recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
"**Lugu lendavate taldrikutega**" on teine osa Eno Raua samanimelisest triloogiast.

Sisu
----

Lugu areneb edasi vahetult pärast raamatus "Päris kriminaalne lugu" kujutatud sündmuste toimumist. Jürnasel õnnestub oma aias seltskonda pildistades fotole püüda ufod – poisid märkavad, et fotodel on salapärased tumedad laigud. Nad otsustavad kirjutada Tõravere observatooriumisse helkivate ööpilvede spetsialistile Ants Vipermannile, et asjaloos selgust saada.

Vahepeal päästab Peeter koduarestist oma sõbra Riho (karistuse põhjust vt artikli "Päris kriminaalne lugu" alt). Nad maskeerivad Riho pea vahelejäämise hirmus marliga, nii et ainult silmad jäävad välja. Kummalise maskeeringuga noormeest peetakse tulnukaks ning alevis hakkavad liikuma kuulujutud ufode maandumisest muidu unises Eesti väikealevis. "Olendite" askeldamine ümber kohaliku lehmapidaja Naatri Leeni lehma tekitab alevis kiirituspaanika ning kõlakatele annab hoogu Jürnas, kes skafandriks peetud mesilasvõrku kandes mööda alevi aedu ringi jookseb, jälitades pereheitmisel olevat mesilassülemit. 

Olukord leiab lahenduse, kui Tõraverest saabub kiri. Teadlane selgitab lastele, et tumedad laigud fotol pole mitte ufod, vaid päikselaigud, mis tekivad alati, kui vastu valgust pildistada.
**Ruxanda Glavan** (sündinud 5. aprillil 1980 Chișinăus) on Moldova (nais)poliitik (Moldova Demokraatlik Partei). Ta oli 30. juulist 2015 kuni 25. juulini 2017 Moldova tervishoiuminister.

Aastatel 1997–2003 õppis ta Nicolae Testemițanu nimelises Riiklikus Meditsiini- ja Farmaatsiainstituudi, mille lõpetas üldarsti kvalifikatsiooniga. Seejärel õppis ta aastatel 2003–2005 Grenoble Graduate School of Businessis ja sai magistrikraadi ärijuhtimises (MBA).

Aastatel 2006–2013 oli ta direktor firmas, mis tegeles kosmeetika, meditsiinitehnika ja mitmesuguste farmaatsiaproduktide maaletoomisega.

Aastatel 2013–2015 oli ta Moldova töö, perekonna ja sotsiaalkaitse aseminister, 18. veebruarist 2015 kuni 30. juulini 2015 oli ta Moldova töö, perekonna ja sotsiaalkaitse minister. 30. juulist 2015 kuni 25. juulini 2017 oli ta Moldova tervishoiuminister.

Isiklikku
---------

Ta on abielus, tema abikaasa Aureliu Cincilei on Moldova Panga asepresident. Ta valdab lisaks rumeenia keelele veel vene, inglise, prantsuse ja hispaania keelt.

Välislingid
-----------

* Ruxanda Glavan Moldova valitsuse kodulehel (Rumeenia keeles)
**Ruza** on linn Venemaal Moskva oblastis, Ruza linnaringkonna keskus. Asub Ruza jõe ääres, Moskvast 110 km läänes.

Ruzat on mainitud esimest korda 1339. aastal Ivan Kalita testamendis (teistel andmetel 1328. aastal).

1782. aastast oli maakonnalinn Moskva kubermangus. 

Linna elanike arv oli 1970. aastal 7737 ja 2020. aasta alguses arvestuslikult 12 743.

Viited
------

1. ↑  , vaadatud 31.07.2017.

Välislingid
-----------

* Ruza koduleht

Moskva oblasti vapp
Moskva oblasti linnad

Aprelevka  | Balašihha  | Beloozjorski  | Bronnitsõ  | Dedovsk  | Dmitrov  | Dolgoprudnõi  | Domodedovo  | Drezna  | Dzeržinski  | Dubna  | Elektrogorsk  | Elektrostal  | Elektrougli  | Frjazino  | Golitsõno  | Himki  | Hotkovo  | Istra  | Ivantejevka  | Jahroma  | Jegorjevsk  | Kašira  | Klin  | Kolomna  | Koroljov  | Kotelniki  | Krasnoarmeisk  | Krasnogorsk  | Krasnozavodsk  | Krasnoznamensk  | Kubinka  | Kurovskoje  | Likino-Duljovo  | Ljubertsõ  | Lobnja  | Lossino-Petrovski  | Luhhovitsõ  | Lõtkarino  | Možaisk  | Mõtištši  | Naro-Fominsk  | Noginsk  | Odintsovo  | Orehhovo-Zujevo  | Ozjorõ  | Pavlovski Possad  | Peresvet  | Podolsk  | Protvino  | Puškino  | Puštšino  | Ramenskoje  | Reutov  | Rošal  | Ruza  | Sergijev Possad  | Serpuhhov  | Solnetšnogorsk  | Staraja Kupavna  | Stupino  | Šatura  | Štšolkovo  | Zaraisk  | Zvenigorod  | Žukovski  | Taldom  | Tšehhov  | Tšernogolovka  | Vereja  | Vidnoje  | Volokolamsk  | Voskressensk  | Võssokovsk
**Aurora Felicitas Veronika Semper** (aastani 1920 **Adamson**; 13. juuli 1899 Tartu – 29. juuni 1982 Tallinn) oli eesti muusikakriitik ja -pedagoog.

Ta õppis aastatel 1919–1920 Tartu Kõrgemas Muusikakoolis klaverit (Adele Brosse klassis), lisaks mõnda aega Leenart Neumani juhendamisel laulmist.

Aastal 1920 siirdus ta koos abikaasaga Saksamaale, kus jätkas aastatel 1920–1924 eraviisiliselt klaveriõpinguid Egon Petri juhendamisel ja Artur Schnabeli meistrikursustel ning kuulas aastatel 1922–1923 Berliini Ülikoolis loenguid muusikaajaloost ja -teooriast. Asunud aastal 1925 Pariisi, õppis ta seal Lazar Levy juhendamisel ja Alfred Cortot' interpretatsioonikursustel.

Naasnud aastal 1928 Eestisse, töötas ta aastani 1938 Tartus eraviisilise muusikaõpetajana. Aastatel 1938–1940 oli ta Postimehe muusikaarvustaja.

Pärast teist maailmasõda sai temast Tallinna Riikliku Konservatooriumi muusikaajaloo õppejõud. 1950. aastate teisel poolel hakkas jälle ilmuma tema muusikaarvustusi.

Isiklikku
---------

Tema isa oli riidekaupmees Jaan Adamson (1860-1930), vend oli kunstnik Adamson-Eric, õe Renate mees oli skulptor Ernst Jõesaar.

Ta oli aastast 1920 abielus kirjanik Johannes Semperiga, nende tütar Lilian Semper oli pianist ja muusikapedagoog.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  "Aurora Semper. 13. VII 1899 — 29. VI 1982" Sada aastat sünnist. Teater. Muusika. Kino, juuli 1999

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Aurora Semper** |

* Foto
* Foto
* Foto
**Brabançonne** (prantsuse "La Brabançonne"; flaami "De Brabançonne"; saksa "Das Lied von Brabant") on Belgia riigihümn. 

Laulu algse teksti kirjutas Louis Alexandre Dechet pseudonüümi *Jenneval* all. Muusika autor on François Van Campenhout. 1860. aastal ametliku hümni staatuse saanud loo ametlikud prantsuskeelsed sõnad kirjutas Charles Rogier. Hümnil on ametlikud sõnad kolmes Belgia riigikeeles: prantsuse, hollandi ja saksa keeles.

