recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Printsess Sofia** (*Sofia Kristina Hellqvist Bernadotte*, sünninimi *Sofia Hellqvist*; sündinud 6. detsembril 1984) on Rootsi printsess ja Värmlandi hertsoginna. 13. juunil 2015 abiellus ta prints Carl Philipiga. Neil on kolm poega.

Noorpõlv
--------

Sofia Hellqvist sündis Stockholmi lähedal asuvas Danderydi haiglas. Tema esimesed eluaastad möödusid Täbys. Kui Sofia oli kuuene, kolis ta perekond Dalarna läänis asuvasse Älvdalenisse.

Sofia Hellqvistil on vanem õde Lina ja noorem õde Sara. Kooliajal olid tema hobideks tantsimine, teater ja klaverimäng. 

18-aastaselt kolis Sofia Hellqvist Stockholmi, kus töötas ettekandja, baaridaami ja glamuurimodellina.

2004. aastal sai ta meesteajakirja Slitz lugejahääletuse tulemusel tiitli "Miss Slitz 2004". Muuhulgas ilmus ajakirjas *topless*-pilt, millel Sofia poseeris boamaoga.

2005. aastal lõi ta kaasa tõsieluseriaalis "Paradise Hotel" ning jõudis sarja finalistide hulka.

Samal aastal tekitasid kõmu fotod, millel on näha Sofiat ühel Las Vegases toimunud peol pornostaar Jenna Jamesoniga amelemas.

Pärast tõsieluseriaalis osalemist kolis Sofia New Yorki, kus õppis raamatupidamist. New Yorgis õppis ta ka joogainstruktoriks ning tegutses joogatreenerina.

Stockholmi Ülikooli juures on ta vabakuulajana võtnud ka globaalse eetika ja lastekaitsega seonduvaid kursuseid.

2009. aasta septembris ja oktoobris tegutses ta vabatahtlikuna Ghanas. Ta külastas lastekodusid ja aitas kaasa ühe naistekeskuse asutamisele.

2010. aastal lõi ta koos Frida Vesterbergiga Lõuna-Aafrikas Kaplinnas elavaid vähekindlustatud lapsi ja noorukeid abistava organisatsiooni Project Playground. Kuni 2015. aasta märtsini töötas ta antud organisatsiooni peasekretärina ja seejärel auesimehena.

Abielu
------

Sofia ja prints Carl Philip 13. juunil 2015
2010. aasta jaanuaris kirjutati ajakirjanduses Sofia Hellqvisti ja prints Carl Philipi vahelisest suhtest. Sama aasta juunis kinnitas suhet ka kuningakoda.

27. juunil 2014 paar kihlus ja pulmad peeti 13. juunil 2015. Neil on kolm poega. Prints Alexander sündis 19. aprillil 2016, prints Gabriel 31. augustil 2017 ja prints Julian 26. märtsil 2021.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Sofia som barn – så såg hon ut. Svensk Damtidning. 11.05.2015
2. ↑  Sofia Hellqvist har vikt ut sig i Slitz. Expressen. 13.01.2010
3. ↑  Prinsessan Sofia. IMDB
4. ↑  Kysstes med porrstjärnan. Aftonbladet. 17.04.2005
5. 1 2  Sofia Hellqvist - PDF. Kungahuset.se
6. ↑  Six facts about Europe's hottest power couple. The Local. 28.05.2015
**Boris Tuch** (vene keeles Борис Исаакович Тух; sündinud 23. novembril 1946 Tallinnas) on venekeelne Eesti kultuuriajakirjanik, tõlkija ja kirjanik. 

Tema harva kasutatav kirjanduslik pseudonüüm on **Richard Klooster**.

Boris Tuch on lõpetanud Tartu Riikliku Ülikooli vene keele erialal (1969). Ta on nii Rahvusvahelise Filmikriitikute Ühingu ja Kuningliku Shakespeare'i Ühingu [*viide?*] kui ka Eesti Teatriuurijate ja -kriitikute Ühenduse liige.

Töö ajakirjanikuna
------------------

Boris Tuch on olnud aastatel 1972–1990 ajalehtede Õhtuleht ja Vetšerni Tallinn kultuuriosakonna korrespondent, 1991–1992 ajakirja Baltic Review asetoimetaja, 1992–1994 ajalehe Estonija ja 1994–1995 ajalehe Den za Dnjom korrespondent ning 1995–2002 nädalalehe Vesti Nedelja Pljus peatoimetaja. 

2013. aastast on ta nädalalehe Zeljonaja Stolitsa peatoimetaja.

Loominguline tegevus
--------------------

Ta on tutvustanud Venemaa ajakirjanduses (Teatr, Peterburgski Teatralnõi Žurnal, Sovremennaja Dramaturgija, Teatralnaja Žizn jt) Eesti teatrit ja dramaturgiat, vaadeldes nii üksiknähtusi kui ka üldisi arengusuundi. Tõlkinud vene keelde eesti kirjanike (Karl Ristikivi, Gert Helbemäe, Maimu Berg, Leelo Tungal, Andrus Kivirähk, Tõnu Õnnepalu, Mart Kivastik jt) teoseid, sealhulgas eesti näidendeid (tõlkekogu „Savonarola tuleriit ja veel 7 uusimat eesti näidendit", 2006). 

> „Literaat, teatri- ja filmikriitik Boris Tuch jõudis enda sõnul näitemängude tõlkimise juurde tänu juhusele – esimene näitemäng, mille ta vene keelde tõlkis, oli Tom Stoppardi "Arkaadia". Kui Elmo Nüganen aastaid tagasi Peterburis "Arkaadiat" lavastama asus, avastas ta, et tõlge on kohmakas. Tuch pakkus ennast uue tõlke tegijaks ja lavastajale see sobis."
> 
> 
>  – Eesti Päevaleht (09.06.2006)
> 
> 

Ta on dramatiseerinud ja kirjutanud ise näidendeid („Aarete saar" Robert Louis Stevensoni samanimelise teose ainetel stuudioteatris Pinocchio 1999, näidend „Vesjolõi Rodžer", 2009 ja „Arabella, mereröövli tütar" Aino Perviku samanimelise teose ainetel Vene Noorsooteatris 2011).

### Teoseid

* Первая десятка современной русской литературы. – "Оникс. XXI век" (2002)
* Горячая десятка эстонских писателей. – "KPD" (2004)
* Путеводитель по Серебряному веку. – "KPD" (2005)
* Групповой портрет с дамой в интерьере эстонской литературы. – "KPD" (2010)

Tunnustus
---------

* 1997 Eesti Teatriliidu kriitikaauhind
* 2004 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia (venekeelse autori kirjandusauhind "Gorjatšaja dessjatka estonskih pisatelei")
* 2007 Aasta filmiajakirjanik

Viited
------

1. ↑  Boris Tuchi elulugu Eesti Lavastuste Andmebaasis. Vaadatud 02.06.2022.
2. ↑  Liikmed Eesti Teatriuurijate ja -kriitikute Ühenduse veebileht, vaadatud 02.06.2022.

Välislingid
-----------

* Aasta film 2007
* Teatriaasta parimad
* Kultuurkapitali auhind: venekeelse autori preemia
* Boris Tuch
* Boris Tuch
Ookeanilise maakoore vanust illustreeriv kaart. Mandreid geoloogilises tähenduses on kujutatud halli värviga. Mandriline maakoor asub mandrite (hall) ning mandrilavade all (sinakashall). Ookeanilist maakoort on kujutatud punaka, kollase, rohelise või sinaka värviga
Valdavalt on levinud termini "manner" geograafiline tähendus. Kuid selle kõrval on olemas ka geoloogiline tähendus, mis on mõnevõrra teistsugune. Kui geograafias peetakse mandrite piiriks rannajoont, siis geoloogias on mandri piiriks mandrilava ehk šelfi üleminek mandrinõlvaks. Seega on osa mandrist maailmamere poolt üle ujutatud. Sõltuvalt sellest, kas tegemist on mandri või ookeanibasseiniga, jagatakse geoloogias ka maakoor mandriliseks ning ookeaniliseks.

