünist ja majandushoonest. 1703. aastal ostsid selle Jelenskised.

Aastal 1807 oli mõisa omanik Romualdas Jelenskis, kes lasi rajada nii peahoone kui ka pargi. Mõisa omanik Anatolijus Jelenskis osales jaanuariülestõusus, mistõttu mõis konfiskeeriti. Mõis läks Massalskite valdusse, ent aastal 1875 pidid nad kohtuotsuse põhjal selle tagastama omaniku lesele Sabina Jelenskienėle. Aastal 1900 püstitati sealne suitsutamiskoda. Säilinud on veel T-tähe kujuline rehi, mille keskosa püstitati aastal 1817, tiivad aga aastal 1910. Aastal 1911 kuulusid kompleksi peahoone, sigala, jääkelder, lindla, tall, ait, suitsutuskoda, rehealune, aednikumaja, sepikoda, ait, teenijatemaja, mõisatööliste elamu ja mõisatööliste sigala.

Aastal 1928 tükeldati mõisa maad väiksemateks valdusteks, mõisasüda jäi aga Jelenskiste valdusse. Viimane mõisa omanik oli Sofija Emilija Jelenskaite, kellelt see võõrandati aastal 1940. Tema eestvedamisel asutati Aknystosesse kool. Teise maailmasõja järel paiknes mõisas kohaliku sovhoosi kontor, aastast 1959 aga vanadekodu. Aastal 1962 püstitati vanadekodu tarbeks mõisa juurde uus korpus. Tänapäeval tegutseb seal rajooni sotsiaalmaja.

* TallTall
* SuitsutuskodaSuitsutuskoda
* ParkPark

Viited
------

1. ↑  Anykščių krašto vietovių žinynas
2. ↑  Regionų naujienos

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Aknystose mõis** |
**Zhu Xi** (hiina keeles 朱熹, *pinyin*'is *Zhū​ Xī​*; 1130 – 1200) oli Songi dünastia aegne hiina filosoof, uuskonfutsianismi tähtsaim teoreetik.

Tema tähtsaim panus on konfutsianismi Neliraamatu (*Sishu*) koostamine. See sisaldas tema kommenteeritud Kong Fuzi "Vesteid ja vestlusi", Mengzi raamatut ja konfutsianistlikke raamatuid "Suur õpetus" (*Daxue*) ja "Keskmine tavaline" (*Zhongyong*). Nende nelja raamatu tundmine oli Hiina ametnike eksami põhiaineks alates 1313. aastast kuni 1905. aastani.

Elulugu
-------

Zhu Xi oli pärit Fujianist. Ta töötas mitmetes riigiametites.

Zhu Xi kirjutas üle 70 teose. Ta asutas ka Wuyi mägedes ja mujal üle 50 erakõrgkooli. Ta taastas Valge Hirve Koopa Akadeemia (白鹿洞书院) Lushani mäe jalamil tänapäeva Jiangxi provintsis.

Õpetus
------

Zhu Xi järgi koosneb maailm kahest algest: hingusest *qi* 氣 ja printsiibist (struktuurist, soonestikust) *li* 理, kusjuures *li* on loogiliselt esmane, kuid avaldub vaid *qi*'s. *Li* kättejõudmise esimene järk on *Taiji* (mida Zhu Xi vahel samastab *li*'ga).

Ta kritiseeris Xunzid tema lahtiütlemise tõttu Mengzi ideest, et inimloomus on hea (*renxingshan* 人性善).

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Zhu Xi** |
Ivo Leito (2007)
**Ivo Leito** (sündinud 10. juunil 1972 Saksamaal) on Eesti keemik, Tartu Ülikooli analüütilise keemia professor.

1990–1994 õppis Leito Tartu Ülikoolis keemiat, omandades bakalaureusekraadi *cum laude*. 1995 pälvis ta keemiamagistri kraadi (taas *cum laude*) ning 1998. aastal sai filosoofiadoktori kraadi füüsikalise ja analüütilise keemia alal. Tema doktoriväitekirja teema oli "Studies of Brønsted Acid-Base Equilibria in Water and Nonaqueous Media" ning väitekiri pälvis *summa cum laude*.

1992–1999 töötas Leito Tartu Ülikooli keemilise füüsika instituudis tehniku, keemiku ja lektorina. 1999–2000 oli ta külalisteadur Kyūshū Ülikooli orgaanilise keemia fundamentaaluuringute instituudis Jaapanis ning 2003 EC-JRC IRMM-is Belgias. 2002–2005 töötas Leito Tartu Ülikooli keemia instituudi katsekoja direktori kohusetäitja ning direktorina. 2005. aastal valiti ta analüütilise keemia professoriks.

Tunnustus
---------

* 1998 Eesti Vabariigi teaduspreemia keemia ja molekulaarbioloogia alal kollektiivile koosseisus Ilmar Koppel (kollektiivi juht), Peeter Burk, Vahur Mäemets ja Ivo Leito töö "Happelis-aluseliste tasakaalude uurimine gaasifaasis ja lahustes" eest
* 2003 Vabariigi Presidendi kultuurirahastu noore teadlase preemia
* 2014 Tartu Ülikooli aumärk
* 2015 aasta õppejõud

Isiklikku
---------

Tema isa oli Toomas Leito ja vend Priit Leito.

Viited
------

1. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 9.12.2022.
2. ↑  "Riik tunnustas TÜ professorit aasta õppejõu tiitliga" Universitas Tartuensis, oktoober 2015
3. ↑  Toomas Leito Genis.

Välislingid
-----------

* Ivo Leito Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* "Silmitsi superhapetega" Horisont, 2/2006
* Analüütilise keemia õppetool - prof. Ivo Leito
**Aivo Nurkse** (18. veebruar 1941, Küti vald, Lääne-Virumaa – 19. november 1983, Tallinn) oli Eesti majandusteadlane.

Elulugu
-------

Aivo Nurkse oli tööliste poeg.

1963. aastal lõpetas Nurkse TÜ, majanduskandidaat (1974, TÜ), väitekiri "Kartuli- ja köögiviljaturg Eesti NSV-s ning selle arenguperspektiivid".

Nurkse oli aastast 1963 Tallinna Toidukaubastus kaupluste juhataja, aastast 1966 Üleliidulise Konjunktuuriinstituudi TUI Eesti filiaalis, sh 1967–69 vanemteadur, 1969–76 sektorijuhataja, 1976–86 kaubanduskonjunktuuri uurimise ja prognoosimise osakonna juhataja. 60 teadustrükist.

