recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Agrément*** (prantsuse 'nõusolek, heakskiit') on diplomaadi ametlik eelnev aktsepteerimine vastuvõtva riigi valitsuse poolt selle riigi diplomaatilise korpuse liikmeks asumise kohta. Seda taotletakse vastuvõtva maa välisministeeriumilt tavaliselt isiku(te)le, kes lähetatakse sellesse riiki diplomaatilise passiga. Harilikult esitatakse ja antakse konfidentsiaalses kirjalikus vormis. Lähtudes rahvusvahelise diplomaatilise viisakuse normidest, tuleb vastus anda võimalikult lühikese aja jooksul. On välja kujunenud praktika, et *agrément* '​i küsitakse praktiliselt ainult diplomaatilise missiooni (saatkonna) juhile (suursaadikule), esitades tema kohta mõningaid eluloolisi andmeid.

2.–14. aprillil 1961 Viinis 81 riigi esindaja osavõtul toimunud rahvusvahelisel konverentsil võeti vastu riikidevahelise diplomaatilise suhtlemise põhiprintsiibid ja diplomaatilise puutumatuse vormid. 2018. aasta alguses oli selle konventsiooni ratifitseerinud 191 riiki, sealhulgas Eesti. Selle konventsiooni kohaselt ei ole vastuvõttev riik äraütlemisel kohustatud selle põhjusi esitama. Heade diplomaatiliste sidemetega riikide puhul on kombeks küsida ja saada nõusolek suulises vormis. Pärast heakskiidu saamist muutub diplomaat *persona grata* '​ks, mis tagab talle kõik diplomaatilise puutumatuse eelised.
Hakassia Vabariigi vapp
**Hakassia Vabariigi vapp** on Venemaa Föderatsiooni kuuluva Hakassia Vabariigi vapp.

Praegu kasutusel olev vapp on vastu võetud 14. juunil 2001.

Vapp kujutab endast hõbedast ümmargust kilpi, mille keskel paikneb punane ovaalne kilp rohelise äärisega (Hakassia naiste rahvuslik kaelaehe), selle ülemises osas on ümar sisselõige. Kilbil on kujutatud valget tiibadega, kuldsete piirjoontega lumeleopardi.
Kilpi kaunistavad külgedelt punaste varte ja roheliste lehtedega kase oksad. Alumises osas paikneb roheline kuusnurkne tahvel kollase äärisega, sellel on kuldne kiri "ХАКАСИЯ". Ülemises osas on aga päikesemärk. Päikesemärk on kuldne ring nelja teravikuga, mille sees on kaks hõbedast sõõri.

Punane kilp sümboliseerib amuletti, mis hoiab ja kaitseb rahvast. Samuti tähistab punane värv loodust ja selle elujõudu. Kilbil olev leopard pärineb iidsetelt koopajoonistelt, ning on mälestus esiaegadest. See sümboliseerib hinge, ideelisust, ustavust, otsekohesust ja mehisust. Päikesemärk sümboliseerib universumit, see on päikese ja valguse sümbol. Kase oksad on painutatud nii, et need lõppevad päikesemärgi juures ja tähistavad jumalikke jõude, millest said alguse mehed ja naised. Need on õnne, heaolu, külluse ja hüvangu sümbolid. Neli kaart okstes kehastavad aastaaegu. Vapi ümmargune kilp aga tähistab igavest eksisteerimist.

Vaata ka
--------

* Hakassia Vabariigi lipp
Kohtla-Järve poolkoksimäed, 2007
**Kohtla-Järve poolkoksimäed** on põlevkivi poolkoksi kuhjamisel tekkinud mäed Kohtla-Järve Järve linnaosa lääneosas. Lõunapoolse mäe kõrgus on 167,7 meetrit, see on ühtlasi Eesti kõrgeim tehismägi, ning põhjapoolse mäe kõrgus on 143 meetrit. Varem oli mäestik viie tipuga, mille kõrgus ulatus kuni 186 meetrini.

Põleng 2012. aastal
-------------------

2012. aasta juulis jõudsid ajakirjandusse teated, et Kohtla-Järve tehismäe sisemus on juba pikemat aega põlenud. Keskkonnaministeeriumi hinnangul ei tulenenud sellest tähelepanuväärset keskkonnaohtu, samas oli neis väidetes kaheldud. Augusti alguse seisuga ei olnud Keskkonnaministeerium jõudnud põlengu likvideerimise asjus kokkuleppele mäge sulgevate ehitusfirmadega Merko ja Rand & Tuulberg, kes mõlemad leidsid, et tegu on vääramatu jõuga ning seega pole põlengu kustutamine nende kohustus.

Põlengu asjaolude hindamist ja likvideerimist raskendas asjaolu, et taolisi poolkoksimägesid on maailmas vähe. Eestis on varem põlenud aheraine-, mitte poolkoksimäed, Saksamaal on aga põlenud kivisüsi, mitte põlevkivi.

Riigi tellimusel tehismäge uurinud geoloogi Erik Puura väitel ei põlenud mäes siiski üldse poolkoks. "Põlema ei läinud mäe peamised jäätmed, vaid kas kunagi nõlva sisse paigutatud jääkpõlevkivi või mingisugused muud põlevad tööstusjäätmed, mida sinna kunagi pandi," kommenteeris Puura põlengut Postimehele.

Viited
------

1. ↑  Maa-ameti reljeefikaart, vaadatud 23. mai 2016
2. 1 2 3 4  Nils Niitra "Kohtla-Järvel süttis Baltikumi suurim poolkoksimägi" Postimees, 28.07.2012

Välislingid
-----------

* "Tuhamägede sulgemine saab esimese rahasüsti" ERR, 08.11.2007
* Nils Niitra "Kohtla-Järvel süttis Baltikumi suurim poolkoksimägi" Postimees, 28.07.2012
* Karin Kangro "Ministeerium: poolkoksimäe põleng ei ohusta inimeste tervist" Postimees, 28.07.2012
* "Strandberg: põlevkivirämpsu põlengu varjamine meenutab Tšernobõli ja Fukushimat" Postimees, 28.07.2012
* "Kohtla-Järvel põleb juba mitu kuud Baltimaade suurim tuhamägi" ERR, 28.07.2012
* Ago Gaškov "Tuhamäe põleng võib ELi nõutavad sulgemistööd edasi lükata" ERR, 30.07.2012
* Nils Niitra "Tehismäe põleng teeb looduskaitsjad murelikuks" Postimees, 31.07.2012
* Rain Kooli "Erik Puura: põlevate tuhamägede jahtumine kestab aastasadu" ERR, 03.08.2012 (intervjuu Erik Puuraga)
**Tapa Sõnumed** oli ajaleht mis ilmus 17. oktoobril 1929 – 18. märtsil 1935 Tapal. Ajalehe asutaja, väljaandja ja vastutav toimetaja oli Adolf Rohusaar. Aastatel 1931–1932 oli tegevtoimetajaks Evald Tiits.

Algul ilmus 4-leheküljeline ajaleht korra nädalas, alates 1. septembrist 1931 hakkas ajaleht ilmuma juba kolm korda nädalas.

1932. aastal sattus Adolf Rohusaar aga majandusraskustesse ja 1. juulist 1932 andis oma lehe üle Jakob Loosalule, kes andis seda ajalehte välja aastatel 1932–1934. Edasi olid väljaandjateks E. Soosaar (1934) kus vastutavaks toimetajaks oli Valter Oldt (1934 nr.132–133) ja hiljem kirjastusühisus Trükk (1934–1935). Ajalehe toimetus asus Tapal mitmes eri kohas - Pikk tänav 31, Apteegi tänav 3 ja Jaama tänav 10.

