recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Elmar Kõrv** (12. juuli 1901 Torila, Kokora vald – 7. august 1964 Äksi) oli eesti vaimulik.

Kõrv sai gümnaasiumitunnistuse 1924. aastal Tartus eksamikomisjoni ees. Aastatel 1924–1927 ja 1932–1935 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas (aastal 1923 külastas loenguid vabakuulajana), aastatel 1927–1932 õppis ta õigusteaduskonnas majandust. Akadeemiliselt kuulus ta EÜS-i. 

Prooviaastal oli ta Järva-Peetri Püha Peetruse koguduses. Ordineeriti 27. detsembril 1936 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1937–1938 Rapla koguduse õpetaja Joosep Liivi isiklik adjunkt. Aastatel 1938–1951 oli ta Järva-Peetri Püha Peetruse koguduse õpetaja (valimistel 13. veebruaril 1938 sai ta 1465 poolt- ja 338 vastuhäält; vastaskandidaadid August Kobla 260 poolt- ja 1273 vastuhäält ning Martin Ots 195 poolt- ja 1189 vastuhäält.

5. märtsil 1951 ta arreteeriti; ta viibis Karagandõ oblastis Kamõšlagis ja Irkutski oblastis Angarlagis. 6. juunil 1956 vabanes ta vangistusest. Aastatel 1956–1964 oli ta Äksi Andrease koguduse õpetaja.

Ta on maetud Kodavere kalmistule.

Isiklikku
---------

Tema tütretütar on kirjanik Kerttu Rakke.

Viited
------

1. ↑  Konrad Veem. "Eesti vaba rahvakirik. Dokumentatsioon ja leksikon". EVR. Stockholm 1988
2. ↑  "Järva-Peetri koguduse õpetajaks Elmar Kõrv". Rahvaleht nr 19, 14. veebruar 1938. Lk 4
3. ↑
4. ↑  *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944*. II kd. Lk 366
5. ↑  "Õpetaja E. Kõrv suri südamehaigusse". Vaba Eesti Sõna nr 4, 28. jaanuar 1965. Lk 11

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
Konstantin Grimm
**Konstantin Grimm** (10/22. september 1891 Kirillov, Novgorodi kubermang – juuni 1953) oli Eesti tehnikateadlane.

1935. aastal kinnitati ta kaheks aastaks Tartu ülikooli masinakonstruktsioonide ja tehnilise joonestamise dotsendi kohustetäitjaks. 1937. aastal töötas ta samas eradotsendina jõumasinate alal. Õpetajaks on Grimm olnud ka Tartu poeglaste gümnaasiumis, Tartu Tööstus- ja Majandusõpilaste Koolis ja Tihemetsa metsatehnilises tehnikumis.

Grimm arreteeriti NKVD poolt 1945. aastal Tihemetsa vallas Pärnumaal ja saadeti Tjumeni oblastisse asumisele. Ta põgenes asumiselt ja arreteeriti uuesti 1949. Ta vabanes 1953. aastal.

Ta on maetud Tallinna Rahumäe kalmistule.

Viited
------

1. ↑  Ülikooli õppejõudude kinnitamisi. Postimees, 6. aprill 1935.
2. ↑  Kes õpetavad elektro-tehnika koolis. Postimees, 22. september 1932.
3. ↑  Kinnitamisi ja vabastamisi. Postimees, 15. veebruar 1937.
4. ↑  Tehnikumi personal. Pärnumaa Kutsehariduskeskus. Kasutatud 16.08.2010
5. ↑  Arreteeritute nimed. Okupatsioonide Muuseum.
6. ↑  "Kalmistud.ee". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. aprill 2015. Vaadatud 3. aprillil 2015.
तेरी चूत को काट काट कर फेंक दिया रण्डी मादरचोद mamata कालिया कुट्टी तेरी सर तन से जुड़ा हुआ रण्डी मादरचोद तेरी चूत को काट काट कर फेंक दिया रण्डी मादरचोद mamata कालिया कुट्टी तेरी सर तन से जुड़ा हुआ रण्डी मादरचोद तेरी चूत को काट काट कर फेंक दिया रण्डी मादरचोद mamata कालिया कुट्टी तेरी सर तन से जुड़ा हुआ रण्डी मादरचोद तेरी चूत को काट काट कर फेंक दिया रण्डी मादरचोद

Viited
------

Välislingid
-----------

* Lääne-Bengali valitsus

India 1. järgu haldusüksused

**Osariigid**: Andhra Pradesh **·**  Arunachal Pradesh **·**  Assam **·**  Bihar **·**  Chhattisgarh **·**  Goa **·**  Gujarat **·**  Haryana **·**  Himachal Pradesh **·**  Jharkhand **·**  Karnataka **·**  Kerala **·**  Lääne-Bengal **·**  Madhya Pradesh **·**  Maharashtra **·**  Manipur **·**  Meghalaya **·**  Mizoram **·**  Nagaland **·**  Odisha **·**  Pandžab **·**  Rajasthan **·**  Sikkim **·**  Tamil Nadu **·**  Telangana **·**  Tripura **·**  Uttarakhand **·**  Uttar Pradesh

**Liiduterritooriumid**: Andamanid ja Nicobarid **·**  Chandigarh **·**  Dadra ja Nagar Haveli ja Daman ja Diu **·**  Delhi **·**  Jammu ja Kashmir **·**  Ladakh **·**  Lakshadweep **·**  Puducherry
Ostwaldi kaksikkoonusekujuline värvikeha
Ostwaldi värvisüsteemi kujutav ringlehvikukujuline mudel
**Ostwaldi värvisüsteem** (saksa keeles *Ostwaldsche Doppelkegel*) on kolmel värvikarakteristikul – värvitoonil, valgesisaldusel ja mustasisaldusel – põhinev kolmemõõtmeline värvisüsteem, mille lõi keemiaprofessor Wilhelm Friedrich Ostwald.

Värvide uurimisele ja süstematiseerimisele pühendus Ostwald 1914. aastal, värviringi ja kaksikkoonusja värvikeha teooria avaldas ta 1916. aastal ning esimene värviatlas ilmus 1917. aastal.

Ülesehitus
----------

Ostwald hülgas Hermann Helmholtzi poolt kasutusele võetud värvikarakteristikud ja võttis värvisüsteemi kolmeks dimensiooniks Ewald Heringi seisukohtadele tuginedes värvitooni (*Farbton*), valgesisalduse (*Weissgehalt*) ja mustasisalduse ehk mustasuse (*Schwarzgehalt*). Ideaalvalgeks oli tal puhas matt barüütvalge (baariumsulfaat), ideaalmustaks absoluutselt must keha. Hallskaala koosnes kaheksast astmest ja tugines Weberi-Fechneri seadusele.

### Värvitoon Ostwaldi värvisüsteemis

Värvitooni ideaalväärtusteks Ostwaldil olid täisvärvid, mis definitsiooni kohaselt ei tohtinud sisaldada valget ega musta. Värvitoonid olid paigutatud 24-toonilisele värviringile. Toonid oli seatud vastavalt Heringi algvärvidele kahele ristuvale teljele: kollase-sinise ja punase-rohelise teljele. Teiste vastandvärvide paarid määratles ta segamise teel, lähtudes komplementaarvärvuste definitsioonist, mis määratleb need omavahel neutraalhalli andvate värvidena.

