recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Roostetuvi** (*Nesoenas duboisi*) on väljasurnud tuviliik, kes kunagi elas India ookeanis Maskareenides Réunioni saarel. Lind on tuntud 1674. aastal tehtud kirjelduse järgi, mille andis prantsuse rändur Sieur Dubois oma raamatus "Les voyages faits par le sieur D. B. aux Isles Dauphine [...]", samuti on olemas üks säilinud õlavarreluu, mis kirjeldusega klappivalt sarnaneb Mauritiusel elava roosatuvi (*Nesoenas mayeri*) vastava luuga, kuid on suurem. Mõned autorid on käsitlenud roostetuvi roosatuvi alamliigina *Nesoenas mayeri duboisi*.

Kirjeldus
---------

Dubois' kirjeldus tema raamatus on järgmine:

*"... metsikud tuvid, keda oli kõikjal, mõned kiltkivivärvi sulestikuga, teised roostepunased. Need olid veidi suuremad kui Euroopa tuvid, ja neil olid suuremad nokad, mis peapoolses otsas punast värvi, tulevärvi rõngaga silma ümber nagu faasanitel. On aastaaeg, mil nad on väga paksud, nii et nende kloaak [croupion] pole näha. Nad maitsesid väga hästi. Nagu metstuvid ja turteltuvid Euroopas, sama head."*

Väljasuremine
-------------

Roostetuvi mainib ainult Dubois, seetõttu on liigi kadumisest vähe teada. Réunioni kohalike tuviliikide kohta on viimased teated Père Bernardinilt 1687. ja Guillaume Houssaye'ilt 1689. aastal. Jean Feuilley kirjutab 1705. aastal, et kõik kohalikud tuvid on välja surnud; oletatud on, et väljasuremise põhjustas rottide ja kasside toomine saarele, samuti intensiivne küttimine.

Viited
------

1. ↑  BirdLife International (2012). *Nesoenas duboisi*. *2006 IUCNi punane nimistu*. IUCN 2006. Vaadatud 25. augustil 2015.
2. ↑  Reunion Island Pigeon. - Avibase - The World Bird Database
3. ↑  Sieur Dubois. Les voyages faits par le sieur D. B. aux Isles Dauphine ou Madagascar, et Bourbon, ou Mascarenne, és années 1669, 70, 71 et 72. Dans laquelle il est curieusement traité du Cap Vert, de la ville de Surate, des isles de Sainte Helene, ou de l´Ascention. Ensemble les moeurs, religions, forces, gouvernemens et coutumes des habitans des dites isles, avec l´histoire naturelle du pais. (1674, Paris: Chez Claude Barbin.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel laevast; liikurhaubitsa kohtaa vaata artiklit Artillerisystem 08* |

---

**Archer** oli Briti kuningliku laevastiku puidust aurumasinaga purjelaev, nimelaevaks projektile (Archer-class sloop), mille kohaselt ehitati ka teine laev, nimega Wasp.
Archer oli üks Briti kuningliku laevastiku alustest, mis tegutsesid Eesti rannavetes Krimmi sõja käigus 1854.-1855. aastal. 1855. aastal on Läänemerel olnud kokku 93 mitmesugust Briti kuningliku laevastiku laeva.

Laev ehitati aastatel 1847–1850.

ehitaja Deptford Dockyard

projekti autor John Edye

veeväljasurve 1337 tonni

pikkus 56,8 m (kahurtekil)

süvis 5,8 m.

meeskond 170 meest

raapurjestus

masinate projektivõimsus 202 hj, katsetusel 347 hj (259 kW)

masinal 2 horisontaalset silindrit

üks sõuvint

kiirus 7,8 sõlme

vesikasvude vältimiseks oli korpus kaetud vaskplekiga

kahurid olid eestlaetavad

2 kahurit (68-naelased kuulid)

10 kahurit 32 naela

**Teenistusrajoonid**

1850–1853 Aafrika, Šotimaa

1854–1855 Läänemerel Krimmi sõja käigus

Pärast Krimmi sõda oli Põhja-Ameerika ja Ida-India teenistusjaama koosseisus

1859–1866 oli tegutsev Aafrika läänerannikul orjakaubanduse tõkestamisega.

Aafrika perioodil oli palju probleeme haigustega. Sel perioodil laeva juhtinud viiest kaptenist üks suri ja kaks invaliidistusid.

Krimmi sõja käigus viibis Läänemerel kokku viis Inglise sõjalaeva. Arceri kapteniks oli siis Edmund Heathcote, kes oli asunud teenima laevastikus 1828, jõudnud kapteni auastmesse 1852, ning läks erru viitseadmiralina 1877.

Acher oli üks kolmest laevast, millest püsib mälestus rahvalaulus:

*Viire takka tulevad kolm*

meresõidu masinat. Neil

kõigil suitsutorud pääl, vaat

kolm suurt laeva seisvad sääl.

Viited
------

1. ↑  "Baltic Fleet (United Kingdom)". Vaadatud 26. aprillil 2019.
2. ↑  "William Loney RN". Vaadatud 24. aprillil 2019.
3. ↑  Lauri Õunapuu. "Päritud laul. Viire takka". *ERR*. Vaadatud 22. aprillil 2019.
Maailmameistri karikas
**Snuukri maailmameistrivõistlused** on snuukriturniir, mis on maailma suurim nii auhinnafondi kui ka jagatavate edetabelipunktide poolest.

Esimesed maailmameistrivõistlused peeti 1927. aastal. Aastatel 1941–1945 ei toimunud võistlusi teise maailmasõja tõttu. 1958–1963 oli snuukri populaarsus madalseisus ning maailmameistrit ei selgitatud.

Alates 1977. aastast on kõik turniirid toimunud Inglismaal Sheffieldi Crucible Theatre'is.

Kõige rohkem kordi – 15 – on maailmameistriks tulnud Joe Davis.

Praegune turniirisüsteem kehtib alates 1969. aastast. Sellest ajast alates on rohkem kui ühe korra tulnud maailmameistriks Stephen Hendry (7 korral), Steve Davis (6), Ray Reardon (6), Ronnie O'Sullivan (5), John Higgins (4), John Spencer (3), Alex Higgins (2), Mark Williams (2).

1985. aasta snuukri maailmameistrivõistluste finaali võitis Dennis Taylor viimase freimi viimase palli sisselöömisega. Ta alistas Steve Davise 18:17. Seda on peetud üheks kõige põnevamaks ja tasavägisemaks snuukrimatšiks läbi aegade.

2011. aasta snuukri maailmameistrivõistlused võitis John Higgins.

Vaata ka
--------

* 2012. aasta snuukri maailmameistrivõistlused
* 2013. aasta snuukri maailmameistrivõistlused
**Samara oblast** on (aastail 1936–1991 *Kuibõševi oblast*) oblast Venemaal Volga föderaalringkonnas. Oblast on nüüdsetes piirides alates aastast 1943.

Suuremad linnad on Samara, Togliatti, Sõzran, Novokuibõševsk ja Tšapajevsk.

Oblastis kehtib Samara aeg. 28. märtsist 2010 26. oktoobrini 2014 kehtis Moskva aeg.

1991–2007 oli oblasti kuberner Konstantin Titov. 2012. aastast on oblasti kuberner Nikolai Merkuškin.

Rahvastik
---------

2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas oblastis 3 215 532 inimest, kellest 85,6% olid venelased, 4,1% tatarlased, 2,7% tšuvašid, 2,1% mordvalased ja 1,4% ukrainlased.

Linnades elas 80% rahvastikust. Oblastis on 11 linna, neist suuremad on Samara, Togliatti, Sõzran, Novokuibõševsk ja Tšapajevsk.

Haldusjaotus
------------

Oblast on jaotatud 27 rajooniks ja 10 linnaringkonnaks.