Mandrid on üldjoontes kõik üksteisele sarnase ehitusega. Alumiseks struktuurseks korruseks on aluskord ehk vundament, mis koosneb eelkambriumi vanusega kristalsetest kivimitest, mis paljanduvad kõigil mandreil teatud kohtades, mida nimetatakse kilpideks. Suur osa aluskorrast on kaetud võrdlemisi vähe deformeerunud settekivimite kihtidega. Selliseid alasid nimetatakse platvormideks. Kõigil mandreil on olemas ka mäestikud ehk piklikud deformeeritud, moondunud ning murranguist läbitud struktuurid, mis markeerivad kunagisi või ka praegusi laamade põrkepiire.

Geoloogilisest kontseptsioonist lähtudes on paljud saared (näiteks Suurbritannia, Tasmaania, Gröönimaa, Jaava, Jaapan jt) külgneva mandri osad. Mõned saared moodustavad aga omaette mikrokontinente (näiteks Madagaskar, Uus-Meremaa).

Mandrid erinevad oluliselt ookeanilisest maakoorest nii ehituselt, vanuselt kui ka koostiselt. Erinevalt suhteliselt noortest ookeanilist maakoort moodustavatest kivimitest (vanus maksimaalselt 200 Ma) on kõigil mandreil mitme miljardi aasta vanused tuumad, mis võrrelduna Maa 4,5 Ga vanusega tähendab seda, et kord tekkinud mandrid on ajas väga püsivad. Geoloogilises ajas ongi mandrilist maakoort pidevalt juurde tekkinud ning mandrite pindala suurenenud. Mandrid on püsivad seetõttu, et nad on ookeanilist maakoort moodustavatest kivimitest väiksema tihedusega, mis teeb nad vahevöö ning külgnevate ookeanibasseinide suhtes ujuvaks (Vaata: Isostaasia). Mandrite asukoht ei ole ajas püsiv. Toimub nn mandrite triiv, mille käigus mandrid mitte ainult ei muuda oma asendit, vaid võivad jaguneda ka osadeks (näiteks Aasia ja Aafrika Punase mere tekkimisel) või põrkuda kokku teiste mandritega, et moodustada suuremaid mandreid (näiteks Euroopa ja Aasia, mille piirile on tekkinud Uuralid).

Vaata ka
--------

* Mandriline maakoor

Välislingid
-----------

* "Kontinendid tekkisid Maa kokkupõrkest meteoriitidega" ERR Novaator, 12. august 2022
**Sofia Nikolajeva** (5. märts 1924 Anija vallas – 2. veebruar 2008 Peterburi) oli vene päritolu Vene ja Eesti keemik.

Elulugu
-------

Sofia Nikolajeva lõpetas Leningradis keskkooli ja 1948 Leningradi Riikliku Ülikooli, 1948–1951 oli samas aspirantuuris ning kaitses 1951. aastal samas keemiakandidaadi kraadi. Aastatel 1951–1954 töötas ta Tartu Riikliku Ülikooli anorgaanilise keemia kateedris vanemõpetajana ja 1954–1957 dotsendi kohusetäitjana. Seejärel töötas Leningradi uurimis- ja projekteerimisinstituutides Gipronikkel ja Giprohim, 1971–1977 oli Herzeni-nimelise Pedagoogilise Instituudi vanemõpetaja.

Teadustöö
---------

Nikolajeva peamised uurimisvaldkonnad olid metallide lahustumine ja korrosioon, korrosioonikindlad materjalid ning kompleksimoodustamine. Temalt ilmus umbes 30 teaduspublikatsiooni.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Tartu, 1987, lk 297

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Daniil Fomin 2021. aastal Moskva Dinamo särgis
**Daniil Dmitritjevitš Fomin** (vene keeles Даниил Дмитриевич Фомин; sündinud 2. märtsil 1997 Tihhoretskis) on Venemaa jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Venemaa kõrgliiga klubis Moskva Dinamo ja Venemaa jalgpallikoondises.

2009. aastal liitus ta FK Krasnodari noorteakadeemiaga. Aastatel 2014–2017 mängis ta klubi reservmeeskonnas Venemaa tugevuselt kolmandas liigas, kuid liigadebüüti tal Krasnodari põhimeeskonnas teha ei õnnestunud. Aastatel 2017–2019 oli ta laenul Venemaa esiliiga klubis FK Nižni Novgorod.

2019. aasta juunis liitus ta Venemaa kõrgliiga klubiga FK Ufa. 2020. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu Moskva Dinamoga.

Venemaa jalgpallikoondises tegi Fomin debüüdi 11. oktoobril 2020 UEFA Rahvuste Liiga mängus Türgi vastu. Ta kuulus Venemaa koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel, kuid üheski mängus ta väljakule ei pääsenud.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 14.11.2021)

| * v
* r
Venemaa koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Šunin
* 2 Fernandes
* 3 Divejev
* 4 Karavajev
* 5 Semjonov
* 6 Tšerõšev
* 7 Ozdojev
* 8 Barinov
* 9 Sobolev
* 10 Zabolotnõi
* 11 Zobnin
* 12 Djupin
* 13 Kudrjašov
* 14 Džikija
* 15 Mirantšuk
* 16 Safonov
* 17 Golovin
* 18 Juri Žirkov
* 19 Žemaletdinov
* 20 Ionov
* 21 Fomin
* 22 Dzjuba (c)
* 23 Kuzjajev
* 24 Jevgenjev
* 25 Makarov
* 26 Muhhin
* Treener: Tšertšessov

 | Venemaa |
Torrese viinamarjaistandus Alt Penedèses
**Bodegas Torres** (*Miguel Torres* SA), tuntud kui **Torres**, on ajalooline ja praegu tegutsev viinamarjaistandus ja veinitootja. Firma asutas 1870. aastal Jaime Torres. Torrese peakorter asub Hispaanias Kataloonias Vilafranca del Penedèsis. Torres on pereveinitootja, ühtlasi ka suurim veinitootja Hispaanias.

Firmal on Miguel Torres Chile viinamarjaistandus Tšiili keskorus ja Marimar Estate viinamarjaistandus Ameerika Ühendriikides. Torres on ka Hispaania suurim oma kaubamärgiga DO-veinide tootja, mis ekspordib enam kui 140 riiki.

Torrest juhib perekond Torrese neljas põlvkond; Miguel A. Torres on ettevõtte praegune president ja tegevdirektor.

Ettevõttes toodetavaid veine
----------------------------

**Torres Altos Ibéricos Crianza** on kaitstud päritolunimetusega kuiv punane vein, mis on valmistatud Tempranillo viinamarjadest. Seda valmistatakse Hispaanias, Rioja veinipiirkonnas. Altos Ibéricos Crianza veini laagerdatakse 12 kuud tammevaadis ja siis veel vähemalt 12 kuud pudelis.

**Torres Altos Ibéricos Reserva** on kaitstud päritolunimetusega kuiv punane vein, mis on valmistatud Tempranillo viinamarjadest. Seda valmistatakse Hispaanias, Rioja veinipiirkonnas. Altos Ibéricos Reserva veini laagerdatakse 16 kuud tammevaadis ja siis veel vähemalt 20 kuud pudelis.

