recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib matemaatika mõistest; teksti osa kohta vaata artiklit Lõik (keeleteadus); teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Lõik (täpsustus).* |

---

**Lõik** ehk **sirglõik** on sirge kaht punkti *A* ja *B* ühendav osa, punktid A ja B kaasa arvatud. Seda lõiku tähistatakse *AB*. Punkte *A* ja *B* nimetatakse lõigu **otspunktideks**.

Juhul, kui punktid *A* ja *B* on lõigust välja arvatud, on tegemist vahemikuga.

Lõik reaalarvude hulgal
-----------------------

Reaalarvude hulgal on lõik defineeritud kui hulk, mille iga element *x* rahuldab võrratust *a* ≤ *x* ≤ *b*, kus *a* ja *b* on fikseeritud reaalarvud, mida nimetatakse lõigu otspunktideks.

Kirjeldatud lõiku tähistatakse [*a* , *b*]. 

Lõigud reaalarvude hulgal on üksüheses vastavuses lõikudega arvsirgel.

Lõik vektorruumis
-----------------

Abstraktsemalt defineeritakse lõik kui vektorruumi alamhulk, mis koosneb kõikidest vektoritest kujul

{\displaystyle \lambda \mathbf {x} +(1-\lambda )\mathbf {y} ,\,}
kus **x** ja **y** on vaadeldava vektorruumi fikseeritud elemendid, mida nimetatakse *lõigu otspunktideks*, ja 0 ≤ λ ≤ 1.

Kui vektorruumiks valida eukleidiline ruum või reaalarvude korpus, siis langeb viimane definitsioon kokku ülal kirjeldatud mõistetega.

Vaata ka
--------

* poollõik
* vahemik

Viited
------

1. ↑   Ü. Kaasik, Matemaatikaleksikon (2002)
Kloostri kirik, vaade läänest
Vaade kloostrikirikule kagust
Jumalaema uinumine. Fresko narteksis
**Gračanica klooster** ([ɡratʃǎnitsa]; serbia keeles Манастир Грачаница, albaania keeles *Manastiri i Graçanicës*) on kunagine õigeusu klooster Kosovos Gračanicas, serblaste enklaavis Lipljani lähedal. Kloostri ehitas Serbia kuningas Stefan Milutin 1321. aastal. Kloostrikompleksist on tänapäevani säilinud üksnes kirik.

1990. aastal nimetati klooster eriti oluliseks kultuurimälestiseks ning 2006. aastal kanti UNESCO maailmapärandi nimistu objektide hulka ühena Kosovo keskaegsetest ehitismälestistest.

Ajaloost
--------

Klooster oli kuningas Stefan Milutini valitsusaja üks viimaseid ehitisi. See püstitati varasema Jumalaema kiriku varemetele, valmis 1321. aastal ja pühitseti Jumalaema uinumisele. Kiriku lõunaseinale kirjutatud tekstis kirjeldatakse Lipljani piiskopkonna Gračanica Jumalaema templi varemeid ja teatatakse, et kirik on ehitatud alates alusmüürist ja kaunistatud ja maalitud seest ja väljast.

Kloostrikompleksist on tänapäevani säilinud üksnes kirik, põhiplaanilt viiekupliline ristkuppelkirik kolme hulknurkse apsiidiga idaseinas. Narteks ja torn lisati mõned kümnendid pärast ehitise valmimist, et kaitsta lääneseina freskosid. Aastail 1379–1383 sai narteks türklaste mitme rünnaku ajal raskelt kannatada, torn põles maha ja hävis rikkalik käsikirjade kogu. 1383. aastal narteks taastati. Gračanica sai kannatada ka Kosovo lahingus 1389. aastal. .

Osmanite riigi perioodil sai Gračanicast tähtis kultuurikeskus. Metropoliit Nikanori ajal (1528–1555) maaliti hulk altariikoone, samuti trükiti tema käsul liturgilisi raamatuid ja muid kloostrile vajalikke trükiseid. 1564. aastal tellis metropoliit Dionissi, kelle surm on kujutatud narteksi ühel freskol, altarisse uued kuninglikud uksed. 1570. aastal müüriti välisnarteksi uksed kinni ja kaunistati freskodega, 17. sajandi algul sai kirik tinakatuse ja 1620. aastal telliti ikonostaasi jaoks suur Kolgata rist. 17. sajandi lõpul sai klooster taas viga Austria ja Veneetsia sõjakäikudes türklaste vastu pärast Viini teist piiramist, millest ka serblased Austria poolel osa võtsid.

Pildid
------

* Gračanica, Auguste Léoni foto, 1913.Gračanica, Auguste Léoni foto, 1913.
* Kloostri kirikKloostri kirik
* InterjöörInterjöör
* InterjöörInterjöör
* Fresko kuninganna Hélène d'Anjoust nunnana ja kuningas Milutinist mungana.Fresko kuninganna Hélène d'Anjoust nunnana ja kuningas Milutinist mungana.
* Fresko Serbia kuninganna SimonidastFresko Serbia kuninganna Simonidast
* Viimne kohtupäev, fresko narteksis, 1321Viimne kohtupäev, fresko narteksis, 1321
* Aabraham paradiisisAabraham paradiisis

Viited
------

1. ↑  Monastery Gračanica. - Serbian Medieval History. - BLAGO Fund, Inc. - USA/Serbia

Välislingid
-----------

* Monastery Gračanica. - Serbian Medieval History. - BLAGO Fund, Inc. - USA/Serbia
* Gračanica Monastery. - Mapping Eastern Europe
* Gracanica. - Wikivoyage
**Melturi raudteepeatus** on raudteepeatus Valga–Riia raudteeliinil Cēsise piirkonnas Drabeši vallas Melturis.

Aastani 2019 peatus Melturis üheksa reisirongi, siis vähendati peatuvate rongide arvu kahele. Peatus asub Riiast 78 km kaugusel. Peatuses algas Valga–Riia raudteeliinist hargnenud Ieriķi–Gulbene–Abrene raudtee Ramotskoje–Schwanenburgi raudteelõik. Sel raudteel järgnes Melturile Amata raudteejaam.

Raudteepeatus avati 1941. aastal ja algselt kandis see nime *Bille*. Toona jäi see Võnnu kreisi Drabeši valda. Aastal 1942 muudeti peatuse nimi Melturiks. Pärast sõja lõppu peatus suleti. Aastal 1985 avati peatus taas, siis kandis see nime *78. km. postenis*. Peatus jäi siis Cēsise rajooni Drabeši külanõukogu koosseisu. Tänapäevast nime kannab peatus aastast 1994.

Viited
------

1. ↑  ""Līnijai Rīga-Valka 120 gadi"". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. september 2018. Vaadatud 25. detsembril 2015.

Välislingid
-----------

* Infot peatuse kohta; fotod (*vene keeles*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** |  **Raudteepeatus liinil Riia-Valga** | **Järgnev peatus** |
|  Ieriķi |  **Melturi** | Āraiši  |
**Aleksander Eenpere** (perekonnanimi kuni 1938. aastani **Einberg**; 24. veebruar 1876 Vao vald, Väike-Maarja kihelkond – 17. september 1963 Risti) oli eesti õpetaja, põllumees, kaitseliitlane ja omavalitsustegelane.

Varasem elukäik
---------------

Eenpere õppis arvatavasti Väike-Maarja kihelkonnakoolis, mille lõpetas koos linnakooli kursusega. Ta töötas aastatel 1896–1899 maakooliõpetajana ja 1899–1918 mõisavalitsejana.

Eesti Vabariigi aeg
-------------------

Maareformi läbiviimise ajal 1920. aastal oli ta hoolekande- ja riigimaade Läänemaa III ringkonna valitseja. Pärast seda oli ta aastatel 1921–1936 Ristis postijaamapidaja ning Tõlva ja Nikre talu pidajana põllumees.

