recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Pikett Venemaa suursaatkonna ees Ukraina toetuseks toimub igal neljapäeval  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 27. august 2020
Pikett Ukraina toetuseks  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 16. juuli 2020
Venemaa suursaatkonna ees toimunud meeleavaldusel võeti peamiselt sõna Ukraina toetuseks. Fotol on näha Aivar Kivisivi sõnavõtt, tema vasakul käel on üks meeleavalduse korraldajaid Ants Erm  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 23. august 2014
**Pikett Ukraina toetuseks** on Donbassi sõja vastane pikett, mis toimub alates 2014. aastast Tallinnas Venemaa suursaatkonna juures.

Pikett toimub kord nädalas, algul kolmapäeviti, kuid alates 2017. aastast neljapäeviti. 12. märtsil 2020 piketi järjepidevus katkes eriolukorra kehtestamise tõttu seoses 2020. aasta koroonaviirushaiguse pandeemiaga Eestis. Esimene pikett pärast eriolukorra tühistamist toimus 4. juunil 2020. Taas katkes järjepidevus pärast 17. detsembrit, järgmine pikett toimub 4. veebruaril 2021. 

Pikett on planeeritud kestma kuni Venemaa vägede väljaviimiseni Donbassist ja Krimmi okupatsiooni lõppemiseni.

Korraldajad on MTÜ Toeta Ukrainat ja Isamaa rahvuslaste ühendus.

Piketil osalevad peamiselt Ants Erm, Tarmo Kruusimäe, Aivar Kivisiv, Mari-Ann Kelam, Liidia Laane, Maxim Kasianczuk.

Välislingid
-----------

* Fotod: Vene saatkonna ees toimus järjekordne pikett Ukraina toetuseks, Postimees.ee, 18. mai 2016
* Justiitsminister tunnustas Ukraina ühtsuse toetajaid, Justiitsministeerium, 5. aprill 2018
* Indrek Kuus, Vene saatkonna ees on pikette Krimmi toetuseks peetud juba viis aastat, ERR, 2. oktoober 2019
**Tolmnakkus** ehk **tolminfektsioon** on haigusetekitajate nagu viirused, bakterid, seened jt edasikandumise viis, kus nakkuse kandjaks on dehüdratiseerunud piisad ehk aerosoolid. Tolmnakkuseks peetakse edasikandumist piisktuumadena (inglise keeles *droplet nuclei*) ehk osakestega, mille diameeter on alla 5‒10 μm ning nakatumine toimub peamiselt alumistes hingamisteedes.

Tolmnakkuse puhul nagu piisknakkusegi puhul on leviku põhimeedium õhk, kuid erinevalt piiskadest diameetriga üle 5‒10 μm jäävad tolmnakkust kandvad osakesed pärast nakkust kandva isendi köhimist, aevastamist jmt õhku "tolmuna" hõljuma ning võivad kanduda edasi kaugemale, pikema aja jooksul ning edasi kanduda ka pindadelt, ventilatsiooni kaudu jmt viisidel.

Tüüpiline näide tolmnakkusena levivast haigusest on tuberkuloos.

Tolmnakkuse ja piisknakkuse vaheline piir on teadusliku arutelu objekt, sest köhimise, aevastemise jmt käigus õhku väljuvate piiskade ja piisktuumade proportsioon, koostoime ja roll nakkuse edasikandumisel pole ühemõtteliselt selge.

Vaata ka
--------

* Piisknakkus
* Bioaerosool

Viited
------

1. ↑  Edward A Nardell (1. märts 2004). "Catching Droplet Nuclei: Toward a Better Understanding of Tuberculosis Transmission". *American Journal of Respiratory and Critical Care Medicine*. Vaadatud 25. aprill 2020.
spidomeeter Aston Martinist
**Spidomeeter** ehk **kiirusmõõdik** on elektrooniline, mehaaniline või elektromehaaniline kombineeritud mõõteriist, mis mõõdab masina või mehhanismi liikumiskiirust antud ajahetkel. Kasutatakse autodel, mootorratastel, jalgratastel ja teistel liikuritel. Kiiruse mõõtühikuks kasutatakse tavaliselt kilomeetrit tunnis (km/h) või miili tunnis (mil/h).

Spidomeetri leiutas enne 1888. aastat Josip Belušić. Ta patenteeris oma leiutise 1888. aastal Viinis ja esitas selle 1889. aasta Pariisi maailmanäitus.

Vaata ka
--------

* Läbisõidumõõdik ehk hodomeeter
* Tahhomeeter ehk pöördeloendur

Viited
------

1. 1 2  Sobey, Ed (2009). *A Field Guide to Automotive Technology*. Chicago Review Press. Lk 78. ISBN 9781556528125. Vaadatud 30.01.2015.
2. ↑  Jouvin, Bernard. "Compteur de vitesse: saviez-vous qu'il a 130 ans?". L'Est Républicain. Originaali arhiivikoopia seisuga 27.01.2021. Vaadatud 27.01.2021.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Spidomeeter** |
Tuunikala lõpused on punased ja need kinnituvad lõpuskaarele. Tagantvaade
**Lõpused** (ladina *branchia*) on paljude vee-eluliste loomade hingamiselundid. Lõpuste peamine ülesanne on organismi varustada vees leiduva lahustunud hapnikuga ning süsihappegaasi ekskretsiooniga. 

Lõpuste mikrostruktuuride suur eripind tagab laia vee kokkupuute, tehes hapniku omastamise võimalikult efektiivseks. Näiteks loomade kopsudega võrreldes on lõpused hapniku omastamise mõttes tunduvalt efektiivsemad. 

Paljud mikroskoopilised veeorganismid, samuti mõned suuremad inaktiivsed veeloomad, ei vaja vees elamiseks lõpuseid. Enamasti toimub nende hingamine kogu kehapinnaga.

Enamasti koosnevad lõpused õhukestest filamentsetest koeplaatidest ja nende pikenenud osadest. Kui mõningad veeputukad välja arvata, siis on lõpustes veri või selletaoline ollus, mis tagab gaasivahetuse läbi õhukeste membraanide. Lõpustesse tulev venoosne veri rikastatakse hapnikuga ja see voolab üle kogu keha laiali. 

Lõpuseid või selletaolisi elundeid, mis võivad asuda keha eri piirkondades, võib leida näiteks limustelt, vähilaadsetelt, putukatelt, kaladelt ja kahepaiksetelt.

Vaata ka
--------

* Kopsud
* Trahheed
**Hauho** on endine vald Soomes Lõuna-Soome läänis Kanta-Häme maakonnas. Vallas elas enne liitumist 3900 inimest ja rahvastiku tihedus oli 9,2 in/km². Hauho naabervallad olid Hattula vald, Hämeenlinna linn, Janakkala vald, Lammi vald, Pälkäne vald ja Tuulose vald.

Vald oli soomekeelne.

2009. aasta alguses liitus vald Hämeenlinna linnaga.

Külad
-----

Aikkola, Ajoranta, Alvettula, Apoo, Eteläinen, Hahkiala, Hakkala, Hankala, Hauho, Hauhontausta, Heinäkangas, Hyvikkälä, Hyömäki, Ilmoila, Joki (Jokioinen), Juntula, Kalaila, Keso, Kokkala, Kokkila, Kukkola, Kyttälä, Lautsia, Lehdesmäki, Lehtelä, Matkantaka, Miehoila, Mustila, Okerla, Pappila, Porras, Porsoo, Rukkoila, Saha, Sappee, Sotjala, Torvoila, Tuittula, Tuulimylly, Uusikylä, Vihavuosi, Villantila, Vitsiälä, Vuolijoki

Kuulsused
---------

* Johan Wilhelm Rangell, Soome peaminister (1941–1943)

Viited
------

1. ↑  Kaupunkien ja kuntien lukumäärät ja väestötiedot, vaadatud 15.02.2019.

