recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Valgamaa vallast; Saaremaal olid Vana-Lõve vald ja Uue-Lõve vald* |

---

**Lõve vald** (saksa keeles *Lauenhof*) oli vald Valgamaal) Helme kihelkonnas ja Valga maakonnas. 

Eesti haldusjaotus 1925. aastal
Valla pindala oli 42 km² ja elanikke oli 823 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939.

Vallas oli 65 talundit ja elamut ning need kasutasid 3029 ha maad. Vallamaja asus tänapäeva Möldre küla aladel.

Vallas asus Lõve asundus. Enne 1919. aasta mõisate võõrandamist asus valla alal Lõve mõis.

1921. aastal arvati Lõve vald Valga maakonna koosseisu.

1939. aasta vallareformiga moodustati senise Lõve valla Tehvandi nr. 17-a, Ennomõisa nr. 18-a ja 18-b, Üprese, Mangle, Kuremäe, Kõrgesilla, Kivija, Lombi, Raudsima, Kaera ja Sarantso nr. 25 ja 26 talude maa-aladest; osaliselt senise Helme valla maa-alast; osaliselt senise Patküla valla maa-alast; osaliselt senise Jõgeveste valla maa-alast; osaliselt senise Holdre valla maa-aladest; senise Koorküla valla maa-alast Helme vald. 

Senise Lõve valla maa-alast, välja arvatud Tehvandi nr. 17-a, Ennomõisanr. 18-a ja 18-b, Üprese, Mangle, Kuremäe, Kõrgesilla, Kivija, Lombi, Raudsima, Kaera ja Sarantso nr. 25 ja 26 talude maa-aladest; senise Leebiku valla maa-alast; senise Riidaja valla maa-alast; osaliselt senise Patküla valla maa-aladest; osaliselt senise Suislepa valla maa-aladest; osaliselt senise Kärstna valla maa-aladest; osaliselt seniste Helme ja Jõgeveste valdade Väike-Ema-jõe ja Pikasilla juures asuvate lahustükkide maa-aladest Põdrala vald.

Viited
------

1. 1 2  *Eesti entsüklopeedia.* 6. köide: *LÕUNA–NÕUD.* Tallinn: Valgus, 1992 (= Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1995), lk 6.
2. 1 2 3  *Eesti Entsüklopeedia.* 5. köide: *Käolised–Mute.* Tartu: Loodus, 1935, lk 651–652.
3. 1 2  Lõve vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 21.02.2016)
4. ↑  Maa-ameti kaardirakendused
5. ↑  Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88. Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938

Välislingid
-----------

* Lõve vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Aldrin Kuul
**Buzz Aldrin** (sünninimi **Edwin Eugene Aldrin**; sündinud 20. jaanuaril 1930 New Jersey osariigis Glen Ridge'is) on Ameerika Ühendriikide piloot ja astronaut.

Aastal 1988 muutis Edwin Aldrin ametlikult oma eesnime lapsepõlvest pärineva hüüdnime Buzzi vastu. Hüüdnimi tuli sellest, et tema väike õde ei suutnud korralikult välja öelda sõna "*brother*" ('vend').

Aldrin lõpetas 1951 West Pointi sõjaväeakadeemia ning oli seejärel Korea sõjas lahingulendur. Ta täitis 66 lahinguülesannet ja tulistas alla kaks lennukit MiG-15. 8. juunil 1953 avaldas ajakiri Life Aldrini foto kahjustatud õhusõidukist katapulteeruvast vene piloodist.

Pärast sõda töötas ta instruktorina Nellise õhuvägede baasis Nevadas ja seejärel USA õhuvägede akadeemia dekaani abina.

Seejärel kaitses ta astronautika doktori kraadi Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis. Doktoritöö teema oli "Vaatekiirega abistamise tehnikad põkkumise ajal mehitatud orbitaallendudel".

Aastal 1963 valis NASA Aldrini USA astronautide 3. gruppi. Pärast seda, kui Gemini 9 meeskonna liikmed Elliot See ja Charles Arthur Bassett 28. veebruaril 1966 katselennul hukkusid, sai temast Gemini 9 varumeeskonna liige. Tema esimene kosmoselend toimus Gemini 12 meeskonna koosseisus 1966. aastal.

Buzz Aldrin oli Apollo 11 kuumooduli piloot. 20. juulil 1969 sai temast Neil Armstrongi järel teine inimene, kes astus Kuu pinnale. Tema järgi on nime saanud laskumispaiga läheduses asuv kraater.

NASA andmetel pidi esialgse plaani järgi esimesena Kuu pinnale astuma Aldrin, kuid katsetamisel selgus, et pilootide istekohtade asukoha tõttu kuumooduli luugi suhtes oli lihtsam väljuda lennu komandöril Neil Armstrongil. Otsust mõjutas ka asjaolu, et Armstrongi iseloomu peeti selle au kandmiseks sobivamaks: tal ei olnud nii suurt ego.

Seevastu ütles Aldrin esimesed teadlikult Kuult Maale edastatud ja kohale jõudnud sõnad: "Houston, siin Tranquility baas. Kotkas on maandunud." Samuti ütles ta 20. juulil 1969 kell 20.17 esimesed Kuult Maale jõudnud sõnad üldse: "Kontaktituled ... OK, mootor on seiskunud."

NASA teenistusest lahkus ta pärast 21 aastat kestnud teenistust 1972. aastal. Ta veetis kosmoses kokku 12 päeva, 1 tunni ja 52 minutit.

1985. aastal arvutas ta välja nn Aldrini trajektoori, mis võimaldab kosmose­aparaatidel mööduda Marsist.

Eraelu
------

Aldrin on kolmandat korda abielus. Tema esimene abikaasa oli Joan Archer, kellega ta sai kolm last: James, Janice ja Andrew. Teine abikaasa oli Beverly Zile. Alates 1988. aastast on Buzz Aldrin abielus Lois Driggs Cannoniga.

Aldrini võitlusest depressiooni ja alkoholismiga on palju kirjutatud, sealhulgas tema memuaarides "Hiilgav üksildus" (2009).

Aldrin teenib elatist avalike esinemistega. Ühe avaliku esinemise eest teenib ta 30 000 – 50 000 USA dollarit[*viide?*].

Välislingid
-----------

* Buzz Aldrini koduleht
* NASA: Buzz Aldrini elulugu NASA kodulehel

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Buzz Aldrin** |
**Salme Klaos** (3. oktoober 1896 Sootaga vald (Äksi kihelkond), Tartumaa – 1973) oli eesti teoloog ja tõlkija, esimene Tartu Ülikooli usuteaduskonna lõpetanud naine, ühtlasi esimene teoloogia teadusmagistrikraadi omandanud naine.

Ta sündis Julius Klaosi ja Marie Riivese peres, lõpetas 1916. aastal Miina Härma Gümnaasiumi Tartus , õppis 1920–1925 (cand. theol.) Tartu Ülikooli usu- ja 1925–1926 filosoofiateaduskonnas, mag. theol. 1926 (Metodisti kogudused Eestis, nende tekkimine ja arenemine)..

Salme Klaos on tõlkinud teoloogilist kirjandust, sealhulgas Martin Lutheri teosed "Kiriku Paabeli vangipõlvest", "Saksa rahvusest kristlikule aadlile: kristliku seisundi parandamisest", "Orjastatud tahtest" .

