recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tõnnivakk** oli ohvrinõu, kuhu viljakushaldjas Tõnnile ande viidi.

Valmistamine
------------

Tõnnivakaks oli peergudest, puukoorest, vitstest või tohust tehtud nõu (vahel lihtsalt puust karbike või kast), mida hoiti ahjukõrval nurgas, toalakas, aidas, mõnel pool koguni väljas, kuid enamasti võõra silma eest varjul.

Eesti rahvausund
----------------

Vakale omistati teatud maagilist jõudu, mis võis aidata kaasa majapidamise edendamisele ja pereõnnele. Tõnnivakas võidi hoida riide- või lõngakera, mis sümboliseeris koduhaldjat. Sinna pandi tõnisepäeval, tööde alustamisel ja lõpetamisel, perekondlike sündmuste tähistamisel ja muul sellisel puhul ohvriande, põhiliselt toitu (eriti uudset ja värsket), aga ka muud, näiteks pisikesi meesterõivaid. Arvati, et mida parem kingitus panna, seda suurem on Tõnni õnnistus. Tavaliselt ohverdati vakale neljapäeviti. Tõnniohvritest loobujaid, veel enam Tõnni hävitajaid tabas pärimuse järgi raske õnnetus või haigus nagu ohvripaikade rüüstajaidki.

Tõnnivakku on tehtud ja kasutatud Mulgimaal, Pärnumaal, Läänemaal ja Harjumaal. Eriti Vändra ja Tori ümbruses püsis Tõnni kultus kuni 19. sajandi keskpaigani.

Väljavõte arhiivist
-------------------

Eesti Rahvaluule Arhiivis, Matthias Johann Eiseni kogus säilitatav 1893. aastal Viljandi kihelkonnast üleskirjutatud teade kirjeldab tõnnivakka ning sellega seotud kombeid nii:

*"Tõnnivakk. Kasetohust tehtud veikene vakk, sinna sise pannakse karvu nagu hobuste, lehmade, lammaste, sigade, kanade, ka igat seltsi vilja ning üks veikene tita, mis puust on tehtud ja riided selga seutud – see on siis jumal, kes seda õnnistust jagab. Seda vakka ei pia aga keigi täädma muud kui peremees, kes seda isi valmistab ning aidas oma kirstu põhjas hoiab. Tõnisepäeva hommikul enne koitu võtab peremees salaja selle vaka ja laternaga tule, kelle sees tükk rasvaküinalt põleb ning lähab elajatelauta, võtab vakast tüki lehmakarvu, süitab seda küinlatule pääl põlema ning suitsetab sellega lehma ümberringi läbi. Pärast võtab see selle tite, paneb seda lehma selja pääle istuma ja viimaks keerab veel lehma kõhu alt läbi mõned ringid ümber ja paneb seda vaka tagasi. Pääle selle lõikab veel tüki karvu tulevaks aastaks vaka sisse valmis. Nõndaviisi tehakse iga looma juures, olgu mis tahtsugune. Ka vili suitsutasse ja sorgitasse titaga läbi. On tema majandus keik sedaviisi läbi käidud, siis viib vaka jälle kirstupõhja tagasi. Tulevaks aastaks, nagu üteldud, salaja, et keigi ei tää ega näe."* (E 8010, Viljandi 1893.)

Vaata ka
--------

* Ohvriallikas
* Ohvriand
* Ohvrikivi
* Tääksi Tõnni vakk

Viited
------

1. ↑  Eesti keele seletav sõnaraamat  vaadatud 16.05.2020
2. 1 2  Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 223
3. 1 2  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 320
4. ↑  Andres Rattasepp. Materjali vormikeel, kasetoht tarbematerjalina. Materjaliõpetuse aruanne. Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia, rahvusliku käsitöö osakond. Juhendajad: Janne Jokelainen, Priit-Kalev Parts. Viljandi 2012, lk 16.

Välislingid
-----------

* Tõnisepäev, Eesti rahvakalender
Põhiseaduse 19. parandus Ameerika rahvusarhiivis
**Ameerika Ühendriikide põhiseaduse üheksateistkümnes parandus** on Ameerika Ühendriikide põhiseaduse muudatus naistele valimisõiguse andmise kohta.

Parandus võeti vastu Kongressis 4. juunil 1919 ning ratifitseeriti osariikide tasemel 18. augustil 1920.

Naised said esimest korda selle paranduse alusel valida 1920. aasta Ameerika Ühendriikide presidendivalimistel.

Tekst
-----

### Inglise keeles


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| „ | *The right of citizens of the United States to vote shall not be denied or abridged by the United States or by any State on account of sex.* 
*Congress shall have power to enforce this article by appropriate legislation.* | "|  |

### Eesti keeles


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| „ | *Ameerika Ühendriigid ega ükski osariik ei tohi keelustada ega piirata oma kodanike hääletusõigust soolise kuuluvuse tõttu.*
*Kongressil on õigus jõustada käesolev parandus asjakohaste õigusaktidega.* | "|  |
Frederic Leighton. "Elektra Agamemnoni haua juures". U 1869
**Elektra kompleks** on psühhoanalüüsi termin, mis Carl Gustav Jungi järgi tähendab tüdruku psühhoseksuaalset võistlust emaga isa armastuse pärast. 

Freudi järgi läbib inimene oma arengus erinevaid etappe. Umbes kolmanda ja viienda eluaasta vahel on falliline etapp, kui kujuneb välja inimese seksuaalne identiteet. Freudi järgi võib poisil välja kujuneda Oidipuse kompleks. 1913. aastal nimetas Jung tüdrukute Oidipuse kompleksi ümber Elektra kompleksiks.

Fallilises arenguetapis saavad lapsed teadlikuks oma kehast ning poiste ja tüdrukute erinevusest. Tüdruk avastab, et tal ja emal puudub peenis, aga isal ja teistel meestel on see olemas. Poisil tekib selles faasis hirm, et tüdrukutel ja naistel on peenis ära lõigatud – kastratsioonihirm. Tüdrukutel areneb aga peenisekadedus. Ta kardab kaotada oma ema armastust, kuna võistleb isa armastuse nimel emaga.

Seda teooriat on paljud psühhoanalüütikud hiljem erinevatest vaatepunktidest kritiseerinud.

Vaata ka
--------

* Alaväärsuskompleks
* Oidipuse kompleks – vastandkompleks ehk poja kiindumus oma emasse

Viited
------

1. ↑  Jung, Carl (1913). *The Theory of Psychoanalysis.*
2. ↑  Scott, Jill (2005). *Electra after Freud: Myth and Culture*. Cornell University Press. Lk 8. ISBN 978-0-801-44261-2.
**Mahtuvustajur** on tajur, kus muundatakse lineaarnihe või nurgamuutus kondensaatori mahtuvuse muutuseks. 

Plaatkondensaatori mahtuvus arvutatakse üldjuhul valemiga

{\displaystyle C=\varepsilon \,{\frac {S}{\delta }},}
kus {\displaystyle \varepsilon } on elektroodidevahelise keskkonna absoluutne dielektriline läbitavus, {\displaystyle S} ‒ plaadi pindala ja {\displaystyle \delta } ‒ plaatide vahekaugus.

Mahtuvustajuri tüüpiline skeem
Seega on kondensaatori mahtuvust võimalik muuta plaatidevahelise keskkonna dielektrilise läbitavuse või elektroodide suuruse ja nende vahekauguse muutmisega.

Mahtuvustajurites saavutatakse mahtuvusmuutus enamasti kondensaatori liikuva plaadi muutuva kaugusega paigalseisvast plaadist. Et ka väikeseid mahtuvusmuutusi täpsemalt kindlaks teha, ümbritsetakse liikuv plaat varjestuselektroodiga; see tagab peaaegu paralleelse elektrivälja, hoides ära äärenähtustest tingitud ebaühtluse.

