recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib hariliku rästiku mürgist; rästiklaste mürgist üldse räägib artikkel Rästiklaste mürk* |

---

**Hariliku rästiku mürgiks** (ladina *venenum Viperae berus*) nimetatakse rästiku süljenäärmete toksilist eritist (sülge), mis on kliiniliselt tähtis droog.

Hariliku rästiku mürgiks nimetatakse ka maokasvandustes ning kodumajapidamistes rästikutelt lüpstavat värsket sülge, sellest valmistatud kuivmürki ning katseloomadele süstitavat hariliku rästiku mürki.

Tavaliselt on see kollakat värvi, lõhnatu õlijas eritis (vedelik), mis seguneb veega üsna lihtsalt. Hariliku rästiku mürk alkoholis ei lahustu, vaid vajub enamasti kristalse moodustisena alkoholiga täidetud anuma põhja.

Hariliku rästiku mürgi ained on ravimpreparaadi Viprosal B peamiseks toimeaineks.

Keemiline koostis
-----------------

Rästiku süljenäärmete nõres (vedelikuna) on tuvastatud mitmeid ensüüme (pole teada, kas on uuritud ka rünnaku ehk normaalse jahi käigus eritatava nõre keemilist koostist): proteaase, fosfolipaase, nukleotidaase, hüaluronidaase, metalloproteinaase (75% hariliku rästiku mürgi proteolüütilisest toimest omistatakse just nimetatud proteinaasidele) jt.

Peamine toimeaine on viperotoksiin.

Hariliku rästiku mürk loomade vereringes
----------------------------------------

Rästikud kasutavad eesmürgihambaid väikeste saakloomade surmamiseks aga ka enesekaitsel. Kokkupuutel (sisenemine vereringesse) teiste bioloogiliste organismidega nagu röövloomad ja vaenlased (näiteks inimene) võib toksiin põhjustada eri raskusastmega mürgistusseisundeid ka surma.

Rästikutelt laboratooriumides kogutud mürgi keskmine surmav annus laborihiir(t)ele manustatuna on naha alla süstituna 6,45 mg/kg, kõhuõõnde süstituna 0,80 mg/kg ja veeni süstituna 0,55 mg/kg.

Vaata ka
--------

* rästikuhammustuse mürgistus
* rästikumürgi antiseerum

Viited
------

1. ↑  VIPROSAL B Ravimiomaduste kokkuvõte [*alaline kõdulink*], Veebiversioon (vaadatud 11.04.2014)
2. ↑  Ain Raal, "*Farmakognoosia. Õpik kõrgkoolile*", lk 460, 2010, Tartu Ülikooli Kirjastus, ISBN 978-9949-194-12-4

Välislingid
-----------

* Jüri Siigur, Urmas Arumäe, Toomas Neuman, Mari Samel, Ene Siigur, Mart Saarma, Isolation and characterization of nerve growth factor from Vipera berus (common viper) venom, Comparative Biochemistry and Physiology Part B: Comparative Biochemistry, 83. köide, nr 3, 1986, lk 621–625, veebiversioon (vaadatud 04.08.2014) (*inglise keeles*)
* Leonel Calderón, Bruno Lomonte, JoséMaría Gutiérrez, Andrej Tarkowski, Lars Å. Hanson, Biological and biochemical activities of Vipera berus (European viper) venom. Lühikokkuvõte, Toxicon, 31. köide, nr 6, juuni 1993, lk 743–753, veebiversioon (vaadatud 31.05.2014) (*inglise keeles*)
* Mari Samel, Heiki Vija, Juhan Subbi, Jüri Siigur, Metalloproteinase with factor X activating and fibrinogenolytic activities from Vipera berus berus venom, Comparative Biochemistry and Physiology Part B 135 (2003) 575–582, veebiversioon (vaadatud 04.08.2014) (*inglise keeles*)
* Ain Raal, "Farmakognoosia: õpik kõrgkoolile", lk 460, 2010, Tartu Ülikooli Kirjastus, ISBN 978-9949-194-12-4
Chase Tower Houstonis Texases
**JPMorgan Chase Tower** on 75-korruseline pilvelõhkuja Houstonis, mis valmis 1982. aastal. Selle kõrgus on 305,4 meetrit. Hoone on Houstoni ja Texase kõrgeim ehitis, maailma kõrgeim viieküljeline ehitis, USA kõrguselt 18nes ning maailmas 107s.

Hoone aadress on 600 Travis Street.

Hoonet ehitati aastatel 1978-1982, algse nimega **Texas Commerce Tower**. Kuni U.S. Bank Toweri avamiseni 1989. aastal oli see USA kõrgeim Chicagost lääne pool asuv hoone, ning ka riigi kõrgeim hoone väljaspool New Yorki ja Chicagot.

Kuigi hoone nimetati JPMorgan Chase panga järgi, omab pank tornis vaid ühte kontorit esimesel korrusel. Hoone omanikuks on Prime Asset Management.

Hoone 60. korrusel oli tasuta vaatluspunkt, mis oli avatud hoone tavapärastel tööaegadel (tööpäeviti 8:00-17:00), kuid see suleti juunis 2016.

13. septembril 2008 hävisid paljud hoone aknad, kui Houstonit ründas orkaan Ike.

Viited
------

1. ↑  "The Sky Lobby at Houston's Chase Tower is now closed to the public". *The Houston Chronicle*. 21. juuni 2016. Vaadatud 3. august 2017.
**Clinton** on linn USA-s Indiana osariigis Vermillioni maakonnas. Clinton paikneb Wabashi jõe ääres. Kirdes piirneb Clinton umbes 1300 elanikuga Fairview Parki linnaga. Wabashi jõe vastaskaldal asub Parke'i maakond. Linna lähedalt möödub maantee U.S. Route 41, mis viibib põhja poole minnes Chicagosse ja lõuna poole minnes Nashville'i.

Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse kohaselt 4831. Aastal 2010 oli elanikke 4893.

Linn asutati 1829. aastal ja nimetati New Yorgi osariigi endise kuberneri DeWitt Clintoni (1817–1822 ja 1825–1828) järgi. Paljud Clintoni esimestest elanikest olid kivisöekaevandustes töötanud immigrandid, kes olid peamiselt pärit Itaaliast. Veel saabus palju sisserändajaid Austriast ja Šotimaalt. Elanike arv saavutas Clintonis oma suurima taseme 1920. aastal, mil seal elas ligi 11 000 inimest. Pärast seda, kui kaevandused suleti, on elanike arv linnas peaaegu püsivalt langenud.

1893. aastal alustas Clintonis tööd tellisetehas Clinton Paving and Building Brick Company, kus toodeti päevas 40 000 telliskivi.

Alates 1966. aastast on linnas Itaalia pärandi tähistamiseks toimunud Little Italy Festival.

Clintoni tellisetehas umbes 1913. aastal

Viited
------

1. ↑  2016 U.S. Gazetteer Files
2. ↑  2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.
Orthodox Celts esinemas Banja Lukas
**Orthodox Celts** (inglise keeles 'õigeusklikud keldid') on serbia ansambel, mis mängib rokimõjulist iiri folkmuusikat. Vaatamata nende kodumaal tavatule žanrivalikule on Orthodox Celts üks Serbia tuntumaid rokkbände ning on mõjutanud ka nooremaid serbia ansambleid, nagu Alfapop (algselt Tir na n'Og) ja Irish Stew of Sindidun.

Ansambel sai alguse 1992. aastal Belgradis, esimene plaat tuli välja 1994. Orthodox Celts alustas tegevust traditsioonilise iiri muusikaga, kuid ajapikku hakkas kasutama aina enam omaloomingut. Laulude sõnad on enamasti kirjutanud laulja Aleksandar "Aca Celtic" Petrović, muusika viiulimängija Ana Đokić. Kõik nende laulud on inglise keeles, kuid ansamblil on ka instrumentaalpalu. Tavapäraselt tähistab Orthodox Celts püha Patricku päeva suure kontserdiga Belgradis. Samuti esineb bänd Belgradi õllefestivalil igal aastal selle algusest saati 2003. aastal (ainus erand oli 2004. aastal, mil osa festivaliprogrammist jäi ära tehniliste probleemide tõttu).

