recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Biolagunevad kotid** on kotid, mida suudavad bakterid ja elusorganismid lagundada.
Igal aastal kogu maailmas umbes 500 miljardit kuni 1 triljonit kilekotti.

Eristamine biolagunevast kompostitavast
---------------------------------------

Biolagunev ja kompostitav ei ole samatähenduslikud. Biolagunev kott on selline kott, mis laguneb mikroobide elutegevuse toimel. Kompostitav laguneb kompostimise käigus. Kompostimine peab aga kulgema kindlatel tingimustel, mis on paika pandud EL standardiga EN 13432 ja see peab lagunema täielikult koos teiste kompostitavatega. Kompostitav peab lagunema nii, et materjal pole visuaalselt eristatav ja laguneb süsinikdioksiidiks, veeks, anorgaanilisteks ühenditeks ja biomassiks.

Kilekotte saab muuta biolagunevaks, kui need on valmistatud tavalisest plastpolümeerist (s.o polüetüleenist) või polüpropüleenist, mis sisaldab lisandit, mis põhjustab polümeeri (polüetüleeni) lagunemist ja seejärel oksüdeerumise tõttu biolagunemist.

Materjalid
----------

Enamik plastist valmistatud kotte on valmistatud maisipõhistest materjalidest, nagu polüpiimhappe segud. Biolagunevad kilekotid on tänapäeval sama tugevad ja töökindlad kui traditsioonilised (enamasti polüetüleenist) kotid. Paljud kotid on valmistatud ka paberist, orgaanilistest materjalidest või polükaprolaktoonist.

Taaskasutamine
--------------

Tehasesisest jääki saab sageli taaskasutada, kuid tarbijajärgne sortimine ja ringlussevõtt on keeruline. Biopõhised polümeerid saastavad teiste tavalisemate polümeeride ringlusse võtu.
Plasttoodete tootjad väidavad, et nende kotid on ringlussevõetavad, aga mitmed plasti ümbertöötajad ei võta neid vastu, kuna ringlusse võetud sisu toodete elujõulisuse kohta nende lisaainetega pole pikaajalisi uuringuid tehtud. Lisaks väidab Biolaguneva Plasti Instituut (BPI), et biolagunevate lisaainete koostis varieerub suuresti, mis lisab ringlusse võtu protsessis veelgi suuremat varieeruvust.

Turundus ja seaduspõhised küsimused
-----------------------------------

Biolagunevad esemed vajavad lagunemise või biolagunevuse saavutamiseks päikesevalgust, hapnikku ja aega. Nõutud on nende toodete märgistamine. 
Kuna biolagunevate kilekottide läbimise katseid ei toimu, peavad tootjad printima tootele keskkonnasõbraliku biolagundamise keskkonnanõuded, ajakava ja lõpptulemused, et need vastaksid kaubandusnõuetele.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
Meyeni raamatu "Ueber die neuesten Fortschritte der Anatomie und Physiologie der Gewächse" esikaas
**Franz Julius Ferdinand Meyen** (28. juuni 1804 Tilsit – 2. september 1840 Berliin) oli saksa botaanik. Botaaniline nimelühend on **Meyen**.

Elukäik
-------

Meyen õppis Memelis apteekriks. 1821. aastal suundus ta sealt Berliini. Aastail 1923–1826 õppis ta sealses ülikoolis. Lõpetamise järel töötas ta Berliinis, Kölnis, Bonnis ja Potsdamis sõjaväekirurgina. 1828. aastal valiti ta Saksa Loodusuurijate Akadeemia Leopoldina liikmeks.

Meditsiini kõrvalt õppis Meyen ka botaanikat, keskendudes taimede histoloogiale. Alexander von Humboldti soovitusel purjetas ta aastail 1930–1932 ümber maailma, külastades Brasiiliat, Tšiilit, Boliiviat, Peruud, Polüneesiat ja Hiinat. Pärast naasmist keskendus ta kogutud materjali läbitöötamisele.

Reisi tulemusel andis Meyen välja kolmeköitelise raamatu "Grundriß der Pflanzengeographie" ('taimegeograafia põhialused'). Teose esimeses köites käsitles ta kliima mõju taimestikule, teises köites pinnase mõju. Kolmandas osas tegi ta juttu taimede füsiognoomilistest tüüpidest ja kirjeldas taimestiku tsoone, teose lõpus käsitles ta veel kultuurtaimi.

1834. aastal sai Meyenist Berliini ülikooli erakorraline botaanikaprofessor. Pärast seda keskendus Meyen põhiliselt taimefüsioloogiale. Ta kirjeldas põhikude, mõistis taimede kasvu kui rakkude jagunemise tagajärge ning sõnastas 1830. aastal teoses "Phytotomie" siis veel kinnituseta rakuteooria.

Tunnustus
---------

Berlin-Lichtenbergi linnaosas kannab Meyeni nime üks tänav. Tema auks on nimetatud ka Meyenia perekond akantuseliste sugukonnas.

Teosed
------

* "Anatomisch-physiologische Untersuchungen über den Inhalt der Pflanzenzellen" (1828)
* "Phytotomie" (1830)
* "Reise um die Erde ausgeführt auf dem Königlich preussischen Seehandlungs-schiffe Prinzess Louise, commandirt von Captain W. Wendt, in den Jahren 1830, 1831 und 1832" (1834)
* "Ueber die neuesten Fortschritte der Anatomie und Physiologie der Gewächse. Eine von der Teylerschen Gesellschaft zu Haarlem im Jahre 1835 gekrönte Abhandlung" (1836)
* "Grundriss der Pflanzengeographie mit ausführlichen Untersuchungen über das Vaterland, den Anbau und den Nutzen der vorzüglichsten Culturpflanzen, welche den Wohlstand der Völker begründen. Berlin, Haude und Spenersche Buchhandlung" (1836)
* "Ueber die Secretions-Organe der Pflanzen" (1837)
* "Neues System der Pflanzen-Physiologie" (1837)
* "Jahresbericht über die Resultate der Arbeiten im Felde der physiologischen Botanik von dem Jahre 1837" (1837)
* "Jahresbericht über die Resultate der Arbeiten im Felde der physiologischen Botanik von dem Jahre 1838" (1838)
* "Neues System der Pflanzenphysiologie", kolm köidet (1837–1839)
Louis Höflingeri litograafia reproduktsioon von Bocki maja välisseinal Tartus
**Georg Ludwig Friedrich Höflinger** oli kunstnik ja fotograaf.

Höflinger pärines Hesseni suurhertsogkonnast ja sündis arvatavasti 1827. aastal.

Ei ole täpselt teada, millal ta Eestisse jõudis. Küll on aga tõendeid, et ta tegutses Pärnus mõnda aega kreiskooli võimlemisõpetajana. Tartu ajakirjanduses on teda esimest korda mainitud detsembris 1853, kui ta lubas järgmise aasta algul Tartu aastalaadale pildistama tulla. Teadaolevalt asus ta Tartusse alles 1857. aastal.

1857. aastal omandas ta Georg Friedrich Schlateri litograafiatöökoja ning hakkas tööle ka fotograafina. Ta töötas koos joonistaja Eduard Ivansoniga (Iwansohn).

Höflingeri ateljees õppis fotograafiat esimene eestlasest fotograaf Reinhold Sachker. Mõnda aega töötas Höflingeri käe all joonistajana ka Carl Schulz, kes asutas aga peagi omaenda konkureeriva litotöökoja.