Algul trükiti ajalehte Paides Ernst Hunti trükikojas, hiljem 1931 aastast Tallinnas AS-is "Eestimaa Trükikoda".

Viited
------

1. 1 2 3  Tapa vald - Ajalehe Sonumed ajalugu (vaadatud 14.01.2022)

Välislingid
-----------

* Tapa ajalehe Sõnumed ajaloost Tapa valla kodulehel
1813. aastal valminud katustatud sild Colossus Bridge üle  Schuylkilli jõe Philadelphia lähedal (John Rubens Smithi maal, 1835)
Colossus Bridge (Jacob J. Plocheri gravüür Thomas Birchi maali alusel, 1813)
**Colossus Bridge**, ka **Fairmounti sild**, ka **Fairmounti koloss**, ka **Upper Ferry Bridge**, ka **Lancaster Schuylkill Bridge**, oli üheavaline katustatud sild üle  Schuylkilli jõe Philadelphia lähedal. 

Sild oli omal ajal pikima sildega puidust sild Ameerika Ühendriikides.

Colossus Bridge rajati Philadelphia esimese püsisilla Permanent Bridge lähedale, viimane jäi 1,3 km allavoolu. Colossus Bridge'ist 10 km ülesvoolu jäi rippsild Schuylkilli kettsild.

Silla tarindus
--------------

Silla projekteeris ja ehitas aastatel 1812–1813 Louis Wernwag. Sild oli tarinduselt kaarsõrestiksild sildega 340 jalga (103,6 m). Tegemist oli katustatud puitsillaga, kus kaks paari puidust kaari oli seotud puitsõrestikuga, milles diagonaalseteks elementideks olid rauast vardad. See oli Ameerika Ühendriikides esimene puidust sõrestiksild, milles kasutati metallist vardaid. 

Sild hävis tulekahjus 1. septembril 1838.

Hilisemad sillad
----------------

1842. aastal ehitas Charles Ellet samas asukohas esimese trosskanduritega rippsilla Ameerika Ühendriikides (Fairmounti rippsild). Praegu asub seal 1965. aastal ehitatud Spring Garden Street Bridge.

Viited
------

1. 1 2 3  The Manual of Bridge Engineering. books.google.ee. Lk 15
2. ↑  Colossus Bridge. structurae.net

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Colossus Bridge** |

* Colossus Bridge. Thomas Birchi maal
**KOI-7** (vene keeles КОИ-7, Код Обмена Информацией, 7 бит) on vene keele kirillitsa tähestikule kohandatud ASCII 7-bitiline märgistik (standardid GOST 13052-74 ja 19768-74). Viimane sisaldab ka märgistikku KOI-8. Teiste kirillitsal põhinevate keelte jaoks oli kasutusel ka teisi märgistikke, näiteks kasutati Serbias YUSCII-d. 

* Märgileht Н0 vastab ühilduvuse tagamiseks US-ASCII märgistikule;
* Märgilehel Н1 on kõik ladina tähestiku tähed asendatud vastavate vene keele tähtedega;
* Märgilehel Н2 on säilitatud ladina tähestiku suurtähed, ladina tähestiku väiketähed on asendatud vastvate vene keele suurtähtedega.

KOI7 tähemärgid paiknevad järjekorras vastavalt ladina tähestikule: Ю А Б Ц Д Е Ф Г Х И Й К Л М Н О П Я Р С Т У Ж В Ь Ы З Ш Э Щ Ч Ъ

Eri märgilehti samaaegselt kasutada polnud võimalik ja nende ümberlülitamine toimus paljudel Nõukogude Liidus toodetud arvutitel üksnes riistvaralise lülitiga.

Vaata ka
--------

* ASCII
* Unicode
**Asulad Myanmaris**



---

**# A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y**

---

A
-

Aler - Amarapura - Ann - Athôk - Aungban - Aunglan - Ayadaw

B
-

Bagan - Bago - Bahtoo - Bawdwin - Bawlakhe - Beik - Bhamauk - Bhamo - Bilin - Bogale - Bôkpyin - Budalin - Bu-hku - Buthidaung

C
-

Chaisanu - Chauk - Chaung-Oo - Chaungzôn - Chaungtha - Chipwi

D
-

Dagôn Myothit - Daik-u - Dalet - Daletmay - Dalla - Danubyu - Dapain - Dawei - Dedayè

E
-

Einmè

F
-

Falam

G
-

Gangaw - Gôkteik - Gwa - Gyingyi - Gyobin-gauk

H
-

Haicin - Hakha - Hamyingyi - Hawhkam - Heho - Hinthada - Hkamti - Hkegu - Hlinebwe - Hmawbi - Homalim - Hopang - Hopim - Hopong - Hpa-an - Hpakant - Hpasawng - Hsa Möng Hkam - Hsenwi - Hsi-hkip - Hsihseng - Hsipaw - Hsum Hsāi - Htantapin - Htauk-kyan - Hti-pa-a-daw - Htonbo - Htoogyi

I
-

Indaw - Ingapu - Injangyang - Inma - Inntakaw - Innwa - Insein - Inywa

K
-

Kada - Kalaw - Kale - Kalewa - Kamaing - Kamarse - Kamma - Kanbalu - Kanbè - Kani - Kankyidaung - Kanpauk - Kanpetlet - Kanyutkwin - Kathar - Kathonepaw - Kawa - Kawphmu - Kawkhareik - Kawkhapon - Kawlin - Kawludo - Kawnglanghpu - Kawthoung - Kayan - Ke-hsi Mānsām - Kēng Tawng - Kengtung - Khemapyu - Kintut - Kin-u - Kon-Kyan - Kungyangôn - Kunhing - Kunlong - Kutkai - Kyaikkami - Kyaiklat - Kyaikmayaw - Kyaiktaw - Kyaikto - Kya-in Seikkyi - Kyan-gin - Kyaukkyi - Kyaukmè - Kyaukmyaung - Kyaukpadaung - Kyaukpyu - Kyaukse - Kyauksit - Kyauktaga - Kyauktan - Kyauktaw - Kyaunggôn - Kyawzan - Kyeintali - Kyephogyi - Kyitaungkan - Kyôndo - Kyong - Kyônkadun - Kyonpyaw - Kyu-hkök - Kyunchaung - Kyun-gôn - Kyunhla - Kyunzumyo - Kywèbwè

L
-

Labutta - Lahè - Lāi-hkā - Lamu - Langhko - Lashio - Launglôn - Lawksawk - Lawpita - Layshi - Ledaunggan - Lè-gya - Lehnya - Lemyethna - Letpadan - Lèwe - Loikaw - Loilèm - Loimwe - Lungler

M
-

Ma-ubin - Mabein - Machanbaw - Madauk - Madaya - Magway - Magyichaung - Mahlaing - Maliwan - Man-aung - Mān Hpāng - Mandalay - Mansi - Matupi - Maungdaw
**Mu‘āwīyah I** ehk **Mu‘āwīyah ibn Abī-Sufyān** (ka *Mu‘āwiyyah I* ehk *Mu‘āwiyyah ibn Abī-Sufyān*; araabia keeles معاوية بن أبي سفيان ;i 602–680) oli Umaijaadide dünastia teine kaliif Araabia Kalifaadis aastatel 661–680.