Mahtuvusmuutust kasutatakse elektrisignaali saamiseks näiteks rõhuanduris, positsioonianduris, elektromehaanilistes mikrosüsteemides,
puuteekraanis jm.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib mõistest; Isabel Coixeti filmi kohta vaata artiklit Eleegia (film 2008)* |

---

**Eleegia** on lüürilise luule žanr. Algselt tähendas eleegia itku ehk nutulaulu, laiemalt kaebelaulu, milles kasutati kindlat värsimõõtu: eleegilist distihhoni. Sellest tulenes ülekantud tähendus: kurb lugu või jutt. Tänapäeval nimetatakse eleegiateks väga mitmesuguses vormis lüürilisi luuletusi.

Antiikkirjandus
---------------

Eleegia on üks antiiklüürika kolmest põhivormist.

Eleegia eripäraks on värsiehitus, heksameetri korrapärane vaheldumine pentameetriga, mille tulemusena kujuneb kahest värsist salm: eleegiline distihhon (eleegiline kaksikvärss).

Kreekas tunti ainult kaebe- ja leinaeleegiat, mida viljelesid näiteks Tyrtaios, Archilochos ja Solon. Rooma kirjanikest kirjutas kaebeeleegiaid üksnes Ovidius ("Kurvad laulud", "Kirjad Musta mere äärest").

### Armueleegiad

Aastail 40-0 eKr viljeldi Roomas uut, lühiajaliseks kujunenud luuležanri: armueleegiaid, mida Kreekas ei tuntud.

Armueleegiate autoritest on tuntud Cornelius Gallus, Propertius, Tibullus ja Ovidius. Tähelepanuväärne on ka anonüümne tekstikogu Corpus Tibullianium, kus leidub ka Sulpicia, 6 luuletusega ainus teadaolev Rooma naisautor.

Erinevalt epigrammist ei ole armueleegia kunagi obstsöönne, vaid pigem erootiline.

Armastust käsitletakse eleegilises luules püsiseisundina (*foedus aeternum*), mis sarnaneb orjusele (*servitium amoris*) ja mis eluviisina on eleegiku igapäevategevus (*militia amoris*, armuvõitlus). Reaalsuses erines eleegikute elu sellest kardinaalselt.

Rooma armueleegia sotsiaalsete tekkepõhjustena on toodud naiste juriidilist emantsipatsiooni 1. sajandis eKr, hetääri kui uue naisetüübi jõudmist Rooma, kus ülikutel kujunesid nendega abielulaadsed püsisuhted, ning suure hulga noormeeste tagasitõmbumist poliitilisest elust protestina keisririigi tõttu. Armueleegia kui žanri kadu langes kokku Augustuse abieluseaduste kehtestamisega.

Tänapäeval
----------

Eleegia on tänapäeval lüürikažanr, mis tähendab nukrat ja leinameeleolulist luuletust.

Maailmakirjandusest üks kuulsamaid Rainer Maria Rilke "Duino eleegia".

Eesti kirjanduses on parimad eleegiad Anna Haava "Ööbiku surm", Karl Eduard Söödi "Metsateel" ja Gustav Suitsu "Ühele lapsele".

Teistes kunstiliikides
----------------------

Eleegia sõna laiemas tähenduses on kasutusel ka muusikateoste (eesti näited: Eduard Tubin – "Eleegia", Vennaskond – "Eleegia") ja kujutava kunsti teoste (Oskar Kallis – "Eleegia" (1915, pastell, Tartu Kunstimuuseum)) kohta.

Vaata ka
--------

* Itk
* Jeremiaad
Salase asendikaart
**Salas** on asum Lätis, Riia linna Zemgale eeslinna ja Latgale eeslinna osa pindalaga 3,628 km². 

Asub Daugava jõe Zaķusala ja Lucavsala saartel, lisaks kuulub asumisse veel Kazas sēklise nime kandev laid. 298 elanikku (2010). 

Latgale eeslinna kuuluval Zaķusala saarel asub Riia teletorn. Teised saared Salase asumis kuuluvad Zemgale eeslinna hulka. Asumi asustus on Lucavsala saarel, mis tekkis XVII sajandil, mil tänu üleujutuste tõkkeks rajatud tammile mitmed varasemad väikesaared üheks saareks liideti. Üks liidetud saartest oli kunagi Dünamünde kloostri tsistertslastele kuulunud ja saanud sellest nime Jumpravsala (*Jungfrau* ehk neitsi andis aluse lätikeelsele *jumprava*-le). Saarel asus XVII sajandil Lucavsala mõis (*Lutzaushof*). Lucavsala saarel asub ka mälestusmärk Põhjasõjas Spilve lahingus hukkunud vene sõduritele. Piirkond liideti Riiaga aastal 1904. Enne Pļaviņase HEJ ehitamist kannatas piirkond üleujutuste all.

* Zaķusala saarZaķusala saar
* Lucavsala saarLucavsala saar
* Daugava haru Salase asumi saarte vahelDaugava haru Salase asumi saarte vahel

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Salas** |

* Asumi koduleht (*läti keeles*)
* Asum portaalis CitaRiga (*läti keeles*)


| * v
* r
Zemgale eeslinna asumid |
| --- |
| 
Āgenskalns **·**  Atgāzene **·**  Beberbeķi **·**  Bieriņi **·**  Bišumuiža **·**  Katlakalns **·**  Mūkupurvs **·**  Pleskodāle **·**  Salas **·**  Šampēteris **·**  Torņakalns **·**  Ziepniekkalns **·**  Zolitūde |

| * v
* r
Latgale eeslinna asumid |
| --- |
| 
Avotu iela **·**  Centrs **·**  Dārzciems **·**  Dārziņi **·**  Grīziņkalns **·**  Ķengarags **·**  Maskavas forštate **·**  Pļavnieki **·**  Rumbula **·**  Salas **·**  Šķirotava |
**Dirk Werner Nowitzki** (sündinud 19. juunil 1978 Würzburgis) on Saksamaa endine elukutseline korvpallur, kes mängis kogu 21-aastase NBA karjääri Dallas Mavericksis ja tuli 2011. aastal NBA meistriks.

NBA karjäär
-----------

1998. aasta NBA *draft'*ist valis Nowitzki üheksanda Milwaukee Bucks, kes vahetas sakslase kohe edasi Dallas Mavericksi. 

Kogu NBA karjääri Dallases mänginud Nowitzki valiti 2007. aastal NBA põhihooaja kõige väärtuslikumaks mängijaks ning ta viis Mavericksi 2011. aastal meeskonna ajaloo esimese ja seni ainsa NBA meistritiitlini, võites seejuures ka finaalseeria kõige väärtuslikuma mängija auhinna.

Nowitzki vedas Dallase NBA finaali ka 2006. aastal, kuid siis jäädi mängudega 2:4 alla Dwyane Wade'ile ja Miami Heatile. 2011. aasta finaalis mängiti samuti Heatiga, kellega olid selleks ajaks liitunud ka LeBron James ja Chris Bosh, kuid Dallas võitis keskmiselt 26 punkti ja 9,7 lauapalli toonud Nowitzki juhtimisel tasavägise seeria 4 : 2.

Nowitzki viskas karjääri jooksul 1522 mänguga kokku 31 560 punkti (keskmiselt 20,7 punkti mängus), millega hoiab NBA läbi aegade parimate edetabelis Michael Jordani järel ja Wilt Chamberlaini ees kõrget kuuendat kohta.

