recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
T-59 tankitõrjemiin
**Maamiin** on maapinnale või vahetult maapinna alla reeglina peidetuna paigutamiseks valmistatud lõhkekeha, eesmärgiga hävitada seda mõjutavat vastase elavjõudu või tehnikat.

Üldikirjeldus
-------------

Maamiine on lihtne ja odav valmistada ning nad on üsna efektiivsed relvad, mida on lihtne paigaldada üle suurte maa-alade. Miine paigaldatakse tüüpiliselt käsitsi ning nad paigutatakse enamasti grupina, mida kutsutakse miiniväljaks.

Maamiine kasutatakse sõdurite, masinate või tankide hävitamiseks. Miinid plahvatavad üldiselt automaatselt, kui seadmele survet avaldada (näiteks sõdur astub miinile peale). Seade tekitab kahju otsesest plahvatusest või kildude levikust, mis on laiali paisatud plahvatuse tõttu.

Maamiinide kasutamine on üldiselt olnud vastuoluline. Nad võivad jääda ohtlikuks veel aastaid pärast sõja või konflikti lõppu. Rohkem on maamiinide ohvriteks langenud just tsiviilisikud. Isegi tänapäeval on keeruline kõrvaldada vanu miine, sest see on riskantne ja nõuab aega.

Tankitõrjemiin
--------------

Tankitõrjemiinide valmistamist alustati pärast tankide leiutamist Esimeses maailmasõjas. Tankitõrjemiinid on üldiselt suuremad kui jalaväemiinid ning vajavad plahvatamiseks suuremat survet. Selline miin on mõeldud tanki liikumisvõimetuks tegema või hävitama. Enamik tankitõrjemiine vajab 158–338 kg survet. See tähendab, et plahvatust ei toimu, kui sõdur sealt üle jookseb.

Jalaväemiin
-----------

Jalaväemiinid on mõeldud selleks, et tõrjuda jalaväge teatud kohast eemale. Need miinid võivad tappa või vigastada ning nad aktiveeruvad survejõu abil. Veel on olemas targad miinid, mis automaatselt muutuvad kahjutuks kindla aja möödudes. Tihti on need miinid disainitud nii, et nad ei tapaks vastaste sõdureid, kuid vigastaksid neid. Sel juhul peavad vastased kulutama meesjõudu ja ressursse, et vigastatud mehed lahinguväljalt ära viia. Mõned jalaväemiinid on võimelised vigastama ka masinaid või nende rattaid.

Jalaväemiinid saab jaotada kolme kategooriasse. Esiteks on plahvatusega miinid. See on kõige tavalisem ning levinum tüüp jalaväemiinidest. Miin aktiveerub siis, kui keegi astub selle peale. Teine on hüplev miin, mis lendab umbes meetri kõrgusele õhku, kui see on aktiveeritud. See on mõeldud pea või kere vigastamiseks. Kolmas on kildmiin, mis aktiveerimisel viskab laiali killud igas suunas. Need miinid võivad tekitada vigastusi kuni 200 meetrini. Miinis olevad killud on üldiselt metallist või klaasist.

Viited
------

1. ↑  "How Landmines Work". Vaadatud 21. mai 2015.
2. ↑  "What Is a Landmine?". Vaadatud 21. mai 2015.
3. ↑  "Civilians As Casualties — Long After Conflict Has Ended". Vaadatud 21. mai 2015.
4. ↑  "Anti-tank Mines". Vaadatud 21. mai 2015.
5. 1 2  "Anti-personnel Mines". Vaadatud 21. mai 2015.

Välislingid
-----------

* Protokoll miinide, püünismiinide ja muude seadeldiste kasutamise keelustamise või piiramise kohta. Riigi Teataja, 20.10.2000
**Prantsuse muusika** ajalugu ulatub kaugesse keskaega, kui ilmalikke muusikatraditsioone kandsid rändlaulikud. Prantsusmaal oli 11. sajandil kaks peamist piirkonda, kus kujunesid keskaja rahvamuusikatraditsioonid: Põhja-Prantsusmaalt Bretagne'ist sai alguse trubaduuride muusikakultuur
ja Lõuna-Prantsusmaalt Provence'ist truvääride muusikakultuur. 

Mõlemad olid rüütlilaulikud, erinevused olid peamiselt keelelised. Rüütlilaulikud eelistasid tundelist armastuslüürikat. Armastuslaulude kõrval esitasid trubaduurid ja truväärid ka mitmesuguseid jutustava sisuga ballaade. Trubaduuride ja truvääride muusika lähtus laulu aluseks oleva luule värsimõõdust ning seetõttu jäigi mitmeteks sajanditeks laulu rütmi määrajaks. 

Prantsusmaa oli Euroopa varase mitmehäälse muusika vormide väljakujundaja – esimesed meile tuntud mitmehäälse muusika autorid olid Pariisis Notre-Dame'i koolkonna heliloojad. 

Keskajal olid Euroopas, sealhulgas ka Prantsusmaal kõige levinumad muusikainstrumendid fiidel, šalmei ning sister. Fiidel oli tänapäevase viiuli 2–6 keelega eelkäija. Kahekordse roohuulikuga puhkpillist šalmeist arenesid hiljem välja oboe ja klarnet, sister oli kitarrilaadne keelpill. Tuntud olid keskajal ka Araabiast Hispaania kaudu Euroopasse jõudnud harf ning orel, mille erikujud (lüüra, vesiorel) olid tuttavad juba roomlastele ja egiptlastele. Prantsusmaaga seonduvad kaks žanrimõistet – nendeks on šansoon ja ballett. Trubaduuride esitatud šansoon oli ühehäälne, renessansiajastul (15.–16. sajandil) muutus see juba mitmehäälseks. 19. sajandil kujunes šansoon valdavalt kergesisuliseks soololauluks. 20. sajandi tuntumad šansoonilauljad olid Yves Montand, Charles Aznavour, Édith Piaf, Mireille Mathieu, Juliette Gréco jt.Prantsusmaa on kodumaaks ka klassikalisele balletile, mille eelkäijaiks said sealsed õukonnatantsud. Neist kaks kõige tuntumat olid menuett ja gavott. Menueti hiilgeaeg oligi 17.–18.sajand. See tants on ¾ taktimõõdus, mõõduka tempoga ja kolmeosalises ABA-vormis. Eriti hästi väljendas menuett rokokooajastu graatsilist ja nõtket tantsukultuuri. Samal ajal menuetiga kujunes õukonnatantsuks gavott, mis oli algselt rahvatants. Gavott on 4/4 või 2/2 taktimõõdus, tantsule on iseloomulik kahe veerandnoodiga eeltakt. Koos klassikalise balletiga kujunes Prantsusmaal 17. sajandil välja ka klassikaline ooper. Mõlema žanri tekkimisel sai määravaks itaalia päritolu helilooja Jean-Baptiste Lully (1632–1687) tegevus. 

18. sajandil sai Prantsusmaal populaarseks klavessiinimuusika, eeskätt François Couperini (1668–1733) ja Jean-Philippe Rameau (1683–1764) loomingu kaudu. Prantsusmaa on opereti sünnimaa. 19. sajandi keskel alustas oma tegevust Jacques Offenbach (1819–1880), kes jõudis luua umbes 100 operetti. 

Sama sajandi lõpul kujunes maalikunstis ja muusikas välja uus suund – impressionism, mille kõige väljapaistvamad esindajad muusikas on Claude Debussy (1862–1918) ning Maurice Ravel (1875–1937). Muusikas tähendab impressionism eelkõige kõlavärvidele tuginevat heliloomingu suunda.
**"Maalides head"** on heategevusprojekt, kus Eesti avaliku elu tegelased maalivad heategevuseks maali, mis pannakse oksjonile ja saadud tulu annetatakse heategevuseks.

