recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Luuri jaamahoone aastal 1933
**Luuri raudteejaam** oli kitsarööpmeline raudteejaam Pärnumaal Luuris.

Luuri raudteejaam oli kitsarööpmelise Viluvere–Vändra raudtee vahejaam.

Ajalugu
-------

Raudteejaam rajati aastatel 1927–1928. Samal ajal valmis ka Leon Johansoni projekti järgi ehitatud jaamahoone. 

Hoone ehitati tüüpprojekti järgi analoogselt Koogiste, Kõnnu, Tammiste ja Tootsi jaamahoonetega. Väljaehitatud katusekorrusega kõrge poolkelpkatusega hoone esi- ja tagafassaadil paiknevaid keskrisaliite kroonib lopsaka puidust profiilkarniisiga raamistatud kolmnurkfrontoon. Fassaade ilmestavad laiad nurgalauad ja kaheksa ruuduga aknad. Peasissepääsul asub kahepoolne klaasidega välisuks, mille kohal asetseb kaarliistudega liigendatud valgmik. Jaamahoone ühes otsas oli ooteruum, keskel jaamaülemaruum, ja teises otsas kahetoaline korter. Hoone teisel korrusel paiknes kaks ühetoalist korterit. Luuri jaamahoone oli kasutusel kuni raudtee sulgemiseni 1969. aastal ning on säilinud tänaseni. Alates 1993. aastast on hoone olnud kasutusel elumajana.

Vaata ka
--------

* Kitsarööpmeline raudtee Eestis
* Eesti raudteetransport

Viited
------

1. ↑  Luuri jaam | Histrodamus.ee
2. ↑  Välja, Leele (2012). *20. sajandi Eesti raudteejaamad. Alusuuring* (PDF). Tallinn: Kultuurimälestiste riiklik register. Lk 56-58. Vaadatud 04.10.2023.
3. ↑  FOTO: Luuri jaamahoone aastal 2001; Baltic Trains Picture Gallery

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Viluvere |  **Luuri** | Selja  |
**Ulmale** on küla (*mazciems*) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas Saka vallas.

Küla asub valla põhjaosas merepinnast 14 meetri kõrgusel Läänemere kaldal ja jääb endisest piirkonna keskusest Pāvilostast 10 ning Riiast 200 kilomeetri kaugusele. 

Küla on tekkinud endise Ulmale mõisa (*Ullmahlen*) keskuse juurde. Kuni aastani 1945 oli see Ulmale valla keskuseks, aastani 1962 aga Ulmale külanõukogu keskuseks. Tänapäeval on sellega liidetud ka Labragsi küla Saka valla aladele jääv osa. Aastani 2021 kuulus küla Pāvilosta piirkonda.

Külas asub Ulmale mototrass. Ulmales on raamatukogu.

Mereäärne asula on suvituspiirkond, sealsed elanikud tegelevad ka kalapüügiga. Külas asub babtistide palvemaja, mis ei ole aga tänapäeval kasutusel.

Külla jääb osaliselt Strante-Ulmale järsakrannik. Külas kasvavad männid (ümbermõõdud 2.5 m ja 2.65 m), vaher ümbermõõduga 4.44 m ning pärn ümbermõõduga 3.64 m on looduskaitse all. Looduskaitse all on ka Ulmale park. Küla idapiiril asuv hiiepaik Ulmale ehk Piņņi ohvrikivi on riikliku kaitse all olev mälestis.

Aastal 2016 oli külas 70 elanikku, aastal 2018 oli elanikke 71, aastal 2020 aga 67.

Ulmale ohvrikivi

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑
3. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
4. ↑

| * v
* r
Saka valla asulad |
| --- |
| 
Ķoniņciems **·**  Mežaine **·**  Mežvidi **·**  Ostbaha **·**  Rīva **·**  **Saka** **·**  Saļiena **·**  Strante **·**  Ulmale **·**  Upsēde |
**Mayotte** (varem ka *Mahoré*) on Prantsusmaa meretagune departemang (*département d'outre-mer*) India ookeanis. Hõlmab Komoori saarestikku kuuluva Mayotte'i saare ja mõned selle läheduses asuvad pisisaared, millest suurim on Petite Terre.

1974 ja 1976 toimunud referendumitel otsustasid saareelanikud mitte liituda iseseisvate Komooridega, vaid jääda Prantsusmaa alluvusse.

Alates 11. juulist 2001 kuni 2011. aastani oli Mayotte departemangu õigustes ühendus (*collectivité départementale*).

2009. aasta märtsis kiitis 95% hääletajatest heaks põhiseadusparanduse, mille tagajärjel sai Mayotte'ist Prantsusmaa meretagune departemang, mis integreerib kehtivat õiguslikku ja sotsiaalset korda veelgi enam Réunioni ja emamaaga. Põhiseaduse muudatuse tulemusel sai Mayotte'ist 1. jaanuaril 2014 ka Euroopa Liidu osa.

Mayotte jaguneb halduslikult 17 vallaks (*commune*).

Viited
------

1. ↑  The National Institute of Statistics and Economic Studies

Välislingid
-----------

 Mayotte – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* 


Aafrika maad

**Iseseisvad riigid:** Alžeeria | Angola | Benin | Botswana | Burkina Faso | Burundi | Djibouti | Egiptus | Ekvatoriaal-Guinea | Elevandiluurannik | Eritrea | Etioopia | Gabon | Gambia | Ghana | Guinea | Guinea-Bissau | Kamerun | Keenia | Kesk-Aafrika Vabariik | Komoorid | Kongo Vabariik | Kongo Demokraatlik Vabariik | Lesotho | Libeeria | Liibüa | Lõuna-Aafrika Vabariik | Lõuna-Sudaan | Madagaskar | Malawi | Mali | Maroko | Mauritaania | Mauritius | Mosambiik | Namiibia | Niger | Nigeeria | Roheneemesaared | Rwanda | Sambia | São Tomé ja Príncipe | Senegal | Seišellid | Sierra Leone | Somaalia | Sudaan | Svaasimaa | Zimbabwe | Tansaania | Togo | Tšaad | Tuneesia | Uganda  

 **Sõltuvad alad:** Briti India ookeani ala | Ceuta | Chafarinase saared | Kanaari saared | Madeira | Mayotte | Melilla | Peñón de Alhucemas | Peñón de Vélez de la Gomera | Réunion | Saint Helena  

 **Tunnustamata riigid ja okupeeritud alad:** Edela-Somaalia | Jubaland | Lääne-Sahara | Puntland | Somaalimaa

 **Aafrika maad** | Aasia maad | Austraalia ja Okeaania maad | Ameerika maad | Euroopa maad
**Hénin-Beaumont** on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.

Hénin-Beaumont asub umbes 9,7 km Lensist idas, teede N43, D919 ja D39 ristumiskoha ümbruses. Autoroute A21 läbib valla põhjaosa.

* Hénin-Beaumonti raekodaHénin-Beaumonti raekoda
* Pas-de-Calais idaosa (Béthune, Lens, Hénin-Beaumont)Pas-de-Calais idaosa (Béthune, Lens, Hénin-Beaumont)
*

Ajalugu
-------

Vald tekkis 1971. aastal, kui liideti Hénin-Liétardi ja Beaumonti vallad.

Hénin-Beaumont on olnud asustatud juba enne roomlaste saabumist, mida tõendavad 19. sajandi väljakaevamised, kust leiti münte ja muid säilmeid. 880. aastal langes linn normannide sissetungi ohvriks.

