recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Rutulite asuala Kaukaasias.
**Rutuli keel** (rutuli keeles *мыхӀабишды чӀел*) on Kagu-Dagestani rühma kuuluv Kaukaasia keel, mida kõnelevad rutulid.

Staatus ja kõnelejate arv
-------------------------

Rutuli keel on üks Dagestani ametlikest keeltest. Kõnelejaid on umbes 36 400, neist Venemaal 2010. aasta rahvaloenduse andmetel 30 360. Aserbaidžaanis räägib rutuli keelt mõni tuhat inimest.

Rutuli kirjakeel loodi 1990. aastal kirillitsa baasil. Dagestanis ilmub nädalaleht "МыхаӀбишды цӀинды хабарбыр" (Рутульские новости), kus ilmub rutulikeelseid materjale.

Keeles eristatakse 5 murret.

Tähestik
--------

1990. aastast kasutatakse Dagestanis rutuli keele kirjutamiseks kirillitsal põhinevat kirjasüsteemi.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| А а | АӀ аl | Б б | В в | Г г | Гъ гъ | Гь гь | ГӀ гl | Д д | Е е | Ё ё |
| Дж дж | Ж ж | Дз дз | З з | И и | Й й | К к | Къ къ | Кь кь | КӀ кӀ | Л л |
| М м | Н н | О о | П п | ПӀ пӀ | Р р | С с | Т т | ТӀ тӀ | У у | Уь уь |
| УӀ уl | Ф ф | Х х | Хъ хъ | Хь хь | Ц ц | ЦӀ цӀ | Ч ч | ЧӀ чӀ | Ш ш | Щ щ |
| Ъ ъ | Ы ы | ЫӀ ыӀ | Ь ь | Э э | Ю ю | Я я |

Fonoloogia
----------

Rutuli keeles on 5 vokaalfoneemi ja 59 konsonantfoneemi.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Ajalehe "МыхаӀбишды цӀинды хабарбыр" koduleht
**Rudolf Otto** (25. september 1869 – 6. märts 1937) oli saksa luterlik teoloog ja võrdlev usundiloolane.

Elulugu
-------

Otto sündis Hannoveri lähistel Peines. Õppis Erlangeni ülikoolis ja Göttingenis, kus ta kaitses doktoriväitekirja Martin Lutherist ja Immanuel Kantist. 1906 sai temast erakorraline professor ja 1910 ta sai Giesseni ülikooli audoktoriks. 1915 sai Ottost professor Breslau Ülikoolis ja 1917 hakkas ta professoriks Marburgis, kus oli toona kuulsaim protestantlik seminar maailmas. Marburgi jäi ta elu lõpuni. 

1929 läks ta pensionile ning suri kaheksa aasta pärast, pärast kukkumist 20 m kõrgusest tornist. Palju on ka spekuleeritud, kas ta ehk sooritas elu lõpus enesetapu, ent andmed seda ei kinnita.

"Pühaduse idee"
---------------

Otto kuulsaim töö, "Pühaduse idee", on üks populaarsemaid Saksa teoloogilisi raamatuid 20. sajandil. Sellest on tehtud arvukalt kordustrükke ja seda on tõlgitud 20 keelde. Raamat defineerib pühaduse mõistet ja ideed kui midagi, mis on "numinoosne". "Numinoosse" all mõistab Otto midagi, mis on "ebaratsionaalne ja meeltega tajumatu kogemus või tunne, mille peamine objekt on väljaspool iset (selfi), inimest ennast, kui midagi "täiesti teistsugust"

Mõju
----

On raske leida 20. sajandi esimesel poolel teoloogi, kes ei olnud Ottost mõjutatud. Mõjukad teoloogid ja antropoloogid Paul Tillich, Mircea Eliade ja Gustav Mensching on kõik tunnistanud, et on olnud Ottost paljuski mõjutatud oma teoloogias.

Välislingid
-----------

* Brief page on Otto
* Otto and the Numinous
* Applications of Otto's term 'numinous'
**Rutt Koppel** (aastani 1967 **Aimla**, 29. oktoober 1938 Pärnu – 28. september 2004 Tõravere) oli eesti astronoom.

Elulugu
-------

Ta sündis õpetajate peres.

Lõpetas 1957 Paide Keskkooli ja 1962 Tartu ülikooli.

Töötas aastast 1962 Tartu Observatooriumis insenerina, vaneminsenerina ja teadurina.

Töödelnud helkivate ööpilvede rahvusvahelise vaatlusvõrgu kaudu saadud ja satelliitidel tehtud atmosfäärimõõtmiste andmeid ning koostanud sellekohaseid andmebaase, mõõtnud atmosfääriosooni. Osalenud uurimislaeval neljas Läänemere ekspeditsioonis.

Avaldanud üle 20 teadustrükise.

Publikatsioone
--------------

* Experimental measurement of variable star brightness by online electronic computer (kaasautor). // Proc. IAU Colloquium 11 (1971)
* First four years of atmospheric total ozone measurements in Estonia (kaasautor). // Proc. Est. Acad. Sci. Biol. Ecol. 47 (1998) 3
* Solar erythemal ultraviolet radiation in Estonia in 1998 (kaasautorid U. Veismann ja K. Eerme). // Proc. Est. Acad. Sci. Phys. Math. 49 (2000) 2.

Viited
------

1. 1 2  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 2. köide

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*


~
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Riia linnaosast; Tallinna endise linnaosa kohta vaata artiklit Kalinini rajoon (Tallinn)* |

---

Põhjarajooni asend Riias
**Põhjarajoon** (läti *Ziemeļu rajons*) on Riia linnaosa. Põhjarajoon asub Riia põhja- ja keskosas Daugava paremal kaldal. Linnaosa pindala on 76,88 km² ja Läti Rahvastikuregistri andmetel elas 1. jaanuaril 2012 seal 79 030 elanikku.

Praegune Põhjarajoon moodustati 1962. aasta oktoobris ja kandis kuni 28. detsembrini 1990 nime **Oktoobri rajoon** (*Oktobra rajons*).

Läti Rahvastikuregistri andmetel oli 1. jaanuaril 2012 Põhjarajooni elanikest lätlasi 41,17%, venelasi 40,30%, valgevenelasi 4,85%, ukrainlasi 4,37%, poolakaid 1,99% ja teistest rahvustest inimesi 4,70%. 2,62% inimeste rahvus oli teadmata.

Asumid
------

Põhjarajoon jaguneb 12 asumiks:

* Čiekurkalns
* Jaunciems
* Kundziņsala
* Mangaļsala
* Mežaparks
* Mīlgrāvis
* Pētersala-Andrejsala
* Sarkandaugava
* Trīsciems
* Vecāķi
* Vecdaugava
* Vecmīlgrāvis

Viited
------

1. 1 2  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. märts 2012. Vaadatud 18. augustil 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Rīga : enciklopēdija. Rīga, 1988, lk.492

| * v
* r
Riia linnaosad |
| --- |
| 
Keskrajoon · Kurzeme rajoon · Latgale eeslinn · Põhjarajoon · Zemgale eeslinn · Vidzeme eeslinn |
**Olaf Kibe** (26. september 1921 Tartu – 30. juuni 2014 Sundsvall) oli eesti ja Rootsi arst.

Ta lõpetas 1940. aastal Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Aastatel 1940–1943 õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas. Ta oli Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.

Aastal 1944 põgenes ta Rootsi, kus ta alustas kohe õpinguid oma meditsiinilise hariduse lõpetamiseks, töötades juhutöödel. Ta lõpetas 1950. aastal Stockholmis Karolinska Instituudi. 

