recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Helen Tammemäe 2022. aasta Arvamusfestivalil
**Helen Tammemäe** (sündinud 19. juulil 1988) on ESG ehk jätkusuutlikkuse ning ühiskonnasuhete ekspert ning kultuuriväljaande Müürileht endine peatoimetaja.

Helen Tammemäe on rohkem kui 10-aastase organisatsiooni ja projektijuhtimise kogemusega ekspert, kelle tegevusvaldkonda jäävad peamiselt nii rohe- kui digipöörde teemad, jätkusuutlik majandus ja sotsiaalne heaolu. Tammemäe alustas tööd Müürilehe peatoimetajana 2010. aastal. Tema järel sai 2021. aastal uueks peatoimetajaks kultuurikriitik ja ajakirjanik Aleksander Tsapov. Tammemäe on varasemalt tegutsenud ka kunstnikunime Leene Nola all.

2021. aasta mais liitus Tammemäe ärinõustamisagentuuriga Miltton New Nordics, kus ta asus tööle ühiskonnasuhete konsultandi ning vastutustundliku ettevõtlusega tegeleva tiimi juhi rollis. Selles ametis kuuluvad tema ekspertiisi vastutustundliku ettevõtluse ja ühiskonnasuhete alase konsultatsiooni ning koolitusteenuse pakkumine.

### Haridus

2007. aastal lõpetas Tammemäe Vanalinna Hariduskolleegiumi gümnaasiumi kunstiharu. 2013. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli semiootika ja kultuuriteooria eriala bakalaureuseõppes, maalikunsti kõrvalerialaga. Magistrikraad on Tammemäel Balti filmi, meedia ja kunstide intituudist erialal televisioon: režii, toimetamine ja tootmine.

### Projektipõhised ettevõtmised

2014, Müürilehe festival, Kultuurikatel, Tallinn – peakorraldaja 

2009, interdistsiplinaarne festival Juumi, Tartu Kultuuritehas, Tartu – peakorraldaja 

2008, Kultuuritehase Festival, Kultuuritehas Polymer, Tallinn – kaaskorraldaja

Viited
------

1. ↑  "Helen Tammemäe - Juhatuse liikme ülevaade". *Inforegister*. Originaali arhiivikoopia seisuga 31. detsember 2019. Vaadatud 31. detsember 2019.
2. ↑  Kätlin Liimets (9. märts 2016). "Müürileht kristlusest". *Eesti Kirik*. Vaadatud 31. detsember 2019.
3. ↑  "Müürilehe peatoimetajaks saab Aleksander Tsapov". *Müürileht*. 24. mai 2021. Vaadatud 9. oktoober 2022.
4. ↑  "Eha Jõuk tegutseb lubamatu piiril". *Kultuur*. 31. detsember 2008. Vaadatud 17. novembril 2023.
5. ↑  "Kunstikooli vilistlased". *Vanalinna Hariduskolleegium*. Vaadatud 31. detsember 2019.

Välislingid
-----------

* Erni Kask & Siim Lõvi. (31. märts 2017). *Koolon. Helen Tammemäe: Müürileht tekkis tundest, et midagi on puudu*. ERR
* Kaspar Viilup (9. november 2019). *Helen Tammemäe: paar ettepanekut suremise normaliseerimiseks*. ERR
* *Helen Tammemäe: meedias tunnen enim puudust humanitaarsest vaatest tehnoloogiale.* (10. mai 2021). Eesti Päevaleht
* *Helen Tammemäe: kestlikkusaruanne kui mõttetu bürokraatia? Keskkonna hävingu kõrval on ebamugavus täielik pisiasi*. (13. märts 2023). Eesti Päevaleht
*
Peahoone
Peahoone
**Kurisoo mõis** (saksa keeles *Kurrisal*) oli rüütlimõis Järva-Madise kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Järva valda Järva maakonnas.

Mõisa keskus asub tänapäeval Aravete alevikus.

Ajalugu
-------

Kurisoo mõisa on esmamainitud 1585. aastal, mil see kuulus Brun Drolshagenile.

Edaspidi kuulus mõis järgemööda Mundustele, Lievenitele, Rammidele ja Knorringutele.

1792. aastal omandas mõisa Otto Hermann von Mohrenschildt, kes lasi mõisakeskuse esinduslikult välja ehitada.

1873. aastal läks mõis Staalide valdusse, kelle kätte see jäi kuni 1919. aasta võõrandamiseni.

Mõisakompleks
-------------

19. sajandi alguses rajati ühekorruseline kelpkatusega kivist härrastemaja. Hoone fassaadi ilmestab nelja sambaga portikus. Hoone interjööri kaunistavad intarsiatehnikas siseuste tahvlid.

1980. aastate keskel korrastati lagunenud mõisahoone ja 1989. aastal asus sinna Aravete külamuuseum.

Koos peahoonega valmis hulk kõrvalhooneid, millest mitmed on ka tänapäeval alles.

Vaata ka
--------

* Eesti mõisate loend

Välislingid
-----------

* Kurisoo mõisast Eesti mõisaportaalis

Järva-Madise kirik
Järva-Madise kihelkond

**Kirik**: Järva-Madise kirik  

**Mõisad**: Ageri mõis | Ahula mõis | Albu mõis | Kaalepi mõis | Kurisoo mõis | Mägise mõis | Orgmetsa mõis | Seidla mõis
Kuningas Arthuri ja keiser Constantinuse kujutisega *schnelle*, 1588–1600
***Schnelle***, ka ***schnell*-kann** on saleda koonilise kujuga saksa kivikeraamiline joogikann. 16. sajandile väga iseloomuliku jooginõu peamine tootmiskeskus oli Siegburg.

*Schnelle* '​sid valmistati heledast kivinõumassist ja kaeti läbipaistva soolaglasuuriga. Kaunistuseks olid tavaliselt vertikaalsed reljeefkaunistusega ribad, mille figuraalne dekoor võis olla nii antiikmütoloogia kui ka kristlike allegooriate ainestikuga.

*Schnelle* baasil kujunesid 17. sajandi teisel poolel madalam ja jässakam *humpen* ning ümarakõhuline kõrvaga kruus *Henkelkrug*, mõlemad suuava katva tinast kaanega.

E. Russow kasutab arheoloogilises materjalis leitud fragmentide puhul anuma nimetamisel määratlust "kõrge kitsas õllekann, nn Schnelle" ja "matriitstrükis kaunistatud kann".

Vaata ka
--------

* Jakobakann
* Bartmann-kann
* Õllekann

Viited
------

1. ↑  Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001
2. ↑  E. Russow. Importkeraamika Lääne-Eesti linnades 13.–17. sajandil. Summary: Imported pottery in West Estonian towns between the 13th and 17th centuries. Tallinna Ülikool, 2006
Angela Davis Alberta Ülikoolis kõnet pidamas, 28. märts 2006
**Angela** Yvonne **Davis** (sündinud 26. jaanuar 1944 Alabamas Birminghamis) on ameerika radikaalne kommunist ja rassiõiguste eest võitlev aktivist, keda on seostatud ka Mustade Pantritega. Ta töötas rasside ja sugude võrdõiguslikkuse ning vanglate kaotamise nimel. Praegu on ta California Ülikooli ajalooprofessor Santa Cruzis ja kirjanik.

Elulugu
-------

Angela Davise isa oli keskkooli ajalooõpetaja, kes loobus sellest väikese palga pärast ja avas remonditöökoja. Ta ema oli ajalooõpetaja põhikoolis. USA rakendas mustade ja valgete inimeste üksteisest eraldamise poliitikat. Angela õppis hästi ja 14-aastaselt sai ta osaleda programmis, mis integreeris mustanahalisi lõunast põhjas asuvatesse koolidesse. 

