recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Arianne Caoili (2008)
**Arianne Bo Caoili** (22. detsember 1986 Manila – 30. märts 2020 Jerevan) oli filipiini päritolu Austraalia maletaja, naiste rahvusvaheline meister (2002). 

Caoili tuli 2000. aastal Aasia noortemeistriks neidude U16-vanuseastmes. Kuni 2004. aastani mängis ta Filipiinide eest, alates 2004. aastast esindab rahvusvahelistel malevõistlustel Austraaliat. 2009. aastal võitis ta Austraalia ja Okeaania naiste malemeistrivõistlused, mis olid ühtlasi FIDE tsooniturniiriks. 

Ta mängis naiste maleolümpiatel Filipiinide (1998, 2000) ja Austraalia (2004–2012) naiskonna koosseisus. 

FIDE tsooniturniiri võiduga kvalifitseerus ta 2010. aastal Antakyas peetud naiste maailmameistrivõistlustele (64 osavõtjat). Caoili sai seal turniiritabelis 55. asetuse, kuid mängupaika ta ei saabunudki. 

2013. aastast elas Caoili Armeenias. 2017. aastal abiellus ta malesuurmeister Levon Aronjaniga.

Välislingid
-----------

* Arianne Caoili – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Arianne Caoili FIDE andmebaasis
OBE **Brian Harold May** (sündinud 19. juulil 1947) on Briti muusik ja astrofüüsik. 

Eeskätt on ta tuntud kui ansambli Queen kitarrist. Kitarristina kasutab ta isetehtud kitarri Red Special. Ta on kirjutanud näiteks sellised hitid nagu "We Will Rock You", "Who Wants to Live Forever", "Tie Your Mother Down", "Now I'm Here", "I Want It All" ja "Too Much Love Will Kill You". 

May sai 2007. aastal doktorikraadi astrofüüsikas ning on Liverpool John Moore's University kantsler. 

2005. aastal sai ta raadiojaama Planet Rock korraldatud parimate kitarristide hääletusel 7. koha. Ajakirja Rolling Stone edetabelis "100 Greatest Guitarist of All Time" paiknes May 39. kohal. 

15. märtsil 2023 andis kuningas Charles III talle teenete eest muusikas ja heategevuses Briti impeeriumi ordu ohvitseri tiitli (Officer of the Order of the British Empire, lühendtähistus: OBE).

Elukäik
-------

Brian May, Harold ja Ruth May ainus laps, sündis Hamptonis Londonis ning käis Hampton Grammar Schoolis. Sel ajal pani ta kokku oma esimese bändi Nineteen Eighty-Four laulja ja basskitarristi Tim Staffelliga. May lõpetas kooli väga heade tulemustega. 

Ta isa Harold töötas joonestajana ning oli pikaajaline suitsetaja. Seetõttu vihkab May suitsetamist ning on isegi oma hiljutistel sisekontsertidel suitsetamise ära keelanud. 

1974–1988 oli Brian abielus Chrissie Mulleniga, kellega tal on kolm last: Jimmy (sünd. 15. juuni 1978), Louisa (sünd. 22. mai 1981) ja Emily Ruth (sünd 17. veebruar 1987). Paar lahutas 1988. aastal.

Brian on intervjuudes öelnud, et võitles 1980ndate lõpus sügava depressiooniga ning kaalus isegi enesetappu, pidades põhjusteks abielu purunemist ja enda halva isana tundmist, oma isa Haroldi surma ja Freddie Mercury haigust. 

May on praegu abielus endise näitleja Anita Dobsoniga, keda mees kohtas 1986. aastal.

Ajalehe The Sunday Times järgi oli Mayl 2009. aasta seisuga 70 miljoni naelsterlingi väärtuses vara.

Välislingid
-----------

* Гитарист группы Queen Брайан Мэй получил рыцарский титул от Карла III. Фотографии. BBC News Русская служба, 15. märts 2023
**Carl Friedrich Meyer** (5. veebruar 1757 Göttingen – 27. november 1817 Tartu) oli saksa õigusteadlane, Tartu ülikooli professor ja rektor.

Meyer õppis Braunschweigis Collegium Carolinumis (tänapäeval Braunschweigi Tehnikaülikool). 1776 astus ta Göttingeni ülikooli, aga ei lõpetanud seda. 1791 asus ta elama Venemaale, 1792 asus Tartusse ja hakkas tööle advokaadina. 1797 sai ta raehärraks, 1798 magistraadi sündikuks ja 1799 linnakonsistooriumi assessoriks.

28. veebruaril 1802 määras Tartu ülikooli kolleegium Meyeri ülikooli sündikuks ning sama aasta juunis tsiviil- ja kriminaalõiguse korraliseks professoriks. Sellele ametikohale jäi ta surmani. Lisaks valiti Meyer 3 korral Tartu ülikooli apellatsioonikohtu esimeheks, 6 korral Tartu ülikooli õigusteaduskonna dekaaniks ja 2 aastal järjest (1806–1808) Tartu ülikooli rektoriks.

Kuigi Meyer oli 15 aastat algul tsiviil- ja kriminaalõiguse ning hiljem rooma ja saksa õiguse tsiviil- ja kriminaalosa professor, luges ta nende aastate jooksul ainult korra kriminaalõiguse kursust.

11. augustil 1814 kinnitas Tartu ülikooli nõukogu õigusteaduskonna suulise avalduse alusel Meyerile doktorikraadi.

1816. aastal sattus Meyer diplomite müümise skandaali. Neli isikut maksid Tartu ülikooli õigusteaduskonna kõigile neljale õppejõule, nende hulgas rektor Christian Julius Ludwig Steltzerile, õigusteaduskonna dekaanile Christian Heinrich Gottlieb Köchyle ja Meyerile, ning suvevaheajal vormistati neile õigusteaduste doktori kraad. Ühe doktorikraadi hinnaks kujunes 15 000 Vene rubla. Lugu tuli avalikuks samal sügisel ning 1817. aasta mais Aleksander I ukaasiga Steltzer ja Köchy vallandati ilma õiguseta asuda Venemaal riigiteenistusse, mispeale nad lahkusid Saksamaale. Meyeri juures arvestati tema pikaajalist laitmatut tegevust ning ta jäeti professoriks ilma õiguseta saada valitud dekaaniks või rektoriks.

Carl Friedrich Meyer suri 1817. aasta sügisel Tartus.

Viited
------



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Kaiserliche Universität zu Dorpati rektorGeorg Friedrich von Parrot (1805–1806)** | **Kaiserliche Universität zu Dorpati rektorCarl Friedrich Meyer**1806–1808 | Järgnev**Kaiserliche Universität zu Dorpati rektorChristian Friedrich von Deutsch (1809–1810)** |
**Muusikaanalüüs** on muusika uurimise osa, mille lähtekohaks on muusika ise, mitte aga muusikavälised tegurid. Formaalselt koosneb muusikaanalüüs muusikaliste struktuuride tuvastamisest, tõlgendamisest ja kirjeldamisest ning nende struktuuride liigendamisest võimalikult lihtsateks funktsionaalseteks algelementideks. 

Muusikalise struktuuri all võib seejuures mõista kas suulisse või kirjalikku traditsiooni kuuluva muusikateose katkendit, muusikateost kui tervikut või muusikateoste kogumit. 

Muusikaanalüüsi poolt tuvastatud muusikaliste struktuuride või algelementide seoste tõlgendamine võib erineda nii ajas kui kohas ning on pideva muusikateadusliku diskussiooni objekt. 

