recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Milzkalne** (vanasti ka **Šlokenbeka**) on küla (*lielciems*) Lätis Tukumsi piirkonnas Smārde vallas. Nimi tuleb lähedal asuvast 119 meetri kõrgusest Milzkalnsi mäest. 

Külas asuvad Dzirnavase ja Milzkalne bussipeatus. Seal asub ka raamatukogu. Külast idas asub Milzkalne kalmistu.

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Šlokenbeka mõisa hoonetekompleks (tõllakuurid, häärber, aidad, keskaegse müüri lõigud ja väravatornid), Šlokenbeka veski ait, Šlokenbeka vasallilinnus ja hiiepaik Milzkalne kirikumägi. Kohaliku kaitse all on Šlokenbeka vesiveski, Šlokenbeka veski kõrts ja hiiepaik Sēravoti Terviseallikas.

2001. aastal rajati vesiveski juurde kolme turbiiniga väike hüdroelektrijaam. Aastail 2009–2021 kuulus küla Engure piirkonda.

Šlokenbeka mõis on keskaegne kindlusmõis, mis rajati 15. sajandil. 17. sajandil ehitati mõis ümber ja lisati tornid. 1841–1845 ehitati põhjamüüri äärde uus peahoone. Tänapäeval asub mõisas Läti Teedemuuseum.

Külas kasvav Šlokenbeka hobukastan on looduskaitse all.

2011. aastal oli külas 689 elanikku, 2015. aastal 532 ja 2020. aastal 373.

* Šlokenbeka veskiŠlokenbeka veski
* KoolimajaKoolimaja

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze, vaadatud 30.05 2020
2. ↑  IS Mantojums
3. ↑
4. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
5. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
6. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Milzkalne** |

| * v
* r
Smārde valla asulad |
| --- |
| 
Aizpure **·**  Bērzāji  **·**  Cērkste **·**  Dzegūzes **·**  Kūdra **·**  Lielaisciems **·**  Milzkalne **·**  Ozolpils **·**  Radziņciems **·**  Rauda **·**  **Smārde** **·**  Zvirbuļi |
*Mitte segi ajada teenetemärgiga Tartu Täht*

---

**Tartu Suurtäht** on Tartu linna aukodaniku aunimetusega alates 1996. aastast kaasnev aumärk.

Tartu aukodaniku nimetust koos Tartu Suurtähega antakse Tartu linnavolikogu otsusel kord aastas. Aunimetused ja aumärgid antakse Tartus toimuval pidulikul kontsertaktusel üle igal aastal enne vabariigi aastapäeva, 22. või 23. veebruaril.

Tartu Suurtäht koosneb 23 mm kõrgusest Tartu linna vapist ja selle külge riputatud kuueharulisest hõbetähest kõrgusega 60 mm. Tartu Suurtäht valmistatakse hõbedast, linna vapi kilp on kaetud punase läbipaistva kuumemailiga ja kilbil olevad vapikujundid on hõbedast, täheharude harjadel on teemantlõikeliste kühmude read ning tähe keskele kinnitub kuuetahuline mäekristall.

Tartu linna aukodanikud ja Tartu Suurtähe kavalerid
---------------------------------------------------

 *Pikemalt artiklis Tartu linna aukodanik*

Viited
------

1. ↑  Tartu tunnustab. Tartu linna veebisait.
2. ↑  Tartu linna tunnustusavaldused. Tartu Linnavolikogu määrus. 26. april 2018, nr 21. RT IV, 28.04.2018, 116.
**Soome Instituut**, täpsema nimetusega **Soome Instituut Eestis** (soome keeles **Suomen Viron-instituutti**) on Eestis tegutsev Soome organisatsioon, mille ülesandeks on hoida, arendada ja tugevdada soome-eesti kultuurikoostööd. 

Instituudi eesmärk on Soome kunsti ja kultuuri, oskuste, teadmiste ja kodanikuühiskonna väärtuste eelarvamustevaba vahendamine Eestisse. Selle saavutamiseks osaleb instituut kultuuri- ja koolitusalaste ürituste korraldamisel, toetab soome kunstnike ja kultuurikorraldajate rahvusvahelist liikuvust ning soome keele õpetamist Eestis. 

Instituut asutati 1991. aastal Tuglase-seltsi juurde loodud infopunktina. Praegusel kujul (näiteks raamatukogu ja programmilise tegevusega) alustas Soome Instituut tegevust 1994. aastal. Instituut on osa ülemaailmsest Soome instituutide võrgustikust, kuhu kuulub 17 instituuti maailma eri paigus. Instituudi peamine rahastaja on Soome haridus- ja kultuuriministeerium. Programmitööd toetavad ka erinevad sihtasutused, koostööpartnerid ning ettevõtted. 

Instituudi tegevust organiseerib Soome Instituudi Sihtasutus (soome keeles *Suomen Viron-instituutin säätiö* – rootsi keeles *Stiftelsen för Finlands institut i Estland*).

Instituudil on kontorid Tartus (Ülikooli 11) ja Tallinnas (Marati 5-2, Põhjala tehas, Kompressorimaja 2. korrus). Tartus asub ka Soome Instituudi raamatukogu, kust saab laenutada soome- ja eestikeelseid teoseid, lugeda mõlema maa ajalehti ning mängida lauamänge.

2011. aastal loodi Soome Instituudi eestvedamisel soome keele ja kultuuri koostöövõrgustik Keelesild. Keelesilla tegevust toetab Jenny ja Antti Wihuri fond.

Aastal 2017 tähistas instituut suurelt Soome vabariigi 100. aastapäeva, korraldades Eestis temaatilisi üritusi.

Juhatajad
---------

* Seppo Zetterberg (1994–1996)
* Juhani Salokannel (1997–2000)
* Martti Turtola (2001–2004)
* Jaana Vasama (2005–2009)
* Riitta Heinämaa (2010–2014)
* Anu Laitila (2015–2018)
* Anu Heinonen (2019–2021)
* Hannele Valkeeniemi (2021–...)

Vaata ka
--------

* Eesti Instituut Soomes
* Soome teadus- ja kultuuriinstituudid maailmas

Viited
------

1. ↑  Suomen Viron-instituutti
2. ↑  Soome instituutide võrgustik
3. ↑  Soome Instituut. "Meist". Vaadatud 26.09.2023.
4. ↑  "Juubeliaastat tähistava Soome Instituudi uueks juhiks saab Hannele Valkeeniemi". *Delfi*. 3.8.2021. Vaadatud 4.8.2021.

Välislingid
-----------

* Soome Instituudi 30 esimest aastat
* Instituudi koduleht
* Instituut Facebookis
* Instituudi fotogaleriid Flickris
* Instituut YouTube'i kanalis
* Instituudi tegevus ja toetused
* Soome keele õpe ja vestlusringid
Nereta mõisa varemed (2016)
**Nereta mõis** (*Neretas muiža*) on mõis Lätis Nereta piirkonnas Nereta vallas Neretas. Saksa keeles *Nerft*, *Narite*, *Narriten*.

Nereta mõis on Sēlija mõisatest üks vanemaid. XIV sajandil asutas Aizkraukle komtuur Leedu piiri äärde Nereta mõisa. Aastani 1563 kuulus mõis Aizkraukle komtuuridele, seejärel aga Gotthard Kettlerile. Nereta oli riigimõis, mis sattus hiljem von Korffide, aastal 1824 aga omakorda Šuvalovite aadlisuguvõsa kätte. Mõis kuulus viimastele kuni võõrandamiseni aastal 1920.

Nereta mõisa vana peahoone püstitati XVI sajandil, uus aga XVIII sajandi lõpus ning XIX sajandi alguses. Uus peahoone hävis aastal 1960 ja sellest on säilinud vaid varemed. Uue peahoone valmimisel võeti vana maja kasutusele majandushoonena ja see on tänapäevani säilinud. 