Projekti eestvedajad on kolm noort: Marianne Tamm, Annabell Sarapuu ja Maarja-Liis Uri. Projekt sai alguse aastal 2016, kui tüdrukud olid vaid 15-aastased.

Projekti eesmärgiks on aidata lapsi, kes on haiged ja peavad juba väga noorelt veetma päevi haiglas või ravimeid võttes. Läbi selle projekti toetatakse Minu Unistuste Päeva organisatsiooni, et nemad saaksid aidata rohkem laste unistusi täide viia. Projekti eestvedaja Marianne Tamm on ise vabatahtlik Minu Unistuste Päevas. 

Teiseks oluliseks eesmärgiks on olla eeskujuks Eesti noortele, näidata oma tegevusega, kuidas on võimalik teha ise midagi põnevat ning juhtida tähelepanu sellele, mis toimub meie ühiskonnas lastega, kes vajavad oma ellu rohkem rõõmu ja hingejõudu.

Igal aastal on toimunud näitus-kontserdid, mis lõpevad tehtud tööde oksjoniga. 2016. aastal toimus näitus Kultuurikatlas, kus esinesid Kaire Vilgats, Dagmar Oja, Annabel Guitar, Mikk Kaasik ja Marilyn Jurman. 2017. aastal toimus näitus Wabaduse kohvikus, kus esinesid Liina Ariadne Pedanik ja Gertu Pabbo.

2016. aastal annetati Minu Unistuste Päevale. 2017. aastal annetati Minu Unistuste Päevale ja Eesti Vähihaigete Laste Vanemate Liidule. 2018. aastal annetatakse Minu Unistuste Päevale.

2017. aastal sai "Maalides head" projekt Seitsmeste uhkuse tiitli.

Osalejad
--------

Maalinud on: Mick Pedaja (2016), Põhja Tallinn (2016), Kaire Vilgats (2016), Kätlin Hallik (2016), Maia Vahtramäe (2016), Kristel Aaslaid (2016), Elina Born (2016), Tanja Mihhailova-Saar (2016), Keili Sükijainen (2016), Jekaterina Novosjolova (2016), Mari Jürjens (2016), Karl Gustav Adamsoo (2016), Tõnis Niinemets (2016), Annabel Guitar (2016), Marilyn Jurman (2016), Martti Hallik (2016), Suvesangarid (2016), Silver Kaljula (2016), Indrek Ventmann (2016), Padjaklubi (2016), Liina Ariadne Pedanik (2017), Inga Lunge (2017), Ivo Linna (2017), Anni Rahula (2017), Liis Lemsalu (2017), Lenna Kuurmaa (2017), Gertu Pabbo (2017), Birgit Sarrap (2017), Helen Adamson (2017), La La Ladies (2017), Lauri Liiv (2017), Rasmus Rändvee (2017), Grete Paia (2017), Märt Avandi (2017), Perekond Meikarid (2017), Juss Haasma (2017).

Viited
------

1. ↑
2. ↑  ""Seitsmeste uhkus": ettevõtlikud neiud algatasid projekti "Maalides head"!". *TV3.ee*. 18. detsember 2017.

Välislingid
-----------

* Projekti koduleht
* Minu Unistuste Päev koduleht
* Eesti Vähihaigete Laste Vanemate Liidu koduleht
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib aadlitiitlist, Afganistani asula kohta vaata artiklit Pārūn.* |

---

**Parun** (ladina keeles *baro*) on Euroopa aadlitiitel, mis jääb feodaalses hierarhias krahvide ja rüütlite vahele. Paruni naissoost vaste on *paruness*, paruni maavaldust nimetatakse *parunkonnaks*.

Sõna *parun* tuleneb vanaprantsuse sõnast *baron*, mille aluseks on vanaülemsaksa ja ladina *(liber) baro* '(vaba) mees' või '(vaba) sõdalane'. Inglise keeles sulandus sellega vanainglise *beorn* 'aadlimees'.

Algselt kuulusid parunid väikefeodaalide hulka, kes polnud küll kuninga asevalitsejad nagu krahvid, kuid võisid olla üpriski võimsad.

Inglismaal juurutas parunitiitli William Vallutaja, tõstmaks esile mehi, kes olid talle truudust vandunud. Enne seda oli Inglismaal anglosaksi kuningriikides kuninga kaaslaste tiitliks *earl* 'krahv' ning Šotimaal *thane* 'taan'. Samas eristati juba sadakond aastat hiljem suuri ja väikesi paruneid. Suurtele parunitele saadeti eraldi kutsed kuninga nõukokku (millest ajapikku arenes Suurbritannia parlamendi ülemkoda), väikestele läkitati aga üks üldine kutse šerifite kaudu. Hiljem võis valitseja luua parunitiitleid kahel viisil: kedagi parlamenti määrates või patendikirjaga. Tänapäeval ei ole parunitiitel enam otseselt maaomandiga seotud. Suurbritannias on parunil õigus kanda krooni, millel on kuus hõbekuuli, mida nimetatakse pärliteks (ent mitte kunagi päris pärlid).

Revolutsioonieelsel Prantsusmaal võisid aadlikest maaomanikud end paruniteks tituleerida, kuid mitteaadlikud said olla ainult "parunkonna isandad" (*seigneur de la baronnie*). Parunkondi võis vabalt müüa kuni feodalismi kaotamiseni 1789. aastal. Paljud aadlikud kasutasid parunitiitlit asendustiitlina tegeliku tiitlikandja perekonnaliikmete jaoks.

Saksamaal vastas parunitiitlile vabahärra (*Freiherr*).

Eestis
------

Balti parunikroon heraldikas
Venemaal seati parunitiitel sisse alles 18. sajandil, mil ka Balti kubermangude aadlisuguvõsade esindajad said õiguse ennast paruniks tituleerida. Keiser Aleksander II ajal anti rida parunitiitleid ka neile aadlikele, kel neid varem polnud. Seetõttu kasutasid parunitiitlit sageli ka suguvõsad, kes tegelikult kandsid varem vabahärra (*Freiherr*) tiitlit.

Erinevalt vabahärratiitlist tarvitati parunitiitlit ilma partiklita *von* (mõningate eranditega).

Kuna Eesti alamaadli seas oli rohkelt just parunitiitli kandjaid, on eesti keeles levinud tava kõnelda "parunitest" ka saksa(keelse) aadli üldnimetusena.
NSV Liidu postmark 1986. aasta Hea Tahte mängude puhul
**Hea Tahte mängud** (inglise keeles **Goodwill Games**) olid rahvusvahelised spordivõistlused, mida korraldati kokku kuus korda aastatel 1986–2001. Hea Tahte mängud algatas USA suurärimees Ted Turner 1986. aastal pärast 1980. ja 1984. aasta olümpiaboikotte.

Pärast Nõukogude Liidu sõjalist sissetungi 1979. aastal Afganistani otsustasid USA ja paljud teised lääneriigid boikoteerida Moskvas korraldatud XXII olümpiamänge, mille tulemusel omakorda NSV Liit ja tema liitlasriigid keeldusid osalemast Los Angeleses peetud 1984. aasta olümpiamängudel.

Esimestel Moskvas 1986. aastal toimunud Hea Tahte mängudel osales üle 3000 sportlase 79 riigist, kus võisteldi 182 spordialal. Uued maailmarekordid tegid Sergei Bubka teivashüppes, Jackie Joyner-Kersee seitsmevõistluses ning Michael Hübner ja Erika Salumäe meeste ja naiste 200 meetri trekisõidus. Rekordid sündisid ka 1990. aasta mängudel Seattle'is: Mike Barrowman püstitas maailmarekordi 200 m rinnuliujumises ja Nadežda Rjaškina 10 km käimises.