### Rajoonid

* Aleksejevka rajoon
* Bezentšuki rajoon
* Bogatoje rajoon
* Bolšaja Glušitsa rajoon
* Bolšaja Tšernigovka rajoon
* Borskoje rajoon
* Hvorostjanka rajoon
* Issaklõ rajoon
* Jelhovka rajoon
* Kamõšla rajoon
* Kineli rajoon
* Kinel-Tšerkassõ rajoon
* Kljavlino rajoon
* Koški rajoon
* Krasnoarmeiskoje rajoon
* Krasnõi Jari rajoon
* Neftegorski rajoon
* Pestravka rajoon
* Pohvistnevo rajoon
* Privolžje rajoon
* Sergijevski rajoon
* Stavropoli rajoon
* Sõzrani rajoon
* Šentala rajoon
* Šigonõ rajoon
* Tšelno-Veršinõ rajoon
* Volžski rajoon

Viited
------

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Samara oblast** |

* Samara oblastivalitsuse koduleht

Volga föderaalringkond

Baškortostani Vabariik  **·**  Mari Eli Vabariik  **·**  Mordva Vabariik  **·**  Tatarstani Vabariik  **·**  Tšuvaši Vabariik  **·**  Udmurdi Vabariik  **·**  Permi krai  **·**  Kirovi oblast  **·**  Nižni Novgorodi oblast  **·**  Orenburgi oblast  **·**  Penza oblast  **·**  Samara oblast  **·**  Saratovi oblast  **·**  Uljanovski oblast
**Volõõnia oblast** on 1. järgu haldusüksus Ukrainas. Piirneb põhjas Valgevenega ja läänes Poolaga.

Haldusjaotus
------------

Oblast jaguneb 4 rajooniks: Kamin-Kašõrskõi rajoon, Koveli rajoon, Lutski rajoon ja Volodõmõri rajoon.

2020. aastani jagunes oblast 16 rajooniks ja 4 oblastilise alluvusega linnaks (Lutsk, Novovolõnsk, Kovel, Volodõmõr).

### Rajoonid (kuni 2020)

* Gorohhivi rajoon
* Ivanõtši rajoon
* Kamin-Kašõrskõi rajoon
* Kivertsi rajoon
* Koveli rajoon
* Ljubešivi rajoon
* Ljubomli rajoon
* Lokatši rajoon
* Lutski rajoon
* Manevõtši rajoon
* Ratne rajoon
* Rožõštše rajoon
* Stara Võživka rajoon
* Šatski rajoon
* Turiiski rajoon
* Volodõmõri rajoon

Kokku on oblastis 11 linna. Suuremad linnad on Lutsk, Novovolõnsk, Kovel ja Volodõmõr.

Viited
------

1. ↑  Number of Present Population of Ukraine, as of January 1, 2022

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Pilte

Ukraina 1. järgu haldusüksused

Dnipropetrovski oblast **·**  Donetski oblast **·**  Harkivi oblast **·**  Hersoni oblast **·**  Hmelnõtskõi oblast **·**  Ivano-Frankivski oblast **·**  Kiiev **·**  Kiievi oblast **·**  Kirovohradi oblast **·**  Krimm **·**  Luhanski oblast **·**  Lvivi oblast **·**  Mõkolajivi oblast **·**  Odessa oblast **·**  Poltava oblast **·**  Rivne oblast **·**  Sevastopol **·**  Sumõ oblast **·**  Zaporižžja oblast **·**  Žõtomõri oblast **·**  Taga-Karpaatia **·**  Ternopili oblast **·**  Tšerkassõ oblast **·**  Tšernihivi oblast **·**  Tšernivtsi oblast **·**  Vinnõtsja oblast **·**  Volõõnia oblast
Philipp I, Pommer-Wolgasti hertsog
**Philipp I** (14. juuli 1515 Szczecin – 14. veebruar 1560 Wolgast) oli Pommer-Wolgasti hertsog alates 1531 kuni surmani.

Philipp oli Pommeri hertsogi Georg I ja tema esimese abikaasa Amalia poeg. Tal oli vanem vend, kes suri vastsündinuna, noorem õde ja isa teisest abielust noorem poolõde.

Koos oma onu Barnim IX-ga viis ta Pommeris 1534. aastal läbi reformatsiooni. Keisrivastastes sõdades Pommer siiski ei osalenud, ehkki oli ametlikult Schmalkaldeni liiga liige ja pidi seetõttu Karl V-le valuraha maksma. 

1559. aastal määrati Philipp koos Barnim IX, Münsteri piiskopi ja Braunschweigi hertsogiga riigikomissariks, kes pidid Vana-Liivimaal toimuvast ülevaate saama ning sealsetest oludest keisrile ja riigiseisustele ette kandma, et nood saaks otsustada, millist abi Liivimaale anda tuleks. Philippi tegevus riigikomissarina jäi küll lühikeseks, sest ta suri juba järgmise aasta alguses, jõudmata ära oodata isegi Pommeri seisuste positsiooni Liivimaa abistamise suhtes.

Philipp abiellus 27. veebruaril 1536 Saksimaa hertsogi Johanni tütre Mariaga. Abikaasad olid ühevanused. Sellest abielust sündis 7 poega ja 3 tütart, kellest viis poega ja kõik tütred said täiskasvanuks. Kõik pojad said Pommeri hertsogiks: algul Pommer-Wolgasti ja seejärel Pommer-Stettini hertsog Johann Friedrich, Pommer-Wolgasti, pärast Pommer-Barthi ning lõpuks Pommer-Stettini ja Pommer-Rügenwalde hertsog Bogislaw XIII, Pommer-Wolgasti hertsog Ernst Ludwig, algul Pommer-Wolgasti, siis Pommer-Rügenwalde ja lõpuks Pommer-Stettini hertsog Barnim X ning Pommer-Rügenwalde hertsog Kasimir VI. Vanuselt neljanda poja Ernst Ludwigi noorem tütar Elisabeth Magdalena abiellus Kuramaa hertsogi Friedrich Kettleriga.

Johann Friedrich oli sündinud 1542 ja polnud isa surma ajal veel täisealine, teised pojad olid veel nooremad. Sellepärast järgnes Philippile Pommer-Wolgasti hertsogina Barnim IX. Siiski pidi ta hertsogitiitli Philippi poegadele tagasi andma, sest tal endal poega polnud, kellele seda jätta, vaid üksnes 4 tütart.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Barnim IX ja Georg I** | **Pommer-Wolgasti hertsog**1531–1560 | Järgnev**Barnim IX** |
**Oskar Fridrich Woldemar Mildebrath** (2. märts 1849 – 9. jaanuar 1900 vkj) oli baltisaksa proviisor, kes asutas Kullamaal apteegi, mida loetakse üheks vanemaks maa-apteegiks Eestis. Apteek töötas samas majas 122 aastat. 

Oskar Mildebrath sündis 2. märts 1849 vkj Koluveres Martin Friedrich Mildebrathi ja Julie Elisabethi (neiupõlvenimega Anderson) pojana. Martin Friedrich Mildebrath oli pärit Preisimaalt. 

Oskar Mildebrath omandas proviisorihariduse Tartu Ülikoolis.

Ta töötas Haapsalu apteegis aastatel 1875–1877. Aastatel 1877–1878 võitles Vene-Türgi sõjas, seejärel oli 1880. aastani riigiteenistuses. 

Aastatel 1880–1885 oli ametis Tallinna Raeapteegis, kus ta oli esimene kõrgharidusega eesti keelt valdav proviisor. 

Oskar Mildebrath oli Eesti Kirjameeste Seltsi liige. 

30. juulil 1886 asutas Oskar Mildebrath Kullamaal apteegi. Sellest sai üks vanemaid maa-apteeke Eestis. Apteek töötas samas hoones kuni 2008. aastani.