Muusikaanalüüsi puhul on tihti keeruline teha vahet muusika struktuuri ja stiili analüüsi vahel, kuna ükskõik milline, kas suurem või väiksem vähegi keerukam muusikaline struktuur on tihedalt seotud ühe või teise muusikastiiliga. Teisest küljest ka muusikaanalüüsi meetod ise, st see, kuidas toimub muusikaliste struktuuride tuvastamine ja liigendamine algelementideks, võib olla tihedalt seotud sellega, millises stiilis on analüüsitav muusika loodud.
**Carl Friedrich Hasselblatt** (3. jaanuar 1701 Noarootsi kihelkond – 10. august 1730 Noarootsi) oli Eesti vaimulik.

Õppis Haapsalu linnakoolis kuni 1713, Tallinna gümnaasiumis alates 1714. Immatrikuleeriti Halle Ülikooli juulis 1719, oli kohal veel aastal 1721. Ordineeriti õpetajaks 3. märtsil 1722.

Noarootsi Püha Katariina koguduse vaimulikuks kutsuti 9. veebruaril 1722, Noarootsi kogudust teenis aastatel 1722–1728. Reigi Jeesuse koguduse õpetajaks kutsuti 3. juulil 1727, kohale asus 1. veebruaril 1728 ning introdutseeriti ametisse 10. märtsil 1728. Saarte-Lääne praostkonna abipraostiks sai aastal 1729.

Isiklikku
---------

Tema isa Christian Hasselblatt ja vanaisa Isaac Svenonis Hasselblatt olid Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetajad. Vend Isaac Hasselblatt oli Tallinna Toomkoguduse rootsi õpetaja, vend Gustav Ernst Hasselblatt oli õpetaja Jõelähtme Püha Neitsi Maarja koguduses. Tema väimees oli Märjamaa Maarja koguduse õpetaja Johann Ignatius, tütrepoeg oli Vigala Maarja koguduse õpetaja Johann Friedrich Ignatius.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885 Tallinn 2007
Muumimaja Naantalis 2008. aastal.
**Muumimaja** (rootsi *Mumins hus*, soome *Muumitalo*) on ehitis Tove Janssoni muumilugudes.

Muumimaja asub Muumioru keskel ja on Muumipapa ehitatud. Maja on ümmarguse põhiplaaniga, terava katusega, sinist värvi ning kõrge ja kitsas. Muumimaja ümbruses asuvad puukuur, võrkkiik, tubakapeenar ning sireli- ja jasmiinipõõsad.

Muumimaja täpne tubade paigutus muutub Muumilugude vältel, sest eri teostes on majal erinevad asukad. Alati elavad Muumimajas ainult Muumitroll, Muumipapa ja Muumimamma. Ka Muumimaja väliskuju on eri lugudes erinev. Näiteks "Ohtlikus jaanipäevas" kujutatakse maja ühel pildil märksa kitsama ja kõrgemana kui seda "Võlukübaras". Ühel pildil raamatus "Hilja novembris" kujutatakse Muumimaja tavapärase kahekorruselise maja asemel kolmekorruselisena.

"Võlukübaras" ära toodud plaani järgi võtab suurema osa esimesest korrusest enda alla elutuba. Esimesel korrusel on veel veranda, köök, Piisamroti tuba, Koduvana tuba ning Tutsiku ja Lipsiku tuba. Teisel korrusel on Muumimamma tuba, Muumipapa tuba, Snifi tuba, Tuskliku ja Tusklikupreili tuba, Nuuskmõmmiku ja Muumitrolli tuba ning võõrastetuba. Lisaks on Muumimaja juures suur moosikelder.

Elusuuruses Muumimaja asub Soomes Naantalis Muumimaa teemapargis.

| * v
* r
Muumitrollid |
| --- |
| Raamatud | 
"Väikesed trollid ja suur veeuputus" (1945) • "Sabatäht" (1946) • "Võlukübar" (1948) • "Muumipapa memuaarid" (1950) • "Ohtlik jaanipäev" (1954) • "Trollitalv" (1957) • "Nähtamatu laps" ja teisi jutte (1962) • "Muumipapa ja meri" (1965) • "Hilja novembris" (1970) |
| Tegelased | 
dront Edward • Filifjonka • Fredrikson • Hatifnatid • Koduvana • Muumimamma • Muumipapa • Muumitroll • Mymla • Mymla tütar • Niru • Nuhkloom • Nuuskmõmmik • Piisamrott • Sekeldaja • Sniff • Urr • Tusklik • Tusklikupreili • Tutsik ja Lipsik • Tuu-tiki • väike My |
| Muud | 
Muumimaa • Muumimaja • Muumiorg • Muumioru lood •  "Muumitroll" (kogumik) |
**Kadri Hunt** (sündinud 15. novembril 1964 Tallinnas) on eesti laulja (alt) ja muusikaõpetaja.

Ta lõpetas aastal 1987 Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhtimise erialal (Ants Üleoja klassis) ja aastal 2004 magistriõppe (Toomas Kapteni ja Jaan-Eik Tulve klassis). Ta on täiendanud ennast aastal 1996 Münchenis vanamuusika alal ja aastal 2001 Prantsusmaal gregooriuse laulu kursustel.

Ta töötas aastatel 1988–1990 Nõmme Lastemuusikakoolis ja aastast 1989 Vanalinna Hariduskolleegiumis, olnud aastast 1995 Püha Miikaeli Poistekoori direktor.

Tunnustus
---------

* 2014 Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2018 Riho Pätsi Koolimuusika Fondi stipendium

Isiklikku
---------

Tema isa oli koorijuht ja muusikapedagoog Märt Hunt.

Ta on olnud abielus muusikapedagoogi, pianisti ja kontsertmeistri Siim Polliga (1965–2014), nende lapsed on pianist Mihkel Poll ja viiuldaja Mari Poll.

Viited
------

1. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 18959

Kirjandus
---------

* *Eesti muusika biograafiline leksikon.* 1. köide: *A–M.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007, lk. 151–152.
Carl Ernst Heinrich Schmidt
**Carl Ernst Heinrich Schmidt** (1. juuni 1822 Jelgava – 27. veebruar 1894 Tartu) oli baltisaksa keemik ja arstiteadlane.

Ta oli apteekri poeg. Schmidt õppis Miitavi gümnaasiumis, alates 1838 Berliini ülikoolis algul farmaatsiat ja kristallograafiat, seejärel analüütilist keemiat ja meditsiini. Tema õppejõudude seas olid anatoom Johannes Peter Müller ja keemik Heinrich Rose. 1844. aastast õppis ta Gießeni ülikoolis, kus kaitses keemik Justus von Liebigi juhendamisel filosoofiadoktori väitekirja. Seejärel õppis ja töötas ta Göttingeni Ülikoolis Friedrich Wöhleri laboratooriumis, kus sai 1845. aastal meditsiinidoktori kraadi.

Seejärel naasis Schmidt Venemaale. Kõigepealt sõitis ta Peterburi, kus kvalifitseerus kõrgeima kategooria arstiks, seejärel hakkas tööle Tartu Ülikoolis. Ta oli aastatel 1846–1847 farmaatsia ja keemia eradotsent, 1847–1850 dotsent ja 1850–1892 professor, sellest aastani 1852 erakorraline.

