recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Intonatsioon** on muusikas helikõrguse muutmine esituse käigus. 

Intonatsioon sõltub muusikastiilist.

Intonatsioon kui esituspraktika käigus sobiva helikõrguse valimine
------------------------------------------------------------------

Musitseerimise käigus helikõrgusi muutes peetakse intonatsiooni all silmas eelkõige peenhäälestust. Nii lauljad kui ka paljud muusikainstrumendid on võimelised esitama helikõrgusi, mis jäävad väljapoole võrdtempereeritud häälestust. Neil on võimalik teostada näiteks puhtas häälestuses oktaveid, kvinte, kvarte ja tertse. Tšellist Pablo Casals kirjutab helikõrguste intonatsiooni kohta: "Ära ehmata, kui sul on teistsugune intonatsioon kui klaveril. [...] Klaver oma võrdtempereeritud häälestusega on intonatsiooniline kompromiss."

Järgnevalt on näha, kuidas intoneerida bassis diatoonilisi ja kromaatilisi pooltoone, et saavutada akordide puhas häälestus:

Passus duriusculuse akordid Wolfgang Amadeus Mozarti teoses "Misericordias Domini", d-moll, KV 205a.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Helifaili info Kuula i | Puhta häälestuse saavutamiseks tuleb diatoonilisi ja kromaatilisi pooltoone (suurendatud priime) intoneerida bassis järgmiselt: | c → h 112 tsenti
h → b 092 tsenti
b → a 112 tsenti
a → as 71 tsenti
as → g 112 tsenti |

Viited
------

1. ↑  Casals, Pablo 1972. The Way They Play
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib ajaviiteviisist; Gruusia linna kohta vaata artiklit Hobi (Gruusia)* |

---

Miniatuursete sõdurikujude valmistaja, säherdust vaikset käelist tegevust nimetatakse eesti kõnekeeles nokitsemiseks
**Harrastus** ehk **hobi** (ingl. *hobby*) on palgatöövälisel ajal vabatahtlik eesmärgikindel eneseteostuslik huvitav regulaarne lemmikharrastus (-tegevus). Hobiga kaasnevad, olenevalt harrastusest, täiendavad praktilised oskused, silmaringi laienemine ning harrastaja kehaliste võimete arenemine. Üldiselt on harrastusteks kogumine, liikumine (välitingimustes veekogudel, maastikul/staadionitel, õhuruumis ja siseruumides hallid, saalid jne.) ja loomine/ehitamine/konstrueerimine.

Kui harrastus sattub olema ka palgatööks, nimetatakse seda kutsumuseks.

Tuntumad harrastused on mängud, sport, kollektsiooneerimine, tehnilised harrastused, pikema loetelu leiad harrastuste loendist.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Harrastus** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Harrastus** |

* Nils Niitra, Tarbimisajastu ähvardab hobid välja suretada. Tartu Postimees, 26. august 2008
Jānis Kalniņš (2016)
**Jānis Kalniņš** (sündinud 13. detsembril 1991 Limbažis) on Läti jäähokimängija, kes mängib väravavahina Soome kõrgliiga klubis Tappara.

Ta alustas klubikarjääri Läti klubis HK Liepājas Metalurgs. Hooajal 2010–11 tuli ta klubiga Läti meistriks. Lisaks mängis ta klubiga mitmel hooajal Valgevene kõrgliigas. 2013. aastal liitus ta Ungari-Rumeenia-Austria ühisliigas mängiva klubiga Dunaújvárosi Acélbikák.

Ta mängis aastatel 2016–2018 KHL-is Riia Dinamo ridades. 2018. aasta juunis liitus ta Jokeritega. 2019–20 põhihooajal saavutas ta Jokeritega 33 võitu, millega oli selles arvestuses liiga hooaja parim väravavaht.

2021. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu valitseva Rootsi meistri Växjö Lakersiga. Tema tõrjeprotsent jäi Lakersis tagasihoidlikuks (88,7%) ja 2022. aasta märtsis liitus ta Tapparaga.

Kalniņš on kuulunud Läti jäähokikoondisse 2015. 2016. 2017. ja 2021. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2022. aasta taliolümpiamängudel.

Välislingid
-----------

* Jānis Kalniņš KHL.ru lehel
* Jānis Kalniņš hockeydb.com lehel
**Intersektsionaalsus** on analüütiline tööriist, millega püütakse välja selgitada, kuidas vastastikmõjus võimusuhted mõjuvad neile, kes on ühiskonnas kõige tõrjutumad. Intersektsionaalsus on seisukoht, et inimest iseloomustavad eri aspektid nagu klass, rass, seksuaalne sättumus, puue ja sugu ei eksisteeri üksteisest eraldi, vaid on keeruliselt põimunud.

Ajalooline taust
----------------

Mõiste "intersektsionaalsus" püüab valgustada dünaamikat, mis on liiga sageli jäänud feministliku liikumise ja teooria raames tähelepanuta. Nii on bell hooks öelnud, et selline lähenemine "vaidlustas arusaama, et "sugu" on peamine tegur, mis määrab naise saatuse". See käsitlus tärkas sellest, et mustanahalised naised olid ajalooliselt feministlikust liikumisest välja tõrjutud, asjaolu, mille vastu juba 1800. aastatest alates astusid mustanahalised feministid, nagu Anna Julia Cooper. Intersektsionaalsuse mõiste kasutuselevõtt toetas väga mitmel viisil värvilise taustaga naiste nõudeid, et nad kuuluvad mõlemasse poliitilisse sfääri.

Liikumine, mille eesotsas olid värvilise taustaga naised, vaidlustas varasemates feministlikes liikumistes nii tavapärase idee, et naised on homogeenne kategooria, kes jagavad olemuslikult samu elukogemusi. See väide tulenes arusaamast, et valged keskklassi naised ei esinda kuigi täpselt feministlikku liikumist tervikuna. Tõdemus, et rõhumise vormid, mida on kogenud valged keskklassi naised, erinevad neist, mida kogevad mustanahalised, vaesed või puudega naised, viis feministid selliste käsitluste otsinguni, mis ühendaks viisid, kuidas sugu, rass ja klass "naise saatust määravad".

Feministlik vaade
-----------------

Intersektsionaalse feministliku teooria võttis kasutusele *black feminism*’i liikumises osaleja Kimberlé Crenshaw 1989. aastal.. Crenshaw kritiseeris soouuringute arusaama, et naised on "ainult" naised, ning osutas sellele, et on olemas teisi tegureid, mis mõjutavad diskrimineerimist, näiteks rahvus ja nahavärv, vanus või klass.

Viited
------

1. ↑  Cooper, Brittney (01.02.2016). *Intersectionality* (inglise). DOI:10.1093/oxfordhb/9780199328581.013.20.
2. ↑  Thompson, Becky (2002). "Multiracial feminism: recasting the chronology of Second Wave Feminism". *Feminist Studies*. **28** (2): 337. DOI:10.2307/3178747. JSTOR 3178747.
3. ↑  hooks, bell (2014) [1984]. *Feminist Theory: from margin to center* (3rd ed.). New York: Routledge. ISBN 9781138821668.
4. ↑  Davis, Angela Y. (1983). *Women, Race & Class*. New York: Vintage Books. ISBN 9780394713519.
5. ↑  Crenshaw, Kimberlé (1989). "Demarginalizing the intersection of race and sex: a Black feminist critique of antidiscrimination doctrine, feminist theory and antiracist politics". *University of Chicago Legal Forum, special issue: Feminism in the Law: Theory, Practice and Criticism*. University of Chicago Law School: 139–168.`{{cite journal}}`: CS1 hooldus: postscript (link)
**1931. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused** olid **1**. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises, mis toimusid 19.–23. veebruarini Mürrenis Šveitsis. Võistlustel oli mängus 4 komplekti medaleid (kaks ala nii meestele kui naistele). Võistlustel osales seitse riiki 56 sportlasega.

