recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Tallinna vapimärk
**Tallinna vapimärk** on Tallinna linna autasu, mis antakse füüsilistele isikutele linnapoolse erilise austusavaldusena. Tallinna vapimärgi kavalerid kuuluvad Tallinna Aukodanike Kogusse.

Ajalugu
-------

Tallinna vapimärki antakse alates 1997. aastast. Selle on kujundanud Priit Herodes.

Teenetemärgi kirjeldus
----------------------

Tallinna vapimärk
Vapimärk koosneb kahest teineteise peale paigutatud käppristist. Alumine rist on sinine, pealmine pikem ja kitsam rist on valge ja selle keskmes asub valge vääriskivi (teemandi asendaja). Risti kohal on Tallinna täisvapp.

Vapimärgi tagaküljele on graveeritud märgi number ja märgi andmise aasta. Märk on valmistatud hõbedast, viimistletud kulla ja kuumemailiga.

Teenetemärgi andmine
--------------------

Vapimärk võidakse anda Eesti kodanikele või välismaalastele. Välismaalaste all mõeldakse nii välisriigi kodanikke kui ka kodakondsuseta isikuid. Vapimärgi andmise otsustab linnavolikogu. 
Vapimärgi annab autasustatavale kätte linnapea üldjuhul Tallinna Raekojas.

Teenetemärgi kandmine
---------------------

Vapimärgi kandmise õigust tõendab vastav tunnistus, mis kirjutatakse alla linnapea poolt ja antakse kätte koos vapimärgiga. Autasustatute nimed kantakse Tallinna vapimärkide kavaleride raamatusse.

Vapimärki kantakse linnalipu värvides muareesiidist õlalindi küljes vasakul puusal. Meeste õlalindi laius on 105 mm ja naiste õlalindi laius on 64 mm. Originaalsuuruses vapimärgi asemel võib kanda vapimärgi miniatuuri, rosetti või lindilõiget.

Tallinna vapimärgi kavalerid
----------------------------

Tallinna vapimärgi miniatuurmärk
* 1997 Neeme Järvi
* 1998 Jaan Kross
* 1999 Eri Klas
* 2000 Veljo Tormis
* 2002 Olev Subbi
* 2003 Dmitri Bruns
* 2004 Heinz Valk
* 2005 Olga Kistler-Ritso
* 2006 Lennart Meri, Mati Hint
* 2007 Ita Ever, Jüri Kuuskemaa, Edgar Savisaar
* 2008 Urmas Ott
* 2009 Arnold Rüütel, Jüri Uppin
* 2010 Ellen Niit, Eino Baskin
* 2011 Arvo Pärt
* 2012 Toomas Vitsut
* 2013 Lauri Leesi
* 2014 Mati Kaal
* 2015 Kuno Areng, Merike Martinson
* 2016 Harri Lumi, Raimo Pullat
* 2017 Elmo Nüganen, Jaan Tammsalu
* 2018 Tarmo Soomere, Tiina Mägi
* 2019 Boris Dubovik, Aleksei Turovski
* 2021 Vaino Väljas
* 2022 Leelo Tungal, Vladimir Zelenski, Lilia Laul-Gontšarenko (Eesti Punase Risti Tallinna seltsi koordinaator, endine ELKNÜ Tallinna Oktoobri Rajoonikomitee esimene sekretär ja EKP Tallinna Linna Mererajooni Komitee sekretär)
* 2023 Tõnu Kaljuste
* 2024 Raine Karp

Vaata ka
--------

* Tallinna teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Vaino Väljas saab Tallinna vapimärgi, ERR uudised, 28.04.2021

Kirjandus
---------

* Tallinna põhimääruse muutmine. Tallinna Linnavolikogu 8. aprilli 1999. a määrus nr 9. Elektrooniline Riigi Teataja
* Tallinna päeval tuleb kokku Aukodanike Kogu. 14.05.2009

Välislingid
-----------

* Vapimärgi kavalerid Tallinna kodulehel
**Vassõl Stus** (ukraina keeles Василь Семенович Стус) (6. jaanuar 1938 – 4. september 1985 Permi oblast) oli ukraina luuletaja, dissident ja poliitvang. Ukraina kangelane (2005, postuumselt). 

Uskumise eest ukraina kultuuri säilitamise ning arendamise vajalikkusesse langes ta Nõukogude diktatuuri repressioonide alla, tema looming keelati ja hävitati osaliselt ning ta ise mõisteti pikaks ajaks vangi erirežiimiga poliitvangilaagrisse Perm-36, kus ta 47-aastasena suri. Eesti poliitvangi Enn Tarto arvates tema kambrikaaslane tapeti. 

Tema poeg Dmytro Stus (sündinud 15. novembril 1966 Kiievis) on Ukraina kirjanik, kirjanduskriitik ja toimetaja, Tarass Ševtšenko nimelise Ukraina Rahvusmuuseumi peadirektor (alates jaanuarist 2012), Tarass Ševtšenko nimelise riikliku preemia laureaat.

Kirjandus
---------

* Вахтанг Кіпіані. *Справа Василя Стуса. Збірка документів з архіву колишнього КДБ УРСР*. Вид-во Vivat, 2019.


1. ↑   PIRET TARTO ⟩ Navalnõile sai saatuslikuks jalutuskäik, Enn Tarto oli samas surma suus, Postimees, 16. veebruar 2024
**Radom** on maakonna õigustega linn Poolas Masoovia vojevoodkonnas, Radomi maakonna halduskeskus (ei kuulu ise maakonna koosseisu). Asub Varssavist 100 km lõuna pool. 

Linn on asutatud 1340. aastal.

Enne Teist maailmasõda elas Radomis palju juute. 1931. aasta rahvaloenduse andmetel moodustasid juudid 32,3% Radomi elanikest. Saksa okupatsiooni ajal koondati juuditest elanikkond Radomi getosse. 

Radomis on 13. sajandil ehitatud gooti stiilis katedraal.

Radomis toimub igal teisel aastal Poola suurim lennundusnäitus Radom Air Show.

Suurimad Radomi spordiklubid on jalgpalliklubi Radomi Radomiak, korvpalliklubi Rosa Radom ja võrkpalliklubi Czarni Radom.

Sõpruslinnad
------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Slovakkia Banská Bystrica, Slovakkia
* Läti Daugavpils, Läti
* Hiina Huzhou, Hiina
* Rumeenia Ploiești, Rumeenia
* Saksamaa Magdeburg, Saksamaa
 |  | * Bulgaaria Stara Zagora, Bulgaaria
* Hispaania Talavera de la Reina, Hispaania
* Taiwan Taoyuani vald, Taiwan
* Ukraina Ternopil, Ukraina
* Leedu Vilniuse rajoon, Leedu
 |

Seoses 2022. aasta veebruaris alanud Venemaa sissetungiga Ukrainasse arvas Radom sõpruslinnade hulgast välja Venemaa linna Ozjorõ ja Valgevene linna Homieli.