Füsioloogilise keemia rajajana rakendas Schmidt ühena esimestest organismi vedelike ja neis haiguste puhul ilmnevate muutuste uurimisel keemilist analüüsi. Ta avastas maonõres soolhappe, veres karbamiidi ja suhkru, tegi kindlaks keemiliste elementide ebaühtlase jaotumise vereseerumi ja vereliblede vahel. Tegi palju Venemaa eri paigust toodud mulla-, savi-, turba- ja veeproovide ning fosforiidi, lubjakivi jms analüüse.

1873 sai Schmidt Peterburi Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks. 1878 kaitses tema juhendamisel doktorikraadi hilisem nobelist Wilhelm Ostwald. 1894 valiti Schmidt Eesti Looduseuurijate Seltsi esimeheks, kuid suri samal aastal.

Vaatamata laialdasele teaduslikule tunnustusele ei muutnud Schmidt oma tööstiili. Igal hommikul, kui just loenguid polnud, läks ta kell 8 laboratooriumisse ja töötas seal kuni kella 8-ni õhtul, pidades päeva jooksul vaid kaks tundi pausi lõunasöögiks ja vestlusteks. Ise ütles ta, et tema kodu uksed on alati üliõpilastele avatud.

Carl Schmidti abikaasa isa oli Tartu Ülikooli anatoomiaprofessor Alexander von Hueck ja tema tütrepoeg vene kunstiajaloolane Oskar Waldhauer.

Välislingid
-----------

* Bibliograafia
* Teoseid
Eesti NSV 1945. aasta malemeister Paul Keres
**Eesti NSV II meistrivõistlused males** olid 1945. aastal Tallinnas peetud esimesed sõjajärgsed meistrivõistlused males. 

Septembris-oktoobris 1945 korraldati Tallinnas Eesti NSV malemeistrivõistlused, millest vabariigi paremiku kõrval võttis osa ka viis külalisesinejat: NSV Liidu suurmeistrid Andor Lilienthal, Salo Flohr ja Aleksandr Kotov ning meistrid Aleksandr Toluš ja Vladas Mikėnas. Turniirist kujunes suursündmus vabariigi maleelus.

Turniiri korraldamine lasus oluliselt Kerese õlgadel, kuid ka kõik asjakohased ametiasutused pidasid seda väga tähtsaks sündmuseks. Peakohtuniku funktsioone täitis hariduse rahvakomissar professor Jüri Nuut.

Osavõtjaid oli kokku 16. Eesti NSV meistri tiitlile võistles 11 maletajat – lisaks NSV Liidu suurmeistri Paul Keresele teiste seas ka Johannes Türn (1944. aasta Eesti meister), Raul Renter, 21-aastane Aleksander Arulaid (Tallinnas peetud üleliidulise esimese järgu ja meistrikandidaatide turniiri võitja) ja 18-aastane Jüri Randviir (Tallinna meister).

Silmapaistvalt mängis 25-aastane Raul Renter, kes kogus esimesest kaheksast voorust 6,5 punkti. Seejuures alistas ta Kotovi ja Mikėnase ja viigistas Lilienthaliga. Üheksandas voorus kohtus Renter Keresega, kes oli seni kõik partiid võitnud. Nendevaheline partii lõppes küll viigiga, kuid vahepeal oli Keres kaotuseohus. Pärast 11. vooru jagas Renter teist-kolmandat kohta. Viimasest neljast voorust kogus Renter vaid 0,5 punkti ja jäi suurmeistritest otsustavalt maha.

Turniiri lõpptulemus
--------------------

1. **Keres** 13,0 punkti, 2. Kotov 12,5 p, 3. Toluš 12 p, 4.–5. Flohr ja Lilienthal 11,5 p, 6. Renter 9,5 p, 7. Mikėnas 9 p, 8. Kalde 6,5 p, 9.–10. Arulaid ja Randviir 6 p, 11. Türn 5 p.

#### Turniiril osalenud külalismängijaid

* Aleksandr Kotov, turniiri 2. koht
* Salomon Flohr, turniiri 4.–5.koht
* Andor Lilienthal, turniiri 4.–5.koht
* Vladas Mikėnas, turniiri 7. koht

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Male Eestis". Koostanud E. Lukk. Tallinn: Eesti Raamat, 1965. Lk 149–152
2. ↑  Valter Heuer. "Meie Keres". Tallinn: Eesti Raamat, 1977. Lk 358
**Kadja** on küla Harju maakonna Kose vallas.

Kuni 2013. aastani kuulus küla Kõue valda.

Külast loodesse jääb Mustsoo, edelasse Kiigumäe soo, lõunasse Aela raba ja kagusse Vonka raba.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Kose valla lippKose valla lipp
Kose valla asulad

**Alevikud:** Ardu | Habaja | Kose | Kose-Uuemõisa | Ravila   

**Külad:** Aela | Ahisilla | Alansi | Harmi | Kadja | Kanavere | Kantküla | Karla | Kata | Katsina | Kirivalla | Kiruvere | Kolu | Krei | Kuivajõe | Kukepala | Kõrvenurga | Kõue | Laane | Leistu | Liiva | Lutsu | Lööra | Marguse | Nutu | Nõmbra | Nõmmeri | Nõrava | Ojasoo | Oru | Pala | Palvere | Paunaste | Paunküla | Puusepa | Rava | Raveliku | Riidamäe | Rõõsa | Saarnakõrve | Sae | Saula | Silmsi | Sõmeru | Sääsküla | Tade | Tammiku | Triigi | Tuhala | Uueveski | Vahetüki | Vanamõisa | Vardja | Vilama | Virla | Viskla | Võlle | Äksi
Fred Oelßner (vasakul) 1951. aastal
**Fred Oelßner** (27. veebruar 1903 Leipzig – 7. november 1977 Ida-Berliin) oli saksa majandusteadlane ja Saksa DV riigitegelane.

Fred Oelßneri isa oli kommunistlik poliitik Alfred Oelßner (1879–1962). Põhikooli lõpetamise järel õppis Fred Oelßner aastatel 1917–1919 kaupmeheks ja möldriks, kuid oli sunnitud poliitilistel põhjustel ametiõppimise pooleli jätma.

Juba 1917. aastal hakkas Fred Oelßner huvi tundma marksismi vastu. 1919. aastal astus ta Saksamaa Sõltumatusse Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse ja 1920. aastal Saksamaa Kommunistlikku Parteisse. Ta oli kommunistliku noorsooühingu juht Halle/Merseburgi piirkonnas ja Saksamaa Kommunistliku Partei Keskkomitee kaastöötaja. Kuni 1926. aastani töötas ta mitmete kommunistlike ajalehtede toimetuses. 1923. aastal mõisteti ta kommunistliku tegevuse ees aastaks vangi. 1926–1932 õppis ta Moskvas ühiskonnateadusi (poliitökonoomiat). Saksamaale tagasipöördumise järel tegutses ta kuni 1933. aasta lõpuni illegaalse Keskkomitee töötajana. Seejärel põgenes ta välismaale ja töötas Kominterni heaks Tšehhoslovakkia ja Prantsusmaal. 1935. aastal pöördus Oelßner Nõukogude Liitu tagasi.

1935–1936 töötas ta Rahvusvahelises Lenini Koolis ja J. Marchlewski nimelises Lääne Vähemusrahvuste Kommunistlikus Ülikoolis dotsendina. Ideoloogilistel põhjustel vabastati ta dotsendiametist ja 1936–1938 elatus ta tõlketöödest ja kirjanduslikust tegevusest. 1938–1941 töötas ta Moskvas ühes paberivabrikus plaaniosakonna juhatajana. 1940. aastal sai ta Nõukogude Liidu kodakondsuse. 1941–1944 töötas ta Moskva Raadios toimetajana, seejärel oli õpetaja parteikoolis.

