recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Eesti Riiklik Sümfooniaorkester Stockholmis (2008)
**Eesti Riiklik Sümfooniaorkester** (lühend **ERSO**) on Tallinnas tegutsev sümfooniaorkester.

Eesti Riiklik Sümfooniaorkester on vanim järjepidevalt tegutsev sümfooniaorkester Eestis. Orkestri loomiskuupäevaks loetakse 18. detsembrit 1926. Sel kuupäeval esines esimest korda raadios Raadio Ringhäälingu trio Hugo Schützi juhatusel. Sellest triost kasvas välja orkester ning 1939. aastaks oli tollase nimega Riigi Ringhäälingu Sümfooniaorkestris 39 mängijat.

Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri nimi on ajaloo jooksul korduvalt muutunud. Aastani 1934 nimetati seda Raadio Ringhäälingu ansambliks või Raadio Ringhäälingu orkestriks, aastatel 1934–1940 kandis ta nime *Riigi Ringhäälingu Sümfooniaorkester*. Esimese Nõukogude okupatsiooni ajal 1940–1941 oli ERSO Eesti NSV Raadiokomitee Sümfooniaorkester ja sellele järgnenud Saksa okupatsiooni ajal Landessender Revali Sümfooniaorkester. Teise Nõukogude okupatsiooniaja alguses 1944. aasta sügisel sai orkestrist taas Eesti NSV Raadiokomitee Sümfooniaorkester. Seejärel oli orkestri nimi *Eesti NSV Riikliku Televisiooni ja Raadio Komitee Sümfooniaorkester* ja *Eesti Raadio Sümfooniaorkester*. Praegust nime kannab orkester 1975. aastast, ent kuni Eesti taasiseseisvumiseni oli kasutusel veel nimekuju *Eesti NSV Riiklik Sümfooniaorkester*. Kuigi juba 1975. aastal asendati nimes sõna "raadio" sõnaga "riiklik", oli orkester Eesti Raadio hallata aastani 1993.

Peadirigendid
-------------

* 1939–1944 Olav Roots
* 1944–1950 Paul Karp
* 1950–1963 Roman Matsov
* 1963–1979 Neeme Järvi
* 1980–1990 Peeter Lilje
* 1990–1991 Arvo Volmer (peadirigendi kohusetäitjana)
* 1991–1993 Leo Krämer
* 1993–2001 Arvo Volmer
* 2001–2010 Nikolai Aleksejev
* 2010 (september–november) Neeme Järvi
* 2011–2020 Neeme Järvi
* alates 2020 Olari Elts

Tunnustus
---------

* 2004 – Grammy auhind
* 2006 – Eesti Kultuurkapitali helikunsti aastapreemia (kandva rolli eest Eesti muusikaelus)
* 2020 – Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (koos Olari Eltsiga, klassikaalbum „Heino Eller. Sümfoonilised poeemid")

Välislingid
-----------

* ERSO veebisait
* Eesti Riiklik Sümfooniaorkester andmebaasis MusicBrainz (*inglise keeles*)
* Priit Kuusk. ERSO valmistub kontserdireisiks USAsse. ERR, 6. veebruar 2009.
**"Ahermaa"** (originaalis "The Waste Land", eesti tõlkes ka "Tühermaa") on T. S. Elioti 1922. aasta luuletus. Seda peetakse sageli üheks 20. sajandi mõjukaimaks ja tähtsaimaks luuletuseks.

Luuletuses on 434 rida.

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |
| --- |
| The Waste Land |
|  |
| *The Waste Land* inglise keeles |
| 

---

 |

 |

See on pühendatud Ezra Poundile.

"Ahermaa" ilmus oktoobris 1922 Inglismaa ajakirjas The Criterion ja USA ajakirjas The Dial (novembrinumbris). Eraldi raamatuna koos autori kommentaaridega ilmus luuletus USAs detsembris 1922 ja Inglismaal septembris 1923.

Eliot varustas oma teose kommentaariumiga "Märkmeid "Ahermaa" kohta".

Sisu
----

"Ahermaa" käsitleb modernse inimese üksindust ja tühjust ning esimese maailmasõja järgset arengut.

"Ahermaa" epigraaf ja pühendus. Kasutatud on ladina, vanakreeka, inglise ja itaalia keelt.
Luuletuse moto pärineb Petroniuse "Satyriconist":

|  |  |
| --- | --- |
| Nam Sibyllam quidem Cumis ego ipse oculis meis vidi in ampulla pendere, et cum illi pueri dicerent: "Σίβυλλα τί ϴέλεις"; respondebat illa: "άπο ϴανεΐν ϴέλω." | Kord nägin oma silmadega Cumae sibülli purgis hõljumas ja kui poisid küsisid, "Sibüll, mida sa soovid?" vastas ta: "Soovin surra." |

Pühendusega Ezra Poundile tsiteerib ta Dante "Purgatooriumi" (XXVI laul, 117 rida), kes väljendiga *il miglior fabbro* viitab Arnaut Danielile.

Luuletus ise koosneb viiest osast:

1. The Burial of the Dead (Surnute matmine)
2. A Game of Chess (Malepartii)
3. The Fire Sermon (Tulejutlus)
4. Death by Water (Veesurm)
5. What the Thunder said (Mida lausus kõu)

Eesti keeles on luuletus ilmunud Paul-Eerik Rummo tõlkes ajakirjas Looming (12/1992) ning kogumikus "Ahermaa ja teisi luuletusi" (1999).

Viited
------

1. ↑  Alan Bennett: Margate's shrine to Eliot's muse. In: The Guardian, 12. juuli 2009.

Välislingid
-----------

* Luuletuse originaaltekst
*
Joaveski puupapivabriku peahoone, oktoober 2022Joaveski puupapivabriku peahoone, oktoober 2022
**Joaveski papivabrik** (ka **Joaveski paberivabrik**) oli papivabrik Harju maakonnas Joaveski külas Loobu jõel.

Ettevõte töötas papivabrikuna 1899.–1930. ja 1941.–1994. aastatel. Alates 2001. aastast tegutseb tehase ruumides Joaveski hüdroelektrijaam.

Ajalugu
-------

Loobu jõel Joaveski joa ja praeguse küla lähedal on asunud vesiveskid vähemalt alatest 1510. aastast. 1899. aastal ostis vabriku krundi ära Rakvere kreisi Aaspere, Hõbeda, Loobu ja Vatku mõisnik Nikolai Dellingshausen ja asutas vesiveski asemele suurema tehase. Rajati paisjärv, veekanalite süsteem, tööliselamud ja abihooned. Hoonete jaoks paekivi murdes muutus ka Joaveski 4 m kõrgune astang praeguseks astmeliseks joastikuks. 1925. aastal rajati hüdroelektrijaam, 1927. aastal ehitati suurenenud voolutarbe jaoks veel teine elektrijaam – Nõmmeveski hüdroelektrijaam. Toodangut eksporditi Loksa sadama kaudu. Kaaluti tõsiselt ka Loksa ja Joaveski vahelise 12 km pikkuse raudtee ehitamist. Tehasele lisati abihooneid – katlamaja, sepikoda jne, tekkis Joaveski tööstusasula. Tehases töötas 50–70 töölist ja ametnikku.

1930. aastatel ettevõte pankrotistus ülemaailmse majanduskriisi tõttu ja ettevõtte vallasvara müüdi oksjonil.

Tootmine taastus 1941. aastal. 1944 asutati sealsamas uus ettevõte nimega *Joaveski puupapivabrik*. Seda nime kandis ettevõte 1953. aastani. 1954–1959 kandis ettevõte nime **Joaveski papivabrik**.