Värviringil on kindlaks määratud kaheksa põhivärvi (tähistus 2R), millest iga kummalegi poole jääb üks vahetoon (1R ja 3R, kokku 24 tooni). Põhivärvid on

* *Gelb* 'kollane '
* *Kress* 'oranž', täpsemalt mungalille värvus
* *Rot* 'punane'
* *Veil* 'violetne', kannikeselilla
* *Ublau* 'ultramariinsinine'
* *Eisblau* 'jääsinine'
* *Seegrün* 'mereroheline'
* *Laubgrün* 'leheroheline'

Komplementaarvärvuste paarid on Ostwaldil

* *Gelb - Ublau*
* *Kress - Eisblau*
* *Rot - Seegrün*
* *Veil - Laubgrün*

Viited
------

1. ↑
2. ↑  M. Tammert. Värviõpetus. Tallinn, 2006. lk 74-75

Välislingid
-----------

* Die Farbenfibel von Wilhelm Ostwald. Leipzig, 1922
* Ostwaldi värviring. Die Farbenfibel, lk 19
* Wilhelm Ostwald. – colorsystem.com
* Hering and Ostwald. – huevaluechroma.com
* Friedrich Wilhelm Ostwald, Wissenschaftler – Lehrer – Wissenschaftsorganisator – wissenschaftlicher Schriftsteller (ettekanne Leipzigi ülikoolis 2011, slaidid)
**Lunar Reconnaissance Orbiter (LRO)** on NASA kosmosesond, mis tiirleb ümber Kuu. Sondi ülesanneteks on Kuu pinna detailne kaardistamine, ohutute maandumispaikade tuvastamine, võimalike maavarade avastamine, radiatsiooni mõõtmine ja uute tehnoloogiate katsetamine.

LRO startis koos LCROSS-iga Kuule 18. juunil 2009. See oli esimene USA kosmosemissioon Kuule rohkem kui kümne aasta jooksul.

Sond on missiooni jooksul 100-meetrise täpsusega kaardistanud 98,2% Kuu pinnast ja 50 cm täpsusega kõik Apollo programmi maandumispaigad. Esimesed LRO tehtud pildid avaldati 2. juulil 2009 ja neile oli jäädvustatud Mare Nubium (Pilvede meri).

Missiooni maksumus on 583 miljonit dollarit, millest 504 miljonit kulus Lunar Reconaissance Orbiterile ja 79 miljonit LCROSSile.

Missioon
--------

Sond ehitati NASA Goddardi kosmosekeskuses ja see kaalub 1,9 tonni. Missioon pidi algselt kestma aasta, kuid NASA on seda mitu korda pikendanud.

Sondi projekt valmis 2006. aastal ja algselt pidi LRO Kuu orbiidile minema oktoobris 2008, kuid starti lükati edasi 17. juuniks 2009. NASA pidi starti veel ühe päeva võrra edasi lükkama, et kosmosesüstik Endeavour saaks startida missioonile STS-127, mis oli tehnilise rikke tõttu hilinenud. LRO startis 18. juunil ja saabus Kuu orbiidile 23. juunil.

LRO uurib Kuu topograafiat, polaaralasid, mõõdab radiatsiooni Kuu orbiidil ja teeb kõrgresolutsiooniga fotosid, et nende alusel valida välja tulevased maandumispaigad mehitatud ja mehitamata missioonidele. Lisaks sellele on sond tuvastanud varasemate Vene ja USA missioonide, sealhulgas Apollo programmi, täpsed maandumispaigad ja neid pildistanud.

Galerii
-------

* LRO pildid
* Esimene LRO piltEsimene LRO pilt
* Apollo 11 maandumispaikApollo 11 maandumispaik
* Apollo 12 ja Surveyor 3 maandumispaikApollo 12 ja Surveyor 3 maandumispaik
* Apollo 14 maandumispaikApollo 14 maandumispaik
* Apollo 15 maandumispaikApollo 15 maandumispaik
* Apollo 16 maandumispaikApollo 16 maandumispaik
* Apollo 17 maandumispaikApollo 17 maandumispaik
* Lähivõte Apollo 17 kuumooduli laskumisastmestLähivõte Apollo 17 kuumooduli laskumisastmest
* Surveyor 1 maandumispaikSurveyor 1 maandumispaik
* LRO pilt LADEEst. Sondid olid üksteisest 9 km kaugusel.LRO pilt LADEEst. Sondid olid üksteisest 9 km kaugusel.
* Maa tõus Comptoni kraatri juuresMaa tõus Comptoni kraatri juures

* Kuu
* Maa-poolne külgMaa-poolne külg
* Kuu tagakülgKuu tagakülg
* Kuu põhjapoolusKuu põhjapoolus
* Kuu lõunapoolusKuu lõunapoolus

Viited
------

1. ↑  NASA Launches Unmanned Moon Shot, First in Decade
2. ↑  Atlas 5 rocket launches NASA moon mission
3. ↑  NASA Returns to Moon With Unmanned Probe
4. ↑  "LRO to Help Astronauts Survive in Infinity". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. august 2016. Vaadatud 19. oktoobril 2016.
**Li Keqiang** (lihtsustatud hiina kirjas 李克强; traditsioonilises hiina kirjas 李克強; sündinud 1. juulil 1955 Hefei linnas Anhui provintsis) on Hiina poliitik, alates 15. märtsist 2013 kuni 11. märtsini 2023 Hiina RV valitsusjuht (Riiginõukogu esimees). Ta oli 2012–2022 Hiina Kommunistliku Partei Keskkomitee poliitbüroo alalise komitee liige. 

Ta omandas 1995. aastal doktorikraadi majanduses.

Aastal 1998 nimetati ta 43-aastaselt Henani provintsi kuberneriks, millega ta oli noorim provintsikuberner Hiinas. Selles ametis oli ta kuni 2003. aastani. 2002–2004 oli ta ka Kommunistliku partei sekretär Henanis ning seejärel 2004–2007 Kommunistliku partei sekretär Liaoningi provintsis. 

Aastatel 2008–2013 oli ta Hiina asepeaminister ning valiti seejärel Hiina Rahvavabariigi peaministriks. 

Li juhtimise all tuli Hiina RV valitsus välja plaaniga Made in China 2025. 

Märtsis 2022 teatas Li, et kui 2023. aasta märtsis tema ametiaeg peaministrina lõppeb, siis ta uueks ametiajaks ei kandideeri.

Viited
------

1. ↑  "Li Keqiang ei jätka ametiaja lõppedes Hiina peaministrina" ERR, 11.03.2022

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Wen Jiabao** | **Hiina Rahvavabariigi peaminister**2013–2023 | Järgnev**Li Qiang** |
Lenzerheide
**Lenzerheide** (Romanši keels Lai) on mägikuurort Šveitsis Graubündeni kantonis Parpaner Rothorni jalamil. Küla asub Vaz/Obervazi vallas Albula ringkonnas Alvascheini alampiirkonnas.

Küla asub oru laiendatud osas, mis asub põhjas asuva kantoni pealinna Churi ja Tiefencasteli vahel, millest kaugemale jäävad Julieri kuru ja St. Moritz. Kõrge org moodustab ametliku nimeta kuru, mida sageli nimetatakse Lenzerheide kuruks, mille kulminatsioonipunkt asub külast 5 km põhja pool.

Lenzerheide on populaarne suusakuurordina ja oma järve (Heidsee) poolest, mis talvel on jääs. Lenzerheide Bergbahnen [de] pakub juurdepääsu Stätzerhorni, Danise, Scalottase ja Rothorni suusapiirkondadele. Kõikidel FIS-i mäesuusa maailmakarikavõistlustel naistele ja meestele on mäesuusatamise FIS-i poolt heaks kiidetud nõlvad.

2013. aasta lõpus ühendati Lenzerheide suusakuurort Arosaga köisraudteega, luues uue suusakuurordi Arosa Lenzerheide. Sellest ajast alates on mõlemasse kuurordisse saadaval transpordipiletid.

Kahepäevane matk ühendab Lenzerheidet veel kahe Graubündeni kuurordiga erinevates orgudes, milleks on Arosa (saab jõuda ühe päevaga) ja Davos (kahepäevane matk).