Viited
------

1. ↑  "Perekondade autähtise püstitaja pälvis autasu, Koduvald.ee, 22.02.2012". Originaali arhiivikoopia seisuga 10.01.2015. Vaadatud 10.01.2015.
2. ↑  "Miina Härma Gümnaasium, vilistlased 1916 A". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. märts 2017. Vaadatud 11. novembril 2011.
3. ↑  "U. Nõmmik, "Saateks", teoses: Uku Masing, *Uskuda, elada. 59 kirja Kiivitile*, Tartu: Ilmamaa, 2006, lk 393" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 23. oktoober 2007. Vaadatud 23. juunil 2009.
4. ↑  "EELK UI raamatukogu kataloogitud trükiste ja käsikirjade nimekiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 31. märts 2008. Vaadatud 23. juunil 2009.
Jaamahoone sisevaade
**Puikule raudteejaam** oli raudteejaam Tallinna–Pärnu–Riia raudteel Limbaži piirkonna Brīvzemnieki ja Katvari valla piiril Puikules stacija külas. Jaam asus Riia raudteejaamast 102,5 km kaugusel ja Heinaste raudteejaamast 39,4 kilomeetri kaugusel

Jaam rajati aastal 1912. See jäi toona Volmari kreisi Dikļi kihelkonda, jäädes valdavalt Aloja kihelkonnas asuva Puikule mõisa maadele. Algselt läbis seda Ainaži–Valmiera–Smiltene kitsarööpmeline raudtee ja jaam kandis nime *Puiķele*. Sellel raudteel eelnes jaamale Ārciemsi raudteejaam ja järgnes Ozoli raudteejaam, Puikules asus aga kahe jaama vaheline peatus. Kui rajati Ruhja viiv raudtee, ristus uus tee just selle jaama juures vanaga, nii et Puikulest sai aastal 1935 tähtis sõlmjaam. Ruhja teel eelnes jaamale Pociemsi raudteepeatus ja järgnes Purezersi raudteepeatus. Toona ehitati sinna ka kaks jaamahoonet – üks laiarööpmelise ja teine kitsarööpmelise raudtee tarvis. Ühtlasi nimetati jaam ka ümber Puikuleks. Laiarööpmelise jaama hoone oli kahekorruseline ja see valmis aastal 1939. Selle juurde rajati ka pagasi hoiuruum, veetorn ja pumbajaam. Aastal 1944 lasid taganevad Saksa väed need õhku. Uus jaamahoone valmis pärast sõda, aastal 1958 valmis jaamast Ruhja poole ka turba laadimise platvorm.

Aastal 1998 lammutati kitsarööpmelise raudtee hoone. Reisirongiliiklus Puikule jaamani lõpetati selsamal aastal. Aastatel 2005–2006 võeti metallivaraste rüüstatud raudtee kuni Skulteni üles. Tänapäeval seisab jaam tühjalt, turba laadimiseks mõeldud plats on aga võsastunud. Jaama likvideerimisel kuulusid sealsete ehitiste hulka jaamahoone, pagasihoidla, platvormid, pumbajaam, veetorn, kaks pööranguposti, diiselagregaat AD-3OCT 400, kaks arteesia kaevu ja viis kaevu. Jaamas oli 8 pöörangut ja 9 foori.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009
3. ↑
4. ↑

Välislingid
-----------

 Puikule raudteejaam – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Infot jaama kohta; fotod (*vene keeles*)
* Jaam vanal kaardil

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Pociems |  **Puikule** | Purezers  |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Ārciems |  **Puikule** | Ozoli  |
Dauguļi mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wolmarschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1903). Mõisa maad on tähistatud numbriga 27
**Dauguļi mõis** (saksa keeles *Daugeln*, läti keeles *Dauguļu muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Straupe kihelkonnas. Mõisakompleks jääb tänapäeval Valmiera piirkonda ja Dikļi valda Dauguļi külla.

Ajalugu
-------

Dauguļit on esmamainitud 1529. aastal kui Lielstraupe mõisale kuuluvat küla.

1780. aastal pärandas krahvinna Charlotte Löwenwolde Dauguļi Sophie Charlotte Meyendorfi lastele pärandas. Walter Udo Daniel Meyendorff ostis siis mõisa teistelt pärijatelt 1200 taalri eest endale.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 7 ja 5/8 adramaad, sellele allus 205 mees- ja 226 naishinge. 1641. aastal oli mõisa suurus koos Augstroze mõisaga kolm adramaad. 1688. aastal oli mõisate suurus 7 ja 3/4 adramaad, 1734. aastal 4 ja 3/4 adramaad. 1757. aastal oli mõisa suurus 7 ja 5/8 adramaad, 1823. aastal 8 ja 1/5 adramaad. 1832. aastal oli mõisal 8 ja 1/5 adramaad, 1881. aastal 5 ja 42/80 adramaad, lisaks 12 ja 69/80 adramaad mõisatele kuuluvate talude valduses.

Karjamõisad
-----------

Mõisale kuulus 1816. aastal üks karjamõis: *Karlsruhe*.

Viited
------

1. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 99.
2. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 190.
3. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 252.
4. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 94
5. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 179.

Straupe kirik.
Straupe kihelkond

**Kirik**: Straupe kirik  

**Abikirik**: Augstroze kirik  

**Mõisad**: Straupe kirikumõis | Auciemsi mõis | Augstroze mõis | Daibe mõis | Dauguļi mõis | Kūdumsi mõis | Lielstraupe mõis | Mazstraupe mõis | Raiskumsi mõis | Rozbeķi mõis | Stalbe mõis | Ungurmuiža mõis
**Akadeemia** (alapealkirjaga **Eesti Kirjanike Liidu kuukiri Tartus**) on Tartus riigi toel ilmuv kultuuriajakiri, mille eesmärk on "vahendada eri teadusharude tänapäevast taset ja arengut". 

Ajakirjas avaldatakse filosoofiliste, teaduslike ja populaarteaduslike artiklite ja esseede tõlkeid ning algupäraseid artikleid ja esseesid, vähem ilukirjandust ja graafika reproduktsioone. Ilmub ka retsensioone. 

Ajakiri hakkas ilmuma sagedusega kord kuus 1989. aasta aprillist. Alates 1990. aastast ilmub 12 korda aastas.

Akadeemia 1937–1940
-------------------

Praeguse ajakirja Akadeemia eelkäija oli Tartus 1937–1940 ilmunud üliõpilasseltside ajakiri Akadeemia, mis esindas tollasele autoritaarsele režiimile vastanduvat demokraatlikku hoiakut ning sarnanes taotlustelt praeguse ajakirjaga. Ajakirja andis välja Üliõpilasseltside Vilistlaskogude Liit.

Erinumbrid
----------

Lisaks tavalistele mitmekesise sisuga numbritele on koostatud aeg-ajalt temaatilisi erinumbreid:

* 2002 nr 12 – ülikooli ajaloo erinumber
* 2006 nr 11 – Eesti teatri aasta erinumber
* 2009 nr 9 – julgeolekupoliitika (sõja-, rahu- ja julgeolekupoliitika) erinumber
* 2011 nr 5 – vaba tahte erinumber
* 2011 nr 12 – rahvastiku (rahvaloenduse) erinumber
* 2013 nr 12 – kultuuripärandiaasta erinumber
* 2014 nr 5 – 10 aastat NATOs ja Euroopa Liidus
* 2015 nr 4 – kultuuriteooria erinumber
* 2017 nr 10 – usupuhastuse erinumber

Peatoimetajad
-------------

* 1937–1940 toimetus – Alfred Koort, Hans Kruus, Ants Piip, tegev- ja vastutav toimetaja Jaan Ots
* 1989–2001 Ain Kaalep
* 2001–... Toomas Kiho

Tunnustus
---------

* 1996 – Eesti Taassünni Auhind
* 2005 – Tartu Kultuurikandja aunimetus (kutseline kooslus)

Välislingid
-----------

* Ajakiri Akadeemia
* Akadeemia aastakäigud 1937–1940 Eesti Rahvusraamatukogu digiarhiivis
**Daugavpilsi ja Rēzekne piiskopkond** (*Daugavpils un Rēzeknes eparhija*, vene keeles *Даугавписская и Резекненская епархия*) on Läti Õigeusu Kiriku piiskopkond Läti idaosas.