Vabriku hooned asuvad Loobu jõe orus, ümbritsevast maastikust ja ülejäänud külast madalamal, ja on rahuldavalt säilinud. Peamise tehasekompleksi pikkus on umbes 125 meetrit. Vabriku lähedal asuva Joaveski rahvamaja seinal on vabrikut ja selle ajalugu tutvustav infotahvel.

Viited
------

1. ↑  JOAVESKI PUUPAPIVABRIKU DOKUMENTEERIMINE, Eesti XX sajandi (1870-1991) väärtusliku arhitektuuri kaardistamine ja analüüs, Tallinn 2011
2. ↑  Sissekanne Rahvusarhiivi infosüsteemis: Joaveski papivabrik (vaadatud 11.11.2018)

Välislingid
-----------

* Sissekanne Rahvusarhiivi infosüsteemis: Joaveski papivabrik
* Ülle Tamm, Kuidas arendada laguneva papivabrikuga Joaveskit – Lahemaa ainulaadset tööstusküla, Sõnumitooja, Ida-Harju nädalaleht, 07.11.2018
Kuradilaul
Kord võitles Lõuna-Venemaal,  
kaugel Doni steppides  
üks vapper Eesti pataljon  
lauldes laulu kuradist.  
Meid paisati itta kord läände,  
kõikjal seisime kaljudena  
ja ka Neveli sood ja tšerkassid,  
ei iial neid unusta saa.  
*Refrään*:  
Rünnakrelvade terasest tules,  
kõlab leekides kuradi naer: ha-ha-haa.  
Sirgub vabadusidu, ei murta neid ridu,  
kes Eesti eest andnud on kõik.  
  
Aeg sangarid kord unustab  
ja tandrid tasandab.  
ja surnu-pealuu sõdureist  
vaid tuul meil jutustab...  
Teed tagasi meil ei ole,  
ehkki häving on silmade ees.  
Vaba Eesti eest palju ei ole,  
kui ka langeks meist viimane mees.  
  
*Refrään*:  
Rünnakrelvade terasest tules ...
*Sõnad*: Hillar Erma

**"Eesti SS pataljon"** on Saksa sõjaväemarsi viisil lauldav laul, mille eestikeelsed sõnad kirjutas Hillar Erma Teise maailmasõja ajal 1944. aastal.

See oli algselt pühendatud Eesti SS-vabatahtlike soomusgrenaderide pataljoni "Narva" ja 5. SS-Soomusdiviisi "Wiking" eesti sõduritele, kuid hiljem muutis laulu sõnade autor Hillar Erma sõnastust, põimides teksti sisse "ning Neveli sood ja tšerkassid" – Idarindel Punaarmee vastu võidelnud Eesti Vabatahtlike SS-brigaadi võitlejate mälestuseks, kes olid sõdinud Neveli all.

Viited
------

1. ↑  "Kuradi laul". *laulud.ee*. Vaadatud 29.01.2021.
2. ↑  Hillar Erma, Kuidas sündis laul surnupealuu sõdurist?, Kultuur ja Elu, 3/2006

Välislingid
-----------

* Hillar Erma, Kuidas sündis laul surnupealuu sõdurist?, Kultuur ja Elu, 3/2006
Jody Williams 2005. aastal
**Jody Williams** (sündinud 9. oktoobril 1950 Putneys Vermonti osariigis) on USA õpetaja ja inimõiguslane, kes 1997. aastal koos Rahvusvahelise Jalaväemiinide Keelustamise Liikumisega, mille juht ta oli, pälvis Nobeli rahuauhinna.

Jody õppis inglise keele kui võõrkeele õpetajaks, omandades 1972. aastal Vermonti ülikoolis bakalaureusekraadi. Hiljem õppis sealsamas hispaania keele kui võõrkeele õpetajaks ja sai 1974 magistrikraadi. Aastal 1984 lõpetas ta Johns Hopkinsi ülikooli teise magistrikraadiga (rahvusvaheliste suhete alal). 

Nobel
Nobeli rahuauhinna laureaat

1901 Dunant, Passy • 1902 Ducommun, Gobat • 1903 Cremer • 1904 IDI • 1905 Suttner • 1906 Roosevelt • 1907 Moneta, Renault • 1908 Arnoldson, Bajer • 1909 Beernaert, d'Estournelles de Constant • 1910 IPB • 
1911 Asser, Fried • 1912 Root • 1913 La Fontaine • 1917 Punane Rist • 1919 Wilson • 1920 Bourgeois • 1921 Branting, Lange • 1922 Nansen • 1925 Chamberlain, Dawes • 1926 Briand, Stresemann • 1927 Buisson, Quidde • 1929 Kellogg • 1930 Söderblom • 1931 Addams, Butler • 1933 Angell • 1934 Henderson • 1935 Ossietzky • 1936 Lamas • 1937 Cecil • 1938 Nanseni Pagulasbüroo • 1944 Punane Rist • 1945 Hull • 1946 Balch, Mott • 1947 FSC ja AFSC (kveekerid) • 1949 Boyd Orr • 1950 Bunche • 1951 Jouhaux • 1952 Schweitzer • 1953 Marshall • 1954 UNHCR • 1957 Pearson • 1958 Pire • 1959 Noel-Baker • 1960 Lutuli • 1961 Hammarskjöld • 1962 Pauling • 1963 Rahvusvaheline Punase Risti Komitee ja Punase Risti Seltside Liiga • 1964 King • 1965 UNICEF • 1968 Cassin • 1969 ILO • 1970 Borlaug • 1971 Brandt • 1973 Kissinger, Lê (keeldus auhinnast) • 1974 MacBride, Satō • 1975 Sahharov • 1976 B. Williams, Corrigan • 1977 AI • 1978 as-Sādāt, Begin • 1979 Ema Teresa • 1980 Esquivel • 1981 UNHCR • 1982 Myrdal, García Robles • 1983 Wałęsa • 1984 Tutu • 1985 IPPNW • 1986 Wiesel • 1987 Arias • 1988 ÜRO Rahuvalvejõud • 1989 XIV dalai-laama • 1990 Gorbatšov • 1991 Suu Kyi • 1992 Menchú • 1993 Mandela, de Klerk • 1994 ‘Arafāt, Peres, Rabin • 1995 Pugwashi konverentsid, Rotblat • 1996 Belo, Ramos Horta • 1997 ICBL, J. Williams • 1998 Hume, Trimble • 1999 MSF • 2000 Kim • 2001 ÜRO, Annan • 2002 Carter • 2003 ‘Ebādī • 2004 Maathai • 2005 IAEA, al-Barāda‘ī • 2006 Grameen Bank, Yunus • 2007 Gore, IPCC • 2008 Ahtisaari • 2009 Obama • 2010 Liu • 2011 Sirleaf, Gbowee, Karmān • 2012 Euroopa Liit • 2013 Keemiarelvade Keelustamise Organisatsioon • 2014 Satyarthi, Yūsafzay • 2015  Tuneesia rahvusliku dialoogi nelik • 2016  Juan Manuel Santos  • 2017  ICAN  • 2018  Murad, Mukwege • 2019  Ahmed • 2020 Maailma Toiduprogramm • 2021 Ressa, Muratov • 2022 Alies Bialiacki, Memorial, 
Kodanikuvabaduste Keskus
Jobst Brandenburgist
**Jobst Brandenburgist** ehk **Jodokus** (1351 – 18. jaanuar 1411) oli Määrimaa markkrahv ja Brandenburgi kuurvürst ning valiti 1410 Saksa kuningaks. Ta oli Karl IV vennapoeg.

