recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Šveits |
|  |
| 3. ring | 1960 | Kärbeskaal |
|  |
| Veerand-finaal | 1961 | Kukk-kaal |

**Paul Chervet** (20. oktoober 1941 Bern – 16. juuli 2015) oli Šveitsi poksija.

Chervet oli kokku neljakordne Šveitsi meister - kärbeskaalus (kuni 51 kg) aastatel 1959 ja 1960 ning kukk-kaalus (kuni 54 kg) aastatel 1961 ja 1962.

Chervet osales kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 3. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Chervet osales kukk-kaalus (kuni 54 kg) 14. Euroopa meistrivõistlustel (Belgrad, 1961), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Sergei Sivkole (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Chervet poksis maist 1962 kuni maini 1968 elukutselisena. Ta osales kokku 29 kohtumisel ning võitis neist 25 (neist 8 nokaudiga), kaotas 2 (need mõlemad nokaudiga) ja viigistas 2 kohtumist.

Isiklikku
---------

Paul Chervet' vanem vend Ernest, nooremad vennad Fritz ning Walter (ja tema poeg Alain) on samuti tuntud Šveitsi poksijad.

Viited
------

1. ↑  Šveitsi meistrivõistlused poksis 1959–1983. Tulemused inglise keeles
2. ↑  25. suveolümpiamängude poksivõistlus. Rooma 1960. Tulemused inglise keeles
3. ↑  14. Euroopa meistrivõistlused poksis. Belgrad 1961. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Paul Chervet veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Paul Chervet saidil BoxRec
Nicklas Jensen (2013)
**Nicklas Jensen** (sündinud 6. märtsil 1993 Herningis) on Taani jäähokimängija, kes mängib KHL-i klubis Jokerit ründajana paremäärel.

Jensen alustas klubikarjääri 2009. aastal Taani kõrgliiga klubis Herning Blue Fox. Hooajal 2009–10 valiti ta Taani liiga hooaja uustulnukaks. Järgmisel hooajal suundus ta Põhja-Ameerikasse, mängides aastatel 2010–2012 Ontario Hockey League'i klubis Oshawa Generals.

2011. aastal valiti ta NHL-i *draft* '​is Vancouver Canucksi poolt 29. valikuna. 

Hooajal 2011-12 mängis ta American Hockey League'i (AHL) klubis Chicago Wolves, kuid suurema osa järgmisest hooajast mängis ta Rootsi kõrgliiga klubis AIK.

Canucksi meeskonnas tegi ta debüüdi 2013. aastal, kuid NHL-is sai ta võrdlemisi vähe mänguaega. Põhiliselt mängis ta AHL-is, kuuludes Utica Cometsi ja seejärel Hartford Wolf Packi ridadesse. Hooajal 2016-17 sai ta seitse mängu kirja NHL-i klubi New York Rangers meeskonnas.

Jokeritega liitus ta hooajal 2017–18.

Taani jäähokikoondise koosseisus on ta osalenud neljadel maailmameistrivõistlustel.

Viited
------

1. ↑  Nicklas Jensen. eliteprospects.com. Vaadatud 25.9.2018

Välislingid
-----------

* Nicklas Jensen hockeydb.com lehel
**Venemaa Föderatsiooni Presidendi juures asuv Venemaa Rahvamajanduse ja Riigiteenistuse Akadeemia** (vene keeles Российская академия народного хозяйства и государственной службы при Президенте Российской Федерации) on kõrgkool Venemaal Moskvas. 

Akadeemia loodi 2010. aastal Venemaa Valitsuse juures asuva Rahvamajanduse Akadeemia (asutatud 1977) baasil, millega liideti Venemaa Föderatsiooni Presidendi juures asuv Venemaa Riigiteenistuse Akadeemia (1991. aastal ümber kujundatud NLKP Keskkomitee juures asuvast Ühiskonnateaduste Akadeemist) ja veel 12 väiksemat föderaalset riiklikku õppeasutust.

Viited
------

1. ↑  "Ректора РАНХиГС Мау освободили от должности" (vene). 23. jaanuar 2023.
2. ↑  Об Академии. ranepa.ru

Välislingid
-----------

* Venemaa Rahvamajanduse ja Riigiteenistuse Akadeemia – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Akadeemia koduleht
**Londoni börs** (inglise keeles *The London Stock Exchange*, lühend *LSE*) on aktsiabörs asukohaga Londonis Suurbritannias. Börs on asutatud 1801. aastal. See on üks maailma suuremaid börse, kus kaubeldakse nii Suurbritannia kui ka välismaiste väärtpaberitega ja teiste finantsinstrumentidega. Londoni börs ise on aktsiaselts ja seal kaubeldakse selle aktsiatega.

Ajalugu
-------

Ametlikult asutati Londoni fondibörs 1801. aastal, kuid tegelikult sai Inglismaa väärtpaberitega kauplemise ajalugu alguse XVI sajandil. Suutmata rahastada oma kapitaliga kalleid reise Hiinasse, kogusid Briti ettevõtted Antwerpenis sarnase mudeli järgi kulda vastutasuks tulevase ettevõtte kasumiosa vastu.

1687. aastal kauples Londonis oma väärtpaberitega viisteist ettevõtet. 1695. aastal oli ettevõtteid juba umbes 150.[*viide?*] Selle tulemusena kaubeldi aktiivselt väikese osaga nendest aktsiatest, paljud ettevõtted osutusid elujõuetuks. 1690. aastate Inglise IPO mulli võrreldakse mõnikord 1990. aastate dot-comi mulliga.

Londoni fondibörsi põhiindeks on FTSE100, mis käivitati 3. jaanuaril 1984. aastal. See koondab 100 suurima kapitalisatsiooniga ettevõtet, mis on noteeritud Londoni börsil.

2020. aastal oli Londoni fondibörsi kogutulu 2124 miljonit naela (2019. aastal 2056 miljonit naela). Londoni fondibörsil oli kuni 2021. aastani ligikaudu 50 protsenti rahvusvahelisest aktsiakaubandusest. 2021. aastal oli aktsiate keskmine päevakäive Londoni fondibörsil 8,6 miljardit eurot.

Viited
------

1. ↑  "London Stock Exchange Group Plc". *londonstockexchange.com*. Vaadatud 8. novembril 2021.
2. ↑  "History of The Stock Market". *bebusinessed.com*. Vaadatud 8. novembril 2021.
3. ↑  "La prima Borsa di Londra: Royal Exchange". *londonita.com*. Originaali arhiivikoopia seisuga 25. veebruar 2017. Vaadatud 8. novembril 2021.
4. ↑  "L'indice borsistico di Londra FTSE 100". *strategia-borsa.it*. Vaadatud 8. novembril 2021.
5. ↑  "A leading financial markets infrastructure and data provider" (PDF). *lseg.com*. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 24. märts 2021. Vaadatud 8. novembril 2021.
6. ↑  "Amsterdam Topples London as Europe's Main Share-Trading Hub". *bloomberg.com*. Vaadatud 8. novembril 2021.
**Paul Carlblom** (23. veebruar / 7. märts 1803 Noarootsi – 28. mai / 9. juuni 1872) oli Eesti vaimulik.

Hariduse sai koduõpetaja käe all. Tartu ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1820–1824. Aastal 1825 oli koduõpetaja Vecpiebalgas ning aastatel 1826–1828 Viljandis Leopold von Holsti erakasvatusasutuses õpetaja. Ordineeriti 18. märtsil / 30. märtsil 1828 õpetajaks.