Aastail 1584–1593 ehitati mõisa maadele Nereta kirik. Mõisakompleksi juurde kuulusid veel näiteks pruulikoda, tõllakuur, kutsari maja, teenijate maja, ent need on paraku varemetes. Säilinud on XVIII sajandi lõpus rajatud park.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)
Bēne mõisa peahoone

Bēne mõis (Läti)Bēne mõis
Asendikaart
**Bēne mõis** (läti keeles *Bēnes muiža*, saksa keeles *Behnen*) on mõis Lätis Auce piirkonnas Bēne vallas Bēnes. 

Bēne mõis sai alguse 16. sajandil. 19. sajandi algul olid mõisa omanikud Medemid, seejärel Reked. Viimasteks omanikeks enne võõrandamist olid Birkensteinid. Aastast 1922 oli mõisa peahoone omanik Otto Valdemārs Gailītis, kes rajas sinna Bēne kultuurikeskuse.

Mõisa peahoone rajati aastail 1876–1878. Uusgooti stiilis hoonet rünnati aastal 1905. Säilinud on ka mõned kõrvalhooned: laut, ait, veski, teenijate maja jt. 

Aastal 1880 rajati mõisa juurde allee, mis on tänapäeval looduskaitse all. Domineerivaks puuliigiks on harilik pärn, ent sinna on istutatud ka läänepärna.

Viited
------

1. ↑  Zarāns, Alberts (2006). Latvijas pilis un muižas. Castles and manors of Latvia. Riga. ISBN 9984-785-05-X. OCLC 72358861.
2. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Bēne mõis** |

* Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)
Katre Riisalu 28. veebruaril 2014 Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu koosolekul Eesti Rahvusraamatukogus
**Katre Riisalu** (kuni 1993. aastani Linnas; sündinud 23. septembril 1966 Tallinnas) on eesti raamatukogundustegelane.

Haridus
-------

1973–1976 õppis ta Lelle 8-klassilises koolis, 1976–1981 Valtu 8-klassilises koolis ja 1981–1984 Rapla Keskkoolis.

1989. aastal lõpetas ta Eduard Vilde nimelise Tallinna Pedagoogilise Instituudi raamatukoguhoidja erialal.

2000. aastal kaitses ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis magistritöö Eesti muusikabibliograafia arengujoonte teemal.

Töökäik
-------

1984. aastast töötab ta Eesti Rahvusraamatukogus, tema tööülesannete hulgas on olnud raamatukoguhoidmine, toimetamine, sektori juhatamine. Praegu on ta samas hoones asuva Kunstide Teabekeskuse osakonnajuhataja. Samaaegselt on ta Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu juhatuse esimees.

Ta on koostanud erinevaid väljaandeid, näiteks "Voldemar Panso bibliograafia" (2010) ja "Eesti vinüülplaatide diskograafia 1954–2010" (2011).

Tunnustus
---------

* 2023 Valgetähe V klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  "Eesti raamatukogunduse biograafiline andmebaas". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2014. Vaadatud 28. veebruaril 2014.
2. ↑  Raamatukoi raamatupood
3. ↑  "President annab tänavu 167 riiklikku teenetemärki". *ERR*. 6. veebruar 2023. Vaadatud 6. veebruar 2023.
R'lyethi asupaik H. P. Lovecrafti ja August Delerthi kirjatöödes vastavalt punktile Nemo
**Nemo punkt** (inglise ja prantsuse keeles *Point Nemo*, mis on tuletatud ladina sõnast *nemo* ehk *eikeegi*) on Maa veeliselt kaugeim ligipääsmatuspoolus, mille äärmuspunkt asub keset Lõuna-Vaikset ookeanit.

1992. aastal arvutas selle millimeetritäpsusega välja Horvaatiast pärit Hrvoje Lukatela, kasutades kohandatud programmi tollases arvutis. Punkt sai nime Jules Verne'i teose "20 000 ljööd vee all" kangelaselt kapten Nemolt. Kanadas elav geodeesiainsener täpsustas asukoha tänapäevaste andmete põhjal ümber aastal 2022.

See jääb ligikaudu 2688 km kaugusele kolmest maismaapunktist Ducie atollis (põhjast), Motu Nui saarel (kirdest) ja Maheri saarel (lõunast).

Olemus
------

### Inimtegevus

Ümbritsevasse eikellegimerre juhivad ja kukutavad mitmed riigid kanderakette, tehiskaaslasi ja mehitamata kosmoselaevu. Kosmoseprügi tõttu kutsutakse sealset sügavat ookeanipõhja *kosmoseprügilaks* või *kosmosekalmuks*. Praeguseks on sinna uputatud umbes 300 kasutusest kõrvaldatud kosmoselaeva, sealhulgas säilmed stratosfäärist troposfääri põlenud kosmosejaamadest Tiangong-1 ja Mir-1 (120 tonni).

2030. aastate alguses plaanitakse sinna uputada rahvusvaheline kosmosejaam ISS (450 tonni), millega ligi 330–410 km kõrgusel termosfääris ülesööstvad meeskonnaliikmed ongi tihti lähimateks inimesteks punktile Nemo. Aucklandi-Santiago vahelised lennuliinid ületavad samuti läbipääsmatuse poolust, harvem teevad seda Vendée Globe'il ja The Ocean Race'il osalevad jahtlaevad.

### Eluvaesus

Hüdrosfääri sajavad ja lekivad reoained põhjustavad reostusi, paiksemaks jäämisest olenemata on need vägagi halvasti veelduvad ja lahustuvad. 2018. aasta analüüsides sisaldab sealne vesi kuupmeetri kohta keskmiselt 26 mikroplastiosakest. 

Lõuna-Vaikse ookeani pöörlus hoiab sealt eemale toitained ja nende ringluse, liigse kauguse tõttu on sealsed veed ja nende abüssaalsed sügavused üsna eluvaesed. Lõhevulkaanides ookeanipõhjas on täheldatud vaid baktereid ja vähilaadseid.

Vaata ka
--------

* Lõuna-Vaikse ookeani jäätmepöörlus
* Bloop

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Välislingid
-----------

* Intervjuu väljaarvutaja Hrvoje Lukatelaga
**Sosny** (vene keeles *Sosnõ*, transkribeerituna **Sosnõ**) on alevik ja Minski linnaosa, mis asub linna kaguosas Zavodski rajoonis. Linnaosa jääb väljapoole Minski ringteed.

Linnaosa on osaliselt tööstusrajoon, endise sõjaväeosa territooriumil toodetakse karastusjooke. Seal asuvad nii töötav tuumareaktor kui ka tuumajäätmete hoidla. Sosny on osaliselt jäänud ka sõjaväelinnakuks, seal on kaks Valgevene piirivalvevägede üksust. 

Ülejäänud Minskiga ühendavad linnaosa bussid ja marsruuttaksod.

Ajalugu
-------

Sosny rajati 1950. aastatel seoses tuumaenergeetikainstituudi rajamisega. Seal töötati välja esimene mobiilne tuumaelektrijaam Nõukogude Liidus. Hiljem rajati selle juurde NSV Liidu Sõjalaevastiku väeosade hooned, mis 1998. aastal läksid Sosny koosseisu. Varem oli tegemist kinnise linnaga, kuid tänapäeval töötab sealse reaktori juures rahvusvaheline teadlaste rühm.

Viited
------

1. ↑  Хроника Минска: 60 лет после Победы. Вечерний Минск
Pagryžuvyse mõisa peahoone
**Pagryžuvyse mõis** (leedu *Pagryžuvio dvaras*) on endine mõis Leedus Kelmė rajoonis Tytuvėnai vallas Pagryžuvyses.

Mõisa mainiti esimest korda XVI sajandil. XVIII sajandi alguses kuulus see Szemetitele, hiljem aga Pšeciševskistele. Aastal 1863 küüditati viimane Pšeciševskisest mõisa omanik Tomski kubermangu, mõis läks aga Römerite valdusse.