1945. aasta mais pöördus Fred Oelßner Anton Ackermanni grupi koosseisus Saksamaale tagasi. 1946–1949 oli ta Saksamaa Kommunistliku Partei/Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei parteihariduse, kultuuri ja kasvatustöö osakonna juhataja. Alates 1947. aastast oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Eestseisuse/Keskkomitee liige. Alates 1949. aastast oli ta Ajutuse Rahvakoja ja 1950. aastast Rahvakoja liige.

1950. aastal sai Fred Oelßner Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmeks. Alates 1955. aastast oli ta üks Saksa DV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitjatest. 1950–1956 töötas ta ajakirja Einheit peatoimetajana, seejärel oli SSÜP Keskkomitee juures asuva Ühiskonnateaduste Akadeemia professor.

1958. aasta veebruaris lasti Oelßner seoses Karl Schirdewani ja Ernst Wollweberi afääriga oportunistlikus tegevuses süüdistatuna kõigist ametitest lahti. 1959. aastal kirjutas ta kahetsusartikli "Oportunism ja poliitiline pimedus". 1958–1969 töötas ta Saksa DV Teaduste Akadeemia Majandusteaduste Instituudi direktorina. 1968. aastal valiti ta 
Berliini Humboldti Ülikooli audoktoriks.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑  "arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. september 2016. Vaadatud 11. juuli 2016.`{{cite web}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**Carl Friedrich Sigismund Walther** (17/29. jaanuar 1824 Tallinn – 9/21. juuni 1870 Viru-Jaagupi) oli Eesti vaimulik

Lõpetas Tallinna gümnaasiumi. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1845–1849.

Oli aastatel 1850–1870 (kutsuti 30. juunil 1850, introdutseeriti 30. juulil 1850) Viru-Jaakobi koguduse õpetaja. Asutas Viru-Jaagupi abipiibliseltsi ja sai 23. oktoobril 1850 selle direktoriks.

Walther avaldas aastal 1869 *Jesuse ello ja Apostlite teud* ning käsitles ka muid usuteemasid, samuti kiriklikku vaestehoolekannet.

Isiklikku
---------

Tema isa Carl Sigismund Walther oli maalikunstnik, poeg Carl Ferdinand Sigismund Walther oli Lüganuse Ristija Johannese koguduse õpetaja. Tema äi Ferdinand Theodor von Gebhardt ja abikaasa vend Peter Bernhard Ferdinand von Gebhardt olid Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetajad. Abikaasa teine vend Eduard Karl Franz von Gebhardt oli maalikunstnik ja Düsseldorfi Kuns­ti­akadeemia professor. Tema väimees Christfried Otto Hörschelmann oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885. Tallinn 2007.
**Alfred Lillema** (sünninimi **Alfred Blumberg**; 25. juuli 1897 Lepiksaare küla, Avinurme vald – 13. detsember 1965 Tallinn) oli eesti mullateadlane.

Ta õppis Mustvee Algkoolis. 1918. aastal lõpetas ta Pihkva Maamõõdu Kooli. 1933. aastal lõpetas Tallinna Kõrgema Tehnikumi alamastme.

1955. aastal kaitses ta põllumajandusteaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Eesti NSV mullastik ja mullastiku valdkonnad".

Aastatel 1919–1923 oli ta sõjaväkke mobiliseerituna sõjaväe topograafia-hüdrograafia osakonna joonestaja-kartograaf. Aastatel 1923–1940 oli ta Põllutööministeeriumi vanem-maahindaja, 1940–1941 Eesti NSV Põllutöö Rahvakomissariaadi maakorraldaja ja insener, 1941–1943 Põllumajanduse Keskvalitsuse vanem-maahindaja ja mullastiku kaardistaja. 1943–1944 oli ta Tööstuse Uurimise Instituudi geoloogia osakonna vanemtehnik-muldade kaardistaja, 1944–1947 oli ta Eesti NSV Tööstuse Teadusliku Uurimise Keskinstituudi maavarade osakonna vanem teaduslik töötaja, 1947–1952 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Põllumajanduse Instituudi teaduslik töötaja, 1952–1956 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Taimekasvatuse Instituudi teaduslik töötaja, 1956–1960 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi mullauurimise osakonna juhataja.

Mullateadlasena piiritles ta mullastiku valdkondi, koostas uue ja täpsema Eesti mullastikukaardi mõõtkavas 1:400 000 ja algatas põllumajandusmaa laiaulatusliku hindamise Eestis.

Ta on maetud Tallinna Rahumäe kalmistule.

Publikatsioone
--------------

* Hiiumaa pinnakate ja mullastik. Tartu, 1938
* Läänemaa mullastik. Tartu, 1938
* Eesti mullastiku kaardi põhijoonte koostamise katse maaboniteedi alusel. Tartu, 1939
* Lühike mullaerimite kirjeldus Eesti NSV mullastiku kaardi juurde. Tartu, 1946
* V. R. Viljamsi maaviljeluse heinaväljasüsteem. Tallinn, 1950
* Eesti NSV mullastik. Tallinn, 1958

Tunnustus
---------

* 1957 Eesti NSV teeneline teadlane

Viited
------

1. ↑  Rein Kask. 102 aastat Alfred Lillema sünnist. Agraarteadus, 3/1999
2. ↑  E-kataloog ESTER. Alfred Lillema. Eesti NSV mullastik ja mullastiku valdkonnad. Dissertatsioon põllumajandusteaduste kandidaadi teadusliku kraadi taotlemiseks. Tallinn: Eesti NSV Teaduste Akadeemia Taimekasvatuse Instituut, 1955
3. ↑  Alar Astover. Mullateadus. Tartu 2012, lk 23–25
4. ↑  Kalmistute register HAUDI

Välislingid
-----------

* Tartu Ülikooli raamatukogu fotokogu. Alfred Lillema (1960)
* Kultuurimälestiste riikliku registri fotokogu. Alfred Lillema mälestuskivi
**"Fred Jüssi. Olemise ilu"** on Taska Filmi ja Jaan Tootseni toodetud film (2020), kus "peategelane" on Eesti loodus. Filmi ainuke osatäitja on Fred Jüssi.

Film pälvis Eestis väga positiivse tunnustuse ja tõusis teisel linastusnädalal tolle aja vaadatuimaks filmiks kinodes. 

Filmi toetasid: Eesti Filmi Instituut, Eesti Kultuurkapital, Armin Karu, LHV Pank, Viru Filmifond, Tartu Filmifond, Tartu Loomemajanduskeskus, Elisa ja TV3.

Filmi tutvustus:

> Fred Jüssi on loodusfilosoof, kes seistes looduse ja kultuuri ristteel on sügavalt läbi tunnetanud inimeseks olemise põhiküsimused. Praeguses maailmas räägitakse nii palju edukusest ja töörabamisest. See film on viljakast mittemidagitegemisest. Laiskuse ja jõudeelu kiituseks. Hümn aeglasele elule. Kulgedes mööda looduse salaradu, vaadates tundide kaupa rändavaid pilvi ja vajudes lõkkesuitsu magusasse embusse, jäävad meist kaugele maha linnakära ja majanduskasv. Nagu mõtiskleb loodusfilosoof Fred Jüssi: vahel peab olema laisk ja patune, olles iseendaga.
> 
>

Välislingid
-----------

* Olev Remsu "Arvustus. Julgus olla sina ise" ERR, 13. jaanuar 2020
* Eliisa Pass "„Fred Jüssi. Olemise ilu". Teejuht looduse kaudu iseendani" Eesti Ekspress, 19. jaanuar 2020
* Tõnu Õnnepalu "Fredi evangeelium" Sirp, 17. jaanuar 2020
Lendude andmed tablool Frankfurdi lennujaamas
**Lennu number** või **lennunumber** (inglise keeles *flight number*) on reisilennunduses lendude eristamiseks kasutatav, tavaliselt kolmest või neljast numbrimärgist koosnev lennu tunnuskood. 