26. aprillil 2013. aastal toimus uue laskesuusatamise keskuse Lenzerheide rajamise tseremoonia, mis toimib nii laskesuusatajate ja murdmaasuusatajate treeningkeskusena kui ka rahvusvaheliste võistluste toimumispaigana.

Lenzerheide on korraldanud mitmeid murdmaasuusatamise Tour de Ski etappe. See võõrustas 2018. aasta UCI maastikuratta maailmameistrivõistlusi ja oli 2019. aasta UCI MTB maailmakarikaetapi toimumiskohaks.

Kõigi raskusastmetega mäesuusatamise nõlvade kogupikkus kogu Arosa Lenzerheide piirkonnas on umbes 225 km. Siin on ka suur looduslik liuväli, avalik siseujula ja 56 km murdmaasuusaradasid.
Arani saared
Kilronan
**Arani saared** (iiri keeles Oileáin Árann) on kolmest saarest koosnev saarestik Iirimaa lääneranniku lähedal Galway lahe suudmes. Saarte pindala on umbes 46 km².

Saared kuuluvad Galway krahvkonda. Läänest itta on nende nimed Inishmore (iiri keeles *Inis Mór*, suursaar), Inishmaan (iiri keeles *Inis Meáin*, kesksaar) ja Inisheer (iiri keeles *Inis Óirr*, idasaar).  Kolmest saarest suurim on kõige läänepoolsem saar Inishmore, ja sellel asuv Kilronani (iiri keeles Cill Rónáin) küla on Arani saarte suurim asula.

Saartel kõneldakse iiri keelt. 2006. aasta andmetel oli kolmel saarel kokku 1218 elanikku.

Saarte praegune ilme on kujunenud viimase jääaja liustike taandumisega 11 000 aastat tagasi. Erinevalt näiteks Connemarast Iirimaa läänerannikul, kus domineerib graniit, on Arani saared lubjakivisaared. Lubjakivi on nii majade kui ka nõlvu katva kiviaedade võrgustiku (kolme saare peale kokku 1600 km ) ehitusmaterjal. Lubjakivile mullakihi kasvatamiseks segasid saarte elanikud liiva ja adru.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. aprill 2018. Vaadatud 3. juunil 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Arani saared** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Wikivoyage info: **Arani saared** |

* aranislands.com
Tuuli Rand ETV "Ringvaate" saate Eesti Laulu salvestusel  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 3. veebruar 2013
**Tuuli Rand** (sündinud 1. märtsil 1990) on eesti poplaulja.

Haridustee
----------

Ta on lõpetanud Kuressaare Gümnaasiumi ja Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli laulu erialal.

Karjäär
-------

Ta laulab ansamblites TuuliKustiPeep, Funkifize, Bliss, Estonian Dream Dixieland Band, vokaalansamblis Söörömöö ja duetis Öed. 

Saatesarja "Eesti otsib superstaari" viiendal hooajal jõudis ta stuudiovooru. 

### Eurovisiooni lauluvõistluse Eesti eelvoor

Konkursi "Eesti laul 2013" poolfinaalis oli ta kahe laulja saateansamblis: Söörömöö koosseisus Liisi Koiksoniga laulu "Üle vee" ja koos Teele Viiraga laulu "Ring the Alarm" ettelandel. 2012. aastal oli ta Eesti Laulul Teele Viira taustalaulja.

### Diskograafia

Tuuli Ranna esimene soolosingel "Don't Be Afraid", mille autorid on ta ise ja trummar Peep Kallas, ilmus 2013. aastal.

Viited
------

1. ↑  Päring inforegister.ee andmebaasis[*alaline kõdulink*]
2. ↑  "Eesti laulul" säranud Tuuli Rand avaldas esimese soolosingli, Õhtuleht, 1. aprill 2013.

Välislingid
-----------

* Facebooki leht
* Tuuli Rand andmebaasis MusicBrainz (*inglise keeles*)
Baiba Skride
**Baiba Skride** (sündinud 17. märtsil 1981 Riias) on läti viiuldaja.

Baiba Skride sündis Riias muusikute peres. Tema isa on koorijuht, ema ja õde Lauma pianistid, õde Linda vioolamängija.

Ta alustas viiuliõpinguid Riias ning suundus 1995. aastal õppima Rostocki Muusika- ja Teatrikooli (*Hochschule für Musik und Theater Rostock*). 

2001. aastal sai ta esikoha Brüsselis toimunud Kuninganna Elisabethi Rahvusvahelisel Muusikakonkursil.

Baiba Skride on teinud koostööd mitme tuntud dirigendiga, nagu Neeme Järvi, Paavo Järvi, Kirill Petrenko, Vassili Petrenko, Simone Young, Donald Runnicles, Mario Venzago, Thierry Fischer, Andris Nelsons, Cornelius Meister, Jakub Hrůša ja Mikko Franck.

Alates 2010. aasta novembrist mängib Baiba Skride 1734. aastal valmistatud stradivaariusel Ex Baron Feilitzsch, mille ta sai laenuks Gidon Kremerilt.

Diskograafia
------------

* 2004: Baiba Skride: Bach, Bartók, Ysaÿe
* 2004: Baiba Skride: W. A. Mozart & M. Haydn – Violin Concertos
* 2006: Baiba Skride: Shostakovich, Janacek – Violin Concertos
* 2007: Baiba & Lauma Skride: The Duo Sessions – Beethoven, Schubert, Ravel
* 2008: "Souvenir Russe": Tschaikowsky
* 2011: Baiba Skride: Johannes Brahms - Violinkonzert D-Dur op77 - 21 Ungarische Tänze

Viited
------

1. ↑  Baiba Skride ametlik koduleht[*alaline kõdulink*]

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Baiba Skride** |

* Ametlik koduleht
Metsvint (*Fringilla coelebs*)
**Vintlased** (*Fringillidae*) on lindude sugukond värvuliste seltsist.

Vintlased on suur rühm jämeda nokaga linde. Nad on jässaka keha, ümara pea ja lühikese kaelaga. Tiivad on keskmise pikkusega. Sulestik on paks, tihe ja tavaliselt kirev. Mõnel troopikaliigil on peas tutt.[1]

Enamasti elavad vintlased metsades ja põõsastikes, ent mõned liigid on kohastunud eluks kõrbetes ja mägede alpivööndis.[1]

Vintlaste levila hõlmab enam-vähem kogu maailma peale Antarktika ja Austraalia. Troopikas ja lähistroopikas on nad paiksed, parasvöötmes rändlinud. Eristatakse 122 liiki.[1]

Vintlased pesitsevad paaridena. Nende pesad on kausjad, sageli väga peenelt kõrtest ja raagudest punutud ning seest jõhvide ja muu pehme materjaliga vooderdatud. Pesa võib asuda nii puu otsas, põõsas, maapinnal, kivide vahel kui ka kaljulõhes. Kurnas on 3–7 kirjut muna. Hautakse kaks nädalat. Tavaliselt on aastas üks kurn, vahel kaks.[1]

Vintlaste laul ei ole kuigi keerukas, kuid kõlav ja mitmel liigil üsna meeldiv. Sellepärast peetakse neid puurilindudena.

Vintlased toituvad valdavalt seemnetest ja teistest taimeosadest. Ainult poegi toidetakse putukatega. See viitab asjaolule, et vintlased on arenenud välja putuktoidulistest lindudest. Umbrohuseemnete ja kahjurputukate hävitajana on vintlased kasulikud linnud.