Jobst oli Määrimaa markkrahvi Johann Heinrich von Luxemburgi vanim laps. Tal oli kaks venda ja kolm õde. 1375 suri isa ja Jobst hakkas koos vendadega Määrimaad valitsema. 1394 suri noorim vend piiskop Johann Sobieslaus, 1405 suri keskmine vend Prokop.

Jobst sai Brandenburgi valitsejaks tänu sellele, et ta oli valitseva kuninga Wenzeli nõbu. Et tolle vend Sigismund, kes toona Brandenburgi valitses, oli ka Ungari kuningas ega käinud Brandenburgis, siis otsustati kuurvürstkond Jobstile anda. Tegelikult asus Jobst seal valitsema 1388. aastast, ametlikult 1397. aastast.

1410, kui kuningas Ruprecht suri, valiti Jobst ja Sigismund rivaalkuningateks, kusjuures kümme aastat varem Saksa kuninga kohalt tõugatud Wenzel taotles samuti trooni tagasi. Jobsti toetas 4 kuurvürsti ja Sigismundi 3 kuurvürsti. Nii oli oodata kodusõda, kuid juba järgmise aasta jaanuaris Jobst suri ja Wenzel loobus oma venna kasuks trooninõudlusest.

Jobst abiellus kaks korda, kõigepealt 1372 hertsog Władysław Opolczyki tütre Elżbieta Opolczykiga (1360–1374) ja pärast 1374. aastal oma esimese naise tädi Agnes Opolczykiga (umbes 1341 – 1413), kes oli kuni pulmadeni olnud nunn. Kummastki abielust lapsi ei sündinud. Tema vennad surid vallalistena, õed surid samuti enne Jobsti, nad olid kõik abielus, ent lapsi oli üksnes noorimal.

Määrimaa päris Wenzel, kes 1419 samuti lastetuna suri, paisates Tšehhimaa aastakümneid kestnud kriisi.
**Eesti Siseaudiitorite Ühing** (ESAÜ) on 2000. aastal loodud siseaudiitoreid ja siseauditihuvilisi ühendav mittetulundusühing. 

ESAÜ on rahvusvahelise Siseaudiitorite Instituudi (Institute of Internal Auditors – IIA) liikmesorganisatsioon alates 17. juunist 2000. IIA tähistas 2016. aastal 75. aastapäeva. IIA-l on enam kui 170 riigis üle 185 000 liikme. ESAÜ on ka Euroopa Siseaudiitorite Ühingute Liidu (The European Confederation of Institutes of Internal Auditing – ECIIA) liikmesorganisatsioon alates 6. juulist 2007.

Organisatsioon
--------------

Eesti Siseaudiitorite Ühing on kasvav ja elujõuline ning majanduslikult hästi toimiv MTÜ. ESAÜ tegevust juhib ja esindab 5–7-liikmeline juhatus. ESAÜ igapäevast tegevust korraldab tegevjuht.

Vabaühendusena järgib ESAÜ kodanikuühenduste eetilise tegevuse üldtunnustatud põhimõtteid vastavalt vabaühenduste eetikakoodeksile. Vabaühendusena väärtustab ESAÜ ausust, võrdsust, väärikust, avatust, solidaarsust, koostöömeelsust, mitmekesisust ja usaldusväärsust ning tegutseb nendest väärtustest lähtudes. ESAÜ koostöö põhineb heatahtlikul partnerlusel, vastastikusel lugupidamisel ja tunnustamisel. Ühing annab oma tegevusega panuse turvalise, tasakaalustatud ja hooliva ühiskonna kujundamisse.

ESAÜ vahendab Eestis IIA rahvusvaheliste siseauditi sertifikaatide ja siseriikliku atesteerimise teavet. Siseaudiitoreid innustatakse tegema kutseeksameid, et näidata oma pädevust ning omandada IIA kutsesertifikaat. IIA pakub laia valikut kutsesertifikaate: *Certfied Internal Auditor* (CIA), *Certfied Government Audit Practitioner* (CGAP), *Certified Control Self-Assessment Auditor* (CCSA) ja *Certified Financial Sector Auditor* (CFSA).

Liikmed
-------

Ühingul on asutaja-, tegev-, üliõpilas-, au- ja toetajaliikmed. Ühingu liikmed peavad vastama rahvusvahelise katusorganisatsiooni The Institute of Internal Auditors - IIA - nõuetele (*Rules of Eligibility for Membership*). ESAÜ ühendab üle 270 professionaalse siseaudiitori ja siseauditist huvitatud muu eriala spetsialisti. Paljud liikmed on ühingusse kuulunud 10 ja enam aastat. Ühingus on esindatud pea 100 organisatsiooni, sh kõik ministeeriumid (v.a Välisministeerium), suuremad pangad, riigi äriühingud, kindlustusseltsid, audiitorettevõtjad.

2017. aasta lõpu seisuga on enam kui sajal ühingu liikmel vähemalt üks kutsesertifikaat (CIA, CGAP, CCSA või CFSA).

Välislingid
-----------

* Eesti Siseaudiitorite Ühing
* IIA
Joe DiMaggio (1939)
Joe DiMaggio (1941)
Monroe ja DiMaggio 1954. aasta jaanuaris
**Joseph Paul DiMaggio** (hüüdnimega "Joltin' Joe"; 25. november 1914 Martinez, California – 8. märts 1999 Hollywood, Florida) oli Ameerika Ühendriikide pesapallur.Tema mängupositsiooniks oli *center fielder*.

Ta mängis kogu karjääri Major League Baseballi klubis New York Yankees. Esimese mängu pidas ta klubis 3. mail 1936 ja viimase 30. septembril 1951. Teise maailmasõja ajal värvati ta United States Army Air Forcesi (USAAF) ning ta teenis Hawaiil California osariigis Santa Anas ja New Jersey osariigis Atlantic Citys.

Ta tuli New York Yankeesiga kümnel korral American League'i võitjaks ja üheksal korral World Seriesi võitjaks (1936–1939, 1941, 1947, 1949–1951). DiMaggio valiti kolmel korral MLB kõige väärtuslikumaks mängijaks (1939, 1941, 1947) ja 13 korral MLB tähtede mängule (1936–1942, 1946–1951). Aastal 1955 võeti ta pesapalli kuulsuste halli liikmeks. 1999. aastal valiti ta MLB sajandi meeskonda. New York Yankees on igavikustanud numbriga 5 särgi, mis oli DiMaggio särginumbriks.

15. maist kuni 16. juulini 1941 sai ta järjest 56 mängus kirja vähemalt ühe *hit* '​i. See rekord püsib siiani tema nimel.

Karjääri lõppedes oli ta kodujooksude arvult (361) MLB kõigi aegade edetabelis viiendal kohal.

Pärast sportlaskarjääri lõppu abiellus ta 1954. aastal filmitäht Marilyn Monroega, kellest aga lahutas juba üheksa kuud hiljem. Pärast seda jäid nad üksteisega lähedasteks ka edaspidi, nii et veidi aega enne Monroe surma rääkis DiMaggio sõpradele, et nad kavatsevad uuesti abielluda.

DiMaggio suri 1999. aasta 8. märtsil 84-aastaselt kopsuvähki.

Ka tema vennad Vince (1912–1986) ja Dom (1917–2009) olid pesapallurid.

Ansambli Simon & Garfunkeli laulus "Mrs. Robinson" on üks tuntumaid popkultuuri viiteid DiMaggiole ("Where have you gone, Joe DiMaggio"). Teda mainitakse ka Billy Joeli laulus "We Didn't Start the Fire" ja John Fogerty laulus "Centerfield".

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Joe DiMaggio Baseball-Reference.com lehel
**Diby** (*diibi*, rootsi *`diibü*, kohalikus pruugis *Dibe (diibe)*) on küla Vormsi vallas Lääne maakonnas.