Ta oli Kaitseliidu Piirsalu-Risti Kompanii vanematekogu liige.

Okupatsioonide aeg
------------------

Eenpere tunnistati Nõukogude teise okupatsiooni ajal suurmaapidajaks (tema valduses oli eri aegadel kuni 122 ha maad), seetõttu varjas ta end alates maist 1941 võimude eest. Tema poja Antsu pere küüditati 14. juunil 1941, poeg ise vahistati. Eenperel endal õnnestuski end varjata kuni Saksa vägede saabumiseni. Ta oli alates 3. septembrist 1941 Piirsalu vallavanem.

Vangistus
---------

Ta vahistati NKVD poolt 18. aprillil 1945 ning mõisteti esialgu süüdi Eesti NSV Ülemkohtu 11. oktoobri 1945 otsusega VNFSV KrK §58 järgi. Teda karistati 3-aastase vabaduskaotusega ja õiguste kaotusega 3 aastaks, kuid ilma kogu vara konfiskeerimiseta. Kuna vahepeal oli 7. juulil 1945 ilmunud amnestia, siis Eenpere vabastati ning ta läks tagasi elama Risti alevikku.

Jaanuaris 1946 tühistas NSV Liidu Ülemkohus selle Nõukogude aja kohta leebe otsuse ning saatis Eenpere süüasja uuele läbivaatamisele. Teda taheti 26. veebruaril 1946 uuesti vahistada, kuid Eenpere oli läinud võimude eest peitu. Tal õnnestus end varjata üle kahe aasta.

Ta vahistati uuesti alles 27. mail 1948 ning mõisteti Eesti NSV Ülemkohtu 19. juuni 1948 otsusega süüdi VNFSV KrK §58 järgi. Teda karistati 7-aastase vabaduskaotusega, õiguste kaotusega 3 aastaks ning kogu vara konfiskeerimisega. Ta saadeti Valga vangilaagrisse, kust ta vabanes 20. detsembril 1953. Pärast seda elas ta edasi Risti alevikus.

Isiklikku
---------

1921. aastal abiellus ta Eudoxia (Jevdokia) Kochiga (1887–1920), kellega tal olid pojad Franz (Eenpere; 1904–1944), Karl (1905–1905) ja Hans (Ants Eenpere; 1907–1943) ning tütar Rita (abielus Korbi; 1909–1966).

Aleksander Eenpere on maetud kunagi talle kuulunud Nikre talu kalmistule.

Viited
------

1. ↑  Aleksander Eenpere süüasja toimik Eesti Rahvusarhiivi Riigiarhiivis. ERAF 130SM-1-14869

Välislingid
-----------

* Aleksander Eenpere andmekogus Geni
* Aleksander Eenpere poliitiliste arreteeritute andmekogus
**Bartıni provints** on 1. järgu haldusüksus (provints) Põhja-Türgis. See asub Musta mere ääres. Provintsi keskus on Bartın.

Haldusjaotus
------------

* Amasra ringkond
* Bartıni ringkond
* Kurucaşile ringkond
* Ulusi ringkond

Viited
------

1. ↑  Population of provinces by years - 2000-2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

* Bartıni provintsi koduleht (türgi keeles)

Türgi provintsid

Adana **·**  Adıyaman **·**  Afyonkarahisar **·**  Ağrı **·**  Aksaray **·**  Amasya **·**  Ankara **·**  Antalya **·**  Ardahan **·**  Artvin **·**  Aydın **·**  Balıkesir **·**  Bartın **·**  Batman **·**  Bayburt **·**  Bilecik **·**  Bingöl **·**  Bitlisi **·**  Bolu **·**  Burdur **·**  Bursa **·**  Çanakkale **·**  Çankırı **·**  Çorum **·**  Denizli **·**  Diyarbakır **·**  Düzce **·**  Edirne **·**  Elazığ **·**  Erzincan **·**  Erzurum **·**  Eskişehir **·**  Gaziantep **·**  Giresun **·**  Gümüşhane **·**  Hakkâri **·**  Hatay **·**  Iğdır **·**  Isparta **·**  İstanbul **·**  İzmir **·**  Kahramanmaraş **·**  Karabük **·**  Karaman **·**  Kars **·**  Kastamonu **·**  Kayseri **·**  Kilis **·**  Kırıkkale **·**  Kırklareli **·**  Kırşehir **·**  Kocaeli **·**  Konya **·**  Kütahya **·**  Malatya **·**  Manisa **·**  Mardin **·**  Mersin **·**  Muğla **·**  Muş **·**  Nevşehir **·**  Niğde **·**  Ordu **·**  Osmaniye **·**  Rize **·**  Sakarya **·**  Samsun **·**  Şanlıurfa **·**  Siirt **·**  Sinop **·**  Şırnak **·**  Sivas **·**  Zonguldak **·**  Tekirdağ **·**  Tokat **·**  Trabzon **·**  Tunceli **·**  Uşak **·**  Van **·**  Yalova **·**  Yozgat
Lehekülg eepose vanast käsikirjast
**"Kangelane tiigrinahas"** (gruusia keeles „ვეფხისტყაოსანი", *Vephhistkaosani*) on gruusia rahvuseepos, mis pärineb 12. sajandist. Selle autor on kuninganna Thamari varahoidja Šotha Rusthaveli.

Eepose esimene trükivariant pärineb aastast 1712. Teos koosneb 1550–1700 värsist, olenevalt käsikirjast.

Eepose tegevus keskendub kahe armastajapaari, araabia printsessi Tinatini ja prints Avtandili ning india printsessi Nestan Daredžani ja prints Tarieli seiklustele.

Eepose algne versioon ei ole säilinud. Sajandite jooksul on seda palju kordi ümber kirjutatud ja tekst on selle käigus palju muutunud. Säilinud on hulk käsikirju 16.–18. sajandist. Kõige levinum ja justkui kanooniline versioon on see, mis esimesena trükituna ilmus. See toimus 1712 Thbilisis Vahtang VI valitsusajal ja sellepärast nimetatakse seda Vahtangi versiooniks. See versioon mõjutas kõiki järeltulevaid suuresti, nii et need Vahtangi versioonist väga ei erine.

Rusthaveli filosoofilisi ja religioosseid seisukohti pidas gruusia kirik ametlikult ketserluseks ja sellepärast Vahtangi versiooni esimene tiraaž hävitati peaaegu täielikult.

Ei ole teada, kust Rusthaveli eepose jaoks inspiratsiooni sai. Ta ise ütleb teoses, et jutustab ümber pärsia lugu, ainult sellist pärsia lugu ei ole maailmas leitud. Teine hüpotees on selline, et ta toetus gruusia rahvaluulele, kombineerides rahvalaule omavahel ja kirjutades puuduoleva osa ise juurde. Kolmanda teooria järgi polnud ka sellist eeskuju, vaid Rusthaveli mõtles sisu algusest lõpuni ise välja.

Eesti keelde on eepose tõlkinud Juta Bedia. See ilmus kirjastuses Eesti Raamat 1991. aastal.
**Kanepiplokk** ehk **kanepibetoonplokk** on kanepibetoonist valmistatud ehitusplokk.

Kanepibetoonsegu ehk kanepibetoon on kergsegu, mis saadakse kanepiluude segamisel sideainega. Selle tootmisprotsess tugineb täielikult taastuvale looduslikule ressursile, seetõttu tekib tootmises väga vähe heitgaase. Majad, mille ehitamisel on kasutatud kanepibetooni, on ökonoomsemad ja parema sisekliimaga.

Tootmine
--------

Kanepibetooni toodetakse lubjast, veest ning kanepiluudest. Saadud segu valatakse vormi, kus algab kivistumine. Mõne aja möödudes eemaldatakse vormid ja plokid asetatakse õhu kätte kuivama.