Tekst
-----

### Prantsuse keeles

**La Brabançonne**

O Belgique, ô mère chérie,
A toi nos coeurs, à toi nos bras,
A toi notre sang, ô Patrie !
Nous le jurons tous, tu vivras !
Tu vivras toujours grande et belle
Et ton invincible unité
Aura pour devise immortelle :
"Le Roi, la Loi, la Liberté!"
### Hollandi (flaami) keeles

**De Brabançonne**

O dierbaar België
O heilig land der vaad'ren
Onze ziel en ons kracht zijn u gewijd.
Aanvaard ons hart en het bloed van onze adren,
Wees ons doel in arbeid en in strijd.
Bloei, o land, in eendracht niet te breken;
Wees immer u zelf en ongeknecht,
Het woord getrouw, dat ge onbevreesd moogt spreken:
Voor Vorst, voor Vrijheid en voor Recht."
### Saksa keeles

**Das Lied von Brabant**

O liebes Land, o Belgiens Erde,
Dir unser Herz, Dir unsere Hand,
Dir unser Blut, o Heimaterde,
wir schworen's Dir, o Vaterland!
So blühe froh in voller Schöne,
zu der die Freiheit Dich erzog,
und fortan singen Deine Söhne:
„Gesetz und König und die Freiheit hoch!"
**Enno Oidermaa** (sündinud 1. detsembril 1941 Veriora vallas Võrumaal) on eesti õigusteadlane.

Elulugu
-------

Enno Oidermaa on talupidaja poeg.

Lõpetas 1960 Räpina Keskkooli, 1968 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna, õigusteaduse magister (1995, Akadeemia Nord), väitekiri "Kapitaalehituse õiguslik regulatsioon", aastast 2002 Akadeemia Nord doktorant, õigusteaduse doktor (2006, samas), väitekiri "Nõuded ja vastutus ehitusõiguses: õiguslik regulatsioon ja praktika" (Tallinn, 2006). Täiendanud end Eesti Juristide Liidu seminaridel. Olnud 1969–1993 Tallinna linnavalitsuse, Ehitusmaterjalide Tööstuse Ministeeriumi, Harju KEK-i, 1991 OÜ Eesti Börs jurist, 1993 OÜ Erdler õigusbüroo juhataja. Ühtlasi oli aastast 1987 Tallinna Polütehnilise Instituudi / Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskonna lektor, hiljem dotsent, aastast 1995 ka Akadeemia Nord eraõiguse õppetooli lektor.

Teadustöö
---------

Uurinud tsiviilõiguse küsimusi, sh kapitaalehituse õiguslikku reguleerimist ja lepinguõigust. Umbes 30 teadustrükist, sh õpikud ja õppevahendid.

Teoseid
-------

* Kapitaalehituse õiguslik reguleerimine. Tallinn, 1982
* Õiguse alused. Õpik kõrgkoolidele (kaasautor). Tallinn, 2003
* Ehitus- ja kasutusloa õiguslik reguleerimine. Tallinn, 2004
* Planeeringu õiguskorraldus. Tallinn, 2004
* Ehitusõigus. Tallinn, 2005

Viited
------

1. 1 2 3 4  *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

* Enno Oidermaa Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Enno Raidma** (8. veebruar 1938 Vana-Antsla vald, Urvaste kihelkond, Võrumaa – 9. juuni 2006 Kohtla-Järve) oli eesti keemik.

Elulugu
-------

Enno Raidma oli Salme Alise Raidma ja Eero Raidma poeg.

Lõpetas 1956. aastal Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli ja 1961. aastal Tartu Riikliku Ülikooli. Oli 1969–72 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) aspirantuuris; tehnikakandidaat (1972, TPI), väitekiri "Исследование возможностей получения, свойств и областей применения эпоксидной смолы на базе смесей алкилрезорцинов".

Oli aastast 1961 Kohtla-Järve Põlevkivi Teadusliku Uurimise Instituudis, aastast 1994 juhtteadur.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: põlevkiviõliproduktide, eriti alküülresortsiinide koostise eraldamise ja kasutusvõimaluste uurimine.

Teoseid
-------

Ligi 40 teadustrükist, 9 autoritunnistust.

* Исследования в области фенольных соединений. Определение состава сланцевых фенолов из подсмолъных вод (kaasautor). // TÜ Toim 193 (1966)
* К изучению условий получения алкилрезорциновой эпоксидной смолы. // Тр. ин-та сланцев 19 (1973)
* Shale-oil-derived additives for fuel oils (kaasautor). // Oil Shale. 19 (2002) 4

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* TRÜ keemiaosakond II. Tartu 1978. Lk 41

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Iridium satelliit
Kunstniku kujutis Kosmos 2251 satelliidist
**2009. aasta satelliitide kokkupõrge** oli 10. veebruaril 2009 Maa-lähedasel orbiidil toimunud vana Vene sõjaväesatelliidi Kosmos 2251 ja USA aktiivse sidesatelliidi kokkupõrge. Kokkupõrge toimus 789 kilomeetri kõrgusel Taimõri poolsaare kohal maailmaaja järgi kell 16:56.

See oli esimene satelliitide kokkupõrge kosmoses.

Kokkupõrke osalised
-------------------

Kosmos 2251 oli 950 kilogrammi kaalunud sõjaväesatelliit, mis saadeti orbiidile 16. juunil 1993 ja lõpetas tegevuse 1995. aastal. Kokkupõrke ajal oli satelliit kosmoseprügi.

Iridium 33 oli 560-kilogrammine sidesatelliit, mis saadeti orbiidile 14. septembril 1997. Satelliit oli üks 66st orbiidile saadetud Iridiumi satelliitide võrgust ja see oli kokkupõrke ajal aktiivses kasutuses.

Kokkupõrge
----------

Satelliidid põrkasid kokku 10. veebruaril 2009. Kokkupõrge toimus 789 kilomeetri kõrgusel Taimõri poolsaare kohal maailmaaja järgi kell 16:56. Kokkupõrge hävitas mõlemad satelliidid ja tekitas 1000 objekti, mis olid suuremad kui 10 sentimeetrit. Enne kokkupõrget arvati, et satelliidid mööduvad üksteisest 584 meetri kauguselt.

Pärast kokkupõrget
------------------

Pärast kokkupõrget kinnitas NASA, et oht kokkupõrganud satelliitidest 430 kilomeetrit kõrgemal asuvale ISSile on madal ja samuti ei kujuta see ohtu 2009. aastal ISSis käinud kosmosesüstik Discoveryle. Siiski tuli 2011. aastal ISSil ennast kokkupõrkest tekkinud kosmoseprügi eest mööda manööverdada ja 2012. aastal tuli veel korra sama manööver teha. 2012. aasta manöövri ajal olid jaamas viibinud meeskonnaliikmed kosmoselaevades valmis jaamast evakueeruma.

Kokkupõrke tagajärjel ja teiste satelliitide mitmete ohtlike möödumiste tõttu on kaasa toonud nõudmised töötada välja vanade satelliitide orbiidilt koristamise eeskirjad. Praegu saadetakse satelliidid tööea lõpul surnuaia orbiidile ja näiteks USAs on kohustuslik saata alates 18. märtsist 2002 kosmosesse viidud satelliidid tööea lõpul surnuaia orbiidile.

* Kokkupõrke koht.Kokkupõrke koht.
* Tekkinud kosmoseprügi 20 minutit peale kokkupõrget.Tekkinud kosmoseprügi 20 minutit peale kokkupõrget.
* Tekkinud kosmoseprügi 50 minutit peale kokkupõrget.Tekkinud kosmoseprügi 50 minutit peale kokkupõrget.