Vaata ka
--------

* Radomi lennujaam
* Radomi linnus
* Radomi geto

Viited
------

1. ↑  , vaadatud 5.10.2022.
2. ↑

Välislingid
-----------

* Radomi koduleht

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Radom** |

Masoovia vojevoodkonna vapp
Masoovia vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Ostrołęka |
Płock |
Radom |
Siedlce |
Varssavi (Warszawa)   

**maakonnad:** Białobrzegi |
Ciechanów |
Garwolin |
Gostynin |
Grodzisk Mazowiecki |
Grójec |
Kozienice |
Legionowo |
Lipsko |
Łosice |
Lääne-Varssavi maakond |
Maków |
Mińsk |
Mława |
Nowy Dwór Mazowiecki |
Ostrołęka |
Ostrów Mazowiecka |
Otwock |
Piaseczno |
Płock |
Płońsk |
Przasnysz |
Przysucha |
Pruszków |
Pułtusk |
Radom |
Siedlce |
Sierpc |
Sochaczew |
Sokołów |
Szydłowiec |
Żuromin |
Zwoleń |
Żyrardów |
Węgrów |
Wołomin |
Wyszków
**Päri mõis** (saksa keeles *Kattentack*) oli rüütlimõis Kullamaa kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne maakonda Lääne-Nigula valda.

Mõisat mainiti esimest korda 1450. aastatel. Mõisa kahekorruseline varaklassitsistlik peahoone ehitati 18. sajandi lõpul. Tänapäeval on peahoone varemetes. Mõisas alustas 1851. aastal tegevust kool (tahvli järgi mõisahoone varemetel).

Mõis on kuulunud: Uexküllidele, Bergidele, Pistohlkorsidele, Löwenitele, Rosenthalidele, Maydellidele.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Päri mõis (Kullamaa) Eesti mõisaportaalis (vaadatud 29.10.2015)
2. ↑  Päri mõis (Kullamaa khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis

Välislingid
-----------

* Päri mõis (Kullamaa) Eesti mõisaportaalis
* Päri mõis (Kullamaa khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis

Kullamaa kirik
Kullamaa kihelkond

**Kirik**: Kullamaa  

**Mõisad**: Jõgisoo mõis | Kasenurme mõis | Kalju mõis | Kohatu mõis | Koluvere mõis  | Kuijõe mõis | Käända mõis | Kääsla mõis | Kütke mõis | Leevre mõis | Leila mõis | Liivi mõis | Loodna mõis | Luiste mõis | Maidla mõis | Ohtla mõis | Piirsalu mõis | Päri mõis | Sipa mõis | Sooniste mõis | Suure-Kullamaa mõis | Teenuse mõis | Tolli mõis | Ubasalu mõis | Vaikna mõis | Väike-Kullamaa mõis
**Eduard Einmann** (23. jaanuar 1913 Laukna, Läänemaa – 27. oktoober 1982 Tallinn) oli eesti graafik ja maalikunstnik.

Aastast 1928 õppis ta Riigi Kunsttööstuskoolis ja lõpetas kooli 1934. aastal maali erialal. Aastal 1938 jätkas õpinguid Riigi Kõrgemas Kunstikoolis, lõpetas selle 1941 dekoratsioonimaali erialal. Mobiliseeriti Punaarmeesse. Teise maailmasõja ajal võttis Jaroslavlis osa Eesti Nõukogude Kunstnike Kollektiivi tegevusest ning osales näitustel Moskvas ja Jüriöö ülestõusu 600. aastapäeva juubelinäitusel.

Aastatel 1944–1948 töötas Tartu Riiklikus Kunstiinstituudi õppejõuna, 1948–1951 direktorina. Oli 1950–1956 Eesti NSV Kunstnike Liidu esimees, 1957–1963 juhatuse sekretär. Aastast 1963 vabakunstnik.

Einmann viljeles portreemaali. 1950. aastatel lõi natuuritruid tööliste, talupoegade, teadlaste ja kunstiinimeste portreejoonistusi. Hiljem hakkas kasutama sügavtrükitehnikaid. 1970. aastatel viljeles realistlikku portree- ja maastikumaali. Loomingulistelt reisidelt Armeeniasse, Ukrainasse, Usbekistani, Egiptusse, Itaaliasse ja Tadžikistani tõi kunstnik kaasa hulgaliselt eksootilisi tüüpe kujutavaid joonistusi ja maale.

1958. aasta Brüsseli maailmanäitusel olid väljas Einmanni teosed "Vana kalur" ja "Tütarlapse portree".

Isikunäitused
-------------

* 1956 Tallinna Kunstihoones
* 1973 Tallinna Kunstihoones
* 1973 Moskvas
* 1978 Tallinna Kunstisalongis

Tunnustus
---------

* 1947 Nõukogude Eesti preemia loominguliste töö eest Jaroslavli kollektiivi liikmena Suure Isamaasõja ajal
* 1948 Nõukogude Eesti preemia portreede sarja "Põlevkivi kaevurid stahhaanovlased" eest
* 1951 Eesti NSV teeneline kunstitegelane
* 1958 valiti NSV Liidu Kunstide Akadeemia korrespondentliikmeks
* 1973 Eesti NSV rahvakunstnik

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Omakäeline elulugu. Kunstnike kirjad, vastused ankeedile. Maal A-P. EKMA.136.13.5.2
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib 1992. aastal sündinud jalgpallurist; 2001. aastal sündinud jalgpalluri kohta vaata artiklit João Pedro (sündinud 2001).* |

---

João Pedro (2012)
**João Pedro Geraldino dos Santos Galvão** (sündinud 9. märtsil 1992 Ipatingas) on Brasiilia-Itaalia jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Grêmio.

Ta alustas klubikarjääri Brasiilia klubis Atlético Mineiro, mille põhimeeskonnas debüteeris ta Brasiilia kõrgliigas 2010. aastal.

2010. aasta augustis sõlmis ta lepingu Itaalia kõrgliigaklubiga Palermo. Hooaja 2010–11 esimeses pooles pääses ta Palermo meeskonnas väljakule neljas mängus, sh vaid ühes Itaalia kõrgliiga mängus. 2011. aasta jaanuaris läks ta laenule Portugali kõrgliigaklubisse Vitória Guimarães. Hooajal 2011–12 mängis ta Palermost laenul Uruguay kõrgliigaklubis Peñarol.

2012. aasta juulis naasis ta Brasiilia kõrgliigasse, sõlmides lepingu Santosega. 2013. aasta juulis siirdus ta Portugali kõrgliigaklubisse Estoril. Hooajal 2013–14 lõi ta Portugali kõrgliigas kaheksa väravat.

2014. aasta augustis sõlmis João Pedro lepingu Itaalia kõrgliigaklubiga Cagliari. Hooajal 2019–20 tegi ta oma parima hooaja Itaalia kõrgliigas, lüües 18 väravat. Hooaja 2020–21 alguses sai ta klubi meeskonna kapteniks. 2022. aastal langes Cagliari Itaalia kõrgliigast välja.

2022. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Türgi kõrgliigaklubiga Fenerbahçe. 2023. aasta augustis läks ta üheks aastaks laenule Grêmiosse.

2009. aastal tuli João Pedro Brasiilia kuni 17-aastaste koondisega Lõuna-Ameerika omavanuste meistriks. Samal aastal osales ta koondisega noorte maailmameistrivõistlustel, kus langeti välja juba alagrupiturniiril. 24. märtsil 2022 debüteeris ta MM-i valikmängus Põhja-Makedoonia vastu.

2017. aastal sai ta abielu kaudu Itaalia kodakondsuse.