Välislingid
-----------

* Hauho valla koduleht

| * v
* r
Kanta-Häme maakonna omavalitsused |
| --- |
| Kanta-Häme vapp | 
Forssa linn **·**  Hattula vald **·**  Hausjärvi vald **·**  Humppila vald **·**  Hämeenlinna linn **·**  Janakkala vald **·**  Jokioineni vald **·**  Loppi vald **·**  Riihimäki linn **·**  Tammela vald **·**  Ypäjä vald |  |
| 
***Endised omavalitsused*** |
| 
*Hauho vald **·**  Hämeenlinna vald **·**  Kalvola vald **·**  Koijärvi vald **·**  Lammi vald **·**  Renko vald **·**  Somerniemi vald **·**  Tuulose vald **·**  Tyrväntö vald **·**  Vanaja vald* |
**Thomas William Cleverley** (sündinud 12. augustil 1989 Basingstoke'is) on Inglismaa jalgpallur. Ta mängib poolkaitsjana Premier League'is Watfordi eest.

Pärast oma karjääri alustamist Bradford City noorteakadeemias liitus Cleverley 12-aastaselt Manchester Unitediga. Aastate 2007 ja 2009 vahel mängis ta Manchester Unitedi reservmeeskonna eest ning vahetevahel ka esindusmeeskonna sõpruskohtumistes. Cleverley saadeti 2009. aastal laenule Leicester Citysse, kus ta aitas võita Inglismaa teise liiga ja pääseda esiliigassse. Hooaja 2009–10 veetis ta laenul Watfordiga Inglismaa esiliigas, kus ta lõi 33 liigamänguga 11 väravat ning valiti klubi aasta mängijaks. 31. augustil 2010. aastal liitus ta Wigan Athleticuga aastapikkuse laenulepingu alusel, kus ta tegi liigas kaasa 25 kohtumist ja lõi 4 väravat, millega aitas kaasa Wigan Athleticu püsimajäämisele Premier League'i hooaja viimasel päeval. Ta naasis Manchester Unitedisse hooaja 2011–12 alguseks ning tegi oma esimese kohtumise Unitedi särgis Community Shieldis Manchester City vastu, keda võideti 3:2.

Saavutused
----------

Leicester City
* Football League One: 2008–09

Manchester United
* Premier League: 2012–13
* FA Community Shield: 2011, 2013

Välislingid
-----------

 Tom Cleverley – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Profiil Watford F.C. kodulehel
**Spezzano Piccolo** on Casali del Manco *frazione* Itaalias Calabria maakonnas Cosenza provintsis. Enne Casali del Manco moodustamist 5. mail 2017 oli Spezzano Piccolo omaette omavalitsusüksus (*comune*).

743 meetri kõrgusel merepinnast asuva Spezzano Piccolo asustustihedus on keskmiselt 44 inimest ruutkilomeetri kohta.

Spezzano Piccolo piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Casole Bruzio, Longobucco, Pedace, San Giovanni in Fiore, Serra Pedace, Spezzano della Sila.

Spezzano Piccolo halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid (*frazioni*): Acqua Coperta, Croce di Magara, Macchia, Sculca.

Viited
------

1. ↑  DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana (Vaadatud 29. oktoober 2013)
2. ↑  AA. VV. *Dizionario di toponomastica. Storia e significato dei nomi geografici italiani*, Milano, GARZANTI, 1996, p. 635.
3. ↑  Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019.
4. ↑  Itaalia Riiklik Statistikaamet, vaadatud 9.09.2017.
5. ↑  Itaalia Riiklik Statistikaamet

Välislingid
-----------

 Spezzano Piccolo – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (itaalia keeles)
**Austria veinid** on sageli kuivad valged veinid ja sageli tehtud viinamarjasordist Grüner Veltliner. Ligikaudu 30% veinitoodangust on punased veinid, mille tootmiseks kasutatakse viinamarjasorte Blaufränkisch, Pinot noir ja kohalikku viinamarjasorti Zweigelt.

Austriast on pärit firma Riedel – ettevõte, mis toodab maailma kõige eksklusiivsemaid ja hinnalisemaid veiniklaase.

Austria veinipiirkonnad
-----------------------

1. Wachau
2. Kremstal
3. Kamptal
4. Traisental
5. Wagram
6. Weinviertel
7. Carnuntum
8. Thermenregion
9. Neusiedlersee
10. Leithaberg
11. Rosalia
12. Mittelburgenland
13. Eisenberg
14. Viini veinipiirkond
15. Vulkanland Steiermark
16. Südsteiermark
17. Weststeiermark

### Alam-Austria

Alam-Austria veinipiirkond asub Austria kirdeosas ja tegemist on Austria suurima veinipiirkonnaga – sealt tuleb ligikaudu pool Austria veinitoodangust.
Jaguneb kaheksaks alampiirkonnaks:

* Wachau
* Kremstal
* Kamptal
* Traisental
* Wagram (varasem nimetus Donauland ehk "Doonau maa")
* Weinviertel
* Carnuntum
* Thermenregion

  

### Burgenland

Burgenland asub Austria idaosas. Veinikasvatuspiirkond asub Neusiedli järve kaldal ja sellel on suur mõju sellest piirkonnast tulevatele veinidele. Selles piirkonnas toodetakse peamiselt punaseid veine. Jaguneb neljaks alampiirkonnaks:

* Neusiedlersee
* Leithaberg
* Rosalia
* Mittelburgenland
* Eisenberg

### Viini veinipiirkond

Viin on Austria pealinn ja see on ainukene pealinn millel on nii pikk veinide tootmise traditsioon. Täpsemalt loe artiklist Viini veinipiirkond.

### Steiermark

Steiermark on Austria kõige lõunapoolseim piirkond ja sellel piirkonnal on ühine piir Sloveeniaga. Jaguneb kolmeks alampiirkonnaks:

* Vulkanland Steiermark ehk Vulkaaniline maa Steiermark
* Südsteiermark ehk Lõuna-Steiermark
* Weststeiermark ehk Lääne-Steiermark

Austria veinide kvaliteedisüsteem
---------------------------------

### Districtus Austriae Controllatus

Districtus Austriae Controllatus on Austria kvaliteedisüsteem, mida asuti juurutama 2003. aastal.

### Wachau veinipiirkonna kvaliteedisüsteem

Austria teistest veinipiirkondadest eristub **Wachau**. Selles piirkonnas jagunevad veinid kolme kvaliteediklassi:

* **Steinfeder**
* **Federspiel**
* **Smaragd**

Välislingid
-----------

* Austria veinid
* oesterreichwein.at
* Veinimaailm - veinimaailm.com
*
**Spilve lennujaam** oli kuni Riia lennujaama rajamiseni peamine Riia lennujaam. Lennujaam asub Riias Spilve asumis.

Tänapäeval on see lennujaamana oma tähtsuse kaotanud, sealset lennuvälja võib kasutada vaid päevasel ajal ja hea nähtavusega.

Ajalugu
-------

Spilve lennujaam sai alguse Esimese maailmasõja ajal, mil sealsed niidud võeti kasutusele aerodroomina. Pärast sõda otsustati Jāzeps Baško initsiatiivil sinna tsiviillennuväli ehitata. Selleks otstarbeks eraldati 51 hektarit maad Riia–Bolderaja raudtee kõrval. 

