recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Sõdurite mälestusmärk Osmussaarel, 2015
Juuli 2006
Juuni 2003
**Sõdurite mälestusmärk Osmussaarel** on Osmussaare kaitsmisel langenud Nõukogude sõduritele püstitatud mälestusmärk.

Osmussaarel paikneva mälestusmärgi geograafilised koordinaadid on 59° 17′ 37″ N, 23° 22′ 40″ E.

Seoses Saksamaa vägede pealetungiga 1941. aastal tuli asuda saart kaitsma. Osmussaare kangelaslik kaitsmine Nõukogude vägede poolt on siiski ainult legend, sest tegelikult ei pakkunud Osmussaare vallutamine sakslastele suuremat huvi ja venelaste tegevus piirdus ainult saarelt põgenemisega. Siiski pommitasid sakslased piirkonda mitu päeva ja selle käigus hukkus ka saarel viibinud Nõukogude sõdureid.

Hiljem pühendati põgenemise käigus mahajäänud venelastele mälestusmärk. Nimelt ei olnud kõik Nõukogude sõdurid põgenedes laevale mahtunud ja üleliigsed sõdurid kas lasti maha või suleti patarei ruumidesse.

Ühtlasi on Osmussaart Teise maailmasõja ajal kaitsnud sõdurite mälestusmärk ka Haapsalus. Sealne mälestuskivi avati 27. juunil 1975 Jaama tänava ja Kalda tänava nurgal oleval haljasalal, mida hakati ametlikult nimetama Osmussaare väljakuks.

Likvideeritud 2023. aasta suvel.

Viited
------

1. ↑  Ülla Paras: Kronoloogia Läänemaa Muuseum
**Piret Hartman** (sündinud 10. augustil 1981 Ida-Virumaal Püssis) on Eesti poliitik. Alates 18. juulist 2022 kuni 17. aprillini 2023 oli ta Kaja Kallase teises valitsuses kultuuriminister. 

Hartman lõpetas 2003. aastal Eesti Põllumajandusülikooli põllumajandusökonoomika ja -ettevõtluse erialal, 2006. aastal magistriõppe Eesti Maaülikoolis ökonoomia ja ettevõtluse erialal ning 2022. aastal Tallinna Tehnikaülikooli magistriõppe erialal digimuutused ettevõttes.

Hartman on töötanud Eesti Üliõpilaskondade Liidu juhatuse esimehena ning Eesti Sotsiaaldemokraatliku Erakonna tegevjuhi ja fraktsiooni nõunikuna. Aastatel 2014–2016 oli Hartman kultuuriminister Indrek Saare nõunik.

Aastatel 2015–2021 oli Integratsiooni Sihtasutuse nõukogu liige ja aastatel 2021–2022 nõukogu esimees ning aastatel 2004–2007 oli ka Eesti Filmi Sihtasutuse nõukogu liige. Aastatel 2016–2022 oli ta kultuuriministeeriumi kultuurilise mitmekesisuse asekantsler, vastutades lõimumise valdkonna eest.

Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 7 (Ida-Virumaa) 993 häält ning ei osutunud valituks. 

Pärast kultuuriministri kohalt lahkumist sai temast 2023. aasta sügisel regionaalministeeriumi nõunik, ühtlasi on ta ka SA Eesti Draamateatri nõukogu esimees. 2024. aasta 16. aprilli seisuga on ta rahandusministeeriumi strateegiatalituse juht.

Viited
------

1. 1 2  "Kultuuriminister Piret Hartman". *Kultuuriministeeriumi koduleht*. Originaali arhiivikoopia seisuga 25. detsember 2022. Vaadatud 25. detsembril 2022.
2. ↑  "Kultuurilise mitmekesisuse asekantslerina jätkab Piret Hartman". *ERR*. 21.09.2021.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Piret Hartman** |
**Braniewo maakond** (poola *powiat braniewski*) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonna põhjaosas. Piirneb põhjas Venemaaga (Kaliningradi oblastiga). Maakonna loodepiiriks on Wisła laht. Maakonna keskus asub Braniewo linnas.

Braniewo maakond moodustati 1946. aastal, kuid see likvideeriti 1975. aastal. Braniewo maakond taasloodi 1999. aastal haldusreformi käigus.

Haldusjaotus
------------

Maakonnas on kolm linna: Braniewo, Frombork ja Pieniężno.

Braniewo maakonnas on kuus valda:

* Braniewo vald
* Fromborki vald
* Lelkowo vald
* Pieniężno vald
* Płoskinia vald
* Wilczęta vald

Viited
------

1. ↑  Z historii Powiatu Powiat Braniewski. Vaadatud 27. oktoobril 2023
2. ↑  Braniewo Encyklopedia PWN. Vaadatud 27. oktoobril 2023

Warmia-Masuuria vojevoodkonna vapp
Warmia-Masuuria vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Elbląg |
Olsztyn  

**maakonnad:**
Bartoszyce |
Braniewo |
Działdowo |
Elbląg |
Ełk |
Giżycko |
Gołdap |
Iława |
Kętrzyn |
Lidzbark Warmiński |
Mrągowo |
Nidzica |
Nowe Miasto Lubawskie |
Olecko |
Olsztyn |
Ostróda |
Pisz |
Szczytno |
Węgorzewo
**Paralepa rändrahn** (ka **Peetrikivi**) on rändrahn Läänemaal Haapsalu linnas. Ungru tee ääres metsas. Kivist põhja poole, teisele poole Ungru teed jääb Paralepa ja Pullapä mets. Kivist umbes 800 m edelasse ja läände jääb Ungru oja. Edelasse jääb ka Paralepa ülemine tuletorn. Kivist lõuna poole jääb endise Haapsalu–Rohuküla raudtee tamm. Rahn on kergesti leitav, kuna paikneb käidavate teede ristumiskoha lähedal. Kivi geograafilised koordinaadid on 58° 55′ 55″ N, 23° 30′ 4″ E
.

Rahnu seisukord on hea.

Kivi on rabakivigraniidist. Kivi mõõtmed on 7,6×6,7×2,0 m, ümbermõõt 15,5 m. Teistel andmetel on kivi mõõtmed 6,2×4,5×1,9 m, ümbermõõt 16,7 m.

Paralepa rändrahnule on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (0,77 ha).

Paralepa rändrahnu keskkonnaregistri kood on KLO4000447.

Rahnu iseloomustus
------------------

Rahn on järskude, kuid madalate külgedega ja trapetsikujulise põhiplaaniga, kaldu laega. Rahnus on rohkesti lõhesid, mis moodustavad üsna korrapärase ristuva süsteemi ning jaotavad rahnu nelinurkseteks plokkideks. Rahn on sammaldumata, laiguti on samblikke. Rahnu ümber on liivakas pinnas. Rahnu põhjapoolsel küljel on kivisse raiutud: "Jürgen Ungern-Sternberg, 1524". Rahnu kõrval asus looduskaitsealune Paralepa mänd, mis on hävinud.

Kultuuriloolist
---------------

Legendi kohaselt käinud Peeter I 1715. aasta suvel Haapsalus ja Ungrus. Tagasiteel riivanud tõld teeserval asunud kivi .

Viited
------

1. ↑  Keskkonnaregistri vahendusel Läänemaa Keskkonnateenistuse andmed aastast 2002
2. ↑  Keskkonnaregistri vahendusel Herbert Viidingu andmed aastast 1986
3. ↑  EELIS infolehe vahendusel Priit Kohava andmed
4. 1 2  Andmed EELIS infolehe vahendusel
5. ↑  R. Kolk, *Haapsalu rajoon*. *Siin ja sealpool maanteed*. Tallinn 1973, lk 14

Välislingid
-----------

* Paralepa rändrahn keskkonnaportaalis
* Looduskaitse nõukogu otsus üksikute puude ja rändrahnude kaitses 13. jaanuarist 1937.
* Paralepa rändrahn Eesti looduse infosüsteemis
* ENSV MN Looduskaitse Valitsuse juhataja käskkiri nr 25 "Rändrahnude, kivikülvide ja põlispuude nimekirja kinnitamine"
* Kaitstavate looduse üksikobjektide kaitse-eeskiri
Suat Serdar (2018)
**Suat Serdar** (sündinud 11. aprillil 1997 Bingen am Rheinis) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Itaalia kõrgliigaklubis Verona Hellas.