Aastatel 640–661 oli Muawiya Süüria asevalitseja ning sõdis pidevalt Bütsantsiga. Ta alistas moslemitele ka suure osa Kaukasusest. Omaijaadist kaliifi Uthmani ajal läks tal kõik hästi, kuid 656. aastal kaliifiks saanud Ali ibn Abu Talibiga tekkisid tal tõsised lahkarvamused. Kui Ali tahtis teda vallandada, algatas Muawiya kodusõja. Ali väed olid küll edukamad, kuid Muawiya liitlane Amr ibn al-As suutis korraldada läbirääkimised, mille tulemusel sai Muawiya endale õiguse kaliifikohale. Nii oli 660. aastal kalifaadis kaks kaliifi. Segase olukorra lõpetas aga haridžiitide tegevus, kes Ali tapsid ning Muawiyat haavasid. Et pärast Ali surma Muawiyale võrdset figuuri vastasrinnas ei leidunud, saigi ta üldtunnustatud kaliifiks. Ta viis riigi pealinna Damaskusesse, kus see oli 762. aastani.

Muawiyat on mõnikord peetud Araabia Kalifaadi kui riigi tegelikuks rajajaks, kuna tema ajal kujunesid konkreetne haldusaparaat, maksusüsteem ning kalifaadi keskusest Damaskusest sai tõeline valitsusasutustega pealinn. Muawiya oli osav poliitik, kes suutis sisepoliitilisi pingeid maandada ning välisvallutusi jätkata. Tema ajal ühendati kalifaadiga suur osa Kesk-Aasiast ja Põhja-Aafrikast.
**Damüls** on vald ja populaarne turismisihtkoht Austria Vorarlbergi liidumaal Bregenzi ringkonnas.

Damüls omab ka Euroopa kõige suurema lumesajuga omavalitsuse rekordit – keskmine on 9,3 m aastas.[*viide?*] 2006. aastal anti Damülsile nimetus "maailma lumiseim küla".[*viide?*]

Geograafia
----------

Damüls külgneb Bregenzerwaldi, Großwalsertali biosfäärikaitseala, Laternsertali ja kõigi teiste Vorarlbergi ringkondadega (Bludenz, Feldkirch ja Dornbirn). 

Kõige kuulsam mäetipp piirkonnas ja paljude jalutuskäikude eesmärk Damülsist on Damülser Mittagsspitze (2095 m).

Ajalugu
-------

1300. aasta paiku põgenesid walserid vaesuse ja põllumajandusmaa puudumise tõttu. Neil lubati asuda Vorarlbergi, Tirooli lääneossa ja Graubündenisse. 1313. aastast alates oli Damüls asustatud walserite poolt. Sel ajal oli ülemkohus (Damüls ja Fontanella) sõltumatu - Damülsi elanikud ühinesid vastutasuks Montfortidega, et sõja korral olla "oda ja kilbiga".

Kultuur
-------

Vorarlbergi **FIS Skimuseum Damüls** pakub teekonda läbi Vorarlbergi suusatamise 100-aastase ajaloo. Lisaks ajaloolistele ja haruldastele mäesuusatamise mudelitele näidatakse ka suusahüppega seotud objekte.

**St. Nikolause** kirik võtab silmapaistva koha Damülsi mägikülas. Selle küla harmoonilise maastiku määrab suuresti see silmatorkav kirik.

Selles piirkonnas on paljud vanad traditsioonid endiselt elus ja edukalt ning see väljendub tüüpilises murdes, mida siiani räägitakse. Autentsele eluviisile aitab kaasa ka traditsiooniliste rõivaste ("Tracht") kandmine pidulikel päevadel.

Damüls suvel
**Alpi rändkarjatamisti**, ehk mäginiidukultuuri, harrastatakse endiselt Damülsis. See tähendab, et põllumehed viivad oma veised kohtadesse, kus on toitu. Sõltuvalt aastaajast vahetavad veised lautu mitu korda aastas. Alpi rändkarjatamine on saksa keeles "Dreistufenwirtschaft" (sõna otseses mõttes "kolmefaasiline majandus"), kuna mägikarjamaid hallatakse kolmes etapis. See on piirkonna praeguse loodusliku ja kultuurilise maastiku ning Vorarlbergi traditsioonilise juustutootmise alus. UNESCO kuulutas *Dreistufenwirtschafti* Bregenzerwaldis 2011. aastal immateriaalseks kultuuripärandiks.

Damülser Mittagsspitze ja Damüls/Mellau suusapiirkond

Turism
------

Tänu Damülsi ja Mellau kahe suusapiirkonna liitmisele 2010. aastal loodi Bregenzerwaldi suurim suusapiirkond ja üks suurimaid suusapiirkondi Vorarlbergis: Damüls-Mellau suusapiirkond. Piirkond on tuntud lume rohkuse poolest.

Viited
------

1. ↑  Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Bregenzi ringkonna vallad

* Alberschwende
* Andelsbuch
* Au
* Bezau
* Bildstein
* Bizau
* Bregenz
* Buch
* Damüls
* Doren
* Egg
* Eichenberg
* Fußach
* Gaißau
* Hard
* Hittisau
* Höchst
* Hohenweiler
* Hörbranz
* Kennelbach
* Krumbach
* Langen bei Bregenz
* Langenegg
* Lauterach
* Lingenau
* Lochau
* Mellau
* Mittelberg
* Möggers
* Reuthe
* Riefensberg
* Schnepfau
* Schoppernau
* Schröcken
* Schwarzach
* Schwarzenberg
* Sibratsgfäll
* Sulzberg
* Warth
* Wolfurt
Vapp
**Halberstadti vürstkond** (saksa keeles *Fürstentum Halberstadt*) oli Saksa-Rooma riigi osariik, mida valitses Brandenburg-Preisimaa. See asendas Halberstadti piiskopkonda pärast ilmalikustamist aastal 1648. Selle pealinn oli Halberstadt. Aastal 1807 tehti vürstkonnast Vestfaali kuningriigi osariik või piirkondlik keskus. Aastal 1815 taastati Preisimaa kuningriigile kõik suveräänsed õigused vürstkonna üle.

Ajalugu
-------

Vastavalt Vestfaali rahule aastal 1648 ilmalikustati endine piiskopkond Halberstadti vürstkonnaks ning anti üheskoos Magdeburgi, Mindeni ja Camminiga Brandenburgi kuurvürstile Friedrich Wilhelmile kompensatsiooniks Ees-Pommeri eest, mis Brandenburgi-Pommeri konflikti järelkajana tuli loovutada Rootsile. Lepingu üle pidas läbirääkimisi Friedrich Wilhelmi esindaja Joachim Friedrich von Blumenthal, kes nimetati selle eest Halberstadti esimeseks ilmalikuks kuberneriks.

Halberstadt, *Dompropstei*.
Äsjaloodud Halberstadti vürstkond koosnes territooriumist ümber ajalooliste Osterwiecki ja Halberstadti linnade, endisest Anhalt-Ascherslebeni vürstkonnast, endisest Regensteini krahvkonnast, sealhulgas Heimburgi loss ja Falkensteini krahvkond. Derenburgi isandkond liideti aastal 1701, Hasserode omandati Stolberg-Wernigerodelt aastal 1714 ning pärast Viini kongressi aastal 1815 omandas Halberstadti vürstkond Schaueni parunkonna ja Hessenrode isandkonna. Kaotatud territooriumid olid Weferlingen, mille kuningas Friedrich I loovutas aastal 1703 oma nõole Christian Heinrichile, Hohensteini krahvkonna alljaotus umbes samal ajal ja aastal 1727 Stolberg-Wernigerodele jäetud Stapelburg.

