recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vello Õunpuu** (14. november 1949 – 12. veebruar 2022) oli Eesti rallisõitja.
Vello Õunpuu alustas ralli sõitmistega 1975. aastal Tehumardi rallil Saaremaal, võisteldes koos kaardilugeja Ivo Vaheriga oma tööauto GAZ-51 veoautol. Kaks aastat hiljem olid nad Tehumardi rallil ametis peakohtuniku asetäitjatena. 1977. aastal Tallinna Hipodroomil toimunud hipodroomisõidu Eesti meistrivõistlustel võitis ta "piruka"-Moskvitšiga esikoha.

Kolmel aastal, 1977, 1980 ja 1981 võitis Vello Õunpuu sõiduauto roolis Tehumardi ralli. 1978. aastal võitis ta autoralli Eesti meistrivõistlustel esimese medali, hõbeda, 

1978. aastal Põlvas toimunud NSV Liidu meistrivõistlustel alustas esmakordselt ekipaaž Vello Õunpuu / Aarne Timusk, millest sai alguse edukas meeskond. 1979. aasta kevadel oli nende esimene välissõit Rumeeniasse. 1979. aastal võideti koos Automi Suurrralli. Aastatel 1979 ja 1982 kuulus Vello Õunpuu vabariigi meeskondlikel taliralli karikavõistlustel teise koha saavutanud Harju KEK-i võistkonda. 1981 saavutati NSV Liidu meeskondlikul talirallil kolmas koht, kuid seekord Endel Kabrali asendajana Viljandi TSK ridades.

1982. aastal saavutas Õunpuu/Timusk ekipaaž esikoha Moskva ümbruse teedel sõidetud rahvusvahelisel autorallil "Vene Talv", mis oli sotsialismimaade Sõpruse karikasarja avaetapp. Hooaja lõpul sai nende meeskond esimese Eesti ja NSV Liidu rallipaarina sotsialismimaade Sõpruse karikavõitjateks, eelmisel aastal olid nad hooaja kokkuvõttes saanud teise koha.

Nõukogude Liidu meistrivõistlustel võitis Vello Õunpuu medaleid nii autorallis, rallikrossis kui ka meeskondlikus talirallis, Eesti meistriks on ta tulnud hipodroomi- ja jäärajasõidus. Maineka Vasalemma rallikrossivõistluse on Õunpuu võitnud kahel aastal.

Juba 1978. aastal täitis ta NSV Liidu meistersportlase normatiivi ja kaks aastat hiljem anti Vello Õunpuule suurmeistri nimetus. 1982. aastal pälvis rallipaar Vello Õunpuu / Aarne Timusk nii Eesti kui ka tehnikaspordi aasta parima võistkonna auhinna. 1980. aastatel võitis ta koos Aarne Timuskiga Saksa FV-s EM-il oma klassis ühe etapi. Aastatel 1980–1986 kuulus Vello Õunpuu NSV Liidu autoralli koondisse.

Hiljem tegeles eraettevõtjana Rapla külje all Juuru Veski OÜ-s.

Viited
------

1. 1 2 3  "INTERVJUU ⟩ Vello Õunpuu: üks hull roolis võib teha palju pahandust". *Saartehaal*. 14. veebruar 2022.
2. ↑  "Suri rallisõitja Vello Õunpuu". *ERR*.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Olev Annus** (sündinud 26. aprillil 1951 Kohtla-Järvel) on endine Eesti ja Soome kulturist (atleetvõimleja), maailmameister.

Elulugu
-------

Aastatel 1970–1972 oli NSV Liidu sõjaväeteenistuses Viljandis NA GRU Spetsnazi 4. üksikus eriotstarbelises brigaadis (s/o 77034). 1972–1977 õppis ta Tallinna Pedagoogilises Instituudis.

Aastatel 1977–1978 töötas tehases Kommunaar spordimetoodikuna. Hiljem kuni lahkumiseni Eestist insenerina Tallinna Vee-ja Kanalisatsiooni Trustis.

1984. aastal asus elama Soome, 1989. aastal sai temast Soome kodanik.

Sportlasena
-----------

1967. aastal hakkas tegelema kulturismiga. Aastatel 1973–1995 oli Olev Annus tippkulturist.

### Saavutused kulturismis

* 1973–1979 – Eesti NSV meister absoluutarvestuses, Aastast 1976 Nõukogude Liidu parim. Mõned aastad enne kolimist Soome lõpetas võistlemise Nõukogude Liidus.
* 1984 – maailmameistrivõistlused (IFBB), +90 kg, 3. koht
* 1985 – Euroopa meistrivõistlused, +90 kg, 2. koht (IFBB)
	+ Maailma Mängud, 3. koht (IFBB)
	+ 1986 Mr.Scandinavia (IFBB)
* 1986 – Euroopa meister kategoorias +90 kg (IFBB)
	+ **1987 maailmameister**, amatöörid (NABBA)
* 1987 –Professional Mister Universum (NABBA), 1. koht
* 1991
	+ **maailmameister**, profid (NABBA)
	+ 1994 IFBB Masters Olympia 5. koht, ja Jan Tana Classic Pro, 1. koht

Elulooraamat
------------

2020. aastal ilmus Soomes tema elulooraamat "Tallinnan terminaattori: Olev Annuksen tarina" (soome keeles, autor Sami Lotila, kirjastus Bazar). 

Seal räägib Annus muude hulgas ka selle loo, kuidas ta 1980. aastatel kohtus USA-s legendaarse Arnold Schwarzeneggeriga.

2020. aasta seisuga elab Annus Lahti lähistel Järveläs, kus ta on ostnud vana raudteejaama ja selle oma koduks ümber ehitanud.

Viited
------

1. ↑  Kaspar Ruus. "Ma tean sind. Sa oled Venemaalt, eks?" ehk kuidas Arnold Schwarzenegger Eesti parima kulturistiga kohtus. Delfi Sport, 28.10.2020.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
Kiipsaare tuletorn (2013)
**Kiipsaare tuletorn** on endine navigatsioonimärk Saaremaa läänerannikul Harilaiu poolsaarel Kiipsaare nukal, mille kõrgus jalamilt on 25 meetrit. Tuletorn asub Vilsandi rahvuspargi territooriumil.

Ajalugu
-------

1933. aastal ehitati Kiipsaare nukale firma Maximilian Arronet & Otto de Fries raudbetoontorn, mis värviti musta-valge vöödiliseks ja laternaruum mustaks. Ringsektoriga atsetüleenlaterna tule kõrgus merepinnast oli algselt 27 m ja nähtavuskaugus 12 miili. 

1938. aastal ehitati Kiipsaare tuletorni juurde kivist elamu, aasta hiljem kaev ja veel enne II maailmasõda ka saun. 

Algselt poolsaare keskele püstitatud Kiipsaare tuletorn jäi tormide meelevalda juba 1990. aastal. Pidev ja aina kiirenev erosioon oli selleks ajaks Kiipsaare nukka kulutanud enam kui 100 meetrit. 1992. aastal tuli kustutati ja tuletorni karjäär jätkus päevamärgina. Torn oli umbes 7-kraadise nurga all aastal 1995 ja 2005. aasta tormi (Gudrun) järel kasvas kaldenurk umbes 9 kraadini. 2009. aastal lõpetati majaka päevamärgina kasutamine ja tänaseks on Kiipsaare navigatsioonimärkide andmekogust kustutatud. Hoolimata oma navigatsioonialase tähenduse vähenemisest on Kiipsaare näol tegemist 20. sajandi tuletornide hulgas ühe kuulsaimaga.

Pikka aega uudistajaid ligi tõmmanud viltune torn otsustas aga 2008. aastal ennast taas sirgeks ajada – lainetus oli asunud nüüd lihtsalt maapoolsest küljest pinnast õgvendama. Juulis 2009 oli tuletorni kalle varasema 8–9° asemel vaid 1–2°.