Aastatel 1864–1866 tegutses Höflinger eelnevale lisaks kaubanduse vallas ning taas alates 1872. aastast. Juba 1875. aastal oli ta müünud oma litokoja edasi kirjastajale ja trükikojaomanikule Heinrich Laakmannile. Viimase kasuks lõpetas ta hiljemalt 1876. aastal ka tegevuse litografistina.

Höflinger pankrotistus 1886. aastal ning on arvatud, et ta võis pärast seda Tartust lahkuda.

Louis Höflingeri litograafia "Das Universitätsgebäude" (1860) on suurendatult kujutatud von Bocki maja välisseinal Tartus.

Loomingu näiteid
----------------

* "Vaade Tartule Toomelt" (1860)"Vaade Tartule Toomelt" (1860)
* "Tartu Ülikool" (1860)"Tartu Ülikool" (1860)
* "Turu tänav koos raekojaga" (1860)"Turu tänav koos raekojaga" (1860)
* "Vene kirik" (1860)"Vene kirik" (1860)
* "Pühajärve vaade pargimajast" (1860)"Pühajärve vaade pargimajast" (1860)

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Sven Lepa: Esimesed paiksed fotograafid Tartus (1855–1870) Lk 107–108
2. ↑  LOUIS HÖFLINGER utlib.ut.ee
3. ↑  Sven Lepa: Esimesed paiksed fotograafid Tartus (1855–1870) Lk 111
4. ↑  Heinrich Laakmanni trükikoda - EAA.1800

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Louis Höflinger** |

* Tema pilte Tartu Ülikooli Raamatukogus
**Veskijärv** (ka *Nõva Veskijärv, Tamre järv, Tamra järv*) on pruuniveeline düstroofne järv Läänemaal Lääne-Nigula vallas Nõmmemaa külas, Tänavjärvest lääne pool. Järve kaldajoone pikkus on 7,8 km, valgla pindala on 23,5 km².

Järv on pehmeveeline miksotroofne ehk pehmeveeline segatoiteline, selle veevahetus toimub kaks korda aastas.

Järve ja tema elustiku kaitseks moodustati aastal 1964 Veskijärve kaitseala (pindala oli 216 ha). Tänapäeval kuulub järv Läänemaa Suursoo maastikukaitseala Veskijärve piiranguvööndisse.

Järv on avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m. Veskijärve kaldal on RMK puhkeplats.

Veskijärve keskkonnaregistri kood on VEE2028400.

2017. aastal loendati järves kahepaikseid ja tähnikvesilikku.

Teke ja ajalugu
---------------

Järv on eraldunud Litoriinamerest.

Järv on märgitud 18. sajandil krahv Ludwig August Mellini koostatud kaardile, mille järgi jäävad Tamre järvest itta Intaste järv ja Tana järv.

Veskijärve veepinda on alandatud. Ammustel aegadel toimis ühendus Tänavjärvega.

Vaata ka
--------

* Tänavjärv

Viited
------

1. ↑  *Eesti entsüklopeedia.* 12. köide: *Eesti A–Ü.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 660.
2. ↑  Veskijärve lõkkekoht loodusegakoos.ee
3. ↑  Keskkonnaagentuur (2017). "Keskkonnaseire infosüsteem (KESE), Kahepaiksete seire 2017. a." Vaadatud 8.11.2020.
4. ↑  Teet Krause (25.06.2014). "Veskijärv ja Tänavjärv - kaunid hetked kalastajale". *kalale.ee*. Vaadatud 8.11.2020.

Välislingid
-----------

* Veskijärv keskkonnaportaalis
* Nõva Veskijärv veebiportaalis eestigiid.ee
Franz Josef II
**Franz Josef II** (täisnimega **Franz Josef Maria Aloys Alfred Karl Johannes Heinrich Michael Georg Ignaz Benediktus Gerhardus Majella von und zu Liechtenstein**; 16. august 1906 Frauenthali loss, Steiermargi hertsogkond, Austria keisririik – 13. november 1989 Grabs, Sankt Gallen, Šveits) oli Liechtensteini vürst, Troppau ja Järgerdorfi hertsog ning Rietbergi krahv 1938–1989. Ta oli praeguse vürsti Hans Adam II isa.

Franz Josef II isa oli Liechtensteini prints Alois von und zu Liechtenstein ja tema ema oli Austria ertshertsoginna Elisabeth, viimase Austria keisri Karl I tütar. Poiss sai nime oma ristiisa, Austria-Ungari keisri Franz Joseph I järgi. Franz Josef II-l oli 5 venda ja 2 õde, kõik nooremad ja kõik said täiskasvanuks.

Franz Josef II sai vürstiks 1938 pärast oma isa lastetu onupoja Franz I surma. Õigupoolest võinuks trooni pärida tema isa Alois (1869–1955), kuid isa loobus juba 1921. aastal troonipärimisõigusest vanima poja kasuks.

Franz Josef II oli oma valitsusajal väga populaarne, sest elas esimese Liechtensteini riigijuhina alaliselt riigis. Usuti, et just tänu tema pingutustele jäi riik Teisest maailmasõjast kõrvale.

1984 andis Franz Joseph enamiku oma võimust üle enda pojale ja tulevasele vürstile Hans Adamile. Samal aastal, pärast vastavat (ainult meeste seas korraldatud) rahvahääletust, said Liechtensteini naised viimastena Euroopas valimisõiguse.

1943 abiellus Franz Josef krahvinna Georgina von Wilczekiga. Neil sündis viis last:

* vürst Hans Adam II (sündis 1945)
* prints Philipp (sündis 1946)
* prints Nikolaus (sündis 1947)
* printsess Norberta (sündis 1950)
* prints Franz Josef Wenzeslaus (1962–1991)

Franz Josef II suri pärast 51-aastast valitsemisaega, 26 aastat pärast oma naist. Surres oli ta kõige kauem Euroopas valitsenud monarh.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Franz I** | **Liechtensteini vürst**1938–1989 | Järgnev**Hans Adam II**

 |
**Nõva vald** oli vald Harjumaal aastail 1939–1950.

Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad
Nõva vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Vihterpalu valla, Nõva valla aladest. 

Nõva vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Vihterpalu valla maa-alast; b) senise Nõva valla maa-alast, välja arvatud Kiritse ja Valipe külade ning osa Vihterpalu metskonna Riguldi metsandiku maa-alad.

1939. aastal oli vallas 1910 elanikku, territooriumi suurus oli 23 884,71 ha.

1939. aastal kuulusid Nõva valla koosseisu: Hindaste, Kürema, Variku, Nõmmemäe, Tõldsilla, Erita, Põrsaküla, Tusari, Rannaküla, Nõva ja Vaisi, Keibu, Moosi-Ristme, Alliklepa, Ugla, Praski, Kibru, Vitse, Vihterpalu, Pedase, Meerika, Tamse, Änglema, Vannike, Vilivalla külad.

Esimene vallavanem oli Aleksander Söödermann.

Vald kuulus Riigivolikogu 13. valimisringkonda, kust valiti Julius Voolaid.

Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine
--------------------------------------------------

8. augustil 1945 moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega vallas Nõva külanõukogu ja Vihterpalu külanõukogu. 

26. septembril 1950 arvati vald Haapsalu rajooni koosseisu.