Saavutused
----------

* NBA meister (2011)
* NBA finaali kõige väärtuslikum mängija (2011)
* NBA põhihooaja kõige väärtuslikum mängija (2007)
* 14 korda valitud NBA tähtede mängule (2002–2012, 2014, 2015, 2019)
* 4 korda valitud NBA sümboolsesse 1. viisikusse (2005–2007, 2009)
* 5 korda valitud NBA sümboolsesse 2. viisikusse (2002, 2003, 2008, 2010, 2011)
* 3 korda valitud NBA sümboolsesse 3. viisikusse (2001, 2004, 2012)
* NBA kolmepunktiviske võistluse võitja (2006)
* NBA parim meeskonnakaaslane (2017)

Rahvuskoondis
-------------

Nowitzki võitis Saksamaa rahvuskoondisega 2002. aasta maailmameistrivõistlustel pronksmedali ja 2005. aasta Euroopa meistrivõistlustel hõbemedali.

Viited
------

1. ↑  NBA & ABA Career Leaders and Records for Points. Basketball-reference.com. Vaadatud 03.02.2021

Välislingid
-----------

* Dirk Nowitzki – NBA.com
* Dirk Nowitzki – Basketball-Reference.com
Salatsi kirikumõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wolmarschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1903). Mõisa maad on kaardil tähistatud ristiga
**Salatsi kirikumõis** ehk **Salacgrīva kirikumõis**, ka **Salaca kirikumõis** (saksa keeles *Salis Pastorat*, läti keeles *Salacgrīvas mācītājmuiža*, ka *Salacas mācītājmuiža*) oli kirikumõis Liivimaal Volmari kreisis Salatsi kihelkonnas. Mõisakompleks jääb tänapäeval Limbaži piirkonda Salatsi linna.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 1 ja 1/4 adramaad, sellele allus 21 mees- ja 41 naishinge. Aastal 1688 oli mõisa suurus 1 ja 1/4 adramaad, aastal 1734 oli adramaid 3/4, aastal 1757 aga 1 ja 1/4. Aastal 1823 oli mõisa suurus 10 ja 3/4 adramaad. Aastal 1836 oli adramaid 17/20, aastal 1881 adramaid ei olnud, ent 71/80 adramaad oli mõisale kuuluvate talude valduses.

Viited
------

1. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 247.
2. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 174
3. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 208.

Salatsi kihelkond

**Kirik**: Salatsi kirik  

**Mõisad**: Salatsi kirikumõis | Heinaste mõis | Ķirbiži mõis | Kliķi mõis | Zonepe mõis | Uue-Salatsi mõis | Vana-Salatsi mõis | Vīskalni mõis
**Bisignano** on linnaks nimetatav omavalitsusüksus (*comune*) Itaalias Calabria maakonnas Cosenza provintsis. Bisignano sai linnaõigused vabariigi presidendi 1994. aasta 24. märtsi dekreediga.

Bisignano kõrgus merepinnast on 350 meetrit, asustustihedus keskmiselt 123 inimest ruutkilomeetri kohta.

Haldus
------

Bisignano piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Acri, Cerzeto, Lattarico, Luzzi, Mongrassano, San Marco Argentano, Santa Sofia d'Epiro, Tarsia, Torano Castello.

Loodus
------

Bisignano asub Sila eelmäestikus, Crati jõe orus.

Ajalugu
-------

Arheoloogilised väljakaevamised annavad tunnistust sellest, et alad olid asustatud juba XV/XIV sajandil e.m.a.

Vaatamisväärsused
-----------------

* *Santuario di Sant'Umile*

Sant'Umile pühakoda, tuntud ka kui *Convento la Riforma*
* *Duomo*

Santa Maria Assuntale pühitsetud katedraal
* Raamatukogu, rajatud 1765. aastal
* *Santa Maria di Costantinopoli*
* *Chiesa di San Domenico*, XV sajand
* *Viale Roma*

Rooma allee, Bisignano peaväljak

Sõpruslinnad
------------

* Saksamaa – Feldkirchen, alates 2010

Viited
------

1. ↑  "DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. oktoober 2018. Vaadatud 27. juuni 2013.
2. ↑  Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018, vaadatud 16.03.2019.

Välislingid
-----------

 Bisignano – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (itaalia keeles)
* Bisignano vapp
* Bisignano, vaade õhust
**Kamtšatka krai** on krai Venemaal Kaug-Ida föderaalringkonnas. Hõlmab Kamtšatka poolsaare ja sellega piirneva mandriosa.

Moodustati 1. juulil 2007 Kamtšatka oblasti ja Korjaki autonoomse ringkonna liitmise teel.

Suuremad asulad on Petropavlovsk-Kamtšatski, Jelizovo, Viljutšinsk, Milkovo, Kljutši, Ust-Kamtšatsk ja Palana.

Kamtšatka krai kuberner on Vladimir Solodov.

Haldusjaotus
------------

Krais on 11 rajooni ja 3 rajooni õigustega linna.

Rajoonid:

1. Aleuudi rajoon
2. Bõstraja rajoon
3. Jelizovo rajoon
4. Karaga rajoon
5. Milkovo rajoon
6. Oljutori rajoon
7. Penžina rajoon
8. Sobolevo rajoon
9. Tigili rajoon
10. Ust-Bolšeretski rajoon
11. Ust-Kamtšatski rajoon

Välislingid
-----------

 Kamtšatka krai – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

Kaug-Ida föderaalringkond

Sahha (Jakuutia) Vabariik  **·**  Primorje krai  **·**  Habarovski krai  **·**  Amuuri oblast  **·**  Kamtšatka krai  **·**  Magadani oblast  **·**  Sahhalini oblast  **·**  Juudi autonoomne oblast  **·**  Tšuktši autonoomne ringkond
Lalsi Vabadussõja mälestussammas
**Lalsi Vabadussõja mälestussammas** on Vabadussõja mälestusmärk Kolga-Jaani kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Viljandi maakonnas Viljandi vallas Lalsi külas.

Ajalugu
-------

Mälestussammas Lalsi kiriku juures avati 19. septembril 1926. See oli pühendatud Kolga-Jaani õigeusu kihelkonna langenud liikmetele (kokku 13 inimest), kuna kihelkonnakeskuses Kolga-Jaanis olev mälestusmärk oli pühendatud luteri kihelkonna langenud liikmetele.

Nõukogude okupatsiooni ajal lükati mälestusmärk 23. juunil 1941 ümber. See taastati ning avati uuesti pidulikult 19. juulil 1942. Nõukogude teise okupatsiooni ajal oktoobris 1944 lükati mälestusmärk taas pikali. Kuna see jäi esiküljega maa poole, ei lõhutud mälestusmärki rohkem ning ümberlükatud mälestusmärk säilis kogu Nõukogude aja.

1988. aastal taastati mälestussammas uuesti ning avati pidulikult 19. juunil 1988. See oli esimene Nõukogude võimu lõpuajal avalikult ja pidulikult taasavatud Vabadussõja mälestusmärk Eesti NSV-s.

Lalsi Vabadussõja mälestussammas tunnistati 1997. aastal kultuurimälestiseks.

Viited
------

1. 1 2  Kultuurimälestis nr 8424 "Vabadussõja mälestussammas"
2. ↑  Ain Krillo, Jaak Pihlak, Mati Strauss, René Viljat. "Vabadussõja mälestusmärgid". 1. kd. Keila 2002. Lk 92

Kirjandus
---------

* Ain Krillo, Jaak Pihlak, Mati Strauss, René Viljat. "Vabadussõja mälestusmärgid". 1. kd. Keila 2002. Lk 91–92

Välislingid
-----------

* Lalsi Vabadussõja mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on NMKÜ kohalikust organisatsioonist Eestis; rahvusvahelise organisatsiooni kohta vaata Noorte Meeste Kristlik Ühing (rahvusvaheline organisatsioon)* |

---

**Noorte Meeste Kristlik Ühing** (lühend **NMKÜ**) on rahvusvahelise kristliku organisatsiooni Noorte Meeste Kristlik Ühing (YMCA) kohalik organisatsioon Eestis.

