recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Edward Arnold Burkhardt** (sündinud 23. juuli 1938) on Ameerika Ühendriikide majandustegelane.

Eesti Raudtee erastamine
------------------------

Edward A. Burkhardt osales ja omandas 2001. aastal toimunud ja 30. aprillil 2001 sõlmitud AS Eesti Raudtee erastamislepinguga 66% riigiettevõtte Eesti Raudtee aktsiatest ettevõtte Rail World Inc. tütarettevõtte Baltic Rail Services kaudu. Teised BRS-i osanikud olid erinevate äriühingute kaudu Jüri Käo, Andres Järving, Armin Kõomägi ja Guido Sammelselg ning Ameerika Ühendriikidest pärit Henry Posner III ja Mark Adam Rosner. Aktsiad omandati Hansapanga ja Swedbanki eestvedamisel moodustatud laenusündikaadist võetud laenuga summas 1,33 miljardit krooni.

Eesti Raudtee taasriigistamine
------------------------------

2006. aastal omandas Eesti riik 66% varem ettevõttele Baltic Rail Services müüdud aktsiatest ja muutis Eesti raudtee uuesti täielikult Eesti riigile kuuluvaks taristuettevõtteks.

Altkäemaksunõudmise afäär
-------------------------

Edward A. Burkhardt esines 17. jaanuaril 2007 Eesti Televisioonis, kus ta teatas, et Eesti Reformierakonna esindajad nõudsid enne Eesti raudtee tagasiostmist 2,35 miljardi krooni eest Eesti riigi omandusse BRS-ilt miljon eurot altkäemaksu. Väidetavalt nõutud summa eest oleks Reformierakonna fraktsioon Riigikogus toetanud BRS-i tagasiostu riigile. 

> „Burkhardti väitel loobus Eesti Raudtee raha maksmast ning seejärel tuli Reformierakonnalt teine palve maksta pool miljonit eurot. Ka sellele palvele ei vastatud. 
> 
> 
> «Ma ei usu, et üldse mingit annetust tehti,» märkis Burkhardt. Inimeste nimesid, kellele ettepanek tehti ning kelle poolt, Burkhardt ei nimetanud."
>  – 
> 
>

Viited
------

1. ↑  BRS kavandab raudtee ostuks hiigellaenu[*alaline kõdulink*], ETA, 30. märts 2001
2. ↑  Burkhardt: Reformierakond küsis pistist, www.DELFI.ee, 17. jaanuar 2007
3. ↑  Burkhardt: Reformierakond nõudis meilt hiigelpistist, Postimees, 17. jaanuar 2007

Välislingid
-----------

* Andres Reimer, Sõlmitud raudteetehing ohustab senise peadirektori ametikohta, Äripäev, 2.05.2001
* Burkhardt kritiseeris The Wall Street Journalis Eestit, ERR.ee, 18.01.2006
* Liis Kängsepp, Burkhardt plaanib rajada Rail Balticat, Äripäev, 11.01.2007
* Burkhardt: Reformierakond nõudis meilt hiigelpistist, Postimees, 17. jaanuar 2007
* Edward Burkhardt arendab transiiti Eestist Euroopasse, Äripäev, 19.11.2010
**Edward Hallett Carr** (28. juuni 1892 – 5. november 1982) oli Suurbritannia ajaloolane. 

Carr sündis Londonis. 1916–1936 töötas ta diplomaadina, viibides muuhulgas ka Riias. Samal ajal tegeles ta ka ajalooga, kirjutades suure hulga teoseid Vene revolutsioonist ja [8bolševikud|bolševike]] valitsemisest. Teise maailmasõja ajal pandi ta juhtima komisjoni, mis pidi uurima rahvusluse olemust. Komisjoni töö tulemuseks oli tõdemus, et rahvuslus on niivõrd keerukas asi, et selle üldolemust on võimatu leida.

Carr on tuntud ajaloolise empirismi vastasena, ta uskus, et ajaloolane jõuab tõeni mitte võimalikult suure hulga allikatega töötades, vaid iseennast täiustades ning ajaloo üle analüütilis-filosoofiliselt mõeldes. Ta uskus ka, et ajaloos on oma loogika ning et põhimõtteliselt on olemas progress. Need põhimõtted esitas ta 1961. aastal oma kuulsas teoses "What is History", mis on siiani jäänud üheks loetuimaks ja tunnustatumaks ajalooteaduse ülevaateraamatuks. Carri vaadetele oponeeris Geoffrey Rudolph Elton oma raamatuga "The Practice of History", mis tähtsustas just empirismi osa.

Teosed
------

* *Dostoevsky (1821-1881): a New Biography*, New York: Houghton Mifflin, 1931.
* *The Romantic Exiles: a Nineteenth Century Portrait Gallery*, London: Victor Gollancz, 1933.
* *Karl Marx: a Study in Fanaticism*, London: Dent, 1934.
* *Michael Bakunin*, London: Macmillan, 1937.
* *The Twenty Years Crisis, 1919-1939: an Introduction to the Study of International Relations*, London: Macmillan, 1939, revideeritud väljaanne, 1946.
* *Conditions of Peace*, London: Macmillan, 1942.
* *Nationalism and After*, London: Macmillan, 1945.
* *A History of Soviet Russia*, 14 köidet, London: Macmillan, 1950-1978.
* *What is History?*, 1961, R.W. Daviese poolt revideeritud väljaanne , Harmondsworth: Penguin, 1986.
* *The Russian Revolution: From Lenin to Stalin (1917-1929)*, London: Macmillan, 1979.
* *From Napoleon to Stalin and Other Essays*, New York: St. Martin's Press, 1980.
* *The Twilight of the Comintern, 1930-1935*, London: Macmillan, 1982.
Aon Center
**Aon Center** on Ameerika Ühendriikides Chicagos asuv 83-korruseline hoone, mis valmis 1973. aastal.

Aon Center on maailma ainus risttahukakujuline maja, mis on üle 300 meetri kõrge. Kõrgusega 346,26 m on see Chicago kõrguselt neljas ja USA 12. pilvelõhkuja. Valmides oli see USA kõrgeim maja väljaspool New Yorki, kuni 1974 valmis Willis Tower, tollase nimega Sears Tower. Alles 2009. aasta juulis paigaldati Aon Centeri katusele väike sideantenn.

Aon Center on 83-korruseline. John Hancock Center, mis valmis 1969 ja oli enne Aon Centerit 346 meetriga Chicago kõrgeim maja, oli täpselt 100-korruseline.

Aon Centeri arhitekt oli Edward Durell Stone. Hoonele pandi nurgakivi 6. aprillil 1970 ja tseremoonial hõljus õhus 346 meetri kõrgusel, et rahvale näidata, kui kõrge see tuleb. Maja tellis oma peakorteriks Standard Oil Company ning esialgu oli maja nimi **Standard Oil Building** ja hüüdnimi **Big Stan**. 1985 muudeti ettevõtte ja vastavalt muudeti ka hoone nime: selleks sai **Amoco Building**. 2009. aastani oli Aon Center USA kõrgeim hoone, mille nime on muudetud. 1998 müüs Amoco hoone The Blackstone Groupile avalikustamata summa eest, mis ekspertide hinnangul jääb vahemikku 430–440 miljonit USA dollarit. 30. detsembril 1999 nimetati hoone ümber Aon Centeriks, ehkki Aon Corporation sai hoone suurimaks üürnikuks alles 2001. aasta septembris. 2003. aasta mais omandas Wells Real Estate Investment Trust maja summa eest, mis jääb vahemikku 465–475 miljonit USA dollarit. 10. augustil 2007 sai ettevõte nimeks Piedmont Office Realty Trust.