Pärast Karolinska Instituudi lõpetamist töötas ta arstina Karlstadis ja Nyköpingis, spetsialiseerudes sisehaigustele ja kardioloogiale. Aastal 1960 määrati ta Sundsvalli sisehaiguste kliiniku ülemarsti abiks, kuhu ta jäi ametisse pensionini. Pensionipõlves, aastal 1996 töötas ta Sundsvallis tööstusarstina.

Ta oli Eesti Arstide Liidu liige ja Eesti Arstide Seltsi Rootsis liige, aastast 1995 ka auliige. Tema hobid olid golf ja kirjandus. Tema eriharrastus oli töö Filmiklubis Sundsvallis ja Eestis.

Isiklikku
---------

Ta abiellus 1951. aastal rootslanna Gunhild Ericssoniga, neil sündisid poeg ja kaks tütart.

Välislingid
-----------

* 
* Olaf Kibe lehel *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
Ola Toivonen 2018. aasta MM-il
**Nils Ola Toivonen** (sündinud 3. juulil 1986 Degerforsis) on Rootsi jalgpallur, kes mängib ründaja või poolkaitsjana Rootsi kõrgliiga klubis Malmös.

Ta on isa poolt Soome päritolu.

Klubikarjäär
------------

Ta alustas klubikarjääri 2003. aastal kodumaal Degerforsis. Siis mängis Örgrytes (2006) ja Malmös (2007–2009), misjärel jätkas karjääri välismaal.

Ta mängis Hollandi kõrgliigas PSV Eindhoveni ridades (2009–2014), Prantsusmaa kõrgliiga klubides Rennes (2014–2015) ja Toulouse (2016–2018) ning Inglismaal Premier League'i klubis Sunderland (2015–2016).

Alates 2018. aasta augustis liitus ta Austraalia kõrgliiga klubiga Melbourne Victory. Hooajal 2018–19 lõi ta Austraalia kõrgliigas 13 väravat ja valiti liiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

2020. aasta juunis naasis Toivonen Malmösse.

Koondisekarjäär
---------------

Toivonen kuulus Rootsi jalgpallikoondisse aastatel 2007–2018 ning esindas riiki kokku 64 mängus ja lõi 14 väravat. Esimese värava lõi ta koondise särgis 29. mail 2010 sõprusmängus Šotimaa vastu ja viimase 2018. aasta maailmameistrivõistluste teises alagrupimängus Saksamaa vastu. Lisaks kuulus ta Rootsi koondisse 2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Saavutused
----------

PSV
* KNVB beker: 2011–12
* Johan Cruijff Schaal: 2012

Viited
------

1. ↑  "Melbourne Victory sign Swedish World Cup star Ola Toivonen". 31.8.2018. foxsports.com.au. Vaadatud 15.1.2018
2. ↑  "Toivonen presenterad – kan debutera mot AIK". expressen.se. 8.6.2020. Vaadatud 6.8.2020

Välislingid
-----------

 Ola Toivonen – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Rootsi koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Olsen
* 2 Lustig
* 3 Lindelöf
* 4 Granqvist (c)
* 5 Olsson
* 6 Augustinsson
* 7 Larsson
* 8 Ekdal
* 9 Berg
* 10 Forsberg
* 11 Guidetti
* 12 Johnsson
* 13 Svensson
* 14 Helander
* 15 Hiljemark
* 16 Krafth
* 17 Claesson
* 18 Jansson
* 19 Rohdén
* 20 Toivonen
* 21 Durmaz
* 22 Kiese Thelin
* 23 Nordfeldt
* Treener: Andersson

 | Rootsi |
Põhjapoolkera Lamberti asimutaalses võrdpindses projektsioonis
**Põhjapoolkera** on ekvaatori tasapinnast põhja pool asuv osa Maast.

Põhjapoolkera keskmistel ja kõrgematel laiustel asuvatel aladel on talve keskpunkt detsembris-jaanuaris. Lähistroopilise kliimavöötme kuivaperiood on samuti talvekuudel, vihmaperiood aga suvekuudel. Maa on periheelis ehk lähimas punktis Päikesele jaanuaris ehk põhjapoolkera talvel, seega on põhjapoolkera talved pisut soojemad kui lõunapoolkera talved samal laiusel. Seda reeglit siiski pimesi järgida ei saa, sest kliimale avaldab märksa suuremat mõju näiteks kaugus meredest ja ookeanidest.

Põhja pool ekvaatorit elab valdav osa maailma rahvastikust. Selle põhjuseks on mandrite asend. Põhjapoolkera on mandrite ja merede suhe peaaegu võrdne, lõunapoolkeral on aga maismaa pindala väike võrreldes merede pindalaga.

Põhjapoolkeral paistab Päike keskpäeval lõuna suunast.

Mandritest asuvad täielikult põhjapoolkeral Euraasia ja Põhja-Ameerika ning osaliselt Aafrika ja Lõuna-Ameerika.

Põhjapoolkera parasvöötmes asub ka Eesti.

Maa poolkerad

Põhjapoolkera • Lõunapoolkera • Läänepoolkera • Idapoolkera • Maismaapoolkera • Ookeanipoolkera
Porilombi Parm kuulutus - ajalehes Rajalane 17.07.1920
"**Porilombi Pargi Parm** *: Valga naeru- ja naljahammaste iluleht : teejuht kurvadele ja nukradele rõõmu riiki, õnnetutele õnnetaeva*" oli huumoriajakiri, mis ilmus 29. juunist 1919 kuni 23. detsembrini 1921 Valgas. 

Aastatel 1919–1920 ilmus ajakiri 1 kord aastas, 1921. aastal 2 korda aastas. Ajakiri ilmus igal aastal uue pealkirjaga: **Porilombi Pargi Parm** (4 lk) (1919), **Porilombi Parm** (8 lk) (1920) ja **Parm** (12 lk) (1921) ning alapealkirjadega: *Nalja- ja pilkeleht* (1920); *Tõe-, nalja- ja pilkeleht* (1921). Ajakiri "Parm" jõulunummer konfiskeeriti politsei poolt. Kätte saadi 991 numbrit. 

Ajakirja andsid välja kirjastused Valga "Ühistöö" (1919); V. E. K. Ühisus (1920) ja Jaan Raudma (1921). Vastutavad toimetajad olid V. Raag (1919) ja Jaan Raudma (1920–1921).  
Ajakirja trükiti Valgas trükikojas "J. Adamson (Kultura)".

Viited
------

1. ↑  Lõuna-Eesti, nr. 1, lk 3 04.01.1922
2. ↑  Endel Annus ja Tiina Loogväli (2002). *Eestikeelne ajakirjandus 1766-1940 II osa*. Tallinn: Eesti Akadeemiline Raamatukogu. Lk 513.
3. ↑  "ERB Porilombi Pargi Parm". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. august 2017. Vaadatud 12. augustil 2017.
Tihvt- ja ketasrööbits
**Rööbits** on tööriist, mida kasutatakse detaili pinnale joonte märkimiseks.

Lihtsaim rööbits koosneb märketihvtiga pulgast ja sellel nihutatavast pakust. Paku tööpind surutakse vastu detaili serva ning tõmmatakse tihvti abil servaga paralleelne joon. Enamasti on pakk varustatud joonlauaga. Tavaliselt kasutatakse rööbitsat puitdetailidele joone tõmbamiseks, aga põhimõtteliselt saab joont tõmmata mis tahes tahkele pinnale. Tavaliselt tõmmatakse joon selleks, et seda mööda hiljem lõigata.

Pulga ja paku saab omavahel kindlasse asendisse fikseerida näiteks lukustuskruvi, nukiga hoova või kiilu abil.

