recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Lott ja inglid. Illustratsioon Esimese Moosese raamatu peatüki 19:1–3 kohta
Kaini ja Aabeli ohvrid; Kain tapab Aabeli
Püha Václav vilja lõikamas
**Velislavi piibel** (*Velislavova bible*, *Velislai biblia picta*) on hilisgooti illumineeritud käsikiri, loodud umbes aastail 1325–1349 Prahas; käsikiri loetakse nn rahvalike käsikirjade (pildipiibel, *biblia pauperum*) hulka kuuluvaks ja asub Tšehhi Rahvusraamatukogus kirje XXIII.C.124 all. Velislavi piibel kuulub koos Kunigunde passionaali ja Vyšehradi koodeksiga Rahvusraamatukogu kõige väärtuslikumate varade hulka ja seda on kaks korda faksiimileväljaandena välja antud.

2006. aastal tunnistati Velislavi piibel rahvuslikuks kultuurimälestiseks.

Kirjeldus
---------

Käsikiri on formaadis 30,7 × 24,5 cm, algselt umbes 200 lehest on säilinud 188 lehte 747 piiblistseeniga ja lühikeste ladinakeelsete kommentaaridega nende juures. Illustratsioonid, ühevärvilised sulejoonistused pärgamendil, on loodud väheste vahenditega ja tagasihoidliku kunstilise tasemega, nagu see on rahvalikele käsikirjadele omane. Vaid üksikud illustratsioonid on värvilised.

### Sisu

* 1r–52v Esimene Moosese raamat
* 53r–88v Teine Moosese raamat
* 89r–108r Taanieli raamat
* 108v–115r Kohtumõistjate raamat
* 115v–130r Juuditi raamat
* 130v–135v Antikristuse tsükkel
* 136r–149r Kristuse tsükkel
* 153r–168v Ilmutusraamat
* 169r–179v Apostlite tsükkel
* 180r–188r Tsükkel pühast Václavist ja pühast Ludmillast

### Tellija ja autorid

Käsikirja kirjutas ja joonistas 14. sajandi esimesel poolel tundmatuks jäänud autor või mitu autorit kanoonik Velislavi tellimusel. Velislav oli õukonnakirjutaja Böömimaa Johann I õukonnas Prahas; hiljem jäi ta notarina ja diplomaadina ka Johanni poja Karl IV teenistusse. Velislavi ennast on kujutatud leheküljel fo 188r põlvitamas Aleksandria Katariina kuju ees.

Viited
------

1. ↑  Velislav's Bible. - https://www.facsimilefinder.com/
2. ↑  Velislavova bible (Biblia picta Velislai). - Manuscriptorium
3. ↑  Velislav-Bibel: mittelalterlicher Comic in Exklusivausgabe. - deutsch.radio.cz
4. ↑  Velislav's Bible. - https://www.facsimilefinder.com/
5. ↑  Bible tzv. Velislavova. - Památkový katalog

Kirjandus
---------

* L. Panusková (edit). The Velislav Bible, Finest Picture-Bible of the Late Middle Ages. Biblia depicta as Devotional, Mnemonic and Study Tool. - Central European Medieval Studies, 4. Amsterdam University Press, 2018

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Velislavi piibel** |

* Velislavi piibel Manuscriptoriumis (kaastekst tšehhi keeles)
* Velislav's Bible. - https://www.facsimilefinder.com/
* Velislav-Bibel: mittelalterlicher Comic in Exklusivausgabe. - deutsch.radio.cz (faksiimile väljaandmisest tehtud raadiosaate tutvustus, saksa keeles)
Kihistu stratotüüp on Rägavere paemurd
**Rägavere kihistu** (inglise keeles *Rägavere Formation*) on ordoviitsiumi ladestu kihistu. Seda hakkas esimesena eristama Algimantas Grigelis 1978. aastal.

Kihistu stratotüüp on Rägavere paemurd. See on nime saanud Rägavere külalt. Kihistu on kõige paksem Soovälja K-1 puuraugus (28,5 m), peaaegu sama paks on see ka Alatskivi 422 puuraugus (26,1 m).

Kihistu sisaldab järgmisi kihistikke:

* Piilse kihistik,
* Tõrremäe kihistik,
* Tudu kihistik,
* Kiideva kihistik.

Neist kuulub Tõrremäe kihistik Oandu lademesse, ülejäänud aga Rakvere lademesse, kuigi mõne autori arvates oleks otstarbekam laiendada Rakvere ladet nii, et see hõlmaks kogu Rägavere kihistu. Kihistule on omane kihistikke eraldavate püriitsete katkestuspindade esinemine.

Viited
------

1. 1 2 3  Kihistust Eesti Stratigraafia Komisjoni andmebaasis (vaadatud 07.04.2018)
2. ↑  Geology and Mineral Resources of Estonia. Rakvere stage Linda Hints&Tõnu Meidla

Välislingid
-----------

* Kihistust Eesti Stratigraafia Komisjoni andmebaasis
Rägavere mõisa kalmistu üldvaade (2015)
Hauatähise osa kalmistul (2015)
Kalmistult pärinev hauatähis Rägavere mõisa peahoone ees (2015)
**Rägavere mõisa kalmistu** on kalmistu Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Rägavere külas Rakvere vallas Lääne-Viru maakonnas.

Ajalugu
-------

Kalmistu rajasid tõenäoliselt millalgi 18. sajandi lõpul Rägavere mõisa tollased omanikud Kaulbarsid. Mõis müüdi 1850. aastal Pilar von Pilchaude perekonnale, kuid kalmistu jäi endiselt Kaulbarside suguvõsa kätte.

Esimene matus toimus 1800. aastal. Kalmistule on teadaolevalt maetud kokku umbes 25 lahkunut, sh ka Vinni mõisas asunud tütarlaste kodunduskooli kaks juhatajat.

Kirjeldus
---------

Kalmistu jääb südamest mõisa linnulennult 500 meetri kaugusele põhjakirdesse ning selle pindala on umbes 0,08 ha. Kalmistu on piiratud praeguseks madalaks lagunenud maakivimüüriga, väravalehed puuduvad. Seal on säilinud kaks hauatähise osa ning üks sissevajunud hauakamber, üks hauakivi on viidud kalmistult ära ning asub praegu mõisa peahoone ees. 

Kabel kalmistul (2015)

Kalmistu kabel
--------------

Kalmistu keskosas paikneb tõenäoliselt millalgi 19. sajandi algul rajatud matusekabel. Kabel on eraldi kultuurimälestis, kuid on praegu varemetes.

Kalmistule maetuid
------------------

* 1888 – Hermann von Kaulbars (18. oktoober (vkj) 1798 – 23. oktoober (vkj) 1888)
* 1888 – Alexandra von Kaulbars (sündinud von Driesen; 19. juuni (vkj) 1819 – 8. juuni (vkj) 1888), tema abikaasa

Viited
------

1. ↑  Ketlin Sirge. Eesti mõisakalmistud. // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013. Lk 65
2. ↑  Kultuurimälestis nr 15814 "Rägavere mõisa kabel"

Kirjandus
---------

* Valdo Praust. "Rägavere mõis (*Raggafer*)". // Virumaa mõisad. Tänapäev. Tallinn 2005. Lk 111
* Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002

Välislingid
-----------

* Rägavere mõisa kalmistu Jaan Vali kogus. Muinsuskaitseameti fotokogu
* Rägavere mõis ja selle kalmistu Eesti mõisaportaalis
**Konsulaarasutus** on riigi välisesindus, mis allub saatkonnale ja esindab selle huvisid asukohariigi territooriumil. Erinevalt saatkondadest asuvad konsulaarasutused tavaliselt väljaspool pealinna nendele määratud tegevuspiirkonnas ehk konsulaarpiirkonnas ning puutuvad asukohamaa keskvõimuga vähem kokku. Vaid eriolukorras ning asukohariigi ja lähetajariigi nõusolekul võivad konsulaarasutuste juhid töötada väljaspool ettenähtud piirkonda.