Algselt oli hoone välispind kaetud 43 tuhande Itaaliast toodud valge Carrara marmori plaadiga, kuid ebasobiva kliima tõttu hakkas see murenema ja juba 1974 kukkus üks marmorplaatidest alla kõrvaloleva Prudential Centeri peale. Järgnev inspektuur avastas marmorkattes hulgaliselt pragusid. Probleemi lahendamiseks kinnitati kõik marmorplaadid hulga terasrihmadega. 1990–1992 asendati marmor valge graniidiga. Remondiks kulutati 80 miljonit dollarit, mis on üle poole hoone esialgsest maksumusest.

Aon Centeri aadress on 200 East Randolph Street.

Majast üürib suurimat osa Aon Corporation. Üürnike hulka kuuluvad näiteks Microsoft, BP, Agency.com, Chicagolandi Kaubanduskoda ja Veolia.

Välislingid
-----------

* Hoone tutvustus
**Leymah Gbowee** (ka **Leymah Roberta Gbowee**; sündinud 1. veebruaril 1972) on Aafrika rahuaktivist, kes organiseeris rahuliikumist, mis lõpetas 2003. aastal Teise Libeeria kodusõja. Selle tulemusel valiti Ellen Johnson Sirleaf Libeerias esimeseks naispresidendiks Aafrikas. Teda autasustati aastal 2011 Nobeli rahuauhinnaga.

Nobel
Nobeli rahuauhinna laureaat

1901 Dunant, Passy • 1902 Ducommun, Gobat • 1903 Cremer • 1904 IDI • 1905 Suttner • 1906 Roosevelt • 1907 Moneta, Renault • 1908 Arnoldson, Bajer • 1909 Beernaert, d'Estournelles de Constant • 1910 IPB • 
1911 Asser, Fried • 1912 Root • 1913 La Fontaine • 1917 Punane Rist • 1919 Wilson • 1920 Bourgeois • 1921 Branting, Lange • 1922 Nansen • 1925 Chamberlain, Dawes • 1926 Briand, Stresemann • 1927 Buisson, Quidde • 1929 Kellogg • 1930 Söderblom • 1931 Addams, Butler • 1933 Angell • 1934 Henderson • 1935 Ossietzky • 1936 Lamas • 1937 Cecil • 1938 Nanseni Pagulasbüroo • 1944 Punane Rist • 1945 Hull • 1946 Balch, Mott • 1947 FSC ja AFSC (kveekerid) • 1949 Boyd Orr • 1950 Bunche • 1951 Jouhaux • 1952 Schweitzer • 1953 Marshall • 1954 UNHCR • 1957 Pearson • 1958 Pire • 1959 Noel-Baker • 1960 Lutuli • 1961 Hammarskjöld • 1962 Pauling • 1963 Rahvusvaheline Punase Risti Komitee ja Punase Risti Seltside Liiga • 1964 King • 1965 UNICEF • 1968 Cassin • 1969 ILO • 1970 Borlaug • 1971 Brandt • 1973 Kissinger, Lê (keeldus auhinnast) • 1974 MacBride, Satō • 1975 Sahharov • 1976 B. Williams, Corrigan • 1977 AI • 1978 as-Sādāt, Begin • 1979 Ema Teresa • 1980 Esquivel • 1981 UNHCR • 1982 Myrdal, García Robles • 1983 Wałęsa • 1984 Tutu • 1985 IPPNW • 1986 Wiesel • 1987 Arias • 1988 ÜRO Rahuvalvejõud • 1989 XIV dalai-laama • 1990 Gorbatšov • 1991 Suu Kyi • 1992 Menchú • 1993 Mandela, de Klerk • 1994 ‘Arafāt, Peres, Rabin • 1995 Pugwashi konverentsid, Rotblat • 1996 Belo, Ramos Horta • 1997 ICBL, J. Williams • 1998 Hume, Trimble • 1999 MSF • 2000 Kim • 2001 ÜRO, Annan • 2002 Carter • 2003 ‘Ebādī • 2004 Maathai • 2005 IAEA, al-Barāda‘ī • 2006 Grameen Bank, Yunus • 2007 Gore, IPCC • 2008 Ahtisaari • 2009 Obama • 2010 Liu • 2011 Sirleaf, Gbowee, Karmān • 2012 Euroopa Liit • 2013 Keemiarelvade Keelustamise Organisatsioon • 2014 Satyarthi, Yūsafzay • 2015  Tuneesia rahvusliku dialoogi nelik • 2016  Juan Manuel Santos  • 2017  ICAN  • 2018  Murad, Mukwege • 2019  Ahmed • 2020 Maailma Toiduprogramm • 2021 Ressa, Muratov • 2022 Alies Bialiacki, Memorial, 
Kodanikuvabaduste Keskus
**Erwin Johannes Klausner** (eesnimi ka *Ervin*; Brasiilias **Erwin Juan K. Tomason**, 7. aprill 1907 Tallinn – 17. detsember 1979 Rio de Janeiro) oli eesti ja Brasiilia poksija. 

Ta alustas poksimist 1921. aastal Tallinna Kalevis.

Ta osales ühe korra Eesti ja Läti maavõistlusel poksis. Et 1924. aasta maavõistlus toimus turniirisüsteemis ja mõlemal riigil oli eri kaalukategooriates mitu esindajat, sattusid võistluse absoluutkaalu kohtumises vastamisi Klausner ja Ernst Tamberg. Klausner kaotas selle kohtumise nokaudiga.

Ta sai 3. Eesti meistrivõistlustel poksis (Tallinnas, 13-14. veebruaril 1925) poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 3. koha. 

Ta võttis osa aprillis 1925 Helsingis toimunud võistlusest (lisaks Soome poksijatele olid seal ka Eesti ja Norra poksijad) ning võitis seal poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) esikoha.

Minek Lõuna-Ameerikasse
-----------------------

Klausner kolis oktoobris 1925 Brasiiliasse. Ta elas aastatel 1925–1931 ja 1934–1979 Brasiilias, aastatel 1931–1933 Argentinas ja aastatel 1933–1934 Tšiilis). 

Klausner lõpetas 1951. aastal Brasiilias Niteróis kõrgkooli arstina.

Elukutselisena
--------------

Ta poksis märtsist 1926 kuni augustini 1938 elukutselisena. Ta pidas kokku 33 kohtumist, võitis neist 20 (neist 13 nokaudiga) ja kaotas 8 (neist 5 nokaudiga) kohtumist ning 5 kohtumist jäi viiki.

Kirjandus
---------

* Henn Saarmann, Erlend Teemägi. "Eesti spordi biograafiline leksikon". Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2001
* Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009

Välislingid
-----------

* Erwin Klausner lehel *BoxRec*. Inglise keeles
* Biograafia ESBL-is
**Lewis Howard Latimer** (4. september 1848 Chelsea, Massachusetts – 11. detsember 1928 Flushing, Queens, New York) oli üks tuntumaid mustanahalisi leiutajaid. Tema panus elektrivalgustuse ja telefonside kasutuselevõttu maailmas on tugevalt mõjutanud meid kõiki.

Latimer sündis kasvandusest põgenenud vanemate lapsena 1848. aastal. Ta elas ja kasvas vaesuses. Nooruse veetis Latimer töötades koos isaga ning tehes juhutöid, millest maksis kinni ka oma vähese koolihariduse. 

16-aastaselt liitus ta USA mereväega ning pärast kodusõja lõppu lahkus sealt kiitusega. Tal õnnestus leida töö patendiametis, kus sai alguse tema kokkupuude leiutajatega. Seal omandas Latimer ka oskused, et viia ellu omaenda uudsed ideed. 

1873 leiutas ta uudse veega töötava WC-poti kasutamiseks rongides.

1876 tegi ta joonised ja valmistas ette dokumendid Alexander Graham Belli leiutatud telefoni patenteerimiseks.