Nii sattus ta New Yorgi väikesesse erakooli. Seal õppis Angela sotsialismi ja kommunismi ning astus kommunistlikku noorsooühingusse, kus tutvus oma tulevase eluaegse sõbra Bettina Apthekeriga. Pärast selle kooli lõpetamist sai ta täisstipendiumi Brandeisi ülikoolis Massachusettsis, kus ta oli üks kolmest mustanahalisest esimesel kursusel. Ülikooli lõpetas ta 1965 edukalt. Pärast seda suundus ta Pariisi Sorbonne'i ülikooli õppima filosoofiat ning prantsuse kirjandust. 

Kahtlustati, et ta organiseeris 7. augustil 1970 George Jacksoni põgenemise Californias kohtusaalist. Ta oli mõnda aega FBI otsitumate kriminaalide nimekirjas. Mehel, kes sisenes kohtusaali, oli Davise nimele registreeritud relv. Surma said kohtu eesistuja ja kolm ründajat, kolm inimest sai haavata. Davis istus vangis 16 kuud ja vabanes rahvusvahelise kampaania tulemusel süüdistustest. Vanglas kirjutas ta oma esimese raamatu "If They Come in the Morning: Voices of Resistance". Pärast õigeksmõistmist tõotas kuberner Ronald Reagan, et Davis ei saa iialgi Californias õpetada, kuid San Francisco ülikool palkas ta ja Davis oli seal 12 aastat õppejõud. 

Davis oli USA Kommunistliku Partei asepresidendikandidaat 1980. ja 1984. aasta presidendivalimistel. Kui Nõukogude Liit hakkas lagunema, loobus Davis kommunistlikest vaadetest.

Davis on pidanud vanglate reformi küsimuses loenguid üle terve USA. 
Ta on USA sotsialistide ühendusi ühendava organisatsiooni kaasasutaja.

Raamatud
--------

* 1971 "If They Come in the Morning: Voices of Resistance"
* 1972 "Frame Up: The Opening Defense Statement Made"
* 1974 "Angela Davis: An Autobiography"
* 1981 "Women, Race and Class"
* 1985 "Violence Against Women and the Ongoing Challenge to Racism"
* 1989 "Women, Culture and Politics"
* 1999 "Blues Legacies and Black Feminism: Gertrude "Ma" Rainey, Bessie Smith, and Billie Holiday"
* 1999 "The Angela Y. Davis Reader"
* 2003 "Are Prisons Obsolete?"

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Angela Davis** |
Baieri printsregent Luitpold
**Luitpold Karl Joseph Wilhelm Ludwig**, Baieri prints (12. märts 1821 – 12. detsember 1912) oli Baieri printsregent 1886–1912. 

Ta määrati Ludwig II regendiks 10. juunil 1886, mõni päev enne tolle mõistatuslikku surma. Et Ludwigi vend ja troonijärglane Otto oli veelgi ilmsemalt vaimuhaige, jätkas Luitpold Baieri tegeliku valitsejana kuni oma surmani. Ta oli töökas ja kohusetundlik riigipea, ilma oma vennapoja Ludwig II kuninglike ambitsioonideta. Pikaealisena, nagu paljud Baieri kuningliku perekonna liikmed, oli ta surres saksa riikide valitsejatest vanim. Kogu tema valitsemisaja jooksul kestis edasi Baieri kuningakriis, nii et ta suri printsregendina (valitsemisvõimetu Otto oli edasi Baieri nimeline kuningas). Selle probleemi lahendas alles Luitpoldi poeg ja järglane Ludwig III. 

Luitpold oli Baieri kuninga Ludwig I poeg ning Ludwig II ja Otto onu.

Välislingid
-----------

* Pildigalerii

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Luitpold (Baieri regent)** |
**Paul-Gerhard Hörschelmann** (10. detsember 1931 Nõmme – 24. detsember 2023) oli Eestis sündinud baltisaksa vaimulik. 

Lõpetas gümnaasiumi Lüchowis (Lüchow-Dannenbergi maakonnas, Alam-Saksi liidumaal). Usuteadust õppis ta Tübingeni, Heidelbergi ja Kieli ülikoolis. Ordineeriti õpetajaks 8. mail 1960. 

Aastatel 1960–1966 oli ta õpetaja Flintbekis (Rendsburg-Eckernförde kreisis, Schleswig-Holsteini liidumaal). Alates 1966 oli sotsiaalpastor ja liidumaa esindaja meestetöös Põhja-Elbe Evangeelses Luterlikus Kirikus. Alates 1972 Saksamaa Evangeelse Kiriku (EKD) meestetöö eesistuja, seejärel uuringute juht Sönnebüllis Bredstedti lähedal (Nordfrieslandi kreisis, Schleswig-Holsteini liidumaal).

1996–1998 oli Hörschelmann Usuteaduse Instituudi rektor.

Isiklikku
---------

Tema isa Gotthard Hörschelmann oli Nõmme Saksa Lunastaja koguduse õpetaja, isapoolne vanaisa Paul Alexander Robert Hörschelmann oli Vändra ja Tallinna Oleviste koguduse õpetaja, emapoolne vanaisa oli Hageri koguduse õpetaja Konstantin Thomson. Vend Werner Hörschelmann (1938–2022) (de:Werner Hoerschelmann) oli vaimulik.

Viited
------

1. ↑  Eesti Evangeelne Luterlik Kirik. Teatmik seisuga 23. aprill 1998. Tallinn 1998
2. ↑  Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann
Veekogu **vesikond** (varem ka: *bassein*) on maa-ala, kust põhja- ja pinnaveed voolavad jõgede jt vooluveekogude kaudu vastavasse veekogusse. 

Varem peeti mõistet "vesikond" sünonüümseks mõistega "valgla", praegu on seda mõistet kasutatud enamjaolt veemajanduslikus kontekstis, mõeldes viimase all üht või mitut naabervalglat koos põhjavee ja rannikuvetega hõlmavat maismaa- ja mereala.

Pindala järgi on kõige suuremad ookeanide vesikonnad, järgnevad mere või lahe vesikonnad, järve vesikonnad ja jõgikonnad.

Maailma suurimad vesikonnad
---------------------------

Ookeanide vesikonnad. Halli värviga on kujutatud äravooluta alad.

Eesti vesikonnad
----------------

Eesti ala jaguneb kolme suurema vesikonna – Väinamere-Liivi lahe (käsitletud ka Liivi lahe vesikonnana), Soome lahe ja Peipsi järve–Narva jõe vesikonna vahel. Mõnikord tuuakse neljandana välja ka saarte vesikond. 

Tunnustatud vesikondade jaotus pärineb ka Arvi Järveküljelt, kes eristab 6 vesikonda :

1. Peipsi-Võrtsjärve vesikond
2. Soome lahe vesikond
3. Väinamere vesikond
4. Liivi lahe vesikond
5. Hiiumaa vesikond
6. Saaremaa vesikond

### Vesikonnad veeseaduse järgi

Eesti Vabariigi veeseaduse  § 38 lõike 2 alusel kehtestatud määruse  järgi eristatakse Eestis kolm vesikonda ja kaheksat alamvesikonda:

1. Lääne-Eesti vesikond;
2. Ida-Eesti vesikond;
3. Koiva vesikond.

Alamvesikonnad:

1. Viru alamvesikond (kuulub Ida-Eesti vesikonda);
2. Peipsi alamvesikond (kuulub Ida-Eesti vesikonda);
3. Võrtsjärve alamvesikond (kuulub Ida-Eesti vesikonda);
4. Harju alamvesikond (kuulub Lääne-Eesti vesikonda);
5. Matsalu alamvesikond (kuulub Lääne-Eesti vesikonda);
6. Pärnu alamvesikond (kuulub Lääne-Eesti vesikonda);
7. Läänesaarte alamvesikond (kuulub Lääne-Eesti vesikonda);
8. Pandivere põhjavee alamvesikond (kuulub nii Ida-Eesti vesikonda kui ka Lääne-Eesti vesikonda).

