recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eljo Kaldalu** (19. november 1920 Tartu – 4. august 2014 Tartu) oli eesti raamatukogundustegelane, aastatel 1951–1975 Tartu Linnaraamatukogu direktor. 

Kaldalu lõpetas 1934. aastal Tartu Õpetajate Seminari Harjutuskooli, 1941 Tartu Tütarlaste Gümnaasiumi ning 1967 Tartu Riikliku Ülikooli raamatukogunduse ja bibliograafia erialal. 

Aastatel 1944–1949 oli ta ELKNÜ Tartu Linnakomitee noorsoo- ja pioneeride osakonna juhataja. 

32 aastat oli tema elu seotud Tartu Linnaraamatukoguga, 1949–1951 oli ta seal lugemissaali juhataja ja 1951–1975 direktor. 

Kaldalu direktoriks oleku ajal avati teatmebibliograafia, rändfondi ja tehnikakirjanduse osakonnad, projekteeriti ja valmistati ette juurdeehitus, hangiti esimene raamatubuss, loodi raamatukogude nõukogu Jaan Eilarti juhtimisel, moodustati vanemate raamatute ostukomisjon, raamatukogule anti 1962. aastal eesrindliku raamatukogu nimetus. 

Aastatel 1976–1985 töötas Kaldalu Tartu Struumatõrje Dispanseri raamatukoguhoidjana ning 1986–1992 oli ta Tartu Linnaraamatukogu rändfondiosakonna raamatukoguhoidja.
**Uzda** on linn Valgevenes Minski oblastis, Uzda rajooni ja Uzda külanõukogu halduskeskus. Linn asub riigi pealinnast Minskist 72 kilomeetri kaugusel ja merepinnast 172 meetri kõrgusel.

Haridust annavad kaks keskkooli, gümnaasium, kutseharidust andev lütseum, sanatoorne internaat, laste spordikool ja kunstikool. Linnas on kultuurimaja, kino ja kaks raamatukogu. Uzdas tegutsevad kaks isetegevuslikku teatrit. Tööstusest on linnas kergetööstuse ja toiduainetetööstuse ettevõtteid.

Uzdas on koduloomuuseum. Osaliselt on säilinud linna vana keskus. Vaatamisväärsusteks on veel sünagoog, katoliku kirik aastast 1798, õigeusu kirik aastast 1840, samuti Zaviszade suguvõsa püramiidikujuline kabel-rahula.

Ajalugu
-------

Uzdat on esmamainitud 1450. aastal kui Korsakitele kuuluvat mõisa. XV sajandi teisel poolel sai Uzdast alev, mis kuulus Minski vojevoodkonda ja Minski maakonda. Alev on läbi aegade kuulunud Kaweczyńckitele, Zaviszadele, Krasinskitele.

XV sajandi lõpus ehitati alevisse kalvinistide kirik. Aastal 1572 peatus seal oma piibli väljaandmisega tegelev Szymon Budny. Katoliku kogudus tekkis alevisse aastal 1684, selle jumalateenistused toimusid pikka aega kohalikus kabelis. Alev oli ka üks tatarlaste ajaloolisi keskuseid.

Poola jagamisel läks Uzda aastal 1793 Venemaa koosseisu. Alev hakkas kuuluma Minski kubermangu. Aastal 1798 valmis katoliku kirik, ka oli alevis tollel ajal juba õigeusu kirik. Aastast 1886 on teada, et alevis tegutses kaks veskit, lisaks oli seal veel kalevivabrik. Alevis oli 24 poodi, lisaks kirikutele tegutsesid ka sünagoog ja mošee.

1919. aastast kuulus Uzda Valgevene NSV koosseisu. Teise maailmasõja ajal hävitasid Saksa okupatsiooniväed linnas ja selle ümbruses 5599 elanikku, nende seas ka Uzda getos elanud 1740 juuti. Aastal 1966 sai alevist rajoonikeskus. Asulast sai linn aastal 1999.

Pilte
-----

* Uzda katoliku kirikUzda katoliku kirik
* Uzda õigeusu kirikUzda õigeusu kirik
* Uzda koolimajaUzda koolimaja

Tuntud elanikke
---------------

* Alaksandar Hierasimienka – Valgevene diplomaat
* Moshe Feinstein – USA rabi
* Salomon Bernstein – Iisraeli kunstnik
* Valery Šabluk – Valgevene ajaloolane
* Viktar Bierasnievič – Valgevene matemaatik
* Ludmiła Bialajeva – Valgevene meditsiiniprofessor
* Boris Palejev – Nõukogude sõjaväelane

Viited
------

1. ↑  The population as of January 1, 2023 and the average annual population for 2022 in the Republic of Belarus by regions, districts, cities and urban-type settlements

Välislingid
-----------

 Uzda – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Linn Valgevene fotoentsüklopeedias
* Uzda
* Fotod Uzdast
* Uzda koduleht
* Linn YouTube'is
**Ušba** (gruusia keeles უშბა) on järsunõlvaline kahe tipuga mägi Suur-Kaukasuses.

Ušbat nimetatakse Kaukaasia Matterhorniks, kuigi ta on Alpides asuvast kuulsast Matterhornist massiivsem ja paarsada meetrit kõrgem.

Asukoht ja kõrgus
-----------------

Halduslikult jääb mägi Samegrelo–Zemo Svanethi piirkonda Gruusias. Gruusia-Venemaa (Kabardi-Balkaaria) piirist jääb ta 1,5 km lõunasse.

 Vaade kahetipulisele Ušbale Suur-Kaukasuses (2016)
Põhja- ja lõunatipu vaheline kaugus on 530 m. Põhjatipust 1,6 km kirde suunas asub Venemaa-Gruusia piirile jääv Tšatuni mägi (4412 m), lõunatipust 11 km lõunakagu suunas asub Mestia alev. Ušbale lähim temast kõrgem mäetipp jääb 29 km kagu suunas (Tetnuldi).

Ušba (lõunatipu) kõrgus on **4700 m**. Põhjatipp on lõunatipust 10 m madalam.