Küla kohta kasutati aastal 1540 nime *Důderbw*, aastal 1564 *Duyderbuy*, aastal 1565 *Dödderby* Aastal 1567 nimetati küla *dorp tho Dudder*, Aastal 1613 kasutati nimekuju *Dudderby*, aastal 1627 aga *Dyby*. Aastail 1977–1997 kandis küla ametlikult nime **Diibi**.

Rootsi kohanimedes tähendab liigisõna *by* küla. Nime algusosa tuleneb rootsi uurijate arvates vanarootsi sõnast *dudher* või *dudhre* , mille tähendus oleks aeglaselt voolav vesi, soine maa. Taolist sõna tuntakse tänapäeva Rootsis küll ainult kohanimedes, ent võib siiski oletada, et sõna on olnud kasutusel ka Vormsisse ümber asunute kõnepruugi. Küla on arvatavasti nime saanud selle põhjaküljel asuva Dibyträsketi soo järgi, millele viitab ka vana nimekuju dorp tho Dudder.

Külas on Diby bussipeatus.

Dibysse jääb osa Vormsi maastikukaitsealast.

Vaata ka
--------

* Diby järv

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  Eesti kohanimede leksikon
5. ↑

Vormsi valla asulad

**Külad:** Borrby | Diby | Fällarna | Förby | Hosby | Hullo | Kersleti | Norrby | Rumpo | Rälby | Saxby | Sviby | Suuremõisa | Söderby
Lovelli teleskoop
**Jodrell Banki Observatoorium** (algselt **Jodrell Banki Eksperimentaaljaam** ja aastatel 1966 kuni 1999 **Nuffieldi Raadioastronoomia Laboratoorium**) on rajatis, kus asuvad mitmed raadioteleskoobid ja on osa Manchesteri Ülikooli Jodrell Banki Astrofüüsika Keskusest.

Observatoorium asutas 1945. aastal Bernard Lovell, et uurida kosmilist kiirgust. Observatooriumil on olnud oluline osa meteooride, kvasarite, pulsarite, maserite ja gravitatsiooniläätsede uurimisel ning oli tugevalt seotud kosmoseajastu algusaja kosmosesondide jälgimisega.

Observatooriumi peamiseks teleskoobiks on Lovelli teleskoop, mis on maailma suuruselt kolmas suunatav teleskoop. Jodrell Bankis asuvad veel kolm raadioteleskoopi ja MERLIN.

Jodrell Banki Observatoorium kuulub alates 7. juulist 2019 UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Viited
------

1. ↑  "About us". *Jodrell Bank Centre for Astrophysics*. Vaadatud 8. juuli 2019.
2. 1 2  "The History of Jodrell Bank". *Jodrell Bank Centre for Astrophysics*. Vaadatud 8. juuli 2019.
3. ↑  "MERLIN". *Swinburne University*. Vaadatud 8. juuli 2019.
4. ↑  "Jodrell Bank Observatory Awarded UNESCO World Heritage Status". *IFL Science*. Vaadatud 8. juuli 2019.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jodrell Banki observatoorium** |

* Jodrell Bank Centre for Astrophysics
**"Dideba zetsith kurtheuls"** on laul, mis oli Gruusia riigihümnina kasutusel 1918–1920. See hümn taastati seadusega 14. novembrist 1990 ja oli kasutusel 1991. aastast 23. aprillini 2004, mil selle asendas "Tavisupleba".

Nii muusika kui sõnade autor on Kote Potskhverašvili (1889–1959), kes on kogunud ja avaldanud palju gruusia rahvalaule.

Hümni sõnad
-----------

დიდეგა ზეცით კურთეულს,  

დიდეგა ქვეყნად სამოთხეს,  

თურფა ივერსა,  

დიდეგა ძმობას, ერთრბას,  

დიდეგა თავისუფლებას,  

დიდეგა სამარადისო  

ქართველ მხნე ერსა!  

დიდეგა ჩვენსა სამშობლოს,  

დიდეგა ჩვენი სიცოცხლის  

მიზანს დიადსა;  
 
ვაშა ტრფრბასა, სიყვარულს,  

ვაშა შვებასა, სიხარულს,  

სალამი ჭეშმარიტების  

შუქ-განთიადსა!

*Dideba zetsith kurtheuls,  

dideba khveknad samothhes,  

thurpha iversa,  

dideba dzmobas, erthobas,  

dideba thavisuphlebas,  

dideba samaradiso  

kharthvel mhne ersa!*

*Dideba tšvensa samšoblos,  

dideba tšveni sitsotshlis  

mizans diadsa;  

vaša trphobasa, sihvaruls,  

vaša švebasa, sihharuls,  

salami tšešmaritebis  

šukh-ganthiadsa!*

Ligikaudne tõlge
----------------

Au olgu taevasele Õnnistuste Andjale,  
 
au olgu paradiisile maa peal,  
 
säravatele grusiinidele,  
 
au olgu vendlusele ja ühtsusele,  

au olgu vabadusele,  

au olgu igikestvale, erksale gruusia rahvale!  

Au olgu meie isamaale,  

au olgu meie elu suurele ja helgele eesmärgile;  

ole tervitatud, rõõm ja armastus,  

ole tervitatud, abivalmidus ja õnn,  

tervitused tõele, mis on koiduvalgus!

Välislingid
-----------

* (gruusiakeelne tekst ja meloodia)
* (meloodia)
* (MIDI-fail)
**Heino Marrandi** (2. mai 1911 Anna vald – 29. august 1989 Tallinn) oli Eesti põllumajandustegelane, Eesti ühe edukama ühismajandi Estonia kolhoosi esimees.

Heino Marrandil oli kuus klassi haridust.

Aastatel 1949–1989 oli Marrandi Estonia kolhoosi esimees. Sellena pälvis ta terve rea autasusid ja aunimetusi.

Aastatel 1954–1962 oli Marrandi NSV Liidu Ülemnõukogu liige.

Tunnustus
---------

* 1958 sotsialistliku töö kangelane, Lenini orden
* 1971 Oktoobrirevolutsiooni orden
* 1973 Lenini orden
* 1981 ENSV parim loomakasvataja
* 1982 Eesti NSV riiklik preemia
* 1986 Eesti NSV teeneline põllumajandustöötaja

Isiklikku
---------

Tema isa Rein Marrandi oli Riiginõukogu liige; poeg on Eesti poliitik, endine põllumajandusminister ja Riigikogu liige Jaanus Marrandi.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Peeter Raidla "Aasa, Ain" Eesti Majanduslugu (vaadatud 29. juulil 2011)
2. ↑  Eesti elulood. Tallinn 2000, lk 279

Välislingid
-----------

* Peeter Raidla: "ENSV rikkad | Esimees, kes igal aastal uue autoga sõitis ja kellele juubeliks välikäimla kingiti". Ärileht.ee, 12.07.2020
**Ülle Kell** (sündinud 29. augustil 1965 Tallinnas) on eesti loomaarst ja vibulaskja.

Ta on lõpetanud 1983. aastal Tallinna 4. Keskkooli, 1989. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia (õppis veterinaariateaduskonnas) ning 2013. aastal Tallinna Tervishoiu Kõrgkooli optometristina. 

Töötanud 1992. aastast Tiina Toometi Kliinikus loomaarstina.

Sportlasena
-----------

Hakkas vibusporti (pikkvibu) harrastama 2011. aastal Katrin Virula juhendamisel. Tuli aastatel 2014–2018 üksikvõistluses 9 korda (sh 4 korda maastikuvibulaskmises) Eesti meistriks. Alates 2012. aastast kuulub Eesti koondisse. 