Konsulaarasutuste liigid on peakonsulaat, konsulaat (karjääri- või aukonsulaat), asekonsulaat ja konsulaaresindus.

Aukonsulaat
-----------

Üldiselt täidavad konsulaarülesandeid konsulaarametnikud, kellel on konsulaarametniku kutse või erikutse. See nõue ei kehti aga aukonsulaatide esindajate – aukonsulite kohta. Aukonsulaadid täidavad oma konsulaarpiirkonnas konsulaarülesandeid, mis on kirja pandud iga riigi õigusaktides. Enamjaolt toetuvad need õigusaktid 1963. aastal vastu võetud konsulaarsuhete Viini konventsioonile.

Eestis on aukonsulaatide ülesanded kirja pandud Eesti Vabariigi konsulaarseaduses.

Üks aukonsulite eripäradest võrreldes teiste diplomaatilise korpuse teenistujatega on, et nad ei saa töötasu.

Vaata ka
--------

* Suursaatkond

Viited
------

1. 1 2  "Konsulaarsuhete Viini konventsioon". *Riigi Teataja II, 1993, 23, 53*. Ülemnõukogu. 1993. Vaadatud 16.09.2013.
2. ↑  "Konsulaarseadus". *Riigi Teataja I, 09.10.2013, 5*. Riigikogu. 9. oktoober 2013. § 9. Vaadatud 14.11.2013.
3. ↑  Örn, Torsten 2004: "Milleks diplomaatia? Kultuuriajalooline käsitlus". Olion, Tallinn. lk 61-62
4. ↑  "Konsulaarseadus". *Riigi Teataja I, 09.10.2013, 5*. Riigikogu. 9. oktoober 2013. § 2, 26. Vaadatud 14.11.2013.
5. ↑  "Konsulaarseadus". *Riigi Teataja I, 09.10.2013, 5*. Riigikogu. 9. oktoober 2013. Vaadatud 14.11.2013.
6. ↑  "Konsulaarseadus". *Riigi Teataja I, 09.10.2013, 5*. Riigikogu. 9. oktoober 2013. § 15. Vaadatud 14.11.2013.
**Şūr** on sadamalinn Liibanoni lõunaosas ja Lõuna-Liibanoni kubernerkonna keskus.

Linnas elab umbes 60 tuhat elanikku ja kogu linnastus umbes 174 tuhat elanikku. See on elanike arvult riigi neljas linn Beiruti, Tripoli ja Şaydā (Sidon) järel.

Şūr (Tüüros) on vana Foiniikia linn ning kreeka ajaloolase Herodotos väidetel oli see asutatud umbes 2750 eKr.

Seal asub mitmeid antiikajast pärinevaid kultuurimälestisi ja linn on arvatud UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Linnast pärines värv purpur, mis oli seetõttu Vana-Roomas tuntud ka kui Tüürose purpur. Seda värvi kangaid sai endale lubada ainult kõige rikkamad ja mõjukamad inimesed. Nii sümboliseeris see värv rikkust ja võimu.

Linnast pärinesid vanarooma jurist Ulpianus ja uusplatonistlik filosoof Porphyrios. Sealt on arvatud pärinevat ka kristlik märter Christina. Linna on nimetatud veel vanakreeka mütoloogiast tuntud Europe ning Kartaago rajaja Dido sünnikohaks.

Viited
------

1. ↑  "World Gazetteer". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. jaanuar 2012. Vaadatud 9. märtsil 2008.
**Valentin Pavlov** (vene keeles *Валентин Сергеевич Павлов*; 26. september 1937 Moskva – 30. märts 2003 Moskva) oli Nõukogude Liidu riigitegelane.

Valentin Pavlov oli pärit autojuhi ja meditsiiniõe perekonnast. 1958. aastal lõpetas ta Moskva Rahandusinstituudi. 1958–1959 töötas ta Moskva Kalinini rajooni täitevkomitee rahandusosakonnaosakonna riigitulude inspektorina. 1959–1966 töötas ta Vene NFSV Rahandusministeeriumis ökonomisti, vanemökonomistina ja osakonnajuhatajana. 1966–1968 oli ta Nõukogude Liidu Rahandusministeeriumi Rasketööstuse Rahastamine Valitsuse juhataja asetäitja. 1968–1979 töötas ta Nõukogude Liidu Rahandusministeeriumi Eelarvevalitsuse juhataja asetäitjana. Majandusteaduste kandidaadi kraadi kaitses Pavlov 1971. aastal. 1979–1986 oli NSVL Riikliku Plaanikomitee rahanduse, omahinna ja hindade osakonna juhataja. Majandusteaduste doktori kraadi kaitses 1981. aastal. 1986. aastal töötas lühiajaliselt Nõukogude Liidu rahandusministri esimese asetäitjana. 1986–1989 oli Nõukogude Liidu Riikliku Hinnakomitee esimees ja 1989–1991 Nõukogude Liidu rahandusminister. 1990–1991 oli Pavlov NLKP Keskkomitee liige.

14. jaanuaril 1991 sai Valentin Pavlov Nõukogude Liidu peaministriks. Ta oli esimene ja ainus Nõukogude Liidu peaminister.

Valentin Pavlov oli üks Augustiputši organisaatoreid ja kuulus Riiklik Erakorralise Seisukorra Komiteesse. 22. augustil 1991 kirjutas Mihhail Gorbatšov alla määruse Pavlovi peaministri ametist vabastamise kohta. 23. augustil 1991 Pavlov vahistati ja paigutati Matrosskaja tišina vanglasse. 28. augustil 1991 kinnitas Nõukogude Liidu Ülemnõukogu Pavlovi ametist vabastamise. Ta vabanes vanglast 1993. aasta jaanuaris. 1994. aasta veebruaris amnesteeris Venemaa Riigiduuma Valentin Pavlovi.

Viited
------

1. ↑  Валентин Сергеевич Павлов Deduhova
2. ↑  Павлов Валентин Сергеевич praviteli.org
3. ↑  Кто родился 26 сентября Znamenka.Info, 26. september 2020
4. ↑  Валентин Павлов (политик) - биография, информация, личная жизнь Struki Druki

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Nikolai Rõžkov** | **NSV Liidu peaminister**1990–1991 | Järgnev**Ivan Silajev (de facto)** |
**Valehäbi** (vt ka võltshäbi) on häbitunne, millel puudub selle tundmiseks alus/põhjus. See on üks häbi alaliikidest.

Valehäbi tekib häbi simuleerimisel, mida on seostatud vigase eneserefleksiooniga. Valehäbi on inimese enda poolt psühholoogiliselt esile kutsutud, kuid erinevalt häbist puudub sellel korrelatiivne situatsioonist tulenev põhjus. Piir häbi ja valehäbi vahel on seega õrn – siira häbi korral omab inimene adekvaatset arusaama häbiväärse olukorra tekitamisest antud kontekstis, valehäbi korral on tegu aga kogeja individuaalse arusaamaga, et häbitunne on põhjendatud, kuigi teiste jaoks situatsioon häbiväärselt ei mõju.

Võib väita, et see on sotsiaalühiskondlik sündroom, mida lapsed üldjuhul ei koge, välja arvatud ebaterves kasvukeskkonnas üles kasvades, mil ettekujutus iseendast välja kujuneb. Valehäbi tundvad inimesed väldivad teatud sotsiaalseid ja suhtlemist kätkevaid olukordi ning selle tekkimist on seostatud näiteks alaväärsuskompleksi, trauma esinemisega lapsepõlves ja järjepideva negatiivse vastumõjuga kaaslaste poolt, mille tulemusel moondub indiviidi minapilt ja igapäevane suhtlus teistega võib saada pärsitud.