Linna nimi on sajandite jooksul muutunud. Umbes 950. aastast on mitmesuguseid dokumente, mis loetlevad seda nimedega *Hennium*, *Henninium* või *Heninium* ja hiljem *St Martinus Henain*. 1274. aastal ilmus see esimest korda *Hanin-le-Liétard*'i nime all, *seigneuri* järgi, kas tunnustuseks linnale kindlustuste eest tehtud teenuste eest või lihtsalt selleks, et eristada seda lähedalasuvast Hénin-on-Cojeuli vallast.

Endine söekaevurite eluase
Sõjakahjustused
1852. aastal tõi Pas-de-Calais' kivisöemaardlate avastamine Hénin-Liétardi tööstusajastusse. Umbes 1856. aastast tuli Henin-Liétardi kaevandustesse tööle palju välistöölisi. Raudtee tuli linna umbes samal ajal, 1859. aastal.

Esimese maailmasõja ajal oli Saksa okupatsioon karm ja hävitav. 1914. aasta 3./4. oktoobri ööl rüüstasid sissetungijad linna. 1917. aasta aprillis hävis linn peaaegu täielikult, kui Liitlased tõrjusid sakslased välja, kes lasksid Saint-Martini kiriku enne linnast lahkumist õhku. Pärast vaherahu sõlmimist tulid algsed elanikud 2. detsembril 1918 tagasi. Raekoda ehitati uuesti üles 1925. aastal. 1928. aastal ehitas ettevõte La Compagnie des Mines de Dourges kaevuritele Sainte-Marie' kiriku. Saint-Martini kirik ehitati arhitekt Boutterini poolt 1932. aastal Kreeka-Bütsantsi stiilis ümber. Uus raudteejaam avati 1933. aastal.

Teise maailmasõja lõpul 1944. aasta septembris vabastasid Liitlased Hénin-Beaumonti.

Huviväärsused
-------------

* Vana linnuse jäänused.
* St. Martini ja St. Marie' kirikud, mõlemad pärinevad 20. sajandist.
* Sõjamälestusmärk.
* Sõjakalmistu.

Sõpruslinnad
------------

* Konin, Poola
* Herne, Saksamaa
* Wakefield, Inglismaa, Suurbritannia
* Rufisque, Senegal
* Rolling Meadows, Ameerika Ühendriigid

Viited
------



Lensi ringkonna vallad

* Ablain-Saint-Nazaire
* Acheville
* Aix-Noulette
* Angres
* Annay
* Avion
* Bénifontaine
* Billy-Montigny
* Bois-Bernard
* Bouvigny-Boyeffles
* Bully-les-Mines
* Carency
* Carvin
* Courcelles-lès-Lens
* Courrières
* Dourges
* Drocourt
* Éleu-dit-Leauwette
* Estevelles
* Évin-Malmaison
* Fouquières-lès-Lens
* Givenchy-en-Gohelle
* Gouy-Servins
* Grenay
* Harnes
* Hénin-Beaumont
* Hulluch
* Leforest
* Lens
* Libercourt
* Liévin
* Loison-sous-Lens
* Loos-en-Gohelle
* Mazingarbe
* Méricourt
* Meurchin
* Montigny-en-Gohelle
* Noyelles-Godault
* Noyelles-sous-Lens
* Oignies
* Pont-à-Vendin
* Rouvroy
* Sains-en-Gohelle
* Sallaumines
* Servins
* Souchez
* Vendin-le-Vieil
* Villers-au-Bois
* Vimy
* Wingles
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Heinaste valla külast; Maliena valla küla kohta vaata artiklit Mērnieki (Maliena vald)* |

---

**Mērnieki** on küla (*mazciems*) Lätis Vidzemes Limbaži piirkonnas Heinaste vallas. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Salatsi piirkonda.

Mērniekis läheb üle Salatsi jõe kaks puusilda: üks kooli juures, teine kalakasvanduse juures. Salatsi jõel on ka vesiveski, mille pais on varemetes. Mērniekisse jäävad Mērnieki ja Mērnieku skola bussipeatus.

Mērniekis on raamatukogu. Küla asub osaliselt Salatsi oru maastikukaitsealal. Mērniekist viib ida suunas looduskaitsealune Mērnieki kaseallee. Ka külas kasvavad Mērnieki kask ja Mērnieki pärn on looduskaitse all. Mērnieki keskaegne kalmistu on kohaliku mälestisena muinsuskaitse all.

2015. aastal oli külas 52 elanikku.

Vaata ka
--------

* Mērnieki punased kaljud

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze[*alaline kõdulink*]
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
4. ↑  Mērnieku viduslaiku kapsēta

| * v
* r
Heinaste valla asulad |
| --- |
| 
Lampuži **·**  Mailīšciems **·**  Mērnieki **·**  Retsepi **·**  Surčciems |
**Valdeķi** on küla (*vidējciems*) Lätis Tukumsi piirkonnas Kandava vallas.

Küla asub valla lõunaosas merepinnast 60 meetri kõrgusel ja jääb valla keskusest Kandavast 6,5 ning Riiast 98 kilomeetri kaugusele.

Asula on tekkinud endise Valdeķi mõisa (*Waldeck*) keskuse juurde. Mõis eraldati aastal 1845 Aizdzire mõisast, häärber rajati aastal 1882. Aastal 1831 omandas mõisasüdame läti soost ettevõtja ja ajakirjanik Antons Benjamiņš. Küla tekkis mõisakompleksi juurde Teise maailmasõja järgsetel aastatel. Aastail 1999–2021 kuulus küla Kandava piirkonda.

Küla jääb osaliselt Abava ürgoru looduspargi territooriumile.

Aastal 2018 oli külas 142 elanikku, aastal 2021 aga 139 elanikku.

Valdeķi mõisa tall

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. 1. sējums. Rīga : A/S Preses nams. 2001. 454. lk. ISBN 9984-00-412-0.
3. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

| * v
* r
Kandava valla asulad |
| --- |
| 
Aizdzire **·**  Griepciems **·**  Kalnmuiža **·**  Kandavas stacija **·**  Kurzemnieki **·**  Līgas dzirnavas **·**  Līgciems **·**  Mazrūmene **·**  Mežmuiža **·**  Mustene **·**  Plosti **·**  Rēzesciems **·**  Rūmene **·**  Žagariņi **·**  Valdeķi |
**Vinnõtsja rajoon** (ukraina keeles *Вінницький район*) on haldusüksus (rajoon) Ukrainas Vinnõtsja oblasti põhjaosas. Selle halduskeskus on Vinnõtsja linn.

Rajoon moodustati 1923. aastal.

Seoses 2020. aastal toimunud haldusreformiga suurenes Vinnõtsja rajoon oluliselt. 2021. aasta seisuga elab Vinnõtsja rajoonis 652 126 inimest ja selle pindala on 6889 km². 2013. aastal elas rajoonis 78 461 inimest. Rajooni pindala oli enne haldusreformi 950 km².

Peamised jõed on Lõuna-Bug ja selle lisajõgi Desna.

Vinnõtsja rajoon on põllumajanduspiirkond. Põllumajandusettevõtted spetsialiseeruvad vilja ja suhkrupeedi tootmisele, loomakasvatuses liha- ja piimatootmisele.

Külasid
-------

Agronomitšne, Bohhonõkõ, Havrõšivka, Horbanivka, Hõžõntsi, Ilkivka, Ivanivka, Jakušõntsi, Kordõšivka, Luka-Meleškivska, Mizjakivski Hutorõ, Nekrassove, Parpurivtsi, Pereorkõ, Stadnõtsja, Zarvantsi, Žabelivka, Tjutkõ, Tsvižõn, Velõki Krušlõntsi, Vinnõtski Hutorõ.