**Torres Celeste Crianza** on kaitstud päritolunimetusega kuiv punane vein, mis on valmistatud Tempranillo viinamarjadest. Seda valmistatakse Hispaanias, Ribera del Duero veinipiirkonna. Celeste Crianza veini laagerdatakse 12 kuud tammevaadis ja siis veel vähemalt 12 kuud pudelis.

**Torres Fransola** on kaitstud päritolunimetusega kuiv valge vein, mis on valmistatud Sauvignon Blanci viinamarjadest. Seda valmistatakse Hispaanias, Penedesi veinipiirkonnas. Fransola veini laagerdatakse kaheksa kuud tammevaadis.

**Torres Purgatori** on kaitstud päritolunimetusega kuiv punane vein, mis on valmistatud Carinena, Garnacha ja Syrahi viinamarjadest. Seda valmistatakse Hispaanias, Costers del Segre veinipiirkonnas. Purgatori veini laagerdatakse tammevaadis 15 kuni 18 kuud. 

**Torres Mas La Plana** on kaitstud päritolunimetusega kuiv punane vein, mis on valmistatud Cabernet Sauvignoni viinamarjadest. Seda valmistatakse Hispaanias, Penedesi veinipiirkonnas. Mas La Plana vein on laagerdunud vähemalt kaks aastat tammevaadis ja kolm aastat pudelis.

**Torres Salmos** on kaitstud päritolunimetusega kuiv punane vein, mis on valmistatud Carinena, Garnacha ja Syrahi viinamarjadest. Seda valmistatakse Hispaanias, El Priorato veinipiirkonnas. Salmose veini laagerdatakse 14 kuud tammevaadis. Torres Salmose veini toodeti 2014. aasta maarjadest ja kokku 118 000 pudelit.

Viited
------

1. ↑  "Torres Altos Ibéricos Crianza".
2. ↑  "Torres Altos Ibéricos Reserva".
3. ↑  "Torres Celeste Crianza".
4. ↑  "Torres Fransola".
5. ↑  "Torres Purgatori". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. märts 2020.
6. ↑  "Torres Mas La Plana".
7. ↑  "Torres Salmos".
8. ↑  "Torres Salmos" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 29. august 2019.
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Leedu |
|  |
| Veerand-finaal | 2000 | Helveskaal |
|  |
| Veerand-finaal | 1999 | Helveskaal |
| 2. ring | 2001 | Sulgkaal |
| 1. ring | 2003 | Sulgkaal |
|  |
| Hõbe | 1998 | Helveskaal |
| 2. ring | 2002 | Sulgkaal |
|

**Ivan Stapovič** (valgevenepäraselt **Іван Стаповіч**; leedupäraselt **Ivanas Stapovičius**; sündinud 14. juulil 1980 Vilniuses) on Leedu endine poksija, rahvuselt valgevenelane.

Stapovič osales helveskaalus (kuni 48 kg) 2000. aasta Sydney olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Un-Chol Kimile (Põhja-Korea) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Stapovič osales helveskaalus (kuni 48 kg) 10. maailmameistrivõistlustel (Houston, 1999), kuid kaotas 2. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Aleksandr Nalbadjanile (Venemaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales sulgkaalus (kuni 51 kg) 11. maailmameistrivõistlustel (Belfast, 2001), kuid kaotas 2. ringis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Jérôme Thomas'le (Prantsusmaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 12. maailmameistrivõistlustel (Bangkok, 2003), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Stapovič sai helveskaalus (kuni 48 kg) 32. Euroopa meistrivõistlustel (Minsk, 1998) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Sergei Kazakovile (Venemaa). Ta osales sulgkaalus (kuni 51 kg) 34. Euroopa meistrivõistlustel (Perm, 2002), kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Viited
------

1. ↑  27. suveolümpiamängude poksivõistlus. Sydney 2000. Tulemused inglise keeles
2. ↑  10. maailmameistrivõistlused poksis. Houston 1999. Tulemused inglise keeles
3. ↑  11. maailmameistrivõistlused poksis. Belfast 2001. Tulemused inglise keeles
4. ↑  12. maailmameistrivõistlused poksis. Bangkok 2003. Tulemused inglise keeles
5. ↑  32. Euroopa meistrivõistlused poksis. Minsk 1998. Tulemused inglise keeles
6. ↑  34. Euroopa meistrivõistlused poksis. Perm 2002. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Ivan Stapovič saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Bodhitšarjāvatāra** (sanskriti keeles *bodhicaryāvatāra* ‘virgumisteele asumine’; tiibeti keeles *byang chub sems dpa’i spyod pa la ’jug pa*) on Indias 8. sajandil elanud mahajaana õpetlase Šāntideva teos.

Bodhitšarjāvatāra kirjeldab madhjamaka ehk šuunjavaada seisukohalt mahajaana astmelist teed kuue ületava toimingu kaudu, milles eriline rõhk on pandud viimase, ületava mõistmise käsitlemisele. 

Esile tõstetakse mahajaana kaht olulist aspekti: kaastunnet ja mõistmist. Kaastunde arendamiseks kasutatakse teiste ja enese vahetamise meetodit (*para-ātma-parivartana*), mis viib isetuse mõistmise ja kogemiseni. Mõistmine tähendab tühjuse mõistmist ning selleni jõudmiseks kasutab Šāntideva kõikide väidete absurdini viimise teed, näidates nii nende olemuslikku tühjust.

10 peatükist koosnev tekst on säilinud nii sanskritis kui ka tiibeti-, hiina- ja mongolikeelses tõlkes. Eriti oluline on Bodhitšarjāvatāra tiibeti budismi geluki koolkonnas kui üks bodhisattva astmelise tee alustekste.

Eesti keeles Linnart Mälli tõlkes (1982, 2008).

Välislingid
-----------

* Šāntideva. *Bodhitšarjāvatāra* Linnart Mälli tõlge.

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Ida mõtteloo leksikoni" materjale.*
**Rootsi Eestlaste Esindus** (lühend **REE**; rootsi keeles *Esternas Representation i Sverige*) oli Rootsis elavate eestlaste keskorganisatsioon. REE tegutses 1956–1993. REE õigusjärglane on 1993 moodustatud Rootsi Eestlaste Liit.

REE ülesannete seas oli kaitsta rootsieestlaste rahvuslikke, kultuurilisi ja sotsiaalseid huvisid. Ülesannete täitmiseks tegi REE mitmeid ettepanekuid ka Rootsi Riigipäevale.

Ajalugu
-------

REE valis 29.-30. septembril 1956 omale esinduskogu, niinimetatud rootsieestlaste parlamendi. Esinduskogu oli 100-kohaline ja 1956. aastal kandideeris sellele 174 inimest. Üle Rootsi oli valimisõiguslikke eestlasi umbes 17 000, kellest 5101 käis valimas.

Pärast 1956. aasta esinduskogu kokkusaamist, moodustati mitmeid komisjone, näiteks poliitiline välis- ja kodumaakomisjon, kultuuri- ja noortetöö ja koolikomisjon. Esinduskogus endas tekkisid rühmitused, näiteks Rahvuslik Koostöö Keskus, Eesti Vabadusliit, Rahvuslik Parempoolne Rühm. Esinduskogu peeti üleval annetuste ja igal aastal korraldatava loteriiga, hiljem sai REE toetust ka Rootsi riigipäevalt.

Aastast 1957 andis REE teateteenistus välja ajakirja Rahvuslik Kontakt. 1971 alustas REE juures tööd Eesti Kultuurarhiiv.