Tulemused
---------

### Mehed

#### Slaalom


| Medal | Sportlane | Riik | Tulemus | Kaotusvõitjale |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Gold KULD | David Zogg  |  Šveits | 54,6 |  |
| Silver HÕBE | Anton Seelos  |  Austria | 55,4 | + 0,8 |
| Bronze PRONKS | Friedl Däuber  |  Saksamaa | 55,8 | + 1,2 |

  
Finaal: 23. veebruar
  
Osavõtjaid: 20
  
Ametlikud tulemused
  

#### Kiirlaskumine


| Medal | Sportlane | Riik | Tulemus | Kaotusvõitjale |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Gold KULD | Walter Prager  |  Šveits | 1.56,2 |  |
| Silver HÕBE | Otto Furrer  |  Šveits | 2.18,0 | + 21,8 |
| Bronze PRONKS | Willi Steuri  |  Šveits | 2.21,8 | + 25,6 |

  
Finaal: 20. veebruar
  
Osavõtjaid: 25
  
Ametlikud tulemused
  

### Naised

#### Slaalom


| Medal | Sportlane | Riik | Tulemus | Kaotusvõitjale |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Gold KULD | Esmé MacKinnon  |  Suurbritannia | 2.38,0 |  |
| Silver HÕBE | Inge Wersin-Lantschner  |  Austria | 2.42,0 | + 4,0 |
| Bronze PRONKS | Jeanette Kessler  |  Suurbritannia | 2.42,3 | + 4,3 |

  
Finaal: 19. veebruar
  
Osavõtjaid: 18
  
Ametlikud tulemused
  

#### Kiirlaskumine


| Medal | Sportlane | Riik | Tulemus | Kaotusvõitjale |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Gold KULD | Esmé MacKinnon  |  Suurbritannia | 10.04,4 |  |
| Silver HÕBE | Inge Wersin-Lantschner  |  Austria | 10.13,8 | + 9,4 |
| Bronze PRONKS | Irma Schmiedegg  |  Austria | 10.19,8 | + 15,4 |

  
Finaal: 21. veebruar
  
Osavõtjaid: 17
  
Ametlikud tulemused

Medalid
-------


| Koht | Riik | Kuld Kuld | Hõbe Hõbe | Pronks Pronks | Kokku |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2. |  Suurbritannia | 2 | 1 | 1 | 4 |
|  Šveits | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 3. |  Austria | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 4. |  Saksamaa | 0 | 0 | 1 | 1 |
|  | **Kokku** | **4** | **4** | **4** | **12** |

Välislingid
-----------

* MM-i tulemused FIS-i kodulehel

Mäesuusatamine
Mäesuusatamise maailmameistrivõistlused

1931 Mürren • 1932 Cortina d'Ampezzo • 1933 Innsbruck • 1934 Sankt Moritz • 1935 Mürren • 1936 Innsbruck • 1937 Chamonix • 1938 Engelberg • 1939 Zakopane • 1948 Sankt Moritz • 1950 Aspen • 1952 Oslo • 1954 Åre • 1956 Cortina d'Ampezzo • 1958 Bad Gastein • 1960 Squaw Valley • 1962 Chamonix • 1964 Innsbruck • 1966 Portillo • 1968 Grenoble • 1970 Val Gardena • 1972 Sapporo • 1974 Sankt Moritz • 1976 Innsbruck • 1978 Garmisch-Partenkirchen • 1980 Lake Placid • 1982 Schladming • 1985 Bormio • 1987 Crans-Montana • 1989 Vail • 1991 Saalbach-Hinterglemm • 1993 Morioka-Shizukuishi • 1996 Sierra Nevada • 1997 Sestriere • 1999: Vail-Beaver Creek • 2001 St. Anton • 2003 Sankt Moritz • 2005 Bormio • 2007 Åre • 2009 Val-d'Isère • 2011 Garmisch-Partenkirchen • 2013 Schladming • 2015 Vail/Beaver Creek • 2017 Sankt Moritz • 2019 Åre • 2021 Cortina d'Ampezzo • *2023 Courchevel-Méribel* • *2025 Saalbach-Hinterglemm* • *2027 Crans-Montana*
**San Francisco teaduse hindamise deklaratsiooni ehk DORA deklaratsiooni** (inglise *San Francisco Declaration on Research Assessment*, millest on tuletatud ka akronüüm „DORA") eesmärk on peatada selle arusaama levik, mille kohaselt on teadusajakirja mõjuteguri ja teadlase tehtud töö vahel otsene seos. Väidetavalt põhjustab selline arusaam teadusliku uurimistöö hindamisel erapoolikust ja ebatäpsusi. DORA deklaratsioonis rõhutatakse ka seda, et mõjutegurit ei saa kasutada „teadusartiklite kvaliteedi surrogaatmõõdikuna teadlase töö hindamisel, töölevõtmisel, edutamisel ega rahastamisotsuste tegemisel".[1]

Deklaratsioon koostati 2012. aasta detsembris toimunud Ameerika Rakubioloogia Ühingu (*American Society for Cell Biology*) aastakoosoleku tulemusena. 2013. aasta 13. maiks oli deklaratsiooni allkirjastanud rohkem kui 150 teadlast ja 75 teadusorganisatsiooni. [2] Esimeste DORA deklaratsioonile allakirjutanute seas oli ka Eesti Teadusagentuur.

Taust
-----

16. detsembril 2012. aastal kogunes teadusväljaannete toimetajatest ja kirjastajatest koosnev töörühm San Franciscos toimunud Ameerika Rakubioloogia Ühingu aastakoosolekule, et arutada teaduse hindamisega seotud päevakajalisi teemasid – kuidas hinnatakse teadustöö tulemuste kvaliteeti ja millised on algallikale viitamise tavad.[3]

Koosoleku toimumise peamiseks põhjuseks oli konsensuslik arusaam selle kohta, et paljude rakubioloogia ajakirjade mõjutegur ei ole vastavuses nendes ajakirjades avaldatud teadustöö tegeliku olulisusega rakubioloogide kogukonnale. Seega otsustas töörühm leida arutelu käigus meetmeid, mis aitaksid artikli mõju ja ajakirja kvaliteedi viia omavahel paremini kooskõlla. [4]

Kirjeldatud põhimõtted kehtivad ka teiste teadusvaldkondade puhul. DORA deklaratsiooni koostajate sõnul on tegemist ülemaailmse algatusega, mis hõlmab kõiki teadusharusid.

Allakirjutanud
--------------

2019. aasta jaanuari seisuga on DORA deklaratsioonile kirjutanud alla üle 700 organisatsiooni ja rohkem kui 13 000 üksikisikut.[5]

Vaata ka
--------

* Teadusajakiri
* H-indeks
* Mõjutegur
* Leideni manifest

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Alstete, Jeffrey W. Nicholas J. Beutell, John P. Meyer 2018. Evaluating Scholarship and Research Impact: History, Practices, and Policy Development (lk 48). Bingley: Emerald Publishing.
5. ↑

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
**Huygensi printsiip** (ka **Huygensi-Fresneli printsiip**) on meetod, mille järgi saab määrata lainefrondi kuju mingil järgneval hetkel, kui on teada laine levimiskiirus ning selle kuju antud hetkel.