Piiskopi residents on Daugavpilsis ja katedraaliks on Daugavpilsi Borisi ja Glebi katedraal. Piiskop on Aleksandr (Matrjonin).

Daugavpilsi ja Rēzekne piiskopkond asetseb Lätis riigi idaosas. Piiskopkonda kuuluvad Balvi, Baltinava, Rugāji, Viļaka, Cibla, Kārsava Ludza Zilupe, Gulbene, Aknīste, Jēkabpilsi, Krustpilsi, Sala, Viesīte, Rēzekne, Viļāni, Līvāni, Preiļi, Riebiņi, Vārkava, Cesvaine, Ērgļi, Lubāna, Madona, Varakļāni, Ilūkste, Daugavpilsi, Dagda ja Krāslava piirkond.

Praegusel Daugavpilsi piiskopkonna territooriumil asutati aastal 1913 Połacki piiskopkonna vikariaat. Vikaarpiiskopi residentsiks jäi Połack. Vikariaat lõpetas tegevuse aastal 1920.

6. juulil 1989 loodi Daugavpilsi vikariaat taas, seekord Riia piiskopkonna osana. 12. märtsist 2013 on vikariaat iseseisev piiskopkond.

Aastail 1913–1920 oli vikaarpiiskopiks Panteleimon (Rožnovski). 23. juulist 1989 kuni 27. oktoobrini 1990 oli piiskopiks Aleksandr (Kudrjašov). Praegune piiskop on ametis 19. augustist 2006, kuni aastani 2013 oli ta vikaarpiiskop.

Daugavpilsi piiskopid
---------------------

* Panteleimon (Rožnovski) (1913–1920)
* Aleksandr (Kudrjašov) (1989–1990)
* Aleksandr (Matrjonin) (aastast 2006)

Viited
------

1. ↑
2. ↑

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Piiskopkond õigeusu entsüklopeedias
Moskva linna vapp
**Moskva linnapea** (vene keeles мэр Москвы) on Moskva linna kõrgeim ametiisik, linnapea (meer), kes juhib Moskva Linnavalitsust – linna kõrgeimat täidesaatvat võimuorganit.

Vastavalt Moskva linna põhikirjale valitakse Moskva linnapea Moskva linnaelanikest valijate poolt otsestel ja salajastel valimistel viieeaastaseks ametiajaks. Moskva linnapea peab olema vähemalt 30-aastane Venemaa Föderatsiooni kodanik, kes ei ole samal ajal mõne teise riigi kodanik (võrdluseks: Venemaa presidendi valimistel 35-aastaselt).

2013. aasta linnapea valimised
------------------------------

Viimastel, 2013. aastal, toimunud Moskva linnapea valimistel sai ametis olev linnapea Sergei Sobjanin enim hääli (51,37%), edestades ülekaalukalt teiseks jäänud Aleksei Navalnõid, kes sai 27,24% hääli. Üle 50%-ne häältesaak tagas Sobjaninile võidu esimeses voorus.

Moskva linnapead
----------------

* 1991–1992 Gavriil Popov (12. juunist 1991 kuni 6. juulini 1992)
* 1992–2010 Juri Lužkov
* 2010–2010 Vladimir Ressin (kohusetäitja 28. septembrist 21. oktoobrini)
* alates 2010. aastast Sergei Sobjanin

  

* Gavriil Popov Gavriil Popov
* Juri Lužkov Juri Lužkov
* Vladimir Ressin Vladimir Ressin
* Sergei Sobjanin Sergei Sobjanin

Viited
------

1. ↑  Закон города Москвы. Устав города Москвы. consultant.ru, 28. juuni 1995
2. ↑  Закон города Москвы. Изьирательный кодекс города Москвы. consultant.ru, 6. juuli 2005

Välislingid
-----------

* Moskva linnapea ametlik koduleht. mos.ru
Alaksandr Milinkievič
Alaksandr Milinkievič Varssavis 5. juulil 2006 
**Alaksandr Milinkievič** (kasutatud on ka nimekujusid *Aljaksandr Milinkevitš* ja *Aleksandr Milinkevitš*; valgevene *Аляксандр Уладзіміравіч Мілінкевіч*; sündis 25. juulil 1947 Hrodnas) on Valgevene poliitik.

Ta sündis Valgevene NSV teenelise õpetaja peres. Isa nimi oli Vladimir Ivanovitš Baran, mistõttu Alaksandr võttis 16-aastaselt endale ema Maria Aleksandrovna neiupõlvenime Milinkevitš. 1965 lõpetas ta keskkooli kiitusega.

Noorena mängis ta korvpalli, tulles 1968 ja 1969 Valgevene meistriks. 1996–1997 oli ta Valgevene paljukordse meistri korvpalliklubi Grodno 93 president.

Ta lõpetas 1969 Hrodna pedagoogilise instituudi füüsika-matemaatikateaduskonna ja töötas samas linnas kooliõpetajana. Pärast aspirantuuri lõpetamist füüsikainstituudis töötas ta 1972 Valgevene Teaduste Akadeemias noorema teadusliku kaastöötajana. 1976. aastal kaitses ta teaduste kandidaadi väitekirja teemal "Ülivõimsate laseriimpulsside tekitamise mehhanism", seejärel töötas õppejõuna Hrodna pedagoogilises instituudis. 1978–1980 ja 1984–2000 oli ta Hrodna ülikooli füüsikateaduskonna dotsent, vahepeal töötas kateedrijuhatajana Alžeerias Sétifi ülikoolis. Hiljem on ta stažeerinud Montpellier' ülikoolis (Prantsusmaa) ja California ülikoolis (USA). Poolas on ta õppinud kohaliku omavalitsuse probleeme lahendama, riiklikke majandusreforme ja inimõigusi, Suurbritannias tänapäevaseid haridusmeetodeid ja Kanadas spordi arendamist. Ta on läbinud Saksamaal Euroopa ohutuskeskuses tippjuhtide kursuse ning stažeerinud Euroopa Liidu õppeasutustes Hollandis, Belgias ja Prantsusmaal toimimise ja laienemise küsimusi. Ta on analüütiliste ettekannetega esinenud Euroopa Parlamendis ja Euroopa Komisjonis. 

Ta on avaldanud 65 teadustööd ja monograafiat kvantelektroonika ja lasertehnika alal, samuti Valgevene ajaloost, kultuurist, haridusest ja arhitektuurist.

1990–1996 oli ta Hrodna linnavalitsuses aselinnapea. Ta kureeris linnavalitsuses haridust, kultuuri, tervishoidu, noorsooasju, sporti, meediat, religiooni, välissuhtlust ja ajaloolise pärandi valdkonda.

1996. aastast oli ta Hrodna ühiskondliku ühenduse "Raekoda" juht. Võimud likvideerisid "Raekoja" 2003. aastal.