Viited
------

1. 1 2  "Lääne Elu 19 jaanuar 2013".
2. ↑  "Oskar Mildebrath Research". 18. veebruar 1881.
3. ↑  "Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpa".
4. ↑  "Acta Historica Tallinnensia 1998".
5. ↑  "Eesti Postimees". 18. veebruar 1881.
| Teenistuskäik |
| --- |
|
|
| **Nimi** | 
Rangon; KBV-003 RootsiPVL-202 Kati Eesti |
| **Valminud** | 
1966. aastal Saksamaal |
| Laeva üldandmed |
| **Veeväljasurve** | 
471 tonni |
| **Pikkus** | 
40 m |
| **Laius** | 
6,6 m |
| **Süvis** | 
3 m |
| **Kere** | 
terasest, suudab läbida 30 cm paksust jääd |
| **Tekiehitus** | 
alumiiniumist |
| **Õlimahutid** | 
115 m³ |
| **Kiirus** | 
12 sõlme |
| **Meeskond** | 
6 liiget |

**PVL-202 Kati** on Eesti Piirivalve patrull- ja reostustõrjelaev.

Laev ehitati 1966. aastal Saksamaal kalatraaleriks. 1985. aastal rekonstrueeriti laev täielikult, pärast seda oli laev Rootsi rannavalve kasutuses ja kandis nime KBV-003. 

15. mail 2002 võttis Eesti Piirivalve Rootsi valitsuse otsusega Eestile kingitud laeva pidulikult vastu. Eesti Piirivalves sai laev nimeks PVL-202 Kati. Kati ristiemaks oli Ingrid Rüütel. Tseremoonial osalesid ka Rootsi Rannavalve peadirektor Marie Hafström, Rootsi Välisministeeriumi kantsler Sven-Erik Söder ja Eesti president Arnold Rüütel. Siseministeeriumist osalesid tseremoonial siseminister Ain Seppik ja kantsler Märt Kraft.

10. augustil 2005 võttis Kati osa Tallinna lähedal toimunud helikopteriõnnetuse päästetöödest.

Välislingid
-----------

* PVL-202 Kati pilt
* PVL-202 Kati reostustõrjevarustus
* KBV-003 pilt
Jack Stephens 2017. aastal Southamptoni särgis
**Jack Stephens** (sündinud 27. jaanuaril 1994 Torpointis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib kaitsjana Inglismaa esiliigaklubis Southampton.

Ta alustas karjääri Plymouth Argyle'is, mille noortesüsteemiga liitus ta 2005. aastal. Hooajal 2010–11 debüteeris ta klubi põhimeeskonnas Inglismaa tugevuselt kolmandas liigas.

2011. aasta aprillis liitus ta Southamptoniga, kuid klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Inglismaa kõrgliigas alles hooajal 2016–17. Aastatel 2013–2016 oli Stephens laenul Inglismaa kolmanda liiga klubides Swindon Town ja Coventry City ning esiliigas Middlesbrough's.

27. jaanuaril 2018 lõi Stephens karikamängus Watfordi vastu oma esimese värava Southamptoni särgis. Neli päeva hiljem lõi ta mängus Brighton & Hove Albioni vastu oma esimese värava Premier League'is.

Kuigi karjääri alguses mängis Stephens paremkaitsjana, siis hiljem on ta mänginud põhiliselt keskkaitsjana. Ta võib mängida ka vasakkaitsjana või kaitsva poolkaitsjana.

Aastatel 2012–2017 mängis Stephens Inglismaa noortekoondistes.

Välislingid
-----------

 Jack Stephens – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Profiil Southampton F.C. kodulehel
**Kolkja Lasteaed-Põhikool** tegutseb Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Kolkja asulas. 

Esimesed andmed Kolkja Põhikooli algusest on pärit 1901. aastast, mil tegutses vene õppekeelega "Емельяшина школа". Nimi anti koolile asukohamaja peremehe järgi ning koolis oli üks klassikomplekt ja üks õpetaja. Õpetajaks oli Persidski (pärit Välgi külast) ja koolis käisid ainult vabatahtlikud.

Esimesed kirjalikud andmed pärinevad 1929. aastast, mil kool kandis nime "Колецкое начальное училище". 1931. aastast muutus Kolkja Algkool 6-klassiliseks.

1944/1945. õppeaastal sai kool uue nime – Kolkja Mittetäielik keskkool (7 klassi). 1947/1948. õppeaastal õppis Kolkja Mittetäielikus Keskkoolis 8 klassikomplekti 223 õpilasega ja koolis oli kaks esimest klassi.

1990. aastal projekteeriti uus koolimaja ning algas koolimaja ehitamine. Koolimaja ehitus jäi katki seoses Nõukogude Liidu lagunemisega. Koolimaja hakati uuesti ehitama 1995. aastal ning see valmis 1997. aastal. Koolimaja avamisel olid kohal president Lennart Meri, haridusminister Mait Klaassen, Tartu maavanem Jaan Õunapuu ja Tartu Ülikooli raamatukogu direktor Peeter Olesk.

Kooli nimed:
------------

* 1931 Kolkja 6-klassiline algkool
* 1944 Kolkja mittetäielik keskkool
* 1997 Kolkja põhikool

Viited
------

1. 1 2  Martin Kaasik, 2001. Eesti koolid 2000. AS Inreko Press. Lk 527
2. 1 2 3  "Meie ajalugu — Kolkja". *www.kolkja.edu.ee*. Vaadatud 5. juunil 2023.
**Korruptsioonivaba Eesti** on avalikes huvides tegutsev mittetulundusühing, mille eesmärk on tegeleda korruptsiooni ennetamisega, tõsta Eesti elanikkonna korruptsiooniteadlikkust ja tegutseda Eesti ühiskonna läbipaistvuse ja demokraatia edendamise nimel. Ühing loodi Jaan Tõnissoni Instituudi algatusel rahvusvahelise korruptsioonivastase organisatsiooni Transparency Internationali allorganisatsioonina 27. aprillil 2000 eesmärgiga juhtida ühiskonna tähelepanu avalikus ja erasektoris toimuvatele korruptsiooniilmingutele. 

MTÜ Korruptsioonivaba Eesti on alates 2007. aastast Transparency Internationali akrediteeritud esindaja Eestis. 

Kuni 2006. aasta lõpuni tegutses ühing seltsinguna, mille töövormiks oli Jaan Tõnissoni Instituudi juurde loodud Korruptsioonianalüüsi Keskus. Alates 2007. aastast tegutseb ühing registreeritud mittetulundusühinguna, et omada suuremat autonoomiat.

MTÜ Korruptsioonivaba Eesti ei ole õiguskaitseasutus ega tegele korruptsioonijuhtumite avastamise või uurimisega. Seevastu tegeleb ühing Eesti korruptsioonivastase poliitika ning seaduste analüüsi, jälgimise ja mõjutamisega ettepanekute tegemise kaudu, et tagada struktuurse korruptsiooniennetuse tõus riigis. Samuti peab organisatsioon oluliseks sellealase teadlikkuse tõstmist nii konkreetsete sihtgruppide kui ka avalikkuse seas üldiselt. Aastate 2021–2024 prioriteetsed teemad on 

* läbipaistev riigivalitsemine
* aus ettevõtlus
* vihjeandjate tõhus kaitse
* noorte teadlikkus
* korruptsioonivabad kohalikud omavalitsused

MTÜ-d Korruptsioonivaba Eesti rahastatakse projektifinantseerimise vormis. Vähem saab ühingu eelarve täiendust teenuste osutamisest (uuringud, analüüsid, koolitused), liikmemaksudest ja annetustest.

Juhatus
-------

Juhatuse esimees on Steven-Hristo Evestus ning liikmed Anne Reino, Piret Kustasson, Raul Narits ja Merle Ojasoo.

Vaata ka
--------

* Vilepuhuja

Viited
------

1. ↑  "Korruptsioonivaba Eesti projektide ülevaade". Vaadatud 18.10.2021.
2. ↑  Ühingu Korruptsioonivaba Eesti majandusaasta aruanded www.transparency.ee
3. ↑  "Korruptsioonivaba Eesti juhatus, liikmed ja töötajad". Vaadatud 18.10.2021.