Teoseid
-------

* Kolhoositurg konjunktuuripeeglina. // Uut Kaubanduses (1972) 6
* Kaubanduskonjunktuuri muutustest ning selle põhjustest. // Uut Kaubanduses (1982) 6
* Kaubandus- ja toitlusprogramm. // Uut Kaubanduses (1982) 11
* Tarbijate paneelküsitlus nõudluse uurimise vahendina. // Majandusteadus ja rahvamajandus. Tallinn, 1977

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 24

Kirjandus
---------

* Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Airi Rütter** (12. september 1947 Tallinn, Harjumaa – 14. detsember 2016 Jõgeva) oli eesti rahvatantsujuht. 

Ta oli naiste rahvatantsu eestkõneleja, naiste tantsupidude idee algataja ning I Eesti Naiste Tantsupeo ja II Eesti Naiste Tantsupeo korraldusjuht.

Elulugu
-------

Airi Rütter lõpetas 1967. aastal Tallinna 7. Keskkooli, kus õppis lisaerialana žurnalistikat. 

Aastatel 1967–1970 õppis ta Viljandi Kultuurharidustöö Koolis klubitöö ja koorijuhtimise erialal.. 1975. aastal lõpetas Rütter Tallinna Pedagoogilise Instituudi kultuuritöötaja ja koorijuhi erialal. 1988. aastal lõpetas ta Eesti Rahvatantsujuhtide kooli.

Rütter töötas aastatel 1970–1973 Türi Kultuurimaja piirkonnametoodikuna 9. Mai kolhoosi klubis. 1973–1977 oli ta Laiuse kultuurimaja direktor. 1977. aasta märtsist 1988. aasta augustini töötas Airi Rütter Jõgeva KEK-is taidluse instruktor-metoodikuna .
Aastatel 1988–1990 töötas ta Jõgeva kultuurikeskuse kunstilise juhina ja 1990–2013 kultuurikeskuse direktorina.

Jõgeva kultuurikeskuse seinal on Airi Rütteri bareljeef, mille autor on Jaak Soans.

Ühiskondlik tegevus
-------------------

Airi Rütter oli folklooriseltsi Jõgevahe Pere asutaja ja kauaaegne seltsi juht. Seltsis oli ta lisaks veel kunstiline juht, tantsuõpetaja ja akordionist-kontsertmeister.

Ta kuulus aastatel 1993–2002 ja 2009–2013 Jõgeva linnavolikokku ning juhtis volikogu sotsiaal- ja tervishoiukomisjoni.

Rütter oli Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku Jõgeva koguduse üks asutajaid ja koguduse kauaaegne juhatuse liige

Tunnustus
---------

* 2005 Folkloorinõukogu CIOFF Estonia hõbemärk
* 2008 Ullo Toomi preemia
* 2009 Jõgevamaa kuldrist
* 2011 Jõgevamaa kultuuripärl
* 2013 Valgetähe V klassi teenetemärk
* 2013 Kultuurkapitali elutööpreemia
* 2013 Jõgeva linna aukodanik
* 2013 Jõgevamaa aasta kodanik
* 2014 Jõgevamaa vapimärk
* 2016 Jõgevamaa aasta kodanik

Viited
------

1. ↑
2. ↑  | Nädala vilistlane. 31. nädal: Airi Rütter. Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia (vaadatud 18.12.2016)
3. ↑  | Lahkus Jõgeva linna aukodanik Airi Rütter , Jõgeva linna koduleht (vaadatud 18.12.2016)
4. 1 2  *Kultuuritegijad Kalevipoja tegude maalt*. Toimetaja Ene Sööt. Tallinn 2009, lk 166
5. 1 2  | Lahkus Jõgeva linna aukodanik Airi Rütter , Jõgeva linna koduleht (vaadatud 18.12.2016)
6. ↑  Folklooriselts Jõgevahe Pere koduleht (vaadatud 18.12.2016)
7. ↑  | Jõgeva kogudus pidas juubelisünnipäeva, Vooremaa, 08.01.2013 (vaadatud 18.12.2016)
8. ↑  | Jõgevamaa aasta kodanik Airi Rütter: mõtlen Eesti naistetantsu tulevikule, eestielu.delfi.ee (vaadatud 18.12.2016)
**Alavere vald** (saksa keeles *Gemeinde Allafer*) oli vald Kose kihelkonnas Harjumaal aastail 1870–1891 ja ka Harju maakonnas 1899–1939. Vallamaja asus tänapäeva Rasivere küla aladel.

Eesti haldusjaotus 1925. aastal
1924. aastal karistas Tallinna-Haapsalu rahukogu endist vallasekretäri Archibald-Vilhelm-Heinrich Mühlmanni valla raha raiskamise eest 25 000-margase rahatrahvi, 2-kuulise aresti ja teenistusest kõrvaldamisega.

1939. aasta vallareformiga moodustati senise Alavere valla Uuearu, Pikva, Arava, Soo-otsa, Jõeääre ja Kuusiku külade ning Alavere asunduse ja Pikva asunduste maa-aladest; senise Anija valla maa-alast, välja arvatud Aavere küla ja Pillapalu asunduse maa-alad ning Anija asunduse läänepoolse osa maa-ala kuni taludeni nr. A-122 ja A-151, viimased kaasa arvatud; senise Raasiku valla Paasiku küla ja asunduse maa-aladest; senise Peningi valla Kiviloo mõisa järgi oleva Soo-otsa talu ja metsakvartaalide nr. 25, 26, 29, 30 ja 31 maa-aladest Anija vald.

Senise Alavere valla Rooküla küla ning Rooküla ja Nõmbra asunduste maa-aladest; senise Peningi valla maa-alast, välja arvatud Kurgla küla piirkond, seniste Raasiku ja Rae valdade vahel oleva osa maa-ala kuni Nõmme nr. 28 ja Kaasiku nr. 28 taludeni, viimased kaasa arvatud, ning Kiviloo mõisa järgi oleva Soootsa talu ja metsakvartaalide nr. 25, 26, 29, 30, 31 maa-aladest Peningi vald.

Viited
------

1. ↑  Maa-ameti kaardirakendused
2. ↑  Vallasekretäär, kes vahet ei teinud. Rahvaleht, 8. oktoober 1924, nr. 78, lk. 2.
3. ↑  Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88. Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938
**Alaušas** on järv Leedus Utena rajoonis.

Kaldajoone pikkus on 23,08 kilomeetrit. Järves on kaks saart; põhjaosas kalda lähistel suurem saar pindalaga 5,98 ha, lõunaosas saar pindalaga 0,13 ha. Loode- ja edelakaldad on kõrged , kagu- ja kirdekaldad madalad. Idakallas on metsane, ülejäänud kallastel asuvad valdavalt niidud ja põllud. Kaldavöönd ja lahesopid on liivase põhjaga. 

Alaušase sängi moodustavad kaks tunnelorgu. Põhi on ebatasane. Sügavamates lohkudes olev vesi ülejäänud veega ei segune ja selle temperatuur on aastaringselt 2-8 kraadi.