Ajalugu
-------

Eestisse saabusid senini Venemaal tegutsenud Ameerika YMCA liikmed 1919. aastal. 1920. aastani kuulus noorte meeste kristliku ühingu töö Eestis Berliinis asuva YMCA Vene osakonna alla.

Eestis loodi NMKÜ 1924. aastal, kui Eesti ja Läti NMKÜ-de eraldusid YMCA Vene osakonna alluvusest. 

Harjuoru võimla, Toompea 3, Tallinn
1931. aastal võitis ühing rahvusvahelisel matkavõistlusel rändauhinna, siidilipu. Auhind pälviti seepärast, et ühingu liikmed oli 1930. aasta suvel matkanud Eestis ja Soomes 58 000 kilomeetrit. 1931. aasta 15. aprill registreeriti KNNÜ (kristlike noorte naiste ühingu) Liidu põhikiri. 

NMKÜ osakonnad tegutsesid mh Lutheri vabrikus Kreenholmi, Narva kalevi- ja linavabrikute juures. NMKÜ töötas 9 eri kohas: Lai 1 üldhariduslik tegevus, S. Roosikrantsi 11 liikmeskond, Lutheri NMKÜ klubiruumid S. Pärnu 27, Lutheri vabriku rahvamajas, kehakasvatuslik tegevus Töölisvõimla, Kopli NMKÜ Koplis, suvekuudel arenes osa tegevust Pirita suvekodus, Kloostrimetsa ujulas ja Koitjärve laagris. Liitu kuulus üldse 27 ühingut 3500 tegevliikmega. Enne teist maailmasõda oli Noorte Meeste Kristliku Ühingu valduses Harjuoru võimla. 1940. aastal organisatsioonid suleti.

Eesti NMKÜ registreeriti 15. veebruar 1991 EV Haridusministeeriumis.

Aastal 1994 Noorte Meeste Kristlik Ühing ja Noorte Naiste Kristlik Ühing ühinesid ja moodustati: Noorte Naiste ja Noorte Meeste Kristlik Ühing.

Eesti NNKÜ-NMKÜ-de Liidu liikmed on:

* Tallinna NNKÜ-NMKÜ, Roosikrantsi 11, Tallinn 10119
* Sillamäe NNKÜ-NMKÜ, Tallinna mnt. 32- 225 Narva 21006
* Tamsalu NNKÜ-NMKÜ, Tehnika 1 A Tamsalu 46107 Lääne- Virumaa
* Saaremaa NNKÜ-NMKÜ, Uus tn. 38-16 93814 Kuressaare, Saaremaa
* Põltsamaa NNKÜ-NMKÜ, Ringtee 14-7, Põltsamaa 48106

Vaata ka
--------

* Noorte Naiste Kristlik Ühing

Viited
------

1. 1 2   (vaadatud 25.04.2014)
2. ↑  "Rahvusvaheline matkaauhind Eestisse". *Sakala*. 5. veebruar 1931. Vaadatud 5.02.1931. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|vaadatud=` (juhend)
3. ↑  Noorte Meeste Kristlik Ühing 15-aastane, Päewaleht, nr. 330, 29 november 1935
**Lalə Məmmədova** (sündinud 23. veebruaril 1978 Bakuus) on aserbaidžaani laulja ja pedagoog.

Elulugu
-------

Lalə Məmmədova sündis 1978. aastal Bakuus, mis toona oli Aserbaidžaani NSV pealinn.

Ta õppis muusikakoolis Şövkət Ələkbərova, hiljem sai eraõpet İslam Rzayevi käe all.

1995. aastal astus Aserbaidžaani Keelteülikooli. Kaks aastat hiljem alustas ta koostööd helilooja Siyavuş Kərimiga. 2001. aastaks oli ta saanud Keelteülikoolis magistrikraadi ja astus konservatooriumi.

2012. aastast töötab ta Rəşid Behbudovi nimelises teatris solistina. Ta on esitanud selliseid Aserbaidžaanis populaarseid laule nagu "Məktəb illəri", "Səs", "Bu şəhər ikimizə dar", "Dəli eşq", "Qızıl lalədir adım" ja "Səni sevirəm". 2011. aastal sai ta tiitli "austatud artist".

2017. aastal sai Lalə doktorikraadi filoloogias. Ta töötab Aserbaidžaani Lennundusakadeemias inglise keele õppejõuna.

Diskograafia
------------

### Albumid

* "Qara qaşın vəsməsi" (2006)
* "Qızıl lalədir adım" (2008)
* "Şərab gətir, saqi" (2012)
* "Dəli eşq" (2012)
* "Kayahan'ın En İyileri No.1" (2014, kogumikalbum)

### Singlid

* "Məktəb İlləri"
* "Səs"
* "Səni sevirəm"
* "Yar bizə qonaq gələcək"
* "Bu şəhər ikimizə dar"
* "Şalaxo (gürcüce-Azerice)"
* "Kölgən olaram"
* "Çıx yollarıma"

Viited
------

1. ↑  Azərbaycan Respublikasının mədəniyyət xadimlərinə fəxri adların verilməsi haqqında Azərbaycan Respublikası Prezidentinin Sərəncamı
2. ↑  Müğənni rəsmən fəlsəfə doktoru oldu. qafqazinfo.az, 17.03.2017
MR-tüüpi halogeenlambid (vasakult paremale): 120 V reflektorlamp sokliga GU10, 12 V lamp MR16, 12 V lamp MR11
**Halogeenlamp** on hõõglamp, mille täitegaasile on lisatud halogeenide rühma kuuluvat keemilist elementi (enamasti joodi), et oleks võimalik tõsta hõõgniidi temperatuuri. Hõõgniidilt aurustunud volfram ühineb siis kolvis volframjodiidiks, mille aurustumistemperatuur on palju madalam kui volframil. Kui kolvi temperatuur on kõrgem kui jodiidi aurustumistemperatuur, siis ei saa volfram sadestuda kolvi sisepinnale, vaid jääb kolbi auruna. Kõrgel temperatuuril toimuvate keemiliste ühinemis- ja lagunemisprotsesside tulemusena hõõgniidi aurustumine lakkab – niipalju kui hõõgniidist volframi aatomeid eraldub, samapalju sadestub neid tagasi hõõgniidile. Et niisugune protsess stabiilselt toimuks, peab kolvi temperatuur olema vähemalt 300 °C.

Halogeenlampide eelised hõõglampide ees:

* hõõgniidi kõrgema temperatuuri (2800‒3100 K) tõttu kuni 50 % suurem valgusviljakus ja kõrgem värvitemperatuur (valgema tooniga valgus);
* ühesugune valgusvoog kogu tööea kestel (tavalise hõõglambi valgus nõrgeneb vähehaaval, sest hõõgniidist aurustuv volfram sadestub tumeda kihina klaaskolvi sisepinnal);
* eluiga on kaks korda pikem;
* väiksemad mõõtmed.

Halogeenlampe toodetakse pingetele 6 V, 12 V, 24 V, 120 V ja 230 V ja võimsuste vahemikus 5–2000 W. Halogeenlampe on mitmesuguse kuju ja sokliga, sealhulgas ka tavalise keeresokliga E27; neid kasutatakse nii ruumide valgustamiseks kui ka autode esilaternates.