Kasutamine
----------

Põhiline kasutusala on soojusisolatsioon. Kuna kanepiploki puhul on tegu mittekandva betooniseguga, ei saa maja ainult nendest ehitada.

Omadused
--------

Kanepiplokk on väga hea soojusisolatsiooni võimega. Oma suure soojusmahtuvuse tõttu suudab kanepiplokk päeval saadava soojusenergia endas salvestada, et sellega öösel sisekliimat reguleerida. 

Kanepiplokil on negatiivne süsinikujalajälg, mis muudab selle tootmise ja kasutamise keskkonnasõbralikuks.

Puudused
--------

Kanepiplokki saab kasutada ainult isolatsioonivahendina. Oma madala surve- ja paindetugevuse tõttu ei sobi see maja kandekonstruktsioonina. 

Plokkide mõõtmete tõttu võib juhtuda, et põrandapinda jääb plaanitavast vähemaks.

Kanepiplokkide tegemiseks on vaja toorainet kanepit, mis on paljudes riikides illegaalne. Isegi, kui on võimalik toorainet saada ja plokke toota, kaasneb ehitusega tavapärasest rohkem paberimajandust.

Eelised
-------

1. Negatiivne süsinikujalajälg
2. Tootmiskulude vähenemine (ehitamine võtab vähem aega)
3. Suur soojusmahtuvus
4. Põlemiskindlus 60–120 minutit
5. Kerged
6. Ümbertöötatavad

Viited
------

1. ↑  "Hempcrete Blocks for Construction".
2. ↑  "Hemp blocks for naturally efficient masonry".
3. ↑  Markus Pau. "Kanepibetoonsegude tutvustus ja katsetamine Eesti kliimas" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 9. aprill 2020.
Valgeõieline lõhnav käoraamat
**Lõhnav käoraamat** (*Gymnadenia odoratissima*) on käpaliste sugukonda kuuluv taimeliik.

Taim on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse.

Sarnasus hariliku käoraamatuga
------------------------------

Kogenematu vaatleja võib lõhnava käoraamatu segamini ajada hariliku käoraamatuga. Põhiliseks eristatavaks tunnuseks on õie kannus, mis on lõhnaval käoraamatul sigimikust lühem ja pigem tömbi otsaga. Lõhnava käoraamatu kõrgus, õisiku pikkus ja läbimõõt ning lehtede laius kui ka õite suurus on üldjuhul väiksemad kui harilikul käoraamatul. Õisiku läbimõõt on lõhnaval käoraamatul alla 1,5 cm (harilikul käoraamatul üle selle). Lõhnava käoraamatu taimede kõrgus ulatub harva üle 30 cm ja lehtede laius piirdub enamasti poole sentimeetriga.

Levik
-----

Lõhnava käoraamatu põhiareaal paikneb Alpides, kus taimed võivad kasvada kuni 2700 m kõrgusel. Ülejäänud hajusad kasvukohad Euroopas on isoleeritud. Skandinaavia maades kasvab lõhnav käoraamat ainult Rootsi lõunaosas ja Ojamaal.

Eestis on lõhnav käoraamat haruldane, kasvades eelkõige Loode-Eesti ja Saaremaa lääneosa lubjarikastes soodes. Kõige rohkem isendeid esineb Niitvälja soos ja Viidumäe looduskaitsealal asuvates allikasoodes.

Botaanilised tunnused
---------------------

Lõhnav käoraamat on väiksekasvuline, harva üle 30 cm kõrgusega. Õied on üldjuhul roosad (harva kreemikad ja veel harvem valged), külgmised õiekattelehed hoiduvad rõhtsalt kõrvale. Lehed on kitsad (laius alla 1 cm), lineaalsed, hallikasrohelised. Huul on ebaselgelt kolmehõlmaline, keskmine hõlm on tavaliselt pikem. Kannus ei ületa sigimiku pikkust. Õisik on ruljas, tihe tähk 5–8 cm pikkune.

Pildid
------

* ViljadViljad
* ÕisikÕisik
* Valgeõieline vorm on väga haruldaneValgeõieline vorm on väga haruldane

Viited
------

1. ↑  I ja II kaitsekategooriana kaitse alla võetavate liikide loetelu *www.riigiteataja.ee*
2. 1 2 3  Eesti Orhideekaitse Klubi – *Gymnadenia odoratissima*
3. ↑  IUCN Red List → *Gymnadenia odoratissima*
4. ↑  "Figure 1. The distribution area of *Gymnadenia odoratissima*". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. juuli 2018. Vaadatud 12. juulil 2018.
5. ↑  Eesti taimede uue levikuatlase tööversioon – *Gymnadenia odoratissima* — lõhnav käoraamat
6. ↑  *Keskkonnaregistri mitteavalikud andmed*.

Välislingid
-----------

* Lõhnav käoraamat andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
Naine kudumas käsitsi kangaspuudel (India)
**Kangas** on kangaspuudel või kudumismasinal kootud pikk riidetükk, millest saab teha rõivaid ja muid tekstiilesemeid.

Eesti alad
----------

Eestis osati juba muinasaja lõpul, 9.–12. sajandil, kududa üsna keeruliste koekirjadega linaseid ja villaseid kangaid. Taludes hoiti kangaid rullikeeratuna kirstus ja need olid oluline osa pruudi kaasavarast. 19. sajandi lõpul loobuti rõivakangaste valmistamisest, kuna rahvarõivaste kandmine vähenes
.

Valmistamine
------------

Eesti taludes kooti mitmesuguseid linaseid ja takuseid, labaseid või toimseid põlle- ja särgikangaid, samuti suviseid seeliku-, püksi- jms kangaid. Poolvillaseid ja villaseid kangaid kooti koerips- ja mitmes toimses tehnikas. Harvem kasutati atlasstehnikat ülerõiva-, sõba-, teki- jm kangaste kudumiseks. Linaseid ja takuseid kangaid pesti, hautati tuhaleelises ning seejärel pleegitati päikeses. Villaseid kangaid vanutati.

Vaata ka
--------

* kangaspuud
* kangareha
* kangasõlg

Viited
------

1. ↑  Eesti kirjakeele seletussõnaraamat, 2009.  (vaadatud 01.06.2013)
2. 1 2  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 65
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on linnuperekonnast; Eesti kooli kohta vaata artiklit Muusika- ja Kunstikool KAUR; KAUR on ka Keskkonnaagentuuri lühend; eesnime kohta vaata artiklit Kaur (eesnimi); perekonnanime kohta vaata artiklit Kaur (perekonnanimi).* |

---

**Kaur** (*Gavia*) on veelindude perekond, **kauriliste** seltsi **kaurlaste** sugukonna ainuperekond, kuhu kuulub 5 liiki. 

Kaurid on levinud Põhja-Ameerikas ja Põhja-Euroopas.

Kauride suurus on võrreldav kas suure pardi või väikese hanega, välissiluett sarnaneb eriti viimastega, kui kaur ujub. Kauride sulestik koosneb mustadest ja valgetest toonidest, pea ja kael on mõnel liigil hallikas. Kõikidel liikidel on nokk odakujuline. 

Kaurid on veelise keskkonnaga hästi kohanenud linnud. Kogu nende elu möödub vees, välja arvatud emaste haudeperiood. Nad on väga head sukeldujad, toiduks püüavad muu hulgas kalu ja limuseid. Kaurid suudavad vee all olla 3-5 minutit järjest ning läbida selle aja jooksul 500-800 meetrit. 

Kaurid elutsevad püsivate paaridena, pesa teevad nad otse veepiiril asuvatele mätastele. Poegi on ainult kaks korraga.