1880 asus Latimer tööle USA leiutaja Hiram S. Maximi ettevõttes US Lighting Company, kus ta kaks aastat hiljem leiutas Thomas Alva Edisoni kavanditele toetudes uue lambipirni. Edisoni leiutatud pirnid pidasid vastu vaid 30 tundi. Latimeri tehtud uuenduste järel aga sündis meile tuntud moodne kauapõlev lambipirn, mille modifitseeritud versiooni kasutatakse tänapäevani.

Latimer alustas karjääri Edisoni konkurendi juures töötades. Hiljem, pärast uue elektripirni leiutamist, kutsus Edison Latimeri tööle oma firmasse. Latimer võttis pakkumise vastu ning koos Edisoniga parendasid nad mitmeid olemasolevaid leiutisi. Latimer oli samuti Edisoni raamatukogu juhataja ning tõlkis dokumente prantsuse ja saksa keelest. 1890. aastal andis Latimer välja esimese raamatu elektripirnide kohta. Selle pealkiri oli "Incandescent Electric Lighting: A Practical Description of the Edison System".

Lisaks edukale leiutustegevusele oli Latimer ka kunstnik ja luuletaja.
**Edward Jenner** (17. mai 1749 Berkeley, Gloucestershire – 26. jaanuar 1823 Berkeley) oli inglise arst, kes võttis kasutusele rõugetevastase vaktsiini.

1796. aastal nakatas Jenner kaheksa-aastase James Phippsi veiserõugetesse. Veidi hiljem püüdis ta poissi rõugetega nakatada, kuid James ei haigestunud. Nii õnnestus Jenneril saada kinnitus rahvatarkusele, et veiserõugete põdemine muutis inimese rõugete vastu immuunseks. Ta esitas oma katse tulemused 1797. aastal Kuninglikule Loodusteaduste Seltsile, kuid ei suutnud selle liikmeid veenda. Ta jätkas katsetusi, pookides veiserõugetega teiste hulgas ka oma 11-kuust poega.

Jenner avaldas oma katsetuste tulemused esimest korda 1798. aastal väljaandes "Inquiry into the Causes and Effects of the Variolae Vaccinae". Esialgu püüti teda tahtliku nakatamise eest vastutusele võtta, kuid peagi kiideti tema meetod heaks ning see levis kiiresti ka teistesse maadesse. Eestisse jõudis lehmarõugetega vaktsineerimine juba 1800. aastal, mil Tallinna arst Karl Johann Nyberg selle kasutusele võttis.

1979. aastal kuulutas Maailma Terviseorganisatsioon rõuged likvideerituks.

Veiserõuged panid aluse ka sõnale "vaktsiin", mis tuleneb ladinakeelsest sõnast *vacca* (lehm).

Tunnustus
---------

* 1789 – valiti  Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks
* 1802 – valiti Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia välisliikmeks
* 1806 – valiti Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia välisliikmeks

Viited
------

1. ↑  "Terviseleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. juuni 2003. Vaadatud 13. mail 2008.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Edward Jenner** |
**Tallinna Pelgulinna Haigla** oli haigla, mis tegutses Tallinnas aastatel 1953–2001.

Haigla asutati 1953. aastal. Haigla esimene peahoone asus Härjapea tänaval. Haigla hilisem peahoone asus Karl Marxi puiesteel (hilisema aadressiga Sõle tänav 16). Haigla koosseisu kuulunud sünnitusmaja (Sõle tänav 23) oli Eesti suurim. 

1968. aastal avati Tallinna Pelgulinna Haiglas esimesena Eestis nefroloogia osakond. 1978. aastast avati hemodialüüsi osakond.

1994. aastal muudeti endine riiklik haigla Tallinna munitsipaalasutuseks. 1994. aasta seisuga kuulusid haigla koosseisu:

* somaatiline statsionaar
* sünnitusmaja koos naiste nõuandlaga
* polikliinik
* Kalamaja lastepolikliinik
* Kopli polikliinik.

2001. aastal Tallinna Pelgulinna Haigla tegevus lõpetati. Haigla varad anti üle tegevust alustanud Lääne-Tallinna Keskhaiglale.

Haigla peaarst aastatel 1962–1990 ja 1994–2001 oli Vello Ilmoja.

Viited
------

1. ↑  Eesti Tervishoiu Muuseumi fotokogu. Tallinna Pelgulinna Haigla esimene hoone Härjapea tänaval (1959)
2. ↑  Entsüklopeedia Tallinn, 2. köide, N–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2004
3. ↑  Tallinna Linnavalitsuse määrus "Tallinna Pelgulinna Haigla põhikirja kinnitamine"
4. ↑  Tallinna Linnavolikogu otsus "Eesti Meremeeste Haigla, Tallinna Pelgulinna Haigla, Tallinna Nõmme Haigla, Tallinna Wismari Haigla, Tallinna Merimetsa Haigla ja Tallinna Väike-Õismäe Polikliiniku tegevuse lõpetamine ja Aktsiaseltsi Lääne- Tallinna Keskhaigla asutamine"[*alaline kõdulink*]
**Abū ar-Rayḩān Muḩammad ibn Aḩmad al-Bīrūnī** (973 Kath, Horezm – 1048 või pärast 1050. aastat Ghaznī) oli araabiakeelne pärsia matemaatik, astronoom, füüsik, kronoloog, geograaf ja kultuuriloolane, polühistor, üks islamimaailma tähtsamaid ja mitmekülgsemaid õpetlasi, maailma esimene võrdlev kultuuriuurija. 

Ta kirjutas arvukalt traktaate matemaatikast, astronoomiast, füüsikast, botaanikast, geograafiast, üldisest geoloogiast, mineraloogiast, meditsiinist, etnograafiast, ajaloost, kronoloogiast ja kultuuriloost. 

Ta sai teadusliku hariduse ja reisis palju. Aastal 1017 või 1018 viis sultan Maḩmūd-e Ghaznawī ta enda juurde Ghaznīsse, kuhu ta jäigi elama. Ta osales sõjakäigus Indiasse. 

Ta õppis sanskriti keelt ning uuris India kultuuri ja religiooni, mida ta kirjeldas eelarvamusteta oma peateoses "India ajalugu". Ta tõlkis ka India raamatuid araabia keelde. Varakeskaja India ajaloo kohta on tähtis allikas tema traktaat "Indialastele kuuluvate mõistusele vastuvõetavate ja vastuvõtmatute õpetuste selgitus", mille jaoks ta kogus materjali sõjaretkedel Indiasse.

"Vanaaja rahvaste kronoloogias" kirjeldas ta üksikasjalikult araabia, pärsia, juudi, kreeka ja teisi kalendreid.

Ta valdas nii kreeka kui ka india astronoomiat. Tema traktaat "Astronoomia võti" ei ole säilinud, küll aga väike "Sissejuhatus astroloogiakunsti elementidesse", milles on populaarses vormis esitatud matemaatika ja astronoomia alused. 

"Raamatus kõõlude leidmisest ringis" on originaalseid matemaatilisi meetodeid ja tõestusi. Ta taandas nurga trisektsiooni ja kuubi duplikatsiooni ülesande kuupvõrrandite lahendamisele.

Ta kaitses seisukohta, et Maa pöörleb ümber oma telje, ning arvutas Maa ümbermõõdu. Ta arvas, et Maa võib liikuda ümber Päikese. 

Suures traktaadis matemaatilisest ja kirjeldavast geograafiast "Mas‘ūdi kanon" on muu hulgas esitatud geograafilise pikkuse määramise trigonomeetriline meetod, mis on lähedane tänapäeva geodeetilistele triangulatsioonimeetoditele. 

Ta kirjutas mahuka teose Kesk-Aasia topograafiast. Muu hulgas uuris ta Amu-Darja jõesängi muutumist kauges minevikus.