Halberstadti vürstkond lõpetati vastavalt 1807. aasta Tilsiti rahule, mis järgnes Preisimaa kaotusele Neljanda koalitsiooni sõjas. Selle territoorium muutus Napoleoni nukuriigi Vestfaali kuningriigi osaks tema noorema venna Jérôme alluvuses. Pärast prantslaste lõplikku kaotust Waterloo all taastati vürstkond aastal 1815 Preisimaa alluvusse ja liidendati aastal 1817 uude Saksimaa provintsi. Preisimaa Hohenzollerni monarhid jätkasid enda Halberstadti vürstideks kutsumist aastani 1918.
Cercamoni elulookirjeldus teksti eel teatab, et ta oli huglaar Gascogne'ist (*ioglars de gascoingna*). BnF MS 12473 fo 119
Cercamoni kujutis initsiaalil 13. sajandi käsikirjalises laulukogumikus BnF MS 854 fo 133
**Cercamon** (oksitaani hääldus [seɾkɔˈmun]; tegutses u 1135–1145) oli üks varasemaid trubaduure. Teda peetakse *planh* '​i, tentsooni ja võib-olla ka sirventeesi juurutajaks trubaduuriluulesse; tema pastorellidest pole ükski säilinud.

Eluloolist
----------

"Cercamon" tähendab oksitaani keeles maailmarändurit, trubaduuri päris nimi ja igasugused eluloolised andmed on teadmata. Arvatud on, et ta võis olla Gascogne'ist pärit meelelahutaja, kes enamiku ajast teenis Guillaume X d'Aquitaine'i ja võib-olla Eble II de Ventadorni õukondades, kuid tema nimi võib vihjata tema sagedasele ringirändamisele.

Looming
-------

Säilinud on seitse teksti, mille autorsus on kindlalt talle omistatud, umbes kaheksa teksti on oletatava autorsusega, kuid ühtegi tema meloodiat pole teada. Kaasaegsete teadete järgi olevat kuulsad olnud tema pastorellid, kuid selles žanris pole Cercamonilt ühtegi säilinud teksti. Teda on peetud Marcabru õpetajaks, kuid pigem saab Cercamoni tekstide varal oletada, et ta õppis palju Marcabrult, samuti Guillaume IX d'Aquitaine'ilt. Cercamoni stiil on malbe ja selge (*trobar leu*), tema teemad keskenduvad tõelisele armastusele, mida luuletaja eristab abielurikkumisega seotud armastusest.

Viited
------

1. ↑  Cercamon. - Encyclopedia of medieval literature (via deacademic.com)

Välislingid
-----------

Cercamon: Complete Works. - trobar.org
**Neitsi galaktikaparv** ehk **Virgo galaktikaparv** (inglise keeles *Virgo Cluster*) on galaktikaparv, mille kese on Neitsi tähtkujus umbes 54 miljoni valgusaasta kaugusel.

Parve kuulub 1300–2000 galaktikat. Enamik parve kuuluvaid galaktikaid on kääbusgalaktikad, kuid sellesse kuulub ka suuri spiraal- ja elliptilisi galaktikaid. Neitsi galaktikaparv on Kohaliku Superparve massiivseim element ja moodustab selle südamiku. Neitsi galaktikaparv asub Kohaliku Lehe (kuhu kuulub ka meie Linnutee tähesüsteem) keskmest 17 megaparseki (55 miljoni valgusaasta) kaugusel. Parve heledaim galaktika on Messier 49 ja üks suuremaid galaktikaid on Messier 87.

Mitu parve kuuluvat heledamat galaktikat, sealhulgas Messier 87, avastati 1770. aastate lõpus ja 1780. aastate alguses ning Prantsuse astronoom Charles Messier lisas need oma kataloogi. Messier kirjeldas leitud galaktikaid kui tähtedeta udukogusid ning nende tõeline olemus avastati alles 20. sajandil.

Mitmed galaktikaparve liikmed on vaadeldavad väiksemate teleskoopidega. Selgel ööl on näiteks 15 cm avaga teleskoopi kasutades parvest vaadeldavad umbes 160 galaktikat.

Vaata ka
--------

* Markariani kett

Viited
------

1. ↑  "Hubble ACS images of Virgo Cluster galaxies: NGC 4660, NGC 4458, IC 3506, and VCC 1993". *NASA Hubble Site*. Vaadatud 17. veebruar 2020.
2. 1 2  "Virgo Cluster". *Universe Today*. Vaadatud 17. veebruar 2020.
3. 1 2  "Virgo Cluster". *Messier Objects*. Vaadatud 17. veebruar 2020.
Sir George Strong Nares
Laev Challenger
Briti polaarekspeditsiooni laev Alert Robesoni väinas Beechey neeme lähedal
**Sir George Strong Nares** (24. aprill 1831 Abergavenny – 15. jaanuar 1915 Surbiton) oli Briti mereväeohvitser (admiral) ja polaaruurija.

Briti kapteni William Henry Narese poeg George Nares sündis Llansenseldis Abergavenny linna lähedal Monmouthshire'is.

Esimese polaaruurimise kogemuse sai ta Sir Edward Belcheri ekspeditsioonil laeval Resolute aastatel 1852–1854 Sir John Franklinit otsides. 

Hiljem osales ta ekspeditsioonil põhjapoolusele laevadel Discovery ja Alert aastal 1875. Selle ekspeditsiooni käigus oli ta esimene, kes läbis väina Ellesmere saare ja Gröönimaa vahel põhja suunas Lincolni mereni. See väin sai nime tema auks. Sel ajal oli populaarne teooria, et selline marsruut viib avatud Polaarmerre, mis on jääst vaba piirkond pooluse ümber, aga Nares leidis ainult jääga kaetud kõnnumaad.

George Strong Narese auks said nime Narese väin, Narese mägi ja Narese järv Kanadas Yukonis.
"**The Fool on the Hill**" on ansambli the Beatles laul, mille kirjutas ja esitas Paul McCartney (ametlikult vormistati kaasautoriks ka John Lennon). Laul salvestati 1967. aastal plaadile "Magical Mystery Tour" ning kõlas ka samal aastal valminud samanimelises filmis.

See kirjeldab üksildast "narri", keda ei hinnata, kuid kes on tegelikult tark. McCartney võrdles laulu peategelast biitlitele suurt mõju avaldanud Maharishi Mahesh Yogiga.

Eriti laia leviku sai laul 1968. aastal ansambli Sérgio Mendes & Brasil '66 esituses, mil see jõudis bossanoovana mitme edetabeli esikümnesse. Seda on esitanud veel paljud muusikud ja ansamblid, nagu Vera Lynn (1969), Björk Guðmundsdóttir (1977), John Williams (1982), Aretha Franklin (2007) ja Eurythmics (2014).

Eesti keelde tõlkis laulu 1993. aastal Heldur Karmo, kes pani sellele pealkirja "Narr kõrgel mäel". Karmo tõlkes salvestas laulu 2009. aastal Mart Mardisalu plaadil "Kui su hing on noor! Maestrole".

Laul on andnud pealkirja Gillian Lynne'i balletile (1976), Matt Ruffi romaanile (1988) ja Toomas Raudami kuuldemängule (1998).