Järvest voolab välja Alauša jõgi. Alaušasesse voolavad Alksnaitė, Šiekštelė, Giedrė ja veel seitse nimetut oja. Järve valgala on 52 km². 

Järve kaldal asuvad küladest Sudeikiai, Alaušai, Šeimyniškiai, Bikuškis, Maneičiai, Salos, lisaks jääb sinna veel Alkai huutor. Alaušase idakaldal asub Maneičiai linnamägi; läänekaldale jääb Bikuškise mõisa hoonetekompleks.

Kaladest elavad Alaušases põhiliselt rääbis ja haug, ent ka latikas, linask, särg, koger, viidikas, kiisk, ahven, roosärg ja harilik hink.

Järve põhjaosa kuulus varem Užpaliai mõisale. Pärast aastat 1930, mil omandiseaduseid muudeti, anti järve põhjakalda liivastele küngastele mitmele sinna asuda tahtnud talumehele oma maad; sellest asundusest kujunes järve kaldale Alaušai küla.

Nimi tuleneb liitest *al-*, mis tähendab voolamist, tilkumist.

Viited
------

1. ↑  Kazimieras Bieliukas. *Alaušas.* Tarybų Lietuvos enciklopedija, Kd. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. 36 lk.
2. ↑  Poola Kuningriigi geograafiline leksikon
3. ↑   Aleksandras Vanagas. *Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas.* lk. 38. – Vilnius: Mokslas, 1981.

Välislingid
-----------
**Aivo Saar** (sündinud 25. mail 1937 Otepää vallas Tartumaal) on eesti füüsik.

Elulugu
-------

Aivo Saar on kooliõpetajate poeg.

Lõpetas 1954. aastal Elva Keskkooli, 1959 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna, 1971 Küberneetika Instituudis aspirantuuri, tehnikakandidaat (1975, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Pöördkoorikute pingeolukorra määramine fotoelastsusmeetodil". Oli 1962–1973 Küberneetika Instituudi teadur, 1973–1979 Tallinna Pedagoogilise Instituudi õppejõud-teadur, 1979–2003 dotsent.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: eksperimentaalmehaanika (fotoelastsusmeetod); füüsika didaktika. Õpetanud optikat, tehnoloogia didaktikat; koostanud õppevahendeid. Üle 50 I–V klassi loodusõpetuse õpiku, tööraamatu ja -vihiku autor või kaasautor. Üle 20 teadustrükise. Ta on töötanud mitmes koolis, sealhulgas ka Tallinna Ühisgümnaasiumis füüsikaõpetajana.

Teoseid
-------

* Physics and technology in pupils' opinion (kaasautor J. Hendre). // PATT-3 Conf. 2. Holland, Eindhoven, 1988
* Teacher training for school technology in Estonia. // PATT-4 Conf. Holland, Eindhoven, 1989
* Kosmologie und Astrophysik und Naturwissenschaft in Curriculum der Physik (kaasautor R. Mankin). // GDSP – Jahrestagung. Kiel, 1993
* Loodusõpetuse õpetaja probleeme sajandivahetusel. // Haridus ja kasvatusväärtused ühiskonnas.Tartu, 1999
* Loodusõpetuse, füüsika ja astronoomia ainekava ühisprobleeme. // Konverentsi "Reaalained ja uus õppekava" materjalid. Tartu, 2000
* Loodusteaduste õppimise tähendus klassiõpetaja kasvatusteaduslikus ettevalmistuses. // Kasvatusteadused muutuste ajateljel. Tallinn, 2004.

### Viited

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Viktor Drobõš (2010)
 Viktor Drobõš abikaasaga (2011)
**Viktor Jakovlevitš Drobõš** (vene keeles Виктор Яковлевич Дробыш; sündinud 27. juunil 1966 Kolpinos) on vene muusik (helilooja ja produtsent), Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik.

Ta on 2012. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Bakuus teise koha saanud laulu "Party for Everybody" autor. Loo esitas Venemaa etno-pop ansambel Buranovskije Babuški.

Drobõš teeb koostööd mitme tuntud Venemaa lauljaga (Valerija, Kristina Orbakaite, Grigori Leps, Stass Pjehha ja teised).

1980. aastate lõpul ja 1990. aastate algul mängis ta mitmes ansamblis (klahvpillidel). Aastatel 1996–2002 töötas ta muusikaprodutsendina Saksamaal ja Soomes.

Haridustee
----------

Ta on õppinud Rimski-Korsakovi-nimelises Peterburi Riiklikus Konservatooriumis klaveri eriala.

Tunnustus
---------

* 2010 – Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik
* 2015 – Francysk Skaryna orden (Valgevene riiklik autasu)

Isiklikku
---------

20-aastaselt abiellus ta Soome luuletaja Elena Stufiga. 1987. aastal sündis neil Valeri ja 1999. aastal Ivan. Mõlemad pojad tegelevad muusikaga. Teisest abielust (2008) endise modelliga on tal kaks last – tütar Lidija ja poeg Daniil.

Viited
------

1. 1 2  Виктор Дробыш. 24smi.org
2. ↑  Виктор Дробыш, биография, новости, фото. uznayvse.ru

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Viktor Drobõš** |
**Kanavere lahing** oli Jüriöö ülestõusu üks lahingutest.

Vaevalt oli Kämbla lahing lõppenud, kui ordu peaväe laagrisse saabus käskjalg, kes andis teada, et suur hulk eestlasi ohustab 3,5 km kaugusel Kanavere läheduses Põltsamaa foogti juhitud väesalka, mispeale orduvennad hobuste seljas tuhatnelja foogtile appi tõttasid. Eestlased taandusid raskerelvastuses ratsarüütlite eest taktikalise eelise võitmiseks Kanavere rappa. Ordumeister andis seepeale rüütlitele käsu hobuse seljast maha tulla ja eestlasi jalgsi rünnata. Esimesel Kanavere rabas toimunud lahingul kindlat võitjat ei olnud, kuigi elu kaotasid mitmed nimekad orduvennad. Uue rünnaku järel toimunud teine lahing lõppes sakslastele võidukalt ning kokku olevat Kanavere rabas elu kaotanud 1600 eestlast.

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

Kanaveres on Kanavere lahingu mälestuskivi, mis avati 1985. aastal ja mille kujundas Aulin Rimm.

Viited.
-------

1. ↑  Vahtre 1960: 83.
2. ↑  Kristjan Luts (koostaja),Eesti sõjaajaloo teejuht. Tallinn: Eesti Päevaleht, 2010. Lk 41

Kirjandus
---------

* Sulev Vahtre. *Jüriöö [1343. aasta ülestõus]*. Tallinn: Eesti Raamat, 1980.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib külast Harjumaal; teiste samanimeliste kohtade kohta vaata lehekülge Alavere.* |

---

Droonivideo Alaverest 2022. aasta jaanuaris
**Alavere** on küla Harju maakonnas Anija vallas Kose ja Kehra vahel. 