Halogeenlambi pind tuleb hoida puhas. Iga pinnasaaste võib kahjustada kuuma kvartsklaasist kolbi. Näiteks sõrmejäljega jäävad klaasile rasva- jm jäägid, nii et need kohad klaasil kuumenevad rohkem ja kvartskolb võib mõraneda. Seetõttu tuleb hoiduda kvartslampi palja käega puudutamast. Saastunud pinnaga lamp tuleb enne kasutamist nt alkoholiga puhastada ja seejärel kindlasti kuivatada.

Halogeenlambid kuuluvad energiasäästlikumate lampidega asendamisele nagu tavalised hõõglambid. Pikemaks tähtajaks jäävad kasutusele madalapingelised (12-voldised) halogeenlambid. Samuti ei puuduta hõõglampide keeld eriotstarbelisi lampe (külmikutes, praeahjudes).

* Halogeenlamp sokliga H4 Halogeenlamp sokliga H4
* Halogeenlamp sokliga H7Halogeenlamp sokliga H7
* Halogeenlamp sokliga G53, 12 V, 50 W Halogeenlamp sokliga G53, 12 V, 50 W
* Halogeenlamp sokliga Е27, 230 VHalogeenlamp sokliga Е27, 230 V

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Halogeenlamp** |

| * v
* r
Valgustid ja lambid |
| --- |
| 
Elavhõbelamp • Gaaslahenduslamp • Halogeenlamp • Huumlamp • Hõõglamp • Impulsslamp• Kompaktluminofoorlamp • Krüptoonlamp • Ksenoonlamp • Kvartslamp • Külmkatoodhuumlamp • Lahenduslamp • Leedlamp • Luminofoorlamp • Metallhalogeniidlamp • Naatriumlamp • Neoonlamp • Petrooleumilamp • Valgusdioodlamp • Välklamp • Õlilamp |
**Lalsi Püha Nikolause kogudus** on Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Tartu piiskopkonna kogudus Viljandi maakonnas Viljandi vallas Lalsi külas. Ajalooliselt asus see Kolga-Jaani kihelkonna territooriumil.

Kogudus kasutab Lalsi Püha Nikolause kirikut.

Ajalugu
-------

Apostlikku õigeusku siirdumine Kolga-Jaani kihelkonnas algas 1840. aastate usuvahetusliikumise käigus. Esialgu oldi naaberkihelkonna Põltsamaa koguduse liikmed, kus kogudus avati 1846. aastal. Kolga-Jaani luteri- ja õigeusu kihelkonna territoorium langeb enam-vähem kokku. Kolga-Jaani kihelkonnas asutati oma õigeusu kogudus 7. septembril (vkj) 1847. Riia piiskop Platon andis kogudusele jumalateenistuse loa ühes antiminsiga 5. märtsil (vkj) 1848. 

Kogudust teeninud ülempreester Skromnov on pidanud käsikirjalist kirikukroonikat, kuid selle saatusest pole midagi teada. Hilisem kirikulugu põhineb August Kaljukose käsikirjalistel andmetel õigeusu kiriku vaimulikest, mida kasutas ka Vladimir Berens oma uurimuses Eesti õigeusu kogudustest ja kirikutest.

1891. aastal oli koguduses 2619 inimest ning 1934. aasta rahvaloenduse ajal oli koguduses 1959 inimest.

Kirik ja muud hooned
--------------------

Esialgu paiknes kogudus Võisiku mõisalt üüritud puuhoonest ümberehitatud kirikus Vaiblas. Venemaa siseministeerium eraldas 2. veebruaril (vkj) 1869 suure hulga raha uute õigeusu kirikute ehitamiseks Läänemere kubermangudesse. Ka Kolga-Jaani ehitatav uus õigeusu kihelkonnakirik sai oma rahaeralduse sealt. 

Kirikuhoone projekteeris Riia arhitekt Heinrich Scheel. Kiriku asupaigaks valiti Lalsi küla. Hoone ehitamist alustati 1871. aastal, see valmis 15. juunil (vkj) 1873 ning pühitseti 30. augustil (vkj) 1873 pühale Nikolausile. Samal ajal ehitati kirikuhoone lähikonda veel kolm maja: preestrile, köstrile ja uuele õigeusu kihelkonnakoolile.

Koolid
------

Oktoobris avati Vaiblas juba õigeusu kihelkonnakool. Kaaveres, Lalsil ja Lätkalus avati õigeusu abikool 1853. aastal. Leies avati kihelkonna neljas abikool 1882. aastal ja Võisikul viies abikool 1891. aastal.

Kalmistu
--------

Varem maeti Kolga-Jaani õigeusklikke naaberkihelkonna Põltsamaa õigeusu kalmistule. Kolga-Jaani õigeusu kihelkonna kalmistu rajati Lalsi küla maile, kus see avati 29. jaanuaril (vkj) 1850. Kalmistu jääb praegusest kirikust umbes 1 km kaugusele.

Viited
------

1. ↑  Vladimir Berens. "Историко-статистическое описание церквей и приходов Северо-Западных епархий. Часть 2, Эстонская епархия". Tallinn 1974. Käsikiri TLÜAR Baltica kogus, Msc K1-593/I, II. Lk 150

Käsikirjad
----------

* 1974 Vladimir Berens. *"Историко-статистическое описание церквей и приходов Северо-Западных епархий. Часть 2, Эстонская епархия"*. Tallinn. Käsikiri TLÜAR *Baltica* kogus, Msc K1-593/I, II
**Kendra Harrison** (sündinud 18. septembril 1992 Tennessee osariigis) on USA kergejõustiklane, tõkkejooksja.

Ta alustas kergejõustikutreeninguid gümnaasiumis. 2011. aastal asus ta õppima Clemsoni Ülikoolis. 2013. aastal siirdus ta koos treener Tim Halliga Kentucky Ülikooli. 2015. aastal tuli ta NCAA meistriks 100 meetri tõkkejooksus ning võitis isikliku rekordiga 54,09 hõbemedali 400 meetri tõkkejooksus. Ta lõpetas samal aastal ülikooli ning otsustas keskenduda lühematele tõkkejooksudele. Ta tegi tiitlivõistluste debüüdi maailmameistrivõistlustel Pekingis, kus ta poolfinaalis valestardi tõttu diskvalifitseeriti.

2016. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Portlandis jooksis Harrison 60 meetri tõkkejooksu finaalis ning sai kaheksanda koha. 22. juulil püstitas ta Londoni Teemantliiga etapil 100 meetri tõkkejooksu maailmarekordi 12,20, ületades senise Jordanka Donkova maailmarekordi ühe sajandikuga. Augustis Rio de Janeiros toimunud olümpiamängudel ta ei võistelnud, sest ei pääsenud Ameerika Ühendriikide katsevõistluste kuuenda kohaga koondisse.

2017. aasta maailmameistrivõistlustel oli ta ajaga 12,74 neljas.

2018. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Birminghamis võitis ta 60 meetri tõkkejooksus isikliku rekordiga 7,70 kuldmedali.

2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas võitis ta 100 meetri tõkkejooksus kaasmaalase Nia Ali järel tulemusega 12,46 hõbemedali.

Tokyo olümpiamängudel oli ta ajaga 12,52 Jasmine Camacho-Quinni järel teine.

2022. aasta maailmameistrivõistlustel Eugene'is jooksis ta 100 meetri tõkkejooksu poolfinaalis tulemuseks 12,27 ning pääses maailmarekordi püstitanud Tobi Amusani järel paremuselt teise ajaga finaali. Finaalis diskvalifitseeriti Harrison valestardi tõttu.

Isiklikud rekordid
------------------

Välisrekordid
* 100 meetri tõkkejooks – 12,20, 22. juuli 2016, London.