Romantistlik peahoone valmis aastal 1858, selle lasi ehitada Jeronimas Pšeciševskis. Hoone projekteeris leedu arhitekt Fulgencijus Rimgaila. Esimese maailmasõja ajal asus mõis rindel, mõisakompleks sai sel ajal märkimisväärselt kannatada. Pärast sõda mõis võõrandati ja anti jesuiitidele, kes rajasid sinna kloostri.

Aastal 1951 rajati peahoonesse tuberkuloosisanatoorium, selle juurde kuulus ka mõisa park. Aastast 2006 on see Aukštelkė pansionaadi filiaal.

Pagryžuvyse mõisa pesuköök
Lisaks peahoonele on säilinud veel kaks maja, kus elasid mõisniku perekonnaliikmed, ait, pesumaja-köök, kaks halvas seisukorras lauta. Ka on säilinud mõisa juures asuv park. See rajati aastail 1840–1863 ja asub kahel tasandil: peahoone juures ja Gryžuva jõe kaldal. Pargi territooriumil asub ka Pagryžuvyse linnamägi.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; fotod (*leedu keeles*)
* Mõis YouTube'is
* Artikkel mõisa kohta (*leedu keeles*)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on lossist; mõisa kohta vaata artiklit Aluliina mõis ja linnuse kohta Aluliina ordulinnus.* |

---

Alūksne loss
Alūksne loss
**Alūksne loss** ehk **Aluliina loss** (läti keeles *Alūksnes pilsmuiža*, *Alūksnes Jaunā pils* ja *Marienburgas pils*) on loss Lätis Alūksne piirkonnas Alūksne linnas aadressil Pils iela 74.

Ajalugu
-------

 *Pikemalt artiklis Aluliina mõis*
1741. aastal kinkis keisrinna Jelizaveta Alūksne oma kantslerile krahv Mihhail Vorontsovile, kes aga sinna elama ei asunud, vaid müüs mõisa juba 1744. aastal Otto Hermann von Vietinghoff-Scheelile. Vietinghoff-Scheelide kätte jäi valdus kuni võõrandamiseni 1920. aastal.

Loss
----

Uusgooti stiilis loss ehitati aastatel 1860–1863 Alexander von Vietinghoff-Scheeli ajal. Selle ümber on säilinud mitmed kõrvalhooned: valitsejamaja (endine mõisa häärber), aidad ja aednikumaja. Praegu asub lossis Alūksne muuseum.

Lossipark
---------

Lossi ümber on suur XIX sajandil rajatud Inglise stiilis park, mis piirneb Alūksne järve rannaga; lossipark on üks liigirikkamaid Lätis. Seal asub XVIII sajandil rajatud regulaarse planeeringuga ampiirstiilis väravatega aed. Pargis on veel mitmeid väiksemaid dekoratiivseid elemente, nagu Aiolose ja Pomona templid, Vietinghoffide mausoleum (arhitekt Johann Wilhelm Krause), laternatega Veneetsia sild, palmimaja, Hiina paviljon, linnupaviljon, Aleksandri paviljon ja Otto von Vietinghoffi graniitobelisk. Parki ja järvesaarel paiknevat Aluliina ordulinnust ühendab puust sild.

Vaata ka
--------

* Alūksne ordulinnus
* Aluliina mõis

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Alūksne loss** |

* Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)
**DVB-C** (*Digital Video Broadcast - Cable* ehk 'digitaalse videosignaali ülekanne – kaabel') on tehnoloogia digitaalse televisioonisignaali ülekandeks koaksiaalkaabelvõrgu kaudu seal seni edastatud analoogtelevisiooni signaali asemel.

DVB-C olulisteks eelisteks analoogtelevisiooni ees on võimalus edastada samas sageduskanalis kuni 15 korda rohkem programme, sealhulgas kõrglahutusega programme. Programme edastatakse ühtse paketina, mida nimetatakse multipleksiks (*mux*). Ka puuduvad analoogtelevisioonile omased häired ning on võimalik edastada krüpteeritud programme. Lisaks saab DVB-C multipleksides koos teleprogrammidega edastada ka raadioprogramme.

Euroopa Telekommunikatsioonistandardite Instituut TSI kinnitas 1998. aastal DVB-C-standardi EN 300 429  ja 2010. aastal selle edasiarenduse DVB-C2 standardi EN 302 769. Viimane võimaldab edastada ka ultrakõrglahutusega televisiooni signaali.

DVB-C on peale Euroopa kasutusel suures osas Aasias, samuti Aafrikas, Austraalias ja Lõuna-Ameerikas. Põhja-Ameerikas ja Jaapanis on oma kaabeltelevisioonisüsteemid.

Eestis kasutavad DVB-C-standardit elisa, STV ja Telset. Enamik nende edastatavaid programme on krüpteeritud ning avanevad vaid teenusega liitumisel kiipkaardi abil.

Vaata ka
--------

* Kaabeltelevisioon

Viited
------

1. ↑  EN 300 429 V1.2.1 (1998-04)
2. ↑  [ ETSI EN 302 769 V1.1.1 (2010-04)

Välislingid
-----------

* DVB-C2
Tantsutõbe kujutav vasegravüür 16. sajandist. Autor Hendrik Hondius.
**Massipsühhoos** (ingl. *mass formation*) on suures inimrühmas tekkiv grupiteadvuse seisund, mida iseloomustab inimeste võimetus olukorda arukalt hinnata ja adekvaatselt tegutseda, ka enesekontrolli kaotus ja paanika. Massipsühhoosi teket soodustavad tegelik või oletatav oht, demagoogiline sisendus ja muu.

Näited
------

Strasbourgis hakkasid 1518. aasta suvel sajad inimesed ilma muusikata tantsima, karjuma, väänlema ja visklema. Arvatakse, et tantsuhulluse põhjustas stress – sellele eelnesid näljahädad. Päevade kaupa kestnud hulluse järel inimesed surid kurnatusest.

Üks tuntumaid näiteid on Orson Welles'i 1938. aasta raadiokuuldemängu „Maailmade sõda: Invasioon Marsilt" põhjustatud massipsühhoos. Raadiosaade vallandas kuulajate hulgas paanika – saadet kuulanud ligi kuuest miljonist inimesest miljon uskus, et marslased ründavad inimkonda, nad palvetasid, nutsid, ootasid resigneerunult möödapääsmatut surma.

Vaata ka
--------

* massiühiskond
* pealtvaataja efekt
* psühhoos

Viited
------

1. ↑  "Tantsutõbi". *Miks ja kuidas*. 2017. Vaadatud 20.2.2022.
2. ↑  Kõuts-Klemm, Ragne. Korts, Külliki (2010). "Ülevaade meedia ja kommunikatsiooni teooriast". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 20.2.2022.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
Neil kahel (kollakal ja hallikal) samblikuliigil on mõneti erinevad ökonišid
**Ökoloogiline nišš** ehk **ökonišš** ehk **nišš** on ökoloogia mõiste, mis iseloomustab liigi või populatsiooni suhtumuslikku positsiooni eripära ökosüsteemis.

Niši parameetrid
----------------

Nišši kirjeldatakse kui liigiomast piirkonda graafikul, mille telgedeks on erinevate biootiliste ja abiootiliste keskkonnategurite muutuvad väärtused. Vastavalt konkurentsi välistamise reeglile (ehk Gause reeglile) ei saa kaks liiki hõivata täpselt sama nišši samas keskkonnas pikka aega. 

Mõistet "ökoloogiline nišš" kasutas esimesena loodusteadlane Joseph Grinnell oma 1917. aasta teadustöös "The niche relationships of the California Thrasher". 

Niši mõistet populariseeris eriti tuliselt 1958. aastast G. Evelyn Hutchinson. 