Elanike arv on ligikaudu 360.

Külakeskus on tekkinud ajaloolise Alavere mõisasüdame baasil. 

Alavere mõis rajati 1620ndatel, historitsistlik peahoone püstitati 1850ndatel. Mõisahoone põletati 1905 talumeeste vastuhaku käigus (hiljem lasid karistussalklased selle eest maha 11 vastuhakust osavõtnud talumeest), seejärel aga taastati. Pärast Eesti iseseisvumist müüdi mõisamaja eraomanikule, kes lammutas selle 1938 ehitusmaterjaliks ning müüs enamuse saadud väärtuslikku kivimaterjali Tallinna ehitustele. Alavere mõisahoone tahutud graniitplokkidest ehitati nii mõnegi uhke Tallinna maja sokkel. 

Nõukogude ajal oli Alaveres sovhoosikeskus, sellest ajast pärineb ka hulk hooneid endises mõisasüdames ja selle lähedal.

Alavere mõisa park on võetud kaitse alla.

Alavere mõisakeskust läbisid Perila–Jäneda ja Kose–Jägala maantee. 1970ndatel viidi teeõgvenduste tagajärjena mõlemad maanteed asulakeskusest eemale.

1982 avastati külast muistne asulakoht.

Pilte
-----

* Alavere 2021. aasta jaanuarisAlavere 2021. aasta jaanuaris
* Alavere 2021. aasta jaanuarisAlavere 2021. aasta jaanuaris

Vaata ka
--------

* Alavere vald (Kose kihelkond)
* Alavere sovhoos

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  Alavere (Anija) veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 10.05.2014)

Välislingid
-----------

* Alavere (Anija) veebiportaalis eestigiid.ee

Anija valla vapp
Anija valla asulad

**Linn:** Kehra  
**Alev:** Aegviidu  

**Külad:** Aavere | Alavere | Anija | Arava | Härmakosu | Kaunissaare | Kehra | Kihmla | Kuusemäe | Lehtmetsa | Lilli | Linnakse | Looküla | Lükati | Mustjõe | Paasiku | Parila | Partsaare | Pikva | Pillapalu | Rasivere | Raudoja | Rooküla | Salumetsa | Salumäe | Soodla | Uuearu | Vetla | Vikipalu | Voose | Ülejõe
**Kolgu** on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas.

Vaata ka
--------

* Kaitseväe keskpolügoon

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Eesti 2011. aasta rahvaloendus, vaadatud 14.07.2014.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Kuusalu valla vapp
Kuusalu valla asulad

**Alevikud:** Kiiu | Kolga | Kuusalu  

**Külad:** Allika | Andineeme | Aru | Haavakannu | Hara | Hirvli | Ilmastalu | Joaveski | Juminda | Kaberla | Kahala | Kalme | Kasispea | Kemba | Kiiu-Aabla | Kodasoo | Koitjärve | Kolga-Aabla | Kolgaküla | Kolgu | Kosu | Kotka | Kupu | Kursi | Kuusalu | Kõnnu | Külmaallika | Leesi | Liiapeksi | Loksa | Murksi | Mustametsa | Muuksi | Mäepea | Nõmmeveski | Pala | Parksi | Pedaspea | Pudisoo | Põhja | Pärispea | Rehatse | Rummu | Salmistu | Saunja | Sigula | Soorinna | Suru | Suurpea | Sõitme | Tammispea | Tammistu | Tapurla | Tsitre | Turbuneeme | Tõreska | Uuri | Vahastu | Valgejõe | Valkla | Vanaküla | Vihasoo | Viinistu | Virve
| Medalikohad |
| --- |
| Poks |
| Hiina Rahvavabariigi esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Kolmas koht | 2008 | II kergekeskkaal |
| Maailmameistrivõistlused |
| Kolmas koht | 2007 | II kergekeskkaal |

**Kanat Islam** (kasahhi keele slaavi kirjas Қанат Ислам; araabia kirjas قانات يسلام; hiina keeles 哈那提·斯拉木 *Hanati Silamu*; sündinud 13. septembril 1984 Altays Altay ringkonnas Ili Kasahhi autonoomses ringkonnas Xinjiangi Uiguuri autonoomses piirkonnas) on Hiina Rahvavabariigi ja Kasahstani endine poksija, rahvuselt kasahh.

Harrastajana
------------

Ta oli aastatel 2003 ja 2005 II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) Hiina Rahvavabariigi meister.

Ïsläm osales II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) 2004. aasta Ateena olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta sai II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) pronksmedali 2008. aasta Pekingi olümpiamängude poksivõistlustel, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Carlos Banteux'le (Kuuba) ning jäädes edasisest medaliheitlusest välja.

Ta osales II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) 13. maailmameistrivõistlustel (Mianyang, 2005), kuid kaotas 2. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Neil Perkinsile (Inglismaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta sai II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) 14. maailmameistrivõistlustel (Chicago, 2007) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Manon Boonjumnongile (Tai) ning jäädes edasisest medaliheitlusest välja.

Ta võttis 2011. aastal Kasahstani kodakondsuse. Ta elab alaliselt Ameerika Ühendriikides.

Elukutselisena
--------------

Ta poksis septembrist 2012 kuni septembrini 2017 elukutselisena. Ta pidas kokku 25 kohtumist ning võitis need kõik (neist 20 nokaudiga).

Ta on olnud elukutseliste seas erinevate kaalukategooriate ja organisatsioonide maailmameister.

Viited
------

1. ↑  Hiina Rahvavabariigi meistrivõistlused poksis 2005. Tulemused inglise keeles
2. ↑  28. suveolümpiamängude poksivõistlus. Ateena 2004. Tulemused inglise keeles
3. ↑  29. suveolümpiamängude poksivõistlus. Peking 2008. Tulemused inglise keeles
4. ↑  13. maailmameistrivõistlused poksis. Mianyang 2005. Tulemused inglise keeles
5. ↑  14. maailmameistrivõistlused poksis. Chicago 2007. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Kanat Islam veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Kanat Islam lehel BoxRec (inglise keeles)
**Märt Müür** (12. juuli 1942 – 10. aprill 2021) oli Eesti ajakirjanik ning dokumentaalfilmide režissöör ja stsenarist.

Ta sündis Viljandimaal Suislepa vallas Kivilõppe külas. Lapsepõlve veetis ta küüditatuna Siberis. Märt Müür oli kuueaastane, kui 25. märtsil 1949 talle ning tema vennale ja õele, vanaisale ja emale järele tuldi ning Novosibirski oblasti Tšanõ rajooni Baraba steppi viidi. Tema isa oli tol ajal veel metsavend. 
Seitsmenda klassi lõpetas Märt Müür Viljandi vene koolis, kuna ta ei osanud eesti keelt. 