2008. aastal liitus ta Saksamaa klubi 1. FSV Mainz 05 noortesüsteemiga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Saksamaa kõrgliigas 18. septembril 2015 mängus Hoffenheimi vastu. Saksamaa kõrgliigas lõi ta esimese värava 9. septembril 2017 mängus Leverkuseni Bayeri vastu.

Aastate 2018–2021 mängis Serdar Saksamaa kõrgliigaklubis Schalke 04.

2021. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga Hertha BSC. Hooaja 2022/23 järel langes Hertha Saksamaa kõrgliigast välja ning 2023. aasta augustis läks Serdar laenule Itaalia kõrgliigaklubisse Verona Hellas.

Aastatel 2012–2019 mängis Serdar Saksamaa noortekoondistes. 2019. aastal võitis ta Saksamaa kuni 21-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistrivõistlustel teise koha. Saksamaa jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 9. oktoobril 2019 sõprusmängus Argentina vastu.

Viited
------

1. ↑  "Suat Serdar joins Hertha Berlin from Schalke". *bundesliga.com - the official Bundesliga website*. Originaali arhiivikoopia seisuga 10. märts 2022. Vaadatud 22. mail 2022.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Warmia-Masuuria vojevoodkond linnast; Sileesia vojevoodkonna Częstochowa maakonna linna kohta vaata Olsztyn (Sileesia vojevoodkond).* |

---

Ülemine värav vanalinnas
**Olsztyn** on maakonnaõigustega linn Kirde-Poolas Łyna jõel, 200 km kaugusel Varssavist ja 180 km kaugusel Gdańskist. See on Warmia-Masuuria vojevoodkonna halduskeskus ja suurim linn. 

Olsztyn kuulub Koperniku Linnade Föderatsiooni.

Linna maa-alal asub 13 järve ja 10,50 km² suurune metsamassiiv, mis on suuremalt jaolt kaitse alla võetud.

Ajalugu
-------

Olsztyni praeguse ala vallutas Saksa ordu 1280. aastal preislastevastase ristisõja käigus, mille Friedrich II kuulutas välja juba 1226. 1346. aastal raiusid nad praeguse linna kohal metsa maha ja hakkasid 1347 ehitama kindlust ordurüütlite kaitseks. See valmis 1397. Kindlus sai nime Łyna jõe saksakeelse nime Alle järgi ja seda on esmamainitud **Allensteini** nime all 1348. Linna õigused sai Olsztyn 31. oktoobril 1353.

14. sajandil ehitati sinna silmapaistev gooti stiilis Püha Jakobuse kirik (poola keeles *Kościół św. Jakuba Apostoła*).

Aastal 1463 vallutasid linna Poola väed. Toruńi rahulepinguga (1466) läks linn koos Warmia piirkonnaga Poolale. 

1519.–1521. aasta sõja ajal sai linnaadministraatoriks Fromborki kanoonik, Toruńist pärit astronoom Mikołaj Kopernik.

Kalaturu plats
1655 okupeerisid linna Uputuse käigus rootslased. Rootslased põletasid linna 1708 maha. 

1710. aastal tabas linna muhkkatku- ja kooleraepideemia, mille tulemusena peaaegu kõik linlased surid.

1772. aastal läks linn Preisimaa valdusse.

1873. aastal avati raudteeühendus Toruńiga.

Esimeses maailmasõjas hõivasid linna 1914 Vene väed.

1920. aastal korraldati rahvahääletus küsimuses, kas kuuluda Poola või Saksamaa alla. Linlased valisid Saksamaa.

22. jaanuaril 1945 hõivas linna Punaarmee ja põletas selle maha. Sakslased pidid linnast lahkuma. 2. augustist 1945 kuulub linn Poolale.

Arhitektuur
-----------

Olsztynis on säilinud vanalinn, milles on esindatud põhiliselt gooti stiil, barokk ja renessanss.

Olsztynis on planetaarium ja observatoorium. Observatoorium ehitati 1897 ümber 143 meetri kõrgusele mäele rajatud veetornist.

360 meetri kõrgune Olsztyni telemast valmis 1978. Pärast 8. augustit 1991, mil varises kokku Varssavi raadiomast, on see Poola kõrgeim ehitis.

Viited
------

1. ↑  , vaadatud 6.10.2022.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Olsztyn** |

* Olsztyni koduleht *(poola, inglise, saksa ja vene keeles)*
* Olsztyni pildid *(poola keeles)*

Warmia-Masuuria vojevoodkonna vapp
Warmia-Masuuria vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Elbląg |
Olsztyn  

**maakonnad:**
Bartoszyce |
Braniewo |
Działdowo |
Elbląg |
Ełk |
Giżycko |
Gołdap |
Iława |
Kętrzyn |
Lidzbark Warmiński |
Mrągowo |
Nidzica |
Nowe Miasto Lubawskie |
Olecko |
Olsztyn |
Ostróda |
Pisz |
Szczytno |
Węgorzewo
82 oli Tallinna esimene eraettevõtte kommertsbussiliin, mis ühendas Tallinna lennujaama ja reisisadamat.

Bussiliiin 82 alustas tööd 1997. aastal. Liin oli Tallinna Autobussikoondis marsruudil Reisisadam – Kaubamaja – Hotell Olümpia.

Liin suleti 2000. aastal.

Liin alustas tööd jälle 2010 aastal. Liin oli MRP Linna Liinid marsruudil Linnahalli sadam – Bussijaam – Lennujaam.

Liin suleti jälle 2012 aastal.

2. juulil 2023 on laulupeo ja tantsupeo buss ja planeeritud palju väljumist (esimene väljumine laulupeo suunal kl 6.00 ja viimane 23.00).

Viited
------



| * v
* r
Tallinna bussiliinid |
| --- |
| 1–9 | 
1 **·**  2 **·**  3 **·**  4 **·**  5 **·**  6 **·**  7 **·**  8 **·**  9 |
| 10–19 | 
10 **·**  11 **·**  12 **·**  13 **·**  14 **·** 15 **·**  16 **·**  18  **·**  18A |
| 20–29 | 
20 **·**  20A **·**  21 **·**  21A **·**  21B **·**  22 **·**  23 **·**  24 **·**  26 **·**  26A **·**  27 **·**  28 **·**  29 |
| 30–39 | 
30 **·**  31 **·**  32 **·**  33 **·**  34 **·** 35 **·**  36 **·**  37 **·**  38 **·**  39 |
| 40–49 | 
40 **·**  41 **·** 41B **·** 42 **·** 44 **·**  45 **·**  46 **·**  47 **·**  49 |
| 50–59 | 
50 **·**  51 **·** 54 **·** 55 **·** 57 **·**  58 **·**  59 |
| 60–69 | 
60 **·**  61 **·**  62 **·**  63 **·**  64 **·**  65 **·**  66 **·** 67 |
| 70–79 | 
72 **·**  73 |
| Muud bussiliinid | 
52 **·**  81 |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib provintsist; linna kohta vaata artiklit Québec (linn); teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Québec (täpsustus)* |

---

**Québeci provints** on 1. järgu haldusüksus Kanadas.

1980. ja 1995. aastal toimunud iseseisvusreferendumitel lükati iseseisvumine tagasi.

2018. aastast on provintsi valitsusjuht François Legault (CAQ).