Viited
------

1. ↑  Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 87 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
2. ↑  588. Harju Maavanema otsus Harju maakonna vallavolikogude valimisringkondade arvu ja nende piiride kohta. Riigi Teataja, nr. 75, 9 september 1939
3. ↑  EESTI NSV TEATAJA, Nr. 35 26. oktoobril 1945, Art 543. Seadlus Harju maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta.
Ertshertsog **Franz Karl Joseph** (17. detsember 1802 – 8. märts 1878) oli viimase Saksa-Rooma ja esimese Austria keisri Franz II/I ja Napoli ning Sitsiilia printsessi Maria Teresa poeg. Tema vanemad pojad olid Austria keiser Franz Joseph I ja Mehhiko keiser Maximiliano.

Franz Karl oli abielus Wittelsbachide dünastiasse kuuluva Sophiega, kellega tal lisaks Franz Josephile ja Maximilianile oli veel kaks poega: Karl Ludwig, kellest põlvneb praegune Habsburgide-Lotringite dünastia pealiin ning Ludwig Viktor, kes suri lastetuna. Abielupaari üks poeg ja kaks tütart surid lapseeas.

Franz Karli peetakse Austria ajaloos üpris mõjutuks tegelaseks, kes oli oma naise võimu all. Nimeliselt osales ta oma haige venna Ferdinand I valitsusajal regentnõukogus, kuid teda peeti ometi niivõrd jõuetuks tegelaseks, et otsustati keisritiitlist ilma jätta. Nii sai 1848. aastal pärast Ferdinandi troonist loobumist keisriks tema poeg Franz Joseph. 

Franz Karl suri 1878. aastal, kuus aastat pärast oma naist.

Välislingid
-----------

 Franz Karl – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Louis Cyr
Louis Cyri kuju Montréalis
**Louis Cyr** (sünninimi **Cyprien-Noé Cyr**; 10. oktoober 1863 St. Cyprien de Napierville (Québec) – 10. november 1912 Montréal) oli Québeci jõumees.

Alates ajast, mil ta 12 aastat vanaks sai, töötas ta talviti metsatöölisena ja sai kiiresti tuntuks suure jõu poolest. Suviti töötas ta oma vanemate talus. Tema ema otsustas mitte oma poja juukseid lõigata, vaid lasta neil kasvada nagu Simsonil. Selle asemel lokkis ta oma poja juukseid regulaarselt.

1878 emigreerus pere USA-sse Massachusettsisse. Seal muutis nooruk oma eesnime Louis'ks, sest seda oli ameeriklastel lihtsam hääldada.

Louis Cyr kaalus 17-aastaselt 104 kilo (230 naela), hiljem 170 kg.

18 aasta vanuselt võitis ta Bostonis oma elu esimese rammumehe võistluse, tõstes õhku vähemalt kolmveerand tonni kaaluva hobuse. Selleks, et hobust oleks mugavam tõsta, oli see asetatud platvormile, millel oli kinnihaaramiseks kaks raudlatti.

1882 naasis ta Québeci juba oma abikaasaga. 1883–1885 töötas ta Montréalis politseinikuna, seejärel hakkas elukutseliseks rammumeheks. Ta moodustas trupi La Troupe Cyr ja rändas sellega mööda Québeci. Truppi kuulusid maadleja, poksija ja tõstja.

Juba järgmisel aastal võitis ta jõukatsumise Kanada senise tugevaima mehe David Michaud' vastu. Ta tõstis ühe käega 218 naela (99 kg) raskuse tõstekangi Michaud' 158 naela (72 kg) vastu ja suutis seljale tõsta 2371 naela (1076 kg) suuruse raskuse Michaud' 2071 naela (940 kg) vastu. Seejärel tunnistati ta Québeci kõige tugevamaks meheks.

Kuigi kuulujuttudes on nimetatud Cyri saavutusi suuremana, kui need tegelikult olid, on mitu tema saavutust siiski dokumenteeritud ja need avaldavad muljet. Ta on tõstnud oma seljale platvormi 20 mehega, tõstnud ühe sõrmega 500 naela (227 kg) ja tõmmanud prügiauto kaldteed mööda üles. Ta ületas 2 naelaga Eugen Sandow' rekordi kõige suurema raskuse ühe käega pea kohale tõstmises: Cyr tõstis 273 naela ehk 124 kg.

1895. aastal teatati, et ta tõstis Bostonis oma seljale platvormi 18 mehega, kokku 1967 kg (4337 naela). 12. oktoobril 1891 korraldas ta Montréalis katse, kus neli hobust, kaks kummalgi pool, ei suutnud tema käsi laiali tõmmata.

Ta suri 1912. aastal kroonilise nefriidi tagajärjel.

Tänapäeval antakse kõigile, kes võidavad Arnold Strongman Classicu, väike Louis Cyri kuju.

Montréalis on Louis-Cyri asum. See asub kohas, kus ta politseinikuna omal ajal patrullis. Tema järgi on nimetatud park Parc Louis-Cyr ja väljak Place des Hommes-Forts ('jõumehe väljak'). Tema skulptuurid asuvad Jõumehe väljakul ja Québecis tsivilisatsioonimuuseumis. Tema sünnikohas St. Cyprien de Napierville'is on tema järgi nimetatud kool.
**Paul Oras** (22. aprill 1897 Kehtna, Eestimaa kubermang – 8. juuli 1943 Moskva, NSV Liit) oli eesti päritolu Nõukogude sõjaväelane (1. järgu sõjaväeinsener), diplomaat. 

Paul Oras õppis Kroonlinna mereväeinseneride koolis ja pärast 1917. aasta Veebruarirevolutsiooni liitus enamlastega. Ta osales Vene kodusõjas. Töötas ka NSV Liidu teenistuses diplomaadi ja sõjaväeluurajana.

Aitas organiseerida Eestis kommunistide 1. detsembri mässu. 1926. aastal nimetati NSV Liidu mereväeatašeeks Rootsi, kuid 1928. aasta alguses tuli ta aga luureandmete hankimise paljastamise tõttu tagasi kutsuda. 

Nõukogude ekspeditsiooni asejuhina võttis Paul Oras osa jäälõhkujal Krassin, Itaalia maadeuurija Umberto Nobile ekspeditsioonimeeskonna päästmise operatsioonist Põhja-Jäämerel 1928. aastal. 1929–1932 aastani tegutses ta NSV Liidu merejõudude teadus-tehnilise komitee esimehena.

Aastatel 1933–1934 oli NSV Liidu mereväeatašee Itaalias ja Kreekas ning 1934–1935 mereväeatašee Ameerika Ühendriikides. Hiljem organiseeris Hispaania kodusõjas punast laevastikku. 

1. järgu sõjaväeinsener (vastab Eesti kaitseväe koloneli auastmele), Paul Oras langes 1939. aastal NSV Liidus põlu alla ja suri 1943. aastal vangistuses.

Isiklikku
---------

Tema isa oli Tallinna linnavolinik Jüri Oras ja isa vennapoeg (lellepoeg) oli tõlkija ja kirjandusteadlane Ants Oras.

Viited
------

1. ↑  Лурье, В. М.; Кочик В. Я. (2003). *ГРУ: дела и люди (Россия в лицах)*. Олма-Пресс. Lk 279. ISBN 5765414990.