1928. aastal sai sellest rahvusvaheline lennujaam, seda hakkasid läbima firma Deruluft lennukid, mis kurseerisid Berliini, Tallinna, Leningradi ja Moskva vahel. 

1932. aastal alustas LOT lende liinil Helsingi-Tallinn-Riia-Vilnius-Varssavi-Lviv-Bukarest-Sofia-Saloniki-Ateena. Hiljem alustas Aeroflot Moskva ja Stockholmi vahelisi lende, millel oli peatus samuti Spilves. 

1936. aastal Deruluft likvideeriti ja Helsingi lende alustas Lufthansa.

1937. aastal alustati lende Liepājasse.

|  |
| --- |
| **Riia lennujaama lennuliiklus** |
| Aasta | Reisijaid | Post, kg | Kaubad, kg |
| 1928 | 267 | 1999 | 2080 |
| 1929 | 355 | 1479 | 1946 |
| 1930 | 402 | 2901 | 3221 |
| 1931 | 387 | 5707 | 10881 |
| 1932 | 644 | 1743 | 1306 |
| 1933 | 1561 | 1667 | 1507 |
| 1934 | 2805 | 3777 | 2613 |
| 1935 | 3734 | 2958 | 3523 |
| 1936 | 3800 | 2562 | 2823 |
| 1937 | 4149 | 4332 | 4884 |
|

Pärast Läti annekteerimist sulgesid nõukogude võimud algul kõik liinid, kuid hiljem taastati liiklus Tallinna, Leningradi ja Moskvaga. 22. juunil 1941 ründasid saksa pommitajad Spilve lennuvälja ja purustasid sealsed angaarid. Pärast Riia hõivamist taastasid saksa okupatsioonivõimud lennujaama ja käivitasid lennuliikluse Riia ning Helsingi vahel. Taas pommitati lennujaam puruks 11. oktoobril 1944.

Sõja järel oli Spilve lennujaam kasutusel vaid riigisisesteks lendudeks. Spilve lennujaamale lisandus toona veel ka Rumbula lennuväli. Spilvest toimusid lennureisid Liepājasse, Daugavpilsi, Kaunasesse, Tallinna ja Moskvasse. Kasutusel olid lennukid Li-2, aastast 1959 ka Jak-12, An-2, Il-14.

Riia lennujaam valmis aastal 1973 vahetamaks välja ajale jalgu jäänud Spilve lennujaama. Viimast kasutati riigisisesteks lendudeks siiski veel aastani 1986. Tol ajal kasutati lennujaama ka lennundusõpilaste õppelendudeks.

1990. aastast on lennujaam kasutusel eralendudeks, ka harrastatakse seal langevarjuhüppeid. Lennujaama hoonet rendib SIA Baltijas projektu birojs.

Viited
------

1. ↑  Jau 75 gadus tiek veikti lidojumi starp Poliju un Baltijas valstīm
2. ↑  Latviešu konversācijas vārdnīca XVIII. sējums, 35872-77 sleja; Rīga 1938.-1939.
3. ↑  Pēteris Jērāns (redaktors). Rīga: enciklopēdija. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija, 1988

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Spilve lennujaam** |

* Lennujaama koduleht
* Spilve lennujaam (*vene keeles*)
* Ajaloolised fotod
Polaarkoordinaadistikus on punkti asukoht määratud kaugusega poolusest *O* ja polaartelje ning nurgaga polaarteljest *OL*
**Polaarkoordinaadid** on kahemõõtmeline koordinaatide süsteem, kus iga tasandi punkt on määratud kaugusega fikseeritud punktist ning nurgaga fikseeritud suunast.

Punkti, mille suhtes kaugusi mõõdetakse, nimetatakse *pooluseks*. Poolusest väljuvat kiirt, mis fikseerib suuna, nimetatakse '*polaarteljeks*. Kaugust poolusest *r* nimetatakse *radiaalkoordinaadiks* ehk *polaarraadiuseks*. Nurka *θ* kohavektori ja polaartelje vahel nimetatakse *nurgakoordinaadiks* ehk *polaarnurgaks* ehk *asimuudiks*.

Koordinaaditeisendused rist- ja polaarkoordinaatide vahel
---------------------------------------------------------

Joonisel on kujutatud polaar- ja ristkoordinaatide vahelist seost
Seos polaarkoordinaatide *r* ja *θ* ristkoordinaatide *x* ja *y* vahel on antud trigonomeetriliste funktsioonidega:

{\displaystyle x=r\cos \theta \,}
{\displaystyle y=r\sin \theta \,}
Ristkoordinaadid *x* ja *y* teisenevad polaarkoordinaatideks *r* ja *θ*, kus *r* ≥ 0 ja *θ* asub poollõigus (−π, π] järgmiselt:

{\displaystyle r={\sqrt {x^{2}+y^{2}}}\quad } (tuleneb Pythagorase teoreemist), ja
{\displaystyle \theta ={\begin{cases}\arctan({\frac {y}{x}})&{\mbox{if }}x>0\\\arctan({\frac {y}{x}})+\pi &{\mbox{if }}x<0{\mbox{ and }}y\geq 0\\\arctan({\frac {y}{x}})-\pi &{\mbox{if }}x<0{\mbox{ and }}y<0\\{\frac {\pi }{2}}&{\mbox{if }}x=0{\mbox{ and }}y>0\\-{\frac {\pi }{2}}&{\mbox{if }}x=0{\mbox{ and }}y<0\\0&{\mbox{if }}x=0{\mbox{ and }}y=0\end{cases}}}
Polaarnurga mõneti kohmakas avaldis arvestab sellega, millises tasandi veerandis punkti asub.

Seos silindriliste ja sfääriliste koordinaatidega
-------------------------------------------------

Polaarkoordinaadite vasteks kolmemõõtmelises ruumis võib pidada nii silindrilisi kui ka sfäärilisi koordinaate.

Vaata ka
--------

* Bipolaarsed koordinaadid

Viited
------

1. ↑   Kaasik, Ü. (2002). *Matemaatikaleksikon*. Tartu.
2. ↑  Torrence, Bruce Follett; Torrence, Eve (1999). *The Student's Introduction to Mathematica*. Cambridge University Press. ISBN 0-521-59461-8.
Lõuna-Aafrika Arenguühenduse lipp
Lõuna-Aafrika Arenguühenduse liikmed (tumedamad on ühtlasi ka Lõuna-Aafrika Tolliliidu liikmed)
**Lõuna-Aafrika Arenguühendus** (*Southern African Development Community*; SADC) on Lõuna-Aafrika riikide koostööorganisatsioon.

Lõuna-Aafrika Arenguühenduse eelkäija Lõuna-Aafrika Arengu Koordineerimise Komitee (SADCC) asutasid üheksa Aafrika lõunaosas asuvat riiki 1980. aastal. Praegust nime kannab organisatsioon 1992. aastast. SADC eesmärk on arendada riikidevahelist majanduslikku, poliitilist ja julgeolekualast koostööd. Organisatsiooni peakorter asub Botswana pealinnas Gaborones.

Lõuna-Aafrika Arenguühenduse esimees on 2008. aastast Lõuna-Aafrika Vabariigi endine president Kgalema Motlanthe ning peasekretär 2005. aastast Botswana esindaja Elias Mpedi Magosi.