Tänapäeval mängivad Orthodox Celtsis Aleksandar Petrović, Dejan Lalić, Nikola Stanojević, Vladan Jovković, Dejan Grujić, Dušan Živanović ja Bojan Petrović. Varem on ansamblisse kuulunud ka Ana Đokić, Dejan Jevtović, Milena Simijonović, Ivan Brusić ja Dejan Popin. Bändi plaadid on ilmunud plaadifirmades Take It Or Leave It, ITMM, Metropolis Records ja Automatik.

Diskograafia
------------

### Stuudioplaadid

| Nimi | Aasta |
| --- | --- |
| "Orthodox Celts" | 1994 |
| "The Celts Strike Again" | 1997 |
| "Green Roses" | 1999 |
| "A Moment Like The Longest Day" | 2002 |
| "One, Two... Five" | 2007 |

### Kontserdiplaadid

| Nimi | Aasta |
| --- | --- |
| "Muzičke paralele" (koos ansambliga Pachamama) | 1996 |

### Singlid

| Nimi | Aasta |
| --- | --- |
| "The Celts Strike Again" | 1997 |
| "Galija" (koos Madam Pianoga) | 1997 |

Viited
------

1. ↑  "2004 Belgrade Beer Fest program at the festival's official site". 2004.belgradebeerfest.com. Originaali arhiivikoopia seisuga 15.03.2012. Vaadatud 28.02.2012.

Kirjandus
---------

* Janjatović Petar "EX YU ROCK enciklopedija 1960–2006", ISBN 978-86-9053

Välislingid
-----------

* Orthodox Celtsi ametlik koduleht
* Ametlik leht Myspace'is
* Orthodox Celts portaalis Discogs
* Orthodox Celts Youtube'is
|  |
| --- |
| Artiklid teemal |
| Marksism |
| Marx ja Engels |
| 
Sotsioloogia ja antropoloogia

* Kodanlus
* Klassiteadvus
* Kaubafetišism
* Kommunism
* Hegemoonia
* Riigita kommunism
* Ekspluateerimine
* Inimloomus marksismis
* Proletariaat
* Tootmissuhted
* Alatarbimine

 |
| 
Majandusteadus

* Marksistlik ökonoomika
* Väärtusseadus
* Tootmisvahendid
* Tootmisviis
* Tootlikud jõud
* Lisaväärtus

 |
| 
Ajalugu

* Kapitalistlik tootmine
* Klassivõitlus
* Proletariaadi diktatuur
* Maailmarevolutsioon
* Kapitali esialgne akumulatsioon
* Proletariaadi revolutsioon

 |
| 
Filosoofia

* Marksistlik filosoofia
* Ajalooline materialism
* Dialektiline materialism
* Guevarism
* Maoism
* Marksistlik humanism
* Strukturaalne marksism
* Trotskism
* Lääne marksism

 |
| 
Tuntud marksistid

* Karl Marx
* Friedrich Engels
* Rosa Luxemburg
* Vladimir Lenin
* Lev Trotski
* Antonio Gramsci
* Mao Zedong
* György Lukács
* Cornelius Castoriadis
* Louis Althusser
* Frankfurdi koolkond
* Praxise koolkond
* Antonio Negri

 |
| * v
* r
 |

Cornelius Castoriadis (1990)
**Cornelius Castoriadis** (kreeka keeles Κορνήλιος Καστοριάδης) (11. märts 1922 – 26. detsember 1997) oli Kreeka-Prantsuse filosoof, majandusteadlane ja psühhoanalüütik. Raamatu "L'Institution imaginaire de la société" ("Ühiskonna imaginaarne korraldus") autor, ühenduse Socialisme ou Barbarie kaasasutaja ja autonoomia filosoof.

Elulugu
-------

Castoriadis sündis Konstantinoopolis ja kolis hiljem Ateenasse. Huvi marksismi vastu algas tal juba 13-aastaselt. 1941. aastal astus ta Kreeka Kommunistlikku Parteisse, millest lahkus aasta pärast, et saada aktiivseks trotskistiks. 1944. aastal kirjutas ta oma esimesed esseed sotsiaalteadustes ajakirjas Archeion Koinoniologias kai Ethikes ('sotsioloogia ja eetika arhiiv'). Pärast Ateena Ülikooli lõpetamist politoloogias, majanduses ja õiguses läks ta Prantsuse Instituudi stipendiumiga õppima Pariisi.

1980. aasta kirjutises "Devant la guerre" ("Sõjaga silmitsi") väitis ta, et Venemaa on saanud üheks suurimaks sõjaliseks jõuks maailmas. Et mahajäänud tsiviilmajanduse tingimustes sõjalist võimsust säilitada, ei saa Nõukogude Liit enam olla ainupartei bürokraatia valitsetav riik, vaid nn stratokraatia ehk militaarriik, mida valitseb tsiviilsektorist lahutatud iseseisev, ekspansionistlike plaanidega militaarsektor. Seetõttu puudub Venemaal sisemine klasside vaheline dünaamika, mis võiks viia sotsiaalsele revolutsioonile. Muutused saavad tulla ainult välisest sekkumisest.

Viited
------

1. ↑  Cornelius Castoriadis Dies at 75
Carolus Andriamatsinoro (2016)
**Charles Carolus Andriamatsinoro** (sündinud 6. juulil 1989 Mahajangas) on Madagaskari jalgpallur, kes mängib ründajana Saudi Araabia kõrgliiga klubis Al-Adalah ja Madagaskari jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Madagaskari klubis Academie Ny Antsika. 2011. aastal hakkas ta mängima Alžeeria kõrgliiga klubis WA Tlemcen. Seejärel mängis ta aastatel 2012–2017 Alžeeria liigas USM Algeri koosseisus. Hooajal 2013-14 ja 2015-16 tuli ta klubiga Alžeeria meistriks.

2017. aastal liitus ta Saudi Araabia kõrgliiga klubiga Ohod. Aasta hiljem siirdus ta Saudi Araabia esiliiga klubisse Al-Adalah. Hooajal 2018–19 lõi ta Saudi Araabia esiliigas 22 väravat, millega oli liiga suurim väravakütt. Samal hooajal tõusis ta Al-Adalahiga kõrgliigasse.

Madagaskari jalgpallikoondises tegi Andriamatsinoro debüüdi 12. juulil 2009 sõprusmängus Mayotte'i vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 18. mail 2014 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Uganda vastu. Ta kuulus Madagaskari koondisse 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel, kus lõi kaks väravat.

Saavutused
----------

Academie Ny Antsika
* Madagaskari meister: 2008

USM Alger
* Ligue Professionnelle 1 (2): 2013-14, 2015-16
* Alžeeria karikas (1): 2013
* Alžeeria superkarikas (2): 2013, 2016
* Araabia jalgpalliklubide meistrivõistlused (1): 2013
Oroville'i pais
Tugevalt kahjustunud Oroville'i paisu liigveelase 27. veebruaril 2017
Liigveelaske taastamistööd 2018. aastal
**Oroville'i pais** on pais Featheri jõel Ameerika Ühendriikides California osariigis Oroville'i linnast idas. See 235 meetrit kõrge pais on USA kõige kõrgem pais. Oroville'i pais toodab hüdroelektrienergiat, aitab kontrolli all hoida üleujutusi ning piirkonda veega varustada. Paisutamise tõttu tekkis Featheri jõele suuruselt teine inimtekkeline järv Californias (Oroville'i järv), milles on 4,3 triljonit liitrit vett.