Seadis, millega joont tõmmatakse, võib olla erinev. Mõnel rööbitsal saab seda seadist ka vahetada. Kui joonetõmbamisseadis ei ole vahetatav, läheb vaja mitut rööbitsat. Kui puidule tõmmatakse joont aastarõngastega paralleelselt, kasutatakse terasest nõela, aga kui aastarõngastega risti, siis terasnuga. Kui ei taheta pinda kriimustada, kasutatakse pliiatsit või pintslit, aga üldjuhul saab nõela või noaga tõmmata täpsema joone kui pliiatsiga. Joont saab tõmmata ka terava servaga ketta abil.

Rööbitsat, mis kasutab joone tõmbamiseks nuga, nimetatakse ka lõikerööbitsaks.
Porfüürilise struktuuri skeem
**Porfüüriline struktuur** on tardkivimi struktuur, mille korral sisalduvad kivimi peenemas põhimassis suuremad fenokristallid.

Tekkimine
---------

Porfüürilise struktuuriga kivimid on reeglina vulkaanilised. Nende põhimass on afaniitne või peeneteraline. Selles sisalduvad suuremad ja silmale nähtavad fenokristallid, mis erinevalt maapinnal või selle läheduses kiirelt tardunud põhimassile on sügavamal maakoores kauem kasvada jõudnud. Seega on porfüürilise struktuuriga kivimid moodustunud reeglina laavast, mis sisaldas juba moodustunud kristalle.

Porfüürilademed tekivad kerkiva magma sambas ja jahtuvad kahes astmes. Esimeses astmes jahtub magma aeglaselt sügaval maakoores ja selle käigus tekivad suureteralised kristallid, mille läbimõõt on vähemalt 2 mm. Teises astmes jahtub magma kiiresti maapinna lähedal või koguni maapinnal, kui ta vulkaanist välja voolab, ja selle käigus tekivad väikeseteralised kristallid, mis ei ole palja silmaga eristatavad.

Kivimid
-------

Juhul kui põhimassi moodustavad mineraaliterad on silmale eristamatud, nimetatakse kivimit porfüüriliseks, kui aga põhimass on faneriitne, siis porfüürilaadseks.

Vastavalt kivimi keemilisele koostisele jagatakse kivimid porfüürideks ja porfüriitideks. Porfüürid on happelise, porfüriidid aga aluselise koostisega. Kui porfüürilise struktuuri moodustavad päevakivid, siis on porfüürides ülekaalus leelispäevakivid, porfüriitides aga plagioklassid. "Porfüür" või "porfüriit" on enamasti järelliide, mis lisatakse mineraali nimele, mis porfüürilise struktuuri moodustab (näiteks kvartsporfüür) või porfüürilise struktuuriga kivimi põhinimele, näiteks diabaasporfüriit.

* Basaltporfüriit, mille porfüürilise struktuuri moodustavad mustad augiidi ning oranžid iddingsiidi fenokristallid
* Kvartsi (läikiv tume) ning kaaliumpäevakivi (punakas) fenokristallidega rüoliit (kvartsporfüür)
* Rüoliit Coloradost
* Graniitporfüüri mikrofoto. Fenokristalle moodustavad kvarts (ümar valge sileda pinnaga), kaaliumpäevakivi (prismaline hele kristall pildi alaosas) ning plagioklass (hall triibuline)

Saaremaa läänerannikult võib leida punaseid kive, mis sisaldavad väikseid kvartsikristalle. Seda kivimit, mis rahvusvaheliselt tunnustatud terminoloogia kohaselt on rüoliit, nimetatakse tavaliselt Läänemere punaseks kvartsporfüüriks.

Viited
------
Rúben Dias 2019. aastal Lissaboni Benfica särgis
**Rúben dos Santos Gato Alves Dias** (sündinud 14. mail 1997 Amadoras) on Portugali jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Manchester City ja Portugali jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Lissaboni Benficas, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2008. aastal. Hooajal 2015–16 debüteeris ta Benfica reservmeeskonnas Portugali esiliigas. Benfica põhimeeskonnas debüteeris Dias 16. septembril 2017 Portugali kõrgliigamängus Boavista vastu. Esimese värav lõi ta Benfica põhimeeskonnas sama aasta 29. detsembril liigakarikamängus Vitória de Setúbali vastu. Portugali kõrgliigas lõi ta esimese värava 3. veebruaril 2018 mängus Rio Ave vastu. Hooaja lõpus valiti Dias Portugali kõrgliiga hooaja parimaks noormängijaks. Hooajal 2018–19 tuli Dias Benfica Portugali meistriks. Hooajal 2019–20 valiti Dias Portugali kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

2020. aasta septembris siirdus ta 65 miljoni naelsterlingi eest Manchester Citysse, kellega sõlmis kuueaastase lepingu. Samal ajal siirdus vastupidises suunas Manchester Cityst Benficasse Nicolás Otamendi.

2017. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel oli Dias Portugali kuni 20-aastaste koondise kapten. Portugal jõudis turniiril veerandfinaali. Portugali jalgpallikoondises tegi Dias debüüdi 28. mail 2018 sõprusmängus Tuneesia vastu. Seejärel valiti Dias sama aasta maailmameistrivõistlustel osalevasse Portugali koondisse, kuid turniiril ta üheski mängus väljakule ei pääsenud. Koondisekarjääri kaks esimest väravat lõi ta 17. novembril 2020 UEFA Rahvuste Liiga mängus Horvaatia vastu.

Saavutused
----------

Benfica
* Primeira Liga: 2018–19
* Supertaça Cândido de Oliveira: 2019

Viited
------

1. ↑  "Ruben Dias: Manchester City agree £65m deal for Benfica defender". bbc.com. 28.9.2020. Vaadatud 2.12.2020

Välislingid
-----------

 Rúben Dias – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
*Kaldkiri*

| * v
* r
Manchester City FC mängijad  –  Premier League |
| --- |
| 

* 2 Walker
* 3 Dias
* 4 Phillips
* 5 Stones
* 6 Aké
* 8 Gündoğan
* 9 Haaland
* 10 Grealish
* 14 Laporte
* 16 Rodri
* 17 De Bruyne
* 18 Ortega
* 19 Álvarez
* 20 Silva
* 21 Gómez
* 25 Akanji
* 26 Mahrez
* 31 Ederson
* 32 Perrone
* 33 Carson
* 47 Foden
* 80 Palmer
* 82 Lewis
* Treener: Guardiola

 |

| * v
* r
Portugali koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Patrício
* 2 Alves
* 3 Pepe
* 4 M. Fernandes
* 5 Guerreiro
* 6 Fonte
* 7 Ronaldo (c)
* 8 Moutinho
* 9 A. Silva
* 10 João Mário
* 11 B. Silva
* 12 Lopes
* 13 Dias
* 14 William
* 15 Ricardo
* 16 B. Fernandes
* 17 Guedes
* 18 Gelson
* 19 Rui
* 20 Quaresma
* 21 Cédric
* 22 Beto
* 23 Adrien
* Treener: Santos

 | Portugal |
Porkuni paemurd
**Porkuni paemurd** on endine paemurd Valgejõe ürgoru nõlval, halduslikult Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas.

Paemurrus olev esinduslik paljand on arvele võetud ürglooduse objektina. Paljandit loetakse Porkuni lademe stratotüübiks. Seda täiendab kamariku puurauk, kuna paemurrus puudub Kamariku kihistik.

Paljand asub Porkuni parkmetsas. Aastal 2017 puhastati sealset paljandit. Ülevalt alla moodustavad esimesed 1,5 meetrit Ärina kihistu Tõrevere kihistiku helehallid korall-lubjakivid. Järgmised 1,5 meetrit koosnevad Ärina kihistu Siuge kihistiku hallikaspruunidest kuni pruunidest teralis-mudalistest lubjakividest. Järgmine meeter koosneb Ärina kihistu Vohilaiu kihistiku hallidest bioklastilistest lubjakividest. Sellele järgnevad 1,5 meetrit koosnevad Ärina kihistu Röa kihistiku kollakas- kuni pruunikashallist dolomiidist. Alumised 0,3 meetrit moodustab Adila kihistu kollakashall või kollane savikas dolomiit.