Kiipsaare on kuulsust kogunud ka ebaõnnestunud erastamisobjektina, kui valla poolt erakätesse müüdud torni tagasiostmiseks isegi roheliste poolt korjandust plaaniti. Kiipsaare tuletorni juures filmiti osa Sulev Keeduse mängufilmist „Somnambuul". 

  

* Kiipsaare tuletornKiipsaare tuletorn
* Kiipsaare tuletorn (2005)Kiipsaare tuletorn (2005)
* Kiipsaare majakas (juuli 2006)Kiipsaare majakas (juuli 2006)
* Kiipsaare tuletorn (2007)Kiipsaare tuletorn (2007)
* Kiipsaare tuletorn (2010)Kiipsaare tuletorn (2010)
* Kiipsaare tuletorn (juuli 2014)Kiipsaare tuletorn (juuli 2014)
* Kiipsaare tuletorn, 2023Kiipsaare tuletorn, 2023
* Kiipsaare Tuletorn lõunast vaadatuna, 2023Kiipsaare Tuletorn lõunast vaadatuna, 2023
* Kiipsaare Tuletorn kuuvalguse järgi, 2023Kiipsaare Tuletorn kuuvalguse järgi, 2023
* Kiipsaare Tuletorni alus, 2023Kiipsaare Tuletorni alus, 2023
* Kiipsaare Tuletorni tipp, 2023Kiipsaare Tuletorni tipp, 2023
* Kiipsaare Tuletorn hommikupäikese käes, 2023Kiipsaare Tuletorn hommikupäikese käes, 2023
* Kiipsaare Tuletorn põhjast, alates Kiipsaare Nukk, 2023Kiipsaare Tuletorn põhjast, alates Kiipsaare Nukk, 2023

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Kiipsaare". *Eesti Tuletorni Selts: Eesti tuletornide nimekiri*. Originaali arhiivikoopia seisuga 23.06.2019. Vaadatud 13.05.2021.
2. 1 2  "Kiipsaare majakas". *saaremaa.ee*. Vaadatud 1.10.2014.

Välislingid
-----------

* Kiipsaare päevamärk navigatsioonimärkide andmekogus
* Põhjalikum info inglise keeles
* Haruldane majakakompleks Saaremaal laguneb
* Päevamärgi tühistus, nr 11, 2009, lk. 8
* Eesti Loodus, Kiipsaare rannad ja tuletorn
Lubjanka väljak 19. sajandil
**Lubjanka väljak** (Лубянская площадь) on väljak Moskvas Punase väljaku lähistel.

Aastatel 1926–1990 kandis väljak Nõukogude poliitilise politsei asutaja Feliks Dzeržinski auks **Dzeržinski väljaku** nime.

Lubjanka väljakut on esmamainitud leetopissides 1480. aastal, kui Ivan III pärast 1478. aastal Novgorodi vabariigi liitmist Moskva suurvürstiriigiga asustas sundkorras osa novgorodlasi Moskvasse. Väljak on saanud nime Novgorodi Lubjanitsõ linnaosa auks. Novgorodlased ehitasid sinna ka Sofia katedraali, mis pidi meenutama Novgorodi Sofia katedraali.

Nimi Lubjanka on saanud Nõukogude Liidu repressiivorgani Siseasjade Rahvakomissariaadi (SARK) ehk vene keeles NKVD sünonüümiks, kuna Suur- ja Väike-Lubjanka tänava piirkonnas asusid ja asuvad Nõukogude ja Venemaa julgeolekuasutuste peakorter.

1990. aastal avati väljakul Solovetsi kivi, kui mälestusmärk Nõukogude Liidu poliitiliste repressioonide ohvritele.

Lubjanka väljaku all asub Lubjanka metroopeatus (1990. aastani kandis ka see Dzeržinski nime). Väljakust kvartali kaugusel on teine metroopeatus Kuznetski Most.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib ortodoksiast kõige üldisemas mõttes; kristliku õigeusu kohta vaata artiklit Õigeusk* |

---

**Ortodoksia** ehk **ortodokssus** ehk **õigeusklikkus** (kreeka keeles *orthodoxía* sõnadest *orthós* 'õige' ja *dóxa* 'õpetus', 'austamine') on kõige üldisemas mõttes traditsioonilisest õpetusest, ideoloogiast või teguviisist kinnipidamine ning vastandub heterodoksiale. Ortodoksia kandjaid nimetatakse ortodoksideks.

Kristliku kiriku ortodokssus
----------------------------

Kristlik kirik on pidanud endale tunnuslikuks ortodokssust – ketserlike õpetuste hülgamist ja õigest õpetusest kinnipidamist. Kristluse algaegade ühtset kirikut nimetati ortodoksseks ja katoolseks. Pärast suurt kirikulõhet on esimene nimetus tavakasutuses kinnistunud õigeusu kirikule ehk ortodoksi kirikule, teine katoliku kirikule, kuigi mõlemad pretendeerivad nii ortodokssusele kui ka katoolsusele. Sõna "ortodoksne" kuulub peale õigeusu kirikute ka mitme muu idakiriku ametliku nime koosseisu.

Luterlik ortodoksia
-------------------

Üht luterluse konservatiivset suunda nimetatakse luterlikuks ortodoksiaks.

Ortodoksne judaism
------------------

Üht tänapäeva judaismi suunda nimetatakse ortodoksseks judaismiks.

Budistlik ortodoksia
--------------------

Ajalooliste ürikute kohaselt 500 virgunu poolt õigeks virgumisõpetuseks tunnistatud õpetust esindab budismis theravaada koolkond.

Vaata ka
--------

* Ultraortodoksia
* Ortodoks

Viited
------

1. ↑  *Vinaya Piṭaka II (Cullavagga)*. London: PTS. Lk 139.
**Tavaline kamarlane** (*Einhornia crustulenta*) on merelise päritoluga üheaastane sammalloomaliik.

Kirjeldus
---------

Tavalise kamarlase keha on koorikulaadne, valkja ja võrkja lubitoesega ning kinnitunud substraadile. Substraadina kasutab ta makrofüüte, veeloomi (limused, tõruvähid) ja kive, mille ümber koloonia moodustab neid matina katvaid pindu. Koloonia isendid võivad olla piklikud, ristkülikukujulised või ovaalsed, valkjat värvi, eraldatud üksteisest kitsaste soontega, nii et tekib võrkjas pind. Isendite läbimõõt on u 0,5–0,3 mm ja nende pinda katab kolmveerandi ulatuses membraan ja ülejäänud lubjasisaldusega kilbike (gümnotsüst).

Levik
-----

Liik eelistab lainetuse eest varjatud kohti, kuid teda leidub ka mõõdukalt avatud merepiirkondades. Elab Läänemeres, Hollandi rannikuvetes, Põhjamere lõunaosas ja Vahemere lääneosas. kamarlast on leitud kõikjalt Eesti rannikumerest, välja arvatud kirderannikult

Kamarlane eelistab mesotroofset veekeskkonda, aga saab elada ka eutroofses vees. Liik on keskmise reostustundlikkusega. Ta on avarasoolaline ja talub soolsuse langemist kuni 2 promillini. Loom toitub hõljumist.

1. ↑  J. Kotta. Võõrliikide kaardistamine rahvateaduse abil. Lõpparuanne. Eesti Mereinstituut, Tartu Ülikool, 2021
2. ↑  A sea mat (Einhornia crustulenta). - The Marine Life Information Network
3. ↑  J. Kotta. Võõrliikide kaardistamine rahvateaduse abil. Lõpparuanne. Eesti Mereinstituut, Tartu Ülikool, 2021
4. ↑  A sea mat (Einhornia crustulenta). - The Marine Life Information Network
5. ↑  Einhornia crustulenta (Pallas, 1766). - eElurikkus
6. ↑  J. Kotta. Võõrliikide kaardistamine rahvateaduse abil. Lõpparuanne. Eesti Mereinstituut, Tartu Ülikool, 2021
Konik
**Konik** on Poolast pärit väike vastupidav poolmetsik hobune, kes on välja arenenud metshobusest nimetusega tarpan (*Equus ferus*). 