Pais takistab kalade rännet kudemisaladele jõe ülemjooksul, lisaks mõjutab kontrollitud vooluhulk otseselt Featheri jõe kaldaäärse ala ökosüsteemi. Kalade migratsiooniolukorra leevendamiseks on jõele rajatud lõhe- ja vikerforellikasvandus.

Ajalugu
-------

Oroville'i paisu hakati ehitama aastal 1961. Ehituse käigus esines üleujutusi. Pais valmis 1967 ning hakkas elektrit tootma 1968. Valmimise järel oli see USA suurim maa-alune elektrijaam. Seal on kolm 132 MW turbiini ja kolm 141 MW pump-generaatorit. Maksimaalne koguvõimsus oli 819 MW. Jaam saab vajadusel pumbata vett üles Oroville'i järve.

1968. aastast on Oroville'i paisu tõttu ümber suunatud osa Featheri jõe vooluhulgast California akvedukti, mis varustab veega San Joaquini orgu nii põllumajanduse kui ka tööstuste tarbeks. Pais on väidetavalt peatanud ligi 1,3 miljardi dollari väärtuses kahjusid aastatel 1987–1999.

Veebruaris 2017 tekkis kriisiolukord, kui paisu põhiline ja hädaolukorra liigveelase said kahjustada ning ilmnesid probleemid ülevoolupaisuga. Selle tõttu evakueeriti allavoolu jäävatelt aladelt 188 000 inimest. Pärast veetaseme stabiliseerumist lubati inimestel oma kodudesse naasta.

* 30. jaanuar 2017, liigveelase on terve 30. jaanuar 2017, liigveelase on terve
* 11. märts 2017, näha on kahjustunud liigveelase 11. märts 2017, näha on kahjustunud liigveelase
* 29. juuli 2017, ehitustegevus käib 29. juuli 2017, ehitustegevus käib
* 6. november 2017, ehitustegevus käib 6. november 2017, ehitustegevus käib

Välislingid
-----------

* What Really Happened at the Oroville Dam Spillway? YouTube, 18. mai 2021
**Corigliano Calabro** (ladina keeles *Coriolanum*, *Corellianum*) on linnaks nimetatav omavalitsusüksus (*comune*) Itaalias Calabria maakonnas Cosenza provintsis. Corigliano Calabro sai linnaõigused presidendi 1997. aasta 2. septembri dekreediga.

Corigliano Calabro kõrgus merepinnast on 210 meetrit, asustustihedus keskmiselt 196 inimest ruutkilomeetri kohta.

Haldus
------

Corigliano Calabro piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Acri, Cassano all'Ionio, Longobucco, Rossano, San Cosmo Albanese, San Demetrio Corone, San Giorgio Albanese, Spezzano Albanese.

Corigliano Calabro halduspiirides asuvad järgmised asulad ja asumid: Apollinara, Baraccone, Cantinella, Costa, Fabrizio Grande, Fabrizio Piccolo, Piana Caruso, San Nico, Scalo, Schiavonea, Simonetti, Thurio (Thurii), Torricella, Villaggio Frassa.

Loodus
------

Corigliano Calabro piirneb kirdes ja idas Joonia mere Taranto lahega.

Ajalugu
-------

Esimesed teated Corigliano kohta on pärit aastast 977, kui maa vallutas Napoli emiir al Quasim.

Vaatamisväärsused
-----------------

Hertsogilossi torn
* Castello di Corigliano Calabro

Hertsogiloss, võimalik rajamisaeg umbes 1073
### Sakraalarhitektuur

#### Kirikud

* Chiesa del Carmine
* Chiesa di Sant'Antonio, 15. sajandi I pool
* Chiesa collegiata di San Pietro, rajatud enne 15. sajandit
* Chiesa della Riforma, pühitseti sisse 1686
* Chiesa di Santa Chiara ehk Chiesa delle Monachelle, ehitati 1757–1762
* Chiesa matrice di Santa Maria Maggiore*, 10. sajand*
* Chiesa di San Francesco di Paola, 16. sajand
* Romitorio di San Francesco
* Chiesa di Sant'Anna ehk Chiesa di Santa Maria di Loreto
* San Mauro kihelkonnakirik (*la parrocchia di San Mauro*)

### Muud

* Castello di San Mauro, 1515

* 
* Vaade ajaloolisele keskuseleVaade ajaloolisele keskusele

Viited
------

1. ↑  "DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. oktoober 2018. Vaadatud 26. juuni 2013.
2. ↑  Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019.
3. ↑  Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018, vaadatud 16.03.2019.
4. ↑  Dizionario geografico-istorico-fisico del regno di Napoli, composto dall'Abate Francesco sacco - Di Francesco Sacco

Välislingid
-----------

 Corigliano Calabro – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (itaalia keeles)
**Bronnitsõ** on linn Venemaal Moskva oblastis.

Linn asub 55 km Moskvast kagus. 2010. aastal oli elanike arv 21 102.

Moskva oblasti vapp
Moskva oblasti linnad

Aprelevka  | Balašihha  | Beloozjorski  | Bronnitsõ  | Dedovsk  | Dmitrov  | Dolgoprudnõi  | Domodedovo  | Drezna  | Dzeržinski  | Dubna  | Elektrogorsk  | Elektrostal  | Elektrougli  | Frjazino  | Golitsõno  | Himki  | Hotkovo  | Istra  | Ivantejevka  | Jahroma  | Jegorjevsk  | Kašira  | Klin  | Kolomna  | Koroljov  | Kotelniki  | Krasnoarmeisk  | Krasnogorsk  | Krasnozavodsk  | Krasnoznamensk  | Kubinka  | Kurovskoje  | Likino-Duljovo  | Ljubertsõ  | Lobnja  | Lossino-Petrovski  | Luhhovitsõ  | Lõtkarino  | Možaisk  | Mõtištši  | Naro-Fominsk  | Noginsk  | Odintsovo  | Orehhovo-Zujevo  | Ozjorõ  | Pavlovski Possad  | Peresvet  | Podolsk  | Protvino  | Puškino  | Puštšino  | Ramenskoje  | Reutov  | Rošal  | Ruza  | Sergijev Possad  | Serpuhhov  | Solnetšnogorsk  | Staraja Kupavna  | Stupino  | Šatura  | Štšolkovo  | Zaraisk  | Zvenigorod  | Žukovski  | Taldom  | Tšehhov  | Tšernogolovka  | Vereja  | Vidnoje  | Volokolamsk  | Voskressensk  | Võssokovsk
**Nikolai Zolin** (vene keeles **Золин Николай Петрович**; sündinud 21. detsembril 1947 Oudovas) on Eesti tekstiilitööstuse juht ja poliitik.

Ta sündis aastal 1947 Oudovas töölisperekonnas. Ta asus aastast 1964 tööle Kreenholmi Manufaktuuris, kus ta oli lukksepa õpilane ja meistri abiline. Ta lõpetas aastal 1978 Leningradi Tekstiiliinstituudi. Pärast instituudi lõpetamist töötas ta manufaktuuris meistrina, tsehhi ülemana ja Joala vabriku asedirektorina.

Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu saadik.

Ta kuulus aastani 1991 NLKP ridadesse. 1. augustist 2002 kuulub ta Eestimaa Ühendatud Rahvapartei/Konstitutsioonierakonna/Eestimaa Ühendatud Vasakpartei ridadesse.