Paemurdu on uuritud juba aastast 1854, mil seda uuris Karl Eduard von Eichwald ja eristas omaette kivimitüübiks Borkholmi dolomiidi (tänapäeva Röa kihistiku). Aastal 1858 eristas Friedrich Schmidt seal nelja erinevat kivimitüüpi, mis vastavad praegustele kihistikele. Aastal 1881 defineeris ta nende alusel Porkuni lademe. Aastal 1923 kirjeldas murdu detailselt A. Wahl, kelle töös oli peamine rõhuasetus sealsete kivimikihtide kivististe koosseisul.

Paemurd on üks rikkalikumaid ordoviitsiumi lõpu kivististe leiupaikasid maailmas, kust on leitud üle 150 kivistiseliigi.

Viited
------

1. 1 2  Porkuni paemurd Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.05.2013)
2. ↑  Eesti stratotüüpsed paljandid
3. ↑  Helle Perens, *Tamsalu-Porkuni paeala*, 2009.
4. ↑  Porkuni paemurd

Välislingid
-----------

* Porkuni paemurd Eesti looduse infosüsteemis
Mati Leppik
**Mati Leppik** (sündinud 5. juunil 1941 Tartus) on eesti maalikunstnik ja kunstiõpetaja.

Ta on lõpetanud 1986. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-osakonna kunstiajaloo erialal ja pärast seda on tegelnud maalimisega. Ta viljeleb akvarell-, õli- ja akrüülmaali ning peab tähtsaks värvikompositsiooni põhimõtet.

On korraldanud isikunäitusi, nt "C'est la Vie" Tartu Sebra galeriis (1996) ja osalenud ülevaatenäitustel nii Eestis kui välismaal. Hiljutisemad näitused on Eesti Akvarellistide Ühenduse aastanäitus Rapla kaasaegse kunsti keskuses (2021), Milano digitaalse kunstigalerii M.A.D.S. näitus "Romantica. Shape of my Heart" (2021), International Watercolour Society Finland I rahvusvaheline näitus "Nature, Power and beauty" (2019) jt.

Leppik on olnud Tartu Lastekunstikooli õpetaja[*viide?*] ja Põlva Kunstikooli õpetaja[*viide?*].

Mati Leppik on Tartu Kunstnike Liidu ja Eesti Akvarellistide Ühenduse liige.

Abielus Lea Leppikuga. Lapsed Triinu, Ülo ja Uku Jaan.

Loomingu näiteid
----------------

* "Legend" (2017), akrüül lõuendil"Legend" (2017), akrüül lõuendil
* "Linn" (2018), akrüül lõuendil"Linn" (2018), akrüül lõuendil
* "Männid" (2017), akvarell"Männid" (2017), akvarell
* "Nõnda mina sulle" (2020), akrüül lõuendil"Nõnda mina sulle" (2020), akrüül lõuendil
* "Põhjala vägi" (2019), akvarell"Põhjala vägi" (2019), akvarell
* "Pühajärv""Pühajärv"
* "Mets""Mets"
* "Kodu" akvarell"Kodu" akvarell

Viited
------

1. ↑  Kenk, Olev (22.02.2021). "Galerii. Akvarellistid panid Raplas üles valiku möödunud aastal valminud teostest". *ERR*. Vaadatud 25.10.2021.
2. ↑  "M.A.D.S. Art Gallery - Artist Mati Leppik".
3. ↑  "IWS Finland 2019". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. oktoober 2021. Vaadatud 25. oktoobril 2021.
**Porhov** (eesti keeles ka *Porkva*) on linn Venemaal, Pihkva oblastis, Šeloni jõel. Linn asub Pihkvast 56 km idas ja on Porhovi rajooni keskus.

Ajalugu
-------

Aleksander Nevski rajas praeguse Porhovi kohale 1239. aastal linnuse. Puitlinnus põles 1387. aastal maha ning selle asemele rajati kivist linnus. 

Pärast Põhjasõda, Rootsilt vallutatud Ingerimaast moodustati Ingerimaa kubermang, kuhu 1708. aastast kuulus ka Porhovi piirkond. 1719. aastal liideti piirkond Peterburi kubermangu Novgorodi provintsi koosseisu; 1732. aastal Novgorodi kubermangu Novgorodi provintsi koosseisu. 

1776. aasta 24. augustil anti piirkond üle Pihkva kubermangu koosseisu ja 1777. aastal andis keisrinna Katariina II andis linnuse ja hiljem Porhovi kindluse juurde tekkinud asulale linnaõigused. 

Porhovist sai samanimelise maakonna keskus 1772. aastal loodud Pihkva asehaldurkonnas, mis 1796. aastast nimetati Pihkva kubermanguks.

Porhovi maakonda kuulusid aastatel 1773–1924: 

* Võsokogorodi maakond (Nikolski vald, Roždestvenski vald, Degožski vald, Pažerivski vald ja Belski ehk Jurjevi kloostri vald, Jurjev);
* Võšegorodi maakond (osa Boltšinski valdadest, Oblutšinski vald, Võšegorodi vald;
* Porhovi maakond (osa Boltšinski valdadest, Jasnenski vald, Porhovi linnalähedastest valdadest, Smolinski vald, Mihhailovski vald, Karatšunitski vald, Opotski vald, Dubrovenski vald, Rutšaiski vald);
* Koškino linnamaakond (Žedrinski vallad, Jasnenski vallad).

Kui Nõukogude Liidus kaotati 1. augustil 1927. aastal kubermangud, läks Porhov Leningradi oblasti koosseisu. Teise maailmasõja ajal oli Porhov 11. juulist 1941 kuni 26. veebruarini 1944 Saksa vägede käes. Sõja käigus purustati ligi 90% linna ehitistest.

Majandus
--------

Porhovis on ehitusmaterjali- (kohalik lubjakivi), turba-, vähesel määral elektrotehnika- ja mitmesugust toiduainetööstust.

Elanike arv
-----------

* 5573 (1900)
* 11 900 (2005)
* 11 500 (2007)
* 11 400 (2008)
* 11 200 (2009)
* 10 600 (2011)
* 9900 (2013)
* 9600 (2014)
* 9200 (2016)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Porhov** |

*
**Mati Graf** (sündinud 24. detsembril 1939 Tallinnas) on eesti ajaloolane, Tallinna Ülikooli humanitaarteaduste instituudi emeriitprofessor.

Aastal 1964 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli. Aastal 1985 kaitses ta Eesti NSV TA Ajaloo Instituudis doktoritöö.

Aastatel 1965–1970 oli ta Eesti NSV Riikliku Ajaloomuuseumi asedirektor. Aastatel 1970–1985 õpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi NLKP ajaloo kateedris. Aastatel 1985–1990 oli ta Tallinna Polütehnilise Instituudi (aastast 1989 Tallinna Tehnikaülikooli) õppeprorektor. Aastast 1991 oli ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis (hiljem Tallinna Ülikool) ajaloo õppetooli professor, aastast 2007 on ta emeriitprofessor.

Tema põhiuurimisvaldkond on Eesti poliitiline ajalugu 20. sajandil.

Aastatel 1964–1990 oli ta NLKP liige.