Liigid
------

* Tundrakaur (*Gavia adamsii*)
* Järvekaur (*Gavia arctica*)
* Jääkaur (*Gavia immer*)
* Kirdekaur (*Gavia pacifica*)
* Punakurk-kaur (*Gavia stellata*)
Kaupo Voormansik 2018. aastal Tartu Ülikooli Tartu observatooriumi juures
Kaupo Voormansik räägib tudengite eksimise kasulikkusest ja teadlaste negatiivsete tulemuste avaldamise vajalikkusest
**Kaupo Voormansik** (sündinud 7. veebruaril 1985) on eesti füüsik, infotehnoloog ja kosmosetehnoloog.

Ta õppis aastani 2002 Suure-Jaani Gümnaasiumis, kuid lõpetas aastal 2003 Viljandi C. R. Jakobsoni nimelise Gümnaasiumi. Aastal 2009 lõpetas ta Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskonna infotehnoloogia erialal. Aastatel 2008–2009 oli ta magistriõppes kosmosetehnoloogia erialal Prantsusmaal Rahvusvahelises Kosmoseülikoolis. Aastatel 2010–2014 oli ta doktoriõppes füüsika erialal Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskonnas. 2009–2013 oli ta süsteemiinsener Eesti esimese satelliidi ESTCube-1 ehitamisel ja orbiidile saatmisel.

Tema põhiline uurimissuund on radarkaugseire, füüsiline geograafia, geomorfoloogia, mullateadus, kartograafia, klimatoloogia.

Kaupo Voormansik on maailmas ainulaadse linnastumise uurimisvahendi *Copernicus Urban Development Analyser*'i (CUDA) idee autor. CUDA annab tervikliku aegluubilise pildi: ühtaegu saadakse satelliidipilt hoonete kihist ja dünaamika sellest, kuidas hoonestus on kasvanud ja samal ajal on võimalik mobiilpositsioneerimise abil saada teada rahvastikukiht.

Ta on radarkaugseire ettevõtte KappaZeta tegevjuht.

Voormansiku hobi on orienteerumine.

Tunnustus
---------

* 2013 Copernicus Masters Euroopa kaugseire rakenduste ideekonkursi võitja kategoorias "DLR Environmental Challenge"
* 2010 EMT-Elioni stipendium
* 2008 Skype'i ja Kristjan Jaagu stipendium õpinguteks Rahvusvahelises Kosmoseülikoolis

Viited
------

1. ↑  Säde, Merilyn (2015. veebruar). "Kaupo Voormansik: mulle sobiks ka üheotsapilet Marsile". *Universitas Tartuensis*. Vaadatud 23.03.2021. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|aeg=` (juhend)
2. ↑  "About us". *KappaZeta*. Vaadatud 23.03.2021.
3. ↑  "EOL – Kaupo Voormansik". *EOL*. Originaali arhiivikoopia seisuga 15.04.2021. Vaadatud 23.03.2021.
4. ↑  "EMT-Elioni stipendiumi saab Kaupo Voormansik". *Kultuurkapital*. Vaadatud 23.03.2021.
5. ↑  Leikop, Madli (22.12.2014). "Stipendium, mis aitas kosmost avastada". *Koolielu haridusportaal*. Vaadatud 23.03.2021.

Välislingid
-----------

* Kaupo Voormansik Eesti Teadusinfosüsteemis
**Kausatiivtarind** on lausekonstruktsioon, mille liht- või liitöeldis väljendab ühtaegu nii põhjustamist kui ka selle tulemust. Kausatiivtarindi saab moodustada verbidest *panema, ajama, jätma, laskma, lööma, vajutama, keerama* vmt ja ma-tegevusnimest.

Lausetes *Ema kiigutas last* ja *Ema pani lapse kiikuma* kannavad vastavalt lihtöeldis *kiigutama* ja liitöeldis *pani kiikuma* tähendust 'põhjustas kiikumise'. Lauses *Ta laskis koera sisse* seisneb kausatiivsus tulemussündmuse toimumise lubamises, mittetakistamises.

Kausatiivse öeldise vormistus võib olla perifrastiline, kus täistähenduslikule lekseemile lisandub üldise põhjustamistähendusega poolabiverb, mis koos moodustavad lause keskmena toimiva liitöeldise: *kiikuma* (täistähenduslik lekseem) + *panema* (poolabiverb) – *kiikuma panema* (liitöeldis)

Kausatiivtarind seob kahte sündmust, mis on sellisel kujul ühes lekseemis ja (elementaar)lauses: kauseerivat ehk põhjustavat sündmust ja kauseeritavat ehk tulemussündmust.

Komplekslauset ei käsitleta põhjusliku sisuga kausatiivtarindina. Komplekslauses väljendatakse põhjustavat tegevust ja selle tegevuse tulemust kahe leksikaalselt sisuka ja süntaktiliselt iseseisva öeldisega. Näiteks verbid *käskima, paluma, lubama* väljendavad konkreetset põhjustamistegevust, näiteks *Ma **käskisin** tal oma toa **ära koristada***.

Eesti keeles on üksikuid ebapüsivaid kausatiivverbe, nt *ehmatama* ja *vihastama*, mis esinevad samakujulistena nii kausatiivses kui ka mittekausatiivses tähenduses. Näiteks *Laps ehmatas kassi.* on kausatiivne ja *Kass ehmatas.* mittekausatiivne.

### Derivatiivne kausatiiv

Kõige kindlamalt seovad tulemusprotsessi või -seisundi ja selle põhjustamise üheks tegevuseks verbile, käändsõnale või määrsõnale liituvad kausatiivsed tuletusliited: -*ta*-, -*da*-, -*t*-, -*sta*-, -*nda*-, -*lda*-.

Tuletuslik kausatiiv moodustatakse peamiselt sihitust lähtetarindist.

*Laps **kiigub**. – Ema **kiigutab** last.*

Transitiivtarinditest võivad tuletusliku kausatiivtarindi lähtetarindina toimida üksnes mitteagentiivsed tarindid.

*Ma **nägin** tema uut kleiti. – Ta **näitas** mulle oma uut kleiti.*

### Perifrastiline kausatiiv

Perifrastiline moodustus on derivatiivse kausatiivigaga võrreldes palju produktiivsem. Perifrastiliselt on võimalik moodustada nii otsest kui ka kaudset põhjustamist väljendavaid kausatiive, kui tuletised väljendavad ainult otsest põhjustamist.

**Otsese põhjustamise** puhul on põhjustaja tulemussündmuse vahetu, sageli füüsiline tekitaja ja toimib kogu tulemussündmuse toimumisaja jooksul.

*Ta **käivitas** autot.*

**Kaudne põhjustamine** on omaette protsess, mis üksnes käivitab tulemusprotsessi ega mõjuta oluliselt selle edasist kulgu.

*Ta **pani** auto **käima'**.*

Kirjandus
---------

* Argus, R. (2012). Kausatiivsuse omandamisest eesti keeles. *Eesti Rakenduslingvistika Ühingu Aastaraamat*, 8.
* Erelt, M. R. Kasik, H. Metslang, H. Rajandi, K. Ross, H. Saari, K. Tael, S. Vare (1993). *Eesti keele grammatika II. Süntaks*. Tallinn: Eesti TA Keele ja Kirjanduse Instituut.
* Erelt, M (2013). *Eesti keele süntaks: Sissejuhatus. Öeldis*. Tartu.
Oad Mehhiko turul
**Kaunviljad** on liblikõielised köögiviljad, mille söödav osa on kaun või kaunas olevad seemned.

Kolme eri värvi läätsed

Liigid
------

Kaunviljade hulka kuuluvad näiteks hernes, kikerhernes, suhkruhernes, lääts, põlduba, sojauba, aeduba, mungvigna, okra (ehk söödav muskushibisk), guaarauba, lobauba, kaheõieline hobukaun.