Rahvastik
---------

2010. aastal elas Québecis 7 886 108 inimest.

### Keel

Suurem osa elanikest räägib prantsuse keelt, mis on ka provintsi ametlik keel. 2006. aasta rahvaloenduse järgi räägib prantsuse keelt emakeelena 80,1% elanikkonnast. Inglise keelt räägib emakeelena 7,8% inimestest.

### Asustus

Québeci provintsi kaart
Provintsis asub 230 linna.



Québeci suuremad linnad| Linn | Elanike arv (2006) |
| --- | --- |
| Montréal | 3 635 571 |
| Québec | 715 515 |
| Gatineau | 283 959 |
| Sherbrooke | 186 952 |
| Saguenay | 151 643 |
| Trois-Rivières | 141 529 |
| Saint-Jean-sur-Richelieu | 87 492 |
| Drummondville | 78 108 |
| Granby | 68 352 |
| Shawinigan | 56 434 |

Majandus
--------

Québec toodab Kanada SKP-st 19,9%.

Québecis leidub loodusressursse nagu kulda, titaani, teemante, liitiumi, tsinki ja hõbedat. Québec toodab ka alumiiniumi, mis moodustab maailma turuosast 10%.

Haldusjaotus
------------

 *Pikemalt artiklis Québeci provintsi haldusjaotus*
Provints jaguneb halduslikult 17 piirkonnaks.

Vaata ka
--------

* Québeci iseseisvusliikumine
* Nunavik

Viited
------

1. ↑  Canada 2021 Census, vaadatud 18.08.2022.
2. ↑  Kanada Statistikaamet vaadatud 20.02.11
3. ↑  Kanada Statistikaamet vaadatud 20.02.11
4. ↑  gouv.qc.ca vaadatud 20.02.11

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **Québec** |

* Provintsivalitsuse koduleht

Kanada provintsid ja alad

Alberta **·**  Briti Columbia **·**  Loodealad **·**  Manitoba **·**  New Brunswick **·**  Newfoundland ja Labrador **·**  Nova Scotia **·**  Nunavut **·**  Ontario **·**  Prints Edwardi saar **·**  Québec **·**  Saskatchewan **·**  Yukon
Feldmarssal Windischgrätz aastal 1852
Vürst **Alfred Candidus Ferdinand zu Windisch-Graetz** (ka **Windisch-Grätz** või **Windischgrätz**; 11. mai 1787 Brüssel – 21. märts 1862 Viin) oli Austria sõjaväelane, feldmarssal (1848) ja riigivürst.

Varajane sõjaväeteenistus
-------------------------

Steiermargist pärinev Windischgrätz astus Austria armeesse 1804. aastal ning võitles kõigis Austria sõdades Napoleoni vastu rügemendijuhina. Ta teenis ära suure lugupidamise oma sõjaliste oskustega ning oli armees pidevalt kõrgetel positsioonidel. 1833. aastal ülendati ta feldmarssal-leitnandiks ning määrati diviisijuhiks. 1840. aastal sai ta Böömimaa vägede juhatajaks.

Tegevus 1848. aasta revolutsiooni ajal
--------------------------------------

1848. aasta revolutsiooni ajal tegutses Windischgrätz algselt Viinis, kus talle anti märtsis linna üle täievolituslik militaar- ja tsiviilvõim, kuid sealsed poliitilised jõud, eriti liberaalsed ministrid, seisid sõjalise jõu kasutamisele vastu ja nõnda pidi marssal Böömimaale naasma. Juunis tegutses ta Prahas, kus surus maha mässukatsed, ähvardades linna pommitama hakata. Oktoobris anti talle hädaolukorraks võim kõigi väljaspool Itaaliat paiknevate Austria armeede üle. Samal aastal sai ta ka feldmarssaliks. 

1848. aasta oktoobris naasis ta taas Viini ning vallutas linna revolutsionääridelt tagasi. 

Tema ja ta soosiku Felix zu Schwarzenbergi initsiatiivil viidi läbi ka keiser Ferdinandi asendamine tema 18-aastase vennapoja Franz Josephiga. 1849. aastal saavutas Windischgrätz esialgu suurt edu Ungaris, vallutades mässulistelt Buda, kuid et ta väed jäid pärast seda toppama ning ungarlaste juht Lajos Kossuth suutis oma vägede moraali taastada, järgnesid austerlastele rängad kaotused, lisaks oli Windischgrätz väejuhina üpris keskpärane. Need põhjused viisid Windischgrätzi poliitikukarjääri kiiresti tupikusse. Peaminister Schwarzenberg kutsus ta 1849. aasta aprillis tagasi. Peale seda ta enam avalikku ellu eriti ei sekkunud. 

Ta läks erru ning suri 1862. aastal Viinis.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Alfred, Fürst (prince) zu Windischgrätz". Vaadatud 27.06.2023.
2. 1 2  "The Encyclopaedia Britannica : a dictionary of arts, sciences, literature and general information". Vaadatud 27.06.2023.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Frangi keisrist; turvalisuseksperdi kohta vaata artiklit Karl Paks (turvalisusekspert)* |

---

Karl Paks prantsuse käsikirja pildil
**Karl III Paks** (umbes 830 – 13. jaanuar 888) oli 876–887 Alemannia ja Reetia kuningas, 882–887 Ida-Frangi kuningas (*Karl der Dicke*), Frangi keiser 879–887 (**Karl III**) ja Lääne-Frangi kuningas 884–887 (*Charles le Gros*). Ta oli viimane valitseja, kes sai hakkama Frangi impeeriumi ühtsuse (välja arvatud Alam-Burgundia) ajutise taastamisega. Ta oli Ludwig Sakslase poeg.

Karl III sai rohkem tänu õnnele kui isikuomadustele Frangi impeeriumi ühtsuse küll taastatud, kuid ta osutus saamatuks monarhiks. Ilmselt põdes ta epilepsiat ning võib-olla ka muid haigusi, mis tegid ta letargiliseks ja osavõtmatuks. Tema katsed peatada viikingite ja araablaste röövretki kukkusid läbi ning tema vennapoeg Arnulf haaras 887. aastal Ida-Frangi riigis võimu. Karl ei teinud midagi, et seda vältida või oma võimu taastada, ning taandus Neidingeni, kus ta järgmise aasta alguses suri. Sellega oli Karl Suure loodud impeeriumil ka lõpp. Järgmised Frangi keisrid olid vaid Itaalia kohalikud võimumehed (välja arvatud Arnulf), kelle reaalne mõju oli väike.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Charles Paljaspea** | **Frangi keiser**879–887 | Järgnev**Guido Spoletost** |
| Eelnev:**Ludwig Sakslane** | **Alemannia ja Reetia kuningas**876–887 | Järgnev:**Arnulf** |
| Eelnev:**Karlmann** | **Ida-Frangi kuningas**882–887
 |
| Eelnev**Karlmann** | **Lääne-Frangi kuningas**884–887 | Järgnev**Odo** |
Vilivalla kalmistu
Puurist Vilivalla kalmistul.  
Foto: Elena Koldits, 14. september 2014
**Vilivalla kalmistu** on kalmistu Risti kihelkonnas Harjumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Vilivalla külas Lääne-Harju vallas Harju maakonnas. 

Kalmistu rajati külakalmistuna, vanim hauatähis on pärit 1638. aastast. Kalmistu asus tollasel rannarootslaste asualal ning enamik maetuid ongi nende järeltulijad. 

Kalmistu asub kihelkonnakeskusest linnulennult umbes 4,7 km kaugusel lääneloodes, selle pindala on 0,46 hektarit. Kalmistule maetute üldarv ei ole teada. Praegu on see korras ja hooldatud ning selle valdaja on Lääne-Harju vald.