Siserekordid
* 60 meetri tõkkejooks – 7,70, 3. märts 2018, Birmingham.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kendra Harrison** |

* Kendra Harrison Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel Muuda Vikiandmetes
**Ilumäe mõis** (saksa keeles *Illomäggi*) oli Palmse mõisa kõrvalmõis Kadrina kihelkonnas Virumaal. tänapäeva Ilumäe küla lähedal Haljala vallas Lääne-Virumaal.

Viited
------

1. ↑  Ilumäe mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 14.01.2018)
2. ↑  Ilumäe krvms, www.eki.ee

Välislingid
-----------

* Ilumäe mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Kadrina kirik
Kadrina kihelkond

**Kirik**: Kadrina  

**Mõisad**: Arbavere mõis | Eigu mõis | Hulja mõis | Hõbeda mõis | Imastu mõis | Ilumäe mõis | Jõepere mõis | Jõetaguse mõis | Kadrina kirikumõis | Kihlevere mõis | Kolu mõis | Kruusimäe mõis | Kõrve mõis | Lante mõis | Lasila mõis | Liblika mõis | Liigvere mõis | Lepiku mõis | Loksu mõis | Muike mõis | Muusi mõis | Mõndavere mõis | Neeruti mõis | Oonurme mõis | Pala mõis | Pakitu mõis | Palmse mõis | Polli mõis | Pressi mõis | Päri mõis | Saksi mõis | Sakussaare mõis | Sinnepali mõis | Soomukse mõis | Tuimõisa mõis | Tõdva-Kõnnu mõis | Udriku mõis | Undla mõis | Uku mõis | Vandu mõis | Vasivere mõis | Vatku mõis | Vohnja mõis | Võduvere mõis | Võsu mõis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib atmosfäärikihist; struktuurigeoloogia mõiste kohta vaata lehekülge E-kiht (struktuurigeoloogia)* |

---

**Kennelly-Heaviside'i kiht** ehk **Heaviside'i kiht** ehk **E-kiht** on kiht ionosfääris 90–150 km kõrgusel maapinnast. See paikneb D- ja F-kihi vahel.

Selles kihis koosneb õhk ioniseeritud gaasist, vabade elektronide kontsentratsioon ulatub seal Ne=1011/m³. Ta peegeldab keskmise pikkusega raadiolaineid ja see võimaldab raadiolainete levimist horisondi taha.

Kennelly-Heaviside'i kiht on saanud nimetuse Arthur Edwin Kennelly ja Oliver Heaviside'i järgi. Selle kihi olemasolu ennustasid aastal 1902 sõltumatult ja peaaegu samal ajal ameerika elektriinsener Arthur Edwin Kennelly (1861–1939) ja briti füüsik Oliver Heaviside (1850–1925). Aastal 1924 tõestas kihi olemasolu Briti teadlane Edward Victor Appleton, kes sai selle eest aastal 1947 Nobeli füüsikaauhinna. Aastal 1925 määrasid ameeriklased Gregory Breit ja Merle A. Tuve esimestena selle kihi ulatuse kõikumise.

Viited
------

1. ↑  "Piia Post. Atmosfääri ehitus" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 18. juuli 2011. Vaadatud 15. aprillil 2010.

| * v
* r
Maa atmosfäär |
| --- |
| 
Troposfäär  **·**  Stratosfäär  **·**  Mesosfäär  **·**  Termosfäär  **·**  Eksosfäär |  |
| 
Tropopaus  **·**  Stratopaus  **·**  Mesopaus  **·**  Termopaus  **·**  Eksobaas |
| 
Osoonikiht  **·**  Kármáni joon  **·**  Homosfäär  **·**  Turbopaus  **·**  Heterosfäär |
| 
Ionosfäär  **·**  D-kiht  **·**  Appletoni kiht  **·**  Kennelly-Heaviside'i kiht |
**Ingo Valgma** (sündinud 15. septembril 1971 Imaveres) on eesti tehnikateadlane ja mäeinsener.

Haridus
-------

Lõpetas Püssi Keskkooli 1989; Tallinna Tehnikaülikooli energeetikateaduskonna kihtmaardlate allmaakaevandamise eriala 1994 ; TTÜ mäeinstituudi magistrant (ehituse õppesuund) 1994–1996; Rootsi Kuningriigi Uppsala Ülikooli maateaduste instituudi külalistudeng 1996–1997. Tallinna Tehnikaülikooli energeetikateaduskonna doktorant 1996–2002. 
Tehnikateaduste magister (TTÜ, juhend. prof. E. Reinsalu) 1996; tehnikateaduste doktor (Geographical Information System for Oil Shale Mining – MGIS, Põlevkivi kaevandamise mäenduslik geoinfosüsteem – MGIS, TTÜ, juhend. prof. E. Reinsalu) 2002; dotsent 2002; professor 2006. ,

Töökäik
-------

EV Eriteenistuse nooreminspektor 1992–1993; Riigi Politseiameti Julgestusteenistuse nooreminspektor 1993–1994.
TTÜs 1993–…: mäeinstituudi lepinguline teadustöötaja 1993–1994, teadur 1994–1995, assistent ja lektor 1995–2002, dotsent 2002–2006; mäeinstituudi professor ja direktor ning maavarade kaevandamise õppetooli juhataja 2006 –2016.
Freibergi mäeakadeemia külalisõppejõud 2004–2006.
Minest OÜ (www.minest.ee) omanik.

Teadustöö põhisuunad
--------------------

Bio- ja keskkonnateadused: keskkonnaseisundit ja keskkonnakaitset hõlmavad uuringud; Loodusteadused ja tehnika, energeetikaalased uuringud: kaevandamistehnoloogiate kasutustingimused; maateadused: mäendus, maavara varu kriteeriumite määramise metoodikad; tootmistehnika ja tootmisjuhtimine, kaevandamine/mäendus. 
Ingo Valgma on avaldanud üle 200 teaduspublikatsiooni. Tema juhendamisel on kaitstud 12 magistri- ja 4 doktoritööd.

### Teaduskorralduslik tegevus

TTÜ energeetikateaduskonna nõukogu liige 1997–2016. Eesti Mäekonverentsi asutajaliige ja orgkomitee liige 1998–2011. Maailma mäekonverentsi orgkomitee liige 2000–2016. Eesti Mäeseltsi asutajaid, juhatuse esimees 2001–2002, 2009–2010, juhatuse liige 2006–2011. Maailma Mäeprofessorite Ühingu juhatuse liige, asepresident ja president 2002–2011. Eesti Geoloogia Seltsi juhatuse ja volikogu liige 2004–2010. Inseneride kutsenõukogu liige 2005–2015. Ajakirja Oil Shale toimetuse liige 2008–2016. Eesti Maavarade Komisjoni liige 2010–2012. WTC 2011 teaduskomitee liige 2011–2016. Lõhkajate kutsenõukogu ja kutsekomisjoni liige 2011–2016. EUExcerti Assotsiatsiooni juhatuse liige 2011–2016. Põlevkivi kompetentsikeskuse nõukogu liige 2011–2016. Mäeinseneride kutsenõukogu esimees 2012–2015. Eesti Inseneride Liidu juhatuse liige 2012–2015. Põlevkivi ja põlevkiviproduktide töötlemise standardikomitee liige 2015–2016. Harjumaa Turismiühingu liige 2015–… .