1994. aasta Hea Tahte mängud toimusid Peterburis Venemaal pärast iseseisvumist Nõukogude Liidu lagunemise tulemusel. Venelased püstitasid viis maailmarekordit tõstmises. Need mängud olid esimene rahvusvaheline spordiüritus, kus oli esindatud rannavõrkpall. Rannavõrkpallist sai hiljem olümpiaala 1996. aasta olümpiamängudel Atlantas. Viimasteks Ted Turneri korraldatud mängudeks jäid 1998. aastal New Yorgis ja selle lähedal toimunud mängud, kus suursündmuseks oli Jackie Joyner-Kersee neljas järjestikune seitsmevõistluse võit ja USA meeskonna maailmarekord 4×400 m teatejooksus.

Ted Turner müüs mängude korraldamise õigused hiljem Time Warneri Austraalia kontorile, kes korraldas viimaseks jäänud mängud 2001. aastal.

Hea Tahte mängud
----------------

### Suvemängud

| Jrk nr | Aeg | Koht | Riik |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | 5. juuli – 20. juuli 1986 | Moskva |  NSV Liit |
| 2. | 20. juuli – 5. august 1990 | Seattle |  USA |
| 3. | 23. juuli – 7. august 1994 | Peterburi |  Venemaa |
| 4. | 19. juuli – 4. august 1998 | New York |  USA |
| 5. | 28. august – 9. september 2001 | Brisbane |  Austraalia |

### Talimängud

| Jrk nr | Aeg | Koht | Riik |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | 2000 | Lake Placid |  USA |

Välislingid
-----------

* Hea Tahte mängud
**Sõõrsuud** (*Cyclostomata*) ehk **tsüklostoomid** on polüfüleetiline rühm, mis sisaldab lõuatuid kalu – silmusid ja pihklasi.

Klassifikatsioon
----------------

Sõõrsuude süstemaatika pole selge. Traditsiooniliselt on neid käsitletud lõuatute ülemklassina. 

Sõõrsuude rühma liigitatakse järgmised klassid: 

* *Myxini* – pihklased
* *Hyperoartia*.

Kirjeldus
---------

Need on maduja haabitusega veeloomad. Nad elavad nii mereliste kui ka mageveeliste veekogude põhjas poolparasiitset elu. Pihklased on silmudest märksa parasiitsemad. Kuigi varem on sõõrsuid peetud luukalade klassi osaks, on neil kaladega võrreldes mitmeid erinevusi: 

* sõõrsuud on lõuatud;
* neil puuduvad paarilised uimed;
* neil puuduvad tõelised (luulised) hambad;
* neil puuduvad soomused;
* samuti puudub sõõrsuudel paariline ninaava ja paariline ninaõõs.

Sõõrsuude hüpotees *versus* selgroogsete hüpotees
-------------------------------------------------

Lõuatute kalade süstemaatikas pole jõutud üksmeelele. Mõnikord peetakse klassi sünonüümiks lõuatuid (*Agnatha*). Leidub ka mõningaid molekulaargeneetilistel uuringutel põhinevaid tõendusmaterjale[*viide?*], mille põhjal võib järeldada, et pihklased ja silmud on fülogeneetiliselt lähedalt seotud (nn lõugsuuste hüpotees). See hüpotees räägib aga vastu nn selgroogsete hüpoteesile, mis teoretiseerib, et silmud on lähedamalt seotud lõugsuustega (*Gnathostomata*) kui pihklastega.[*viide?*]

Anatoomia
---------

Vaata ka
--------

* Lõuatud (*Agnatha*)
* Lõugsuused
* Tümoidid

Viited
------

1. ↑  "Selgroogsete zooloogia" J. Aul, H. Ling 1969

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Cyclostomata seisuga 30.12.2013.*
Hoone Prizrenis Kosovos, kus liiga asutati
Autonoomiat sooviti nii-öelda Suur-Albaania alla koondunud neljale selgelt eristunud vilajetile: İşkodra, Yannina, Monastir ja Kosovo
**Albaania rahva õiguste kaitse liiga** (albaania keeles *Lidhja për mbrojtjen e të drejtave te kombit Shqittar*) oli Albaania poliitiline organisatsioon, mis asutati 5. jaanuaril 1877. Liiga alustas ametlikult tegevust Prizreni vanalinnas 10. juunil 1878. Linn asus tollal Osmanite riigi territooriumil Kosovo vilajetis.

Eesmärk
-------

Liiga alustas reformiprogrammi, mis koondas tähelepanu viiele olulisele punktile:

* Serbia, Montenegro ja Kreeka ekspansiivsete ambitsioonide poolt vaidlustatud maade kaitsmisele;
* autonoomse "suurprovintsi" loomisele, mis ühendaks Kosovo, Monastiri, Janina ja Scutari vilajetti;
* Albaania rahuaja sõjaväeteenistuse rajamisele;
* riiklikele koolidele loa saamisele, mis annaksid haridust ladina tähestikuga albaania keeles;
* nelja provintsi rahanduse kontrollimisele.

Liiga lõpetamine
----------------

Autonoomsuse liikumisest ajendatuna keeldus liiga lõpuks Osmanite riigi võimu tunnistamast ning otsis võimalust täielikuks eraldumiseks Kõrgist Väravast (Kostantiniyyes asunud keskvõim). Sultan seevastu, seistes silmitsi kasvava rahvusvahelise survega "lepitada" tulekindlat Albaaniat, saatis sinna oma armee (umbes 10 000 meest). See lõpetas komandör Dervish Pasha juhtimisel vägivaldselt liiga tegevuse 1881. aasta aprillis. Liiga juhid koos perekondadega kas tapeti või arreteeriti ja küüditati.

Vaata ka
--------

* Kosovo albaanlased
* Prizren

| * v
* r
Prizreni liiga liikmed |
| --- |
| 
Abdullah Dreni • Abdyl Frashëri • Ahmet Koronica • Ahmet Delia • Ali Pashë Gucia • Ali Bej Tirana • Ali Ibra • Binak Alia • Baca Kurti • Celë Shabani • Çun Mula • Ded Gjo Luli • Filip Doda • Hasan Tetova • Haxhi Shabani • Haxhi Zeka • Idriz Seferi • Iljaz Dibra • Isa Boletini • Jakup Ferri • Jashar Bej Shkupi • Kadri Bajri • Mal Dula • Mehmet Vrioni • Mehmet Pashë Dërralla • Mic Sokoli • Pashko Vasa • Riza Kryeziu • Sali Jaha • Sefë Koshajra • Smajl Martini • Sulejman Vokshi • Ymer Prizreni • Zhuj Selmani |
**Yale'i Ülikool** (inglise keeles *Yale University*) on vanuselt kolmas kõrgkool Ameerika Ühendriikides. Tegu on laiapõhjalist haridust andva eraülikooliga.

Umbes 45% Yale'i lõpetajatest omandab hariduse humanitaarteaduste või kunsti, umbes 35% sotsiaalteaduste ning 20% loodus- ja tehnikateaduste alal. Rahvusvaheliselt on laialdase tuntuse saavutanud Yale'i ülikooli õigusteaduskond. Tuntud on ka ülikooli juures tegutsev näitekunstikool, mille on lõpetanud mitmed mainekad näitlejad, lavastajad ja stsenaristid.

Ülikoolis on umbes 11 400 üliõpilast, akadeemilise personali arv on ületanud 3300 inimese piiri. Yale'i ülikooli president on alates 2013. aastast Peter Salovey. Tema eelkäija aastatel 1993–2013 oli majandusteadlane Rick Levin.

Yale'i ülikooli kirjastus annab välja selliseid mainekaid teadusajakirju nagu American Scientist, Library Gazette ja Yale Review.