1957–1961 õppis Märt Müür Olustvere Põllumajandustehnikumis, 1961–1962 Eesti Põllumajanduse Akadeemias ja 1980–1984 kaugõppe teel stsenaristikat Üleliidulises Riiklikus Kinematograafiainstituudis. 1962—1965 oli ta Nõukogude armees Kaliningradis. 

Märt Müür töötas 1965–1971 Tänassilma kolhoosis brigadirina ja peaagronoomina, 1972–1974 Eesti NSV Põllumajandusministeeriumi informatsiooni valitsuses toimetajana, 1974–1989 Eesti Televisioonis toimetaja ja kommentaatorina. 
Müür töötas ka Tallinnfilmis ja Eesti Telefilmis. 

1989–1995 oli Müür Eesti Ajakirjanike Liidu ja 1990–1995 ühtlasi Eesti Ajakirjandustöötajate Liidu esimees. 1996. aastast tegeles filmidokumentalistikaga. 

2001. aastast kuulus ta Keskerakonda.

Telesaateid
-----------

* 1998–1989 "Läbi müüri" (autor ja saatejuht)
* 1985–1991 "Vaatevinkel" (üks saatejuhte)
* 1982–1992 "Viljaveski" (üks saatejuhte)
* 1981–1993 "Kodukandilood" (üks autoreid ja saatejuhte)

Filme
-----

* Adra järel (1976)
* Ring – suur, keeruline, huvitav (1982)
* Miks kukuvad tähed (1987)
* Aidake meil elada (1988)
* Ka Siber on mu kodumaa (1990)
* XXI sajandi presidendid (1994)
* Elumeri (2009)
* 2016. aastal valmis tal film Eesti aastate 1981–2014 põllumajandusministritest „Meie, Laia tänava ministrid".

Isiklikku
---------

Tema onupoeg oli Jüri Müür.

Auhindu
-------

* 1978 – VII üleliiduline põllumajandusfilmide festival (Novosibirsk, NSV Liit) – aukiri põllutöömasinate ekspluatatsiooni ja remondi teema parima käsitluse eest filmis „Adra järel"
* 1977 – Eesti dokumentaalfilmide festival (Rakvere filmiklubi) – kolmandat-neljandat kohta jagasid Märt Müüri „Adra järel" ja Peeter Toominga "Hetked"
* 1976 – Eesti dokumentaalfilmide festival (Rakvere filmiklubi) – teine koht filmile "Võõras higi"
Kolga-Jaani valla lipp.
**Kolga-Jaani valla lipp** on Viljandi maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Kolga-Jaani valla lipp.

Lipp kinnitati 14. novembril 1995.

Lipu kirjeldus
--------------

Valla lipu valgel kangal on vardapoolsest servast lehviva serva keskele ulatuv sinine teravik, milles Kolga-Jaani valla vapi tunnus – valge kotkapea kollase noka ja oreooliga.

Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:9 ning normaalsuurus 105×135 cm.

Põhjendus
---------

Pühapaistega kotkas on evangelist Johannese tunnus.

Lipu kasutamise kord
--------------------

1. Valla lipp heisatakse alaliselt Kolga-Jaani Vallavolikogu ja Vallavalitsuse hoonel või selle läheduses.
2. Lipp heisatakse ajutiselt Kolga-Jaani valla pidupäevadel, avalikel üritustel jne. valitsuse korraldusel või viimasega kooskõlastatult.
3. Kolga-Jaani valla lipu valmistamine ärilistel eesmärkidel on lubatud ainult valitsuse loaga.

Vaata ka
--------

* Kolga-Jaani valla vapp

Välislingid
-----------

* Kolga-Jaani valla sümboolika valla kodulehel
* Kolga-Jaani valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
**"I Do Not Want What I Haven't Got"** on Iiri laulja ja laulukirjutaja Sinéad O'Connori 1990. aastal ilmunud album. Album oli maailmas vägagi edukas, jõudes 20 riigis esiviisikusse, sealhulgas 15 riigis esikohale (kaasa arvatud Billboard 200). Kokku müüdi albumit USAs kaks miljonit ja Suurbritannias 600 000 eksemplari.

Album oli nomineeritud neljale Grammy auhinnale: aasta albumi (Record of the Year), parima naissoost pop-vokaalesituse (Best Female Pop Vocal Performance), parima muusikavideo lühivormi (Best Music Video, Short Form) (laulu "Nothing Compares 2 U" video) ja parima alternatiivmuusika esituse (Best Alternative Music Performance), millest võitis viimase, kuigi O'Connor keeldus auhinnagalast osa võtmast ja auhinda vastu võtmast.

Album võlgneb tänu edu eest suuresti laulule "Nothing Compares 2 U", mis oli 1990. aastal maailmas vägagi edukas, jõudes edetabelites esikohale 18 riigis (kaasa arvatud Billboard Hot 100, kus jõudis esikohale 21. aprillil ja jäi sinna neljaks nädalaks), ka näiteks Prantsusmaal ja Hispaanias, kus laul esikohale ei jõudnud, jõudis laul siiski vastavalt 5. ja 4. kohale. 1990. aasta kokkuvõtte edetabelites jõudis see Suurbritannias 2. ja USAs 3. kohale. Teistel lauludel väljaspool Iirimaad edu ei olnud: "The Emperor's New Clothes" pidi USAs leppima 60. Suurbritannias 31. ja Saksamaal 28. kohaga, jõudes esikümnesse vaid Iirimaal (5.) ja Itaalias (10. koht) ning "Three Babies" jõudis Suurbritannia edetabelis 42. kohale.

Ükski teine O'Connori album ei ole väljaspool Iirimaad nii edukas olnud. Järgmine album "Am I Not Your Girl?" saavutas küll Suurbritannia edetabelis 6. koha, kuid Billboard 200s pidi leppima 27. kohaga.

2003. aastal koostatud Rolling Stone'i kõigi aegade 500 parema albumi loendis asub see 406. kohal.

Lood
----

1. "Feel So Different" O'Connor 6:47
2. "I Am Stretched on Your Grave" Anonymous Philip King 5:33
3. "Three Babies" O'Connor 4:47
4. "The Emperor's New Clothes" O'Connor 5:16
5. "Black Boys on Mopeds" O'Connor 3:53
6. "Nothing Compares 2 U" Prince 5:10
7. "Jump in the River" O'Connor Marco Pirroni 4:12
8. "You Cause as Much Sorrow" O'Connor 5:04
9. "The Last Day of Our Acquaintance" O'Connor 4:40
10. "I Do Not Want What I Haven't Got" O'Connor 5:47
Cho Oyu
**Cho Oyu** (tiibeti *jo bo dbu yag*, hiina 卓奥友山 *Zhuó'àoyǒu Shān*) on mägi Aasias Himaalajas. Asub Džomolungmast loodes. Kõrgus 8188 meetrit (kõrguselt 6. mägi maailmas). Cho Oyut peetakse kõige kergemini vallutatavaks kaheksatuhandeliseks mäetipuks.