Eristatakse **fundamentaalset** ja **realiseerunud nišši**. Esimesel puhul on tegu kogu keskkonnatingimuste kompleksiga (bioloogilised ja füüsilised), milles organism on võimeline eksisteerima. Realiseerunud nišš tähendab aga eelmisest kitsamaid keskkonnatingimusi, kus organism on tugevalt kohastunud.

Eri liikidel võivad eri kohtades olla sarnased nišid ning samad liigid võivad eri kohtades hõivata erinevaid nišše. 

Mõnikord, kui taimi ja loomi introdutseeritakse uutesse niššidesse, võivad nad hõivata uusi nišše või ka pärismaiste liikide nišše, tõrjudes viimaseid välja, ja saada (kahjulikeks) võõrliikideks.

Vaata ka
--------

* nišš (täpsustus)
* ökoloogiline sobitumine

Viited
------

1. ↑  Pocheville, Arnaud (2015). "The Ecological Niche: History and Recent Controversies". Heams, Thomas; Huneman, Philippe; Lecointre, Guillaume; et al. (toim-d). *Handbook of Evolutionary Thinking in the Sciences*. Dordrecht: Springer. Lk-d 547–586. ISBN 978-94-017-9014-7.
**Periadriaatiline murrang** (või rike) on selgelt eristuv murrang Lõuna-Euroopas, kulgedes S-kujuliselt umbes 1000 km Türreeni merest läbi kogu Lõuna-Alpide kuni Ungarini. See moodustab liigenduse Apulia laama ja Euraasia laama vahele. Mõistet **Linea insubrica** kasutatakse mõnikord viitamiseks tervele Periadriaatilisele murrangule, kuid sagedamini kasutatakse seda vaid lääneosa tähenduses.

Tektoonika ja geoloogia
-----------------------

Alpide reljeef koos Periadriaatilise murranguga
Ida-Alpides tähistab joon Kesk-Ida-Alpide ja Lõuna-Lubjakivi Alpide vahelist piiri. Lääne-Alpides moodustab see liigenduse Lõuna-Apulia mandrilava ja Alpide keskse kristallilise tsooni vahel.

Mandrite kokkupõrge on veel käimas, Apulia ja Euroopa laamad lähenevad endiselt. Ka Alpide kesksed tsoonid tõusevad, põhjustades murrangu vertikaalset libisemist. Tulemuseks on peamiste murrangutsoonide kogum, mille nimi on ühiselt Periadriaatiline murrang. Viini ja Friuli vahelise maavärinatsooni põhjuseks on liikumine piki Periadriaatilist murrangut. Viimane purustav maavärin toimus Friulis 20. sajandi lõpus.

Tõus põhjustas noore orogeeni vägivaldse erosiooni, mis viis Kõrg-Tauerni tektoonilise lõhe moodustumiseni. Mitmes piirkonnas toimus Kesk-Alpide tugev tõus mõne kilomeetri võrra ja ka rohkem kui 50 km pikkune nihe.

Geograafiline asend ja nimed
----------------------------

Idast läände on Periadriaatilise murrangu kulg ja sellele piirkondlikult antud nimed järgmised:

* *Drva joon*: Kesk-Doonau madalik – Pohorje – Karawankid – Drava org (*Jauntal, Rosental*) – Rosegg
* *Gailtali joon*: Villach – Gaili org – Kartitsch
* *Pustertali joon*: Sillian – Pusteri org – Bruneck
* *Giudicarie joon*: Merano – Val di Sole
* *Tonale* või *Linea insubrica*: Tonale kuru – Val Camonica – Valtellina – Biella.
**Hannele Turu** (sündinud 24. juulil 1986) on maalikunstnik, laulja ja modell.

Ta oli laulja bändis Les Diamants. Les Diamants andis ligi poolsada kontserti ja neilt ilmus ka plaat Fortune Fools, mille esitlus toimus Tallinnas Rock Cafes. Ta on laulnud ka *indie* bändis Bad Apples ja üles astunud elektroonilise soolokavaga Baby Universal, millega osales ka projektis Olematute Bändide Festival.

Ta on lõpetanud Vanalinna Hariduskolleegiumi humanitaarklassi kunstiharu ja Eesti Kunstiakadeemia vabade kunstide teaduskonna maali eriala.

Ta on modellina töötanud Eestis, Prantsusmaal, Inglismaal, Itaalias, Saksamaal, Hispaanias, Türgis, Hongkongis, Hiinas, USA-s jm. Hannele pildid on ilmunud ajakirjades Vogue, Glamour, Vanity Fair jt. Ta on poseerinud tippfotograafidele, sh Michelangelo Di Battista.

Ta osales Hanno Soansi kureeritud näitusel "Onupojapoliitika". Tema maalid olid Kumus näitusel "Muutuv maalikunst", kuraator E. Komissarov.

Viited
------

1. ↑  "Fortune Fools". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. august 2016. Vaadatud 29. mail 2010.
2. ↑  "Garaažirokkarid Les Diamants tõi lavale draakonisaba".
3. ↑  Indigolapsed ehk SUPERSCHICKROCKCHICKS], Eesti Ekspress 2005
4. ↑  "E.M.A model management - Hannele Turu". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. detsember 2010. Vaadatud 18. detsembril 2010.
5. ↑  "Hannele shot by Micelangelo di Battista".

Välislingid
-----------

* Hannele shot by Michelangelo Di Battista
* Maria Ulfsak. Indigolapsed ehk SUPERSCHICKROCKCHICKS, Eesti Ekspress
* Pilte
* Pilte
* Hullumaja kammerorkester, Eesti Ekspress, 18. jaanuar 2006
* Rock & roll with Hannele
**Puławy maakond** (poola *powiat puławski*) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Lublini vojevoodkonna lääneosas. Maakonna keskus asub Puławy linnas.

Maakond on asutatud 1867. aastal. Maakond kaotati 1918. aastal. Puławy maakond taastati 1945. aastal, kuid likvideeriti 1975. aastal. 1999. aastal taastati Puławy maakond haldusreformi käigus.

Haldusjaotus
------------

Maakonnas on kolm linna: Kazimierz Dolny, Nałęczów ja Puławy.

Puławy maakonnas on 10 valda:

* Baranówi vald
* Janowieci vald
* Kazimierz Dolny vald
* Końskowola vald
* Kurówi vald
* Markuszówi vald
* Nałęczówi vald
* Puławy vald
* Żyrzyni vald
* Wąwolnica vald

Viited
------

1. ↑  Położenie Puławy maakond. Vaadatud 29. augustil 2023

Lublini vojevoodkonna vapp
Lublini vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Chełm |
Biała Podlaska |
Lublin |
Zamość  

**maakonnad:** Biała Podlaska |
Biłgoraj |
Chełm |
Hrubieszów |
Janów Lubelski |
Kraśnik |
Krasnystaw |
Łęczna |
Lubartów |
Lublin |
Łuków |
Opole Lubelskie |
Parczew |
Puławy |
Radzyń Podlaski |
Ryki |
Świdnik |
Zamość |
Tomaszów Lubelski |
Włodawa |
**Parczewi maakond** (poola *powiat parczewski*) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Lublini vojevoodkonna keskosas. Maakonna keskus asub Parczewi linnas.

Parczewi maakond asutati 1415. aastal, kuid likvideeriti 1465. aastal. Parczewi maakond moodustati uuesti 13. novembril 1954, kuid kaotati 1975. aastal. Parczewi maakond taastati haldusreformi käigus 1999. aastal.

Haldusjaotus
------------

Maakonna ainus linn on Parczew.