Oli aastal 1828 (introdutseeriti 25. märtsil / 6. aprillil) vikaarõpetaja ja aastatel 1828–1842 (introdutseeriti 27. mail / 8. juunil 1828) õpetaja Härgmäe koguduses, oli aastatel 1840–1842 Valga praostkonna vaimulik koolirevident. Oli aastatel 1842–1872 Tarvastu Peetri koguduse õpetaja, olles veel aastatel 1854–1872 Viljandi praostkonna praost.

Carlblom oli aastal 1834 kaastööline perikoopide väljatöötamise komitees, aastal 1854 oli ta eestikeelse lauluraamatu revisjonikomisjoni kaastööline. Aastatel 1844–1866 oli ta Liivimaa Konsistooriumi assessor. 1. juunist / 13. juunist 1864 – 24. juunini / 6. juulini 1865 oli ta Liivimaa kindralsuperintendendi kohusetäitja.

Tunnustus
---------

* 1856 Kullatud rinnarist
* 1860 Püha Stanislavi orden 3. klass

Isiklikku
---------

Tema isa Gustav Carlblom ja vanaisa Jonas Laurentii Carlblom olid Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetajad, teine vanaisa Joachim Heinrich Dahl oli Kullamaa Püha Johannese koguduse õpetaja, vanavanaisa Andreas Hollming oli Vormsi Püha Olavi koguduse õpetaja, onu Johannes Carlblom vanem oli Tõstamaa Maarja koguduse õpetaja. Tema vend Peter Carlblom oli Risti koguduse õpetaja, vend Friedrich Carlblom oli Viljandi Pauluse koguduse õpetaja, vend Johannes Carlblom oli Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetaja, venna Peteri poeg Wilhelm Gustav Johann Carlblom oli Alatskivi ja Kodavere Mihkli koguduse õpetaja. Tema poeg Oskar Emil Carlblom oli Häädemeeste ja Tahkuranna koguduse õpetaja.

Esivanemad
----------


|  |
| --- |
|  **Paul Carlblomi esivanemad**  |
| **Paul Carlblom(1803–1872)** | Gustav Carlblom(1761–1814) | Jonas Laurentii Carlblom(1725–1784) | ... |
| ... |
| Elisabeth Hollming(u. 1738–1710) | Andreas Hollming(1714–1769) |
| ... |
| Catharina Elisabeth Dahl | Joachim Heinrich Dahl(1719–1796) | ... |
| ... |
| ... | ... |
| ... |

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
**Tõenäosuse klassikaline definitsioon** või **tõlgendus** on antud Jacob Bernoulli ja Pierre-Simon Laplace'i töödes. Laplace kirjutas selle kohta oma teoses "Théorie analytique des probabilités" järgnevalt:

"Sündmuse tõenäosus on selle toimumiseks soodsate võimaluste arvu jagatis kõigi võimaluste arvuga, kui miski ei pane meid uskuma, et mõni neist võimalustest peaks esinema sagedamini kui teised, mis muudab nad meie jaoks võrdselt võimalikeks."
Ülo Kaasiku "Matemaatika leksikonis" on seda määratlust mõnevõrra kohendatud ning see on pandud tänapäeva matemaatika keelde:

"Sündmuse klassikaline tõenäosus on "sündmuse toimumiseks soodsate elementaarsündmuste või võimaluste arvu jagatis kõigi (võrdvõimalike) elementaarsündmuste või võimaluste arvuga."
See definitsioon tuleneb sisuliselt võrdvõimalikkuse printsiibist. Kui elementaarsündmustele määratakse võrdsed tõenäosused, on elementaarsündmuste disjunktsiooni tõenäosus disjunktsiooniga ühendatud sündmuste arvu jagatis elementaarsündmuste koguarvuga.

19. sajandil kahtlesid mitmed autorid tõenäosuse klassikalises definitsioonis, teiste seas John Venn ja George Boole. Kriitika tulemusena võeti laialdaselt omaks tõenäosuse statistiline definitsioon, eriti aitasid sellele kaasa R. A. Fisheri teosed. Klassikaline definitsioon tuli mõningal määral taas käibele, kui tekkis laiem huvi Bayesi tõenäosuse vastu.

Viited
------

1. ↑  Jaynes, E. T. 2003, "Probability Theory: the Logic of Science", Cambridge University Press, lk xx ja 43.
2. ↑  Ü. Kaasik, 2002. Matemaatikaleksikon. Kolmas, täiendatud trükk. Lk 107
Venemaa TA Orientalistika Instituudi logo
**Venemaa Teaduste Akadeemia Orientalistika Instituut** (vene keeles Институт востоковедения Российской академии наук) on Venemaal Moskvas asuv Venemaa Teaduste Akadeemia orientalistika valdkonnas tegutsev teadusuurimisinstituut. Hõlmab Aasia ja Põhja-Aafrika kompleksuuringuid.

Ajalugu
-------

Instituut loeb enda asutamisaastaks 1818, kui Keiserliku Teaduste Akadeemia juurde loodi Peterburis krahv Sergei Uvarovi eestkostel Aasia muuseum (paiknes Kunstkamera ruumides). Ajapikku eraldusid Aasia muuseumist iseseisvad uurimisüksused (näiteks Budismi instituut ja Turkoloogiakabinet), kuid 1930. aastal need üksused reorganiseeriti üheks instituudiks – **NSV Liidu Teaduste Akadeemia Orientalistika Instituut**. Selle nime all tegutses instituut kuni 1960. aastani ja taas aastatel 1970–1991. Vahepeal, aastatel 1960–1970, kandis instituut nime **Aasia Rahvaste Instituut**.

Alates 1950. aastast asub instituut Moskvas.

Instituudi direktorid
---------------------

Sergei Oldenburg esimese Turkestani ekspeditsiooni ajal (1909). 1930. aastal sai instituudi esimeseks direktoriks
* 1930–1934 Sergei Oldenburg
* 1934–1937 Aleksandr Samoilovitš
* 1937–1938 Vassili Struve (kohusetäitja)
* 1938–1940 Aleksei Barannikov
* 1940–1950 Vassili Struve
* 1950–1953 Sergei Tolstov
* 1953–1954 Vsevolod Avdijev
* 1954–1956 Aleksandr Guber
* 1956–1977 Bobodžan Gafurov
* 1977–1985 Jevgeni Primakov
* 1985–1987 Georgi Kim (kohusetäitja)
* 1987–1994 Mihhail Kapitsa
* 1995–2009 Rostislav Rõbakov
* 2009–2015 Vitali Naumkin
* 2015–2020 Valeri Androssov
* alates 2020 Alikber Alikberov

Instituudi teadureid
--------------------

Venemaa TA Orientalistika Instituut Moskvas
* Nikolai Konrad
* Igor Latõšev
* Aleksandr Pjatigorski

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Venemaa Teaduste Akadeemia Orientalistika Instituut** |

* Instituudi koduleht
**Paul Cole** on USA päritolu Eesti muusik. 

Sügisel 2005 esines ta Eestis, sealhulgas 11. novembril üritusel "Operatsioon B" Von Krahli Teatris ansambliga The Great Outdoors. Teda tutvustati nii: "Paul Cole on angloameerika popstaar Texase avarustest, kes resideerib pärast suurt tormi ja üleujutust ajutiselt Maarjamaal, et koguda rahalisi vahendeid perekonna rikkuse aluseks olevate Mehhiko lahe puurtornide taastamiseks. "Staar" esitab kõikvõimalikke nägemusi näotust liftimuusikast kuni kõige levinumate popklišeedeni. Sinna vahele jääb aga midagi niisugust, millest on võimatu rääkida."

