recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Igor Jevgenjevitš Malašenko** (vene keeles Игорь Евгеньевич Малашенко; 2. oktoober 1954 Moskva – 25. veebruar 2019 San Roque, Cádizi provints, Hispaania) oli vene telejuht, teleajakirjanik ja poliitkonsultant, telekanali NTV rajajaid.

Ta oli kindralleitnant Jevgeni Malašenko (1924–2017) poeg. 1976. aastal lõpetas ta Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli filosoofiateaduskonna ja 1980. aastal samas aspirantuuri. Kaitses filosoofiakandidaadi väitekirja "Dante Alighieri sotsiaalfilosoofia". Töötas aastatel 1980–1989 NSV Liidu Teaduste Akadeemia USA ja Kanada Instituudis. 1991. aasta aprillist detsembrini oli ta NSV Liidu presidendi Mihhail Gorbatšovi aparaadi konsultant. Seejärel töötas Venemaa riikliku teleraadiokomitee Ostankino juhtkonnas. Aastatel 1993–1997 oli üleriigilise meediakontserni NTV president ja peadirektor.

2000. aastate alguses siirdus Malašenko Ameerika Ühendriikidesse, kus töötas muu hulgas venekeelse rahvusvahelise telekanali RTVI peadirektorina. 2012. aastal naasis Venemaale.

Venemaa presidendivalimised
---------------------------

Malašenko võttis osa 1996. aasta Venemaa presidendivalimistel Boriss Jeltsini valimiskampaaniast; tema vastutada olid suhted meediaga. 2017. aasta oktoobris asus Malašenko juhtima Ksenija Sobtšaki valimisstaapi 2018. aasta Venemaa presidendivalimistel (valimised toimusid 2018. aasta märtsis; Sobtšak jäi saadud valijahäälte alusel kaheksa kandidaadi seas neljandaks).

Viited
------

1. ↑  Intervjuu. kommersant.ru, 25. november 1999
2. ↑  Глава штаба Собчак рассказал о сомнении в ее стратегии на выборах. rbc.ru, 24. oktoober 2017

Välislingid
-----------

* Intervjuu Ehho Moskvõ stuudios. YouTube, 20. november 2017 (vene keeles)
Dzianis Procharaŭ (2022)
**Dzjaniss Prohharav** (valgevene keeles Дзяніс Прохараў; vene keeles Денис Прохоров *Deniss Prohhorov*; sündinud 1995 Valgevenes) on valgevene poliitiline aktivist ja sõjalise rühmituse juht. Sõjaväeline varjunimi **Kit**.

Pärast Vene-Ukraina sõja algust ja Krimmi okupeerimist sõitis 2014. aasta lõpul 18-aastane Procharaŭ Ukrainasse, kus tast sai rügemendi Azov võitleja. 2015. aastal osales ta lahingus Marjinka (Donetski oblastis) juures taktikalise rühmituse Bilarus koosseisus.

Juulis 2019 sai ta Ukraina kodakondsuse.

Pärast 2022. aastal alanud Venemaa täieulatusliku sissetungi algust Ukrainasse jätkas Prohharav sõdimist. Ta osales Kiievi lahingus. 3. märtsil 2022 sai ta Butša juures killuhaava.

Märtsis 2022 loodi Ukraina relvajõudude koosseisus Kastuś Kalinoŭski pataljon, mis mais kujundati ümber Kastuss Kalinovski polguks. Võitlejad valisid Prohharavi polgukomandöriks.

Viited
------

1. ↑  «Возможно, нам не придется ехать в Беларусь на танках. Может, все решится само собой». news.zerkalo.io, 15. juuni 2022

Välislingid
-----------

* Денис "Кит" Прохоров: "Якщо не буде України, вільної Білорусі теж не буде!". YouTube, 19. oktoober 2022
* Зварот Палка Каліноўскага да беларусаў. YouTube, 24. juuni 2023 (Kalinoŭski polgu pöördumine valgevenelaste poole päeval kui Venemaal algas Wagneri mäss)
Esimene aukodanik Jean Monnet
Teine aukodanik Helmut Kohl aastal 1997
**Euroopa aukodanik** on Euroopa riigi- või valitsusjuhtide poolt välja antav aunimetus. 

See antakse tähelepanuväärse töö eest Euroopa koostöö edendamisel. Aukodaniku nimetust on seni välja antud vaid kolmel korral.

Esimene aukodanik Jean Monnet
-----------------------------

Prantsuse poliitikule ja diplomaadile Jean Monnet'le anti aukodaniku nimetus 2. aprillil 1976 – 1. kuni 2. aprillini toimunud Euroopa Nõukogu kohtumisel Luksemburgis. Oma resolutsioonis nimetas Euroopa Nõukogu Jean Monnet'd ühena neist vähestest, kelle julgusele ning nägemusele võlgnetakse tänu Euroopa ühtsuse eest. Nende seast oli just tema see, kes mängis mitmes olulises punktis juhtivat rolli (nt Schumani deklaratsiooni loomise juures).

Teine aukodanik Helmut Kohl
---------------------------

Saksa poliitik ja riigimees Helmut Kohl sai nimetuse nõukogu 1998. aasta 11. detsembri kohtumisel Viinis. Nõukogu otsus toob Kohli elutöödena ära Saksamaa taasühendamise ning Euroopa ühinemise kindlustamise, mis kulmineerus majandus- ja rahandusliiduga. Mainitud saavutuste eest otsustasid Euroopa Liidu riigi- ja valitsusjuhid ning Euroopa Komisjoni president anda talle Euroopa aukodaniku nimetuse.

Kolmas aukodanik Jacques Delors
-------------------------------

Prantsuse poliitik ja majandusteadlane Jacques Delors pälvis aukodaniku nimetuse 25. juunil 2015.

Viited
------

1. ↑  Jean Monnet. Uniting People.
2. ↑  Vienna European Council, 11 and 12 December 1998, Presidency Conclusions. Vaadatud 11.02.2010}}
3. ↑
**Eda** on naisenimi. 

Nimi on kasutusel mitme rahvas juures ja on erinevat algupära. Eestis ja Skandinaavias on seda peetud teisendiks nimest Hedda, mis on lühem vorm nimest Hedvig.

2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Eda 1036 naisel. Eda oli populaarsuselt 184. naisenimi.
1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Eda 1096 naisel. Eda on Eestis populaarsuselt 171. naisenimi. Kõige populaarsem oli eesnimi Eda vanuserühmas 55–59, kus neid on 10 000 elaniku kohta 20,32 ning Jõgeva maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 18,27. Eda oli keskmiselt 57 aasta vanune (mediaanvanus on 57). 

Nime Eda nimepäev on 15. oktoober.[*viide?*]

Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Eda 14 inimesel.

Nime kandjaid
-------------

* Eda Ahi, eesti kirjanik
* Eda Heinla, eesti psühholoog ja kasvatusteadlane
* Eda Kalmre, eesti folklorist
* Eda Liin, eesti kunstiteadlane
* Eda Peäske, eesti harfimängija
* Eda Post, eesti ajakirjanik
* Eda Reinot, eesti keemik
* Eda-Ines Etti, eesti laulja

Viited
------

1. ↑  Edgar Rajandi, "Raamat nimedest". Tammerraamat 2011, lk 45.
2. ↑
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2020. Vaadatud 15. oktoobril 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑  Personvārdu datu bāze
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib rändrahnust Harjumaal; Põlva kihelkonna Varbuse küla kivist vaata artiklit Varbuse Ukukivi; Neeruti kivi kohta vaata artiklit Neeruti Ukukivi; ohvrikivi kohta vaata Ukukivi (ohvrikivi).*  |

---

**Ukukivi** (ka: *Lossikivi, Neitsikivi, Lindakivi, Ruila Lossikivi, Ruila Ukukivi, Kalevipoja Põllekivi*) on rabakivist hiidrahn Harju maakonna Saue valla ja Hageri kihelkonna Muusika külas.

Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 12,6 m, laius 10,0 m; kõrgus 5,7 m, ümbermõõt maapinnal 35,1 m, maksimaalne ümbermõõt 35,2 m, maapealse osa maht on 236 m3. Rahnu kolm külge on peaaegu vertikaalsed (82–85°), põhjakülg aga tipust kuni peaaegu maapinnani kallak. Rahn on osalt maa sees. Kallaku külje ülaosas harja lähedal on kivisse raiutud ohvrilohk läbimõõduga 40 cm ja sügavusega 15 cm. Kui see vihmaga vett täis saab, voolab sealt ojake mööda kivi külge alla. Oja vooluteele on tekkinud nõgu. Rahnu külgedel nähtub mitmes kohas pragusid. Idakülje ülaserval on väike astang, kuhu on raiutud mõned astmed, et saada kergemini kivi otsa.

Ukukivi on ohvrikivina olnud väga laialt tuntud. Kivi peal olevat suurt lohku on suulises pärimuses peetud vanatondi pajaasemeks, kes olevat kivil lambaid keetnud. Kivi otsas olevat eestlased hukanud sõja ajal surmamõistetud vaenlasi.

Kohamuistendi järgi oli esimest korda linnaminejatel kombeks õnne saamiseks selle kivi otsas ennast kolm korda ringi pöörata:

*Selle kiviga on seotud ebausk, mille järgi kõik esmakordselt linnaminejad peavad hobuse teele seisma jätma ja minema kivi otsa ja pöörama ennast kolm korda ümber, et linnas hästi läheks.* (ERA II 225, 193 (25) < Rapla khk, Kuusiku mõis – Rudolf Silmann < Jüri Baumann, 73 a (1939).

Rahn on alates 1937. aastast üksikobjektina looduskaitse all.

Vaata ka
--------

* Eesti hiidrahnude loend

Viited
------

1. ↑   "Ukukivi" Maaameti Kaardiserveri kaardil
2. 1 2 3  "Ukukivi". *EELIS Infoleht*. Vaadatud 27.12.2022.
3. ↑  EKRK I 16, 166 (5) < Hageri khk, Kernu v, Ruila k – A. Rõõm, L. Hainsalu (1957). Teade avaldatud raamatus: Pühad kivid Eestimaal. Koostanud Mall Hiiemäe. Tallinn: Tammerraamat, Eesti Kirjandusmuuseum, Eesti Rahvaluule Arhiiv 2011, lk 38.
4. ↑  Pühad kivid Eestimaal. Koostanud Mall Hiiemäe. Tallinn: Tammerraamat, Eesti Kirjandusmuuseum, Eesti Rahvaluule Arhiiv 2011, lk 37.
5. ↑  "Ukukivi". *Keskkonnaportaal*. Vaadatud 28.12.2022.

Välislingid
-----------

* Ukukivi ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis
* Ukukivi keskkonnaportaalis
* Ukukivi kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
**CoinMetro** on tokeniseeritud börs, mille peakorter asub Tallinnas, Eestis. Ettevõte loodi reguleeritud Forexi maakleri FXPIG-i meeskonna poolt.

Ajalugu
-------

CoinMetro börsi asutas 2017. aasta novembris Kevin Murcko, tegevjuht ja asutaja, Euroopa krüpto Assotsiatsiooni asutajaliige ja FXPIG-i tegevjuht.

2018. aastal andis Eesti CoinMetrole litsentsi e-rahakottide ja vahetusteenuste kasutamiseks.

2020. aastal kasvas CoinMetro kasvumäär 620%.

2021. aastal tõstis CoinMetro 2,5 miljonit eurot tokeniseeritud võlakirjade kujul.

Asukoht
-------

Alates 2018.aastast on CoinMetro peakorter Tallinnas, Eestis. Teine kontor asub Mehhikos. CoinMetro kontor asub ajaloolises hoones nimega Fahle maja (*Fahle House*), endine tselluloosi-ja paberivabrik.

Reguleerimine
-------------

CoinMetro on reguleeritav FinTech tööstusega. Eestis asuv CoinMetro on saanud Eesti Finantsluureüksuselt litsentsi digitaalse valuutateenuse osutamiseks. Litsents võimaldab CoinMetrol pakkuda virtuaalset valuutavahetusteenust fiat valuuta jaoks, virtuaalset valuutavahetust virtuaalse valuuta jaoks, samuti virtuaalse valuuta rahakoti teenuseid.

Toode
-----

CoinMetro on ökosüsteem, mis sisaldab fiat-krüptoraha, peamist platvormi, vahetusplatvormi, marginaaliga kauplemise platvormi, koopiaga kauplemise platvormi ja digitaalset väärtpaberiturgu. Muud seotud tooted hõlmavad partnerlusprogrammi ja ettevõtte pakutavaid kihlvedude võimalusi.

Ökosüsteemi toetab CoinMetro enda teenusmärk XCM, mis on seotud kõigi ettevõtte toodete ja teenustega. Mootori tuum on paigutatud ojs-i ja Redis-i abil.

### Platvorm

Platvorm võimaldab ettevõtetel või organisatsioonidel käivitada ICO, kasutades automatiseeritud protsessi, mille käigus luuakse nutilepingud.

Auhinnad
--------

CoinMetro sai suurepärase hinnangu Trustpilotile, digitaalsele platvormile, mis võimaldab klientidel kirjutada kommentaare ja leida õigeid ettevõtteid.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
11. ↑
12. ↑
13. ↑
Birminghami Kuningliku Balleti logo
 Birminghami Kuninglik Ballett esinemas 2011. aastal Tōkyōs balletilavastusega "E=mc2"
**Birminghami Kuninglik Ballett** (inglise keeles *Birmingham Royal Ballet*; lühend **BRB**) on Inglismaal Birminghamis tegutsev balletikollektiiv. BRB viljeleb klassikalist ja nüüdisballetti.

Birminghami Kuninglik Ballett on Royal Ballet', Inglise Rahvusballeti, Northern Ballet' ja Scottish Ballet' kõrval üks viiest suuremast Suurbritannia balletikollektiivist.

Ajalugu
-------

Birminghami Kuningliku Balleti asutajaks peetakse Ninette de Valois'd. Balletiteater asutati Londonis 1946. aastal kui **Sadler's Wellsi Theatre Ballet**. 1956. aastal sai balletikollektiiv kuningliku hartaga (*Royal Charter*) kuninglikuks balletiteatriks. 1990. aastal koliti Birminghami, kus jätkati tegevust *Birminghami Kuningliku Balleti* nime all.

Birminghami Kuningliku Balletis töötanud eesti balletitantsijaid
----------------------------------------------------------------

* Toomas Edur
* Age Oks
* Tiit Helimets
* Linnar Looris

Vaata ka
--------

* Kuninglik Balletikool
* Kuninglik Ballett

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Birminghami Kuninglik Ballett** |

* Koduleht
Aruküla hiidrahn
Aruküla hiidrahn suvel, 2013
Aruküla hiidrahn, mai 2021
**Aruküla hiidrahn** ehk **Hellama kivi** (ka **Hellema kivi/rahn**) on rabakivist hiidrahn Harju maakonnas Raasiku vallas Aruküla alevikus ning on üks Eesti suurimatest rändrahnudest. Mahult on see kuues maapealne hiidrahn Eestis (360 m³).

Rändrahnu pikkus on 14,2 m, laius 8,4 m, kõrgus 6,2 m ja ümbermõõt 34,4 m.

Rahn asub võsasel platsil aleviku lõunaosas, vähem kui 100 meetri kaugusel Tallinna maanteest ja Sügise tänavast.