Saavutused
----------

Santos
* Recopa Sudamericana: 2012

Cagliari
* Serie B: 2015–16

Fenerbahçe
* Türgi karikas: 2022–23

Grêmio
* Campeonato Gaúcho: 2024

Viited
------

1. ↑  "Ailemize hoş geldin Joao Pedro Geraldino Dos Santos Galvao". *www.fenerbahce.org* (türgi). Vaadatud 21. juulil 2022.
2. ↑  "Non solo Farias: anche Joao Pedro diventa italiano" (itaalia). BlogCagliariCalcio1920.net. 25. märts 2017. Vaadatud 30. augustil 2021.
**Rūdolfs Balcers** (sündinud 8. aprillil 1997 Liepājas) on Läti jäähokimängija, kes mängib Šveitsi kõrgliigaklubis ZSC Lions ründajana vasakäärel.

Ta alustas klubikarjääri Norras. Norra kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2013–14 Stavanger Oilersi meeskonnas. Hooajal 2014–15 lõi ta Norra kõrgliigas kaheksa väravat ja andis 13 väravasöötu. 2015–16 põhiturniiril lõi ta 15 väravat. Sama hooaja väljalangemismängudes lõi ta kuus väravat ja tuli Oilersiga Norra meistriks.

2015. aastal valis San Jose Sharks ta NHL-i *draft* '​is 142. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus Balcers mängima 2016. aastal, mängides esmalt ühe hooaja Western Hockey League'i (WHL) klubis Kamloops Blazers. Ta lõi hooajal 2016–17 WHL-is 40 väravat, millega oli uustulnukatest suurim väravakütt.

2017. aasta juulis sõlmis ta Sharksiga kolmeaastase lepingu. Hooajal 2017–18 mängis ta Sharksi noorteklubis San Jose Barracuda American Hockey League'is (AHL). 2018. aastal valiti Balcers AHL-i tähtede mängule.

2018. aasta septembris siirdus Balcers Ottawa Senatorsi. Hooaja 2018–19 esimeses pooles mängis ta AHL-i klubis Belleville Senators. NHL-is debüteeris ta Ottawa Senatorsi meeskonnas 5. jaanuaril 2019 mängus Minnesota Wildi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is oma järgmises mängus 6. jaanuaril Carolina Hurricanesi vastu. Hooajal 2018–19 sai Balcers NHL-is kirja viis väravat ja üheksa väravasöötu.

Hooaja 2020–21 esimeses pooles mängis ta taas Stavanger Oilersi koosseisus Norra kõrgliigas. 2021. aasta jaanuaris naasis Balcers Sharksi juurde. Sharksi meeskonnas lõi Balcers NHL-is esimese värava 20. veebruaril 2021 mängus St. Louis Bluesi vastu. Hooajal 2021–22 tegi ta NHL-is oma seni resultatiivseima hooaja (11+12).

2022. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu NHL-i klubiga Florida Panthers. 14 mänguga sai Balcers Panthersi meeskonnas kirja kaks väravat ja kaks väravasöötu, kuid Panthers loobus pärast seda temast. Seejärel liitus ta Tampa Bay Lightningiga. Lightningi meeskonnas sai Balcers mängida vaid kolm mängu, suurema osa ülejäänud hooajast mängis ta Lightningi tütarklubis Syracuse Crunch AHL-is.

2023. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu ZSC Lionsiga.

Läti jäähokikoondise koosseisus võitis Balcers 2023. aasta maailmameistrivõistlustel pronksmedali. Ta on osalenud veel kolmedel maailmameistrivõistlustel (2018, 2019 ja 2022).

Viited
------

1. ↑  "Ottawa Senators complete most important trade in rebuild". National Hockey League. 13.9.2018. Vaadatud 20.4.2021
2. ↑  "Sharks Claim Forward Rudolfs Balcers off Waivers". NHL.com. 12.2.2021. Vaadatud 20.4.2021
3. ↑  "Panthers agree to terms with Rudolfs Balcers on a one-year contract". Florida Panthers. 14. juuli 2022. Vaadatud 14. juulil 2022.
4. ↑  "Panthers place F Balcers on waivers". The Sports Network. 11. november 2022. Vaadatud 11. novembril 2022.
5. ↑  "Lightning claim Balcers off waivers from Panthers". *The Sports Network*. 12. november 2022. Vaadatud 12. novembril 2022.
6. ↑  "Lions sign Rudolfs Balcers" (saksa). ZSC Lions. 4. juuli 2023. Vaadatud 4. juulil 2023.

Välislingid
-----------

* Rūdolfs Balcers NHL.com lehel
* Rūdolfs Balcers hockeydb.com lehel
**Juveniilne idiopaatiline artriit** (lühend **JIA**), ka **juveniilne reumatoidartriit** või **lapseea reumaatiline liigesepõletik** on laste ja noorte krooniline haigus, mille tunnuseks on pikaajaline liigesepõletik. "Idiopaatiline" tähendab, et haiguse põhjust ei teata, ja "juveniilne" viitab sellele, et haigusnähud tekivad enne 16-aastaseks saamist.

Juveniilne idiopaatiline artriit on levinuim artriidi vorm lastel ja noorukitel. See on mittenakkuslik autoimmuunhaigus, mis kestab kauem kui 6 nädalat. Kõige sagedamini haigestuvad lapsed vanuses 7-12. See erineb märgatavalt täiskasvanute artriidist ja teistest lapseea artriidi vormidest.

Liigesepõletik avaldub valu, paistetuse, liikumispiiratusena. Haiguse algusjärgu sümptomid võivad olla sellele haigusele mittespetsiifilised, näiteks uimasus, vähenenud füüsiline aktiivsus, kehv isu. Esimene äratuntav sümptom võib olla lonkamine. Võivad esineda ka gripilaadsed sümptomid. Põhiline kliiniline sümptom on püsiv paistetus liigese ümber, sagedamini põlve-, randme- või hüppeliigesel. Oluline sümptom on ka valu. Tavaline on hommikune liigese jäikus ja valulikkus, mis päeva jooksul leeveneb.

Igal aastal põeb seda haigust üks laps tuhandest.

#### Vaata ka

* Süsteemne juveniilne idiopaatiline artriit
*
**Harald Vellner** (***Wellner***) (*pseudonüümid Ajaleheneeger, Boheme, leheneeger, Piibeleht*; 2. märts 1893 Palupera, Valgamaa – 2. märts 1970 Älvsjö, Stockholm, Rootsi) oli Eesti ajakirjanik, Estonia teatri näitejuht ja lavastaja.

Harald Vellner sündis Vanamõisas Palupera vallas Tartumaal ja õppis Otepää kihelkonnakoolis, õppis keeli ning osales Peterburis ja Helsingis ajakirjanduskursustel. 

Ajakirjanikutööd alustas 1913 Tartu ajalehtedes Meie Aastasada ja Tartu Päevaleht, selle kõrvalt töötas Estonia teatris dramaturgi ja lavastajana. Aastatel 1915–1917 oli Estonia dramaturg ja lavastaja. 1917–1918 töötas ajalehe Sakala peatoimetajana. 1918. aastal oli Eesti Päevalehe peatoimetaja Peterburis. Aastatel 1919–1938 oli Vaba Maa toimetuses päevauudiste osakonna toimetaja, kus arvustas peamiselt Tallinna teatreid. Oli Eesti Ajakirjanike Liidu esimees 1927–1928. 

Draamastuudio teatrikoolis õpetas teatriajaloo kursust ja töötas kuni 1939. aastani ka Esto-Muusika äris. 1939 siirdus Soome ajalehe Helsingin Sanomat juurde, kus tegi kaastööd Skandinaavia ja Inglise ajakirjandusväljaannetele. 1940. aastal oli Harald Vellner üks Soome kaitsepolitsei Valpo infoallikas, kes informeeris 21. juuni 1940 meeleavalduse organiseerijatest.