Parczewi maakonnas on seitse valda:

* Dębowa Kłoda vald
* Jabłońi vald
* Milanówi vald
* Parczewi vald
* Podedwórze vald
* Siemieńi vald
* Sosnowica vald

Viited
------

1. ↑  Historia Powiat parczewski. Vaadatud 4. septembril 2023

Lublini vojevoodkonna vapp
Lublini vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Chełm |
Biała Podlaska |
Lublin |
Zamość  

**maakonnad:** Biała Podlaska |
Biłgoraj |
Chełm |
Hrubieszów |
Janów Lubelski |
Kraśnik |
Krasnystaw |
Łęczna |
Lubartów |
Lublin |
Łuków |
Opole Lubelskie |
Parczew |
Puławy |
Radzyń Podlaski |
Ryki |
Świdnik |
Zamość |
Tomaszów Lubelski |
Włodawa |
**Perestroika** (vene keeles *перестройка* 'ümberehitus', 'rekonstruktsioon', 'ümberhäälestamine', 'ümberrivistumine'; eesti kirjakeelne vaste on **uutmine**) oli NLKP KK peasekretäri Mihhail Gorbatšovi poolt juunis 1987 välja kuulutatud majandusreformide programm Nõukogude Liidus. 

Laiemas tähenduses mõeldakse perestroika all Gorbatšovi võimuletulekuga 1985. aastal alanud perioodi Nõukogude Liidu ajaloos.

Iseloomustus
------------

Nõukogude Liidu riigipea Mihhail Gorbatšov tegi algatust riigi reformimiseks 1980. aastate teisel poolel, mis viisid lõpuks NSV Liidu lagunemisele.

1980ndate keskpaigaks ei suutnud NSV Liit enam olla maailma supervõim. Hädavajalikud olid reformid välis- ja sisepoliitikas, majanduses jm. Neid asus ellu viima 1985. aastal NSV Liidu juhiks saanud Mihhail Gorbatšov. Tema uuenduspoliitika põhines kahel algatusel: perestroikal ja glasnostil.

Perestroika tähendas poliitilise ja majandussüsteemi reformimist. Teoks said mitme kandidaadiga valimised, mõnevõrra vähenes riigiaparaadi tsentraliseeritus ja rohkem otsustusõigust anti alumistele tasanditele (sh liiduvabariikidele). Ka majanduses vähendati tsentraliseeritud juhtimist, lubades mh kooperatiivide (väikeettevõtete) ja välisinvestoritega ühisettevõtete asutamist.

Vaata ka
--------

* Glasnost
* Loomeliitude ühispleenum
* Loomeliitude kultuurinõukogu
* IME
* Hirvepargi miiting
* Balti kett

Viited
------

Kirjandus
---------

* Mati Graf. *Kalevipoja kojutulek. 1978. aasta poliitilisest pööripäevast 1988. aasta suveräänsusdeklaratsioonini*. Tallinn: Argo, 2008. ISBN 978-9949-438-53-2

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Perestroika** |

* Vaapo Vaher. Legendid loomeliitude pleenumeist Luup nr 7 (64), 6. aprill 1998.
**Ayutthaya provints** ehk **Phra Nakhon Si Ayutthaya provints** on 1. järgu haldusüksus Tais. See asub riigi keskosas Chao Phraya jõe basseinis.

Provints jaguneb 16 ringkonnaks (*amphoe*).

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ayutthaya provints** |

* 

Tai provintsid

Amnat Charoeni • Ang Thongi • Ayutthaya • Bangkok • Bueng Kan • Buri Rami • Chachoengsao • Chai Nati • Chaiyaphumi • Chanthaburi • Chiang Mai • Chiang Rai • Chon Buri • Chumphoni • Kalasini • Kamphaeng Pheti • Kanchanaburi • Khon Kaeni • Krabi • Lampangi • Lamphuni • Loei • Lop Buri • Mae Hong Soni • Maha Sarakhami • Mukdahan Nakhon Nayoki • Nakhon Pathomi • Nakhon Phanomi • Nakhon Ratchasima • Nakhon Sawani • Nakhon Si Thammarati • Nani • Narathiwati • Nong Bua Lam Phu • Nong Khai • Nonthaburi • Pathum Thani • Pattani • Phangnga • Phatthalungi • Phayao • Phetchabuni • Phetchaburi • Phichiti • Phitsanuloki • Phrae • Phuketi • Prachin Buri • Prachuap Khiri Khani • Ranongi • Ratchaburi • Rayongi • Roi Eti • Sa Kaeo • Sakon Nakhoni • Samut Prakani • Samut Sakhoni • Samut Songkhrami • Saraburi • Satuni • Sing Buri • Si Sa Keti • Songkhla • Sukhothai • Suphan Buri • Surat Thani • Surini • Taki • Trangi • Trati • Ubon Ratchathani • Udon Thani • Uthai Thani • Uttaraditi • Yala • Yasothoni
Roman Babajan
**Roman Georgjevitš Babajan** (Рома́н Гео́ргиевич Бабая́н; sündinud 7. detsembril 1967 Bakuus) on Venemaa ajakirjanik, propagandist. 

Ta juhib telekanalis NTV saadet „Oma tõde" ja telekanalis TV Tsentr saadet „Hääleõigus" ning on raadiojaama Govorit Moskva peatoimetaja.

Elulugu
-------

Ta on sündinud armeenlasest isa ja venelannast ema peres. Õppis kaks kursust Bakuu Polütehnilises Instituudis, 1986 võeti kaheks aastaks ajateenistusse Nõukogude armees. 1988 astus Moskva Side ja Informaatika Tehnikaülikooli, lõpetas 1991 raadio- ja televisiooniinsenerina.

Septembris 1991 asus tööle Radio Rossija uudisteteenistuse raadiosaadete ettevalmistamise ja edastamise osakonna insenerina.

Aastatel 1994–2000 töötas ta teleuudiste saates "Vesti", alustades korrespondendina ja lõpetades tegevuse saates poliitikavaatlejana. Töötas paljudes kuumades kohtades nii Venemaal kui ka välismaal: Tšetšeenias, Inguššias, Tadžikistanis, Gruusias, Transnistrias, Afganistanis, Palestiinas, Jugoslaavias, Kosovos, Iraagis jne. Teinud tuhandeid reportaaže ja hulga dokumentaalfilme.

2000–2005 oli ta Venemaa telekanali Pervõi Kanal uudistesaadete "Novosti" ja "Vremja" poliitkommentaator. 2005–2012 töötas ta Venemaa kolmandas telekanalis. Esialgu oli ta saadete "Võvodõ" ja "Glavnaja tema" peatoimetaja, 2008. aastal sai temast uudistesaate "Linn" juht. 2009–2019 juhtis ta saadet "Pravo golosa": esmalt kolmandal kanalil, pärast selle sulgemist 2012. aasta detsembris telekanalil TV Tsentr.

2013. aasta juulist on ta raadiojaama Finam FM peatoimetaja kohusetäitja (alates 2014. aasta märtsist on selle raadiojaama nimi Capital 99.6 FM). Juunist 2019 juhib raadiojaama Govorit Moskva. 9. septembrist 2019 juhib poliitilist vestlussaadet "Svoja pravda" telekanalis NTV.

2019 valiti Moskva linnaduumasse, kuulub fraktsiooni Moja Moskva.

Sanktsioonid
------------

28. veebruaril 2022 kehtestas Euroopa Liit talle seoses Venemaa kallaletungiga Ukrainale viisa- ja majandussanktsioonid. Tema Euroopa Liidu riikides olev vara külmutati. "Ukraina.ru-veebisaidile antud intervjuus märkis ta selgelt, et kõik Donbassi elanikud eelistaksid selle piirkonna ühinemist Venemaaga, ning seadis kahtluse alla Ukraina õiguse oma territooriumitele. Lisaks süüdistas ta Ukraina ametivõime rahvusel põhinevas tagakiusamises Donbassis ning *de facto* genotsiidis ning lausus, et ukrainlased on tapnud Donbassis lapsi ja eakaid inimesi. Samuti on ta toetanud Venemaa narratiivi, et Ukrainas on „fašistlik režiim". Selleks esitas ta ebaselge salvestuse natsi-Saksamaa mereväeembleeme kandvatest sõduritest, kirjeldades neid ukrainlastena."