Liikmed
-------

* Angola Angola
* Botswana Botswana
* Lesotho Lesotho
* Malawi Malawi
* Mosambiik Mosambiik
* Svaasimaa Svaasimaa
* Tansaania Tansaania
* Sambia Sambia
* Zimbabwe Zimbabwe
* Namiibia Namiibia – alates iseseisvumisest 31. märtsil 1990
* Lõuna-Aafrika Vabariik Lõuna-Aafrika Vabariik – 30. augustist 1994
* Mauritius Mauritius – 28. augustist 1995
* Kongo Demokraatlik Vabariik Kongo Demokraatlik Vabariik – 8. septembrist 1997
* Seišellid Seišellid – 8. september 1997 – 1. juuli 2004 ja alates 2008. aastast

Liikmesus peatati 2009. aastal.

* Madagaskar Madagaskar

Välislingid
-----------

* SADC
Tom Bradshaw (2017)
**Thomas William Bradshaw** (sündinud 27. juulil 1992 Shrewsburys) on Inglismaal sündinud Walesi jalgpallur, kes mängib ründajana Inglismaa esiliigaklubis Millwall.

Ta alustas klubikarjääri Walesi klubis Aberystwyth Town.

2009. aasta mais liitus ta Inglismaa tugevuselt neljanda liiga klubiga Shrewsbury Town.

2014. aasta juunis sõlmis ta kaheaastase lepingu Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga League One'i klubiga Walsall. Ta mängis seal kaks hooaega ja lõi mõlemal hooajal League One'is 17 väravat.

2016. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu äsja Inglismaa esiliigasse tõusnud klubiga Barnsley. Hooajal 2016/17 lõi ta Inglismaa esiliigas kaheksa väravat. Hooajal 2017/18 oli Bradshaw Barnsley suurim väravakütt (12 väravat, millest üheksa liigas), kuid Barnsley langes esiliigast välja.

2018. aasta augustis läks Bradshaw Barnsleyst laenule Millwalli. 2019. aasta jaanuaris läks ta sinna püsivalt üle. Tegemist oli väidetavalt Millwalli läbi aegade suurima üleminekuga (enne seda oli Millwalli suurim ost Paul Goddard 1989. aastal 800 000 naelsterlingi eest).

Walesi jalgpallikoondises debüteeris Bradshaw 28. märtsil 2016 sõprusmängus Ukraina vastu.

Viited
------

1. ↑  "Tom Bradshaw: Barnsley sign Walsall & Wales striker on a three-year deal". BBC Sport. 14. juuli 2016. Vaadatud 15. juulil 2016.
2. ↑  "Tom Bradshaw: Millwall sign Barnsley striker on initial loan deal ahead of permanent move". BBC Sport. 23. august 2018. Vaadatud 24. augustil 2018.
3. ↑   (vaadatud 14.7.2022)
Nõukogude Liidu generalissimuse epolett (kavandi staadiumis)
**Nõukogude Liidu generalissimus** oli NSV Liidu kõrgeim sõjaväeline auaste alates 26. juunist 1945, mil NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidium andis välja vastava seadluse.

Õigusakti kohaselt andis NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidium Nõukogude Liidu generalissimuse auastet "riigi ja tema relvajõudude silmapaistva juhtimise eest sõja ajal".

27. juunil 1945 andis NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidium välja seadluse, millega anti kõrgeim sõjaväeline auaste Jossif Stalinile. Sellest hoolimata tituleeris Stalin end edaspidi endiselt Nõukogude Liidu marssalina ning palus seda ka teistel teha.

NSV Liidu õigusjärgses riigis Venemaa Föderatsioonis generalissimuse auaste puudub. 11. veebruaril 1993 välja antud seaduses "Sõjaväekohustuslikkusest ja sõjaväeteenistusest" on kõrgeim auaste Venemaa Föderatsiooni marssal.

Vaata ka
--------

* generalissimus

Viited
------

1. 1 2  "Ведомости Верховного Совета СССР" 1945 г. № 36 (1945. aasta NSV Liidu Teataja (nr 36).
2. ↑  Закон РФ от 11.02.1993 N 4455-1 "О воинской обязанности и военной службе".
**Polaarrebane** ehk **jäärebane** (*Vulpes lagopus*) on koerlaste sugukonda kuuluv väike kiskja.

Polaarrebane on mõnikord paigutatud ka omaette perekonda *Alopex* (liiginimena *Alopex lagopus*).[*viide?*]

Levila
------

Polaarrebase looduslik levila on põhjapoolkera arktikapiirkonnad, eriti iseloomulik arktilisele tundrale.[*viide?*]

Eluviis
-------

Polaarrebased on kohastunud elama karmides kliimatingimustes, seetõttu on neil mitmeid kohastumusi: paks karvkate, eriline organismi soojusvahetussüsteem ja paks rasvkude. Polaarrebasel on väike kehapinna ja -ruumala suhe, mida tingib eeskätt ümar keha, väike koon ja väikesed jalad ning väikesed paksud kõrvad. Väikese kehapindala tõttu on soojuskaod väikesed. Tema karvkatet peetakse teiste loomade omaga võrreldes kõige soojemaks.[*viide?*]

### Toitumine

Isasloom peab jahti ja toob toitu, samal ajal hoolitseb emarebane poegade eest. Polaarrebase toidubaasi moodustavad lemmingud, kuid ta sööb ka ettejuhtuvaid polaarjäneseid, kahepaikseid, mune ja raipeid.[*viide?*]

### Paljunemine

Polaartalve lõpul, umbes märtsis-aprillis, moodustuvad paarid, kes valmistavad tulevaste poegade jaoks ette varjulise uru. Urgusid kasutatakse põlvest põlve ja need võivad olla kasutuses üle 300 aasta. Polaarrebase käes on koerlaste arvukaima pesakonna rekord: keskmiselt on rebasekutsikaid 11, kutsikate arv võib ulatuda 22ni. Paar püsib koos umbes neli kuud, kuni kutsikate pesast lahkumiseni.[*viide?*]

### Konkurents

Olulisimaks looduslikuks konkurendiks on punarebane, kelle areaal nihkub kliimasoojenemise tõttu järjest enam põhja poole.[*viide?*]

Inimese kõrval on polaarrebase põhivaenlased hunt, ilves ja jääkaru. Looma kütiti ohtralt 19. ja 20. sajandil. [*viide?*]

Vaata ka
--------

* Sinirebane
**Juhan Ottas** (ka **Johann Ottas**, 6. september 1870 Karlova vald, Tartumaa – 25. jaanuar 1941 Tartu) oli eesti psühhiaater ja silmaarst.

Elulugu
-------

Juhan Ottas oli talurentniku poeg.

Ta lõpetas 1891. aastal Tartu Kroonugümnaasiumi ja 1896. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna, meditsiinidoktor (1903, TÜ), väitekiri "К вопросу об отмене веществ при прогрессивном параличе помешанных". 

Oli 1896–1904 Tartu Ülikoolu närvikliiniku assistent, 1905–1911 Tartu Ülikoolu silmakliiniku ja Pimedate Kuratooriumi silmaarstliku lendsalga arst, I maailmasõja ajal vanemarst, Vabadussõja ajal vabalt praktiseeriv silmaarst, 1919–1936 Tartu maakonna arst ja silmaarst, võttis vastu ka psühhoneuroloogilisi haigeid.