Alpinism
--------

Ušba on alpinistidele tehniliselt raskete tõusumarsruutidega mägi. Kui tehnilise alpinismi sündi seostatakse Matterhorniga, siis Venemaal sai see alguse Ušba nõlvadel. 

Kõige kergemad marsruudid põhjatipule klassifitseeritakse Vene süsteemi järgi kategooriasse 4A ("küllaltki raske") ja lõunatipule 5A ("raske"). Marsruute kategooriaga 5B on üle kolmekümne; kümmekond marsruuti kuuluvad kategooriasse 6A. Kaks kuulsamat marsruuti on lõunatipule viiv Kustovski marsruut (6B) ja põhjatipule viiv mäe kirdeseinal (seina kõrgus 1200 m) läbitav Zerkalo marsruut (5A), mille esimesena läbis Svanethist pärit Mihheil Hergiani.

### Esmatõus

Mäe põhjatipu esmavallutasid 1888. aastal John Garford Cokklin ja mägigiid Ulrich Almer, lõunatipule jõudsid esimestena 1903. aastal Saksamaa-Šveitsi-Austria ühisekspeditsiooni liikmed B. Rickmer-Rickmersi juhtimisel.

Jaan Künnapi foto Ušbast 2005. aastal
### Eesti alpinistide tipputõusud

* 2005 – Viktor Palm, Marko Veisson, tipputõus 21. juulil esimeste eestlastena mäe põhjatipule (4690 m)

Viited
------

1. 1 2  Mount Ushba (4710m). caucasustours.com
2. ↑  Gora Ushba, Georgia. peakbagger.com
3. 1 2  Ушба. wiki.risk.ru
4. 1 2  Ushba. summitpost.org
5. ↑  Ajalugu 2000–2009. ajaveeb.alpinism.ee

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ušba** |

* Ušba ja tema lähinaabrid. Foto. wiki.risk.ru
**Laisse** [lɛs] ehk ***laisse*-stroof** on 11.–15. sajandini keskaegses prantsuse luules esinev luulevorm, varieeruva ridade arvuga lõik. Kõige iseloomulikum eepilisele ja kirjeldavale luulele, näiteks kangelaslaulule – 12. sajandist pärinev "Rolandi laul" on kirjutatud *laisse*-stroofis.

*Laisse* on süllaabiline ja värsirea pikkus võib ühe poeemi piirides varieeruda, kuid mitte salmi piires. Kõige tavalisem on 10-silbiline värsirida, kuid 13. ja 14. sajandil ka aleksandriin. Samuti võib salmiti erineda värsiridade arv. Eriti varasemates teostes on kasutusel algriimiline *laisse*, hiljem muutub järk-järgult populaarsemaks lausriimiline, mille puhul salmi piires on kõik riimid samad: **aaaaa bbb ccccccccccc dd** jne:

"Carles li reis, nostre emper[er]e m**agnes**
Set anz tuz pleins ad estet en Esp**aigne**:
Tresqu'en la mer cunquist la tere alt**aigne**.
N’i ad castel ki devant lui rem**aigne** ;
Mur ne citet n’i est remés a fr**aindre**,
Fors Sarraguce, ki est en une munt**aigne**."
(Chanson de Roland, I, 1-4)
Seda luulevormi iseloomustab ka tüüpfraaside ja -vormelite kasutus ja sageli korduvad teemad ning motiivid, mis võivad rännata ühest *laisse*'ist ja laulust teise – nähtus, mis on tavaline igasuguse suulise traditsiooni puhul.

Peetakse väga tõenäoliseks, et kangelaslaule pigem retsiteeriti kui lauldi ja värsi põhimeloodia oli läbivalt sama, kuigi rea lõpus võib meloodia erineda. Selles muusikas võis esineda ka avatud ja suletud lõpu kasutamist.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑  T. Siitan. Keskaja muusika aastani 1300. Tallinn, 1989
**Ungheni rajoon** on 1. järgu haldusüksus (rajoon) Moldova lääneosas. Piirneb läänes Rumeeniaga. Rajooni halduskeskus on Ungheni linn. Rajooni pindala on 1083 km². 2012. aasta 1. aprilli seisuga elas seal 119 005 inimest.

Asend
-----

Ungheni rajoon paikneb Moldova läänekeskosas. See piirneb Nisporeni, Călărași, Telenești, Sîngerei ja Fălești rajooniga ning Pruti jõega, mis on ühtlasi Moldova ja Rumeenia piiriks. Ungheni rajoon paikneb Kesk-Moldova platool, piirkonnale on iseloomulikud madalad mäed ja avarad orud.

Kliima
------

Ungheni rajoonis valitseb kontinentaalne kliima. Talved on pehmed ja lühikesed, suved soojad ja pikad. Aasta keskmine temperatuur varieerub 8–9 °C vahel. Keskmine sademete hulk aastas on 350–380 mm.

Haldusjaotus
------------

Ungheni rajoonis on 31 valda. Rajooni halduskeskus on Ungheni linn, Moldova suuruselt seitsmes linn. Keskus paikneb Pruti jõe kallastel 110 kilomeetri kaugusel Moldova pealinnast Chișinăust. 2012. aasta alguses elas seal 38 100 elanikku.

* Linnad: Cornești, Ungheni
* Valdu: 31
* Külasid: 41

Rahvastik
---------

1. jaanuaril 2012 elas rajoonis 119 005 inimest. Linnarahvastik moodustas elanikkonnast 34,5% ja maarahvastik 65,5%.

| Rahvas | Elanike arv |  % kõigist\* |
| --- | --- | --- |
| moldovlased | 99 432 | 89,95% |
| ukrainlased | 7743 | 7,00% |
| venelased | 2766 | 2,50% |
| bulgaarlased | 93 | 0,08% |
| gagauusid | 90 | 0,08% |
| mustlased | 68 | 0,06% |
| muud | 353 | 0,32% |

Majandus
--------

Rajoonis on registreeritud üle 16 600 ettevõtte. Põllumajanduslikku maad on 49 970 ha (46,1% kogu territooriumist) ja metsa 28 800 ha. Peamised kasvatatavad kultuurid on teravili (nisu, kaer), mais, päevalill, raps ja soja. Tööealiste elanike osakaal rahvastikus on 61,8%.