Kirjeldus
---------

Enamik kaunvilju kasvab üheaastaste põõsaste, kääbustaimede või hiidsortidena (mõned neist on üle 2 meetri kõrged). Enamik kaunvilju eelistab sooja kliimat, erandiks on hernes ja uba, mis taluvad ka madalaid temperatuure. Kaunad on liikidel keskmiselt 8–20 cm pikkused, neis on 4–12 neerukujulist seemet. Seemned erinevad suuruselt ja värvilt – rohelisest pruuni, musta, punase, kollase ja valgeni. 

Herned kaunas

Kasutamine
----------

Kaunvilju süüakse nii tervelt kui ka püreestatult kas külmalt või soojalt. Neist saab jahvatada jahu, vilju võib röstida, kääritada ja idandada.

Ajalugu
-------

Paljusid kaunviljaliike tunti juba eelajaloolisel ajal. Varaseimad leiud pärinevad Lähis-Idast, seal on ka läätse ja herne kodumaa. Antiik-Kreekas ja Roomas peeti kaunvilju "vaese mehe toiduks". Keskajal söödi kaunvilju palju Euroopa põhjaosas, kus teraviljasaagid kliima tõttu sageli ikaldusid. Tänapäeval on kaunviljad aukohal iseäranis Põhja-Aafrika, Ladina-Ameerika ja Aasia köögis.
Muntanitz, kõrgeim mägi Granatspitze rühmas
**Granatspitze rühm** (saksa: *Granatspitzgruppe*), mõnikord ka **Granatspitzi rühm**, on Kesk-Alpide alamrühm Ida-Alpides. Granatspitze rühm moodustab koos Ankogeli rühma, Goldbergi rühma, Glockneri rühma, Schoberi rühma, Kreuzecki rühma, Venedigeri rühma, Villgrateni mägede ja Rieserferneri rühmaga Kõrg-Tauern peamäestiku. Granatspitze rühm asub Austrias Salzburgi ja Tirooli liidumaadel. Selle kõrgeim tipp on Großer Muntanitz (3232 m).

Granatspitze rühm asub Kõrg-Tauerni keskosas. *Felbertauernstraße* maantee on rühma läänepiiriks. Rühma varjutavad selle palju kuulsamad naabrid, sealhulgas Großglockner ja Großvenediger. Mäestikule annab nime Granatspitze (3086 m).

Naabermäestikud
---------------

Granatspitze rühm külgneb Alpide järgmiste mäestikega:

* Kitzbüheli Alpid (põhjas)
* Glockneri rühm (idas)
* Schoberi rühm (kagus)
* Villgrateni mäed (edelas)
* Venedigeri rühm (läänes)

Tipud
-----

Kõik nimedega kolmetuhandesed tipud Granatspitze rühmas:

* Großer Muntanitz (3232 m)
* Kleiner Muntanitz (3192 m)
* Oberer Muntanitzpalfen (3170 m)
* Luckenkogel (3100 m)
* Stubacher Sonnblick (3088 m)
* Granatspitze (3086 m)
* Vordere Kendlspitze (3085 m)
* Hintere Kendlspitze (3085 m)
* Kalser Bärenkopf (3079 m)
* Gradötz (3063 m)
* Stellachwand (3060 m)
* Grauer Schimme (3053 m)
* Wellachköpfe (3037 m)
* Äußerer Knappentröger (3031 m)
**Grazi SK Sturm** (saksa keeles **SK Sturm Graz**, ametlikult *Sportklub Puntigamer Sturm Graz*) on Austria jalgpalliklubi, mis tegutseb Grazis. Klubi mängib hooajal 2016/17 Bundesligas.

Ajalugu
-------

Grazi Sturm asutati 1909 kui tööliste meeskond, vastandina nende naabritele Grazer AK-ile, mis asutati 1902.

1938 tegi anšluss Austriast Saksa Kolmanda Riigi osa ning Austria klubid liitusid Saksamaa jalgpallivõistlustega. Sturm mängis 1940. aasta Tschammerpokali (DFB-Pokali eelkäija) esimeses ringis. Nad kvalifitseerusid Gauliga Ostmarki vastu, mis oli Saksamaa kõrgliiga meeskond 1941. aastal. Meeskond loobus osalemast 1941/42 hooaja keskel ning langes 11. kohaga järgmisel hooajal välja.

1949 oli Sturm esimene mitte-Viini klubi, mis liitus Austria rahvusliigaga.

Saavutused
----------

* **Bundesliga**

**Võitja (3):** 1998, 1999, 2011
**2. koht (5):** 1981, 1995, 1996, 2000, 2002
* **ÖFB-Cup**

**Võitja (6):** 1996, 1997, 1999, 2010, 2018, 2023
**2. koht (4):** 1948, 1975, 1998, 2002
* **ÖFB-Supercup**

**Võitja (3):** 1996, 1998, 1999
**2. koht (2):** 1997, 2002

Viited
------

1. ↑  Grüne, Hardy (2001). Enzyklopädie des deutschen Ligafußballs 7. Vereinslexikon. Kassel: Agon-Sportverlag. ISBN 9783897841475.

Välislingid
-----------

* SK Sturm Bundesliga kodulehel
Suur Metshanede pagood
**Suur Metshanede pagood** (大雁塔, *Dà Yàntǎ*; varasema nimega **Ci'eni templi pagood**) on savile laotud hallidest tellistest pagood Hiinas Xi'ani linnas Yanta linnarajoonis umbes 4 km kaugusel Hepingmeni väravast Ci'eni templis. Geograafilised koordinaadid on 34°13′11″ N, 108°57′34″ E.

Pagoodi nimi vihjab legendile, mille järgi Buddha kukkus hane kujul parvest, millega koos ta lendas, eraldudes, näljast nõrkeva munga ette elutuna maha, et too saaks kui mitte toitu, siis vähemalt õpetust. Selle nime sai pagood Xuanzangi ettepanekul. 

Pagoodi laskis rajada Tangi dünastia Yonghui valitsemise 3. aastal (652) Li Shi (keiser Gaozong) pealinna Chang'ani Ci'eni templi õue Xuanzangi poolt muu hulgas Indiast kaasa toodud budistlike suutrate ja Buddha kujude hoidmiseks. 

Pagood järgib India stuupade eeskuju. Algselt oli pagoodil viis korrust, millele olid paigutatud budistlikud kujud ja reliikviad, mis munk Xuanzang oli oma reisidelt kaasa toonud. Pagood oli 54 m kõrgune. 

Pagood varises ehituse nõrkuse tõttu kokku, kuid aastal 704 laskis valitsejanna Wu Zetian taastada pagoodi 10-korruselisena. Kolm ülemist korrust said 1556. aasta Shaanxi maavärinas kõvasti kannatada ja need tuli lammutada. Mingi dünastia ajal tehti ulatuslikke parandustöid ja 1964. aastal renoveeriti see veel kord. 

Praegu on pagoodil 7 korrust ja selle kõrgus koos alusega on 64,1 m. Aluse ja korruste põhiplaan on ruudukujuline. Aluse küljepikkus on 48 m ja kõrgus 4,2 m. Pagoodi enda esimese korruse küljepikkus on 25 m ja kõrgus 59,9 m. Igal korrusel on tellistest piilarid ja platvormid. Sees on vahelaed ja käsipuudega puust trepid. Mingi dünastia ajal kaeti pagood uue tellisekihiga. Kogu ehitis on mitme kraadi võrra lääne poole kaldu. 

Aluse igal küljel on kivist uks. Ustel on Tangi dünastia aegsed graveeringud. Lõunauksest kummalgi pool on steel, millele kalligraaf Chu Suiliang on kirjutanud teksti "Eessõna pühale religioonile". Lääneseina juures kivist väravale on nikerdatud ja maalitud pühakujud, mis omistatakse Yan Libenile ja Yu Chiyile. 

Ülemiselt korruselt avaneb vaade linnale.

Tangi dünastiast saadik peeti igal aastal pagoodi juures templipüha. Keiserlike eksamite sooritanud jätsid pagoodi oma allkirja. Kirjanikud jätsid sinna kirjandusteoseid.