Veebilehel 7161.com esitatud tutvustuse järgi "elab ta praegu Eestis, Euroopa maksuparadiisis, et saada täit kasu oma autoritasudest". 2009. aastast mängib ta kvartetis Paul Cole & The Great Outdoors.

Albumid
-------

* 2004 "Bad Paintings"
* 2009 "The Storm Hits"

Hinnangud
---------

Muusik Andres Lõo ütleb festivali "Operatsioon B" arvustuses: "kummardan Paul Cole & The Great Outdoorsi sümpaatse ja eneseiroonilise kotkaroki ees".

Plaati "Bad Paintings" iseloomustab saidi rada7.ee kriitik Dunkelheit järgnevalt: "üks atmosfääriline-geneeriline laisk downtempo-lounge-jazz-disco-venimus", mis tähendab "eelkõige minutiteks venitatud sekundeid, äärmise pretensioonituseni lahjendatud poprütme ja nürilt korduvaid hetkeemotsioone".

Viited
------

1. ↑  Tutvustus saidil jazzkaar.ee (link ei tööta)
2. ↑  Paul Cole'i muusika veebilehel 7161.com (vaadatud 25. oktoobril 2011)
3. 1 2   (vaadatud 25. oktoobril 2011)
4. ↑  Andres Lõo: "Operatsioon B – tunnet ei saa võltsida"[*alaline kõdulink*], Postimees, 14. november 2005
5. ↑  Dunkelheiti retsensioon plaadile "Bad Paintings" saidil rada7.ee

Kirjandus
---------

* Siim Nestor. Siim Nestor soovitab: Crime Against Music. Kriminaalne Buugi Surf Party. Turbodisko. – *Eesti Ekspress, 29. september 2005, TV-Ekspress, lk 43.*
* Linnakultuuri festival "Operatsioon B". – *Eesti Ekspress*, 27. oktoober 2005, Versus, lk 3.
* Siim Nestor. Siim Nestor soovitab: Operatsioon B. – Eesti Ekspress, 10. november 2005, TV-Ekspress, lk 43.
* Martin Jõela. Mitme muusika festival. – *Eesti Ekspress*, 17. november 2005, Areen, lk B15.
* Terje Tarve. 10 aastat linnalegendi - "Operatsioon B". – *Eesti Ekspress*, 24. november 2005, Versus, lk 5.

Välislingid
-----------

* Paul Cole'i koduleht MySpace'is
* Paul Cole'i muusika veebilehel 7161.com
* Dunkelheiti retsensioon plaadile "Bad Paintings" portaalis rada7.ee
* Paul Cole Klassikaraadio saates "Areaal", 28. märts 2010
See artikkel räägib hallutsinatsioonist.  Terence McKenna raamatu kohta vaata artiklit Tõelised hallutsinatsioonid.  

---

Munga hallutsinatsioon teda ründavatest huntidest ja päästvast pühakust Anselmist
**Tõeline hallutsinatsioon** on hallutsinatsioon, mil haige hindab hallutsineeritavat kui tavalist reaalset objekti.

Näiteks kui haige hallutsineerib inimest, siis see hallutsineeritav inimene on haige jaoks täiesti tavaline, ilma mingite iseäralike tunnusteta.

Tavaliselt kalduvad tõelised hallutsinatsioonid esinema seisundite puhul, mil esineb teadvuse selguse taseme muutus. Selline seisund esineb mitmesuguste intoksikatsioonide (mürgistus) puhul. Kõige tüüpilisemal kujul esinevad tõelised hallutsinatsioonid joomahulluse ehk *delirium tremensi* korral – haige võib näha, et viibib sõprade seltsis, istub laua ääres, sõbrad räägivad temaga, pakuvad viina, see võtab viinapitsi, tunneb viina lõhna ja ära juues tunneb viina kõrvetavat maitset.

Tõelised hallutsinatsioonid võivad esineda ka mitmesuguste kehaliste haiguste korral, mil võivad kaasuda teadvuse häired: näiteks tõsised vererõhu häired, mürgistusseisundid suhkurtõve, maksa düstroofia, neeru patoloogia korral. Tõelised hallutsinatsioonid võivad esineda ka narkootikumide tarvitamise korral.

Kuid tõelisi hallutsinatsioone esineb ka seisundites, milles ei esine teadvuse häireid (skisofreenia).

Vaata ka
--------

* Pseudohallutsinatsioon
Venemaa Majanduskooli logo
USA president Barack Obama külaskäigul Venemaa Majanduskooli (2009)
**Venemaa Majanduskool** (vene keeles Российская экономическая школа; akronüüm **REŠ** РЭШ; inglise keeles *New Economic School*) on Moskvas asuv Venemaa mitteriiklik kõrgkool, mis pakub bakalaureuse- ja magistriõpet. 

Venemaa Majanduskool asub Moskvas aadressil Skolkovskoje šosse 45. 

Kõrgkooli asutasid 1992. aastal Venemaa Teaduste Akadeemia Majandus-Matemaatika Keskinstituut ja Lomonossovi-nimeline Moskva Riiklik Ülikool.

Venemaa Majanduskooli esimene rektor oli Venemaa TA akadeemik Valeri Makarov (1992–2004), aastatel 2004–2013 oli rektoriametis professor Sergei Gurijev ja 2013–2015 Bulgaaria majandusteadlane ja riigitegelane Simeon Djankov (oli varem Bulgaaria rahandusminister). 

Venemaa Majanduskooli kõrgeim juhtimisorgan on hoolekogu (direktorite nõukogu), mida juhib Venemaa Föderatsiooni Kontrollkoja esimees Aleksei Kudrin.

Vaata ka
--------

* Kõrgem Majanduskool

Välislingid
-----------

* Venemaa Majanduskool – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Venemaa Majanduskooli koduleht
Londoni linnaosad
**Londoni linnaosad** on 32 kohaliku omavalitsuse linnaosa, mis moodustavad Suur-Londoni krahvkonna. Igaühte neist juhib vastav linnaosanõukogu. 1963. aasta Londoni valitsuse seadusega loodi praegused linnaosad kõik samaaegselt krahvkonnaga 1. aprillil 1965. Kaksteist määrati Sise-Londoni linnaosadeks ja kakskümmend Välis-Londoni linnaosadeks. City of London, linna ajalooline keskus, on eraldi tseremoniaalkrahvkond ja *sui generis* kohaliku omavalitsuste piirkond, mis toimib Londoni linnaosadest üsna erinevalt. Siiski hõlmavad need kaks krahvkonda Suur-Londoni piirkonna, mida kokku juhib Suur-Londoni Administratsioon.

Linnaosad
---------

1. City of London (ei ole Londoni linnaosa, vaid tseremoniaalkrahvkond)
2. City of Westminster
3. Kensington and Chelsea
4. Hammersmith and Fulham
5. Wandsworth
6. Lambeth
7. Southwarki linnaosa
8. Tower Hamlets
9. Hackney
10. Islingtoni linnaosa
11. Camden
12. Brenti linnaosa
13. Ealingi linnaosa
14. Hounslow
15. Richmond
16. Kingston
17. Merton
18. Sutton
19. Croydon
20. Bromley linnaosa
21. Lewisham
22. Greenwichi linnaosa
23. Bexley
24. Haveringi linnaosa
25. Barking and Dagenham
26. Redbridge
27. Newham
28. Waltham Forest
29. Haringey
30. Enfieldi linnaosa
31. Barnet
32. Harrow
33. Hillingdoni linnaosa
**"Rahuliku päikese aasta"** on 1984. aastal Poola, Ameerika Ühendriikide ja Saksamaa Liitvabariigi koostöös valminud mängufilm.