Rahvajutu järgi kavatsenud kunagi Aruküla môisnik lasta kivi seest tühjaks teha, et sinna tuba teha, kuhu oleks mônus sisse astuda. Et töö eest küsitud kôrget hinda (ühtedel andmetel 4000, teistel andmetel 10 000 rubla), loobunud môisnik oma kavatsusest.

Rahn on alates 1959. aastast üksikobjektina looduskaitse all.

Vaata ka
--------

* Eesti hiidrahnude loend

Viited
------

1. 1 2  Pirrus, Enn (2009). *Eestimaa suured kivid*. Tallinn: Teaduste Akadeemia kirjastus.
2. ↑  "Aruküla hiidrahn". *EELIS Infoleht*. Vaadatud 26.12.2022.
3. ↑  "Aruküla hiidrahn". *Keskkonnaportaal*. Vaadatud 28.12.2022.

Välislingid
-----------

* Aruküla hiidrahn ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis
* Aruküla hiidrahn keskkonnaportaalis
**Oksana Markarova** (ukraina Оксана Сергіївна Маркарова; sündinud 28. oktoobril 1976 Rivnes) on Ukraina poliitik ja riigiametnik.

Haridus
-------

Ta on omandanud magistrikraadi ökoloogia alal Kiievi Mogila Akadeemias ning magistrikraadi rahvusvahelise rahanduse ja kaubanduse erialal Indiana Ülikoolis.

Töökäik
-------

Kuni 2015. aastani töötas ta erasektoris. 2015. aastast kuni 2016. aasta aprillini töötas ta Ukraina rahandusministri asetäitjana. Alates 29. aprillist 2016 oli ta Ukraina rahandusministri esimene asetäitja. Alates 8. juunist 2018 oli ta Ukraina rahandusministri kohusetäitja ja alates 22. novembrist 2018 kuni 4. märtsini 2020 Ukraina rahandusminister.

Viited
------

1. ↑  Markarova Oksana Government Portal
2. ↑  Ukraine. Ministries, etc. rulers.org

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Volodõmõr Jeltšenko** | **Ukraina suursaadik Ameerika Ühendriikides**2021- | Järgnev' |

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Oleksandr Danõljuk** | **Ukraina rahandusminister**2018-2020 | Järgnev**Igor Umanskõi** |
**Raivo Vokk** (13. oktoober 1949 Viira küla, Muhu vald – 25. november 2023) oli eesti keemiateadlane.

Haridus
-------

Lõpetas Orissaare Keskkooli 1966; A. A. Ždanovi nim. Leningradi Riikliku Ülikooli biokeemia/ füsioloogia eriala 1971; Moskva Patendiinstituudi patentoloogia eriala 1984; Moskva Riiklik Ülikool, kraaditaotleja 1982–1984.

Bioloogiateaduste kandidaat mikrobioloogia erialal (*Dejstvie ozona na fosfolipidnyj sostav mikroorganizmov*. Osooni toimest mikroorganismide fosfolipiidsele koostisele, juhendaja Natalja Suhhareva), Moskva Riiklik Ülikool 1984.

Töökäik
-------

Eesti NSV TA Zooloogia ja Botaanika/ Eksperimentaalbioloogia Instituudi protozooloogia osakonna insener 1973, nooremteadur 1973–1979, teadussekretär 1979–1981; SKTB Desintegraator projekti peakonstruktor 1981–1985;
TTÜs 1985–…: TU sektori (orgaanilise ja biokeemia kateedri juures) vanemteadur 1985; orgaanilise ja biokeemia kateedri tunnitasuline õppejõud 1985; insener-ensümoloogia uurimisgrupi vanemteadur 1985–1987; biotehnoloogia probleemlabori vanemteadur 1987, sektorijuhataja 1987–1989; toiduainekeemia ja -tehnoloogia kateedri vanemõpetaja 1989–1991; dotsent 1991–1992; toiduainete instituudi direktor ja toiduaineõpetuse aseprofessor 1992–1997; toiduteaduse õppetooli juhataja ja professor 1997–2015; toiduainete instituudi direktor 2002–2014; emeriitprofessor 2015. ,

Teadustöö
---------

Bio- ja toiduainete tehnoloogia, sh tsükliliste oligosahhariidide biotehnoloogia ja looduslike aromatisaatorite antimikroobsed ja antioksüdatiivsed omadused.
Teadustöid ka eesti toitumistavade kohta. Töötanud välja biotesti kasutamise metoodika (kasutusel pärmistatud vadaku tootmise kontrolli meetodina) 1985.
Avaldanud üle 80 teaduspublikatsiooni, 2 patentse leiutise autor. Tema juhendamisel on kaitstud 15 magistri- ja 3 doktoritööd. ,

Liikmesus
---------

* Tervisliku Koolitoidu programmi juht 1995 –1999
* Eesti Toiduliidu juhatuse liige a-st 1996
* Eesti Toitumisteaduse Seltsi asepresident a-st 1997
* TTÜ toiduainete instituudi-poolne koordinaator Know-How Fund’i projektides Humberside’i, Londoni ja Leicesteri Ülikooliga
* EASi ekspert ja ELi 6. raamprogrammi Quality of Life ekspert a-st 2001

Tunnustus
---------

* 1999 TTÜ teenetemedal Mente et manu

Harrastused
-----------

Tantsimine, sh diskotants ja rahvatants, TTÜ tantsuansambli Kuljus tantsija 1974–1985.

Viited
------

1. ↑  ERR (28. november 2023). "Suri emeriitprofessor Raivo Vokk". *ERR*. Vaadatud 28. novembril 2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7  Tallinna Tehnikaülikooli professorid läbi aegade. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikool, 2008, lk. 509-510
3. 1 2  Raivo Vokk Eesti Teadusinfosüsteemis

Välislingid
-----------

* Raivo Vokk Eesti Teadusinfosüsteemis
**Jaroměř** (saksa keeles *Jermer*) on linn Tšehhi Vabariigis Hradec Králové piirkonnas. See asub Hradec Králové linnast 15 kilomeetrit kirdes. Linn asub kolme jõe, Úpa, Metuje ja Elbe, liitumiskohas. Linnas elab umbes 12 500 elanikku. 

Linnas asub ka Josefovi kindlus, mis oli kuni 1948. aastani eraldi haldusüksus.

Ajalugu
-------

Ajalooline vanalinn on asustatud enam kui tuhat aastat. 11. sajandi alguses rajas Přemyslidide dünastia vürst kindluse ja nimetas selle Jaroměřiks. Küla tõsteti kuningliku linna staatusesse Böömimaa kuninga Otakar I all. 

Aastatel 1780–1787 ehitas keiser Joseph II Elbe ja Metuje jõe vasakpoolsesse kaldasse keiserliku kindluse *Ples*. Hiljem kandis see linnastus nime *Josefstadt* (Joosepi linn või Tšehhi keeles Josefov). 1948. aastal liideti linnuslinn Jaroměřiga. 

Ajalooline vanalinn, millel on selgelt eristuvad mängusaalid ja Matthias Brauni kujundatud Mariani sammas, ehitati aastatel 1723–1727.

Kultuur
-------

Igal suvel võõrustab linn (või konkreetselt lähedal asuv Josefovi kindlus) Brutal Assault nimelist sündmust, Kesk-Euroopa suurimat ekstreemmetallimuusika festivali. Kolm päeva aastas külastab linna üle 10 000 muusikahuvilist kogu Euroopast.

Viited
------

1. ↑  Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018.
2. ↑  Population in municipalities – 1 January 2023, vaadatud 25.05.2023.
Endine mõisavalitseja maja
**Asare mõis** (läti keeles *Asares muiža*, saksa keeles *Assern*) on mõis Lätis Aknīste piirkonnas Asare vallas Asares. 