Lennu numbri ees käib harilikult lennuettevõtet tähistav IATA lennufirmakood või ICAO lennufirmakood. 

Konkreetse lennu identifitseerimiseks on tarvis peale lennu numbri ja lennuettevõtte koodi teada ka lennu toimumise kuupäeva. 

Reisilennu puhul on lennuettevõtte kood ja lennu number märgitud nii lennupiletile kui ka lennujaama infotahvlile, nii et neid võrreldes saab reisija kontrollida oma lennu väljumisaega ja -kohta.

Tsiviillennukite kerel näha olev tähtede ja numbrite kombinatsioon ei ole lennu number, see on registritunnus, kuid mõlemat koodi (tunnust) kasutatakse tsiviillennunduses ka raadiokutsungina.

Üks lennuk võib samal päeval lennata mitme lennunumbri all ja eri päevadel võivad sama lennunumbri all lennata sama lennuettevõtte erinevad lennukid.

Välislingid
-----------

* Mida lennunumber tegelikult tähendab?. Maarja Hindoalla, reis.postimees.ee, 28. juuli 2013
Alfred Maurer
**Alfred Maurer** (2. detsember 1888 Tallinn – 20. september 1954 Stockholm) oli Eesti poliitik ja advokaat.

Alfred Maurer oli 25. märtsist 1919 Kohtuministeeriumi juriidilise komisjoni esimees.

Asendades alates 6. detsembrist 1922 Sergei Andrejevit, kuulus Maurer I Riigikokku.

Arstide Koja juhatuse poolt kahe valijamehe osavõtul valiti ta vabakutsete alalt Riiginõukogu liikmeks ning ta oli Riiginõukogu abiesimees.

20. aprillil 1944 toimus Tallinnas Vabariigi Presidendi Asetäitja Valimiskogu salajane koosolek, kus osalesid lisaks Alfred Maurerile ka Jüri Uluots, Otto Pukk, Johan Holberg ja Mihkel Klaassen. Valimiskogu konstateeris, et alates 16. juunist 1940 riigis toimunu on põhiseaduse vastane ning Eesti põhiseaduslikud riigiorganid püsivad edasi 16. juuni 1940 koosseisus. 

Maurer oli portfellita minister ja peaministri asetäitja 21. aprillist 1944 kuni 18. septembrini 1944. Alfred Maurer: "J. Uluotsa, O. Tiefi ja minu vahelise kokkuleppe järgi oleks minu ülesandeks olnud asendada J. Uluotsa tema väljalangemise korral, O. Tiefi ülesandeks aga juhtida valitsust, kui seesugune moodustataks J. Uluotsa, resp. minu poolt ja meie mõlema väljalangemise korral – meie asendamine."

1944. aastal põgenes Alfred Maurer Rootsi.

3. märtsil 1953 valitud vaidlusaluse ja vaid neljaliikmelise Vabariigi Presidendi Asetäitja Valimiskogu poolt Vabariigi Presidendi Asetäitjaks. Selles ametis oli Maurer kuni oma surmani 20. septembril 1954.

Viited
------

1. ↑   J. Uluots määras oma asetäitjaks A. Maureri. Stockholms-Tidningen Eestlastele, 29. november 1952, nr. 275, lk. 7.

Kirjandus
---------

* Kontinuiteedi küsimus uues valguses. Välis-Eesti, 30. november 1952, nr. 48, lk. 5.
**Lammi** on endine vald Soomes Lõuna-Soome läänis Kanta-Häme maakonnas. Vallas elas enne liitumist 5500 inimest ja rahvastiku tihedus oli 10,3 in/km². Lammi naabervallad olid Asikkala vald, Hauho vald, Hausjärvi vald, Hämeenkoski vald, Janakkala vald, Kärkölä vald, Padasjoki vald, Pälkäne vald ja Tuulose vald. Vald oli soomekeelne.

2009. aasta alguses liideti vald Hämeenlinna linnaga.

Külad
-----

Arrankorpi, Evo, Hauhiala, Hietoinen (Mommila), Iso-Evo, Jahkola, Kataloinen, Kostila, Kuurikka, Kättärlä, Lammi, Lampelto, Lieso, Montola, Mulkoila, Niipala, Oinen, Onnenvuori, Paakkola, Pakkasela, Palonen, Parikkala, Perinkää, Pienistö, Porraskoski, Rantonen, Riikonen, Ronni, Sankola, Syrjäntausta, Takaperä, Tanttila, Tommala, Vilkkilä, Vähä-Evo, Ylänne, Ylännäinen

Kuulsused
---------

* Heli Rantanen, kergejõustiklane

Viited
------

1. ↑  Kaupunkien ja kuntien lukumäärät ja väestötiedot, vaadatud 15.02.2019.

Välislingid
-----------

* Lammi valla koduleht

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Lammi vald** |

| * v
* r
Kanta-Häme maakonna omavalitsused |
| --- |
| Kanta-Häme vapp | 
Forssa linn **·**  Hattula vald **·**  Hausjärvi vald **·**  Humppila vald **·**  Hämeenlinna linn **·**  Janakkala vald **·**  Jokioineni vald **·**  Loppi vald **·**  Riihimäki linn **·**  Tammela vald **·**  Ypäjä vald |  |
| 
***Endised omavalitsused*** |
| 
*Hauho vald **·**  Hämeenlinna vald **·**  Kalvola vald **·**  Koijärvi vald **·**  Lammi vald **·**  Renko vald **·**  Somerniemi vald **·**  Tuulose vald **·**  Tyrväntö vald **·**  Vanaja vald* |
|  |  |
| --- | --- |
| Ў | ў |

**Ў** (**ў**) on kirillitsa täht. Slaavi keelte tähestikest kasutatakse seda ainult valgevene tähestikus.

Valgevene keel
--------------

Seda tähte kasutatakse valgevene tähestikus (*Kirylica*). Valgevene ladina tähestikus (*Łacinka*) vastab sellele Ŭ. 

Valgevene keele omasõnades märgib see bilabiaalset frikatiivi /ʊ/, näiteks: *хлеў* /xlʲeʊ/ ('laut'); *воўк* /vɔʊk/ ('hunt'). See häälik sarnaneb *w*-ga inglise sõnas *cow* /kaʊ/ ('lehm'). 

Täht ў ei esine täishäälikutähe ees. Selles positsioonis asendub ta tähega в, mis hääldub /v/, näiteks: *хлеў* /xlʲeʊ/ ('laut'), aga *за хлявом* /za xlʲaˈvom/ ('lauda taga').

Kui *у*-ga (hääldus /u/) algavale sõnale eelneb täishäälik, nii et liesooni tõttu moodustub diftong, asendatakse *у* tavaliselt (kuid mitte tingimata) *ў*-ga näiteks: *у хляве* /u xlʲa'vʲe/ ('laudas'), aga *увайшлі яны ў хлеў* /uvajʃˈlʲi jaˈnɨ ʊ xlʲeʊ/ ('nad läksid lauta'). 

Võõrsõnades märgib *ў* labiovelaarset aproksimanti.