Ta on Rahvusvahelise Ajakirjanike Föderatsiooni liige.

Alaksandr Milinkievič oli Valgevene ühendatud opositsiooni presidendikandidaat 2006. aasta 19. märtsi valimistel.

Aprillis 2006 mõisteti talle 15 päeva aresti sanktisoneerimata meeleavalduse korraldamise eest.

Oktoobris 2006 pälvis ta Euroopa Parlamendi Sahharovi auhinna (50 000 eurot).

Milinkievič valdab lisaks valgevene keelele inglise, prantsuse, poola ja vene keelt.

Ta on teist korda abielus. Esimesest abielust on tal kaks poega.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Alaksandr Milinkievič** |

* Alaksandr Milinkieviči koduleht (valgevene, vene, inglise ja prantsuse keeles) (arhiveeritud)
Juris Hartmanis, 2002
**Juris Hartmanis** ( 5. juuli 1928 Riia – 29. juuli 2022) on läti päritolu USA matemaatik. Aastal 1993 sai ta Turingi auhinna (koos Richard Stearnsiga). 

Ta sündis aastal 1928 Riias, tema isa oli kindral Mārtiņš Hartmanis ja õde Astrid Ivask. Tema isa arreteeriti aastal 1940, edasiste repressioonide kartuses emigreerusid Hartmanised Saksamaale. 

Juris Hartmanis lõpetas seal Marburgi ülikooli, kolides seejärel edasi USA-sse. Aastal 1955 sai ta California Tehnoloogiainstituudi juures doktorikraadi. 

Aastal 1993 hinnati tema töid algoritmilise keerukuse teooria loomisel Turingi auhinnaga.

Tunnustus
---------

* 1989 – valiti USA  Rahvusliku Inseneriakadeemia liikmeks
* 1992 – valiti Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeks (arvutiteaduse sektsioon)
* 1993 – Turingi auhind
* 2001 – Läti Teaduste Akadeemia Suur medal
* 2013 – valiti USA  Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmeks

Ta oli valitud ka Läti Teaduste Akadeemia välisliikmeks.

Välislingid
-----------

* Hartmanise õpilased (*inglise keeles*)
* Juris Hartmanis California Tehnoloogiainstituudi lehel (*inglise keeles*)
*Valerius Maximus*, trükitud Mainzis Peter Schöfferi poolt 18. juulil 1471
**Inkunaablid** ehk **hällitrükised** (ladina keeles *incunabula* 'häll, varajane lapseiga, algus, päritolu') on 15. sajandi trükised, mis moodustavad ühe etapi üleminekul käsikirjaliselt raamatult trükikunsti vahenditega valmistatud raamatule.

Hällitrükiseid on kahte liiki: ksülograafilised (üksiklehele graveeritud puuplaadilt tehtud tõmmis) ja tüpograafilised (Johann Gutenbergi juurutatud trükimenetlus trükipressiga). Enamik uurijaid kasutab sõna "inkunaabel" ainult viimaste kohta.

Inkunaabel on metallist üksiktüüpidega trükitud leht või raamat. Tollal jäljendasid trükkalid veel käsikirjalisi raamatuid, trükikiri sarnanes käsitsi kirjutatuga, kasutati samu lühendeid, puudus tiitelleht. Pilte (miniatuure) ja suuri algustähti (initsiaale) maaliti pärast trükkimist käsitsi juurde. Trükiarv oli algul 100–300, sajandi lõpus, kui käsitsi illustreerimisest loobuti, kuni 2000 eksemplari.

Kogu maailmas on inkunaableid säilinud 450 000, neist Eestis 127: 48 Tartu Ülikooli Raamatukogus, 48 Tallinna Ülikooli Akadeemilises Raamatukogus, 22 Tallinna Linnaarhiivis, 8 Eesti Rahvusraamatukogus, 1 Eesti Ajaloomuuseumis. Siia pole arvestatud neid hällitrükiseid, mis võivad asuda erakogudes. Eesti mäluasutustes asuvad hällitrükised on kirjeldatud HEM-andmebaasis.

Sõna *incunabula* esimene teadaolev kasutus trükitööstuse terminina pärineb 1639. aastast. Seda oli kasutatud Bernhard von Mallinckrodti pamfletis "De ortu et progressu artis typographicae" ("Tüpograafiakunsti tõusust ja progressist"), kus esineb fraas *prima typographicae incunabula* ('trükikunsti esimene lapsepõlv'). Selles teoses on mainitud trükikunsti algusajana 1500. aastat ja tinglikult arvestatakse seda nii tänapäevani, kuigi see ei ole seotud mingi kindla sündmusega trükitööstuse arengus 1500. aasta paiku.

Vaata ka
--------

* Paleotüüp

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Inkunaabel** |

* HEM-andmebaas
**Gedly Tugi** (sündinud 11. septembril 2001 Karksi-Nuias) on Eesti kergejõustiklane, odaviskaja. 

Ta on lõpetanud Karksi-Nuia August Kitzbergi nimelise Gümnaasiumi 11. klassi ja Audentese Spordigümnaasiumis 12. klassi. 

Juba lapsepõlves sai Gedly palju tähelepanu suurepärase pallivisketehnika tõttu ning tema esimeseks treeneriks oli tema isa Taimo Tugi, kes talle palli- ja odaviske põhitehnika selgeks õpetas.

Tugi treenib kergejõustikuklubis Audentese SK, treenerid on Toomas Merila, Magnus Kirt ja Indrek Tustit.

Sportlikud tulemused
--------------------

Noorte olümpiamängudel Buenos Aireses 2018. aastal saavutas ta 6. koha 

2018. aasta Euroopa U18 meistrivõistlustel Ungaris võitis Tugi tulemusega 55.28 (500-grammine oda) pronksmedali ning 2019. aasta Euroopa U20 meistrivõistluste Rootsis võitis ta samuti pronksmedali, saavutades tulemuse 54.52.

2019. aasta Eesti meistrivõistlustel tuli esimest korda täiskasvanute arvestuses Eesti meistriks, tulemus 51.11. Teist korda tuli täiskasvanute Eesti meistriks 2022. aasta Eesti meistrivõistlustel visates oda 56.21. 2022. aasta Eesti U-23 meistrivõistlustel Rakveres tuli vanuseklassi meistriks tulemusega 58.39, mis on Eesti läbi aegade 4. tulemus.

2022. aasta Euroopa meistrivõistlustel kergejõustikus Münchenis jäi tema parimaks katseks 54.38, mis andis 18. koha.

22. juunil 2023 viskas ta Poolas Krakówis Euroopa Mängudel isikliku rekordi 60.19 ning 2. juulil Pärnu Rannastaadionil parandas seda 46 sentimeetriga (60.65), tõustes Eesti läbi aegade edetabelis kolmandaks.

16. juulil 2023 võitis Tugi Soomes Espoos toimunud U23 vanuseklassi Euroopa meistrivõistlustel tulemusega 57.62 hõbemedali. Kuldmedali võitis tulemusega 60.73 Elina Tzengko ja pronksmedali Anni-Linnea Alanen tulemusega 56.67.

Tunnustus
---------

* 2019 Eesti Kultuurkapitali tunnustuspreemia edukate sportlike saavutuste eest.
* 2021 Mulgi valla tänukiri heade sportlike tulemuste eest.