Viited
------

Välislingid
-----------

* Vinnõtsja rajoonivalitsus
|  |
| --- |
| Artiklid teemal |
| Marksism |
| Marx ja Engels |
| 
Sotsioloogia ja antropoloogia

* Kodanlus
* Klassiteadvus
* Kaubafetišism
* Kommunism
* Hegemoonia
* Riigita kommunism
* Ekspluateerimine
* Inimloomus marksismis
* Proletariaat
* Tootmissuhted
* Alatarbimine

 |
| 
Majandusteadus

* Marksistlik ökonoomika
* Väärtusseadus
* Tootmisvahendid
* Tootmisviis
* Tootlikud jõud
* Lisaväärtus

 |
| 
Ajalugu

* Kapitalistlik tootmine
* Klassivõitlus
* Proletariaadi diktatuur
* Maailmarevolutsioon
* Kapitali esialgne akumulatsioon
* Proletariaadi revolutsioon

 |
| 
Filosoofia

* Marksistlik filosoofia
* Ajalooline materialism
* Dialektiline materialism
* Guevarism
* Maoism
* Marksistlik humanism
* Strukturaalne marksism
* Trotskism
* Lääne marksism

 |
| 
Tuntud marksistid

* Karl Marx
* Friedrich Engels
* Rosa Luxemburg
* Vladimir Lenin
* Lev Trotski
* Antonio Gramsci
* Mao Zedong
* György Lukács
* Cornelius Castoriadis
* Louis Althusser
* Frankfurdi koolkond
* Praxise koolkond
* Antonio Negri

 |
| * v
* r
 |

**Trotskism** on marksismist lähtuv ideoloogia, mis pärineb Lev Trotskilt. Üks tuntumaid trotskismi doktriine on permanentne revolutsioon, mille teooria mõtlesid välja Karl Marx ja Friedrich Engels aastatel 1845 kuni 1850, kuid tuntuks sai see peamiselt Trotski kaudu.

Algselt oli trotskism NSV Liidus "vasakpoolne opositsioon", mis toetas "parteisisest demokraatiat". Aastal 1928 aastal saatis Stalin Trotski eksiili ja vangistas tema poolehoidjad. Järgnevatel protsessidel süüdistati kõiki Stalini oponente salajases Trotskiga sidepidamises ja tema vaadete jagamises, kuni Trotski eluspüsimine polnud Stalinile enam vajalik ja ta tapeti. 

Trotski teostas ja pooldas punast terrorit, sõjakommunismi ja töölaagreid, olles vastu majanduselu normaliseerimisele NEPi kasutades. Stalin muutis tema pooldajaskonna tähtsusetuks massvärbamistega parteisse, puhastustega ja uutel parteiliikmetel põhineva bürokraatia asutamisega. Seda tüüpi bürokraatia taastab uuesti kapitalismi. Trotskistide vaadete järgi juhtus nii ka NSV Liidus perestroika ja glasnosti ning Hiinas turumajandusliku sotsialismi käivitamise ajal. Sellist muutumise nimetus on "kapitalistlik kontrrevolutsioon". 

Stalinistid mõtlesid sõna "trotskist" all reeturit. Hispaanias kasutati väljendit "trotskist" Hispaania kodusõja ajal, mõeldes selle all kedagi, kes on P. O. U. M.-i liige või lihtsalt Lev Trotski ning tema ideede pooldaja. 

Tuntud antitotalitaarne kirjanik George Orwell, kes kirjutas raamatu "Loomade farm" (*Animal Farm*) ja kus on allegooriana räägitud oktoobrirevolutsioonist on Trotski karakterina kujutatud tegelast nimega "Lumepall" ja Stalin kui "Napoleon." Trotski esineb tegelaskujuna ka Orwellli raamatus "1984" Goldsteini nime all.

Tänapäeval on trotskismi mõningad ideed muutunud ühiskonna muutumise käigus ja maailmast võib leida mitmeid parteisid ja poliitikuid, keda kutsutakse või kes kutsuvad end ise trotskistideks. Neid leidub nii demokraatlikes kui ka mittedemokraatlikes riikides.
**Ourense provints** on provints Hispaanias Galicia autonoomses piirkonnas. Piirneb lõunas Portugaliga.

Provintsi keskus on Ourense. Provints jaguneb 92 vallaks.

Kliima
------

Ourense provintsi aasta keskmine temperatuur on +14,9 °C, jaanuaris +8,3 °C, augustis +22,3 °C.

Aastas sajab keskmiselt 833 mm, sealhulgas jaanuaris 98 mm ja augustis 18 mm sademeid. Aastas paistab päike keskmiselt 1983 tundi, sealhulgas jaanuaris 81 ja augustis 270 tundi.

Viited
------

1. 1 2 3  Guía Oficial de Campings. TURESPAÑA. Secretaría de Estado de Comercio y Turismo, Ministerio de Economía. Madrid 2003
2. ↑

Välislingid
-----------

 Ourense provints – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

Hispaania 2. järgu haldusüksused

A Coruña **·**  Albacete **·**  Alicante **·**  Almería **·**  Araba **·**  Astuuria **·**  Ávila **·**  Badajoz **·**  Baleaarid **·**  Barcelona **·**  Biskaia **·**  Burgos **·**  Cáceres **·**  Cádiz **·**  Castellón **·**  Ceuta **·**  Ciudad Real **·**  Córdoba **·**  Cuenca **·**  Gipuzkoa **·**  Girona **·**  Granada **·**  Guadalajara **·**  Huelva **·**  Huesca **·**  Jaén **·**  Las Palmas **·**  León **·**  Lleida **·**  Lugo **·**  Madrid **·**  Málaga **·**  Melilla **·**  Murcia **·**  Navarra **·**  Ourense **·**  Palencia **·**  Pontevedra **·**  Salamanca **·**  Santa Cruz de Tenerife **·**  Santander **·**  Segovia **·**  Sevilla **·**  Soria **·**  Zamora **·**  Zaragoza **·**  Tarragona **·**  Teruel **·**  Toledo **·**  Valencia **·**  Valladolid
**Valmiermuiža** on küla (*lielciems*) Lätis Valmiera piirkonnas Valmiera vallas. 

Küla asub 55 meetrit üle merepinna. Seal on Daubītese ja Valmiermuiža bussipeatus.

Asula tekkis endise Valmiera mõisa (Wolmarshof) keskusse. Kultuurimälestisena on riikliku kaitse all Valmiera mõisa elumaja kahe toa seina- ja laemaalingud, ait ja piirdemüüri fragmendid, ehk siis mõisakompleksi juurde kuulunud torn. Pargis asub õlletehas Valmiermuižas alus.

Looduskaitse all on tamm ümbermõõduga 4,6 meetrit, Annasmuiža mõisa allee teine tamm (ümbermõõt 4,91 meetrit) ja Irša pargi tammed (esimese ümbermõõt 4,64 meetrit, teisel 4,84 meetrit).

2015. aastal oli külas 2456 elanikku, 2021. aastal 2392. Aastail 2009–2021 kuulus küla Burtnieki piirkonda.