Ta kandideeris 1993. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel valimisliidu "Narva Ametühingute Keskuse nimekirjas", ta sai 683 häält ning ta osutus valituks; 1995. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Keskerakonna nimekirjas Narva linnavolikokku, ta sai 240 häält ning ta ei osutunud valituks; 1999. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Keskerakonna nimekirjas Narva linnavolikokku, sai 40 häält ning ta ei osutunud valituks. 2002. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta valimisliidu "Elujõud" nimekirjas Narva linnavolikokku, sai 42 häält ning ta ei osutunud valituks.
Nikolai Zvegintsov (1908)
**Nikolai Aleksandrovitš Zvegintsov** (ka **Zvegintsev**, **Swegintsow**, vene Николай Александрович Звегинцов (Звегинцев); 28. aprill 1848 – 26. veebruar 1920 Kopenhaagen) oli Venemaa riigitegelane. 

Ta oli Voroneži kubermangu aadelkonna peamees (1882–1888), Smolenski tsiviilkuberner (1902 – 27. juuni 1905), Liivimaa tsiviilkuberner 17. augustist 1905 kuni 23. novembrini 1914, salanõunik ja senaator.

Perekond
--------

Ta abiellus Anna Vonljarskajaga (surn.1937). Abielust sündis:

* Anna (1870–1950), abiellus tõelise riiginõuniku vürst Vladimir Mihhailovitš Volkonskiga (1868–1953)

Seejärel abiellus ta 1890 Olga Staël von Holsteiniga (1869–1938), kes oli Kodasoo mõisas sündinud kindralleitnandi Nikolai Staël von Holsteini (1833–1887) ja Sophie d'Andraulti (1846–1920) tütar. Sophie d'Andrault oli senaator Theodor d'Andrault (1804–1885) tütar ja jalaväekindral Louis Alexandre Andrault de Langéroni (1763–1831) pojatütar. Abielust sündis:

* Vladimir (1891–1973), sõjaajaloolane, emigreerus välismaale; sõjaajaloolase Vladimir Vladimirovitš Zvegintsovi (1914–1996) isa

Pärast Nikolai Zvegintsovi surma abiellus lesk Olga 1921 Pariisis Venemaa salanõuniku ja senaatori Theodor Oomiga (1863–1945). kes oli ka ise lesestunud abielust ratsaväekindral Konstantin von Strandmanni (1829–1913) tütre Madeleine von Strandmanniga (186.–1913).

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "ЗВЕГИНЦЕВ НИКОЛАЙ АЛЕКСАНДРОВИЧ 1848-1920". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. veebruar 2009. Vaadatud 19. juunil 2009.
3. ↑  ХРОНОС: Волконский Владимир Михайлович
4. ↑  *Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften*, Teil 2, 1.2: Estland, Görlitz, 1930 lk.369
5. ↑  Jevgeni Pšelov: Рюриковичи : 1000 лет одного рода : история династии, Olma Press 2001 lk.162
6. ↑
7. ↑  *Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften*, Teil 1, 1: Livland, Görlitz, 1929 lk.195

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Mihhail Mihhailovitš Leontjev** | **Smolenski tsiviilkuberner**1902–1905 | Järgnev**Nikolai Sukovkin** |
| Eelnev**asekuberner Jakov Dmitrijevitš Bologovski** | **Liivimaa tsiviilkuberner**1905–1914 | Järgnev**Arkadi Ippolitovitš Kelepovski** |
Hani sinise ja Hani violetiga maalitud fresko ühes ajast umbes 220. a eKr pärinevas hauakambris Henani provintsis
**Hani sinine** on erksinise värvusega tehispigment, koostiselt baariumvasksilikaat BaCuSi4O10. Ühend kuulub koos Egiptuse sinisega, pliivalgega ja maiade sinisega maailma vanimate sünteetiliste värvipigmentide hulka.

Ühend on nimetatud Hani dünastia järgi, kes valitses Hiinas ajavahemikus 206. aastast eKr kuni 220. aastani ja oli teine keisrite dünastia Hiinas. Pigmenti on kasutatud Hiina kunstis Lääne-Zhou perioodist (1045.–771. aastad eKr) kuni Hani dünastia valitsusaja lõpuni (umbes 220. aasta). Ligikaudu 400. aastatel eKr võeti Hani sinise kõrval kasutusele teine sarnase koostisega pigment Hani violett.

Omadused
--------

Pigment on valguskindel, keemiliselt stabiilne ja vastupidav kõrgetele temperatuuridele. Koostiselt, omadustelt ja värvuselt sarnaneb see egiptuse sinisega (CaCuSi4O10). On avastatud, et looduslikul kujul esineb BaCuSi4O10 haruldases mineraalis effenbergeriidis.

Saamine
-------

Pigmenti valmistatakse kuumutades umbes 1000 °C juures baariumisoola (BaCO3 või BaSO4), malahhiidi (Cu2(CO3)(OH)2) ja kvartsi segu (SiO2) pliikarbonaadi või pliioksiidi juuresolekul. Pliiühend toimib keemilises reaktsioonis katalüsaatorina ja soodustab lähteainete sulamist.

Kasutamine
----------

Pigmenti valmistatakse ja müüakse ka tänapäeval, see sobib kasutamiseks akrüülvärvis, õlivärvis, temperas ja akvarellis, samuti lubivärvides ja freskomaalis ning keraamikaglasuurides.

Muud
----

On olemas veebivärvi toon *Han blue*.

Vaata ka
--------

* Egiptuse sinine
* Maiade sinine

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Välislingid
-----------

* Han Blue. Artificial inorganic pigment known since antiquity. – colourlex.com
**Säästulamp** on elektrivalgusallikas, mis kulutab sama valgusvoo andmiseks vähem elektrit kui hõõglamp. 

Seega kuuluvad säästulampide hulka iga liiki kaarlahendusel põhinevad lahenduslambid ja leedlambid. Siiski tuntakse säästulambina eelkõige keeresokliga kompaktluminofoorlampi, sest just seda tüüpi lampidega hakati sajandivahetuse järel hõõglampe välja vahetama. 2010. aastast hakati kompaktlampe omakorda välja vahetama paremate valgusomadustega leedlampidega. Seetõttu on kadunud tarvidus säästulambi kui eraldi lambiliigi nimetuse järele.

|
|  |
Üldtarbeliste lampide võrdlus| Näitaja | Hõõglamp | Halogeenlamp | Kompaktlamp | Leedlamp |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Valguse tekitaja | Hõõgkeha | Hõõgkeha | Gaas + luminofoor | LED + luminofoor |
| Värvitemperatuur | 2600‒2800 K | 3000‒3200 K | Valitav, enamasti 2700 K | Valitav, enamasti 2700 K |
| Värviesitusindeks | 100% | 100% | 80‒85% | Vähemalt 80% |
| Valgusviljakus | 10‒14 lm/W | 16‒25 lm/W | 50‒75 lm/W | 70‒130 lm/W |
| Tööiga | 1000‒2000 tundi | 2000‒5000 tundi | 5000‒15 000 tundi | Vähemalt 25 000 tundi |
| Hind | Madal | Kõrgem kui hõõglambil | Kõrge | Sama mis kompaktlambil |

Vaata ka
--------

* Hõõglamp
* Halogeenlamp
* Luminofoorlamp
* Kompaktluminofoorlamp
Pergamoni muuseum
Silt sissepääsu juures
Pergamoni altar
**Pergamoni muuseum** (saksa keeles *Pergamonmuseum*) asub Berliinis Spree jõel asuval Muuseumisaarel.

Pergamoni muuseumis asuvad tänapäeval kolme muuseumi kogud: Antiikkunstikogu (*Antikensammlung*), Islami kunsti muuseum (*Museum für Islamische Kunst*) ja Ees-Aasia muuseum (*Vorderasiatisches Museum*). Nendes kogudes on esindatud vanaaja monumentaalarhitektuuri eksponaadid, mille seast on kuulsamad

* Pergamoni altar (Antiikkunstikogus)
* Mileetose turu väravehitis (Antiikkunstikogus)
* Ištari värav ja protsessioonitee (Ees-Aasia Muuseumis)
* Mshatta friis (Islami kunsti muuseumis).