Teadustöö
---------

Ta oli esimene eesti rahvusest psühhiaater Tartu Ülikoolis. Uurimusi psühhoneuroloogia ja silmahaiguste alalt.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Silma marjad (trahoma) ja nende vastu võitlemine. Tartu, 1909

Kirjandus
---------

* Merila-Lattik, H. Eesti arstid 1947–1997. Tallinn, 1997, 274–275
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Jarl Birger Brosa kujutis
**Birger Brosa** (surnud 9. jaanuaril 1202 Visingsöl) oli Rootsi jarl aastatel 1174–1202.

Brosa tähendab 'naeratav' ja seda lisanime kasutatakse Lääne-Skandinaavia allikates alates 13.-14. sajandist. 1180. aastatel tituleeriti teda kui *dux Sweorum* (Rootsi hertsog).

Birger Brosa oli Bengt Snivili ja Birgitta Haraldsdotter Gille poeg. Üks tema vendadest oli Magnus Minnesköld, Birger Jarli isa.

Ta oli oma aja võimukaim mees Östergötlandis, sest ta omas lisaks oma suguvõsa mõisale Bjälbos veel mitut mõisa Östergötlandis, Närkes ja Värmlandis. Tõenäoliselt omas ta mõisaid ka Södermanlandis. Birger Brosa oli Riseberga kloostri suur rahaline toetaja.

Tema suur võim aitas Rootsis pikka aega rahu hoida. Pärast tema surma puhkes kohe verine võimuvõitlus.

Birger kasutas oma vapil liiliat.

Lapsed
------

* Filip, Norra kuninga Sverre jarl, langes jaanuaris 1200
* Knut, Rootsi jarl, langes 31. jaanuaril 1208 Lena lahingus
* Folke, Rootsi jarl, langes 17. juulil 1210 Gestilreni lahingus
* Magnus
* Ingegärd, Rootsi kuninganna, abiellus Sverker Karlsson nooremaga.
* Kristina
* Margareta

Kujutamine kirjanduses
----------------------

Rootsi kirjaniku Jan Guillou triloogias Arn Magnussonist on Birger Brosa Arni isa Magnuse poolvend. Teda kehastab filmides "Arn – templirüütel" ja "Arn – Riik tee lõpus" Stellan Skarsgård.

Viited
------

1. ↑  "Svenskt diplomatariums huvudkartotek över medeltidsbreven nr 245". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. september 2007. Vaadatud 15. veebruaril 2010.
**Banditism** (gooti *bandwjan*) on termin, mis pärineb Vene SFNV kriminaalkoodeksist, kus "isikute relvastatud gruppi, mille tegevus on suunatud asutuste ja organisatsioonide vara hävitamiseks ja omastamiseks", nimetati **bandeks**.

Soovides varjata poliitilist ja relvastatud vastupanu nõukogude korra kehtestamisel hõivatud territooriumil, kasutasid NSV Liidu võimud Eesti, Läti, Leedu, Ukraina, Poola ja varem ka Kesk-Aasia vastupanuliikumiste ning selles osalejate kohta seda terminit ning kohtulikul karistamisel VNSFV Kriminaalkoodeksi paragrahvi § 59-3.

Banditismivastane võitlus
-------------------------

NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi koosseisus moodustati pärast Teise maailmasõja lõppu Eesti NSV Siseasjade Rahvakomissariaadi Banditismivastase võitluse jaoskond ja Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi 2-N osakond (venekeelne lühend *2-Н*), mille ülesandeks oli nn "poliitbanditismi" ehk metsavendluse/vabadusvõitluse vastane võitlus. 

Allüksused tegelesid banditismivastase võitluse nime all nii metsavendluse vastase võitlusega, kuid ka sõjajärgses segaduses tavakuritegevusena levinud relvastatud röövimistega tegelevate gruppide likvideerimisega. Röövimistega tegelesid nii vene kui saksa sõjaväest pärit väejooksikud ning ka sõjast mahajäänud kriminaalne element, kes hankis elatist elanike röövimisega.

Vaata ka
--------

* Eesti NSV Siseasjade Rahvakomissariaadi Banditismivastase võitluse osakond
**Birkenesi vald** on kohaliku omavalitsuse üksus (vald) Norras Agderi maakonnas. Valla halduskeskus on Birkelandi küla. Birkenesi valda ümbritsevad Frolandi, Grimstadi, Lillesandi, Kristiansandi, Vennesla vald, Ivelandi ja Evje og Hornnesi vald.

Ajalugu
-------

Birkenes kui omavalitsus loodi 1. jaanuaril 1838, kui ajalooline Tveiti kihelkond jagati Tveiti ja Birkenesi vallaks, sest kihelkonna poolitas maakonnapiir. 1883. aastal liideti osa Bireknesi asustamata alast Landviki vallaga. 1967. aastal liieti Birkenesiga Herefossi ja Vegusdali vald. 1970. aastal liideti Birkenesiga Frolandi valla asustamata alasid, mis aastani 1967 olid Myklandi valda kuulunud. 1979. aastal liideti Birkenesiga Frolandi vallast lisaks asustamata Landheia ala. Hiljem on kaks Birkenesi valla asustatud ala liidetud vastavalt Evje og Hornnesi ja Frolandi vallaga. 2019. aastani kuulus vald Aust-Agderi maakonda.

Viited
------

1. ↑  Area statistics for Norway 2020
2. ↑  Alders- og kjønnsfordeling i kommuner, fylker og hele landets befolkning (K) 1986 - 2022

Agderi maakonna vallad

* Arendal
* Åmli
* Åseral
* Birkenes
* Bygland
* Bykle
* Evje og Hornnes
* Farsund
* Flekkefjord
* Froland
* Gjerstad
* Grimstad
* Hægebostad
* Iveland
* Kristiansand
* Kvinesdal
* Lillesand
* Lindesnes
* Lyngdal
* Risør
* Sirdal
* Tvedestrand
* Valle
* Vegårshei
* Vennesla
Dimitǎr Petkov u. 1906
**Dimitar Petkov** (Димитър Петков; 1856 – 11. märts 1907) oli Bulgaaria poliitik, peaminister 5. novembrist 1906 kuni surmani. 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Razo Petrov** | **Bulgaaria peaminister**5. november 1906–11. märts 1907. | Järgnev**Dimitar Stanzov** |

  


Bulgaaria peaministrid

**Bulgaaria kuningriik:** Burmov | Drumev | D. Cankov | Karavelov | Ehrnrooth | *koht täitmata* | Sobolev | D. Cankov | Karavelov | Drumev | Karavelov | Radoslavov | Stoilov | Stambolov | Stoilov | Grekov | Ivančov | Petrov | Karavelov | Danev | Petrov | Petkov | Stančov\* | Gudev | Malinov | Gešov | Danev | Radoslavov | Malinov | Teodorov | Stambolijski | A. Cankov | Ljapčev | Malinov | Mušanov | Georgiev | Zlatev | Tošev | Kjoseivanov | Filov | Gabrovski\* | Božilov | Bagrjanov | Muraviev | Georgiev

**Bulgaaria Rahvavabariik:** G. Dimitrov | Kolarov | Červenkov | Jugov | Živkov | Todorov | Filipov | Atanasov | Lukanov

**Bulgaaria Vabariik:** Popov | F. Dimitrov | Berov | Indzhova | Videnov | Sofiyanski | Kostov | Sakskoburggotski | Stanišev | Borisov | Rajkov | Orešarski | Bliznaški | Borisov | Gerdžikov | Borisov | Petkov | Donev | Denkov
Vannutatud neitsi Rapshas 20. sajandi alguses
**Albaania vannutatud neitsid** (albaania keeles *burrnesha*) on albaania naised, kes on andnud tõotuse elada vooruslikult ja mitte abielluda ning saanud vastutasuks õiguse elada mehe kombel ja omandada kõik Albaania traditsioonilise patriarhaalse ühiskonna meeste privileegid.