Valehäbi avaldumine
-------------------

Valehäbi avaldub analoogselt häbiga. Selle kogemise võimalikud sümptomid võib laias laastus jaotada kahte gruppi: füüsilised ja sotsiaal-psühholoogilised tunnused.

### Füüsilised avaldumisviisid

* ettevajunud õlad
* keha jäikus/võimetus seda liigutada
* longus keha
* mahavaatamine ja silmkontakti vältimine
* nutmine
* oskamatus tegutseda spontaanselt
* punastamine
* takerdumine rääkides või tehes seda üleliia pehme häälega
* teiste eest peitumine

### Sotsiaal-psühholoogilised tunnused

* ülitundlikkus
* hirm paista rumalana
* enda tunnete ja/või mõtete varjamine
* väärtusetu ja/või ärakasutatuna tundmine
* muretsemine teiste arvamuse pärast
* eemaletõugatuna/väljajäetuna tundmine
* hirm eksida
* perfektsionism
* pidev kahtlustamine
* suutmatus usaldada
* tähelepanu keskpunktis olemise vältimine
* identiteedi kaotamine
* püüdlus teisi vaigistada ja/või vajadus öelda viimane sõna
* soov olla nähtamatu
* ebapiisavana tundmine
* pidev kahetsemine

Viited
------

1. ↑  Cuncic, A. 2021. What is shame? , (03.11.2021).
**Caspar Schuwenflug** (ka **Kaspar Schuwenpflug**, end nimetas **Schuwempflug**; surnud 10. augustil 1423) oli Saare-Lääne piiskop 1420–1423.

Schuwenflug oli pärit Warmiast Pasymist (*Passenheim*). Ta oli 1398–1416 notar. Augustis 1404 ja jaanuaris 1405 mainiti teda Padovas. 1405 sai temast arstiteaduste doktor. 1411–1416 oli ta Warmia kanoonik. Ta osales Konstanzi kirikukogul. 1418–1419 oli ta Warmia praost, seejärel Saksa ordu kõrgmeistri kaplan ja Fromborki (*Frauenburg*) toomhärra.

Schuwenflugi on mainitud 13. septembril 1414 Saksa ordu kõrgmeistri teates Liivi ordu maameistrile kui Saksa ordu saadikut oikumeenilisel kirikukogul. 1418 arutasid Schuwenflug ja Saksa ordu prokuraator paavsti juures Riia peapiiskopkonna omandi üle, milles Schuwenflug andis 13. mail 1418 Saksa ordu kõrgmeistrile aru. 19. mail saatis Schuwenflug kõrgmeistrile oma soovituse ja 26. juulil 1418 saatis Schuwenflug meistrile oma tänukirja. 4. mail 1418 esitles Schuwenflug end Gniewi (*Mewe*) komtuuri Johann von Zelbachi juures. 13. mail 1418 mainis Martinus V teda oma teates vaherahu sõlmimisest Saksa ordu ja Poola vahel.

Schuwenflug oli seotud Riia peapiiskopi Johannes VI Ambundi ametissemääramisega, mistõttu augustis 1418 soovitas Saksa ordu kõrgmeister Michael Küchmeister von Sternberg paavsti määrata Schuwenflugi mõnele vakantseks jäävale ametikohale Preisimaal või Liivimaal.

Saksa ordu kõrgmeister soovitas teda paavstil ametisse määrata. 8. jaanuaril 1420 määras Martinus V Schuwenflugi piiskopiks.

Viibimine Eestis
----------------

Schuwenflug teatas 19. juulil 1420 Haapsalust Saksa ordu kõrgmeistrile, kuidas teda Lihulas vastu võeti, ta saatis oma teenri Hans Borchtorpi kõrgmeistri juurde ja saatis meistri teenri Hans Wargeli tagasi. 7. augustil 1420 oli ta Kuressaares ja 4. novembril 1420 Lihulas. 1422 on teda mainitud Võnnu maapäeva retsessis. 1423 oli ta Itaalias Montefiascones.

Palve paavstile
---------------

Schuwenflug saatis 7. augustil 1420 Saksa ordu orduprokuraatori kaudu kirja Martinus V-le, milles kirjeldas oma valduste olukorda.

Taani kaitse all
----------------

Taani kuningas Erik teatas 25. septembril 1420, et võttis Schuwenflugi ja Saare-Lääne piiskopkonna oma kaitse alla.

Tegevus rahuvahendajana
-----------------------

Schuwenflug saatis 4. novembril 1420 kirjad paavstile, Poola kuningale ja Leedu suurvürstile vaherahu sõlmimise asjus.

Surm
----

Caspar Schuwenflug suri 10. augustil 1423 Montefiascones.

Allikad
-------

* **Leonid Arbusow**, *"Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert"*.
* **Friedrich Georg von Bunge**, *"Liv-, Esth- und Curländisches Urkundenbuch nebst Regesten"*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Winrich von Kniprode** | **Saare-Lääne piiskop**1420–1423 | Järgnev**Christian Kuband** |
Zippo tulemasin
**Tulemasin** (inglise keeles *lighter*) ehk **välgumihkel** on kaasaskantav seade, mille abil on võimalik tekitada leeki. Välgumihkel koosneb plast- või metallanumast, mis on täidetud põleva vedeliku või rõhu all oleva gaasiga. Tänapäeval leidub tulemasinaid, mis tekitavad sädet ränikivi või elektriga. Tulemasina kasutusvaldkond on suur, peamiselt kasutatakse seda esemete süütamiseks, nagu sigaretid, ilutulestik ja küünlad.

Ajalugu
-------

1823. aastal leiutas saksa keemik ja Jena ülikooli professor Johann Wolfgang Döbereiner ühe varaseima tulemasina. Välimuselt ei sarnanenud see tänapäeva tulemasinaga. See välgumihkel oli erakordselt populaarne toode, mida müüdi 1820. aastatel väidetavalt üle miljoni ühiku. Keemilise reaktsioonina tootis välgumihkel süttivat vesinikugaasi plaatinast katalüsaatorisse, mis omakorda põhjustas gaasi süttimise ning tulemusena tekkis pidev leek.

1930. aastatel oli kõige levinumaks kütuseelemendiks tulemasinates ligroiin ehk toorbensiin, mida oli võimalik toota naftast. 1930.–1940. aastatel hakati tootma tulemasinaid, mis kasutasid ligroiini asemel butaani. Kõige esimesed butaantulemasinad tootis USA firma Ronson.

Leiutaja George G. Blaisdell tutvustas 1933. aastal tulemasinat, millest sai üks maailma edukamaim toode. Ta leiutas esimese Zippo tulemasina, mille disain osutus nii populaarseks, et ka tänapäevased Zippod on enamjaolt säilitanud algse välimuse.

BIC tõi 1973. aastal turule uut tüüpi ühekordse kasutusega tulemasina, mille eesmärgiks oli konkureerida sel ajal populaarse, kuid suhteliselt kalli, metallkorpuses Zippoga. BIC ühekordne välgumihkel saavutas suure populaarsuse ja on tänapäevani laialt levinud. Ühekordselt kasutatavad tulemasinad sobisid ideaalselt kiiresti liikuvasse ühiskonda, kuna need ei vajanud korduvtäitmist ning neid oli lihtne ära visata.