Sisu
----

On aasta 1946. Neljakümneaastane Emilia elab koos oma haige emaga Poola väikelinnas, mis asub endisel Saksamaa alal. Ümberringi valitseb kaos, viletsus ja nälg. Emilia naabriks on sakslannast prostituut Stella. Linna saabub Ameerika sõjaväekomisjon – otsima hukkunud liitlasvägede lendurite haudu. Komisjoni koosseisu kuuluv Norman armub Emiliasse ja tahab teda Ameerikasse kaasa viia. Legaalselt ei ole see aga võimalik ja Emilia otsustab koos emaga salaja üle piiri minna. Emilia ema aga teab, et ta ei peaks rasket reisi vastu. Ta rikub teadlikult oma niigi halva tervise ja sureb. Emilia võtab ema asemel piiriületusele kaasa Stella. Kuid üleviija väidab, et makstud on ainult ühe inimese eest. Emilia loobub oma kohast Stella kasuks. Mööduvad aastad, vanadekodu asukana saab Emilia teate pärandusest Ameerikast. Emilia otsustab lõpuks ometi Ameerikasse sõita, kuid on selleks liiga nõrk ja vilets. Filmi lõpetab visioonlik stseen, milles Emilia ja Norman tantsivad oma täitumata armastuse päikeselist tantsu.

Osatäitjad
----------

* Maja Komorowska – Emilia
* Scott Wilson – Norman
* Hanna Skarżanka – Emilia ema
* Ewa Dałkowska – Stella
* Vadim Glowna – Herman
* Daniel Webb – David, Normani kolleeg
* Zbigniew Zapasiewicz – Szary
* Tadeusz Bradecki – Normani tõlk
* Jerzy Nowak – inglise arst
* Jerzy Stuhr – Adzio
* Halina Słonicka – lauljatar
* Wiesław Michnikowski – preester
Vormsi tuletorn (2010)
**Vormsi tuletorn** ehk **Saxby tuletorn** Vormsi lääne-looderannikul on Eesti esimene monteeritud Gordoni süsteemi malmplaatidest tuletorn ja ühtlasi Vormsi vanim tuletorn. 

See asub Vormsi kõrgeimal kaldal, millelt avaneb vaade ka Hiiumaale.

Tuletorn ehitati 1864. aastal. See on 24 meetrit kõrge. Torni läbimõõt on soklil 4,6 meetrit, laternaruumis 2,35 meetrit.

Tuletorni lähedal metsas on osaliselt säilinud 20. sajandi algul rajatud Peeter Suure merekindluse kaitseehitised.

Tuletorni juures on päästejaama paadikuur, puitelamu, saun ja muud kõrvalhooned.

Tule omadused
-------------

Tuletorn töötab pimedal ajal läbi aasta.

Tule sektorid| Värvus | punane | roheline | valge | punane | valge |
| Asimuut | 8°–66° | 66°–134° | 134°–148° | 148°–213° | 352°–8° |
| Nähtavuskaugus (M) | 7 | 7 | 12 | 7 | 12 |

Vormsi tuletorn moodustab Vormsi ülemise tulepaagiga sihi, mis juhatab merel liikleja turvaliselt Väinamerre ning Vormsi alumise tulepaagiga sihi, mis aitab juhatada meresõitja Hari kurgu kaudu Väinamerelt välja. Esimesel juhul on Vormsi tuletorn sihi alumine märk ja teisel juhul sihi ülemine märk.

Vormsi tuletorn

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Vormsi tuletorn** |

* Vormsi tuletorn navigatsioonimärkide andmekogus
* Vormsi tuletorn kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
Kaart pargist
Olümpiapargi vaade õhust
Olümpiaküla, tagaplaanil vasakul Basketball Arena ja velodroom
**Londoni olümpiapark** on 2012. aasta suveolümpiamängudeks rajatud maa-ala Stratfordis Londonis. 

Sinna ehitati sportlaste tarbeks olümpiaküla ja mitu võistluspaika, nagu näiteks olümpiastaadion ja veekeskus. Olümpiaparki ehitati ka 115 meetri kõrgune India päritolu briti arhitekti Anish Kapoori projekteeritud vaatetorn ArcelorMittal Orbit. Tornis on kaks vaateplatvormi ja restoran. Torni ehitus läks maksma 22,7 miljonit naela, millest maailma suurim terasetehas ArcelorMittal maksis 19,6 miljonit naela. Pärast olümpiamänge kannab park nime **Queen Elizabeth Olympic Park**.

Olümpiapargis asuvad spordiobjektid
-----------------------------------

* Veekeskus
* Basketball Arena
* Copper Box
* Velodroom
* Olümpiastaadion
* Riverbank Arena
* Water Polo Arena

Aquatics Centre (vasakul), ArcelorMittal Orbit (keskel), Olümpiastaadion (tagaplaanil, paremal) ja Water Polo Arena (esiplaanil, paremal) vaadatuna Westfield Stratford City kaubanduskeskusest 2011. aasta novembris

Suurenda
Aquatics Centre (vasakul), ArcelorMittal Orbit (keskel), Olümpiastaadion (tagaplaanil, paremal) ja Water Polo Arena (esiplaanil, paremal) vaadatuna Westfield Stratford City kaubanduskeskusest 2011. aasta novembris
**Olav Karikosk** (kuni 26. novembrini 1937 *Meinhard Klementsov*; 5. juuni 1919 Jõhvi – 15. märts 1990 Tallinn) oli eesti kergejõustikutreener ja spordipedagoog.

Kõige edukam oli ta kesk- ja pikamaajooksjate treenerina. Tema õpilastena võistlesid olümpiamängudel Rein Tölp (1964) ja Raissa Ruus (1972) 800 m jooksus ning Euroopa meistrivõistlustel Tölp (1966) ja Toomas Turb (1982) 10 000 m jooksus. Lisaks on tema õpilased olnud Peeter Varrak, Erik Maasik, Ants Palmar Villi Sudemäe, Valdek Apivala.

Avaldanud eesti keeles üle 150 treeningumetoodikaartikli, millest paarkümmend on ilmunud ka vene-, inglis-, saksa- ja soomekeelses spordiajakirjanduses.

Olav Karikosk lõpetas aastal 1938 Jõhvi gümnaasiumi, aastal 1939 Tondi sõjakooli ning ta võitles Saksa sõjaväkke mobiliseerituna politseipataljoni rühmaülemana Narva rindel. Aastal 1947 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.

1966. aastal kaitses ta väitekirja noorte keskmaajooksjate treeningmetoodikast. Moskvas pedagoogikakandidaadi kraad küll kinnitati, kuid EKP KK nõudel vastava diplomi väljaandmine poliitilistel põhjustel peatati.

1991. aastast korraldab Tallinna Tehnikaülikool tema auks mälestusjooksu (1000 m).

Viited
------

1. ↑  "Olav Karikosk".
2. ↑  "Olav Karikosk 100".
3. ↑  "Olav Karikosk".

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Mikk Mägi** (sündinud 1987) on eesti stsenarist, lavastaja, produtsent, animaator, näitleja ning VJ.