1944. aastal kolis Rootsi, kus tegi arhiivitööd ja kaastööd Eesti Päevalehele.

Harald Vellner on maetud Stockholmi Metsakalmistule.

Lavastused
----------

* Jerome K. Jerome "Võõras" (1915)
* Vilho H. Vellner "Metsakuningas" (1916)

Viited
------

1. ↑  "Eesti biograafiline andmebaas ISIK". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. märts 2016.
2. ↑  "Valgamaa kodulooline andmebaas ISIK – VELLNER, HARALD". Vaadatud 18.03.2020.
3. ↑  Endel Susi (2012). *Vana-Otepää muinasajast tänapäevane*. Pärnu. Lk 203.
4. ↑  Pekka Erelt (20. september 2007). "Kameeleonist spioon". *Eesti Ekspress*. Vaadatud 18.03.2020.
5. ↑  "Kultuurimälestiste riiklik register – Vellner (Wellner), Harald". Vaadatud 18.03.2020.
**Michael Raffl** (sündinud 1. detsembril 1988 Villachis) on Austria jäähokimängija, kes mängib Šveitsi kõrgliigaklubis Lausanne HC ründajana vasakäärel.

Aastatel 2005–2011 mängis Raffl kuus hooaega Austria kõrgliigaklubis EC VSV ning pärast seda kaks hooaega Rootsi esiliigaklubis Leksands IF.

Hooajal 2013–14 suundus ta mängima Põhja-Ameerikasse, liitudes Philadelphia Flyersiga. Hooaja 2020–21 lõpus mängis ta Washington Capitalsis. 2021. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Dallas Starsiga. NHL-is oli tema resultatiivseim hooaeg 2015/16, mil ta lõi 13 väravat ja andis 18 väravasöötu. Hooaeg varem sai ta kirja 21 väravat, kuid selle kõrvale vaid seitse väravasöötu.

2022. aasta augustis sõlmis ta kaheaastase lepingu Lausanne'iga.

Austria jäähokikoondise koosseisu on Raffl kuulunud 2014. aasta taliolümpiamängudel ning kuutel maailmameistrivõistlustel.

Viited
------

1. ↑  "Michael Raffl joins Lausanne HC" (prantsuse). Lausanne HC. 4. august 2022. Vaadatud 4. augustil 2022.

Välislingid
-----------

 Michael Raffl – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Michael Raffl NHL.com lehel
* Michael Raffl hockeydb.com lehel
Aavo Mölder, 2012
**Aavo Mölder** (sündinud 30. märtsil 1944 Vasulas) on eesti põllumajandusjuht ja poliitik.

Ta lõpetas aastal 1959 Tartu 10. 7-klassilise Kooli, aastal 1962 Väimela Põllumajandustehnikumi ja aastal 1963 Tartu 3. Töölisnoorte Keskkooli. Aastal 1968 lõpetas ta zootehnikuna Eesti Põllumajanduse Akadeemia, aastal 1971 kaitses ta tööga "Veiste käitumine suurfarmide tingimustes" põllumajanduskandidaadi väitekirja.

Ta oli aastatel 1971–1976 Tartu näidissovhoosi Vorbuse osakonna juhataja; aastatel 1976–1979 oli ta Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituudi veisekasvatuse osakonnas sektorijuhataja, aastatel 1979–1992 oli ta Laeva katsesovhoosi direktor. 19. veebruarist 1992 22. novembrini 1992 oli ta Eesti Vabariigi põllumajandusminister. Aastast 1993 oli ta Tartu riigimajandi direktor.

Ta oli aastatel 1971–1989 NLKP liige, aastast 1990 oli ta Eesti Maaliidu liige, 14. maist 1998 on ta Eestimaa Rahvaliidu/Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liige. Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu, Eesti Vabariigi Ülemnõukogu ja VIII Riigikogu (valimisliidu Koonderakond ja Maarahva Ühendus esindajana) liige.

Ta on olnud Erastamisagentuuri nõukogu liige ja Riigi Viljasalve haldusnõukogu liige. Tema hobiks on muusika, eriti akordionimäng.

Isiklikku
---------

Ta on abielus ja tal on kaks last. Tema isa Adolf Mölder oli põllumajandusteadlane, kaksikvend Mati Mölder on samuti põllumajandusjuht.

Tunnustus
---------

* Medal "Töövapruse eest"
* 2002 – Riigivapi V klassi teenetemärk
* 2004 – aasta põllumees
* 2005 – Tartumaa Kuldne Tammeoks
* 2006 – Valgetähe II klassi teenetemärk
**Reuma** (ladina keeles *rheuma*) on põletikuline haigus, mis kahjustab peamiselt südant, liigeseid, kesknärvisüsteemi. Põletiku põhjustajaks on A-grupi beetahemolüütiline streptokokk[*kõdulink*].

Inimese luud, liigesed, lihased, kõõlused ja liigesesidemed moodustavad toese. Neid elundeid nimetatakse ka tugi- ja liikumiselunditeks. Tingimisi võib selle hulka lugeda ka elundeid toestava sidekoe. Toesehaigusi nimetatakse ka reumaatilisteks haigusteks. Need on luu-, liigese-, lihase- ja sidekoehaigused ning veresoonepõletikud ehk vaskuliidid.

Rahvasuus tähistatakse muutlikku, aeg-ajalt siin-seal esinevat toesevalu (ja vahel ka liigeseturseid) vanade sõnadega "jooksva, lendva, reuma".

Reuma tekib tihti korduvate kurgumandlipõletike järgselt. Reumal esineb kolme liiki haiguspilti - reumaatiline kardiit ehk südamepõletik, äge polüartriit ehk rändav suurte liigeste põletik ja väike tantstõbi (aju kahjustusest tekivad kiired ebarütmilised ja tahtmatud jäsemete ja näo sundliigutused). Reumasse haigestuvad peamiselt 5 -15 aasta vanused lapsed. Viimastel aastatel on reumasse haigestumine märgatavalt vähenenud.

Tegelikult aga ei ole sellist haigust nagu reuma või jooksva, need sõnad tähistavad lihtsalt toesevalu – valu luudes, liigestes, lihastes. Tänapäeval eristatakse üle 100 toesehaiguse, mille selgitab välja arst. Seda nimetatakse haiguse diagnoosimiseks. Igakord oma haigusest rääkides tuleb kasutada selle täpset nimetust, mitte ebamäärast "reumat", mis võib tekitada ülearu segadust. Arstieriala, mis tegeleb toesehaiguste diagnostika ja mittekirurgilise raviga, nimetatakse reumatoloogiaks.

On nii ägedaid kui ka kroonilisi, nii peamiselt nooremate kui ka peamiselt vanemate inimeste toesehaigusi. Mõned haigused põhjustavad siin-seal aeg-ajalt mõõdukaid vaevusi ja enamasti ei tekita tõsiseid tervisehäireid (nagu näiteks osteoartroos ehk liigesekulumus), mõned toesehaigused aga on kogu organismi haaravad ja kahjustavad, vahel koguni eluohtlikud põletikulised haigused (näiteks luupus ja raskekujuline reumatoidartriit). Toesehaigusi ravivad reumatoloogid ja kui on vajalik kirurgiline ravi, siis luu- ja liigesehaigustele spetsialiseerunud kirurgid: traumatoloogid-ortopeedid. 