Saanud aastatel 2013–2018 mitme vibulaskeorganisatsiooni ja mitmel distantsil maailma- ja Euroopa meistrivõistlustel medaleid. 

2014. aastast on ta treener Tallinna Vibukoolis.

Tegevus poliitikas
------------------

Kell kuulub alates 2022. aastast erakonda Parempoolsed. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 59 häält ning ei osutunud valituks.

Liikmesus
---------

* 2016 Eesti Maastikuvibu Liit, juhatuse liige
* 2022 Parempoolsed

Tunnustus
---------

* 2017 Tallinna parim naissportlane

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Odisha** (kuni 2011. aastani *Orissa*) on India osariik riigi keskosas Bengali lahe rannikul.

83% elanikest räägib oria keelt, mis on ka osariigi ametlik keel. 94% on hinduistid.

Osariik jaguneb 30 ringkonnaks.

Pealinn ja suurim linn on Bhubaneswar. Suuremad linnad on veel Cuttack, Sambalpur, Berhampur, Balasore, Puri ja Rourkela.

Välislingid
-----------

 Odisha – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

India 1. järgu haldusüksused

**Osariigid**: Andhra Pradesh **·**  Arunachal Pradesh **·**  Assam **·**  Bihar **·**  Chhattisgarh **·**  Goa **·**  Gujarat **·**  Haryana **·**  Himachal Pradesh **·**  Jharkhand **·**  Karnataka **·**  Kerala **·**  Lääne-Bengal **·**  Madhya Pradesh **·**  Maharashtra **·**  Manipur **·**  Meghalaya **·**  Mizoram **·**  Nagaland **·**  Odisha **·**  Pandžab **·**  Rajasthan **·**  Sikkim **·**  Tamil Nadu **·**  Telangana **·**  Tripura **·**  Uttarakhand **·**  Uttar Pradesh

**Liiduterritooriumid**: Andamanid ja Nicobarid **·**  Chandigarh **·**  Dadra ja Nagar Haveli ja Daman ja Diu **·**  Delhi **·**  Jammu ja Kashmir **·**  Ladakh **·**  Lakshadweep **·**  Puducherry
Cluny Odo 11. sajandist pärit miniatuuril
Püha Odo kujutis Buxheimi endise kartuuslaste kloostri baroksel kooritoolil
**Odo Clunyst**, ka **Cluny Odo**, (u 878 Le Mans – 18. november 942 Tours) oli Cluny benediktlaste kloostri teine abt ja üks Cluny reformi initsiaatoritest.

Katoliku kirik kuulutas Odo 1407. aastal pühakuks. Tema mälestuspäev on 18. november. Püha Odot peetakse muusikute kaitsepühakuks püha Cecilia kõrval.

Eluloolist
----------

Odo oli Déolsi isanda Ebbo I poeg ja isa pühendas ta Toursi pühale Martinile. Esmahariduse sai poiss Guillaume d'Aquitaine'i õukonnas, kus teenis kannupoisina. Pärast astumist benediktlaste ordusse 909. aastal õppis ta vabade kunste Toursis ja Pariisis. Pühitseti preestriks Baume-les-Messieurs' kloostris. 925. nimetati Odo Aurillaci kloostri kolmandaks abtiks, kuid loobus kohast koadjuutori Arnulfi kasuks.

Pärast Baume-les-Messieurs' abti Berno surma võttis Odo 927 üle 910. aastal alustatud Baume'i kloostri tütarkloostri Cluny juhtimise (nn Cluny II perioodil). Ta valvas hoolikalt ordureeglite järgimise üle, juurutas range distsipliini, vaikimiskohustuse ja range askeesi. Vaatamata mitme vaimuliku aukandja vastuseisule saavutas Odo Püha Tooli ja osa aadlike heakskiidul selle, et Cluny kloostrile tekkis arvukalt tütarkloostreid ja sellega kasvas kloostrireformi mõju.

Muusika
-------

Vabade kunstide hulka, mida Odo oli õppinud, kuulus ka muusika ja ordu kohustuste kõrval leidis Odo aega tegelda muusikaga kiriku tarbeks. Ta lõi gregooriuse laulu viise ja süstematiseeris neid ning kirjutas mõned muusikateoreetilised teosed, talle on ka omistatud traktaat "Dialogus de musica". Traktaadis on määratud kindlaks tänapäevani kasutatavad tähed helikõrguste märkimiseks (Γ, A, B, C, D, E, F, G, a, b, b, c, d, e, f, g, aa), toetudes Eukleidese diatooniliste helide süsteemile, mida keskajal Boethiuse teoste kaudu tunti.

Teosed
------

* "De vita sancti Gerardi", Aurillaci püha Geraldi elulugu
* "Collationes", kolm raamatut moraali käsitlevaid esseesid ja jutlusi
* eepiline poeem "Occupatio"
* 12 kooriantifoni püha Martini auks, mida lauldakse tänini Toursi katedraali hommikuteenistustel

Ikonograafia
------------

Odot kujutatakse pühapiltidel tavaliselt abti riietuses ja raamatuga käes.

Viited
------

1. ↑
2. 1 2
3. ↑
4. ↑  Yossi Maurey. Medieval Music, Legend, and the Cult of St Martin: The Local Foundations of a Universal Saint. Cambridge University Press, 2014. lk 98

Välislingid
-----------

* Püha Odo katoliku veebientsüklopeedias
* Cluny Odo Encyclopædia Britannicas
* Odo of Cluny on the Difficulties of Earlier Medieval Governance. - The Historian's Sketchpad (blog)
* C. Bolli. Cluny Abbey. (artikkel haridusportaalis Khan Academy)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Odo Clunyst** |
**Eesti Reformierakonna Noortekogu** on liberaalset maailmavaadet kandev Eesti Reformierakonna noorteorganisatsioon, mis asutati 1997. aastal. 

Nii nagu Reformierakonna, on ka selle noortekogu programmiliseks eesmärgiks jõuka kodanikuühiskonna kujundamine, mille aluseks on lihtne maksusüsteem ja riigi vähene sekkumine turul toimuvasse. Eesti Reformierakonna Noortekogu missioon on kasvatada noorest liberaalselt, majanduslikult ja iseseisvalt mõtlev kodanik ning aidata kaasa Eesti Reformierakonna põhimõtete ja eesmärkide elluviimisele. Me seisame liberaalse ühiskonnakorralduse eest, mille vundamendiks on inimese vabadus oma valikutes ja otsustes. Peame tähtsaimaks inimeste vabadust otsustada ise oma tuleviku üle koos sellega kaasneva vastutusega.

Me oleme veendunud, et vabadus on iga indiviidi ja ka ühiskonna peamine väärtus. Peame õigeks Milton Friedmani ütlust: *"Kes ohverdavad vabaduse õigluse nimel lõpetavad nii õigluse kui vabaduseta".*

Siim Kallas on kodanike riigi manifestis ütelnud: „*Meie võimalus on radikaalses edasiliikumises. Meie peame astuma samme ja tegema tegusid, mis „valmis" ühiskondades on kas võimatud või väga rasked."* Eesti Reformierakonna Noortekogu tegevuse eesmärgiks on luua väärikat järelkasvu Eesti Reformierakonnale ning olla eesrindlikuks jõuks „radikaalse edasiliikumise" saavutamiseks erakonna siseselt.

Noortekogu liikmeks loetakse 15–35-aastaseid liitunuid. Aastate jooksul on organisatsioonist läbi käinud üle 5000 liberaali. 

Eesti Reformierakonna Noortekogu on üleeuroopalise liberaalsete noorte ühenduse LYMEC täisliige. 