Ajalugu
-------

Yale'i ülikool asutati 1701. aastal kolleegiumina (Collegiate School) Connecticuti osariigis. Uksed avati Killingworthis esimese rektori Abraham Piersoni kodus. Hiljem koliti Saybrooki ning siis Wethersfieldi, kuni 1718. aastal koliti õppeasutus New Havenisse, kus tegutseb tänini. Aastatel 1718–1887 kandis kool Yale'i kolledži nime. 1861. aastal sai Yale'ist esimene kõrgkool Ameerika Ühendriikides, mis hakkas välja andma doktorikraadi. Esimene naine sai ülikoolist teaduskraadi 1892. aastal.

Tuntud vilistlasi
-----------------

Kõik aastatel 1989–2009 valitsenud Ameerika Ühendriikide presidendid olid Yale'i ülikooli vilistlased. Varasematest USA presidentidest on Yale'i lõpetanud William Howard Taft ja Gerald Ford.

Viited
------

1. ↑  [ Endowment up by 4.5 percent. Yale Daily News, 2008. Vaadatud 29.09.2008.

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Yahya (Abdul-Aziz Jemus Junkung) Jammeh** (sündinud 25. mail 1965) on Gambia sõjaväelane ja poliitik, aastatel 1994–2017 Gambia president.

Enne riigipeaks saamist oli ta Gambia relvajõudude ülemjuhataja. Võimule sai juulis 1994 toimunud riigipöördega ning valiti presidendiks laialt kritiseeritud valimistel kaks aastat hiljem septembris 1996. 18. oktoobril 2001 toimusid riigis uued presidendivalimised, mille võitis jälle Jammeh, kogudes 53% häältest. Siiski 2001. aasta valimised kuulutati vaatlejate poolt demokraatlikeks.

Presidenti on korduvalt süüdistatud ajakirjandusvabaduse rikkumises. Riigis on jälitatud ja tapetud ajakirjanikke, kes on Jammehit kritiseerinud.

21. märtsil 2006 toimus riigis Jammehi vastu suunatud riigipööre. President oli sellel ajal visiidil Mauritaanias, kuid naasis kiiresti kodumaale ning riigipööre ebaõnnestus. Osadel riigipöörajatel õnnestus lennata Senegali, kuid paljud vangistati ning anti kohtu alla.

Jammeh valiti kolmandat korda presidendiks 22. septembril 2006. Esialgu pidid valimised toimuma oktoobris, kuid moslemite püha kuu ramadaani tõttu nihutati varasemale ajale. Jammeh sai 67,3% häältest ja kuulutati valimiste võitjaks. Tema peamine rivaal Ousainou Darboe jäi teiseks nagu ka 2001. aasta valimistel. Darboe ei tunnistanud oma kaotust ning väitis, et tegemist polnud vabade ja demokraatlike valimistega.

2006. aasta detsembri algul tegi Jammeh kolmepäevase visiidi Iraani. Ta kohtus Iraani presidendi Maḩmūd Aḩmadīnezhādiga ja usujuhi ‘Alī Khāmene'īga. Arutluse all olid kahe riigi suhted ning Aḩmadīnezhād lubas Iraani majanduslikku abi Gambiale.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Dawda Jawara** | **Gambia president**1994–2017 | Järgnev**Adama Barrow** |
**Verner Oja** (7. november 1901 Pikakannu, Pindi vald, Võrumaa – 14. aprill 1991 Toronto, Kanada) oli eesti jurist.

Ta õppis Võru Rahvahariduse Seltsi poeglaste gümnaasiumis (lõpetas aastal 1923). Osales Vabadussõjas. Õppis 1923–1927 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas ning kuulus Eesti Üliõpilaste Seltsi Põhjala ridadesse. 

1927.–1941. aastal töötas ta Põlluministeeriumi ning Kohtu- ja Siseministeeriumi sekretärina, 1941.–1944. aastal Tallinna linnavalitsuse abisekretärina. Pages 1944. aastal suure põgenemise ajal koos abikaasa, poja Tõnis Oja ja tütrega Rootsi, kust siirdus 1949. aastal Kanadasse. Töötas ametnikuna ettevõttes Canadian National Railway, kust jäi 1966. aastal pensionile.  Abiellus Laine Tobiasega. 

Verner Oja põrm on sängitatud Pindi kalmistule.

Isiklikku
---------

Verner Oja isa oli Pindi vallakirjutaja Alfred Oja ja ema Liisa Oja (neiupõlvenimega Urmann), vennad Boris Oja, Edmunt Oja, Henn Oja ja Mart Oja ning õed Tiina Oja, Susanne Teder, Senta Kõiv, Ottilie Oja ja Aive Matvere.

Viited
------

1. ↑  "Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944".
2. ↑  "EFA.232.A.70.95".
**"Rändajad"** on Sven Lõhmuse laul, mis esindas Eestit 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel 16. mail Moskvas ning sai finaalis 6. koha.

Laulu esitas Sandra Nurmsalu koos keelpilliansambliga Urban Symphony. Eurovisiooni lavaesituses osalesid lisaks ka taustalauljad Marilin Kongo ja Mirjam Mesak.

Laul võistles 2. poolfinaalis, kus jõudis 3. kohale ja pääses finaali. Finaalis saadi 6. koht.

Esitajate tumesinist tooni helkivad lavarõivad disainis Ene-Liis Semper.

"Rändajad" valiti Raadio 2 iga-aastasel "Aastahiti" auhinnagalal kodumaistest lugudest 2009. aastal teisele kohale.

Eesti Laulu konkursile pääses hiljem rahvusvahelises konkurentsis üliedukaks kujunenud "Rändajad" üksnes tänu sellele, et üks kümne sekka valitud laulust diskvalifitseeriti. Sama stsenaarium kordus ka aasta hilisema võiduloo "Siren" puhul. Mõlemad juhused on andnud alust spekulatsioonideks žürii pädevuse teemal.

Laul "Rändajad" kõlab ka Venemaa 2010. aasta filmis "Tee tagasi" ("Обратный путь").

Välislingid
-----------

* Muusikavideo etv.err.ee lehel
* Eesti laul "Rändajad" pääses Eurovisiooni finaali
* Laulu sõnad
**Yadkin** ehk **Yadkini jõgi** on jõgi USA-s Põhja-Carolina osariigi keskosas, Pee Dee jõe ülemjooks, üks Põhja-Carolina suuremaid jõgesid.

Jõe pikkus on 321 või 325 km. 

Ta saab alguse osariigi loodeosast *Blue Ridge Parkway* juurest Blue Ridge'i mägedest ning voolab edelasse.

Alates ühinemisest Uwharri jõega (Uharie jõgi) hakkab ta kandma Pee Dee jõe nime. Cheraw' lähedal, Troyst lääne pool jõuab jõgi kärestikuna Lõuna-Carolina osariiki. Pee Dee jõgi suubub Atlandi ookeani. Koos Pee Dee jõega on jõe pikkus umbes 700 km.

Jõgi on mitmes kohas vee ja elektrienergia saamiseks ning üleujutuste vältimiseks tammidega paisutatud. Tähtsamad veehoidlad on (ülemjooksust alamjooksu poole) W Kerr Scotti veehoidla, High Rocki järv ja Badini järv.

Paljud Põhja- ja Lõuna-Carolina piirkonnad saavad vee Yadkini või Pee Dee jõest. Põua ajal vaieldakse vee jaotamise üle. 

Jõgi on laialdaselt kasutusel puhkealana. Kevadel ja varasuvel püütakse kala. Sõidetakse kanuuga ja parvega. Jõgi voolab osalt läbi *Pilot Mountain State Park*'i. Seal, kus jõgi läheb üle Pee Dee jõeks, on jõe ääres *Morrow Mountain State Park* ja Uwharrie metsakaitseala. 