Välislingid
-----------

* Alan W. Pollack's Notes on "The Fool on the Hill"
* Heldur Karmo tõlge
* Toomas Raudami kuuldemäng ERRi arhiivis
**The Fleur de Lys** (algselt **Les Fleur de Lys** /ongi kirjaveaga/) oli Southamptonist pärit Briti ansambel. Bänd tegutses aastail 1964–1969. Bändi muusika jäi stiililt biidi ja psühhedeelse rocki vahepeale ning seda hakati hiljem nimetama *freakbeat*. Bändi koosseis muutus sageli, ainus püsiv liige oli trummar Keith Guster. Bändis mängisid aegade jooksul Pete Sears (tegi kaasa mitmel varasemal Rod Stewarti albumil ning oli Jefferson Starshipi asutajaliige), Gordon Haskell (mängis hiljem King Crimsonis), Phil Sawyer (hiljem Spencer Davis Groupis), Bryn Haworth, Frank Smith, Danny Churchill, Alex Chamberlain, Tony Head, Tago Byers ja Tim "Chris" Andrews.

Singlid
-------

* 1965 - "Moondreams" (Petty) / "Wait For Me" (Page) - (Immediate IM 20, kui Les Fleur de Lys)
* 1966 - "Circles" (Townshend) / "So Come On" - (Immediate IM 32)
* 1966 - "Mud In Your Eye" / "I've Been Trying" (Mayfield) - (Polydor 56124)
* 1967 - "I Can See a Light" / "Prodigal Son" - (Polydor 56200)
* 1968 - "Gong With the Luminous Nose" (Haskell) / "Hammer Head" (Haskell) - (Polydor 56251)
* 1968 - "Stop Crossing That Bridge" (Dee, Potter) / "Brick by Brick (Stone by Stone)" (Dee, Potter) - (Atlantic 584 193)
* 1969 - "(You're Just A) Liar" (Haworth, Potter) / "One Girl City" - (Atlantic 584 243)
***Cerebrospinal Venous System*** (lühend **CSVS**) on Tobinicki ja Vega pakutud termin, millega kirjeldatakse selgroogsetel loomadel veenisüsteemi seda osa, mis koosneb omavahel ühenduses olevast venoosurgete ja veenipõimikutega, kuid veeniklappideta peaaju veenisüsteemist (inglise keeles *cerebral venous system*) ja seljaaju veenisüsteemist (*vertebral venous system*, *VVP*).

CSVS-i anatoomia ja ainulaadne loomus on kinnitust leidnud mitmete tänapäevaste süstetehnikate, röntgen- ja magnetresonantstomograafia piltidega.

W. F. Herlihy (1947) meelest läheb CSVS-i tunnistamine vastuollu William Harvey tsirkulatsioonikontseptsiooniga.

Süsteemi osad (osaline)
-----------------------

### Peaaju veenisüsteem

See süsteem koosneb koljusisestest veenidest, kõvakestaurgetest (*sinus durae matris*) (nt korgasurgetest *sinus cavernosus*) ja silmaveenidest.

### Seljaaju veenisüsteem

Süsteem koosneb lülisamba veenidest ja põimikutest.

Ajaloolist
----------

1543. näitas Andreas Vesalius, et veenid väljuvad seljaajust. See leidis kinnitust hiljem 1555 ka Sylviuse poolt.

Pea- ja seljaaju veenisüsteemide anatoomiliste ühenduste esmakirjeldajaks 1819. aastal peetakse Prantsuse arsti Gilbert Breschet'd, kes olevat seljaaju veenisüsteemist kuulnud oma õpetajate Chaussier' ja Dupuytreni käest.

Selle veenikompleksi füsioloogilise tähtsuse ja osaluse metastaaside levikus (eesnäärmevähi metastaseerumine seljaajju) kirjeldajaks 1940. aastal peetakse anatoomiaprofessorit Oscar V. Batsonit.

Viited
------

1. ↑  Tobinick E, Vega CP. The cerebrospinal venous system: anatomy, physiology, and clinical implications. Lühikokkuvõte, MedGenMed. 2006 Feb 22;8(1):53. veebiversioon (vaadatud 22.06.2014) (inglise keeles)

Kirjanduslikud allikad
----------------------

* Zippel KC, Lillywhite HB, Mladinich CR. New vascular system in reptiles: anatomy and postural hemodynamics of the vertebral venous plexus in snakes. Lühikokkuvõte, J Morphol. 2001 Nov;250(2):173-84. veebiversioon (vaadatud 22.06.2014) (inglise keeles)
* Narendra Nathoo, Elizabeth C. Caris, Judith A. Wiener, Ehud Mendel, History of the Vertebral Venous Plexus and the Significant Contributions of Breschet and Batson, 7. juuni 2011, Congress of Neurological Surgeons, veebiversioon (vaadatud 22.06.2014) (inglise keeles)

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Cerebrospinal Venous System seisuga 22.06.2014.*
Nejc Skubic 2012. aastal NK Domžale särgis
**Nejc Skubic** (sündinud 13. juunil 1989 Kranjis) on Sloveenia jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Türgi kõrgliiga klubis Konyaspor ja Sloveenia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Sloveenia klubis NK Interblock, mille põhimeeskonnas debüteeris ta Sloveenia kõrgliigas 2007. aastal.

2011. aasta juulis sõlmis ta lühiajalise lepingu Rumeenia kõrgliiga klubiga Galați Oțelul. 2012. aastal naasis ta Sloveenia kõrgliigasse, liitudes NK Domžalega, kus mängis kuni 2015. aastani.

Alates 2016. aastast on ta mänginud Konyasporiga. 2017. aastal võitis ta klubiga Türgi karikavõistlused ja superkarikafinaali. Superkarikafinaalis İstanbul Başakşehiri vastu realiseeris Skubic penaltiseerias otsustava penalti ja lõi superkarikafinaalis Beşiktaşe vastu esimesel lisaminutil penaltist Konyaspori 2:1 võiduvärava.

Sloveenia jalgpallikoondises debüteeris Skubic 2016. aastal. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 16. oktoobril 2018 UEFA Rahvuste Liiga mängus Küprose vastu.

Saavutused
----------

Interblock
* Sloveenia karikas: 2007–08, 2008–09

Konyaspor
* Türgi karikas: 2016–17
* Türgi superkarikas: 2017
George Tupou V (2011)
**George Tupou V** (kroonprintsina **Sia'osi Taufa'ahau Manumata'ogo Tuku'aho Tupou**; 4. mai 1948 – 18. märts 2012) oli Tonga kuningas.

Ta oli kuningas Taufa'ahau Tupou IV vanem poeg. Kroonprintsiks määrati ta 4. mail 1966 ja ta tõusis troonile pärast ametivande andmist 11. septembril 2006, oma isa surmapäeval. George Tupou V kroonimispidustused algasid 30. juulil 2008, ametlik kroonimistseremoonia leidis aset sama aasta 1. augustil.

Ta omandas põhihariduse Šveitsis ja keskhariduse Uus-Meremaal Aucklandis. Seejärel õppis ta Oxfordi ülikoolis ja Sandhursti kuninglikus sõjaväeakadeemias.

Aastatel 1979–1998 oli ta Tonga välisminister. Ta tegutses ka ärimehena ning tal oli nii Tongal kui välismaal suured ärihuvid.

Tal ei olnud abikaasat ega seaduslikke lapsi. Tal oli 11 aastat noorem vend ja kaks õde, kellest üks kõrvaldati troonipärilusjärjestusest. 1974 sai ta väljaspool abielu tütre 'Ilima Lei Fifita Tohi, kellel polnud troonipärimise õigust: Tonga kuningaks tohivad saada üksnes seaduslikust abielust sündinud.