Huygensi printsiibi kohaselt on lainefrondi iga punkt uue elementaarlaine allikas, millest lähtuvad homogeenses (isotroopses) levimiskeskkonnas sfäärilised (või ringjoonelised) sekundaarlained (moodustub ka tagasilaine). Kõikide elementaarlainete kohtumispaik moodustab tasalainete puhul uue lainefrondi, mis on kõigi elementaarlainete mähispind. Lainefrondi uue asendi määrab kõigi elementaarlainete superpositsioon. 

Kuna paralleel- või ristlaine frondist kiirguvad elementaarlained igas suunas, siis on võimalik, et lained painduvad tõkete taha.

Huygensi printsiibi sõnastas esialgsel kujul Christiaan Huygens ning täiendatud kujul Augustin-Jean Fresnel, mistõttu seda nimetatakse ka Huygensi-Fresneli printsiibiks. 

Huygensi printsiibist moodustub palju erijuhtumeid, näiteks difraktsioon kaugväljas (Fraunhoferi difraktsioon) ja difraktsioon lähiväljas (Fresneli difraktsioon).

Üksikasjad
----------

Tasalaine lainepinna murdumine Huygensi printsiibi järgi
Leviv lainefront osutub elementaarlainete mähispinnaks, sest elementaarlained levivad samas levimiskeskkonnas ja sama kiirusega nagu algne laine. Eri keskkondades on laine levimiskiirus ja seetõttu ka levimissuund erinev, mida on näha murdumise järgi. Tõkke äärel tuleneb Huygensi printsiibist difraktsioon.

Ajalugu
-------

Huygens seletas oma teooriaga valguse difraktsiooni ja murdumist, mida suutis siiski seletada ka Isaac Newtoni korpuskulaarteooria. Alles siis, kui määrati valguse kiirused eri keskkondades, saadi otsustada, kumb teooria paika peab. Valguslainete levimiskeskkonnaks postuleeris Huygens eetri. Pärast Albert Einsteini 1905 avaldatud erirelatiivsusteooria üldist omaksvõttu osutus eetri mõiste üleliigseks.

Vaata ka
--------

* Difraktsioon
* Laine

Märkused
--------

1. ↑  F. Graham Smith, Terry A. King, Dan Wilkins. *Optics and Photonics: An Introduction*, John Wiley & Sons, ISBN 978-0-470-01783-8

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Huygensi printsiip** |
**Harold I** ehk *Harold Harefoot* (Harold Jänesjalg; umbes 1015 – 17. märts 1040) oli Inglismaa kuningas aastatel 1035–1040.

Harold oli tõenäoliselt Knud Suure sohipoeg, kes valiti mõnete inglise ülikute poolt pärast Knudi surma Inglismaa kuningaks. Siiski toetasid mitmed olulised tegelased, näiteks Wessexi krahv Godwin ja Canterbury peapiiskop, seaduslikku troonipärijat Hardeknudi. Lisaks ähvardas Haroldit Ethelred II poegade Alfred Æthelingi ja Edwardi invasioon, ent selle suutis ta 1036. aastal just Godwini abiga tõrjuda (viimane ei saanud lubada skandinaavia päritolu dünastia kukutamist). 1037. aastaks oli Harold oma võimu Inglismaal kindlustanud, samas kui Hardeknud pidi tegelema probleemidega Taanis, kus oli karta Norra kuninga Magnus I ja Rootsi kuninga Anund Jakobi sissetungi. 1040. aastaks oli Hardeknud asjad Taanis aga korda ajanud ning tungis seejärel suure väe eesotsas Inglismaale. Harold suri aga mõni päev enne tema sissetungi ning võidukas Hardeknud lasi ta laiba välja kaevata, pea maha lüüa ning sohu visata. Hiljem maeti Harold siiski taas kiriklikult maha.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Knud Suur** | **Inglismaa kuningas**1035–1040  1035–1037 koos Hardeknudiga | Järgnev**Hardeknud** |
Päästetööd pärast 2010. aasta Tšiili kaevandusõnnetust
**San José kaevandus** on kulla- ja vasekaevandus Tšiili põhjaosas Atacama piirkonna halduskeskusest Copiapóst 45 km loode pool.

Selle geograafilised koordinaadid on 27° 9′ 37″ S, 70° 29′ 48″ W.

Kaevandus asutati aastal 1889. 1957 asutati selle haldamiseks ettevõte Compañía Minera San Esteban Primera. San José kaevandus oli ainus selle ettevõtte hallatav kaevandus.

21. sajandil toodi kaevandusest maapinnale maaki keskmiselt 20 miljoni USA dollari väärtuses aastas. Samas toimus alates 2003. aastast kaevanduses mitu õnnetust, mille tulemusel hukkus vähemalt 3 inimest. 2007. aastal kaevandus suleti pärast seda, kui üks geoloog oli õnnetuses hukkunud, kuid kaevandus avati taas 2008. aasta mais.

San José kaevandus sai terves maailmas tuntuks pärast 5. augustil 2010 toimunud kaevandusõnnetust, mille tagajärjel jäid varingu tõttu maa alla lõksu 33 kaevurit. Pärast üle kahe kuu kestnud päästetöid toodi kõik kaevurid 13. ja 14. oktoobril maapinnale.

Pärast kaevurite päästmist jäi kaevandus suletuks. Tšiili presidendi Sebastián Piñera sõnul on kaevandus suletud senikaua, kuni pole taastatud meetmed elu ja väärikuse kaitseks. Compañía Minera San Esteban Primeral pole peale San José kaevanduse teisi sissetulekuallikaid, mistõttu tema tegevus on peatunud, kohtumäärusega on tema varad külmutatud ja ta on pankrotiolukorras.
Harodl Macmillan (1942)
**Maurice Harold Macmillan, 1. Stocktoni krahv** OM, PC, FRS (10. veebruar 1894 London – 29. detsember 1986 Chelwood Gate, Ida-Sussex) oli Suurbritannia Konservatiivse Partei poliitik ja Suurbritannia peaminister aastatel 1957–1963. Muu hulgas oli ta vahemikus 10. jaanuar 1957 – 18. oktoober 1963 Konservatiivse Partei juht, vahemikus 20. detsember 1955 – 13. jaanuar 1957 varakantsler ja 7. aprillist 1955 – 20. detsembrini 1955 Suurbritannia välisminister.

Esimeses maailmasõjas teenis Macmillan Grenadier Guardsi väeosas ja sai sõja käigus kolm korda vigastada, kõige tõsisemalt Somme'i lahingus 1916. aasta septembris. Ta veetis ülejäänud sõja käimisvõimetuna sõjaväehaiglas, kannatades liikumisraskuste ja valu käes ka ülejäänud elu.