REE juhatuse esimehed| Jaan Lattik | 1956-1963 |
| --- | --- |
| Hans Kauri | 1963-1967 |
| Leo Karupää | 1967-1974 |
| Olaf Muruk | 1974-1977 |
| Hans Kauri | 1977-1979 |
| Jaan Vilval | 1979-1983 |
| Johan Haabma | 1983-1991 |
| Peeter Luksep | 1991-2003 |

Vaata ka
--------

* Rootsi Eestlaste Esinduse esinduskogu valimised 1959
* Rootsi Eestlaste Esinduse esinduskogu valimised 1962
* Rootsi Eestlaste Esinduse esinduskogu valimised 1974
* Rootsi Eestlaste Esinduse esinduskogu liikmete loend

Viited
------

1. 1 2 3 4 5   (vaadatud 26.02.2016)
**Mažoorne helirida** on helirida, mille I ja III astme vahel on suur terts (intervall) ja esimeselt astmelt moodustub mažoorkolmkõla.

Mažoorsete heliridade gruppi kuuluvad miksolüüdia, joonia ja lüüdia.

Mažoori keskseks helireaks on joonia ja teised samasse gruppi kuuluvad heliread erinevad kesksest helireast ühe võtmemärgi võrra.

* Lüüdia C-st: c, d, e, **fis**, g, a, h, c

Lüüdia mažoor erineb joonia mažoorist kõrge IV astme poolest, mida nimetatakse **lüüdia kvardiks** (I ja IV aste moodustavad suurendatud kvardi, <4) Helifaili info KUULA ‎LÜÜDIA HELIRIDA i
* Joonia helirida Helifaili info KUULA JOONIA HELIRIDA i

* Miksolüüdia C-st: c, d, e, f, g, a, **b**, c

Miksolüüdia mažoor erineb joonia mažoorist madala VII astme poolest, mida nimetatakse **miksolüüdia septimiks** (I ja VII aste moodustavad [[väike septim|väikse septimi, v.7) Helifaili info KUULA MIKSOLÜÜDIA HELIRIDA i

Joonia on tänapäeval tuntud loomuliku ehk naturaalse mažoorina (naturaalduurina). Joonia on enamasti modaalne helirida, loomulik mažoor aga tonaalne helirida (seotud funktsionaalse harmooniaga).

Loomulik mažoor võeti kasutusele 17. sajandil.

Vaata ka
--------

* Mažoor
* Minoorne helirida
* Diatooniline helilaad
* Diatooniline helirida

  


|  |
| --- |
| Mažoor • Mažoorne helirida |
| Loomulik mažoor ·
Harmooniline mažoor ·
Meloodiline mažoor |
| Minoor • Minoorne helirida |
| Loomulik minoor ·
Harmooniline minoor ·
Meloodiline minoor |
***Picea martinezii*** on igihaljas okaspuu kuuse perekonnast. Liigi avastasid botaanikud alles 1983. aastal ning ekslikult peeti seda liiki mõned aastad põhjamehhiko kuuse esindajaks.

Kirjeldus
---------

Puu kasvab tavaliselt 25–30, harva kuni 40 m kõrguseks. Tüve läbimõõt küündib soodsates oludes kuni ühe meetrini. Tüve koor on õhuke ja plaatjalt lõhenenud. Võra on laikoonusjas. Pungad on jämedad, helepruunid. Võrsed on püstised, helepruunid kuni oranžikaspruunid. Okkad on äärmiselt teravad, läikivad, rohelised, 1,6–2,7 cm pikkused, lamedad. Käbid on 8,5–16 cm pikkused, silinderjad, noorelt rohelised, valmivad 6–8 kuud peale tolmlemist, valminult oranžikaspruunid, tipp ümarjas. Seemned on mustad, kest 4–5 mm pikkune, helepruuni tiivakesega (16–23 mm).

Levikuala ja ökoloogia
----------------------

*Picea martinezii* hajutatud populatsioonid asuvad Mehhikos, Ida-Sierra Madre mägedes 2150–2600 m kõrgusel üle merepinna. Põhja- ja lõunapoolsemaid populatsioone lahutab umbes 150 km. Piirkonnas valitseb mõõduka niiskusega lähistroopiline kliima, sademeid esineb aastas keskmiselt 600–1000 mm. Kuna talved on seal küllalt pehmed, siis talub *Picea martinezii* talviseid külmakraade kuni –7...–12 °C.

*Picea martinezii* kasvab peamiselt segametsades. Põhjapoolsema populatsiooni isendid esinevad koos järgmiste puuliikidega: õis-kontpuu (*Cornus florida*), *Quercus greggii*, *Abies durangensis* var. *coahuilensis*, ümaraviljaline hikkoripuu (*Carya ovata*) ja *Taxus globosa*. Lõunapoolsemate populatsioonide puud kasvavad koos järgmiste puuliikidega: *Pinus pseudostrobus*, harilik ebatsuuga (*Pseudotsuga menziesi*), mehhiko nulg (*Abies vejarii*) ja *Juglans major*.

Hinnanguliselt kasvab kõigis *Picea martinezii* populatsioonides kokku alla 800 puu. Peamisteks ohtudeks allesjäänud puudele on metsapõlengud ja inbriiddepressioon. Kuna ligi pooled populatsioonid asuvad eramaadel, siis lisandub neile ka metsade maharaiumise oht.

Viited
------

1. ↑  Thomas, P. & Farjon, A. (2011). *Picea martinezii*. *IUCNi punase nimistu ohustatud liigid*. IUCN 2013.
2. 1 2  F. Thomas Ledig, Basilio Bermejo-Velázquez, Paul D. Hodgskiss, David R. Johnson, Celestino Flores-López and Virginia Jacob-Cervantes (2000). "The mating system and genic diversity in Martínez spruce, an extremely rare endemic of México's Sierra Madre Oriental: an example of facultative selfing and survival in interglacial refugia" (PDF). *www.fs.fed.us* (inglise). USA: US Forest Service. Vaadatud 29.07.2010.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
3. 1 2  Elizabeth Torres Bahena (2009). "Pinabete de Nuevo León Nombre científico: Picea martinezii T.F. Patterson 1988" (PDF). *www.biodiversidad.gob.mx* (hispaania). Mehhiko: Biodiversidad Mexicana. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 5.08.2012. Vaadatud 29.07.2010.
4. ↑  Francine J. Bigras ja Stephen J. Colombo. *Conifer Cold Hardiness*, Holland: Kluwer Academic Pulishers, 2001. ISBN 0-7923-6636-0.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Picea martinezii** |

* Lisafoto nr 1
* Lisafoto nr 2
* Lisafoto nr 3
* Lisafoto nr 4
**Bodenfelde** on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Northeimi kreisis. Valla pindala on 20 km². 31. detsembril 2017 elas seal 3100 inimest. Vald asub Weseri paremkaldal, umbes 35 km Kasselist põhjas ja 30 km Göttingenist loodes Solling-Vogleri looduspargi edelapiiril.

Ajalugu
-------

Weseri jõgi Bodenfelde juures, linn on taamal
Bodenfeldet on esmamainitud Ludwig Vaga 833. aastal allkirjastatud dokumendis. Kõrgkeskajal oli Bodenfelde Dasseli krahvkonna osa. Amelith, Nienover, Polier ja Wahmbeck on Bodenfelde naaberkülad, mis liidendati 1974. aastal.

Bodenfeldes oli varem juudi kogukond. Natsirežiimi ähvardaval survel nad lahkusid. Olles müüdud 1937. aastal talunikule, elas puitsünagoog 1825. aastast Kristalliöö üle, kuna omanik kaitses seda vandaalide eest. 21. sajandi alguses vahvärkmaja lammutati ja ehitati täpselt üles naabruses Goettingenis, mille juudi kogukond vajas sünagoogi (kohalik hävitati Kristalliöö ajal).