Muuseumi kogudele panid aluse Brandenburgi kuurvürstid juba sajandite eest, hakates koguma antiikesemeid. Nimetatakse aastat 1698, mil kuurvürst omandas ühe Rooma arheoloogi kogu. Esimest korda said need kogud osaliselt avalikuks 1830, kui Muuseumisaarel avati Vana muuseum. Osa Pergamoni muuseumi kogudest ongi väljas Vanas muuseumis.

1904 avati Muuseumisaarel Keiser Friedrichi muuseum, tänapäevane Bode muuseum. Kohe oli selge, et see pole piisavalt suur kogu viimase aja väljakaevamistel leitud kunsti- ja arhitektuuriväärtuste eksponeerimiseks. Sellepärast hakkas Keiser Friedrichi muuseumi direktor Wilhelm von Bode juba 1907 tegema plaane uue muuseumi loomiseks, kus saaks näidata antiikarhitektuuri, saksa antiigijärgset kunsti ning Lähis-Ida ja islami kunsti.

Uue muuseumihoone projekteerisid Alfred Messel (suri 1909) ja Ludwig Hoffmann uusklassitsistlikus stiilis. Projekteerimisel arvestati suuremõõtmeliste taieste nagu Carl Hunnami avastatud ja Berliini toimetatud Pergamoni altari äramahutamisega. Hoonet ehitati vaheaegadega aastatel 1910–1930. Uue hoone seinte vahel avati külastajatele korraga neli muuseumi.

Pergamoni muuseum sai rängalt kannatada Berliini pommitamisel 1945. aastal. Pärast linna vallutamist veeti suur osa muuseumi fondidest Nõukogude Liitu. Alles 1958 tagastati muuseumifondid Saksa DV-le, kuid mitte täies ulatuses. Tänapäevani hoitakse märkimisväärne osa Pergamoni muuseumi fondidest Moskvas Puškini muuseumi ja Peterburis Ermitaaži hoidlates. Pergamoni muuseum taasavati 1959. Muuseumikogu see osa, mis oli jäänud Saksa FV-sse, oli kuni 1995 näha Charlottenburgi lossis. Saksamaa ja Venemaa on sõlminud lepingu ka ülejäänud Saksamaalt ära viidud varade tagastamiseks, aga 2003 võttis Venemaa vastu seaduse, millega varade niisugune tagasiandmine keelati.
**Letipea-Mahu** on piirkond Viru-Nigula vallas, mille pindala ulatub kuni 1498 hektarini. Üpriski ulatusliku pindala hulka jääb ka üks kaitseala, nimelt Letipea maastikukaitseala.

Letipea on üheks olulisemaks lindude sulgimis- ja läbirändeaegse peatuspaigana. Läbirändel peatub seal hulgaliselt luiki, hanesid, parte, kaure ja laglesid.

Letipea-Mahu üks suurimaid hääbuva inimtegevusega kohti, paljud sealolevad talud on tänapäeval ainult kasutusel suvilatena.

Pinnamood
---------

Letipea-Mahu on üpriski kivine. Suuremate veetõusudega jäävad madalad heinamaad vee alla ning kõrgematest küngastest moodustuvad väikesed saarekesed. Kunagised rannaäärsed saared, nagu näiteks Kaupsaar, Ulksaar ja Vanatsaar on tänaseks liitunud maismaaga.

Ajalugu
-------

Aastasadu on tegeldud Mahu rannas rannakaubandusega, täpsemalt sõbrakaubandusega, kus peamiseks vahetuskaubaks oli sool, vili, kartul ja silgud. 1930ndatel lisandus ka salapiirituse vedu. Mahu sadamas toimusid iga-aastased silgulaadad, mis on hinnatud veel suuremaks, kui olid Rakvere laadad.

Vaatamisväärsused
-----------------

Letipea-Mahul on üheks suurimaks vaatamisväärsuseks Ehalkivi, mis on Baltimaade suurim rändrahn. Ehalkivi kõrgus ulatub kuni 7,6 meetrini ning selle ümbermõõt kuni 50 meetrini.

Märkimist väärivad veel Mahu ja Letipea majakas.

Kirjandus
---------

* Lääne-Virumaa väärtuslikud maastikud, lk 14–15
Johann Anton de Peters (1725–1796). *Contre-épreuve* sangviinijoonistuselt
***Contre-épreuve*** (prantsuse keelest, [kɔ̃t.ʁe.pʁœv]) ehk **vastastrükk** on joonistusest või graafikatõmmisest niiskele paberile tehtud äratõmme. Meetodit kasutatakse ka liigse rasva ja trükivärvi eemaldamiseks vasttrükitud kuivamata puulõikelt või vaselõikelt.

Vaselõikelt võetud vastastrükk on delikaatsemate ja peenemate joontega kui tõmmis vaselõikeplaadilt. Samuti on see vaselõike aluseks olnud joonistuse või akvarelliga mitte peegelpildis, vaid samasuunaline ja ilma trükiplaadi jälgedeta servades. Tööprotsessi pikkuse tõttu kulukamat vastastrükis graafikat tehti sageli mõjukamate ostjate jaoks.

Üheks näiteks Eestist on Tartu Ülikooli Raamatukogu kogudes asuv vastastrükis illustratsioonidega Maria Sibylla Meriani "Metamorphosis insectorum Surinamensium" (Amsterdam, 1705), teadaolevalt on maailma avalikes raamatukogudes Meriani seda vastastrükitehnikas trükist vaid 13 eksemplari

Enamik Paul Gauguini monotüüpiaid on tehtud vastastrükimenetlusel.

Viited
------

1. ↑  Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001
Sébastien Haller (2013)
**Sébastien Romain Teddy Haller** (sündinud 22. juunil 1994 Ris-Orangisis) on Prantsusmaal sündinud Elevandiluuranniku jalgpallur, kes mängib ründajana Saksamaa kõrgliigaklubis Dortmundi Borussia.

Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaa klubis Auxerre, millega liitus 2007. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Prantsusmaa esiliigas 2012. aastal.

2014. aasta detsembris suundus ta hooaja lõpuni laenule Hollandi kõrgliigaklubisse FC Utrecht. Hooaja lõpus sõlmis klubi temaga püsiva lepingu. Ta mängis Utrechtis kokku kolmel hooajal ja lõi kõigil hooaegadel liigas vähemalt 10 väravat. 2015. aastal valiti ta Utrechti aasta mängijaks.

2017. aasta mais sõlmis ta nelja-aastase lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga Frankfurdi Eintracht. 2018. aastal võitis ta klubiga Saksamaa karika. Hooajal 2018–19 lõi ta liigas 14 väravat.

2019. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga West Ham United. Üleminekusumma oli 45 miljonit naelsterlingit, millega sai Haller West Ham Unitedi klubi ajaloo kalleimaks ostuks. West Hamis mängis ta poolteist hooaega, lüües 48 liigamänguga 10 väravat.

2021. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Hollandi kõrgliigaklubiga Amsterdami Ajax. Ta mängis seal poolteist hooaega, mille jooksul lõi ta 50 liigamänguga 32 väravat. Hooajal 2021/22 oli ta Hollandi kõrgliigas suurim väravakütt (21 väravat). Aastatel 2021 ja 2022 tuli ta Ajaxiga Hollandi meistriks.

2022. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Dortmundi Borussiaga.

Aastatel 2010–2016 mängis Haller Prantsusmaa noortekoondistes. 12. novembril 2020 debüteeris ta Elevandiluuranniku jalgpallikoondises Aafrika rahvuste karikavõistluste valikmängus Madagaskari vastu, lüües mängus ka värava. 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistluste teises valikmängus lõi ta värava Sierra Leone vastu.