Vihterpalu mõisa matusekabel
----------------------------

Arvatavasti 19. sajandi keskel püstitati kalmistule Vihterpalu mõisa matusekabel, kuhu on maetud ka Vihterpalu mõisnik Gustav von Knorring (1785–1852) koos abikaasaga. Kabel sai kannatada tulekahjus 1. jaanuaril 2009. Praegu on kabel restaureeritud, seda kasutatakse kogu kalmistu matusekabelina.

Viited
------

1. ↑  Kerttu Kaldoja. "Tuli hävitas Vilivalla küla kabeli". Eesti Päevaleht, 2. jaanuar 2009

Välislingid
-----------

* Vilivalla kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
* Vilivalla kalmistu Jaan Vali kogus. Muinsuskaitseameti fotokogu
* Kalmistud Lääne-Harju valla kodulehel
Umaru Yar'Adua (2007)
**Umaru Musa Yar'Adua** (16. august 1951 Katsina osariik – 5. mai 2010 Abuja) oli Nigeeria poliitik, 29. maist 2007 kuni surmani Nigeeria president.

Ta oli rahvuselt fulbe ja usutunnistuselt muslim. 

Alates 1999. aastast oli ta Katsina osariigi kuberner. Tema valitsusajal kehtestati osariigis šariaadiseadused.

22. aprillil 2007 valiti Yar'Adua Nigeeria presidendiks. Ta kogus 24,6 miljonit häält ehk 70% häältest. Euroopa Liidu vaatlejate hinnangul ei vastanud valimised rahvusvahelistele nõuetele ja selle tulemused pole usaldusväärsed. Peamised opositsioonikandidaadid kutsusid üles valimistulemusi kehtetuks tunnistama ja uusi valimisi korraldama. Siiski oli see Nigeeria ajaloos esimene kord, mil presidendiamet valimiste tulemusena ühelt tsiviilisikult teisele üle läheb. Ka eelmine president Olusegun Obasanjo teatas televisioonis, et valimistel oli küll puudusi, aga järgmised tulevad juba paremad. 

Umaru Yar'Adual oli ka presidendiks oleku ajal hulk terviseprobleeme. Nii näiteks viibis ta kroonilise perikardiidi ravimiseks pikki perioode Saudi Araabias, mille ajal teda asendas asepresident Goodluck Jonathan.

23. novembril 2009 läks Yar'Adua Saudi Araabiasse ravima südamepaunapõletikku. See tekitas riigis peatselt võimuvaakumi. Näiteks ei osalenud president esimest korda Nigeeria ajaloos uue riigi peakohtuniku ametissevannutamisel, mis tekitas küsimuse, kas see ametissevannutamine oli üldse seaduslik. Kui vahistati 23-aastane nigeerlane, keda süüdistati katses lennuk Detroiti kohal õhku lasta, ei teinud Nigeeria riik selle kohta mingit avaldust. Opositsioonipoliitikud ja inimõiguste organisatsioonid püstitasid jaanuaris küsimuse, kas president ikka elus on, ja kutsusid üles moodustama komisjoni, mis selle välja selgitaks. 

9. veebruaril 2010 nimetas senat asepresidendi Goodluck Jonathani presidendi kohusetäitjaks. 24. veebruaril pöördus Umaru Yar'Adua kodumaale tagasi, kuid ametisse ei asunud.  5. mail ta suri.  Järgmisel päeval andis Goodluck Jonathan presidendi ametivande.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Olusegun Obasanjo** | **Nigeeria president**2007–2010 | Järgnev**Goodluck Jonathan** |

Viited
------

1. ↑  Huge win for Nigeria's Yar'Adua BBC, 23. aprill 2007. Vaadatud 12. oktoobril 2010.
2. 1 2  Prove you are alive: clamour for missing Nigerian leader to show his face The Times, 7. jaanuar 2010. Vaadatud 12. oktoobril 2010
3. ↑  "Where is Yar'Adua?" Nigerians Ask RadioFrance Internationale. 25. veebruar 2010. Vaadatud 12. oktoobril 2010
4. ↑  President Yar’Adua’s death may spark power struggle in oil-rich Nigeria 6. mai 2010. Vaadatud 12. oktoobril 2010
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib lauljast; jalgpalluri kohta vaata artiklit Mika (jalgpallur)* |

---

Mika
**Mika** (stiliseeritult **MIKA**) [ˈmiika] (sünninimi **Michael Holbrook Penniman**; sündinud 18. augustil 1983 Beirutis) on peamiselt Suurbritannias tegutsev muusik, kellel on leping plaadifirmadega Casablanca Records ja Universal Music. 

Tema tuntuimad lood on "Relax (Take It Easy)", "Grace Kelly" ja "Love Today".

Lapsepõlv
---------

Mika sündis Liibanonis Beirutis. Tema isa on ameeriklane ja ema liibanonlanna. Ta on pere viiest lapsest keskmine. Kui ta oli laps, oli tema perekond sunnitud sõja tõttu Liibanonist Pariisi kolima, ning kui Mika oli üheksa-aastane, kolis pere Prantsusmaalt Londonisse. Eksootilise välimuse tõttu hakati noort Mikat koolis narrima, mis omakorda põhjustas 11-aastasele poisile närvivapustuse. Kuna poisil oli kehv tervis, võttis ema ta koolist ära ja palkas lapse tühje päevi sisustama karmi vene ooperilauljast lauluõpetaja, kes ka Mika imelise hääle avastas. Seitsme kuu pärast leiti talle uus kool. Londonis käis ta järgmistes koolides: Lycée Français Charles de Gaulle, Westminster School ja Royal College of Music, millest ta oma esimese albumi salvestamise ajal välja kukkus.

Muusikaline karjäär
-------------------

Tema esinemised on varieerunud klassikalistest kontsertidest Royal Opera House'is[*viide?*], British Airwaysile lennumuusika[*viide?*] ja Orbiti nätsureklaamile meloodia kirjutamiseni. Ta esines BBC raadio 1-s 2006. aasta septembris[*viide?*] ja The Friday Night Projectis 19. jaanuaril 2007.[*viide?*] Mika hääleulatus on 3,5 oktaavi[*viide?*].

Mika esialgne nimi oli Mica, kuid nähes, kui paljud seda c-tähe tõttu valesti hääldasid, muutis ta oma artistinime Mikaks. 

2007. aasta jaanuaris tuli ta BBC News's Sound of 2007 küsitluses esikohale.[*viide?*]

Diskograafia
------------

### Stuudioalbumid

* "Life in Cartoon Motion" (2007)
* "The Boy Who Knew Too Much" (2009)
* "The Origin of Love" (2012)
* "No Place in Heaven" (2015)
* "My Name Is Michael Holbrook" (2019)

### Singlid

* "Relax, Take It Easy" (2006)
* "Grace Kelly" (2007)
* "Love Today" (2007)
* "Big Girl (You Are Beautiful)" (2007)
* "Happy Ending" (2007)
* "Lollipop" (2008)
* "We Are Golden" (2009)
* "Blame It On The Girls" (2009)
* "Rain" (2009)
* "Kick Ass" (2010)
* "Elle me dit" (2011)

Välislingid
-----------

* Laulja koduleht
**Henno Lender** (8. jaanuar 1905 Tallinn – 20. august 1991 Stockholm) oli eesti arst ja sõjaväelane (sanitaarkapten).

Elukäik
-------

Ta õppis Tallinna Nikolai Gümnaasiumis ja lõpetas 1923. aastal Tallinna Reaalkooli. Aastatel 1923–1929 õppis ta Tartu Ülikoolis arstiteadust.

Ta oli aastatel 1930–1933 Tallinna garnisoni nooremarst ja 1933–1940 Sõjaväe Keskhaigla arst. 