* ValmiermuižaValmiermuiža

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
5. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

| * v
* r
Valmiera valla asulad |
| --- |
| 
Daliņi **·**  Jeri **·**  Kaijas **·**  Lejaskurļi **·**  Līgotnes **·**  Līgotnes 1 **·**  Mežvidi **·**  Pilāti **·**  Poķi **·**  Priedes **·**  Rūpnieki **·**  Sipi **·**  Valmiermuiža **·**  **Vanagi** **·**  Viestura laukums **·**  Ziedonis |
Ted Meredith 1912. aasta olümpiamängudel
**James Edwin "Ted" Meredith** (14. november 1891 – 2. november 1957) oli USA kergejõustiklane, võitis 1912. aasta suveolümpiamängudel kaks kuldmedalit.

Meredith pääses 1912. aasta olümpiakoondisesse varsti pärast Williamsoni vabakooli mehaanikaeriaa lõpetamist 1911. aastal, samal ajal kui ta õppis Mercersburgi akadeemias šoti-ameeriklasest treeneri Jimmy Currani käe all. Stockholmis võitis ta kuldmedali 800 m jooksus maailmarekordiga 1.51,9. Ta jooksis 880 jardi piirini ja püstitas ka selle distantsi maailmarekordi ajaga 1.52,5. Ta võitis veel ühe kuldmedali 4 × 400 m teatejooksus ja saavutas ka 400 meetri jooksus neljanda koha.

Pärast Stockholmi astus Meredith Pennsylvania ülikooli. Ta oli IC4A (Ameerika amatöörsportlaste kolledžitevaheline ühendus) 440 jardi meister aastatel 1914–1916 ning 880 jardi meister 1914. ja 1915. aastal. Ta võitis ka AAU 440 jardi tiitli 1914. ja 1915. aastal. 1916. aastal püstitas ta maailmarekordi 440 jardis, mis ületati alles 1928. aastal. Samal aastal ületas ta enda 880 jardi maailmarekordi 1.52,2-ni. 1915. aasta aprillis jooksis ta Pennsylvania ülikooli meeskonnas viimase ringi, mis alistas maailma miili teatejooksu rekordi. Kvartetti kuulus ka Donald Lippincott.

Meredith loobus võistlemisest 1917. aastal ja teenis Esimese maailmasõja ajal sõjaväes. Ta tegi tagasituleku 1920. aasta suveolümpiamängudel, kus ta langes 400 meetri jooksu poolfinaalis ja jooksis teatemeeskonnas, mis saavutas neljanda koha 4 × 400 m teatevõistluses.

Pärast teistkordset võistlusest loobumist sai temast kinnisvaramaakler, kuid huvi kergejõustiku vastu säilis. 1924. aastal osales ta reporterina Pariisi olümpiamängudel. 1928. aastal palgati ta Lawson Robertsoni käe all Pennsylvania ülikooli abitreeneriks. 1936. aastal osales ta Tšehhoslovakkia koondise treenerina Berliini olümpiamängudel. Aastatel 1937 ja 1938 treenis ta Kuuba meeskonda Kesk-Ameerika mängude jaoks.

Välislingid
-----------

* Ted Meredith ROK-i veebilehel
* Ted Meredith Olympedia veebilehel
* Ted Meredith Track and Field Statistics veebilehel

| * v
* r
Meeste 800 meetri jooksu olümpiavõitjad |
| --- |
| 
1896: Edwin Flack • 1900: Alfred Tysoe • 1904: Jim Lightbody • 1906: Paul Pilgrim • 1908: Mel Sheppard • 1912: Ted Meredith • 1920: Albert Hill • 1924: Douglas Lowe • 1928: Douglas Lowe • 1932: Thomas Hampson • 1936: John Woodruff • 1948: Mal Whitfield • 1952: Mal Whitfield • 1956: Tom Courtney • 1960: Peter Snell • 1964: Peter Snell • 1968: Ralph Doubell • 1972: Dave Wottle • 1976: Alberto Juantorena • 1980: Steve Ovett • 1984: Joaquim Cruz • 1988: Paul Ereng • 1992: William Tanui • 1996: Vebjørn Rodal • 2000: Nils Schumann • 2004: Juri Borzakovski • 2008: Wilfred Bungei • 2012: David Rudisha • 2016: David Rudisha • 2020: Emmanuel Korir |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Dnepri vasakpoolsest lisajõest, teiste samanimeliste jõgede kohta vaata Desna (täpsustus)* |

---

Desna Jelnjas
Desna valgla kaart
Desna jõgi Vinnõtsia rajoonis Ukrainas
**Desna** (ukraina ja vene keeles Десна) on jõgi Venemaal ja Ukrainas, Dnepri vasakpoolne lisajõgi.

Desna on 1130 km pikk. Jõe valgla on 88 900 km² ja keskmine vooluhulk suudmes 360 m³/s.

Desna saab alguse Smolenski kõrgustikult Smolenski oblastis Jelnja linna lähedalt. Alguses voolab see lõunasse, läbib Desnogorski ja Jekimovitši ning pöördub üldjoontes kagusse, voolates läbi Jekimovitši kõrgustiku. Lühikest aega voolab see Smolenski ja Kaluuga oblasti piirijõena, läbib kolme oblasti piiripunkti ja siseneb Brjanski oblastisse. Desnasse suubuvad vasakpoolsed lisajõed Snopot ja Vetma. Nende kahe jõesuudme vahel voolab jõgi lõunasse, edasi jälle kagusse. Jõgi läbib Vetma suudmes oleva Žukovka, siis Seltso ja oblastikeskuse Brjanski, kus sellesse suubub vasakult Bolva, ning pöördub edelasse.

Võgonitšis pöördub jõgi lõunasse ning seejärel suubuvad sellesse vasakult Revna ja Navlja jõgi. Jõgi pöördub jälle edelasse ning läbib Trubtševski ja Belaja Berjozka. Viimane asub Venemaa ja Ukraina piiril. Umbes piiril suubuvad Desnasse suurim parempoolne lisajõgi Sudost ja vasakpoolne lisajõgi Znobivka. Seal asub Desna - Stara Guta rahvuspark. Ukrainas voolab Desna osalt Tšernigovi oblastis, osalt Tšernigovi ja Sumõ oblasti piiril. Seda kanti nimetatakse Siverštšõnaks. Desna kaldub seal lõunasse ja läbib Tšernigivi oblastisse kuuluva Novgorod-Siverski. Lõpuks suundub Desna edelasse ja jätkab voolamist Tšernigovi oblasti maa-alal. Sosnõtsja lähedal suubuvad sellesse Ubid ja suurim vasakpoolne lisajõgi Seim. Seal pöördub Desna läände ja läbib Makošina, siis suubub sellesse vasakult Dotš, siis paremalt Snov ja Zamglai ning Desna jõuab oblastikeskusse Tšernigivi.

Tšernigivis pöördub Desna edelasse, läbib Osteri, kus sellesse suubub vasakult Osteri jõgi, möödub ida poolt Desna alevist, mis ei asugi jõe kaldal, ületab Kiievi oblasti piiri ja suubub Kiievis vasakult Dneprisse.

Ülemjooksul on jõe kaldad madalad ja soised. Keskjooksul Brjanskist allpool on jõe parem kallas kõrge. Alamjooksul Seimi suudmest allavoolu on jõe org lai, paljude jõeharude ja vanajõgedega.

Jõgi on jääkattes detsembrist aprilli alguseni. Kevadel on suurvesi.[*viide?*]

Juba varakeskajal oli Desna tähtis liiklustee, mis ühendas Kiievimaad Doni jõgikonnaga Seimi jõe kaudu ja Okaa jõgikonnaga Bolva jõe kaudu. Tänapäeval loetakse Desna laevatatavaks 535 km ulatuses, suudmest Novgorod-Siverskini, aga ebaregulaarselt saavad laevad sõita koguni Žukovkani Brjanskist ülesvoolu.