Ta lõpetas aastal 2015 Eesti Kunstiakadeemia animatsiooni eriala. Aastal 2011 võtsid üle Mikk Mägi, Jaagup Metsalu ning Erik Heinsalu Daniel Müntineni asutatud animastuudio BOP Animation. Mikk Mägi tegutses koos Peeter Ritsoga animaseriaaliga "Vanamehe multikas" ning on Vanamehe, lastelaste, Puujumala jpt tegelaste hääl. Aastal 2019 lavastas Mikk Mägi koos Oskar Lehemaaga täispika "Vanamehe filmi ning 2022 aastal lühianimatsiooni "Vanamees ja Põrsauss" ja lühianimatsiooni "Pööriöö" ning lühifilmi "Borders" 2015. Mikk Mägi on lavastanud ka Tommy Cashi muusikavideo "Prorapsuperstar" (koos Sander Joonega) 2015 ning 5Miinuse muusikavideo "Koptereid" (2021). Ta on animafilmi "Kaka, kevad ja teised" üks režissööridest.

Mikk Mägi ema oli raamatuillustraator ja graafik Eevi Valdov.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑  "Kivirähki ainetel: uues kodumaises animafilmis seikleb kakajunn". *Postimees*. 21. detsember 2022. Vaadatud 21. detsembril 2022.
Rahu tee Peterburi tee ja Laagna tee vahel
**Rahu tee** on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas.

Praeguse nime sai Rahu tee 25. aprillil 1986. Enne seda oli tänava nimi 28. oktoobrist 1977 **Rahu prospekt**.

Algse projekti järgi pidi Rahu prospekt kulgema paralleelselt põhja pool Oktoobri prospektiga (Laagna tee), ühendades Narva maanteed Lauluväljaku piirkonnas Väo liiklussõlmega Peterburi teel ning kulgedes läbi Paevälja, Loopealse, Katleri, Kuristiku, Priisle ja Seli asumi.

Ainus väljaehitatud lõik Rahu teest valmis 2004. aasta oktoobris, see ühendab Laagna tee lõppu Peterburi teega.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 29.12.2016)
2. ↑  Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 290
3. ↑  Päring Eesti Keele Instituudi kohanimeandmebaasis
4. ↑
5. ↑

| * v
* r
Priisle asumi tänavad |
| --- |
| Tänavad | 
Aegna puiestee · Hooldekodu tee · Linnamäe tee · Linnuse tee · Läänemere tee · Narva maantee · Priisle tee · Rahu tee · Tasuja puiestee · Ussimäe tee |
Voroneži oblasti lipp.
**Voroneži oblasti lipp** on Venemaa haldusüksuse Voroneži oblasti lipp.

Ametlikult võeti lipp kasutusele 5. juulil 2005.

Lipu kirjeldus
--------------

Voroneži oblasti lipuks on vapilipp, ristkülikukujulise punase kanga vardapoolsel küljel on kujutatud kollastest kividest mäge ning mäe nõlvalt langev kann, millest väljub vesi. Vesi ja kann on valged.

Lipu pikkuse ja laiuse suhe on 2:3.

Sümbolite tähendused
--------------------

Lipul olevad sümbolid - mägi, kann ja vesi pärinevad ajalooliselt Voroneži kubermangu vapilt. Punane lipuväli sümboliseerib vaprust, mehisust, verd, elujõudu ning langenuid võitluses isamaa eest.

Voroneži oblasti lipp aastatel 1997–2005
----------------------------------------

Voroneži oblasti lipp 1998–2005.
1997. aasta 7. juulil kinnitati Voroneži oblasti lipuks punane kangas, mille vardapoolses osas oli sinine vertikaalne laid. Lipp oli oma kujunduselt väga sarnane Vene NFSV lipuga, puudusid vaid sirp ja vasar ning täht vardapoolses ülanurgas. Ka lipu proportsioonid erinesid, oblasti lipul olid need 2:3.

Kui 1998. aastal kinnitati oblasti vapp, lisati see lipu punase välja keskele. Vapi laiuseks lipul oli 2/5 lipu laiust. See lipp oli kasutusel 2005. aastani.

Vaata ka
--------

* Voroneži oblasti vapp

Välislingid
-----------

* Riiklik sümboolika: Voroneži oblast - Voronež (Endised oblasti lipp ja vapp) (*vene keeles*)
* Voroneži oblasti sümboolika Geraldika ru. lehel (*vene keeles*)
Londoni ülemlinnapea tseremoniaalne riietus Suurbritannia valitseja kroonimisel. Pilt aastast 1821.
**Londoni ülemlinnapea** ehk **Londoni lordmeer** (*Lord Mayor of London* või *Lord Mayor of the City of London*) on auamet Suurbritannias, mis on seotud Londoni kesklinna linnaosa Cityga.

Londoni ülemlinnapea ei ole Londoni linnapea, kes juhib Suur-Londoni omavalitsust. Londoni ülemlinnapea amet ei ole poliitiline. 

Ülemlinnapea valitakse iga aasta mihklipäeval ja ta astub ametisse novembri teisele laupäevale eelneval reedel. 

Traditsiooniliselt on Londoni ülemlinnapea põhiline ülesanne olnud esindada, toetada ja edendada Londoni City ettevõtteid ja esindada selle elanikke. Praegu tegutsevad Citys peamiselt finantssektori ettevõtted. 

Londoni linnapea amet nimetati ümber Londoni ülemlinnapea ametiks aastal 1354, esimene ülemlinnapea oli Thomas Leggy, kes oli varem olnud linnapea.

Aastatel 2012–2013 oli Londoni ülemlinnapea SEB panga Suurbritannia tütarettevõtte juht Sir Roger Gifford, kes külastas Tallinna 2013. aasta aprillis. 2013–2014 oli selles ametis Dame Fiona Woolf ja alates novembrist 2015-2016 Lord Mountevans.

*Parlamendi logo*.

Vaata ka
--------

* City of London
* Ülemlinnapea

Viited
------

1. ↑  www.cityoflondon.gov.uk
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib institutsioonist Eesti Vabariigis; Rootsi riigihoidja kohta vaata artiklit Riigihoidja (Rootsi); teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Riigihoidja (täpsustus)* |

---

**Riigihoidja** oli Eesti riigipea ametinimetus alates Rahvuskogu poolt vastu võetud Eesti Vabariigi Põhiseaduse avaldamisest Riigi Teatajas 3. septembril 1937, kuni Vabariigi Presidendi ametisseastumiseni 24. aprillil 1938.

Seni ametisolnud Peaminister Riigivanema ülesannetes täitis alates
3. septembrist 1937 – 21. aprillini 1938 Peaministri ja Riigivanema ülesandeid Riigihoidja ametinimetusega. Alates uue põhiseaduse kehtimahakkamisest 1. jaanuaril 1938 kasutas ta ka uues põhiseaduses ette nähtud Vabariigi Presidendi eriõigusi. 

Alates I Riigivolikogu ja I Riiginõukogu kokkuastumisest 21. aprillil 1938, kuni Vabariigi Presidendi ametisseastumiseni täitis Riigihoidja uues põhiseaduses ette nähtud Eesti Vabariigi Presidendi ülesandeid.