Teoses "Mineraalide erikaalude leidmise reeglid" leidub tänapäevastele andmetele lähedasi andmeid.

Kirjandus
---------

* Haljand Udam, "Al-Bīrūnī ja idamaine teadus. Usbekistani õpetlase tuhandenda sünni-aastapäeva puhul" – Looming 1973, nr 11, lk 1914–19; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis
Edvin Laine
**Edvin Armas Laine** (kuni 1906. aastani **Bovellán**; 13. juuli 1905 Iisalmi – 18. november 1989 Helsingi) oli Soome filmi- ja teatrilavastaja.

Edvin Laine alustas loomekarjääri Turu teatris näitlejana. Aastal 1935 siirdus ta Tamperesse, kus sai peagi Tampere töölisteatri juhiks. Aastatel 1943–1953 oli Edvin Laine lavastaja ja näitleja Helsingi Rahvateatris ning aastatel 1953–1973 lavastaja Soome Rahvusteatris.

Edvin Laine sai tuntuks paljude Soome kirjanduse klassika hulka kuuluvate teoste ekraniseeringutega. Tema 1955. aastal lavastatud Väinö Linna romaanil põhinev "Tundmatu sõdur" on Soome läbi aegade populaarseim film. Aastal 1968. linastunud "Siin Põhjatähe all" on vaatajate arvult kõigi aegade kolmas. Erakordselt menukad olid ka tema Hella Wuolijoki romaanide põhjal lavastatud filmid Niskamäe talust.

Aastatel 1943–1986 lavastas Edvin Laine umbes 40 filmi. Ta sai kolm Jussi auhinda ning võitis auhindu rahvusvahelistel filmifestivalidel. Aastal 1955 anti talle Pro Finlandia medal.

Laine on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
**Akvitaania kuningriik** oli kuningriik Lääne-Euroopas aastatel 781–982.

Asutamine
---------

Autonoomse ja tülika Akvitaania hertsogkonna vallutasid frangid aastal 769 pärast mässusid nende ülemvõimu vastu. Akvitaania partikularismi uue demonstratsiooni ärahoidmiseks otsustas Karl Suur organiseerida maa oma kuningriigis.

Aastal 781 tegi ta oma kolmandast, siis kolmeaastasest pojast Ludwigist Akvitaania kuninga. Frangi riigile allutatud uus kuningriik sisaldas Akvitaania, aga ka Gootia ja Karolingide valdused Hispaanias.

Kui kuningas asus Karolingide paleedes kuningriigi põhjaosas (Limoges/Le Palais-sur-Vienne, Poitiers/Chasseneuil, Ébreuil, Bourges, Angeac-sur-Charente/Angoulême), asus haldustuumik eesotsas krahv Guillaume de Gellone'iga Toulouse'is.

Keisririigi jagunemine
----------------------

Aastal 806 kavandas Karl Suur jagada oma riigi poegade vahel. Ludwig sai oma kuningriigile lisaks Provence'i ja Burgundia.

Akvitaania kuningad
-------------------

* 790–806 – Ludwig Vaga, (Loís I *lo Piós* **või** *lo Bonifaci*)
* 814–832 – Pippin I
* 832–834 – Charles Paljaspea (Carles I, lo Calv)
* 834–838 – Pippin I
* 838–852 – Pippin II (lo Jove)
	+ 838–845 – Charles Paljaspea

*Kuningriik liideti Lääne-Frangi riigiga, mille kuningad kasutasid mõnikord tiitlit "Frankide ja akvitaanlaste kuningas"*
* 854–859 – Pippin II

* 855–863 – Charles II (*l'Enfant*), Charles Paljaspea poeg.

*Kuningriik liideti Lääne-Frangi riigiga, mille kuningad kasutasid mõnikord tiitlit "Frankide ja akvitaanlaste kuningas"*
* 865–866 – Charles II.
* 866–867 – Loís II (*lo Quèc*), Charles Paljaspea poeg.

*Kuningriik liideti Lääne-Frangi riigiga, mille kuningad kasutasid mõnikord tiitlit "Frankide ja akvitaanlaste kuningas"*
* 880–882 – Carloman II

*Kuningriik liideti Lääne-Frangi riigiga, mille kuningad kasutasid mõnikord tiitlit "Frankide ja akvitaanlaste kuningas"*
* 888–889 – Renolh, Poitiers' krahv

* 980–982 – Loís III *lo Fenhant*

*Kuningriik ja tiitel liideti Lääne-Frangi riigiga*

Akvitaania nimetatud hertsogid
------------------------------

* 980–982 Corso
* 790–806 Guilhèm I de Gellona
* 806–816 Begon de Tolosa

*Mittenimetatud Akvitaania hertsogid*
* 854-866 Renolh I, Poitiers' krahv
* 889–890 Renolh II, Poitiers' krahv, *suurema osa Akvitaania* hertsog

Vaata ka
--------

* Akvitaania
* Karolingide impeerium
* Toulouse'i krahvkond
* Akvitaania hertsogkond
* Toulouse'i ajalugu
* Hispaania mark
* Oksitaania
Tallinna Ristija Johannese kirik Nõmmel
**Tallinna Nõmme Ristija Johannese kirik** on õigeusu kirik Tallinnas Nõmmel. Kirikuhoone asub Tähe tänava ja Raudtee tänava nurgal aadressil Tähe tänav 2.

Kirikuhoonet kasutab Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku Tallinna Nõmme Ristija Johannese kogudus.

Ajalugu
-------

Kirik ehitati aastatel 1922–1923 Glehni perekonna poolt kogudusele kingitud krundile. Kiriku arhitekt oli Aleksandr Vladovski, insener Aleksei Golubkov tegi projekti muudatusi. Kirik ehitati annetustest ja heategevusüritustest saadud raha eest ning ei saanudki rahanappuse tõttu kavandatud ulatuses valmis – freskode ja vitraažakende jaoks tollal raha ei jätkunud.

Kiriku pühitses 21. oktoobril 1923 Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Tallinna ja kogu Eesti metropoliit Aleksander. Nõukogude ajal süüdati kirik kaks korda: esimest korda 1970. teist korda 1972. aastal.

Aastatel 1960–1990 teenis kirikus preestrina hilisem Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku Tallinna ja kogu Eesti metropoliit Kornelius.

Aastatel 2003–2004 restaureeriti kirik Tallinna kirikurenessansi projekti raames. Lisati originaalprojektis olnud freskod ning vitraažaknad. Vitraažid on loonud meister Andrei Lobanov.

* 
*

Vaata ka
--------

* Tallinna Nõmme Ristija Johannese kogudus
* Püha Johannese Kool

Kirjandus
---------

* Schvak, Toomas. Nõmme Ristija Johannese kogudus : uurimus Tallinna Nõmme õigeusu koguduse ja kiriku 90-aastasest ajaloost. Tallinn, Püha Johannese Kooli Sihtasutus, 2013. ISBN 9789949309542.
* Schvak, Toomas. Nõmme Ristija Johannese õigeusu kirik ja kogudus. – Nõmme kirikud ja kogudused / toim. Leho Lõhmus. Tallinn, Nõmme Linnaosa Valitsus, 2013, lk 64–86. ISBN 9789949332571.

Välislingid
-----------

* Tallinna Nõmme Ristija Johannese kirik kultuurimälestiste riiklikus registris
* В сердцах нерукотворный храм. Молодежь Эстонии. 06.05.03.
**Danuta Bieńkowska** (31. jaanuar 1920 Vilnius – 20. august 1992 Varssavi) oli poola lastekirjanik ja tõlkija. Ta tõlkis rumeenia keelest.

Danuta Bieńkowska lõpetas Bukaresti Ülikooli meditsiiniteaduskonna, oli teaduste doktor.

Aastail 1946–1953 elas ja töötas Wrocławis, 1954. aastast Varssavis.