Mõned päevad enne oma kroonimist juulis 2008 teatas kuningas, et kavatseb loobuda senisest absolutistlikust valitsemisstiilist ja laiendada saareriigis demokraatiat.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Tāufa'āhau Tupou IV** | **Tonga kuningas**2006–2012 | Järgnev**Tupou VI** |
**Lembit Muiste** (**Lembit Mädasson**; 23. aprill 1921 Tarvastu vald, Viljandimaa – 10. november 1994) oli eesti metsateadlane.

Ta sündis Viljandimaal Tarvastu vallas Pata talu kuuelapselises peres. 1935. aastal lõpetas ta Ämmuste algkooli ning 1941. aastal Viljandi 2. Keskkooli. 1942. aasta veebruaris astus ta Tartu ülikooli põllumajandusteaduskonna metsaosakonda. Õpingud katkestas 1944. aasta veebruarimobilisatsioon. Muiste võttis osa sõjategevusest Narva jõe ääres piirikaitseüksuse koosseisus. Ametliku versiooni järgi oli ta tol ajal aga hoopis kodutalus, see võimaldas jätkata õpinguid ülikoolis. 1946. aasta alguses võeti ta põllumajandusteaduskonda tööle vanemlaborandina.

Ta õppis Tartu ülikooli põllumajandusteaduskonna metsaosakonnas ja metsandusteaduskonnas 1942–1947 (lõpetas). 1958 cand. biol (Uurimusi Kagu-Eesti männikultuurpuistutes).

Ta oli 1946–1947 Tartu ülikooli metsakorralduse kateedri vanemlaborant, 1947–1951 assistent, 1951–1956 Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsakasvatuse kateedri assistent, 1956–1964 vanemõpetaja, 1964–1994 dotsent. 

Ta töötas pikka aega Eesti Põllumajanduse Akadeemias õppejõuna ning juhendas kokku 150 üliõpilastööd.

Isiklikku
---------

Tema poeg on Põllumajandusülikooli õppejõud, tehnikakandidaat Peeter Muiste.
**Lembit Pihlak**, (7. veebruar 1921 Tallinn – 3. märts 2006 Tallinn) oli Eesti laskesportlane ja Eesti NSV harrastuspurilendur.

Ta lõpetas 1940 Tallinna 5. Keskkooli. Sportima hakkas ta koolipäevil, 1939 teenis välja Eesti Laskurliidu erimeistri märgi. 

Purilennuga tegeles Lembit Pihlak aastast 1954 Ülo Keeduse, Illar Linki ja Hugo Abrami juhendamisel. Ta tuli 1961, 1963 ja 1964 purilennus Eesti meistriks. 1964. aastal püstitas Lembit kaheistmelisel purilennukil kaks Eesti absoluutset rekordit: kõrgus 4150 m ja kõrguse juurdevõtt 3500 m. 1963–1971 oli ta Eesti NSV Purilennuspordiföderatsiooni (spordiliit) presiidiumi esimees. Lembit töötas 1952–80 ETKVL-i autobaasis ja tööstusettevõttes Orto. Lembit Pihlak on tegutsenud purilennukohtunikuna ja -instruktorina , on Ridali Lennuklubi auliige.

Viited
------

1. ↑  Lembit Pihlak EE Eesti Entsüklopeedia

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Foto Rahvusarhiiv
* Pool tundi noorte spordisõprade klubis. Purilennukid. ERR Arhiiv
* "... esimesed NSV Liidu purilennu meistersportlased Eestis" Spordileht nr. 59, 24. juuli 1964,
**Deeva**, ka ***deva*** (sanskriti ja paali keeles देव, *Deva* ‘taevalik’, 'jumalik', 'täiuslik';  hiina keeles 天人, *tiān rén*; jaapani keeles 天, *ten*) on india mütoloogias, hinduismis, jainismis ja budismis üleloomulik olend, jumalus.

Veedades jagunesid jumalad deevadeks ehk *sura*’deks ja asurateks. Hiljem omistati deevadele kõrgem ja asuratele madalam positsioon ning ainult sõna "deeva" hakkas tähistama jumalaid. 

Deevad asuvad justkui teistes dimensioonides ja pole tajutavad; nad võivad olla loodusjõudude või seletamatute nähtuste personifikatsioonid, nagu haldjad, kaitsevaimud vmt, näiteks mõisteti Jaapani šintoismis neid kui kamisid.

Budism
------

Deevad budismis ei ole igavesed ega surematud. Nad ilmuvad, kaovad ja taaskehastuvad vastavalt oma karmale sansaaras, kuid nendes ei kehastu arhetüüpsed jumalad. Deevad budismis võivad eksida, teha rumalusi, vihastuda ja armukadetseda, eriti madalamates ihade valdades (*kāma-loka*). Inimolenditest erinevad ihade valla deevad peamiselt oma ajaliste ja ruumiliste dimensioonide ja võimete poolest. 

Paali kaanoni tekstides võib "deeva" tähendada nii üleloomulikku olendit, olekut budistlikus kosmoloogias (*devaloka*) kui ka sellele vastavat teadvuse seisundit (*jhāna*).

Taaskehastumist deevana peetakse heaks, ehkki ka deevad on sansaara olendid ja alluvad karma seadustele.

Budistlikus kosmoloogias võib deevadel olla kuju, aga nad võivad olla ilma kujuta. Nende asukoht (*devaloka*) kolmikilmas võib olla nii vormitutes kui ka vormidega maailmades, kus viibivadki üksnes deevad – ilma vajaduste, tahtmiste ja soovideta – aga deevad on ka ihade vallas koos oma ihade, tahtmiste ja soovidega. Ihade valla madalamates olekutes, kuues olemasolu valdkonnas, viibivad *trāyastriṃśa* ja *cāturmahārājikā* deevad, neist allapoole jääb aga juba inimeste maailm ja õnnetud olekud.

Vaata ka
--------

* Budistlik kosmoloogia

Viited
------

1. ↑  Monier Monier-Williams, A Sanskrit-English Dictionary" Etymologically and Philologically Arranged to cognate Indo-European Languages, Motilal Banarsidass, lk 492. – Indoeuroopa keeltes pärineb sellest sõnatüvest veel mitmeid üleloomulikele olenditele viitavaid mõisteid, vrd *deus*, *divine*, *devil* etc.
2. ↑  *Deva* on sanskritis meessoost olend, tema naissoost ekvivalent on *Devi*.
3. ↑  Iraani mütoloogias toimus see vastupidi.
4. ↑  The Devas (About Jhāna)
Deva Sutta (AN 9:39).
5. ↑  Ida mõtteloo leksikon: deva.

Välislingid
-----------

* Palikanon.com: Deva.
**Lembit Roots** (2. mai 1931 Viljandi – 20. detsember 1993 Tartu) oli eesti mehaanikateadlane.

Elulugu
-------

Lõpetas 1949 Viljandi 2. Keskkooli, 1954 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika osakonna, oli 1958–1960 aspirant, füüsika-matemaatikakandidaat (1963, TRÜ), väitekiri "Об устойчивости пластинок различной формы". Oli 1954–1955 TRÜ teoreetilise mehaanika kateedri assistent, 1955–1958 ja 1960–1970 vanemõpetaja, 1970–1992 dotsent, 1993 rakendusmatemaatika instituudi dotsent.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: elastsusteooria, hüdromehaanika. 46 teadustrükist.