Viited
------

1. ↑  Edetabelid. Eesti Kergejõustiku Liit. Vaadatud 19.08.2002
2. ↑  European Athletics.
3. ↑  Eesti Kergejõustikuliit. Edetabelid.
4. ↑  Eesti Vabariigi 104. aastapäev Abja kultuurimajas. mulgivald.ee

Välislingid
-----------

* Gedly Tugi Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel Muuda Vikiandmetes
* Gedly Tugi: pigem tunnen suurt ootust kui närvi. err.ee 17.08.2022.
* EM-il debüteerinud Gedly Tugi finaali ei pääsenud. Delfi Sport, 18.08.2022.
* U23 EM-hõbe Gedly Tugi: natuke olen pettunud, aga medal on medal. sport.delfi.ee, 16. juuli 2023.
**Eduard (Edgar) Blossfeldt** (27. november 1919 Tallinn – 2. märts 2012 Saksamaa) oli eesti jalgpallur, võrkpallur, treener, kohtunik ja sporditegelane.

Ta lõpetas 1938. aastal Tallinna saksa poeglaste reaalgümnaasiumi ja 1963. aastal Saksamaal Kölni spordiülikooli juures võrkpalli erialal kehakultuurikursused.

Teda tõi spordi juurde 1933. aastal võimlemisõpetaja Ago Rooseste. Ta mängis mitmes meeskonnas jalgpalli ning tuli Estonia meeskonna väravavahina kolm korda Eesti meistriks. Võrkpallis tuli ta Eesti meistriks Tallinna ÜENÜTO võrkpallimeeskonnas. Ta mängis ka Tallinna Kalevi meeskonnas jäähokit ja Tallinna Spordiklubi meeskonnas korvpalli.

Märtsis 1941 põgenes ta Saksamaale; 1942. aastal mängis korvpalli juba sealses rahvusmeeskonnas. 1943. aastal naasis Eestisse, kuid 1944. aastal põgenes lõplikult Saksamaale. Sõja lõppedes elas ta Geislingeni põgenikelaagris. 1947. aastal osales ta Augsburgis peetud Balti olümpial, kuuludes Eesti jalgpallimeeskonda.

Aastatel 1958–1985 töötas ta Saksamaa LV Võrkpalliliidu treenerina, teda on nimetatud Saksamaa võrkpalli isaks. Müncheni suveolümpiamängude ajal oli ta võrkpalliturniiri tegevdirektor. Pärast 1985. aastat oli tehniline koordinaator võrkpalliliidus; ta on olnud Saksamaa LV võrkpalli rahvusmeeskonna treener. Ta tegutses spordikohtunikuna ja sai 1963. aastal võrkpallis rahvusvahelise kategooria kohtunikuks. 

Ta kirjutas võrkpalliõpiku, mis ilmus 1971. aastal; sellest on ilmunud seitse trükki ja see on tõlgitud saksa keelest ka soome, rootsi ja norra keelde.

Isiklikku
---------

Tema vennatütar on Marika Blossfeldt.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Oligoklass** on kivimit moodustav mineraal, mis kuulub päevakivide plagioklassi rühma. Võib ka öelda, et ta on plagioklassi erim.

Oligoklass on kivimit moodustavaks mineraaliks mitmetes happelistes ja keskmistes tardkivimites (graniit, süeniit, dioriit) ja sarnase mineraalse koostisega moondekivimites (gneissides). Ta on domineeriv mineraal ka andesiidis. Oligoklass on plagioklasside rühmas happelisuselt albiidi järel teine mineraal, milles anortiitse komponendi (Ca[Al2Si2O8]) sisaldus on 10–30%. Sellega sarnanevad plagioklasside rühma mineraalid albiit ja andesiin; seejuures nende eristamine toimub kristallooptiliste parameetrite määramisega.

Oligoklass on trikliinne päevakivi ja kuigi kohati (näiteks pegmatiitides) võib ta esineda tahveljate kristallidena, esineb ta sagedamini kas teradena või jämekristalse massina. Tema klaasiläikelised kristallid on värvuseta, valged, rohekas- või punakasvalged; lõhenevuspindadel pärlmutriläikega. Mineraali tihedus on 2,66 g/cm³, suhteline kõvadus Mohsi skaala alusel 6.

Oligoklassi keemiline valem on: (Ca,Na)(Al,Si)4O8, kus Ca/(Ca + Na) (anortiidi mahuprotsent) on vahemikus 10–30%.

Oligoklassi leidub Eestis rohkesti ja seda nii kristalses aluskorras kui ka rändkivides.

Viited
------

1. 1 2  Monica Price, Kevin Walsh (2005). "Kivimid ja mineraalid". Looduse taskuraamatu sari. Varrak. Lk 166–167.
2. 1 2 3 4 5  Kalle Suuroja (2007). "Kiviaabits: Eesti mineraalid". Tallinn. Lk 30, 34, 131.
3. ↑  Herbert Viiding (1984). "Eesti mineraalid ja kivimid". Valgus. Lk 154.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Oligoklass** |
**Eduard Friedrich Heinrich Steinwand** (9. juuli 1890 Odessa – 17. veebruar 1960 Erlangen) oli baltisaksa päritolu Eesti ja saksa teoloog ning vaimulik.

Õppis aastatel 1908–1912 Tartus Zeddelmanni gümnaasiumis, seejärel 1908–1912 Tartu Ülikoolis arstiteadust ja 1913–1917 usuteadust. Korporatsioon Teutonia liige. Oli prooviaastal Hochheimis (asus Tauria kubermangus Krimmis, Perekopi kreisis), konsistooriumieksamid sooritas Molotschnas (asus Tauria kubermangus, Aasovi mere ääres, praeguse administratiivjaotuse järgi Zaporižžja oblastis). Ordineeriti õpetajaks 3. novembril 1918 Molotschnas.

Oli aastatel 1918–1919 pastor ja koolidirektor Eugenfeldis (Tauria kubermangus Melitopoli kreisis) ning 1919–1925 koolidirektor Neusatzis (Krimmis). Aastatel 1925–1938 oli õpetaja Tartus Walteri Eragümnaasiumis. Aastatel 1931–1939 oli ta Tartu Lutheri erainstituudi dotsent, aastatel 1927–1939 tegutses organisatsioonis Baltische Russlandarbeit (koos Oskar Albert Schabertiga). Eestis elades oli ta ka Saksa praostkonna vikaarõpetaja.

1939. aastal emigreerus Saksamaale. Oli aastatel 1940–1950 Hannoveri Markuse koguduse õpetaja, sealhulgas 1941–1950 Hannoveri Maakiriku Katehheesise Ameti pealik. Aastatel 1950–1958 töötas Erlangeni Ülikoolis praktilise usuteaduse ja kristliku idateoloogia professorina.

Viited
------

1. ↑  Erik Amburger "Die Pastoren der evangelischen Kirchen Rußlands" vom Ende des 16. Jahrhunderts bis 1937 Ein biographisches Lexikon Institut Nordostdeutsches Kulturwerk Martin Luther Verlag 1998
2. ↑  Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib mullatöödeks mõeldud masinast; meditsiini seadme kohta vaata artiklit Ekskavaator (meditsiin); Ekskavaatori nime kandis ka Eesti endine jäähokiklubi Talleks (jäähokiklubi).* |

---

Ekskavaatori töö simulatsioon.
Ekskavaator Caterpillar 325C
Süvendustööde ekskavaator Neeme sadamas 2023. aasta aprillis
**Ekskavaator** on kaevamismasin pehmete pinnasemasside kaevamiseks, väljatõstmiseks ja teisaldamiseks. Ekskavaatori peamised ning tähtsamad osad on mast, kopp, alusvanker, kabiin, lindid, mootor ning hüdraulika pump.