Kirjandusdebüüdi tegi 1946. aastal näidendiga "Krzysztof".

Danuta Bieńkowska tõlkis rumeenia keelest Rumeenia kultuuri ja ajalugu käsitlenud raamatud "Rumunia od Trajana do demokracji ludowej" (Varssavi 1953), "Gwardia Archanioła" (Varssavi 1960) ja "Michał Waleczny" (Katowice 1975).

Aastal 1975 sai ta Poola skaudiliikumise – hartserite – preemia (poola keeles Harcerska Nagroda Literacka). Raamatu "Daniel na Saharze" eest kanti 1986. aastal Danuta Bieńkowska IBBY (Rahvusvaheline Noorsookirjanduse Nõukogu) aunimekirja.

Eesti keeles tema raamatuid seni ilmunud ei ole.

Teoseid
-------

* "Szlakiem orlich gniazd" (1955)
* "Lekarz starej Warszawy" (1964)
* "Żywot szczęśliwy Sebastiana Klonowica" (1965)
* "Rada nie od parady" (1965)
* "Kawaler różanego krzyża" (1966)
* "Wielka gra" (1966)
* "Skowronek" (1967)
* "Potajemna wyprawa" (1968)
* "Obrona wybrzeża 1629–1629" (1968)
* "Piękna nieznajoma" (1971)
* "Siostra z wyboru" (1971)
* "Chłopiec z gitarą" (1971)
* "Najdłuższa noc" (1972)
* "Ślubne kobierce" (1974)
* "Chwila prawdy" (1975)
* "Trwaj chwilo!" (1976)
* "Daniel w paszczy lwa" (1978)
* "Czy to jest kochanie?" (1979)
* "Upragniony telefon" (1980)
* "Wesprzyj mnie" (1980)
* "Daniel na Saharze" (1984)
* "Lotem bliżej" (1989)
**Balti laenud** on eesti keelde balti algkeelest alates II aastatuhandest või isegi III aastatuhande lõpust eKr tulnud laentüved.

Neid laene on eesti keeles Huno Rätsepa järgi 94–156, 2012. aasta Eesti etümoloogiasõnaraamatu andmetel 165-235. Balti laenude semantika (nt kõige enam on laenatud põllundust ja karjapidamist ning töö- ja majapidamisriistu tähistavaid sõnu: *hernes, vagu, oinas, kirves, labidas*) viitab muistsete balti hõimude olulisele rollile lõunapoolsete alade tehnoloogia ja kultuuri läänemeresoomlasteni viimisel. Baltlaste kõrgem arengutase võis tõsta ka nende keele staatust läänemeresoome hõimude seas, millele viitavad arvukad sotsiaalse iseloomuga nn tarbetud laenud. Nii leidub balti laene ka tuumsõnavaras ehk mõisterühmades, kuhu reeglina sõnu ei laenata (nt kehaosade nimetustes ja sugulussõnavaras: *naba, hammas, tütar, kaim, mõrsja*). Sellise sõnavara laenamine on märk väga tihedatest, lähedastest kontaktidest ning võimalikust segaasustusest ja kakskeelsusest.

Eesti kirjakeeles 5 kõige sagedamini esinevat balti laensõna on *kõik, veel, aeg, juba, kord*.

Vaata ka
--------

* germaani laenud eesti keeles
* alamsaksa laenud eesti keeles
* saksa laenud eesti keeles
* baltisaksa laenud eesti keeles
* vanarootsi laenud eesti keeles
* rootsi laenud eesti keeles
* slaavi laenud eesti keeles
* vanavene laenud eesti keeles
* vene laenud eesti keeles
* soome laenud eesti keeles
* läti laenud eesti keeles

Viited
------

1. 1 2  Metsmägi, Iris; Sedrik, Meeli; Soosaar, Sven-Erik (2012). Eesti etümoloogiasõnaraamat. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus
2. ↑   (vaadatud 21.03.2013)
3. 1 2  Vaba, Lembit. Balti laenude uurimine avab meie kauget minevikku. Keel ja Kirjandus, 2011(10), 734 - 763.
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Olümpiamängud  |
| **Kuld** | 2018 | jäähoki |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Pronks** | 2017 | jäähoki |

**Bogdan Aleksandrovitš Kisselevitš** (vene keeles Богдан Александрович Киселевич; sündinud 14. veebruaril 1990 Tšerepovetsis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib kaitsjana KHL-i klubis Moskva CSKA.

KHL-is debüteeris ta hooajal 2009–10 Tšerepovetsi Severstali meeskonnas.

2014. aasta mais liitus ta Moskva CSKA-ga, kus mängis järgmised neli hooaega. 2014. aastal valiti ta KHL-i tähtede mängule. Hooajal 2017–18 valiti ta liiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

2018. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu NHL-i klubiga Florida Panthers. NHL-is tegi ta debüüdi 13. oktoobril 2018 mängus Vancouver Canucksi vastu. Kokku sai ta sel hooajal NHL-is kirja kaheksa väravasöötu. 2019. aasta veebruaris müüdi tema mängijaõigused Winnipeg Jetsile, kuid vigastuse tõttu ta see hooaega rohkem ei mänginud.

2019. aasta juulis naasis Kisselevitš CSKA-sse, kellega sõlmis kolmeaastase lepingu.

2018. aasta taliolümpiamängudel võitis Kisselevitš Venemaa võistkonnaga kuldmedali. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Venemaa jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.

Välislingid
-----------

* Bogdan Kisselevitš KHL.ru lehel
* Bogdan Kisselevitš NHL.com lehel
* Bogdan Kisselevitš hockeydb.com lehel
Gustaf Adolfi Gümnaasium
**Tallinna Püha Miikaeli klooster** (ka: **Mihkli klooster**) oli tsistertslaste nunnaklooster Tallinnas aastatel 1249–1629. Klooster tegutses Aida ja Kloostri tänava piirkonnas. Klooster omas patronaadiõigust Oleviste kiriku üle. Kloostrile kuulusid ka Kuimetsa ja Nabala mõis ning mitu Tallinna ümbruse küla.

Taani kroonikate põhjal on üritatud tõestada, et kloostrit hakati ehitama 1249. aastal Taani kuninga Erik IV Adraraha soovil, kuid on võimalik, et see aastaarv on kloostri asutamisotsuse tegemise aeg. Kloostri kavatis kujunes pika aja jooksul (150–200 aastat).

Reformatsiooni ajal kloostrit ei suletud ning ka kloostrist vabatahtlikult lahkujaid oli üksnes neli. 1543. aastal sõlmiti Tallinna rae ja aadelkonna vahel kokkulepe, mille tulemusena abtiss Elsebe Soye astus luteri usku ja jätkas valitsemist *dominana*. Aastal 1629 suri kloostri viimane *domina* Kate Kudling ja klooster sekulariseeriti. 

16. veebruaril 1631 sõlmisid Tallinna raad ja Eestimaa rüütelkond gümnaasiumi asutamise lepingu ning kloostri vara anti üle Tallinna Gümnaasiumile (praegune Gustav Adolfi Gümnaasium). 1633. aastal paigutati samadesse ruumidesse Christoph Reusneri trükikoda – Tallinna esimene trükikoda. 

Kloostri kirik anti Rootsi garnisonile ja seal tegutses Rootsi-Mihkli kogudus. Vene võimu tulles ehitati kirik ümber õigeusu Issanda Muutmise kirikuks. Põhjasõja järel läks kloostri idatiib linna valdusse. Selle ostis 1922. aastal Saku Õlletehas, kes paigutas sinna tehase peakontori, pudeldusosakonna ja laod.

Vaata ka
--------

* Tallinna tornistik

Viited
------

1. 1 2  *Eesti entsüklopeedia.* 12. köide: *Eesti A–Ü.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 335–336.
2. ↑  Endel Valk-Falk, "Christoph Reusner – esmatrükkal Tallinnas", bulletään Polügrafist. Tallinn: Valgus, 1988.