Jõe ülemjooksu piirkonnas rajasid Määrimaa päritolu ümberasujad Bethlehemist Pennsylvania osariigist 1753 Wachovia koloonia. Kuni Iseseisvussõjani tuli Pennsylvaniast tuhandeid koloniste, kes olid enamalt jaolt saksa ja iirišoti päritolu. 

Jõe järgi on nime saanud Yadkini maakond.

Vaata ka
--------

* Yadkini maakond
* Põhja-Carolina jõgede loend
* Lõuna-Carolina jõgede loend
Ahjus küpsetatud verivorstid

Toores verivorst
Korea verivorst
**Verivorst** on vorst, mille üks koostisosi on veri.

Eestis
------

Verivorsti peetakse seda tihti üheks olulisemaks Eesti rahvustoiduks. Traditsiooniline eesti verivorst valmistatakse seaverest, odratangust, sealihast ja maitseainetest (tüüpiliselt nn vorstirohust: majoraanist või punest) ning topitakse sea peensoolde.[*viide?*]

Tänapäeval kasutatakse Eestis tavaliselt poest ostetud verivorsti, mis kõlbavad lauale anda juba pärast pannil praadimist või ahjus küpsetamist. Tavapärased lisandid on pohlamoos ja kõrvitsasalat (marineeritud kõrvits), samuti hapukapsas. Siiski on kodune vorstitegu 2000. aastatel taas populaarsemaks muutnunud.[*viide?*]

Juba 1980. aastatel jõudsid Eesti ajaloolased järeldusele, et verivorsti valmistamise eeskuju jõudis eestlasteni 19. sajandi alguses rootslaste ja lätlaste vahendusel. Tollaste ajaloolaste arvamuse kohaselt jõudis verivorst kui toit just Eesti kaudu edasi Venemaale.[*viide?*]

Verivorsti retsept
------------------

### Valmistusained

* 2,5 l vett
* 1 l seaverd
* 1 kg odrakruupe
* keedusoola
* 500 g seapekki
* 300 g sealiha
* musta pipart
* vürtsi
* majoraani
* 300 g valget sibulat
* 2 sl võid
* 10 m seasoolt

### Valmistamine

Pese kruubid ja pane kuuma vette. Keeda nõrgal kuumusel. Kui kruubid on paisunud, lisa maitseained ja kuubikuteks lõigatud sealiha. Sega ja hauta. Hautamise ajal putru segada ei tohi, sest puder peab olema sõmer, kruubiterad peavad jääma eraldi. Valminud pudru lase veidi jahtuda, lisa siis hakitud ja võis kuumutatud sibul ning läbi sõela kurnatud veri ja kergelt pruunistatud kuubikuteks lõigatud pekk.

Täida sooled pudruga (mitte liiga täis), seo soolte otsad kinni ja keeda vähese soolaga maitsestatud vees. Kuumuta aeglaselt ja ainult keemiseni (muidu sooled lõhkevad) 10–15 minutit, olenevalt soolte jämedusest. Pärast veest väljatõstmist aseta vorstid üksteise kõrvale jahtuma. Õhku võib välja lasta, torgates vorsti auke kahvli või hambaorgiga.

Pann määri rasvaga, aseta vorstid pannile. Peale ja kõrvale pane rasvase sealiha viilud. Prae ahjus. Serveeri koos pohlakeedise või kõrvitsasalatiga.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Verivorsti retsept". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. juuli 2007. Vaadatud 16. novembril 2008.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Verivorst** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Verivorst** |

* Retsept
**Marginalism** on majandusteooria mikroökonoomikas, mis uurib tarbimist, nõudlust, pakkumist. Peaaegu samasugust majandusteooriate ja teadlaste koolkonda, rõhuasetusega Ameerika majandusteadlastele, kutsutakse USA käsitluse järgi neoklassikaliseks majandusteaduseks.

1870. aastal kerkis majandusteaduses esile marginalistlik majandusmõtte koolkond, mis valitses läänemaailma majandusharidust kuni 1930. aastani ning mis on tänapäevani oluline mikroökonoomikas. Tuntumad majandusteadlased, kes kuuluvad marginalistide esimesse generatsiooni on William Stanley Jevons Inglismaal, Carl Menger Austrias ja Léon Walras Šveitsis.

Jevons leidis teoses "Theory of Political Economy" (1871), et majandusteadus on samuti matemaatikaga seotud. Samas kasutas ta utilitarismi psühholoogilist baasi, et selgitada tarbimist heaolu maksimeerimise seisukohalt.

Walras teoses "Elements of Pure Economics" (1871) tuletas nõudluskõvera.

Menger "Grundsatze der Volkswirtschaftslehre" (1871) ei olnud nii matemaatiline kui teised. Tema selgitas inimese majandustegevuse aktiivsuse põhjusena vajaduste rahuldamist.

Teise generatsiooni marginalistid on Inglismaalt Philip Henry Wicksteed, William Smart ja Alfred Marshall, Austriast Eugen von Böhm-Bawerk ja Friedrich von Wieser, Šveitsist Vilfredo Pareto ja USAst Herbert Joseph Davenport ja Frank A. Fetter.

Marginaalanalüüs
----------------

Marginaalanalüüsi kasutamine lähtutakse majanduslike protsesside kirjeldamisel kogutulu, kogukulu ja kasumlikkuse näitajate muutumise uurimisest. Uuritakse lisanduvat tulu, kulu ja kasumlikkust. Majandusteoorias on kasutusel mõisted: piirtulu, piirkulu ja piirkasulikkus. Marginaalanalüüsi kasutamine viis ka ressursside paigutuse uurimiseni. Esimeseks rakenduseks oli nõudlusteooria, kus arendati välja piirkasulikkuse kontseptsioon.
**Proletkult** (sulandnimi venekeelsetest sõnadest *Пролетарская культура*; pikemalt *Пролетарские культурно-просветительные организации*) oli NSV Liidus aastatel 1917–1932 tegutsenud proletaarne kirjandus- ja kultuuriorganisatsioon, mis eitas klassikalist kultuuripärandit ning seadis eesmärgiks proletaarse kultuuri loomise. Selle liikmete loomingule oli iseloomulik abstraktne sümboolika. Aastatel 1917–1922 oli organisatsioonis kuni 400 000 liiget.

Ajalugu
-------

Proletkulti ajalugu ulatub aastatesse 1905–1907, mil riigipööre Venemaa keisri Nikolai II vastu ebaõnnestus, misjärel tehti esimesi plaane kunsti kasutamiseks revolutsioonilise poliitilise tegevuse inspireerimiseks.

Viited
------

1. ↑  *Eesti entsüklopeedia.* 7. köide: *NÕUK–RAH.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1994, lk 484.
2. ↑  Lynn Mally, *Culture of the Future: The Proletkult Movement in Revolutionary Russia.* Berkeley, CA: University of California Press, 1990; pg. 3.
Yaakov Litzman (2019)
**Yaakov Litzman** (heebrea keeles יעקב ליצמן; sündinud 2. septembril 1948 Saksamaal) on Iisraeli poliitik, ta kuulub erakonda Agudat Israel. Ta oli aastatel 2015–2017 ja 2019–2020 Iisraeli Tervishoiuminister. Seejärel oli ta kuni 13. septembrini 2020 Iisraeli elamuehitusminister.

Ta sündis aastal 1948 poola päritolu juutide, kes olid üle elanud holokausti, pojana Saksamaal põgenikelaagris. Kui ta oli kaheaastane, asusid ta vanemad ümber Ameerika Ühendriikidesse, kus ta kasvas üles Brooklynis Borough Parki kvartalis. 17-aastaselt jätkas ta oma õpinguid (toora alal) Iisraelis.

Tema esimene töökoht oli hassiitliku (tütarlaste)kooli Beis Yaakovi direktoriks Jeruusalemmas.

Aastal 1999 loobus ta Ameerika Ühendriikide kodakondsusest ning ta sai Iisraeli kodanikuks. Samast aastast on ta Knesseti liige.