Desna ääres asub Smolenski aatomielektrijaam ja selle tarbeks on jõele rajatud Desnogorski veehoidla.

Viited
------

1. ↑  Suur maailma atlas, lk. 69
2. ↑  Suur maailma atlas, lk. 69, 71
3. ↑  Suur maailma atlas, lk. 70
**Valtaiķi** on küla Lätis Kuldīga piirkonnas Laidi vallas. Küla asub valla lõunaosas merepinnast 95 meetri kõrgusel, valla keskusest Laidist 12, piirkonna keskusest Kuldīgast 40 ja Riiast 165 kilomeetri kaugusel.

Külas on rahvamaja, raamatukogu ja luteri kirik. Seal asub Valtaiķi bussipeatus.

Asula kohta pärinevad esimesed teated aastast 1253. Toona asus seal Valtaiķi linnus, mis muutus tõenäoliselt aastal 1583 kasutuskõlbmatuks. Tänapäevane asula on kujunenud Valtaiķi mõisa (*Neuhausen*) keskuse juurde.

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Valtaiķi luteri kirik (sealhulgas 15 sealset vitraaži, orel, oreli noodivihik, kantsel, lühter, uksed, altar ja kirikuliste astmed), külast läände jääv Valtaiķi keskaegne linnus ning selle kalmistu.

Külas kasvav läänepärn ümbermõõduga 3.76 meetrit on looduskaitse all.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  IS Mantojums
3. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
4. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

| * v
* r
Laidi valla asulad |
| --- |
| 
**Laidi** **·**  Rude **·**  Sermīte **·**  Valtaiķi **·**  Vanga |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Valtaiķi** |
Emaili ja väärikividega panustatud Chellesi karikas, mille olevat 7. sajandil kloostrile valmistanud püha Eligius ja mis läks kaduma revolutsiooni ajal. Illustratsioon Touli piiskopi André de Saussay (srn 1627) joonistuse järgi.
**Chellesi klooster** (*Abbaye Notre-Dame de Chelles*) oli Frangi kuninglik klooster Chellesis Pariisist idas. Klooster tegutses 1790. aastani.

Ajaloost
--------

Enne kloostrit asus kohal Merovingide Villa Cala. Kuninganna Chrodechilde (surnud 544), Chlodovech I abikaasa, oli sinna juba lasknud ehitada väikese pühale Georgile pühitsetud kabeli. Kuningas Chilperich I ja kuninganna Fredegunde viibisid seal sageli ja Chilperich mõrvati jahil selle villa lähedal. Umbes 658. aastal laiendas kuninganna Bathilde, Chlodovech II lesk villa ja kabeli hoonestu koos Bertillaga Jouarre'i kloostrist nunnakloostriks. Algselt olevat klooster tegutsenud Columbanuse reegli järgi, hiljem benediktlaste kloostrina. Bathilde asus hiljem kloostrisse ja suri 680. aastal Chellesis.

Peaaegu kõik kloostriülemad olid pikka aega kuningate ja keisrite lesed, tütred või õed, mis aja jooksul mõjus halvasti kloostridistsipliinile. Pariisi piiskopid Étienne de Senlis ja Louis de Beaumont üritasid kloostrit vastavalt kehtivale kloostrireeglile reformida 1134. ja 1483. aastal; piiskop Jean Simoni ajal muudeti abtissi koht alates 1500. aastast valitavaks kolmeks aastaks ametiajaks. 1559. aastast hakkas taas kehtima kord, kus kuningas ise nimetas abtissi ametisse.

Klooster püsis Prantsuse revolutsioonini. 1790. aastal see suleti ja 1796. aastal müüdi vara rahvusliku omandina ning hooned purustati.
Erinevas kuivusastmes *Landjäger* suitsuvorstid
**Zürichi vorstisöömine** (sks k *Wurstessen*, ing k *Affair of the Sausages*) on 1522. aastal toimunud paastuvastane meeleavaldus Zürichis, mis tähistab reformatsiooniliikumise algust Šveitsis.

Vorstisöömine
-------------

Fasnachtskiechli
Vorstisöömine toimus trükkal Christoph Forschaueri (kes hiljem avaldas Zwingli tõlgitud Piibli) juures. Vorstisöömisel osales üle kümne lugupeetud inimese, nende seas hiljem reformatsioonis olulised osalised Leo Jud, Klaus Hottinger ja Lorenz Hochrütiner ning tunnistajaks oli Grossmünsteri pastor Ulrich Zwingli. Söödi rasvas frititavaid küpsetisi *Fasnachtskiechli* ja mõned viilud kõva vürtsikat suitsuvorsti.

Mõju ja tagajärjed
------------------

Ulrich Zwingli võttis vorstisöömise toetuseks avalikult sõna ja avaldas vastava kirjutise "Toitude valimisest ja vabadusest" (sks k "Von Erkiesen und Freiheit der Speisen") paastumise vastu ülestõusmispühade eel, väites, et Piibel ei kohusta lihasöömisest hoiduma ja paastumine on inimese vaba valik. Kuna lihavõttepüha eel oli liha söömine keelatud, põhjustas sündmus avalikkuses protesti ning Forschauer vahistati.

Kiri Grossmünsteri kiriku ukse kohal "Siin jumalakojas sai Ulrich Zwingli reformatsioon alguse"
Zürichi vorstisöömine kujutas endas kristliku vabaduse demonstratsiooni ning see oli Šveitsis mõjult võrreldav Martin Lutheri 95 teesiga Wittenbergis Saksamaa reformatsiooni alguses. Aasta hiljem paastureeglid tühistati ja Zwinglist kujunes Šveitsi protestantide seas lugupeetud ja mõjus isik, ta koostas 67 teesi, mis vastandusid mitmetele kiriku seisukohtadele.

Vaata ka
--------

* protestantism
* katoliiklus
* kirik

Viited
------



1. 1 2 3  Urmas Petti (13.8.2014). "Menüü ja õige usk". *Eesti Kirik*. Vaadatud 26.10.2022.
2. 1 2  "Wurstessen". *Reformierte Kirche Kanton Zürich* (saksa). 24. august 2016. Vaadatud 26. oktoobril 2022.[*alaline kõdulink*]
3. ↑  Froschoviana, Officina (6. detsember 2021). "Von Erkiesen und Fryheit der Spysen : Von Ergernus und Verböserung : Ob man Gwalt hab die Spysen zuo etlichen Zyten verbieten / Meynung Huldrichen Zuinglis zuo Zürich geprediget jm M.D.XXII. Jar. ..." *e-rara* (saksa). Vaadatud 26. oktoobril 2022.
Vecpilsi katoliku kirik
**Vecpils** (vanasti ka **Dižlāņi** või **Lāņi**) on küla (*vidējciems*) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas, Vecpilsi valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 38 meetri kõrgusel. Lisaks vallamajale asuvad külas postkontor ning raamatukogu.

XVII sajandil rajati Vecpilsi katoliku kirik. Küla tekkis selle juurde hiljem, kujunedes endise Dižlāņi mõisa (*Groß-Lahnen*) keskuse juurde. Nõukogude perioodil oli seal kohaliku kolhoosi keskasula. Aastani 2021 kuulus küla Durbe piirkonda.

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all hiiepaik Dižlāņi Puuslikumägi, Vecpilsi linnamägi ja Vecpilsi katoliku kirik (sealhulgas külgaltarid, peaaltar, altarialus, karniis, orelikapp ning kantsel).