Tunnustus
---------

* 1995 Rotalia fondi stipendium
* 1995 Vabariikliku üliõpilastööde konkursi teine auhind ( "Fosforiidi talutav kaevandamine Toolse leiukohas")
* 1999 TTÜ Arengufondi stipendium ,

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Tallinna Tehnikaülikooli professorid läbi aegade. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikool, 2008, lk. 113-114
2. 1 2 3 4 5  Ingo Valgma Eesti Teadusinfosüsteemis

Välislingid
-----------

* Ingo Valgma Eesti Teadusinfosüsteemis
*Kendama*  
1. mõõk *ken* (剣)
  
2. mõõga teravik *kensaki* (剣先)
  
3. suur kausike *ōzara* (大皿)
  
4. alumine kausike *chūzara* (中皿)
  
5. väike kausike *kozara* (小皿)
  
6. pall *tama* (玉)
  
7. auk *ana* (穴)
  
8. nöör *ito* (糸)
  
9. kausikeste korpus *saradō* (皿胴)
  
10. väikese kausikese serv *kozara no fuchi* (小皿のふち)
  
11. suure kausikese serv *ōzara no fuchi* (大皿のふち)
  
12. libisemistõke *suberidome* (すべり止め)
  
13. mõõga tagumine ots *kenjiri* (けんじり)
  
14. nööri kinnitusava *ito toritsuke ana* (糸取り付け穴)
  
15. helmes (pole pildil näha)
***Kendama*** (けん玉 'mõõk [ja] pall') on Jaapani traditsiooniline mänguasi. See koosneb käepidemest (mõõgast) ja pallist, mida ühendab nöör. Mõõgal ehk *ken*'il on kolm kausisarnast pesa ja üks teravik, mille suurus ühtib palli ehk *tama* sees oleva augu suurusega. *Kendama*'ga mängimine nõuab osavust ja *kendama* ei sobi alla 7-aastastele lastele. *Kendama*'ga saab korraga mängida üks inimene. Väliselt sarnaneb *kendama* jojoga.

Kasutamine
----------

Mängija pillutab käepidemest kinni hoides palli üles ja püüab siis palli mõnesse kausjasse pesasse või teraviku otsa saada.

Välislingid
-----------

* Kendama – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Briti Kendama Ühing
* *Kendama* õpetus koos animatsiooniga (inglise keeles)
*Ingoma-*trummi mängimine Saksa Ida-Aafrikas. Saksamaa Riigiarhiivi kuuluv foto 20. sajandi algusest
Trummide mängimine 2016. aastal
*Ingoma* trumm
***Ingoma*** (ka *ng’oma* või *ngoma*) on Rwandas ja Burundis levinud trumm.

Trumm koosneb õõnsast puutüvest ja sellele pingutatud loomanahkadest. Tavaliselt kasutatakse kordia perekonda kuuluva *Cordia africana* tüve. Selle puu ruandakeelne nimetus *umuvugangoma* tähendab 'puit, mis paneb trummi resoneerima'. Trummi ülemine osa on enam-vähem silindriline ja alaosa koonduv.

Trummi valmistamine on aega, oskusi ja vaeva nõudev protsess. Sobiv puu valitakse välja sellise arvestusega, et tüvest saaks neli-viis *ingoma*'t. Tüvi lõigatakse sobiva pikkusega juppideks, millel lastakse koha peal kuivada. Tüvi õõnestatakse, jättes seinapaksuseks 20–23 mm. Välispind poleeritakse. Trummi kõrgus on 40–130 cm ning läbimõõt 50–70 cm ülaosas ja 10–20 cm alaosas. Tänapäeval võidakse trummi valmistamiseks kasutada ka näiteks 200-liitriseid plekktünne. Mõistagi ei ole nende kõla puittrummide omaga võrreldav.

Tüve mõlemad avaused kaetakse seejärel nahaga, jättes karvase poole väljapoole. Nahkade ettevalmistamisel neid kõigepealt leotatakse ning siis kraabitakse liha- ja rasvajäänused maha. Nahad tõmmatakse pingule ja jäetakse päikese kätte kuivama. Naha kinnitamise viis on väga eriline. Ülemine ja alumine trummimembraan seotakse omavahel kitsaste naharibade abil. Suure trummi valmistamiseks võib kuluda umbes 50 meetrit naharibasid.

Tänapäeva *ingoma*-ansamblid koosnevad kaheksast kuni kümnest trummist. *Ingoma*t mängivad ainult mehed pidulike sündmuste puhul või tähtsate külaliste tervituseks. Trummi lüüakse kahe puidust pulgaga, mida nimetatakse *imirishyo*'ks. Et trummi kõla oleks täpselt õige, soojendatakse pille enne mängima hakkamist lõkke ääres või päikese käes.

Trumme on kolme tüüpi, igaühel neist on erinev kõla. 

1. 47 cm kõrgune ***ishakwe*** on kõige väiksem; sellel on kõrge hääl. Ansamblis on alati ainult üks selline trumm, mis mängib rütmi.
2. ***Inyahura*** on kuni 78 cm kõrgune. Selliseid trumme on ansamblis kolm või neli. Seda pilli mängib teiste seas trummiansambli liider. Tema mängib ka rütmisoolot ning hoolitseb järjestikuste rütmide üleminekute eest.
3. Sügavaima kõlaga trumm on 85 cm kõrgune ***igihumurizo***.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ingoma** |

* *Ingoma*
**Vabaduse Risti Vendade Ühendus** (ka **Vabadusristi Vendade Ühendus**, lühend **VRVÜ**) oli 1925. aastal *Tartu Vabaduseristi Vendade Ühenduse* (lühend *TVVÜ*) ümberkorraldamisel moodustatud üleriigiline organisatsioon, mis ühendas Eesti Vabadusristi kavalere.

Asutamine
---------

TVVÜ asutati 23. veebruaril 1923 Tartus Siegfried Pindingu eestvõttel ja Pinding sai ühtlasi ka TVVÜ juhatuse esimeheks. 1925. aastal täiendati põhjalikult TVVÜ põhikirja ja TVVÜ korraldati ümber **Vabaduse Risti Vendade Ühenduseks** (lühend VRVÜ).

Eesmärk
-------

VRVÜ üks eesmärke oli koguda andmeid Vabadusristi kavaleride kohta. Andmete põhjal koostati 1935. aastal koguteos "Eesti Vabadusristi kavalerid". Teose kordustrükk ilmus 1984. aastal Stockholmis.

Osakonnad
---------

VRVÜ-l oli üle Eesti palju osakondi. 1926. aastal asutati osakond Narvas, 1927. aastal Viljandis, Pärnus ja Tallinnas ning 1928. aastal Rakveres, Valgas ja Võrus.

1936. aastal kuulus ühendusse umbes 1000 liiget, neist umbes 400 Tallinna osakonnas.

### Järvamaa osakond

Vabaduse Risti Vendade Ühenduse Järvamaa osakond oli Järvamaal elavate Vabadusristi kavaleride organisatsioon.

Osakonna asutamiskoosolek toimus 3. oktoobril 1937 Paides, esimees oli kuni osakonna likvideerimiseni 1940. aastal major Voldemar Silbermann VR II/3. Juunis 1939 kuulus osakonda 55 liiget.

### Rakvere osakond

Vabaduse Risti Vendade Ühenduse oli Virumaa lääneosas elavate Vabadusristi kavaleride organisatsioon.

Osakond asutati 20. mail 1928 Rakveres, esimehed olid kolonel Oskar Luiga VR I/2, II/2, II/3 ja kolonel Georg Leets VR I/3, II/3. Mais 1934 kuulus osakonda 54 tegev- ja 7 toetajaliiget.

30. detsembril 1943 peeti Rakveres osakonna taastamiskoosolek, esimeheks valiti major Eduard Paurman VR II/3.

Viited
------

1. 1 2 3   (vaadatud 25.02.2016)
2. ↑  Indrek Paavle. "Õiguse ja omariikluse eest: Otto Tief". Tartu: Rahvusarhiiv, 2014, lk 113.)
**Andres Mandre** (sündinud 20. märtsil 1944 Paide linnas) on Eesti poliitik.