Publikatsioone
--------------

* *Poliitilised parteid Eestis 1917–1920*, 1982
* *Eesti rahvusriik: ideed ja lahendused*, 1993
* *Parteid Eesti Vabariigis 1918–1934*, 2000
* *Vaarallinen Suomi - Suomi Eestin kommunistisen puolueen ja Neuvosto-Viron KGB:n silmin*, 2004 ( Koos Heikki Roiko-Jokelaga. )
* *Eesti ja maailm: XX sajandi kroonika* I–IV, 2002–2007 ( Mati Grafi aluskäsikirja põhjal. )
* Эстония и Россия 1917–1991, 2007
* *Kalevipoja kojutulek: 1978. aasta poliitilisest pööripäevast 1988. aasta suveräänsusdeklaratsioonini*, 2008
* *Impeeriumi lõpp ja Eesti taasiseseisvumine 1988-1991*, 2012
* *Rahvuskommunistid : Enn-Arno Sillari ja teised*, 2020

Viited
------

1. 1 2 3 4  *Eesti entsüklopeedia.* 14. köide: *Eesti elulood.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 70.
2. ↑   (vaadatud 12.03.2016)
3. 1 2 3  TEA entsüklopeedia.
Londoni loodusmuuseum
Terrakota skulptuur Londoni loodusmuuseumi fassaadil
Sauropoodi *Diplodocuse* skelett Londoni loodusmuuseumis
**Londoni loodusmuuseum** (inglise keeles *Natural History Museum*; lühend **NHM**) on Londonis Lõuna-Kensingtonis asuv loodusmuuseum; kuni 1963. aastani Briti Muuseumi allüksus. 

Muuseumi kollektsioon hõlmab üle 80 miljoni eksponaadi botaanika, zooloogia, entomoloogia, geoloogia ja paleontoloogia valdkonnast.

NHM on üks suurema külastatavusega Suurbritannia muuseume – jääb alla vaid Briti Muuseumile, Tate Modernile ja Rahvusgaleriile. 2017. aastal külastas loodusmuuseumi 4,43 miljonit inimest.

Ajalugu
-------

1850. aastatel kavandas Briti muuseum muuseumi laiendamist. Sellel eesmärgil ostis muuseum maatüki Lõuna-Kensingtonis ja korraldas 1864. aastal uue muuseumihoone arhitektuurikonkursi. Võistluse võitis ehitusinsener ja arhitekt Francis Fowke (oli varem projekteerinud Lõuna-Kensingtonis asuva Victoria ja Alberti muuseumi), kes aga järgmisel aastal ootamatult suri. Hoone ehitamine usaldati arhitekt Alfred Waterhouse'ile, viktoriaanliku arhitektuuri esindajale, kes aga Fowke'i esialgse fassaadilahenduse muutis, tuues sisse uusromaani stiili elemente ja rikkaliku terrakota dekoori. Hoone ehitati aastatel 1873–1880. 

Muuseum avati pidulikult 1881. aastal. Ametlikult jäi muuseum Briti muuseumi osakonnaks kuni 1963. aastani. Kuigi muuseum iseseisvus, jäi senine nimi *British Museum (Natural History)* veel kasutusele kuni 1989. aastani. 1989. aastast kasutusel olev nimi *Natural History Museum* sai ametlikuks alles 1992. aastal.

1984. aastast alates on muuseum seotud loodusfoto võistlusega Wildlife Photographer of the Year.

Viited
------

1. ↑  2017 Visitor Figures. .alva.org.uk
2. ↑  History of the competition Natural History Museum (vaadatud 29. augustil 2022)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Londoni loodusmuuseum** |

* Koduleht
**Matthias Warnig** (sündinud 26. juulil 1955 Altdöbernis Niederlausitzis endises Saksa DV-s) on endine Stasi ohvitser ja Venemaa presidendi Vladimir Putini usaldusalune, Saksa suurärimees, "Nord Stream AG tegevdirektor. Teda peetakse mõjukaimaks Saksa äritegelaseks Venemaal.

Elukäik ja tegevus
------------------

Oli keskkoolis DDRi komsomoli (*Freie Deutsche Jugend*) sekretär. Enne keskkooli lõppu astus DDRi valitsevasse Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse (*Sozialistische Einheitspartei Deutschlands (SED)*) ja lasi end värvata DDRi Riikliku Julgeolekuministeeriumi (*Stasi)* poolt. Pärast keskhariduse omandamist oli kuuekuulises ajateenistuses DDRi armee eliitüksuses – riigi juhtkonda kaitsvas Stasile alluvas Feliks Dzeržinski nimelises vahirügemendis (*Wachregiment „Feliks Dzierzynski").* 1974 värvati Stasisse agendinimega "ökonomist." 1977–1981 õppis Bruno Leuschneri nimelises Berliini Majanduskõrgkoolis (*Hochschule für Ökonomie Berlin Bruno Leuschner),* mille lõpetas rahvamajanduse erialal. 1986–1989 töötas Arthuri varjunime all Lääne-Saksamaal Düsseldorfis nn eriohvitserina (*Offizier im besonderen Einsatz)* DDRi kaubandusesinduse juures, luurates muuhulgas ka oma hilisema tööandja Dresdner Banki järele. Pärast Lääne-Saksa luure huviorbiiti sattumist kutsuti ta augustis 1989 DDRi tagasi.

Pärast Berliini müüri langemist asus tööle DDRi majandusministri referendina ja osales kahe Saksamaa majandus- ja rahandusliidu läbirääkimistel. Alates 20. maist 1990 oli praktikandina tööl Dresdner Bankis, kes otsis teed Venemaa turule. 12. detsembril 1991 avas panga esinduse Peterburis ja sai pangafiliaali juhatajaks. Loa pangaesinduse avamiseks andis tollane Peterburi linnavalitsuse välissuhete komitee esimees Vladimir Putin, kellega teda sealtpeale seob tihe sõprus.

Aastast 2003 Venemaa VTB panga direktorite nõukogu liige. 2003–2015 Rossija panga nõukogu liige.

31. märtsil 2005 valiti Dresdner Banki direktorite nõukogu esimeheks. 

Alates 2011 Venemaa naftagigantide Transneft ja Rosneft (direktorite nõukogu esimehe asetäitja), 2012–2018 Venemaa suurima alumiiniumitootja Rusal, alates 2019 Saksa jalgpalliklubi Schalke 04 (klubi peamine sponsor on Venemaa gaasigigant Gazprom) nõukogu liige.

2006–2016 gaasijuhtmefirma Nord Stream AG tegevjuht.

Viited
------

1. ↑  Who is Nord Stream's Matthias Warnig, Putin's friend from East Germany?
2. ↑  Никита Жолквер (09.06.2011). "Маттиас Варниг: как шпион на Западе стал успешным бизнесменом на Востоке". Berliin: DW. Vaadatud 02.03.2021.
3. ↑
4. 1 2  Putins Freund von der Dresdner Bank - die steile Karriere eines Stasi-Majors Hamburger Abendblatt, 14. detsember 2005
5. 1 2  Dieser Deutsche genießt Putins Vertrauen
6. ↑  Circles of power: Putin's secret friendship with ex-Stasi officer The Guardian
**Veebruar 2023**, kroonika.

2023. aasta veebruar algas kolmapäeval ja lõppes 28 ööpäeva hiljem teisipäeval.

**Kuupäevad:**  
1
2
3
4
5
6
7
8
9
10
11
12
13
14
15
16
17
18
19
20
21
22
23
24
25
26
27
28

5. veebruar
-----------

* Küproses toimus 2023. aasta presidendivalimiste esimene voor.

6. veebruar
-----------

* Türgi lõunaosas ja Süürias toimus 7,8 magnituudiga maavärin, milles hukkus üle 57 300 inimese.