Kirjandus
---------

* Миндлин Э. Л. «Красин» во льдах. — М.: Детгиз, 1961
* "Oras, Paul". // Mereleksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 302
* В. М. Лурье, 2003. ГРУ: дела и люди (Россия в лицах). Олма-Пресс. ISBN 5765414990. Lk 279 (tema biograafia). Raamat on saadaval ka andmebaasist Google Books:
* Лурье В. М. Военно-морская разведка СССР (1918—1960-е г.г.). Справочник. Издательство «Дмитрий Буланин», СПб. 2009. ISBN 978-5-86007-588-7
* Tiina Tamman. "Paul Oras – punane admiral". Argo. Tallinn 2016
* Olev Liivik. "Punase "admirali" saatus. // Sirp, 20. jaanuar 2017. Lk 31
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Prahas asunud sillast; Budapesti silla kohta vaata artiklit Vabadussild (Budapest), algselt kandis Franz Joseph I nime ka Ljublanas asuv Draakoni sild* |

---

Franz Josephi sild Prahas üle Vltava jõe (foto 1885). Lammutatud 1940. aastatel
**Keiser Franz Joseph I sild**, ka **Franz Josephi sild**, (tšehhi *Most císaře Františka Josefa I.*) oli sild üle Vltava jõe Prahas. Tarinduselt oli rippsilla ja vantsilla kombinatsioon.

See oli kolmas alaline sild Prahas üle Vltava jõe. Algselt keiser Franz Joseph I järgi nimetatud sild kandis 1919. aastast teisi nimesid: aastatel 1919–1940 ja 1945–1947 Milan Rastislav Štefániki järgi **Štefániki sild** ja vahepeal, 1940–1945, Leoš Janáčeki järgi **Leoš Janáčeki sild**.

Silla rajamine
--------------

Silla projekteerisid insenerid Rowland Mason Ordish ja William Henry Le Feuvre, kes valisid silla tarinduseks enda poolt patenteeritud Ordishi–Le Feuvre'i tarindussüsteemi (vantsilla varaseid lahendusi). 

Sild ehitati aastatel 1865–1868. Kettkanduritega sild oli kolmeavaline, silletega 46,95+143,9+46,95 m.

Rekonstrueerimine ja lammutamine
--------------------------------

1898. aastal sild rekonstrueeriti, kettkandurid asendati trosskanduritega.

1940. aastail sild lammutati. 1949–1951 ehitati samas asukohas raudbetoonist Šverma sild, mis 1997. aastal nimetati ümber Štefániki sillaks.

Viited
------

1. ↑  The Design of Modern Steel Bridges. books.google.ee. Lk 24

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Franz Josephi sild** |
**Mandali vald** oli vald Norras Vest-Agderi maakonna lõunaosas. Ta piirnes Lindesnesi vallaga läänes ja loodes, Marnardali vallaga põhjas ja Søgne vallaga idas.

Valla keskus oli Mandali linn, mis on Norra lõunapoolseim linn.

Mandali valla endisel alal asub Pyseni skäär, mis on Norra lõunapoolseim punkt.

Haldusajalugu
-------------

Mandal
Mandali vald loodi 1. jaanuaril 1838 Mandali linnast.

1. jaanuaril 1964 liideti temaga kaks maavalda: Halse og Harkmarki ja Holumi vald.

2020. aastal liideti Mandali vald Lindesnesi vallaga.

Nimi
----

Vald on saanud nime Mandali linna järgi.

Vapp
----

Mandali valla vapp kinnitati 2. juulil 1921. Sinisel kilbil on kujutatud kolm lõhet, mis sümboliseerivad lõhepüügi tähtsust Mandalselvas. Lõherikas Mandali vald on ühtlasi Norra kõige lõunapoolsem vald.

Vaatamisväärsused
-----------------

Mandali valla endine ala on tänu pehmele kliimale ja värskele õhule väga populaarne nädalalõpu puhkusekoht. Ta on tuntud linna ümbritsevate pikkade liivarandade poolest. Kõige tuntum liivarand on umbes kilomeetripikkune Sjøsanden ('mereliiv'). Tihti peetakse seda Norra kõige populaarsemaks liivarannaks.

* Mandali sadamMandali sadam
* Vaade MandalileVaade Mandalile

Viited
------

1. ↑  Arealstatistikk for Norge
2. ↑  Befolkning, 1. januar 2016
**Paul Anthony Pierce** (sündinud 13. oktoobril 1977) on USA endine elukutseline korvpallur, kes mängis korvpalliliigas NBA kokku 19 hooaega, neist suurema osa (15 hooaega) Boston Celticsis, kellega tuli 2008. aastal ka NBA meistriks.

Karjäär
-------

Ülikoolikorvpalli Kansase ülikoolis mänginud Pierce pääses 1998. aasta NBA *draft'*i esimese ringi kümnenda valikuna Boston Celticsisse, kellele tõi kohe esimesel hooajal keskmiselt 16,5 punkti, 6,4 lauapalli ja 2,4 resultatiivset söötu mängus. Teisel, 1999/2000. hooajal kerkis Pierce'i keskmine punktisaak 19,5 ja kolmandal hooajal juba 25,3 punktini mängus. Statistiliselt kujunes Pierce'i parimaks hooaeg 2005/06, mil ta tõi keskmiselt 39 minutiga 26,8 punkti, 6,7 lauapalli ja 4,7 tulemuslikku söötu mängus. 

Hooaja 2007/08 eel liitusid Celticsiga Kevin Garnett ja Ray Allen ning staarmängijatest moodustunud kolmik vedas Bostoni kohe 2008. aastal ka NBA meistriks. Idakonverentsi poolfinaalis viskas Pierce Cleveland Cavaliersi vastu seeria otsustavas mängus 41 punkti ja aitas oma legendaarse esitusega Celticsi NBA finaali, kus ootas favoriit Los Angeles Lakers. Lakers alistati 4 : 2 ning seerias keskmiselt 22 punkti toonud Pierce kuulutati 2008. aasta finaali kõige väärtuslikumaks mängijaks (MVP).

2010. aastal pääses Boston Celticsi suur kolmik Pierce, Garnett ja Allen teist korda NBA finaali, kus mindi taas vastamisi Los Angeles Lakersiga, kes võttis Kobe Bryanti ja Pau Gasoli juhtimisel mängudega 4 : 3 revanši.

2013. aasta suvel vahetati 15 hooaega Bostonit esindanud Pierce Brooklyn Netsi, kus ta viskas hooajal 2013/14 keskmiselt 13,5 punkti mängus. Juba järgmise aasta suvel allkirjastas Pierce lepingu Washington Wizardsiga, visates uues klubis hooajal 2014/15 keskmiselt 11,9 punkti mängus.

2015. aasta suvel siirdus Pierce Los Angeles Clippersi ridadesse, kus taandus aga pingilt sekkuva rollimängija rolli, tuues oma NBA karjääri viimasel, 2016/17. hooajal 11 minutiga keskmiselt 3,2 punkti mängus. 19 hooajaga 1343 põhihooaja kohtumises kokku 26 397 punkti visanud Pierce'i karjääri keskmisteks jäid 19,7 punkti, 5,6 lauapalli ja 3,5 resultatiivset söötu mängus.

Saavutused
----------

* NBA meister (2008)
* NBA finaalseeria kõige väärtuslikum mängija (2008)
* 10 korda valitud NBA tähtede mängule (2002–2006, 2008–2012)
* 1 kord valitud NBA sümboolsesse 2. viisikusse (2009)
* 3 korda valitud NBA sümboolsesse 3. viisikusse (2002, 2003, 2008)
* NBA kolmepunktiviske võistluse võitja (2010)
* NBA uustulnukate esiviisik (1999)

Välislingid
-----------

* Paul Pierce – NBA.com
* Paul Pierce – Basketball-Reference.com
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Kuld** | 2021 |  |

**Darcy Kuemper** (sündinud 5. mail 1990 Saskatoonis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Washington Capitals.