Konikud on vastupidavad ja pika elueaga: keskmiselt elavad nad 25–30 aastaseks.

Ajalugu
-------

Konikud pärinevad kunagi Ida-Euroopa steppides ja metsades elanud metshobusest tarpanist. 18. sajandi lõpus ja 19. sajandi alguses kodustati väike osa tarpaneid, et peaaegu välja surnud tõugu säilitada. Säilitusprogramm ei osutunud edukaks. 20. sajandi alguseks oli tarpanitest pärinevaid loomi ristatud erinevate veo- ja ratsahobustega. Selle tulemusena tekkis eraldi tõug, mida tuntakse tänapäeval konikuna.

Esimeses maailmasõjas kasutati ristamise teel saadud hobuseid ratsaväes sõjaratsudena. 1930. aastatest alates tehti katseid väljasurnud tarpani tõugu taastada, ristates konikuid teiste tõugudega. Tarpani taastamine ei olnud edukas.

1955. aastal loodi Poolas konikute tõuraamat. 

1999. aastal kehtestati rangem tõustandard, mille kohaselt saavad peatõuraamatusse kuuluda ainult need hobused, kelle vanemad on tõuraamatusse kantud ja kellel esineb hiirjas värvus koos dorsaalse tumeda triibuga.

Välimik
-------

Mära ja varss
Konikute kehavärvus on hiirekarva ning lakk ja saba tumedamad. Tõule on iseloomulik dorsaalne tume triip ja jalgadel esinevad sebroidsed tumedad märgised. Hobuse turjakõrgus jääb 130–140 cm vahele ja kaal on ligikaudu 350–400 kg.

Kasutus
-------

Konikuid kasutatakse peamiselt veoloomana, sest neil on tugev luustik ja leplik loomus. Väiksematele lastele on konik sobiv ratsahobune. Poolmetsikuid konikute karju kasutatakse Poolas ka pärandkoosluste (niidud, puis- ja rannaniidud) säilitamiseks ning metsade ja liigniiskete alade hooldamiseks.

Iseloom
-------

Konikud on iseloomult rahulikud, vaiksed, intelligentsed, lojaalsed ja sõnakuulelikud.

Tervis
------

Nende kabjad on tugevad ja aeglase kasvuga. Toiduga on loomad vähenõudlikud.

Kõige levinumad haigused, mida konikud põdeda võivad, on heinaallergia ja kabjahaigused.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  "Konik horse". *thehorsebreedspictures.com*. Vaadatud 01.12.2022.
2. 1 2 3  Pasicka, Edyta (2013). "Polish Konik Horse - Characteristics and Historical Background of Native Descendants of Tarpan" (PDF). *Wrocław University of Environmental and Life Sciences*. Vaadatud 01.12.2022.
3. ↑  Lõoke, Miina (märts 2018). "Konikud - metshobuste viimased järglased?". Vaadatud 01.12.2022.
4. 1 2  "Poola konik". *rebalatallid.com*. Vaadatud 01.12.2022.
5. ↑  Lovász, Lilla; Fages, Antoine; Amrhein, Valentin (detsember 2021). "Konik, Tarpan, European wild horse: An origin story with conservation implications". Vaadatud 01.12.2022.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
6. ↑  Chodkiewicz, Anna (märts 2020). "Advantages and disadvantages of Polish primitive horse grazing on valuable nature areas – A review". Vaadatud 02.12.2022.
**Paranduslike tööde laager** (vene keeles исправительно-трудовой лагерь, lühend ITL (ИТЛ)) oli sunnitöölaager Nõukogude Liidus.

Nimetus paranduslike tööde laager võeti esmakordselt kasutusele 27. juunil 1929 toimunud ÜK(b)P KK Poliitbüroo koosolekul.

11. juulil 1929 loodi NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu otsusega "Kriminaalvangide tööjõu kasutamisest" kaks paralleelset kinnipidamiskohtade struktuuri: üks Nõukogude Liidu OGPU alluvuses ning teine vabariikliku NKVD alluvuses. Esimese struktuuri aluseks olid paranduslike tööde laagrid üle kolmeaastase vangistusega karistatud isikutele ja teise struktuuri aluseks ühe kuni kolmeaastase vangistusega karistatud isikud, kelle kinnipidamiseks loodi põllumajandustöödekolooniaid – paranduslike tööde kolooniad. OGPU-le tehti ülesandeks laiendada kinnipeetavate vastuvõtmiseks olemasolevaid ning luua uusi sunnitöölaagreid Uhta piirkonnas ning teistes kaugetes piirkondades, eesmärgiga neid piirkondi koloniseerida ja nende loodusressursse kasutusele võtta.

Vaata ka
--------

* GULAG
* Paranduslike tööde koloonia

Viited
------

1. ↑  Minutes of the Meeting of the Political Bureau on June 27, 1929. Russian State Archive of Social and Political History. Fund 17. Inventory 3. Case 746. Sheets 2, 11
2. ↑  Постановление СНК СССР от 11.07.1929 об использовании труда уголовно-заключённых
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib omandist; teiste tähenduste kohta vaata Vara (täpsustus)* |

---

**Vara** on kellelegi kuuluvad asjad ja muu omand. 

Majanduses arvatakse vara hulka ka rahas hinnatavad õigused ja kohustused. Vara jaguneb vallasvaraks ja kinnisvaraks.

Väärtuslikku vara nimetatakse ka **varanduseks**.

**VARA** – raamatupidamiskohustuslase mõju all olev ressurss, mis on tekkinud minevikus toimunud sündmuse tagajärjel ning eeldatavasti loodab raamatupidamiskohustuslane saada sellest majanduslikku kasu. Vara hinnatakse raamatupidamuslikult rahas, st kõikidele vara liikidele mingi numbriline väärtus. Kajastakse bilansi aktiva pooles.

Jaguneb käibe- ja põhivaraks.

**Käibevara** on majandusüksuse käsutuses mingil hetkel olevad ainelised ehk materiaalsed; ettevõtte käibesse investeeritud ja seal püsivalt ringlevaid rahasummad ehk käibekapital. Lähtudes majandusüksuse jooksvast majandusarvestusest on käibevaraks majandusüksuse vara, mis ei ole: ettevõtte lühiajalised aktivad, väärtpaberid, mitmesugused nõudeõigused; muu materiaalne vara, mis muudetakse rahaks ehk rahastatakse ettevõtte normaalse tegevuse käigus tavaliselt ühe aasta või tootmistsükli jooksul.

**Materiaalne põhivara on** materiaalne vara, mida ettevõte kasutab toodete tootmisel, teenuste osutamisel või halduseesmärkidel (mitte äriühingust ettevõte talle seatud eesmärkide täitmisel) ja mida ta kavatseb kasutada pikema perioodi jooksul kui üks aasta.

**Immateriaalne vara** on füüsilise substantsita, teistest varadest eristatav mittemonetaarne vara.

Varaobjekt võib, kuid ei pruugi omada materiaalset vormi. Varaobjektiks võib olla näiteks ettevõtte poolt omatav või muul viisil kontrollitav materiaalne ese, tegevuslitsents või lepinguline õigus saada teiselt osapoolelt raha või muid varaobjekte.

Vaata ka
--------

* kaasavara
* maavara
* riistvara
* tarkvara
* sõnavara
* ühisvara
Estlink 2 asukoht (kaart tehtud enne 2014; Estlink 2 avati 2014)
**Estlink** on umbes 170 km pikkune elektrikaabel Eesti ja Soome vahel. Kaabli omanikud on Elering AS (50%), Fingrid Oyj (50%).