Välislingid
-----------

* Harold Macmillan – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Harold Macmillan Suurbritannia valitsuse kodulehel (inglise keeles)
* Harold Macmillan Encyclopædia Britannicas (inglise keeles)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Sir Anthony Eden** | **Suurbritannia välisminister**7. aprill 1955 – 20. detsember 1955 | Järgnev**Selwyn Lloyd** |
| Eelnev**Rab Butler** | **Varakantsler**20. detsember 1955 – 13. jaanuar 1957 | Järgnev**Peter Thorneycroft** |
| Eelnev**Sir Anthony Eden** | **Suurbritannia peaminister**11. jaanuar 1957 – 19. oktoober 1963 | Järgnev**Alec Douglas-Home** |
|  |
| --- |
|  |
| Kuld | 1992 | naiste 4×7,5 km teatesõit |
| Pronks | 1994 | naiste 4×7,5 km teatesõit |

Corinne Niogret 3 × 7,5 km teatesõidu autasustamistseremoonia ajal (2018)
**Corinne Niogret** (sündinud 20. novembril 1972 Nantuas) on prantsuse laskesuusataja, olümpiavõitja (1992).

Olümpiamängud
-------------

1992. aasta taliolümpiamängudel Albertville'is oli ta 7,5 km sõidus 17. teatesõidus 1. ja 15 km sõidus 7.

1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris oli ta 7,5 km sõidus 27. teatesõidus 3. ja 15 km sõidus 5.

1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos oli ta 7,5 km sõidus 25. teatesõidus 8. ja 15 km sõidus 16.

2002. aasta taliolümpiamängudel Salt Lake Citys oli ta 7,5 km sõidus ja teatesõidus 9. jälitussõidus 27. ning 15 km sõidus 21.

Maailmameistrivõistlused
------------------------

1991 Soomes Lahtis oli ta 7,5 km sõidus 25. ja teatesõidus 4.

1993 Bulgaarias Borovečis oli ta 7,5 naiskondlikult 1. 7,5 km sõidus 61. teatesõidus 2. ja 15 km sõidus 14.

1995 Itaalias Anterselvas oli ta 7,5 km sõidus 3. ja 15 km sõidus 1.

1996 saksamaal Ruhpoldingis oli ta naiskondlikult 3. 7,5 km sõidus 5. teatesõidus 2. ja 15 km sõidus 17.

1997 Slovakkias Osrblies oli ta 7,5 km sõidus 17. jälitussõidus 8. ja 15 km sõidus 4.

1999 Soomes Kontiolahtis oli ta 7,5 km sõidus 35. teatesõidus 3. ja jälitussõidus 32.

2000 Norras Holmenkollenis oli ta 7,5 km sõidus 12. teatesõidus 4. jälitussõidus 13. ühisstardis 3. ja 15 km sõidus 1.

2001 Sloveenias Pokljukas oli ta 7,5 km sõidus 5. jälitussõidus 2. ühisstardis 16. ja 15 km sõidus 19.

Maailma karikasari
------------------

Maailma karikasarja etappidel on ta 17. märtsi 2002 seisuga olnud 125 korda 25 parema seas. Ta on 8 etappi võitnud (neist 7 individuaalselt), olnud 14 korda teine (neist 12 individuaalselt) ja 20 korda kolmas (neist 14 individuaalselt).

Tabavus lamades 83% ja püsti 84%.

Isiklikku
---------

Kasv 160 cm, kaal 52 kg (2002). Lõpetanud ärikooli ja töötab tolliametnikuna. Elab Petit Abergementis. Vallaline. Hobidena on nimetanud reisimist ja muusikat. Räägib inglise keelt. Laskesuusatamisega tegeleb alates 1988. aastast. Hüüdnimi Colo.

Vaata ka
--------

* Laskesuusatamine 1992. aasta taliolümpiamängudel
* Laskesuusatamine 1994. aasta taliolümpiamängudel
* Laskesuusatamine 1998. aasta taliolümpiamängudel
* Laskesuusatamine 2002. aasta taliolümpiamängudel
Dikļi kirikumõis (Läti)Dikļi kirikumõis
Asendikaart
Esimese Läti laulupeo toimumispaik
Dikļi kirikumõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wolmarschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1903). Mõisa maad on kaardil tähistatud ristiga
**Dikļi kirikumõis** (saksa keeles *Pastorat Dickeln*, läti keeles *Dikļu mācītājmuiža*) oli kirikumõis Liivimaal Volmari kreisis Dikļi kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Valmiera piirkonnas Dikļi vallas.

Ajalugu
-------

Mõis rajati 1631. aastal ja seda finantseeris Dikļi mõisa omanik Jacob von der Pahlen.

1864. aastal korraldas sealne pastor Juris Neikens kirikumõisa juures esimese Läti laulupeo.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel ei kuulunud mõisale 1816. aastal ühtki adramaad, sellele ei allunud ka mitte ühtki hinge. Mõisal puudus majandusmaa ka muudel aastatel ja kirikumõisa pidas üleval Dikļi mõis.

Viited
------

1. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 146.
2. ↑  Kocēnu novads
3. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 246.
4. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 145.

Dikļi kirik.
Dikļi kihelkond

**Kirik**: Dikļi kirik  

**Abikirik**: Augstroze kirik  

**Mõisad**: Dikļi kirikumõis | Budenbroka mõis | Dikļi mõis | Mazbrenguļi mõis | Ozoli mõis
'**Aia Ilu'** on aed-õunapuu sort.

Sordi aretas Polli katsebaasis Aleksander Siimon antoonovka vabal tolmlemisel saadud seemikust 1946. aastal.

Puu on keskmist kasvu ja ümara võraga. Õied on suured ja valged, kroonlehed servast veidi roosad. Suhteliselt varane õitseja.

'Aia Ilu' on sügissort. Vili valmib septembris ja säilib paar kuud. Vili on väga suur (250...300 grammi), ümar kuni tömpkooniline, üle vilja ulatuvate vähemärgatavate kantidega. Koor on keskmise paksusega. Valminult on õun täiesti kollane, päikesepoolsel küljel võib olla ka õrnalt punakas. 

Viljaliha on kollakasvalge, keskmise tihedusega, mahlane, magushapu, nõrga aroomiga. Õun sisaldab rohkesti C-vitamiini ning sobib hästi kuivatamiseks ja kompotiks.

'Aia Ilu' hakkab noorelt vilja kandma ja kannab igal aastal. Sort on saagikas ja täiesti talvekindel. Sort on vähe vastuvõtlik haiguste suhtes.

Viited
------

1. ↑  "Eesti Pomoloogia", Kirjastus Valgus, Tallinn 1970

Välislingid
-----------

* Õun · Aia ilu EMÜ Eesti puuviljade ja marjakultuuride sordivaramu
**Kimmerlased** ehk **kimmerid** olid rändhõimud, kes elasid 8.-7. sajandil eKr Musta mere põhjarannikul, Põhja-Kaukaasias, Krimmis ja Karpaaditideni ulatunud aladel ning rääkisid indoeuroopa iraani keelt. Nimetust "kimmerlased" kasutati ka rauaajal üldnimetusena Musta mere põhjaosa elanike kohta.

Urartu 8. sajandil eKr tänapäeva riigipiiride taustal
Kimmerlaste invasioonid Kolhethi, Urartu ja Assüüria vastu 715–713 aastatel eKr
Teave nendest on meieni jõudnud Herodotose, Odüsseia ja Assüüria ajalooallikate järgi. Assüüria kuningate kirjutist kohaselt 714. a eKr asusid nad Sevani järvest loodesse jäävas piirkonnas ning tasusid andameid Urartule, kuid suutsid tõrjuda Urartu kuninga sõjaretke. 7. sajandil eKr vallutasid nad osa Väike-Aasia lääneosa alasid ning ohustasid Lüüdia alasid. Nende tagasitõrjumiseks lõi Lüüdia kuningas Giges liidu Assüüria kuninga Assurbanipaliga. Kimmerlased vallutasid Väike-Aasias osa kreeklaste Joonia linnriike.