Aastatel 2008–2011 mängis ta Western Hockey League'i klubis Red Deer Rebels. Hooajal 2010–11 pälvis ta liiga hooaja parimale väravavahile antava Del Wilson Trophy ja liiga hooaja parimale mängijale antava Four Broncos Memorial Trophy ning valiti kogu Canadian Hockey League'i hooaja parimaks väravavahiks.

2009. aastal valis Minnesota Wildi ta NHL-i *draft* '​is 161. valikuna. 2011. aasta mais sõlmis ta Wildi kolmeaastase lepingu. Ta mängis esmalt ECHL-i klubis Ontario Reign ja American Hockey League'i klubis Houston Aeros. NHL-is debüteeris Kuemper Wildi meeskonnas 2013. aasta veebruaris.

2017. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Los Angeles Kingsiga. 2018. aasta veebruaris siirdus ta Arizona Coyotesi. 2020. aastal valiti ta NHL-i tähtede mängule, kuid vigastuse tõttu ei saanud ta seal mängida.

2021. aasta juulis kaubeldi Kuemper Colorado Avalanche'i. 2021/22 põhihooajal kogus ta 37 võitu, mis on tema NHL-i karjääri parim tulemus. Samal hooajal võitis ta Avalanche'iga Stanley karika.

2022. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Capitalsiga.

2021. aastal tuli Kuemper Kanada jäähokikoondise koosseisus maailmameistriks. Ta kuulus Kanada koondisse ka 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.

Viited
------

1. ↑  TSN ca Staff (13. juuli 2022). "Capitals sign G Kuemper to five-year, $26.25 million contract - TSN.ca". *TSN* (inglise). Vaadatud 13. juulil 2022.

Välislingid
-----------

* Darcy Kuemper NHL.com lehel
* Darcy Kuemper hockeydb.com lehel

| * v
* r
Washington Capitals |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Darcy Kuemper **·** Charlie Lindgren |
| 
**Kaitsjad**: Aleksandr Aleksejev **·** John Carlson **·** Gabriel Carlsson **·** Martin Fehérváry **·** Matt Irwin **·** Nick Jensen **·** Rasmus Sandin **·** Trevor van Riemsdyk |
| 
**Ründajad**: Nicolas Aubé-Kubel **·** Connor Brown **·** Nicklas Bäckström **·** Nic Dowd **·** Carl Hagelin **·** Jevgeni Kuznetsov **·** Anthony Mantha **·** Sonny Milano **·** T. J. Oshie **·** Aleksandr Ovetškin **·** Aleksei Protas **·** Conor Sheary **·** Craig Smith **·** Dylan Strome **·** Tom Wilson |
**Franz Johann Nerling** (24. aprill 1835 Riia – 29. aprill 1909 Albu) oli Eesti vaimulik.

Õppis Kuramaal Aizputes (saksapäraselt Hasenpoth) kreiskoolis, aastatel 1846–1854 Tartus gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1854–1857. Oli seejärel aastani 1859 koduõpetajaks Ropka mõisas. Seejärel oli prooviaastal Kodavere Mihkli koguduses. Ordineeriti õpetajaks 26. veebruaril 1861.

Oli aastatel 1861–1862 Tallinna Püha Vaimu koguduse adjunktõpetaja. Oli aastatel 1862–1905 (valiti 8. märtsil 1862, introdutseeriti 17. juunil 1862) Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja. Jäi aastal 1905 emerituuri.

Talurahvakoolides olid kasutusel tema koostatud aritmeetika õpikud: 

* Rehkendamisse tahwlid. 1. - 2. jaggo / ... kirja pannud F. Nerling. Tallinn, 1875
* Rehkendamisse tahwlite äraarwatud numbrid / Kirja pannud F. Nerling. Tallinn, 1875

Isiklikku
---------

Tema vend Arnold Wilhelm Nerling oli Muhu Katariina koguduse õpetaja, vennapoeg Wilhelm Adolf Nikolai Nerling oli Hanila- ja Varbla Urbanuse koguduse õpetaja, väimees Gustav Albert Haller oli Martna Püha Martini koguduse õpetaja. Abiellus aastal 1866 Tallinna Püha Vaimu koguduse teise õpetaja Ottomar Benedict Frese lese Selma Johannaga.

Viited
------

1. ↑  Järva-Madise pastor Franz Johann von Nerling ja kirjanik A. H. Tammsaare pastoritüübid. Järva Teataja, nr. 135, 23 november 1943, lk. 4
2. ↑  Die Pastoren des Konsistorialbezirk Estland 1885-1919. Böhlau Verlag Köln Wien
3. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007

Välislingid
-----------

* Franz Johann Nerling Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
**Darija Ivanovna Dmitrijeva** (vene keeles Дария Ивановна Дмитриева; sündinud 29. juulil 1976 Tšuraptšas Jakuudi ANSV-s) on jakuudi balletitantsija ja balletipedagoog, Sahha teeneline kunstnik.

2015. aastal määras Sahha kultuuriminister ta Aksenija ja Natalja Posselskaja nimelise Jakutski Koreograafia Kolledži direktoriks.

Haridus- ja töökäik
-------------------

Pärast Novosibirski riikliku koreograafiakooli lõpetamist 1994. aastal asus Darija Dmitrijeva balletisolistina tööle Sivtsev-Omollooni nimelisse riiklikku ooperi- ja balletiteatrisse. Alates 2001. aastast töötab ta ühtlasi pedagoogina Jakutski koreograafiakoolis. 2001. aastal täiendas ta end Peterburis  Vaganova-nimelises Balletiakadeemias ja 2006. aastal lõpetas ta Ulan-Udes  Ida-Siberi Riikliku Kultuuriinstituudi tantsuteaduskonna koreograafia pedagoogika erialal.

2013. aastast õpib ta Moskva riikliku koreograafia akadeemia aspirantuuris klassikalise balleti pedagoogika erialal.

Tema õpilasi on Renat Hon, Sarõal Afanasjev ja Mihhail Dmitrijev.

Tunnustus
---------

* Sahha (Jakuutia) Vabariigi teeneline kunstnik

Isiklikku
---------

Tema abikaasa on balletitantsija ja pedagoog Dmitri Dmitrijev.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Назначен новый директор Якутского хореографического колледжа. sakhalife.ru
2. ↑  Руководство. sakhaballet.ru
**Reinhold Johann Winkler (vanem)** (15. september 1731 Järva-Jaani – 1. september 1795 Tallinn) oli Eesti vaimulik.

Ta õppis aastatel 1742–1750 Tallinna Toomkoolis, pärast seda ka Halle, Göttingeni ja Helmstedti ülikoolis. 

5. detsembrist 1755 kuni 1763. aastani töötas ta Tallinna Gümnaasiumis. Ordineeriti õpetajaks 6. augustil 1756.

Ta oli aastatel 1756–1764 (introdutseeriti 25. augustil 1756) Tallinna Püha Vaimu koguduse abiõpetaja, 1764–1792 Tallinna Oleviste koguduse abiõpetaja ja 13. augustist 1792 kuni 1795. aastani sama koguduse ülemõpetaja ja Tallinna superintendent.

Winkleril oli suur raamatukogu. Alates 1768. aastast koostas ta rae tellimusel uut saksakeelset lauluraamatut, mis ilmus 1771. aastal pealkirjaga "Sammlung geistlicher Lieder".