Ta lõpetas aastal 1984 Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna masinaehituse ökonoomika ja organiseerimise erialal.

Eestimaa Rahvarindest välja kujunenud Eesti Demokraatliku Tööerakonna (EDTE, asutati 30. aprillil 1989 Tallinnas) asutajaliige. Eesti Sotsiaaldemokraatliku Partei (ESDP) I peasekretär (1990–1995). ESDP moodustati 8. septembril 1990 Tallinnas Eesti Demokraatliku Tööerakonna (EDTE), Eesti Sotsiaaldemokraatliku Iseseisvuspartei (ESDIP), Vene Sotsiaaldemokraatliku Partei Eestis (VSDPE) ja Eesti Sotsialistliku Partei Välismaa Koondise (ESPVK) liitumisel.

Eesti Kongressi liige, Eesti Kongressi esindusorgani Eesti Komitee viimase koosseisu liige (1989–1991).

VIII Riigikogu (1995) (asendus)liige Mõõdukate saadikurühmas.

Tapa vallavolikogu liige alates aastast 2005. Enne seda Saksi vallavolikogu liige (1997–2005).

8. novembril mõistis Pärnu maakohus kokkuleppemenetluses Andres Mandre süüdi sugulise kire vägivaldset rahuldamist suguühtest erineval viisil noorema kui 18aastase suhtes aastatel 2006.–2009.

Viited
------

1. ↑  TTÜ lõpetajad 1918–2006
2. ↑  Marianne Ubaleht. "Endine riigikogu liige mõisteti süüdi lapse ahistamises".
Laste kirju mustriga kampsun
**Kampsun** on lõngast silmuskoes kootud või heegeldatud üle pea selga tõmmatav või eest kinnitatav (nööpidega, tõmblukuga vm) pikkade varrukatega riietusese.

Kampsun võib olla ümara, V-kaeluse või kõrge kaelusega. Kampsunil võivad olla taskud.

Üle pea selga käivat kõrge kraega kampsunit võidakse nimetada sviitriks. Üle pea tõmmatavat kraeta kampsunit nimetatakse pulloveriks, eest nööbitavat õhemat kampsunit nimetatakse kardiganiks.

Etnograafia
-----------

Eesti etnograafias oli kampsun villasest riidest tehtud naistejakk, mida kanti särgi peal, ulatusega veidi üle vöökoha. Ta oli avara rinnalõike, pikkade varrukate ning haagitavate hõlmadega, krae puudus. Nimetatud ka *pihtkuub*, *vähekuub*, *kampsik*, Saaremaal *abukäised*, Hiiumaal *vähejäku*, läänemurdes *pelts*, Tartu ja Võru murdes *pihtsärk*.

Kampsun oli Euroopas laialdaselt tuntud, samuti Baltikumis. 18. sajandil kasutati kampsunit rahvarõivana Saaremaal ja Lõuna-Eestis, 19. sajandi lõpuks oli levinud aga üle kogu Eesti, v.a. Setumaa.
Traditsiooniline riideese oli ta Tartumaal ning Võrumaal. Vanemad kampsunid olid lõikelt sarnased pikk-kuue ülaosaga. Eesti mandriosas tehti kampsunitel küljeõmblus keha järgi, voltidega seljal, lisaks õmmeldi kampsuni alläärde riideriba, milles olid kas ühtlaselt või rühmiti voldid ehk *seesid*. Saaremaal erinesid kampsunid kihelkondade kaupa.

19. sajandi lõpus hakati kandma kampsuneid, mida kooti villasest lõngast.

Vaata ka
--------

* Arani kampsun
* Islandi kampsun
* Džemper
* Jakk (rõivaese)
* Vatt (riietus)
* Vest

Viited
------

1. 1 2  Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 49
2. ↑  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. lk 63

Kirjandus
---------

* Eesti rahvariiete ajalugu. Ilmari Manninen. 1927, 2009.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kampsun** |

* Kampsun. Eesti Rahva Muuseum
* Kampsun, naiste. Eesti Rahva Muuseum
**Tihane** on perekonnanimi.

Statistika
----------

2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Tihane 149 inimesel: 74 mehel ja 75 naisel. Perekonnanimede levikult oli Tihane meeste puhul 1248. kohal ja naiste puhul 1365. kohal.

Tihane oli levinumaks nimeks vanuserühmas 60–64 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 1,66. Perekonnanimi Tihane oli kõige sagedasem Järva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 6,41 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Eestis 11 erinevas mõisavallas talupoegadele perenimedeks Tihhanne, Tichane, Tihhan ning Tihane.

1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus Eestis perekonnanime Tihane ei asendatud teise vastu ega ka võetud uueks nimeks.

Nime kandjaid
-------------

* Anatoli Tihane, Eesti NSV riigitegelane ja finantsist (1900–1967)
* Karl Tihase, eesti arhitektuuriajaloolane (1914–2005)
* Rudolf Tihane, eesti tõstja
* Suune Tihane, eesti sõjaväelane (1957–2013)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet. Rahvastikuregister (vaadatud 08.05.2022)
2. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine (algne nimekuju): Tihane.
3. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine (uus nimekuju): Tihane.

Välislingid
-----------

* Tihane statistikaameti andmebaasis
Elvi Sinervo 1960. aastatel
**Elvi Aulikki Sinervo-Ryömä** (4. mai 1912 Helsingi – 28. august 1986 Helsingi) oli soome proosakirjanik, luuletaja ja tõlkija.

Elvi Sinervo oli pärit töölisperekonnast. 1930. aastal astus Sinervo Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei noorteorganisatsiooni. Gümnaasiumi lõpetamise järel õppis ta 1933–1934 Helsingi Tehnikaülikoolis ja 1934–1935 Helsingi Ülikoolis. 1936. aastal liitus ta vasakpoolse kirjandusrühmitusega Kiila. Sinervo esikteos "Runo Söörnäisistä: novelleja" ("Luuletus Söörnäisest : novelle") ilmus 1937. aastal. Tema esimene romaan "Palavankylän seppä" ilmus 1939. aastal.

Teise maailmasõja ajal oli Elvi Sinervo aastatel 1941–1944 poliitilistel põhjustel vangistuses. Vanglast vabanemise järel astus Sinervo Soome Kommunistlikku Parteisse. 1946. aastal ilmus tema teine romaan "Viljami Vaihdokas" ("Vahetatud Viljami"), mida tõlgiti ka paljudesse võõrkeeltesse.

1950. aastate lõpust alates Sinervo kirjandusliku loominguga enam kuigivõrd ei tegelnud, vaid keskendus tõlkimisele. Ta pettus Soome Kommunistliku Partei tegevuses ja 1959. aastal arvati ta partei liikmeskonnast välja, kuid ta pidas ennast jätkuvalt kommunistiks.

Tema sõnadele kirjutas Rein Rannap 1973. aastal Ruja laulu "Sügispäev".

Sinervo on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.

Isiklikku
---------

Alates 1933. aastast oli Elvi Sinervo abielus vasakpoolse poliitiku, ajakirjaniku ja arsti Mauri Ryömäga (1911–1958). Nende tütar Liisa Ryömä (1947–2017) ja poeg Ilkka Ryömä (1937–1978) olid tõlkijad.

Teoste tõlked eesti keeles
--------------------------

* "Seltsimees, ära reeda!". Tallinn, 1957
* "Vahetatud Viljami : jutustus poisist, kes tahtis saada Danko sarnaseks". Tallinn, 1966
* "Kolm naeru on minul". Tallinn, 1971

Viited
------

1. ↑
2. ↑

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Elvi Sinervo** |