Ajalugu
-------

EstLink 2 eelleping sõlmiti Eleringi ja Fingridi vahel 15. veebruaril 2010 Tallinnas. Ehitusleping sõlmiti 1. novembril 2010.

23. detsembril 2010 sõlmiti mere- ja maa-aluste kaablite tootmise ja paigaldamise leping Nexansiga, konverterjaamade ehitamise leping Siemensiga, Nikuvikeni kaabliterminali rajamise ja Anttila alajaama laiendamise leping Soomes sõlmiti Empower Oy-ga ning lepingu Anttila ja Nikuvikeni vahelise ülekandeliini ehitamiseks sai Bouygues'i osa ETDE.

Kaabli paigaldamine algas 15. oktoobril 2012 ja selle paigaldas kaablilaev Nexans Skagerrak. Kaabli testimine algas 22. oktoobril 2013. Proovitegevus algas 6. detsembril 2013 ja kestis kuni 6. veebruarini 2014, misjärel alustas kommertstegevust.

Kaabel avati pidulikult 6. märtsil 2014.

Kirjeldus
---------

Estlink 2 kogupikkus on 171 km, see koosneb 145 km pikkusest avamerekaablist, 12 km pikkusest maismaakaablist Eestis ja 14 km õhuliinist Soomes. 12 km pikkune maakaabel saab alguse Püssi alajaamast ja kulgeb Soome lahe rannikul Aseris. Sealt kulgeb 145 km pikkune avamerekaabel Soome Nikuvikeni kaabliterminali jaama. Nikuvikeni kaabliterminali jaam ühendatakse Attila konverterjaamaga 14 km pikkuse õhuliiniga.

Estlink 2 on klassikaline kahesuunaline monopolaarne kõrgepinge alalisvooluühendus liinikommuteeritavate konvertertüristoridega. Selle maksimaalne ülekandekiirus on 650 MW ja see töötab 450 kV pingega. Selle hinnanguline maksumus on umbes 320 miljonit eurot, millest konverterjaamad maksavad 100 miljonit eurot ja kaabel 180 miljonit eurot. Euroopa Komisjon otsustas eraldada projektile 100 miljonit eurot.

Jaamad
------

| Nimi | Riik |
| --- | --- |
| Püssi konverteralajaam | Eesti |
| Nikuvikeni kaabliterminal | Soome |
| Anttila konverteralajaam | Soome |

Vaata ka
--------

* Alalisvooluühendus
* Estlink

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 04.01.2019)

Välislingid
-----------

* 
* "Estlink 2 merekaabli rikke põhjustas sisemine lühis" ERR, 4. märts 2024
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib vanakreeka jumalast ja allmaailma osast; Austria* death metal*-bändi kohta vaata artiklit Erebos (ansambel)* |

---

**Erebos** (ladinapäraselt *Erebus*) on vanakreeka mütoloogias pimeduse jumal. Ta tekkis Chaosest, nagu ka Gaia ja Nyx. Ta sigitas iseseisvalt Aitheri ning Nyxiga Hemera, Morose, Charoni, Erose ja Kerese.

Erebose päritolu ja järglased Hesiodose järgi
---------------------------------------------

Hesiodose "Teogoonia" (116–121) järgi oli alguses pimedus, mis tekkis Chaosest (haigutavast õõnsast ruumist). Nende ühtest tekkisid öö (Nyx), päev (Hemera), õhk (Aither) ja Erebos, maa sügavuse pimeduse kehastus. Robert von Ranke-Gravesi järgi tekkisid seejärel Nyxi ja Erebose ühtest uni (Hypnos) ning maailma pahed: häving (Moros), vanadus, surm (Thanatos), tüli (Eris), vihkamine, viletsus ja loobumine, samuti Nemesis, moirad ja hesperiidid, kelles ilmnevad siin kuujumalanna ohtlikud aspektid, kuid ka rõõm, sõprus ja kaastunne. Nyxi ja Erebose poeg on ka Charon. Nyxi ja Erebose tütreks peetakse ka Styxi, kes aga on teise versiooni järgi Okeanine nime all Okeanos ja Tethyse vanim tütar.

Erebos kui Hades
----------------

Sageli hüüti **Ereboseks** ka allmaailma jumalat Hadest.

Erebos kui allmaailma osa
-------------------------

Mõnes hilisemas legendis oli **Erebos** allmaailma (Hadese) eriti pime osa, kuhu surnud satuvad vahetult pärast surma. Charon viib nad sealt üle Acheroni jõe allapoole Tartarosse, mis on päris manala. Erebos ümbritseb Tartarost. 

Mõnikord samastati **Erebost** Tartarosega.

Mõnikord samastati **Erebost** Hadesega ning jaotati kaheks osaks: Tartaroseks ja Elysioni väljadeks.

Hesiodose "Teogoonias" mainitakse Erebost ka kui kohta, kuhu Zeusi poolt suitseva välguga tabatud Menoitios kukkus (514–516).

Nime päritolu
-------------

Nime päritolu kohta on kaks teooriat. Ühe järgi tuleneb see indoeuroopa algkeele sõnast *\*h1regwos* ning vastab vanapõhja sõnale *rökkr* 'pimedus'. Teise teooria järgi pärineb see nimi semiidi sõnast, mis tähendab päikeseloojangut või õhtut (heebrea *erebh*, akadi *erebu*). Viimasega on seostatud ka nime Europe.

Vaata ka
--------

* Erebus
* Erebus (täpsustus)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Erebos** |
Sergio Leone (1975)
**Sergio Leone** (3. jaanuar 1929 Rooma – 30. aprill 1989 Rooma) oli Itaalia filmilavastaja, produtsent ja stsenarist. Teda peetakse spagetivesterni žanri loojaks ja populariseerijaks.

Ta oli Itaalia filmitööstuse pioneeri Roberto Roberti (õieti Vincenzo Leone; 1879–1959) ja tummfilminäitleja Edvige Valcarenghi (1886–1969) poeg. Kuigi isa soovis, et poeg õpiks ülikoolis juurat, oli Leone huvitatud hoopis filmitegemisest. Ta töötas alustuseks mitu aastat mitme Itaalia ja Itaalias tegutseva Ameerika lavastaja assistendina.

Leone oli ka mitme filmi kaasstsenarist. Tema esimene lavastatud film on "Pompei viimased päevad" ("Gli ultimi giorni di Pompei"; 1959). Algselt pidi filmi lavastama Mario Bonnard, kuid pärast Bonnardi haigestumist võttis Leone filmi lavastamise üle. 1960. aastatel sai Leone tuntuks vägivaldsete spagetivesternide filmitriloogiaga: "Peotäis dollareid" ("Per un pugno di dollari"; 1964), "Mõne dollari pärast" ("Per qualche dollaro in più"; 1965) ning "Hea, paha ja inetu" ("Il buono, il brutto, il cattivo"; 1966). Need, hiljem "dollaritriloogiaks" nimetatud filmid pälvisid tohutu publikuhuvi kogu maailmas. "Dollaritriloogia" filmid tõid tuntuse samuti peaosatäitjale Clint Eastwoodile ja heliloojale Ennio Morriconele.

Leone viimaseks lavastajatööks jäi Ameerika juudi allilmategelastest rääkiv film, peaaegu neljatunnine krimidraama "Ükskord Ameerikas" ("Once Upon a Time in America", 1984), mille peaosas mängib Robert de Niro. USA-s kärbiti filmist üle kolmandiku, mistõttu jäi publikule filmi sisu segaseks ja film kukkus Ameerikas läbi. Euroopas saatis filmi aga suur edu.

Pärast filmi "Ükskord Ameerikas" hakkas Leone plaanima filmi Leningradi blokaadist. Tal õnnestus saada selleks isegi Nõukogude Liidu toetus. See film ei saanud teoks, kuna Leone suri 1989. aasta aprillis.