Ainus Eesti Vabariigis ametis olnud Riigihoidja oli Konstantin Päts.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Riigivanema päevaraamat (alates 3. septembrist 1937)
* Välisministri ettekanne Vabariigi Valitsusele
**Agram 2000** on Horvaatia püstolkuulipilduja, mis on konstrueeritud relva Beretta M12 eeskujul. Agram on Zagrebi saksakeelne nimi. Relv on kurjategijate seas levinud, kuna neid on Horvaatia iseseisvussõjast palju alles jäänud ning neile on lihtne summutit kinnitada. Sõja ajal oli Agram 2000 kurikuulsalt ebatöökindel, odavalt valmistatud salvede tõttu tõrgub see tihti.

Agram 2000, nagu ka Beretta M12, kasutab padrunit 9×19mm Parabellum. See leidis Kosovo sõjas laia kasutust, kuna võimaldas automaattuld, summuti paigaldamist, eri suurustes salvi ning oli kompaktne. Tänapäeval on Agram 2000 väljaspool Balkani poolsaart rariteet, kuna neid toodetakse väga väheses koguses. Tootmise sisulise lõpetamise põhjustas Balkani konfliktide lõpp ja sellega kaasnenud nõudluse langus.

Kasutajad
---------

* Bosnia ja Hertsegoviina: armee
* Horvaatia: armee ja Kaitsenõukogu
* Kosovo: Kosovo Vabastusarmee

Viited
------

1. ↑  "Agram 2000 Submachine Gun | Military-Today.com".

Allikad
-------

* *Kratke strojnice Domovinskog rata*. *Hrvatski vojnik* (horvaadi). 9. juuli 2007. Vaadatud 14. september 2020.
* Small Arms Military Factory
**Jüri Pääsuke** (sündinud 1. oktoobril 1940 Viljandis) on eesti tehnikateadlane.

Elulugu
-------

Jüri Pääsuke on teenistuja poeg.

Lõpetas 1959 Tartu Raudteetehnikumi, 1965 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) mehaanikateaduskonna, 1972 aspirantuuri Leningradi Polütehnilise Instituudis, tehnikakandidaat (1972, samas). Stažeeris 1976 Moskvas Arvutustehnika Teadusliku Uurimise Instituudis ja 1981 Pariisis riiklikus arvutifirmas CiZi. Oli 1965–1968, 1972–1973, 1979–1980 TPI masinaehituse tehnoloogia kateedri assistent, teadusliku uurimise sektori noorem- ja vanemteadur ning masinaehituse tehnoloogia kateedri vanemõpetaja, 1973–1979 ja 1980–1987 töötas Eesti NSV Plaanikomitee arvutuskeskuses, 1987–1992 oli Eesti Majandusjuhtide Instituudi tehnoökonoomika ja informaatika kateedri ning majanduse kateedri informaatika ja arvutiõpetuse vanemõpetaja ning dotsent, aastast 1992 Eesti Merehariduskeskuse (aastast 1999 Eesti Mereakadeemia) arvutiõpetuse kateedri juhataja. Loengukursused: personaalarvutid ja nende kasutamine, informaatika ja andmetöötlus, töö ja programmeerimine arvutisüsteemides; koostanud õppevahendeid.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: arvutid ja informaatika, varem ka masinprojekteerimine ja automaatjuhtimine. Tegelenud tehnoloogiliste protsesside projekteerimisega arvutite abil, osalenud (kollektiivi juhina) andmesisestus- ja -kogumissüsteemi "Dokument" väljatöötamisel ja juurutamisel (1977–1981). Orden "Austuse märk" (1986). 20 teadustrükist

Teoseid
-------

* Algteadmisi arvutiasjandusest (kaasautor J. Rünkla). Tallinn, 1989
* Personaalarvutite kasutamine (kaasautor J. Rünkla). Tallinn, 1991
* Väike käsiraamat arvutiõpetuse praktikumiks (kaasautor M. Kivistik). Tallinn, 1993
* Väike käsiraamat Turbo Pascali praktikumiks (kaasautorid M. Kivistik, T. Taveter). Tallinn, 1994.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Hollandi Tööpartei** (hollandi *Partij van de Arbeid*, lühend: **PvdA**) on sotsiaaldemokraatliku suunitlusega Hollandi partei. Loodi 1946. aastal, kui liitusid sotsialistlik Hollandi Sotsiaaldemokraatlik Töölispartei (*SDAP*), väike sotsiaalliberaalne Vabameelsete Demokraatlik Liiga (*VDB*) ja väikene sotsiaalprotestantlik Kristlik Demokraatlik Liit (*CDU*).

Ajalugu
-------

Tööpartei loojad tahtsid lõpetada ühiskonna jaotumist piilariteks (hollandi *Verzuiling*) rahvapartei moodustamise kaudu (HSDTP esindas sotsialistliku piilarit, VDL esindas üldist piilarit, KDL protestantliku piilarit). 1946. aasta programm kombineeris sotsialistlike ideaale liberaalsete, religioonsete ja humanistlike ideedega. 1948. aastal lahkus osa liberaale HTP-st, kuna neid ei rahuldanud partei sotsialistlik diskursus. Seega eesmärk piilareid kaotada HTP-l ei õnnestunud. Lahkulöönud liberaalid moodustasid koos konservatiivse Hollandi Vabaduseparteiga (PvdV) paremtsentristliku konservatiiv-liberaalse Rahvapartei Vabaduse ja Demokraatia Eest (VVD).

Esindatus valitavates kogudes
-----------------------------

Parteil on 6 kohta Euroopa Parlamendis, mis on suurim esindus Hollandi parteidest. Hollandi parlamendi teises kojas on HTP-l 9 kohta 150-st, esimeses kojas 6 kohta 75 kohast. 2007–2010 kuulus Tööpartei KDÜ ja Kristliku Liiduga KDÜ juhitavasse valitsusse.

Rahvusvahelised suhted
----------------------

Partei kuulub Sotsialistlikku Internatsionaali ja Euroopa Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse.

Välislingid
-----------

* HTP lehekülg (*hollandi keeles*)
**Kulter** loodi iseseisva klubina Eesti Muinsuskaitse Seltsi juurde 11. septembril 1989. Nimi on tuletatud sõnapaarist "kultuur ja tervis".

Klubi eesmärk oli taastada Eesti Kaitseliit ning turvata Eesti Muinsuskaitse Seltsi ja teisi suuremaid rahvaüritusi nagu president Konstantin Pätsi säilmete ümbermatmine ja Eesti Kongressi valimised, samuti ruume nagu Eesti Komitee kontor ja telemaja. Klubi kuulus kollektiivselt Kodukaitsesse ja oli Kaitseliidu taasasutaja Järvakandis (17.02.1990). Kulter korraldas uute liikmete värbamiseks perepäevi. Klubi esimees Ülo Lomp käis asutustes ja ülikoolides esinemas loengutega, et kutsuda inimesi ühinema loodava Kaitseliidu ja Kulteriga. 

Kulteri liikmed tegelesid regulaarselt enesekaitsetreeningutega Tallinna 8. Keskkoolis, kus klubi korraldas 16.-17. juunil 1990 esimese Eesti Kaitseliidu kokkutuleku ning tähistas sellega võidupäeva. Kutsutud olid nii Kodukaitse kui ka Kaitseliidu liikmed. Eesmärgiks oli Kaitseliidu ja Kodukaitse vaheliste vastuolude silumine. Esimesel päeval olid spordivõistlused ja pidulik õhtu, teisel päeval oli konverents. Kohal olid Kodukaitse juhid eesotsas Andrus Ööveliga. Kaitseliidu poolt olid kohal mitme malevkonna esindajad.

Kulteri liige oli ka Lembit Kolgi juhitud karatekool Lembitu.