Välislingid
-----------

* Korruptsioonivaba Eesti koduleht
* Korruptsioonivaba Eesti Facebook
Barnim III haud, Pommeri hertsogite loss Szczecinis (Stettin)
**Barnim III** (u. 1300 - 14. august 1368) oli Pommeri hertsog Greifide dünastiast.

Elu
---

Ta valitses Pommeri-Stettinit aastatel 1344–1368, kuigi ta oli olnud oma isa Otto I kaasvalitseja 1320. aastast, võttes silmapaistvalt osa hertsogkonna kaitsest ja valitsemisest. Püüdes iseseisvuda Brandenburgi margist, asus ta liitu Poola ja Čechyga. 1338. aastal vabastas Brandenburg Pommeri oma ülemvõimu alt ja 1348. aastal tunnistas Karl IV hertsogkonna Saksa-Rooma riigi lääniks, mis aitas kaitsta seda Brandenburgi markkrahvide eest. Kodusõda Brandenburgis aastatel 1349–1354 võimaldas Barnim III oma hertsogkonda vallutustega laiendada. Ta oli esimene *dux Cassuborum* kašuubide hertsog.

Abielu ja järglased
-------------------

Barnim III abiellus Braunschweig-Grubenhageni hertsogi Heinrich II tütre Agnesega (u. 1318 - enne või 1371). Nad said neli last:

* Otto (suri 1337)
* Kasimir III (1348 - 24. august 1372)
* Swantibor III (u. 1351 - 21. juuni 1413)
* Bogislaw VII (enne 1366 - 1404)

Vaata ka
--------

* Pommeri hertsogkonnad ja hertsogid
* Pommeri ajalugu
* Pommeri hertsogkond
* Pommeri dünastia

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Otto I** | **Pommeri-Stettini hertsog**1344–1368 | Järgnev**Kasimir III** |
**Deborah Ann Harry** (sünninimega **Angela Trimble**; sündinud 1. juulil 1945 Florida osariigis Miamis) on ameerika laulja, laulukirjutaja ja näitleja, kes on tuntud eelkõige *new wave* '​i viljeleva ansambli Blondie solistina.

Blondiega liitus ta 1970. aastate keskel. Kõige suuremat edu saavutas ta ansambliga 1970. aastate lõpus ja 1980. aastate alguses. 1982. aastal läks Blondie laiali ja juba aasta varem oli Harry alustanud soolokarjääri, andes välja albumi "KooKoo". Kokku ilmus tal aastatel 1981–1993 neli sooloalbumit. 1997. aastal tuli Blondie uuesti kokku. Harry on Blondiega salvestanud veel mitu albumit ja tema seni viimane sooloalbum "Necessary Evil" ilmus 2007. aastal.

Tema esitatud laulud on stiililiselt kuulunud muuhulgas *new wave*'i, rokkmuusika, *punk rock*'i, disko- või popmuusika hulka. Harryt peetakse esimeseks, kelle esituses kõlanud räpisõnadega laul on jõudnud USA singlite edetabeli Billboard Hot 100 esikohale; selleks oli laul "Rapture" Blondie 1980. aasta albumilt "Autoamerican".

Lauljakarjääri kõrvalt on ta näidelnud mitmes filmis ja telesarjas.

Harry oli Blondie tegevusaja esimeses pooles suhtes Blondie kitarristi Chris Steiniga, kuid nad ei abiellunud. 1989. aastal lõpetasid nad suhte.

Diskograafia
------------

Stuudioalbumid
* "KooKoo" (1981)
* "Rockbird" (1986)
* "Def, Dumb & Blonde" (1989)
* "Debravation" (1993)
* "Necessary Evil" (2007)

Kogumikalbumid ja teised albumid
* "Once More into the Bleach" (1988, Debbie Harry and Blondie)
* "The Complete Picture: The Very Best of Deborah Harry and Blondie" (1991, Deborah Harry and Blondie)
* "Deborah Harry Collection" (1998)
* "Most of All: The Best of Deborah Harry" (1999)

Viited
------

1. ↑  "Although Blondie's "Rapture" was the first song with a rap to go No. 1, Vanilla Ice's "Ice Ice Baby" was the first No. 1 rap song by a rapper". DailyRapFacts. 2.10.2019. Vaadatud 24.1.2022

Välislingid
-----------

* Deborah Harry (Blondie) – Biography documentary (2003)
**Werner von Nesselrode** (surnud 1. septembril 1435) oli Liivi ordu maamarssal aastatel 1427–1431.

Werneri vanemad olid Heinrich Flecke von Nesselrode ja Bela von Varresbeck. Tema kasuvend Heinrich von Nesselrode oli samuti Liivi ordu liige, teine vend Wilhelm aga 1409. aastal Saksa ordu palgasõdur Preisimaal. Nesselroded pärinesid Bergi hertsogkonnast Reinimaalt, kus nad olid üks silmapaistvamaid suguvõsasid. Saksa meister Johann von Nesselrode pärines samuti sellest suguvõsast.

Aastatel 1424–1427 oli Nesselrode Karksi foogt, seejärel saigi temast aga maamarssal. 1431. aastal langes ta aga Nakeli lahingus poolakate kätte vangi ja vabanes alles 1434. aastal. Seejärel määrati ta samuti suure mõjuvõimuga Viljandi komtuuri kohale, kuid juba 1435. aasta sügisel langes ta Swienta lahingus.

Kirjandus
---------

* *Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 611 (lk 466).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Tham Wolf von Spanheim** | **Karksi foogt**1424–1427 | Järgnev**Frank Kirskorf** |
| Eelnev**Dietrich Kra** | **Liivi ordu maamarssal**1427–1431 | Järgnev**Frank Kirskorf** |
| Eelnev**Goswin von Velmede** | **Viljandi komtuur**1435 | Järgnev**Thomas Hungersdorp**

 |
Jason Denayer (2019)
**Jason Grégory Marianne Denayer** (sündinud 28. juunil 1995 Jette'is) on Belgia jalgpallur, kes mängib keskkaitsja või kaitsva poolkaitsjana Saudi Araabia kõrgliigaklubis Al Fateh ja Belgia jalgpallikoondises.

Klubikarjäär
------------

2013. aastal sõlmis ta lepingu Manchester Cityga. Klubi põhikoosseisu ta ei jõudnud, mängides aastatel 2014–2018 laenul teistes klubides. Profidebüüdi tegi ta 2014. aastal Šotimaa kõrgliigaklubis Celtic. Ta lõi hooajal 2014–15 Šotimaa kõrgliigas viis väravat ja tuli klubiga Šotimaa meistriks. Samal hooajal valiti ta liiga hooaja sümboolsesse koosseisu ja liiga hooaja parimaks noormängijaks. Järgmisel hooajal mängis ta laenul Türgi kõrgliigaklubis Galatasaray. Hooajal 2016–2017 mängis ta laenul Inglismaa kõrgliigaklubis Sunderland. Järgmisel hooajal naasis ta laenule Galatasaraysse, tulles sel hooajal klubiga Türgi meistriks.

2018. aasta augustis sõlmis Denayer nelja-aastase lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Lyoni Olympique.

Hooajal 2022/23 mängis ta Araabia Ühendemiraatide klubis Shabab Al Ahli.

2023. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Al Fatehiga.

Koondisekarjäär
---------------

Belgia jalgpallikoondises tegi Denayer debüüdi 31. märtsil 2015 EM-i valikmängus Iisraeli vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 5. septembril 2020 UEFA Rahvuste Liiga mängus Taani vastu.