1941. aastal viidi ta Punaarmee koosseisus Venemaale, 1942. aastal pääses ta Eestisse tagasi. Aastatel 1942–1944 oli ta Tallinna Prefektuuri arst, 1944. aastal sõjaväearst Haapsalus ja Pärnus, evakueeriti Saksamaale, 1946. aastast Rootsi. Ta oli aastatel 1949–1952 Rootsis Tidaholmi, 1952–1957 Hallsbergi ja 1958–1970 Alunda jaoskonnaarst.

1923. aasta sügissemestril astus Eesti Üliõpilaste Seltsi. 1982. aastal valiti ta EÜSi auvilistlaseks.

Maetud Tallinna Metsakalmistule.

Teoseid
-------

* "EÜS avalikus valguses, arvamusi ajavahemikul 1882–1914"
* "Eesti Üliõpilaste Selts. Biograafilisi andmeid". I (1870–1905), II (1906–1918), III (1919–1940)

Isiklikku
---------

Tema isa Voldemar Lender oli insener ja aastatel 1906–1913 Tallinna linnapea, ema Elfriede Lender oli koolijuht, vend Uno Lender oli diplomaat, advokaat ja Tartu ülikooli rahvusvahelise õiguse dotsent ning õde Juta (1910–1979) oli õpetaja.

Viited
------

1. 1 2 3  Auvilistlased Eesti Üliõpilaste Selts.
2. ↑  Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. II, lk 274.
3. ↑  .

Välislingid
-----------

* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944
* Henno Lender Eesti ohvitseride andmekogus
**EKP Keskkomitee Eesti Nõukogude Parteikool**  oli Eestimaa Kommunistliku Partei (EKP) õppeasutus (parteikool) Kehtnas. See õppeasutus oli 1958. aastal suletud EKP Keskkomitee Vabariikliku Parteikooli tegevuse jätkaja.

Kehtna Kutsehariduskeskuse peahoone märtsis 2011
Kool alustas tegevust oktoobris 1955 Rapla rajoonis Kehtnas. Varem oli sealsamas avatud Kolhoosiesimeeste Ettevalmistamise Põllumajanduskeskkool, mis tegutses aastatel 1948–1958.

Koolis õpiti kolm aastat. Nõukogude Parteikool asus Kehtnas, selle esimesel korrusel oli 1966 asutatud maaparanduse tehnikum, teisel ja kolmandal korrusel Eesti Nõukogude Parteikool. Õppeasutus oli Eestimaa Kommunistliku Partei (EKP), nõukogude ja kommunistliku noorsooühingu juhtkonna ettevalmistamiseks. Kooli sai õppima ainult EKP- või ELKNÜ komsomolikomitee suunamisega. Suunatav pidi olema silma paistnud aktiivse tegevusega ametiühingu-, partei, komsomoli- või sporditöös. Enne kooli oli soovitav astuda NLKP-sse või olla NLKP liikmekandidaat. Koolis õpetati raamatupidamist, agronoomiat, zootehnikat, veterinaariat, poliitökonoomiat jne - koolist sai keskerihariduse.

Kool suleti 1978. aastal. Kooli varem vastu võetud õpilased jätkasid õpinguid Kehtna Näidissovhoostehnikumis.

Vaata ka
--------

* Kolhoosiesimeeste Ettevalmistamise Põllumajanduskeskkool

Viited
------

1. 1 2 3 4  Sissekanne Rahvusarhiivi infosüsteemis: EKP Nõukogude Parteikool (vaadatud 24.10.2018)
2. ↑  EKP Keskkomitee Eesti Nõukogude Parteikool, Raplamaa Mälukeskuse digikogu

Välislingid
-----------

* Sissekanne Rahvusarhiivi infosüsteemis: EKP Nõukogude Parteikool
**Märt Roosma** (kuni 1936 **Martin Roosmann**; 9. oktoober (vkj)/ 22. oktoober 1904 Põltsamaa – 22. veebruar 1991 Tasmaania) oli eesti karikaturist ja kunstnik.

Ta õppis vaheaegadega alates 1923. aastast Pallases maalikunsti ja alates 1939. aastast graafikat. Lõpetas kooli Ado Vabbe õpilasena 1943. aastal.

1944. aastal siirdus Saksamaale, sealt 1945 Augsburgi Hochfeldi põgenikelaagrisse.

Arvatavasti alates 1947. aastast elas Rootsis.

Hiljem siirdus Austraaliasse. Elas Tasmaanias Hobartis. Kogus kunsti, kinkis 1988. aastal oma kogu (366 teost, enamik Eduard Wiiralti graafika) Eesti Kunstimuuseumile.

Looming
-------

Ta on joonistanud šarže ja karikatuure, mida avaldati 1924. aastal Üliõpilaslehes, kus tema pseudonüüm oli Matu.

1930. aastatel illustreeris peamiselt lasteraamatuid (John Habbertoni "Helene lapsukesed", 1936; Frances Hodgson Burnetti "Väike lord Fauntleroy", 1937).

Varasest vabagraafikast on hinnatavaimad laitmatus peenes tehnikas hästiilmestatud portreed (autoportree, 1942, Karl Eduard Sööt, 1944, Lugeja, 1944; kõik kuivnõel).

Loonud ka maastikuakvarelle (Maastik, 1947).

Viited
------

1. ↑  MARTIN ROOSMANN perekonnanime muutmine ROOSMA 16.04.1936-09.02.1937. Eesti Rahvusarhiiv, RA ERA.5201.2.12128
2. ↑  "Nimede muutmised". *Riigi Teataja Lisa nr 30*. 09.04.1936. Lk 2017. Vaadatud 8. aprillil 2024.

Kirjandus
---------

* Rein Loodus. "Roosma, Märt, graafik". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 447
* Aavo Kokk, Andres Eilart. Pintsliga tõmmatud linnad. 2012. Lk 12

Välislingid
-----------

* Eesti biograafiline andmebaas ISIK
**Naresh Mody** (30. november 1940 – 9. oktoober 2020) oli India päritolu Eesti ettevõtja. 

Indias sündinud Naresh Mody omandas hariduse Bombays, Tartusse tuli ta elama 1970. aastal.

Alul töötas Mody Tartu ülikooli raamatukogu restaureerimisosakonnas, 1990. aastate alguses hakkas ta tegelema ettevõtlusega.

Tartus kuulusid Modyle näiteks hotell Starest Mõisavahe tänaval, restoran Asian Chef Võru tänava alguses, City Inn Apartments külaliskorterid ning teisigi kinnisvaraarendusfirmasid. Mody oli ka MTÜ Indian Cultural Association Estonia juhatuse liige.

Isiklikku
---------

Naresh Modyl on kuus last. Sanjay-Jaanus Mody on vandeadvokaat ja partner advokaadibüroos Cobalt, Amish Mody finantsjuht finantsvaldkonna ettevõttes Veriff, Akshay Mody Londonis rahvusvahelise ravimiettevõtte juhatuse liige, Chirag Mody assotsieerunud partner ja vandeadvokaat advokaadibüroos TGS Baltic ja Tartu ülikooli lektor. Shalini Mody on omaloodud tantsustiili GraceFit omanik ja treener ning Raagini Mody on noore emana kodus.

Kirjandus
---------

* "Suri Tartu ettevõtja Naresh Mody". Tartu Postimees, 11. oktoober 2020

Välislingid
-----------

* Haud Tartu Pauluse kalmistul
**Kurna vald** (saksa keeles *Gemeinde Cournal*) oli vald Jüri kihelkonnas Harju kreisis ja Harju maakonnas 1866–1939. Vallamaja asus Vaela külas.

Eesti haldusjaotus 1925. aastal
Jüri kihelkonna Kurna valda kuulusid Kurna mõis, Lehmja mõis, Mõigu mõis, Nabala mõis ja Sausti mõis.

Jüri kihelkonna Kurna vallaga liideti Lehmja vald (1866–1891), Mõigu vald (1866–1891), Nabala vald (1866–1891), Sausti (Kaarepere) vald (1866–1891).