2008. aastal mõisteti süüdi mõrvar hüüdnimega Must lesk. Paarikümne aasta jooksul oli ta võrgutanud ja tapnud või surmanud neli eakat meest raha pärast.

Tuntud inimene
--------------

* Jacob Freudenthal, filosoof

Viited
------

1. ↑  Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Register of German municipalities (4th quarter 2022), vaadatud 12.02.2023.

Välislingid
-----------

* www.bodenfelde.de


Northeimi kreisi vallad

* Bad Gandersheim
* Bodenfelde
* Dassel
* Einbeck
* Hardegsen
* Kalefeld
* Katlenburg-Lindau
* Moringen
* Nörten-Hardenberg
* Northeim
* Uslar
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on laskurist ja lasketreenerist; jalgpalluri ja jalgpallitreeneri kohta vaata artiklit Jüri Talu (jalgpallur); piljardimängija kohta vaata artiklit Jüri Talu (piljardimängija)* |

---

**Jüri Talu** (2. aprill 1936 Märjamaa – 27. detsember 2020) oli eesti laskur ja lasketreener.

Ta lõpetas aastal 1954 Tallinna Arhitektuuri- ja Ehitustehnikumi, aastatel 1956–1960 õppis Tallinna Polütehnilises Instituudis. 

1954–1972 tuli ta 8 korda individuaalselt ja 3 korda meeskondlikult Eesti meistriks olümpiakiirlaskmises.

1960–1973 oli ta Tööjõureservides, 1974–1988 Tallinna KSMKs ja 1988–1990 organisatsioonis Eesti Sport treener ja vanemtreener. 1974–1990 oli ta Eesti laskekoondise vanemtreener ja 1996–2005 Laskurliidu peatreener.

Isiklikku
---------

Ta oli aastast 1968 abielus lauatennisist Signe-Mai Taluga.

Tunnustus
---------

* 1977 – Eesti NSV teeneline treener

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Biograafia ESBL-is (vaadatud 04.02.2015)

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib poliitikust; samanimeliste kohta vaata lehekülge Jüri Saar (täpsustus).* |

---

**Jüri Saar** (sündinud 8. novembril 1946 Kaali külas) on Eesti poliitik. 

1964. aastal lõpetas ta Kingissepa Keskkooli ja 1969. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna.

Aastatel 1990–1991 töötas ta Saare Maavalitsuses maasekretärina ja 1992–2003 oli Saare maavanem. 2002. aastal astus ta Eestimaa Rahvaliitu ja oli selle liige kuni 02.07.2010.

Alates 27.01.2011 on Sotsiaaldemokraatliku erakonna liige.

Aastatel 2003–2007 oli Jüri Saar X Riigikogu liige. 

23. aprillil 2007 valiti ta Kihelkonna vallavanemaks. Novembrist 2009 oktoobrini 2017 oli ta Pihtla vallavanem.

Tunnustus
---------

* 2001 – Valgetähe III klassi teenetemärk
* 2004 – Saare maavalitsuse teeneteplaat

Isiklikku
---------

Abielus, kolm poega. Poeg Indrek Saar on eesti näitleja ja poliitik, riigikogu liige.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Ants Tammleht** | **Saare maavanem**1992–2003 | Järgnev**Hans Teiv** |
**Robert Friedrich Wilhelm Rinne** (14. jaanuar 1872 Reigi – 23. aprill 1944 Bromberg) oli baltisaksa päritolu Eesti arst.

Ta lõpetas Tartu Kubermangugümnaasiumi ja astus aastal 1895 Kiievi ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas aastal 1898 arsti astme väärilisena.

Aastal 1899 töötas ta Peterburis Coongelinni erahaiglas, aastal 1900 oli ta arstiks Dünamünde 25. diviisi haiglas ja oli aastatel 1901–1919 Peterburi Evangeelse Haigla ordinaatoriks, lisaks oli ta aastatel 1902–1906 Püha Olga haigla ordinaatoriks. Aastatel 1919–1921 oli ta Eesti Vabadussõjas 1. evakuatsioonihospitali arst. Aastatel 1922–1939 oli ta Kohtla-Järve Riigi Põlevkivitööstuse ambulatooriumis arstiks.

Aastal 1939 repatrieerus ta koos abikaasaga Saksamaale. Aastatel 1939–1944 töötas ta arstina Brombergis (praegu Bydgoszcz, Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas).

Dr. Robert Rinne hukkus 23. aprillil 1944 Brombergis.

Isiklikku
---------

Tema isa Gustav Felix Rinne oli Reigi ja Järva-Peetri Püha Peetruse koguduse õpetaja, vanaisa Wilhelm Friedrich Rinne oli Reigi Jeesuse koguduse õpetaja, vanavanaisa Johann Friedrich Rinne oli Järva-Peetri Püha Peetruse koguduse õpetaja, onu Leopold Bernhard Wilhelm Rinne oli Hanila ja Varbla koguduse õpetaja.

Kirjandus
---------

* Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk. 98
Robert Fripp
**Robert Fripp** (sündinud 16. mail 1946 Wimborne Minsteris Dorsetis) on inglise kitarrist ja helilooja, kes on tuntud kui ansambli King Crimson asutaja ja juht.

1967. aastal asutas ta koos bassist Peter Gilesi ja trummar Michael Gilesiga ansambli Giles, Giles and Fripp, mis andis välja 2 singlit ja 1968. aastal albumi "The Cheerful Insanity of Giles, Giles and Fripp".

Pärast bändi kiiret lagunemist asutas Fripp koos Michael Gilesiga 1968. aastal King Crimsoni. Algkoosseisu kutsuti ka Greg Lake, Peter Sinfield ja Ian McDonald.

Ansambli King Crimson kõrval on ta tegelenud muudegi projektidega. Brian Enoga salvestas ta albumid "(No Pussyfooting)" (1973) ja "Evening Star" (1974). Nende loodud lõputu helikordussüsteem pani aluse *ambient*-muusikale.
Ta osales stuudiomuusikuna Peter Gabrieli debüütalbumil, mis ilmus 1977. Ta tegi koostööd paljude muusikutega ning andis 1979 välja esimese sooloalbumi "Exposure", millele järgnes kontserditurnee Frippertronics. Ta osales ka Blondie ja Talking Headsi albumitel ja kontsertidel.

1981–1984 andis ta King Crimsoni nime all uue koosseisuga välja 4 albumit. Sel perioodil tegi ta koos Andy Summersiga ansamblist The Police kaks albumit. Albumil I Advance Masked mängisid Fripp ja Summers sisse kõik pillid. Albumi "Bewitched" tegemisse kaasas Summers ka teisi muusikuid.

1980ndatel andis ta välja rea albumeid üldpealkirjaga "Soundscapes". 1980ndatest alates tegi ta koostööd David Sylvianiga.

2004. aastal andis ta kontserte koos Joe Satriani ja Steve Vaiga kitarritriona G3.

2006. aastal käis ta Eestis, kus esines kontsertidega mitmes Eesti kirikus.

Fripp on teinud koostööd ka ansamblitega Van der Graaf Generator, The Orb, The Future Sound of London, Porcupine Tree jt. 

Ajakiri Rolling Stone on ta arvanud kõigi aegade 100 parima kitarristi hulka.

Ta on võtnud kasutusele uue kitarrihäälestuse, mida nimetatakse New Standard Tuning (NST).