Saavutused
----------

Frankfurdi Eintracht
* DFB-Pokal: 2017–18

Ajax
* Eredivisie: 2020–21, 2021–22
* KNVB beker: 2020–21

Viited
------

1. ↑  "Hammers make Haller their record signing". West Ham United F.C. 17.7.2019. Vaadatud 10.8.2019

Välislingid
-----------

* "Haller käis edukal operatsioonil, kuid jääb mitmeks kuuks väljakult eemale". soccernet.ee. 27.7.2022
Roomassaare sadam 2015. aastal
Roomassaare sadam
**Roomassaare sadam** (sadama kood: EE RMS) asub Kuressaare linna Roomassaare linnajaos Roomassaare poolsaarel. Sadam rajati aastatel 1891–1894.

Sadama geograafilised koordinaadid on 58° 12′ 48″ N, 22° 30′ 36″ E.

Sadama territoorium hõlmab 74 000 m2 maa-ala ja 80 700 m2 veeala.

Sadamas on 6 kaid üldpikkusega 544 m. Suurim sügavus kai ääres on 5,5 m.

Suurim võimalik laev: pikkus 120 m, laius 15 m, süvis 5 m.

Sadamas on alumine tulepaak, kaituli, ülemine tulepaak, teljepoi, tuletorn ja uue laevatee teljepoi. Nüüdisajal on Roomassaare kauba-, reisi- ja jahisadam.

Ajalugu
-------

Sadam rajati aastatel 1891–1894 ning süvendati 1913. aastal, kuid suuremaid ehitustöid takistas esimene maailmasõda.

Aastatel 1917–1918 rajas Saksa okupatsioonivõim Saaremaale 600 mm laiuse väliraudtee, mis algas Roomassaare sadamast ja kulges läbi Kuressaare kuni Röösani, teetamm jõuti valmis teha kuni Orissaareni. 1922. aastal sisemaa liin lammutati, käiku jäi vaid 3 km pikkune lõik Roomassaarest Kuressaareni. 1920.–1930. aastatel ühendas sadamat Kuressaare linnaga kitsarööpmeline raudtee. Linna ja sadama vaheline raudtee kasutamine lõpetati 1940. aasta sügisel. Raudteeliin ja vedurid olid niivõrd halvas seisukorras, et sõit ja kaubavedu raudteel muutusid ohtlikuks. Oleks aidanud põhjalik renoveerimine, kuid see jäi tegemata. 1940. aasta novembri alguseks lõpetati suure veokoormuse tõttu kõvasti kannatada saanud Roomassaare kivitee remont ja kruusatamine.

1994. aastal tähistati Roomassaare sadama 100. aastapäeva. Samal aastal andis Eesti Vabariigi Teede- ja Sideministeerium sadama haldamise üle riiklikule aktsiaseltsile Saarte Liinid.

Pilte
-----

* 
* 
* 
*

Vaata ka
--------

* Saaremaa Merispordi Selts

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Roomassaare sadam** |

Välislingid
-----------

* Roomassaare sadama 360° aeropanoraam / aerofoto
* Roomassaare sadam
* Roomassare sadama ajalugu
* Roomassaare sadama plaan 1939 (juurdepääsupiiranguga)
**Gautengi provints** on 1. järgu haldusüksus (provints) Lõuna-Aafrika Vabariigis.

Gautengi provints on Lõuna-Aafrika Vabariigi provintsidest kõige väiksema pindalaga, kuid kõige suurema rahvaarvu ja asustustihedusega. Seal asub Lõuna-Aafrika Vabariigi suurima elanike arvuga linn Johannesburg ning üks kolmest riigi pealinnast (Pretoria).

2016. aastal andis Gautengi provints 34,64% Lõuna-Aafrika Vabariigi sisemajanduse kogutoodangust.

Provintsis asub hulgaliselt suuri kaevandusi. Kaevandatakse näiteks kulda ja teemante. Mponengi kullakaevandus on maailma sügavaim.

Seal tegutseb Johannesburgi börs, mis on Aafrika suurim.

Provintsi teenindab O. R. Tambo rahvusvaheline lennujaam, mis on Aafrika suurim.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Gautengi provintsi elanikkonnast mustanahalisi aafriklasi 77,4%, valgeid 15,6%, värvilisi 3,5%, India või Aasia päritolu inimesi 2,9% ja teisi 0,7%. Suulu keelt pidas emakeeleks 19,8% rahvastikust, inglise keelt 13,3%, afrikaani keelt 12,4%, sotho keelt 11,6%, pedi keelt 10,6%, tsvana keelt 9,1%, koosa keelt 6,6%, tsonga keelt 6,6%, ndebele keelt 3,2% ja venda keelt 2,3%.

Viited
------

1. ↑  Mid-year population estimates, 2021
2. ↑  South Africa's nine provinces Media Club South Africa
3. ↑  Does Gauteng make up a third of South Africa’s GDP? And is it Africa’s seventh biggest economy? Africa Check, 19. november 2018
4. ↑  Census in brief : Census 2011. - Pretoria: Statistics South Africa. 2012, lk. 21-25

Lõuna-Aafrika Vabariigi provintsid

Free State **·**  Gauteng **·**  Ida-Kapimaa **·**  KwaZulu-Natal **·**  Limpopo **·**  Loodeprovints **·**  Lääne-Kapimaa **·**  Mpumalanga **·**  Põhja-Kapimaa
**Roomav jooksjarohi** (*Ononis repens*) on liblikõieliste sugukonda jooksjarohu perekonda kuuluv rohttaim.

Taime leidub Eestis harva, enamasti Saaremaal. Kasvab kuivematel niitudel, teeservadel ja mererannikul savi- ja lubjakivirikastel aladel.

Ta kasvab peamiselt Lõuna- ja Lääne-Euroopas alates Maroko üle Pürenee poolsaare ida suunas kuni Lääne-Poola ja Põhja-Makedooniani. Saksamaal ja Šveitsis on ta väga levinud, üksnes Loode-Saksamaal puudub suurtel aladel, seevastu Austrias kuulub ta ohustatud liikide hulka.

Hübriidide sagedase tekke tõttu, eriti liigiga astel-jooksjarohi, on üksikute isendite liigilist kuuluvust määrata sageli keeruline, sest niimoodi tekkinud taimed võivad oma väliskujult suuresti erineda. Sellepärast ühendatakse need kaks liiki lihtsuse mõttes ühte rühma *Ononis spinosa agg.* Nende põhjuste hulka, mis vormirikkust suurendavad, kuuluvad aastaaegade vaheldumine, väetamine, loomade karjatamine ja niitmine. Selle taimerühma lõplik taksonoomiline jaotus pole veel välja kujunenud. Praegu eristatakse kaht alamliiki: *O. repens procurrens* ja sellest väiksemate õitega *O. repens repens*.

Roomav jooksjarohi kasvab 30–60 cm pikaks. Ta on maas lamava, harvem tõusva mitteharuneva puitunud varresarnase võsundi ja väikeste ovaalsete lehtedega püsik. Lehed on 7–22 mm pikad, munajad või äraspidimunajad ja kaetud näärmekarvadega, mis katkimuljumise korral eritavad vaigulõhna.

Roomav jookjarohi õitseb juunist septembrini. Õied on roosad ja nad ei lõhna. Tupplehed on samuti sagaraliste näärmetega ja neil on alusel pikad rõhtsad karvad. Kroonlehed on lühemad kui tupplehed.

Välislingid
-----------

* Roomav jooksjarohi andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Roomav jooksjarohi** |
**Constanța Ovidiuse Ülikool** (rumeenia keeles *Universitatea Ovidius din Constanța*) on 1990. aastal asutatud riiklik ülikool Constanța linnas Rumeenias. 

Ülikoolis õpib üle 20 000 üliõpilase. Kokku valmistatakse üliõpilasi ette bakalaureuseõppes 63 erialal, magistriõppes 62 erialal ja doktoriõppes 7 erialal. Ülikoolis on 1315 õppejõudu, kellest 100 on professorid.