Ta oli aastatel 2015–2017 ja 2019–2020 Iisraeli Tervishoiuminister. Seejärel oli ta kuni 13. septembrini 2020 Iisraeli elamuehitusminister. Ta astus 13. septembril 2020 protestiks Koroonapandeemia piirangute tõttu valitsusest tagasi.

Isiklikku
---------

Ta on abielus ja tal on viis last.
Jüri Talvet, üks kogumiku autoritest
"**Tartu on unenägu**" on ilukirjanduslik Tartu-aineline tekstikogumik.

Raamat ilmus 2006. aastal Eesti Kirjanduse Seltsi väljaandena. Kogumiku toimetajateks on Krista Ojasaar ja Berk Vaher ning avaldatud fotod on teinud Toomas Liivamägi ja Margit Paas.

"Tartu on unenägu" sisaldab 16 Tartuga seotud autori 38 erinevat teksti (15 proosapala ja 23 luuletust).
Proosapaladega on esindatud: Mehis Heinsaar, Lauri Sommer, Urmas Vadi, Kadri Tüür, Piret Bristol, Aare Pilv, Berk Vaher, Jüri Ehlvest, Hedda Maurer ja Andres Keil.

Luuletekstid pärinevad autoritelt: Hannes Varblane, Reet Sool, Merca, Krista Ojasaar, Igor Kotjuh ja Jüri Talvet.

Kogumiku näol on tegemist esimesega kolmest 2000. aastatel ilmunud Tartu-teemalisest tekstivalimikust. 2009. aastal avaldati proosatekste koondav teos "Tartu rahutused: valik jutte" ning 2012. aastal kogu "Mitte-Tartu" Tartu mittekohtadest jutustavatest tekstidest.

Kirjandus
---------

* *Tartu on unenägu*, Eesti Kirjanduse Selts 2006, ISBN 9985954424

Välislingid
-----------

* Jan Kaus "Tartu – iga hinna eest unenägu?" Sirp, 28. august 2006 (arvustus)
* Mart Velsker "Karlova kirjanduse põhijooned" Keel ja Kirjandus, 1/2010
Margit Viirma esinemas Rotermanni Retrol 24. aprillil 2010
**Margit Viirma** (sündinud 26. juunil 1992 Paides) on eesti kabetaja ja poplaulja. 

Ta on olnud mitmekordne Eesti noortemeister nii rahvusvahelises kui ka vene kabes[*viide?*]. Ta on ainuke naine, kes on osalenud Eesti meeste meistrivõistluste finaalturniiril rahvusvahelises kabes (2008). Ta esindab Lasnamäe Male-Kabeklubi.[*viide?*]

Muusikat on ta õppinud Tallinna Muusikakeskkoolis ja laulu hiljem WAF-koolis. WAF-koori koosseisus tegi ta kaasa ka telesaates "Laululahing". 

Lauljana sai ta tuntuks lauluga "Jõugu liider" (kaver ansambli The Shangri-Las laulust "Leader of the Pack"). 

2011. aastal saavutas ta lauljate võistlusel telesaates "Tallinn, olen kuulus" kolmanda koha ja osales tudengifilmis "Tõsikindel jänes".

2011. aastal lõpetas ta Tallinna Nõmme Gümnaasiumi ning asus õppima Tallinna Ülikooli filosoofia erialal.[*viide?*]

Isiklikku
---------

Ta on kabetaja Piret Viirma tütar.

Välislingid
-----------

* Margit Viirma Eesti Kabeliidu kodulehel
* Kaspar Käänik, Nooruke Margit Viirma tõi tagasi vanakooli rock'n'rolli, Õhtuleht, 25. mai 2009
* Mari-Leen Albers, Uus tõusev staar Margit Viirma ahvib Katy Perryt, Õhtuleht, 14. oktoober 2009
Ustjugi Prokopi kujutatuna ikoonil
Püha Prokopiuse kirik Hamburgis
**Prokopi Ustjugist** (vene keeles *Прокопий Устюжский* või *Святой Прокопий Любекский*; sündinud 1243 (?), surnud 8. juulil Veliki Ustjugis) oli Saksamaal sündinud Lübecki kaupmees, hiljem Kristuse pärast meeletu Venemaal ja õigeusu kiriku pühak. Tema mälestuspäev on 8. juulil.

Mõned allikad on ta identifitseerinud Jacob Potharstina, Lübecki kaupmehe pojana, kes oma kauplemisreisidel Novgorodi lasi end õigeusku salvida.

Pärimus
-------

Ta sai Novgorodis kaubeldes rikkaks. Pärast isa surma astus ta kloostrisse mungaks Prokopi nime all. Sealt lahkus ta mõne aasta pärast kloostriülema loal ja hakkas ringi rändama kodutuna ja vaga hulluna, liikudes põhja poole, kuni jõudis Ustjugi. Seda elu elas ta umbes 60 aastat. Pärimus kõneleb, et 1290. aastal nägi ta ette meteoriidi langemist Ustjugi lähedale, tornaadot ja suurpõlengut; ta olevat põlvitanud ettekuulutust lausuma neiu ette, kelle pojast sai hiljem Permi esimene piiskop Stefan. Sinod kanoniseeris Prokopi 1547. aastal.

Prokopi kõdunemata jäänud säilmed avastati 18. sajandil Veliki Ustjugi Jumalaema Templisse Viimise kirikust ja pandi välja tema auks ehitatud ja talle pühitsetud kirikus kahesajaks aastaks, kus need olid paljude imeliste tervenemiste allikaks.

Ikonograafia
------------

Prokopit on ikoonidel kujutatud kolme ahjuroobiga, mille ta olevat kloostrist lahkudes kaasa võtnud. Nende hoidmise viisi järgi olevat Prokopi eluajal saadud teada vilja-aastat – kui nende vars oli ülespoole, olevat saak olnud hea, kui aga allapoole, hoiatas see ikalduse eest.

Prokopit on ikoonidel kujutatud sageli koos teise Ustjugi Kristuse pärast meeletuga, Joanniga Ustjugist.

Austamine
---------

Prokopile on pühitsetud mitmed õigeusu kirikud Saksamaal. Näiteks Lübecki Püha Katariina kiriku külgkabel Strobukeskapelle, mida kasutab Lübecki õigeusu kogudus, ja Hamburg-Stellingeni Püha Prokopiuse õigeusu kirik.

Viited
------

1. ↑  Prokop von Ustjug. - Ökumenisches Heiligenlexikon
2. ↑  Prokop von Ustjug. - Ökumenisches Heiligenlexikon
"**Tartu rahutused: valik jutte**" on Tartu-aineline proosakogumik.

Raamat ilmus 2009. aastal. Kogumiku on toimetanud ja koostanud Berk Vaher ning välja andnud Petrone Print OÜ.

Raamat koondab proosapalu järgmistelt Tartus elavatelt või Tartuga mõnel teisel kombel seotud kirjanikelt: Mehis Heinsaar, Sven Vabar, Kärt Hellerma, Piret Bristol, Maimu Berg, Vahur Afanasjev, Berk Vaher, Meelis Friedenthal, Dagmar Lamp, Marta Karu, Põim Kama, Ervin Õunapuu, Jaan Kaplinski, Urmas Tilga, Leelo Tungal, Anna-Maria Penu, Epp Petrone, Kristjan Sander, Katrin Ruus, Urmas Vadi, Tiit Aleksejev.
Iga autor on raamatus esindatud ühe looga, mille tegevuspaigaks Tartu, mille tegelased tartlased või/ja mis muidu autori jaoks tartulik.

Iga loo eel seisab paarilauseline järgneva jutu autorit tutvustav lõik ning päevapilt.