Vaata ka
--------

* Valgla
* Vesikondade tervikmajandamine

Viited
------

1. ↑  Maastik, Kajander. J. jt. 2004. EnDic 2004. Tartu, Mats; Tallinn, Tallinna Raamatutrükikoda
2. ↑  Arvi Järvekülg. Eesti jõed. Tartu Ülikooli Kirjastus. 2001

Välislingid
-----------

* Terminist "vesikond"
Vesiniksulfiidi molekuli ehitus
**TERE VELIRAND**

**Vesiniksulfiid** ehk **divesiniksulfiid** (vananenud termin: *väävelvesinik*; keemiline valem **H2S**) on mädamuna lõhnaga värvuseta ja mürgine gaas. 

Kui vesiniksulfiid vees lahustub, moodustub vesiniksulfiidhape. Vesiniksulfiidhappe sooli nimetatakse sulfiidideks.

Õhu juuresolekul vesiniksulfiid põleb. Õhk võib süttida, kui selles on vesiniksulfiidi sisaldus 4,3–46%. Sõltuvalt olemasoleva hapniku hulgast moodustub kas vaba (elementaarne) väävel (S) või vääveldioksiid (SO2). Vesiniksulfiid on tugev redutseerija.

Vesiniksulfiid on väga mürgine. Kuigi alguses väga ärritav, nüristab see kiiresti haistmismeele, nii et ohvrid ei saa seejärel enam arugi, et õhus on vesiniksulfiidi, ja võivad selle kätte surra. Vesiniksulfiid on õhust raskem ja võib koguneda halvasti ventileeritud ruumide põrandatele.

Vesiniksulfiid on üldmürk. See tähendab, et see kahjustab kehasse sattudes paljusid elundkondi, kuigi kõige rohkem saab kahjustada närvisüsteem. Vesiniksulfiidi mürgisus on umbes samasugune kui vesiniktsüaniidil.

Vesiniksulfiidi tekib inimkehas ka loomulikul teel, kuid kehas on ensüümid, mis oksüdeerivad vesiniksulfiidi kahjututeks sulfaatideks. Seetõttu suudab inimene väikesi vesiniksulfiidi annuseid taluda. Piiriks arvatakse olevat 300–350 ppm, seejärel ensüümide võimsus ammendub. Paljud gaasiandurid, näiteks niisugused, mida kannavad reoveega kokku puutuvad ja keemiatööstuse töölised, on seatud hoiatama vesiniksulfiidi sisalduse 5–10 ppm korral ja häiret andma 15 ppm korral.

Viited
------

1. ↑  Tamm, L. Tamm, T. & A. Tuulmets, 2009. Keemia mõisted gümnaasiumile (eesti-vene-eesti sõnastik). Tartu Ülikooli Kirjastus.

Kirjandus
---------

* EE 10 kd, 1998, lk 358.
**New Yorgi börs** (*New York Stock Exchange*, lühend *NYSE*) on New Yorgis asuv aktsiabörs. 

NYSE on noteeritud ettevõtete turuväärtuse järgi maailma suurim aktsiabörs. 

Börsil on noteeritud 2773 ettevõtte väärtpaberid. Noteeritud ettevõtete arvu poolest on ta maailmas neljas. Temast ettepoole jäävad Bombay börs (BSE) Indias, Londoni börs ja NASDAQ.

Ajalugu
-------

Märtsis 1792 alustasid New Yorgi 24 juhtivat maaklerit läbirääkimisi, et korrastada väärtpaberite müüki. 17. mail 1792 sõlmisid nad Lääneplaatani kokkuleppe, millega ühtlustasid tehingutelt võetava komisjonitasu 0,25%-le ja lubasid kaubelda ainult üksteisega, jättes niiviisi kõrvale oksjonid, kus väärtpabereid varem müüdi. Kokkulepe sai nime selle järgi, et maaklerid tavatsesid kokku saada suure plaatani all, aga lepingut seal ei sõlmitud.

Maaklerite arv kasvas kiiresti liiga suureks, et nad plaatani alla mahuksid. Nad hakkasid põhiliselt töötama kohvikutes. Eriti sai maaklerite poolest tuntuks Tontiini kohvik Wall Streeti ja Water Streeti nurgal, kus tegutseti 1817. aastani (kohvik lammutati 1855).

Esialgu kaubeldi põhiliselt valitsuse võlakirjade, näiteks USA iseseisvussõja sõjalaenude ja First Bank of America aktsiatega. Peatselt lisandusid eraettevõtete aktsiad, näiteks Bank of North America ja Bank of New York osakud.

1817 New Yorgi börs reorganiseeriti. Philadelphia eeskujul kehtestati piirangud manipulatiivsele kauplemisele ja börsile loodi formaalne juhtimine. Ühtlasi hakkas börs rentima hooneid, mida kasutati üksnes väärtpaberitega kauplemiseks. Kuni 1865 tegutseti mitmes kohas, hiljem pole börsi asukoht muutunud.

Kuni 20. sajandi esimese pooleni olid börsidele iseloomulikud suured kõikumised ja börsipaanikad. New Yorgi börs omandas 19. sajandi keskel juhtiva positsiooni, sest tänu regulatsioonimehhanismidele sai paanikatega paremini hakka kui näiteks Philadelphia börs.

1884 hakkas Charles Dow koostama oma esimest aktsiaindeksit. See ilmus The Wall Street Journali igapäevases kaheleheküljelises lisas Klientide Pärastlõunalehes. 2. jaanuaril 1886 sai sellest Dow-Jonesi indeks. Indeksi esimene väärtus oli 62,76, aga 1896. aasta börsipaanika ajal langes see kõigi aegade madalaima väärtuseni 28,48.

Pärast Esimese maailmasõja puhkemist suleti New Yorgi börs 31. juulil 1914, kuid avati osaliselt 28. novembril, et võimaldada kaubelda näiteks sõjalaenudega, ja täies mahus detsembri keskel.

16. septembril 1920 toimus Wall Streeti pommitamine. Plahvatuses hukkus 40 ja vigastada sai mitusada inimest. Plahvatuse korraldaja jäi välja selgitamata.

Viited
------

1. ↑  "BSE - Key statistics". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. juuli 2012. Vaadatud 16. oktoobril 2008.

Välislingid
-----------

* New Yorgi börsi koduleht
* NYSE muutuste ajalugu
**Samantha Cristoforetti** (sündinud 26. aprillil 1977) on Itaalia õhuväelane, insener ja Euroopa Kosmoseagentuuri (ESA) astronaut. Ta on esimene kosmoses käinud itaallanna.

Cristoforetti sai Müncheni Tehnikaülikoolist kraadi masinaehituses ja õppis seejärel veel mitmes ülikoolis. 2001. aastal astus ta Itaalia õhuväkke. Cristoforetti valiti ESA astronaudiks 2009. aastal.

Cristoforetti on olnud Rahvusvahelise kosmosejaama 42. ja 43. ekspeditsiooni liige. Ekspeditsiooni ajal sai ta tuntuks kui esimene inimene, kes on kosmoses espressot teinud.

Viited
------

1. ↑  "Samantha Cristoforetti, First Italian Woman to Fly into Space, Arrives at ISS". *Italy Magazine*. Vaadatud 18. august 2019.
2. ↑  "Samantha Cristoforetti". *ESA*. Vaadatud 18. august 2019.
3. ↑  "To boldly brew: Italian astronaut makes first espresso in space". *The Guardian*. Vaadatud 18. august 2019.

Välislingid
-----------

* Ashleigh Swan, Tom Gerken. Samantha Cristoforetti: The astronaut taking TikTok to new heights. BBC News, 12. juuni 2022
Karbonüülrühm
**Karbonüülrühm** ehk **oksorühm** on funktsionaalrühm, kus süsiniku aatom on kaksiksideme abil ühendatud hapniku aatomiga: C=O.

Karbonüülrühma süsiniku aatonil on kaks vaba üksiksidet. Olenevalt sellest, missugused radikaalid karbonüülrühma süsiniku aatomiga ühinevad, jagunevad need ained mitmesugustesse aineklassidesse.