* Suur Metshanede pagood talvelSuur Metshanede pagood talvel
* 
* 
* 
* 
* Buddha kuju pagoodi kõrvalBuddha kuju pagoodi kõrval
*

Vaata ka
--------

* Väike Metshanede pagood

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Suur Metshanede pagood** |

* Sissekanne saidil chinaculture-org (*inglise keeles*)
* Sissekanne Baidupeedias (*hiina keeles*)
* Sissekanne saidil china-travel-golden-route.com (*inglise keeles*)
**Kaupo Metsur** (24. november 1937 Mäksa vald, Tartumaa – 17. september 2019) oli eesti kergejõustiklane (kettaheitja ja kuulitõukaja) ning spordipedagoog.

Hariduskäik
-----------

Ta lõpetas 1956. aastal Tartu 1. Keskkooli ja 1962. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. Ta kaitses 1975. aastal pedagoogikakandidaadi kraadi.

Sportlasena
-----------

Alates 1953. aastast harjutas ta Valter Kalami juhendamisel. 

Eesti NSV meistrivõistlustel võitis ta aastatel 1956–1971 kettaheites 10 kulda, 2 hõbedat ja 2 pronksi ning kuulitõukes 2 kulda, 2 hõbedat ja 4 pronksi; talvistel meistrivõistlustel kettaheites 5 kulda ning kuulitõukes 3 kulda, 1 hõbeda ja 1 pronksi.

Aastatel 1958–1968 parandas ta viis korda Eesti NSV kettaheiterekordit. Ta kuulus 51 korda Eesti NSV koondisse (1956–1971). 

1961. aastal võitis ta üliõpilaste maailmameistrivõistlustel hõbeda, samal aastal oli ta Euroopa edetabelis 6. ja maailma omas 13. kohal.

Sai 1959. ja 1967. aastal NSV Liidu rahvaste spartakiaadil pronksi ning 1959–1961 NSV Liidu ametiühingute spartakiaadil kulla. Ta tuli kuulitõukes ja kettaheites 8 korda NSV Liidu üliõpilasmeistriks. Ta kuulus 2 korda NSV Liidu koondisse (1961).

Hilisem elukäik
---------------

Pärast sporditeed oli ta aastatel 1962–1975 Tartu Riikliku Ülikooli ja aastatel 1975–1990 Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonna õppejõud, viimases alates 1981. aastast dotsent.

Oli aastatel 1990–2000 Raamatupidamise Toimkonna nõunik. 

Oli Kergejõustikuföderatsiooni presiidiumis treenerite nõukogu esimees. Kirjutas peatükke kergejõustikualastele metoodilistele väljaannetele, tegi kaastööd ajakirjale Kehakultuur.

Tunnustus
---------

* 1958 NSV Liidu meistersportlane
* 1965 NSV Liidu aumeistersportlane

Isiklikku
---------

Ta oli abielus näitleja Marje Metsuriga.

Viited
------

1. ↑  Biograafia ESBL-is

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Deivil Tserp. "Suri Eesti kettaheitja, kes jäi ebaõiglaselt olümpialt eemale". Õhtuleht, 17. september 2019
**Suur-veetallaja** (*Phalaropus tricolor*) on kurvitsaline kurvitslaste sugukonnast veetallaja perekonnast, kolmest veetallaja liigist kõige suurem ja kõige vähem veelise eluviisiga.

Erinevuste tõttu teistest veetallajatest on see liik varem paigutatud ka perekonda *Steganopus*.

Välimus
-------

Suur-veetallaja on rästasuurune kahlaja, 23 cm pikk. Tema pealagi on tuhkhall, pea külgedel ja külgkaelal on must triip. Nokk ja jalad on pisut pikemad kui teistel veetallajatel.

Hundsulestikus emaslind on ereda sulestikuga: ülalt hall ja pruun, alt valge, punaka kaela ja laikudega külgedel. Isaslind on natuke kahvatum: pruuni tagaosaga, punakad laigid on halvasti nähtavad või puuduvad hoopis. Puhkesulestik on halli- ja valgetooniline. Tibud on pealt hallid ja pruunid, alt valged, punane laik silma ümber. Talvesulestik on ülalt hall ja alt valge, aga must laik silma ümber on alati olemas.

Elupaik
-------

Suur-veetallaja elutseb Põhja-Ameerika kesk- ja lääneosa preeriates. Ta armastab soola ja peatub rände ajal soolajärvedel, kuhu neid koguneb suurel hulgal, näiteks Suurel Soolajärvel Utah's.

Talveks rändab ta lõunasse Ameerika ookeaniveteni kuni Tšiilini.

Suur-veetallajat on Eestis kohatud ainult ühel korral, 2004. aastal Paljassaarel.

Eluviis
-------

Kolmel veetallaja liigil on soorollid vahetatud. Emased on isastest suuremad ja kirevamad, võitlevad territooriumi ja isaste pärast ning kaitsevad oma pesi ja paarilist liigikaaslaste eest. Kui emane on lõpuks munenud, asub ta kohe lõuna poole teele, jättes munade haudumise ja poegade kasvatamise isaslinnu hooleks. Pesa tehakse maapinnale vee lähedusse. Pojad toidavad kohe pärast koorumist ennast ise.

Toitu otsides keerutab ta end sageli vee peal kiiresti ringi, nii et tekib veekeeris. Oletatakse, et niimoodi kergitab ta vaikses madalas vees veekogu põhjast midagi söödavat ülespoole.

Välislingid
-----------

* Suur-veetallaja andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
**Monta Kroma** (sünninimi **Monta Apse**; 27. veebruar 1919 Jelgava – 25. juuli 1994 Riia) oli läti luuletaja.

Monta Kroma sündis Jelgavas rätsepa perekonnas, mõni aeg hiljem kolis pere Riiga. 

Monta Kroma hakkas luuletusi kirjutama juba lapsepõlves. Tema esimene luuletus avaldati ajalehes Jaunākās Ziņas 1934. aastal. 1938. aastal lõpetas ta Riia 2. Gümnaasiumi. Seejärel töötas keemialaboris ja bussikonduktorina. Ta oli lühikest aega abielus Kārlis Kromsiga. Teise maailmasõja ajal oli Monta Krome Punaarmees sanitar ja sidepidaja ning õppis Moskvas ajakirjanduskursustel.

1945. aastal pöördus ta Riiga tagasi ja asus tööle ajalehe Cīņa toimetuses, kus töötas kuni 1950. aastani. 1950–1952 õppis Riias parteikoolis. Kirjanike Liidu liige oli alates 1947. aastast. 1959–1963 õppis Läti Riiklikus Ülikoolis läti keelt ja kirjandust. 1963. aastal lõpetas kõrgemad kirjanduskursused Moskvas. Töötas ajakirjade Padomju Latvijas Sieviete ja Draugs toimetustes, oli kirjastuse Liesma toimetaja 1968–1974.

1950. aastatel esindas Monta Kroma looming sotsialistliku realismi stiili. 1960.–1980. aastatel oli ta aga üks eredamaid moderniste läti luules.

Luulekogud
----------

* "Svinīgais solījums", poeem lastele ("Pidulik lubadus") (1947)
* "Tev, gvard" ("Sulle, kaardiväelane") (1950)
* "Tālo apvāršņu zemē" ("Maa kaugel horisondil") (1956)
* "Tuvplānā" ("Lähivaates") (1966)
* "Lūpas. Tu. Lūpas. Es" ("Huuled. Sina. Huuled. Mina") (1970)
* "Skaņas nospiedums" ("Heli jäljend") (1975)
* "Refrēni", valikkogu uute luuletustega ("Refräänid") (1979)
* "Stāvā jūra" ("Seisev meri") (1982)
* "Monta" (1985)
* "Citi veidi" ("Teised viisid") (1988)
* "Esmu", valikkogu uute luuletustega ("Olen") (1989)
* "Jānis" (2001)

Viited
------

1. ↑
**Drenthe provints** ehk **Drenthe** on Hollandi 1. järgu haldusüksus (provints).