Fripp on vasakukäeline, kuid kasutab paremakäeliste kitarri.

Tunnustus
---------

* Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärk (2008)

Välislingid
-----------

* Robert Frippi päevik
* Tuntud briti kitarrist Robert Fripp sai kätte Eesti teenetemärgi
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib moeloojast; firma kohta vaata Louis Vuitton (firma)* |

---

**Louis Vuitton** (4. august 1821 Anchay – 27. veebruar 1892) oli prantsuse ärimees, kes 19. sajandi teisel poolel alustas reisikohvrite disainimist ja tootmist Pariisis.

Louis sündis puusepa peres. Ta lahkus oma kodulinnast Anchayst 14-aastaselt 1835. aastal. Kaks aastat hiljem saabus ta Pariisi ning sai *monsieur* Marechali õpipoisiks. Ta hakkas õppima pagasi ning kohvrite tegemist. 

1854. aastal avas ta oma esimese poe Pariisis Rue Nueve des Capucines.

1880. aastal andis Louis Vuitton firma juhtimise üle poeg Georgele.

Firma
-----

 *Pikemalt artiklis Louis Vuitton (firma)*
Vuittoni maine toetub eelkõige kasutatavatele materjalidele ja mustritele (näiteks malelauaruuduline Damier (1888) ja Vuittoni nimetähtedega monogramm – "Monogram Canvas"). Tänapäeval on Louis Vuittonist saanud staatusesümbol ja maailma juhtiv luksuskaupade bränd ning tema kotte, rõivaid, vöösid ja muud võib osta Louis Vuittoni poodidest üle maailma.

Välislingid
-----------

* Ametlik Louis Vuittoni koduleht
**Andrei Mjagkov** (vene Андрей Васильевич Мягков; 8. juuli 1938 Leningrad – 18. veebruar 2021 Moskva) oli vene teatri- ja filminäitleja, kelle tuntuim roll on Ženja Lukašin Eldar Rjazanovi legendaarses komöödiafilmis "Saatuse iroonia ehk Hüva leili!" (1976). 

Lapsena elas ta üle Leningradi blokaadi.

Peamiselt oli ta komöödianäitleja, kuid tema aktivas on ka suuri dramaatilisi rolle, nagu Aljoša Ivan Põrjevi lavastatud filmis „Vennad Karamazovid" ja Aleksei Vladimir Bassovi filmis „Turbinite päevad". 

1965. aastal lõpetas ta Moskva Kunstiteatri stuudiokooli ning asus tööle teatri Sovremennik näitlejana. 

Üldrahvaliku tuntuse tõi talle 1976. aastal valminud film "Saatuse iroonia ehk Hüva leili!", milles mängitud peaosalise Ženja Lukašini rolli eest valiti ta NSV Liidu aasta parimaks näitlejaks ja talle määrati riiklik preemia. Seejärel 1977. aastal valminud filmis "Armastus tööpostil" mängis ta Anatoli Novoseltsevit.

Aastail 1977–1987 töötas ta Moskva Akadeemilises Kunstiteatris ning 1987. aastast surmani oli ta Moskva A. Tšehhovi nimelise Kunstiteatri näitleja. 

Ta oli ka kolme detektiivromaani autor ja tegeles maalimisega.

Andrei Mjagkov suri 83-aastaselt 18. veebruaril 2021 südamepuudulikkuse tagajärjel. Tema ärasaatmine toimus 20. veebruaril Tšehhovi-nimelises Moskva Kunstiteatris ning ta maeti Trojekurovo kalmistule.

Tunnustus
---------

* Vene NFSV teeneline kunstnik (1976)
* Vene NFSV rahvakunstnik (1986)
* NSV Liidu riiklik preemia (1977)
* Vene NFSV riiklik preemia (1979)
* Austuse orden (1998)
* orden Teenete eest Isamaa ees IV järk (2003)
* Sõpruse orden (2013)
* orden Teenete eest Isamaa ees III järk (2019)

Viited
------

1. ↑  "Стали известны обстоятельства смерти Андрея Мягкова". *Ria novosti*. Vaadatud 14.03.2021.
2. ↑  "Андрея Мягкова похоронили на Троекуровском кладбище". *Ria novosti*. Vaadatud 14.03.2021.

Välislingid
-----------

* Andrei Mjagkov andmekogus IMDb (inglise)
Taksonoomia
**Selts** (ladina *ordo*) on bioloogilises taksonoomias klassist väiksem üksus, mis jaguneb sugukondadeks. Taimesüstemaatikas kasutatakse ka seltsist väiksemat üksust – alamseltsi, loomasüstemaatikas aga lisaks eelmainitule ülemseltsi, mis on seltsist kõrgem üksus, kuid klassist väiksem.

Eestikeelses terminoloogias moodustatakse seltside nimed taimede ja seente puhul lõpuliitega **-laadsed** (näiteks magunalaadsed) ja loomade puhul liitega **-lised** (näiteks kabjalised).

Ladinakeelses terminoloogias on seltside nimed taimede puhul lõpuliitega *-ales* (näiteks *Rosales*), lindude ja roomajate puhul lõpuliitega *-formes* (näiteks *Charadriiformes*).

Taksonoomia

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Domeen**Riik**Põhikond | **Hõimkond**Alamhõimkond | Ülemklass**Klass**AlamklassÜlemleegionLeegionAlamleegion | Ülemselts**Selts**AlamseltsInfraselts | Ülemsugukond**Sugukond**Alamsugukond | **Triibus**AlamtriibusInfratriibus | **Perekond**Alamperekond | **Liik**Alamliik |
|  |
| --- |
| Sello kaubanduskeskuse tulistamine |
|  |
|
|
| Koht | Leppävaara, Espoo, Soome |
|
| Kuupäev | 31. detsember 2009 |
|
|
|
| Liik | Tulistamine, mõrv-enesetapp |
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
| Hukkunuid | 6 (koos tulistajaga) |
| Vigastatuid | 0 |
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|

**Sello kaubanduskeskuse tulistamine** toimus 31. detsembril 2009 kell 10:08 Soomes Espoos, Sello kaubanduskeskuse Prisma hüpermarketis, kui Ibrahim Shkupolli avas tule tappes 4 inimest.

Tulistamine
-----------

Tulistamine algas, kui tulistaja sisenes Prismasse ja hakkas 9mm püstolist inimeste pihta tulistama. Tulistamises sai surma neli Prisma töötajat, 3 meest ja naine, kes olid 27, 40, 42 ja 45 aastased. Politsei leidis kahtlusaluse endise tüdruksõbra oma Espoo korterist surnuna. Naine oli samuti Prismas töötanud ja politsei arvas, et tema oli peamine sihtmärk. Politsei arvas, et Shkupolli tappis kõigepealt oma endise tüdruksõbra ja suundus seejärel Prismasse, et seal naise poiss-sõber maha lasta. Ibrahim Shkupolli leiti samal päeval surnuna. Politsei arvas, et mees lasi ennast ise maha. Naabri sõnul, kes oli lasku kuulnud, juhtus see kell 11:13. Pärast kaubanduskeskusetulistamisest teate saamist, kihutasid sündmuspaigale tosin kiirabi, tuletõrjeautod ja politsei. Kaubanduskeskus piirati sisse ja evakueeriti. Politsei keelas rongidel Leppävaara raudteejaamas peatuda.