Vannutatud neitsite traditsioon sai alguse 15. sajandil Põhja-Albaanias elanud Lekë Dukagjini koostatud koodeksist Kanunist. Kanun oli suuline ettekirjutus, mis sätestas ühiskonnakorralduse reeglid. Need kehtisid Põhja-Albaania ja Kosovo hõimude seas kuni 20. sajandini ja kohati järgitakse neid veel tänapäevalgi. Koodeks oli religiooniülene, reegleid järgisid nii katoliiklased, õigeusklikud kui ka muslimid. Kanuni järgi on naine mehe omand ja tal on väga vähe õigusi. Naised ei tohi oma majapidamist juhtida, maad osta, hääletada, paljusid ameteid pidada, teatud hoonetesse siseneda, perekonna varandust pärida, aga ka näiteks suitsetada, alkoholi tarbida, muusikat teha ega käekella kanda.

Et allutatud naise staatusest lahti öelda, peab naine andma 12 hõimuvanema juuresolekul tsölibaadivande. Tõotust ei saa tagasi võtta ja selle andja peab kogu ülejäänud elu elama mehe kombel. Varem on tõotusest taganemist karistatud surmaga. Vannutatud neitsiks võib hakata mis tahes eas. Pärast tõotuse andmist võib naine kanda meesteriideid ja teha kõike seda, mis on lubatud meestele.

Vannutatud neitsiks saamine on olnud ainuke viis pääseda perekonna korraldatud ebameeldivast abielust. Tihti on vande andmine olnud ka ainuke võimalus oma vanemate vara pärida. Kui peres ei olnud poegi ja isa suri, pidi üks tütardest vande andma, et pere saaks oma maad ja maja edasi pidada. Paljudel juhtudel aga soovitakse lihtsalt pääseda naisena elamise piirangutest ja tunda end võrdse ja vabana.

Arvatakse, et peamiselt Albaania põhjaosas elab praegu kuni paarsada vannutatud neitsit. Enamik neist on üle 50 aasta vanad.

Albaania vannutatud neitsite seas oli ka riigi rahvuskangelanna Tringe Smajli.

Eestis on vannutatud neitsite institutsiooni kujutatud 2016. aastal teatris R.A.A.A.M. Madis Kalmeti lavastatud Vene näitekirjaniku Oleg Mihhailovi näidendis "Vannutatud neitsid".

Viited
------

1. ↑  Tradition of sworn virgins' dying out in Albania
2. ↑  The Sacrifices of Albania's 'Sworn Virgins'
3. ↑  Rait Avestik Traditsiooniline neitsilikkus Sirp, 15.07.2016
4. ↑  Heili Sibrits Publiku soovil toimuvad «Vannutatud neitside» lisaetendused Postimees, 4. juuli 2016

Välislingid
-----------

* Last of the burrnesha: Balkan women who pledged celibacy to live as men
* Portraits of Albanian Women Who Have Lived Their Lives As Men
* Burrnesha
* Tradition of 'sworn virgins' dying out in Albania
* The Sacrifices of Albania's 'Sworn Virgins'
* At home with Albania's last sworn virgins
**Alberico da Barbiano** (hüüdnimega **Suur**; 1349 Barbiano – 26. aprill 1409 Castello di Pieve del Vescovo) oli Itaalia kondotjeer, esimese itaallastest koosneva palgasõdurite väeosa juht, Cunio krahv.

Elulugu
-------

Alberico sai esimesed võitluskogemused Essexi päritolu inglise kondotjeeri Sir John Hawkwoodi palgavägedes.

1377. aastal pani Alberico kokku omaenda väesalga, mille liikmeks võisid olla ainult itaallased. Püha Jüri lipu all võidelnud väeosa kutsuti Püha Jüri kompaniiks. Alberico kompaniis edendati ratsaväe lahinguvarustust ja taktikat, suurt tähelepanu pöörati lahingulisele ettevalmistusele. Algselt paarisajast mehest koosnev väesalk suurenes peagi nelja tuhande võitlejaga väeosaks. Tema kompaniis omandasid kogemusi kondotjeerid Braccio da Montone ja Muzio Attendolo Sforza.

Alberico väesalga esimeseks tööandjaks sai 1378. aastal Milano valitseja Bernabò Visconti. Järgmisel aastal abistas ta oma väesalgaga paavst Urbanust tema võitluses vastupaavst Clemens VII vastu. 1380ndatel kuulutas paavst Alberico kiriku vaenlaseks. Pärast 1386. aasta atentaati Napoli kuningas Carlo III-le vandus Alberico truudust Carlo pojale Ladislaole.

1402. aasta 26. juunil alistas ta Visconti vägede ülemjuhatajana Casalecchio lahingus Bologna ja Firenze ühendarmee, mis viis Bologna vallutamisele Milano poolt. Järgmisel aastal naasis ta Napoli kuninga Ladislao I teenistusse.

Tiitleid
--------

* Barbiano, Lugo, Zagonara, Castel Bolognese, Cotignola, Dozza, Tossignano, Granarolo, Trani, Giovinazzo, Conversano, Nogarole Rocca, Montecchio Emilia, Macincollo, Montecatone, Fiagnano, Pieve di Sant'Andrea ja Liano isand
* Kirikuriigi senaator, Kirikuriigi *Gran Gonfaloniere* (tiitlid võeti tagasi ekskommunikatsiooniga)
* Napoli kuningriigi *Gran* konnetaabel

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

Alberico da Barbiano nime kandis 1930. aastal vettelastud Condottieri-klassi kergeristleja, mis osales II maailmasõja lahingutes.

Viited
------

1. ↑  Alberigo da Barbiano, condottiero.
2. ↑  David Nicolle. Italian Medieval Armies 1300-1500. Oxford: Osprey Pub Co, 1983. P. 12.[*alaline kõdulink*] ISBN 0850454778 Vaadatud 2013-01-29

Kirjandus
---------

* Conti, Domenico (1988), *Ricerca storica su Barbiano*, Lugo, Walter Berti.
* Ariodante Fabretti (1842-1846), *Biografie dei capitani di ventura dell'Umbria*.
* Filippi, Daniele (1991), *Il mio paese : appunti su Barbiano*, Cassa rurale ed artigianale di Faenza.
* Rendina, Claudio (1994), *Capitani di ventura*, Roma, Newton Compton.
* Ricotti, Ercole (1898), *Storia delle compagnie de venturia in Italia*, Torino, UTET.

Välislingid
-----------

* Alberico da Barbiano – Enciclopedia Treccani
**Raku anatoomia**  
 
1. Tuumake  

2. Tuum  

3. Ribosoom  

4. Vesiikul  

5. Karedapinnaline tsütoplasmavõrgustik  

6. Golgi kompleks  

7. Tsütoskelett  

8. Siledapinnaline tsütoplasmavõrgustik  

9. Mitokonder  

10. Vakuool  

11. Tsütoplasma  

12. Lüsosoom  

13. **Tsentrosoom**
**Tsentrosoom** on rakuorganell, mis etendab olulist osa mikrotuubulitest koosneva tsütoskeleti organiseerimisel ning rakutsükli reguleerimisel. 

Tsentrosoomi avastas 1883. aastal Belgia bioloog Édouard van Beneden. Theodor Boveri kirjeldas tsentrosoomi esimesena täpsemalt ning andis sellele ka nime. 