Kulter oli abiks 2005. aastal avaldatud raamatu "Eesti Vabadussõda koolipoiste silmade läbi" kirjastamisel ja levitamisel.
Mõisa peahoone (2008)
Peahoone pargi poolt (2015)
**Puurmani mõis** (saksa keeles *Schloß Talkhof*) oli rüütlimõis Kursi kihelkonnas Tartumaal.

Mõisa peahoones tegutseb tänapäeval Puurmani Mõisakool.

Ajalugu
-------

On arvatud, et mõisasüdame kohal paiknes keskajal ordulinnus, mis on olnud nii ordufoogti kui ka -komtuuri residents. Siiski ei ole teada Kursi ordulinnuse täpset asukohta.

Puurmani mõisa esimene omanik oli Buhrmeisterite suguvõsa, kelle esindajale Christopher von Buhrmeisterile kinkis 1645. aastal mõisa Rootsi kuninganna Kristiina. Christopher von Buhrmeister (kes on maetud Tartu Jaani kirikusse), pärandas mõisa edasi Heinrich Johann von Güntersbergi ja Dorothea von Güntersbergi (sündinud Buhrmeister) pojale Eberhard von Güntersbergile (1654–1704). Pärast Eberhardi surma pärandus mõis edasi tema tütrele Margarethe Elisabeth Zoegele, kelle Zöge von Manteuffelite suguvõsaliin piirdus 1795. aastast nimekujuga Manteuffel. Puurmani mõis jäi krahv Manteuffelite suguvõsa valdusse, kuni mõisahoone võõrandas 1919. aastal Eesti Vabariik.

1923. aastast hakkas lossis tööle Puurmani kool, mis kannab tänapäeval nime Puurmani Mõisakool. 

Puurmani mõisa härrastemaja tagantvaade öösel

Mõisahooned ja park
-------------------

Mõisakeskuse ja lossi ees on Prantsuse stiilis sümmeetriline mõisapark koos purskkaevu ja alleega. Pargis on enam kui 50 puu- ja põõsaliiki. Lossi taga on aga vabavormiline inglise park, kus muu hulgas on jahikoertele pühendatud skulptuur ja tellistest piirdeaed. Lossi peahoone keskteljele viib läbi pargi paarisaja meetri pikkune sihitee, mille alguseks olev värav on kujundatud tuudorstiilis tornikestena. Mõisahoone koos kõrvalhoonete ja pargiga on riikliku kaitse all.

Mõisaloss kerkis aastatel 1877–1881, algselt asus lossiehitust kavandama Ernst Gotthard von Manteuffel vanem, kuid ehitamiseni jõudis plaan alles tema poja ajal. Lossihoone on üks Eesti kaunimaid ja suursugusemaid uusrenessansslosse. Lossihoone üht esinurka ehib viiekorruseline kaheksatahuline torn. Nii torn kui ka kõik hoone fassaadid on kaunistatud rikkaliku dekooriga. Lossiruumide interjöörides lisandub uusrenessansile uusbarokk.

Galerii
-------

* Mõisa peahoone pargi poolt (2008)Mõisa peahoone pargi poolt (2008)
* Suur saalSuur saal
* Suure saali uksSuure saali uks
* Orel Puurmani mõisasOrel Puurmani mõisas
* Sild mõisapargisSild mõisapargis
* ValitsejamajaValitsejamaja
* TõllakuurTõllakuur
* AednikumajaAednikumaja
* JahimajaJahimaja
* Mõisa parkMõisa park
* Monument mõisapargisMonument mõisapargis

Vaata ka
--------

* Eesti mõisate loend
* Uusrenessanss

Kirjandus
---------

* *Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus*. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 220-221 .

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Puurmani mõis** |

* Mõisa iluravi turgutas sinist verd, Postimees, 24. november 2010

Kursi kirik
Kursi kihelkond

**Kirik**: Kursi  

**Mõisad**: Kursi kirikumõis | Härjanurme mõis | Laeva mõis | Puurmani mõis | Saduküla mõis
Tytuvėnai kirik ja klooster
**Tytuvėnai** (Helifaili info leedu i) on linn Leedus Kelmė rajoonis. Linn on Tytuvėnai valla ja Tytuvėnai regionaalpargi halduskeskus.

Linn on tuntud seal asuva frantsisklaste kloostri järgi, kompleksi kuulub ka aastal 1663 valminud katoliku kirik. Vaatamisväärsusteks on veel aastal 1875 valminud õigeusu kirik ja Pagryžuvyse mõisa omanike kabel-mausoleum. Linnas on gümnaasium ja raamatukogu.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli linnas 2302 elanikku, kellest 98,83% olid leedulased, venelasi oli 0,6% ja teiste rahvaste esindajaid 0,56%.

Ajalugu
-------

Tytuvėnaid mainitakse esimest korda 1500. aastal. Algselt asus seal mõis, mille juurde püstitati aastal 1555 kirik, selle juurde omakorda tekkis alev (esimest korda mainitud aastal 1581). Aastal 1633 rajati sinna klooster, ühtlasi valmis kloostri juurde ka praegune katoliku kirik. Klooster suleti aastal 1864. 

XX sajandi alguses kujunes Tytuvėnai kuurortasulaks. Nõukogude okupatsiooni ajal oli linn turbatööstuse keskus. Ka tegeleti seal metsandusega ning linnas oli õmblusvabrik.

Tuntud elanikke
---------------

* Andrius Valavičius – Rzeczpospolita riigitegelane
* Hieronim Wołłowicz – Rzeczpospolita riigitegelane
* Zigmantas Citavičius – Leedu vabadusvõitleja
* Jeronimas Krauzė – Leedu botaanik
* Monika Povilaitytė – Leedu rannavõrkpallur

* Tytuvėnai kloostri galeriiTytuvėnai kloostri galerii
* Kabel-mausoleumKabel-mausoleum
* RaamatukoguRaamatukogu
* Õigeusu kirikÕigeusu kirik

Viited
------

1. ↑  Resident population by city / town at the beginning of the year, vaadatud 12.02.2023.
2. ↑  "2011 m. surašymas". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 29. märtsil 2015.

Välislingid
-----------

 Tytuvėnai – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Linn portaalis miesteliai.lt
* Linna ajalugu
* Linn portaalis vietoves.Lt

| * v
* r
Kelmė rajooni haldusjaotus |
| --- |
| 
Kelmė vald **·**  Kelmė linnavald **·**  Kražiai vald **·**  Kukečiai vald **·**  Lioliai vald **·**  Pakražantise vald **·**  Šaukėnai vald **·**  Tytuvėnai vald **·**  Tytuvėnai linnavald **·**  Užventise vald **·**  Vaiguva vald |
Punane sametkook
**Punane sametkook** ehk **Red Velvet** on magustoit, mis on tuntud oma punase värvi, niiske tekstuuri ja maitse poolest. Tegemist on klassikalise Ameerika koogiga, mis on aastate jooksul kogunud laialdast tuntust nii Ameerika Ühendriikides kui ka mujal maailmas.

Ajalugu
-------

Punane sametkook pärineb 20. sajandi alguse Ameerika Ühendriikidest. Selle populaarsus kasvas märkimisväärselt teise maailmasõja ajal, kui pagarid avastasid, et peeti saab kasutada naturaalse toiduvärvi asendajana. Sellest ajaperioodist alates sai punane toon koogi tunnusmärgiks.