Ajalugu
-------

Ülikooli eelkäijaks oli 1961. aastal asutatud kolmeaastase õppeajaga pedagoogiline seminar. 22. detsembril 1989 asutati senise pedagoogilise seminari asemele inseneride instituut, mille baasil moodustati omakorda 7. märtsil 1990 valitsuse otsusega Constanța Ülikool. Sama aasta 30. märtsil nimetati ülikooli esimeseks rektoriks professor Adrian Rădulescu.

Mehaanikateaduskonna kõrvale avati aprillis 1990 meditsiiniteaduskond ja bioloogiateaduskond. Sama aasta sügisest lisandus veel kuus teaduskonda. Arstiteaduskonna avamisega sai ülikoolist esimene meditsiiniõppeasutus Dobrudža piirkonna ajaloos.

17. aprillil 1991 andis Rumeenia valitsus ülikoolile vanarooma luuletaja Ovidiuse nime. Ovidius oli oma viimased eluaastad veetnud pagenduses Tomises, mis asus tänase Constanța linna asukohas.

Teaduskonnad
------------

* Stomatoloogiateaduskond
* Majandusteaduskond
* Ajaloo- ja politoloogiateaduskond
* Farmaatsiateaduskond
* Arstiteaduskond
* Psühholoogia ja kasvatusteaduste teaduskond
* Kirjandusteaduskond
* Kehalise kasvatuse ja spordi teaduskond
* Usuteaduskond
* Matemaatika- ja informaatikateaduskond
* Füüsika-, keemia-, elektroonika- ja naftatehnoloogiateaduskond
* Kunstiteaduskond
* Loodus- ja põllumajandusteaduste teaduskond
* Õigus-, haldus- ja sotsioloogiateaduskond
* Ehitusteaduskond
* Mehaanikateaduskond

Välislingid
-----------

* Ülikooli veebileht *(rumeenia keeles, vaadatud 27.09.2012)*
Roomiksõiduki veermiku põhiosad: 1-veoratas/juhtratas, 2-roomik, 3-kanderullid, 4-juhtratas/veoratas, 5-jooksurattad, 6-lisa-tugiratas.
Roomiktraktori roomik
Tänapäeva tanki klamberroomik ja jooksurattad
**Roomik** on lülidest koosnev ringselt kokku ühendatud lameda kujuga lint või rihm sõiduki (või muu liikuva/liigutatava seadme) maapinnal liigutamiseks, erisurve vähendamiseks ning haakuvuse parandamiseks. 

Roomikutega veermikuga sõidukit nimetatakse roomiksõidukiks, osaliselt roomikutega varustatuna aga poolroomiksõidukiks.

Kirjeldus
---------

Roomikud annavad sõidukile hea maastikuläbivuse ja tavaliselt ka hea manööverdamisvõime, kuid vähendavad liikumiskiirust ja suurendavad energia kulu.

Roomikud võivad olla metallist või kummimaterjalist, samuti kombineeritud lahendusega. Metallroomikute lülidel võivad olla teepinna ja roomiku enda kulumise vähendamiseks plastiku- või kummisulamist spetsiaalsed kinnitatavad roomikupadjad või -liistud

Metallroomikud jagunevad vastavalt lülide ehitusele ja ühenduspõhimõttele erinevateks liikideks. 

Põhiliigid on:

* Liigendroomikud
* Klamberroomikud

Esimesed seeriatootmiseks kõlbulikud roomikud valmistati 20. sajandi esimesel kümnendil Inglismaal.

Viited
------

* IED Explodes under Tank Track!
**Constantius I Chlorus** (täisnimega **Gaius Flavius Valerius Constantius Chlorus**; 31. märts 250 – 25. juuli 306) oli Vana-Rooma keiser 1. maist 305 kuni surmani. Keiser Constantinus Suure isa.

Varajane elu
------------

Ta oli pärit Illyricumist ning teenis keiser Aurelianuse ihukaitsjana (*protector*). 288. aastast teenis ta keiser Maximianuse pretoriaani prefektina. Lahutas 289. aastal oma abielu ning abiellus Maximianuse tütre Theodoraga.

Rooma keisrina
--------------

Määrati 1. märtsil 293 keiser Diocletianuse kaasvalitseja Maximianuse abikeisriks. Diocletianuse abikeisriks sai Galerius, millega tekkis tetrarhia. Vallutas samal aastal usurpaator Carausiuse käest tagasi Gallia. 296. aastal vallutas tagasi Britannia ning kuulutas, et oli "taastanud igavese valguse". 298. aastal võitles Reini jõe ääres frankidega.

Viited
------

1. ↑  Lenski, Noel. The reign of Constantine. - Lenski, Noel ed. The Cambridge companion to the Age of Constantine. Cambridge, 2012. Lk. 59-60.
2. ↑  Corcoran, Simon. Before Constantine. - Lenski, Noel ed. The Cambridge companion to the Age of Constantine. Cambridge, 2012. Lk. 41.
3. ↑  Elton, Hugh. Warfare and Military. - The Cambridge Companion to the Age of Constantine. Cambridge, New York. 2012. Lk. 327.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Maximianus** | **Vana-Rooma keiser**305–306 | Järgnev**Severus, Galerius ja Constantinus Suur** |
| Metanool |
| --- |
| MethanolMethanol |

**Metanool** ehk **metüülalkohol** ehk **karbinool**[*viide?*] (triviaalnimetusega **puupiiritus**) keemiline ühend valemiga CH3OH. See on lihtsaim alkohol.

```
    H
    |
H — C — O — H
    |
    H
```

Füüsikalistelt omadustelt on metanool kergesti lenduv värvitu tuleohtlik mürgine nõrga alkoholilõhnaga vedelik. Metanool põleb praktiliselt nähtamatu leegiga:
2CH3OH+2O2=2CO2+2H2O

Metanool on kasutusel antifriisi, lahusti ja kütusena. Samuti lisatakse teda etanoolile selle denatureerimiseks.

Metanool tekib looduses mõningate anaeroobsete bakterite ainevahetuse tulemusena, päikesevalguse toimel oksüdeerub see aja jooksul taas süsihappegaasiks ja veeks.

Mürgisus
--------

Et metanool sarnaneb lõhnalt ja maitselt etüülalkoholi ehk etanooliga, tuleb tihti ette metanoolimürgistusi.

Ensüüm alkoholi dehüdrogenaas lagundab metanooli mürgiseks sipelghappeks ja formaldehüüdiks, mis kahjustavad nägemisnärvi; tagajärjeks võib olla pimedaks jäämine. 

Teine oluline kahjustus tekib neerudes. 

Kolmas toime, peamine surmapõhjus, on kesknärvisüsteemi depressioon mürgiste metaboliitide tõttu. 

Surmavaks annuseks loetakse koguseid alates ~100 ml (rottidele suukaudsel manustamisel LD50 = 5,6 g/kg).

Mürgistuse piiramiseks kasutatakse etanooli, mis toimib maksaensüümidele konkureeriva inhibiitorina, suurema afiinsuse tõttu jääb metanool lagundamata ning eritatakse neerude kaudu.

Vaata ka
--------

* Pärnu metanoolitragöödia
**Kretuonas** või **Kretuonis** on järv Leedus Švenčionyse rajoonis, merepinnast 145,7 meetri kõrgusel. Järv jääb Aukštaitija rahvusparki.

Järv paikneb jääajal tekkinud lohus. Kaldad on üldiselt madalad ja tasased. Lõuna- ja edelakaldad on soostunud, ülejäänud metsased. Kohati esineb järve kallastel terrasse. Kaldajoone pikkus on 14,8 km, koos saartega aga 20,2 km. Järves on kuus saart: Didžioji, Skuivinės, Varonių, Galasalė, Alksnių ja Beržų kogupindalaga 31,4 ha. Neist suuremad on Skuivinė ehk Lazdynų saar (6,9 ha) ja Didžioji ehk Plikasalė saar (23,5 ha). 