Kõik toesehaiged vajavad taastusravi, milleks on samuti vajalik eri asjatundjate koostöö. Kõige parem on ravitulemus siis, kui toesehaige ravimisega tegeleb meeskond, kus kõik olulised erialad on esindatud.

Viited
------

1. ↑  Reuma
Sven Soiver Estonia maja juubelipidustustel 8. septembril 2013 reportaaži tegemas
**Sven Soiver** (sündinud 15. märtsil 1977 Tallinnas) on Eesti ajakirjanik.

Soiver õppis Tallinna 8. Keskkoolis kuni 9. klassini ja Tallinna 62. Keskkoolis (praegune Lasnamäe Üldgümnaasium) ajakirjanduse eriklassis. Ta on lõpetanud Tallinna Pedagoogikaülikooli bakalaureusekraadiga haldusjuhtimise erialal ja Tallinna Ülikooli magistrikraadiga riigiteaduste (lõputöö "Seadusloome kvaliteedinõuded ja nende järgmine Eestis") ja kommunikatsiooni erialal (lõputöö "Lõuna- ja põhjaeestlaste kultuurierinevused").

Sven Soiver töötas aastatel 1998–1999 TV1 reporter-saatejuhina[*viide?*], 1997–1998 raadiojaama Mega FM uudistetoimetajana[*viide?*] ning 1996. aastal Nõmme Raadio saatejuhina[*viide?*].

Aastatel 1999–2004 oli ta Riigikontrolli pressiesindaja.[*viide?*]

Ta töötab alates 2004. aastast TV3-s, 2009. aasta sügisest on TV3 uudistetoimetuse peatoimetaja.[*viide?*]

TV3-s on Sven Soiver toimetanud ka üksikuid dokumentaalsaateid ja "Eestimaa uhkuse" projekti lugusid (2009. aastal oli ka saatejuht).

Sven Soiver on õpetanud Tallinna Ülikooli Riigiteaduste Instituudis kursuseid "Suhtekorraldus ja kommunikatsioon" ning "Riigi andmehaldus".[*viide?*]

Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Keskerakonna nimekirjas Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 262 häält ning ei osutunud valituks.

Isiklikku
---------

Ta on abielus Jekaterina Soiveriga ja tal on neli last.

Viited
------

1. ↑  Neljandat korda isaks! Telereporter Sven Soiver jooksis riigikogust otse sünnitusele
**Liidia Golovataja** (sündinud 13. märtsil 1944) on Eesti näitleja.

1966. aastal lõpetas ta Kiievi Riikliku Teatrikunsti Instituudi.

1968. aastast on ta Eesti NSV Riikliku Vene Draamateatri (2005. aastast Vene Teatri) näitleja.

2018. aasta 31. märtsil toimus Vene Teatris tema loominguline õhtu.

2018. aastal mängis ta lavastustes "Poiss, kes ei kartnud midagi", "Häda mõistuse pärast", "Florence", "Richard III" ja "Üks täiesti õnnelik küla". Veidi varem oli ta teinud meeldejäävad rollid lavastustes "Kroonimine", "Mets" ja "Onukese unenägu". 

2019. aastal näitles ta A. Tšehhovi "Kolme õe" ainetel tehtud lavastuses "Prozorovite maja. 40 aastat hiljem".

2020. aastal mängis ta R. Thomase "Kaheksas armastavas naises".

Tunnustus
---------

* 1988 Eesti NSV teeneline kunstnik
* 2016 Valgetähe IV klassi teenetemärk
* Eesti Näitlejate Liidu auliige
* 2021 Tallinna teeneka kultuuritegelase preemia

Viited
------

1. ↑  "Vene Teater. Liidia Golovataja". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. november 2016. Vaadatud 14. novembril 2016.
2. ↑  31. märtsil toimub Vene Teatris Liidia Golovataja loominguline õhtu[*alaline kõdulink*]. Uudis veebilehel teater.ee.
3. ↑  Liidia Golovataja rollid Vene Teatris. Vene Teatri veebisait.
4. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 19336

Välislingid
-----------

* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. V. Panso nimelisel sõnakunsti konkursil esineb Eesti NSV Riikliku Vene Draamateatri näitleja L. Golovataja (1980)
Petseri maakonna valdade piirid enne ja pärast 1939. aasta vallareformi
**Kalda vald** (1922–1939 *Kulje vald*) oli vald Eesti Petseri maakonnas aastail 1922–1945.

Vallamaja asus Kulje külas.

Esimene vallavanem oli Mihhail Reino.

1939. aasta vallareformiga muudeti valla nime, kuid mitte valla piire.

Vald kuulus Riigivolikogu 28. valimisringkonda, kust valiti Nigul Kaliste. Vald kuulus Värska põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.

Kalda valda kuulusid külad: Külje, Dubki, Samosje, Sabolotje, Suure-Drisliviku, Väike-Drisliviku, Glasovo, Kirsino, Suhlovo, Dalnevo, Martõsovo, Krasnaja Gora, Lisje, Kolpino, Medli, Sartovo, Kolomtsa, Budovitsi, Medovo, Suure-Seltsõ, Väike-Seltsõ, Kamenka, Rozitsa, Dalnevo (Taalna) ja Puudovitsa (Budoviži), ning Kamenka ja Kolpino saar.

Viited
------

1. ↑  Maa-ameti kaardirakendused
2. ↑  598. Petseri Maavanema otsus Petseri maakonna vallavolikogude valimisringkondade arvu ja nendejpiiride kohta. Riigi Teataja, nr. 75, 9 september 1939
3. ↑  Elmar Elisto, Akadeemilise Emakeele Seltsi juhatuse keelelisi otsuseid ja seletusi, Eesti Keel, 1936 nr 5, lk 159
4. ↑  Kohanimi Budoviž-Budovištši k-Kiviranna-Valli k,
**St. Wendel** (ka **Sankt Wendel**) on linn Saksamaal Saarimaa liidumaal, St. Wendeli kreisi keskus. Asub Saari jõe lisajõe Bliesi ääres umbes 35 km liidumaa pealinnast Saarbrückenist kirdes naaberliidumaa Reinimaa-Pfalzi piiri lähedal.

St. Wendel on Saarimaa üks kuuest kreisilinnast ning on liidumaa suuruselt kaheksas linn. 

Linn on saanud nime roomakatoliku pühaku püha Wendelinuse järgi, kellele on ka pühitsetud toomkirik ja kabel ning kelle järgi on nimetatud puhke-, spordi- ja seikluspark (saksa keeles *Wendelinuspark*). Viimase (ja varem ka linna alal) asub mootorrattaspordi ringrajasõidu ringrada, millel on peetud ka rahvusvahelisi võistlusi.

Pildid
------

* St. Wendeli keskaegse linnamüüri üks rekonstrueeritud lõikeSt. Wendeli keskaegse linnamüüri üks rekonstrueeritud lõike
* Toomkiriku vaade koori pooltToomkiriku vaade koori poolt
* Motospordi ringrada oli veel 1962. aastal osaliselt linnatänavatelMotospordi ringrada oli veel 1962. aastal osaliselt linnatänavatel

Sõpruslinnad
------------

* 1973  Prantsusmaa, Rezé-les-Nantes
* 2003  Brasiilia, São Vendelino
* 2007  Iirimaa, Balbriggan

Viited
------

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Sankt Wendel**
 |

* St. Wendeli koduleht
**Oleg Podliševski** (sündinud 1. mail 1941 Bobruiskis Valgevenes) on Eesti filosoof.

Elulugu
-------

Oleg Podliševski on teenindustöötaja poeg.