Isiklikku
---------

Tema isa Reinhold Winkler oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, vanaisa Abraham Winkler oli Rapla Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja. Teine vanaisa Christian Kelch oli Järva-Jaani ja Viru-Jaakobi koguduse õpetaja ning kroonik. Vanavanaisa Abraham Winkler oli Tallinna Toomkiriku saksa koguduse õpetaja. Poeg Abraham Nicolaus Winkler oli Rakvere Kolmainu koguduse õpetaja, poeg Reinhold Johann Winkler (noorem) oli Jüri ja Tallinna Toomkoguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885. Tallinn 2007.
Timo Sild 2007
**Timo Sild** (sündinud 26. veebruaril 1988) on eesti orienteeruja.

Aastatel 2007–2017 on ta Eesti meistrivõistlustel orienteerumises võitnud 17 kulda, 8 hõbedat ja 2 pronksi.

2006. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel orienteerumisjooksus Leedus Druskininkais võitis ta Eesti meeskonnas koos Mihkel Järveoja ja Markus Puuseppaga teatevõistlusel kulla.

Juulis 2007 võitis ta meesjuunioride eliitklassis Rootsis Mjölbys viiepäevajooksu O-Ringen.

Juulis 2008 võitis ta juunioride MMil tavarajal hõbemedali.

Aprillis 2014 võitis ta Hispaanias MK-etapi lühirajal kolmanda koha ja Euroopa meistrivõistlustel lühirajal 7. koha.

2016. ja 2018. aastal võitis ta Soome klubi Koovee meeskonnas Jukola teatejooksu.

2015. aasta orienteerumise MMil Šotimaal sai ta teatejooksus Eesti meeskonnas koos Sander Vaheri ja Lauri Sillaga 6. koha.

2017. aasta orienteerumise MMil Eestis sai ta tavarajal 10. koha ja teatejooksus koos Kenny Kivika ja Lauri Sillaga 4. koha.

2018. aasta orienteerumise MMil Lätis sai ta lühirajal 8. koha.

Tunnustus
---------

* 2012, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2021 Eesti parim mees orienteerumisjooksus
* Rahvusarhiivi tudengipreemia laureaat 2014. aastal

Isiklikku
---------

Timo on Sixten ja Sarmite Silla vanem poeg. Tema noorem vend on Lauri Sild.

Viited
------

1. ↑  "ESBL sporditulemused. Timo Sild". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 15. veebruaril 2015.
2. ↑  Timo Sild tõi Eestile ajaloolise võidu. Võrumaa Teataja, 31. juuli 2007
3. ↑  Timo Sild saavutas juunioride MMil hõbemedali. Postimees Online, 5. juuli 2008
4. ↑
**Reinhold Christian Scheibe** (24. oktoober 1857 Paide – 18. oktoober 1909 Tallinn) oli Eesti arst ja Eestimaa kubermangu tervishoiuametnik.

Reinhold Christian Scheibe sündis Saksimaalt pärit Paide sukakudujameistri Christian Gottlieb Scheibe ja tema abikaasa Helene Marie (sünd. Wekram) neljanda pojana.

Õppis 1866–1879 Tallinna toomkoolis ning 1880–1887 Tartu ülikoolis arstiteadust. Ka kõik tema neli venda õppisid Tartu ülikoolis ja kolmest neist said 19. sajandi lõpus tähelepanuväärsed meditsiinitegelased Eestimaal – Robert Scheibe, Edmund Scheibe ja Richard Scheibe olid kõik apteekrid.

Tegutses arstina Tallinna ajutises rõugehaiglas ning alates 1889. aastast pidas erapraksist. 1893–1899 pidas ta oma praksist Langebergi majas aadressil Suur-Tartu tänav 345, 1900–1903 Haase majas Narva tänav 6 ning 1904–1909 aadressil Savivärava puiestee 17. Ta keskendus naiste- ja lastehaigustele, samuti sünnitusabile.

Oma tegevuse eest Eestimaa kubermangu tervishoiuvalitsuse ametnikuna ülendati Reinhold Scheibe õuenõuniku teenistusastmele (1903) ning anti aadlitiitel (rüütel - *ritter*), enne seda oli ta kolleegiumiassessori teenistusastmel.

Perekond
--------

Reinhold Scheibe oli abielus Alice Mathilde Charlotta Auroa von Knüpfferiga, kes oli arhitekt Rudolf von Knüpfferi (1831–1900) ja Julie Wilhelmine (sünd von Krusenstern) tütar. Alice Knüpfferi emapoolne vanaisa oli maadeavastaja viitseadmiral Paul Theodor von Krusenstern (1809–1881) ning vanavanaisa maadeavastaja admiral Adam Johann von Krusenstern (1770–1846). Abielust sündisid:

* Eva Gerda Scheibe (Perneder; 1908–2004), Eesti geograaf ning Krusensternide ja Kotzebuede perekonna uurija

Viited
------

1. 1 2 3  Brennsohn, lk. 320
2. 1 2  Arnold Hasselblatt "Album academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat". Tartu: 1889, lk. 777
3. ↑  "Ehstländisches Verkerhs- und Andressbuch für 1893/1894". Riia: 1893, lk. 14
4. ↑  "Revalscher Kalender für das Jahr 1897". Tallinn: 1896, lk. 54
5. ↑  "Revalscher Kalender für 1898". Tallinn: 1897, lk. 72
6. ↑  "Revalscher protestantischer Kalender für das Jahr 1899". Tallinn: 1898, lk. 54
7. ↑  "Revalscher protestantischer Kalender für das Jahr 1900". Tallinn: 1899, lk. 56
8. ↑  "Revalscher Kalender für 1901". Tallinn: 1900, lk. 78
9. 1 2  "Revalscher Kalender für 1902". Tallinn: 1901, lk. 78
10. 1 2 3  "Revalscher Kalender für 1904". Tallinn: 1903, lk. 80
11. ↑  "Revalscher protestantischer Kalender für das Jahr 1905". Tallinn: 1904, lk. 67
12. ↑  "Revalscher protestantischer Kalender für das Jahr 1908". Tallinn: 1905, lk. 67
13. ↑  "Revalscher protestantischer Kalender für das Jahr 1908". Tallinn: 1907, lk. 70
14. ↑  "Revalscher protestantischer Kalender für das Jahr 1909". Tallinn: 1908, lk. 72

Kirjandus
---------

* Isidorus Brennsohn Die Aerzte Estlands vom Beginn der historischen Zeit bis zur Gegenwart, ein biographisches Lexikon ; nebst einer historischen Einleitung über das Medizinalwesen Estlands. Riia, 1922
**Mustamäe suusahüppetorn** on Nõmmele 1962. aastal ehitatud HS60 suurusega suusahüppemägi ehk trampliin.

Andmed
------

* HS 60
* K-punkt: 50 m
* Üldine rekord: 59,0 m (Kristjan Ilves, 13. märts 2010)
* Naiste rekord: 55,0 m (Triinu Hausenberg, 21. oktoober 2017)

Ajalugu
-------

Esimesed suusahüpperajatised kerkisid Mustamäe nõlvale juba 1930. aastatel.

1941. aastal valminud K30-trampliini rajamise initsiaator oli tolleaegne Tallinna linna kommunaalmajanduse osakonna juhataja Johannes Hint.

1961. aastal ehitati vanema puidust suusahüppetorni asemele uus ja suurem, sest vanem oli hakanud lagunema. Enne uue suusahüppetorni ehitamist õhiti vanem torn, mille puitu kasutati Nõmmel küttematerjalina. Uue hüppemäe rajamise eestvõtjad olid Aleksi Ilves, Raimond Mürk ja Uno Kajak. 