Looduskaitse all on hiies kasvavad saar ümbermõõduga 3.74 ja kõrgusega 25 meetrit ning pärn ümbermõõduga 4.38 ja kõrgusega 23 meetrit, lisaks veel külas kasvav hõberemmelgas ümbermõõduga 5.1 meetrit, tammed ümbermõõtudega 4.38 ja 4.4 meetrit, hobukastan ümbermõõduga 3.04 meetrit ning jugapuu ümbermõõduga 0.8 ja kõrgusega 7.5 meetrit.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Административно-территориальное деление Латвийской ССР 1978 год. — Рига: Лиесма, 1978. — 137 lk.
3. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
4. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

| * v
* r
Vecpilsi valla asulad |
| --- |
| 
Dižilmāja **·**  Dižstroķi **·**  Lekši **·**  Mazilmāja **·**  Mazstroķi **·**  **Vecpils** |
Helen Hääl Isamaa suurkogul 20. juunil 2021
Helen Hääl Isamaa suurkogul  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 11. mai 2019
**Helen Hääl** (sündinud 26. oktoobril 1978) on eesti jurist.

Ta on Tallinna 32. Keskkooli vilistlane.

Ta on Eesti Advokatuuri liige alates 16. novembrist 2004. Samast kuupäevast oli tema kutsenimetus vandeadvokaadi vanemabi, alates 01.03.2018, seoses advokatuuriseaduse muudatusega (vandeadvokaadi vanemabi kutsenimetuse kaotamine), vandeadvokaadi abi. Ta tegutseb advokaadibüroos Concordia, kus nõustab peamiselt perekonna- ja pärimisõiguse valdkonnas. Ta on ka perelepitaja ja Eesti Lepitajate Ühingu esimees.

2018. aasta novembris avaldas Hääl arvustuse ÜRO globaalne ränderaamistiku tõlke kohta, mida pidas eksitavalt tõlgituks. Hääle sõnul oli tekstis enam kui 80 korral tõlgitud ingliskeelse sõna *commitment* eestikeelseks vasteks sõna "pühenduma". Hääl osutab aga artiklis, et ingliskeelses juriidilises keeleruumis tähendab *commitment* siduvat kohustust.

Alates 2. märtsist 2000 on ta IRLi liige. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 183 häält ning ei osutunud valituks.

Hääl on Eesti Reservohvitseride Kogu liige.

Viited
------

1. ↑  Info advokaadibüroo veebilehel
2. ↑  Eesti Lepitajate Ühing, perelepitajate kontaktid
3. ↑
4. ↑  Helen Hääl Rändelepe on välisministeeriumi tõlkes kaduma läinud. Eesti võtaks kohustusi, mitte lihtsalt ei pühenduks EPL, 25. november 2018 (vaadatud 26.11.2018)

Publikatsioone
--------------

* Kellel on õigus last lasteaiast ja koolist ära võtta?, Delfi, 29. märts 2013
* Rändelepe on välisministeeriumi tõlkes kaduma läinud. Eesti võtaks kohustusi, mitte lihtsalt ei pühenduks EPL, 25.11.2018

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Helen Hääl** |
**Bad Deutsch-Altenburg**, 1928. aastani **Deutsch-Altenburg**, on turulinn *(Marktgemeinde)* ja kuurortlinn Bruck an der Leitha ringkonnas Alam-Austria liidumaal Austrias.

Linn asub Alam-Austria *Industrievierteli* piirkonnas, Doonau jõe paremkaldal ja Doonau-Aueni rahvuspargis, Hainburg an der Donaust ja Devíni väravast edelas.

Tervisekeskuse keskmes on joodi- ja väävliallikad, mis on ühed võimsamad Kesk-Euroopas.

Kliima
------

Bad Deutsch-Altenburg asub merelise kliima ja niiske mandrilise kliima üleminekuvööndis (*Cfb* piirneb Köppeni kliimaklassifikatsiooni järgi *Dfb-ga*). 8. augustil 2013 registreeriti Bad Deutschis temperatuur 40,5 °C, mis on kõrgeim eales Austrias registreeritud temperatuur.

Ajalugu
-------

Kihelkonnakirik
Austria hertsogkonnas asuvat asulat, mis asus endise Rooma laagri *Carnuntumi* asukohas keskaegse linnuse ümber, mainiti esmakordselt 1297. aastal ja sai turuõiguse 1579. aastal. Eesliide *Deutsch-* lisati, et eristada seda Ungaris asuvast Altenburgist (Óvár). Aastatel 1916/17 asus seal suur pikklaine ja kõrgsagedusala raadiosaatjajaam, mis 1980. aastatel demonteeriti.

1945. aasta märtsis küüditati arvukalt juudi sunnitöölisi surmamarsil Kaguvallilt Bad Deutsch-Altenburgi, kus nad pidid sõitma Doonaud mööda Mauthauseni koonduslaagrisse. Mälestuskivi tähistab ühishaua kohta, kuhu maeti julgeolekujõudude poolt maha lastud kurnatud vangid.

Tuntud inimesi
--------------

* Carl Hollitzer (1874—1942), karikaturist, laulja ja kabareekunstnik
* Õnnistatud Anton Durcovici (1888—1951), katoliku vaimulik ja Iaşi piiskop
* Hannes Swoboda (\* 1946), poliitik

Viited
------

1. ↑  Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Bruck an der Leitha ringkonna vallad

* Au am Leithaberge
* Bad Deutsch-Altenburg
* Berg
* Bruck an der Leitha
* Ebergassing
* Enzersdorf an der Fischa
* Fischamend
* Gramatneusiedl
* Götzendorf an der Leitha
* Göttlesbrunn-Arbesthal
* Hainburg an der Donau
* Haslau-Maria Ellend
* Himberg
* Hof am Leithaberge
* Höflein
* Hundsheim
* Klein-Neusiedl
* Lanzendorf
* Leopoldsdorf
* Mannersdorf am Leithagebirge
* Maria-Lanzendorf
* Moosbrunn
* Petronell-Carnuntum
* Prellenkirchen
* Rauchenwarth
* Rohrau
* Scharndorf
* Schwadorf
* Schwechat
* Sommerein
* Zwölfaxing
* Trautmannsdorf an der Leitha
* Wolfsthal
**Veronika Palandi** (varem ka **Veronika Gurskaja-Palandi**; sündinud 22. augustil 1951) on Moldova päritolu filoloog, diplomaat, giid ja tõlkija.

Ta lõpetas Chișinău Ülikooli filoloogiateaduskonna moldova keele ja kirjanduse filoloogina. 1979. aastal tuli ta Eestisse.

Aastail 1999–2007 oli ta Rumeenia aukonsul Eesti Vabariigis. Ta on Rumeenia-Moldova Kultuuri Seltsi esimees[*viide?*].

Ta on avaldanud rumeenia keele vestmikke ("Rumeenia-eesti-vene turistivestmik", 1989; "Rumeenia-eesti-prantsuse-vene vestmik", 1997) ning koos tütre Regina Palandiga esimese "Eesti-rumeenia sõnaraamatu" (Tartu: OÜ Regver Grupp, 2008).

Ta on ka raamatu "80 aastat Rumeenia ja Eesti Vabariigi diplomaatilisi suhteid" (Tallinn: Riigi Teataja Kirjastus, 2001) koostaja.