Vintlaste sugukonda kuuluvad järgmised Eestis elutsevad perekonnad:

* vint (*Fringilla*)
* koldvint (*Serinus*)
* ohakalind (*Carduelis*)
* käbilind (*Loxia*)
* karmiinleevike (*Carpodacus*)
* männileevike (*Pinicola*)
* leevike (*Pyrrhula*)
* suurnokk-vint (*Coccothraustes*).

Euroopas elutsevad veel järgmised vintlaste perekonnad:

* kõnnuleevike (*Rhodopechys*)
* kõrbeleevike (*Bucanetes*).

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Loomade elu", 6. kd, lk. 406
**Akivo Lenzner** (16. märts 1927 Tartu – 27. aprill 2012) oli Eesti arst ja mikrobioloog.

Lenzner lõpetas Hugo Treffneri gümnaasiumi ning õppis Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonnas, mille lõpetas *cum laude*. 1953. aastal kaitses ta kandidaadiväitekirja, mille järel töötas TRÜ arstiteaduskonna mikrobioloogia kateedris. 1964. aastast oli ta kateedri juhataja, hiljem ka teadusprodekaan, alates 1974. aastast professor. 1973. aastal kaitses Lenzner doktoritööd inimese laktofloora teemal.

Akivo Lenzneri teadustöö põhiteema oli inimese mikrofloorasse kuuluvate piimhappebakterite uurimine normi ja patoloogia tingimustes, sealhulgas kosmoselendude käigus. Ta oli inimese mikroobiökoloogia suuna rajaja nii Eestis kui ka endises NSV Liidus. Lenzneri juhendamisel valmis 14 väitekirja. 1992. aastal ta emeriteerus.

Tunnustus
---------

1996. aastal valiti Akivo Lenzner Venemaa meditsiinilis-tehniliste teaduste akadeemia akadeemikuks.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Nekroloog ajakirjas Universitas Tartuensis[*alaline kõdulink*], 14.05.2012

Välislingid
-----------

* Nekroloog ajakirjas Universitas Tartuensis, 14. mai 2012
**Hilja Iher** (sündinud 4. septembril 1944 Rae vallas Harjumaal) on eesti füüsik.

Elulugu
-------

Lõpetas aastal 1962 Tallinna 2. Keskkooli hõbemedaliga ja 1967 Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) füüsika-matemaatikateaduskonna. Magistritöö "Aeroioonide mõõtmisest laboratooriumis ja looduslikus õhus" (juhendaja Jaan Salm) kaitses ta 1994. aastal Tartu Ülikoolis (TÜ).

Aastast 1968 töötab TRÜ/ TÜ-s, olnud vanemlaborant, vanemõpetaja, teadur. Alates 1990 Lõuna-Eesti keskkonnakaitselabori Tahkuse monitooringujaama juhataja.

Teadustöö
---------

Uurimisalad: tahkiste teooria, optiliselt selgendavate katete arvutamine.

Mõõtnud aeroioonide liikuvusspektreid ja õhu mikrolisandite mõju neile. Tahkuse labori mõõtmistulemusi on kasutatud käsiraamatus "Handbook of Chemistry and Physics".

Osalenud õpilaste täppisteaduste olümpiaadi füüsikakomisjonis, koostanud füüsikaalaseid metoodilisi materjale.

### Teoseid

* Horrak, U.; Iher, H.; Luts, A.; Salm, J.; Tammet, H. (1994). Mobility spectrum of air ions at Tahkuse-observatory. Journal of Geophysical Research-Atmospheres, 99(D5), 10697-10700
* Pugatšova, A.; Iher, H.; Tamm, E. (2007). Modal structure of the atmospheric aerosol particle size spectrum for nucleation burst days (in Estonia). Boreal Environment Research, 12(3), 361-373
* Loot, A.; Ots, R.; Kaasik, M.; Iher, H. (2012). Atmospheric transport model applied to understand the effect of biogenic emissions to secondary atmospheric aerosol in hemiboreal zone. International Journal of Environment and Pollution, 50(1-4), 342-350

Tunnustus
---------

* 2014 Tartu Ülikooli aumärk
* 2023 teenetemärk "100 semestrit Tartu Ülikoolis"

Isiklikku
---------

Ta sündis kooliõpetaja peres.

Tema abikaasa oli füüsik Rein Sepp.

Viited
------

1. 1 2  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 1. köide
2. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 9.12.2022.
3. ↑  "Teenetemärgi "100 semestrit Tartu Ülikoolis" kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 28. oktoobril 2023.

Välislingid
-----------

* Hilja Iher Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Kadaka turg** oli turg Tallinnas Mustamäe linnaosas, mis tegutses aastatel 1992–2002. Kadaka turgu ja kaubanduskeskust haldas AS Combinent.

1992. aastal, kui Tallinna Aiandussovhoos Laki I kvartalis oma tegevuse lõpetas, ostis sovhoosis võlgade katteks korraldatud oksjonil kasvuhooned viimase Tallinna Aiandussovhoosi direktori Hugo Leinemanni perekond. Aktsiaselts Kadaka Turg erastas 1992. aasta sügisel seal asunud Tallinna Aiandussovhoosi ühe klaaskasvuhoone ja kaks kilekasvuhoonet koos õigusega osta ka neid ümbritsev maa. 

Aktsiaseltsi Kadaka Turg omanikud olid Aivar Leinemann, Hugo Leinemann, Andrus Leinemann Aleksander Drell ja lisaks neile neljale oli aktsionär Mati Kebina. Turg alustas tegevust 17. detsembril 1992. Turul tegutses ligi 550 kauplejat, 1200 müügikohal. Turu omanduses oli on 4,2 hektarit maad, millest müügipinda on 10 000 ruutmeetrit. Tallinna Politseiprefektuuri endine politseijuht Peet Kall töötas 1996. aastast algul valveteenistuse ülemana, hiljem sai temast Kadaka turu direktor.

Osal aiandussovhoosi territooriumi Mustamäe tee ja Kadaka tee vahel, Rabaküla ja Aiandi tänava piirkonnas jätkas tegevust Kadaka Aiandi AS. 

1997. aasta investeeriti 45 miljonit krooni uude kaubanduskeskusse ja 15 miljonit selle inventari. Kadaka turu territoorium jaotati kaheks: Kadaka turu kõrvale moodustati Kadaka kaubanduskeskus. Kadaka turul avatud uue kaubanduskeskuse toiduosakonnas oli 160 ja tööstuskaubamüüjatel tuhatkond müügikohta..

Kadaka turg on tuntud kui üks soome turistide meelisostukohti ning turu ja Tallinna reisisadama vahet sõitis iga päev turismibusse. Aastaid oli see ka üks peamisi piraatkaupade müügikohti.

2002. aastal avati Mustamäe Kaubanduskeskuses Prisma kaubanduskeskus. Uue keskuse pindalaks kavandati neli hektarit. Müügiletid ja -telgid kaubanduskeskuse ümbrusest likvideeriti ning nende asemele ehitatakse parkimisplats 350–400 autole ja lisaks sama suurusega parkimiskoht rajatati ka kaupluse alla.

Vaata ka
--------

* Tallinna turgude loend
* Mustikas (kaubanduskeskus)

Viited
------

1. ↑  Aivar Leinemann: "Me ei ole vaenlane number üks", epl.delfi.ee, 14.12.2000
2. ↑  Kadaka turg kaob oktoobri algusest, epl.delfi.ee 23.04.2002
3. ↑  Peeter Raidla, Kadaka turu omanikud teenivad kümneid miljoneid Õhtuleht, 22. detsember 2000
4. ↑  Kadaka turust areneb kaubanduskeskus Postimees, 4. veebruar 1998
5. ↑  Härifrån ser du ända till Finland, www.aftonbladet.se, 26.08.2002
6. ↑  Urmas Seaver, Kadaka turg kasvab poole suuremaks Postimees, 18. märts 2001
7. ↑  Prisma avab kaubanduskeskuse Kadaka turul Äripäev, 3. aprill 2002

Välislingid
-----------

* Kadaka turg pakkus tasuta tsirkust, www.aripaev.ee, 1. veebruar 2014

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kadaka turg**
 |
**Prantsuse riiklik kosmoseuuringute keskus** (*Centre national d'études spatiales*; **CNES**) on Prantsusmaa riiklik kosmoseagentuur. CNESi peakorter asub Pariisis ning see allub Prantsuse relvajõudude- ja teadusministeeriumitele.