12. veebruar
------------

* Küproses toimus 2023. aasta presidendivalimiste teine voor, mille võitis Níkos Christodoulídis Andréas Mavroyiánnise ees.
* 2023. aasta Berliini järelvalimised

28. veebruar
------------

* Tempi rongiõnnetuses Kreekas Tessaalias hukkus vähemalt 42 inimest.

Sündmused kuude lõikes

**2019**: jaanuar | veebruar | märts | aprill | mai | juuni | juuli | august | september | oktoober | november | detsember  

**2020**: jaanuar | veebruar | märts | aprill | mai | juuni | juuli | august | september | oktoober | november | detsember  

**2021**: jaanuar | veebruar | märts | aprill | mai | juuni | juuli | august | september | oktoober | november | detsember  

**2022**: jaanuar | veebruar | märts | aprill | mai | juuni | juuli | august | september | oktoober | november | detsember  

**2023**: jaanuar | veebruar | märts | aprill | mai | juuni | juuli | august | september | oktoober | november | detsember
Londoni tulekahju teadmata autori maalil (1666)
**Londoni suur tulekahju** oli tulekahju Londoni kesklinnas 2. kuni 5. septembrini 1666.

Pagaritöökojast alguse saanud tulekahju hävitas suure osa linnast, sealhulgas Saint Pauli katedraali, umbes 13 200 maja ja 87 kirikut.

Tulekahju hävitas City of Londoni keskaegsed osad Rooma müüride sees, kuid ei ulatunud Westminsteri aristokraatlikku ossa (tänapäeval West End) ega äärelinna aguliteni. Tuli hävitas 13 200 maja. Hinnanguliselt kaotas tulekahju tõttu oma kodu 70 000 elanikku linna 80 000 elanikust. Hukkunute arv pole teada, kuid hinnanguliselt on see üsna väike. Põleng sai alguse Thomas Farrineri pagaritöökojas Pudding Lane'is pärast pühapäeva, 2. septembri südaööd ja levis kiiresti. 

Algul tundus tulekahju piirduvat mõne lähedal asuva majaga. Kuid inimestele sai selgeks, et tuul surub tule lähedal asuvatesse hoonetesse, siis pidid nad äratama toonase linnapea Thomas Bloodworth, kellelt vajati hoonete lammutamiseks luba. Bloodworth ei soovinud hooneid lammutada ilma omanike nõusolekuta, kinnitades, et need on tulekahju eest ohutud. 

Tulekahju põhjustas tõsiseid sotsiaalseid ja majanduslikke probleeme. Seejärel tehti radikaalseid plaane kogu linna ümberpaigutamiseks, kuid lõpuks ehitati London ümber täpselt tulekahju-eelsesse plaani.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Londoni suur tulekahju** |
Gorillamaja Londoni loomaaias. Arhitekt Berthold Lubetkin, konstruktor Ove Arup
**Gorillamaja** (inglise keeles *Gorilla House*) on Londonis Regents Parkis asuva loomaaia ahvide elupaik. 

Gorillamaja ehitati aastatel 1932–1933. Selle projekteeris Tectoni arhitektibüroo (arhitekt Berthold Lubetkin) koostöös konstruktor Ove Arupiga. Modernistlikus arhitektuuristiilis ehitatud gorillamaja oli nende esimene märkimisväärne koostööobjekt.

Ehitis
------

Gorillamaja on raudbetoonist ehitis terasest trellide, valguse, soojustatud paneeli, pöörleva ekraani, lükandklaaside ja asfaldiga kaetud lamekatusega. Hoone on plaanilt poolringikujuline. Gorillamaja projekteeriti uuendustega, tagamaks gorilladele Kongo klimaatilisi tingimusi ning loomaaia külastajale võimalusi turvaliselt ja mugavalt vaadelda puurielanikke.

Gorillamaja valiti 1970. aastal arhitektuurimälestiseks.

Viited
------

1. 1 2 3  Gorilla House[*alaline kõdulink*] English Heritage (inglise)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Londoni loomaaia gorillamaja** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib mõistest; Miguel Gomesi filmi kohta vaata artiklit Tabu (film 2012)* |

---

**Tabu** on traditsionaalkultuuride usundites esemed, sõnad, nähtused, tegevused ja olendid, millel lasub puudutus-, ütlemis-, söömis- jne keeld.

Sõna (*taboo*) tuleneb polüneesia keeltest ja kultuurist, kus kehtis pühadustabu (keeld puutuda pealikke ja ülemusi, siseneda pühaks kuulutatud paikadesse jms) ning rüvedustabu (käsk hoiduda eemale räpasteks ja ohtlikeks peetavatest olevustest ja kohtadest). Proto-uurali keeles on tabu vasteks sõnatüvi womi. 

Mõiste on laenatud paljudesse keeltesse, kuid vastav nähtus on eri vormides enamikus kultuurides algupäraselt tuntud. Näiteks kehtisid loodusrahvastel erilised tabud jahile või kalale minejale ning menstrueerivale ja rasedale naisele. Tabu mõistet kasutatakse ka laiemas tähenduses, nt võidakse öelda, et mingi probleem on ühiskonnas või seltskonnas tabuteema.

Viited
------

1. ↑  Kulmar, T. 2006. Üldine usundilugu: religiooniteaduse põhimõisted. Tartu ülikooli kirjastus. Lk 104

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Tabu** |
**Leektemperatuur** ehk **leekpunkt** on õli või muu põlevvedeliku kuumutamisel selline madalaim temperatuur, mille juures vedeliku pinnalt eraldunud aurud, segunedes õhu hapnikuga hetkeks süttivad kui puutuvad kokku lahtise leegiga. Leektemperatuuri saavutamisel vedelik ise veel ei sütti (õieti küll ei sütti vedelik kunagi. Süttivad ja põlevad vedelikust eralduvad gaasid). Võrdluseks olgu toodud põlevvedeliku süttimistemperatuur, mille juures vedeliku auru on sedavõrd palju, et selle segu õhu hapnikuga põleb vähemalt viis sekundit või kauem. Oluline erinevus leekpunkti olukorraga võrreldes on see, et leek püsib ka siis kui lahtise tule allikas on eemaldatud. Leekpunkti temperatuuriga olukorras leek kaob, kui lahtise tule allikas eemaldada. Süttimistemperatuur on tavaliselt leekpunktist 10–50 °C kõrgem. Isesüttimine tekib sellisel temperatuuril, kui põlevvedeliku auru kontsentratsioon on sedavõrd suur, et ei vaja süttimiseks lahtist leeki vaid üksnes õhu hapniku juurdepääsu.
Inglismaa halduskrahvkondade piirid (1890). Punasega on tähistatud Londoni krahvkond.
County Hall Lambethis, Londoni Krahvkonnanõukogu asupaik
**Londoni krahvkond** (inglise keeles *County of London*) oli krahvkond Suurbritannias Inglismaal aastail 1889–1965. Tänapäeval langevad endise krahvkonna piirid enam-vähem kokku alaga, mis tuntakse sise-Londoni nime all. 

Londoni krahvkond oli nii haldus- kui ka tseremoniaalkrahvkond.

Londoni krahvkond loodi kohaliku omavalitsuse õigusaktiga aastast 1888 koos teiste halduskrahvkondadega. Halduslikult kuulus Londoni krahvkonda ka City of London, kuid tseremoniaalselt esindas viimane end iseseisvalt. 

Londoni krahvkonna omavalitsusüksuste piirid. Number 1 all on City of London, numbritega 2–29 on tähistatud linnaosad (*metropolitan boroughs*).
Aastal 1900 jagati krahvkond 28 linnaosaks (*metropolitan boroughs*). 

Londoni krahvkonna territoorium oli 1911. aastal 302,77 km², aastal 1961 veidi suurenenud – 303,12 km².
Elanike arv samal ajal oluliselt vähenes: 4 521 685 (1911) ja 50 aastat hiljem: 3 200 484 (1961).