Viited
------

1. 1 2 3  "U.S. Satellite Destroyed in Space Collision". *Space.com*. Vaadatud 26. oktoobril 2017.
2. ↑  "Low Earth Orbit debris". *Jonathan's Space Report No. 606*. Vaadatud 26. oktoobril 2017.
3. ↑  "Debris From Satellites' Collision Said to Pose Small Risk to Space Station". *Washington Post*. Vaadatud 26. oktoobril 2017.
4. ↑  "CelesTrak Events: Collision". *CelesTrak*. Originaali arhiivikoopia seisuga 17. märts 2009. Vaadatud 26. oktoobril 2017.
5. ↑  "Russian and US satellites collide". *BBC News*. Vaadatud 26. oktoobril 2017.
6. ↑  "Space Junk Forces Station Astronauts to Take Shelter in Lifeboats". *Space.com*. Vaadatud 26. oktoobril 2017.
7. ↑  "FCC Enters Orbital Debris Debate". *Space News*. Originaali arhiivikoopia seisuga 1. juuli 2004. Vaadatud 26. oktoobril 2017.
**Jura departemang** on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Bourgogne-Franche-Comté piirkonnas. See on nime saanud Juura mägede järgi.

2015. aastani kuulus departemang Franche-Comté piirkonda.

Departemang jaguneb halduslikult:

| Ringkond | Elanike arv(2009) | Pindala(km²) | Valdu |
| --- | --- | --- | --- |
| Dole | 83 544 | 1171 | 190 |
| Lons-le-Saunier | 125 721 | 2817 | 249 |
| Saint-Claude | 52 012 | 1003 | 55 |

Juura mägedes käiakse matkamas ning tegeldakse suusatamise ja teiste talispordialadega.

Vaata ka
--------

* Jura departemangu haldusüksuste loend

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2020

Välislingid
-----------

* Departemangu koduleht (prantsuse keeles)

Prantsusmaa departemangud

Ain **·** 
Aisne **·** 
Allier **·** 
Alpes-de-Haute-Provence **·** 
Alpes-Maritimes **·** 
Ardèche **·** 
Ardennes **·** 
Ariège **·** 
Aube **·** 
Aude **·** 
Aveyron **·** 
Bas-Rhin **·** 
Belfort **·** 
Bouches-du-Rhône **·** 
Calvados **·** 
Cantal **·** 
Charente **·** 
Charente-Maritime **·** 
Cher **·** 
Corrèze **·** 
Corse-du-Sud **·** 
Côte-d'Or **·** 
Côtes-d'Armor **·** 
Creuse **·** 
Deux-Sèvres **·** 
Dordogne **·** 
Doubs **·** 
Drôme **·** 
Essonne **·** 
Eure **·** 
Eure-et-Loir **·** 
Finistère **·** 
Gard **·** 
Gers **·** 
Gironde **·** 
Guadeloupe **·** 
Haut-Rhin **·** 
Haute-Corse **·** 
Haute-Garonne **·** 
Haute-Loire **·** 
Haute-Marne **·** 
Haute-Saône **·** 
Haute-Savoie **·** 
Haute-Vienne **·** 
Hautes-Alpes **·** 
Hautes-Pyrénées **·** 
Hauts-de-Seine **·** 
Hérault **·** 
Ille-et-Vilaine **·** 
Indre **·** 
Indre-et-Loire **·** 
Isère **·** 
Jura **·** 
Landes **·** 
Loir-et-Cher **·** 
Loire **·** 
Loire-Atlantique **·** 
Loiret **·** 
Lot **·** 
Lot-et-Garonne **·** 
Lozère **·** 
Maine-et-Loire **·** 
Manche **·** 
Marne **·** 
Martinique **·** 
Mayenne **·** 
Meurthe-et-Moselle **·** 
Meuse **·** 
Morbihan **·** 
Moselle **·** 
Mayotte **·** 
Nièvre **·** 
Nord **·** 
Oise **·** 
Orne **·** 
Pariis **·** 
Pas-de-Calais **·** 
Prantsuse Guajaana **·** 
Puy-de-Dôme **·** 
Pyrénées-Atlantiques **·** 
Pyrénées-Orientales **·** 
Réunion **·** 
Rhône **·** 
Saône-et-Loire **·** 
Sarthe **·** 
Savoia **·** 
Seine-Maritime **·** 
Seine-et-Marne **·** 
Seine-Saint-Denis **·** 
Somme **·** 
Tarn **·** 
Tarn-et-Garonne **·** 
Val-d'Oise **·** 
Val-de-Marne **·** 
Var **·** 
Vaucluse **·** 
Vendée **·** 
Vienne **·** 
Vosges **·** 
Yonne **·** 
Yvelines
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib mäestikust; rahvuspargi kohta vaata artiklit Ruwenzori rahvuspark* |

---

Ruwenzori mäestik
Ruwenzori mäestik
Margherita mäetipp
**Ruwenzori mäestik** on mäestik Aafrika keskosas Uganda ja Kongo Demokraatliku Vabariigi piiril.

Mäestiku geograafilised koordinaadid on 0° 30′ N, 30° 0′ E. Mägede ulatus kirde-edela suunas on umbes 120 km ja kagu-loode suunas 65 km.

Kõrgeim mägi mäestikus on mitme tipuga Stanley mägi. Selle 5109 meetri kõrgune Margherita mäetipp on Aafrika kõrguselt kolmas tipp. Teised kõrgemad mäed on Speke (4890 m), Baker (4843 m), Emin (4798 m), Gessi (4715 m) ja Luigi di Savoia (4627 m). Mägesid eraldavad sügavad mäekurud.

Mitu kõrgemat tippu on kaetud püsiva lumikattega. Mäetippe ümbritsevad umbes 300 päeva aastas pilved. Aasta keskmine sademete hulk on 1990 mm.

Esimese eurooplasena jõudis Ruwenzorini Henry Stanley ekspeditsioon aastal 1889. Et mäetippe varjavad tavaliselt pilved, ei olnud eelmised maadeavastajad paarikümne aasta jooksul Ruwenzorit märganud. Stanley esimene abi ja ekspeditsiooni sõjaline ülem William Stairs ronis mägedes 3254 m kõrgusele. Esimesena tõusis Stanley mäe tippu Itaalia prints Luigi Amedeo di Savoia-Aosta aastal 1906.

Mäed kuuluvad Ugandas Ruwenzori rahvusparki ja Kongos Virunga rahvusparki. Alates 1994. aastast kuulub mäestik UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Mäestiku liustikud toidavad muu hulgas Mubuku ja Luusilubi jõge. Liustike pindala on viimase saja aastaga vähenenud kolmveerandi võrra. Aastal 1906 oli liustikke kuuel Ruwenzori tipul. Kokku 43 liustiku kogupindala oli 7,5 km². Aastaks 2005 oli neist alles alla poole; liustikke oli üksnes kolmel tipul ja nende kogupindala oli 1,5 km². 1990. aastal tehtud mõõtmised näitasid, et alles oli ainult 40 protsenti 1955. aastal mõõdetud liustikest. 2010. aasta mais teatasid Uganda looduskaitseametnikud, et mäestiku suurim liustik Margherita mäetipul on lõhenenud .

Ruwenzoris eristatakse viit taimkatteala: 1–2 km kõrgusel asuvad ülesharitud maad, 2–3 km kõrgusel mägimetsad, 2,5–3,5 km kõrgusel bambuseala, 3–4 km kõrgusel kanarbikuala ja 4–4,5 km kõrgusel alpiniidud ja -nõmmed. Sellest kõrgemal valitseb mägikõrb.

Ruwenzori mägede loodus on lopsakas ning seal elab palju haruldasi ja ohustatud taime- ja loomaliike, sealhulgas endeemseid liike. Mägedes elab teiste seas elevante, mitu esikloomaliseliiki ning 89 linnuliiki. Nõlvadel kasvavad muu hulgas kuni kuue meetri kõrgused puis-eerikad, keenia puisristirohi ja lobeelia *Lobelia deckenii*.