Hüppemägede kompleksi rajati hiljem ka K25-, K18- ja K10-trampliin, mis võimaldasid ette valmistada eri vanuseklasside suusahüppajaid ja kahevõistlejaid. Sellel hüppemäel on harjutanud teiste seas Allar Levandi, Peep Heinloo, Tambet Pikkor, Roomet Pikkor, Rauno Pikkor ja Jens Salumäe. 

Sobiva lumikatte olemasolul sai talvisel ajal nõlval harrastada mäesuusatamist ja kelgutamist. Alates 2008. aasta talvest tegutseb Vana-Mustamäe suusahüppetrampliini jalamil Nõmme Seikluspargi vabaajakeskus Nõmme lumepark.

Lisaks praegusele K50-tornile on säilinud ka K25-, K18- ja K10-hüppemägi. Viimastel aastatel on keskuse eestvõttel renoveeritud noorsportlastele hädavajalikud K25 ja K18 hüppemäed, viimati remonditi maandumisnõlva .

Projekt ja materjal
-------------------

Suure hüppemäe projektis oli ehitamiseks ette nähtud silikaatkivi Mark 200. Sellist "kõrge margiga" kivi toodeti sel ajal üldiselt vähe, tavaliselt olid kasutuses M150 ja M100. Sageli hakkavad kivimüürid 15- või 20-aastaselt pragunema, kuid suusahüppemäe müüridesse ei ole 50 aastaga tekkinud ühtegi pragu. Müüritis on armeeritud ning igas nurgas on kaheksa 20 mm läbimõõduga varrast .

Vaata ka
--------

* Nõmme lumepark
* Oita Spordikompleks

Viited
------

1. ↑  Leho Lõhmus. Jalutaja teejuht – Nõmme, Solnessi Arhitektuurikirjastus, 2007, 139 lk, ISBN 9771736486017
2. ↑  skisprungschanzen.com: Ski Jumps » Estonia » Tallinn
3. ↑  Mustamäe hüppetorn, Nõmme Spordikeskuse veebileht
4. ↑  Unistused ja tänapäev – tee tulevikku.[*alaline kõdulink*]. Nõmme Spordikeskuse veebileht
5. ↑  Peet Samarütel. Kiviehitis mis paistab kaugele, Nõmme Sõnumid, 3. veebruar 2011

Välislingid
-----------

* Mustamäe Hüppetorn - Nõmme Spordikeskus
**Antipsühhiaatria** on liikumine, mis käsitleb psühhiaatriat võimuinstrumendina ning leiab, et psüühikahäirete ravi on patsiendile sageli pigem kahjulik kui kasulik. 

Psühhiaatria kahjulikkus on tingitud arsti ja patsiendi ebavõrdsest võimusuhtest ning subjektiivsest diagnoosimisest. Psühhiaatriat kasutati Nõukogude Liidus dissidentide represseerimisvahendina. 

Antipsühhiaatria liikumisega olid seotud psühhiaatrid Jacques Lacan, Thomas Szasz, Giorgio Antonucci, R. D. Laing, Franco Basaglia, Theodore Lidz, Silvano Arieti ja David Cooper, filosoof Michel Foucault ning sotsioloog Erving Goffman. Cooper võttis 1967. aastal kasutusele sõna "antipsühhiaatria" ning avaldas 1971. aastal raamatu "Psychiatry and Anti-psychiatry" ("Psühhiaatria ja antipsühhiaatria"). Thomas Szasz kirjeldas vaimuhaigust kui müüti raamatus "The Myth of Mental Illness" ("Vaimuhaiguse müüt", 1961).

Kirjandus
---------

* Vaino Vahing, Alo Jüriloo. Vaimuhaiguse müüt. – *Akadeemia* 1990, nr 5 ja 6; ümbertrükk raamatus: Vaino Vahing. *Vaimuhaiguse müüt*, Ilmamaa: Tartu 2005, lk 55–96.

Välislingid
-----------

* The Antipsychiatry Coalition
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib pinnavormist, perekonnanime kohta vaata artiklit Winkler (perekonnanimi).* |

---

**Reinhold Winkler (vanem)** (oktoober 1686 Rapla – 10. juuli 1733 Järva-Jaani) oli Eesti vaimulik.

Winkler õppis alates 1696 (koos kaksikvenna Theodor Winkleriga) Lübecki ladina koolis. Ta immatrikuleeriti 11. oktoobril 1706 Kieli Ülikooli ja kaitses seal koos kaksikvend Theodoriga 13. jaanuaril 1713 dissertatsiooni "*De Gemellis"*. Oli Kohilas maanõunik Wrangeli juures koduõpetaja. Ordineeriti 19. septembril 1714 õpetajaks.

Oli 1714–1733 Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja. Winkler oli vastu, et kirikuteenistuses hakatakse kasutama Eberhard Gutsleffi uut pietistlikku lauluraamatut, ning seetõttu kõrvaldati ta 5. oktoobril 1727 ajutiselt ametist.

Isiklikku
---------

Tema isa Abraham Winkler oli Rapla Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja, ta vanaisa Abraham Winkler oli Tallinna Toomkiriku saksa koguduse õpetaja, kaksikvend Theodor Winkler oli Tallinna Püha Vaimu koguduse õpetaja, vend Johann Abraham Winkler oli Koeru- ja Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, vend Samuel Matthäus Winkler oli Märjamaa Maarja koguduse õpetaja. Poeg Reinhold Johann Winkler oli Tallinna superintendent ja Tallinna Oleviste koguduse ülemõpetaja, pojapoeg Reinhold Johann Winkler (noorem) oli Tallinna Toomkoguduse ülemõpetaja.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
**Ceccano** on linnaks nimetatav omavalitsusüksus (*comune*) Itaalias Lazio maakonnas Frosinone provintsis. Ceccano sai linnaõigused paavst Gregorius XVI-lt 1844. aasta 17. mail.

Ceccano kõrgus merepinnast on 200 meetrit, asustustihedus keskmiselt 382 inimest ruutkilomeetri kohta.

Haldus
------

Frosinone provintsi moodustamisega 1927. aastal läks Ceccano Rooma provintsi haldusalast Frosinone provintsi haldusalasse.

Ceccano piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Arnara, Castro dei Volsci, Frosinone, Giuliano di Roma, Patrica, Pofi, Villa Santo Stefano.

Ceccano halduspiirides asuvad järgmised asulad ja asumid: Budrio, Canolo, Fazzano, Fosdondo, Lemizzone, Mandrio, Mandriolo, Prato, San Biagio, San Martino Piccolo, San Prospero.

Loodus
------

Ceccano asub Sacco jõe kallastel.

Ajalugu
-------

Antiikajal oli Ceccano tuntud kui  *Fabrateria Vetus*. Ala oli asustatud Sacco (roomlastele tuntud kui *Trerus* või *Tolerus*) kallastel elavate volgide poolt. Väidetavalt sai Ceccano praeguse nime 7. sajandil paavst Honorius I isa Petronius Ceccano auks. Umbes aastal 750 vallutati strateegiliselt tähtsal kohal asuv Ceccano langobardide poolt.

Umbes aastast 900 kuni umbes 1450. aastani domineeris Ceccano üle mõjukas Ceccano suguvõsa.

Ceccanolased mängisid tähtsat rolli 915. aasta Garigliano lahingus, kus Paavstiriigi ühendatud väed lõid Roomat ähvardavaid saratseene.

Teise maailmasõja ajal, ajavahemikus 3. november 1943 kuni 31. mai 1944, elas Ceccano üle 38 liitlasvägede õhurünnakut, mille sihtmärkide hulgas olid väidetavalt ka rahvuslikud mälestusmärgid, Santa Maria a Fiume ja Peetri kirikud, mis mõlemad hävitati.