Ekskavaator on masin, mis toimib suuresti hüdraulilise õli kaudu jõu siirdamise teel, ehk masinal on hüdraulikaõli paak, millest pump pumpab silindritesse mis asuvad masti küljes ning tänu millele need osad liiguvad. Ekskavaatori liikumine põhineb kõik hüdraulilisel õlil. Mistõttu on ekskavaatori põhikomponendiks hüdrauliline pump. Põhipumba sektsioonide arv ja võimekus määrab ekskavaatori töövõimekuse. Pumba võimekust mõõdetakse siirdatava hüdraulika õli mahus (liitrid minutis). Maailma suurimad ekskavaatoritehased asuvad Jaapanis ja Hiinas. 

Kõik hüdraulilise ekskavaatori liikumised ja funktsioonid saavutatakse hüdrovedeliku , hüdrosilindrite ja hüdromootorite abil. Ekskavaatori masti külge saab ühendada erinevaid seadmeid, nt: giljotiin, kopp, frees, käärid, kahvlid, vasar, haaratsid jne.

Kasutamine
----------

```
Ekskavaatoreid kasutatakse mitmel viisil:
```

* kraavide, aukude, vundamentide kaevamine
* materjalikäitlus
* võsa lõikamine hüdraulilise sae ja niiduki lisaseadmetega
* metsatööd
* metsandusmultšimine
* lammutustööd koos hüdraulilise küünise, lõikuri ja murdja lisadega
* kaevandamine, eriti, kuid mitte ainult avakaevandamine
* jõesüvendustööd
* hüdrokaevetööd haprale maa-alusele infrastruktuurile juurdepääsuks kõrgsurvevee abil
* süvavundamendi vaiade ajamine koos vaiatõstukiga
* puurimine võllid aluste ja kivilõhkamise jaoks teo või hüdraulilise puuri lisaseadme abil
* lumekoristus koos lumesahk ja lumepuhur tarvikutega

Vaata ka
--------

* Talleks

Viited
------


```
1. -F, Kevin (31 July 2009). "Types of Excavators and Their Uses". Archived from the original on 19 October 2012. Retrieved 29 December 2013.                                                                                                     
2.  (25.12.2015)
```

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ekskavaator** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Ekskavaator** |
**Eduard East** (sündinud 11. detsembril 1968) on Eesti poliitik, alates 19. maist 2016 Jõhvi vallavanem.

Eduard East lõpetas Tartu Ülikooli. Ta on töötanud Ida-Viru maakonna sekretärina, Hansaliisingu Ida-Viru esinduse juhina ning oma õigusbüroos. 2009. aastal kandideeris ta edutult Narva-Jõesuu linnapea kohale.

Aastast 2013 töötas ta AS Narva Bussiveod tegevdirektori ja juhatuse liikmena.

Samuti töötas ta lektorina Ida-Virumaa Kutsehariduskeskuses ja Tartu Ülikoolis.

Ta oli SA Narva Aleksandri Kirik juhatuse liige.

Eduard East osales 2013. aasta kohaliku omavalitsuse valimistel Keskerakonna nimekirjas. Ta kogus 164 häält ja Narva linnavolikokku ei pääsenud.

Detsembris 2013 valiti ta Narva linnapeaks.

Eduard East kuulub 2. jaanuarist 2014 Keskerakonda.

26. novembril 2015. avaldati talle umbusaldust ja tagandati ametist.

2016. aasta mais valiti Eduard Easti Jõhvi valla vanemaks.

Viited
------

1. 1 2  Kandidaat nr. 169 EDUARD EAST
2. 1 2  Erik Kalda. Jõhvis vahetus võim Põhjarannik, 20. mai 2016.
3. 1 2 3  Narva keskerakondlased panid linna juhtima Eduard Easti Põhjarannik, 13.12.2013
4. ↑  Narva opositsioon tahab linnapead vahetada Põhjarannik, 18.06.2014
5. 1 2 3  "2012. aasta majanduslike huvide deklaratsioon". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. juuni 2016. Vaadatud 21. mail 2016.
6. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. oktoober 2013. Vaadatud 21. mail 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
7. ↑  Narva linnapea tagandati ametist Põhjarannik, 26.11.2015
**Eksperimentaalarendus** (ka katse- ja arendustööd) (ingl *experimental development*) on süstemaatiline töö, mis põhineb uurimistegevuse tulemusena saadud teadmistel ja praktilistel kogemustel ning loob uut teadmist eesmärgiga valmistada uusi tooteid, võtta kasutusele uusi protsesse või täiustada olemasolevaid tooteid või protsesse.

Uute toodete või protsesside väljatöötamine kuulub eksperimentaalarenduse alla juhul, kui see vastab teadus- ja arendustegevust kirjeldavatele tingimustele (uudsus, ebaselgus, loomingulisus, süstemaatilisus ning ülekantavus ja/või korratavus).

Eksperimentaalarendust ei tohi segi ajada tootearendusega, mis on uue toote (kauba või teenuse) turuleviimise üldine protsess alates ideede ja kontseptsioonide sõnastamisest kuni turustamiseni. Eksperimentaalarendus on ainult tootearendusprotsessi üks võimalik etapp: sellel etapil kontrollitakse üldiste teadmiste rakendatavust konkreetsetel kasutusjuhtudel, mis on vajalikud protsessi edukaks lõpuleviimiseks. Eksperimentaalarenduse etapis luuakse uusi teadmisi ning see etapp lõpeb siis, kui teadus- ja arendustegevuse tingimused ei ole enam täidetud. Samas on tootearendus võimalik ka ilma teadus- ja arendustegevuse elemendita (eksperimentaalarenduse etapita), näiteks väikeettevõtetes.

Allikad
-------

* OECD Frascati käsiraamat 2015, 2. peatükk (eesti keeles).
* OECD Frascati Manual 2015

Vaata ka
--------

* Teadus- ja arendustegevus
* Alusuuringud
* Rakendusuuringud
**Selge sõnumi auhind** on selge sõnumi algatuse raames väljaantav auhind. Sellega tunnustatakse neid ettevõtteid ja organisatsioone Eestis, kelle avalik info lähtub kõige rohkem eelkõige kasutaja vajadustest. Võistlust korraldab ja võistlustöid hindab Eesti Keele Instituut, Euroopa Komisjoni Eesti Esindus, Eesti Keeletoimetajate Liit ning nende koostööpartnerite esindajatest koosnev komisjon, kes kontrollib, kas auhinnale esitatud tekstid vastavad nõuetele. Hinnatakse kümnepallisüsteemis. Auhinna saab oma kategoorias kõrgeima hinde saanud võistlustöö. 

Selge sõnumi auhinda antakse välja neljas kategoorias:

1. parim selge sõnumiga tarbetekst – näiteks kliendikiri, kasutusjuhend, leping, raadiosaade, avalik dokument või käsiraamat;
2. parim selge sõnumiga tarbepilt – näiteks suunav märk, piltjuhis, plakat, transpordiskeem või majajuht;
3. parim selge sõnumiga tarbetekst koos tarbepildiga – näiteks veebileht, telesaade, reklaam, õppevideo või plakat;
4. parim selge sõnumi edendaja – selle auhinnaga tunnustatakse eraisikut või organisatsiooni silmapaistva ja tulemusliku töö eest selge ühiskondliku suhtluse edendamisel.

Sobivatesse kategooriatesse jagab võistlustööd hindamiskomisjon. 