Kaldariba on lai, läänes liivane või kruusane. Kallastel moodustavad kaislad ja pilliroog 30-40 meetri laiuse riba, kohati on selle laius aga 150 meetrit. Küladest jäävad järve kallastele Rėkučiai, Reškutėnai, Murmos, Kretuonys, Pakretuonė. Kretuonase loodekaldal kasvab kaks looduskaitsealust Kretuonase tamme.

Järve kaitseks on loodud Kretuonase maastikukaitseala, mis on ka Natura 2000 ala. Järvel elavad mustkael-pütt, rukkirääk, mustviires, hallhani, täpikhuik, põldvutt, rohunepp, mustsaba-vigle.

Järve suubuvad Vajuonise järvest algav Vajuonėlė, Kretuonykštise järvest algav Žaugėda, Pašaminė, Gylis, Kampupė ja veel 5 nimetut oja. Välja voolab Žeimenyse järve suubuv Kretuona. Järve valgla on 154,7 km².

Järve nimi tuleneb sõnast *kretėti*, mis tähendab värisemist, rappumist. Eesliide *kret-* on vana vor, mis tähistas varem raba.

Viited
------

1. ↑  *Kretuonas.* Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 24 lk.
2. ↑  Aleksandras Vanagas. *Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas.* 165 lk. – Vilnius: Mokslas, 1981.
Gaute Kivistik 2007. aastal  
Foto: Jaan Künnap
**Gaute Kivistik** (esinejanimega **Rohke Debelakk**; sündinud 18. juunil 1971 Tartus) on eesti humorist, ajakirjanik ja muusik. 

Kivistik on õppinud näitlemist Viljandi Kultuurikolledžis ja Eesti Humanitaarinstituudis ning töötanud näitlejana Tartu Lasteteatris. 

Kivistik on Kuku Raadio "Libauudiste" autor. Libauudiseid hakkas ta esitama 1994. aasta oktoobris Q Raadios  pärast Erkki Kõlu lahkumist , neid on edastanud ka Uuno Raadio ja Raadio Elmar. 

Varjunime Rohke Debelakk valis Kivistik äkkotsusena enne Q Raadios eetrisseminekut , nimi pärineb aga lapsepõlvesõbralt, kes selle kord kirjale alla kirjutas .

Kuku raadio Tallinna toimetuses alustas Kivistik tööd 1997, asudes mõne aasta pärast juhtima Kuku hommikuprogrammi. 

Ansamblis Minu Isa Oli Ausus Ise esineb Gaute **Einar Süggu** nime all kitarristi ja lauljana. 

Ta on olnud ka Eesti Televisiooni saadete "MuinasTeeVee", "Eesti mäng", "Rohke kalatuur", "Tippkohtumine", "Ellujäämise kunst" ja "Bingo loto" saatejuht. "Rohke Debelaki libauudised" on eetris olnud ka mõnes ETV aastalõpuprogrammis. Samuti oli ta üks Kanal 2 "Ärapanija" saatejuhte.

Teosed
------

* Rohke Debelakk, 2001. "Hilarious Estonia". Pildid Hillar Mets. Tallinn, Estonian Institute.
* Rohke Debelakk, 2009, "Õigus ja tõde"
* Rohke Debelakk 2016, "Riigi Teataja". Illustreerinud Eneken Maripuu.

Lavastused
----------

* "Farss isand Patheline’ist"

Tunnustus
---------

* 2008 Oskar Lutsu huumoripreemia
* 2014 Hea Sõna auhind

Viited
------

1. 1 2  Urve Vilk (8. aprill 2008). "Libauudiste vorpija Gaute Kivistik". *Äripäev*.[*alaline kõdulink*]
2. 1 2 3  Hillar Kohv (6. oktoober 2010). "Gautest ei ole Debelakki saanud". *Nädal*. Originaali arhiivikoopia seisuga 3. september 2014. Vaadatud 28. augustil 2014.
3. 1 2 3 4  Riina Mägi (8. aprill 2008). "Juubelipreemia sai kätte antud". *Vooremaa*.
4. ↑  Kaspar Käänik. Peeter Oja lahkus "Ärapanijast". Televeeb. Õhtuleht. 1. märts 2013.
5. ↑  Seljamaa, Liis (30. märts 2023). "„Sellelt kursuselt võib kõike oodata, seal õpib geenius Gaute Kivistik."". *Maaleht*. Vaadatud 30. märtsil 2023.

Välislingid
-----------

* Intervjuu Maalehes
* Artikkel ajakirjas Anne&Stiil
Morgan Robertson
**Morgan Robertson** (30. september 1861 – 24. märts 1915) oli Ameerika Ühendriikide kirjanik.

Morgan Robertsoni loomingusse pärandisse kuulub 9 romaani ja 200 jutustust.

Ilmselt oleks ta juba ammu unustatud, kui 1898. aastal poleks ilmunud tema romaani "Futility." Selles kirjeldab ta maailma kõige moodsama, kõige suurema, kõige luksuslikuma ja kõige merekindlama reisilaeva esimest reisi. Ja hirmsat hukku.

Luksuslaev, mille nimi on raamatus Titaan, peab Southamptonist (Inglismaalt) New Yorki sõites ületama Atlandi ookeani rekordkiirusega, kuid upub ühel pakaselisel aprilliööl pärast kokkupõrget jäämäega. 3000 reisijast pääsevad eluga üksnes vähesed, sest 24 päästepaadis jätkub kohti üksnes pooltele. Laeva pardal mängitakse maha surmaga silmitsi seisvate reisijate tragöödiad.

Raamatu ilmumise ajal loeti seda vähe. Teost tuli aga juba suurema tiraažiga juurde trükkida siis, kui 1912. aastal hukkus Titanic täpselt samal kombel kui laev, millest oli kirjutatud 12 aastat varem ilmunud raamatus. Romaanis oli laeva pikkus 800 jalga, tegelikult aga 882,5 jalga. Raamatus oli laeva kiirus jäämäega kokkupõrkamise ajal 25 sõlme, Titanicul aga 23 sõlme. Mõlemal laeval oli kolm sõukruvi. Päästepaatide arv oli Titaanil 24, Titanicul 22.

Kirjanik Morgan Robertson väitis hiljem, et tal oli "astraalne kaasautor".
**Vilniuse piirkond** (leedu *Vilniaus kraštas*) oli kahe maailmasõja vahel *de facto* Poolale kuulunud territoorium praegusel Leedu-Valgevene piirialal, millele pretendeeris Leedu.

Piirkonna maksimaalne ulatus määrati Moskvas 12. juulil 1920 sõlmitud Leedu-Vene rahulepinguga. Hiljem on selle lõunaosas kehtestatud mitmeid Poola-Leedu demarkatsioonijooni ning piirkonda on okupeerinud nii Poola kui ka Vene väed (Nõukogude-Poola sõja käigus).

Oktoobris 1920 moodustati Vilniuse lähikonnas Poolale orienteeritud Kesk-Leedu riik, mis 1922 liideti Poolaga. 

Vilniuse piirkonna kuulumist Poolale oli Leedu sõja ähvardusel sunnitud tunnistama 1938. aastal. 

Pärast Poola idaosade okupeerimist 1939 andis Nõukogude Liit osa Vilniuse piirkonnast (6909 km² 490 000 elanikuga) Leedule. Pärast Leedu liitmist NSV Liiduga anti 1940 veel 2637 km² endise Vilniuse piirkonna alast Valgevene NSV koosseisust Leedu NSV-le. Suurem osa Vilniuse piirkonna aladest jäi Valgevene NSV-le.

Vaata ka
--------

* Kesk-Leedu