### Turism

Vaatamisväärsused on muu hulgas Aleksandr Nevski kirik, Ungheni ajaloo- ja etnograafiamuuseum, Plaiul Fagului looduskaitseala, Pîrlița külamuuseum ja Semeni keskaegne sõjakindlus.

Viited
------

1. ↑  Centre for State Information Resources "Registru". Vaadatud 23.04.2012
2. 1 2 3  Ungheni rajooni koduleht. Vaadatud 23.04.2012.

Välislingid
-----------

* Ungheni rajooni koduleht (rumeenia keeles)

Moldova haldusjaotus

Anenii Noi |
Basarabeasca |
Bălți |
Bender |
Briceni |
Cahul |
Cantemir |
Călărași |
Căușeni |
Chișinău |
Cimișlia |
Criuleni |
Dondușeni |
Drochia |
Dubăsari |
Edineț |
Fălești |
Florești |
Gagauusia |
Glodeni |
Hîncești |
Ialoveni |
Leova |
Nisporeni |
Ocnița |
Orhei |
Rezina |
Rîșcani |
Sîngerei |
Soroca |
Stînga Nistrului |
Strășeni |
Șoldănești |
Ștefan Vodă |
Taraclia |
Telenești |
Ungheni
**Leonardo Fabiano Silva e Silva** (sündinud 22. juunil 1979 Rio de Janeiros) on endine Brasiilia jalgpallur (kaitsja).

Ta mängis peaaegu kogu oma klubikarjääri Brasiilias. Ainus välisklubi, kuhu ta kuulus, oli Araabia Ühendemiraatide klubi Al Wahda FC, kus ta mängis hooajal 2007–2008.

Karjääri teises pooles, aastatel 2011–2019 mängis ta Brasiilia kõrgliigas Atlético Mineiro ridades. 2012. aastal sai ta klubiga Brasiilia meistrivõistlustel teise koha. Samal hooajal valiti Leonardo Silva Brasiilia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. Tähtsaim Atléticoga võidetud tiitel oli Lõuna-Ameerika klubide sari Copa Libertadores. 2013. aasta Copa Libertadorese finaalis kohtus Atlético Paraguay klubiga Club Olimpia. Kodumängu oli Olimpia võitnud 2:0. Otsustavas mängus Atléticokodustaadionil lõi Leonardo Silva mängu lõppfaasis seisuks 2:0, mis viis mängu lisaajale ja lõpuks penaltiseeriani, kus Leonardo Silva realiseeris otsustava tabamuse. Minas Geraisi osariigi meistriks tuli ta Atléticoga neli korda.

Saavutused
----------

Brasiliense
* Campeonato Brasileiro Série C: 2002
* Campeonato Brasiliense: 2002

Vitória
* Campeonato Baiano: 2008

Cruzeiro
* Campeonato Mineiro: 2009

Atlético Mineiro
* Campeonato Mineiro: 2012, 2013, 2015, 2016, 2017
* Copa Libertadores: 2013
* Recopa Sudamericana: 2014
* Copa do Brasil: 2014

Viited
------
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Hõbe** | 2018 | jäähoki |

**Leonardo Genoni** (sündinud 28. augustil 1987 Semiones) on Šveitsi jäähokimängija, kes mängib väravavahina Šveitsi kõrgliigaklubis EV Zug.

Genoni on mänginud kogu klubikarjääri Šveitsis. Šveitsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2003/04 ZSC Lionsi meeskonnas. Šveitsi kõrgliigas on ta mänginud veel HC Davosi (2007–2016), SC Berni (2016–2019) ja alates hooajast 2019/20 Zugi ridades.

Šveitsi meistriks on Genoni tulnud 2009.ja 2015. aastal Davosiga, 2019. aastal Berniga ning 2021. ja 2022. aastal Zugiga. Viiel korral on Genoni valitud Šveitsi kõrgliiga hooaja parimaks väravavahiks (2011, 2015, 2017, 2019 ja 2022). Hooajal 2010/11 valiti ta lisaks liigahooaja väärtuslikumaks mängijaks. Viiel korral on ta Šveitsi kõrgliigas olnud parima tõrjeprotsendiga väravavaht (2011, 2012, 2017, 2018 ja 2019). Kaheksa korda on ta Šveitsi kõrgliigas olnud enim võite kogunud väravavavaht (2011, 2012, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 ja 2021).

Šveitsi jäähokikoondise koosseisus osales Genoni maailmameistrivõistlustel esmakordselt 2011. aastal. 2018. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Šveitsi koondisega hõbemedali. Lisaks on ta osalenud 2018. ja 2022. aasta taliolümpiamängudel.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 25.5.2023)

Välislingid
-----------

* Leonardo Genoni hockeydb.com lehel
I.W. Tegner & Kittendorff. Georg Aagaard. Litograafia.
**Just Georg Valdemar Aagaard** (12. märts 1811 Kopenhaagen – 16. märts 1857) oli Taani poliitik.

Ta kuulus parteisse De Nationalliberale ning valiti esimest korda Folketingi 1852. Ta jäi parlamendiliikmeks surmani.

Tema isa, sõjaassessor Holger Halling Aagaard, kes oli abielus Marie Koës'iga, asus varsti pärast poja sündi elama oma Iselingeni mõisa Vordingborgi lähedal. Georg lõpetas 1829 Vordingborgi gümnaasiumi. Kopenhaageni Ülikoolis sõbrunes ta tõenäoliselt noorte andekate meeste ringiga, kellest hiljem said kõige tuntumaks Carl Christian Hall, Frederik Marcus Knuth ja Ditlev Gothard Monrad. Külalislahkes Iselingenis, kus peale suure lastekarja viibisid ka Peter Ole Brøndstedi kaks tütart, proua Aagaardi õetütred, kogunesid need sõbrad vaimurikkaks ajaveetmiseks. Külas oli ka noor Nikolai Frederik Severin Grundtvig. 