Lõpetas 1959 Gluski linnas keskkooli, 1969 Leningradi Ülikooli filosoofia osakonna, 1974 aspirantuuri (NSV Liidu TA Loodusteaduse ja Tehnika Ajaloo Instituut), filosoofiakandidaat (1974, Filosoofia Instituut Moskvas) väitekiri "Методологический анализ естественно-научной терминологии". Oli 1974–1988 Eesti NSV TA Ajaloo Instituudi filosoofia sektori teadur ja vanemteadur, 1988–1996 Eesti TA Filosoofia, Sotsioloogia ja Õiguse Instituudi filosoofia sektori vanemteadur. Ühtlasi õpetas ta aastast 1975 Tallinna Pedagoogilises Instituudis / Tallinna Pedagoogikaülikoolis filosoofia ajaloo kursust. Ta on õpetanud ka Tallinna Polütehnilises Instituudis / Tallinna Tehnikaülikoolis ja erakõrgkoolides.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: teaduse metodoloogia probleemid ja teaduse sotsiokultuuriline olemus, loodusteaduse filosoofia ajalugu. 36 teadustrükist.

Teoseid
-------

* Методологическое обосноваие использования математической терминологии в электродинамике. // Вопр. истории науки и техники. Трт, 1977
* Современная буржуазная философия науки о языке и развитии естественнонаучного знания. I. Тлн, 1980
* II. Тлн, 1982
* Принципы историографии естествознания (kaasautor). M, 1993.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Bibliographical guide. // 8. International Congress of Logic, Methodol. and Philos. of Sci. M, 1987, 150.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Ilves** (*Lynx*) on kiskjaliste seltsi kaslaste sugukonda kuuluv perekond.

Ilvesed kaaluvad 5–30 kg. Nad on keskmise suuruse ja pikkade jalgadega kaslased, meenutavad suurt kassi. Pikkus ulatub 70 sentimeetrist (punailves) 130 sentimeetrini (euraasia ilves). 

Ilveste saba on lühike. Käpad on lumekingade kujuga, et oleks parem lume peal kõndida. Ilvestel on tihe karvkate, põskhabe, mis jätab neist pisut punnpõskse mulje, ja tavaliselt iseloomulikud mustad kõrvatutid. Karvastiku värv on väga varieeruv: kreemikasvalgest kuni tumepruunini. Värvus võib olla ühtlane, kuid ka täpiline või isegi triibuline. Rinnaesine on hele, sabaots must ja kõrvade taga on valge laik.

Ilvesed on kiskjad, kes peavad jahti peamiselt küülikutele ja jänestele, kuid võivad rünnata suuremaidki saakloomi, näiteks metskitsi. Kui neid eelistatud saakloomi ei ole, ei põlga nad ära väikseid närilisi, putukaid ja roomajaid. Ilvesed peavad peamiselt varitsusjahti, sest nad ei ole head jooksjad. Ilveste ööpäevane toiduvajadus on 2 kg. Suurt saaklooma võib ilves süüa päevade kaupa. Ta ei jäta järele midagi peale kontide, sisikonna, naha ja pea.

Territooriumi suurus sõltub saakloomade arvukusest. Ühe isaslooma maa-ala katab ühe või mitme emaslooma oma. 

Varakevadel algab ilvesel jooksuaeg. Pärast mitu päeva kestvaid pulmi pöördub isasloom oma tavaelu juurde tagasi, emasloom aga hakkab otsima eluaset. Ta toob kahe kuu pärast üksinda ilmale kaks-kolm poega. Pojad lahkuvad ema juurest teisel eluaastal.

Olenevalt liigist ja alamliigist elavad ilvesed 10–20 aastat. Nad saavad suguküpseks teisel eluaastal ja jäävad paljunemisvõimeliseks elu lõpuni. 

Ilvesed on looduskaitse all. USA-s on ilvesenahkadega kauplemine veel lubatud, kuid seda reguleerivad ranged seadused. Prantsusmaal on ilves reintrodutseeritud Vogeesidesse ja Juura mägedesse ning ka Saksamaale ja Šveitsi, kus ilveseid ei olnud vahepeal üldse, on nad uuesti sisse toodud.

Pikka aega tunti ilvest tema tagasihoidlikkuse tõttu halvasti. Seetõttu levisid tema kohta õigustamatud kuuldused, mis tegid ilvesele kahju. Ilvest tuntakse täpsemalt alles viiskümmend aastat.

Liigid
------

Ilveseliikide levila
Perekonna klassifitseerimine liikideks on vaidluse all. Eristatakse kuni neli liiki:

* ilves (ka euraasia ilves; *Lynx lynx* ehk *Lynx borealis*; Euraasia metsades)
* kanada ilves (*Lynx canadensis*; Kanadas ja USA-s Alaskal)
* ibeeria ilves (*Lynx pardinus*; Pürenee poolsaarel, väljasuremisohus)
* punailves (*Lynx rufus*; USA-s ja Mehhikos)

Kanada ilvest, ibeeria ilvest ja punailvest vaadeldakse ka ilvese alamliikidena. Mõnikord peetakse ilvesest erinevaks liigiks ainult punailvest. 

Vahel arvatakse ilveste hulka ka marmorkass (*Pardofelis marmorata*).

Kuigi karakal ei ole ilves, nimetatakse teda aeg-ajalt kõrbeilveseks. 

Mõni uurija ("Loomade elu") arvab kõik ilvesed kassi (*Felis*) perekonda.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Ilves** |

 ilves – kasutusnäited, päritolu, sünonüümid ja tõlked Vikisõnastikus

1. ↑  "Loomade elu", 7. kd. lk. 269-270
**Tiia Vissak** (sündinud 11. aprillil 1975) on eesti majandusteadlane ja Tartu Ülikooli rahvusvahelise ettevõtluse vanemteadur. 

Tema peamised uurimisteemad on mittelineaarsed ja lineaarsed rahvusvahelistumise protsessid, võrgustike ja otsustamisloogikate mõju ettevõtete rahvusvahelistumisele ning juhtumianalüüsi rakendamine rahvusvahelistumise uurimiseks.

Haridustee
----------

Vissak lõpetas 1997. aastal Tartu Ülikooli turunduse ja välismajanduse erialal *cum laude*, 1999. aastal sai sealsamas majandusteaduse magistrikraadi *cum laude* ning 2003. aastal kaitses väitekirja "The Internationalization of Foreign-owned Enterprises in Estonia: an Extended Network Perspective" ("Välisosalusega Eesti ettevõtete rahvusvahelistumine: laiendatud võrgustikukäsitlus", juhendaja Janno Reiljan) ja sai doktorikraadi.

Töökäik
-------

Tiia Vissak oli aastatel 1999–2003 Tartu Ülikooli majandusteaduskonna välismajanduse teadur ja 2004–2011 välismajanduse vanemteadur. 2008–2011 oli ta rahvamajanduse instituudi vanemteadur. Alates 2012. aastast on ta rahvusvahelise ettevõtluse vanemteadur.

Teadusorganisatsiooniline tegevus
---------------------------------

Vissak on 2004. aastast AIB (Academy of International Business) ja 2006. aastast EIBA (European International Business Academy) liige. 2013. aastast on ta AIB (Academy of International Business) CEE (Central and Eastern Europe) allorganisatsiooni asejuht teadusürituste korraldamise alal. 

Aastatel 2014–2019 oli ta Eesti esindaja EIBAs (European International Business Academy).