Kõrgus
------

Cho Oyu kõrguseks oli algselt mõõdetud 26 750 jalga (8150 m) ja ajal kui tehti esmatõus mäele (1954), peeti teda kõrguselt 7. mäetipuks Maal. 1984. aastal arvestati ta hinnangute kohaselt 8201 meetri kõrguseks – see tõi Cho Oyu tippude suurusjärjestuses koha võrra ettepoole (kuuendaks maailmas). 1996. aastal tehtud uued mõõtmised Nepali geodeesiateenistuse ja Soome meteoroloogiainstituudi osavõtul andsid mäetipu uueks kõrguseks 8188 m.

Tipputõusud
-----------

Mäe tippu jõudsid esimestena Herbert Tichy, Sepp Jöchler ja šerpa Pasang Dawa Lama 19. oktoobril 1954. 

1958 jõudis mäe tippu teine ekspeditsioon, mida juhtis Pasang Dawa Lama, saades niiviisi esimeseks, kes kaks korda mäe tippu jõudis. See oli esimene 8000-lise vallutus, kus ekspeditsiooni juhtis šerpa. Sellel ekspeditsioonil toimus ka Cho Oyu esimene surmaga lõppenud õnnetus.

1959 hukkus rahvusvahelisel naiste ekspeditsioonil laviinis 4 alpinisti.

1964 toimus oletatav kolmas tõus. Selle kohta puuduvad tõendid, sest mõlemad saksa mägironijad surid kurnatusse 7600 meetri kõrgusel.

1978 tõusid Edi Koblmüller ja Alois Furtner Austriast tippu eriti rasket kagunõlva pidi.

1983 õnnestus Reinhold Messneri neljas katse Cho Oyu vallutada.

1984 sooritasid Maciej Baebeka ja Maciei Pawlikowski esimese talvise tõusu.

1994 sooritas Yasushi Yamanoi esimese soolotõusu edelanõlva pidi.

### Baltimaade alpinistide tipputõusud

Tõivo Sarmet Cho Oyu tipus 11. oktoobril 1998.
* 1996 – Juris Osis, Rolands Laveiķis, Aivars Rutkis, Läti (tipus 2. mail)
* 1996 – Ilgvars Pauls, Läti (tipus 1. oktoobril)
* 1996 – Aleksei Kovaltšuk, Eesti (tipus 26. oktoobril)
* 1998 – Tarmo Riga, Arne Sarapuu, Eesti (tipus 9. oktoobril)
* 1998 – Raivo Plumer, Margus Proos, Tõivo Sarmet, Eesti (tipus 11. oktoobril)
* 2003 – Darius Vaičiulis, Leedu
* 2007 – Atis Plakans (tõusu juht), Līga Plakane, Kaspars Klapkalns, Läti
* 2010 – Saulius Vilius, Tanel Tuuleveski, Allan Valge

Viited
------

1. ↑  Geographical facts of the Main 8000ers. 8000ers.com
2. ↑  Cho Oyu. 8000ers.com
3. 1 2  Sākusies Latvijas Himalaju ekspedīcija. tvnet.lv
4. ↑  Lietuvių įkopimai į aštuoniatūkstantininkus. kalnai.lt
5. ↑  Solis virs astotā kilometra. sporto.lv

Kirjandus
---------

* Herbert Tichy. "Cho Oyu – Jumalate Arm; Binungapuumesi: aasta loodusrahvaste seas." (Eesti Raamat: Tallinn, 1987)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Cho Oyu** |
500 liiri 1960. Hõbe 835.
**Itaalia liir** (itaalia keeles *lira italiana*, tähis ₤, L. või Lit) oli Itaalia rahaühik 1861–2002. 1999–2002 oli liir ametlikult euro "rahvuslik allühik", kuid füüsilisi makseid sai teha ainult liirides.

Enne Teist maailmasõda jagunes liir sajaks tšenteesimoks (*centesimo* – 'sajandik').

Ehkki paberrahana võeti liir kasutusele 1882. aastal vaid 5- ja 10-liiriste kupüüridena, millele alles 1895. aastal lisandusid 25-liirised, viis inflatsioon 20. sajandi vältel selleni, et 1997. aastal lasti välja isegi 500 000-liirine rahatäht.

Euro tulekul olid kasutusel järgmiste nominaalväärtuste ja kujutistega paberliirid:

* 1000 liiri, Maria Montessori (0,516 eurot)
* 2000 liiri, Guglielmo Marconi (1,03 eurot)
* 5000 liiri, Vincenzo Bellini (2,58 eurot)
* 10 000 liiri, Alessandro Volta (5,16 eurot)
* 50 000 liiri, Gian Lorenzo Bernini (25,82 eurot)
* 100 000 liiri, Caravaggio (51,65 eurot)
* 500 000 liiri, Raffael (258,23 eurot)

Liiri kasutati ka teistes Itaalia riikides: Parma hertsogiriigis enne 1802. aastat ning 1815–59, Napoleon I rajatud Itaalia kuningriigis 1807–1814, Sardiinia kuningriigis 1816–1861, San Marinos 1860. aastatest 2002. aastani, Kirikuriigis 1866–1870 ning Vatikanis 1929–2002. Samuti on liiri nimeline valuuta kasutusel olnud mõnes muus riigis (Iisrael, Malta, Türgi jt).

Sõna "liir" tuleneb ladina sõnast *libra*, mis tähendab naela kui hõbeda massiühikut.
**Inge Pind** (aastani 1966 **Inge Pruuli**; sündinud 29. septembril 1945 Tartus) on eesti sõudja ja sõudetreener. 

Ta lõ­petas 1963 Tartu 7. Keskkooli ja aastal 1967 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.

Ujumistreeninguid alustas 1959. aastal Dünamos Voldemar Hünersoni õpilasena ja sõudmistreeninguid Kalevis Jüri Kuruli juhendamisel.

Tulemused
---------

175 cm, 67 kg.

* 1965 – NSV Liidu Ametiühingute meistrivõistlustel neljapaadil hõbemedal
* 1961–1963 3 korral roolijaga neljapaadil NSV Liidu noortemeister
* Tulnud 9 korral Eesti meistriks:
	+ 1963–1966, 1971 ja 1975 roolijaga neljapaadil
	+ 1964, 1971 ja 1975 kaheksapaadil.
* 1965 – meistersportlane

Treeneri ja õpetajana
---------------------

Töötanud 1966–1971 TRÜ kehakultuuriteaduskonna veespordikateedris õpetajana ning 1971–1985 Tartu Kalevi Laste Spordikoolis ja KSMK-s sõudetreenerina. 