Teavet mõisa varasemate omanike kohta saab Asare luteri kiriku vitraažidelt, kus on kujutatud mõisa omanikke. Aastail 1561–1748 olid need Weissid, 1748–1756 Grimberg Altenbockide perest, 1756–1834 Holtid ja sealt võõrandamiseni von Waltherid (Walther-Wittenheimid). Kui Jaunsubate kirikla oli veel Asare mõisa karjamõis, asus seal piirkonna suurim viinaköök. Aastast 1924 tegutses peahoones kool, aga see hävis aastal 1926. Säilinud on arvukad kõrvalhooned, ühes neist asub vallamaja.

Mõisakompleks hakkas kujunema 1741 aastal, olles piirkonnas üks esimesi uusgooti stiili näiteid. Aastaks 1840 olid mõisakompleksis kõik hooned sellele stiilile vastavalt uuendatud. 1749. aastal ehitatud peahoonest on järele jäänud vaid varemed, ent mõisakompleks ise on hästi säilinud. Alles on mõisavalitseja maja ja teenijate maja, ait, puuviljaaait, kaks pruulikoda, pruulmeistri maja, pruulikodade majandushooned, aidad, aedniku maja, laut, sepikoda. Mõisa juures olid ka kirik ja kõrts. Veidi eemal asuvad mõisa küünid ja tuuleveski varemed. Mõisakompleksi juurde kuulub ka mõisa rahula.

Park rajati 18. sajandil ja on vabakujundusega. Parki piirab graniidist (maakivist) kiviaed. Park oli liigirikas, seal kasvavad praegugi mitmed võõrliigid: Douglase kuusk, euroopa nulg, siberi nulg. Pargis asub nn **Templimägi**, kust avaneb hea vaade mõisale.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Läti mõisate saidil; fotod (*läti keeles*)
**"Kitsas king"** oli Eesti Televisiooni komöödiasari, kus mängisid paljud tuntud eesti komöödianäitlejad. Sarjale kirjutasid lugusid Hardi Volmer, Riho Unt ja Villu Kangur. Esitati ka Andrus Vaariku ja Peeter Oja improvisatsioone. Režissöör oli Toivo Kõster ja toimetaja Reet Oja. Keegi ei tea täpselt, millal oli eetris esimene ja viimane "Kitsas king", kuid arvatakse, et eetrisse tuli sari aastal 1982. 

Paarikümne aasta eest oli "Kitsas king" vana-aastaõhtu lahutamatu osa, seda peeti kultussarjaks. Näiteks leidus seal nalju, kus Ervin tuli komandeeringust varem koju ja leidis kapist poolpalja onu Uno, kes väitis, et tuli Evile näärivana mängima, aga eksis uksega. Samuti tahtis Ervin pojakesele kord näärivana teha, kuid pani kogemata selga jänesekostüümi.

Sari koosnes paljudest sketšidest, näiteks ilmateade või intervjuud. Pärast sketše parodeeriti tavaliselt laule või laulis mõni kuulus muusik (näiteks ansambel Kuldne Trio või Marju Länik).

1. hooaeg , 1. osa. 1985
------------------------

Nääriöö naljakad lood – Evi (Anu Lamp), Ervin (Andrus Vaarik) ja väike Villu (Peeter Oja) ootavad, kes seekord külla tulevad. Jõuluvanale loetakse eepost "Kalevipoeg", jõuluvanad valavad basseini ääres tina jne.

2. hooaeg, 1. osa. 1986
-----------------------

Tutvused noore spordikuulsuse Katrin Kifti (Anu Lamp), komeediuurija Halley, astronoom Anton Ploomi (Peeter Oja), kraanajuht Anu Žifti (Anu Lamp), seksuoloog Tõnu Vanassoni (Peeter Oja) ja teiste huvitavate inimestega. Astutakse sisse ka Kinga-pere hubasesse kodusse. Laule esitab ansambel Kuldne Trio koosseisus Mihkel Smeljanski, Jüri Vlassov ja Vello Toomemets.

2. hooaeg, 2. osa. 1986
-----------------------

Aastalõpu ärevus on haaranud Evit ja Ervinit, väikesest Villist ja onu Unost rääkimata. Perekond King käib näärikuuske toomas ja valmistub aastat vahetama. Vaataja näeb ilmaennustusi ja uudiseid ning jõuluvanasid, kes perekond Kinga külastasid. Selles osas parodeeritakse tolle ajastu kuulsaid lauljaid ja nende laule, näiteks Modern Talkingu "You're My Heart, You're My Soul". Marju Länik esitab laulu "Head uut aastat".

3. hooaeg, 1. osa. 1987
-----------------------

Tunnistatakse, et teadmised Tallinna vanalinnast on ikka veel nigelad. Onu Uno arvab, et kus häda kõige suurem, seal abi kõige lähemal, ning hakkab Kinga-perele ekskursioonijuhiks. Vahepalaks mängib ansambel Singer Vinger.

4. hooaeg
---------

Sellel hooajal on kavas ainult laulud: lood, mis kõlavad teistes "Kitsa kinga" osades, aga ka uued lood, mis pole eetris kõlanud. Laulude osa oli esimene "Kitsa kinga" sari, mis lasti esimest korda eetrisse 1982. aastal. 

"Kitsa kinga" talvelaul – esinevad ansamblid Karavan ja Karl Madis, Mahavok ja Marju Länik, Retro ja Toomas Kaiküll, Jaak Jürisson ning Tarmo Pihlap.

Viited
------

1. ↑  Tarmo Michelson (19. november 2003 00:00). "«Kitsas king» saab jälle kokku". Õhtuleht.
2. ↑  "Kitsas Kinga Kõik Osad". *ETV*.
3. ↑  "Kitsas Kinga Kõik Osad". *ETV*.
4. ↑  "Kitsas Kinga Kõik Osad". *ETV*.
5. ↑  "Kitsas Kinga Kõik Osad". *ETV*.
6. ↑  "Kitsas Kinga Kõik Osad". *ETV*.
**Almanach de Gotha** on genealoogia, diplomaatia ja statistika teatmeteos, mida antakse välja aastast 1763.

Selles aastaraamatus esitatakse kõigi (nii võimulolevate kui ka kukutatud) Euroopa (kaasa arvatud Brasiilia) valitseja- ja kõrgaadliperekondade elusolevate liikmete genealoogilised andmed koos statistiliste andmetega kõigi maailma maade kohta. 

Prantsuskeelne Almanach de Gotha ja selle saksakeelne paralleelväljaanne koos järk-järgult kasvavate lisaväljaannetega ilmusid Gothas kuni 1944. aastani, saavutades kuulsuse ja usaldusväärsuse kogu Euroopas. 

1951. aastal hakkas ilmuma Genealogische Handbuch des Adels ja 2015. aastal uuesti saksakeelne originaalväljaanne originaalpealkirjaga Gothaisches Genealogisches Handbuch.

Alates 1998. aastast antakse Almanach de Gothat välja ka Londonis inglise keeles ("Kennedy Gotha").