Selge sõnumi auhinda on välja antud alates 2014. aastast. Võistluse patroon on õiguskantsler Ülle Madise.

Viited
------

1. 1 2  "Selge sõnumi auhinna statuut".
2. ↑  "Selge sõnumi auhind 2017".

Välislingid
-----------

* Ülle Madise. Ülle Madise: jurist, ametnik ja ilus eesti keel. Kõne Wiedemanni konverentsil «Emakeelne Eesti, emakeelne Euroopa» 24. aprillil 2018 Rakvere reaalgümnaasiumis. Postimees/Arvamus, 26. aprill 2018
Inkade riigi üheksas valitseja Pachacútec Yupanqui, kes oli võimul aastail 1438–1471 
**Inkad** olid 1438–1533 Lõuna-Ameerika lääneosas, tänapäeva Boliivia ja Peruu territooriumil eksisteerinud Inkade riigi ülemklass. Konkista ajal ja järel kasutasid hispaanlased nimetust "inkad" kõigi impeeriumi elanike kohta, kellest suurem osa olid ketšuad.

Sõna *Inka* tähendab ketšua keeles isandat või valitsejat. Sellega tähistati impeeriumis valitsevat perekonda või ülemklassi. Ülemvalitseja tiitel oli *Sapa Inka* – "Püha Inka", teda peeti päikesejumal Inti otseseks järeltulijaks.

Kui hispaanlased olid Inkade riigi vallutanud, jätkasid viimase valitseja Atahualpa vend Manco Inca Yupanqui ning tema järeltulijad vastupanu Peruu mägedes Vilcabambas. 1572. aastal vastupanukolle vallutati ning viimane valitseja, Manco poeg Túpac Amaru hukati.

Ketšua keele ja kultuuri staatuse tõusuga 20. sajandil on hakanud ilmuma ka teateid inkade elusolevaist järeltulijaist, keda vahel ka rahvapidustustel austatakse. Põlvnemise üksikasjad ei ole siiski kindlad.

Inkade pärandist kuulub UNESCO maailmapärandi nimekirja kindlustatud linn Machu Picchu.
SEC-i lahutamine skemaatiliselt: väiksemad molekulid tungivad geeli pooridesse sügavamale, neid hoitakse kauem kinni ja need väljuvad kolonnist hiljem
**Eksklusioonkromatograafia** ehk **suuruseralduskromatograafia** (SEC või HPSEC) on keemias kasutatav kromatograafiline meetod, mille puhul lahuses olevad molekulid lahutatakse vastavalt molekuli suurusele (mitte vastavalt molekulmassile). Seda meetodit võiks nimetada suuruseraldus-kromatograafia. Molekulide fraktsioneerimine teostatakse kromatograafilises kolonnis, milles on sobivalt valitud geeli tüüpi täidis (näiteks polüakrüülamiid, agaroos, silikageel, võrestikstruktuuriga ehk ristseotud polüstüreen jm). Seda meetodit kasutatakse tavaliselt suurte molekulide või makromolekulide komplekside, näiteks biomolekulide (proteiinid, polüsahhariidid) või sünteetiliste polümeeride, lahutamiseks. 

Tihti eristatakse kahte protseduuri: 1) geelfiltratsioonkromatograafia, kui proovi kolonnist läbivoolutamiseks kasutatakse vesilahust ja 2) geelkromatograafia (GPC), kui mobiilse faasina kasutatakse orgaanilist solventi.

Vaata ka
--------

* Geel
* Geelkromatograafia
* Kromatograafia
Tom Kaulitz
**Tom Kaulitz** (kodanikunimi **Tom Kaulitz-Trümper**; sündinud 1. septembril 1989 Leipzigis) on saksa muusik, ansambli Tokio Hotel kitarrist.

Tom Kaulitz sündis 10 minutit enne oma kaksikvenda Bill Kaulitzit 1. septembril 1989. 

Koolis vihkas Tom kõige rohkem matemaatikat ja loodusõpetust, kuid nautis väga kunsti ja mängis kitarri. Peagi leidis ta endas kire muusika vastu ning varsti tegid nad vennaga bändi Devilish, millest sai mõne aasta pärast Tokio Hotel. 
Ansamblisse kuulusid Tom (kitarr), Bill (vokaal) ning Gustav (trummid) ja Georg (basskitarr). 
Tokio Hotel saavutas rahvusvahelist edu, võites auhindu kogu maailmas. 

Kaksikute vanemad Simone ja Jörg Kaulitz lahutasid abielu, kui poisid olid seitsmeaastased, pärast seda abiellus ema Gordon Trümperiga. 

Väga noores eas osalesid Tom ja Bill Saksamaal telefilmis "Verrückt nach dir" (1994, "Hull sinu järele"). Umbes samal ajal avastasid poisid oma muusikaande. Bill hakkas laule looma ja Tom kitarri õppima. 

Poisid otsustasid luua endale erilise imago. Tom valis gängsteri/räpparistiili. Tema stiili iseloomustavad ülilohmakad teksad, suured särgid ja pusad, New Erase'i mütsid, pesapallimütsid, peapaelad ja rastapatsid. 

Tomi huvideks on muusika, peod, BMX ja grafiti. Ta armastab saksa hiphoppi, eriti hiphoppar Samy Deluxe'i.
Tomas Bannerhed
**Bengt Tomas Christer Bannerhed** (sündinud 28. mail 1966) on rootsi kirjanik.

Eluloolist
----------

Kirjanik kasvas üles Lõuna-Rootsis Smålandis Uråsa asulas. 1990. aastatest elab Stockholmis. Ta on õppinud sotsiaalteadusi, töötanud ajakirja toimetuses ja õppejõuna.

Looming
-------

2011. aastal ilmus tema debüütromaan "Kaarnad", mille kirjutamiseks kulus autoril 10 aastat. "Kaarnad" tegi Bannerhedi tuntuks üle kogu Euroopa – teos on tõlgitud juba inglise, saksa, prantsuse, hollandi, norra ja taani keelde. "Kaarnad" on ilmunud ka eesti keeles (tõlkija Tiina Mullamaa, Hea Lugu 2013). Romaani põhjal on Rootsis tehtud mängufilm ("Korparna", 2017, režissöör Jens Assur), mis on saanud mitu filmifestivaliauhinda.

„Kaarnad" on psühholoogiline romaan isast ja pojast, pärilikkusest ja elukeskkonnast, lindudest ja vabaduseotsinguist, mida on tänu kaasahaaravatele looduskirjeldustele kerge ja põnev lugeda. Romaani tegevus toimub 1970. aastatel Smålandi metsade vahel, kus nooruk Klas, 12-aastane peategelane, kogeb kasvava hirmuga, et isa, elupõline talumees, on haaratud mõttest anda talu edasi temale. Eelmiste põlvkondade ränga tööga rajatud talu peab perekond edasi pidama, sest järjepidevus ei tohi katkeda. Klas aga ei taha isa jälgedes käia – tema tahab metsas olla ja linde jälgida. Klasi kirg on linnud – nemad sümboliseerivad vabadust. Vastandus on selge: Klasi pilk on suunatud taevasse, isa pilk maale, Klasi juhtmõte on vabadus, isa oma kohustus. Kuigi romaanis on põhjamaist süngust ja raskemeelsust, leidub selles ka helgem pool. See on lummav loodusromaan, mis köidab lugejat lõhnade, helide, meeleolude ja täpsete looduskirjeldustega.