Tsentrosoom on ainult loomarakkudel. Seenerakkudel ja taimerakkudel see puudub.

Tsentrosoom koosneb kahest põiki paiknevast tsentrioolist ning seda ümbritsevad valgud, mis moodustavad peritsentriolaarse materjali (PTM). PTM sisaldab valke, mis vallandavad mikrotuubulite fiibrite süntees ning võimaldavad mikrotuubulite kinnitumist. Nende valkude hulka kuuluvad γ-tubuliin, peritsentriin ja nineiin. Tsentrosoomi kuuluvad tsentrioolid koosnevad üheksast mikrotuubulite kolmikust, mis moodustavad silindrilise struktuuri.

Rakutsükli interfaasis on tsentrosoomid kinnitunud tuuma membraanile. Mitoosis tuuma membraan laguneb ning tsentrosoomist alguse saanud mikrotuubulid interakteeruvad kromosoomidega, moodustades kääviniidid, mis kromosoomid üksteisest eemaldavad. Tsentrosoom paljuneb ainult korra rakutsüklis, kusjuures iga tütarrakk saab ühe vanemaraku tsentriooli. Tsentrosoom replitseerub rakutsükli S-faasis.

Viited
------

1. ↑  Alberts, Bruce; et al. (2008). *Molecular Biology of the Cell* (5th ed.). New York: Garland Science. ISBN 978-0-8153-4105-5. `{{cite book}}`: et al.-i üleliigne kasutus kohas: `|last2=` (juhend)
**Tshwane linnaringkond** on Lõuna-Aafrika Vabariigi Gautengi provintsis asuv 2. järgu haldusüksus.

Tshwane linnaringkond on moodustatud 5. detsembril 2000.

Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Tshwane linnaringkonna elanikest mustanahalisi aafriklasi 75,40%, valgeid 20,08%, värvilisi 2,01%, India või Aasia päritolu inimesi 1,84% ja teisi 0,67%. Pedi keelt pidas emakeeleks 19,91%, afrikaani keelt 18,83%, tsvana keelt 15,05%, tsonga keelt 8,64%, inglise keelt 8,58%, suulu keelt 8,51%, ndebele keelt 5,74%, sotho keelt 5,28%, venda keelt 2,33%, koosa keelt 2,16%, svaasi keelt 1,56%, viipekeelt 0,30% ja teisi keeli 3,13%.

Suuremad linnad
---------------

* Akasia
* Atteridgeville
* Bronkhorstspruit
* Centurion
* Cullinan
* Eersterust
* Ekangala
* Ga-Rankuwa
* Hammanskraal
* Laudium
* Lotus Gardens
* Mabopane
* Mamelodi
* Nuwe Eersterus
* Pretoria
* Rayton
* Refilwe
* Saulsville
* Soshanguve
* Zithobeni
* Temba
* Winterveld

Viited
------

1. ↑  Decision to integrate city councils of Pretoria area South African History Online
2. ↑
**Tsentrifugaaljõud** ehk **kesktõukejõud** on üks inertsijõududest, see tähendab, et tegu on vaid inertsist tuleneva nähtusega, mitte ringliikumise põhjusega. See tekib punktmassi või keha kõverjoonelisel liikumisel ja mõjub liikumissuunaga (trajektoori puutujaga) risti ja ringliikumise keskpunktist eemale.

Tsentrifugaaljõu moodul on määratud trajektoori kõverusraadiusega *R*, keha liikumiskiirusega *v* ja massiga *m* vastavalt valemile

{\displaystyle F={\frac {mv^{2}}{R}}}.

Valearusaamad
-------------

On levinud arusaam, et tsentrifugaaljõud tasakaalustab kehade vahelist gravitatsioonijõudu ja hoiab nii Maad kui teisi planeete ja nende kaaslasi oma orbiitidel, samuti Maa tehiskaaslasi, jne. Tegelikult ei ole see tõsi – Newtoni I seaduse järgi jätkab keha, millele ei mõju jõude, oma liikumist endises suunas ja endise kiirusega ning seetõttu peab ringjoones liikuvale kehale pidevalt mõjuma tsentripetaaljõud ehk kesktõmbejõud. Taevamehaanikas mängib kesktõmbejõu rolli gravitatsioon.

### Näiline jõud

Tsentrifugaaljõu kui inertsijõu näide on kurvi läbiv auto inimestega autos. Kui auto läbib kurvi, kalduvad inimesed autos kurvist väljapoole, justkui mõjuks neile mingi jõud. Tegelikult on tegu vaid inertsiga – inimestel autos on kalduvus liikuda endises liikumissuunas ehk otse kurvist välja.

Vaata ka
--------

* Tsentripetaaljõud
* Tsentrifuug
* Tsentrifuugimine

Viited
------

1. ↑  Don Koks:"Does centrifugal force hold the Moon up?"
Jaakup Kilström torupilli mängimas Leesi külas 1912.
Cätlin Mägi torupilli mängimas 2013.
**Torupill** on õhukotiga puhkpill.

Ajalugu
-------

Millal torupill Eesti aladele jõudis, ei ole täpselt teada. Varaseimad teated torupillimängust Eestis ulatuvad 16. sajandisse, kuid tõenäoliselt kasutati juba varem. Kuni 18. sajandi lõpuni oli torupill eestlaste peamine tantsu- ja tavandimuusikapill. Torupillimuusika avaldas olulist mõju Eestis uuema rahvalaulu kujunemisele.

Torupilli mängiti peamiselt tantsuks, aga ka mitmesuguste kommete juures saateks (näit. pulmades). Harvem mängiti töötegemise ajal (näit. viljalõikusel). Pill püsis kauem kasutuses saartel ja rannikualadel. 19. sajandil taandus torupill viiuli ja lõõtspilli ees, kuid tuli uuesti kasutusele 1970. aastatel rahvamuusikaansamblites.

Ehitus
------

Torupill koosneb neljast põhiosast:

* nahast õhukott (tuulekott) oli tehtud hülge, härja või mõne muu suurema looma maost, aga ka koera- või kitsenahast, harva loomapõiest
* koti ülaosas oli nahkklapiga õhupuhumistoru ehk *napp* (puhuti õhku tuulekotti)
* puust 5–6 sõrmeauguga sõrmiline (viisi mängimiseks), milles heli tekitas pilliroost või hanesulest  *piuk*
* harva 1, enamasti 2, vahel ka 3 puust jämedamat bassitoru, millest üks undas kaasa toonikat, teine dominanti

Nahast õhukotti hoiab pillimees kaenla all ja surub sealt küünarnukiga vajutades õhku välja. Sõrmilisse ja bassitorudesse minevat õhuvoolu reguleeritakse käsivarre surve abil.

Vaata ka
--------

* Torupill
* Tooru õhtu
* Šoti torupill

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 312
2. 1 2  Arvi Ränk. Eesti etnograafia sõnaraamat. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. Lk 218

Välislingid
-----------

* Torupill. Eesti Rahva Muuseum
* Juhan Maaker mängimas. Torupilli-Juss Helmes 1925. aastal. Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum
* Ansambel Torupill. Eesti Rahva Muuseum
* Pilliportaal

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Torupillid** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Eesti torupill**
 |
Tsentrid
**Tsenter** on rakis, mida kasutatakse võllitüüpi ja teiste detailide kinnitamiseks treimisel. Detailidel on eelnevalt sisse töödeldud tsentriavad. Eesmine tsenter baseerub töövõlli koonusavas ja pöörleb koos detailiga. Tagumine tsenter asetseb tagapuki pinoolis ja töötab kui liugelaager suure erisurve ning kulumise olukorras.