Eesti Reformierakonna Noortekogu büroo| Sisesekretär | Elisabeth Valdmann |
| Avalike suhete sekretär | Indrek Paljak |
| Pressisekretär | Brit Maria Villand |
| Välissekretär | Otto Karl Närska |
| Eestseisuse esimees | Martin Ottas |

Noortekogu klubid
-----------------

Noortekogul on üle Eesti mitmes linnas oma klubid:

* Tartu Noorte Reformiklubi
* Tallinna Reforminoored
* Saaremaa Reforminoored
* Haapsalu Reforminoored
* Viimsi Reforminoored
* Rakvere Reforminoored
* Kunda Reforminoored
* Kiviõli Reforminoored
* Ida-Virumaa Reforminoored
* Jõgeva Reforminoored
* Rapla Reforminoored
* Pärnu Reforminoored
* Pärnu-Jaagupi Reforminoored
* Viljandi Reforminoored
* Tõrva Reforminoored
* Otepää Reforminoored
* Võru Reforminoored
* Põlva Reforminoored

Noortekogu esimehed
-------------------

* Keit Pentus-Rosimannus (spiiker) (2000–2001)
* Taavi Rõivas (spiiker) (2001–2003)
* Lauri Luik (2003–2005)
* Reimo Nebokat (2005–2007)
* Kalle Palling (2007–2010)
* Mihkel Lees (2010–2013)
* Joonas Vänto (2013–2016)
* Erkki Keldo (2016–2019)
* Katarina Elisabeth Saage (2019-2020)
* Kristo Enn Vaga (2020-2021)
* Doris Lisett Rudnevs (2021-)

Välislingid
-----------

* Reforminoorte koduleht
* Reforminoorte Facebook
* Reforminoorte Instagram
* Reforminoorte Youtube
* Reforminoorte Podcast "Poliitibroilerid"
**Üllar Rammul** (sündinud 13. märtsil 1967 Põlvas) on eesti bioloog.

Elulugu
-------

Üllar Rammul on õpetaja poeg.

Lõpetas 1985 Põlva Keskkooli ja 1992 Tartu Ülikooli bioloogiaosakonna; bioloogiamagister (1995, TÜ), väitekiri "Mittelendavate maismaaimetajate levikut mõjutavatest teguritest Eesti meresaartel". Täiendas end 1993 Helsingi ja 1999 Umeå Ülikoolis. Oli 1993–1995 Pirita Keskkooli õpetaja, 1996–1998 Oulu Ülikoolis teadur. 1993–1999 Tallinna Pedagoogikaülikooli assistent, aastast 2000 Tallinna Loomaaia teenistuse juhataja, aastast 2005 Tallinna Tehnikaülikooli geenitehnoloogia instituudi assistent.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: Eesti meresaarte teriofauna; rohusööjate (peamiselt pisinäriliste) populatsioonidünaamika lähisarktilises elupaigakompleksis (Põhja-Norras) ja Eestis, rõhuasetusega talveökoloogiale; rohusööja-taim suhted; toidu ja abiootiliste tingimuste mõju leethiirte ja uruhiirte dünaamikale lähisarktilises elupaigakompleksis, rõhuasetusega talveökoloogiale; uruhiirte-taimestiku suhted eksper, kiskjatevabas taiga pinnahorisondi süsteemis. 10 teaduspublikatsiooni.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Maismaaimetajate liigirikkusest saartel. Eesti saarte ja rannikualade loodus. XVI Eesti looduseuurijate päeva ettekannete kokkuvõtted. Tartu, 1991
* Population fluctuations of voles in North Fennoscandian tundra: contrasting dynamics in adjacent areas with different habitat composition (kaasautor). // Oikos (1999) 86
* Maismaaloomastik. – Alasti maailm. Kolga lahe saared. Tallinn, 2002.

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

* Üllar Rammul Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Maia Tammjärv** (sündinud 20. augustil 1986) on eesti literaat, kirjanduskriitik ja toimetaja.

Ta on lõpetanud 2009. aastal Tartu Ülikooli kirjanduse ja kultuuriteaduste erialal, magistrikraad 2012. aastal.

2014. aastal töötas ta Tartu Linnaraamatukogu spetsialistina, 2014.–2015. aastal kirjutas jalgpalliartikleid ajalehele Tartu Postimees. 2016. aasta seisuga töötas ta ajalehe Müürileht kirjandus- ja uudistetoimetajana.

Ta on teinud kaastööd ka ajalehtedele Postimees, Eesti Päevaleht ja Sirp, ajakirjadele Vikerkaar, Keel ja Kirjandus ning Looming; ta on kogumiku "Eesti Novell 2018" kaaskoostaja.

Maia Tammjärv on feminist, kes kirjutab aeg-ajalt artikleid ka feminismi kohta.

Isiklikku
---------

Tema ema on bioloog Lee Põllumaa, onu arhitekt Uku Põllumaa ja vanaisa oli arst ning poliitik Rein Põllumaa. Kirjanik Ain Kaalep oli tema emapoolne vanaonu.

Artikleid
---------

* "Puudulik naine puudulikus ühiskonnas" (arvustus: Elo Viiding. "Teised"). Keel ja Kirjandus 2/2014, 140-143.
* "Täitmatu tühjuse täitumisest" (arvustus: Mudlum. "Ilus Elviira"). Vikerkaar 12/2015, 113-114
* "Kaine september: nädal üks". Müürileht, 7. september 2015.

Viited
------

1. ↑  "Tartu Ülikooli magistriõppe lõpetanute nimekiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. detsember 2016. Vaadatud 20. oktoobril 2017.
2. ↑  Maia Tammjärv. Maia Tammjärv: igaüks teeb oma feminismi ise Postimees, 10.03.2016.
3. ↑  Maia Tammjärve artiklid Eesti artiklite andmebaasis ISE. Vaadatud 18.06.2023.
4. ↑  Maia Tammjärv. Maia Tammjärv: igaüks teeb oma feminismi ise Postimees, 10.03.2016.
**Maia Juhkam** (aastani 1972 **Maia Koolberg**; 8. august 1940 Tallinn – 13. märts 2017) oli eesti keraamik.

Ta õppis aastatel 1947–1954 Tallinna 14. 7-klassilises koolis ning lõpetas aastal 1958 Tallinna 20. Keskkooli. Aastatel 1959–1965 õppis ta ERKI-s keraamika erialal, dip­lomitööks oli keraamikas teostatud monumentaalne figuraalne reljeef – Pirita tee Lillepaviljonis.

Aastatel 1963–1965 juhendas ta Nõmme Pioneeride Majas kunstiringi. Aastatel 1965–1992 töötas ta Tartu Arsi keraamikaateljees kunstni­kuna, seejuures aastast 1980 peakunstnikuna. 1967–1968 töötas Tartu kunstikoolis kunstiõpetajana. 1967–1971 töötas ta Tartu Ülikooli Kunstikabinetis kunstiõpetajana. 1972–1975 töötas ta Tartu Kunstimuuseumi kunsti kaugõppekursustel kunstiõpetajana. 1992–1996 töötas ta AS Artesi peakunstnikuna, 1996–2003 töötas ta Stuudio Ceramicum juhatajana. 2001–2003 töötas ta Tartu slaavi gümnaasiumis kunstiõpetajana. 2006–2013 töötas ta Tartu Katoliku Hariduskeskuses kunstiõpetajana.

Tartu Arsi keraamikaateljees töötades tegi ta unikaalkeraamikat ja tarbenõude näidiseid. Tema 1970.–1980. aastatel valminud vormidel leidub figuraalset dekoori. Tööde peamised teemad olid teater ja muusika. 1990. aastal toimus Tartu Kunstnike Majas tema isikunäitus "Väike kontsert I–VI 1990". Juhkami töid on näidatud Soomes, Norras, Rootsis, Saksamaal jm. Tema töid on eksponeeritud Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumis.