Gotha almanahhi I osas avaldatud perekonnad
-------------------------------------------

* Albaania
* Anhalt
* Austria
* Baden
* Baieri
* Belgia
* Bonaparte
* Brasiilia
* Bulgaaria
* Taani
* Prantsusmaa
* Suurbritannia
* Kreeka
* Hannover
* Hessen
* Hohenzollern
* Holstein
* Itaalia
* Liechtenstein
* Lippe
* Luksemburg
* Mecklenburg
* Monaco
* Montenegro
* Madalmaad
* Norra
* Oldenburg
* Parma
* Portugal
* Preisimaa
* Reuss
* Rumeenia
* Venemaa
* Saksimaa
* Schaumburg-Lippe
* Hispaania
* Rootsi
* Toscana
* Mõlema Sitsiilia Kuningriik
* Waldeck
* Württemberg
* Jugoslaavia

Vaata ka
--------

* Almanach de Bruxelles
* Semi-Gotha

Välislingid
-----------

* 'Almanach de Gotha' - about the publisher
* Online-Gotha
Maximilien Robespierre (umbes 1793). Autor teadmata
**Maximilien François Marie Isidore Robespierre** (6. mai 1758 – 28. juuli 1794) oli Prantsuse revolutsiooni tuntumaid juhte.

Robespierre sündis Põhja-Prantsusmaal Arrasi linnas ning õppis advokaadiks. Juba nooruses sai ta tuntuks põhimõttekindla, ausa ja valgustusmeelse inimesena. Oma printsipiaalsuse tõttu sai tema hüüdnimeks Äraostmatu. Kindla moraali ja karskete eluviiside tõttu lisandus sellele hüüdnimi Voorusemees. Samas armastas ta väga peenelt riietuda, kui see vähegi taskukohane oli, ning omandas seetõttu ka dändi maine. 

Revolutsiooni algul valiti ta seisuse esindajana generaalstaatidesse ning temast sai peagi silmapaistev kõnemees, seda eriti oma mõtete korduva raevuka esitamise tõttu. Aja jooksul sai Robespierre'ist äärmusliku jakobiinide rühmituse juht. Ta korraldas žirondiinide kukutamise ning tõusis 1793. aastal Prantsusmaa tegelikuks valitsejaks. Tema mõtteviisis toimus oluline muudatus, kuna peagi otsustas ta revolutsiooni ideele ohverdada kõik, sealhulgas aususe ja "ebavajalikud" põhimõtted. Tema ja ta kaaslaste nõudmisel hukati 1793. ja 1794. aastal palju vaenlasi, et "päästa Prantsuse revolutsioon". Hukatute hulgas oli ka Prantsusmaa kuninganna Marie Antoinette. Paranoia ja kahtlustamise õhkkond muutus üldiseks. Kuid lõpuks langes ohvriks ka Robespierre, kui oma elu pärast hirmul konvendi saadikud otsustasid jakobiinid kukutada ning tema enda sissetöötatud tava järgi seejärel giljotineerida. Revolutsiooni 2. aastal 9. termidoori riigipöörde järel (27. juulil 1794) see nii ka läks.

Robespierre oli ka revolutsiooniaegse kõrgema olendi kultuse looja.

Tuntud revolutsionäär oli ka Maximilieni vend Augustin Robespierre.

### Maximilien Robespierre täisnimi

Tema perekonnanimi sisaldas mitmeid põlvkondi aadlipartiklit *de*, mis rakendus sünnil talle ka endale ("Maximilien *de* Robespierre"). Robespierre ise otsustas kaotada *de* oma nimest 1790. aastal, seoses üleriigilise aadliseisuse kaotamisega revolutsiooni käigus.

Teosed eesti keeles
-------------------

* "Mõtete vahendusest" (kõne) – raamatus "Valik prantsuse esseid", koostanud ja tõlkinud Aleksander Aspel, EKS, Tartu 1938, lk 195–214

Kirjandus
---------

* Peeter Tarvel, "Jooni Robespierre'ist kui isiksusest ja poliitikust". Esmatrükk: "Kultuuri ja teaduse teilt". EÜS Veljesto toimetised II, 1932, lk 156–180; 2. trükk eraldi brošüürina, Tartu 1932; 3. trükk Peeter Tarveli artiklikogumikus "Demokraatia tulevik", Ilmamaa, Tartu 2002, lk 299–330
* Anatoli Levandovski, "Robespierre". Vene keelest tõlkinud Karl Luksep. Eesti Raamat, Tallinn 1969
* Friedrich Sieburg, "Robespierre, halb prantslane". Saksa keelest tõlkinud Heli Kukk – Akadeemia 1991, nr 10, lk 2047–2060

Välislingid
-----------

* Robespierre - Master of the Terror

  




1. ↑  McPhee, Peter (2012). *Robespierre: A Revolutionary Life*.
Tristan Jarry (2017)
**Tristan Jarry** (sündinud 29. aprillil 1995 Surreys, Briti Columbias) on Kanada jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Pittsburgh Penguins.

Aastatel 2011–2015 mängis ta neli hooaega Western Hockey League'i klubis Edmonton Oil Kings. 2014. aastal võitis ta klubiga Memorial Cup'i.

2013. aastal valiti ta NHL-i *draft* '​is Penguinsi poolt 44. valikuna. 2015. aastal asus ta mängima Penguinsi farmklubis Wilkes-Barre/Scranton Penguins American Hockey League'is. Hooajal 2016–17 pälvis ta koos Casey DeSmithiga Harry "Hap" Holmes Memorial Awardi.

NHL-is debüteeris Jarry 2016–17 põhihooaja viimases mängus New York Rangersi vastu, kus kaotati 2:3. Alates hooajast 2019/20 on Jarry olnud Penguinsi üheks põhiväravavahiks. 2023. aasta juulis pikendas ta Penguinsiga lepingut viie aasta võrra.

30. novembril 2023 lõi ta 4:2 võidumängus Tampa Bay Lightningi vastu värava. Ta sellega esimeseks Penguinsi ja NHL-is 14. väravavahiks, kes on värava löönud.

2020. ja 2022. aastal valiti Jarry NHL-i tähtede mängule.

Viited
------

1. ↑  "Penguins re-sign goaltender Tristan Jarry with five-year, $26.9M deal". *Sportsnet.ca* (inglise). Vaadatud 9. septembril 2023.
2. ↑  Long, Corey (1. detsember 2023). "Jarry scores goalie goal, Penguins rally past Lightning". *nhl.com*. Vaadatud 1. detsembril 2023.

Välislingid
-----------

* Tristan Jarry NHL.com lehel
* Tristan Jarry hockeydb.com lehel

| * v
* r
Pittsburgh Penguins |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Tristan Jarry **·** Alex Nedeljkovic |
| 
**Kaitsjad**: Ryan Graves **·** Pierre-Olivier Joseph **·** Erik Karlsson **·** Kris Letang **·** John Ludvig **·** Marcus Pettersson **·** Jack Rathbone **·** Chad Ruhwedel **·** Ryan Shea |
| 
**Ründajad**: Noel Acciari **·** Jeff Carter **·** Sidney Crosby **·** Lars Eller **·** Jake Guentzel **·** Jansen Harkins **·** Jevgeni Malkin **·** Matt Nieto **·** Drew O'Connor **·** Rickard Rakell **·** Bryan Rust **·** Reilly Smith |
Lääne-India
**Lääne-India** ehk **Lääne-India saarestik** (inglise keeles *West Indies*) on saarestik Põhja-Ameerika ja Lõuna-Ameerika vahel. Eraldab Ameerika Vahemerd (Kariibi meri ja Mehhiko laht) Atlandi ookeanist. Hõlmab Bahama saared, Suured ja Väikesed Antillid.

Pindala 236 500 km². Valdav osa Lääne-Indiast on mägine. Kõrgeim tipp asub Haiti saarel. 

Valitseb troopiline passaatkliima. Loodusliku taimkatte moodustavad tuulepealsetel nõlvadel ja madalikel troopilised metsad, tuulealustel nõlvadel heitlehised metsad, hõrendikud ja põõsastikud. 

Lääne-India on tuntumaid orkaanide esinemispiirkondi.

Nime "Lääne-India" andis piirkonnale Kolumbus, arvates ekslikult, et on jõudnud Indiasse.