Viited
------

1. ↑  "The Internationalization of Foreign-owned Enterprises in Estonia: an Extended Network Perspective. Tiia Vissak" (PDF).
2. 1 2 3  "Eesti Teadusinfosüsteem. Tiia Vissak".

Välislingid
-----------

* Tiia Vissak Google Scholar lehekülg
* Tiia Vissak ResearchGate lehekülg
* Foreign market entries, exits and re-entries: The role of knowledge, network relationships and decision-making logic. Vissak, T. Francioni, B. Freeman, S.
* The interplay of entrepreneurial and non-entrepreneurial internationalization: an illustrative case of an Italian SME. Nummela, N. Vissak, T. Francioni, B.
* Recommendations for Using the Case Study Method in International Business Research. Vissak, T.
* Export patterns: Typology development and application to Estonian data. Vissak, T. Masso, J.
**Anatoli Mitt** (23. jaanuar 1909 Peterburi – 15. mai 1980 Tartu) oli eesti füüsik ja füüsikaõpetaja.

Ta lõpetas 1926. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja 1932. aastal Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna füüsika osakonna *cum laude*. 

Õpetas füüsikat Hugo Treffneri Gümnaasiumis ja asus 1941. aastal tööle Tartu ülikooli füüsika kateedri assistendina. Oli üldfüüsika kateedri juhataja ning matemaatika-loodusteaduskonna, füüsika-matemaatikateaduskonna ja füüsika-keemiateaduskonna dekaan. 1960. aastatel õpetas teadusliku ateismi kursust. Tema viimaseks töökohaks jäi Tartu Riikliku Ülikooli aeroionisatsiooni ja elektroaerosoolide laboratoorium.

Tema abikaasa oli eesti üks väheseid traditsioonilise niplispitsi kudujaid Ljubov Mitt (sündinud Pirogov).

Teoseid
-------

* Anatoli Mitt, "Meenutusi: Tartu Riikliku Ülikooli tegevusest 1944/45. õ.-a.", 1977, 112 lk

Viited
------

1. ↑  Akadeemia 2019, nr 7, lk 1333
2. ↑  "Vanaproua hindab elus eneseväärikust". *Postimees*. 31. märts 2005. Vaadatud 17. mail 2023.

Välislingid
-----------

* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
**Michael Curtiz** (sünninimi **Manó Kertész Kaminer**, kasutusel on olnud ka nimekujud Mihály Kertész, Michael Kertész, Michael Kertes, Michael Courtice; 24. detsember 1886 Budapest, Austria-Ungari – 10. aprill 1962 Hollywood, California, USA) oli ungari (juudi) päritolu USA filmirežissöör.

17-aastaselt jooksis ta kodust ära ning liitus tsirkusega. Seejärel õppis ta näitlemist ning temast sai Ungari teatri üks juhtfiguure. Oma filminäitleja- ja lavastajakarjääri alustas ta 1912. aastal filmiga "Az Utolsó Bohém", mis oli üldse esimene Ungari täispikk film. Ungaris jõudis linale 43 tema filmi, nii näiteks 1917. aastal lavastas ta vähemalt 17 filmi. 

Pärast I maailmasõda 1919. aastal natsionaliseeriti Ungari filmitööstus, mille järel ta jätkas lavastamist Viinis ja ka Saksamaal. Viinis valmis näiteks ka monumentaalne tummfilm "Sodom und Gomorrha" (1922). 1926. aastal emigreerus Curtiz USAsse. Inglise keelt ta aga korralikult selgeks ei saanudki. See andis põhjust lugematuteks anekdootideks: tänu David Niveni mälestusteraamatule sai tuntuks tema lause "Bring on the Empty Horses", millega ta nõudis ilma ratsaniketa hobuseid.

1928. aastal tahtis ta enda sõnul luua ajaloo kõige hämmasta­vamat filmi Noa laevast. Filmimise ajal palus ta jäljendada üleujutust, mille käigus lasti kõrvalosatäitjate suunas

Michael Curtiz (1928)
Tema Hollywoodi-perioodi tuntumad filmid olid "The Adventures of Robin Hood" (1938, eestikeelne pealkiri "Robin Hoodi seiklused"), "Casablanca" (1942) ja "White Christmas" (1954).

"Casablanca" eest pälvis Curtiz ka parima lavastaja Oscari. Lisaks sellele pälvis ta ka veel neli Oscari nominatsiooni, seda filmide "Captain Blood" (1935, mitteametlik nominatsioon), "Four Daughters" (1938), "Angels with Dirty Faces" (1938, eestikeelne pealkiri "Räpased inglid") ja "Yankee Doodle Dandy" (1942).

Curtiz on ilmselt üks viljakamaid filmirežissööre üldse: 49 aasta jooksul valmis tal vähemalt 172 filmi.

Välislingid
-----------

* Michael Curtize Euroopa filmograafia (ungari/inglise keeles)

Viited
------


1. ↑  Ussing, Troels (21. märts 2024). "Pöörased uljaspead: filminduse algusaeg nõudis kartmatuid staare". *Imeline Ajalugu*. Originaali arhiivikoopia seisuga 5. aprill 2024. Vaadatud 5. aprillil 2024.
**Süstoolne vererõhk** on vererõhk, mis näitab suletud vereringeelundkonnaga organismidel suure vereringe suurte arterite kõige kõrgemat rõhku vatsakestesüstoli jooksul.

Süstoolne vererõhk on füsioloogiline näitaja, mida mõõdetakse valdavalt vererõhumõõturitega ning väljendatakse elavhõbedasamba kõrgusega millimeetrites (mmHg).

Süstoolne vererõhk võib varieeruda nii liigiti kui ka indiviiditi ja sõltub vanusest, keha asendist, organismi tervislikust ja/või haiguslikust seisundist, toitumisest ning ka pärilikest ja muudest teguritest. 
Imiku (1–12-kuuse lapse) normaalne süstoolne vererõhk on 75–100 mmHg.

Süstool: ajavahemik, mil süda tõmbub kokku. Periood, mille jooksul südame vasak vatsake kokku tõmbub.

Süstoolne rõhk on konkreetselt maksimaalne arteriaalne rõhk südame vasaku vatsakese kokkutõmbumisel.

Vererõhu lugemisel on süstoolne rõhk tavaliselt esimene registreeritud arv. Näiteks vererõhu korral 120/80 ("120 üle 80") on süstoolne rõhk 120. "120" all mõeldakse 120 mm Hg (millimeetrit elavhõbedat).

Süstoolne mühin on südame mürin, mis on kuulda süstooli ajal, kui süda kokku tõmbub, normaalse esimese ja teise südameheli vahel.

"Süstool" tuli muutmata Kreeka süstoolist, mis tähendab "kokku joonistamist või kokkutõmbumist". Seda mõistet on kasutatud alates 16. sajandist südamelihase kokkutõmbumise tähistamiseks.

Vaata ka
--------

* Diastoolne vererõhk
* Hüpotoonia
* Kõrgvererõhktõbi
* Otsene vererõhumõõtmine
* Perifeerne takistus
* Vererõhumõõtmine
* Šokk

Viited
------

1. ↑  "Meditsiinisõnastik" 839:2004.
**Kristin Kuutma** (sündinud 11. juulil 1959) on eesti antropoloog, etnoloog ja folklorist.