Viited
------

1. ↑  Suur maailma atlas, lk. 113, 114, 116
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. veebruar 2012. Vaadatud 19. juunil 2010.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ruwenzori mäestik** |
Jurek Becker (1993)
**Jurek Becker** (sünninimi **Jerzy Bekker**; oletatavalt 30. september 1937, Łódź, Poola – 14. märts 1997 Sieseby, Schleswig-Holstein) oli juudi päritolu Saksa kirjanik.

Jurek Becker sündis Poolas Łódźis juudi perekonnas. Tema isa Mieczyslaw Bekker (hiljem Max Becker, 1900–1972) töötas prokuristina tekstiilivabrikus, ema Anette Bekker oli õmblejanna. Teise maailmasõja ajal paigutati Bekkerite perekond 1940. aastal Łódźi getosse. Et vältida deporteerimist, võltsis Jureki isa ta sünniaega näidates teda vanemana. Hiljem ta õiget sünniaega enam ei mäletanud. Getost saadeti Jurek koos oma emaga Ravensbrücki koonduslaagrisse ja sealt edasi Sachsenhauseni koonduslaagrisse. Varsti koonduslaagrist vabanemise järel suri Anette Bekker kurnatusse. Oświęcimi koonduslaagris viibinud Mieczyslaw Bekkeril õnnetus rahvusvaheliste abiorganisatsioonide abiga oma poeg üles leida.

Teise maailmasõja järel asusid Max Becker ja Jurek Becker 1945. aastal elama Ida-Berliini. 1955. aastal lõpetas Jurek Becker gümnaasiumi ja läks vabatahtlikult teenima Kasarmeeritud Rahvapolitseisse, mis 1956. aastal formeeriti ümber Saksa DV Rahvaarmeeks. Ta astus ka Vaba Saksa Noorsoo Liitu. 1957. aastal asus ta Berliini Humboldti Ülikoolis filosoofiat õppima ja astus ka Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse. 1960. aastal jäi tal ülikool pooleli.

1960. aastal hakkas ta DEFA juures õppima filmistsenaariumite kirjutamist. 1962. aastal sai ta DEFA koosseisuliseks stsenaristiks. Ta kirjutas ka telelavastusi ja kuuldemänge. Kui tema filmistsenaarium "Jakob der Lügner" ("Valetaja Jakob") 1968. aastal tagasi lükati, töötas ta selle ümber romaaniks, mis ilmus 1969. aastal ja mille põhjal tehti 1974. aastal film. Romaani eestikeelne tõlge ilmus 1981. aastal.

1973. aastal ilmus Beckeri teine romaan "Irreführung der Behörden" ("Ametivõimude eksitamine"). Samal aastal valiti ta ka Saksa DV Kirjanike Liidu juhatusse. 1976. aastal kirjutas Jurek Becker alla kaheteistkümne kirjaniku avalikule kirjale Wolf Biermannilt Saksa DV kodakondsuse äravõtmise vastu. Selle eest heideti ta välja Saksamaa Sotsialistlikust Ühtsusparteist ja Saksa DV Kirjanike Liidu juhatusest. 

1977. aastal astus Jurek Becker protestiks kirjanik Reiner Kunze Saksa DV-st väljasaatmise vastu Saksa DV Kirjanike Liidust välja ning asus ametivõimude loal elama Lääne-Saksamaale. Lääne-Saksamaal jätkas ta kirjanduslikku tegevust ning oli külalisprofessor mitmes ülikoolis.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
Ruutjuur kahest on võrdne täisnurkse kolmnurga hüpotenuusi pikkusega juhul, kui mõlema kaateti pikkus on 1
**Ruutjuur kahest** ehk {\displaystyle {\sqrt {2}}} on positiivne reaalarv, mille korrutamine iseendaga annab arvu 2.

Geomeetriliselt on ruutjuur arvust kaks ruudu diagonaali pikkus, kui ruudu külje pikkus on 1 (selline ruut on ühikruut). Asjaolu ruudu diagonaali ja ruudu külje suhte kohta järeldub Pythagorase teoreemist (vaata joonist). See ruudu diagonaali ja külje suhtearv on tõenäoliselt esimene arv, mida teati olevat irratsionaalne. Selle arvväärtus kuni esimese 65 komakohani on

1,41421 35623 73095 04880 16887 24209 69807 85696 71875 37694 80731 76679 73799....
Murd {\displaystyle {\tfrac {99}{70}}} annab {\displaystyle {\sqrt {2}}} ligikaudse väärtuse kuni esimese nelja komakohani.

Ruutjuurt kahest on hiljuti hakatud nimetama ka **Pythagorase konstandiks**, sest Pythagorasele omistatakse avastus, et ruudu külje pikkus on ühismõõdutu ruudu diagonaali pikkusega.

Irratsionaalsuse tõestamine
---------------------------

Tõestame ruutujuur kahe irratsionaalsuse vastuväiteliselt. Selleks eeldame, et √2 on ratsionaalarv, ning näitame, et see eeldus viib vastuoluni. Viimasest järeldub, et √2 ei saa olla ratsionaalarv ning on seega irratsionaalne.

1. Kui √2 on ratsionaalarv, siis peavad leiduma sellised naturaalarvud *m* ja *n*, et √2 = *m*/*n*.
2. Üldisust kitsendamata võib eeldada, et *m*/*n* on taandumatu murd, mis tähendab, et *m* ja *n* on ühistegurita.
3. Võrduse √2 = *m*/*n* võib kirjutada kujul *m*2 = 2*n*2. Sellest järeldub aga, et *m*2 on paarisarv.
4. Pannes tähele, et paarisarvu ruut on alati paarisarv ja paaritu arvu ruut on alati paaritu arv, võime punktist (3) järeldada, et ka *m* peab olema paarisarv. Seega on *m* esitatav kujul *m* = 2*k*, kus *k* on naturaalarv.
5. Eelnevast leiame, et 2*n*2 = *m*2 = (2*k*)2 = 4*k*2. Ehk *n*2 = 2*k*2, mis lubab meil punktis (4) kasutatud argumentidele tuginedes öelda, et *n* jagub kahega.
6. Kui nii *m* kui *n* jaguvad kahega, siis on 2 nende ühistegur, mis läheb vastuollu punktis (2) tehtud eeldusega, et *n* ja *m* on ühistegurita. √2 irratsionaalsus on tõestatud.

Antud tõestuse saab läbi viia ka eelduseta, et *m* ja *n* on ühistegurita. Selleks tuleb tähele panna, et punktides (3) ja (4) esitatud argumentide abil näitasime, et *m* jagub kahega (punkt (4)) ja et *n* jagub kahega (punkt (5)). Seda protsessi jätkates saab tuletada, et ka *m*/2, *m*/4, *m*/8 jne jagub kahega ning ehk *m*/(2*k*) jagub kahega. Jätkates seda protsessi jõuame olukorrani, kus *m* < 2*k*. On selge, et *m*/2*k* < 1 ei saa olla täisarv ning seega ei saa *m*/2*k*-1 kahega jaguda. See on aga vastuolu, mis tõestab, et √2 pole ratsionaalarv. Viimase tõestuse andis Eukleides.

Vaata ka
--------

* Kuldlõige

Viited
------

1. ↑  jada A002193 täisarvude jadade võrguentsüklopeedias.
2. ↑  Wolfram MathWorld, Pythagoras's Constant
**Kollane vesikupp** (*Nuphar lutea*) on vesiroosiliste sugukonda vesikupu perekonda kuuluv mitmeaastane ühekojaline ujulehtedega veetaim (nümfeiid).

Levila ja kasvukoht
-------------------

Levinud Lääne- ja Ida-Euroopas, Kaukaasias, Siberis, Kesk- ja Väike-Aasias. Eestis tavaline.

Kasvab järvedes ja tiikides, aeglase vooluga ojades ja jõgedes. Taime juured on kinnitunud põhja ja lehed ujuvad veepinnal.