Ta kuulus Belgia koondisse 2016. ja 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Celtic
* Scottish Premiership: 2014–15
* Scottish League Cup: 2014–15

Galatasaray
* Süper Lig: 2017–18
* Türkiye Kupası: 2015–16

Välislingid
-----------

 Jason Denayer – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Belgia koondis  –  UEFA Euro 2016 |
| --- |
| 

* 1 Courtois
* 2 Alderweireld
* 3 Vermaelen
* 4 Nainggolan
* 5 Vertonghen
* 6 Witsel
* 7 De Bruyne
* 8 Fellaini
* 9 R. Lukaku
* 10 Hazard (c)
* 11 Carrasco
* 12 Mignolet
* 13 Gillet
* 14 Mertens
* 15 Denayer
* 16 Meunier
* 17 Origi
* 18 Kabasele
* 19 Dembélé
* 20 Benteke
* 21 J. Lukaku
* 22 Batshuayi
* 23 Ciman
* Treener: Wilmots

 | Belgia |

| * v
* r
Belgia koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Courtois
* 2 Alderweireld
* 3 Vermaelen
* 4 Denayer
* 5 Vertonghen (c)
* 6 Witsel
* 7 De Bruyne
* 8 Tielemans
* 9 Lukaku
* 10 E. Hazard
* 11 Carrasco
* 12 Mignolet
* 13 Sels
* 14 Mertens
* 15 Meunier
* 16 T. Hazard
* 17 Vanaken
* 18 Dendoncker
* 19 Praet
* 20 Benteke
* 21 Castagne
* 22 Chadli
* 23 Batshuayi
* 24 Trossard
* 25 Boyata
* 26 Doku
* Treener: Roberto Martínez

 | Belgia |
**Djalma Feitosa Dias** (enam tuntud lihtsalt nime all **Djalminha**; sündinud 9. detsembril 1970 Santoses) on Brasiilia endine jalgpallur, poolkaitsja.

Klubikarjääri alustas ta Flamengos, kus mängis aastatel 1988–1993. Aastal 1990 võitis ta klubiga Brasiilia karikavõitjaks Copa do Brasil, 1991. aastal tuli ta klubiga Rio de Janeiro osariigi meistrivõistluste Campeonato Carioca võitjaks ja 1992. aastal Brasiilia meistriks.

Seejärel mängis ta aastatel 1993–1995 Guarani eest. 1993. aastal valiti ta Brasiilia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

1996. aastal tuli ta Palmeirasega São Paulo osariigi meistrivõistluste Campeonato Paulista võitjaks. Samal hooajal võitis ta Brasiilia kõrgliiga parimale mängijale antava Bola de Ouro auhinna ja valiti hooaja sümboolsesse koosseisu.

Aastatel 1997–2004 mängis ta Hispaania kõrgliiga La Liga klubis Deportivo La Coruña, millega tuli hooajal 1999/00 Hispaania meistriks, 2001/02 Hispaania karikavõistluste Copa del Rey võitjaks ning aastatel 2000 ja 2002 võideti Hispaania superikarikafinaal Supercopa de España.

Aastatel 2002–2003 mängis ta laenulepingu alusel Austria klubis Austria Wien, millega tuli hooajal 2002/03 Austria meistriks.

Karjääri lõpetas ta Mehhiko klubis Club América.

Ta kuulus Brasiilia koondiesse 1997. aasta Copa Américal, mil tuldi viiendat korda Lõuna-Ameerika meistriks. Samuti mängis ta 1997. aastal nelja riigi vahelisel turniiril Tournoi de France.

Hiljem on ta mänginud saalijalgpalli nii klubi kui ka koondise tasandil.

Koondisekarjäär
---------------

Brasiilia jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1996–2002 14 mängu ja lõi 5 väravat.

| Brasiilia jalgpallikoondis |
| --- |
| Aasta | Mänge | Väravaid |
| 1996 | 3 | 1 |
| 1997 | 7 | 3 |
| 1998 | 0 | 0 |
| 1999 | 0 | 0 |
| 2000 | 2 | 0 |
| 2001 | 0 | 0 |
| 2002 | 2 | 1 |
| Kokku | 14 | 5 |

Välislingid
-----------

* Djalminha saidil National Football Teams
Louis de Funès
Louis de Funès filmimisel sandarmi rollis
**Louis Germain David de Funès de Galarza** (prantsuse [lwi də fy.nɛs]; 31. juuli 1914 Courbevoie, Hauts-de-Seine, Prantsusmaa – 27. jaanuar 1983 Nantes, Loire-Atlantique, Prantsusmaa) oli prantsuse komöödiafilminäitleja. 

Tema vanemad olid pärit Hispaaniast Sevillast, kuid emigreerusid 1904. aastal Prantsusmaale.
Tema isa oli Sevillas advokaat, kuid Prantsusmaal tegutses kui teemandilihvija.
Tema ema oli pärit Hispaaniast Galiitsiast ning tal olid ka portugali juured.
Louis' isa oli Carlos Luis de Funès de Galarza, hispaaniapäraselt Carlos Luis de Funes y de Galarza. 
De Funes on perekonnanimi, de Galarza emapoolse perekonna nimi. Louis de Funesi ema oli Leonor Soto Reguera, hispaaniapäraselt Leonor Soto y Reguera, kus Soto on perekonnanimi ja Reguera emapoolse perekonna nimi. 

De Funesid on Argonist pärit aadliperekond. Louis säilitas oma perekonnanimes isapoolse variandi põhjusel, et markii de Galarza perekond olid aadlikud, kes esivanemate kaudu pärit Itaaliast Chierist ja kes Hispaanias teenisid välja markii tiitli. Louis de Funesi emapoolne vanaisa Teolindo Soto y Barro oli Hispaaniast Galiitsiast pärit poliitik. Ta oli saadik Lugost ja senaator Pontvedrast. Ta oli Hispaania kuningliku perekonna usaldusalune ja kuningate Alfonso XII ning Alfonso XIII lähedane kaastöötaja. 

Louis de Funesi esimene abikaasa oli Germaine Louise Élodie Carroyer, kellest ta lahutas 1942. aastal. 1943. aastal abiellus ta Jeanne Augustine de Barthélemy de Maupassant'iga, kelle vanaonu oli kirjanik Guy de Maupassant. 
Esimesest abielust oli tal poeg Daniel (1937–2017), teisest abielust pojad Patrick (1944) ja Olivier (1949). 

Tema näitlemisstiili iseloomustavad ülienergilisus ja kannatamatus, samuti grimassid. Väidetavalt suutis ta teha 40 erinevat grimassi ühe minuti jooksul. 

Tema tuntuim roll oli sandarm Ludovic Cruchot Sandarmi-seeria filmides.
**Djenné** on ajalooliselt ja majanduslikult tähtis väikelinn Mali keskosas Mopti piirkonnas. On kuulus ajalooliste ehitiste poolest. Djenné vanalinn on alates 1988. aastast UNESCO maailmapärandi nimistus. Vanalinnas asuv Djenné suurmošee on maailma suurim saviehitis.

Djenné tänavaturg Djenné suurmošee kõrval

Ajalugu
-------

Linna asutasid umbes 300 aastat eKr bozod. Tollal asus linn küll 1,5 kilomeetrit põhja pool ja seda kutsuti Djenné-Jenoks. Linn nihkus oma praegusesse asukohta kas 1043 või 13. sajandil, kui seal võeti vastu islamiusk. Temast kujunes tähtis kaubanduskeskus ja baas Sahara kõrbe läbivatele karavanidele. Ta oli Timbuktu rivaal.

Mali impeeriumi ajal oli Djenné iseseisev linnriik. Legendi kohaselt püüdis Mali impeerium linna vallutada 99 korda, enne kui loobus ja leppis linna sõltumatusega. Djennéd kaitses võimas linnamüür.

Linn oli iseseisev kuni aastani 1473, mil ta vallutati Songai impeeriumi valitseja Sonni Ali poolt. Djenné pommitamine olevat kestnud 7 kuud ja 7 päeva ning see lõppes linna kuninga surma ja linna alistumisega. Aastal 1591, pärast Songai impeeriumi hävitamist Maroko poolt, läks Djenné viimase alluvusse. 17. sajandil kujunes linnast tähtis kaubanduse ja hariduse keskus.