Juhkam astus 1969. aastal Eesti Kunstnike Liidu ja 1993. aastal Eesti Keraamikute Liidu liikmeks. Aeg-ajalt oli ta ka nende liitude juhatuses.

Tööd
----

* "Akvaarium" (1973, pannoo Narva Eesti Elektrijaamas)
* "Tulilill" (1979, pannoo Tartu Katseremonditehases)
* "Natturi võrgud" (1979)
* "Hortus Musicus" (1987, üheksast reljeefsest seinaplaadist koosnev kompositsioon Tartu laste muusikakoolis)
* "Märgid I–VIII" (1987)
* "Vanad laevad I–VI" (1990)
* "Kontrastid I–IV" (1990)
* "Tätoveeritud torsod" (1997)

Kirjandus
---------

* Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn 1996

Välislingid
-----------

* Suri keraamik Maia Juhkam
* Suri keraamik Maia Juhkam
**Laši linnus** (*Lašu pilskalns*) oli seelide linnus Lätis tänapäeva Augšdaugava piirkonnas Eglaine vallas Laši külas.

Laši linnus rajati 1. sajandil eKr. Puittaraga ümbritsetud künka kõrgus oli 15–20 meetrit, hoovi pindala 80 × 100 meetrit. Linnus asus seelide Kalve maakonnas. Pärast piirkonna ristiusustamist rajas Dünaburgi komtuur linnusesse Veclaši mõisa.

Linnuse pindala on 80 × 100 meetrit, kõrgus 15–20 meetrit. Sellest põhja pool asus ka muinasasula.

Välislingid
-----------

* Linnamägi Läti linnamäeportaalis

Läti muinaslinnuseid

Aizkraukle muinaslinnus • Āraiši järvelinnus • Autine linnus • Babīte linnamägi • Beverini linnus • Daugmale muinaslinnus • Jersika linnus • Koknese muinaslinnus • Korneti linnus • Krimulda muinaslinnus • Laši linnus • Lielvārde muinaslinnus • Mazsalaca muinaslinnus • Mežotne muinaslinnus • Metimne linnus • Owele linnus • Purke linnus • Sattesele linnus • Sēlpilsi muinaslinnus • Sotecle linnus • Talsi muinaslinnus • Tērvete muinaslinnus • Turaida muinaslinnus • Urele linnus • Võnnu muinaslinnus
Kundziņsala asendikaart
**Kundziņsala** on asum Lätis, Riia linna Põhjarajooni osa pindalaga 5,554 km². Asub Daugava jõe samanimelisel saarel peaharu ja Sarkandaugava nimelise jõeharu vahel. Kundziņsala on kahe silla kaudu ühendatud Sarkandaugava asumiga. 468 elanikku (2010).

Kundziņsala asub üldiselt madalal ja tasasel alal, mis ulatub 1–3 meetrit üle merepinna. Asumi kõrgeimad osad on tehislikku päritolu, ulatudes 9 meetrit üle merepinna.

Ajalugu
-------

Kundziņsala alal oli vanasti mitu erinevat saart. XVIII sajandi teisel poolel rajati jõe kaldale tamm ja erinevad saared said nii üheks Kundziņsala saareks ühte liidetud. Toona liitunud saarte seas olid Rutku, Pīļu, Kurpnieku ja Zirgu saared. Üks tähtsamaid oli Rutku saar, millel asus Iļķēnsala mõis.

Esimesed tööliselamud kerkisid saarele juba aastal 1861. Asumi alad liideti Riiaga aastal 1911. Toona kujunes asum Sarkandaugava asumi tehasetööliste elamute alaks, puudusid tänavad ja majad asusid liinidel nagu Koplis. Asumis oli ka üks tehas – Provodņik. Seal valmistati kummist mitmesugust toodangut, näiteks kalosse ja tihendeid. Läti vabadussõja ajal asus saarel tühjaks jäänud tehase hoonetes üks neljast Riia "loomaaiast" – kommunistliku režiimi koonduslaagreist. Aastal 1946 rajati Provodņiku hoonetesse Riia elektrotehnika tehase osakond.

XX sajandi keskel täideti pinnast ning Kundziņsala saarega liideti veel Maz Iļķeniešu, Gulbju ja Butovica saared. Aastal 1959 rajati üle Sarkandaugava jõeharu sild. Aastal 1981 rajati saarele Riia sadama konteineriterminal. Sellega seoses ehitati saarele viiv raudtee ja teine sild üle Sarkandaugava. Sadama alla jäi ka osa saare elamutest. Praegu kuulub suurem osa saarest Riia kaubasadamale.

Välislingid
-----------

* Kundziņsala koduleht (*läti keeles*)
* Kundziņsala portaalis CitaRiga (*läti keeles*)

| * v
* r
Põhjarajooni asumid |
| --- |
| 
Centrs **·**  Čiekurkalns **·**  Jaunciems **·**  Kundziņsala **·**  Mangaļsala **·**  Mežaparks **·**  Mīlgrāvis **·**  Pētersala-Andrejsala **·**  Sarkandaugava **·**  Skanste **·**  Suži **·**  Trīsciems **·**  Vecāķi **·**  Vecdaugava **·**  Vecmīlgrāvis |
**Odisheim** (alamsaksa: *Godshem*; sõnasõnalt *Odini kodu* või *Jumala kodu*) on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Cuxhaveni kreisis.

Valla pindala on 13,50 km². 31. detsembril 2015 elas seal 497 inimest.

Kuulub valdade ühendusse Samtgemeinde Land Hadeln.

Ajalugu
-------

Odisheim kuulus Land Hadelnisse, esmalt Saksimaa noorema hertsogkonna eksklaavina ja pärast selle *de facto* dünastilist jagunemist 1296. aastal *de jure* 1260. aastal loodud Saksi-Lauenburgi hertsogkonna eksklaavina. 1728. aastal keiser Karl VI läänistas Georg II Augustile ja tema Hannoveri dünastiale personaalunioonis tagastatud Saksi-Lauenburgi lääni. Hannoveri territooriumite ümberkorraldamisega 1731. aastal andsid Hannoveri Bremeni ja Verdeni hertsogkonnad *Land Hadelni* haldamise üle. Hannoveri kuningriik liidendas hertsogkonna reaaluniooni ja hertsogkonna territooriumist, sealhulgas Odisheimist, sai osa uuest 1823. aastal loodud Stade ringkonnast.

* Aerofoto (mai 2012)Aerofoto (mai 2012)
* Luterlik St. Josse kirikLuterlik St. Josse kirik

Viited
------

1. ↑  Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Register of German municipalities (4th quarter 2022), vaadatud 12.02.2023.

Välislingid
-----------

* www.sietland.de


Cuxhaveni kreisi vallad

* Armstorf
* Belum
* Beverstedt
* Bülkau
* Cadenberge
* Cuxhaven
* Geestland
* Hagen im Bremischen
* Hechthausen
* Hemmoor
* Hollnseth
* Ihlienworth
* Lamstedt
* Loxstedt
* Mittelstenahe
* Neuenkirchen
* Neuhaus
* Nordleda
* Oberndorf
* Odisheim
* Osten
* Osterbruch
* Otterndorf
* Schiffdorf
* Steinau
* Stinstedt
* Wanna
* Wingst
* Wurster Nordseeküste
NLKP liikmepilet
**Evald Laprik** (30. jaanuar 1929 Kuivajõe vald, Harjumaa – 16. juuli 2017) oli eesti õpetaja, koolijuht ja sporditegelane.