Tulistaja
---------

Tulistajaks osutus Ibrahim Shkupolli (1966 – 31. detsember 2009), kes oli sündinud Jugoslaavias. Ta oli Soomes elanud alates 1990. aastast. Ta oli Soome politsei huviorbiidis olnud inimkaubanduse, narkootikumide omamise, ebaseadusliku laskemoona omamise, ähvardamiste ja liiklusrikkumiste eest. Sel põhjusel keeldus immigratsiooniteenistus talle Soome kodakondsust andmast. Arvatakse, et ta läks päise päeva ajal kaubanduskeskusese inimesi tapma, sest ta tüdruksõber oli pärast tema mahajätmist suhtesse astunud Prisma töötajaga.
**Toomas Meritam** (18. juuli 1933 Tartu – 12. detsember 2017) oli eesti arst (günekoloog ja onkoloog).

Ta sündis 1933. aastal Tartus suurtükiväe ohvitseri Toomas Meritami ja kehakultuuriõpetaja Mai Meritami pojana. 

Ta õppis Tallinna 7. keskkoolis, Tallinna Õpetajate Seminari Harjutuskoolis, Tallinna 20. Keskkoolis ja lõpetas 1951. aastal Tallinna 2. Keskkooli. 1957. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna arsti kvalifikatsiooniga.

Ta suunati tööle Kingissepa Rajooni Haiglasse, kus ta töötas akušöör-günekoloogi, günekoloogia ja sünnitusabi osakonna juhataja ning rajooni tervishoiu osakonna juhatajana. Ta oli günekoloogia alal I kategooria arst.

1975. aastast töötas ta Tallinnas Eesti Onkoloogiakeskuses radioloogina, seal töötas ta veel aastal 1997.

Isiklikku
---------

Tema isa oli suurtükiväe ohvitser Toomas Meritam. Ta oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa oli arst Aino Meritam, abielust sündis kaks poega. Tema teine abikaasa oli dr. Tiiu Kull.
Raekoda
**Jork** on väike linn Elbe vasakkaldal Hamburgi lähedal Saksamaal. Linna pindala on 62,27 km². 31. detsembril 2017 elas seal 11 962 inimest.

Jork kuulub Stade kreisi Alam-Saksimaal. Linn on Altes Landi keskus, mis on üks suuremaid puuviljakasvatuspiirkondi Euroopas, ja Jorkis on puuviljade uurimiskeskus.

Ajalugu
-------

Jorki on esmamainitud 1221. aastal, siis kuulus see ilmalikus mõttes Bremeni peapiiskopkonda. Vaimulikus mõttes kuulus Jork Verdeni piiskopkonda (1648. aastani). 1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esialgu personaalunioonis Rootsi ja 1715. aastast Hannoveri krooniga.

1807. aastal annekteeris üürike Vestfaali kuningriik hertsogkonna, 1810. aastal annekteeris selle Prantsusmaa. 1813. aastal anti hertsogkond tagasi Hannoveri kuurvürstkonnale, mis – pärast ülendamist Hannoveri kuningriigiks 1814. aastal – liidendas hertsogkonna reaaluniooni ja hertsogkonna territooriumist, sealhulgas Jorkist, sai 1823. aastal rajatud Stade regiooni osa.

Aastatel 1885–1932 oli Jork Preisimaa Jorki kreisi keskus, mis koosnes Altes Landist, Buxtehude linnast ja Neulandist, mis siis oli iseseisev vald. Endine kreis moodustab osa tänasest Stade kreisist.

* Borsteli tuuleveskiBorsteli tuuleveski
* Altes Landi muuseumAltes Landi muuseum
* Esteburgi lossEsteburgi loss
* Kaater "Nordsee VII" läbib pöördsilda Jork-EstebrüggesKaater "Nordsee VII" läbib pöördsilda Jork-Estebrügges

Linnaosad
---------

* Borstel
* Estebrügge
* Hove
* Jork
* Königreich
* Ladekop
* Moorende

Viited
------

1. ↑  Register of German municipalities (4th quarter 2022), vaadatud 12.02.2023.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jork** |

* www.jork.de


Stade kreisi vallad

* Agathenburg
* Ahlerstedt
* Apensen
* Balje
* Bargstedt
* Beckdorf
* Bliedersdorf
* Brest
* Burweg
* Buxtehude
* Deinste
* Dollern
* Drochtersen
* Düdenbüttel
* Engelschoff
* Estorf
* Fredenbeck
* Freiburg/Elbe
* Großenwörden
* Grünendeich
* Guderhandviertel
* Hammah
* Harsefeld
* Heinbockel
* Himmelpforten
* Hollern-Twielenfleth
* Horneburg
* Jork
* Kranenburg
* Krummendeich
* Kutenholz
* Mittelnkirchen
* Neuenkirchen
* Nottensdorf
* Oederquart
* Oldendorf
* Sauensiek
* Stade
* Steinkirchen
* Wischhafen
"Lemmikule panustamine" W. L. Sheppardi puugravüür avaldatud ajakirjas *Harper's Weekly* oktoobris 1870.
**Each way** on hobuste võiduajamistele panustamisel kasutatav panustamise tüüp, mille puhul tehakse väljamakse juhul, kui valitud hobune võidab või lõpetab võistluse teatud kohtade raames. Mõiste määrati sellisena kindlaks Ühendkuningriigi Jockey Clubi poolt ja on kasutusel kihlveovahendajate poolt võitude arvutamisel.

Sellise kihlveo korral tehakse kaks panust – võidule ja kohale, kusjuures võidu korral makstakse välja kogu summa, koha panuse korral makstakse murdosa võiduvõimalusest, tihti ½ või ¼.

Seega võib *each way* võitu võib arvutada järgmiselt:

Hobune nr 1 – *each way* 5 euro panus koefitsiendiga 6.00, mis annab tingimusena ¼.

* 5 euro võidumängu väljamakse oleks 41,25 eurot.

* 5 euro kohamängu väljamakse oleks 11,25 eurot.

Ehkki algselt kasutati sellist panustusvarianti hobuste võiduajamistel, on see populaarne ka spordikihlvedude puhul. Näiteks võib nii teha panuse Inglismaa Premier League'i jalgpallikohtumiste võitjale, tagades samas väljamakse ka juhul, kui meeskond lõpetab teatud kohtade hulgas või kui nt mängija jõuab Wimbledoni finaalmängu jne.

Suuremate spordiürituste korral võib täheldada, et vahendajad laiendavad kohtade hulka puudutavaid tingimusi. Näiteks saab Grand Nationali hobusteajamisel tihti panustada kaheksat kohta, samas golfi suurürituste, sh ka avatud meistrivõistluste korral, tehakse väljamakseid isegi kuni kümne hulka jõudnutele panustajatele.

Kuna mängijad teevad kaks panust ühes, siis nende panused kahekordistuvad, tagamaks mõlema poole rahulolu. Seega annab hobusele tehtud 5-naelane *each way* panus tegelikult 10-naelane, kuna 5 naela läheb nii võitja kui ka kohapanusele.

Viited
------

1. ↑  Ratz4Racing. "Each Way Betting Explained" (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 30.07.2019. Vaadatud 30.07.2019.
2. ↑  Sportingly Better. "Each Way Betting Explained" (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 30.07.2019. Vaadatud 30.07.2019.
3. ↑  JohnnyBet. "Each-Way Bet" (inglise). Vaadatud 30.07.2019.
Pargimäe pank (Eesti)Pargimäe pank
Asendikaart
**Pargimäe pank** (ka **Pargimägi**, **Lastekodumägi**) on Balti klindi Põhja-Eesti panga (Põhja-Eesti klindi) osa Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas Sinimäel. Pargimäe pank on kolmest Sinimägede mäest idapoolsem ja kuulub Vaivara klindilõiku.

Pargimäe kõrgus üle merepinna on 84,6 meetrit ümbritsevast maapinnast umbes 50 meetrit kõrgem. Kirde- ja põhjanõlv on kaldega 40–45°, lõuna ja läänenõlv 10–15° kaldega.