Vaata ka
--------

* Välgumihkel
* Ränikivi

Viited
------

1. 1 2 3  "A BRIEF HISTORY OF FLAME: THE STORY OF THE EVERYDAY LIGHTER".Sharrowmills.com. Vaadatud 11.05.2020.
2. ↑  Jason Virga (2006)."The Laureate Lighter - A chronological history of the amazing invention". Bugstores.com. Vaadatud 11.05.2020.

Välislingid
-----------

* A Brief History Of The Lighter
**Tuletus** ehk **derivatsioon** on selline sõnamoodustusviis, kus leksikaalset tähendust omava sõnatüve ehk tuletusaluse liitmisel tuletusliitega saadakse uus sõna.

Juurtüvest ja ühest või mitmest tuletusliitest moodustatud sõna nimetatakse **tuletiseks** ehk **derivaadiks**. 

Sõna, millest tuletis moodustatakse, on tuletusalus, selle sõna tüvi alustüvi. Sõnatüvi (või sõnavorm), millele liide otseselt liitub (ja mis võib, ehkki ei pruugi, alustüvest mõnevõrra erineda), on tuletustüvi.

Nt **tuletise** sõbralik tuletusalus on nimisõna sõber, tuletustüvi ja ühtlasi alustüvi selle omastava tüvi sõbra,tuletise hõõrits tuletusalus on verb hõõruma, alustüvi hõõru- ning tuletustüvi hõõri-

Tuletise tähendus
-----------------

**Tuletise tähendus** põhineb tavaliselt alussõna tähendusel: alussõna leksikaalne tähendus ja tuletusliite kategoriaalne tähendus kujundavad üheskoos tuletise derivatiivse tähenduse e moodustustähenduse.

Näide: saare-stik, taga-la, el-u, ande-kas, õig-lane, nelja-ndik, lõpe-ta-ma, haige-stu-ma, tugeva-sti, hommiku-ti

Tuletise sõnaliigid
-------------------

Eesti keeles on tuletatud nimisõnu ehk **nimisõnatuletisi**, tuletatud omadussõnu ehk **omadussõnatuletisi**, tuletatud arvsõnu ehk **arvsõnatuletisi**, tuletatud verbe ehk **verbituletisi** ja tuletatud määrsõnu ehk **määrsõnatuletisi**. 

Tuletis võib olla samast või teisest sõnaliigist kui selle alussõna (v.a arvsõnatuletised, mida tuletatakse ainult teistest arvsõnadest).

Viited
------

1. ↑  *Eesti Keele Grammatika I*. Peatoimetaja Mati Erelt, toimetajad Tiiu Erelt, Henn Saari ja Ülle Viks. Eesti Teaduste Akadeemia Eesti Keele Instituut, Tallinn, 1995, lk. 408.
2. 1 2  Reet Kasik (2015). *Sõnamoodustus*. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus. Lk 78.
3. ↑  Erelt, Mati, Tiiu Erelt, Kristiina Ross (2007). *Eesti keele käsiraamat*. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
4. ↑  Reet Kasik (2015). *Sõnamoodustus*. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus. Lk 79.

Allikad
-------

Reet Kasik 2015. Sõnamoodustus. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus.

Erelt, Mati, Tiiu Erelt, Kristiina Ross 2007. Eesti keele käsiraamat. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus.
**Valentin Dmitrijevitš Antonov** (vene keeles Валентин Дмитриевич Антонов; 24. september 1926 Sara, Simbirski kubermang – 22. aprill 2014) oli Sahha näitleja, lavastaja ja õppejõud, professor, Vene NFSV rahvakunstnik.

Ta töötas üle poole sajandi Puškini-nimelise vene draamateatri näitleja ja lavastajana. Aastatel 1983–1987 oli ta teatri direktor. Selle kõrvalt oli õppejõud Moskva Kunstiteatri stuudiokooli filiaalis ja Arktika Riiklikus Kunstide ja Kultuuri Instituudis (professor).

1996. aastal Sahha presidendi seadlusega määrati ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi Vaimsuse Akadeemia tegevliikmeks. Akadeemia üldkogul valiti ta akadeemia asepresidendiks.

Haridus- ja töökäik
-------------------

1943. aastal võeti Antonov Nõukogude armeesse; sõdis Teises maailmasõjas 1943–1945. Kolm päeva enne sõja lõppu sai kõhtu haavata. Pärast demobiliseerimist 1948. aastal õppis ta esialgu Sverdlovski teatriinstituudis, seejärel Ostrovski-nimelises Leningradi Teatriinstituudis.

Pärast instituudi lõpetamist 1952. aastal sai ta Vene teatri Tšuvaššias näitlejaks. Seejärel töötas ta pikka aega Jakutskis Vene draamateatris Jakuutias (1954–1966 ja 1971–2014). Vahepeal töötas ta Irkutski, Semipalatinski ja Orjoli teatrites.

Tunnustus
---------

Vene NFSV rahvakunstniku rinnamärk
* 1976 – Jakuudi ANSV teeneline kunstnik
* 1980 – Jakuudi ANSV rahvakunstnik
* 1986 – Oiunski-nimeline Jakuudi ANSV riiklik preemia kirjanduse, kunsti ja arhitektuuri valdkonnas (teatrirolli eest)
* 1987 – Vene NFSV rahvakunstnik
* 1996 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi Vaimsuse Akadeemia tegevliige

Viited
------

1. 1 2 3 4  Валентин Антонов. kino-teatr.ru
2. 1 2  В Якутске появится переулок имени народного артиста РСФСРв. 1sn.ru
3. 1 2 3  Лауреат Государственной премии Республики Саха[*alaline kõdulink*]. sakha.gov.ru
***Tulema*-tarind** on eesti keeles tarind, millel on järgmine ehitus: 

käändsõna või käändsõnafraas alalütlevas käändes + *tuleb* + tegusõna *da*-infinitiiv.
*da*-infinitiivi ees võivad olla laiendid. 

Tarind väljendab kohustuslikkusmodaalsust või paratamatusmodaalsust:

*Meil **tuleb** töö lõpetada.*
*Inimesel **tuleb** oma saatusega leppida.*
Käändsõna või käändsõna väljendab agenti, *da*-infinitiivis tegusõna kohustuslikku või paratamatut tegevust vms. 

*Tulema*-verbiga seotud modaaltarind on samas tähenduses kasutatud *pidama*-tarindi kõrval eesti keele olulisemaid agendikeskse vajalikkuse edasiandmise vahendeid, teatavates tekstitüüpides koguni sagedasim.

Ajalugu
-------

Ajaloos on *tulema*-verbi puhul ilmselt olnud primaarne liikumistähendus ning see on saanud aluseks ülejäänud tähenduste kujunemisele, seetõttu on loomulik, et tekstides esineb palju näiteid, mille puhul tõlgendus ei ole otsene ning liikumisega võib protsessi seostada üksnes väga tinglikult:

*Sepärrast nuttis Jesus sélle ahhastuse pärrast, mis sélle linna peäle piddi **tullema**, ja wiimseks sai **tullema**.*

Vana kirjakeele modaalse tõlgendusega lausetes sarnanevad *tulema*-verbi semantika ja funktsioonid tänapäevastega, mõnel juhul võib oletada, et tarindi tähenduses sisalduvat kohustatust tajuti praegusest veidi nõrgemana:

*Mis* **tulleb tehha***, ja mis* **pead teggema***, kui innimesed sind ehk parremaks ehk pahhemaks peawad, kui sa ei olle?*
Varaseimad modaalse *tulema*-tarindi näited on pärit 17. sajandi viimasest kümnendist:

*/mis Iutlusse Ammeti monnisuggust Asja Ajamissel **tullep** Kirko Wisi nink kombe echk monne mu issipeinse Luggu polest* tähhelepanna*/.*

Järgmistel sajanditel on modaalne tarvitus juba küllalt üldine.