Kuigi Leone tegi vaid kaheksa mängufilmi, on tal olnud märkimisväärne mõju hilisematele filmilavastajatele, kelle seas on näiteks Sam Peckinpah, John Woo, Quentin Tarantino ja samuti Eastwood, kes pühendas enda 1992. aastal lavastatud filmi "Armutu" ("Unforgiven"; 1992) Leonele.

Lavastatud filmid
-----------------

* "Pompei viimased päevad" ("Gli ultimi giorni di Pompei"/"The Last Days of Pompeii"; 1959)
* "Rhodose koloss" ("Il Colosso di Rodi"/"The Colossus of Rhodes"; 1961)
* "Peotäis dollareid" ("Per un pugno di dollari"/"A Fistful of Dollars"; 1964)
* "Mõne dollari pärast" ("Per qualche dollaro in più"/"For a Few Dollars More"; 1965)
* "Hea, paha ja inetu" ("Il buono, il brutto, il cattivo"/"The Good, the Bad and the Ugly"; 1966)
* "Ükskord Metsikus Läänes" ("C'era una volta il West"/"Once Upon a Time in the West"; 1968)
* "Giù la testa" (1971)
* "Ükskord ammu Ameerikas" ("Once Upon a Time in America"; 1984)

Viited
------

1. ↑  Sergio Leone. *Encyclopædia Britannica*. Vaadatud 19.2.2017
2. 1 2  Leone, Sergio. TEA entsüklopeedia. Vaadatud 20.02.2017
3. 1 2 3  Sergio Leone. allmovie.com. Vaadatud 20.2.2017

Välislingid
-----------

* IMDb link puudub Sergio Leone andmekogus IMDb (inglise)
**Pau Gasol Sáez** (sündinud 6. juulil 1980 Barcelonas) on endine Hispaania elukutseline korvpallur, kes mängis viimati Hispaania kõrgliigaklubis FC Barcelona. 

Hispaania koondisega hulgaliselt tiitlivõistluste medaleid võitnud Gasol mängis aastatel 2001–2019 korvpalliliigas NBA kokku 18 hooaega ja tuli Los Angeles Lakersiga kahekordseks NBA meistriks. 

9. oktoobril 2021 teatas Gasol pressikonverentsil, et tema karjäär tippsportlasena on läbi saanud.

Karjäär Euroopas
----------------

Gasoli elukutselise korvpalluri karjäär algas 1998. aastal, kui ta liitus FC Barcelonaga, kus ta mängis enne NBA-sse siirdumist kolm hooaega. 

Pärast ligi kaks kümnendit väldanud NBA karjääri liitus 40-aastane Gasol 2021. aastal taas sama klubiga.

NBA karjäär
-----------

2001. aastal valiti Gasol NBA *draft*'i esimeses ringis kolmandana. Gasoli valinud Atlanta Hawks vahetas ta Memphis Grizzliesesse, kus Gasol veetis NBA karjääri esimesed kuus ja pool hooaega. Debüüthooajal keskmiselt 17,6 punkti, 8,9 lauapalli, 2,7 tulemuslikku söötu ja 2,1 viskeblokeeringut kogunud Gasol valiti 2002. aastal NBA parimaks uustulnukaks. Karjääri resultatiivseimal, 2006/07. hooajal viskaks Gasol Memphise eest 20,8 punkti mängus.

2008. aasta veebruaris Los Angeles Lakersisse vahetatud Gasol tuli Kobe Bryanti juhitud Lakersiga 2009. ja 2010. aastal NBA meistriks.

2014. aastal kaheks aastaks Chicago Bullsi siirdunud Gasol tõi hooajal 2014/15 keskmiselt 18,5 punkti ja karjääri parimad 11,8 lauapalli mängus.

2016. aasta suvel liitus Gasol San Antonio Spursiga, kuid oli sunnitud vigastuse tõttu 2019. aastal klubiga koostöö lõpetama. Seejärel Milwaukee Bucksiga lepingu sõlminud Gasol sai Bucksiga kaasa teha vaid kolm mängu, kuni vigastus tema hooaja ja ka NBA karjääri lõpetas.

Saavutused
----------

* 2-kordne NBA meister (2009, 2010)
* 6 korda valitud NBA tähtede mängule (2006, 2009–2011, 2015, 2016)
* 2 korda valitud NBA sümboolsesse 2. viisikusse (2011, 2015)
* 2 korda valitud NBA sümboolsesse 3. viisikusse (2009, 2010)
* NBA aasta parim uustulnuk (2002)
* NBA uustulnukate esiviisik (2002)

Rahvuskoondis
-------------

Hispaania korvpallimeeskonnaga on Gasol võitnud olümpiamängudelt kaks hõbedat (2008, 2012) ja pronksi (2016), maailmameistrivõistlustelt kulla (2006) ning Euroopa meistrivõistlustelt kolm kulda (2009, 2011, 2015), kaks hõbedat (2003, 2007) ja kaks pronksi (2001, 2017).

Välislingid
-----------

* Pau Gasol – NBA.com
* Pau Gasol – Basketball-Reference.com
Mihkel Kabel 28. märtsil 2014 Eesti Ajaloomuuseumis
**Mihkel Kabel** (sündinud 1. aprillil 1984 Albus) on eesti näitleja.

Ta on lõpetanud 2006. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (22. lennus).

Aastatel 2006–2012 töötas ta näitlejana Eesti Draamateatris ja 2013–2017 näitlejana Rakvere Teatris.

Ta on mänginud teleseriaalides "Ohtlik lend", "Kelgukoerad" ja "Kättemaksukontor".

Filmirollid
-----------

* 2005 "Malev" – Pent, nurmekundlaste vanem
* 2021 "Tulilind" – piirivalvur Popov
* 2024 "Elu ja armastus" – näitleja

Isiklikku
---------

Ta oli aastatel 2009–2011 abielus näitleja Katariina Ratasepaga, neil on 2009. aastal sündinud poeg Rudolf Mattias.

Viited
------

1. ↑  Lennud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikool
2. ↑  Mihkel Kabeli pulmapidu![*alaline kõdulink*]
3. ↑  Katariina Ratasepp: "Vastata küsimusele, miks te lahutasite, on sama raske kui küsimusele, miks te olete koos."
4. ↑  Tõelisesse koju tahavad lapsed alati tulla, Maaleht, 20. detsember 2012

Välislingid
-----------

* Mihkel Kabel andmebaasis IMDb
**Madeleine Leininger** (13. juuli 1925 – 10. august 2012) oli Ameerika Ühendriikide õendusteoreetik, õendusprofessor ja transkultuurilise õenduse kontseptsiooni arendaja.

Elukäik
-------

Leininger sündis 13. juulil 1925. Ta õppis St. Anthony haigla õenduskoolis ja sai õendusdiplomi. Sellele järgnesid õpingud Benediktiini kolledžis ja Creightoni ülikoolis, kus ta omandas bakalaureusekraadi. Ameerika katolikus ülikoolis omandas ta magistrikraadi. Hiljem õppis ta kultuurilist ja sotsiaalset antropoloogiat Washingtoni Ülikoolis, kus ta 1966. aastal omandas filosoofiadoktori kraadi. Ta oli vähemalt kolme ülikooli audoktor.

Leininger töötas Cincinnati ja Colorado Ülikoolis õppejõuna, seejärel õenduskooli dekaanina Washingtoni ja Utah' ülikoolis. Ta oli õenduse emeriitprofessor Wayne State ülikoolis ning õppejõud University of Nebraska Medical Centeris. Ta töötas ka Ameerika Õdede Ühingu juhina. 

Leininger suri oma kodus Omahas Nebraska osariigis 10. augustil 2012.