Aagaard lõpetas 1835 kandidaadieksamiga õigusteaduskonna, reisis mõnda aega välismaal, oli 1837. aastani *fuldmægtig* kammeradvokaadi juures, seejärel rentis Binnitse mõisa Maribo lähedal ning sai 1841 Maribo maakonnas advokaadiks.

Siis oli ta abiellunud Charlotte Bartholin-Eichel, kelle isale omal ajal kuulus Svanholmi mõis Sjællandil.

Aagaard oli Schleswigi hertsogkonnast lähtunud Ejderi-poliitika ja vabaduspüüdluste vaimustunud eestkõneleja, ning pühendus parteile De Nationalliberale selle rajamisest saadik. Ta oli põhiseaduse välja töötanud kogu Den Grundlovgivende Rigsforsamling liige Maribo maakonna 3. ringkonna saadikuna, esimestel Folketingi valimistel detsembris 1849 kukkus 2. ringkonnas läbi, kuid hiljem valiti sinna neli korda. Pärast ühispõhiseaduse jõustumist 2. oktoobril 1855 valiti ta 2. ringkonnast (Fyn ja Lolland-Falster) Riiginõukogusse, kuid suri 46-aastaselt 16. märtsil 1857, aasta pärast noorpõlvesõpra krahv Frederik Marcus Knuthi.

Aagaard sai väga isamaalise kasvatuse ja oli ise soe patrioot, vaimustus kõigest suurest ja ilusast ning oli erga huumorimeelega. Tal puudusid säravad võimed ja ta oli laisa loomuga, kuid ta oli nii südamlik, et võitis kõikide südamed.

Kirjandus
---------

* Frederik Barfod. *Dansk Rigsdags-Kalender*, 1856.
* Carl Steen Andersen Bille. Georg Aagaard. – Carl Frederik Bricka (toim). *Dansk Biografisk Lexikon*, København: Gyldendal 1887–1905.
**Struktuuriteadused** (saksa keeles *Strukturwissenschaften*) on keerukate süsteemide uurimisega tegelevad akadeemilised distsipliinid, mis on vahelüliks loodus- ja humanitaarteaduste vahel. Sõna kasutatakse selles tähenduses peamiselt Saksamaal. 

Struktuuriteaduste hulka kuuluvaks arvatakse kaoseteooria, mänguteooria, katastroofiteooria, informatsiooniteooria, süsteemiteooria, küberneetika, sünergeetika, semiootika.

Struktuuriteaduse mõiste võttis kasutusele Carl Friedrich von Weizsäcker 1971. aastal. 

Bernd-Olaf Küppers asutas 2008. aasta alguses Jena Ülikooli juures uurimiskeskuse Frege Centre for Structural Sciences. 

Struktuuriteaduste mõiste kasutuselevõtt on seotud probleemidega füüsika ja bioloogia metodoloogiliste erinevuste mõtestamisel.

Kirjandus
---------

* Ewald Johannes Brunner, Wolfgang Tschacher, Karsten Kenklies (eds.) 2011. *Selbstorganisation von Wissenschaft*. (Schriftenreihe des Frege Centre for Structural Sciences.) Jena: IKS Garamond, Edition Paideia
* Wolfgang Krohn, Günter Küppers 1989. *Die Selbstorganisation der Wissenschaft*. Suhrkamp.

Välislingid
-----------

* Struktuuriteaduste Frege Keskuse koduleht
**Strutele** (vanasti ka **Skujumuiža**) on küla (*vidējciems*) Lätis Tukumsi piirkonnas Jaunpilsi vallas. 

Küla asub merepinnast 79 meetri kõrgusel valla kirdeosas. Strutele jääb vallakeskusest Jaunpilsist 8 ja Riiast 89 kilomeetri kaugusele.

Külas on postkontor, seal asub Struteles veikalsi bussipeatus.

Strutele kujunes endise Skujumuiža ehk Mazstrutele mõisa (*Klein-Strutteln*) keskuse juurde. Nõukogude perioodil asus seal kolhoosi *Dzirkstele* osakonnakeskus. Aastail 1945–1959 tegutses külas kool. Aastail 2009–2021 kuulus küla Jaunpilsi piirkonda.

Skujumuiža mõisa hooned ja sealne mantelkorsten, koolimaja ning eluhoone on säilitamisväärsete objektidena ka piirkonna üldplaneeringus ära märgitud.

Struteleks kutsutakse vahel ka Strutele mõisa juures asuvat Struteles muiža küla.

Aastal 2014 oli külas 187 elanikku, aastal 2019 oli elanikke 147, aastal 2020 aga 152.

Strutele kirik

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  IS Mantojums
3. ↑  JAUNPILS NOVADA TERITORIJAS PLĀNOJUMS 2013.-2024.GADAM. I SĒJUMS. Rīga 2012, lk. 45-49

| * v
* r
Jaunpilsi valla asulad |
| --- |
| 
Brandavas **·**  **Jaunpils** **·**  Jaunsēži **·**  Josti **·**  Jurģi **·**  Leveste **·**  Saule **·**  Strutele **·**  Struteles muiža **·**  Veclauki |
**Strzelini maakond** (poola *powiat strzeliński*) on maakond Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonna põhjaosas. Maakonna halduskeskus on Strzelini linn.

Maakond jaguneb viieks vallaks (*gmina*).

Linnad
------

| Linn | Pindala (km²) | Elanikke (2015) |
| --- | --- | --- |
| Strzelin | 10,34 | 12 472 |
| Wiązów | 9,16 | 2310 |

* Strzelini kesklinnStrzelini kesklinn
* Strzelini kirikStrzelini kirik
* Strzelini postkontorStrzelini postkontor
* Wiązówi raekodaWiązówi raekoda

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. veebruar 2017. Vaadatud 12. veebruaril 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑

Välislingid
-----------

* Koduleht

Alam-Sileesia vojevoodkonna vapp
Alam-Sileesia vojevoodkond

**Maakonnaõigustega linnad:** Jelenia Góra |
Legnica |
Wałbrzych |
Wrocław  

**Maakonnad:** Bolesławiec |
Dzierżoniów |
Głogów |
Góra |
Jawor |
Jelenia Góra |
Kamienna Góra |
Kłodzko |
Legnica |
Lubań |
Lubin |
Lwówek Śląski |
Milicz |
Oława |
Oleśnica |
Polkowice |
Środa Śląska |
Strzelin |
Świdnica |
Ząbkowice Śląskie |
Zgorzelec |
Złotoryja |
Trzebnica |
Wałbrzych |
Wołów |
Wrocław
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib meetrilisest tensorist üldrelatiivsusteoorias; samanimelise matemaatika termini kohta vaata meetriline tensor (matemaatika)* |

---

**Aegruumi meetriline tensor**, sageli lihtsalt **meetrika**, (inglise keeles *metric tensor in general relativity*; vene keeles Метрика пространства-времени) on fundamentaalne uurimisobekt üldrelatiivsusteoorias. Seda võib vabalt pidada Newtoni gravitatsiooni gravitatsioonilise potentsiaali üldistusena. Meetrika hõlmab aegruumi kogu geomeetrilist ja põhjuslikku struktuuri ning kasutatakse selliste mõistete määratlemiseks nagu aeg, kaugus, maht, kõverus, nurk ning tuleviku ja mineviku eraldamine.

Matemaatiliselt esitatakse aegruumi neljamõõtmelise diferentseeruva muutkonnana {\displaystyle M}, aegruumi meetriline tensor on antud kui {\displaystyle M}-i kovariantne teise järgu sümmeetriline tensor, mida tavapäraselt tähistatakse {\displaystyle g}-ga. Muutkond {\displaystyle M} on Lorentzi muutkonna (Lorentzi meetrika) tüüpi.

Aegruumilisi meetrikaid
-----------------------

* Tasane aegruum
* Musta augu meetrikad
	+ Schwarzschildi meetrika
	+ Kerri meetrika
	+ Reissneri-Nordströmi meetrika
* De-Sitteri meetrika
* Anti-de-Sitteri meetrika
* Friedmanni-Lemaître'i-Robertsoni-Walkeri meetrika
* Lemaître'i-Tolmani meetrika
* Gödeli meetrika

Vaata ka
--------

* Meetriline ruum
**Narya** on oluline ese J.R.R. Tolkieni triloogias "Sõrmuste Isand".

Narya on üks kahekümnest Võimusõrmusest ning üks kolmest Haldjasõrmusest.

Narya -tule sõrmus. 

Naryale oli asetatud punane kivi.

Sõrmuste sõja ajal oli Narya kandjaks Gandalf.

  

1693. aastal Teisel Ajastul, kui Haldjate Sõrmused peideti, anti Narya Gil-galadile. Tema viis selle Cirdanile - Hallide Sadamate isandale.

Kui Gandalf saabus 1000. aastal Kolmandal Ajastul, teatas Cirdan, et oli käinud Võlurite Nõukogul ning ütles, et tagastab selle Sõrmuse talle.

"Võta see sõrmus, sinu rännakud saavad olema rasked, aga sõrmus toetab sind raskustes, mis nõuavad eneseületust." 

Gandalf hoidis oma sõrmuse olemasolu saladuses, kuid Saruman sai Cirdani kingitusest teadlikuks ning oli nördinud.

Narya tugevdas aga Gandalfi vaimu ja ta seisis vastu Sauroni hävitavale tulele ning sütitas ise kõikjal lootust. Sõrmuse sõja lõppedes naaseb Gandalf Hallidesse Sadamatesse ning kannab avalikult Naryat. Kui ta Elrondi ja Galadrieliga Läände seilab, võtab ta Narya endaga.
**2014. aasta Aasia mängud** olid 17. Aasia mängud, mis toimusid 19. septembrist 4. oktoobrini Incheonis. Varem oli Lõuna-Korea võõrustanud 1986. ja 2002. aasta Aasia mänge.

Võisteldi 36 spordialal ja välja jagati 439 medalikomplekti. Edukaim riik oli Hiina, kellele järgnesid Lõuna-Korea ja Jaapan.

Osalevad riigid
---------------

Mängudest võtsid osa kõik 45 Aasia Olümpiakomitee liikmesriiki. Suurima koondisega oli esindatud Hiina (894 sportlast) ja väikseimaga Brunei (11 sportlast). Ainsa riigina ei saatnud Saudi Araabia võistlema naissportlasi.

Spordialad
----------

* Ujumine
	+ Vettehüpped
	+ Ujumine
	+ Kujundujumine
	+ Veepall
* Vibulaskmine
* Kergejõustik
* Sulgpall
* Pesapall
* Softball
* Korvpall
* Bowling
* Poks
* Aerutamine
* Kriket
* Jalgrattasport
* Ratsutamine
* Vehklemine
* Maahoki
* Jalgpall
* Golf
* Võimlemine
* Käsipall
* Judo
* Kabbadi
* Karate
* Moodne viievõistlus
* Sõudmine
* Rugby
* Purjetamine
* Sepak takraw
* Laskmine
* Squash
* Lauatennis
* Taekwondo
* Tennis
* Triatlon
* Võrkpall
	+ Rannavõrkpall
	+ Võrkpall
* Tõstmine
* Maadlus
* Wushu

Medalitabel
-----------

 *Pikemalt artiklis 2014. aasta Aasia mängude medalitabel*
Graue Wand (2594m) Wattentalis
**Wattental** on Inntali lõunapoolne kõrvalorg.

Org, milles voolab  Wattenbachi jõgi, on lõikunud sügavalt sisse Tuxi Alpide kvarts-fülliitkaljusse. Kaks hajaküla Wattenberg ja Vögelsberg (Wattensi vallas) laiuvad üle oru välimise osa. Oru ülemises otsas on Wattentaler Lizum ja sõjalise väljaõppe ala Lizum Walchen, mida kasutavad Austria relvajõud. Wattentaler Lizum asub täielikult Wattenbergi territooriumil. 

Wattental tekitab kõrgetasemelist vee-energiat tänu oma suurele valglale. Seetõttu on Wattensi külla Inni jõele rajatud rahvusvaheliselt edukad firmad nagu Swarovski ja Wattenspapier. Wattental oli ja on seetõttu põhjuseks Wattensi küla majandusarengule, mis on teinud sellest ühe rikkaima valla Austrias.