Kui karbonüülrühmast ühele poole jääb kõigest üks vesiniku aatom, nimetatakse seda koos karbonüülrühmaga aldehüüdrühmaks. Seda rühma sisaldavaid aineid nimetatakse aldehüüdideks. Kõige lihtsamas aldehüüdis, metanaalis, on karbonüülrühm seotud ainult kahe vesiniku aatomiga.

Kui karbonüülrühmast ühele poole jääb ainult hüdroksüülrühm, nimetatakse seda koos karbonüülrühmaga karboksüülrühmaks. Seda rühma sisaldavaid aineid nimetatakse karboksüülhapeteks. Kõige lihtsamas karboksüülhappes, metaanhappes, jääb karbonüülrühmast ühele poole hüdroksüülrühm ja teisele poole vesiniku aatom. Karboksüülhappe soolasid nimetatakse karboksülaatideks.

Kui karbonüülrühm on seotud kahe süsinikuga, nimetatakse niisugust rühma ketoonrühmaks ja selliseid aineid ketoonideks.

Kui aine molekulis on kaks karbonüülrühma ja hapniku aatom, mis on seotud mõlema karbonüülrühmaga, nimetatakse seda ainet atseetanhüdriidiks.
Parun **Otto Reinhold Matthias Stackelberg** (7/19. aprill 1868 Kuressaare – 4. november 1945 Pirna)[*viide?*] oli Saaremaa provintsiaalpoliitik ja Eesti jurist.

Matthias von Stackelberg sündis Stackelbergide Tumala perekonnaharust põlvneva Tumala ja Orissaare mõisniku vabahärra Gustav von Stackelbergi (1836–1891) ja Marie Ottilie von Stackelbergi (sünd. Buhrmeister; 1845–1924) teise lapsena.

Ta lõpetas 1893. aastal Tartu ülikooli õigusteaduskonna, Korporatsioon Estonia vilistlane.[*viide?*]

Ta oli Tumala ja Orissaare mõisnik, 1908–1911 Saaremaa ülemtalurahvakohtu esimees, 1911–1915 Saaremaa aadlikonvendideputaat, aurahukohtunik, Kuressaare linnavolinik, Saaremaa maanõunik, alates 1929. aastast Saaremaa Üldkasuliku Ühingu president.[*viide?*]

1915. aastal saadeti ta Vene võimude poolt Saaremaalt välja, elas Viljandis. 1918. aastal küüditasid bolševikud ta Siberisse Krasnojarskisse, pääses tagasi. Aastail 1922–1939 oli ta vandeadvokaat Kuressaares, 1927. aastast Kuressaare linnavolinik, siirdus ümberasujana Saksamaale, kus suri Pirnas Saksimaal.[*viide?*]

Perekond
--------

Abiellus 12/25. augustil 1900 Kuressaares Ilse von Ekesparrega, Saaremaa maamarssali ja Saaremaa Üldkasuliku Ühingu presidendi Oskar von Ekesparre tütrega. Neil oli kolm poega ja tütar.

Esivanemad
----------

|  |
| --- |
|  **Matthias Stackelbergi esivanemad**  |
| **ParunMatthias Stackelberg(1868–1945)** | ParunGustav von Stackelberg(1836–1891) | VabahärraOtto von Stackelberg(1812–1862) | VabahärraHans von Stackelberg(1757–1833) |
| Charlotte von Buxhoeveden(1778–1850) |
| Marie von Nolcken(1815–1845) | Gustav von Nolcken(1783–1855) |
| Auguste Juliane von Bartholomäi(1779–1837) |
| Ottilie von Buhrmeister(1845–1924) | Otto von Buhrmeister(1794–1858) | Karl Johann von Buhrmeister(1757–1843) |
| Hedwig Elisabeth Charlotte von Buxhoeveden(1769–1823) |
| Wilhelmine von Buxhoeveden(1808–1893) | Peter von Buxhoeveden(1787–1841) |
| Juliane von Rummel(1793–1847) |

Viited
------

1. 1 2  "Genealogisches Handbuch der Oeselschen Ritterschaft" 1935. Lk. 356–358
2. ↑  Otto Reinhold Matthias von Stackelberg, www.adelsvapen.com
3. ↑  "Genealogisches Handbuch der Oeselschen Ritterschaft" 1935. Lk. 234
4. ↑  "Genealogisches Handbuch der Oeselschen Ritterschaft" 1935. Lk. 74
5. ↑  "Genealogisches Handbuch der Oeselschen Ritterschaft" 1935. Lk. 49–51

Kirjandus
---------

* Stackelbergi haruldased ürikud. Rahvaleht, 24. oktoober 1939, nr. 250, lk. 3.

Välislingid
-----------

* Väljavõte Saaremaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
* Väljavõte Pöide koguduse sünnimeetrikast
**Astronoomiline ühik** (eestikeelne lühend **aü**; ingliskeelne lühend **AU**) on astronoomias kasutatav pikkusühik, mis võrdub Maa ligikaudse keskmise kaugusega Päikesest. Kõige sagedamini kasutatakse astronoomilist ühikut kauguste mõõtmiseks Päikesesüsteemis, aga ka hoomatava skaalana teiste planeedisüsteemide või mitmiktähtede mõõtmete esitamisel. 

Rahvusvaheline Astronoomiaühing defineeris 1976. aastal astronoomilise ühiku kui kauguse Päikesest, millel häiritusteta orbiidil oleks väga väikese massiga osakese tiirlemisperiood 365,2568983 ööpäeva (Gaussi aasta). Sellest järeldub definitsioon 1 aü = 1,4959787066×1011 m ehk 149 597 870,66 km (ligi 150 miljonit kilomeetrit).

Rahvusvahelise Astronoomiaühingu peaassambleel Pekingis 2012. aasta augustis võeti vastu astronoomilise ühiku uus definitsioon
:

astronoomiline ühik on defineeritud kui **täpselt** 149 597 870 700 meetrit,   

1 aü = 1,495978707×1011 m.
Suuremate pikkuste mõõtmiseks kasutatakse astronoomias enamasti valgusaastat või parsekit. Viimane on samuti defineeritud astronoomilise ühiku baasil.

Näiteid
-------

1 valgusaasta ≈ 63 241 aü

### Päikesesüsteemi planeedid

Toodud väärtused on keskmised kaugused.

| Planeet | Kaugus Päikesest |
| --- | --- |
| Merkuur | 0,39 aü |
| Veenus | 0,72 aü |
| Maa | 1,00 aü |
| Marss | 1,52 aü |
| Jupiter | 5,20 aü |
| Saturn | 9,54 aü |
| Uraan | 19,2 aü |
| Neptuun | 30,1 aü |

Viited
------

1. ↑  International Astronomical Union, toim (31. august 2012), "RESOLUTION B2 on the re-definition of the astronomical unit of length" (PDF), *RESOLUTION B2*, Beijing, Kina: International Astronomical Union, The XXVIII General Assembly of International Astronomical Union recommends [adopted] that the astronomical unit be re-defined to be a conventional unit of length equal to exactly 149 597 870 700 metres, in agreement with the value adopted in IAU 2009 Resolution B2 `{{citation}}`: nähtamatu tähemärk (sidetühik) parameetris `|quote=` positsioonil 216 (juhend)
2. ↑  "Astronomers Fix the Astronomical Unit" Slashdot, 14. september 2012
**České Velenice** (saksa keeles *Unterwielands*, *Gmünd-Wielands*, *Gmünd-Bahnhof*, 1938–1945: *Gmünd III*) on linn Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas Jindřichův Hradeci ringkonnas. České Velenice asub Austria piiri ääres Gmündi linna vastas.

Praegune České Velenice linn oli varem Gmündi linna osa. Kuni 1870. aastani asusid praeguse České Velenice territooriumil Česká Cejle, Josefsko ja Dolní Velenice külad. 1868. aastal alustati piirkonda raudteetöökodade ehitamist. 1870. aastal alustati ka raudteelaste elamurajoonide ehitamist.