CNES asutati 19. detsembril 1961 president Charles de Gaulle'i initsiatiivil ning selle eesmärgiks sai Prantsuse kosmoseuuringute koordineerimine ja läbiviimine. 

CNES on Euroopa Kosmoseagentuuri (ESA) liige ja sel oli 2020. aastal suurim osalus ESA eelarves, panustades 1,3 miljardit eurot. CNES panustab ESA kaudu peamiselt teadusmissioonidesse, mis tegelevad astronoomiaga, Päikesesüsteemi ja Maa uurimisega. Keskus haldab ESAga ühiselt Guajaana kosmosekeskust. CNES teostab ka sõjalise eesmärgiga missioone ning rahastab telekommunikatsiooni- ja navigatsioonisatelliitide arendamist.

Viited
------

1. ↑  "About CNES". *CNES*. Vaadatud 20. detsember 2020.
2. ↑  "Budget 2020". *ESA*. Vaadatud 20. detsember 2020.
3. ↑  "Europe's Spaceport". *ESA*. Vaadatud 20. detsember 2020.
**Johannes Võsu** (6. august 1887 – 3. mai 1948) oli esimene Jõgeva linnavanem.

Ta oli Jõgeva alevivanem 19. aprillist 1934 kuni 30. aprillini 1938 ja esimene linnavanem 1. maist 1938 kuni 25. juulini 1940. 11. detsembril 1939 valis uus Jõgeva linnavolikogu oma esimesel koosolekul ta tagasi 7 häälega poolt, 4 vastu ja 1 erapooletuga (vastaskandidaadiks seatud August Meos keeldus kandideerimast), palgaks määrati 50 krooni. Ta oli linnavanem ka 25. juulist 1941 kuni 7. jaanuarini 1942.

Ta asutas 1919. aastal Jõgeval värvimistöökoja, mida juhtis 1940. aastani.

Johannes Võsu nimetati 3. juulil 1937 (Eesti Tuletõrje Korpuse pealiku käskkiri nr. 10) Jõgeva alevi tuletõrje kompanii pealikuks. Ta oli ka 1940. aastal asutatud Jõgeva vabatahtliku kodanliku õhukaitse ühingu esimees.

Tunnustus
---------

Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk, 1940

Viited
------

1. ↑  Jõgeva vanad linnaisad tagasi. Rahvaleht, 12. detsember 1939, nr. 292, lk. 6.

Välislingid
-----------

* Ostu-müügileping
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib abielulahutusest; Fay Weldoni teose kohta vaata artiklit Lahutus (Weldon)* |

---

**Abielulahutus** (ka **lahutus**) on abielu lõpetamine seadusega kehtestatud korras abielupoolte eluajal. Abielulahutusega lõppevad abikaasade vastastikused abielulised kohustused.

Abielulahutust reguleerivad seadused on maailma riikides erinevad, kuid neist enamik nõuab lahutusprotsessis kohtu või muu määratud institutsiooni sekkumist.

Abielu lahutamisega võivad kaasneda vara jagamise, laste hooldusõiguse, elatise küsimuste lahendamine.

Abielulahutus võimaldab endistel abikaasadel abielluda kellegi teisega.

Abielu lahutamisest erineb abielu kehtetuks tunnistamine.

Eesti
-----

Abielu saab lahutada perekonnaseisuasutuses abikaasade vastastikusel kokkuleppel. Abielu lahutatakse kohtus, kui abikaasad vaidlevad abielu lahutamise või lahutusega seotud asjaolude üle (lapsi, ühisvara jagamist, elatise väljamõistmist vms puudutavad vaidlused).

Soome
-----

Abielulahutuse võivad algatada mõlemad abikaasad koos või üks abikaasa üksi. Kui lahutust taotleb ainult üks abikaasa, saadab kohus taotluse teisele abikaasale teadmiseks. Abielu lahutatakse ka juhul, kui teine abikaasa on selle vastu. Võimalik on valida ka vabatahtlik pereasjade korraldamine ilma kohtuprotsessita.

Vaata ka
--------

* abielu juriidiline lõppemine
* abielu lahutamine Vana-Roomas
* elatis
* kooselu

Viited
------

1. ↑  "Infopankki". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. august 2011. Vaadatud 23. augustil 2012.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **abielulahutus** |
Põhjameri satelliidifotol
Põhjamere kalad
Põhjameri vanal saksakeelsel kaardil
**Põhjameri** on meri Euroopa rannikul. See kuulub Atlandi ookeani ääremerede hulka. 

Merd piirab lõunast Euroopa maismaa. Läänes külgneb Põhjameri Suurbritannia saarega, edelas on see seotud La Manche'i väinaga. Idas piirneb see Jüütimaa ja Skandinaavia poolsaarega, mida lahutavad Skagerraki ja Kattegati väin. Läänemerest eraldavad Põhjamerd Suur- ja Väike-Belt. Põhjamere piir ei ole loodes ja põhjas täpselt fikseeritud: meri võib ulatuda Orkney ja isegi Shetlandi saarteni, põhjas külgneb see Norra merega, mis on Põhja-Jäämere osa.

Skandinaavia ranniku lähedal on Põhjameri sügavam, isegi üle 700 meetri, mujal on sügavus alla 200 meetri, sest meri asub mandrilaval. Looded on Skandinaavia rannikul ja Skagerraki suus nõrgad, mujal tugevad. Põhjamerre tuleb palju magedamat vett Skagerrakist, samuti Reinist, Elbest ja teistest suurtest jõgedest.

Nimi
----

Põhjamere nimi tema kallastel elavate rahvaste keeles:

* alamsaksa keeles **Nordsee**
* friisi keeles **Noardsee**
* iiri keeles **an Mhuir Thuaidh**
* hollandi keeles **Noordzee**
* inglise keeles **North Sea**
* norra keeles **Nordsjøen**
* prantsuse keeles **Mer du Nord**
* rootsi keeles **Nordsjön**
* saksa keeles **Nordsee**
* gaeli keeles **Cuan a Tuath**
* taani keeles **Vesterhavet**

Antiikajal nimetati Põhjamerd Mare Germanicumiks ja Oceanum Germanicumiks. See nimi (Saksa või Germaani meri) kinnistus merele kuni 18. sajandini, mil asendus pikkamööda Põhjamerega. Nimi Põhjameri pärineb friisidelt, kes elasid otse mere lõunakaldal. Ent taanlased, kes elavad mere idakaldal, kutsuvad seda Läänemereks.

Majandus
--------

Viikingiajast peale on Põhjameri olnud väga tiheda laevaliiklusega.

Põhjamere põhjas on suuri nafta- ja maagaasimaardlaid. Kuna Põhjameri ei ole eriti sügav, on neid võimalik merepõhjast ammutada.

Vaata ka
--------

* Thamesi suudmeala
* Troll A
Tatu Pekkarinen
**Taavetti "Tatu" Pekkarinen** (6. detsember 1892 Kuopio linn – 4. juuli 1951 Helsingi) oli soome laulja ja laulukirjutaja. Ta kirjutas üle 200 laulu ja teda peetakse kõigi aegade üheks Soome kõige olulisemaks laulukirjutajaks.