### Autasud

* 1998 – Living Legend, Ameerika Õendusakadeemia
* 1998 – Distinguished Fellow, Kuninglik Õenduskolledž (Austraalia)

Viited
------

1. 1 2 3 4  "The Madeleine M. Leininger Collection on Human Caring and Transcultural Nursing, circa 1950-" (PDF).
2. ↑  "Tributes to Dr. Madeleine Leininger". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. september 2012.
3. ↑  "Living Legends - Complete List". American Academy of Nursing. Originaali arhiivikoopia seisuga 12.04.2012. Vaadatud 28.06.2012.

Välislingid
-----------

* Transkultuurne õendusühing
* Kultuurilise mitmekesisuse organisatsioon
* Leiningeri veebisait
Stjerneborg Venil. Willem Blaeu joonistus umbes aastast 1595, trükitud raamatus "Atlas Major" (1662
**Stjerneborg** oli Tycho Brahe osaliselt maa-alune observatoorium, mis asus tema loss-observatooriumi Uraniborgi kõrval Veni saarel.

Tycho Brahe ehitas Stjerneborgi 1584. aastal, kui oli selgunud, et Uraniborg ei onud piisavalt stabiilne ega suur tema täppisinstrumentide jaoks.

Kui Tycho 1597. aastal Venilt lahkus, hakkas Stjerneborg lagunema. Praeguseks on Stjerneborgi maapealne osa taastatud ja aastal 2002 avati see külastajatele.

Skeem
-----

Sjerneborgi skeemSjerneborgi skeem
Taastatud Stjerneborg aastal 2005
*Stjerneborgi skeem. Observatooriumi ümbritseb ruudukujuline müür, mille igal küljel on poolringikujuline eend. Vasakpoolses eendis on väljapääs, mis avaneb lähedal asetseva Uraniborgi poole.*

* *A – sissepääs, kust trepid viisid töötubadesse B, D ja E; ülal on kolm lõvikuju ja ladinakeelsed pealdised*
* *B – põhitöötuba, kus olid P ja V ning pääsud C-sse, F-i, G-sse ja Q-sse*
* *C – tuba, kus oli suur ekvatoriaalinstrument*
* *D – tuba, kus on nurkkõrguse- ja asimuudikvadrant*
* *E – tuba, kus oli sfääriline astrolaab*
* *F – tuba, kus oli nurkkõrguse- ja asimuudikvadrant, mida ümbritses terasruut*
* *G – tuba, kus oli sekstant kauguste mõõtmiseks*
* *H, I – kivipiilarid, millest ühe tipus on kera, teine on nurgeline*
* *K, L, N ja T – suured kooniliste katetega kerad*
* *M – Kivilaud, millel Willem Blaeu joonistusel on päikesekell*
* *O – Tycho Brahe voodi*
* *P – kolle*
* *Q – Tycho abilise magamistuba*
* *S – Uraniborgi viiva maa-aluse käigu algus*

Vaata ka
--------

* Uraniborg
* Tycho Brahe
* BTA-6
Vihula veskijärv Mustojal
Mustoja Vihula mõisa juures
**Mustoja** on jõgi Põhja-Eestis, Lääne-Viru maakonnas, mille alamjooks paikneb Lahemaa rahvuspargi alal.

Mustoja pikkus on 26,3 km ja valgla pindala 138,9 km2. Jõe lähe asub Võipere külas ja see suubub Mustoja külas Soome lahte. 

Jõel asub kolm paisu: Vihula alumine ehk Mustoja Saeveski pais (5,7 km kaugusel suudmest), Vihula mõisa pais (6,8 km suudmest) ja Vihula ülemise paisjärve pais (7,5 km suudmest). 

Mustoja aasta keskmine arvutuslik vooluhulk Vihula alumise paisu lõikes on 1,2 m3/s. 

Mustojas elavatest kalaliikidest on tuntumad meriforell, jõeforell, jõesilm, haug, särg, teib ja ahven. Looduslike eelduste poolest peetakse jõge üheks parimatest lõheliste elupaikadest Eestis.

Jõe kohaliku nime järgi (Suurjõgi) on nime saanud Pakerordi lademe Kallavere kihistu Suurjõe kihistik.

Viited
------

1. ↑  Suurjõe kihistik Eesti Stratigraafia Komisjoni andmebaasis (vaadatud 30.08.2019)

Välislingid
-----------

* Mustoja keskkonnaportaalis Muuda Vikiandmetes
**Karl Leinus** (29. august 1889 Ähijärve, Vana-Antsla vald – 19. veebruar 1968 Tallinn) oli eesti koorijuht ja pedagoog.

Leinus sai alghariduse Kaika kihelkonnakoolis, seejärel astus Riia vaimulikku seminari. Õppis muusikat Vilniuses, 1912. aastal lõpetas laulu-muusika õpetajate kursuse Hersoni muusikakoolis. 1913–1915 õppis muusikat Moskvas ja Peterburis, 1916. aastal sooritas eksami koorijuhi kutse saamiseks keiserlikus kapellis. 

Aastatel 1917–1924 oli Tallinna linna XIX ja XII algkooli juhataja, 1924. aastast muusikaõpetaja Tallinna koolides. 

1913–1917 juhatas Leinus Tallinna karskusseltsi Valvaja koori. 1919. aastal asutas Tallinnas lastekoori "Laulu lapsed"; mida juhatas 1925. aastani. Aastatel 1919–1928 juhatas Põhjala koori ning 1929. aastast segakoori Raudam. Vabadussõjast võttis K. Leinus osa Tallinna Kooliõpetajate roodus.   1958. aastast kuni surmani oli Karl Leinus vanade revolutsionääride lauluansambli ühiskondlik juhendaja.

Aastatel 1950–1965 oli Karl Leinus üks üldlaulupidude üldjuhte (lastekooride ja vene kooride üldjuht) ja 1962. aasta noorte laulupeo vene kooride üldjuht. 1967. aasta noorte laulupeol oli ta aujuht.

Tunnustus
---------

* 1950 Eesti NSV teeneline kunstitegelane
* 1955 Eesti NSV rahvakunstnik

Viited
------

1. 1 2 3  "Muusikategelane Karl Leinus 50-aastane". *Uus Eesti*. 28. august 1939.
2. 1 2  "Kunstitegelaste autasustamine". *Sirp ja Vasar lk 3*. 4. november 1955.
3. ↑  Elisabeth Gross. Meelespea. Kultuur ja Elu, 1977, nr. 3, lk. 18–21.
4. ↑  "I NOORTE LAULUPIDU (1962)". *laulupidu.ee*. Vaadatud 11.01.2021.
5. ↑  "II NOORTE LAULUPIDU (1967)". *laulupidu.ee*. Vaadatud 10.01.2021.

Välislingid
-----------

* "Karl Leinus - 90" – ERR Digihoidla (1979)
**Toronto Raptors** on Kanada korvpalliklubi, mis mängib korvpalliliigas NBA. Meeskond kuulub idakonverentsi Atlandi divisjoni ja peab oma kodumänge Scotiabank Arenal, mida jagatakse NHL-i klubiga Toronto Maple Leafs.

Ajalugu
-------

1995. aastal Torontos asutatud klubi pääses NBA-sse samal aastal koos klubiga Vancouver Grizzlies, kui NBA laiendas oma piire Kanadasse. Pärast Grizzliesi kolimist Memphisesse jäi Toronto Raptors ainsaks Kanada klubiks NBA-s.

Raptors piirdus esimestel hooaegadel põhiturniiriga, kuni 1998. aasta *draft*'ist valiti meeskonda Vince Carter, kes aitas tiimi kolmel aastal järjest väljalangemismängudele. Kui Carter vahetati 2004. aastal New Jersey Netsi, haaras liidriohjad Chris Bosh, kes mängis Raptorsis 2010. aastani.