2. veebruaril 1919 lahutati Harju maakonnanõukogu otsusega Kurna vallast Nabala kogukond iseseisvaks Nabala vallaks Harju maakonnas.

1929. aastal otsustas vallavolikogu alates 1909. aastast ametis olnud endise vallavanema Mart Rosenfeldi elusuuruses portree valla kantseleisse üles panna.

1939. aasta vallareformiga arvati vald uue Tõdva valla koosseisu.

Viited
------

1. ↑  Kurna vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
2. ↑  Maa-ameti kaardirakendused
3. ↑  Kurna vallavolikogu austas endist vallavanemat. Vaba Maa, 23. jaanuar 1929, nr. 19, lk. 6.
*Mitte segi ajada Mihkel Mathieseniga.*

---

Mihkel Mattisen 1997. aastal  
Foto: Jaan Künnap
**Mihkel Mattisen** (sündinud 13. augustil 1976) on eesti muusik. 

Ta tegutseb klassikalise pianisti, poplaulude autori, laulja, muusikaprodutsendi ja kontserdikorraldajana.

Mihkel Mattisen laulis ja mängis löökpille alates 1994. aastast ansamblis Push Up ja seejärel ansamblis Jam, mille ta asutas koos Juss Tammega. Ansambel lõpetas tegevuse 2005. aastal, pärast seda on ta esinenud peamiselt üksi.

Tema laule on ilmunud 2010. aastal Violina ansambli albumis "Maagiline".

Alates 2020. aasta septembrist töötas ta lühikest aega Kadrina Keskkoolis, kus andis 10.–12. klassidele muusikatunde.

Eesti Laulu võidulood
---------------------

Mihkel Mattiseni kirjutatud laul "Et uus saaks alguse" esindas Eestit 2013. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Malmös. Ta on ka laulu "La forza" üks kaasautoreid, mis esindas Eestit 2018. aastal Eurovisiooni lauluvõistlusel Lissabonis.

Isiklikku
---------

Mihkel Mattisen oli abielus Polina Mattiseniga, neil on 2013. aastal sündinud tütar Emilia. Paar lahutas abielu 2022. aastal.

Tema isa oli Eesti NSV Riikliku Filharmoonia viimane direktor (1987–1991) ja Eesti Kontserdi kunstiline juht (1993–1999) Enno Mattisen (1951–2022).

Viited
------

1. ↑  Mihkel Mattisen portaalis "Enjoi.ee"
2. ↑  "Kadrina Keskkool - Õpetajad". *kadrina Keskkool*.
3. ↑  "Mihkel Mattisen hakkas õpetajaks". *err.ee*.
4. ↑  Nataly Koppel (10. november 2022). "Mihkel Mattisen oma isarollist: olen veendunud, et tütar räägib mulle kõigest, mis tal hingel". *Kroonika*. Vaadatud 10.11.2022.
5. ↑  Palju õnne! Mihkel Mattisen sai isaks, Õhtuleht, 23.06.2013.
6. ↑  Armas klõps | Polina Mattisen poseerib uue kaaslasega rõõmsalt fotodel Kroonika/Delfi, 07.03.2023.
7. ↑  Mihkel Mattiseni perekonda tabas valus kaotus Buduaar, 31.03.2022.
8. ↑  In Memoriam Enno Mattisen (25.03.1951–10.04.2022) Postimees Kultuur, 11.04.2022.
Ġgantija kaksiktempli põhiplaan.  
Fotoː 15. september 2017
Ħaġar Qimi templi üldvaade  
Fotoː Diego Delso, 25. august 2021
**Malta megaliittemplid** (inglise keeles *Megalithic Temples of Malta*; prantsuse keeles *Temples mégalithiques de Malte*; malta keeles *It-Tempji Megalitiċi ta' Malta*) on 1979. aastal UNESCO maailmapärandi nimistusse kantud objekt, mis asub Maltas kuuel alal Gozo ja Malta saarel.

Ajalugu
-------

Maailmapärandi objekti templid on ehitatud kolmel erineval ajajärgul 3600 eKr kuni 2500 eKr.

Esmalt võeti 1980. aastal maailmapärandisse Ġgantija kaksiktempel Gozo saarel. 1992. aastal laiendati objekti oluliselt, sellele lisati Malta saarel asuvad templid. Mais 2015 laiendati objekti piire.

Kirjeldus
---------

Gozo saarel on Ġgantija kaksiktempel tähelepanuväärne oma hiiglaslike pronksiaegsete ehitiste poolest. Malta saarel on Ħaġar Qimi, Mnajdra ja Tarxieni templid tähelepanuväärsed meistriteosed, arvestades nende ehitajate piiratud ressursse. Ta’ Ħaġrati ja Skorba kompleksid näitavad, kuidas anti Maltal templite ehitamise traditsioone edasi.

Malta megaliittemplid kuuluvad maailma varasemate eraldiseisvate kiviehitiste hulka ning on tähelepanuväärselt mitmekesiselt liigendatud. 

Tavaliselt sisenetakse templisse nõgusa fassaadi ees olevast elliptilisest esiväljakust. Seinad koosnevad püstistest kiviplokkidest (ortostaatideks), mida katavad rõhtsad plokid. Säilinud horisontaalsed müüritiskihid näitavad, et templid olid pseudovõlvitud. See ehitusviis oli oma aja kohta märkimisväärselt keerukas lahendus. 

Tavaliselt asub hoone sissepääs fassaadi keskel, mis viib läbi monumentaalse vahekäigu sillutatud väljakule. Hoonete siseruumid on moodustatud poolringikujulistest kambritest (apsiididest) ja mis paiknevad sümmeetriliselt mõlemal pool peatelge. Apsiide on hooneti kolm kuni kuus.

Ehituseks kasutati kohapealset lubjakivi, mida tunti põhjalikult. Kõva korallilist kivi kasutati välisseinte jaoks ning pehmemat kivi interjööride ja raiddetailide jaoks. Viimastel on kujutatud spiraalmotiive, puid, muid taimi ja loomi.

Maailmapärandisse kuuluvad templid
----------------------------------

* Ġgantija
* Ħaġar Qim
* Mnajdra
* Skorba
* Ta’ Ħaġrat
* Tarxien

Kirjandus
---------

* Aivar Kriiska. "UNESCO maailmapärandː Malta megaliittemplid". Horisont 2/ 2023. Lk 42–47

Välislingid
-----------

* Malta megaliittemplid, maailmapärandi objekt nr 132. UNESCO maailmapärandi koduleht. Inglise keeles

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Malta megaliittemplid** |
**Parasvöötme metsad**  (inglise keeles  *temperate forests*) on metsad parasvöötmes põhja- ja lõunapoolkeral, kus aasta läbi on valitsevaks parasvöötme õhumass. Parasvöötmes on neli aastaaega ning eristatakse merelist, mandrilist ja parasvöötme mussoonkliimat. 

Parasvöötme metsad jaotuvad leht-, okas- ja segametsadeks. Okasmetsas on peamisteks puuliikideks kuusk, nulg, mänd ja lehis. Segametsas kasvavad kuusk, kask, haab, pärn, sarapuu ja tamm. Lehtmetsas on domineerivateks liikideks tamm, vaher, jalakas, saar ja pärn. 

Parasvöötmes kasvavad taimeliigid on kohastunud aastaringselt suurte kliimamuutustega, temperatuuri kõikumisega ja rohkete sademetega. Okasmets kasvab kõike paremini leetmuldadel, lehtmets vajab viljakat pruunmulda.

Okasmetsa põhilised asukad on pruunkaru, põder, ilves, orav ja musträhn. Sega- ja lehtmetsades elavad metskits, hirv, halljänes, skunk, metsnugis, roherähn ja vöötorav. 