"Tartu rahutused" on järjekorras teine eri autorite kirjatükke koondav Tartu-teemaline tekstikogu, mis avaldatud 2000. aastatel. Varem on ilmunud Berk Vaheri ja Krista Ojasaare toimetatud proosapalu ja luuletusi koondav teos "Tartu on unenägu" ning 2012. aastal anti Sven Vabari koostamisel ja toimetamisel välja jutukogumik "Mitte-Tartu".

Välislingid
-----------

* Karl Martin Sinijärv "21 autoriga Tallinnast Euroopasse" Looming, 12/2010 (arvustus)
**Jaanus Torrim** (sündinud 8. detsembril 1975 Saaremaal) on EELK vaimulik, eesti helilooja ja organist. 

Ta andis oma esimese soolokontserdi 16-aastaselt Tallinna Kaarli kirikus.

1995. aastal lõpetas ta Georg Otsa nimelise Muusikakooli koorijuht-organist-muusikapedagoogi diplomiga. Teda on õpetanud Kadri Ploompuu, Piret Aidulo, Rolf Uusväli, Andres Uibo, Lembit Veevo, Ines Maidre ja Eino Tamberg.

1999. aasta novembrist on Torrim Pärnu Eliisabeti kiriku organist. Aastal 2000 kutsus ta ellu Pärnu Eliisabeti Kiriku Orelifondi selle kiriku oreli renoveerimiseks. Alates 2013. aasta 10. novembrist EELK Pärnu Eliisabeti koguduse diakon. 

1. augustist 2016 kuni 6. detsembrini 2021 oli ta Ruhnu Püha Magdaleena koguduse diakon. 

Tema loomingus on valdavad žanrid sümfooniline ja orelimuusika. Väljaspool Eestit on Torrim andnud kontserte Venemaal, Soomes, Rootsis ja Saksamaal.

Liikmesus
---------

* Isamaaliidu liige 1999–2006.
* Eesti Orelisõprade Ühingu liige ja juhatuse esimees.

Tunnustus
---------

* 2001 – Pärnu Linna Parima Teo konkursi III koht
* 2002 – Valgetähe teenetemärgi medal
* 2017 – Pärnu teenetemärk (pühendunud ja aktiivse tegevuse eest Eesti muusikakultuuri edendamisel loojana ja kontsertide ning festivalide korraldajana)

Välislingid
-----------

* Temast inglise, saksa ja prantsuse keeles
**Kaspar Nurk** (sündinud 22. aprillil 1974 Põltsamaal) on eesti bioloog, ökotehnoloog.

Elulugu
-------

1992. aastal lõpetas ta Põltsamaa Keskkooli, 1997 Tartu Ülikooli bioloogiaosakonna, oli 2000–2002 Tartu Ülikooli magistri- ja 2002–2005 doktoriõppes. Kaitses 2002 magistritöö ökotehnoloogia vallas "*Microbial nitrogen transformations in the horizontal subsurface-flow treatment wetland in Kodijärve, Estonia*" ja 2005. doktoritöö keskkonnatehnoloogia vallas "*Relationships between microbial characteristics and environmental conditions in a subsurface-flow constructed wetland for wastewater treatment"*.

Aastatel 2005–2007 töötas ta Tartu Ülikooli tehnoloogiainstituudi spetsialistina, 2006–2009 geograafiainstituudi erakorralise teadurina ja alates 2009. aastast töötab TÜ geograafia osakonnas keskkonnatehnoloogia teadurina.

Teadustöö
---------

Kaspar Nurga uurimisvaldkonnad on ökotehnoloogiline reoveepuhastus – heitveepuhastus-märgalad ja veekogu-äärsed puhverkooslused, vee kvaliteedi seosed ökosüsteemi aineringe ja mikrobioloogiliste näitajatega, puhastusprotsesside optimeerimine ja heitveepuhastus-tehismärgalade tehnoloogia arendamine. Osalenud kombineeritud tehismärgalasüsteemide rakenduslikes uuringutes TÜ geograafia instituudis ja TÜ tehnoloogiainstituudis. 10 teadustrükist.

Teoseid
-------

* *Nitrogen and phosphorus budgets in a horizontal subsurface flow wetland (kaasautor). // Constructed and Riverine Wetlands for Optimal Control of Wastewater at Catchment Scale. Tartu, (2003)*
* *Nitrogen and phosphorus budgets in a subsurface flow wastewater treatment wetland (kaasautor). // Water Resources Management II. Boston, 2003*
* *Gaseous fluxes from subsurface flow constructed wetlands for wastewater treatment (kaasautor). // Journal of Environmental Science and Health. A – Toxic/Hazardous Substances & Environmental Engineering 40 (2005) 6–7*
* *Variation of microbiological parameters within planted soil filter for domestic wastewater treatment (kaasautor). // Journal of Environmental Science and Health. A – Toxic/Hazardous Substances & Environmental Engineering 40 (2005) 7*

Isiklikku
---------

Kaspar Nurga vend on keemik Gunnar Nurk.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 24

Kirjandus
---------

* Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Välislingid
-----------

* Kaspar Nurk Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Kaspar Treier** (sündinud 19. septembril 1999 Tartus) on Eesti korvpallur, kes mängib Itaalia meistriliiga (LBA SerieA) klubis Dinamo Sassari, ta mängib suure ääre positsioonil. Treier mängib ka Eesti meeste korvpallikoondises.

Treier on 204 cm pikk ja kaalub 105 kg.

Karjäär
-------

Treier alustas mängimist Erkmaa korvpallikoolis ja liitus 15-aastaselt PMS Torino korvpallimeeskonnaga. 

2017. aastal sõlmis ta lepingu Itaalia esiliigas mängiva Poderosa Montegranaroga. 2019. aasta juulis sõlmis Treier lepingu teise Itaalia esiliiga klubiga Basket Ravenna.

3. juulil 2020 sõlmis Kaspar Treier kolmeaastase lepingu Itaalia meistriliiga tiimiga Dinamo Sassari, kes mängib ka FIBA Meistrite liigas.

Kaspar Treier on mänginud Eesti U16 koondises ja U18 koondises.

Viited
------

1. ↑  Eesti Rahvusringhääling (12.08.2014). "Eesti noorkorvpallur sõlmis lepingu Itaalia klubiga".
2. ↑  Eesti Rahvusringhääling (16.07.2019). "Kaspar Treier jätkab Itaalia esiliigas eestlastele juba tuttavas klubis".
3. ↑  "Itaalia tippklubi peatreener kinnitas Kaspar Treieri palkamist: loodan, et temast saab uus Kangur". *Delfi Sport*. 11.06.2020.

Välislingid
-----------

* Kaspar Treier basket.ee
**Prokop Murra** (24. november 1921 Tirana – 9. september 2005 Tirana) oli Albaania kommunistlik riigitegelane.

Prokop Murra õppis gümnaasiumi lõpetamise järel majandust. 

Albaania Kommunistlikku Parteisse astus ta 1943. aastal. Teise maailmasõja ajal osales ta partisanivõitluses. Sõja järel oli ta parteitööl tööstuses. 1956. aastal sai ta Albaania Tööpartei Keskkomitee liikmeks. 1962–1966 ja 1978–1991 oli ta Albaania Rahvakogu liige. 1970. aastatel oli ta Albaania Tööpartei Shkodëri allorganisatsiooni esimene sekretär. 1976. aasta novembrist kuni 1980. aasta aprillini oli ta Albaania Tööpartei Keskkomitee sekretariaadi liige. 1980–1981 oli ta tööstuse ja kaevanduste minister ja lisaks ka Albaania Plaanikomitee asejuhataja. 1981. aasta novembris valiti ta Albaania Tööpartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaadiks ja 1986. aastal liikmeks.

Alates 14. oktoobrist 1982 kuni 9. juulini 1990 oli Prokop Murra Albaania kaitseminister.