Seejärel algas DeMar DeRozani ja Kyle Lowry ajastu, mil Raptorsist sai regulaarne *play-off'*i meeskond. Raptorsi ajaloo esimene ja seni ainus meistritiitel võideti 2019. aastal, kui hooaja eel toodi DeRozani asemele meeskonda Kawhi Leonard, kes valiti hiljem ka finaalseeria kõige väärtuslikumaks mängijaks.

Mängijad hooajal 2020/2021
--------------------------

* OG Anunoby
* Aron Baynes
* DeAndre' Bembry
* Chris Boucher
* Terence Davis
* Malachi Flynn
* Stanley Johnson
* Alex Len
* Kyle Lowry
* Patrick McCaw
* Norman Powell
* Pascal Siakam
* Matt Thomas
* Fred VanVleet
* Paul Watson jr

Endised tuntumad mängijad
-------------------------

* Vince Carter
* Tracy McGrady
* Hakeem Olajuwon
* Chris Bosh
* Jonas Valančiūnas
* DeMar DeRozan
* Kawhi Leonard
* Marc Gasol

Välislingid
-----------

* Toronto Raptors
Beļava mõis 1904. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Walkschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904). Mõisa valdused on kaardil tähistatud numbriga 56
Beļava mõisa häärber
**Beļava mõis** (saksa keeles *Kortenhof*, läti keeles *Beļavas muiža*) oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Valga kreisis Gulbene kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Gulbene piirkonnas Beļava vallas Pilskalnsi külas.

Ajalugu
-------

Rootsi ajal kuulus mõis Bülowitele, nende järgi on mõis ka nime saanud. Aastal 1683 sündis seal Magdalene Elisabeth von Hallart, kellest kujunes Vidzeme vennastekoguduste tähtis toetaja. Põhjasõja järel läks mõis Bergide suguvõsa valdusse, need püstitasid aastal 1750 ka mõisa barokkstiilis häärberi. Friedrich Wilhelm Rembert von Berg lasi mõisa parki rajada kõigile jumalatele pühitsetud kabeli. Agraarreformi järel asutati mõisa häärberisse kohalik kool.

Mõisaansambel
-------------

Beļava mõisakompleks on arhitektuurimälestistena riikliku kaitse all (park, häärber). Sealne vanim ehitis on häärber, ülejäänud osa mõisakompleksist rajati XIX sajandil ja ehitati sajandi lõpus või XX sajandi alguses ümber. Häärberis asus võõrandamise järel vallakool, tänapäeval asub seal kohalik algkool.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal koos Nagliena mõisaga 9 ja 3/8 adramaad, sellele allus 290 mees- ja 319 naishinge.

Agraarreformi eel aastal 1920 kuulus mõisale 1456 hektarit maad.

Karjamõisad
-----------

Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis – *Blankekaln*.

Vaata ka
--------

* Fideikomiss

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 282.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Beļava mõis** |

Gulbene kirik
Gulbene kihelkond

**Kirik**: Gulbene kirik  

**Mõisad**: Gulbene kirikumõis | Beļava mõis | Blome mõis | Jaungulbene mõis | Krapa mõis | Litene mõis | Nagliena mõis | Stāmeriena mõis | Valme mõis | Vana-Gulbene mõis
Sikšņi mõis 1904. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Walkschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904). Mõisa valdused on kaardil tähistatud numbriga 10
**Sikšņi mõis** (saksa keeles *Vaucluse*) oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Valga kreisis Koivaliina kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisakompleks Lätis Smiltene piirkonnas Vireši vallas Sikšņi külas.

Ajalugu
-------

Mõis kujunes Mālmuiža mõisa Koivaliina kihelkonda jäänud karjamõisast, mis kandis nime *Webershof*. Mõis tekkis, kui Wilhelmine von Berg selle valduse aastal 1834 oma lastele eraldas. Gustav von Berg omandas selle siis 8259 rubla eest oma vendadelt. ent järgmisel aastal loovutas ta valduse oma vennale Friedrich von Bergile, kelle järeltulijate valdusse see ka jäi.

Mõisa suurus
------------

Aastal 1881 oli mõisal 1 ja 61/80 adramaad maad, lisaks allus mõisale 2 ja 74/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses. Agraarreformi ajal kuulus mõisale 1179,65 hektarit maad.

Vaata ka
--------

* Fideikomiss

Viited
------

1. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 351.
2. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 386.
3. ↑  Latviešu konversācijas vārdnīca. II. sējums. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. 2402. sleja.

Koivaliina kihelkond

**Kirik**: Koivaliina kirik  

**Mõisad**: Koivaliina kirikumõis | Bormaņi mõis | Grundzāle mõis | Jaunāmuiža mõis | Koivaliina mõis | Luturmuiža mõis | Sikšņi mõis | Vaartu mõis
Bergi suguvõsa aadlivapp
**Friedrich Reinhold von Berg** (26. oktoober (vkj) 1736 Ērgļi − 5. jaanuar (vkj) 1809 Ropaži) oli Liivimaa rüütelkonna tegelane ja mõisaomanik.

Elulugu
-------

Ta oli Päri Bergide suguvõsaliini Liivimaa maamarssali Gotthard Wilhelm von Bergi (1682−1756) ja tema abikaasa Eva Helene von Helmerseni (1695−1756) poeg. Tudeeris 1759. aastal Strassburgi ülikoolis. Seejärel reisis ringi Saksamaal ja Itaalias. 

Naasis Liivimaale ja valiti 1772. aastal maanõunikuks, kellena oli ametis 1786. aastani; uuesti oli ta maanõunik aastatel 1797−1798. 1772. aastal sai Liivimaa õuekohtu assessoriks ja Võnnu kreisi ülemkirikueestseisjaks. 1784−1796 oli südametunnistuskohtunik. Teenis välja tõelise riiginõuniku aukraadi.

1792. aastal sai temast Liivimaa Üldkasuliku ja Ökonoomilise Sotsieteedi tegevliige, olles üks asutajaliikmetest. 1796. aastal valiti ta selle presidendiks, kellena oli ametis surmani.

Tema poeg Balthasar Dietrich von Berg (1766−1838) oli Läänemere provintsidesse ülikooli rajamise komitee liige 1799 ja 1806, Liivimaa Maakrediitseltsi ülemdirektsiooninõunik 1809–1810, Liivimaa (Mõisnikkude) Maakrediidiseltsi ülemdirektor 1810–1818, Liivimaa maanõunik 1812–1839, maanõunike kolleegiumi vanem 1832

Vaata ka
--------

* Liivimaa Üldkasulik ja Ökonoomiline Sotsieteet

Viited
------

1. ↑  Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Estland. Bd I. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1930, lk 659-60 .
2. ↑  Reinhold von Berg veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
3. ↑  EAA, f. 1185, n. 1, s. 1231, L 1.
4. ↑  EAA, f. 1185, n. 1, s. 12, L 12.

Välislingid
-----------

* Reinhold von Berg veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Leonhard Johann von Budberg-Bönninghausen** | **Liivimaa sotsieteedi president 1796−1809**Friedrich Reinhold von Berg | Järgmine**Reinhold Wilhelm von Liphart** |
Henri Laupmaa Narva Arvamusfestivalil 2016. aastal
Henri Laupmaa Arvamusfestivalil (2015)
**Henri Laupmaa** (sündinud 14. märtsil 1975) on eesti IT-ettevõtja.

Ta on olnud Eestimaa Looduse Fondi nõukogu liige ja on Eesti Instituudi nõukogu liige.

Ta on õppinud Concordia Rahvusvahelises Ülikoolis rahvusvahelist ärijuhtimist (BA, 1997) ja Eesti Kunstiakadeemias graafilist disaini (lõpetamata). 