Drenthe paikneb Hollandi kirdeosas. Ta piirneb põhjas Groningeni provintsiga, idas Saksamaaga, lõunas Overijsseli provintsi ja läänes Friisimaa provintsiga.

Drenthe on Hollandi provintside seas pindalalt üheksandal ja rahvaarvult kümnendal kohal. Rahvastiku tihedus on 186 inimest ruutkilomeetri kohta (2009).

Provintsi hümn on "Mijn Drenthe".

Kuninganna esindajaks provintsis on Jacques Tichelaar.

Asustus
-------

Provintsi keskus on Assen. Teised tähtsamad asulad on Emmen, Hoogeveen, Meppel, Coevorden, Beilen ja Roden.

Drenthe provints on suurelt jaolt maa-asustusega piirkond.

Loodus
------

Provintsi idaosas on liivane seljandik Hondsrug, mis ulatub Emmenist Groningeni linnani välja.

Provintsi kaguosas on säilinud nõmmesid.

Zuidlaardermeeri järve suubub väike Hunze jõgi ehk *Oostermoerse vaart*.

Provintsi läbib Oranje kanal (*Oranjekanaal*).

Haldusjaotus
------------

Drenthe vallad

1. Aa en Hunze vald
2. Asseni linn
3. Borger-Odoorni vald
4. Coevordeni vald
5. Emmeni vald
6. Hoogeveeni vald
7. Meppeli vald
8. Midden-Drenthe vald
9. Noordenveldi vald
10. Tynaarlo vald
11. Westerveldi vald
12. De Woldeni vald

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Drenthe provints** |

* Provintsi koduleht

Hollandi provintsid

Drenthe **·**  Flevoland **·**  Friisimaa **·**  Gelderland **·**  Groningen **·**  Limburg **·**  Lõuna-Holland **·**  Overijssel **·**  Põhja-Brabant **·**  Põhja-Holland **·**  Utrecht **·**  Zeeland
Marcello Malpighi portree
**Marcello Malpighi** [martš'ello malp'iigi] (10. märts 1628 – 30. september 1694) oli itaalia arst ja loodusteadlane. Teda peetakse mikroskoopilise anatoomia rajajaks ning tema nime kannavad mitmed anatoomilised struktuurid nagu putukate erituselundid (Malpighi sooned), neerukehakesed (Malpighi kehakesed) jt.

Elukäik ja teadustöö
--------------------

Malpighi sündis Bologna lähedal Crevalcores. Tema lapsepõlvest on vähe teada.

1646 astus ta 17-aastaselt Bologna ülikooli, mille lõpetas 1653. aastal doktorikraadiga nii meditsiinis kui ka filosoofias.

1656 läks ta Toscana suurhertsog Ferdinando II de' Medici kutsel Pisa ülikooli, kus sai tööd teoreetilise meditsiini professorina. 1659 naasis ta Bologna ülikooli, kus töötas professorina kuni 1662. aastani.

Enamiku oma töödest avaldas ta Kuningliku Seltsi ajakirjas. Tema esimene artikkel, mis tolles ajakirjas ilmus, rääkis konna kopsude anatoomiast; neid uurides oli ta avastanud 1661. aastal kapillaarid (kapillaarse vereringe).

1662–1667 oli ta professor Messina ülikoolis ja 1667–1691 taas Bologna ülikoolis.

1666 kirjeldas ta esimesena vere punaliblesid. Hiljem kirjeldas ta ka muid kehamoodustisi, näiteks kopsualveoole.

1669 nimetati ta esimese itaallasena Londoni Kuningliku Seltsi auliikmeks.

1691 kutsus paavs Innocentius XII ta oma ihuarstiks. Kolm aastat hiljem suri Malpighi Roomas ajurabanduse tagajärjel.

"Opere", 1687

Vaata ka
--------

* Malpighi sooned

Viited
------

1. ↑  Charlotte Hwa , William C. Aird, The history of the capillary wall: doctors, discoveries, and debates, American Journal of Physiology - Heart and Circulatory Physiology, 1. November 2007, 293. köide, nr H 2667-H2679, DOI: 10.1152/ajpheart.00704.2007, veebiversioon (vaadatud 03.08.2014) (*inglise keeles*)

Kirjandus
---------

* Jüri Kärner. "Marcello Malpighi, mikroskoopilise anatoomia rajaja". Teoses *Lehed ja tähed 5 : vaim ja aeg*. MTÜ Loodusajakiri, 2009. ISBN 978-9985-9151-5-8
TUDi majandusteaduskonna Georg Schumanni hoone
TUDi informaatikateaduskonna uus hoone
1996. aastal ühinesid TUDi tehniline raamatukogu ja Saksimaa Riiklik Raamatukogu SLUB Dresdeni nime alla
**Dresdeni Tehnikaülikool** (saksa keeles *Technische Universität Dresden*, lühendatult **TUD**) on tehnikaülikool Saksamaal Saksimaal Dresdenis. 

Dresdeni Tehnikaülikool on üliõpilaste arvult suurim tehnikaülikool Saksamaal. Ülikoolis õpib üle 32 000 üliõpilase ja töötab 5700 õppejõudu.

Ajalugu
-------

Dresdeni Tehnikaülikool on üks vanimaid tehnikakõrgkoole Saksamaal. Kool asutati 1828. aastal **Saksimaa Tehnikakooli** nime all.
Aastal 1871 nimetati tehnikakool ümber **Kuninglikuks Saksimaa Polütehnikumiks** (*Königlich-Sächsisches Polytechnikum*). Uus nimevahetus toimus 1890 – koolist sai **Kuninglik Saksimaa Tehnikakõrgkool** (*Königlich Sächsische Technische Hochschule*). Ajaperioodil 1918–1961 oli kõrgkooli nimetus **Dresdeni Tehnikakõrgkool** (*Technische Hochschule Dresden*). Aastal 1961 sai kõrgkool ülikooliks. 

1996. aastal ühinesid Dresdeni Tehnikaülikooli tehniline raamatukogu ja Saksimaa Riiklik Raamatukogu üheks raamatukoguks SLUB Dresdeni nime alla.

Dresdeni Tehnikakõrgkoolis on õppejõuna töötanud Paul Tillich (1925–1929).

Teaduskonnad
------------

Teaduskondi on 14, sealhulgas filosoofia-, filoloogia-, pedagoogika-, õigus-, majandus-, ehitus-, arhitektuuri-, meditsiiniteaduskond ja mõned teised. 

Suurim teaduskond on matemaatika- ja loodusteaduskond 4300 üliõpilasega. Väikseim ja ühtlasi vanim teaduskond on ehitusteaduskond (alla 800 üliõpilase). 

Filosoofiateaduskonnas õpib ligi 3500 üliõpilast, osakondi on selles seitse, sealhulgas ajaloo-, kunstiajaloo- musikoloogia-, sotsioloogia- ja teoloogiaosakond.

Viited
------

1. ↑  Historische Entwicklung der Technischen Universität Dresden. (vaadatud 17.8.2022)

Välislingid
-----------

* Koduleht
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Suur-Öötla mõisast; oli ka  Väike-Öötla mõis* |

---

**Suur-Öötla mõis** (saksa keeles *Groß-Oethel*) oli rüütlimõis Peetri kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Järva valda Järva maakonnas.

Ajalugu
-------

Mõis asutati 1623. aastal, mil see läks Jürgen Pohlmanni omandusse. 

Hiljem kuulus mõis Hans von Drentelnile ja 1732. aastast Hermann Adrian von Römerile.

1750 ostis mõisa Johann Friedrich Pastelberger ja 1752 läks mõis uuesti Pohlmannidele.