Dungani keel
------------

Tähte kasutatakse ka dungani tähestikus (hääldus /uː/ või /u/). Dungani keele vanas ladinatähelises kirjaviisis vastab sellele *w*, ladina transkriptsioonis *wu*, *pinyin*'is *u*.

Jupiki keel
-----------

Tähte kasutatakse ka siberi jupiki tähestikus.

Usbeki keel
-----------

Tähte kasutati ka usbeki tähestiku kirillitsa variandis (1992. aastani). Sellele vastab ladina täht O’. Hääldus on /ɤ/ (labialiseerimata poolkinnine tagavokaal).

Vaata ka
--------

* Valgevene keel
* Dungani keel
* Siberi jupiki keel
* Usbeki keel
Austrian Airlinesi reisisaatja reisijat juhendamas
**Lennuki salongipersonal** koosneb välja koolitatud inimestest, kelle ülesanne on vastutada reisijate turvalisuse ja heaolu eest kogu lennu vältel. Lennuki salongipersonali liikmeid kutsutakse reisisaatjateks. Naissoost salongipersonali liiget võib nimetada ka stjuardessiks ja meessoost liiget stjuuardiks.

Salongipersonali tööülesanded
-----------------------------

Salongipersonali tööülesanded võivad lennufirmades erineda. Põhilised tegevused lennuki pardal on esitatud järgnevas loendis.

* Reisijate tervitamine pardale saabudes, nende istekohtadele juhatamine ja vajadusel abistamine käsipagasi paigutamisel.
* Veendumine, et reisijatel oleksid turvavööd kinnitatud.
* Enne õhkutõusu reisijatele ülevaate andmine salongi turvavarustuse ja varuväljapääsude kohta ning evakueerimise protseduuride tutvustamine.
* Maksuvaba kauba müük ning jookide ja suupistete serveerimine lennu vältel.
* Reisijate ohutuse tagamine ja valmidus neid igati abistada.

Nõuded salongipersonalile
-------------------------

Salongipersonali meeskonnaliikmeks saamise nõuded erinevad lennufirmati, kuid enne koolitusele pääsemist tuleb kõigil läbida kohustuslikud katsed. Üldnõuete kohaselt peab kandidaat olema vähemalt 18-aastane. Kandidaadilt nõutakse head suhtlusoskust ja meeskonnas töötamise oskust. Samuti peaks kandidaat olema terve ja heas füüsilises vormis, kuna nõutakse ka ujumisoskust. Salongipersonali meeskonnaliige peab oskama suhelda vabalt inglise keeles, kuid kasuks tulevad ka teised keeled.

Salongipersonali tööga kaasnevad hüved
--------------------------------------

Seoses tööga on võimalik sattuda paljudesse riikidesse ja avastada uusi paiku. Meeskonna põhiline tööülesanne on reisijatega suhtlemine, mille tõttu on võimalik tutvuda eri rahvustega. Majutuse ja toitlustuse organiseerib sihtkohtades tööandja ja need on salongipersonalile tasuta. Samuti tagab lennufirma oma meeskonnaliikmetele tervise- ja elukindlustuse. Lisaks on üheks töötamisega kaasnevaks hüveks soodsad või isegi tasuta lennupiletid. Töötajale tagatakse üsna paindlik töögraafik.

Viited
------

1. ↑  Bean-Mellinger, Barbara (29.06.2018). "The difference between a stewardess and a flight attendant". *work.chron.com*. Vaadatud 17.03.2020.
2. ↑  AGCAS (jaanuar 2020). "Air cabin crew". *prospects.ac.uk*. Vaadatud 16.03.2020.
3. 1 2  "Flight attendant duties and responsibilities". *aviationcv.com*. Vaadatud 23.03.2020.
**Alfred Molimard** [alfr'ed molin'aar] (29. oktoober 1888 Serres (Hautes-Alpes) – 25. jaanuar 1943) oli Prantsuse kabetaja. 

1907 liitus Alfred Molimard meditsiiniüliõpilasena Lyoni kabeklubiga. Marcel Bonnardi õpilasena tegi ta kiireid edusamme ning tuli 1909 Lyoni meistriks. 

Samal aastal tuli ta Pariisis meistrite turniiril Isidore Weissi järel teiseks, edestades Jack de Haasi, Stanislas Bizot'd ja Marius Fabre'it. 

Mais 1910 võitis ta Marseille's peetud võistluse, edestades Sonier'd ja Le Goffi. Novembris 1910 võitis ta Prantsusmaa meistrivõistluste turniiri, kogudes 19 punkti ning edestades Weissi (17), Sonier'd (13), Bonnardi (11), Raphaëli (9), Fabre'it (9) ja Ottinat (6). Meistritiitlist jäi ta siiski ilma, kaotades Weissile matši, mis turniirile järgnes. 

Septembris 1911 võitis Molimard Prantsusmaa meistri tiitli Weissilt 20-partiilises matšis tulemusega 21:9 tagasi (Molimard võitis 7 pariid ja kaotas ühe). Amsterdamis peetud matšis võitis ta 20-partiilises matšis tulemusega 21:19 de Haasi. 

1912 sai ta meditsiinidoktoriks ning tuli Prantsusmaa ja Euroopa meistriks. Ühel Rotterdamis peetud turniiril jagas ta Weissiga Herman Hooglandi (25 punkti) ja de Hassi (24 punkti) järel kolmandat kohta (23), edestades Bonnardi (219, Fabre'it (20), Battefeldi (149 ja teisi. 

1919 asus Molimard elama Amberti Puy-de-Dôme'i departemangus ning loobus intensiivsest kabetamisest. 

1922 kaotas ta Prantsusmaa meistri tiitli Fabre'ile. Samal aastal võitis ta Marseilles Koloniaalnäitusel korraldatud rahvusvahelise turniiri, edestades Bonnardi, Springerit ja Herman de Jonghi. 

Viimast korda kabetas ta rahvusvahelisel areenil 1928 Amsterdamis, kus ta maailmameistrivõistlustel jagas de Haasiga teist kohta, kaotades Benedictus Springerile ning edestades Bonnardi, Fabre'it, Rustenburgi, Bizot'd, Kuyerit, Bélardi, Vosi, Weissi ja W. Polmanit. 

Pärast seda loobus ta tiitlile pretendeerimisest, kuid julgustas noori meistreid. 1930. aastatel käis tal külas tulevane maailmameister Maurice Raichenbach.

Molimard suri 25. jaanuaril 1943 ajuverejooksu tagajärjel.

Välislingid
-----------

* Foto; allikas
**Rudolf Grivingi muusikakool** (mõnikord ka **Griwingi muusikakool**) oli aastatel 1897–1920 Tartus tegutsenud muusikakool, kus õpetati tulevasi luteri koguduse köstreid-orelimängijaid. 

Muusikakooli asutas 1. septembril 1897 Läti juurtega Rudolf Griving (Griwinš). Ametlik luba saadi aga alles kolm aastat hiljem. Esialgu tegutses kool Aia ja Pepleri (praegu Vanemuise ja Pälsoni) tänava nurgal oleva kivimaja esimesel korrusel, hiljem koliti Grivingi abikaasale kuulunud majadesse Pepleri tänaval.

Õppetöö toimus peamiselt väiksemas majas, oli ka kolm tuba oreliklassi õpilaste internaadi tarvis. Orelimängu harjutati Saueri vabriku seitsme heliseva registri, kahe manuaali ja pedaaliga pneumaatilisel orelil direktori kabinetis ja kahe manuaali ning pedaaliga harmooniumil keldris.