Samalaadne *tulema*-verbil põhinev modaalkonstruktsioon on olemas ka teistes läänemeresoome keeltes.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **tulema** |
Mõningate toitude galaktoosisisaldus| Toit | Väärtus 100 g kohta | Ühik |
| --- | --- | --- |
| Mesi | 3,10 | g |
| Kondenspiim (*Dulce de Leche*) | 1,03 | g |
| Keedetud seller | 0,85 | g |
| Konserveeritud punapeet | 0,80 | g |
| *Mozzarella*-juust | kuni 0,75 | g |
| Kreeka jogurt | kuni 0,70 | g |
| Maguskirsid | 0,59 | g |
| Konserveeritud mais | 0,36 | g |
| Juust | kuni 0,30 | g |
| Pitsa, juustuga kaetud | kuni 0,24 | g |
| Sojakaste | 0,20 | g |
| Paprika | 0,19 | g |
| Lasanje | 0,18 | g |
| Kiivid | 0,17 | g |
| Ploomid | 0,14 | g |
| Konserveeritud herned | 0,14 | g |
| Kuivatatud viigimarjad | 0,13 | g |
|

**Galaktoos** on monosahhariid, mille keemiline valem on **C6H12O6**. Galaktoos on vähem magus kui glükoos ja fruktoos.

Galaktoosi leidub looduses vabal kujul vähe, see tekib peamiselt hüdrolüüsi käigus disahhariidsest laktoosist. Piimas sisalduv laktoos on oluline energiaallikas kõikidele emapiimast toituvatele imetajatale (sh inimene). Kuigi galaktoos lahustub vees halvasti, moodustub sellest glükolipiide ja glükoproteiine, mida võib leida paljudes kudedes.

Galaktoosi leidub piimas ja piimatoodetes, paljudes juur- ja puuviljades. Toiduainetööstuses on galaktoosi kui põhikomponenti hakatud lisama energiajookidesse.

Galaktoosil on teiste monosahhariididega võrreldes erinevad omadused. Erinevalt fruktoosist ja glükoosist annab galaktoos energiat ajaliselt palju ühtlasemalt, mistõttu seda kasutatakse toiduainetes ja toodetes, mille sihtrühmaks on sportlased ja kaalulangetajad.

Viited
------

1. ↑  ""USDA National Nutrient Database"". *ndb.nal.usda.gov* (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 20.01.2015. Vaadatud 20.01.2015.
2. 1 2 3  ""Monosaccharides"". *orthomolecular.org*. Vaadatud 20.01.2015.
**Ränivetikad** ehk **diatomeed** (*Bacillariophyceae* ehk *Diatomophyceae*) on üherakulised või koloniaalsed mikroskoopilised organismid. Liike on hinnanguliselt 30 000 kuni 100 000.
Ränivetikaid esineb kõikides veekogudes ja ka mullas. Ränivetikad on autotroofid, fotosünteesivad organismid. Nende poolt toodetud hapniku hulk atmosfääris on märkimisväärselt suur. Veekogudes elutsevad ränivetikad kuuluvad planktoni, täpsemalt fütoplanktoni hulka.

Ehitus
------

Ränivetikate iseloomulikuks tunnuseks on rakke kattev keeruka struktuuriga ränipantser.

Ränipantser koosneb kahest poolmest: välimisest suuremast epitheekast ja sisemisest väiksemast hüpotheekast. Kummalgi pantseri poolmel on omakorda kaks osa: lame kaas ja ümbritsev vöö. Kõik pantseri osad on kindla struktuuriga, neid läbivad poorid ja kanalid. Iseloomulikeks pigmentideks on karoteen, ksantofüll, diatomiin ning klorofüll a ja c. Varuaine on enamasti õlitilgakestena.

Paljunemine
-----------

Ränivetikad paljunevad pooldudes ja suguliselt. Pooldumisel saab kumbki tütarrakk endale pantseri ühe poolme. Alati moodustub juurde pantseri väiksem pool. Seega need rakud, mis saavad endale sisemise poole, vähenevad pidevalt. Niisugune rakkude vähenemine lakkab, kui tütarraku maht on ainult pool kuni kolmandik omaraku esialgsest mahust (suurusest). Siis tekib rakust auksospoor, millega kaasneb raku esialgse suuruse taastumine. Sageli kaasneb aukspooride tekkega suguline protsess.

Süstemaatika
------------

Üldiselt käsitletakse ränivetikaid klassi tasemel (*Bacillariophyceae*). Harvem (ja ka enamikus varasemates allikates), kui on kõrvale jäetud suhteliselt uus stramenopiilide (heterokontide) hõimkond, siis on ränivetikaid (siis ränivetiktaimed) käsitletud hõimkonna tasemel (*Bacillariophyta*).

Pantseri kuju alusel jaotatakse ränivetikad kahte klassi: radiaalsümmeetrilise ehitusega ketasränivetikad (*Centrales*) ja kahekülgse ehk bilateraalse sümmeetriaga sulgränivetikad (*Pennales*).

Vaata ka
--------

* diatomiit

Viited
------

1. ↑   Mann, D. G. Vanormelingen, P. (2013) An inordinate fondness? The number, distributions, and origins of diatom species. *J Eukaryot Microbiol*. 60(4), 414-20

Välislingid
-----------

* Ränivetikate morfoloogiast
*
**Galaktikasüsteem** (inglise keeles *galaxy system*) on galaktikate kooslus.

Galaktikasüsteemid võivad olla mitmikgalaktikad, galaktikarühmad (sealhulgas nende osarühmad), galaktikaparved ja galaktikate superparved.

Universumi suuremastaabilise struktuuri uuemate uuringute alusel hakati eristama galaktikasüsteeme hõlmavaid hiiglaslikke kosmilisi struktuure – galaktilisi filamente.

Meie koht galaktikasüsteemide ja kosmiliste struktuuride hierarhias
-------------------------------------------------------------------

Päikesesüsteem {\displaystyle \in } Linnutee tähesüsteem {\displaystyle \in } Linnutee osarühm {\displaystyle \in } Kohalik Galaktikarühm {\displaystyle \in } Kohalik Leht {\displaystyle \in } Kohalik Maht {\displaystyle \in } Kohalik Superparv {\displaystyle \in } Laniakea superparv {\displaystyle \in } Kalade-Vaala superparvede kompleks

Vaata ka
--------

* Galaktikaparved ja galaktikagrupid
* Universumi suuremastaabiline struktuur

Viited
------

1. 1 2  Heino Eelsalu. "Astronoomialeksikon". Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1996. Lk 44
**Galați maakond** on Rumeenia 1. järgu haldusüksus. See asub Moldova piirkonnas ja piirneb idas Moldovaga.

Maakond asub tasandikul. Suuremad jõed on Doonau, Prut ja Siret.

Elanikest on üle 98% rumeenlased.

Linnad
------

* Berești
* Galați
* Târgu Bujor
* Tecuci

Välislingid
-----------

* Galați maakonna koduleht


Rumeenia maakonnad ja keskalluvusega linn

Alba **·**  Arad **·**  Argeș **·**  Bacău **·**  Bihor **·**  Bistrița-Năsăud **·**  Botoșani **·**  Brașov **·**  Brăila **·**  Bukarest **·**  Buzău **·**  Caraș-Severin **·**  Călărași **·**  Cluj **·**  Constanța **·**  Covasna **·**  Dâmbovița **·**  Dolj **·**  Galați **·**  Giurgiu **·**  Gorj **·**  Harghita **·**  Hunedoara **·**  Ialomița **·**  Iași **·**  Ilfov **·**  Maramureș **·**  Mehedinți **·**  Mureș **·**  Neamț **·**  Olt **·**  Prahova **·**  Satu Mare **·**  Sălaj **·**  Sibiu **·**  Suceava **·**  Teleorman **·**  Timiș **·**  Tulcea **·**  Vaslui **·**  Vâlcea **·**  Vrancea
Gajoki asendikaart
Gajoki vanausuliste palvemaja
**Gajoks** (vene keeles *Гаёк*) on Läti linna Daugavpilsi osa. Asub Daugava jõe põhjakaldal.