Pärast saarestiku avastamist rajasid eurooplased sinna istanduskolooniaid, et kindlustada end troopiliste kultuuridega. Kohalikud aborigeensed indiaanlastest elanikud surid raske töö tõttu istandustes ja eurooplaste sissetoodud haiguste läbi varsti välja. Nende asemele veeti Aafrikast neegerorje.

Lääne-India on osa looduslik-kultuurilisest regioonist nimega Kariibia, mis hõlmab lisaks Lääne-Indiale istandusriike ka Kesk- ja Lõuna-Ameerika rannikul.[*viide?*]

Vaata ka
--------

* Lääne-India saarestikus asuvate suurlinnapiirkondade loetelu
* Ida-India
* Ees-India
* Taga-India


|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Lääne-India**
 |
**José Alberto Mujica Cordano** (Montevideo, 20. mai 1935), tuntud ka kui Pepe Mujica, on Uruguay poliitik, kes oli aastatel 2010–2015 Uruguay 40. president.

Mind nimetatakse ,,vaesemaiks presidentiks", kuid ma ei tunne end vaesena. Vaesed on need, kes töötavad üksnes kuluka elustiili hoidmiseks, ja soovivad alati enamat. Asi on vabaduses. Kui sa ei ole varakas, ei ole vaja terve elu orjata, et rikkust ülal pidada ja seekaudu jääb rohkem aega iseenesele
José Mujica, *Wikiquote*

1964. aastal liitus ta Rahvusliku Vabastusliikumise Tupamarosega. Mujica valiti ka poliitilise jõu Frente Amplio (Uruguay) asetäitjaks ja senaatoriks. Hiljem, aastatel 2005–2008, oli ta loomakasvatus–, põllumajandus– ja kalandusministri ametikohal. Pärast presidendi ametisse asumist valiti ta uuesti senaatoriks 2014. ja 2019.  aasta valimistel. Viimaselt ametikohalt lahkus ta 20. oktoobril 2020, taandudes poliitilisest tegevusest, et pühenduda aktivismile. Praegu on ta vasakpoolse Frente Amplio Rahvusliku Osalusliikumise (*Movimiento de Participación Popular*) juht. 

Lisaks poliitikale on Mujica osalenud erinevates sõjalistes operatsioonides ja on seetõttu saanud kuus korda haavata. Lisaks on ta kokku veetnud peaaegu 15 aastat vanglas, kust ta kahel korral ka põgenes.

Isiklikku
---------

Alates 2005. aastast on ta abielus Lucía Topolanskyga, kes on Rahvusliku Osalusliikumise juht ja oli Uruguay asepresident aastatel 2017–2020. Nad elavad koos Topolanskyle kuuluvas talus Montevideo äärelinnas, kus kasvatavad krüsanteeme.

José Mujica on isapoolse suguvõsa kaudu baskide järeltulija. Tema Biskaia linnast Múgicast pärit esivanemad jõudsid Uruguaysse 1842. aastal. Sealt pärineb ka Mujica seotus tuntud poliitikutega. Tema vanaonu Gabriel Terra oli 1930. aastate Uruguay president ning tema onu Horacio Terra Arocenaga oli Uruguay poliitik. Ema poolt on Mujical itaalia juured. Lucy Cordano esivanemad olid Liguuriast pärit immigrandid. Mujica isa suri, kui poiss oli kõigest viieaastane ning mehel endal ei ole ühtegi last. 

Mujica on üle maailma teeninud kuulsust oma suhteliselt askeetliku elustiili poolest. Presidendina annetas ta ligi 90 protsenti oma ligi 12 000 USA dollari suurusest kuupalgast heategevusele vaeste ja väikeettevõtete toetuseks. 2010. aastal oli tema ainsaks "varaks" tema 1987. aasta auto Volkswagen Põrnikas, väärtusega umbes 1800 dollarit.

Välislingid
-----------

* José Mujica koduleht
* Kuidas elab maailma kõige vaesem president?
* José Mujica: The world accoring to the humblest of the leaders
* Intervjuu Mujicaga tema elust ning poliitilistest vaadetest
* Mujica lahkumine senatist

Viited
------

1. ↑  "José Mujica". *en.wikiquote.org*. Vaadatud 12. mail 2023.
2. ↑  "José Mujica". *Hispaaniakeelne Vikipeedia*. Vaadatud 11. mail 2023.
3. ↑  "Jose Mujica: The world's 'poorest' president". *BBC News* (Briti inglise). 7. november 2012. Vaadatud 1. detsembril 2023.
4. ↑  Watts, Jonathan; @jonathanwatts (13. detsember 2013). "Uruguay's president José Mujica: no palace, no motorcade, no frills". *The Guardian* (Briti inglise). ISSN 0261-3077. Vaadatud 1. detsembril 2023.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Taani kuningast; samanimeliste valitsejate kohta vaata lehekülge Christian I (täpsustus)* |

---

**Christian I** (1426 – 21. mai 1481) oli Taani kuningas alates 1448, Norra kuningas alates 1450 kuni surmani ja Rootsi kuningas 1457–1464. 1460–1481 oli ta ka Schleswigi hertsog, 1460–1471 Holsteini krahv ning 1471–1481 Holsteini hertsog. Ta oli esimene Oldenburgi dünastia esindaja Taani troonil.

Christiani isa oli Oldenburgi ja Delmenhorsti krahv Dietrich Oldenburgist, ema aga Helwig Schleswig-Holsteinist. Et ta ema oli Taani kuninga Erik V, Rootsi kuninga Magnus I ja Norra kuninga Håkon V sugulane, siis tekkis Christianil võimalus Kalmari uniooni valitsejaks saamiseks. 

Kalmari uniooni kuulunud territooriumid 1500. aasta paiku
1448 suri unioonikuningas Christoffer III pärijateta ning uueks monarhiks otsustati kutsuda Christian. Norra ei tunnustanud Christianit aga kohe, kuna Rootsis trooni haaranud Karl Knutsson Bonde kuulutas end ka Norra kuningaks. Kuid kuna ta polnud seal kuigi populaarne ning ei omanud pärimisõigust troonile, siis otsustasid norralased 1450 samuti Christiani kasuks. 1457. aastal oli Bonde muutunud ebapopulaarseks ka Rootsis ning ta pidi maalt lahkuma. Nii sai Christian ka Rootsi kuningaks ning Kalmari unioon oli taastatud. 1460 päris ta Schleswigi hertsogkonna ning Holsteini krahvkonna, viimane muudeti 1471 samuti hertsogkonnaks.

1464 kukutati Christian aga Rootsis ning kuningaks kutsuti tagasi Karl Knutsson Bonde. Seal algasid sisevõitlused unioonimeelsete ja -vastaste vahel, mille käigus Christian püüdis oma võimu taastada, kuid see ebaõnnestus. Rootsi valitsejaks sai regendina Sten Sture Vanem ning Christian pidi leppima vaid edutute troonitaotluste esitamisega.

1469. aastal laulatati Christiani tütar Taani Margaret Šotimaa kuninga James III-ga. Abielust sündis kolm poega. Vanimast pojast sai Šotimaa kuningas James IV. Margaret oli populaarne kuninganna, teda peeti ilusaks, leebeks ja mõistlikuks ning paljude ajaloolaste arvates oleks ta olnud valitsemises oma abikaasast võimekam.

1481 Christian suri ning Taani ja Norra troon läksid tema pojale Hansule.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev:**Christoffer III** | **Taani kuningas**1448–1481 | Järgnev:**Hans** |
| Eelnev:**Karl I** | **Norra kuningas**1450–1481 |
| Eelnevad:**Jörg Bengtsson Oxenstierna** ja **Erik Axelsson Tott** (regendid) | **Rootsi kuningas**1457–1464 | Järgnev:**Karl VIII** |

Vaata ka
--------

* Taani ajalugu
**Jaak Peterson** (30. juuni 1938 Võru – 21. detsember 2003 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane.