Vaatamisväärsused
-----------------

Ceccano
Madonna kuju
### Sakraalarhitektuur

#### Kirikud

* Santuario di Santa Maria a Fiume (12. sajand)
* Chiesa di San Nicola (12. sajand)
* Collegiata di San Giovanni Battista (ehituse algus 1196)
* Chiesa della Madonna della Pace
* Chiesa di San Rocco
* Chiesa di San Sebastiano
* Abbazia dei Padri Passionisti

### Militaarhitektuur

* Castello dei Conti
* Castel Sindici

### Arheoloogilised väljakaevamised

* Rooma villa

Infrastruktuur
--------------

### Raudtee

Ceccano raudteejaam asub Rooma-Cassino-Napoli liinil.

Viited
------

1. ↑  "DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. oktoober 2018. Vaadatud 1. juuli 2013.
2. ↑  Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018, vaadatud 16.03.2019.

Kirjandus
---------

* Michelangelo Sindici, *Ceccano l'Antica Fabrateria*, Atesa, 2010. ISBN 887-03-72421

Välislingid
-----------

 Ceccano – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (itaalia keeles)
**Rahvarõivaste Nõuande büroo** oli Eesti Rahva Muuseumi osakond, mis tegutses aastatel 1938–1940. Büroo loodi 20. jaanuaril 1938 rahvateaduse osakonna juhataja Helmi Kurriku eestvedamisel, et jagada näpunäiteid ja kavandeid rahvarõivaste valmistajatele. 

Rahvarõivaste nõuande büroo juhatajaks sai tekstiilikunstnik Anita Laigo. Juba märtsis töötas seal kaheksa inimest ning nende nõuannete põhjal oli rahvarõivaid valminud juba umbes 3000-4000 inimesele. Esialgu pidi büroo olema vaid ajutine, kuid suure nõudluse tõttu avati aprillis suletud büroo taas 1939. aasta veebruaris, seejärel suleti suvel, ning avati taas 1940. aasta jaanuaris. Lõplikult lõpetas büroo tegevuse Nõukogude okupatsiooni tõttu 1940. aasta suvel.

Viited
------

1. ↑  "Kes oli Helmi Kurrik?". Eesti Rahva Muuseum. 10.12.2022. Vaadatud 10.12.2022.
2. 1 2  "Oidermann, A. Kukke, H. (1938). Kuidas tegutseb rahvarõivaste nõuande büroo. Uus Eesti, 20. märts.
3. ↑  Reidla, J. (2017). "Muuseumiharidusest Eesti Rahva Muuseumi rahvakultuuri koolitus- ja teabekeskuse näitel" (PDF). Vaadatud 10.12.2022.

Välislingid
-----------

* Tegevust rahvarõivaste nõuandebüroos (1938), Eesti Filmi Andmebaas
Sissepääs (august, 2008)
1968 oli kosmosepaviljoni ees kanderakett Vostok
**Rahvamajanduse Saavutuste Näitus** (vene keeles Выставка достижений народного хозяйства, lühend ВДНХ) on Venemaal Moskvas asuv alaline messikeskus ja lõbustuspark. See on suuruselt teine messikeskus Moskvas ja on maailmas 50 suurima messikeskuse seas. Keskuse pindala on pärast 2014. aasta laienemisi 520 ha, millest paviljonide alla jääb 134 000 m² (13,4 ha).

Keskus ehitati 1935–1954. 1939–1959 kandis see nime *Üleliiduline Rahvamajanduse Saavutuste Näitus* (vene Всесоюзная сельскохозяйственная выставка, lühend ВСХВ). 1959–1991 kandis nime *NSV Liidu Rahvamajanduse Saavutuste Näitus* (vene Выставка достижений народного хозяйства СССР, lühend ВДНХ СССР) ja 1992–2014 *Üle-Venemaaline Näitusekeskus* (vene Всероссийский выставочный центр, lühend ВВЦ).

Vaata ka
--------

* Eesti NSV Rahvamajanduse Saavutuste Näitus
Õhu liikumine antitsüklonis (paremal)
**Antitsüklon** ehk **kõrgrõhkkond** ka **kõrgrõhuala** on hiiglaslik atmosfääri rõhkkond, läbimõõduga 1500 kuni isegi üle 2000 km, mille keskmes on õhurõhk kõrgem, äärte pool aga madalam. 

Antitsükloni keskmes ulatub õhurõhk kuni 1020–1050 hPa, erandjuhtudel isegi 1080 hPa-ni. Kuna antitsüklonis on õhurõhk kõrgem kui ümbritsevatel aladel, voolab õhk sellest baarilises süsteemist spiraalselt suunaga keskmest välja. Kui õhurõhk kõrgrõhkkonnas ei lange mitmeid päevi, siis tuleneb see sellest, et antitsükloni keskmes laskub täiendavalt õhku atmosfääri ülemistest kihtidest alla.

Antitsükloneid on kahte tüüpi: a) paiksed ja b) liikuvad. Paiksed kõrgrõhkkonnad moodustuvad subtroopilises vööndis. Üldiselt on kõrgrõhkonna keskmine liikumiskiirus väike. Sageli jääb antitsüklon mitmeks ööpäevaks või isegi nädalateks seisma, et seejärel kohapeal laguneda. Aastas esineb Eestis keskmiselt üle paarikümne kõrgrõhkkonna. Enamasti tekivad Eesti ilma mõjutavad antitsüklonid Skandinaavias ja arktilistel meredel, kuid vahel ka Siberis või Venemaa Euroopa osa sisealadel. Kõrgrõhkkonna mõjul ilmnevad kontinentaalse kliima tunnused.

Kõrgrõhkkond. , eestikeelne tähis – K, ingliskeelne – H
Antitsükloni keskosas toimub õhu juurdevool troposfääri kõrgematest ülakihtidest. Võimsate laskuvate õhumasside adiabaatiline soojenemine ja „vajumise" surve tekitavad alumiste kihtide dünaamilise soojenemise, mille tulemusel omakorda tekivad alumiste kihtide temperatuuri inversioonid. Sellega on seletatav vähene pilvisus ja sadude vähesus kõrgrõhkkonnas. Pilvi on rohkem äärealadel, tavalisemad on ilusa ilma rünkpilved. Varahommikuti võivad tekkida madalad kihtpilved või udu, kuid need kaovad pärast päikesetõusu kiiresti. 

Isobaarid ei ole antitsüklonis nii tihedad nagu tsüklonis, see seletab mispärast on tuuled kõrgrõhkkonnas nõrgemad kui madalrõhkkonnas.

Külmal poolaastal tekib inversioonikihi all sageli kihtpilvisus. Kui tavaliselt õhutemperatuur troposfääris kõrgemale tõustes langeb, siis inversioonikihis see tõuseb. Hoolimata kõrgest õhurõhust võib sügiseti ja talvel inversioonikihi alune madal õhuke pilvekiht katta taeva kogu päevaks. 

Antitsüklonis puhuvad põhjapoolkeral tuuled päripäeva keskmest välja ja vastupäeva lõunapoolkeral. See on tingitud Coriolisi efektist. Antitsükloni saabumine meie aladele toob varasemaga võrreldes selgema ja kuivema ilma. Soojal poolaastal kaasneb sellega mõnikord kuumalaine ja põud, talvel aga käredam pakane ja püsivalt vaiksem ilm.

Vaata ka
--------

* front
* tsüklon
* õhumass