7. sajandi paiku eKr tõrjusid sküüdid kimmerlased Väike-Aasiasse, arvatavasti Kapadookiasse.
**Fütosemiootika** on biosemiootika haru, mis uurib märgiprotsesse taimedel, või üldisemalt vegetatiivset semioosi. Vegetatiivne semioos on algeline märgiprotsesside tüüp, mis esineb elusorganismide rakulisel ja koelisel tasandil. Ennekõike kuuluvad fütosemiootika valdkonda rakkudevahelise kommunikatsiooni, geneetiliste ja epigeneetiliste informatsiooniprotsesside ja mälu, ensümaatilise äratundmise, transduktsiooni, orgaaniliste koodide ja spontaanse liikumisega seotud valikuprotsesside semiootiline uurimine. Seega kattub fütosemiootika suures osas endosemiootika ehk organismisiseste märgiprotsesside uurimisega.

Termini võttis kasutusele Martin Krampen 1981. aastal.

Vaata ka
--------

* zoosemiootika

Kirjandus
---------

* Krampen, Martin 1981. Phytosemiotics. *Semiotica* 36(3/4): 187–209.
* Krampen, Martin 1992. Phytosemiotics revisited. In: Sebeok, Thomas A.; Umiker-Sebeok, Jean (eds.), *Biosemiotics: The Semiotic Web 1991*. Berlin: Mouton de Gruyter, 213–219.
* Kull, Kalevi 2000. An introduction to phytosemiotics: Semiotic botany and vegetative sign systems. *Sign Systems Studies* 28: 326-350.
* Faucher, Kane 2014. Phytosemiotics revisited: Botanical behavior and sign transduction. *Semiotica* 202: 673–688.
Abel Ferreira 2019. aastal PAOK FC peatreenerina
**Abel Fernando Moreira Ferreira** (sündinud 22. detsembril 1978 Penafielis) on Portugali jalgpallitreener ja endine jalgpallur (paremkaitsja).

Jalgpallurikarjääri jooksul mängis Ferreira vaid Portugali klubides: Penafielis (1997–2000), Vitória Guimarãesis (2000–2004), Bragas (2004–2005) ja Lissaboni Sportingus (2006–2011).

Pärast jalgpallurikarjääri lõppu alustas Ferreira tööd treenerina, esmalt oma viimase koduklubi Lissaboni Sportingu juures. 2015. aasta veebruaris asus ta tööle Bragas, juhendades alguses klubi reservmeeskonda, aastatel 2017–2019 klubi peatreener. Aastatel 2019–2020 oli ta Kreeka kõrgliiga klubi PAOK FC peatreener.

2020. aasta oktoobris sai ta Brasiilia kõrgliiga klubi Palmeirase peatreeneriks. Palmeirase peatreenerina on ta võitnud ühel korral Brasiilia karikavõistlused ning kaks korda Lõuna-Ameerika klubide sarja Copa Libertadorese. 2021. aasta jaanuaris sai ta kolmandaks peatreeneriks väljaspool Lõuna-Ameerikat, kes on Copa Libertadorese võitnud.

Saavutused
----------

### Mängijana

Sporting CP
* Taça de Portugal: 2006–07, 2007–08
* Supertaça Cândido de Oliveira: 2007, 2008

### Treenerina

Palmeiras
* Copa do Brasil: 2020
* Copa Libertadores: 2020, 2021

Viited
------

1. ↑  "Palmeiras conquer South America to book Qatar 2020 spot". fifa.com. 31.1.2021. Vaadatud 8.2.2022
**Krulaŭščyna** (transkribeerituna Kruljavštsõna, valgevene keeles *Круляўшчына*, taraškievica nimekujud *Каралеўшчына*, *Круле́ўшчына* (Karaleŭščyna või Kruléŭščyna)) on agrolinnake Valgevenes Viciebski oblastis Dokšycy rajoonis, Krulaŭščyna külanõukogu halduskeskus. Asulas on 2687 elanikku (2008). Poola keeles *Królewszczyzna*.

Asulas asuvad lisaks raudteesõlmele veel ka briketivabrik ja tellisetehas.

Ajalugu
-------

Krulaŭščyna tekkis ilmselt aastal 1902, kui valmis Połack-Maładziečna raudtee. Raudtee äärde rajati Seslavino raudteejaam, mis on saanud nime 1812. aastal selles piirkonnas tegutsenud Vene väejuhi Aleksandr Seslavini järgi. Jaama juurde tekkis väike raudteetööliste asula, kus elas 72 inimest.

Asula hakkas kasvama 1915. aastal, mil rajati kitsarööpmeline raudtee Hłybokajesse. Asulasse rajati ka elektrijaam. Aastal 1919 said nii asula kui ka jaam uue nime Krulaŭščyna. 1919–1939 kuulus asula Poolale, raudtee Hłybokajesse ja sealt edasi Varapajevasse ehitati ümber laiarööpmeliseks. 1939–1991 kuulus Nőukogude Liidu koosseisu. Aastal 1941 alustati ka Krulaŭščynast Lepielisse viiva raudtee ehitamist, ent seoses puhkenud sõjaga jäid ehitustööd pooleli ja neid ei ole siiani lõpule viidud. Raudtee äärde ehitati tehased ja nende juurde ehitati korterelamud, asulaga liideti ka neli naaberküla.
**Krumm** on perekonnanimi.

Statistika
----------

2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Krumm 84 inimesel: 41 mehel ja 43 naisel. Perekonnanimede levikult oli Krumm meeste puhul 2698. kohal ja naiste puhul 2821. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Krumm vanuserühmas 60–64, kus neid on 10 000 elaniku kohta 0,83. Nimi oli kõige sagedasem Jõgeva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 6,45 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Järvamaal Ambla, Järva-Jaani ja Türi kihelkonnas; Harjumaal Rapla, Juuru ja Keila kihelkonnas; Virumaal Haljala ja Kadrina kihelkonnas ning Saaremaal Karja kihelkonnas nimeks 9 korral Krumm, Krum, Grum ja Grumm (normaliseeritult Krumm).

1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati aastatel 1935.–1938. seitsmel korral nimi Krumm ära - uuteks võetud nimedeks olid Roosioks, Kaare, Ruumet, Rumm, Ruumetsväli ja Telvits.

Nime kandjaid
-------------

* Berta Krumm, eesti tantsija ja repetiitor (1938–)
* Hendrik Krumm, eesti ooperilaulja (1934–1989)
* Katrin Karisma-Krumm, Eesti näitleja ja laulja (1947–)
* Lembit Krumm, eesti tehnikateadlane (1928–2016)
* Piret Krumm, eesti näitleja (1989–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 16.01.2023)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Krumm.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Krumm.