Gajoksi nimi tuleb poola keelest, kus sõna *gaj* tähendab salu. Linnaosa tekkis 19. sajandil Daugava kaldale, üleujutuste tõkkeks püstitatud tammi (praegu 18. Novembri tänava) taha. Algul tekkisid sinna väikesed ettevõtted ja saekojad, aga kuna jõgi soodustas kauba transporti, siis arenes linnaosa tööstuspiirkonnana kiirelt edasi. Aastal 1860 rajati õlletehas, 1863 rajati linnaosa territooriumile Daugavpilsi vangla, tuntud ka hüüdnime Valge Luik (*Baltais gulbis* või *Белый лебедь*) all. Aastal 1941 hukkas NKVD vangla hoovil Meletijs Kaļistratovsi, kõigi Läti seimide saadiku, venekeelse elanikkonna ja vanausuliste elanike peamise eestvõitleja. Aastast 2008 liideti vangla administratiivselt Grīva vanglaga, nii et praegu asub seal Daugavgrīva vangla Daugavpilsi filiaal.

* Vangla kindluse müüride vahelVangla kindluse müüride vahel
* Daugavpilsi vanglaDaugavpilsi vangla

Aastal 1886 ehitati vanausuliste palvemaja. 1889 rajati Gajoki kaubajaam, et paremini rahuldada linnaosa ettevõtete vajadusi. 1908. aastal laastas linnaosa suur tulekahju. 1911. aastal rajati elektrijaam. Linnaosas tegutseb vene kultuuriselts "Дом Каллистратова", seal asub Valgevene konsulaat.

* Vene kultuuriseltsi hooneVene kultuuriseltsi hoone
* Valgevene konsulaatValgevene konsulaat
* Gajoksi õigeusu kirikGajoksi õigeusu kirik
MapRänilinna asend Tartus
**Ränilinn** on linnaosa Tartu edelaosas.

Linnaosa piirideks on linna piir – Lääneringtee – Tartu–Valga raudtee.

Ränilinna pindala on 122 ha, elanikke oli rahvastikuregistri andmeil 1. jaanuari 2012 seisuga 1732. Linnaosas asuvad muu hulgas teadusasutused Tartu Ülikooli Füüsika Instituut ja Tartu Teaduspark.

2013. aasta 31. detsembri seisuga elas Ränilinnas 1674 inimest, neist 952 naist ja 722 meest. Ränilinna elanikest 171 olid vanuses 0–6 aastat, 160 vanuses 7–18 aastat, 969 vanuses 19–64 aastat ja 374 vähemalt 65-aastased. Linnaosa asustustihedus oli 1372 in/km2. Ränilinnas elas 1,71% tartlastest.

Ränilinna nimi pandi selles piirkonnas asunud Räni küla järgi. Seal on asunud Räni mõis, saksa keeles Renningshof. Rüütlimõisast on teateid 16. sajandist, nimi pärineb 17. sajandi omanikult Hans Rennilt.

Tänavad
-------

* Aardla
* Kristalli
* Kvartsi
* Laseri
* Lääneringtee
* Raudtee
* Riia

Viited
------

1. ↑  "Statistiline ülevaade. Tartu 2013" Tartu: Tartu linnavalitsus, 2014, lk 6, ptk "Asend"
2. ↑  "Statistiline ülevaade. Tartu 2013" Tartu: Tartu linnavalitsus, 2014, lk 29, ptk "Rahvastik"
3. ↑  "Statistiline ülevaade. Tartu 2013" Tartu: Tartu linnavalitsus, 2014, lk 28, ptk "Rahvastik"
4. ↑  "Statistiline ülevaade. Tartu 2013" Tartu: Tartu linnavalitsus, 2014, lk 29, ptk "Rahvastik"

Tartu vapp
Tartu linnaosad

Annelinn | Ihaste | Jaamamõisa | Kesklinn | Karlova | Kvissentali | Maarjamõisa | Raadi-Kruusamäe | Ropka | Ropka tööstusrajoon | Ränilinn | Supilinn | Tammelinn | Tähtvere | Vaksali | Variku | Veeriku | Ülejõe
**Kassnaine** ehk **Selina Kyle** on kirjanik Bill Fingeri ja kunstnik Bob Kane'i loodud tegelane, kes ilmub DC Comicsi väljaantud koomiksites ning keda tihti seostatakse Batmaniga. Kassnaine ilmus esimest korda koomiksis "Batman" #1 1940. aasta aprillis.

Kassnaine on Gotham City murdvaras, kes tavaliselt kannab kassikõrvadega liibuvat kostüümi ning kasutab relvana piitsa. Algselt iseloomustati teda kui kurjategijat ja Batmani vaenlast, kuid alates 1990. aastatest on teda kujutatud ka antikangelasena, kes teeb valesid asju õigetel põhjustel.

Kassnaist on kujutatud mitmetes Batmaniga seotud filmides ja telesarjades. Näitlejad Julie Newmar, Lee Meriwether ja Eartha Kitt mängisid teda 1960. aastate telesarjas "Batman" ja 1966. aasta filmis "Batman". 1992. aasta filmis "Batmani tagasitulek" kujutas teda Michelle Pfeiffer, 2004. aasta filmis "Kassnaine" mängis peaosa Halle Berry. Anne Hathaway mängis Kassnaist 2012. aasta filmis "Pimeduse rüütli taastulek". Tulevases 2022. aasta filmis "Batman" kehastab Kassnaist Zoë Kravitz.

Veebilehe IGN-i nimekirjas "Top 100 Comic Book Villains of All Time" sai Kassnaine 11. koha, koomiksiajakirja Wizard nimekirjas "100 Greatest Villains of All Time" saavutas ta 2006. aastal 51. koha.

Viited
------

1. ↑  Wallace, Daniel; Dolan, Hannah, ed. (2010). *DC Comics Year By Year: A Visual Chronicle*. `{{raamatuviide}}`: parameetris `|autor=` on üldnimi (juhend)CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
2. ↑  "Catwoman is Number 11". *IGN*. Originaali arhiivikoopia seisuga 17. mai 2009. Vaadatud 20.04.2021.
3. ↑  Wizard #177 (juuli 2006), lk 88.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kassnaine** |

* Kassnaise tutvustus DC Comicsi veebileheküljel
Kirikaia värava eestvaade.  
Foto: Robert Treufeldt, 09.08.2014
Vaade kirikaia kabelile.  
Foto: Robert Treufeldt, 09.08.2014
**Pilistvere kirikuaed** on kirikuaed Pilistvere kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Pilistvere külas Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. 

Kirikuaed on olnud kasutusel ka kalmistuna. Matmine kirikuaeda lõpetati üldiselt millalgi pärast 1772. aastat ning edaspidi maeti kihelkonna surnud Pilistvere kalmistule. Üksikuid matuseid on arvatavasti olnud ka 20. sajandil.

19. sajandi algul ümbritseti kirikuaed müüriga ning aia lõunaossa rajati kabel. 1838. aastal ehitati klassitsistlik väravaehitis. Kirikuaias on näha üksite hauatähiste jäänuseid, kuid pole teada, kas need on oma algsel kohal. Kirikuaeda maetud inimeste üldarv ei ole teada. Praegu (jaanuaris 2015) on see üldiselt hooldatud.