Tema peamiseks uurimisvaldkonnaks on kultuuriuuringud, eelkõige kultuuriteooriad, kultuuriuuringute historiograafia ja refleksiivne kultuurikriitika, kultuurilooliste sümbolite kujunemine ja representatsioon, kultuuripoliitika ja rahvusvahelised suhted, kultuuripärandi ja identiteedi seosed, pärimuskultuur ja sotsiaalsed protsessid globaalses kontekstis.

Haridus
-------

Kuutma õppis aastatel 1977–1982 Tartu Riiklikus Ülikoolis inglise keelt ja kirjandust. Aastal 1998 sai ta Tartu Ülikooli juures uurimistööga "Folkloorifestivalid kui tänapäeva traditsioon" magistrikraadi.

Aastatel 1998–2002 õppis Kuutma Ameerika Ühendriikides Washingtoni Ülikoolis, kus ta sai 1999. aastal teise magistrikraadi ja 2002. aastal ka doktorikraadi väitekirjaga "A Sámi Ethnography and A Seto Epic: Two Collaborative Representations in Their Historical Contexts" (juhendajad John E. Toews ja Thomas A. DuBois).

Akadeemiline karjäär
--------------------

Pärast Tartu Ülikooli lõpetamist töötas ta kirjastuses Eesti Raamat korrektorina, aastatel 1984–1994 Eesti Rahvakultuuri Keskuses toimetajana ja kirjastusala peaspetsialistina ning 1994–2000 Eesti Keele Instituudi folkloristika osakonnas tõlgi ja toimetajana. 1995–1998 oli Kuutma ühtlasi teadur Rahvusvaheliste ja Sotsiaaluuringute Instituudi juures. 

1998–2002 töötas Kuutma õpingute kõrvalt Ameerika Ühendriikides: algul Washingtoni Ülikooli juures eesti keele abiõpetajana (1993–2001) ning siis Wisconsini Ülikoolis uurimisassistendina (2001–2002).

Aastatel 2002–2007 oli ra Eesti Kirjandusmuuseumi vanemteadur ning alates 2004. aastast Tartu Ülikooli õppejõud. Aastatel 2007–2009 oli ta kultuuriteaduste erakorraline professor ja alates 2010. aastast on ta sama valdkonna korraline professor. 2013. aastal oli ta aasta aega külalisprofessor St. Andrewsi Ülikoolis Ühendkuningriigis.

Kuutma on paljude erialaorganisatsioonide liige. Muuhulgas on ta Eesti Folkloori Seltsi asutajaliige (1989), kuulub alates 1995. aastast Emakeele Seltsi, 1996. aastast Akadeemilisse Rahvaluule Seltsi, 1998. aastast Ameerika Folkloori Seltsi, 2013. aastast Kuninglikku Antropoloogilisse Instituuti.

Tunnustus
---------

* 2003 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (teadusliku analüüsi ja ülevaate koostamine Eesti, Läti ja Leedu laulu- ja tantsupidude ning Kihnu kultuuriruumi kohta, mille tulemusena kanti need UNESCO suulise ja vaimse maailma pärandi nimekirja)
* 2014 Tartu Ülikooli aumärk
* 2018 Eesit Teaduste Akadeemia: akadeemikukandidaadi nominatsioon
* 2019 Tartu Ülikooli medal

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  "CV: Kristin Kuutma". *Eesti Teadusinfosüsteem*. Vaadatud 8. august 2022.
2. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 9.12.2022.
3. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 6.12.2022.

Välislingid
-----------

* Kristin Kuutma Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
**Mišleri mõis** (saksa keeles *Schadenhof*, läti keeles *Mišleru muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Lõuna-Ruhja kihelkonna aladel.

Ajalugu
-------

Ordumeister Johann Freitag von Loringhofe läänistas sealsed 1 ja 1/4 adramaa suurused maad 1490. aastal Peter Korfile. Tolle poeg Friedrich müüs selle mõisa Otto von dem Bergele, kes sai 1536. aastal Hermann von Brüggeneilt veel lisaks kõrtsikoha. Hiljem oli mõis mõnda aega Franz Schade valduses, saades sellelt ka oma saksakeelse nimekuju. 

1652. aastal kuulus mõis Ernst Bergile. 1722. aastal müüs Otto Wilhelm von Berg mõisa 2700 taalri eest kapten Reinhold Friedrich von Taubele. 1671. aastal ostis selle koos Eriņi ja Streidase mõisaga 12 000 taalri eest Anna Sophie Catharina von Haudring. 

1781. aastal läks see koos Eriņi ja Streidase mõisaga Adam Heinrich von Grote valdusse ning kujunes sisuliselt Eriņi osaks. Hiljem olid sellel ühised omanikud Naukšēni mõisa omanikega, kuni Friedrich von Grote 1880. aastal mõisa oma tütrele Isabella von Grotele kinkis.

Viited
------

1. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 125-126
2. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 195-196.

Kirjandus
---------

* Hagemeister, Heinrich von. *Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands*. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 125-126 .

Ruhja kirik
Lõuna-Ruhja kihelkond

**Kirik**: Ruhja Püha Bartholomäuse kirik  

**Mõisad**: Lõuna-Ruhja kirikumõis | Endzele mõis | Eriņi mõis | Jeri mõis | Jurata mõis | Mišleri mõis | Nausküla mõis | Nurmi mõis | Oleri mõis | Paipe mõis | Ruhja mõis | Streidase mõis | Tēdiņi mõis | Virķēne mõis
Peaminister Luís Montenegro.
Portugali peaministri lipp.
**Portugali Vabariigi peaminister** (portugali keeles *Primeiro-Ministro da República Portuguesa*) on Portugali valitsusjuht.

Peaministri nimetab ametisse Portugali president võttes arvesse parlamendivalimiste tulemusi ja konsulteerides parlamendis esindatud erakondadega. Tavaliselt nimetatakse peaministriks valimised võitnud erakonna esimees.

Peaminister võib nimetada endale ühe või rohkem asepeaministreid, kes assisteerivad teda valitsuse juhtimisel ja asendavad äraolekul või töövõimetuse korral. Kui asepeaministrit valitsuse koosseisus ei ole, asendab peaministrit vajadusel keegi teistest ministritest. Kui peaminister sureb või kaotab püsivalt töövõime, toob see kaasa valitsuse tagasiastumise. Peaminister astub koos valitsusega tagasi pärast uusi parlamendivalimisi (korraline ametist lahkumine), aga ka valitsusele umbusalduse avaldamisel parlamendis või valitsuse tööplaani tagasilükkamisel parlamendi poolt (erakorraline ametist lahkumine). Peaministri tagasiastumine jõustub tema ametist vabastamisel Portugali presidendi poolt.

Peaministri ametikoht loodi Portugalis pärast konstitutsioonilise monarhia kehtestamist. Esimese peaministrina astus 24. septembril 1834 ametisse Palmela markii Pedro de Sousa Holstein. Tema ametinimetus oli ministrite nõukogu president (portugali keeles *Presidente do Conselho de Ministros*). Pärast vabariigi väljakuulutamist sai 1911. aastal valitsusjuhi ametinimetuseks ministeeriumi president (portugali keeles *Presidente do Ministério*), kuid 1933. aasta põhiseaduses muudeti see tagasi ministrite nõukogu presidendiks. Peaministri ametinimetus võeti kasutusele alles 1976. aasta põhiseaduses.

Alates 26. aprillist 2024 on Portugali peaminister Luís Montenegro.

Vaata ka
--------

* Portugali president
* Portugali valitsusjuhtide loend

Viited
------

1. 1 2  Constitution of the Portuguese Republic (vaadatud 20.04.2015)