Teoseid
-------

* Valitud küsimusi teoreetilisest mehhaanikast. 4. Analüütiline mehhaanika. Tartu 1963
* Teoreetiline mehaanika (kaasautor Ü. Lepik). Tallinn 1971
* Kõrgem matemaatika (kaasautor). Tartu 1981
* Diferentsiaal- ja integraalarvutus (kaasautor E. Sakkov). Tartu 1994

Isiklikku
---------

Ta oli silmapaistev Eesti maletaja.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 387; II, 153.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on deflatsioonist majanduses; deflatsioonist geoloogias vaata artiklit Tuulekanne.* |

---

**Deflatsioon** on inflatsiooni vastandprotsess. Selle käigus raha väärtus suureneb, mis väljendub hindade alanemises. Seetõttu saab sama rahakoguse eest rohkem osta.

Deflatsiooni ei tohi segi ajada disinflatsiooniga, mille käigus raha väärtus langeb endistviisi, ainult väiksema kiirusega.

Harilikult eelistavad valitsused deflatsioonile kerget inflatsiooni. Deflatsioon paneb raskemasse olukorda laenuvõtjad, kellel tuleb tagasi maksta reaalhindades rohkem, ja soosib raha väljalaenajaid. Kuna ka sukasääres seisva raha väärtus suureneb, siis ei soosi deflatsioon majanduse arengut ning tekitab töötust.[*viide?*]

Deflatsiooni saab valitsus tekitada, korjates raha käibelt ära, ja pidurdada, lastes käibele katteta raha.

Erinevalt hüperinflatsioonist ei ole maailmas kunagi esinenud hüperdeflatsiooni. Põhjuseks on näiteks asjaolu, et käibiva raha kogust on raske vähendada, kui sellega ei kaasne töötajate palkade vähenemine, aga palku vähendada on keeruline.

Eestis on kerget deflatsiooni aeg-ajalt esinenud suvekuudel, juhul kui toidukaubad odavnevad ja muud hinnad püsivad endisel tasemel.
Etnograafilise Žemaitija ala
**Žemaitija** (žemaidi keeles *Žemaitėjė*; nimetatud ka *Žemaitia*) on ajalooline ja etnograafiline piirkond Leedu lääneosas Žemaitija kõrgustikul. Muust Leedust eraldatud jõgederohke Kesk-Leedu madalikuga.

Suuremad keskused: Šiauliai, Telšiai, Leedu ajaloolises piirkonnas Žemaitijas elasid balti hõim žemaidid.

Žemaitija 1662. aastal Leedu, Vene ja Žemaitija Suurvürstiriigis

Žemaitija ajalugu
-----------------

Kuni 1795. aastani moodustas Žemaitija Leedu, Vene ja Žemaitija Suurvürstiriigis eraldiseisva haldusüksuse/osa (leedukeelse nimega *Žemaičių seniūnija*).

Žemaitija 14. sajandi lõpul. Putzgers Historischer Schul-Atlas (1877)
Žemaitija valitsejad enne Leedu suurvürstiriigi loomist (vürstid; leedu keeles *kunigaikštis*):

* Gvinšbuntas 11. sajand
* Kiernus (Kernius) 11. sajand
* Kukowoyt 11. sajand
* Montvilas 10?? – 1070
* Vykintas 11. - 12. sajand
* Trobius (Trabus) 1??? - 1268 (või 1267)
* Roman 1268 (1267) - 1270
* Narimontas 1270 - 12??

Välislingid
-----------

* Žemaitija.lt
* 
* Žemaidikeelne vikipeedia
**Keisuke Honda** (jaapani keeles 本田 圭佑 *Honda Keisuke*; sündinud 13. juunil 1986 Settsus) on Jaapani jalgpallur, poolkaitsja. Ta mängib Leedu kõrgliiga klubis Sūduva.

2010. aastal valiti ta Jaapani aasta jalgpalluriks.

Koondisekarjäär
---------------

Debüüdi Jaapani rahvuskoondises tegi Honda 22. juunil 2008 mängus Bahreini vastu. Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 27. mail 2009 mängus Tšiili vastu.

2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste esimeses alagrupimängus 14. juunil lõi ta värava mängus Kameruniga ning viimases alagrupimängus 24. juunil värava mängus Taaniga.

2011. aasta Aasia meistrivõistluste teises alagrupimängus lõi ta penaltist värava mängus Süüriaga. Jaapan jõudis turniiril finaali, kus alistati Austraalia tulemusega 1:0 ning tuldi Aasia meistriks. Honda valiti lisaks turniiri parimaks mängijaks ja turniiri sümboolsesse koosseisu.

2013. aasta FIFA konföderatsioonide karikavõistluste teises alagrupimängus 19. juunil lõi ta värava mängus Itaaliaga.

2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste esimeses alagrupimängus 14. juunil lõi ta värava Elevandiluuranniku vastu mängides.

2015. aasta Aasia meistrivõistluste esimeses alagrupimängus 12. jaanuaril lõi ta penaltist värava mängus Palestiinaga, teises alagrupimängus 16. jaanuaril penaltist värava Iraagi ja viimases alagrupimängus 20. jaanuaril värava Jordaania vastu.

2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste alagrupimängus 24. juunil lõi ta värava Senegali vastu. Honda sai sellega esimeseks jaapanlaseks, kes on löönud värava kolmedel maailmameistrivõistlustel. Pärast maailmameistrivõistlusi teatas ta koondisekarjääri lõpetamisest.

2008. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Jaapani olümpiakoondisse.

Saavutused
----------

VVV-Venlo
* Eerste Divisie: 2008–09

CSKA Moscow
* Premjer Liga: 2012–13
* Venemaa karikas: 2010–11, 2012–13
* Venemaa superkarikas: 2013

Milan
* Supercoppa Italiana: 2016

Viited
------

1. ↑  "Ivory Coast stage World Cup fight back to see off Japan". Guardian. 15.6.2014. Vaadatud 11.7.2017
2. ↑  "Jaapan tuli Senegali vastu kahel korral kaotusseisust välja". sport.err.ee. 24.6.2018. Vaadatud 24.6.2018
3. ↑  "Japan's Honda & Hasebe announce retirement". goal.com. 4.7.2018 Vaadatud 20.10.2018

Välislingid
-----------

 Keisuke Honda – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Jaapani koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Kawashima
* 2 Ueda
* 3 Shoji
* 4 Honda
* 5 Nagatomo
* 6 Endo
* 7 Shibasaki
* 8 Haraguchi
* 9 Okazaki
* 10 Kagawa
* 11 Usami
* 12 Higashiguchi
* 13 Muto
* 14 Inui
* 15 Osako
* 16 Yamaguchi
* 17 Hasebe (c)
* 18 Oshima
* 19 H. Sakai
* 20 Makino
* 21 G. Sakai
* 22 Yoshida
* 23 Nakamura
* Treener: Nishino

 | Jaapan |
**Hendrikhansu oja** (ka **Sarja oja**) on oja Sakala kõrgustiku lõunaosas, Viljandi maakonnas Mulgi vallas, Halliste jõe vasakpoolne lisajõgi.

Oja pikkus on 20,5 km (koos lisaharudega 21,4 km), valgla pindala 39,6 km², langus 35,5 m ja lang 1,73 m/km. Oja saab alguse 73,5 m kõrgusel Läti piiri ligidal Laatre külas ja suubub 38 m kõrgusel Vana-Kariste ja Sarja küla piiril Veelikse – Vana-Kariste tee ligidal vasakult poolt Halliste jõkke 60 km kaugusel selle suudmest. Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.