Parasvöötme metsad kannatavad tugevalt liigse inimmõju käes. Metsi võetakse maha metsa-, tselluloosi- ja paberitööstuse, põllumajanduse ning maavarade kaevandamise tõttu. Metsade kasvu mõjutavad ka erinevad keskkonnaprobleemid: õhusaaste, veekogude reostus, tööstusjäätmed.

Välislingid
-----------

* 
*
**Toomas Velmet** (sündinud 22. juulil 1942) on eesti tšellist, muusikapedagoog ja muusikaajakirjanik.

Haridus
-------

Ta on lõpetanud 1967. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi August Karjuse tšelloklassis. Aastatel 1968–1971 täiendas end Moskva Konservatooriumis professor Mihhail Homitseri juhendamisel.

Töö
---

### Töö muusikuna

Aastatel 1963–1969 oli ta Eesti Raadio Sümfooniaorkestri tšellist, 1971–1991 mängis ansamblis Tallinna Trio.

### Töö pedagoogina

1971–1974 oli ta Tallinna Muusikakooli tšelloõpetaja, 1974–1975 Tallinna Muusikakeskkooli tšelloõpetaja. 1978. aastal asus ta tööle Tallinna Riikliku Konservatooriumi tšello õppejõuna, 1985. aastast dotsent, 1992. aastast professor. Aastatel 1987–1990 oli ta konservatooriumi interpretatsiooni teaduskonna dekaan, 1991–1995 keelpillide kateedri juhataja. 

### Töö Eesti Raadios ja pärast seda

Aastatel 1975–1981 oli ta Eesti Raadio muusikasaadete peatoimetaja ja 1996–1998 helisalvestuse osakonna juhataja. 

Aastatel 1998–2001 oli ta Pärnu Linnaorkestri direktor. Pärast aktiivse interpreeditöö lõppu on ta tegutsenud muusikakriitikuna.

### Tegevus ühingutes

Aastatel 2006–2014 oli ta Rahvusvahelise Eduard Tubina Ühingu tegevdirektor. Ta on Eesti Rahvuskultuuri Fondi nõukogu liige. 2004. aastast on ta Eesti Kontserdi loomenõukogu esimees, 2015. aastast Eesti Pillifondi nõukogu liige.

Tunnustus
---------

* 1979 Eesti NSV teeneline kunstnik

Isiklikku
---------

Tema isa oli helilooja, koorijuht ja muusikapedagoog Aado Velmet. 

Toomas Velmeti esimene abikaasa oli Malle Velmet. Hiljem oli ta abielus raadioajakirjanik Mary Velmetiga (1953–2017). Toomas Velmetil on kaks poega (Aro, Tarmo) ja üks tütar (Riina).

Viited
------

1. ↑  Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn: Valgus, 1990, lk 285–286
2. ↑  Eesti Rahvuskultuuri Fondi nõukogu. Toomas Velmet

Välislingid
-----------

* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. II vabariiklikul interpreetide konkursil teise koha saavutanud tšellist Toomas Velmet (1969)
* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Tšellist Toomas Velmet esinemas (1975)
* ERR arhiiv. Päevatee suvekülaline: Toomas Velmet (2012)
**Johann Heinrich von Rosenkampff** (surnud 1723) oli Rosenkampffide aadlisuguvõsast pärit Rootsi sõjaväelane ja major, kes osales Põhjasõjas. Ta oli Uue-Kariste mõisa rentnik.

Elulugu
-------

Johann Heinrich von Rosenkampff sündis Johann Riesenkampffi (hiljem aadeldatud von Rosenkampffiks) peres.

Ta astus Karjala ratsarügementiga, kus oli algul alamohvitser ja hiljem lipnik. Samas auastmes oli ta ka Turu jalaväerügemendis. Hiljem edutati ta seal leitnandiks. 1700. aastal liitus ta Schlippenbachi tragunirügemendiga, 1702. aastal edutati ta seal majoriks. Hiljem liikus ta Adam Ludwig Lewenhaupti armee koosseisus Ukrainasse. 1709. aastal alistus ta Perevolotšna all.

Ta naasis Liivimaale 1722. aasta veebruaris ning suri järgmisel aastal.

Abielu
------

Johann Heinrich von Rosenkampff abiellus Anna Dorothea von Lodega. Abielust sündis Reinhold Johann von Rosenkampff.

Viited
------

1. ↑  Jung, Jaan (1893). *Halliste ja Karksi kirikute ja kihelkondade ajalugu: Halliste kiriku 25-aastase juubileumi mälestuseks 29. okt. 1892*. Lk 53.
2. ↑  "Rosenkampf". TAB 2. Vaadatud 03.02.2024.
3. 1 2  "Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar". Rosenkampff, Johan Henrik. Vaadatud 03.02.2024.
4. ↑  "Johann Heinrich von Rosenkampff". Vaadatud 03.02.2024.
**Eduard Aartee** (kuni 21. märtsini 1938 **Eduard Aron**; 30. mai 1910 Narva – 11. juuni 1963 Tallinn) oli eesti partisanijuht Teise maailmasõja ajal Saksa okupatsiooni all olnud Leningradi oblastis.

Ta astus 1943. aastal NLKP-sse. 

Tema juhitud NSV Liidu NKVD partisanisalk osales 1943–1944, Saksa vägede poolt okupeeritud Pihkva–Luga raudtee purustamises ning lahingus Pihkva oblastis, Pljussa raudteejaama lähedal. 

> „Eduard Aartee, hüüdnimega „Vana" salk külvas vaenlastele kadu. Tema rünnak Pljussa jaamale kujunes tema suurrünnakuks. Rünnaku tagajärjel purustati partisanide poolt kaks saksa sõjaväe ešeloni, lasti õhku veetoru, purustati raudtee, tapeti ligi 90 Saksa ohvitseri, nende hulgas üks kindral. Peale selle vabastasid nad üle 1000 inimese, kes olid valve all, et saata neid Saksamaale sunnitöölaagrisse.
> 
> 
> „Vana" sai viis korda võitlustes haavata, kuid ta ei loobunud oma salka juhtimast. Sakslaste poolt lubati 10.000 marka sellele, kes toimetab „Vana" nende kätte. Kuid ükski võte „Vana" tabamiseks ei annud tulemusi, vaid see innustas seda enam „Vana" salga partisane vaenlasele kahju tegema."
> 
> 
>  – 
> 
>

Tunnustus
---------

* 1944 Lenini orden
* 1945 Isamaasõja partisani medali I järgu medal

Viited
------

1. ↑  Rahva tasujad — partisanid, Saarte Hääl: Eestimaa Kommunistliku Partei Saaremaa Komitee ja Saaremaa Töötava Rahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee häälekandja, nr. 77, 7 juuli 1945
2. ↑  NSVL ÜLEMNÕUKOGU PRESIIDIUMI SEADLUS. Eesti NSV partisanide ja partisaniliikumise juhtide autasustamise kohta NSV Liidu ordenite ja medalitega, Postimees, Number 154, 5 July 1945

Allikas
-------

* ENE 1. väljaanne, kd 1, lk 22.

Välislingid
-----------

* Mereleksikoni artikkel
Etnokvartett RÜÜT MAFF-il 2022. aastal
**RÜÜT** on Eesti ansambel.

Ansambel asutati 2012. RÜÜTi muusika võlu peitub mitmekülgses ja otsinguterikkas lähenemises Eesti pärimusmuusikale. Ansambli muusika toetub oma juurtega meie maa põlisele pärimusmuusikale, kuid liigutab oma latva tänapäevase maailma mitmekesisuses. RÜÜT teeb koostööd ka teiste artistidega, nt 2022. öökontserdil esitati ühiskava elektroonilise muusika artisti ja helilooja Sander Möldriga. Luuakse töötlused nii regilauludest kui ka vanadest pillilugudest. Samas ei puudu repertuaarist ka omalooming, milles peegelduvad mõjutused erinevate rahvaste muusikast ja stiilidest. 