Aastatel 1928–1929 andis Pekkarinen välja 54 heliplaati, enamik neist tehti USA-s koos Antti Kosola orkestriga. Koos Matti Jurvaga kirjutas Pekkarinen üle 200 laulu ning ise kirjutas näidendeid ja romaane. 

Tema tuntumate laulude hulka kuulusid "Muistoja Suomesta", "Savonmuan Hilima", "Kaunis Veera", "Posetiiviveisu Suomesta", "Jutikaisen Jussi" ja "Maailman Matti". Samuti on ta kirjutanud Talvesõja-aegse propagandalaulu "Niet Molotoff".

Aastatel 1918–1930 avaldati tema laule raamatusarjas[*viide?*] ja osa tema lauludest ka raamatus "Iloinen testamentti".

Viited
------

1. 1 2  "Pomus.net". Vaadatud 3. augustil 2019.
2. ↑  "Äänitearkisto.fi". Vaadatud 3. augustil 2019.[*alaline kõdulink*]

Välislingid
-----------

* Tatu Pekkarinen YouTube'is
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib füüsika harust; tehnika haru kohta vaata artiklit Mehaanika (tehnika).* |

---

**Mehaanika** (ka *mehhaanika*; vanakreeka keele väljendist μηχανική τέχνη, *mekhanikē tekhnē* 'masinate ehitamise kunst') on füüsika haru, mis uurib tahkete kehade, vedelike ja gaaside liikumist, selle liikumise põhjusi ja tagajärgi. Mehaanikaks nimetatakse ka seadmete ja aparaatide konstruktsioonilist osa üldse või ainult seda osa, mis teostab nende toimimiseks vajalikku mehaanilist liikumist.

Mehaanika ajalugu
-----------------

Mehaanika ajalugu ulatub välja Antiik-Kreekasse, kus peamisteks alusepanijateks peetakse Aristoteleset ja Archimedest. Klassikalisele mehaanika alusepanijateks peetakse varauusajal tegutsenud Galileod, Keplerit ja Newtonit. Kuni 19. sajandini arvati, et kõik füüsikalised nähtused on seletatavad mehaanika seaduste abil. Füüsika on sellest ajast kasvanud laiemaks, kui mehaanika. Lisaks on tänapäeval teada, et leidub kehasid ja jõude mida klassikaline mehaanika kirjeldada ei suuda. Näiteks on Newtoni mehaanika vaid tegelikkuse lähendus, mis näiteks relativistlike süsteemide puhul ei ole rakendatav (nende puhul on tarvis rakendada relatiivsusteooriat). Ometi jääb mehaanika koos oma mõistetega, nagu seda on mass ja jõud, füüsika üheks aluseks.

Klassikalise, relativistliku ja kvantmehaanika seaduste rakendatavuse või mõistliku rakendatavuse piirid

Mehaanika valdkonnad
--------------------

* Klassikaline mehaanika (kirjeldab makroskoopiliste kehade liikumist, selle liikumise põhjusi ja tagajärgi)
* Statistiline mehaanika (kirjeldab paljudest osakestest koosnevate süsteemide käitumist, näiteks termodünaamikas)
* Relativistlik mehaanika (mehaanika, kus liikumiskiirus on valguse kiiruse lähedane ja arvesse peab võtma erirelatiivsus- ja üldrelatiivsusteooriat)
* Kvantmehaanika (kirjeldamiseks mikroskoopiliste objektide liikumist)

Viited
------

1. ↑  Andrus Salupere (2006). "Staatika" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 2018-11-26. Vaadatud 2018. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|Kasutatud=` (juhend)
23040-klassi tuukrilaev RVK-933, taustal korvett
**Projekt 23040** on Venemaal valmistatud ja ranniku lähedal ning reidil kasutamiseks mõeldud mereväe tuukrilaeva (originaalnimetuses kaater) klass.

Sõjalaevaklassiga paralleelselt on valmistatud sarnane tsiviilalus projektitähisega **A160-JaR** *(А160-ЯР)* ja oluliselt muudetud välimusega hüdrograafiaversioon **23040G**.

Kirjeldus
---------

Kaater on mõeldud tuukritöödeks, päästetöödeks ning veepõhja- ja veealuste objektide uuringuteks rannikulähedasel merel, reididel ja sadamates sügavuseni kuni 60 m ilmaoludes kuni 3 palli.

Laeva pikkus on 28,09 m, süvis 1,5 m, veeväljasurve u 100 t, kiirus 13-14 sõlme ja meeskond 8 meest (sh 5 tuukrit). Sõidukaugus on u 200 miili. Laeval on allveeroboti võime ja ahtris liigendkraana.

Keres on kuus veekindlat sektsiooni: 

* vöörpiik,
* ühisruumid (kambüüs, mess),
* magamisruumid (neli kahekohalist kajutit, sanitaarsõlmed),
* tuukrivarude ruum,
* masinaruum,
* ahterpiik.

Tekiehitises asuvad peamiselt tuukrite töö- ja varustuse ruum koos barokambriga ning roolimaja.

Ajalugu
-------

23040-klassi tuukrilaevad mereväe aastapäeval Baltiiskis 2018, taustal luurelaev
Projekti hakati arendama 2008. aastal. Aastail 2013–2016 valmistati 18 seda klassi laeva, millest 9 on kasutusel Balti laevastikus ja 6 Musta mere laevastikus. Lisaks on valmistatud 2018. aastal neli sama kere baasil, kuid täiesti teistsuguse tekiehitisega väikest hüdrograafialaeva 23040G.

Paralleelselt 23040-ga on valmistatud üle 10 tsiviil-tuukrilaeva versiooni A160 peamiselt Vene Merepäästeteenistusele *(Морская спасательная служба)*.

2015. aasta juulis asus üks selle klassi laev RVK-2163 koos puksiiriga Merkuri Politsei- ja piirivalveameti loal Saaremaa rannikule tormivarju. Kuna Vene sõjalaev paistis olevat ankrus iseseisvalt (saatealuseta), tekitas see tähelepanelikes kohalikes küsimusi.

Vaata ka
--------

* Flamingo-klassi abilaev – eelkäija

Välislingid
-----------

* Russianships.info
* Bastion-karpenko.ru
* Korabli.eu
* Crimea-news.com: *Феодосийский завод «Море» построил оснащённый шведским двигателем водолазный катер*
* Rus-shipping.ru: *Завод «Нижегородский теплоход» спустил на воду рейдовый водолазный катер*
* Saarte Hääl: Tormivarjus Vene laev ajas saarlased ärevaks
Ančiņi Kuradikivi
**Laubere vald** (läti keeles *Lauberes pagasts*) on vald Lätis Ogre piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Suntaži, Madliena, Ķeipene, Lēdmane ja Rembate vallaga.

Valla pindala on 80 km². 2011. aasta seisuga elas seal 667 inimest. Aastal 2022 oli elanikke 568. Valla keskuseks on Laubere küla. Vallamaja asub aadressil Ozolu iela 3, vallavanem on Andris Misters.

Ajalugu
-------

Vald moodustati aastal 1917, mil liideti Laubermuiža ja Ozolmuiža mõisavald. Tekkinud vald kandis nime *Laubere-Ozoli vald*. Aastal 1925 nimetati see ümber Laubere vallaks. Aastal 1935 oli Laubere valla pindala 81,9 km² ja seal oli 1107 elanikku.

Aastal 1945 moodustati vallas Laubere ja Ozoli külanõukogu, ent aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Laubere külanõukoguga likvideeritav Ozoli külanõukogu. Aastal 1990 organiseeriti külanõukogu ümber vallaks. 2009. aastal liideti vald Ogre piirkonnaga.