Org on populaarne puhkeala. Rotwandspitze, Hirzeri ja Hahneburgeri tippudelt on suurepärased vaated ja neile saab ronida orubaasidest. Oru ülemisele otsale (Mölsberg) on ligipääs piiratud sõjalise väljaõppe ala tõttu. Esimesel pühapäeval pärast Maarja taevassevõtmist leiab Mölsbergi tipuristi juures Wattentaler Lizumi keskosas aset teenistus, Mölsbergi missa (*Mölsbergmesse*), mis on mälestusteenistus neile oruelanikele, kes langesid kahes maailmasõjas. Sel päeval on väljaõppe ala avatud erasõidukitele; tavaliselt on see mõeldamatu.

Oru ülemises otsas on väike Mölssee järv.
**Piret Ellamaa** (sündinud 12. detsembril 1978 Lääne-Virumaal Ao külas) on eesti klaasikunstnik.

Haridus
-------

Piret Ellamaa on õppinud Rakke Gümnaasiumis (1986–1997) ja Tallinna Sidekoolis kujundaja-kunstniku abi erialal (1997–1999). Lõpetanud Tallinna Pedagoogikaülikooli bakalaureuseõppe kunstiõpetaja erialal (2003) ja Eesti Kunstiakadeemia magistriõppe klaasikunsti erialal (2009).

Töö ja looming
--------------

Piret Ellamaa magistritöö käsitles klaasi ühendamist teiste materjalidega klaasikunsti kontekstis. Ka oma loomingus on Piret Ellamaa ühendanud klaasi teiste meediumite ja materjalidega, sageli keraamikaga.

Piret Ellamaa on töötanud keraamikuna, keraamika- ja klaasikursuste juhendajana nii Eestis kui ka välismaal. Aastatel 2013–2019 oli ta Eesti Kunstiakadeemia klaasikunsti osakonna lepinguline õppejõud ja meister spetsialiseerudes klaasi sulatustehnikatele.

Näitustel osaleb Piret Ellamaa alates 2007. aastast. Ta on osalenud enam kui 40. näitusel, mitmetel klaasikunsti sümpoosionitel ja töötubadel Eestis ja mujal Euroopas.

Piret Ellamaa kuulub Eesti Kunstnike Liitu (aastast 2015), Eesti Klaasikunstnike Ühendusse (aastast 2009) ja on MTÜ Nõmme Klaasi- ja Keraamikastuudio juhatuse liige.

Tunnustus
---------

2010 Maks Roosma nimeline loominguline stipendium

2019 Glass Art Society 2019. aasta konverentsi näitusel Floridas tunnustus *honorable mention*

Loomingu näiteid
----------------

* Parandatud, 2009Parandatud, 2009
* Milky Way, 2013Milky Way, 2013
* Feminin, 2015Feminin, 2015
* Resonants, 2019Resonants, 2019
* Ideaalse rütmi otsingud, 2019Ideaalse rütmi otsingud, 2019

Viited
------

1. ↑  "Nõmme Klaasi- ja Keraamikastuudio koduleht".
2. ↑  "Eesti Klaasikunstnike Ühenduse koduleht".
**Leonhard Kangro** (24. veebruar 1921 Tartumaa, Aakre vald – 9. märts 2017) oli soomepoiss ja metsavend. Ta oli Eesti Tartu Tamme Lions-klubi üks asutajatest.

1943. aasta mais astus ta Soome armeesse, osales Viiburi lahe ja Vuokse tõrjelahingutes. 1944. aastal naasis ta Eestisse ja astus Keila-Joa luurekooli. Hiljem läks Saksamaale ning langes Tšehhis sõjavangi. 1946. aastal põgenes Tšehhi vangilaagrist ning hakkas metsavennaks. 1953. aastal ta tabati ja mõisteti 30 aastaks vangi. 1956. aastal vabanes vanglast.

Kangro on maetud Raadi kalmistule.

Haridus
-------

* Tihemetsa Metsatehnikum
* Eesti Põllumajanduse Akadeemia

Töö
---

* Saadjärve kolhoosi peamelioraator (1976–1990, maaparandus)
* Soomepoiste ühingu liige
* Eesti endiste poliitvangide liidu juhatuse liige
* Endiste poliitvangide Tartu ühenduse juhatuse liige
* Tartu Tamme Lions-klubi liige

Tunnustus
---------

* 1998 Kotkaristi IV klassi teenetemärk
* Soome Valge Roosi I klassi medal

Viited
------

1. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 2082

Välislingid
-----------

* Raimu Hanson. Soomepoisiga tuli hüvasti jätma 99-aastane relvavend Soomest, Tartu Postimees, 20. märts 2017
Piret Ilves 1992. aastal
**Piret Ilves** (aastani 1990 Kallas; sündinud 19. juunil 1970 Tallinnas) on Eesti tennisist ja treener.

Lõpetanud 1989. aastal Tallinna Spordiinternaatkooli.

Sportlasena
-----------

Tennisetreeninguid alustas 1979. aastal Valdur Aksimi õpilasena, treeninud ka Tiiu ja Jaak Parmase juhendamisel. 

Võitnud 1987 NSV Liidu noortemeistrivõistlustel naispaarismängus hõbemedali. Tulnud 1987–2016 kaks korda üksikmängus (1988, 2001), kümme korda naispaarismängus ja neli korda segapaarismängus Eesti meistriks, saanud 1985–2016 meistrivõistlustel lisaks 17 hõbe- ja 13 pronksmedalit. Aastatel 2005 ja 2006 naispaarismängus ka Eesti sisemeister.

Kuulunud 1992 Fed Cupi karikavõistlustel Eesti naiskonda. Võitnud rahvusvaheliste veteranide turniiride medaleid.

Tennisetreeneri ja -tegelasena
------------------------------

Töötanud 2002–2005 Kadrioru tennisekeskuses, 2005–2008 Coral Clubis, 2008–2013 Rene Buschi tennisekoolis ja aastast 2013 Fredi Vöörmani tenniseakadeemias treenerina. Aastast 2016 MTÜ MinuTennis juhatuse liige.