1774. aastal ostis mõisa Nicolas Friedrich von Hagemann, kelle poeg müüs Öötla mõisa 1804. aastal Rava mõisnikule Georg Friedrich von Stackelbergile (1769–1808).

Stackelbergide kätte jäi mõis kuni võõrandamiseni. Viimane võõrandamiseelne omanik oli Alexander von Stackelberg.

Mõisakompleks
-------------

Öötla mõisa peahoone ehitati 18. sajandi kolmandal veerandil. Kahekorruselise barokse kivihoone esifassaadi iseloomustab väike puitveranda. 19. sajandil lisati mõnevõrra madalam tiibhoone.

Tänapäeval on mõisahoone eravalduses. 

Säilinud on ka mõned ümberehitatud kõrvalhooned või nende varemed.

Vaata ka
--------

* Eesti mõisate loend

Kirjandus
---------

* Alo Särg, "Järvamaa mõisad ja mõisnikud". Argo, Tallinn 2005

Välislingid
-----------

* Öötla mõisast Eesti mõisaportaalis

  


Järva-Peetri Püha Peetruse kirik
Peetri kihelkond

**Kirik**: Peetri  

**Mõisad**: Ammuta mõis | Aru mõis (Aru) | Aru mõis (Arrohof) | Aru mõis (Arro) | Ataste mõis | Enari mõis | Esna mõis | Huuksi mõis | Kodasema mõis | Koigi mõis | Koordi mõis | Köisi mõis | Küti mõis | Lähevere mõis | Müüsleri mõis | Olli mõis | Palasi mõis | Palu mõis | Peetri kirikumõis | Prandi mõis | Põhjaka mõis | Päinurme mõis | Sargvere mõis | Silmsi mõis | Suur-Öötla mõis | Viisu mõis | Vodja mõis | Väike-Kareda mõis | Väike-Öötla mõis
**Rudolf Vincke** (surnud enne 1584) oli Liivi ordu rüütelvend selle eksistentsi viimastel aastatel.

Rudolfi vanemad olid Jobst Vincke ja Hadwig von der Recke. Ta pärines Osnabrücki lähedalt Ostenwaldest. Ka tema noorem vend Gottschalk Vincke oli Liivi ordu liige. Tema suguvõsa oli olnud ministeriaalidena juba 13. sajandil Osnabrücki piiskopi ja Ravensburgi krahvi teenistuses, kuuludes hiljem piirkonna olulisemate suguvõsade hulka.

Rudolfi kohta pole täpselt teada, millal ta Liivimaale saabus ja kus ta rüütelvennana teenis, kuid enne 1562. aastat see igal juhul aset leidis. Tal oli 1566. aastal lään Kuramaal, mistõttu teda on endiseks orduvennaks üldse peetud. Pärast ordu sekulariseerimist pöördus ta aga tagasi Vestfaali ning tülitses seal oma sugulastega juba 1565. aastal ehituslike erimeelsuste pärast. 1577. aastal abiellus ta Margarethe von Neheimiga ja suri enne 1584. aastat.

Kirjandus
---------

* *Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 910 (lk 675).
Üks väheseid fotosid Halifaxi plahvatusest. Suitsupilv (fotol alles tõusev) olevat kerkinud 3,6 km kõrgusele
**Halifaxi plahvatus** leidis aset 6. detsembril 1917 kell 9.04, kui Kanada Halifaxi sadamas plahvatas lõhkeaineid vedav aurulaev Mont-Blanc. Plahvatuseni viis tulekahju, mis oli puhkenud pärast Mont-Blanci kokkupõrget aurulaevaga Imo. 

See oli suurim ja laastavaim inimtekkeline plahvatus enne Teise maailmasõja käigus Hiroshimale heidetud tuumapommi – selle käigus vallandus TNT ekvivalendis 2,9 kilotonni (12 000 GJ) energiat.

Taust
-----

 *Pikemalt artiklis Halifaxi ajalugu*

Katastroof
----------

Plahvatuse leviala kaart
Täislastis lõhkeainetega (trinitrotolueen ja pikriinhape) ning kergesti süttivate põletusainetega (bensool ja nitrotselluloos) koormatud Mont-Blanc oli teel New Yorgist vahepeatusega Bordeaux'sse. Tühi söe laadimist ootav Norra alus Imo oli teel Hollandist New Yorki, et naasta esmaabitarvetega Belgiasse. Kuigi enne maailmasõda lahingumoonaga laevu sadamasse ei lastud, lõdvendati seda reeglit seoses Saksa allveelaevadelt lähtuda võiva ohuga.

### Kokkupõrge ja tulekahju

Kannatanud ja hukkunud
----------------------

Linna tööstuskeskus koos laevaremonditehasega hävis pea täielikult. Richmondi linnajaos, selle ümbruskonnas ja ka Dartmouthi asulas sai 1950 inimest surma, üle 2000 jäi kadunuks, 9000 sai vigastada. 6000 inimest jäi keset algavat talve koduta, kokku 25 000 peavarjuta. Surnuid tuvastati Titanicu laevahuku järel rakendatud süsteemiga. Nende seas oli nii põlisameeriklasi mikmakke kui ka mustanahalisi. Viimane surnu avastati alles kaks aastat pärast plahvatust.

Algne hinnang
-------------

Kuna Euroopat laastas samal ajal Esimene maailmasõda, olid paljud esiti veendunud, et toimunud oli Saksa rünnak Kanada vastu. Kuna toimunu kohta õige teave puudus, siis kõik Saksa päritolu ellujäänud vangistati.

Galerii
-------

* Plahvatuse pilv arvatavasti nähtuna McNabs IslandiltPlahvatuse pilv arvatavasti nähtuna McNabs Islandilt
* Norra aurulaev Imo pärast plahvatust ja sellele järgnenud tsunamitNorra aurulaev Imo pärast plahvatust ja sellele järgnenud tsunamit
* Richmondi naabruskondRichmondi naabruskond
* Richmondi naabruskondRichmondi naabruskond
* Plahvatuse laastamismõjuPlahvatuse laastamismõju
* Halifaxi purunenud elumajadHalifaxi purunenud elumajad
* Tufts Cove'i koolTufts Cove'i kool
* Halifaxi näituste majaHalifaxi näituste maja
* Sõdurid päästetöödelSõdurid päästetöödel
* MajutustelgidMajutustelgid

Vaata ka
--------

* Lahingumoona transportimisega või ladustamisega seotud katastroofide loetelu

Viited
------



|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Halifaxi plahvatus** |
**Nikolai Krutšina** (vene Николай Ефимович Кручина; 14. mai 1928 Habarõ küla, Siberi krai (tänapäeval Altai krai) – 26. august 1991 Moskva) oli nõukogude parteitegelane.

1953. aastal lõpetas ta Aasovi-Musta Mere Põllumajandusinstituudi. Aastatel 1952–1959 oli ta komsomolitööl Rostovi oblastis ja mõnel pool mujal. 1959–1962 oli ta Komsomoli Keskkomitee Maanoorte osakonna juhataja. 1962–1963 töötas Krutšina Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei Keskkomitee põllumajandusosakonna instruktorina. Aastatel 1963–1965 oli ta Kasahhi NSV-s Tselinogradi oblasti partei oblastikomitee sekretär ja 1965–1978 esimene sekretär.

Aastatel 1978–1983 oli Nikolai Krutšina NLKP Keskkomitee põllumajandusosakonna juhataja esimene asetäitja. Alates 1983. aastast töötas ta NLKP Keskkomitee asjadevalitsejana. Väidetavalt oli ta seotud suurte valuutasummade ülekandmisega välismaistele kommunistlikele parteidele.

Pärast augustiputši ebaõnnestumist sooritas Krutšina 26. augustil 1991 enesetapu, viskudes alla oma korteri rõdult.

Viited
------

1. ↑