Tunnustus
---------

* 1999 Kodanikupäeva aumärk
* 2000 Rumeenia Riikliku Teenete Ordeni ("Pentru Merit") suurohvitser

Viited
------

1. ↑  "Lõunamaa tüdruk jäi Eestisse", Anne ja Stiil, 5. oktoober 2001.
2. 1 2  "Teod. Veronika Palandi, „Eesti-rumeenia sõnaraamatu" autor. Küsinud Aili Künstler, Sirp, 7. november 2008.
3. ↑  Kodanikupäeva aumärgi saajad 1999. aastal
**Külli Kingo** (sündinud 7. aprillil 1972) on eesti arstiteadlane, Tartu Ülikooli dermatoloogia ja veneroloogia professor.

Õppis aastatel 1978–1990 Tartu 10. Keskkoolis ning 1990–1996 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas (*cum laude*). Oli 1997–2001 residentuuris dermatoveneroloogia erialal ning õppis 2001–2005 sama eriala doktorantuuris. Kaitses 2005. aastal Tartu Ülikooli juures doktoritöö teemal "The interleukin-10 family cytokines gene polymorphisms in plaque psoriasis" (Interleukiin-10 perekonna tsütokiniinide geenide polümorfismid naastulise psoriaasi puhul; juhendajad Eero Vasar, Sulev Kõks ja Helgi Silm).

Ta on alates 2012. aastast Tartu Ülikooli Kliinikumi Nahakliiniku juhataja ning aastast 2021 ka ülemarst. 2012–2019 oli ta ka Tartu Ülikooli meditsiiniteaduste valdkonna teadusprodekaan. Alates 1. jaanuarist 2024 on ta TÜ meditsiiniteaduste valdkonna dekaan. 

Alates 2017. aastast kuulub Külli Kingo Tartu Ülikooli senatisse. Aastast 2021 on ta lisaks veel TÜ Kliinikumi 2. kliinilise valdkonna juht, mille koosseisu kuuluvad sisekliinik, nahahaiguste kliinik, hematoloogia-onkoloogia kliinik ja lastekliinik.

Tunnustus
---------

2021 Tartu Ülikooli medal

Isiklikku
---------

Tema ema on Helgi Silm.

Viited
------

1. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 6.12.2022.

Välislingid
-----------

* Külli Kingo Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
Paul Mielberg
**Paul Jegor Eugen Mielberg** (6. (vkj)/ 18. märts 1881 Thbilisi – 16. aprill 1942 Gmünd) oli Eesti arhitekt, aastatel 1922–1936 Tartu ülikooli arhitekt.

Elukäik
-------

Ta lõpetas Peterburi Kunstiakadeemia 1910. aastal kunstniku-arhitektina. Ta töötas aastatel 1911–1916 Peterburis arhitektide Fredrik Lidvalli, Vladimir Seidleri ја Oskar Munzi juures. Aastatel 1916–1920 töötas Kiievi linnavalitsuse teenistuses.

Aastatel 1922–1936 oli ta Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna ehitusõpetuse dotsent, seejärel eradotsent. Ta osales paljude Tartu Ülikooli hoonete ehitamisel. Paul Mielbergi akvarellid olid esil mitmel näitusel. 

Aastal 1940 lahkus ta Eestist.

Looming
-------

Olisemad hooned, mille Mielberg Tartu ülikoolile projekteeris, olid võimla, mitu kliinikuhoonet ja instituutide hooned. Aastate 1928–1929 projekti järgi Jakobi ja Lutsu tänava nurgale rajatud läbi kahe korruse ulatuv võimla hävis 1941. aastal. 1935. aasta projekti järgi valmis silma- ja nina-kõrva-kurgukliinik Kuperjanovi tänava alguses ning instituudihoonetest valmis vaid kahas Harald Sultsoniga projekteeritud vana keemiahoone.

Mielberg projekteeris Tartusse ka elumaju, muu hulgas ülikooli professorite elumaja Raadil ja hospitaalkliinikute ametnike elumaja Maarjamõisas. 1920. aastatel oli tema projekteeritud elumajadele eeskätt omane heimatstiil ja juugendijärgne teisenemine, nii ka näiteks 1929. aastal Oru tänavale projekteeritud professor Piibu villa puhul. Suurem osa Mielbergi projekteeritud elumajadest on projekteeritud 1930. aastatel ja asuvad Tähtveres, need on ajastule omaselt eeskätt funktsionalismi sugemetega.

Mielbergi projekti järgi ehitati aastatel 1927–1928 Toomemäel ümber ülikooli ajaloomuuseum, tollane raamatukogu, muu hulgas viidi hoone sissepääs lõunaküljele, ehitati uus trepikoda ja raamatute vedamiseks lift. Samuti valmis 1924. aastal Mielbergi projekti järgi Pauluse kiriku uue altariruumi kujundus ning aasta-kaks hiljem omandas tema projekti järgi uue välisilme ülikooli vana kohvik, tollane üliõpilasmaja.

Viited
------

1. ↑  Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon, 1996. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus.
2. 1 2 3  Postimees, 1996. Paul Mielberg Tartus. 18. detsember. Vaadatud 14.07.2012.
3. ↑  TÜ ajaloomuuseum, 2012. Tartu toomkiriku ajalugu. Vaadatud 14.07.2012.
4. ↑  Castellum, 2005. Muinsuskaitse eritingimused. Vaadatud 14.07.2012.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Pavel Nikitin(1910–1918)** | **Tartu ülikooli arhitektPaul Mielberg**1922–1936 | Järgnev**Martti Preem(2006–k.a)** |
**Heimar Ilves** (15. september 1914 Domnino, Orjoli kubermang, Venemaa – 5. veebruar 2002 Tallinn) oli eesti helilooja ja muusikapedagoog.

Elukäik
-------

Ilvese pere asus Eestisse elama 1916. aastal. 1933. aastal lõpetas Ilves Tallinna Reaalkooli, aastatel 1932–1937 õppis ta Tallinna Konservatooriumis Theodor Lemba klaveriklassis ning 1937. aastast asus õppima heliloomingut Artur Kapi juures. 1943. aastal pälvis Ilves esimesena Evald Aava nimelise stipendiumi.

Oli aastail 1944–1945 ja 1950–1965 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis muusikateoreetiliste ainete õppejõud, seejärel vallandati ta usulistel ja poliitilistel põhjustel ning ta tegutses vabakutselisena, saades sõbralikku tuge Roman Matsovilt, kes oli selle ajani olnud Ilvese sümfooniate ainus dirigent.

Ilves oli aastail 1945–1948 Uuralis Molotovi oblastis asumisel ja töötas seal metsatöölisena.

Looming
-------

Ta on loonud mitu sümfooniat ja intrumentaalkammermuusikat. Ilvese teosed on sageli kristlik-filosoofilise kallakuga.

Üks Ilvese loomingu tähelepanuväärsemaid vilju on "Teine sümfoonia", mille ainulaadsus tuleb ilmsiks harmoonia ja tonaalsuse suhte kaudu, mis mängivad tema sümfoonias suuremat rolli kui see 20. sajandi muusikale iseloomulik oli. Üks pidevalt korduv rütmifiguur ühendab selles kogu muusikalise ainese; eriti iseloomulik on mitmete tonaalsuste üheaegne kasutus ja ökonoomne orkestratsioon, samas kui iga instrumendi võimalused on ära kasutatud. Teosega tutvunud Dmitri Šostakovitš ütles, et tegu on unikaalse ja muusikaliselt kõrgväärtusliku panusega kaasaegsesse muusikasse. Teos räägib stalinismi ohvreist ja neile oli teos ka pühendatud. "Teine sümfoonia" valmis aastal 1959, tähistades autori Siberist naasmise 10. aastapäeva. Esiettekanne oli 27. novembril 1964.