1670–1818 oli linn Ségou valduses.

1818–1861 oli Djenne Massina impeeriumi osa. Teda valitses fulbe rahvusest Amadou Lobbo.

1861–1893 oli linn Toucouleuri impeeriumi osa. Seal valitses Umar Tall.

Aastal 1893 vallutasid linna prantslased ja edaspidi kuni Mali iseseisvumiseni oli see Prantsuse koloniaalimpeeriumi osa.

Majandus
--------

Tänapäeval on linn tähtis kala, kohvi ja muude põllumajandustoodetega kauplemise keskus. Tuntud on ka sealne suur esmaspäevane turg.

Linnas on ka palju vaatamisväärsusi.

Elanikud
--------

Linna elanikud räägivad valdavalt songai keelt, vähem on seal bozo ja fulbe keelt kõnelevaid inimesi.

Välislingid
-----------

* Djenné vanalinnad UNESCO maailma kultuuripärand (*inglise keeles*)
**Viešintos** on alev Leedus Anykščiai rajoonis, Viešintose valla halduskeskus.

Alev asub Viešintose seljaku (110–120 m üle merepinna) lääneküljel Viešinta jõe ääres. Viešintosest läände jääb Viešintase järv.

Viešintoses on põhikool, postkontor ja raamatukogu. Alevis kaevandatakse lubjakivi. 1987. aastast tegutseb seal Viešintose Reheteater. Ettevõtetest asub seal veski. Vaatamisväärsusteks on sealne koduloomuuseum, 1906. aastal ehitatud katoliku kirik ja 1923. aastal ehitatud tuulik.

Ajalugu
-------

Viešintose mõisa on esmamainitud XVI sajandil. 1591. aastal sai selle juures asunud asula alevi staatuse ja sinna rajati turuplats. Sealset kirikut on esmamainitud XVII sajandi keskpaigas. Tsaariaja lõpuaastatel oli asula küla staatuses ja kuulus Niepoikojczyckitele.

1902. aastal rajati sinna venekeelne kool, mis on seal praegu tegutseva kooli eelkäija. 1906. aastal hakati selle juures andma ka leedukeelset algharidust.

Nõukogude perioodil oli Viešintos kohaliku kolhoosi keskasulaks. 1970. aastal püstitati sinna Anykščiai raadio- ja televisioonimast. 2017. aastast kasutab seda Neutel NX-200, mis edastab Venemaa, Valgevene ja Ukraina kuulajaskonnale mõeldud RFE/RL saateid, mis transleeritakse vene ja valgevene keelde.

* KoolimajaKoolimaja
* SeltsimajaSeltsimaja
* TelemastTelemast
* Viešintose kirikViešintose kirik

Viited
------

1. ↑
2. ↑  L. Linkevičius: septynios tonos žodžio laisvės - įjungtas naujas radijo programų siųstuvas, 2017-08-29

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Viešintos** |

* Alev Poola geograafilises sõnastikus
* Alev portaalis vietoves.Lt
Kassipoegi peetakse nunnudeks olevusteks
**Nunnudus** ehk **nunnusus** ehk **armsus** on välimuse ning käitumise meeldivus või ligitõmbavus, mida seostatakse imiku- ja lapseealisuse (ümar näokuju, suured silmad, lai laup, kohmakad liigutused jne) omadustega. Nunnud võivad olla inimlapsed, aga ka loomad või ka asjad. Eesti kõnekeeles kasutatakse väljendit nunnumeeter meeldivuse väljendamiseks.

Kultuuriline päritolu
---------------------

Millegi nunnuks pidamine võib olla bioloogiline, tekitades soovi abitu ja kohmaka olevuse eest hoolitseda. Teisalt võidakse mõned nunnususe tunnused ka teise kultuuriruumi importida, näiteks on suurte silmadega seonduv nunnusus lääneriikidesse toodud paljuski Jaapani ja Ida-Aasia animatsioonidega.

Mõju
----

Mopsil oli veel paar sajandit tagasi eenduvam koon kui tänapäeval (Henry Bernard Chalon 1802)Mops tänapäeval
Nunnusust kasutatakse sageli animatsioonides, muutes vahel meeldivaks ka liigid, keda muidu ehk peljatakse, näiteks ämblikud. Säärane liigi kujutusviis võib tagada selle ellujäämise – näiteks hiidpanda.

Nunnu eelistamisega äärmusesse kaldumisel on ka oma kahjulik mõju. Nii võidakse mõned tõud aretada välimuselt nunnuks, arvestamata sealjuures selle kahjuliku mõjuga vastava loomatõu füüsisele: näiteks mopsid, kel on aretuse tulemusel hingamisprobleemid. Samuti mõjutab see negatiivselt neid loomaliike, keda ei peeta üldiselt nunnuks: need pälvivad vähem tähelepanu ja ei vääri üldsuse arvates alalhoidu või ka vastupidi – mõne liigi nunnuna kujutamise tulemusel võib suureneda selle liigi salakaubana import.

Agressiivsus
------------

Ligi pooled inimestest tajuvad midagi nende jaoks nunnut nähes agressiivseid tundeid (ing k *cute aggression*), tekib soov nunnut objekti lämmatavalt kallistada, pigistada, näpistada või isegi lüüa. Erinevalt muudest agressiivsusolukordadest ei tulene need tunded soovist kahju teha, vaid emotsioonide üle voolamisest. Mõnede ekspertide hinnangul võib olla tegemist omamoodi emotsionaalse "hädapiduriga", mis aitab ülevoolavat positiivset emotsiooni negatiivsega tasakaalustada. Seda hüpoteesi toetavad teised negatiivsed reaktsioonid nunnudusele: mossitava või kurva näo tegemine, nukralt "avv" häälitsused jne. Psühholoogias langeb see dimorfse ilmingu kategooriasse, kus väline väljendusviis vastandub inimese tunnetele – näiteks naerupisarad või rõõmust rusikaga vehkimine.

Vaata ka
--------

* dopamiin
* elulised vajadused
* inimlikud vajadused
* inimvajaduste hierarhia
* kawaii
* seksapiil
* "Hiirtest ja inimestest"

Viited
------

1. 1 2 3  Heleri All (24. jaanuar 2019). "Nn nunnuteadlane: tõuaretuses on inimesed nunnuks muutmisega üle piiri läinud". *ERR Menu*. Vaadatud 30. jaanuar 2019.
2. 1 2 3  Airika Harrik (30.08.2021). "Nunnu multikategelane võib mõjutada loomaliikide käekäiku". *ERR Novaator*. Vaadatud 31.08.2021.
3. ↑  Spalding, Dr. Katie (14. november 2022). "Symptoms of Cute Aggression: Why Do I Want To Murder Adorable Things?". *IFLScience*. Vaadatud 3. juunil 2023.

Kirjandus
---------

* Jason Mario Dydynski. Perception of cuteness in animal mascots/characters. Master’s Thesis. University of Tartu, department of semiotics, 2017.
Hageni mäed (vaade Schneibsteinilt lõunasse)

Hageni mäed (Austria)Hageni mäed
Asukoht Austrias
**Hageni mäed** (saksa: *Hagengebirge*) on Berchtesgadeni Alpide alammäestik. Need asuvad peamiselt Austria Salzburgi liidumaal, läänepoolne veerandik on Baieri Berchtesgadener Landi kreisis. Hageni järsud läänepoolsed küljed asuvad Baieris ja langevad 1700 m kõrgusele Berchtesgadener Königssee nõkku.