Henri Laupmaa on kuulunud aktsiooni "Teeme ära!" korraldusmeeskonda ja on osalenud TEDxTallinn korraldamises alates selle algusest 2009. aastal. Samuti on ta osalenud Creative Commonsi litsentside eestistamisel. Kuulub Vabariigi Presidendi mõttekoja liikmete sekka.

2012. aastal asutas Laupmaa koos Tiiu Sullakatko, Tanel Kärbi, Halina Mugame ja teistega Hooandja keskkonna.

Laupmaa osales Rahvakogu töörühmas IT-tiimi juhina.

Arendas aastatel 2010–2014 Community Toolsi tarkvara.

2015. aastal asutas ühisrahastusplatvormi Fundwise. Maksu- ja tolliameti andmetel oli osaühingul Fundwise 3. oktoobri 2023 seisuga ligi 33 000-eurone maksuvõlg, osaühingu kahjum oli 2022. aastal ligi 100 000 eurot.

3. oktoobril 2023 teatati, et Politsei- ja piirivalveamet kahtlustab Ukraina heaks annetusi kogunud Henri Laupmaad varade suures ulatuses omastamises. Tal on olnud probleeme ka võetud laenude tagasi maksmisega.

Tunnustus
---------

* 2015 aasta vabatahtlik

Viited
------

1. ↑  ERR, Johannes Voltri | (24. oktoober 2023). "Henri Laupmaa on üle kandnud vähem kui poole toeta.me annetusrahast". *ERR*. Vaadatud 24. oktoobril 2023.
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Toimkond Teeme ära!
5. ↑  TEDxTallinn 2009
6. ↑  "Muusika süütundeta" Eesti Päevaleht, 3. jaanuar 2005
7. ↑  Presidendi Mõttekoda: liikmed president.ee
8. ↑  Vahur Afanasjev: "Henri Laupmaa annab ühiskonnale hoogu" Eesti Ekspress, 5. november 2012
9. ↑  Kaarel Tarand: "Pealelend. Tiiu Sullakatko ja Henri Laupmaa" Sirp, 30. august 2012
10. ↑  Tegijad Rahvakogu
11. ↑  "DCBaltics speaker - Henri Laupmaa". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. oktoober 2012. Vaadatud 25. aprillil 2013.
12. 1 2  Prokuratuur kahtlustab toeta.me annetusplatvormi suure summa omastamises, ERR
13. ↑  "Laupmaa on tagastanud ligi kaks kolmandikku toeta.me annetusrahast" ERR, 31. detsember 2023
14. ↑  "Küsis raha ja kadus: sarivõlglasest ärimees jäi miljonäridele võlgu" Äripäev, 31. jaanuar 2024
15. ↑  "Laupmaa ei tagastanud jaanuaris sentigi toeta.me annetusrahast ERR, 30. jaanuar 2024". *ERR.ee*. 30. jaanuar 2024. Originaali arhiivikoopia seisuga 30.01.2024. Vaadatud 30. jaanuar 2024.

Välislingid
-----------

* Eesti Raadio: Üks lugu
* Video: Kuidas me ära tegime
* Presidendi mõttekoda
**Kruvisidur** (ingl.k. *chain coupler*)   on Euroopas laialdaselt levinud kruvihaakeseade, millega ühendatakse omavahel vagunid ja mille ülesanne on anda edasi vagunite vahelist pikisuunalist tõmbejõudu.

Ülevaade
========

850 kN tõmbejõu piiranguga kruvisidur on ette nähtud kasutamiseks nii reisi kui ka kaubavagunitel, 1350 kN seade mõeldud aga ainult kaubavagunitele. Lühikeste rongikoosseisude puhul võidakse kasutada ka 380 kN tõmbejõuga kruvisidurit. Kruvisiduri puuduseks on ebamugav ning haakijale ohtlik (mitteautomaatne) kokkuhaakimine ning piiratud rongi kaal – tavaliselt kuni 4 000 t. 

Kruvisiduri puhul kruvitakse sidur pingule kuni puhvritaldrikute kokkupuuteni. Sellega saavutatakse sujuv pikijõudude rakendumine veeremis. Kruvisiduriga edastatakse rongis pikisuunalist tõmbejõudu, puhvrivedrudega aga tõukejõudu. 

Standardse kruvisiduri STANDARD UIC tehnilised andmed: 

* kruvisiduri max pikkus – 986 mm
* kruvisiduri min pikkus – 750 mm
* maksimaalne pikisuunaline tõmbejõud – 850 kN; 1350 kN (ainult kaubavagunid)
* kruvisiduri kaal – 32,5 kg; 36 kg

1. 1 2 3 4  *Transport ja transporditehnoloogiad*. 2021. ISBN 9789916960035.
1940 a markHakkapeliit 1940 aasta postmargil
**Hakkapeliidid** olid Soomest värvatud Rootsi kuningriigi kergratsaväelased Kolmekümneaastases sõjas. Nimi tulenes nende sõjahüüust "*Hakkaa päälle!*"

Hakkapeliidid olid kardetud vastased, nad osalesid äkkrünnakutel ja luuretegevuses. Selle kergratsaväe varustusse kuulusid soome tööhobune, püstolid, mõõk, kiiver ja metallplaadiga nahkturvis. Neil oli tolle aja kohta uudne ründetaktika: vaenlase peale ratsutades tulistasid nad esimesest püstolist 20 sammu kauguselt, teisest 5 sammu kauguselt ja jätkasid rünnakut paljastatud mõõkadega külg külje kõrval vaenlase ridadesse tungides.

Kolmekümneaastase sõja jooksul võitles Rootsi ratsaväe kolmes rügemendis üle 3000 hakkapeliidi, nende arv küündis aastal 1644 kuni 4870 meheni. Üks tuntumaid hakkapeliitide juhte oli Torsten Stålhandske (Teraskinnas), kellest sai hiljem Rootsi ratsaväe kindral. Suuremad lahingud, milles hakkapeliidid osalesid olid Breitenfeld 1631, Rain 1632, Lützen 1632, Nördlingen 1634, Leipzig 1642 ning Jankov 1645. Hakkapeliidid olid suureks maksukoormuseks Soome talupoegadele. Talu, kes pani välja ratsaniku soos hobuse ja täisvarustusega sai maksusoodustuse kuid sõja ajal võis see osutuda veel kulukamaks, kuna hukkunud ratsaniku ja hobuse, samuti hävinenud sõjavarustuse asemele tuli hankida asendus.

Eesti keeleteadlase Julius Mägiste hüpoteesi järgi võis "*hakkaa päälle*" olla eestikeelne käsklus, kuna paljud ratsaväeohvitserid olid baltisakslased, kes rääkisid eesti keelt kuid ei osanud soome keelt. See oletus ei ole siiski tõestatud.

Hakkapeliitta on Soome ettevõtte Nokian Renkaat Oyj talverehvide registreeritud kaubamärk.

Viited
------

1. ↑  Gabriel Rein (1909). *Suomi ja suomalaiset ulkomaan kirjallisuudessa 1500-luvulla ja 1600-luvun alkupuoliskolla*. Helsingi: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Lk 174-175.
2. 1 2  Tõnis Arnover (2018). *Rootsi hiilguses ja varjus*. Tallinn: Eesti Raamat. Lk 63. ISBN 978-9949-658-37-4.
3. ↑  Korhonen Arvi (toimetaja) (1964). *Suomen historian käsikirja – Edellinen osa*. Helsingi: Suomalainen tiedeakatemia. Lk 415.
4. ↑  Jussi Lappalainen (2001). *Sadan vuoden sotatie – Suomen sotilaat 1617-1721*. Helsinki: Suomalaisen kirjallisuuden seura. Lk 32-34.
5. ↑  Julius Mägiste (artikli autor) (1951). *Tulimuld nr.5/ Soome hakkapeliidid, eesti keel ja balti aadel*. Lund. Lk 364-367.
6. ↑  "Nokian Tyres koduleht". Vaadatud 11.09.2020.