Kaitstavad objetid
------------------

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all hiiepaik Ančiņi Kuradikivi juures. Kohaliku kaitse all on hiiepaik Lohukivi juures ja nuhtlemispaigad Āži mäel ning Bende luhal.

Looduskaitse all on Ruķi tamm, Pavēņi tamm, Plintese tamm, Zarumi tammed ja Zarumi metsa tamm, lisaks kasvab vallas kuusteist nimetut põlispuud.

Asustus
-------

2011. aasta seisuga elas vallas 598 lätlast, 31 venelast, 21 valgevenelast, 8 ukrainlast, 7 poolakat ja 1 leedulane.

Valla külad:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Cēsītes | mazciems |  |
| Krodzinieki | mazciems | 50 (2008) |
| **Laubere** | vidējciems | 348 (2022) |

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited
------

1. ↑  Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā) 2021 - 2022, vaadatud 3.10.2023.
2. ↑  Ogres novads, vaadatud 25.05 2021
3. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
4. ↑  Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9
5. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
6. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
7. ↑  Ethnic composition of Latvia 2011
8. ↑  Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.

Välislingid
-----------

 Laubere vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

Ogre piirkonna haldusüksused

* Birzgale vald
* Ikšķile linn
* Jumprava vald
* Ķegumsi linn
* Ķeipene vald
* Krape vald
* Laubere vald
* Lēdmane vald
* Lielvārde linn
* Lielvārde vald
* Madliena vald
* Mazozoli vald
* Meņģele vald
* Ogre linn
* Ogresgalsi vald
* Rembate vald
* Suntaži vald
* Taurupe vald
* Tīnūži vald
* Tome vald
Rauddiviisi lipp
**Rauddiviis** (saksa keeles *Eiserne Division*) (algul ka **Raudbrigaad**, *Eiserne Brigade*) oli novembris 1918 peamiselt Saksamaa Keisririigi 8. armee vabatahtlikest kokku pandud vabakorpuse väekoondis (diviis), mida juhtis major Josef Bischoff. Rauddiviis koos Landeswehriga allus omakorda kindral Rüdiger von der Goltzile.

Algul võeti Rauddiviisi liikmeks vaid I maailmasõjas Raudristi välja teeninud mehi.

Rauddiviis võitles muu hulgas Eesti Vabadussõjas Eesti rahvusvägede vastu ja sai lüüa.

Koosseis
--------

Major Josef Bischoff
Rauddiviis 1919. aasta juuni keskel:

Komandör: major Bischoff

Staabiülem: kapten Biese

1. jalaväerügement (major von Lossow)
1. pataljon
2. pataljon
3. pataljon
1. miinipildujakompanii

2. jalaväerügement (major von Kleist)
1. pataljon
2. pataljon
3. pataljon
2. miinipildujakompanii

3. jalaväerügement (kapten Poensgen)
1. pataljon
2. pataljon
3. pataljon
Jäägripataljon
3. miinipildujakompanii
MG-Scharfschützen-Abteilung Petersdorff (4 raskekuulipildujakompaniid + 2 jalaväekompaniid + eskadron)

Ratsarügement (major Kanitz)
1. eskadron
2. eskadron
3. eskadron
4. eskadron

Suurtükiväerügement (major Arnim)
1. suurtükiväegrupp
1. kergepatarei (4 kahurit)
2. haubitsapatarei (2 haubitsat)
3. haubitsapatarei (2 haubitsat)

2. suurtükiväegrupp
4. haubitsapatarei (2 haubitsat)
5. haubitsapatarei (2 haubitsat)
6. haubitsapatarei (2 haubitsat)

3. suurtükiväegrupp
7. kahuripatarei (4 kahurit)
8. kahuripatarei (4 kahurit)
9. kahuripatarei (4 kahurit)

2 soomusautot

Lennudivisjon 427

2 soomusrongi

jm tagalateenistuse üksused.

Rauddiviisi jalaväepataljonides (sh jäägripataljonis) oli kolm jalaväekompaniid + üks raskekuulipildujakompanii.

Koosseisus ligikaudu 4000 meest.

Viited
------

1. ↑  Võrumaa Teataja, nr. 70, 20 juuni 2009
2. ↑
3. ↑
Acanthis flammea
**Urvalind** (*Carduelis flammea*) on linnuliik vintlaste sugukonnast ohakalinnu perekonnast.

Rahvapäraseid nimetusi: urvalind, kasesiisike, lepavarblane, linalind.

Levila
------

Urvalind elab Euraasia ja Põhja-Ameerika põhjaosas. Eestis on urvalind tavaline läbirändaja ja talikülaline, kelle talvist arvukust hinnatakse 10 000 – 500 000 isendile.

Ta on väga seltsiv ja tegutseb peaaegu alati salkadena. Sügisel nähakse Eestis esimesi urvalinde augustis-septembris. Suuremad parved saabuvad oktoobris ja novembris, nendest väiksem või suurem osa jääb ka talveks kohale. Kevadel nähakse meil esimesi läbirändajaid tavaliselt märtsis, läbiränne saavutab haripunkti aprillis ja vaibub mais. Urvalinde satub meile harva ka suviste invasioonide ajal.

Välimus
-------

Üldpikkus 12–14 cm. Koheva sulestikuga väike lind. Sulestiku värvus on muutlik. Ülapool hallikaspruun ja alapool valkjas.Tiival on kaks kitsast heledat vööti. Laubal on punane laik ja lõua all väike must tähn. Esimesel talvel võib punane laubalaik puududa. Lühike ja terav nokk on õlgkollane ja tumeda seljakuga.

Hundsulestikus isaslinnul on laup ja puguala karmiinpunased, mistõttu ta sarnaneb isase kanepilinnuga. Põhjapoolseid alamliike on raske eristada hele-urvalinnust.

Lennuhäälitsus on korratav *dje-dje-dje...* või *tšä-tšä-tšä...*, tihti ka tugevakõlaline *trrrrr*. Kutsehüüd on tõusva lõpuga *düüi* või *duüii*. Laul on vuristav ja sidistav sädin. Laulab nii lennul kui istudes.

Elupaik ja pesitsemine
----------------------

Urvalinnu munad
Elab põõsastikes, tundra- ja mägikaasikutes, metsaservades ja hõredates metsades. Ehitab paksuseinalise pesa madalale puule, põõsale või kõrgele kuusele. Kurnas on 4–6 muna, mida emaslind haub umbes poolteist nädalat.
Urvalinnu esmakordne pesitsemine Eestis tõestati 2008. aastal, mil Saaremaal Loode kadastikus vaadeldi kogu pesitsusperioodi jooksul territoriaalset paari ning nähti ka poegi toitvaid vanalinde.

Toitumine
---------

Sööb seemneid ja putukaid. Nokib meelsasti kase- ja lepaurbasid.

Vaata ka
--------

* Urvalind (alamliik)

Viited
------

1. ↑
2. ↑  *Hirundo* 2:2009

Välislingid
-----------

* Urvalind andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
Osten-Sackeni suguvõsa aadli- ja vabahärravapp
**Georg (Jürgen) von der Osten-Sacken**, õigemini **Georg von der Osten gen. Sacken** (1617 Saaremaa – 27. august 1690) oli Rootsi sõjaväelane ja riigitegelane, mõisaomanik.

Elulugu
-------

Ta pärines nimekast Osten-Sackeni aadlisuguvõsast. Sündis Kaunispe mõisniku major Alexander von der Osten-Sackeni (1590–1654) ja tema abikaasa Margaretha von Rosenhageni (suri 1653) vanema pojana. Astus Rootsi sõjaväeteenistusse, kus teenis välja rittmeistri auastme. 1661. aastal oli ta meeskohtunik, seejärel valiti Saaremaa rüütelkonna maanõunikuks. 1675. aastal sai temast naturalisatsiooni korras Rootsi aadlik; Rootsi rüütelkonda indrodutseeriti samal aastal vabahärrana nr 104 all. Aastatel 1678−1690 oli ta Saaremaa kuberner. Ta oli ühtlasi Saaremaa ülemmaakohtu president ja Saaremaa konsistooriumi direktor.