10. septembril 1919 sõlmitud Saint-Germain-en-Laye rahulepingu järgi jagati Gmündi linn Austria ja Tšehhoslovakkia vahel. Lužnica jõest loode poole jäänud osa linnast läks Tšehhoslovakkiale. 1. detsembril 1922 sai uus linn nimeks České Velenice. Müncheni kokkuleppe kohaselt liideti linn 1938. aasta oktoobris Saksamaaga. 23. märtsil 1945 pommitasid USA õhujõudude lennukid raudteejaama, raudteetöökodasid ja ümbruskonda tuhandete pommidega. Hukkus umbes 1300 inimest. Pärast sõja lõppu tagastati linn Tšehhoslovakkiale.

Viited
------

1. ↑  Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018.
2. ↑  Population in municipalities – 1 January 2023, vaadatud 25.05.2023.
3. ↑  České Velenice Výletník. Vaadatud 21. augustil 2023
4. ↑  Historie obce České Velenice Místopisný průvodce po České republice. Vaadatud 21. augustil 2023
**Reina mõis**, ka **Salli mõis** (saksa keeles *Saltack*) oli rüütlimõis Pöide kihelkonnas Saaremaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Saaremaa valla territooriumile Saare maakonnas.

Ajalugu
-------

Reina mõisa on esmamainitud 1464. aastal (*Saletacken*). Keskajal kuulus mõis Elme aadlisuguvõsa valdusse.

Aastail 1537–1723 kuulus mõis Treydenite omandusse, kelle järgi sai mõis ka oma eestikeelse nime. Hiljem vahetusid mõisa omanikud tihedalt, kuni 1769. aastal läks Reina mõis Buhrmeisterite omandusse. 

1914. aastal kuulus mõisale 519,66 hektarit mõisamaad, 782,78 ha talumaad, Välja mõis (Niethof), Kahutsi küla.

Mõisa viimane võõrandamiseelne omanik oli Helena von Buhrmeister. Mõisasüda jäi Buhrmeistrite kätte 1939. aastani.

1909. aastal kuulus mõis Uuemõisa valda, 1939. aastal kuulus endine Reina mõisasüda uude Pöide valda.

Mõisaansambel
-------------

Väike kivist ühekorruseline peahoone rajati ilmselt 19. sajandi alguses. Nüüdseks on hoonest säilinud varemed.

Säilinud on üksikud kõrvalhooned ümberehitatud kujul.

Vaata ka
--------

* Eesti mõisate loend

Kirjandus
---------

* *Saaremaa. Maateaduslik, majanduslik ja ajalooline kirjeldus*. Toim. A. Luha. Tartu: Eesti Kirjanduse Seltsi kirjastus, 1933. Lk 708-709 .

Välislingid
-----------

* Reina mõisast Eesti mõisaportaalis

Pöide kirik
Pöide kihelkond

**Kirik**: Pöide  

**Mõisad**: Audla mõis | Kahtla mõis | Keskvere mõis | Koigi mõis | Kõiguste mõis | Kübassaare mõis | Laimjala mõis | Maasi mõis | Muraja mõis | Orissaare mõis | Oti mõis | Reina mõis | Saare mõis | Tumala mõis | Uuemõisa mõis
**Austraalia peaminister** on Austraalia Ühenduse valitsuse juht.

Peaminister juhib Austraalia föderaalse valitsuse täidesaatvat haru ning annab aru parlamendile. Peaministri nimetab ametisse kindralkuberner ning ta peab saama ja säilitama Esindajatekoja usalduse, mistõttu saab tavaliselt peaministriks koalitsiooni või parlamendis enamust omava erakonna juht. Peaministri ametiaja pikkus ei ole seaduses määratud ning tavaliselt lõpeb peaministri ametiaeg kui tema erakond kaotab föderaalvalimised või tema erakond valib tema asemel uue juhi. 

Austraalial on ajaloo jooksul seisuga 2022 olnud 31 peaministrit. Esimene peaminister oli Edmund Barton, kes astus ametisse Austraalia iseseisvumisega 1. jaanuaril 1901. Pikima ametiajaga peaminister oli Robert Menzies, kes teenis üle 18 aasta ning lühima ametiajaga Frank Forde, kes oli ametis ühe nädala. Austraalia esimene naispeaminister oli Julia Gillard, kes oli ametis aastatel 2010–2013. Austraalia seadused ei sätesta peaministri ametile pärimisliini, kuidkindralkuberner on kohustatud määrama asepeaministri.

Austraalia peaministri ametlikud residentsid on The Lodge Canberras ja Kirribilli House Sydneys.

Viited
------

1. 1 2  "Prime Minister". *Parliamentary Education Office*. Vaadatud 12. november 2022.
2. ↑  "Since Federation". *Australian Prime Ministers*. Vaadatud 12. november 2022.
3. ↑  "Edmund Barton". *National Archives of Australia*. Vaadatud 12. november 2022.
4. ↑  "Robert Menzies". *National Archives of Australia*. Originaali arhiivikoopia seisuga 12. november 2022. Vaadatud 12. november 2022.
5. ↑  "Frank Forde". *National Archives of Australia*. Originaali arhiivikoopia seisuga 12. november 2022. Vaadatud 12. november 2022.
6. ↑  "Julia Gillard". *National Archives of Australia*. Originaali arhiivikoopia seisuga 12. november 2022. Vaadatud 12. november 2022.
|  |
| --- |
|  |
| SOMUA MCG
SOMUA MCG |
| Tehnilised andmed |
| Pikkus | 5,30 m |
| Laius | 2,17  m |
| Kõrgus | 2,85  m |
| Kaal | 6,8  t |
| Kiirus | maastikul 31 km/h |
| Käiguvaru | maanteel km |
| Suurtükk | – |
| Kuulipildujad | – |
| Soomus | – mm |
| Mootor | 4 silindriline bensiinimootor |
| Mootori võimsus | 60 hj |
| Meeskond | 2 + 8 inimest |

**SOMUA MCG** oli suurtükiveduk ja evakuatsioonimasin, mida kasutasid Prantsuse relvajõud. Põhimõttelt oli tegemist poolroomiksõidukiga ja see suutis kanda kuni 1500 kg koormat. Relvastus ja soomus puudusid. 

Seda kasutati selliste keskmise suurusega suurtükkide veoks nagu 155 mm mudel 1917 haubits või 105 mm mudel 1936 välisuurtükk. Lisaks veel vastava relva laskemoona haagised. Suurtükivedukina kasutatavat versiooni ehitati kokku 345 masinat: 264 kuni 1. septembrini 1939 ja 81 kuni mai lõpuni 1940. aastal. 

Lisaks oli veel evakuatsioonimasin, millele oli paigaldatud kraana ja mis oli mõeldud katkiste tankide pukseerimiseks. Selliseid masinaid ehitati 440 tükki.

Kirjandus
---------

* Vauvillier, F. & Touraine, J.-M. *L'automobile sous l'uniforme 1939–40*, Massin, 1992, ISBN 2-7072-0197-9
**Škłoŭ rajoon** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Mahiloŭ oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1334 km². 2015. aasta seisuga elas seal 28 323 inimest.

Rajoon moodustati 17. juulil 1924. aastal. See koosneb järgmistest külanõukogudest: Aleksandryja, Čarnaručča, Faščaŭka, Haradzieci, Haradzišča, Kamiennyja Łavy, Ryžkavičy, Słavieni, Starasielle, Zachody ja Taŭkačy külanõukogu.

Halduskeskus on Škłoŭ linn. Teisi asulaid: Aleksandryja

* Peterburi-Odessa maantee Škłoŭ rajoonisPeterburi-Odessa maantee Škłoŭ rajoonis
* FaščaŭkaFaščaŭka
* Staroje VysokajeStaroje Vysokaje
* Škłoŭ raekodaŠkłoŭ raekoda

Rajooni suurimad jõed on Dnepr rajooni läänepiiril ja selle jõgikonda kuuluvad Biarozaŭka, Arcisłaŭka ja Basia. Rajooni territoorium asub Orša-Mahiloŭ orundis, keskmiselt 150–200 meetri kõrgusel.