Teoseid
-------

* 12 variatsiooni klaverile (1937)
* Kontsertvalss sümfooniaorkestrile (1939)
* Klaverisonaat (1940)
* Klaveritrio (1941)
* 1. keelpillikvartett (1948)
* Kontsertiino klaverile ja sümfooniaorkestrile (1949)
* 2. keelpillikvartett (1958)
* 1. sümfoonia (1959)
* 2. sümfoonia (1959)
* 3. sümfoonia (1967)
* 4. sümfoonia (1967)
* 5. sümfoonia (1971)
* 6. sümfoonia (1975)

Viited
------

1. ↑  "Ilves, Heimar | Eesti Muusika Infokeskus". *www.emic.ee*. Vaadatud 23. juulil 2023.
2. ↑  Alo Põldmäe. Vaimuaristokraadi mälestuse jäädvustamisest. Heimar Ilves 100 Sirp, 10. oktoober 2014.

Välislingid
-----------

* 
* MI: Guru – Heimar Ilves
* Eesti heliloojad: Heimar Ilves
**Voranava** on alev Valgevenes Hrodna oblastis, Voranava rajooni ja Voranava külanõukogu halduskeskus. Asula nimi on poola keeles *Woronów*, leedu keeles aga *Varanavas*. 

Alevis on toiduainete tööstus. Voranavat läbib Vilnius-Lida raudtee. Haridust annavad keskkool, spordikool, laste muusikakool ja internaatkool, Alevis on kaks raamatukogu ja kino. Vaatamisväärsusteks on katoliku kirik, Scipio del Campode mõisakompleks, XX sajandi algul ehitatud sünagoog.

Ajalugu
-------

Alevit on esimest korda mainitud aastal 1536. Toona oli asula nimeks Blotna. XVI sajandist kuulus asula Goštautastele. Aastal 1613 kanti asula kaardile alevina.

XVIII sajandi algul kuulus alev Mosiewiczitele, nende ajal püstitati sinna ka katoliku kirik. Peagi läks Voranava aga Scipio del Campode valdusse. See suguvõsa avas alevis kooli.

Alates kolmandast Poola jagamisest aastal 1795 oli Voranava Venemaa koosseisus. Tol ajal peeti seal neli korda aastas laata. Pärast esimest maailmasõda kuulus Voranava Poola koosseisu, 1939. aastast Nõukogude Liitu.

Pilte
-----

* VoranavaVoranava
* Voranava kirikVoranava kirik
* Voranava kirik seestvaatesVoranava kirik seestvaates

Tuntud elanikke
---------------

* Siarhiej Abłamiejka – Valgevene matemaatik

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

 Voranava – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Voranava
* Alev Valgevene fotoentsüklopeedias
Kuressaare sadam
**Kuressaare (Jahi)sadam** (sadama kood: EE KUR) asub Kuressaares, Tori abajas.

Kuressaare Jahisadama hoone, 2013. aasta suvi
Sadama geograafilised koordinaadid on 58° 14′ 37″ N, 22° 28′ 15″ E.

Sadama territoorium hõlmab 13 691 m2 maa-ala ja 59 032 m2 veeala.

Sadamas on 7 kaid üldpikkusega 328,5 m. Suurim sügavus kai ääres on 3,2 m.

Suurim võimalik laev: pikkus 20 m, laius 4 m, süvis 2,3 m.

Ajalugu
-------

Saaremaa baltisaksa jahiomanikke ühendava Kuressaare Jahtklubi (*Arensburger Yacht Club*) sadamahoone ehitati 1909. aastal neile kuulunud jahisadama kaile Ooste nukil. Sadamahoone hävis 1944. aastal, samasse rajati 1999. aastal Kuressaare jahisadam.

1991. aastal otsustas Kuressaare Linnavolikogu rajada jahisadama Ooste nukile, Kuressaare Jahtklubi endisele asukohale. Faarvaatri jaoks leiti uus suund piki Roomassaare rannikut, süvendustöid alustati 1994. aastal 1995. aastal eraldas Phare fond eurotoetuse, mille eest tehti kaldakindlustust, muule ja kaisid ning taastati laste ujumiskoht (Titerand) Ujula abajas. Jahisadamas on 3 kaid poolesajale jahile, tankla ning olmehoone sauna ja baariga. Sadam avati 6. augustil 1999, kanalit süvendati täiendavalt 2001. aastal.

Viited
------

1. ↑  Kuressaare ja selle ümbruse kohanimesid, saartehaal.postimees.ee, 7. veebruar 2009
2. ↑  Kalle Kesküla, Kuressaare Sadama ajalugu, sadam.kuressaare.ee

Välislingid
-----------

* Kuressaare 360° aeropanoraam / aerofoto
* Kuressaare sadama koduleht
* Kuressaare sadama ajalugu
**Venemaa Ühendatud Demokraatlik Partei Jabloko** (vene keeles Российская объединённая демократическая партия "Яблоко") on vasaktsentristlik poliitiline partei Venemaal.

Kuni 2003. aastani oli Jabloko Riigiduumas esindatud fraktsiooniga, seejärel kuni 2007. aastani vaid üksikute saadikutega. 

Jabloko liikmetest töötab kõrge riigiametnikuna Igor Artemjev, kes on Venemaa Föderaalse Monopolivastase Teenistuse juht. Neljas föderaalsubjekti parlamendis on moodustatud Jabloko fraktsioon. 13 Venemaa regioonis on Jabloko liikmed valitud munitsipaalsaadikuteks. Moskvas sai Jabloko 2017. aasta septembris toimunud munitsipaalvalimistel 51 linnarajoonis kokku 181 saadikukohta, seejuures kuues linnarajooni esindusorganis on neil enamus.

2018. aasta märtsis toimunud Venemaa presidendivalimistel andis Jabloko kandidaadi Grigori Javlinski poolt oma hääle 0,77 miljonit valijat (1,1% valijate koguarvust). Kaheksa kandidaadi seas jäi Javlinski viiendaks.

Kogu Jabloko ajaloo vältel on parteist välja heidetud või konflikti tõttu ise lahkunud mitu tähelepanuväärset tegelast, kes hiljem on teinud poliitilise karjääri: Oksana Dmitrijeva, Ivan Gratšov, Ilja Jašin, Aleksei Navalnõi ja Maksim Reznik.

Partei esimehed ja juhtorganid
------------------------------

Jabloko juhid Sergei Mitrohhin ja Grigori Javlinski 13. jaanuaril 2013 Moskvas protestimarsil kolonni eesotsas
Jabloko esimene esimees oli Grigori Javlinski (1993–2008). Aastatel 2008–2015 juhtis parteid Sergei Mitrohhin. Alates 2015. aastast on partei esimees Emilija Slabunova. 

Partei kollegiaalseks juhtimisorganiks on 16-liikmeline föderaalne poliitkomitee. Selle koosseisus on teiste seas Lev Šlosberg, Viktor Šeinis, Boriss Višnevski, Igor Artemjev ja Aleksei Arbatov. Poliitkomitee esimees on Grigori Javlinski.

Partei töö igapäevaseks juhtimiseks on föderaalne poliitkomitee moodustanud 17-liikmeline föderaalne büroo eesotsas partei esinaise Emilija Slabunovaga. Büroo koosseisu kuuluvad ka kõik kolm partei aseesimeest, sealhulgas Nikolai Rõbakov.

Viited
------

1. ↑  Яблоко во власти. yabloko.ru
2. ↑  Результаты выборов Президента Российской Федерации. cikrf.ru
3. ↑  Федеральный политический комитет. yabloko.ru

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jabloko** |

* Jabloko koduleht. yabloko.ru