Pargimäe panga tuumikuks on umbes 300–400 meetri pikkune ja kuni 50 meetrit aluspõhja suhtes üles tõstetud ja kuni 20° lõuna suunas kaldu olev monoliitne aluspõhjaline hiidpangas, mis on ida- ja lääneosas liustiku poolt tugevasti deformeeritud. Pangase laius on umbes 200 meetrit, kuid tema laiuse täpsed piirid on raskesti määratletavad. Pargimäe läänepoolne osa koosneb üksikute eri nurga all ja eri suundades kallutatud väiksematest, kuni 10–20-meetrise läbimõõduga tugevasti deformeerunud pangastest. Hiidpangase läbilõikes figureerivate kivimite stratigraafiline ulatus on keskordoviitsiumi Kõrgekalda kihistu savikast lubjakivist kuni kambriumi Lükati kihistu sinisavini.

Sinimägede geoloogilised tekkemehhanismid on ebaselged ja nendesse selguse toomiseks planeeritakse geoloogide välitöid.

Pargimäe tehiskoopad-laskemoonalaod
-----------------------------------

* 
* 
* 
* 
* 
*

Vaata ka
--------

* Eesti pankade loend
* Vaivara klindilõik
* Kannuka pank
* Meriküla pank
* Narva klindilõik
* Perjatsi pank
* Pimestiku pank
* Põrguaugumäe pank
* Sinimägede lahingud
* Tornimäe pank
* Utria pank
* Utria kõrgekallas
* Udria maastikukaitseala
* Utria savikallas
* Pimestiku pangasaarestik
* Sinimägede pangasaarestik
* Laagna pangasaarestik

Kirjandus
---------

* Kalle Suuroja. *Põhja-Eesti pangad*, Tallinn 2004.
**Toomas Merila** (sündinud 15. augustil 1939) on eesti kergejõustikutreener.

Ta lõpetas 1963. aastal Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. 

Toomas Merila on tulnud Eesti koolinoorte meistriks viievõistluses, saanud täiskasvanuna pronksmedali odaviskes ja kuulunud Eesti koondisse. 

Toomas Merila on töötanud treenerina alates 1962. aastast. Ta on olnud Eesti noortekoondise vanemtreener ja täiskasvanute koondise heitetreener, kuulunud Eesti Kergejõustikuföderatsiooni treenerite nõukogusse ja presiidiumisse. Alates 1967. aastast on ta töötanud Tallinna Spordiinternaatkoolis treenerina, hiljem Eesti Spordigümnaasiumis direktori asetäitjana, Audentese Spordikoolis sporditöö juhatajana ja Audentese Spordiklubis treenerina.

Tema tuntumad õpilased on maailmameister ja Eesti rekordi püstitanud Andrus Värnik, Moonika Aava ja Risto Mätas. Alates 2012. aasta septembrist on tema õpilane ka Liina Laasma.

Tunnustus
---------

* 2004 – Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärk
* 2019 – Eesti Vabariigi spordipreemia (**elutööpreemia** - kergejõustikutreener)

Viited
------

1. ↑  Liina Laasma alustab koostööd uue treeneriga EPL, 13. september 2012
2. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 1676

Välislingid
-----------

* "Toomas Merila: "Kas Tallinnas on pood, kust saab 40 000 krooniga õnne osta?"" Õhtuleht, 8. oktoober 2009
* Armastus odaviske vastu ajab vanahärra Merilat tööle Postimees, 17. august 2013
**Kõrge mätashari** (*Celosia pyramidalis*, ka *Celosia argentea plumosa*) on rebasheinaliste sugukonda kuuluv taimeliik, mis on saanud nimetuse õisiku kuju järgi.

Vanakreeka keeles on *κήλεος* "põlev".

Mätasharjad on omapärase välimusega 20–40 cm kõrgused rühmataimed. Kõrge mätashari on mätasharja kuuluv taimeliik, mille perekonda kuulub lisaks veel 30–60 liiki.

Taimeperekonna levikalaks on Ameerika, Aasia ja Aafrika lähistroopilised piirkonnad. Aafrika kultuuris on kombeks mätasharja keeta söömise eesmärgil, mis keedetuna ning maitsestatult meenutab lillkapsa maitset. 

Kõrge mätashari.

Välimus
-------

Värvikirev kõrge mätashari on üheaastane või mitmeaastane suvelill, millel on harjataolised, pikad, mitmeharulised õisikud. Õisikus on väikesed üksikud õied koondunud tihedaks, laiaks kogumiks.

Taime värvivalikus on punane, kollane, lilla ja roosa toon.Oma silmatorkavate ja erksate värvidega meelitab taim putukaid kohale, mille abil aitavad putukad taimel tolmelda ehk tegemist on putuktolmlemisega, kuid taim suudab ka omal abil tolmelda. Ühest taimest võib optimaalselt tolmlemise käigus kuni 43 000 seemet untsi kohta eralduda, mille eraldumispiirkond on ligi 400 meetrit.

Kõrge mätashari.

Kasvutingimused
---------------

Troopilise päritoluga mätashari armastab soojust, mistõttu tuleb taimi külma ning külmade tuulte eest kaitsta. Mätasharjad õitsevad kõige paremini päikeselisel või poolvarjulisel kasvukohal. Mätashari talub ka vähest vihma. Talle sobivad keskmise viljakusega, veidi kuivemad mullad, mille pH tase jääb 5.5 kuni 6 vahemiku, eelistab õhu- ja toiteainerikast mulda. Ei talu niisket ega pehmet mulda, mis tekitavad kasvuhäireid. Ebasoodsate tingimuste tõttu võib taim hakata närtsima, taimevars mädanema, taimel ei moodustu õisi või kasv jääb kiduraks ehk jääb arengu normaalsest tasemest maha.

Kõrge mätashari.
Kõrge mätashari.

Istutamine, kasvamine
---------------------

Taime seemned istutatakse varakevadel istutuspotti, mida kastetakse regulaarselt. Vältida tuleb taime ülekastmist, sest mätashari ei talu seisvat vett ja seetõttu tuleb taim ka potis kasvades paigutada kaitstud kohta. Taime väetatakse iga kahe nädala tagant, et tagada taime maksimaalne kasvamine ning õitsemisperiood. Mätashari istutatakse avamaale kui öökülmade oht on möödunud ja ööd on muutunud soojemaks (taimi karastatakse eelnevalt).

Taim istutatakse koos mullapalliga 15–30 cm vahedega maapinda. Täiskasvanud taim on 70–100 cm pikkune, taime õitsemisperiood on ligi kaheksa nädalat. Kuna mätashari ei talu isegi kõige väiksemat öökülma, istutatakse nad sügisel enne öökülmi potti ja tuuakse ruumi, kus nad õitsevad veel kaua. Närtsinud õied ja lehed nopitakse ära.

Viited
------

1. 1 2  Kekkilä. "Mätashari: istutamine ja kasvukoht". Vaadatud 01.04.2019.
2. 1 2  Reannan Raine (15.12.2018). "Celosia Plant Care Information". Vaadatud 01.04.2019.
3. 1 2  Seemnemaailm. "Mätashari: kirjeldus". Originaali arhiivikoopia seisuga 1.04.2019. Vaadatud 01.04.2019.
4. ↑  Sakata Ornamentals Europe. "Mätashari: taimest". Originaali arhiivikoopia seisuga 12.08.2013. Vaadatud 01.04.2019. `{{netiviide}}`: kontrolli parameetri `|url=` väärtust (juhend)