2009. aasta seisuga olid elanikest 93,97% valgevenelased, 4,44% venelased ja 1,59% oli teistest rahvustest. 75,31% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 23,22% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 34,2% elanikke, vene keelt aga 63,9%.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

 Škłoŭ rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
* Infot rajooni kohta (*vene keeles*)
* Rajooni kaart

| * v
* r
Mahiloŭ oblasti haldusjaotus |
| --- |
| Rajoonid | 
Asipovičy rajoon • Babrujski rajoon • Bychaŭ rajoon • Białyničy rajoon • Chocimski rajoon • Čavusy rajoon • Čerykaŭ rajoon • Drybini rajoon • Hłuski rajoon • Horki rajoon • Kasciukovičy rajoon • Kiraŭski rajoon • Kličaŭ rajoon • Klimavičy rajoon • Krasnapołle rajoon • Kruhłaje rajoon • Kryčaŭ rajoon • Mahiloŭ rajoon • Mscisłaŭ rajoon • Słaŭharadi rajoon • Škłoŭ rajoon |
| Oblastilise alluvusega linnad | 
Babrujsk • Mahiloŭ |
Kultuurikatel (2017)
Kultuurikatel
**Kultuurikatel** on Tallinna vanas elektrijaamas Kalamaja asumis tegutsev loome- ja kultuurikeskus.

Kultuurikatelt haldab sihtasutus Tallinna Kultuurikatel, mille asutas Tallinna linn. Sihtasutuse eesmärk on Tallinna ja Eesti kultuurielu mitmekesistamine koostöös teiste organisatsioonidega.

Kultuurikatel asub aadressil Kursi 3 (varem kandis see aadressi Põhja puiestee 27a).

Ajalugu
-------

Kultuurikatel asub endise Tallinna Linna Elektri Keskjaama põhjaosas. Kultuurikatla paekiviseintega hoone oli elektrijaama uus katlamaja (arhitekt Eugen Habermann), mis valmis 1934. aastal.

Katelde saalis olevad hiidkatlad nr 6 ja 7 ehitati aastatel 1948 ja 1949. Katlad projekteeriti ja valmistati Eestis ning olid mõeldud kohaliku põlevkivi kasutamiseks. 1979. aasta 2. veebruaril tootis elektrijaam viimast korda elektrit.

Kultuurikatla alal olevatest elektrijaama ehitistest võeti 2007. aastal kultuurimälestisena kaitse alla katlamaja, põlevkivikonveieri estakaad ja telliskorsten.

2010. aastal alustati kümmekond aastat tühjana seisnud ja rüüstatud elektrijaama osa Kultuurikatlaks rekonstrueerimist. 

Kultuurikatla A-korpus avati 18. veebruaril 2015 ning ülejäänud ruumid sama aasta novembris. Kultuurikatel on Euroopa kultuuripealinna aasta 2011 programmi peamine jätkutegevus Tallinnas.

Digitaalvaldkonna tippkohtumine Tallinnas Kultuurikatlas (Eesti eesistumine Euroopa Liidu Nõukogus 2017)
Eesti eesistumise ajal Euroopa Liidu Nõukogus 2017. aastal kasutati sellega seotud üritusteks valdavalt Kultuurikatla ruume.

Tänapäev
--------

Kultuurikatlast on saanud oluline loomekeskus Tallinnas, seal on mitmesuguseid üritusi ja loomemajandusega seotud tegevusi. Sealhulgas toimuvad seal kontserdid, festivalid, etendused, konverentsid, seminarid ja loengud.

* 
* 
* 
*

Viited
------

1. ↑  Eesti eesistumiseni jääb 190 päeva. ERR, 23. detsember 2016
2. ↑  Eesti EL eesistumise tipp-sündmuste toimumiskohaks on Kultuurikatel! Kultuurikatel, 9. mai 2016/

Välislingid
-----------

* Kultuurikatla koduleht
Sooniste mõisa peahoone (2006)
**Sooniste mõis** (saksa keeles *Soinitz*) oli rüütlimõis Kullamaa kihelkonnas Läänemaal. Tänapäeval jääb mõis Rapla maakonda Märjamaa valda.

Ajalugu
-------

Mõis asutati 17. sajandil. 1807–1846 kuulus mõis Essenitele, 1846. aastast Mohrenschildtidele, alates 1881. aastast Hermann von Mohrenschildtile.

Mõisaansambel
-------------

Mõisa hilisbarokne kivist peahoone ehitati 18. sajandi lõpul. Pärast 1905. aasta tulekahju peahoone rekonstrueeriti, ent erinevalt varasemast hoonest ehitati kahekorruselised külgtiivad.

Viited
------

1. 1 2  Sooniste mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 29.10.2015)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Sooniste mõis** |

Välislingid
-----------

* Sooniste mõis Eesti mõisaportaalis

Kullamaa kirik
Kullamaa kihelkond

**Kirik**: Kullamaa  

**Mõisad**: Jõgisoo mõis | Kasenurme mõis | Kalju mõis | Kohatu mõis | Koluvere mõis  | Kuijõe mõis | Käända mõis | Kääsla mõis | Kütke mõis | Leevre mõis | Leila mõis | Liivi mõis | Loodna mõis | Luiste mõis | Maidla mõis | Ohtla mõis | Piirsalu mõis | Päri mõis | Sipa mõis | Sooniste mõis | Suure-Kullamaa mõis | Teenuse mõis | Tolli mõis | Ubasalu mõis | Vaikna mõis | Väike-Kullamaa mõis
2015. aasta Tartu lastekaitsepäeva sümbol, sinine kass, Barclay de Tolly monumendi piirdeaia küljes. Kassidega tähistati kohti, kus lastekaitsepäeval, 1. juunil, toimusid temaatilised üritused
**Rahvusvaheline lastekaitsepäev** (*International Day for Protection of Children*) on 1. juunil tähistatav tähtpäev, millega juhitakse tähelepanu laste kaitsmise tähtsusele.

Tähtsus
-------

Lastekaitsepäev
Lastekaitsepäeva tähistamise eesmärk on juhtida tähelepanu laste heaolule ja õigustele ning lastekaitsele.

Sel päeval toimuvad üleriigiliselt mitmesugused tasuta lasteüritused.

Lastekaitse Liit kutsub lastekaitsepäeval üles mõtlema mitte ainult laste tuleviku üle, vaid keskenduma ka nende oleviku muredele.

Ajalugu
-------

Eestis tähistatakse lastekaitsepäeva alates 1990. aastatest Eesti Lastekaitse Liidu eestvedamisel. Alates 2021. aastast on lastekaitsepäev esmakordselt riiklik tähtpäev ja lipupäev.

Lastekaitsepäeva tähistamise algus ulatub 1857. aastasse, mil Chelsea pastor dr Charles Leonard pühendas spetsiaalse jumalateenistuse lastele ja lastest. Oli juunikuu teine pühapäev ja päeva esialgseks nimeks Roosipäev, edasi Lillepäev ja siis Laste Päev.

Esmakordselt kuulutati lastekaitsepäev välja ülemaailmsel laste heaolu konverentsil 1925. aastal. Järjekindlalt hakati seda kindlal päeval tähistama 1954. aastast. Lastekaitsepäeva tähistatakse 1. juunil alates 1950. aastast, selle kehtestas Rahvusvaheline Demokraatlik Naisliit oma kongressil Moskvas 22. novembril 1949. Paljudes riikides (nt Albaanias, Cabo Verdes, Ecuadoris, Mongoolias, Poolas) peetakse lastekaitsepäeva 1. juunil; samas soovitab ÜRO tähistada 20. novembril rahvusvahelist lastepäeva.