1993. aastal oli ta koos üheksa endise kõrge võimukandjaga kohtu all süüdustatuna võimu kuritarvitamises. Kohus määras Prokop Murrale viieaastase vabaduskaotuse. 1996. aastal alustati tema vastu uut kohtuprotsessi. Inimsusvastaste kuritegude eest määrati talle 20-aastane vanglakaristus. 1997. aastal vabastati ta amnestiaga vanglast.

Viited
------

1. ↑  Albania. Ministries, etc. rulers.org
**Kasimir II** (poola: *Kazimierz II pomorski*) (u. 1180 – 1219) oli Pommeri-Demmini hertsog 1187. aastast kuni oma surmani.

Kasimir II oli Bogislaw I ja Poola hertsogi Mieszko III Stary tütre Anastazja poeg. Pärast isa surma 1187. aastal sai Kasimir Pommeri-Demmini kui oma osa Pommeri hertsogkonnast, pärast seda, kui tema vanem vend Bogislaw II sai teise osa hertsogkonnast Pommeri-Stettini ja tema teine vanem vend Wartislaw II, kes pidi esimesena saama Pommeri-Demmini nende onult Kasimir I-lt, oli 1184. aastal surnud.

Kuna Kasimir oli 1187. aastal veel alaealine, valitses 1194. aastani tema asemel tema ema Anastazja, samuti valitses aastani 1189 *Swantiboriidist* Wartislaw Swantiboricz, kes oli Szczecini kastellaan, ning seejärel Rügeni vürst Jaromar I. Vaatamata sellele, et tema eelkäijad ühinesid 1181. aastal Saksa-Rooma riiki, pidid Kasimir ja Bogislaw II järele andma Taani survele Pommeris. Taani oli juba allutanud Rügeni vürstkonna ning Bogislaw ja Kasimir said lõpuks Knud VI vasallideks.

Taanlased mõjutasid Kasimiri valitsemist mitte ainult vasalli ja liitlase Jaromari määramisega tema seaduslikuks eestkostjaks, vaid ka Pommeri-Demmini põhjapiiri määramisega, mille üle Pommeri ja Rügen vaidlesid, kus Rügen nõudis piiriks Peene jõge ja Pommeri nõudis Rycki jõge kaugemal põhjas. Knudi otsus, mille Anastazja pidi aktsepteerima, soosis Rügeni nõudmisi, ainult Peene-äärsed *terrae* Wolgast, Lassan ja Ziethen läksid Pommeri kontrolli alla, kusjuures suurem osa vaidlusalusest maast, sealhulgas *terrae* Lositz (Loitz) ja Wostrose (Wusterhusen), jäid Rügenile.

1198. ja 1199. aastal okupeeris Brandenburgi markkrahv Otto II Brandenburgi ja Taani vahelise sõja käigus Pommeri-Demmini, nihutades Kasimiri valduse põhja poole Rycki jõe lähedale. Kui Valdemar II 1202. aastal Pommeri tagasi vallutas, pidid Kasimir ja Bogislaw II taas leppima Taani ülemvõimuga ja asusid toetama Taanit selle sõjas Brandenburgiga. 1216. aastal lahendati Rügeni ja Pommeri vaheline piir uuesti, lükates selle tagasi peaaegu sinna, kus see oli enne Brandenburgi okupatsiooni. Kui Rügen oli 1199. aastal Rycki jõe lõunakaldale Hilda (nüüd Greifswaldi Eldena ringkonna osa) kloostri asutanud ja andnud sellele tohutud alad vaidlusalusest piirkonnast, kinnitasid Kasimir ja Bogislaw 1218. aastal neid ande, osutades, et need maad olid õieti nende omad olnud.

Kasimir abiellus 1210. aastal Taani Ingardisega (suri u. 1236). Nad said poja Wartislaw III ja tütre Elisabethi.

Vaata ka
--------

* Pommeri hertsogkonnad ja hertsogid
* Pommeri ajalugu
* Pommeri hertsogkond
* Pommeri dünastia

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Wartislaw II** | **Pommeri-Demmini hertsog**1187–1219 | Järgnev**Wartislaw III** |
**Kabala kihistu** (inglise keeles *Kabala Formation*) on ordoviitsiumi ladestu Pirgu lademe kihistu. Seda hakkas esimesena eristama Dimitri Kaljo aastal 1984. Kihistu stratotüüp on määratlemata.

Eestis eristatakse kihistut Põhja- ja Loode-Eestis.

Kihistu ülemine piir on ebaselge ja pole täiesti kindel, et see kohati Porkuni lademesse ei kuulu. Seda määratleb *Belonechitina gamachiana* esinemine, kuid osades proovides esineb sellega koos Porkuni ladet määratlev *Spinachitina taugourdeaui*. Kihistu koosneb valdavalt tumehallist merglist või rohekashallist sõlmjast lubjakivist. Kabala kihistu vastab ligikaudselt Äiamaa kihistule.

Viited
------

1. ↑  Kihistust Eesti Stratigraafia Komisjoni andmebaasis (vaadatud 07.04.2018)
2. ↑  Kabala kihistu Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 03.08.2019)
3. ↑  Linda Hints, Asta Oraspõld, Jaak Nõlvak. *The Pirgu Regional Stage (Upper Ordovician) in the East baltic: lithostratigraphy, biozonation and correlation,* Proceedings of the Estonian Academy of Sciences, Geology, 2005

Välislingid
-----------

* Kabala kihistu Eesti geokogude infosüsteemis
* Eesti Stratigraafia Komisjoni andmebaasis
**Paolo Bettini** (sündinud 1. aprillil 1974 Itaalias Cecinas) on itaalia jalgrattasportlane. Ta võitis 2004. aasta suveolümpiamängudel meeste grupisõidu. 

Teda peetakse üheks oma põlvkonna paremaks ühepäevasõitjaks. 

Tema hüüdnimi on **il grillo** 'rohutirts', sest ta teeb suurest grupist ootamatuid spurte. 

Amatöörjalgratturina sai ta väärtuslikke nõuandeid Gianni Bugnolt, keda ta tänini imetleb. 

Alates 1997. aastast on ta elukutseline sportlane. Algul oli ta abiliseks Michele Bartolile, oma itaallasest meeskonnakaaslasele Mapeis. Aastal 2000 võitis ta raske ühepäevasõidu Ardennides (Liège-Bastogne-Liège; ta kordas seda võitu 2002. aastal) ning on sest ajast oma meeskonna kapten. Järgnenud aastatel oli ta rasketel ühepäevasõitudel peaaegu võitmatu, sest oma äärmise plahvatuslikkuse tõttu pani ta end maksma nii tõusudel kui ka väikeste gruppide sprintidel. 

Bettini, aprill 2007
2000. aasta suveolümpiamängudel sai ta 9. koha ja 2001. aasta maailmameistrivõistlustel Lissabonis võitis hõbemedali. 

2002 ja 2003 võitis ta maailma karika. 2003 võitis ta kokku kolm maailma karikasarja etappi ("Tour Méditerranée", "Hew Cyclassics Hamburg" ja "Clásica San Sebastián"), samuti Milano–Sanremo.

Tour de France'il võitis ta 2000. aastal 9. etapi.

2001. aastal võitis ta maailmakarikasarja etapi "Meisterschaft Zürich".

Ta võistleb Belgia meeskonnas Quick Step-Davitamon ning tema treenerid on Patrick Lefevre ja Serge Parsani.

Isiklikku
---------

Temast kümme aastat vanem vend Sauro Bettini oli samuti jalgrattasportlane (hukkus 2006. aastal autoõnnetuses). 

Tema abikaasa on Monica ja neil on tütar Veronica, kes sündis mõni päev pärast isa võistlemist 2000. aasta olümpiamängudel.

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht inglise ja itaalia keeles
* Fännide koduleht itaalia keeles