Mäestik hõlmab umbes 12×10 km suuruse ala. Selle kõrgeimad tipud asuvad servades, sisemised tipud on veidi madalamad. Kaks kõrgemat tippu on Großes Teufelshorn (2363 m) Röthist lõunas ja Kahlersberg (2350 m). Hageni mäed on ühendatud Steinernes Meeriga *Teufelshörneri* tippude kaudu ja Gölli massiiviga (Hoher Göll) Torrener Jochi kuru kaudu. Põhjas külgneb Hagen Bluntau oruga, idas moodustab Salzachi org sügavalt sisselõigatud piiri Tenneni mägedega. Lõunas, vastu Hochkönigi massiivi moodustab piiri Salzachi külgorg Blühnbachtal. U. 25 km² Hageni mägedest ja u. kümmekond tippu asuvad kõrgemal kui 2000 m, teised suured alad on veidi madalamad.
**"Dekameron"** on Giovanni Boccaccio novellikogu, mis on kirjutatud aastatel 1349–1353.

John William Waterhouse (õlimaal, 1916) - "Decameroni lugu"

Pealkiri
--------

Novellikogu algupärane pealkiri "Decameron" on kombinatsioon kreekakeelsetest sõnadest δέκα *déka* 'kümme' ja ἡμέρα *hēméra* 'päev', mis tähendab kümnepäevast sündmust ning viitab raamjutustusele, kus seitse noort naist ja kolm meest on läinud Firenzes kümneks päevaks katku eest eraldatusse ning lõbustavad end seal üksteisele lugude jutustamisega.

Sisu
----

Gino Boccasile , 1952. Illustratsioon "Dekameroni" I päeva V loole
Dekameroni tegelased räägivad inimeste pattudest ja nõrkustest, ülistatakse armastust ja elurõõmu, imetletakse teravat mõistust, pilgatakse rumalust ning jumalasulaste liiderlikkust ja silmakirjalikkust. Ükski novell ei puuduta otseselt ühiskondlikke, poliitilisi, religioosseid ega filosoofilisi teemasid. Jutustatakse eraelulistest seikadest: armuihast, armukadedusest, abielurikkumisest jms.

Eesti keeles
------------

Täispikkuses tõlkis "Dekameroni" eesti keelde esimesena Johannes Semper, tõlge ilmus 1957. aastal koos Aleksander Kurtna järelsõnaga. 1993. aastal ilmus "Dekameron" kahes köites ja 2004. aastal kahes väljaandes. Osalisi tõlkeid on ilmunud juba alates 1906. aastast.

### Eesti teatrites

* Raimo Kangro ooper "Imelugu" (Vanemuine, 1974)
* "Dekameron" (Salong-Teater; lavastaja Erki Aule; esietendus 6. novembril 2002)
* "Dekameron ehk Mea culpa" (Ugala; lavastaja Vagif Ibrahimoglu; esietendus 20. septembril 2003)
* "Dekameron" (VAT Teater; lavastaja Aare Toikka; esietendus 5. märtsil 2019)
Kaart
Raudteesild, mille järgi on tänav nime saanud
Juhkentali koolimaja aadressil Raudsilla 1 (2012)
**Raudsilla tänav** on tänav Narvas Joaoru linnaosas. Tänav algab Madise tänava jätkuna, ristub Kiriku ja Juhkentali tänavaga ning jätkub Kalda tänavaga. Tänava pikkus on 445 meetrit.

1912. aasta linnaplaanil on tänava nimi **Shuwalowi uulits** (**Šuvalovi tänav**, vene keeles *улица Шувалова*). 1929. aasta linnaplaanil on selle tänava nimi **Raudsilla tänav**. Tänav jätkus **2. Kalda tänavaga**.
Aastatel 1978–1994 kandis tänav Nõukogude Liidu kangelase Konstantin Orgini nime (vene keeles *улица имени К. Оргина*). 25. oktoobril 1994 taastati Narva Linnavalitsuse korraldusega nr 977-k tänava varasem nimi.

Tänav on nime saanud üle Narva jõe ehitatud raudteesilla järgi.

2016. aastani oli aadressil Raudsilla tänav 1 Narva Juhkentali Kooli hoone.

Viited
------

1. 1 2  Svetlana Andrejeva. Narva tänavad 17.-21. sajandi linnakaartidel.–Narva Muuseumi Toimetised, nr. 7, 2007, lk. 108-127.
2. ↑  Narva Linnavalitsuse korraldus nr 977-k
**Vassili Mihhailovitš Vlassov** (jakuudi keeles Василий Михайлович Власов; sündinud 23. augustil 1945 Malaja Marhas Jakutski rajoonis Jakuudi ANSV-s) on Sahha riigitegelane,  Põhjatähe ordeni kavaler.

Ta oli aastatel 1998–2002 Sahha (Jakuutia) Vabariigi Valitsuse esimees. Vlassov oli Sahha (Jakuutia) Vabariigi Riigikogu (Il Tumeni) III koosseisu (2005–2009) ja V koosseisu (2013–2017) rahvasaadik.

Alates 2008. aastast on Vlassov Sahha (Jakuutia) Vabariigi Briljantide ja Juveelitoodete Tootjate Gildi president.

Haridus ja töökäik
------------------

Vlassov lõpetas 1968. aastal  Irkutski Polütehnilise Instituudi mäeinseneri kutsega. 1984. aastal kaitses ta tehnikakandidaadi kraadi.
2000. aastal sai ta Ammossovi-nimelise Jakutski Riikliku Ülikooli ökonoomika ja juhtimise kateedri dotsendiks.

Kuni 1981. aastani töötas ta õpitud erialal Jakuutia ettevõtetes; alates 1981. aastast vastutaval parteitööl (kuni aastani 1990). Ta oli aastatel 1990–1993 Jakuudi ANSV (hiljem Jakuudi-Sahha NSV ja Sahha (Jakuutia) Vabariigi) Ülemnõukogu esimehe esimene asetäitja.

Aastatel 1993–1997 oli ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi Valitsuse esimehe asetäitja, 1998–2002 valitsuse esimees.

Aastatel 2002–2005 tegutses Vlassov teemanditöötlusettevõtete kontserni ALROSA asepresidendina ja 2003–2010 Sahha (Jakuutia) Vabariigi presidendi juures oleva Teemantide Nõukogu esimehena.

Tunnustus
---------

* 2000 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi  Põhjatähe orden

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Власов Василий Михайлович. iltumen.ru
2. 1 2  Власов Василий Михайлович. old.sakha.gov.ru
**Mercedes-Benz W140** oli Mercedes-Benz S-klassi suurte luksussedaanide ja kupeede kolmas põlvkond, mida toodeti aastatel 1991–1998.

Ajalugu
-------

Mercedes W140 esitleti 1991. aasta märtsis Genfi autonäitusel. Sellele eelnes W126 S-klass ja järgnes W220 S-klass. 

Sarnaselt eelmiste S-klassi põlvkondadega oli ka see põlvkond saadaval nii sedaani *(saloon)* kui ka kupeena (*coupé*, tähistus C140) ja lisaks oli saadaval ka pikendatud teljevahega sedaan (V140). 

1993. aastal muudeti ka S-klassi mudelitähistusi: tavapikkusega teljevahe (SE), pikendatud teljevahe (SEL) ja kupee (SEC) märgistused kaotati ning alates 1994. mudeliaastast tähistati autod sõltumata kerepikkusest ja -tüübist ainult S-tähega, mis asus nüüd eespool mootori suurust tähistavat kolmekohalist numbrit. Ainsana jäi alles diiselmudelitel TURBODIESEL kiri pagasiruumi luugi paremas servas. 

1996. aastal S-klassi kupee nimetati ümbes Mercedes-Benzi CL-klassiks.

* 
* 
* W140 mudeliuuendus W140 mudeliuuendus
* Mercedes-Benz 600 SEC (C140)Mercedes-Benz 600 SEC (C140)

### Lennart Meri ametiauto

1992. aasta Mercedes-Benz 300 SEL oli kasutusel ka Eesti presidendi Lennart Meri ametiautona. Alates 2002. aastast on selle auto omanik Kaitseliit ja alates 2020. aastast on auto eksponeeritud Eesti Rahva Muuseumis.