Elulugu
-------

Jaak Peterson oli teenistuja poeg.

Lõpetas 1957 Tallinna Polütehnikumi, 1963 TPI elektrijaamade, -võrkude ja -süsteemide erialal, tehnikakandidaat (1979, Ukraina Teaduste Akadeemia Füüsika-Mehaanika Instituut), väitekiri "Исследование влияния параметров коммутационных элементов на метрологические характеристики индуктивных делителей напряжения". Stažeeris Leningradi Elektrotehnika Instituudis (1977) ja Praha Kõrgemas Tehnikakoolis (1979, 1986, 1989). Oli TPI automaatika kateedri labori rajajaid ja 1960–68 juhataja, 1968–77 automaatika kateedri assistent, 1977–81 vanemõpetaja, 1981–92 dotsent, 1992–98 TTÜ automaatika ja süsteemitehnika instituudi automaatikavahendite õppetooli dotsent. Aastast 1998 pensionil, kuid täitis TTÜ-s õppeülesandeid, oli 2000–03 Mereakadeemia (osalise koormusega) dotsent ja Sisekaitseakadeemia õppeülesande täitja. Õpetas elektromagnetseadmeid, tootmisautomaatikat, elektrimasin- ja magnetseadmeid, telemehaanikat; koostanud õppevahendeid.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: kommunikatsioonielementide ja nende parameetrite mõju mõõteahelate täpsusele, täpsete vektormeetriliste mõõteseadmete loomine, koodiga juhitavate mitmeastmeliste induktiivsete pingejagurite töö laias sagedusalas, matemaatilised mudelid induktiivpingejagurite ja -trafode arvutamiseks. Võttis osa töödest mõõteseadmete ja täppistrafode konstrueerimisel. Kuulub professor Hanno Sillamaa automaatikute koolkonda. Olnud TPI väljaannete vastutav toimetaja. NSVL leiutaja, auautomaatik. TPI kuldmärk. 56 teaduspublikatsiooni, 6 autoritunnistust.

Teoseid
-------

* Метод испытания магнитоуправляемых контактов в режиме сухой цепи. // Электронная техника. С. 4. Электровакуумные и газоразрядные приборы 7 (1975)
* Анализ погрешностей индуктивного делителя напряжения с секцией связи. // Тр. ТПИ 387, (1975): Средства технического контроля векторвольтметров (kaasautor T. Trumm). // Тр. ТПИ 583 (1984)
* Влияние импенданса ключей на погрешности коммутируемых индуктивных делителей напряжения. // Тр. ТПИ 558 (1983)
* Voltage Ratio Error Estimation in Ratio Transformers (kaasautor R. Jõers). // Trans. Tallinn Techn. Univ. 702 (1989).

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide.

Kirjandus
---------

* Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) 1936–1986, 314, 317.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Afanassi Afanasjevitš Savvin** (vene keeles Афанасий Афанасьевич Саввин; sündinud 7. mail 1986) on  jakuudi haridustegelane, ülikooli prorektor.

Ta on 2013. aastast  Ammossovi-nimelise Kirde Föderaaalülikooli (üks 10 Venemaa föderaalülikoolist) prorektor innovatiivse arengu ja teaduslike uurimistööde kommertseerumise alal. Ta kureerib ülikoolis  arktilist innovatsioonikeskust (Арктический инновационный центр), investeerimiste ja innovatsiooni valitsust, ühte kolmest ülikooli filiaalist – Nerjungris asuvat  SVFU tehnikainstituuti, ülikooli innovatiivseid väikeettevõtteid ning lastele orienteeritud arvutiakadeemiat (Малая компьютерная академия).

Haridus ja töökäik
------------------

Ta lõpetas 2004. aastal Jakutski riikliku ülikooli matemaatika ja informaatika instituudi kiitusega erialal "rakendusmatemaatika majanduses". Pärast ülikooli lõpetamist asus ta samas assistendina tööle arvuti- ja matemaatilise modelleerimise kateedris. Ühtlasi õppis ta aastatel 2004–2007 ülikooli rahandus-majandusinstituudi aspirantuuris erialal "ökonoomika ja rahvamajanduse juhtimine".

Aastatel 2005–2013 töötas ta tehnoloogiaettevõtetes vastutaval ametikohal. 2013. aastast on ta  Ammossovi-nimelise Kirde Föderaaalülikooli prorektor ja SVFU arktilise innovatsioonikeskuse direktor.

2014. aastal täiendas ta end Skolkovos, kus läbis Moskva Skolkovo juhtimiskoolis kursuse "kõrghariduse uued liidrid".

Teaduskorralduslik tegevus
--------------------------

Ta on Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea juures asuva infotehnoloogia arendamise nõukogu liige ja Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea juures asuva imagoloogilise poliitika nõukogu liige. Ta kuulub liikmena Ülevenemaalise IT-direktorite liitu.

Isiklikku
---------

Tal on kolm peamist huviala – jalgpall, lugemine ja reisimine. Ta on külastanud enam kui 30 riiki.

Viited
------

1. ↑
2. 1 2 3 4 5 6  Афанасий Афанасьевич Саввин. s-vfu.ru
3. ↑  Саввин Афанасий Афанасьевич. s-vfu.ru

Välislingid
-----------

* Саввин Афанасий Афанасьевич. s-vfu.ru
* Выпускники ЯГУ-СВФУ объединятся в новом формате. ysia.ru, 23. august 2016
* Форсайт-флот 2014: Афанасий Саввин, СВФУ. youtube.com, 27. august 2014
Linda rahvamaja
**Linda rahvamaja** on rahvamaja Võrumaal Antsla vallas Kobela alevikus. 

Hoone ehitati 1973. aastal tollase Linda kolhoosi kontor-klubiks ja see asub tehisjärve kaldal. Hoone projekteeris arhitekt Toomas Rein, kes pälvis koos insener J. Portiga Linda kolhoosi keskusehoone eest 1975. aastal Nõukogude Eesti preemia.

Hoones tegutseb Linda raamatukogu.

Hoone kirjeldus
---------------

Linda rahvamajas on Võru maakonna suurim saal põrandapinnaga 425,7 m², lisaks on lavapinda 161,3 m². Koos avara fuajee ja abiruumidega on hoone keskosa üldpindala 1348 m². Täites keskse universaalsaali ja kõik seda ümbritsevad ruumid, võib majja mahutada kuni 1500 inimest. Hoone karniiside viltusus lisab keskusele veidi idamaise nüansi.

Hoones on lisaks administratiivosale ka spordi- ja kultuuriruumid. "Spordikompleksi rajamine andis hoogu spordi ja kultuuri propageerimisele Antsla piirkonnas ning üldise tõuke spordielu arengule. Eriti aktiivselt tegutsesid võrkpallivõistkonnad."

1983. aastal ehitati keskusele juurde itaalia stiilis saun, mis on kantud USAs välja antud maailma moodsa arhitektuuri leksikoni.[*viide?*] Toomas Reinu sõnul oli "saun uhke, dünaamiline, ülalt valgustusega otsekui kirik. Leiliruumid panin teisele korrusele ja alla projekteerisin suure basseini, kuhu viis liutee, nii et said end kohe kuumalt basseini lasta. Teine liutee viis alla järvele".

2010. aastal õnnestus Boose seltsil saada PRIAst Linda rahvamaja remondiks toetust. Omaosalusega toetas seltsi Antsla vald. Rahvamajas remonditi fuajee koos köögi ja tualettruumidega ning sellesse hooneossa paigaldati ka maaküte.