Koostisosad ja valmistamine
---------------------------

Red Velvet koogi peamised koostisosad on jahu, suhkur, pett, kakaopulber, söögisooda, äädikas, vaniljeekstrakt, punane toiduvärv ja toorjuust .

Koogi valmistamiseks segatakse kuivained omavahel ja märjad ained eraldi. Seejärel lisatakse märjad koostisosad järk-järgult kuivsegusse, luues ühtlase tekstuuri. Seejärel valatakse tainas koogivormidesse ja küpsetatakse ahjus kuni täieliku küpsemiseni. Pärast jahtumist on koogid tavaliselt kihilised ja kaetud toorjuustukreemiga.

Kultuuriline tähendus
---------------------

Red Velvet koogil on Ameerika kulinaarsetes traditsioonides oluline koht. Seda seostatakse sageli pidustuste ja eriliste sündmustega, nagu sünnipäevad, pulmad ja pühad. Koogi erkpunane värv ja ainulaadne maitse muudavad selle visuaalselt atraktiivseks ja maitsvaks maiuspalaks, mis paistab toidulaudadel silma.

Kook on populaarsust kogunud ka väljaspool Ameerika Ühendriike. Sellest on saanud nõutud magustoit mitmel pool maailmas, sealhulgas Euroopas ja Aasias. Red Velvetit on kasutatud erinevates kulinaarsetes saadetes ja filmides, mis veelgi tugevdab selle staatust populaarse magustoiduna.

Viited
------

1. ↑  "Red velvet cake". *BBC Good Food* (inglise). Vaadatud 6. juunil 2023.
2. ↑  Necole, Shaunda (28. november 2021). "Black Folks Southern Red Velvet Cake Recipe". *The Soul Food Pot* (Ameerika inglise). Vaadatud 6. juunil 2023.
**Värska kuurortravikeskus** asub Võru maakonnas Setomaa vallas Väike-Rõsna külas, tunnustatud kuurortpiirkonnas Lämmijärve kaldal. 

Kompleksi kuuluvad **Värska sanatoorium** ja **Värska veekeskus**, mis asuvad teineteisest 300 m kaugusel. 
Värska kuurortravikeskuses on kasutusel looduslik Värska mineraalvesi ja Värska lahe mudamaardlast kaevandatud kohalik magevee ravimuda. 
Värska Kuurortravikeskus pakub majutust kahes hotellis, seminariruume koolituste ja koosviibimiste korraldamiseks. 
Toitlustust kolm korda päevas pakub Lahe Resto. Ürituste korraldamise võimalus on nii Lahe Resto kui ka Lahe kohviku ruumides. 
Lisaks Veekeskus koos saunadega, Näki kohvik ning fuajees on Värska mineraalveekraanid, kus saab tasuta degusteerida Värska maapõuest tulevat erineva soolasusega mineraalvett.

Värska veekeskus
----------------

Rohkete atraktsioonide, mitme basseini ja saunadega Värska Veekeskus on Setumaal asuv puhkeasutus. Basseinides on osaliselt kasutusel Värska looduslik mineraalvesi.
Veekeskuses asub saunakompleks, Näki kohvik, lisaks veebaar, solaarium, jõusaal.

Värska sanatoorium
------------------

Värska sanatoorium pakub erinevaid ravivõimalusi ja protseduure haiguste ennetamiseks ja haigusnähtude vähendamiseks. 
Värska ravimuda- ja mineraalveevannid on balneoteraapiakeskuse kõige väärtuslikumad looduslikud protseduurid.

Seminariruum Setomaa saal
-------------------------

Värska sanatooriumis asub seminariruum Setomaa saal, mis mahutab kuni 80 inimest.
Lisainfo: www.spavarska.ee/seminar

Välislingid
-----------

* Värska sanatoorium
* Värska veekeskus
* Värska kuurortravikeskus
**Postglossaatorid** (ka **kommentaatorid**) olid 14.–15. sajandi Itaalia õigusteadlaste koolkond.

Postglossaatorite koolkonna rajasid Bartolus de Saxoferrato (1314–1357) ja Baldus de Ubaldis (1327–1400). Postglossaatorid kommenteerisid ja süstematiseerisid *Corpus iuris civilist* ning mõjustasid oluliselt õigusteaduse kui süsteemi arengut, jätkates seega 11.–13. sajandil Bologna ülikoolis alguse saanud glossaatorite koolkonna tegevust.
Postglossaatorid olid mõjukaimad keskaegse Rooma õiguse loojad ja arendajad. Suunda arendati lisaks Itaaliale ka Prantsusmaal. Postglossaatorite koolkond arenes glossaatorite koolkonnast, kuid nad tõlgendasid *Corpus iuris civilist* praktiliselt ja süstemaatiliselt, mitte selgitavalt, nagu eelkäijad. Kommentaatorid püüdsid seletada ja otsida rakendusi konfliktsetele *Corpus iuris civilise* tõlgendustele ning lisasid juurde moraalinorme. Teine postglossaatorite koolkonna suund oli feodaalõiguse lähestamine Rooma tsiviilõigusega ning seega ainuvõimu vähenemise soodustamine.

14.–15. sajandit peetakse Rooma õiguse uurimise languse ajaks. Teadusliku töö langus seisneb peamiselt selles, et ei uuritud enam Rooma õiguse algseid tekste, vaid nende juurde kirjutatud glosse, mis andsid võimaluse tõlgendada Rooma õigust meelevaldselt, leides sealt tihti seda, mida seal olla ei saanud.

Bartolus de Saxoferrato
-----------------------

 *Pikemalt artiklis Bartolo da Sassoferrato*
Bartolus de Saxoferrato (it k Bartolo da Sassoferrato) oli itaallasest jurist, kes õpetas Perugias õigusteadust. Ta õppis Barolos ja Bolognas ning uuris ja tõlgendas Justinianuse koodeksit (*Codex Iustinianus*), mis anti välja Roomas 6. sajandil Justinianus I valitsemise ajal. Bartolus koos mõttekaaslastega alustas *ius commune* kujundamist, mida kasutati ka Hispaanias, Portugalis ja Saksamaal. Bartolusest sai 1355. a Saksa-Rooma riigi keisri Karl IV saadik. Karl IV andis talle suured õigused ja isikliku vapi.

Baldus de Ubaldis
-----------------

 *Pikemalt artiklis Baldus de Ubaldis*
Baldus de Ubaldis oli Saxoferrato üks kõige silmapaistvamaid ja andekamaid õpilasi. Tal ei olnud mitte niivõrd tugevad ja originaalsed mõtted, kuivõrd suurepärane mälu ja ta valdas skolastilisi meetodeid. Kuulsaks sai ta mõtete selguse ja süstematiseerimise alal. 17-aastaselt sai temast õigusteaduste doktor. Baldus oli mitmes Itaalia ülikoolis professori ametikohal, õpetades ülikoolides õigusteadust. Ta töötas kohtunikuna, advokaadina, jurist-konsultandina. Koostas Pavia linna statuudid (kohalikud õigusaktid).

Viited
------

1. ↑  Eesti Entsüklopeedia
2. ↑  René David:. Comparative law, Encyclopædia Britannica, vaadatud 27.03.2018
3. ↑  "Bartolus of Saxoferrato". *Encyclopaedia Britannica*. 2001.
4. ↑  I.V. Getman-Pavlova, The Sources of the International Private Law; Theory: Italian Postglossator Baldi de Ubaldi, 2008 Law: J. St. U. Higher Sch. Econ. 13 (2008). HeinOnline.org