Välislingid
-----------

* Krumm statistikaameti andmebaasis
**Abeli integraal** (norra matemaatiku Niels Abeli järgi) on integraal kujul

{\displaystyle \int \_{z\_{0}}^{z}R\left(x,w\right)dx,}
kus *R* on muutujate *x* ning *w* ratsionaalfunktsioon, kusjuures *w* on omakorda algebraline funktsioon muutujast *x*. Täpsemalt, *x* ja *w* on seotud võrrandiga

{\displaystyle F\left(x,w\right)=0,\,}
kus {\displaystyle F\left(x,w\right)} on muutuja {\displaystyle w} polünoom:

{\displaystyle F\left(x,w\right)\equiv \phi \_{n}\left(x\right)w^{n}+\cdots +\phi \_{1}\left(x\right)w+\phi \_{0}\left(x\right),\,}
mille kordajad {\displaystyle \phi \_{j}\left(x\right)}, {\displaystyle j=0,1,\ldots ,n} on muutuja *x* ratsionaalfunktsioonid. Abeli integraali väärtus ei sõltu vaid integraali rajadest vaid ka joonest komplekstasandil, üle mille integreeritakse. Viimane asjaolu muudab Abeli integraali muutuja *z* mitmeseks funktsiooniks.

Eijuhud
-------

Abeli integraalid onüldistavad elliptilisi integraale, mis vastavad olukorrale

{\displaystyle F\left(x,w\right)=w^{2}-P\left(x\right),\,}
kus *P* on kolmandat või neljandat järku polünoom. Juhul, kui *P* järk on suurem kui 4, on tegemist hüperelliptilise integraaliga.

Viited
------

1. ↑   Kaasik, Ü. (2002). *Matemaatikaleksikon*. Tartu.
**Kruonise** pumpejõujaam ehk hüdroakumulatsioonijaam asub Leedus Kruonise alevi lähedal, ligikaudu 34 km Kaunasest ida pool. 

Selle jaama põhieesmärk on energia tarbimisvajaduse puhverdamine. See töötab koos Kaunase hüdroelektrijaamaga (100,8 MW). Väiksema energianõudluse ajal (tavaliselt öösiti) kasutab pumpejõujaam odavamat elektrit, et pumbata vesi alumisest veehoidlast ülemisse. Suurema energianõudluse ajal lastakse ülemisest veehoidlast vesi läbi turbiinide alumisse veehoidlasse, aidates täita suurenenud nõudlust energia järele päeval. 

Jaama koguvõimsuseks oli kavandatud 1600 MW, mis pidi tulema kaheksast 200 MW generaatorist. Hiljem plaane muudeti ja rajati neli 225 MW generaatorit. Täielikult täidetud ülemise veehoidla korral suudab pumpejõujaam toota 900 MW energiat kuni 12 tundi. Kavandatakse viienda, 225 MW generaatori paigaldust, mis on varasematest paindlikum ja efektiivsem. Generaatori ja pumba üleüldine kasutegur on 78%, mis on 4% suurem nelja senise generaatori omast. 

Kruonise jaam kasutab tehisjärvi hüdroenergiaallikatena. Jaama energia läheb Elektrėnai, kus on Leedu suurim fossiilkütuse elektrijaam Elektrėnai Elektrijaam, ja Kaunase vahelisse 330 kV elektriliini. Energia ülejäägi korral toimib jaam pumbana, pumbates vett alumisest reservuaarist ülemisse. Energia puudujäägi korral toimib jaam tavalise hüdroelektrijaamana, lastes vett ülemisest veehoidlast välja, tootes niimoodi elektrit.

Kruonise jaam on ainus töötav hüdroakumulatsioonijaam Baltimaades.

Viited
------

1. ↑  "Kruonis Pumped Storage Hydroelectric Plant (the KPSHP)". *Lietuvos energija* (inglise). Vaadatud 24.12.2021.
2. ↑  Leedu Vabariigi energiaministeerium. "Pumped-storage hydroelectricity Plant Kruonis (5th block)". Originaali arhiivikoopia seisuga 12.04.2020. Vaadatud 24.12.2021.
**Johann-Christian Põder** (sündinud 11. jaanuaril 1977) on eesti vaimulik, teoloog ja eetik.

Ta lõpetas aastal 1995 Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi ja aastal 2001 Tartu Ülikooli usuteaduskonna *cum laude* ja Göttingeni Ülikooli usuteaduskonna doktorantuuri 2010. Kõrgeima hinde (*summa cum laude*) saanud väitekirja teema kuulub filosoofilise ja teoloogilise eetika dialoogi valdkonda. 

Ta ordineeriti Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku diakoniks 16. augustil 2007 ja õpetajaks 27. septembril 2009. Ta töötab justiitsministeeriumi vanglate osakonna nõunik-peakaplanina. 

2008-2011 oli ta osalise koormusega EELK Usuteaduse Instituudi eetika lektor. 2011 sügisest on ta ühtlasi osalise koormusega Greifswaldi ülikooli süstemaatilise usuteaduse õppetooli juures meditsiinieetika külalisteadur. 

Tema abikaasa on taanlasest teoloog Christine Svinth-Vaerge Põder, PhD. Tema isa on emeriitpeapiiskop Andres Põder, vend Thomas-Andreas Põder on teoloog ja vaimulik.

Viited
------

1. ↑  Nemad lõpetasid tänavu ülikooli. Eesti Päevaleht, 27. juuni 2001
2. ↑  Raamatu tutvustus ajakirjas Kirik & Teoloogia, nr 3/20.12.2011
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. mai 2011. Vaadatud 16. aprillil 2011.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑  "Greifswaldi ülikooli usuteaduskonna süstemaatilise teoloogia õppetool". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. august 2012. Vaadatud 20. juulil 2012.

Välislingid
-----------

* Johann-Christian Põder Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
Sternstrahli suguvõsa aadlivapp
**Johan Stiernstråle** (varem **Johan Eriksson**, ka **Johannes Erici**) (1607 Strängnäs − 22. detsember 1686) oli õpetlane ja mõisaomanik, Tartu ülikooli professor.

Elulugu
-------

Johan Eriksson sündis Strängnäsi linnakodaniku Erik Johannsoni pojana; tema ema nimi ei ole teada. 1636. aastal immatrikuleeriti ta Uppsala ja samal aastal ka Tartu ülikooli üliõpilaseks. Tartus kaitses ta kahe aasta pärast filosoofiamagistri kraadi. 1641. aastal valiti astronoomia- ja füüsikaprofessoriks. 1650. aastal sai temast Tartu õuekohtu assessor. Valiti veel samal aastal ülikoolis õigusteaduse erakorraliseks professoriks. 

1652. aastal aadeldas kuninganna Kristiina tema ja ta sai perekonnanime **Stiernstråle**, mis mugandus Liivimaal tema järeltulijate puhul **Sternstrahle**ks. Rootsi rüütelkonda introdutseeriti suguvõsa 1654. aastal. 

1653. aastal nimetati ta Koporje lääni kreisifoogtiks; samale ametikohale nimetati uuesti 1666. aastal. Ta valiti 1654. aastal Tartu ülikooli õigusteaduse korraliseks professoriks. Jama ja Ivangorodi lääni kreisifoogtiks nimetati 1667. aastal. 1675. aastal sai temast Tartu õuekohtu viitsepresident. Teda peeti õpetatud meheks, temalt ilmus 172 teadustööd.

Mõisavaldused
-------------

1662. aastal läänistas kuninganna Hedwig Eleonora talle Tartu lähedal väikese Kirjutajamõisa (*Kirritoja*), mis jäi pärusvaldusena tema perekonnale kuni reduktsioonini; hiljem oli see Sternstrahlede rendivaldus. Ka sai ta sellel lisaks Galgauska mõisa omanikuks. 1675. aastal pantis ta Gerttenitelt Kärkna mõisa (*Falkenau*), mis oli tema valduses 1682. aastal. 1712. aastal jäeti see pandimõis perekonna valdusse.