Kirjeldus
---------

Lehed suured, ovaalsed, sügavalt lõhestunud südaja alusega. Leht pealt kollakasroheline, alt veidi heledam. Lehe laius on 8–22 cm. Lehed ujuvad pika rootsu otsas veepinnal. Leheroots on ülaosas kolmekandiline või lapik, kandid ümarad. Harva esinevad ka veesisesed lehed, need on ujulehtedest õhemad, kortsulised, heledamad, lühikeste rootsudega.

Õied on mõlemasoolised kaheli õiekattega, putuktolmleja. Taim õitseb juunist septembrini. 

Veekogu põhjamudas on taimel lihakas, jäme ja tugev risoom, millele kinnituvad arvukad lisajuured. Risoomi pind on tihedalt kaetud äralangenud lehtede armidega.

Kasutamine
----------

Kollast vesikuppu on pikka aega kasutatud meditsiinis: taime juuri (pandud ka nahale) ja seemneid on söödud mitme haiguse raviks. Taime seemneid süüakse tavaliselt jahuga kaetult, juured on samuti söödavad, kuid mõnel taimel võivad need olla väga mõrkjad.

Välislingid
-----------

* Kollane vesikupp andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
**Ruvim Fraerman** (vene Рувим Исаевич Фраерман; 22. september (vkj. 10. september) 1891 Mogiljov – 28. märts 1972 Moskva) oli juudi rahvusest kirjanik, kes kirjutas vene keeles.

Ruvim Frajerman oli pärit vaesest juudi perekonnast. Ta lõpetas Mogiljovi reaalkooli ja 1916. aastal Harkovi Tehnoloogiainstituudi. 1917. aastal asus Fraerman elama Kaug-Itta, kus ta töötas kalurina, joonestajana, raamatupidajana ja õpetajana. Vene kodusõja ajal sõdis ta partisanisalga koosseisus jaapani interventide vastu. Alates 1921. aastast elas ta Moskvas.  1921–1926 töötas ta Venemaa Telegraafiagentuuri (ROSTA) korrespondendina. Seejärel töötas ta mitmete ajakirjandusväljaannete korrespondendina. Alates 1934. aastast oli ta Nõukogude Liidu Kirjanike Liidu liige. Teises maailmasõjas osales Frajerman rindekorrespondendina, pärast haavatasaamist 1942. aasta talvel demobiliseeriti ta sama aasta mais.

Ruvim Frajermani teostest on kõige tuntum 1939. aastal ilmunud jutustus "Дикая собака Динго, или Повесть о первой любви" (eesti keeles "Metsik koer Dingo, ehk, jutustus esimesest armastusest", 1965, 2. tr. 1990). Eesti keeles on veel ilmunud biograafiline seiklusromaan "Maadeuurija ning meresõitja kaptenleitnant Golovnini elu ja ebatavalised seiklused" (1956).

Viited
------

1. ↑  Рувим Фраерман livelib.ru
2. ↑  Рувим Фраерман: Человек, лишенный предрассудков postkomsg.com
3. ↑  Фраерман Рувим Исаевич biblioman.org
4. ↑  Рувим Фраерман : Биография allsoch.ru
***Frottola*** on 14.–16. sajandi itaalia ilmaliku laulu tüüp, mis oli populaarne 15. sajandi lõpul ja 16. sajandi algul. *Frottola* oli enamasti lihtsas vormis salmilaul, millel on tihti ka refrään. *Frottola*'t peetakse madrigali otseseks eelkäijaks.

Termin
------

Sõna "frottola" on kasutatud katusterminina teatud tüüpi muusikaliste kompositsioonide kohta, mõned neist erilise teksti vormiga, nagu Sitsiilia ja Toscana *strambotto*, *oda* ja *barzelletta*.

Vorm
----

*Frottola*'d olid enamasti neljahäälsed. Nagu muuski 16. sajandi rahvalikuks pretendeerivas muusikas, domineeris ka *frottola*'tes ülemise hääle meloodia, teised hääled täitsid saatehäälte eesmärki ning neid võis mängida ka pillidega. Muusika oli akordilise ülesehitusega ja selge 3/4 või 4/4 meetrumiga. Häälte meloodiate ulatused olid väikesed ja need kordusid sageli.

*Frottola* tekstid olid tavaliselt piiratud kirjandusliku väärtusega, vormilt tüüpiliselt kuuerealised salmid koos neljarealise refrääniga, millel oli sama muusika kui salmil.

*Frottola* lihtne muusikaline vorm oli taotluslikus kontrastis selle ajastu pigem keeruka vokaalmuusikaga. 1530. aastate paiku hakkas *frottola*'t seltskonnamuusikas asendama madrigalide laulmine.

Kasutamine
----------

*Frottola* oli kõrgkihi muusika, ehkki viisideks võeti mõnikord rahvalikke meloodiaid. Isabella d’Este patronaaži all õitses *frottola* viljelemine Mantua õukonnas ja sai populaarseks ka mujal Põhja-Itaalia õukondades, eriti Ferraras ja Urbinos. Tuntuim *frottola-*tekstide autor oli Serafino dell'Aquila (surnud 1500). Kuulsaimad *frottola*'id kirjutanud heliloojad olid Bartolomeo Tromboncino (surnud 1535) ja Marchetto Cara (surnud 1530. aastatel). Vahel kirjutas sama autor nii muusika kui ka sõnad.

Vormilt *frottola*'d, ehkki mitte nendeks nimetatud, on ka Josquini mõned ilmalikud kompositsioonid, nagu "El Grillo", "Scaramella va alla guerra" või vaimulik "In te Domine speravi".

Trükised
--------

Erinevalt Firenze *canto carnascialesco*'dest on enamik tänaseni teada *frottola'*id ilmunud trükituna. Ottaviano Petrucci, esimene trükkal, kes teadaolevalt kasutas liigutatavaid trükitüüpe muusika kirjapanemiseks, trükkis Veneetsias ajavahemikus 1504–1514 11 raamatut *frottola*'id. Neist raamatuist pärineb suur hulk *frottola'*id kirjutanud heliloojate nimesid, kellest polegi suurt muud teada, nagu Giacomo Fogliano, Filippo de Lurano või Rossino Mantovano.

Vaata ka
--------

* madrigal
* *villota*
* *villanella*
* *canzonetta*
* *balletto*
* *villancico*

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  K. H. Wörner. Geschichte der Musik: ein Studien- und Nachschlagebuch. Vandenhoeck & Ruprecht, 1993

Välislingid
-----------

* V. Murtomäki. Italialainen laulumusiikki. - https://muhi.uniarts.fi/ (õppematerjal rohkete illustratsioonide ja näidetega, soome keeles)
* Video: Marchetto Cara *frottola* "Io non compro più speranza" lautosaatega soololauluna
* Video: Antonio Caprioli *frottola* "Quella bella e biancha mano" neljahäälsena The Hilliard Ensemble esituses
* Video: Josquin Des Prez "El Grillo" neljahäälsena meeskvarteti esituses
**Aureliu Ciocoi** (sündinud 5. juunil 1968 Chișinăus) on Moldova diplomaat ja poliitik. Ta oli alates 14. novembrist 2019 kuni 16. märtsini 2020 Moldova välis- ja eurointegratsiooni minister. 

Teist korda oli ta Moldova välis- ja eurointegratsiooni minister alates 9. novembrist 2020 kuni 6. augustini 2021. 1. jaanuaril 2021 sai temast ka Moldova peaministri kohusetäitja, selles ametis oli ta kuni Natalia Gavrilița ametisse vannutamiseni 6. augustil 2021.

Ta lõpetas aastal 1992 Moldova Riikliku Ülikooli ajakirjandusteaduskonna. Aastatel 1992–1994 õppis ta Bukarestis Riikliku poliitika- ja haldusteaduste kooli rahvusvaheliste suhete teaduskonnas. Aastatel 1994–1996 oli ta Bukaresti ülikooli doktorant (õpingud katkesid). Aastal 1997 lõpetas ta Saksamaa föderaalse välisministeeriumi diplomaatilise akadeemia (Bonnis 
ja Berliinis).