Viited
------

1. ↑  "Kuidas tähistatakse lastekaitsepäeva Eestimaa eri nurkades?". Vaadatud 01.06.2021.
2. ↑  "Tartu linna lastekaitsepäev. Tartu Noorsootöö Keskus". Vaadatud 01.06.2021.
3. ↑  "Lastekaitsepäev: mõelda tuleb nii laste tulevikule kui olevikule". *Lõuna-Eesti Postimees*. Vaadatud 01.06.2021.
4. ↑  "Järgmisest aastast on lastekaitsepäev tõenäoliselt riiklik tähtpäev". *err.ee*.
5. ↑  "HEA UUDIS: lastekaitsepäevast saigi riiklik tähtpäev ja lipupäev". *lastekaitseliit.ee*. Vaadatud 01.06.2021.
6. ↑  "Riiklikud pühad, lipupäevad ja koolivaheajad". *eesti.ee*. Vaadatud 01.06.2021.
7. ↑  "Lastekaitse päev on üks vanimaid rahvusvahelisi tähtpäevi" (PDF). *Lastekaitse Liidu ajakiri "Märka last"*. Mai 2021.

Välislingid
-----------

* Täna on lastekaitsepäev. Kuhu minna? Õhtuleht.ee, 1. juuni 2013
* Lastekaitsepäeva puhul toimub pealinnas palju põnevat Tallinn.ee 29. mai 2012
**Sirje Potisepp** (sündinud 18. juunil 1961 Kilingi-Nõmmes) on Eesti Toiduainetööstuse Liidu juhataja ja autorallisportlane.

Haridus
-------

Aastatel 1968–1971 õppis ta Tali 8-klassilises Koolis, 1971–1979 Sindi Keskkoolis, 1979–1981 Tartu Riiklikus Ülikoolis keemiat ja 1982–1985 Tallinna Polütehnilises Instituudis biokeemiat.

Töö
---

Potisepp töötas aastatel 1995–1999 ASi Remedia kommertsdirektorina ja 1999–2005 ASi Remedia juhatuse liikmena. 2004–2005 oli ta Põhja-Tallinna linnaosavanem. 

Alates 2005. aastast on ta Eesti Toiduainetööstuse Liidu juhataja. 

Aastatel 2006–2007 oli Sirje Potisepp ASi Remedia nõukogu liige. 2007. aastast on ta ka Maaelu Edendamise Sihtasutuse nõukogu liige.

Rallisõit
---------

Teda kutsus autoralli juurde Priit Uus. 2010. aastal oli ta Eesti parims naisrallisõitja.

Poliitiline karjäär
-------------------

Sirje Potisepp oli aastatel 2003–2017 IRLi liige.

Tunnustus
---------

* 2012 Eesti Kaubandus-Tööstuskoja III klassi aumärk
* 2018 Valgetähe V klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Potisepp on abielus, pere on kaks last.

Viited
------

1. ↑  Gerli Ramler, Rallinaine Sirje Potisepp, Director, aprill 2013
2. ↑  "Kas Eesti autojuht on liikluses jõhker?" EPL 08.08.2015, lk 3
3. ↑  Sirje Potisepp astus suhkrumaksu tõttu IRL-ist välja ERR, 22.06.2017
4. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 19676
5. ↑  "Sirje Potisepp on uus linnaosavanem". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 21. novembril 2013.
**Rajecké Teplice** (ungari keeles *Rajecfürdő*, saksa keeles *Bad Rajetz*) on linn Slovakkias Žilina maakonnas Žilina ringkonnas.

Rajecké Teplice on kuurortlinn, seal asuvad mineraalveeallikad.

Geograafiline asend
-------------------

Linn asub Rajčanka jõe orus, Žilinast ligi 11 km lõunaedelas.

Ajalugu
-------

Asulat on esmamainitud 1376. aastal. Kuurordiks hakkas Rajecké Teplice kujunema 18. sajandi lõpus. Raudteeühenduse Žilinaga sai Rajecké Teplice 1899. aastal. Linnaõigused anti Rajecké Teplicele 1989. aastal.

Rahvastik
---------

Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Rajecké Teplice elanikest slovakke 96,16% ja tšehhe 0,53%. Rahvus oli teadmata 2,68%-l elanikest.

Sõpruslinnad
------------

* Tšehhi Dolní Benešov, Tšehhi
* Poola Wilamowice, Poola
* Holland Epe, Holland

Viited
------

1. ↑  Spa town Rajecké Teplice Tourist Information Office Žilina. Vaadatud 19. novembril 2023
2. ↑  Number of population by ethnicity in the municipality Rajecké Teplice at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 19. novembril 2023
**Lasinurme mõis** (saksa keeles *Lassinorm*) oli rüütlimõis Simuna kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jääb mõis Lasinurmele, Väike-Maarja vallas Lääne-Viru maakonnas.

Mõisa omanikud olid Wrangellid.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 20.01.2016)
2. ↑  Lasinurme ms, www.eki.ee

Välislingid
-----------

* Lasinurme mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
* Lasinurme mõis (Simuna khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis

Simuna kirik
Simuna kihelkond

**Kirik**: Simuna  

**Mõisad**: Aru mõis | Avanduse mõis | Edivere mõis | Emumäe mõis | Härma mõis | Imukvere | Kellavere mõis | Koila mõis | Kuremaa mõis | Käru mõis | Laekvere mõis | Lasinurme mõis | Liinemõisa mõis | Luusika mõis | Lõusa mõis | Moora mõis | Muuga mõis | Mõisamaa mõis | Määri mõis | Orguse mõis | Paasvere mõis | Pallasvere mõis | Pudivere mõis | Rahkla mõis | Rohu mõis | Salla mõis | Simuna kirikumõis | Selli mõis | Sootaguse mõis | Tammiku mõis | Tillika mõis | Tuulivere mõis | Venevere mõis | Võivere mõis | Väiküla mõis | Vägeva mõis | Vända mõis
**Hugo Sturm** VR II/3 (14. august 1891 Kaarepere vald – 24. detsember 1979) oli Eesti kunstnik.

Hugo Sturmi ema oli tõenäoliselt kohaliku mõisniku juures teenija. Viina tootmine tagas perele piisava jõukuse, et osta 120 hektarit põllumaad koos metsaga. 

Sturm võitles nii esimeses kui ka teises maailmasõjas. Vabadussõjas kuulus Sturm Kuperjanovi partisanisalka ning teda autasustati 15. septembril 1920 II liigi 3. järgu Vabadusristiga.

1944. aastal hakkas Sturm metsavennaks, mistõttu mõisteti ta 25 aastaks vangi ja saadeti Siberisse. 
Ta vabanes 1956. aastal enne tähtaega ja elas elu lõpuni Jõgeval tütre juures. Püsivat töökohta pärast Siberist tagasitulekut tal ei olnud.

Hugo Sturm oli abielus lätlanna Julie-Ermiine Kigursiga, kes oli pärit jõukast Riia perekonnast. Abielust sündis viis tütart: Evi, Juta, Lea-Tuti, Kaie ja Malle.

Hugo Sturm tegeles kunstiga peamiselt aastatel 1957–1978. Ta lõi hulgaliselt naivistlikus stiilis puutöid ja õlimaale. Kunstiliselt aktiivseim oli 1978. aasta, mil ta lõi kolm puutööd ja kaheksa õlimaali. Maalis Hugo Sturm peamiselt aastatel 1972–1978, kusjuures suurim arv õlimaale – üheksa – valmis 1976. aastal. 

Sturm osales ka isetegevuskunstnike näitustel, ning pärjati ka mõnede näituste laureaadiks. Isikunäitusi pole tema töödest koostatud. 2005. aastal deponeerisid sugulased 34 Hugo Sturmi maali Kondase Keskusse. 

Hugo Sturm kasutas teostes sageli Eesti rahvuseepose "Kalevipoeg" ning eesti kirjandusklassikute motiive, mis sümbolitena leidsid väljenduse tema kunstis. 

Lisaks oskas ta väljendusrikkalt kirjutada ja suurepärase kõnemehena esineda.

Hugo Sturm suri 24. detsembril 1979 ja on maetud Sturmide perekalmistule Palamusel.