Vaata ka
--------

* Sternstrahl
* Kärkna mõis

Viited
------

1. ↑  Elgenstierna, Gustaf. Den introducerade Svenska adelns ättartavlor med tilläg och rättelser. VII kd. Stockholm: P. A. Norstedt & Söners Förlag, 1932, lk 691 .
2. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Teil. Der estnische District. Dorpat: Druck von C. Mattiesen, 1877, lk 57 .
3. ↑  Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 244.
4. ↑  Stryk 1877, lk 64 .
5. ↑  EAA, f. 2057, n. 1, s. 110, L 42p.

Kirjandus
---------

* Elgenstierna, Gustaf. *Den introducerade Svenska adelns ättartavlor med tilläg och rättelser*. VII kd. Stockholm: P. A. Norstedt & Söners Förlag, 1932. Lk 691 .
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib füüsikaarvutustega tegelevast protsessorist; PPU võib tähistada ka Tšehhoslovakkia ansamblit The Plastic People of the Universe.* |

---

**Füüsikaprotsessor** (inglise keeles **PPU** – **P**hysics **P**rocessing **U**nit) on spetsiaalselt füüsikaliste arvutuste tegemiseks loodud mikroprotsessor. Peamiselt on see mõeldud arvutimängudes füüsikamootorite jaoks vajalike arvutuste tegemiseks, et vähendada keskprotsessori koormust ja seeläbi tagada keeruliste füüsikaarvutustega mängude sujuvam töö. Reaalajas on see väga suurt arvutusjõudlust nõudev protsess ja füüsikaprotsessori olemasolul (juhul kui vastav mäng seda toetab) väheneb keskprotsessori töömaht märgatavalt. 

2006. aastal tõi Asus turule pooljuhtkiipe tootva firma Ageia loodud PhysX-i füüsikaprotsessorit sisaldava füüsikakaardi. Sel ajal arvati, et lisaks graafikakaardile, millel on eraldi graafikaprotsessor (GPU), hakkavad arvutid õige pea sisaldama ka füüsikakaarti, mis sisaldab eraldi füüsikaprotsessorit. 2008. aastal teatas Nvidia, üks juhtivaid graafikakiipide tootjaid maailmas, et omandab Ageia. Kohe pärast seda katkestati eraldiseisvate füüsikakaartide loomine ning suund muutus selliseks, et üha enam üritati võimaldada graafikaprotsessoritel ära teha füüsikaprotsessori töö. Viimased jäid küll alles, kuid põimituna olemasolevate tehnoloogiatega, mitte juurutades valdkonnas uut suunda.
**Keskmine teeleht** (*Plantago media*) on mitmeaastane rohttaim teeleheliste sugukonnast teelehe perekonnast.

Levik
-----

Liigi areaal on Euroopa, Siber, Põhja- ja Kesk-Aasia. Eestis on ta laialt levinud. Kasvab aruniitudel, teeservades, metsades, mägedel. Väga resistentne välismõjuritele.

Kirjeldus
---------

Taim kasvab 15–60 cm kõrguseks. Keskmise teelehe õied on koondunud pika liduskarvase varre otsa tihedasse tähkõisikusse. Keskmise teelehe kroonlehed on heleroosad. Tal on pikad harali asetsevad lillad tolmukaniidid, mille otsas on valged või lillad tolmukapead.

Keskmise teelehe lehed on ühtlaselt kaetud väikeste harjasjate karvadega. Ka labast tunduvalt lühem lai leheroots on karvane. Kui leht taime küljest lahti tõmmata, siis enamasti jäävad rootsu külge rippuma pikad niidid. Nii et roots on tugevate soontega.

Kasutamine
----------

Keskmine teeleht on laialt kasutatud ravimtaim. Erinevalt suurest teelehest tarvitatakse tema keedist rahvameditsiinis ka nõgestõve ja "väljaveninud soonte" puhul. Loomulikult sobib ta aga ka suure teelehe asemel teena rögalahtistina kopsuhaiguste puhul. Ka temast on saadud abi selliste piinavate haiguste puhul nagu mao- ja soolehaavandid. Keskmise teelehe leht aitab haavu puhastada ja verejooksu peatada, samuti on ta hea haudunud, hõõrutud ja põletatud kohtadele panemiseks. Seejuures ei tohi aga unustada, et haigele kohale peab pääsema taime mahl. Selleks võib mahla kas lehest välja pigistada või siis panna haigele kohale katkimuljutud leht.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Keskmine teeleht

Kirjandus
---------

* Флора СССР,том 23,стр 148,часть - Род 1381. Подорожник — Plantago L.

* *Крейча И. Мацку Я.* Атлас лекарственных растений. — Веда, 1981.

* Keskmine teeleht SaaremaalKeskmine teeleht Saaremaal

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikitekstides on artikliga seotud alliktekste: **Tanacetum Balsamita** |

* Keskmine teeleht andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Keskmine teeleht** |
Johan Turi
**Johan Turi** (sündinud **Johannes Olsen Thuri**, ka **Johan Tuuri**, **Johan Thuri**, **Johan Thuuri**; 12. märts 1854 Norras Guovdageaidnus – 30. november 1936 Rootsis Jukkasjärvil) oli saami kirjanik, üks tänapäeva saami kirjanduse rajajaid ja esimene ilmalik autor, kes avaldas oma teoseid saami keeles.

Johan Turi tuntuim teos "Muitalus sámiid birra" ("Jutustus saamide kohta") räägib Jukkasjärvi piirkonna põhjapõdrakasvatajate elust. See on eklektiline ja nüansirikas tekst, mis kirjeldab saamide rahvakultuuri, sealhulgas laste kasvatamise, küttimise, ravitsemise, joigumise ja rahvaluule osas. See tekst on kirjutatud selleks, et tõmmata saamidele nende inimeste tähelepanu, kes ise väljaspool saamide kultuuri seisavad. Teos on tõlgitud kümmekonda keelde, sealhulgas rootsi, taani, norra, soome, saksa, prantsuse, inglise, itaalia ja jaapani keelde.

See teos valmis koostöös taani kunstitudengi Emilie Demant-Hattiga, keda Turi kohta aastal 1904 rongis. Esialgu suhtlesid nad tõlgi vahendusel. Turi rääkis, et tahaks kirjutada raamatu saamidest, ja Demant-Hatt rääkis, et tahaks elada nomaadina. 1907, kui Demant-Hatt oli saami keele selgeks õppinud, tuli ta tagasi ja elas Turide peres. 1908 elasid nad koos mägionnis ja said kahekesi raamatu käsikirja valmis.

Teosed
------

* 1910 "Muitalus sámiid birra" ("Jutustus saamide kohta", põhjasaami ja taani keeles)
* 1913 "Das Buch des Lappen"
* 1920 "Sámi deavsttat – samiska texter"
* 1931 "Duoddaris – från fjället" ("Tundrust")
Põhjavaade kalmistule.  
Foto: Robert Treufeldt, 08.03.2015
Mälestusmärk kalmistul.  
Foto: Robert Treufeldt, 08.03.2015
**Nõmme Tuletõrjeühingu kalmistu** on kalmistuosa Tallinnas Hiiu-Rahu kalmistu idapoolses osas, kuid ei ole eraldatud omaette sissepääsuga kalmistuks.