Tunnustus
---------

* 1987 – meistersportlane tennises

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
John Fleck 2019. aastal Šotimaa koondises
**John Alexander Fleck** (sündinud 24. augustil 1991 Glasgow's) on Šotimaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa esiliigaklubis Sheffield United ja Šotimaa jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Glasgow' Rangers. Klubi põhimeeskonnas tegi ta ametliku debüüdi 2008. aasta jaanuaris Šotimaa karikavõistlustel. Liigadebüüdi tegi ta 2008. aasta mais. 24. mail 2008 mängis ta Šotimaa karikavõistluste finaalis, kus alistati Queen of the South tulemusega 3:2. Esimese värava lõi ta Rangersi meeskonnas 31. jaanuaril 2009 liigamängus Dundee Unitedi vastu. Hooaegadel 2008–09, 2009–10 ja 2010–11 tuli ta Rangersiga Šotimaa meistriks.

Hooaja 2011/12 teises pooles mängis ta Rangersist laenul Inglismaa esiliigaklubis Blackpool. 2012. aasta juulis sõlmis ta lepingu Inglismaa tugevuselt neljanda liiga klubiga Coventry City, kus mängis kokku neli hooaega. 2016. aastal valiti Fleck Coventry City aasta mängijaks.

2016. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Sheffield Unitediga. Hooajal 2016/17 võitis ta klubiga Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga ja alates järgmisest hooajast mängiti Inglismaa esiliigas. Aastatel 2019–2021 mängis Fleck Sheffield Unitediga kaks hooaega Inglismaa kõrgliigas. Hooajal 2019/20 lõi ta Inglismaa kõrgliigas viis väravat. Aastatel 2018 ja 2018 valiti Fleck Sheffield Untedi aasta mängijaks (2017. aastal koos Billy Sharpiga).

Šotimaa jalgpallikoondises debüteeris Fleck 10. oktoobril 2019 mängus Venemaa vastu. Ta kuulus Šotimaa koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Tema onu Robert Fleck on endine jalgpallur.

Saavutused
----------

Rangers
* Scottish Premier League: 2008–09, 2009–10, 2010–11
* Scottish Cup: 2007–08

Sheffield United
* EFL League One: 2016–17

Viited
------

1. ↑  "Sheffield United sign Jack O'Connell and John Fleck". *BBC Sport*. 8. juuli 2016. Vaadatud 11. juulil 2016.

Välislingid
-----------

 John Fleck – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Šotimaa koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Marshall
* 2 O'Donnell
* 3 Robertson (c)
* 4 McTominay
* 5 Hanley
* 6 Tierney
* 7 McGinn
* 8 McGregor
* 9 Dykes
* 10 Adams
* 11 Christie
* 12 Gordon
* 13 Taylor
* 14 Fleck
* 15 Gallagher
* 16 Cooper
* 17 Armstrong
* 18 Turnbull
* 19 Nisbet
* 20 Fraser
* 21 McLaughlin
* 22 Patterson
* 23 Gilmour
* 24 Hendry
* 25 Forrest
* 26 McKenna
* Treener: Clarke

 | Šotimaa |
Ella Ilbak, 1928
**Ella Ilbak** (31. oktoober/12. november 1895 Pöögle vald – 8. august 1997 Pontiac, Michigani osariik, USA) oli eesti tantsija ja kirjanik.

Ta õppis Tartus algkoolides ja Tartu Puškini nimelises Tütarlaste Gümnaasiumis. Seejärel õppis ta aastatel 1915–1917 Petrogradis K. Issatšenko Plastika- ja Teatrikunstikoolis, Sergei Volkonski ja Emile Jaques-Dalcroze rütmikakursustel, ta esines aastal 1918 Eestis tantsuõhtutega. Aastatel 1918–1919 täiendas ta end Pariisis M. Rutkowska balletistuudios, R. Duncani akadeemias ja Herbert'i akrobaatikakoolis.

Tema kõige kuulsam tants „Leek" oli seatud Richard Wagneri ooperi „Valküürid" muusikale.

1920. ja 1930. aastatel esines Ella Ilbak palju väljaspool Eestit, eeskätt Euroopas, aga ka Jeruusalemmas ja Haifas. Sõjajärgsetel aastatel elas Prantsusmaal, liikus sealt 1955. aastal edasi Ameerika Ühendriikidesse, kus püüdis ka läbi lüüa tantsulaval. Ta töötas kaks aastat haiglas. Tema teadaolevalt viimane esinemine oli 1967. aastal New Yorgis. Hiljem pidas loenguid Eesti Majades ilu tähtsusest.

Lisaks on Ella Ilbak küpses eas avaldanud kolm autobiograafilist teost: „Otsekui hirv kisendab" (1953) ja romaanidiloogiaga "Tuvi Malm" (1955) ja "Kumisev kannel" (1966).

Ella Ilbak suri Pontiaci hooldekodus. 1998. aastal sängitati Ella Ilbaku põrm Metsakalmistule.

Viited
------

1. 1 2  "Vikerraadio saade "Eesti lugu" tantsukultuuri teerajajatest".
2. ↑  Ella Ilbak (ISBN: 978-9985-62-831-7). *„Otsekui hirv kisendab"*. `{{raamatuviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|aasta=` (juhend)
3. ↑  "Juubeliartikkel ajalehes". *Vaba eestlane*. 1990.

Kirjandus
---------

* Ella Ilbak, August Gailit, "Kirjad 1952–1961" (36 kirja), koostanud ja eessõna lk 7–33: Piret Noorhani. Tänapäev, Tallinn 2009, 140 lk; ISBN 9789985628003

Välislingid
-----------

* Piret Noorhani, "Mõõk ja leek. Pedro Krusten Ella Ilbakust" (PDF-fail) – Tuna 2002, nr 4, lk 92–102
**Wilhelm Tham** on majutamisvõimalusega Rootsi mootorreisilaev, mis ehitati Motala Verkstadi laevatehases 1912. aastal.