Viited
------

1. ↑  "Kangelaste vanapaganastumisest Eestis. Toomas Reinu juhtum"[*alaline kõdulink*] Sirp, 22. oktoober 2010
2. ↑  "Lepistu koolihoone ja Linda rahvamaja vajavad investoreid". vorumaa24.ee, 9. juuli 2009
3. ↑  Mart Kalm. "Eesti 20. sajandi arhitektuur". Tallinn 2001. ISBN 9985-9316-2-9. Lk 379
4. ↑  Linda Rahvamaja ajalugu. Antsla Kultuuri- ja Spordikeskus
5. ↑  "Arhitekt lennutab rahva Haanjamaa kohale"[*alaline kõdulink*]. Maaleht, 27. jaanuar 2005
6. ↑  "Linda rahvamajale puhutakse taas elu sisse". Lõunaleht.ee, 30. detsember 2010

Välislingid
-----------

* "Linda rahvamaja jääb suletuks". Võrumaa Teataja, 1. september 2009
* Vaade Võru rajooni Linda kolhoosi peahoonele. Rahvusarhiivi fotode andmebaas, V.Liiv, 1970–1980
* Võru rajooni Linda kolhoosi kohviku sisevaade. Rahvusarhiivi fotode andmebaas, Erich Tarkpea, 1975
* Võru rajooni Linda kolhoosi keskus. Rahvusarhiivi fotode andmebaas, Arvi Kriis, 1973
* Võru rajooni Linda kolhoosi esimehe kabinet. Rahvusarhiivi fotode andmebaas, Arvi Kriis, 1973
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Madalmaade kuningast; Oranje printsi kohta vaata lehekülge William III* |

---

**Willem III** (täisnimega **Willem Alexander Paul Frederik Lodewijk**; 19. veebruar 1817 – 23. november 1890) oli Madalmaade kuningas ja Luksemburgi suurhertsog aastatel 1849–1890. Ta sai võimule pärast oma isa, kuningas Willem II surma 17. märtsil 1849. 

Pärast tema surma 23. novembril 1890 sai Madalmaade kuningannaks tema tütar Wilhelmina. Luksemburgi troon läks üle tema onupojale Adolphe'ile, sest seal kehtiv Saali õigus ei lubanud naisel valitsejaks asuda.

Luksemburgi paljukeelsuse tõttu on ta tuntud ka **Wëllem III** (letseburgi keeles), **Guillaume III** (prantsuse keeles) ja **Wilhelm III** (saksa keeles) nime all.

Perekond
--------

Kuningas Willem III esimene abikaasa oli Württembergi printsess Sophie ja neil oli kolm last:

* prints Willem (1840–1879)
* prints Maurits (1843–1850)
* prints Alexander (1851–1884)

Teine abikaasa oli Waldecki ja Pyrmonti printsess Emma ja neil oli üks laps:

* printsess (kuninganna 1890–1948) Wilhelmina (1880–1962)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Willem II** | **Madalmaade kuningas**1849–1890 | Järgnev**Wilhelmina** |
| Eelnev**Wëllem II** | **Luksemburgi suurhertsog**1849–1890 | Järgnev**Adolphe** |
**Dmitri Dmitrijevitš Savvinov** (vene keeles Дмитрий Дмитриевич Саввинов; 29. märts 1932 Njurba rajoonis Jakuudi ANSV-s – 2018) oli jakuudi rakendusökoloog ja geokrüoloog, igikeltsa uurija, Sahha teaduste akadeemia liige.

Ta oli Sahha teaduste akadeemia presidendi nõunik ja Ammossovi-nimelise Kirde Föderaalülikooli Venemaa Põhja-uuringute kateedri professor. Aastatel 1993–2007 oli ta Sahha teaduste akadeemia Põhja rakendusökoloogia instituudi direktor. Tema peamised uurimisvaldkonnad on Põhja rakendusökoloogia, keskkonnakaitse, üldmullateadus, geokrüoloogia, pinnaste hüdroloogia ja igikeltsa agrofüüsika.

Haridustee
----------

Ta lõpetas 1958. aastal Tomski riikliku ülikooli bioloogia-mullateaduse teaduskonna mullateaduse erialal.

Ta sai 1966. aastal Irkutski Riiklikus Ülikoolis kandidaadikraadi väitekirjaga "Особенности водного режима лугово-черноземных почв Центральной Якутии". 1982. aastal sai ta NSV Liidu TA SO mullateaduse ja agrokeemia instituudis bioloogiadoktori kraadi väitekirjaga mullateaduse alal "Гидротермический режим мерзлотных почв и его регулирование (на примере Якутии)".

VF teenelise teadustegelase rinnamärk

Tunnustus
---------

* 1993 – valiti Sahha teaduste akadeemia tegevliikmeks (akadeemikuks)
* 1995 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi riiklik preemia
* 1997 – Venemaa Föderatsiooni teeneline teadustegelane
* 2007 – Sahha teaduste akadeemia kuldmedal

Viited
------

1. ↑
2. 1 2  Саввинов Дмитрий Дмитриевич. science.ykt.ru
3. 1 2  Саввинов Дмитрий Дмитриевич. s-vfu.ru
4. ↑  Потигая тайны северной природы. sbras.nsc.ru

Välislingid
-----------

* Потигая тайны северной природы. sbras.nsc.ru
* Саввинов Дмитрий Дмитриевич. s-vfu.ru
* Дмитрий Дмитриевич Саввинов. s-vfu.ru
**2002. aasta Saksamaa parlamendivalimised** olid Saksamaa Liidupäeva valimised, mis toimusid 22. septembril 2002.

Eellugu
-------

Valimiste eel ründas CDU-CSU SPD-roheliste valitsust peamiselt majanduse osas, mis oli languses telekomide krahhi ja euro kasutuselevõtu tõttu, lisaks keskendus CDU-CSU pereväärtustele ja maksude kärpimisele. Valimiste eel juhtis küsitlustes CDU-CSU, kandidaadiks oli Baieri liidumaa peaminister Edmund Stoiber.[*viide?*]

Kuid vaekausi kallutasid ametis oleva punarohelise koalitsiooni kasuks SPD ja roheliste vastasus Iraagi invasioonile, meedia tähelepanu CDU rahastamisskandaalile, liidukantsler Gerhard Schröderi populaarsus võrreldes Stoiberiga, viimaks ka Schröderi kiire reageering augustis Ida-Saksamaal toimunud üleujutustele, samal ajal kui Stoiber oli puhkusel ja reageeris neile suhteliselt hilja.[*viide?*]

Valimistulemus
--------------

| Nimekiri | Häälte arv | % | Kohad |
| --- | --- | --- | --- |
| Sotsiaaldemokraatlik Partei | 18 484 560 | 38,5 | 251 |
| Kristlik Demokraatlik Liit | 14 164 183 | 29,5 | 190 |
| Kristlik Sotsiaalne Liit | 4 311 513 | 9,0 | 58 |
| Liit 90 - Rohelised | 4 108 314 | 8,6 | 55 |
| Vabad Demokraadid | 3 537 466 | 7,4 | 47 |
| Demokraatliku Sotsialismi Partei | 1 915 797 | 4,0 | 2 |
| Muud | 1 458 471 | 3,0 | – |
| Kokku | 47 980 304 | 100,0 | 603 |

**Valijaskond kokku**: 61 388 671  
**Valimisaktiivsus:** 79,1% ehk 48 574 607  
**Kehtetuid sedeleid:** 1,2% ehk 594 303  
**Kehtivaid sedeleid:** 98,8% ehk 47 980 304

Pärast valimisi jätkas sotsiaaldemokraatide ja roheliste valitsusliit, kuigi 39 kohta väiksema enamusega. Liidukantsleri ametit jätkas Gerhard Schröder.

Vaata ka
--------

* 2005. aasta Saksamaa parlamendivalimised