Isiklikku
---------

Aureliu Ciocoil on üks laps. Tema emakeel on rumeenia keel, lisaks valdab ta inglise, saksa, vene ja prantsuse keelt.

Viited
------

1. ↑  Moldova. Ministries, etc. rulers.org

Välislingid
-----------

* Aureliu Ciocoi Moldova valitsuse kodulehel (rumeenia keeles)
**Moraalidilemma** ehk **moraalikonflikt** ehk **eetiline dilemma** ehk **moraalne dilemma** on olukord, milles subjektil on moraalne kohustus ja võimalus mitme omavahel ühitamatu teo tegemiseks, nii et tal pole võimalik vältida väära tegu või tegematajätmist.

Juhul, kui üks kohustus kaalub teised üles, ei ole tegu tõelise moraalidilemmaga.

Kas moraalidilemmad on välditavad?
----------------------------------

Traditsioonilise vaate järgi, mida pooldasid näiteks Immanuel Kant, John Stuart Mill ja William David Ross, peab adekvaatne moraaliteooria tõelised moraalidilemmad välistama. Tavaliselt eeldatakse selleks niisugust moraaliprintsiipide hierarhiat, et printsiipide konflikti korral saab eelistada hierarhias kõrgemal paiknevat printsiipi. Aga niisugust hierarhiat on praktiliselt võimatu koostada, sest intuitiivselt tundub, et eri olukordades tuleks eelistada eri printsiipe. Pealegi võivad ühitamatud kohustused tuleneda ühest ja samast printsiibist (näiteks Sophie valik: ema peab valima, kumb tema poegadest tapetakse (Greenspan 1983)).

Kas moraalidilemmasid peaks vältima?
------------------------------------

Viited
------

1. ↑  William David Ross. *The Right and the Good*, 1930, ptk 2.

Kirjandus
---------

* Patricia S. Greenspan. Moral Dilemmas and Guilt. – *Philosophical Studies*, 1983, 43, lk 117–125.
* Walter Sinnott-Armstrong. *Moral Dilemmas*, Oxford: Basil Blackwell 1988.

Välislingid
-----------

* Terrance McConnell. Moral Dilemmas, Stanfordi filosoofiaentsüklopeedia, 2014
Micheline Calmy-Rey (2011)
Micheline Calmy-Rey  
Langnau, 1. juuli 2005
**Micheline Calmy-Rey** (sündinud 8. juulil 1945 Sionis Valais' kantonis) on Šveitsi sotsiaaldemokraatlik poliitik. 2003–2011 oli ta Šveitsi Liidunõukogu liige. Aastatel 2007 ja 2011 oli ta ühtlasi Šveitsi liidupresident.

Ta sündis Charles ja Adeline Rey' prantsuskeelses perekonnas ning sai keskerihariduse Saint-Maurice'i linnas. Pärast kaubanduskooli lõpetamist 1963. aastal asus ta õppima politoloogiat Genfis. Ülikooli lõpetas Micheline Calmy-Rey 1968 litsentsiaadi kraadiga.

Poliitikasse suundus Calmy-Rey 1981. aastal, mil ta valiti Šveitsi Sotsiaaldemokraatliku Partei liikmena Genfi kantoni suurnõukogu liikmeks. Sellele ametikohale jäi ta aastani 1997, olles perioodil 1992–1993 ühtlasi nõukogu president. Ühtlasi oli Calmy-Rey 1986–1990 ja 1993–1997 Sotsiaaldemokraatliku Partei Genfi piirkonna esimees. Aastatel 1994–1997 oli ta ühtlasi Genfi lennujaama nõukogu liige.

Novembris 1997 valiti Micheline Calmy-Rey Genfi kantoni riiginõukogu ehk valitsuse liikmeks. Aastatel 2001–2002 oli ta Genfi kantoni riiginõukogu president. Aastal 2002 kuulus ta ühtlasi Šveitsi Riigipanga nõukogusse.

4. detsembril 2002 valiti ta Ruth Dreifussi järglasena Šveitsi Liidunõukogu liikmeks ja on alates 1. jaanuarist 2003 Liidunõukogus vastutav välissuhete eest, olles sisuliselt riigi välisminister. Aastal 2006 oli ta ühtlasi Liidunõukogu asepresident.

Välispoliitikas on Calmy-Rey olnud nn. aktiivse neutraliteedipoliitika toetaja, nähes Šveitsi rolli rahvusvahelistes suhetes inimõiguste ja Genfi konventsiooni kaitsjana. Tema kriitika Iisraeli ja Ameerika Ühendriikide tegevuse suhtes rahvusvaheliste konfliktide lahendamisel on muutnud ta Šveitsi parempoolsete seas ebapopulaarseks. Calmy-Rey poliitikat on teravalt kritiseerinud peamiselt saksakeelse valijaskonna huve esindav konservatiivne Šveitsi Rahvapartei. 

13. detsembril 2006 valiti Micheline Calmy-Rey Liidukogu mõlema koja ühisel istungil 147 häälega Šveitsi liidupresidendiks. Ta võttis ameti parteikaaslaselt Moritz Leuenbergerilt üle 1. jaanuaril 2007.

9. aprillil 2007 viibis ta töövisiidil Eestis.

1. jaanuaril 2008 sai uueks liidupresidendiks Pascal Couchepin. Micheline Calmy-Rey jätkas tööd Liidunõukogu liikmena, vastutades endiselt välissuhete valdkonna eest.

9. detsembril 2010 valis parlament Micheline Calmy-Rey liidupresidendiks 2011. aastaks.

Isiklikku
---------

Micheline Calmy-Rey on aastast 1966 abielus André Calmy'ga, kellega neil on kaks last.

Välislingid
-----------

* Federal Councillor Micheline Calmy-Rey (ametlik veebileht inglise, saksa, prantsuse ja itaalia keeles)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Moritz Leuenberger** | **Šveitsi liidupresident**2007 | Järgnev**Pascal Couchepin** |
| Eelnev**Doris Leuthard** | **Šveitsi liidupresident**2011 | Järgnev**Eveline Widmer-Schlumpf** |
Selle sibulkupli puidust katuselaaste painutati nii, et need järgiksid kupli kumerust. Kirik asub Kiži pogosti hoonekompleksis
Puidu aurutamise kast
**Auruga painutamine** on puidutöötlemise tehnika, mille puhul töödeldakse auruga puitu, kasutades selleks aurukambrit. Rakendatav kuumus ja niiskus muudavad puidu paindlikuks, et siis seda hõlpsasti vastavalt vajadusele vormida. Painutamise protsessi tarbeks klammerdatakse puit valitud vormi külge, tavaliselt lisatakse veel metallist lisakinnitused, et vältida puidu vabanemist pinge alt. Seda meetodit kasutatakse tootmises mitme erineva toote valmistamise puhul, näiteks puidust laeva ehitamisel, kui valmistatakse traditsioonilisel viisil lacrosse keppi, muusikainstrumentide nagu viiuli puhul ja samuti mööblitööstuses.

Auruga painutamine on traditsiooniline töövõte, mille juured ulatuvad kaugesse minevikku. See oli kunagi väga laialdaselt kasutatav töövõte, mis mõjutas relvatööstust, tööriistade ja ka veeanumate valmistamist, kuid tehnoloogia arenguga on see töövõte tagaplaanile jäänud. Auruga painutamine nõuab vähest energiakulu ning on ökoloogiline ja ökonoomne puidutöötlemisviis. Seda meetodit kasutades pole vaja teha ei ajalisi ega rahalisi kulutusi, et liimida kokku mitu puutükki ja saavutada soovitud kuju. Auruga painutamisel tekib ka vähem tootmisjääke, kuna väiksema jupi saab vormida selliseks nagu vaja. Mitte ei pea seda lõikama mõnest suuremast puidutükist, laos oleval tagavaral suurem väärtus läbi selle.