Viited
------

1. ↑
2. ↑
**"Pink Friday"** on Ameerika päritolu naisräppari Nicki Minaj debüütalbum. 

Album anti välja 22. novembril 2010. Nicki on valinud albumisse põhiliselt hiphopstiilis laule, kuid lisatud on ka R&B ja popmuusika elemente. 

Albumit reklaamiti kaheksa singliga, mille hulgas on ülemaailmselt edukas "Super Bass". Minaj reklaamis albumit ka viie kontserdiga oma kontserditurneel 2010. aasta oktoobris.

Pärast pikka ootamist (ning tänu Nicki suurtele kaastöödele külalisartistina teiste artistide lauludel), "Pink Friday" jõudis teisele kohale USA Billboard 200-l, müües 375 000 albumit esimese nädalaga.  Album lõpuks jõudis esikohale ning oli siis 73 nädalat järjest edetabelis. 
2018. aasta veebruari seisuga on albumit Ameerika Ühendriikides müüdud 2 miljonit eksemplari.

"Pink Friday" oli 2012. aastal nomineeritud parima räppalbumi kategoorias Grammy auhinnale.

Laulud
------

1. "I'm The Best"
2. "Roman's Revenge" *feat.* Eminem
3. "Did It On 'Em"
4. "Right Thru Me"
5. "Fly" *feat.* Rihanna
6. "Save Me"
7. "Moment 4 Life" *feat.* Drake
8. "Check It Out" *feat.* Will.I.Am
9. "Blazin" *feat.* Kanye West
10. "Here I Am"
11. "Dead Old Nicki"
12. "Your Love"
13. "Last Chance" *feat.* Natasha Bedingfield

*Deluxe*-versioon

14. "Super Bass"

15. "Blow Ya Mind"

16. "Muny"

Albumil on RIAA kolmekordse plaatinaalbumi auhind.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
Kaart
**Luha tänav** on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Uue Maailma asumis. Luha tänav algab Koidu tänavalt, ristub Kesk-Ameerika, Väike-Ameerika, Kristiina, Virmalise, Planeedi ja Uue-Maailma tänavaga ning lõpeb Pärnu maanteel.

Luha tänav on oma põhiosas peaaegu loode-kagusuunaline, veidi enne Planeedi tänavaga ristumist pöördub aga itta. Luha tänav on ligikaudu 670 meetri pikkune.

Tänava nimed ja ajalugu
-----------------------

Luha tänav 18a ja Luha tänav 20, 2010. aastal
Luha tänav on kujunenud mitmest eri nimega lõigust. Koidu ja Väike-Ameerika tänava vaheline osa oli **Uus-Alimanni tänav** (saksa keeles *Neue Alimann-Strasse*, vene keeles *Ново-Алиманская улица*), mis 23. jaanuaril 1923 sai uueks nimeks **Ämariku tänav**. Lõik Väike-Ameerika tänavast praeguse Kesk-Luha tänavani oli **Kesk-Luha tänav** (saksa keeles *Mittlere Wiesenstrasse*, vene keeles *Средне-Луговая улица*). Praeguse Virmalise tänava (endise Rulkoviuse tänava) ja Pärnu maantee vaheline osa oli **Alam-Luha tänav** (saksa keeles *Untere Wiesenstrasse*, vene keeles *Нижне-Луговая улица*). 1925. aastal rajati nende tänavate vahele ühendav lõik ning 27. augustil 1927 nimetati tänav Luha tänavaks. Luha tänav on saanud nime Kristiine heinamaa järgi.

Galerii
-------

* Koidu, Planeedi ja Luha tänava ristmikKoidu, Planeedi ja Luha tänava ristmik
* Luha ja Väike-Ameerika tänava ristmikLuha ja Väike-Ameerika tänava ristmik
* Luha 1 ja 3Luha 1 ja 3
* Luha 7Luha 7
* Luha 9Luha 9
* Luha 9, 2013. aastalLuha 9, 2013. aastal
* 
* Luha tänav 16Luha tänav 16
* Luha tänav 18Luha tänav 18
* Luha tänav 18b, Lilleküla HotellLuha tänav 18b, Lilleküla Hotell
* Luha tänav 35ALuha tänav 35A

Vaata ka
--------

* Tallinn Seaport Hotel

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 72
3. ↑  Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 280

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Luha tänav (Tallinn)** |

| * v
* r
Uue Maailma asumi tänavad |
| --- |
| Tänavad | 
Aasa tänav · Kesk-Ameerika tänav · Kesk-Luha tänav · Kiire tänav · Koidu tänav · Komeedi tänav · Kristiina tänav · Luha tänav · Lõkke tänav · Pilve tänav · Planeedi tänav · Pärnu maantee · Saturni tänav · Suur-Ameerika tänav · Tehnika tänav · Toom-Kuninga tänav · Uue Maailma tänav · Vana-Lõuna tänav · Videviku tänav · Villardi tänav · Vineeri tänav · Virmalise tänav · Väike-Ameerika tänav |
**Frassem** (letseburgi keeles *Fruessen*) on küla Belgias Valloonia piirkonnas Luxembourgi provintsis Arloni vallas Bonnerti osavallas. Ta jääb valla keskusest kirdesse ja osavalla keskusest kagusse.

Frassemist itta jääb Viville, loodesse Bonnerti keskus, põhja Oberpallen, kirdesse Heckbous, itta Gaichel, kagusse Waltzing, lõunasse Seymerich ja edelasse Arlon.

Frassem paikneb Oberpallenist ja Diekirchist laskuvas orus. Küla territooriumil on metsa.

Enne valdade liitmist 1977. aastal kuulus Frassem endisesse Bonnerti valda.

Küla läbib maantee N882, mis lõikab ta pooleks.

Küla keskus on säilitanud vanaaegse ilme. Frassemis on Frassemi Saint-Valentini kirik, algkool (mille söökla on küla saal), arboreetum (rajatud 1990), noorte spordiväljak ja vana kohvik Bertha.

Külas on palju mesilaid, park, 17. sajandist pärinev päikesekell, ajaloolase Godefroid Kurthi sünnikodu (praegu Maison Robinet) ja väike kalmistu, kuhu Godefroid Kurth on maetud.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Arloni valla turismisaidil
* Asukoht Arloni valla kaardil
* Topograafiline kaart
* Aerofotod
* Frassemi park
**RPG** (venekeelne lühend РПГ, *ручной противотанковый гранатомёт*) on sari Nõukogude granaadi ja raketiheitjaid.

Ajalugu
-------

Sarja esimene oli RPG-1, varasematest on tuntumad granaadiheitjad RPG-2 ja RPG-7, uuematest on tuntumad raketiheitjad 6G20 RPG-29 Vampir ja 6G30 RPG-32 Barkas.

Nõukogude armeel polnud Teises maailmasõjas reaktiivgranaadiheitjaid. Nende uurimuste põhjal töötati välja prototüüp RPG-1, mida aga ei saadud sõdimiskõlbulikuks.

RPG-7 kasutamine.
Edasine mudel põhines Saksa reaktiivgranaadiheitjal Panzerfaust-150. Versioon sai nime RPG-2 ning 1947. aastal otsustati see relvastusse võtta. Armees hakati seda kasutama alates 1949. aastast.

RPG-2 ja RPG-7
RPG-2 valmistati ka Hiinas, Põhja-Vietnamis ja Egiptuses.

Mõningate puuduste tõttu töötati RPG-2-ga edasi ja alates 1961. aastast võeti relvastusse täiustatum mudel RPG-7. Sellest on kujunenud üks maailma tuntumaid tankitõrjerelvasid.