Ajalugu
-------

Maa-ala Nõmme Vabatahtliku Tuletõrjeühingu (NVTÜ) kalmistuosa jaoks eraldati 1929. aastal. Kalmistule maetute arvu ei ole teada.

Mälestusmärk
------------

Kalmistu keskosas on NVTÜ 25. aastapäevaks püstitatud mälestusmärk. See on tehtud punasest graniidist, ja sellel on pronksist NVTÜ embleem ning sisseraiutud tähed "NVTÜ". Mälestusmärk avati pidulikult 15. juunil 1935.

Vaata ka
--------

* Tallinna Tuletõrjeühingu kalmistu
* Hiiu-Rahu kalmistu

Viited
------

1. ↑  Leho Lõhmus. Nõmme // Jalutaja teejuht. Solnessi Arhitektuurikirjastus. Tallinn 2007. Lk 82
2. ↑  Leho Lõhmus. Nõmme vanadel fotodel. Koolibri. Tallinn 2005. Lk 110

Kirjandus
---------

* Karl Laane. Tallinna kalmistud. Maalehe Raamat. Tallinn 2002. Lk 192
* Leho Lõhmus. Hiiu-Rahu kalmistu. Tallinn 2003
* Leho Lõhmus. Nõmme vanadel fotodel. Koolibri. Tallinn 2005. Lk 110
* Leho Lõhmus. Nõmme // Jalutaja teejuht. Solnessi Arhitektuurikirjastus. Tallinn 2007. Lk 82

Välislingid
-----------

* Kultuurimälestis nr 1077 "Hiiu Rahu kalmistu"


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portaal Nõmme***  |
Ansambel 2018. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Lissabonis
**Equinox** on Bulgaaria kvintett, mille liikmed on Bulgaaria lauljad Zhana Bergendorff, Georgi Simeonov ja Vlado Mihailov ning USA vokalistid Johnny Manuel ja Trey Campbell.

2018. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Lissabonis esindas ansambel Bulgaariat lauluga "Bones".

Ansambli nimi tuleneb ingliskeelsest sõnast, mis tähendab "pööripäeva". Laulu "Bones" produtsent Borislav Milanov on samuti märkinud, et *equinox* tuleneb sõnast, mis tähendab "võrdsust", viidates sellele, et kõik ansambli liikmed on võrdsed.

Liikmed
-------

Zhana Bergendorff (sündinud 20. oktoobril 1985 Sofias) on laulja. Ta sai tuntuks 2013. aastal Bulgaaria talendisaate "X Factor" teise hooaja võitajana.

Georgi Simeonov on laulja, laululooja ja produtsent.

Vladimir Mihailov on laulja ja laululooja. Ta laulab Bulgaaria ansamblites Safo ja Sleng. 2017. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel oli ta Bulgaaria esindaja Kristian Kostovi taustalaulja.

Johnny Manuel (bulgaaria keeles Джони Манюел) on pärit USA-st Michigani osariigist. Ta on esinenud juba lapsepõlvest. Ta sai tuntuks 2017. aastal USA talendisaatest "America's Got Talent", kus esitas Whitney Houstoni laulu "I Have Nothing".

Trey Campbell on Los Angeleses tegutsev laulukirjutaja ja laulu "Bones" üks autoritest. Ta on kirjutanud laule teiste seas Alexandra Stanile.

Viited
------

1. ↑  "equinox" [Aeg või kuupäev (kaks korda aastas), mil Päike ületab taevaekvaatori ning päev ja öö on sama pikkusega (umbes 22. septembril ja 20. märtsil)] (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 14.11.2018. Vaadatud 11.05.2018. The time or date (twice each year) at which the sun crosses the celestial equator, when day and night are of equal length (about 22 September and 20 March)

| * v
* r
Bulgaaria esindajad Eurovisiooni lauluvõistlusel |
| --- |
| 

* 2005: Kaffe
* 2006: Mariana Popova
* 2007: Elitsa & Stoyan
* 2008: Deep Zone & Balthazar
* 2009: Krassimir Avramov
* 2010: Miro
* 2011: Poli Genova
* 2012: Sofi Marinova
* 2013: Elitsa & Stoyan
* 2016: Poli Genova
* 2017: Kristian Kostov
* 2018: Equinox
* ~~2020: Victoria~~
* 2021: Victoria
* 2022: Intelligent Music Project

 |
**Erastvere metskond** moodustati 1920. aastal pärast mõisamaade riigistamist. 

Metskond loodi Erastvere, Vana-Piigandi, Põlgaste, Tilsi, Hurmi, Varbuse, Valgjärve, Karula, Tõdu, Saverna, Vastse-Prangli ja Kanepi eramõisa, Antsla kirikumõisa ja endise Võru kroonumetskonna (Tihase ja Oja vahtkond) metsadest.  Metskonna suurus oli 1920. aastal 7460 tiinu (8150 ha). 1920. aastal oli Erastveres 32 vahtkonda, 1939. aastal 23: Hüti, Piigandi, Reola, Oja, Piigaste, Soodla, Kindapalu, Häätare, Lajavangu, Meieri, Karste, Paali, Jõksi, Seegemi, Sõriste, Kurgsoo, Ridali, Kiuma, Hatiku, Ihamaru, Hurmi, Savisaare ja Pragi.

1939. aastal alustati uue kontorihoone ehitamist. Sama projekti järgi on ehitatud ka Kabala metskonna kontor. Hoone valmis 1942. aastal.

Erastvere metskonna hooned jäid sõjategevusest puutumata. 1950. aastatel oli Erastvere metskonnas 4 jaoskonda ja 16 vahtkonda. Metskond allus Veriora metsamajandile, mis 1966. aastal nimetati ümber Räpina metsamajandiks. 

Erastvere metskonnas on tegeldud loodusharidusega ja koolimetskonna tööga. 1961. aastal rajati Kanepi kooli õpilastega Hurmi vahtkonda kuusekultuur, mis jäi ka hiljem õpilaste hooldada. Moodustati üks Eesti esimesi koolimetskondi, kus tehti koos õpilastega metsatöid, loodusvaatlusi, metsamatku, viidi metsloomadele talvel lisasööta ja valmistati lindudele pesakaste. Loodushariduslikku tööd jätkab RMK looduskeskus Erastvere metskonna kunagises kontoris.

Metsaülemad
-----------

* Voldemar Bergmann 1920
* Herbert Sachsenthal 1920–1925
* Jaan Luik 1925–1927
* Elmar Kull 1927–1929
* Erik Salvator Kolga 1929–1934
* Richard Riisberg 1934
* Eerik Allak (Erich Valentin Apfelbaum) 1934–1944
* Evald Markvardt 1945–1946
* Johan Katalsepp 1946–1949
* August Olesk 1949–1952
* Endel Uiga 1952–1969
* Jaan Tiivoja 1969–1995
* Priit Kask 1995–2008

Viited
------

1. ↑  Tekst Triin Kusmin, Ain Erik. Joonistas Ülle Meister. Pärandkultuur metsas. Kiidjärve-Kooraste. RMK 2010, lk. 35–36. ISBN 9789949189502
2. ↑  Heino Villem. Eesti Vabariigi metskonnad ja metsaülemad 1918–1944. Eesti Metsaselts, lk. 12. Jõgeva, 1998, ISBN 9985605144