Kutseliseks kunstnikuks kujunes ka Sturmi tütar Lea-Tuti Livshits, kes lõpetas Tartu Kunstimuuseumi kunstikursused ning sai Ida-Virumaal tuntuks oma akvarellmaalidega.

Välislingid
-----------

* artikkel "Hugo Sturm"
* artikkel "Livšits, Lea – Virumaa Rahva kunstnik"
* jutustus
* Perekonna pilt
* Metsaparvetamine Jenisseil
* Hüvasti tubakas
* Üldlaulupidu
* Sugupuu
Yggdrasil
**Yggdrasil** ("hirmutav ratsu", *"Yggri – Odini ratsu"*) oli germaani mütoloogias üheksat maailma "hoidev" ilmapuu. Puud toetasid kolm suurt juurt, mis lõppesid:

* härmahiidude maal Jötunheimis Mimiri kaevu juures;
* Niflheimis Hvergelmiri allika juures, kus seda näris aeg-ajalt laipade söömisest tüdinenud lohe Nidhöggr;
* jumalate igapäevase nõupidamiskoha ja nornide elupaiga Urdri kaevu all Asgardis.

Allikatest ilmneb, et puu ei pruukinud olla mitte üksnes kujutluspilt, vaid võis asuda hiiglasliku puu kujul ka reaalselt inimeste maailmas. "Uppsala templi lähedal seisab üks hiiglaslik puu ja sirutab oma oksi kaugele laiali, roheline nii suvel kui talvel ning keegi ei tea, mis liiki puuga on tegemist. Sealsamas asub ka püha allikas, mille juurde ohvriande tuuaks," kirjutab Adam Bremenist.

Yggdrasili kirjeldati kui kõige suuremat ja võimsamat puud, mis kunagi on kasvanud. Kolm saatusejumalannat norni (Urdr, Skuld ja Verdandi) võtsid Urdri kaevust iga päev vett ja segasid seda mullaga, et maailmapuu koor mädanema ei läheks. 
Yggdrasili ladvas istuvat kotkast õrritas päevast päeva orav Ratatoskr, kes tõi alt Nidhöggilt ebameeldivaid kommentaare ja solvanguid. Puu okste vahel elutses veel teinegi lind – haugas Vedrfölnir. 

Yggdrasil oli saarepuu, mille otsa Odin end üheksaks päevaks riputas, et õppida surnute saladusi. Just siit tuleneb ka arusaam Odinist kui poodute jumalast ja temale ohverdamisest poomise läbi.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib vanakreeka mütoloogia tegelasest; selle nime muude kasutuste kohta vaata lehekülge Andromeda (täpsustus); tähtkuju kohta vaata artiklit Andromeeda ja galaktika kohta artiklit Andromeeda galaktika.* |

---

Gustave Doré maal
**Andromeda** ('meeste valitsejanna') oli Aithiopia kuninga **Kepheuse** ja Kassiopeia tütar. Aithiopiat ei tohi segi ajada tänapäeva Etioopiaga, mida antiikajal kutsuti Aksumiks.

Kassiopeia uhkustas korduvalt, et ta on ilusam kui merenümfid nereiidid. Nereiidid kaebasid merejumalale Poseidonile ja too maksis solvangu eest kätte, saates riiki laastama uputuse ning merekoletise **Ketose**. Täieliku hävingu ärahoidmiseks otsustati Andromeda oraakli käsul Ketosele ohverdada ja seoti kettidega kalju jalami külge kinni. (Pärimuse kohaselt asub see kalju Tel Avivi sadamas.)

Õnnekombel sattus parajal ajal sinna Perseus, kes armus neiusse otsekohe. Ta jäi kaldale koletist ootama ja kui see tuli, lõi tal pea maha. Perseus viis Andromeda vanemate juurde ja palus neilt tütre kätt, mida need talle ka rõõmsalt lubasid.

Perseus ja Andromeda
Sellega ei olnud aga nõus **Phineus**, kellele Andromeda enne naiseks lubatud oli. Perseusel tekkis tema ja ta sõpradega tüli ning Perseus näitas neile Medusa pead. Sel oli omadus kõik kiviks muuta, kes seda näevad.

Perseus viis Andromeda Tirynsi Argolises, mida valitsema hakkas, ja abiellus temaga. Nad said kuus poega, keda nimetati perseiidideks: kõigi pärslaste esiisa **Perses**, Alkaios, **Heleus, Mestor**, Sthenelos ja Elektryon, ning tütre Gorgophone, kelle nimi tähendab tõlkes 'gorgohäälne'. Nende järeltulijad valitsesid Argolist, Mükeenet ja Teebat. Perseuse ja Andromeda järglaste hulka kuulus ka Herakles.

Pärast surma tõsteti Andromeda, Perseus, Kassiopeia, Kepheus ja Ketos tähtkujuna taevasse (Andromeeda, Perseus, Kassiopeia, Kepheus ja Lohe).

Perseuse ja Andromeda skulptuur Poznańis

Andromeda kunstis
-----------------

Perseuse-müüti kujutati juba antiikajal reljeefidel, vaasidel ja seinamaalidel, sealhulgas Pompejis.

Andromedat on maalinud paljud kunstnikud, näiteks Piero di Cosimo, Paul Gustave Doré, Jean Auguste Dominique Ingres, Rembrandt, Peter Paul Rubens ja Tizian. Poznańis on Perseusele ja Andromedale skulptuur püstitatud.

Hans Sachs kirjutas Andromedast komöödia, Sophokles ja Euripides tragöödia. Samuti on sellest näidendi kirjutanud Pedro Calderón de la Barca ja Pierre Corneille. Jean Baptiste Lully ja Claudio Monteverdi kirjutasid Perseusest ooperi.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Andromeda** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Doni lisajõest; asula kohta Leningradi oblastis vaata artiklit Donets (Leningradi oblast)* |

---

**Donets** [don'ets] (vene keeles Северский Донец *Severski Donets*, ukraina keeles Сіверський Донець) on Doni parempoolne ja suurim lisajõgi.

Donets algab Venemaalt Belgorodi oblastist 200 meetri kõrguselt ja suubub Doni jõkke Rostovi oblastis, läbides vahepeal Ukrainas Harkivi, Donetski ja Luhanski oblasti. Ta suubub Doni jõkke 218 km kaugusel selle suudmest 5,5 meetri kõrgusel üle merepinna. Seega on jõe langus 195 meetrit ehk 0,18 m/km. Keskmine vooluhulk suudmes on 200 m³/s. Väikese languse tõttu on voolukiirus väike ja mõnes kohas peaaegu puudub: kõige väiksem Tšuhujivis 15 cm/s ja kõige suurem Lõssõtšanskis 141 cm/s.

Jõe ääres asuvad Belgorod, Vovtšansk, Izjum, Rubižne, Lõssõtšansk, Sjevjerodonetsk ja Kamensk-Šahtinski.

Jõe pikkus on 1053 km, valgla 98 900 km². Donetsi valglas on üle 3000 jõe, millest 425 on üle 10 ja 11 üle 100 kilomeetri pikad. Üle tuhande neist suubuvad vahetult Donetsi.

Jõe laius on enamasti 30–70 meetrit, mõnel pool kuni 200 meetrit, veehoidlas 4 kilomeetrit. Jõe sügavus on väga ebaühtlane: kärestikel 0,3 meetrit, hauakohtades 10 meetrit. Seetõttu on jõest laevatatav ainult 222 kilomeetrit kuni Donetskini (selles vahemikus on 6 lüüsi), ehkki 18. sajandi alguses oli ta märksa kaugemale laevatatav.

Donets on jääs tavaliselt detsembri keskpaigast märtsi lõpuni. Jääkate on keskmiselt 20–50 cm paks. Suurvesi on Donetsis lume sulamise ajal veebruarist aprillini. Sel ajal võib veetase jões tõusta 3–8 meetrit.

Vaata ka
--------

* Donetsi kõrgustik