Tsentrite jagunemine
--------------------

Konstruktiivselt tsentrid jagunevad terviktsentriteks ja pöörlevateks tsentriteks. Terviktsentreid kasutatakse treipinkidel eesmise tsentrina, ümarlihvpinkides ka tagumise tsentrina, ning nad on valmistatud karastuvast tööriista või legeerterasest. Sabaosa on morsekoonusega või ka meeterkoonusega. Pöörlevad tsentrid on põhilised tagumised tsentrid toorikute töötlemisel treipinkides. Need võimaldavad töödelda toorikuid suurtel kiirustel ja omavad küllaldast täpsust. Valmistamise täpsuse järgi jagunevad nominaal- ja kõrgendatud täpsusega tsentriteks.

Vaata ka
--------

* Masinaehitustehnoloogia
* Treimine
* Tsangpadrun
* Plaanseibpadrun
* Isetsentreeruv padrun
* Kaasavedav padrun
* lünett
**Frank Martin** (15. september 1890 Eaux-Vives, tänapäeval osa Genfist – 21. november 1974 Naarden) oli Šveitsi helilooja, kes veetis suurema osa oma elust Hollandis.

Lapsepõlv
---------

Sündinud hugenottide peres, kalvinistliku pastori Charles Martini pere kümnest lapsest noorimana, improviseeris Frank Martin klaveril juba enne kooli, ning 9-aastaselt, saamata mingitki muusikalist haridust, kirjutas juba oma esimesed laulud. 

12-aastaselt osales ta Bachi "Matteuse passiooni" ettekandel ning sai sellest tugevat mõjutust: Bachist sai tema mentor.

Austades oma vanemate soove, õppis ta kaks aastat matemaatikat ja füüsikat Genfi Ülikoolis, kuid tegeles õpingute kõrval ka heliloominguga ja õppis lisaks klaverit, kompositsiooni ja harmooniat oma esimese muusikaõpetaja Joseph Lauberi (1864–1953), Genfi helilooja ja selleks ajaks linna muusikaelu juhtiva figuuri juures. Hiljem, 1920. aastatel, töötas Martin mõnda aega tihedalt Émile Jaques-Dalcroze'iga, kellelt ta õppis palju rütmi ja muusikateooria vallas. Aastatel 1918 kuni 1926 elas Martin Zürichis, Roomas ja Pariisis: selle perioodi teoseid ilmestavad isikupärase helikeele otsingud.

Teosed
------

Tuntuim orkestriteos on 1944/45. aastal kirjutatud "Petite Symphonie Concertante", mis tegi Martini ka rahvusvaheliselt tuntuks, samas kui varajane "Missa" on populaarseim koorimuusikast ja "Kuus Igamehe monoloogi" (baritonile, klaverile ja orkestrile) sooloteostest. Ülejäänud looming sisaldab täispikka sümfooniat (1936–1937), kahte klaverikontserti, klavessiinikontserti, viiulikontserti, tšellokontserti, kontserti seitsmele puhkpillile ja kuueosalist seeriat üheosalisi "ballaade" erinevatele sooloinstrumentidele klaveri või orkestriga.

Vaimulikele tekstidele ja ainestikule loodud teoseid, nende hulgas näiteks "Le Mystère de la Nativité" ("Jõulumüsteerium", 1957/1959), peetakse ühtedeks parimatest 20. sajandi religioossetest heliteostest. Šveitsi muusik Ernest Ansermet, Martini loomingu meisterlik esitaja alates 1918. aastast, juhatas paljusid Martini loomingu lindistusi, nende hulgas ka oratooriumi "In Terra Pax" (1944) koos Orchestre de la Suisse Romande'iga.

Martin arendas välja oma küpse stiili, tuginedes Arnold Schönbergi kaksteisttoontehnikale, hakates sellest 1932. aasta kandis huvituma, kuid tonaalsust siiski mitte hüljates. Osa Martini inspireeritumast muusikast on kirjutatud tema kaheksakümnendates eluaastates; ta töötas oma viimase kantaadi "Et la vie l'emporta" kallal veel kümme päeva enne elu lõppu. Ta suri Hollandis Naardenis.

Vaata ka
--------

* Kuus Igamehe monoloogi
Veenuse astroloogiline sümbol
Veenus kuulub tänapäeva Lääne astroloogias viie isikliku planeedi hulka.

Veenus teeb Maa pealt vaadatuna sodiaagile ringi peale 10-14 kuuga. Ta saab olla Päikesest kuni 46 sodiaagikraadi kaugusel.

Veenus tähistab astroloogilises kaardis naudingut, loomevõimet ja harmooniataju, seksuaalsust, raha, väärtusi. Veenus väljendab inimese naispoolt tundetasandil (Kuu väljendab seda füüsiliselt ja Neptuun hingeliselt).

Veenuse asend horoskoobis näitab, kuidas inimene väljendab armastust ja kuidas seda vastu võtab, kuidas ta suhtub rahasse, mis on tema jaoks väärtuslik, kuidas väljendab loomingulisust ja tunneb end teiste seltskonnas. Meeste kaardis näitab Veenus lisaks, millised naised on talle ligitõmbavad.

Naisplaneedina tähistab Veenus kaardis (teist) tütart, sõbratare jm noori naisi.

Inimkehas valitseb Veenus näiteks kaela- ja kurgupiirkonda, neerusid, põit ja kusejuhasid, samuti sisekõrva.

Veenus on Sõnni ja Kaalude märgi valitseja ning seotud 2. ja 7. astroloogilise majaga. Sõnn kehastab Veenuse maist ja meelelist külge, sellal kui Kaalud on seotud Veenuse harmooniataju, kunstimeele, õiglustunde, romantiliste ideaalidega.

**Mütoloogia**

Kreeklaste Aphrodite (roomlaste Venus) kuulub kaheteistkümne Olümpose jumala hulka. Ta oli armastuse, viljakuse ja ilu jumalanna. Aphrodite sünniloole viitab ta liignimi „vahust sündinu". Titaan Kronos (Saturnus) lõikas ema soovil maha oma isa Uranose suguliikme ja heitis selle merre. Selle koha peale tekkis meres vaht, millest sündis imekaunis Aphrodite. Kui ta veest välja tuli, hakkasid lilled ta jalge all õitsema.

Ta oli abielus tule ja sepakunsti jumala Hephaistosega. See oli aga õnnetu abielu, sest hoolimata osavusest oli mees inetu ja lombakas. See Aphroditet ei rahuldanud ning ta otsis endale armukesi, näiteks sõjajumala Arese. Kirgliku loomusega jumalanna osales kõigis Olümpose tülides ja intriigides ega olnud kaugeltki mitte naiivne iludus. Aphrodite austajad võisid olla kindlad ta toetusele, sellal kui oma vaenlasi ja neid, kes ta armastuse ära põlgasid, karistas ta karmilt. Ta oli jumalanna, kes väärtustas ja jagas hinnanguid.

Vaata ka
--------

* Veenus (astronoomiline käsitlus)

Viited
------

1. 1 2  Juhani Nummela "Astrologian käsikirja", Porvoo, 1989, lk 78
2. ↑  Triin Tobber. "Sünnikaardi saladused", Tallinn, 2012, lk 100
3. ↑  Howard Sasportas "Astrologische Häuser und Aszendenten", Ulm, 1997, lk 289
4. ↑  Astrowiki.de, Veenus