Galerii
-------

* RPG-18 MuhaRPG-18 Muha
* RPG-18 ja  RPG-26 AglenRPG-18 ja RPG-26 Aglen
* RPG-22 NettoRPG-22 Netto
* RPG-26 AglenRPG-26 Aglen
* RPG-27 TavlogaRPG-27 Tavloga
* RPG-28 KljukvaRPG-28 Kljukva
* RPG-29 VampirRPG-29 Vampir
* RPG-30 KrjukRPG-30 Krjuk

Vaata ka
--------

* granaadiheitja/raketiheitja
* RPG-2, GRAU indeks 56-G-660
* RPG-7, GRAU indeks 6G3
* 6G9 RPG-16 Udar, GRAU indeks 6G9
* 6G12 RPG-18 Muha, GRAU indeks 6G12
* 6G18 RPG-22 Neto, GRAU indeks 6G18
* 7P27 RPG-26 Aglen, GRAU indeks 7P27
* 7P30 RPG-27 Tavolga, GRAU indeks 7P30
* 7P47 RPG-28 Kljukva, GRAU indeks 7P47
* 6G20 RPG-29 Vampir, GRAU indeks 6G20
* RPG-30 Krjuk, GRAU indeks 7P53
* 6G30 RPG-32 Barkas, GRAU indeks 6G40

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **RPG (granaadiheitja)** |
***South China Morning Post*** (lühend **SCMP**) on Hongkongis paiknev erihalduspiirkonna suurim ingliskeelne päevaleht. Tegemist on ühe olulisema Ida-Aasia ingliskeelse ajalehega, mistõttu on SCMP esmaallikaks suurele osale ingliskeelsest meediast. Kuigi trükiarv on suhteliselt tagasihoidlik 100 000 eksemplari, siis internetikülastusi kaasates loeb South China Morning Posti umbes 50 miljonit lugejat.

Ajalugu
-------

South China Morning Post asutati 1903. aastal Briti koloniaalvõimu ajastul.

1997. aastal, kui Suurbritannia võimu Hongkongis Hiina Rahvavabariigile üle andis, lubas Hiina põhimõtet "Üks riik, kaks süsteemi" järgides Hongkongil säilitada tugeva autonoomia, mis väljendus ka ajakirjanduses. Kui muidu oli Hiinas ajakirjandus tugeva tsensuuri all, siis Hongkongi ajalehed säilitasid oma tugeva ja iseseisva ajakirjanduse. Kuigi tollane ajalehe omanik meediamagnaat Rupert Murdoch (kellele kuulus SCMP 1980. aastatest kuni 2000. aastate keskpaigani), oli aeg-ajalt sekkunud ajakirjanike töösse, säilitas ajaleht laias plaanis oma iseseisvuse ja vabadused kuni 2020. aastani.

2000. aastate keskpaigus ostis lehe malaisia miljardär Robert Kuok, kes selle müüs Alibabale 2015. aastal. Alibaba võttis fookusesse SCMP laiendamise sihiga tuua ingliskeelsete lugejateni kogu Hiinas toimuv ning otsiti ajakirjanduspartnereid läänes, sealhulgas olid kontaktivariantideks Politico ja The Atlantic. Koroonapandeemia tõstis lugejate arv tänapäevase 50 miljoni lugejani, kolme aasta jooksul kasvas lugejate arvu kümme korda, kolmandik lugejaid olid Ameerika Ühendriikides. Sellegipoolest on ajaleht hädas kasumi saavutamisega ning Alibaba ajal hakkas SCMP üle võtma Hiina ametlikku arvamust poliitilistel teemadel.

2019.–2020. aasta Hongkongi meeleavalduste ajal kehtestas Hiina enam-vähem efektiivse tsensuuri SCMP üle: ajaleht tutvustas protestijaid kui pahategijaid ja politseid kui kangelasi ning toimetajad muutsid tihti reporterite kirjeldusi rahutustest võimule sobivamaks. 30. juunil 2020 vastu võetud Hongkongi julgeolekuseaduse järel on SCMP kindlalt allutatud Hiina võimule. Võrreldes Hiina ajakirjandusega on SCMP jätkuvalt mitmekesine ja julgemate väidetega, aga avalikke riigikriitilisi sõnumeid ajalehest enam ei leia ning isemeelsemaid ajakirjanikke ajalehe toimetus ei soosi.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Timothy McLaughlin (01.08.2020). "A NEWSROOM AT THE EDGE OF AUTOCRACY". *The Atlantic*. Vaadatud 12.04.2022.
**Aarne Ruus** (28. juuli 1909 – 7. detsember 1968) oli eesti näitleja.

1930. aastal lõpetas ta Tallinna Õpetajate Seminari ja töötas mitu aastat kooliõpetajana.

Näitlemist alustas noorukina, tegi kaasa Tallinna Draamateatri ja Töölisteatri lavastustes. 1941. aastal lõpetas Tallinna Konservatooriumi Riikliku Lavakunstikooli. Aastatel 1941–1944 ja 1946–1951 oli Tallinna Riikliku Draamateatri näitleja, näitejuht ning vahepeal ka muusikaala juhataja, 1944–1946 Eesti Riikliku Noorsooteatri näitleja ja näitejuht. Näitlejatöö kõrvalt töötas Eesti Riiklikus Teatriinstituudis lavakõne õppejõuna.

1951. aastal töötas lühemat aega Lõuna-Eesti Teatri peanäitejuhina. Aastatel 1952–1968 töötas ta Eesti Raadio näitejuhina.

Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.

Tunnustus
---------

* 1967 Eesti NSV teeneline kunstitegelane

Isiklikku
---------

Tema poeg oli Jaan Ruus.

Viited
------

1. ↑  Aarne Ruus (nekroloog). Sirp ja Vasar, 13. detsember 1968
2. ↑  Kalmistute register HAUDI

Välislingid
-----------

* ERR arhiiv. Aarne Ruus 50-aastane
**"Horoskoop"** oli Eesti Televisiooni muusikasaatesari aastatel 1968–1973. Esimene saade oli eetris 12. oktoobril 1968. 

Saatejuht oli Andres Vihalem ja toimetaja Kustas Kikerpuu.

Laulud
------

Esimese saate laulude järjekord oli juhuslik, määratud loosiga:

* Jaak Joala "Alles eile ..."
* Els Himma "Ei saa sinult silmi pöörata"
* Toomas Jõesaar "Urjala jaaniöö"
* Kalju Terasmaa "Majake koduteel"
* Helgi Sallo "Lõppenud on päevad"
* Uno Loop "Oled teinud mind õnnelikuks"
* Helgi Sallo ja Kalju Terasmaa "Sulle kõik nüüd ütlen"

Lauljaid saatis ETV ansambel Kustas Kikerpuu juhatusel ja ETV naistrio koosseisus Kersti Johannson, [[Sirje Kiik ja Laida Kull

  

1968 ja 1969 olnud Horoskoobi saadetes olnud ja võistelnud laulud. 

  

Helgi Sallo esituses: Lõppenud on päevad, Elagu laulud, Sõit pilvelaeval.

Helgi Sallo ja Kalju Terasmaa esituses: Sulle kõik nüüd ütlen.

Uno Loop: Oled teinud mind õnnelikuks

Kalju Terasmaa esituses: Majake koduteel, Suudluse ma saan.

Tiiu Variku esituses: Keegi

Toomas Jõesaare esituses: Urjala jaaniöö, Hästi, Mul meeles veel, Miasjaoks, Mul tihti nukker meel.

Heidy Tamme esituses: Meie kaks, Hällipäeva hommikul

Heidy Tamme, Tiit Varts ja Kalju Terasmaa esituses: Pühapäev.

Rudolf Mihhailovi esituses: Lada

Els Himme esituses: Ei saa sinult silmi pöörata,Oi aegu ammuseid.

Toivo Nikopensiuse esituses: Kateriine, Pikk tee, Jälle algab kõik.

Jaak Joala esituses: Alles eile

Heli läätse esituses, Kannikesed emale, Kiige polka.