Muusikakooli ülalpidamisega oli Grivingil küllaltki palju raskusi. Seetõttu pidi ta kooli õppeaega järk-järgult pikendama, et väiksema eelharidusega õpilast vastu võtta ja nende arvu suurendada. Rudolf Grivingil oli hea läbisaamine nt Aleksander Lättega, kes asendas teda ka haiguse ajal. Ajutiselt Tartus elades asendas teda vajaduse korral ka Alfreds Kalninš. Rudolf Griving hindas kõrgelt Mihkel Lüdigit, Mart Saart jt eesti heliloojaid.

Õpilased
--------

Grivingi muusikakoolis on saanud hariduse mitmed tunnustatud köster-kooliõpetajad ja muusikud, kokku umbes 50 organisti ja paarkümmend pianisti. Rudolf Grivingi muusikakoolis on õppinud näiteks klaveripedagoog ja muusikateadlane Peeter Ramul, pedagoog, muusikakirjanik ja helilooja Riho Päts, helilooja ja organist Peeter Laja, esimeste eesti algupäraste operettide looja Priit Ardna jt. Koolis on õppinud veel näiteks Võru meeskoori asutaja ja pikaaegne juht Karl Pütsepp, Karl Viljak, kes küll ei lõpetanud ja suri varakult, kuid kogus palju rahvaviise, Karl Tuvike, Eduard Soodla, August Koit, Leonhard Oja, Arnold Rässa, Eduard Kirs, David Varik, Elmar Kikas, kes on saanud tuntuks iaulupäevade juhtidena, koorijuhtidena ja mõningal määral ka heliloomingu ning vokaalsümfooniliste suurvormide ettekannetega.

Pärast Rudolf Grivingi surma läksid kooli dokumendid kaduma. Üks esimesi klaveriklassi õpilasi oli Else Kuus (Hermann), hilisem Pärnu lastemuusikakooli õpetaja Anna Brafmann astus klaveriklassi 1908. aastal. 1904. aastal lõpetas oreliklassi näiteks kuus õpilast, järgmises lennus viis õpilast. Oreliklassi lõpetanud omandasid organisti, klaveriklassi lõpetanud muusikaõpetaja kutse. Viimastest töötas näiteks Alma Akel Tartu Kõrgema Muusikakooli klaveriõpetajatena.

Kooli likvideerimine
--------------------

Pärast Esimest maailmasõda oli Griving sunnitud muusikakooli likvideerima. 1920. aasta märtsis sõlmis ta Eesti Helikunsti Seltsiga lepingu kooli vara müümise ja üleandmise kohta Tartu Kõrgemale Muusikakoolile. Selle tulemusel ühines Rudolf Grivingi muusikakool 1920. aastal Tartu Kõrgema Muusikakooliga ja Rudolf Griving soovitas oma õpilastel sinna edasi õppima minna.

Viited
------

1. 1 2 3  EE 12. köide, 2003: 129.
2. 1 2 3 4 5 6  Saarniit, Johannes. 75 aastat esimese muusikakooli asutamisest Eestis. Sirp ja Vasar, 1. september 1972.
**Barbituraadid** on kesknärvisüsteemi depressantide liik (rahustid, GABA-agonistid).

Kasutamine
----------

Barbituurhape kui rahusti ja unerohi patenteeriti 9. juuli 1902. Selle terapeutiline doos on märkimisväärselt väiksem surmavast ning selle maitse on talutav. Varem oli kasutatud unerohuna ka kaaliumbromiidi, mis oli talumatult halva maitsega ning mille terapeutiline kogus oli lähedal mürgisele.

Barbituraadid olid laialdaselt kasutusel 1960. aastateni, mil nendest tunduvalt ohutumad bensodiasepiinid nad järk-järgult välja tõrjusid. Kasutati unerohuna, epilepsia vastu, anksiolüütilise efekti saavutamiseks jne. Võivad põhjustada nii füüsilist kui ka psüühilist sõltuvust. Eriti kiire toimeajaga barbituraate kiputi kuritarvitama joobe saamiseks; esines lisaks polünarkomaaniat alkoholiga (mis on eriti ohtlik). Kasutati ka enesetapu sooritamiseks, samuti esines surmajuhtumeid üleannustamise tõttu (terapeutilise doosi ja surmava annuse vahe on üsna väike). Barbituraatide pikaajalise kuritarvitamise järel on võõrutusnähud tavaliselt üsna rasked. Fenobarbitaal (Luminal; siiani kasutusel ka Eestis) on efektiivne ja odav epilepsiaravim; selle preparaadi kuritarvitamispotentsiaal on väike.

Viited
------

1. ↑  Tehnoloogiaajaloost Postimees, 28. juuli 2021.
2. ↑  Bassert, Joanna M. (2017). *McCurnin's Clinical Textbook for Veterinary Technicians - E-Book* (inglise). Elsevier Health Sciences. Lk 955. ISBN 9780323496407.
Kaart
Ülemiste Hotell Lennujaama teel
**Lennujaama tee** on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Ülemiste asumis, Tallinna lennujaama lähedal. Tee suundub vana lennujaamahoone juurde.

Vana Tallinna lennujaama reisijatehoone
Lennujaama tee sai nime 1958. aastal.

Lennujaama tee 2, asub Ülemiste Hotell.

Lennujaama tee 12, asub Vana Tallinna lennujaama reisijatehoone. Tallinna Ülemiste lennujaama reisijatehoonet kavandati juba enne teist maailmasõda, kuid kavandatud ehitus lõpetati peale teist maailmasõda. Reisijatehoone interjööris domineerib esinduslik läbi kahe korruse ulatuv saal, sh. on interjööris kaks suurt maali Richard Sagritsa "Tallinna vaade" ja Viktor Karruse "Moskva vaade" ning rikkaliku kujundusega metall-lühtrid .

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 278
3. ↑  Epp Lankots, EESTI 20. SAJANDI ARHITEKTUURI KAITSE PROGRAMM. TALLINNA NÕUKOGUDEAEGNE EHITUSPÄRAND, Tallinn 2009, lk 26

| * v
* r
Ülemiste asumi tänavad |
| --- |
| Tänavad | 
Kanali tee · Kantsi tänav · Keevise tänav · Kesk-Sõjamäe tänav · Kiive tänav · Lennujaama tee · Lõõtsa tänav · Pae tänav · Peterburi tee · Punane tänav · Sepapaja tänav · Sepise tänav · Suur-Paala tänav · Suur-Sõjamäe tänav · Tambeti tänav · Tartu maantee · Tuletorni tänav · Tõivu tänav · Tõrviku tänav · Valukoja tänav · Vahuri tänav · Väike-Paala tänav · Väike-Sõjamäe tänav · Ääsi tänav · Ülemiste tee |
**Rudolf Christiani**, täisnimi Fritz Rudolf Christiani (8. veebruar 1877 Sakskøbing, Taani – 20. detsember 1960) oli Taani ehitusinsener ja poliitik. 

Christiani rajas koos Aage Nielseniga 1904. aastal rahvusvaheliselt tuntud inseneri- ja ehitusfirma Christiani & Nielsen. 

Insenerikutse omandas Christiani aastal 1900. Aastail 1902–1903 reisis ta Prantsusmaal, kus puutus kokku François Hennebique'iga, kes oli tuntud raudbetoonkonstruktsioonide edendaja.

Ta oli Venstre liige ja kuulus mitmesse parlamendi koosseisu.