### Pullman

Lisaks pikendatud teljevahega mudelile pakuti alates 1995. aastast ka Pullmani (mudelitähisega VV140) versiooni S-klassist, mille teljevaheks oli 4140 mm ning sellele pakuti kahte mootorit. (S 500 Pullman ja S 600 Pullman). S 600 Pullmani sai tellida ka kuulikindlana.

* Mercedes Benz S600 PullmanMercedes Benz S600 Pullman
* Mercedes Benz S600 PullmanMercedes Benz S600 Pullman
* Mercedes Benz S600 PullmanMercedes Benz S600 Pullman

Mootorid
--------

Mootorivalikus olid 2,8-liitrine R6 (193 hj), 3,2-liitrine R6 (231 hj), 4,2-liitrine V8 (279, hiljem 286 hj), 5-liitrine V8 (326, hiljem 320 hj), 6-liitrine V12 (408, hiljem 394 hj), 3,5-liitrine R6 diisel (150 hj), 3-liitrine R6 diisel (177 hj). Käigukastidest olid levinumad neljakäiguline automaat 4G-TRONIC (1991–1996) ja viiekäiguline automaat 5G-TRONIC (alates 1996. aastast). R6-bensiinimootoritega võis saada ka viiekäigulise manuaalkasti.

Viited
------

1. ↑  "Lennart Meri Mercedes". *Autoleht*. 21. detsember 2017.
2. ↑  "Lennart Meri legendaarne Mercedes jõudis Eesti Rahva Muuseumi". *err.ee*. 28. jaanuar 2020.
**Eesti Intellektuaalomandi ja Tehnoloogiasiirde Keskus (EITK)** on 2013. aasta jaanuari lõpus tegevust alustanud, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi ning Kaubandus-Tööstuskoja ühisel initsiatiivil loodud mittetulundusühing, mis osutas ettevõtetele suunatud intellektuaalomandit puudutavaid teenuseid (sh teostas endise Patendiinfo Keskuse tegevusi). MTÜ kustutati pärast 6 aastat tegutsemist (Kustutatud: 10.04.2019). Ühingu ülesanded anti edasi Ettevõtluse Arendamise Sihtasutusele (EAS).

EITK viimane juht oli Kaupo Reede. Oma 6 eluaasta jooksul tegi EITK MTÜ käivet 1,38 miljonit eurot ning jäi lõppkokkuvõttes 74 757 euroga kasumisse. Parimatel päevadel oli ettevõttes tööl 3 inimest (aastal 2018) ning kõige edukam aasta oli selle firma jaoks 2017, mil jäädi kasumisse 50 334 euroga. Viimasel eluaastal oli firma tegevusalaks märgitud "Muu mujal liigitamata kutse-, teadus- ja tehnikaalane tegevus". Ettevõtte juhatusse on eri aegadel kuulunud veel Tea Danilov, Merike Saks, Marika Popp, Mait Palts ja Sigrid Rajalo.

Eelkõige nõustas EITK intellektuaalomandi õiguskaitse alal väikesi ja keskmise suurusega ettevõtteid. Keskus teostas erinevaid patendiuuringuid, kaubamärgi ja disainilahenduste otsinguid, aitamaks ettevõtjal teha õigeid otsuseid oma firma intellektuaalse vara loomisel ja arendamisel. Olemasoleva intellektuaalomandi portfelli hindamiseks osutas ettevõtjatele intellektuaalomandi kliiniku ning väärtuse hindamise teenust, mis olid olulised abivahendid investeeringute kaasamisel. Lisaks eelnevale sai ettevõtja EITK-s ka abi oma intellektuaalomandi kaitsestrateegia loomisel ja intellektuaalomandi kaasamisel äriplaani.

EITK raamatukogus saavad asjast huvitatud tutvuda intellektuaalomandi õiguskaitset käsitlevate raamatute ja ajakirjadega. Üksikleiutaja saab esmast nõu, kuhu ja kas pöörduda oma patenditaotlusega ning kuidas leida oma leiutisele kaasfinantseerimist.

Eesti Intellektuaalomandi ja Tehnoloogiasiirde Keskusel on kavas täiendada intellektuaalomandialaseid teenuseid autoriõiguse valdkonda kaasates.

Jätkatakse patentidega seotud innovatsiooni toetavate teenuste pakkumist klientidele nende äritegevuse edendamiseks. Tugiteenuseid pakutakse nii leiutamise algfaasis kui ka kommertsialiseerimise etapis.

EITK tegi koostööd Euroopa Patentameti (EPO) ja Ülemaailmse Intellektuaalomandi Organisatsiooniga (WIPO). Koostööprojektide eesmärgiks oli rahvuslike intellektuaalomandi organisatsioonide kompetentside arendamine parendamaks ettevõtetele ja eraisikutele pakutavate teenuste taset.

Allikad
-------

* Eesti Intellektuaalomandi ja Tehnoloogiasiirde Keskus

Viited
------

1. ↑  "e-krediidiinfo: EESTI INTELLEKTUAALOMANDI JA TEHNOLOOGIASIIRDE KESKUS MTÜ". *www.e-krediidiinfo.ee/*. Vaadatud 09.12.2020.
2. ↑  Eva Johanna Mallene (11.07.2017 13:33). "Raadiouudised". *www.err.ee/*. Vaadatud 09.12.2020.
3. ↑  Andmerobot (05.09.2020, 07:30). "EESTI INTELLEKTUAALOMANDI JA TEHNOLOOGIASIIRDE KESKUS MTÜ: Lõpulugu". *scorestorybook.ee/*. Vaadatud 09.12.2020.[*alaline kõdulink*]
**Marstalli mägi** on Tallinna vanalinnas, Toompea kõrgendiku nõlva Tallinna linnamüüri ja Rüütli tänava äärsete majade taga asetseva tugimüüri vahel, alates Lühikese jala käänul olevast Lühikese jala väravast kuni Neitsitornini asuv osa. Toompea kagukülje neemikut, mille harjale müür kerkis, kutsuti keskajal nii Suure Linnuse sarveks, aga ka Väikeseks mäeks. 1362. aastal, kui mäe alla koliti linna töökojad (marstall), siis hakati kutsuma ala Marstallimäeks. 

Nimetus pärineb keskaegse Tallinna linna tööhoovilt (Marstall), hiljem asus endise tööhoovi maatükil linna valukoda, kus valati suurtükke, kirikukelli jne. ja samas asus ka linna relvatöökoda ja mündikoda. Raekoja platsi läheduses asunud linna vana tööhoov, asus 1362. aastast Rüütli tänaval ja püsis sellel kohal 19. sajandini. Aadressil Rüütli tänav 4/6 paiknesid kõrvuti sepikoda ja valukoda ning veidi eemal, Rüütli tänav 10, ka linna vana arsenal. Kogu territoorium ulatus tänavast kuni Tallinna linnamüürini, võttes enda alla ka praeguse Taani kuninga aia piirkonna. 

Marstallimäe nimi jäi kasutusele kuni maa-ala erastamiseni, 19. sajandi algusest on õueala kandnud eraomanike nimesid. Pikka aega tunti ala Nestleri aiana, seejärel Limanni ja Siversi aiana. Veel 1930. aastatel tunti ala Kuningaaiana. Taani Kuninga aia nimetus läks laiemalt käibele 1960. aastatel.

Vaata ka
--------

* Taani kuninga aed
* Tallitorn

Viited
------

1. ↑  Neitsitorni ajalugu, linnamuuseum.ee (vaadatud 05.07.2019)
2. ↑  Aleksander Kivi, Mäed ja mäenimelised tänavad Tallinnas, Keel ja Kirjandus, 1964 nr 7, lk 402
3. ↑  Ando Pajus, Tallinna vanimas tööstuspiirkonnas Rüütli tänaval valmisid kirikukellad ja suurtükid, Pealinn, ee, 14. mai 2018