Haridus
-------

1949. aastal lõpetas ta Türi Keskkooli. 1959. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi matemaatikaõpetajana. 1974. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli psühholoogia erialal.

Töö
---

1951. aastast töötas õpetajana. Aastatel 1953–1955 oli ta Võiera 7-klassilise Kooli direktor, 1956–1957 Vändra rajooni haridusosakonna juhataja. Aastatel 1958–1960 oli ta Räpina Keskkooli direktor, 1960–1972 Rapla Keskkooli direktor ning 1974–1989 C. R. Jakobsoni nimelise Viljandi 1. Keskkooli direktor.

Aastatel 1989–1990 oli ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi koolijuhtide kvalifikatsiooni tõstmise teaduskonna dekaan, 1990–1994 Eesti Hariduse Arenduskeskuse koolitusosakonna juhataja, 1994–1997 Viljandi maakonna haridusosakonna nõunik ja 1997–2002 koolituskeskuse Vilko juhataja.

Sporditegevus
-------------

1950. aastal võitis ta Eesti talvistel kergejõustiku esivõistlustel teivashüppes pronksmedali, aastatel 1952–1954 tuli teivashüppes spordiühingu Jõud meistriks.

Ta oli spordiühingu Jõud kergejõustikusektsiooni juht ning töötas ka kergejõustikukohtunikuna.

Ühiskondlik tegevus
-------------------

Ta oli Eesti Koolijuhtide Ühenduse asutajaliige ja hiljem auliige.

1999. aasta Riigikogu valimistel osales ta Eesti Koonderakonna nimekirjas, kuid ei osutunud valituks.

Aastatel 2002–2004 oli ta Eesti Pensionäride Erakonna juhatuse esimees.

Tunnustus
---------

* 1981 – Eesti NSV teeneline õpetaja
* 1986 – spordiühingu Jõud auliige
* 2001 – Valgetähe medaliklassi teenetemärk
* 2005 – Vabariigi Presidendi hariduspreemia

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti spordi biograafiline leksikon. Evald Laprik
2. ↑  Räpina Ühisgümnaasium. Direktorid
3. ↑  Evald Laprik on lahkunud. Raplamaa Sõnumid, 20/07/2017
4. ↑  Lahkus legendaarne koolijuht. Sakala, 19. juuli 2017
5. 1 2  In memoriam: Evald Laprik. Õpetajate Leht, 18. august 2017
6. ↑  Vabariigi Valimiskomisjon. Valimiste arhiiv
7. ↑  Eesti Pensionäride Erakond: olemasolevad parteid ei kaitse piisavalt eakate huve. Postimees, 9. august 2002
8. ↑  Eesti Päevaleht, 2. märts 2011
9. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 3818

Välislingid
-----------

* TLÜ Eesti Pedagoogika Arhiivmuuseum. Kärdla Keskkooli õpetaja Evald Teras (1985)
Lazăr Comănescu (aastal 2016)
**Lazăr Comănescu** (sündinud 4. juunil 1949 Horezus) on Rumeenia diplomaat ja poliitik. Ta oli 2008. aastal ja 17. novembrist 2015 kuni 4. jaanuarini 2017 Rumeenia välisminister.

Ta sündis 1949. aastal Horezus Vâlcea maakonnas. Ta õppis aastatel 1967–1972 rahvusvahelist kaubandust Bukaresti Majandusülikoolis. 1973. aastal täiendas ta ennast Sorbonne'is. Seejärel töötas õppejõuna Bukaresti Majandusülikoolis, 1982. aastal sai dotsendiks, 1983. aastal sai majandusteaduse doktori kraadi.

1990. aastal asus ta tööle Rumeenia välisministeeriumi. Aastatel 1998–2001 oli ta Rumeenia suursaadik NATO-s, aastatel 2001–2008 Rumeenia suursaadik Euroopa Liidu juures. 15. aprillist 2008 kuni 22. detsembrini oli ta Rumeenia välisminister (Călin Popescu-Tăriceanu valitsuses). 2009. aastal määrati ta Rumeenia suursaadikuks Saksamaal. 17. novembrist 2015 oli ta teist korda Rumeenia välisminister (Dacian Cioloșe valitsuses).

Isiklikku
---------

Lazăr Comănescu on abielus ja tütre isa. Lisaks rumeenia keelele valdab ta prantsuse, inglise, hispaania ja saksa keelt

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Adrian Cioroianu** | **Rumeenia välisminister**2008 | Järgnev**Cristian Diaconescu** |
| Eelnev**Bogdan Aurescu** | **Rumeenia välisminister**2015–2017 | Järgnev**Teodor Meleșcanu** |
Evakueerimistank BPz3 "Büffel"
Evakueerimistank T-34-T Tallinna lähedal
**Evakueerimistank** on tanki veermiku baasil ehitatud tehnilise evakueerimise ja -abi otstarbeline kergelt relvastatud soomusmasin.

Evakueerimistankid on tavaliselt varustatud tugeva tõmbejõuga vintsiga, millega on võimalik tõmmata liikumisvõimetult kinni jäänud lahingutehnikat vabale ja tugevale pinnasele. Samuti on reeglina varustuses võrdlemisi suure tõstejõuga kraana, mille abil on võimalik lahinguvälja vahetus läheduses läbi viia tehnilist teenindamist või oluliste osade (näiteks mootori) kiirvahetust. Evakueerimistankil on kinnitused, mis võimaldavad liikumisvõimetu roomik- või ratasmasina äravedu. Et võimaldada tehnilise abi ja evakuatsiooni agregaatide paigaldamist, puudub evakueerimistankil pöördtorn koos tanki põhirelvastusega. Tavaliselt piirdub relvastus kuulipildujaga ja suitsugranaadiheitjatega, mida kasutatakse enesekaitseks.

Evakueerimistanke kasutatakse, et lahingus rivist väljalöödud, kuid taastamiskõlblik või vähemalt varuosadeks kõlbav soomustehnika on kasulik tootmiskulutuste kokkuhoiuks, lahinguväljalt ära toimetada. Kuna see tegevus oli omakorda seotud sageli suure lahingulise ohuga ja nõudis tugevajõulist, maastikku läbivat abimasinat, hakati evakueerimistanke tootma tavaliste lahingutankide modifikatsioonidena.

Tänapäeval toodetakse evakueerimistanke praktiliselt kõigi tuntumate lahingutankide modifikatsioonina. Evakueerimistankid on peamiselt soomusväe remondiallüksuste relvastuses.

Ajalugu
-------

I Maailmasõja ajal brittide Mark IV „päästetank"

Vaata ka
--------

* Autokraana
* Pioneeritank
* Puksiirauto
* Roomikkraana
* Sillatank

Viited
------
**Lazo rajoon** on 2. järgu haldusüksus Venemaa Kaug-Ida föderaalringkonnas Primorje krai lõunaosas.

Loodus
------

### Geograafiline asend

Lazo rajoon asub Primorje krai lõunaosas Jaapani mere ääres.

### Reljeef

Rajooni reljeef on mägine, osa rajoonist hõlmab Sihhote-Alini mäestik. Umbes neljandiku rajoonist hõlmab Lazo looduskaitseala.

### Maavarad

Rajoonis on kulla leiukohti ja mineraalveeallikaid, kaevandatakse ka tina.

### Loomastik

Rajoonis on esindatud sellised haruldased imetajad nagu amuuri tiiger, amuuri goral, tähnikhirv, hiigelmets-karihiir, harilik pikktiib.

### Kliima

Lazo rajoonis on mussoonparaskliima külma kuiva talve ja sooja niiske suvega.

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.
2. ↑  Lazo looduskaitseala loomastik

Välislingid
-----------

* Rajooni administratsiooni koduleht