Vesilennukite angaarid Tallinnas
--------------------------------

Rudolf Christiani juhitav firma projekteeris ja ehitas Tallinna aastail 1916–1917 vesilennukite angaare, millest ühe katusekonstruktsioon oli koorikbetoonist. See oli üks varasemaid raudbetoonkoorikuid maailmas.

Audoktor
--------

* Braunschweigi Tehnikakõrgkooli audoktor (1927)

Viited
------

1. ↑  Valdek Kulbach. *Ehituslikud tehnikamälestised Eestis*. Insenerikultuur Eestis. 1.köide. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikooli kirjastus, 1982, lk 55
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib USA Ohio osariigi linnast; Lõuna-Aafrika Vabariigi linna kohta vaata Barberton (LAV).* |

---

**Barberton** on linn Ameerika Ühendriikides Ohio osariigis Summiti maakonnas.

2000. aasta rahvaloenduse järgi elas Barbertonis 27 899 inimest. Enamik linnaelanikest käib tööl lähedal asuvas Akroni linnastusse kuuluvas Akroni linnas. Barbertoni postikood on 44 203. Linn on välja kasvanud kunagisest Barbertoni külast, mis sai nime Ohio Columbus Barberi järgi.

Geograafia
----------

Linna pindala on 23,9 km², millest 23,3 km² on maa ja 0,6 km² (2,38%) veekogud. Kunagise Barbertoni küla keskel asub Anna järv asub, mis sai nime Ohio Columbus Barberi tütre Anna Laura Barberi järgi.

Ajalugu
-------

Barbertoni linna asutas 1891. aastal Ohio Columbus Barber, kes plaanis ühendada tööstuse, kogukondlikkuse ja progressiideed. Barbertonis asus ka Ohio Columbus Barberi asutatud Diamond Match Company töötlustehas. 

Barbertoni linnas sündis 1906. aastal Eesti kunstiteadlane ja Tartu Ülikooli professor Sten Karling.
Thierry Gueorgiou, lühiraja võitja Vitipalus 2017
**Thierry Gueorgiou** (sündinud 30. märtsil 1979) on Saint-Étienne'ist pärit Prantsusmaa orienteeruja. Ta on mitmekordne maailma- ja Euroopa meister orienteerumisjooksus. Aastatel 2003-2017 tuli ta 13 korral individuaalseks maailmameistriks ja võitis 2011 aastal Prantsusmaa meeskonnas teatejooksu. Oma viimase kuldmedali võitis ta 2017 MM lühirajal Vitipalus. Klubiline kuuluvus: Kalevan Rasti/Soome ja NO St-Etienne/Prantsusmaa.

Autasustamisel Vitipalus heitis ta oma jooksujalanõud publikule. 2017 aasta MM oli tema viimane individuaalne tippvõistlus sportlasena, pärast seda alustas Thierry Gueorgiou karjääri treenerina Rootsi rahvuskoondise juures.

Viited
------

1. 1 2  "Profile: Thierry Gueorgiou" – World of O Runners (Vaadatud 01.03.2019)
2. ↑  Olle Kärner. "Eestis orienteerumine on nagu orienteerumine öösel". *ajakiri Orienteeruja nr.4, 2017*. Vaadatud 01.03.2019.

Välislingid
-----------

* Kalevan Rasti
* Nature Orientation Saint Etienne
Rudolf Beran
**Rudolf Beran** (28. detsember 1887 Pracejovice – 23. aprill 1954 Leopoldov) oli Tšehhoslovakkia poliitik.

Rudolf Beran oli pärit talupoja perekonnast. Ta lõpetas Strakonices kõrgema majanduskooli. Alates 1906. aastast osales Agraarpartei töös, 1909. aastal sai ta partei noorteorganisatsiooni juhiks. 1915. aastal sai ta Agraarpartei peasekretäriks. 1918. aasta oktoobrist kuni 1939. aasta märtsini oli ta Tšehhoslovakkia parlamendi liige. 1933. sai Beran Agraarpartei aseesimeheks ja 1935. aastal esimeheks. 1935. aastal kandideeris ta Edvard Beneši vastaskandidaadina Tšehhoslovakkia presidendiks, kuid ei osutunud valituks.

Müncheni kokkuleppe sõlmimise ja Sudeedi alade loovutamise järel astus Tšehhoslovakkia senini valitsus tagasi ja 1. detsembril 1938 nimetas president Emil Hácha ta Tšehhoslovakkia peaministriks. Rudolf Beran jäi peaministri ametisse lühiajaliselt ka Tšehhoslovakkia okupeerimise ja Böömi- ja Määrimaa Riigiprotektoraadi moodustamise järel. Peaministri ametikohalt astus ta tagasi 24. aprillil 1939.

Ametist lahkumise järel elas ta oma talus, tal oli kontakte ka vastupanuliikumise esindajatega. 19. mail 1945 arreteerisid ta Tšehhoslovakkia võimud. 21. aprillil 1947 mõisteti ta kommunistide poolt manipuleeritud kohtuprotsessil kahekümneks aastaks vangi. Rudolf Beran suri tänapäeva Slovakkia territooriumil asuvas Leopoldovi vanglas.

Viited
------

1. ↑
**Barbora Seemanová** (sündinud 1. aprillil 2000 Prahas) on Tšehhi ujuja.

2016. aasta Euroopa juunioride meistrivõistlustel Ungaris Hódmezővásárhelys võitis ta kaks hõbemedalit: 100 meetri (54,97) ja 200 meetri vabaujumises (1.58,14). Ta pääses samal aastal toimunud suveolümpiamängudele Rio de Janeiros. 200 meetri vabaujumises sai ta 31. koha (2.00,26). Lisaks osales ta Tšehhi teatenaiskonnaga 4 × 100 meetri teateujumises vabastiilis, kuid eelujumises sai Tšehhi disklahvi.

2016. aasta lõpus toimunud lühiraja ujumise maailmameistrivõistlustel osales ta kokku alal: 50 meetri vabaujumises oli ta 29. (25,27), 100 meetri vabaujumises jäi jagama 23. kohta (54,59), 200 meetris sai 26. koha (1.58,62) ja 50 m liblikas 30. koha (27,36). Lisaks osales ta Tšehhi teatenaiskonna liikmena 4 × 200 meetri vabaujumises, kus püstitati küll rahvusrekord 7.52,89, kuid jäädi esimesena finaalist välja, 4 × 50 meetri kompleksujumises, kus saadi 10. koht (1.48,81), 4 × 10 meetri kompleksujumises, kus jäädi taas esimesena finaalist välja (3.56,86) ja 4 × 50 meetri kompleksujumise segateatevõistluses, kus saadi 11. koht (1.42,00).

2017. aasta Euroopa juunioride meistrivõistlustel Iisraelis Netanyas võitis ta kolm medalit: 50 meetri vabaujumises kuldmedali (25,06), 100 meetri vabaujumises hõbemedali (54.62) ja 200 meetri vabaujumises pronksmedali (1.59,32).

2018. aasta noorte suveolümpiamängudel Buenos Aireses võitis ta kaks kuldmedalit: 50 meetri vabaujumises (25,14) ja 100 meetri vabaujumises uut Tšehhi rekordit tähistava 54,19-ga. Lisaks võitis ta 200 meetri vabaujumises pronksmedali (1.58,25).

Seemanová nimel on Tšehhi rekordid lisaks 50 meetri (25,06) ja 200 meetri ujumises pikal rajal (1.58,14) ning 50 ja 200 vabaujumises lühirajal (vastavalt 24,57 ja 1.55,85).