Kirjandus
---------

* Jaan Tamm, "Tallinna Püha Miikaeli klooster: ehitus- ja uurimislugu". Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2009.

Välislingid
-----------

* Tallinna Püha Miikaeli klooster kultuurimälestiste riiklikus registris
Bogdan Filov
**Bogdan Dimitrov Filov** (9. aprill 1883 – 2. veebruar 1945) oli Bulgaaria poliitik, peaminister 1940. aastast kuni 9. septembrini 1943. 

Bogdan Filov hukati 2. veebruaril 1945.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Georgi Kjoseivanov** | **Bulgaaria peaminister**1940–9. september 1943 | Järgnev**Petǎr Gabrovski** |

Bulgaaria peaministrid

**Bulgaaria kuningriik:** Burmov | Drumev | D. Cankov | Karavelov | Ehrnrooth | *koht täitmata* | Sobolev | D. Cankov | Karavelov | Drumev | Karavelov | Radoslavov | Stoilov | Stambolov | Stoilov | Grekov | Ivančov | Petrov | Karavelov | Danev | Petrov | Petkov | Stančov\* | Gudev | Malinov | Gešov | Danev | Radoslavov | Malinov | Teodorov | Stambolijski | A. Cankov | Ljapčev | Malinov | Mušanov | Georgiev | Zlatev | Tošev | Kjoseivanov | Filov | Gabrovski\* | Božilov | Bagrjanov | Muraviev | Georgiev

**Bulgaaria Rahvavabariik:** G. Dimitrov | Kolarov | Červenkov | Jugov | Živkov | Todorov | Filipov | Atanasov | Lukanov

**Bulgaaria Vabariik:** Popov | F. Dimitrov | Berov | Indzhova | Videnov | Sofiyanski | Kostov | Sakskoburggotski | Stanišev | Borisov | Rajkov | Orešarski | Bliznaški | Borisov | Gerdžikov | Borisov | Petkov | Donev | Denkov
Tallinna raevangla hoone
Raekoja tänav 4/6
**Tallinna Raevangla** oli 14.–16. sajandini Tallinna vanalinnas Tallinna raekoja taga Raekoja tänaval asunud kinnipidamisasutus.

Raevangla esimene, 1370. aastal valminud hoone ehitati aastatel 1441–1442 põhjalikult ringi, kuid vana vangla on jäänud siiski uue ehituse sisse.

Valminud uus hoone oli kahekorruseline kellerdatud ehitus, mille keldris ja II korrusel olid kaks kitsast, silindervõlviga kaetud kogu vanglahoone pikkust kongi, mis hooviseinas lõppesid danskeriga. Hoone I korruse ruumidepaigutus oli analoogne, kuid kongid olid kitsamad ja nende vahele jääb ahtake võlvkäik pääsuks hoovile. I korruse parempoolne kong oli lühem ning kongi ees asetseb väike eesruum, kust algavad müüritrepis, mis viivad keldrisse ja II korrusele ning kuhu avaneb sügavas seinaorvas asuv lihtsas raidportaalis Raevangla peauks.

Kuna Raevanglat kasutati Tallinna all-linnas omavalitsuse ja kohtuorganina tegutseva Tallinna rae poolt menetletavates süüasjades kinnipeetavate jaoks ja kohus tegutses Tallinna raekojas II korrusel, siis oli raekoja tagaseinas vanglaportaali vastas uks, mille kaudu pääses rae keldrisse ja sealt edasi müüritrepi kaudu raesaali, kus peeti kohtuistungeid.

18. sajandil avati Rüütli tänaval uus vangla-kasvatusmaja ning vana raevangla jäi hulguste ja kerjuste varjupaigaks ja koos sellega kasutati ka hoone kohta rahvapärast nimetust *Büttelei* (vangla) asemel *Bottelei* (kerjamine).

1832. aastal müüdi hoone eravaldusse.

Aastal 1983 avas Tallinna Linnamuuseum oma filiaalina Raevanglas fotoosakonna, mis aastast 1991 kannab nime Raevangla fotomuuseum.

* 
* 
*

Viited
------

1. ↑  Raevangla hoonest, linnamuuseum.ee, (vaadatud 21. august 2011)
2. ↑  EE 12. köide, 2003: 456.

Välislingid
-----------

* Tallinn jagab raevanglat õigusjärgse omanikuga , Tallinna Postimees, 7. september 2010

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Raevangla** |

* Raevangla kultuurimälestiste riiklikus registris
Samáras nooruspõlves (umbes 1877)
**Spyrídon Filískos Samáras**; ka **Spýros Samáras** (Σπυρίδων Φιλίσκος Σαμάρας; ka Σπύρος Σαμάρας; 29. november(17. november vkj) 1861 Korfu – 7. aprill 1917 Ateena) oli kreeka helilooja, olümpiahümni muusika autor.

Spýros Samáras sündis 29. novembril 1861 Korfu saarel. Muusikaõpinguid alustas helilooja Spyrídon Xýndase juhendamisel. Aastail 1875–1882 õppis ta Ateena konservatooriumis itaalia helilooja Federico Bolognini, Angelo Mascheroni ja Enrico Stancampiano käe all. Aastail 1882–1885 jätkas õpinguid Pariisi konservatooriumis, kus tema juhendajaks oli Jules Massenet, Léo Delibes, Charles Gounod ja Théodore Dubois.

Ooperi "Flora mirabilis" tiitelleht (1887)
Olümpiahümni tiitelleht (1896)
Tema esimene 1882. aastal valminud ooper pole säilinud.

Aastail 1885–1911 elas ja töötas Itaalias. 1886. aastal debüteeris Milano ooperiteatris La Scala ooperiga "Flora Mirabilis". Aastal 1888 tuli Costanzi teatris Roomas esmaesitlusele ooper "Medgé". Peaosas oli Emma Calvé. Suurema tuntuse saavutas Samáras 1894. aastal Luigi Illica libretole kirjutatud ooperiga "La martire".

Kui tuli otsus taaselustada olümpiamängud ja pidada esimesed nüüdisaja olümpiamängud 1896. aastal Ateenas, siis Samáras kirjutas Kostís Palamáse sõnadele muusika ja esmakordselt kanti see ette olümpiahümnina 1896. aasta Ateena mängudel. 1958. aastal Roomas toimunud Rahvusvahelise Olümpiakomitee 55. istungjärgul kinnitati see ametlikuks olümpiahümniks .

Aastast 1911 elas ja töötas Kreekas. Spýros Samáras suri 55-aastaselt 7. aprillil 1917 Ateenas.

Looming
-------

### Ooperid

* "Olas" (1882; pole säilinud)
* "Flora mirabilis" (1886; libreto Ferdinando Fontana)
* "Medge" (1888; libreto Ferdinando Fontana)
* "Messidor" (1891; pole säilinud).
* "Lionella" (1891)
* "La martire" (1894; libreto Luigi Illica)
* "La furia domata" (1895)
* "Storia d’amore o La biondinetta" (1903; libreto Paul Milliet)
* "Mademoiselle de Belle-Isle" (1905; libreto Paul Milliet)
* "Rhea" (1908; libreto Paul Milliet)
* "Tigra" (1911; jäi lõpetamata)

### Operetid

* "Pólemos en polémo" (1914)
* "I pringípissa tis Sassónos" (1915)
* "I Kritikopoúla" (1916)
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Euroopa U-19 meistrivõistlused |
| **Hõbe** | 2017 | jalgpall |
| Euroopa U-17 meistrivõistlused |
| **Kuld** | 2016 | jalgpall |

**Rafael Alexandre Conceição Leão** (sündinud 10. juunil 1999 Almadas) on Portugali jalgpallur, kes mängib ründajana Itaalia kõrgliiga klubis AC Milan ja Portugali jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Portugali klubis Lissaboni Sporting, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2008. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2018. aasta veebruaris. Sama aasta 2. märtsil lõi ta mängus Porto vastu oma esimese värava Portugali kõrgliigas.