Mõisavaldused
-------------

Talle kuulusid Saaremaal Kaunispe (*Kaunispäh*), Kõljala (*Cölljall*) ja Siiksaare (*Siksaar*) ning Eestimaal Eivere (*Eiefer*). Abielu kaudu omandas Rootsis Södermanlandi läänis Grytaby.

Perekond
--------

Georg von der Osten-Sacken oli kaks korda abielus. 
Abielu Tõlluste mõisniku tütre Sophia Buddega jäi lastetuks. 
1661. aasta paiku abiellus ta Rootsi aadlineiu Anna Maria Rosencrantz af Granhammariga (suri 1695), kellega tal sündis kolm last: 

* Alexander (ristiti 1662)
* Tütar (ristiti 1664)
* Johann Gustav (1667–1717), ooberstleitnant, mõisaomanik

Varia
-----

Tema vapikilp asus Jämaja kirikus.

Vaata ka
--------

* Osten-Sacken

Viited
------

1. ↑  Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Oesel. Tartu: Osaühing „Ilutrükk", 1935, lk 253 .
2. ↑  Von der Osten genannt Sacken nr 104, www.adelsvapen.com
3. ↑  Hupel, August Wilhelm. Materialen zu einer öselschen Adelsgeschichte. − Nordische Miscellaneen. 20stes und 21stes Stück. Riga: verlegts Johann Friedrich Hartknoch, 1790, lk 145 .
4. ↑  Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil: Oesel. Tartu: Osaühing „Ilutrükk", 1935, lk 254 .
5. ↑  Körber, Martin. Oesel einst und jetzt. Zweiter Band: Die Kirchspiele Mustel, Kielkond, Anseküll, Jamma, Wolde und Pyha. Arensburg: Druck und Verlag des "Arensburger Wochenblattes", 1899, lk 194 .

Kirjandus
---------

* Elgenstierna, Gustaf. *Den introducerade Svenska adelns ättartavlor med tilläg och rättelser*. V kd. Stockholm: P. A. Norstedt & Söners Förlag, 1930. Lk 563 .
* Hupel, August Wilhelm. *Materialen zu einer öselschen Adelsgeschichte*. − Nordische Miscellaneen. 20stes und 21stes Stück. Riga: verlegts Johann Friedrich Hartknoch, 1790, lk 145 .

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Vabahärra Carl Siöblad** | **Saaremaa kuberner**1678–1690 | Järgnev**Vabahärra Peter Örneklou** |
**Madis Lepajõe** (1. mail 1955 Puškin, Leningradi oblast – 21. mai 2020) oli eesti jalgrattur, jalgrattaspordi kohtunik, sporditegelane ja Eesti Keskerakonda kuuluv poliitik. 

15. novembrist 2017 kuni 13. veebruarini 2020 oli ta Tartu abilinnapea, kes vastutas hariduse, kultuuri, spordi ja noorsootöö eest. 

Lepajõe lõpetas 1973. aastal Miina Härma nimelise Tartu 2. Keskkooli ja 1978 Eesti Põllumajanduse Akadeemia põllumajanduse mehhaniseerimise erialal. 1989 asus ta õppima Tartu Riiklikus Ülikoolis välismajandussuhteid, kuid stuudium jäi lõpetamata. 

Ta töötas 1990–1992 Tartu linnavalitsuses spordiosakonna juhatajana, 1992–1995 välissuhete osakonna juhatajana ning 1995–1998 välissuhete ja ettevõtluse arengu osakonna juhatajana, 1998–2017 aga Haridus- ja Teadusministeeriumis noorte ja välissuhete asekantslerina. 

Ta oli mitme spordiorganisatsiooni juhtorgani liige (näiteks alates 1994 Eesti Jalgratturite Liidu juhatuse liige (sh asepresident 2006–2012)) ning Tartu 2019. aasta laulupeo peakomisjoni liige. 

1991–2017 oli ta Klubi Tartu Maraton juhatuse liige (ka asutajaliige).

Tunnustus
---------

* 2004 – Eesti Vabariigi spordipreemia (tulemusliku tegevuse eest Tartu nelikürituse korraldamisel ning pikamaasuusatamise ja jalgrattaspordi arendamise eest rahvusvahelisel tasandil)
* 2007 – Eesti Jalgratturite Liidu auliige
* 2017 – Euroopa Jalgrattaliidu kuldne autasu
* 2017 – Eesti Olümpiakomitee teenetemärk

Isiklikku
---------

Madis Lepajõe vanemad olid põllumajandusteadlased Jaan Lepajõe ja Leida Lepajõe.

Lepajõel oli üks õde ja on üks vend: tõlkija Marju Lepajõe ja Tiit Lepajõe.

Madis Lepajõe abikaasa oli Kersti Lepajõe. Tema poeg Jaan Lepajõe on aastast 2023 jalgrattaspordi rahvusvahelise kategooriaga maanteevõistluste kohtunik.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Madis Lepajõe CV Tartu linna kodulehel
2. ↑  Marju Lepajõe (28. oktoober 1962 – 4. juuli 2019) USUS. Tartu Ülikooli usuteaduskonna ametlik blogi, 5. juuli 2019
3. ↑  Marju Lepajõe ja Toomas Haugi vestlus inimese vertikaalist ERR, 26. oktoober 2017/Looming, 10/2017
4. ↑

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Madis Lepajõe CV Tartu linna kodulehel
Lõuna-urvalinnu munad
**Lõuna-urvalind** (*Acanthis cabaret*) on erinevatel andmetel urvalinnu alamliik või liik vintlaste sugukonnast urvalinnu perekonnast. Ta on urvalindude rühmast kõige väiksem, pruunim ja triibulisem.

Lõuna-urvalindu on kohatud ka Eestis.

Levila
------

Lõuna-urvalinnu areaal oli varem seotud peaaegu ainult Briti saarte ja Alpidega, kuid viimastel aastakümnetel on ta levilat märkimisväärselt laiendanud. Briti saartel on ta laialt levinud haudelind, kuigi mõnedes Inglismaa piirkondades puudub. Ta pesitseb piki Põhjamere rannikut Kirde-Prantsusmaast kuni Saksamaa, Taani, Lõuna-Norra ja Edela-Rootsini. Alpide populatsioon on suurenenud ja levila on laienenud naaberaladele. Lõuna-urvalinnu idapoolseimad pesitsuspiirkonnad asuvad Lõuna-Poolas, Slovakkias ja Põhja-Rumeenias. Osa lõuna-urvalinde rändab talveks lõuna poole, teine osa talvitub oma pesitsuspiirkonnas.

Lõuna-urvalindu on introdutseeritud Uus-Meremaale (esmakordselt 1862. aastal), kus ta nüüd on tavaline.

Välimus
-------

Lõuna-urvalind on urvalinnust veidi väiksem ja märksa pruunikasruugema selja ning külgrinnaga, mis vastandub teravalt valge rinna ja kõhualusega. Häälitsused, käitumine ja pesitsemine sarnane urvalinnuga.

Elupaik
-------

Asustab puistuid, põõsastikke, kultuurmaastikku ja luiteid. Alpides elab sageli lehise valdavusega okasmetsades.
Tema edasilevimist soodustab muuhulgas okaspuuistanduste rohkenemine.

Viited
------

1. ↑  Jonsson, L. *Euroopa linnud*. Eesti entsüklopeediakirjastus, Tallinn 2000, lk 514