Ojale on Veelikse küla keskuses paisutatud Veelikse järv, samuti asub Veeliksel oja kaldal kaitsealune Vaida paljand. Sarja külas on ojale paisutatud Hendrikhansu järv, mille kaldal asuvad kaitsealused Hendrikhansu paljandid ja koopad.

Viited
------

1. 1 2 3  Hendrikhansu oja / Sarja oja keskkonnaportaalis (vaadatud 01.04.2017)
2. ↑  Hendrikhansu oja / Sarja oja Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 01.04.2017)

Välislingid
-----------

* Hendrikhansu oja / Sarja oja keskkonnaportaalis
* Hendrikhansu oja / Sarja oja Eesti looduse infosüsteemis
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Holland |
|  |
| 1. ring | 1948 | Pool-raskekaal |
|  |
| Kuld | 1947 | Pool-raskekaal |

**Henk Quentemeijer** (eesnimi ka **Heinrich**, **Hendrik** või **Hennie**; perekonnanimi ka **Quentemeyer**; 1. jaanuar 1920 Rheine – 22. aprill 1974 Sydney) oli Hollandi poksija.

Quentemeijer osales Euroopa eest ühe korra poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) maavõistlusel USA Kuldkinda-turniiri võitjate meeskondadega ja kaotas 1947. aastal oma kohtumise Chicagos.

Quentemeijer osales poolraskekaalus (kuni 80 kg) 1948. aasta Londoni olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise hilisemale pronksmedalivõitjale Mauro Cíale (Argentina) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Quentemeijer võitis poolraskekaalus (kuni 80 kg) 7. Euroopa meistrivõistlustel (Dublin, 1947) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks.

Quentemeijer poksis juulist kuni augustini 1938 Hollandi Indias (praegu Indoneesia) kaks kohtumist elukutselisena. Teadmata põhjustel pole tema neid elukutselisena kohtumisi arvestatud ning ta sai edasi poksida ka harrastajana. Ta poksis uuesti detsembrist 1948 kuni märtsini 1955 elukutselisena ning pidas üldse kokku 10 kohtumist, millest võitis 7 (neist 2 nokaudiga) ja kaotas 3 (neist 1 nokaudiga) kohtumist.

Isiklikku
---------

Henk Quentemeijeri vennad Bennie, Frits, Rudie ja Willie olid samuti tuntud Hollandi poksijad. Neile püstitati Enschede linna (enamik vendi sündis seal) 1995. aastal ühine mälestussammas.

Viited
------

1. ↑  1947. aasta Euroopa - USA Kuldkinda-võistlused. Tulemused inglise keeles
2. ↑  14. suveolümpiamängude poksivõistlus. London 1948. Tulemused inglise keeles
3. ↑  7. Euroopa meistrivõistlused poksis. Dublin 1947. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Henk Quentemeijer saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Henk Quentemeijer saidil BoxRec
**Kuutõverohi** (*Polygonatum* Mill.) on taimede perekond liilialiste sugukonnast.
Kuutõverohu perekonda kuulub 55 liiki ja neist 5 kasvab Euroopas.

Levila
------

Harilik kuutõverohi
Suuremad levilad on Põhja-Ameerika ja Edela-Hiina metsad ning mäed. Eestis levinud liigiks on harilik kuutõverohi (*Polygonatum odoratum*), esineb ka mitmeõielist kuutõverohtu (*Polygonatum multiflorum*). Aedades kasvatatakse kultuurtaimena aed-kuutõverohtu (*Polygonatum x hybridum*).

Kirjeldus
---------

50–70 cm kõrgused maapinna lähedalt püstised varred lõppevad kaarjalt. Vartel asuvad hajusalt ovaalsed lehed. Lehekaenlais ripuvad väikesed valged või rohekasvalged kelluka- või torukujulised õied. Mõned liikide õied on lõhnavad. Viljad punased või sinakasmustad ja kergelt mürgised. Kuutõverohud paljunevad pikkade ja jõuliste risoomidega. 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kuutõverohi** |

Muid liike
----------

* *Polygonatum biflorum* – kaheõieline kuutõverohi
* *Polygonatum canaliculatum* – hiid-kuutõverohi
* *Polygonatum hookerii* – Hookeri kuutõverohi
* *Polygonatum humile* – madal kuutõverohi
* *Polygonatum × hybridum* – aed-kuutõverohi
* *Polygonatum verticillatum* – männas-kuutõverohi
**Elle Tarik** (neiuna **Elle Kaarna**, 10. juuni 1938 Uhmardu küla, Kudina vald – 16. märts 2014 Kobratu küla, Tartu vald) oli eesti raamatukogundustegelane, Tartu Linnaraamatukogu direktor 1975–1983. 

Tarik sündis tollasel Tartumaal, praegusel Jõgevamaal popsi peres ning õppis Vedu algkoolis, Tartu II Keskkoolis ja Tartu Kunstliku Vedelkütte Tehnikumis. Raamatukogundust õppis ta 1961–1964 Viljandi Kultuurharidustöö Koolis ja 1964–1969 Eduard Vilde nim. Tallinna Pedagoogilises Instituudis. Ta käis ka õppereisidel Soome ja Rootsi raamatukogudes.

1956–1961 töötas Tarik põllutöölisena Miina Härma nimelises kolhoosis, 1961–1964 oli Tartu külanõukogu sekretär, 1964–1966 Vedu, Nabala ja Kokora külaraamatukogu juhataja. 1968–1975 Tartu Rajooni Keskraamatukogu metoodik.

1966–1968 Nikolai Gogoli nimelise (alates 1987. aastast Oskar Lutsu nimelise) Tartu Linna Keskraamatukogu vanemraamatukoguhoidja, 1975–1983 direktor, 1983–1988 metoodikaosakonna juhataja. 1988. aastal rajas Tarik Tartu Linnaraamatukogu väliseesti kirjanduse osakonna (2004–2021 väliseesti ja vanema raamatu osakond), kus töötas surmani. 

Elle Tariku direktoriks oleku ajal avati muusikasektor Lydia Koidula nimelises harukogus (1976), avati Annelinna harukogu (1977) ja valmis keskkogu juurdeehitis (1980). 

Tarik avaldas ajakirjanduses, Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu (ERÜ) aastaraamatutes ja kogumikes erialaseid artikleid, koostas ja toimetas kaks ERÜ aastaraamatut (1989 ja 2009) ning oma raamatukogu väljaandeid. Ka esines ta ettekannetega konverentsidel ja seminaridel. 

Elle Tarik oli Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu taasasutajaliige (1988) ja juhatuse liige (1989–1993), Eesti Kirjanduse Seltsi liige (1994) ja Karl Ristikivi Seltsi (2002) liige. Ta oli ka Eesti NSV Raamatuühingu liige (1974–1996) ning Eestimaa Looduse Fondi toetajaliige.

Tunnustus
---------

* 1974 rinnamärk "Eesti NSV kultuuritöö eesrindlane"
* 1989 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane
* 1991 Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu aastapreemia
* 2002 Valgetähe medaliklassi teenetemärk
* 2006 Eesti Kirjanduse Seltsi auliige
* 2011 Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu auliige
* 2013 Kultuuriministeeriumi tänukiri

Välislingid
-----------

* Eesti raamatukogunduse biograafiline andmebaas
* Elle Tarikuga kirjandusest ja elurõõmust
* In memoriam: Elle Tarik