2015. aastal ilmus Bannerhedilt koos loodusfotograaf Brutus Östlingiga raamat "I starens tid" ("Kuldnoka-aeg").

2018. aastal ilmus Bannerhedi teine ​​romaan "Lugnet". Romaani peategelaseks on Urban, kes kolib maalt Blekingest oma purunenud perekonna juurest Stockholmi, püüdes seal uut elu üles ehitada.

Tunnustus
---------

Bannerhed on romaani „Kaarnad" eest pälvinud mitu Rootsi kirjanduspreemiat. Ta on esimene kirjanik, kes sai oma debüütteose eest Rootsi ühe tunnustatuma kirjandusauhinna Augustipreemia (*Augustpriset*).

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. detsember 2017. Vaadatud 17. mail 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. veebruar 2018. Vaadatud 17. mail 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑  Brutus Östling, Tomas Bannerhed. I starens tid. - Weyler förlag
5. ↑  U. Milles. "Recension: Tomas Bannerheds nya roman Lugnet för tankarna till incel-män". - SVT Nyheter, 18.10.2018
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib lauljast; Henry Fieldingi romaani kohta vaata artiklit Tom Jones (Fielding); filmi kohta vaata artiklit Tom Jones (film); vormelisõitja kohta vaata artiklit Tom Jones (vormelisõitja); teiste samanimeliste inimeste kohta vaata lehekülge Tom Jones (täpsustus).* |

---

Sir **Thomas John Woodward** (esinejanimega **Tom Jones**; sündinud 7. juunil 1940) on Walesi laulja.

Ta sündis Lõuna-Walesis Cardiffi läheduses Treforestis.

Ta alustas lauljakarjääri 1960. aastate keskpaigas. Ta on esitanud muuhulgas nii poppi, R&B-id, kantrit, souli kui ka gosplit. Tema plaate on maailmas müüdud üle 100 miljoni. Tal on Suurbritannias olnud 36 ja USA-s 19 esineljakümnehitti. Tema tuntumate laulude hulka kuuluvad "It's Not Unusual", "What's New Pussycat?", James Bondi filmi "Keravälk" ("Thunderball"; 1965) tunnuslaul, "Green, Green Grass of Home", "Delilah", "She's a Lady", "Kiss" ja "Sex Bomb". Suurbritannias on tema singlitest jõudnud esikohale "It's Not Unusual" (1965), "Green, Green Grass of Home" (1966) ja "Islands in the Stream" (2009; koos Rob Brydoni, Ruth Jonesi ja Robin Gibbiga). Ta on andnud välja kokku 41 stuudioalbumit. Tema seni viimane stuudioalbum "Surrounded by Time" ilmus 2021. aastal, mis jõudis Briti edetabelis esikohale ja millega sai Jones kõige vanemaks, kelle album on Suurbritannias olnud esikohal.

Jones on aeg-ajalt tegelenud ka näitlemisega. Filmidebüüdi tegi ta 1979. aastal, kui mängis peaosa telefilmis "Pleasure Cove". 1996. aastal kehastas ta Tim Burtoni filmis "Marss ründab" ("Mars Attacks!") iseennast. 1969. aastal pälvis ta Kuldgloobuse nominatsiooni telesaate "This Is Tom Jones" juhtimise eest. 1966. aastal pälvis ta Grammy auhinna parima uue tulija kategoorias. 1989. aastal sai ta Hollywoodi kuulsuste alleele omanimelise tähe. 1998. aastal sai ta Briti impeeriumi ordu ohvitseriks ja löödi 2005. aastal muusikaliste teenete eest rüütliks. Ta on olnud laulusaate "The Voice UK" üks kohtunikest.

17. juuni 2014 esines Jones Saku Suurhallis.

Viited
------

1. ↑  "Tom Jones scores record-breaking Number 1 album with Surrounded By Time: "I am forever grateful"!". officialcharts.com. 30.4.2021. Vaadatud 14.1.2022
2. ↑  "Galerii: igihaljas Tom Jones andis Tallinnas unustamatu kontserdi". menu.err.ee. 18.6.2014. Vaadatud 14.1.2022

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
**Eesti riiklik satelliidiandmetekeskus ESTHub** on riiklik
andmekeskus Euroopa Liidu kaugseireprogrammi
Copernicus andmete hoidmiseks, jagamiseks ja töötlemiseks, mis loodi Maa-ameti juurde.

ESTHub on loodud riigiasutustele, ülikoolidele, teadusasutustele ja ka
eraettevõtetele kaugseiresatelliitide Eesti piirkonna andmetele juurdepääsu
võimaldamiseks.
Eesti huviala kohta kogutakse Sentinel 1, 2 ja 3 ning Landsat 8
pilte. Kasutajad saavad andmeid otsida ja alla laadida. Suurte
andmehulkade töötlemiseks on ESTHubis arvutusklaster.

ESTHubil on eraldi veebiportaalid andmete otsimiseks ja allalaadimiseks ning
andmete töötlemiseks.

Andmete otsimise ja alla laadimise portaal on kõigile avatud ning
andmete alla laadimise piiranguid ei ole.

Andmete masstöötlemiseks saab kasutada ESTHubi graafilist veebiliidest
ja käsurida. Portaalis on kirjeldatud mõned Sentineli andmete töötlemise 
paketi SNAP protsessorid ning on võimalus teha tasemete L1 ja L2
andmetöötlust. Andmete töötlemise portaali kasutamiseks on vajalik
kasutajakonto. Erasektorile on arvutusklastri kasutamine piirangutega,
kasutada saab kuni 15% klastri maksimaalsest võimsusest. Nii pakutakse 
alustavaile väikeettevõtetele võimalust välja töötada satelliidi-infot
kasutavaid rakendusi.

Viited
------

1. ↑  "Riiklik satelliidiandmete keskus ESTHub". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. september 2018. Vaadatud 6. detsembril 2019.
2. ↑  Sentinel Application Platform
***Hardtechno*** on suhteliselt uus stiil teknos/new beat, mis arenes välja *schranz*'ist ja *hardcore techno*'st. 

Esimene *hardcore techno* alla liigitatud teknoproduktsioon ilmus 1991. aastal plaadifirmade PCP ning Industrial Strength väljaandel. Kui tekno muutus pehmemaks, kaugenes *hardcore* sellest ja muutus aastatega omaette muusikastiiliks.1990. aastate lõpus sai populaarseks uus ja eriti karm teknostiil, mis algas *schranz*'i liikumisest ning mida nüüd nimetatakse *hardtechno*'ks. Tegu on väga kiire stiiliga, tavaliselt on tempo umbes 150–170 lööki minutis, sageli töödeldakse muusikasse ka moonutatud hääli ning võimsaid lööke tugeva bassiga. 

Aastaks 2007 sisaldasid peaaegu kõik suured Euroopa teknofestivalid, näiteks I Love Techno, Mayday, Nature One, Mysteryland jne, vähemalt ühte *hardtechno* lava või artisti. 

*Hardtechno* peamised DJ-d/produtsendid on DJ Rush, Robert Natus (teda peetakse ühtlasi ka *hardtechno* loojaks, mitte segi ajada Eesti arhitektiga), Felix Kröcher, Sven Wittekind, Boris S, Viper XXL, Frank Kvitta, DJ Amok, Matt M. Maddox, Arkus P, Tomash Gee, Leo Laker, Greg Notill, Seema, Hilarious, O.B.I. Reset, Marcel Costeau, freQuency, Pet Duo, DJ Ocram jne.