Mälestis
--------

Pilistvere kirikuaed on 1997. aastast riiklik arheoloogia- ja ehitismälestis. Selle alal asub mälestisena veel Pilistvere Andrease kirik, kabel ning kirikuaia piirdemüür. Nendel ning asulakohal, Vabadussõja mälestussambal, Pilistvere II maailmasõja matmispaigal ning Laenu-Hoiu Ühisuse hoonel on ühine mälestise kaitsevöönd.

Vaata ka
--------

* Pilistvere kirik
* Pilistvere kalmistu

Viited
------

1. ↑  Kultuurimälestis nr 14547 "Pilistvere kirikuaed. 13.-20.saj."
2. ↑  Kultuurimälestis nr 14547 "Pilistvere kirikuaed. 13.-20.saj."
3. ↑  Kultuurimälestis nr 14549 "Pilistvere kirikuaia kabel, 19.saj."
4. ↑  Kultuurimälestis nr 14548 "Pilistvere kirikuaia piirdemüür väravaehitisega, 19.saj."
5. ↑  Kultuurimälestis nr 13235 "Asulakoht"
6. ↑  Kultuurimälestis nr 27603 "Pilistvere Laenu-Hoiu Ühisuse hoone"

Käsikirjad
----------

* Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. Magistritöö. Tartu 2002

Välislingid
-----------

* Pilistvere kirikuaed kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
* Kultuurimälestis nr 14546 "Pilistvere kirik, 13.-20.saj."
* Kultuurimälestis nr 14549 "Pilistvere kirikuaia kabel, 19.saj."
* Kultuurimälestis nr 14548 "Pilistvere kirikuaia piirdemüür väravaehitisega, 19.saj."
* Pilistvere kirikuaed. Viljandimaa kalmistute bibliograafia
Tedder Itaalia rannikul 1943
**Arthur William Tedder** (inglise Arthur Tedder, 1st Baron Tedder), GBC (11. juuli 1890 – 3. juuni 1967) oli Briti Kuningliku Õhuväe (*Royal Air Force - RAF*) marssal. Ta oli esimeses maailmasõjas piloot ja eskadroni komandör Kuninglikus Lennukorpuses (*Royal Flying Corps*). Sõdadevahelisel ajal asus ta tegevteenistusse vanemohvitserina Kuninglikus Õhuväes, kus ta teenis Türgis, Suurbritannias ja Lähis-Idas.

Ülemjuhatuse kohtumine Londonis 1. veebruaril 1944. Keskel Eisenhower, tema paremal käel Tedder.
Teise maailmasõja ajal, kui ta oli RAF Lähis-Ida Komando (*RAF Middle East Command*) õhuväe ohvitser, juhatas Tedder õhuoperatsioone Vahemerel ja Põhja-Aafrikas, muuhulgas Kreetalt evakueerumist ja operatsiooni Ristirüütel (*Operation Crusader*) Põhja-Aafrikas. Tema pommitamise taktikat hakati nimetama "Tedderi vaip" (*Tedder Carpet*). 

Saksamaa kapituleerimisel istub Tedder kindral Žukovi (paremal) paremal käel, mai 1945.
Hiljem oli Tedder Vahemere Õhukomando (Mediterranean Air Command) juht ja tänu sellele oli otseselt seotud liitlaste plaanidega teostada maabumine Sitsiilias ja edasi Mandri-Itaaliasse. Kui plaaniti operatsiooni Overlord – sissetungi Prantsusmaale –, määrati Tedder kindral Dwight Eisenhowerile alluva ekspeditsioonivägede ülemjuhatuse peakorteri ülemjuhataja asetäitjaks (*Deputy Supreme Commander at Supreme Headquarters Allied Expeditionary Force*).

Pärast sõda töötas Tedder lennunduse (*Chief of the Air Staff*) staabiülemana, mil ta propageeris värbamise suurendamist, kuna paljud õhuväelased lahkusid teenistusest, kahekordistas RAFi hävituskomando (RAF Fighter Command) suurust ja korraldas 1948. aastal Berliini blokaadi ajal õhutranspordi. Ta töötas kõrgetel ametikohtadel äri- ja akadeemilistes ringkondades.

Kirjandus
---------

* Orange, Vincent (2004). Tedder: Quietly in Command. Frank Cass Publishers. ISBN 0-7146-4817-5.
Nikolai Svanidze (2019)
**Nikolai Karlovitš Svanidze** (vene keeles Николай Карлович Сванидзе; sündinud 2. aprillil 1955 Moskvas) on Venemaa teleajakirjanik, ajaloolane ja poliitikavaatleja, professor. 

Svanidze lõpetas Moskvas inglise keele kallakuga keskkooli ja 1977. aastal Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna ajaloolase kutsega. 

Ta on töötanud Venemaa Teaduste Akadeemia USA ja Kanada Instituudis. Aastatel 1997–1998 oli ta Ülevenemaalise Riikliku Ringhäälingukompanii esimees.

Svanidze on Venemaa Riikliku Humanitaarülikooli massimeedia instituudi ajakirjanduse kateedri professor, ühtlasi 2007. aastast ajakirjanduse kateedri juhataja ja 2010. aastast massimeedia instituudi direktor.

Svanidze on Venemaa Juudi Kongressi ühiskondliku nõukogu liige. Aastatel 2005–2014 oli ta Venemaa Föderatsiooni Ühiskondliku Koja liige.
Ta on 2012. aasta aprillis Aleksei Kudrini eestvedamisel loodud eksperdikogu Kodanikualgatuse Komitee liige.

Film
----

2006. aastal mängis Svanidze episoodilises rollis teleseriaalis "Stalini naine". Ta kehastas selles Jossif Stalini esimese naise Kato Svanidze bolševikust venda Alekhsandre Svanidzet.

Ta on 2016. aastal valminud dokumentaalfilmi "20. kongress. Aastapäev" autor.

Tunnustus
---------

* 1994 – Mehisuse orden
* 1995 – teleauhind TEFI (kategoorias "Informatsioonisaate juht")

Isiklikku
---------

 Nikolai Svanidze (2008)
Nikolai Svanidze vanaisa Nikolai Svanidze (1895–1938) oli Taga-Kaukaasia FNSV ja Ukraina NSV riigitegelane. Svanidze ema Adelaida Svanidze (1929–2016) oli ajaloolane, Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli professor.

Raamatud
--------

* 2006 – "Политика, женщины, футбол". СПб.: Амфора, 399 lk, tiraaž 7000, ISBN 5-367-00167-X
* 2008 – "Медведев". СПб.: Амфора, 329 lk, tiraaž 10 000, ISBN 978-5-367-00743-5 (kaasautor Marina Svanidze)

Viited
------

1. 1 2 3  Сванидзе Николай Карлович. rsuh.ru
2. ↑  Структура Российского еврейского конгресса. rjc.ru
3. ↑  Члены КГИ. diwis komitetgi.ru
4. ↑  Указ Президента Российской Федерации от 17.01.1994 г. № 158. kremlin.ru

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Nikolai Svanidze** |

* Николай Сванидзе. kinopoisk.ru
**Nikolai Vassiljevitš Slavin** (vene keeles *Николай Васильевич Славин*; 4. mai 1903 Orjoli kubermang, Venemaa Keisririik – 9. september 1958 Kopenhaagen) oli Nõukogude Liidu diplomaat ja sõjaväelane (kindralleitnant).

Slavin lõpetas 1929. aastal sõjalennukooli ja 1936. aastal Frunze-nimelise Punaarmee Sõjaväeakadeemia idamaade teaduskonna. 1936. aastast oli ta seotud Punaarmee Kindralstaabi Luurevalitsusega. Ta töötas Nõukogude Liidu täievolilises esinduses Hiinas sõjaväeatašee abina. Hiljem edutati ta Punaarmee Kindralstaabi Luurevalitsuse keskaparaati Moskvasse. Aastatel 1941–1946 oli ta Luurevalitsuse eriülesannete valitsuse ülem, ühtlasi alates 1945. aastast ka Kindralstaabi ülema Aleksei Antonovi abi välissuhete alal. Mais 1945 anti talle kindralleitnandi sõjaväeline auaste.