* Õpilasi: Vilve Alt, Anne Freimuth, Piret Kalmet, Anne Kask, Malle Ojokas, Kadri Palm, Mari Järvelaid, Reet Palm-Killing, Jaan Rattassepp, Marju Saks, Hanno Tünder.
* Kuulunud 1971–1983 Sõudespordiföderatsiooni presiidiumi.

Aastatel 1985–2011 töötas Tartu Kivilinna Gümnaasiumis kehalise kasvatuse õpetajana. Tegutsenud joogaõpetajana.

Isiklikku
---------

Inge Pind oli aastatel 1966–1969 abielus sõudja ja treeneri Aado Pindiga (1942–1969).

Tunnustus
---------

* 1975 – Eesti NSV teeneline treener
* 1978 – Kalevi auliige

Viited
------

1. ↑

Kirjandus
---------

* Eesti sõudespordi ajalugu. [Koostanud H-H. Artma] Tallinn, 2001, lk 262–266.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Cho Gue-sung** (korea keeles 조규성; *Jo Gyu-seon*; sündinud 25. jaanuaril 1998 Ansanis) on Lõuna-Korea jalgpallur, kes mängib Taani kõrgliigaklubis FC Midtjylland ja Lõuna-Korea jalgpallikoondises.

2019. aastal debüteeris ta Lõuna-Korea esiliigaklubis FC Anyang ning lõi kohe esimesel hooajal 14 väravat, millega oli paremuselt kolmas väravalööja liigas.

2020. aastal liitus ta Lõuna-Korea kõrgliigaklubiga Jeonbuk Hyundai Motors. Ta lõi sel aastal Lõuna-Korea kõrgliigas neli väravat ja tuli klubiga riigi meistriks. Aastatel 2021–2022 läbis ta Lõuna-Korea kohustusliku sõjaväeteenistuse ning mängi seal ajal klubis Gimcheon Sangmu. 2022. aasta septembris naasis Cho Jeonbuk Hyundai Motorsi meeskonda. 2022. aastal oli Cho Jeju Unitedi mängija Joo Min-kyu kõrval Lõuna-Korea kõrgliiga suurim väravakütt (14 väravat Gimcheon Sangmus, 3 väravat Jeonbuk Hyundai Motorsis). 2022. aasta oktoobris alistas Jeonbuk Hyundai Motors Lõuna-Korea karikavõistluste finaalis FC Seouli kahe mängu kokkuvõttes 5:3 ning Cho lõi Jeonbuki viiest väravast kolm.

2023. aasta juulis sõlmis Cho kolmeaastase lepingu Midtjyllandiga. Taani kõrgliigas debüteeris ta hooaja avamängus 22. juulil 2023, mil Midtjylland võitis Cho väravast Hvidovret 1:0.

2020. aastal tuli Cho Lõuna-Korea kuni 23-aastaste koondisega Aasia omavanuste meistriks. Lõuna-Korea jalgpallikoondises debüteeris ta 7. septembril 2021 MM-i valikmängus Liibanoni vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 15. jaanuaril 2022 sõprusmängus Islandi vastu. 2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste teises alagrupimängus lõi ta kaks väravat Ghana vastu.

Saavutused
----------

Jeonbuk Hyundai Motors
* K League 1: 2020
* Korean FA Cup: 2020, 2022

Gimcheon Sangmu
* K League 2: 2021

Lõuna-Korea U23
* Aasia U-23 meistrivõistlused: 2020

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 27.7.2023)
2. ↑  "Officielt: FC Midtjylland henter sydkoreansk angriber". *bold.dk* (taani). 11. juuli 2023. Vaadatud 11. juulil 2023.
3. ↑  "FCM kommer godt fra land med åbningssejr mod Hvidovre". nordjyske.dk. 21.7.2023. Vaadatud 27.7.2023

Välislingid
-----------

 Cho Gue-sung – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Lõuna-Korea koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Kim Seung-gyu
* 2 Yoon Jong-gyu
* 3 Kim Jin-su
* 4 Kim Min-jae
* 5 Jung Woo-young
* 6 Hwang In-beom
* 7 Son Heung-min (c)
* 8 Paik Seung-ho
* 9 Cho Gue-sung
* 10 Lee Jae-sung
* 11 Hwang Hee-chan
* 12 Song Bum-keun
* 13 Son Jun-ho
* 14 Hong Chul
* 15 Kim Moon-hwan
* 16 Hwang Ui-jo
* 17 Na Sang-ho
* 18 Lee Kang-in
* 19 Kim Young-gwon
* 20 Kwon Kyung-won
* 21 Jo Hyeon-woo
* 22 Kwon Chang-hoon
* 23 Kim Tae-hwan
* 24 Cho Yu-min
* 25 Jeong Woo-yeong
* 26 Song Min-kyu
* Treener: Bento

 | Lõuna-Korea |
**Inge Põder** (õieti **Ingeborg**, aastast 1949 **Laks**; 1. mai 1917 – 23. veebruar 1996) oli eesti tantsija ja lavastaja.

Karjääri alustas ta tantsu-imelapsena Becki stuudios 1925. aastal. Juba 1930. aastatel tuli pikem ringreis Rootsi, Belgiasse, Itaaliasse, Prantsusmaale, Saksamaale, Šveitsi ja Taani. Balletile lisandusid akrobaatika, stepptants, džäss. Inge Põder oli üks neid õnnelikke, kes suutis lavalapsest kasvada arvestatavaks artistiks.

Eesti teatriellu astus ta hooajal 1936/37 Endlas. 1938. aastal alustas ta tööd Estonias, kuhu jäi veerand sajandiks. 1940.–1950. aastatel kuulus ta balletisolistide juhtgruppi. Sündis üks meistritöö teise järel – Zarema, Robin, Messalina, Laurencia, Vanja, Tao-Hoa, Esmeralda, Gudule, Dasha, Lola, Sortsitütar, Smeraldina, Mari, Loksper... Tulid subretiosad, karakterrollid operettides "Kõrbelaul", "Vaba tuul", "Rose-Marie". Gustav Ernesaks kirjutas Inge Põdra eredat isikupärast häälevärvi arvestades talle partii oma ooperis "Käsikäes".

Andeka koreograafina oli Inge Põder lisaks Estoniale seotud veel Draamateatri, Endla ja Vanemuise teatri ning mitme varieteega. Kõrge klassiga Viru varietee võlgnes palju tema lavastaja-, pedagoogi- ja organisaatorioskustele. Tantsutarkust on temalt omandanud paljud nooremate põlvkondade tantsijad. Ta jäi tantsu- ja teatrieluga tihedalt seotuks kuni viimaste eluaastateni.