Londoni kohaliku võimu residentsina ehitati Thamesi kaldale Lambethis uusbarokses stiilis County Hall, mille pidulikult avas aastal 1922 kuningas George V. See hoone sai Londoni krahvkonna võimuorgani Londoni Krahvkonnanõukogu (*London County Council*) asupaigaks.

Aastal 1965 Londoni krahvkond kaotati ja asendati territoriaalselt oluliselt suurema haldusüksusega Suur-Londoniga (*Greater London*).
**Matti Martinson** (sündinud 12. detsembril 1959 Tallinnas) on eesti pedagoog ja poliitik. 

Aastatel 1995–2014 oli ta Tallinna Rahumäe Põhikooli direktor.

Haridus
-------

Ta on lõpetanud Tallinna 27. 8-klassilise Kooli (1975) ja Tallinna 10. Keskkooli (1978). 1988. aastal lõpetas Tallinna Pedagoogilise Instituudi kunstiõpetuse, tööõpetuse ja joonestamise õpetaja diplomiga.

Töökohad
--------

Pedagoogilisel tööl alates 1978. aastast Tallinna 18. 8-klassilises Koolis, 1986. aastast Tallinna 57. 9-klassilises Koolis. 1995–2014 Tallinna Rahumäe Põhikooli direktor.

Ühiskondlik tegevus
-------------------

Eesti Koolijuhtide Ühenduse (EKJÜ) liige 1996 aastast, 2001 EKJÜ eestseisuse ja juhatuse liige. Tallinna Koolijuhtide Ühenduse juhatuse esimees 2001–2005 ja juhatuse liige 2005–2011.

Õppefilmide "Me räägime alkoholist" ja "Vaenlane no. 1" (esilinastus 11. oktoobril 2006) kaasautor.

Poliitiline tegevus
-------------------

Eesti Reformierakonna liige 1997. aastast. 1999. aastast Nõmme Linnaosa Halduskogu liige. 2002–2013 halduskogu esimees ja Tallinna Linnavolikogu liige. Aprillis 2007 jätkas tööd Nõmme Linnaosa Halduskogu esimehena.

Tunnustus
---------

* 2006 Tallinna aasta õpetaja
* 2014 Aasta õppeasutuse juht

Artiklid
--------

* Matti Martinson: Tallinn ergutab koole raiskama/ Postimees, 11. september 2006
* Kinomaja näitab filme alkoholist. / Õhtuleht, 11. oktoober 2006

Välislingid
-----------

* 288 Matti Martinson (Nõmme) Reformierakond
* Foto


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portaal Nõmme***  |
Tabula Peutingeriana (fragment; ülalt alla: Dalmaatsia rannik, Aadria meri, Lõuna-Itaalia, Sitsiilia, Aafrika põhjarannik)
**Tabula Peutingeriana** (ka **Peutingeri kaart**) on Rooma impeeriumi teedevõrku kujutav kaart. Tegemist on koopiaga viimati 4. või 5. sajandil täiendatud kaardist. See valmistati 12. sajandi lõpus või 13. sajandil ning hõlmab Euroopat, osa Aasiast (Pärsia, India) ja Põhja-Aafrikat. Kaart on nime saanud 15.–16. sajandil elanud humanisti Konrad Peutingeri järgi.

Kaardi avastas Saksamaal Wormsis raamatukogust Conrad Celtes, kel ei õnnestunud seda enne oma surma avaldada ja kes pärandas selle 1508. aastal Peutingerile. Kaarti säilitatakse Viinis Austria Rahvusraamatukogus. Algselt oli tegu 12 pärgamendilehest koosneva rulliga; selle esimene leht on kaotsi läinud. 

Kaardi kõrgus on 34 cm, pikkus umbes 680 cm. Kaardil kujutatu on kokku surutud, eriti kitsana on joonistatud veekogud. Sellel esitatakse reisijale vajalikku teavet, muu hulgas tähtsamate linnade ja ööbimiskohtade paiknemise kohta. Antakse ka teada, mitu päevateekonda asulate vahele jääb.

Panoraamkujutis
---------------

Tabula Peutingeriana rekonstruktsioon, Ibeeriast Indiani

Suurenda
Tabula Peutingeriana rekonstruktsioon, Ibeeriast Indiani

Viited
------

1. ↑  Annalina Levi, Mario Levi, *Itineraria picta: Contributo allo studio della Tabula Peutingeriana*. Roma: Bretschneider, 1967.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tabula Peutingeriana** |

* Peutingeri kaart ühtse tervikuna koos lisakihtidega (Richard Talbert)
* Omnes Viae: Tabula Peutingeriana
* Roman Sites: Tabula Peutingeriana
* Bibliotheca Augustana: Tabula Peutingeriana
* Tabula Peutingeriana (pildid ja alfabeetiline register)
* Tabula Peutingeriana – interaktiivne navigeerimine ja register
* Tabula Peutingeriana: reproduktsioon tegelikus suuruses
Endine Husari raudteepeatus aastal 2014. Paremal toona veel säilinud ootepaviljon.
Endine Husari elektritsentralisatsiooni post, mis reaalset kasutust ei leidnud.
**Husari raudteepeatus** (algselt *Γуссар*; endise nimega ka *Jänesemäe peatuskoht*) oli raudteepeatus Võrumaal Lasva vallas Husari külas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb peatuse asukoht Võru valda.

2001. aastal suletud peatuses asus üks madal perroon ja ootepaviljon.

Ajalugu
-------

Husari raudteepeatuse (toonase nimega Hussari) hoone 1930. aastatel
Läbi Husari kulgeb Valga–Petseri raudteelõik, mis valmis 1889. aastal osana Riia–Pihkva raudteest. Algselt oli tegemist pooljaamaga, mis jäi avamise ajal Lasva valla aladele. 

1920. aastate keskel võeti kasutusele nimi Jänesemäe, mis tuleneb raudtee juures asetseva mäe nimest, kus raudtee paikneb sügavas kaevandis.
1930. aastatel vahetati peatusenimi tagasi Husariks.

1980. aastate keskel oli Husari peatuse asemel plaanis rajada ühe kõrvaltee ning ET-postist jaamahoonega raudteejaam. Jaama ehitus jäi aga pooleli.

Reisirongid peatusid ja sõitsid läbi Husari liinil Valga-Veski kuni 2001. aastani. 
Praegu kasutatakse raudteed vähesel määral ainult kaubaveoks.

Jaamahoone
----------

Algses puidust ühekorruselises jaamahoones asus aastast 1928 postiagentuur. Hoone lammutati tõenäoliselt 1970. aastate lõpus. 

1980. aastatel jõuti seoses jaama rajamise plaaniga valmis ehitada silikaadist jaamahoone rolli täitev elektritsentralisatsiooni post, mis seisis aastakümneid ilma kasutuseta raudtee põhjaküljel ja lammutati 2020. aastal. 

Husari raudteepeatusele eelnes Valga poolt tulles Nõnova raudteepeatus ja järgnes Otsa raudteepeatus.

Viited
------

1. ↑  Vastseliina 1926, fotod 2010: Liiklemisteed, veebiviide
2. ↑  Mis on saanud endistest raudteejaamadest ja -peatustest, Vagulast Otsani; Wõrumaa Teataja, nr. 84, 30 juuli 2009 (DIGAR)
3. ↑  Eesti kohanimeraamat; eki.ee

Välislingid
-----------

* Infot peatuse kohta; fotod (*vene keeles*)
* EESTIMAA PÄEVIK: Husari. (vaadatud 26.06.2019)
* VALGA - PETSERI - IRBOSKA; Eesti Raudteeajaloo Selts

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Nõnova |  **Husari** | Otsa  |
**Leeli** on küla Viljandi maakonnas Mulgi vallas (varem Karksi vallas).