Slavin oli aastatel 1949–1953 Nõukogude Armee Sõjalis-Diplomaatilise Akadeemia ülem, 1953–1955 NSV Liidu Välisministeeriumi 2. Euroopa osakonna juhataja ja 1955–1958 Nõukogude Liidu erakorraline ja täievoliline suursaadik Taanis. 

Nikolai Slavin suri ootamatult 9. septembril 1958 Kopenhaagenis. Ta on maetud Novodevitšje kalmistul.

Tunnustus
---------

Kutuzovi 1. järgu orden
* Lenini orden
* Kutuzovi 1. järgu orden
* Kutuzovi 2. järgu orden
* 3 Punalipu ordenit
* Punatähe orden
* Isamaasõja 1. järgu orden
* USA Legion of Merit (komandör)
* Prantsusmaa Auleegioni ohvitseri orden
* Prantsusmaa Croix de guerre 1939–1945
Villem Tubina haud Tartus Raadi kalmistul
**Villem Tubin** (16. august 1886 Kokora vald Tartumaa – 27. august 1955) oli eesti koolijuht ja vaimulik.

Ta lõpetas aastal 1907 Tartu Õpetajate Seminari. Ta töötas aastatel 1907–1919 õpetajana Viljandis, aastatel töötas ta 1920–1941 Tartu Ühiskommertsgümnaasiumi direktorina. Ta õppis töö kõrvalt aastatel 1933–1937 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaastal oli ta Tartu Ülikooli koguduses. 1943. aastal nimetati ta Tartu raehärraks. Ordineeriti 9. juunil 1946 õpetajaks.

Ta teenis aastatel 1946–1948 Nõo ja Kambja kogudust, aastatel 1948–1955 oli ta Tartu Maarja koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Tartu raehärrad. Postimees, 18. detsember 1943, nr. 291, lk. 2
2. ↑  Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. III, lk. 157
3. ↑  Kristjan Luhamets. Kambja kihelkonna ajalugu. Ilmamaa, Tartu, 2011.
4. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988

Välislingid
-----------

* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Giulio Einaudi, kes 1933. aastal rajas Itaalias Einaudi kirjastuse, oli 20. sajandi Euroopa üks silmapaistvamaid kirjastajaid[*viide?*]
**Kirjastaja** on isik, ettevõte või asutus, kes tegeleb kirjastamisega, valmistades trükiks ette mitmesuguseid trükiseid (raamatuid, ajalehti, ajakirju vms). Kirjastamisega tegelevat ettevõtet nimetatakse kirjastuseks.

Esimesed kirjastajad pärast trükikunsti leiutamist olid trükkalid või trükikodade omanikud. Trükikunsti levides, trükitavate teoste arvu ja tiraažide kasvades kirjastamisprotsess spetsialiseerus: tekkisid eraldi toimetajad, raamatukaupmehed jpt elukutsed. Kirjastajatest said inimesed, kes küll enamasti ise raamatuid ei kirjutanud, tõlkinud, toimetanud, kujundanud ega trükkinud, kuid juhtisid kogu protsessi, tihti otsustades ka trükitavate raamatute valiku. Tänapäeval on valik suuremates kirjastustes läinud siiski enamjaolt toimetajate või projektijuhtide kätte, välja arvatud eriti oluliste või kulukate trükiste korral.

Kirjastaja võib, aga ei pruugi olla ühtlasi ka mõne enda kirjastatava trükise väljaandja. Kui kirjastus ise ei ole väljaandja, võib trükise väljaandja tellida kirjastuselt kas täieliku või osalise protsessiga kirjastamisteenust. Nii näiteks on tavaline praktika, et kõrget trükise kvaliteeti taotlev suurettevõte tellib oma regulaarselt ilmuvate kliendiajakirjade ja/või teenusekataloogide väljaandmisel kirjastuselt täieliku kirjastuspaketi, kuid jääb ise nende trükiste väljaandjaks.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kirjastaja** |
Karim Adeyemi 2022. aastal Salzburgi Red Bulli mängijana
**Karim-David Adeyemi** (sündinud 18. jaanuaril 2002 Münchenis) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib ründajana Saksamaa kõrgliigaklubis Dortmundi Borussia ja Saksamaa jalgpallikoondises.

Aastatel 2010–2012 kuulus ta Müncheni Bayerni ja 2012–2018 SpVgg Unterhachingi noortesüsteemi. Seejärel liitus ta Salzburgi Red Bulliga. Salzburgi põhimeeskonnas debüteeris Adeyemi hooajal 2019/20. Esimese värava lõi ta Austria kõrgliigas 1. juulil 2020 mängus Grazi Sturmi vastu. Alates järgmisest hooajast kuulus Adeyemi Salzburgi põhikoosseisu. 1. detsembril 2020 lõi ta UEFA Meistrite Liiga alagrupimängus värava Moskva Lokomotivi vastu. Hooajal 2021/22 oli Adeyemi Giacomo Vrioni kõrval Austria kõrgliiga suurim väravakütt (19 väravat). Meistrite Liiga hooaja 2021/22 alagrupiturniiril lõi Adeyemi kolm väravat.

2022. aasta mais sõlmis ta viieaastase lepingu Dortmundi Borussiaga. Esimese värava Saksamaa kõrgliigas lõi Adeyemi 23. jaanuaril 2023 mängus Leverkuseni Bayeri vastu.

2021. aastal tuli Adeyemi Saksamaa kuni 21-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks. Saksamaa jalgpallikoondises debüteeris Adeyemi 5. septembril 2021 MM-i valikmängus Armeenia vastu ja lõi selles Saksamaa 6:0 võiduga lõppenud mängus Saksamaa kuuenda värava. Adeyemi kuulus Saksamaa koondisse 2022. aasta maailmameistrivõistlustel, kuid üheski mängus ta väljakule ei pääsenud.

Tema ema on rumeenlanna ja isa Nigeeria päritolu.

Saavutused
----------

Salzburgi Red Bull
* Austria Bundesliga: 2019–20, 2020–21, 2021–22
* Austria karikas: 2019–20, 2020–21, 2021–22

Viited
------

1. ↑  "Borussia Dortmund: Karim Adeyemi wechselt von RB Salzburg zum BVB". *Der Spiegel* (saksa). 23. aprill 2022. ISSN 2195-1349. Vaadatud 11. mail 2022.
2. ↑  Thomas Hummel (31. oktoober 2018). "Wie ein Talent aus Unterhaching zum Millionengeschäft wurde". *Süddeutsche Zeitung* (saksa). Vaadatud 10. novembril 2018.

Välislingid
-----------

* Profiil Dortmundi Borussia kodulehel

| * v
* r
Saksamaa koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Neuer (c)
* 2 Rüdiger
* 3 Raum
* 4 Ginter
* 5 Kehrer
* 6 Kimmich
* 7 Havertz
* 8 Goretzka
* 9 Füllkrug
* 10 Gnabry
* 11 Götze
* 12 Trapp
* 13 Müller
* 14 Musiala
* 15 Süle
* 16 Klostermann
* 17 Brandt
* 18 Hofmann
* 19 Sané
* 20 Günter
* 21 Gündoğan
* 22 Ter Stegen
* 23 Schlotterbeck
* 24 Adeyemi
* 25 Bella-Kotchap
* 26 Moukoko
* Treener: Flick

 | Saksamaa |