Tunnustus
---------

* 1952 – Eesti NSV teeneline kunstnik

Välislingid
-----------

* Tantsijatar, operetinäitleja, džässilaulja, koreograaf, tantsupedagoog, mänedžer... EPL, 28. veebruar 1996
* 1961, ERR, "Mis teid huvitab" sarjast "Matk kergemuusika minevikku" , saadetejuht ja toimetaja Ülo Vinter, saatekülalised on muusikateadlane ja helilooja Harri Kõrvits, laulja Artur Rinne ja RAM-i laulja Georg Metssalu. **26' 40" Inge Põder oli eesti esimene naislaulja džässis**.
**Dumfries and Galloway** on tervikomavalitsus Šotimaa lõunaosas. Piirneb lõunas Inglismaa Cumbria krahvkonnaga.

Omavalitsus loodi 1975. aastal mitme endise krahvkonna liitmisel. 1996. aastal muudeti see omavalitsuseks (*unitary authority area*). Hõlmab kolm traditsioonilist krahvkonda: Wigtownshire, Kirkcudbrightshire ja Dumfriesshire.

2017. aastal elas seal 149 200 inimest.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

 Dumfries and Galloway – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* 

Šotimaa omavalitsused

Aberdeen **·**  Aberdeenshire **·**  Angus **·**  Argyll and Bute **·**  Clackmannanshire **·**  Dumfries and Galloway **·**  Dundee **·**  East Ayrshire **·**  East Dunbartonshire **·**  East Lothian **·**  East Renfrewshire **·**  Edinburgh **·**  Falkirk **·**  Fife **·**  Glasgow **·**  Highland **·**  Inverclyde **·**  Midlothian **·**  Moray **·**  Na h-Eileanan Siar (Välis-Hebriidid) **·**  North Ayrshire **·**  North Lanarkshire **·**  Orkney saared **·**  Perth and Kinross **·**  Renfrewshire **·**  Scottish Borders **·**  Shetlandi saared **·**  South Ayrshire **·**  South Lanarkshire **·**  Stirling **·**  West Dunbartonshire **·**  West Lothian
|  |  |
| --- | --- |
| sinine | **Lääne-Euroopa aeg** (maailmaaeg; suveaeg: maailmaaeg + 1 h). |
| punane | Kesk-Euroopa aeg (maailmaaeg + 1 h; suveaeg: maailmaaeg + 2 h). |
| khaki | Ida-Euroopa aeg (maailmaaeg + 2 h; suveaeg: maailmaaeg + 3 h). |
| roheline | Moskva aeg (maailmaaeg + 4 h. |

Heledama värviga riikides suveaega ei ole.

**Lääne-Euroopa aeg** (inglise keeles *West European Time*, lühend *WET*) on üks vööndiaja UTC±0 nimetustest, mida kasutatakse peamiselt Euroopas. Lääne-Euroopa suveaeg on maailmaajast ees üks tund.

Lääne-Euroopa aega kasutatakse järgmistes Euroopa paikkondades ja riikides:

* Kanaari saared (ülejäänud Hispaania kasutab Kesk-Euroopa aega),
* Fääri saared,
* Gröönimaal Gröönimaa rahvuspargi ala,
* Island (ei kasuta suveaega),
* Portugal,
* Iirimaa,
* Suurbritannia (nimetuse West European Time asemel on kasutusel Greenwich Mean Time, GMT)

Geograafiliselt kuuluvad ka Prantsusmaa, Hispaania ja Beneluxi maad rohkem Lääne-Euroopa ajavööndisse (7.5 läänepikkuskraadist 7.5 idapikkuskraadini). Enne teist maailmasõda kasutasidki Prantsusmaa, Hispaania, Belgia ja Luksemburg Lääne-Euroopa aega, samas Holland kasutas Amsterdami aega (UTC+0:20). 1940. aastal Saksa okupatsiooni ajal kehtestati Prantsusmaal ja Beneluxi maades Kesk-Euroopa aeg, mida toona nimetati Berliini ajaks. Ka Hispaanias mindi Francisco Franco käsul üle Kesk-Euroopa ajale, 16. märts 1940 23:00 asemel tuli kohe 17. märts 1940 00:00.

Sõjaajal kasutas Suurbritannia suveaega (UTC+1) standardajana ja suveajana topeltsuveaega (UTC+2). Pärast Prantsusmaa vabastamist 1944. aasta suvel kasutati algul UTC+2 edasi, 1944.-1945. aasta talvel mindi üle UTC+1-le. Ka 1945. aasta suvel kasutati endiselt topeltsuveaega (UTC+2), kuni pärast sõja lõppu tuldi tagasi suveajale (UTC+1). 7. oktoobril 1945 taastati Suurbritannias standardajana Lääne-Euroopa aeg, ka Prantsusmaal plaaniti 18. novembrist 1945 taastada Lääne-Euroopa aeg, kuid kaks nädalat enne selle teokstegemist plaanist loobuti ja Prantsusmaa on endiselt jäänud kasutama Kesk-Euroopa aega.

Vaata ka
--------

* Ajavöönd
* Vööndiaeg
* Suveaeg
* Kellaaeg
**Dukovany tuumaelektrijaam** on tuumaelektrijaam Tšehhis Dukovany külas, Brnost 50 kilomeetrit edelas. See on endise Tšehhoslovakkia teine tuumajaam ja Tšehhi esimene (Tšehhoslovakkia esimene - Bohunice tuumaelektrijaam - asub Slovakkias). Jaama vesi tuleb Jihlava jõest lähedalolevast Dalešice hüdroelektrijaamast.

1970. aastal sõlmisid NSVL ja Tšehhoslovakkia lepingu kahe tuumajaama ehitamiseks, Dukovany jaama ehitust alustati 1974. aastal, jaama ehitus maksis 25 miljardit Tšehhoslovakkia krooni. Jaam kasutab nelja VVER-440/213 surveveereaktoriplokki. Dukovany-1 ja Dukovany-2 ehitus algas 1. jaanuaril 1979, Dukovany-3 ja Dukovany-4 ehitus 1. märtsil 1979. Dukovany-1 valmis 24. veebruaril 1985, Dukovany-2 30. jaanuaril 1986, Dukovany-3 14. novembril 1986 ja Dukovany-4 11. juunil 1987. Algselt oli iga reaktori nimivõimsuseks 440 MW, 2013. aastaks suurendati kõik neli reaktorit 505 MW võimsuseni. Reaktoreid on planeeritud käigus hoida kuni 2035.-2037. aastani.

1994. aastal avati jaamas külastuskeskus.