Teine stuudioalbum "Kadakad" ilmus 2017. aastal. Kvartett on selle aja jooksul üha rohkem kokku kasvanud ja aina olulisemaks on saanud nende ühine suhtumine muusikasse ja loomisesse. RÜÜT toetub oma loomingus eesti pärimusmuusikale, kuid ei taha ennast piiritleda mõne konkreetse žanriga, vaid hoiab avatuna kõik uksed. Tänu sellele on iga ansambli lugu isemoodi karakteriga, viies kuulaja rändama erinevatele helimaastikele. Lisaks pärimusmuusika töötlustele pakub RÜÜT sellel albumil ka omaloomingut iga ansambliliikme sulest. Teise albumiga kandideeris RÜÜT ka kolmele Etnokulbi auhinnale – parim lugu ("Ilus ole"), parim album ("Kadakad") ja parim artist. 

2023. aastal ilmus ansambli kolmas album "Kiriküüt", mis oli nomineeritud Eesti Muusikaauhindadele aasta etno/folk/rahvalik kategoorias. 2023. aastal ilmus ka ühine album "Lendas meie kopelisse" koos Sander Mölderiga, mis anti välja vinüülil.

Liikmed
-------

* Maili Metssalu – viiul, hääl
* Maarja Soomre – meloodika, kannel, hääl
* Juhan Uppin – eesti lõõtspill, kannel, hääl
* Jaan-Eerik Aardam (alates 2021) — hääl, kitarr
* Toomas Oks (kuni 2021)– eesti lõõtspill, hääl

Diskograafia
------------

* 2015 album "Maasikille"
* 2017 album "Kadakad"
* 2023 lühialbum "Lendas meie kopelisse" koos Sander Möldriga
* 2023 album "Kiriküüt" (Nordic Notes)

Viited
------

1. 1 2 3   (vaadatud 04.12.2018)
2. ↑  "Rüüt ja Sander Mölder annavad ühiskontserdi". *ERR*. 2022. Vaadatud 30.12.2022.
3. ↑  "Rüüt - meist". *Ansambli Rüüt koduleht*. Vaadatud 30.12.2022.
4. ↑  "Rüüt uudised". *Rüüt*. Vaadatud 23. juulil 2023.

Välislingid
-----------

* Ansamblist allstarz.ee andmebaasis
* RÜÜTi Facebooki leht
* RÜÜT Instagramis
* Bandcamp
* Folk Massidesse lehel
* Youtube
* Spotify
**Dietrich Brauer** это в\_ы\_б\_л\_я\_д\_ь ж\_и\_д\_о\_в\_с\_к\_а\_я шпионская разбойничья вражеская нац.батовская полицайская чекистская с в\_ы\_с\_е\_р\_а\_м\_и. торговец н\_а\_р\_к\_о\_т\_о\_й с бациллами без применения ккм, убийца, налоги не платит, от высылки на фронт дизертировал теряя чекистские удостоверения, шпионскую аппаратуру и к\_а\_л\_о\_в\_ы\_е массы. преступную шпионскую диверсионную деятельность вел с пособниками и с нацистским флажком. особенно интересовался софринской дивизией рвсн с нац.батовской бригадой. Выявлено. Убить. Окрестности можно не уничтожать. пособников повесить с семьями отняв деньги и уничтожив имущество. Feuer! вражеский аэродром осуществлявший бегство шпиона дизертира, убийцы разбомбить. детишек раздавить танками..

  

```
(sündinud 3. jaanuaril 1983 Vladivostokis) on Venemaa vaimulik, Venemaa Euroopa-osa Evangeelse Luterliku Kiriku piiskop.
```

Keskhariduse omandas Moskvas. 2001–2005 õppis Novosaratovka usuteaduslikus seminaris. 2005–2010 töötas ta kirikuõpetajana Kaliningradi oblastis Gussevis.

11. märtsil 2011 valiti ta peapiiskopiks.

2022. aasta märtsis lahkus Venemaalt Saksamaale. 1. juunil 2022 tegi peapiiskopi kohalt lahkumisavalduse. 8. juunil peapiisikopiks valiti tema asetäitja Vladimir Provorov.
Joonis pärsia sambast Persepolises
Dareiose palee härjapeakapiteel Susast koos talastikuosaga Louvre'is
**Pärsia kapiteel** ehk **härjapeakapiteel** on kapiteelitüüp, mida on kasutatud Ahhemeniidide Pärsia arhitektuuris, tuntuim näide on sambad Persepolises.

Pärsia sammas
-------------

Pärsia sammas, mida pärsia kapiteel kroonis, oli Ahhemeniidide arhitektuurile väga iseloomulik sambatüüp, mis ilmus tõenäoliselt veidi enne aastat 500 eKr. Persepolise paleede sammastel on reljeefdekooriga ümmargune tüvesest laiem baas, ümar kanneleeritud tüves, kolmeastmeline kapiteelivöönd, mis koosnes vana-Egiptuse palmsamba taolisest laiendusest, mitme paari voluutide ja nelinurkse ristlõikega osast ning kapiteelipäisest, mille moodustasid kaks selgadega vastamisi loomapead või -rindkeret. Sammas võis ent olla ka üksnes loomapaarikujulise päisega. Loomafiguurid eendusid vastassuundades ja toetasid katuse talastikku nagu kaks konsooli. Levinuim loomamotiiv on pärsia kapiteelil on härjad, kuid esinevad ka lõvid, greifid ja inimpeaga olend lamassu.

Ahhemeniidide arhitektuuris oli tavaline palee osa hiiglaslik sammassaal (hüpostüül, apadana), milles sambad paiknesid paljude ridadena. Persepolise Artaxerxes I palee sammassaali mõõtmed olid 70 × 70 meetrit. Ahhemeniidide kiviarhitektuuri hübriidse näo määras asjaolu, et olemata ise oskuslikud ehitajad, importisid nad oma riiki kunstnikke ja käsitöölisi teistest maadest. Nende ehituskunstis leiab mõjusid Mesopotaamiast, Egiptusest, Lüüdiast Anatoolias ja Elamist; esimeseks Ahhemeniidide stiilis ehitiseks oli Dareiose palee Susas, kuid enim ehitisi on säilinud Persepolises.

Kapiteeli baas, mis meenutas suurt alaspidi pööratud lilleõit, ja kapiteelivööndi allosa olid sarnased Egiptuse arhitektuuris levinud vormidega, ent võrreldes Egiptuse sammastega on Pärsia sammas kõrgem ja saledam. Tüvese kanneleering oli tihedam kui Vana-Kreeka orderites. Loomafiguuride vahesse toetusid puitkatuse risttalad. Kui figuurideküljed on siledad ja dekoorita, võib oletada talastiku toetumist neile külgedele.

Ahhemeniidide riiklik ehitustraditsioon katkes järsult, kui Aleksander Suur tungis 330. aastal eKr Pärsiasse ja Persepolis laastati.

Pildid
------

* Persepolise ühe palee sambadPersepolise ühe palee sambad
* Tüvesed ja kapiteelidTüvesed ja kapiteelid
* Samba baas Susast Louvre'isSamba baas Susast Louvre'is
* Greifidega kapiteel PersepolisesGreifidega kapiteel Persepolises
* Lõvidega kapiteel PersepolisesLõvidega kapiteel Persepolises
* Lõvipea fragment ja samba baas PersepolisesLõvipea fragment ja samba baas Persepolises
* Inimhärjaga kapiteeli fragment Iraani RahvusmuuseumisInimhärjaga kapiteeli fragment Iraani Rahvusmuuseumis

Viited
------

1. ↑  Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001
2. ↑  Art of Ancient Iran. - The Artistic Adventure of Mankind
3. ↑  Bull's head from column capital. - Ancient Near East Art. - Metropolitan Museum
4. ↑  Art of Ancient Iran. - The Artistic Adventure of Mankind