Auruga painutamisel saavutatav paindenurk on piiratud, seda just tiheda puidu puhul. Lisaks sellele, kõik puuliigid ei paindu sel meetodil ühtviisi hästi. See meetod nõrgendab vähesel määral puitu ning tekitab nii-öelda sisepingeid, mis võivad põhjustada purunemist või ajapikku ka tagasipaindumist.

Viited
------

1. ↑  William A. Keyser. Jr. (1985). *Steambending:Heat and moisture plasticize wood* in *Fine woodworking on Bending Wood*. Taunton Press. Lk-d 2–119. ISBN 0-918804-29-9.
**Daejeon** (ka *Taejŏn*, korea 대전) on keskalluvusega linn (1. järgu haldusüksus) Lõuna-Koreas.

Ajaloolised allikad annavad alust oletuseks, et Hanbati piirkond (praegune Daejeon), on olnud asustatud paleoliitikumist alates. 

Linna pindala on 539 km² ja elanike arv 1,3 miljonit.

Linna sümbol
------------

Daejeon tunnuslill on valge magnoolia, mis sümboliseerib sõprust.

Sõpruslinnad
------------

* Jaapan Ōda, Jaapan (1987)
* Ameerika Ühendriigid Seattle, USA (1989)
* Ungari Budapest, Ungari (1994)
* Hiina Nanjing, Hiina (1994)
* Kanada Calgary, Kanada (1996)
* Mehhiko Guadalajara, Mehhiko (1997)
* Rootsi Uppsala, Rootsi (1999)
* Venemaa Novosibirsk, Venemaa (2001)
* Austraalia Brisbane, Austraalia (2002)
* Vietnam Bình Dươngi provints, Vietnam (2005)
* Jaapan Sapporo, Jaapan (2010)

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Linna veebileht

Lõuna-Korea lipp
Lõuna-Korea 1. järgu haldusüksused

Busan **·** 
Daegu **·** 
Daejeon **·** 
Gangwoni provints **·** 
Gwangju **·** 
Gyeonggi provints **·** 
Incheon **·** 
Jeju provints **·** 
Lõuna-Chungcheongi provints **·** 
Lõuna-Gyeongsangi provints **·** 
Lõuna-Jeolla provints **·** 
Põhja-Chungcheongi provints **·** 
Põhja-Gyeongsangi provints **·** 
Põhja-Jeolla provints **·** 
Sejong **·** 
Soul **·** 
Ulsan
Aurora Tippe, "Vesi", 1984
**Aurora Tippe** (23. jaanuar 1913 Stockholm Rootsi – 2. jaanuar 1999 Eesti) oli eesti keraamik.

Elulugu
-------

Aurora Tippe, likööripudelid, 1967
Aurora Tippe sündis 1913. aastal Stockholmis, tema isa oli rootslane, ema eestlane. Aasta pärast asus perekond Peterburi, kus varsti järgnenud Veebruarirevolutsioonisündmuste käigus perekond lagunes ja isa pöördus tagasi Rootsi. 

17-aastaselt astus Aurora Tippe Leningradis režissööriabi kursustele, mille ka lõpetas ja töötas järgnenud seitse aastat kinostuudios Sovetskaja Beloruss. Teise maailmasõja esimesed aastad elas ta Leningradi blokaadis ning osales samas kunstiteoste evakueerimisel Vene Muuseumist ja Ermitaažist. Aastatel 1943–1949 õppis Aurora Tippe Moskva Tarbe- ja Dekoratiivkunsti Instituudis.

Seejärel kutsuti ta tööle Eestisse Tallinna Riikliku Tarbekunsti Instituudi juurde, kus ta 1949. aastal valiti keraamikakateedri õppejõuks. Ta oli energiline õpetaja, kelle eestvõttel käidi praktikal Leningradis ajalooliste kunstitraditsioonidega Lomonossovi-nimelises portselanitehases. 

1953. aastast oli Aurora Tippe Eesti NSV Kunstnike Liidu liige, 1963. aastast vabakutseline kunstnik. Teda iseloomustab omapärane pehmejooneline käekiri. Loobudes edaspidi täielikult dekoorist, väljendas ta end ainult vormi kaudu. Oma teostest suurema osa modelleeris Aurora Tippe käsitsi. Tema õõnesvormid on lopsakad, liigendamata siluetiga, kompaktsed, sageli ebasümmeetrilised kõrgkuumuse dekoratiiv- ja tarbenõud, pisiplastikas sai lemmikteemaks naisakt. Loomingulist inspiratsiooni ammutas Aurora Tippe vabast loodusest. Tema teoseid on Tallinnas Tarbekunsti-, Linna- ja Ajaloomuuseumi kogudes.

Näitused
--------

Aurora Tippe teoseid on eksponeeritud peaaegu kõigil Eesti tarbekunstinäitustel nii kodu- kui ka välismaal ligi 140 korral. 1962. aastal Prahas toimunud rahvusvahelisel keraamikanäitusel tunnustati Aurora Tippet kuldmedaliga , Moskvas 1961. aastal näitusel "Kunst ja kodu" diplomiga.

Vaata ka
--------

* Eesti keraamika
* Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumi keraamika ja portselanikogu

Viited
------

1. 1 2  Jutta Matvei. Keraamika, mu arm. 2004. lk 47 – 49.
2. ↑  Leo Rohlin. Eesti keraamika ajast aega. 2007. lk 41.
3. ↑  Leo Rohlin. Keraamika käsiraamat. 2012. lk 119
4. ↑

Välislingid
-----------

* Aurora Tippe loomingu näiteid. Teosed kuuluvad Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumi kogusse ning fotode allikas on muuseum. Juuresolevad pildid pärinevad raamatust "Eesti keraamika ajast aega", 2007, Leo Rohlin, lk 114.
**Kiud** on kergesti painduv peen niitjas moodustis või niisuguste moodustiste kogum. Kiud võivad olla looduslikud või valmistatud keemiliste protsesside tulemusena.. Kiud on paberi- ja tekstiilitööstuse peamine toormaterjal. Klaaskiudu kasutatakse valgusjuhtmena.

Looduslikud kiud
----------------

 *Pikemalt artiklis Looduslikud kiudained*
Looduslikke kiude saadakse loomadelt ja taimedelt. Neid kiude saab kedrata lõngaks ja sellest kududa kangast. Orgaaniliste (loomsete ja taimsete) kiudude kõrval leidub looduses ka anorgaanilisi kiude ehk mineraalkiude, nagu näiteks asbestkiud ja basaltkiud.

Keemilised kiud
---------------

 *Pikemalt artiklis Keemilised kiudained*
Keemilised on kõik kiud, mida toodetakse tehislikult (kunstlikult) keemiliste ja tehniliste menetluste abil looduslikest või sünteetilistest polümeeridest (kõrgmolekulaarsetest ühenditest) ja ka anorgaanilistest ainetest.

Looduslikest polümeeridest saadud kiudu nimetatakse tehiskiuks ja sünteetilistest polümeeridest toodetud kiudu sünteeskiuks. 

Tehiskiudu saadakse looduslikke polümeere (nt tselluloosi, kautšukit) keemiliselt muundades. Sünteeskiudu (nt akrüülkiud, nailon ehk kapron) saadakse, keemiliste sünteesimenetluste teel polümeeridest vm lähteainetest.

Kokkupandud niitidest koosnevat lühikest (25–150 mm) sünteeskiudu nimetatakse staapelkiuks; seda kasutatakse lõnga ketramiseks ja lausmaterjali valmistamiseks.

Vaata ka
--------

* Kiudained
* Kiudoptika

Viited
------

1. 1 2  EKSS
2. ↑  Sõnaveeb
**Ennu tuulik** on pukktuulik Saaremaa vallas Saare maakonnas.