2018. aasta augustis sõlmis ta lepingu Prantsusmaa kõrgliiga klubiga Lille. Esimese värava lõi ta Prantsusmaa kõrgliigas 27. oktoobril 2018 mängus SM Caeni vastu. Kokku lõi ta hooajal 2018–19 Prantsusmaa kõrgliigas kaheksa väravat.

2019. aasta augustis sõlmis Leão viieaastase lepingu Milaniga. Esimese värava lõi ta Itaalia kõrgliigas 29. septembril 2019 mängus ACF Fiorentina vastu. Hooajal 2019–20 lõi ta Itaalia kõrgliigas kuus väravat.

20. detsembril 2020 lõi Leão mängus Sassuolo vastu Itaalia kõrgliiga kõige kiirema värava, kui skooris juba kuuendal sekundil.

Hooajal 2021/22 tuli ta Milaniga Itaalia meistriks ning Leão valiti liigahooaja väärtuslikumaks mängijaks (11 väravat, 10 väravasöötu).

2016. aastal tuli Leão Portugali kuni 17-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks. Portugali jalgpallikoondises debüteeris ta 9. oktoobril 2021 sõprusmängus Katari vastu.

Saavutused
----------

AC Milan
* Serie A: 2021/22

Viited
------

1. ↑  "Zlatani asendaja asendaja kirjutas nime rekordkiiresti ajalukku". soccernet.ee. 20.12.2020. Vaadatud 11.3.2021
|  |
| --- |
| **Artiklit tuleb tõlkida ja kohandada!** |

**SampTA** (*Sampling Theory and Applications*) on interdistsiplinaarne konverents matemaatikutele, inseneridele ja rakendusuuringutega tegelevatele teadlastele. SampTA põhieesmärgiks on tutvustada valimridade teooria ja rakenduste ning nendega seotud valdkondade alaseid värskemaid tulemusi.

  

SampTA konverentside seeria algas väikese konverentsiga 1995 Riias Lätis, kuid kohtumised kujunesid, kui huvi valimridade teooria ja rakenduste vastu kasvas, täismõõdus konverentsideks, mis pakkusid huvi nii matemaatikutele kui ka inseneridele. Selline matemaatikute ja inseneride enam-vähem võrdne arv osavõtjate hulgas muudab SampTA konverentside seeria unikaalseks. Konverentside korraldust koordineerib rahvusvaheline *steering committee*, mis koosneb väga silmapaistvate ja ülemaailmselt tunnustatud matemaatikutest ja inseneridest ning *technical committee*, kes hoolitseb konverentsi programmi eest.

Iga kahe aasta tagant toimuva konverentsi kohta avaldatakse infot mitmetes matemaatika ja inseneeria kalendrites, muuhulgas Ameerika Matemaatikaühingu, Mathematics Calendar , Wavelet Digest's, Numerical Harmonic Analysis Group'i (NuHAG, Viini Ülikool) kalendris, Norbert Wieneri keskuse (University of Maryland) kalendris ja IEEE Signal Processing Society kalendris. Konverentsid on toimunud üle aasta alates 1995, olnud 150–170
osalejaga ja 4-5-päevased.

Eelmised konverentsid
---------------------

* Washington, D.C. U.S. May 25–29, 2015 link
* Bremen, Germany, July 1–5, 2013 link
* Singapore, May 2–6, 2011 link
* Marseille, France, May 18–22, 2009 link
* Thessaloniki, Greece, June 1–5, 2007 link
* Samsun, Turkey, July 10–15, 2005 link
* Strobl, Austria, May 26– 30, 2003 link
* Orlando, U.S. May 13– 17, 2001 link
* Loen, Norway, August 11– 14, 1999 link
* Aveiro, Portugal, July 16– 19, 1997 link
* Riga, Latvia, September 20– 22, 1995 link

Viited
------

1. ↑  SampTA1995 link
2. ↑  "SampTA 2011". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. mai 2011. Vaadatud 28. märtsil 2016.
3. ↑  "SampTA 2011". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. mai 2011. Vaadatud 28. märtsil 2016.
4. ↑  Mathematics Calendar
5. ↑  "Wavelet Digest". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. november 2011. Vaadatud 30. juunil 2022.
**Jarl** oli varakeskajal sellise kõrgüliku, kes juhtis suurt piirkonda või oli kuninga lähim mees ("parem käsi"), ametinimetus. Vahel kasutati tiitlit "riigijarl" (*riksjarl*), et eristada teda teistest jarlidest riigis. 

Kõige varem hakati kasutama tiitlit "jarl" Norras, näiteks Orkneyöarnas historia. Rootsis kasutati nimetust "*svearnas jarl*" laevastiku ülemjuhataja ledung.

Rootsis
-------

Jarli ametinimetus kaotati Rootsis 1308. Viimane ja kõige mõjuvõimsam jarl riigis oli Birger jarl.

Viikingiajal oli tiitel "jarl" kasutusel kõrgeima usaldusmehe või kohtutäituri kohta. Jarli tiitliga koos kasutati haldusaluse piirkonna nimetust, näiteks *jarl af Västergötland* või *jarl af Svitjod*. Jarle võis riigis olla mitu, kuid vaid üks neist kandis tiitlit *riksjarl*, mida ladina keeles tõlgiti *dux regni* ('riigi vürst' või 'kuninga vürst').

Jarli tähtsaim ülesanne oli vastutada piirkonna eest, mis kuulus küll kuningale, kuid kus kuningas ise ei elanud, ja hooldada seda.

Mitukümmend aastat enne viimast jarli olid kõik jarlid pärit Bjälbo suguvõsast, mida nimetatakse ka Folkunga suguvõsaks. 

### Götamaa jarl

* Karl Sunesson

### Rootsi riigijarlid

* Birger Brosa, riigijarl 1174–1202. Tema õepoeg Jon päris selle tiitli. (Tema kolm poega olid jarlid.)
* Folke Birgersson, Birger Brosa poeg, jarl 1202–1210
* Sune Folkesson, Folke Birgerssoni poeg
* Johan Sverkersson, jarl 1210–1216, Rootsi kuningas 1216–1222
* Karl Döve, jarl 1216–1220. Suri Eestisse tehtud "ristisõja" käigus 1220
* Ulf Fase, riigijarl 1229–1247
* Birger jarl, Rootsi viimane riigijarl 1248–1266. Tema pojad Valdemar Birgersson ja Magnus Aidalukk valiti Rootsi kuningaks.

Norra jarlid
------------

* jarl Toste
* Skule Tostesson – tapeti talupoegade poolt Haverö kiriku juures 1100. aasta paiku
* Erling skakke – kuningas Magnus Erlingssoni isa
* Hakon galen

Vaata ka
--------

* Earl, Inglismaal

Viited
------

1. 1 2 3  Lena Thunmark-Nylén. Jarl. Vikingatidens ABC 1995
2. 1 2 3 4  "*Lilla Uppslagsboken*", Förlagshuset Norden, Förlagshuset Nordens Boktryckeri, Malmö 1974, 5. kd. lk. 328
**Inertsiaalandur** ehk **inertsiaalsensor** on mõõtemuundur, mille tajurid mõõdavad joonkiirust ja pöörlemiskiirust. Mitme niisuguse tajuriga inertsiaalandur (lühend IMU, inglise k sõnadest *Inertial Measurement Unit*) kuulub inertsiaalnavigatsiooni süsteemi, mida kasutatakse laevade, lennukite, rakettide, kosmoseaparaatide, robotite jm liikuvate objektide juhtimissüsteemides. Alates 1990. aastatest valmistatakse inertsiaallandureid peamiselt MEMS-tehnoloogia järgi.