Voldemar Kuslapi esituses: Head naised, Kõnnin taas kosduteel, Bonjur.

Esitasid Kalmer Tennosaa, Tiit Varts, Kalju Terasmaa ja Kutsas Kikerpuu: Igavene teema. 

```
Esitasid Toomas Jõesaar, Tiit Varts ja Kalju Terasmaa: Viimane valss
```

  

```
 Naistrio: Kersti Johanson, Sirje Kiik ja Laida Kull, mis osales paljudes lauludes.
```

```
                         Saateansambel
```

Tiit Varts- altsaksofon, klarnet, suupill

Tõnu Sal-Saller- tenorsaksofon, klarnet, fagott

Uno Saviauk- trompet

Kustas Kikerpuu- klaver, orel, akordion, ansamblijuht

Tõnis Kõrvits- kitarr

Elmo lööve- basskitarr, kontrabass

Eino Tandre - trummid

Kalju Terasmaa- vibrafon, löökpillid

Peeter Peetsalu- löökpillid

```
   Mõnedes lauludes olid keelpillid: 6 viiulit, 2 altviiulit                                                  

              Kirja pannud Andres Klemet
```

Kirjandus
---------

* Verni Leivak. Unustamatu «Horoskoop» : [raamat legendaarse «Horoskoobi» lauluvõistluse fenomenist, lauludest ja lauljatest]. Kirjastus Fookus Meedia. Tallinn 2015. 114 lk

Välislingid
-----------

* "Horoskoop" (fotod) ERR arhiiv
* "Mis oli enne "Eesti laulu" ja staarisaateid? Õige vastus: "Horoskoop"!" ERR, Menu, 28. aprill 2015
**Sipelgaõgilased** (*Myrmecophagidae*) on sugukond imetajaid napihambuliste seltsist. Nad toituvad termiitidest ja sipelgatest ning neil on selleks vastavad füüsilised omadused: pikk torujas koon, kleepuva keelega väike hambutu suu, suurte kõverate küünistega tugevad eeskäpad.

Sipelgaõgijad elutsevad Kesk- ja Lõuna-Ameerikas. Nende suurus varieerub märgatavalt: maapinnal elav suur-sipelgaõgija kaalub 27-50 kg ning on 180-220 cm pikk, samas kui puudel elutseva oravasuuruse kääbus-sipelgaõgija mass on 175-400 g ja tüvepikkus 16-20 cm. Sipelgaõgijate lähimad sugulased on laisiklased.

Perekonnad ja liigid
--------------------

| Perekond | Liik | Pilt |
| --- | --- | --- |
| ***Myrmecophaga*** | Suur-sipelgaõgija (*Myrmecophaga tridactyla*) |  |
| ***Tamandua*** | Põhjatamandu (*Tamandua mexicana*)

Lõunatamandu (*Tamandua tetradactyla*) |  |
| ***Cyclopes*** | Kääbus-sipelgaõgija (*Cyclopes didactylus*) |  |

Kääbus-sipelgaõgija eraldatakse mõnikord omaette *Cyclopedidae* sugukonda.

Viited
------

1. ↑  Andrei Miljutin. Maailma imetajate mitmekesisus. Tallinn : Varrak, 2015. Lk 95
**Juhan Liivi nimeline Alatskivi Kool** on põhikool Alatskivil. Kooli aadress on Kooli 1.

Esimesed teated koolide tööst Alatskivil pärinevad 1766. aastast. Külakoolide arv oli 1810. aastaks jõudsalt kasvanud. Selleks ajaks töötasid Haapsipea, Naelavere, Suurlahe, Torila, Savastvere ja Lahepera koolid. 1920. aastal ühendati kõik ümbruskonna külakoolid Alatskivi 6-klassiliseks Kõrgemaks Algkooliks, mis hakkas töötama Alatskivi lossis. 1940. aastal muudeti kool Nõukogude okupatsiooni ajal 7-klassiliseks. Sõja ajal kasutas kooliruume ka sõjavägi. 1950. aasta 25. oktoobril muudeti Eesti NSV Ministrite Nõukogu määrusega Alatskivi Mittetäielik Keskkool Alatskivi Keskkooliks ning avati 8. ja 9. klass.

1961. aasta kevadel alustati Alatskivis uue koolimaja ehitamist. Uues koolimajas algas õppetöö 1962. aastal ning samal aastal muudeti põhikool 8-klassiliseks. 1962. aastal valminud koolihoone on Muinsuskaitseamet tunnistanud Eesti 20. sajandi arhitektuuri tähelepanuväärseks ehitiseks. Juhan Liivi 100. sünniaastapäeval (30. aprill 1964) anti Eesti NSV valitsuse määrusega koolile Juhan Liivi nimi.

1977. aastal rajati Kuningvere järvele ujula ning valmis sai kooli staadion. 1983. aastal alustati koolimaja ümberehitamist tsiviilkaitse vajadusteks reserv-sõjaväehaiglaks. 1989. aastal muudeti keskkool 12-klassiliseks. 1990. avati vanas koolimajas Alatskivi Muusikakool. 

2018. aastal muudeti kool põhikooliks ja kooli uueks nimeks sai **Juhan Liivi nimeline Alatskivi Kool**.

Direktorid
----------

* 1950–1952 – Maria Saarniit
* 1952–1955 – Maria Möll
* 1955–1956 – Margit Roostfeld-Ilves
* 1956–1958 – Margarita Gundobina-Tamm
* 1958–1997 – Karl Elken
* 1997–2003 – Urmas Laur
* 2003–2014 – Urve Lõhmus
* 2014–2017 – Raigo Lille
* 2017–2019 – Erki Larm
* 2019 – ... Helen Paju

Viited
------

1. ↑  Alatskivi keskkool Eesti Muinsuskaitseameti andmebaasis "XX sajandi arhitektuur" (vaadatud 24.04.2015)
2. ↑  Helen Paju (august 2019). "Koolipere rahulolu ja koolirõõm on mulle olulised". *PEIPSIÄÄRE TEATAJA*. Vaadatud 28.09.2019.

Välislingid
-----------

* Koduleht
‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) ›
Korterelamud Uue Maailma tänaval
**Uue Maailma tänav** on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Uue Maailma asumis.

Tänav algab Luha tänavalt, ristub Kesk-Luha tänavaga ja lõpeb seejärel umbtänavana. Uue Maailma tänav on lõuna-põhjasuunaline ja ligikaudu 195 meetri pikkune.

Tänav sai selle nime juba 1881. aastal (esines ka nimekuju *Uus-Maailma tänav*; saksakeelne nimi oli *Neue-Weltgasse* ehk *Neue Welt*, venekeelne nimi *Ново-Светская улица* ehk *Новый Свет*). 27. juunil 1950 sai tänava nimeks *Oja tänav*. Endise nime sai tänav tagasi 3. augusti TLV korraldusega 1990. 1. jaanuarist 1991.

Tänav on selle nime saanud tõenäoliselt lähedal asunud kõrtsi America järgi.[*viide?*]

Viited
------

1. ↑  Tallinna tänavanimed
2. ↑  Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 87
3. ↑  Päring kohanimeandmebaasist. Eesti kohanimed

Välislingid
-----------

 Uue Maailma tänav – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Uue Maailma asumi tänavad |
| --- |
| Tänavad | 
Aasa tänav · Kesk-Ameerika tänav · Kesk-Luha tänav · Kiire tänav · Koidu tänav · Komeedi tänav · Kristiina tänav · Luha tänav · Lõkke tänav · Pilve tänav · Planeedi tänav · Pärnu maantee · Saturni tänav · Suur-Ameerika tänav · Tehnika tänav · Toom-Kuninga tänav · Uue Maailma tänav · Vana-Lõuna tänav · Videviku tänav · Villardi tänav · Vineeri tänav · Virmalise tänav · Väike-Ameerika tänav |