Ennu tuulik ehk täpse nimetusega Ennu küla Jaagu talu pukktuulik on traditsiooniline Saaremaa pukktuulik. Ennu tuulik on ehitatud 1924. aastal ning restaureeritud 2013. aastal. Tuulik on avaliku hoonena kasutuses linnuvaatlustornina. 

Jaagu talu pukktuulik on suuremat tüüpi Saaremaa pukktuulik, mis asub paekivist laotud kivijalal. Tegemist on lihtjahu tuulikuga, ehk tuulikus sai jahvatada jämedamat jahu, kuna tuulikus söelad puuduvad. Ennu tuuliku kerekuju on samuti eriline, kuna see koondub korruste lõikes ülespoole kuni 15 sentimeetrit. Selliseid koonduvad kerega tuulikuid ei ole ajalooliselt palju teada. Jaagu talu pukktuuliku ehitamisel on hulgaliselt ära kasutatud ka ühe vana pukktuuliku detaile – jahukirst, emapuu, värkel, pärsikang, täiskomplekt tiivaluuke, kivitõrs, kolu, kotiluuk, mis ümber tehtud vanast tuuliku välisuksest jt. Need vanad detailid pärinevad umbes 19. sajandi keskpaigast, ehk on tuuliku ehitusel 1924. aastal on ära kasutatud ühe vanema tuuliku detailid ja mehhanismid.

Ajalugu
-------

Pukktuulik on algupäralt keskaegne masinavärk, mis võeti Saaremaal kasutusele umbes 16. sajandi keskel. Saaremaal oli ajalooliselt täiesti uute tuulikute ehitamine keelatud, seda reguleeris Balti-Saksa aadlike erikord. Pärast talurahvaseaduse vastuvõtmist said talupojad riigipanga laenu abil maad mõisalt päriseks osta ning seeläbi oma maatüki pärisperemeesteks. Pukktuulik sümboliseeribki taluperede iseseisvust ja sõltumatust.

1924. aastal ehitas Jaagu talu pukktuuliku talu peremees Toomas Soostermaaker. Toomase poeg August hooldas tuulikut kuni oma surmani 1980. aastatel. 1960. aastatel võis toimuda tuulikus viimane jahvatamine. Tuuliku kõrval asub ka teine tuulikukoht – Hindreku talu pukktuulik, millest on säilinud vaid kivijalg, kuna tuulik kästi lammutada nõukogude võimude poolt.

Pukktuuliku restaureerisid 2013. aastal Hiiumaa tuulikumeistrid firmast Lükkepakk OÜ, Altia Eesti AS sponsorlusel, Saarte Turismiarenduskeskus MTÜ ja Saaremaa Tuulikute Meistrikoja juhendamisel. Tuulik oli seisnud ligi paarkümmend aastat ilma katuseta ilmastiku käes ning kokkukukkumise äärel. Tuuliku mehhanismide jäänused on eksponeeritud tuuliku juures olevas varjualuses, ka tuulikus sees on säilitataud rida vanu konstruktsioone ja detaile, mis asuvad oma algsel asukohal. 

Tuulikut haldab ja tutvustab külastajatele kohapeal MTÜ Jaagu Tuulik.

Sisseseade
----------

Tuuliku sisseseade oli varemetes tuulikus ligi paarkümmend aastat ilma katuseta ilmastiku käes, jahvatusmehhanismide jäänused on tuulikust suures osas eemaldatud ja eksponeeritud varjualuses tuuliku kõrval. Tuulik on seest kohandatud linnuvaatlustorniks – lisaks üksikutele originaalmehhanismidele, mis tuulikus sees on säilitatud, on kerelaudisesse tehtud väikesed luugid lindude vaatlemiseks ja merele vaatamiseks.

Vaata ka
--------

* Pukktuulik

Välislingid
-----------

* , 16. oktoober 2013 Postimees

Püha kirik
Püha kihelkond

**Kirik**: Püha  

**Mõisad**: Ilpla mõis | Kaali mõis | Kangruselja mõis | Kasti mõis | Kõljala mõis | Pihtla mõis | Reo mõis | Sandla mõis | Tõlluste mõis
**Enno Penno** (22. aprill 1930 Tallinn – 16. november 2016 Stockholm) oli Eesti poliitik, Vabariigi Valitsuse eksiilis liige.

Elukäik
-------

Penno sündis 22. aprillil 1930 Tallinnas. 1944. aastal põgenes ta koos vanematega Soome ja sealt edasi Rootsi, kus lõpetas ülikooli tehnikateadlasena. Ta töötas külalislektorina USAs Illinoisi Ülikoolis, samuti Stockholmis Kooperatiivide Liidus, kinnisvara- ja linnaehitusametis.

Penno oli aastatel 1955–1994 ka Eesti Demokraatliku Uniooni liige, peasekretär, Rootsi osakonna esimees ja keskjuhatuse esimees. Samuti oli ta tegev Eesti Rahvusnõukogus, Eesti Laenu-Hoiu Ühisuses, ajalehe Teataja ühingus, Eesti Skautide Malevas Rootsis ja Eesti Üliõpilaskonnas Rootsis. Aastast 1953 kuulus ta Eesti Üliõpilaste Seltsi.

Penno oli Aleksander Warma valitsuses 1. jaanuarist 1962 kuni 1. märtsini 1963 teedeminister ja haridusministri kohusetäitja. 1. märtsil 1990 nimetas Heinrich Mark ta enda järglasena peaministri asetäitjaks. Valitsuse koosseisu ümberkujundamine 20. juunil 1990 loeti uue valitsuse nimetamiseks, kuigi formaalselt uut valitsuse koosseisu ametisse ei nimetatud.

Penno oli Eesti Rahvusfondi juhatuse liige. Aastail 1981–1986 oli ta Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis esimees.

Penno valiti 1966. 1968. ja 1970. aastal Eesti Komitee Asemike Kogusse.

Isiklikku
---------

Ta oli Rudolf Penno ja Alma Penno (sündinud Trubok) poeg.

Tunnustus
---------

* 1999 – Riigivapi III klassi teenetemärk

Vaata ka
--------

* Enno Penno valitsus

Viited
------

1. 1 2  "In Memoriam - Enno Penno". *Eesti Hääl = Estonian News : eestlaste ajaleht Inglismaal*. 13. detsember 2016. Vaadatud 20.11.2017.
2. ↑  *In memoriam* Enno Penno 22. IV 1930 – 16. X 2016". Nekroloog // Postimees, 26. november 2016. Lk 26

Välislingid
-----------

* Enno Penno TLÜAR väliseesti isikute andmekogus

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Gustav Suits** | **Haridusministri kohusetäitja**1. jaanuar 1962 – 1. märts 1964 | Järgnev**Elmar Järvesoo** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib ajalehest; selle endine nimi "Norges Handels og Sjøfartstidende" langeb kokku kontserni nimega; kontserni kohta vaata artiklit Norges Handels og Sjøfartstidende (kontsern)* |

---

**Dagens Næringsliv** ('Päeva Majanduselu'; lühend **DN**) on Norra ärialane päevaleht. Tiraaž on 82 755 ja päevane lugejaskond 305 000 inimest. Peatoimetaja on 2000. aastast Amund Djuve. Leht kuulub kontserni Norges Handels og Sjøfartstidende.

Ajalehe asutas 1889. aastal nime **Norges Sjøfartstidende** all Magnus Andersen. Esimene number ilmus 1. jaanuaril 1890. 1912. aastal anti lehele nimi **Norges Handels og Sjøfartstidende**. Praeguse nime sai leht 20. jaanuaril 1987.

Lehel on väliskorrespondendid New Yorgis, Brüsselis, Phuketis ja Stockholmis.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. september 2009. Vaadatud 29. aprillil 2009.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Dagens Næringslivi koduleht