 Inertsiaalandur   
(*gyrosscope* ‒ güroskoop, dsPIC ‒ protsessor;   
*magnetic field sensor* ‒ magnetvälja tajur; *accelerometer* ‒ kiirendusmõõtur)
Iga inertsiaalandur sisaldab järgmisi tajureid:

* kolm ortogonaalselt (omavahel ristuvalt) paigutatud kiirendustajurit, mille väljundsignaaliks on andmed lineaarkiirenduse kohta *x*-, *y*- ja *z*-telje sihis; selle info järgi arvutab protsessor objekti kulgliikumise kiiruse ja suuna;
* kolm ortogonaalselt paigutatud pöörlemiskiiruse tajurit ehk güroskoopandurit, mis mõõdavad nurkkiirendust kolmes ristuva telje ümber; selle järgi arvutatakse objekti pöörlemisliikumine.

Täpsuse suurendamiseks võivad eriotstarbelistes andurites olla lisaks eelnimetatuile näiteks magnetväljasensor ehk kompassandur ja GPS-andur.

Vaata ka
--------

* Kiirendusandur
* PlayStation Move

Välislingid
-----------

* Inertial Measurement Unit (IMU)
* Inertial Sensor Theory
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on telesaatest; Eesti ansambli kohta vaata Avatud toimik (ansambel)* |

---

**"Avatud toimik"** oli Eesti Televisiooni politseisaatesari.

Saatesari algas septembris 1995 ning oli esimesel hooajal eetris igal teisel nädalal. Alates teisest hooajast (septembrist 1996) hakkas saade eetris olema igal nädalal.

Saates "Avatud toimik" hakati esimesena Eestis süstemaatiliselt vaatlema iganädalast politseitööd otse sündmuskohtadel nn ameerikaliku reportaaži stiilis (kaudseks eeskujuks toonased ülipopulaarsed USA dokumentaalsarjad "Red line", "Cops" jt). Erinevalt aga ameerika dokumentaalsarjadest, mis keskendusid vaid kuriteopaikades toimuva vaatlemisele, uurisid "Avatud toimiku" autorid oma saadete teemalaienduste osas ka kuritegevuse sügavamaid põhjuseid. 

Aastatel 1995–1999 oli "Avatud toimik" pidevalt Eesti vaadatumate telesaadete esikümnes. [*viide?*]

Saate viimane hooaeg oli aastatel 2006–2007. Kokku toodeti 12 aasta jooksul 414 saadet.

Saatejuhid eri aegadel
----------------------

* Erik Boltowski (saate asutaja ja esimene saatejuht-toimetaja)
* Siiri Ottender
* Timo Tarve
* Priit Kuusk
* Merlis Nõgene
* Olaf Suuder
* Mart Taevere
* Andres Raid (alates detsembrist 2006)

Saate režissöör oli kõik 12 hooaega Heiki Sepp.
**Nurtu mõis** (saksa keeles *Nurms*) oli eramõis Vigala kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Märjamaa valda Rapla maakonnas.

Mõis rajati 17. sajandil Valgu mõisast eraldatud alast.

1788. aastal asutati Nurtu mõisas klaasimanufaktuur, osa toorainest sai see ettevõte kohapealt, osa tuli muretseda Peterburist ja Tallinnast. 1805. aastall valmistati manufaktuuris aastas 500 kasti aknaklaasi. Manufaktuuris töötas 20 inimest, nende hulgas 2 välismaalast-meistrit, 5 vaba inimest palgalistena ja 13 pärisorja. 1818. aastal oli aknaklaasi toodang tunduvalt suurenenud ning peale selle valmistati ka väikesi peegleid. Töötajate arv oli kasvanud 24-ni, nende hulgas 7 meistrit ja 17 muud töötajat. 1826. aastal on teated, et Nurtu manufaktuur on sulgetud.

Viited
------

1. 1 2  Nurtu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 25.03.2016)
2. ↑  Jaan Konks, PÄRISORJUSEST KAPITALISMI LÄVENI. JOONI EESTIMAA MINEVIKUST. UURIMUSI LÄÄNEMEREMAADE AJALOOST I, Tartu Riiklku Ülikooli Toimetised, TARTU 1973, lk 64

Välislingid
-----------

* Nurtu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Vigala kirik
Vigala kihelkond

**Kirik**: Vigala  

**Mõisad**: Vigala kirikumõis | Hallivere mõis | Jädivere mõis | Kivi-Vigala mõis | Konuvere mõis | Nõlva mõis | Palase mõis | Päärdu mõis | Vaguja mõis | Vana-Vigala mõis | Velise mõis
**Vaiguva** on küla (endine alev) Leedus Kelmė rajoonis, Vaiguva valla halduskeskus. Küla asub Knituva jõe kaldal. 

Vaiguvas on keskkool, raamatukogu ja postkontor. Vaatamisväärsusteks on aastal 2008 ehitatud kabel, aastal 1877 valminud kirik ja selle XVIII sajandil valminud kellatorn ning Vaiguva mõisa hoonetekompleks.

Ajalugu
-------

Sealset mõisa on esimest korda mainitud XIV sajandil, küla ennast XV sajandil. Selle esimesteks omanikeks olid Kęsgailad. Mõisa ümber kujunes XVIII sajandil radiaalse põhiplaaniga alev, kuhu aastal 1719 ehitati ka kirik. Aastal 1776 sai Vaiguvast kohaliku kihelkonna keskus. Sajandi lõpus läks asula Ogińskite valdusse. Aastal 2008 ehitas kohalik elanik Pijaus Stulginskis külla kabeli.

* Vaiguva kabelVaiguva kabel
* Vaiguva kirikVaiguva kirik
* VaiguvaVaiguva
* KoolimajaKoolimaja

Tuntud elanikke
---------------

* Alfonsas Eidintas – Leedu diplomaat
* Aleksandras Lileikis – Leedu politseinik, keda süüdistati holokaustis osalemises
* Mindaugas Norbutas – Leedu jooksja

Viited
------

1. ↑ . Lietuvos statistikos departamento, vaadatud 23.01.2017.
2. ↑  Pijus pastatė bažnyčią

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Vaiguva** |

* Küla portaalis vietoves.Lt
|  |  |
| --- | --- |
|  | **See artikkel on esitatud kustutamiseks.**
Põhjus: **tähelepanuväärsus ebapiisav** 
Lisateavet võid leida arutelu- või ajalooleheküljelt. Vaata ka: Vikipeedia:Artiklite kustutamise kord. Kustutamisettepaneku saad vaidlustada arutelulehel. |

**Tony Beatz (Anti Taar)** on Eesti DJ ja produtsent, kes mängib peamiselt Electro Pop, Dirty Electro, Dutch House, Tech - Trance muusikat.

Ta on mänginud enamikus suurtes ööklubides Eestimaal (Hollywood, Sunset, Atlantis, Club Von Überblingen jne) ning mitmel suurel festivalil (Dance Planet 7, Sun Dance Music Festival, Freedon Parade jne).

Olnud pikka aega seotud Club Visioniga.

Astunud üles väga paljude välisartistidega: Tiesto, ATB, Cosmic Gate, Richard Durand, Pendulum, Panacea, Showtek jpt.

Produtseerinud muusikat sellistele artistidele nagu Mad-Masterz, Släm, Joanna Vega, M.E.A.N, Kairit Tuhkanen, Vaido Neigaus ja Summerstyle.

Välislingid
-----------

* Tutvustus Club Visioni lehel
* Mart Rauba. Päevaintervjuu: Diskor miksis end kolmandaks, virumaateataja.ee, 2. aprill 2004