Külas tegutses Pöögle-Maie külakool. Külas asub Leeli järv.

Rahvaarv 1. jaanuari seisuga
----------------------------

| Aasta | Rahvaarv |
| --- | --- |
| 1999 | 84 |
| 2000 | 75 |
| 2001 | 72 |
| 2002 | 73 |
| 2003 | 66 |
| 2004 | 70 |
| 2005 | 73 |
| 2006 | 75 |
| 2007 | 71 |

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Mulgi valla asulad

**Linnad:** Abja-Paluoja • Karksi-Nuia • Mõisaküla   

**Alevikud:** Halliste • Õisu   

**Külad:** Abja-Vanamõisa • Abjaku • Ainja • Allaste • Atika • Ereste • Hirmuküla • Hõbemäe • Kaarli • Kalvre • Kamara • Karksi • Kulla • Kõvaküla • Laatre • Lasari • Leeli • Lilli • Maru • Metsaküla • Morna • Mulgi • Muri • Mõõnaste • Mäeküla • Naistevalla • Niguli • Oti • Penuja • Polli • Pornuse • Põlde • Päidre • Päigiste • Pärsi • Pöögle • Raamatu • Raja • Rimmu • Räägu • Saate • Saksaküla • Sammaste • Sarja • Sudiste • Suuga • Tilla • Toosi • Tuhalaane • Umbsoo • Univere • Uue-Kariste • Vabamatsi • Vana-Kariste • Veelikse • Veskimäe • Äriküla • Ülemõisa
**Jüri Ristkok** (26. detsember 1919 Kurski kubermang – 4. aprill 1994 Tartu) oli eesti ihtüoloog ja hüdrobioloog.

Elukäik
-------

Ta lõpetas aastal 1938 Saaremaa Ühisgümnaasiumi. Aastal 1941 mobiliseeriti ta Punaarmeesse (leitnandi auastmes). Aastal 1951 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia erialal. Bioloogiakandidaat 1956. 

Ta oli aastatel 1954–1987 Tartu Riikliku Ülikooli zooloogiakateedri õppejõud.

Ta uuris Eesti järvede ja jõgede, eriti aga Emajõe kalastikku, kalade kudemisaegu ja noorkalade kasvukiirust.

Aastast 1956 oli ta Eesti Loodusuurijate Seltsi järvekomisjoni esimees. Ta kuulus ka sama seltsi fenoloogiakomisjoni juhatusse.

Tema organiseerimisel moodustati Eesti Loodusuurijate Seltsi usaldusmeestest ja kaluritest ihtüoloogiaalane vaatlusvõrgustik.

Tunnustus
---------

* 1979 Eesti Loodusuurijate Seltsi auliige

Isiklikku
---------

Tema isa oli Kuressaare Püha Nikolai koguduse preester Vassili Ristkok, vanaisa Aleksei Allik oli Saaremaa praost; tema poeg on majandusteadlane, geograaf ja poliitik Andrus Ristkok.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. veebruar 2017. Vaadatud 26. septembril 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Eestlased Vene sõjaväes 1940–1945. Teine osa. Tallinn 2009. Lk 658
**Matti Mikkola** (sündinud 24. veebruaril 1945 Helsingis) on soome õigusteadlane. 

1970. aastal sai ta Helsingi Ülikoolis õigusteaduse magistriks, 1976. aastal samas litsentsiaadiks. 1979. aastal sai Helsingi Ülikoolis õigusteaduse doktoriks väitekirjaga "Työttömyysturvan ehdoista: oikeustieteellinen tutkimus työttömyyskorvauksen hakijan asemasta ja oikeussuojasta".

1986. aastal sai ta Helsingi Ülikooli tööõiguse professoriks. 1986–1991 oli ta ka Umeå Ülikooli õigusfilosoofia professor ja 1999–2001 Tartu Ülikooli külalisprofessor sotsiaalpoliitika alal. 2013. aastast on ta Helsingi Ülikooli emeriitprofessor.

Aastatel 1995–2006 oli ta Euroopa sotsiaalõiguste komitee liige, 1997–1998 sama komitee asepresident, 1999–2000 president, 2001–2002 pearaportöör. 

Ta oli 1995. aastal jõustunud Eesti sotsiaalhoolekande seaduse eelnõu üks autoreid.

Eesti keeles on talt ilmunud 1998. aastal raamat "Sotsiaalhoolekanne" (kaasautor Merle Malvet), 2004. aastal artikkel "Eesti sotsiaalse õiguse areng ja koostöö Soomega" ajakirjas Riigikogu Toimetised ja mitu artiklit ajakirjas Sotsiaaltöö.

Publikatsioone
--------------

* Matti Mikkola (1972). *Avioton lapsi*. Helsinki: Tammi
* Matti Mikkola (1979). *Työttömyysturvan ehdoista: oikeustieteellinen tutkimus työttömyyskorvauksen hakijan asemasta ja oikeussuojasta*. Helsinki: Suomalainen Lakimiesyhdistys
* Matti Mikkola (1988). *Työaika ja sosiaaliturva*. Rovaniemi: Lapin korkeakoulun oikeustieteiden osasto
* Matti Mikkola, Jarkko Helminen (1994). *Lastensuojelu*. Jyväskylä
* Merle Malvet, Matti Mikkola (1998). *Sotsiaalhoolekanne*. Helsinki: Karelactio
* Matti Mikkola, Seppo Pietiläinen, Olli Valpola (2002). Suomalainen toimeentuloturva. Helsinki: Karelactio
* Matti Mikkola (2004). Eesti sotsiaalse õiguse areng ja koostöö Soomega. *Riigikogu Toimetised*, No 10
* Matti Mikkola (2010). *Social Human Rights of Europe*. Porvoo: Karelactio

Viited
------

1. ↑  University of Helsinki. Mikkola, Matti
2. ↑  Professori Matti Mikkolan jäähyväisluento, 16.5.2013
3. ↑  Pille Liimal. Sotsiaaltöö õpik. Eesti Päevaleht, 10. september 1998
4. ↑  E-kataloog ESTER
5. ↑  Matti Mikkola. Eesti sotsiaalse õiguse areng ja koostöö Soomega. Riigikogu Toimetised, No 10, 2004
**Jüri Rooba** (sündinud 3. oktoobril 1964 Tartus) on eesti jäähokimängija ja treener.

Sportima hakkas Tartu 2. Keskkoolis õppides, harrastas vôrkpalli, jalgpalli, maadlust, ratsutamist, suusatamist ja orienteerumist. Jäähokiga hakkas tegelema 1978 Märt Räli juhendamisel. Võitis 1982 Eesti noortemv-tel kulla ja kuulus Eesti noorte esindusmeeskonda. Pärast pikemat pausi mängis 1995–96 Tallinna HK-88 ja 1997–2004 Tartu Välk 494 meeskonnas Eesti mv-tel. Tulnud 5 korral (1997, 1999, 2000, 2002, 2003) Eesti meistriks. Kuulus 2000 2 mängus Eesti koondisse. A-st 1997 tegutsenud ka treenerina: 1997–2004 HK Hansa Sport noortetreener, 2004–08 HK Purikad noortetreener ja esindusmeeskonna peatreener, 2010–12 Soomes Espoo Bluesi meeskonna hooldemees ja 2012–13 HC Panter meeskonna peatreener. Olnud 2006–13 Eesti U-18 ja U-20 koondise pea- ja abitreener. A-st 2014 Eesti meeste koondise peamänedžer.

Isiklikku
---------

Tema poeg Robert Rooba on samuti jäähokimängija.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is