Laev ehitati ja lasti vette 1912. Alus nimetati Riigipäeva liikme, alates 1877 Husqvarna direktor olnud Wilhelm Thami auks, kes suri 1911. Laev on 31,83 m pikk ja 6,73 m lai ning tema süvis on 2,82 m. Tema mahutavus on 268. Laeva peamasina moodustavad 2 Volvo Penta diiselmasinat D9-300, mille koguvõimsus on 441 kW. Laeva suurim kiirus on 10 sõlme.

Laev sõidab Göta kanalis Göteborgi-Stockholmi liinil. Kodusadam on Rootsi pealinn Stockholm.

1964 asendati Wilhelm Thami aurumasin kahe Scania diiselmasinaga. Seni oli laeva masinate võimsus olnud 184 kW, nüüd suurenes see 338 kW-ni. 2003–06 moderniseeriti laeva, säilitades seejuures selle ajaloolise välimuse. 2007 pandi Scania diiselmasinate asemele kaks Volvo Pentat, mis olid vanadest võimsamad. Esialgu oli laeval 60 kajutikohta ja sama palju reisijakohti, aga ümberehituse käigus suurendati reisijakohtade arvu 150-ni.

Wilhelm Tham on Göta kanalis sõitvatest laevadest vanuselt teine. Koos maailma vanima käigus oleva reisilaevaga Juno ja laevaga Diana on ta alates 2004 kaitse all.

Viited
------

1. ↑  "Fakta om fartyg". Originaali arhiivikoopia seisuga 30.07.2012. Vaadatud 3.08.2013. (rootsi keeles)
2. 1 2  Kodusadama nime ahtris on sellel pildil näha
3. ↑  Juno kanalis (saksa keeles)
Kuningas Pippin Lühike
**Pippin Lühike** ehk **Pippin Noorem** ehk **Pippin III** (714–768) oli Frangi riigi kuningas. Ta kuulutas end kuningaks 751, kroonis end ise 752, paavst kroonis ta 756. 741–756 oli ta Frangi riigi majordoomus. Tema isa oli Karl Martell.

Esimestel valitsusaastatel oli Frangi riik jagatud kahe majordoomuse, Pippini ja ta venna Karlmanni vahel. Kuid 747 loobus viimane võimust ja läks kloostrisse. Pippin saavutas aga osava diplomaatia ning sõjalise edu abil ülemvõimu Kesk-Euroopas ning tagas endale Kirikuriigi moodustamisega ka paavsti täieliku toetuse. Paavst kroonis ta isiklikult Frangi kuningaks ning toetas Merovingist reaalse võimuta kuninga kukutamist. Pippini poeg Karl Suur rajas Frangi impeeriumi.

Kirjandus
---------

* Die Urkunden der Karolingen. Band 1: Die urkunden Pippins, Karlmanns und Karl des Grossen. Hannover 1906, lk.1-42, Digitaalselt

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Childerich III** | **Frangi kuningas**756–768 | Järgnev**Karl Suur** |
| Eelnev**Karl Martell** | **Frangi majordoomus**741–756 | Järgnev' |
Wilhelm Pieck (1950)
**Friedrich Wilhelm Reinhold Pieck** (3. jaanuar 1876 Guben – 7. september 1960 Ida-Berliin) oli Saksamaa poliitik, Saksa Demokraatliku Vabariigi partei- ja riigitegelane, Saksa Demokraatliku Vabariigi president.

Wilhelm Pieck sündis Gubenis (praeguse haldusjaotuse järgi Spree-Neiße kreisis Brandenburgi liidumaal) ja ta oli pärit kutsari perekonnast. Põhikooli lõpetamise järel asus ta tööle tislerina. 

Aastatel 1895–1918 oli ta Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei liige. 1915. aastal mobiliseeriti Pieck sõjaväkke. Ka sõdurina jätkas ta vasakpoolset agitatsiooni, mille eest ta anti sõjakohtu alla. Kuid tal õnnestus põgeneda ja ta elas põrandaalusena Berliinis, kus ta oli 1916. aastal üks Spartakusbundi asutajaid. Seejärel elas ta emigratsioonis Amsterdamis. Esimese maailmasõja järel pöördus Pieck Saksamaale tagasi ning 1918. aasta detsembris oli ta üks Saksamaa Kommunistliku Partei asutajaid. 1919. aasta jaanuaris võttis ta osa Spartakistide ülestõusust. 15. jaanuaril 1919 arreteeriti ta koos Rosa Luxemburgi ja Karl Liebknechtiga, kuid Pieckil õnnestus põgeneda. 

1921–1928 oli ta Preisi Maapäeva ja 1928–1933 Riigipäeva liige. 1922. aastal oli Wilhelm Pieck üks Rahvusvahelise Punaabi asutajaid. 1931. aastast alates kuulus ta Kominterni juhtkonda.

Hitleri võimuletuleku järel oli Pieck 1933. aasta mais sunnitud Pariisi eksiili minema. 1933. aasta augustis võeti talt tagaselja ära Saksamaa kodakondsus. 1935. aastal valiti Wilhelm Pieck Saksamaa Kommunistliku Partei esimeheks ja ta asus elama Moskvasse. Ta oli ka 1943. asutatud Vaba Saksamaa Komitee üks juhte.

1. juulil 1945 pöördus Pieck Berliini tagasi. 1946. aastal sai ta koos Otto Grotewohliga Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei esimeheks. 11. oktoobrist 1949 kuni oma surmani oli ta Saksa Demokraatliku Vabariigi president. Wilhelm Piecki surma järel Saksa DV presidendi ametikoht kaotati.

Viited
------

1. ↑  Wilhelm Pieck 1876-1960 Lebendiges Museum Online
Jevgeni Roizman
Jevgeni Roizman 12. juunil 2017 korruptsioonivastasel miitingul Jekaterinburgis
**Jevgeni Vadimovitš Roizman** (vene keeles Евгений Вадимович Ройзман; sündinud 14. septembril 1962 Sverdlovskis) on Venemaa poliitik ja ühiskonnategelane.

Aastatel 2013–2018 oli ta Jekaterinburgi Linnaduuma esimees ehk Jekaterinburgi linnapea. Aastatel 2003–2007 oli ta Riigiduuma liige. 

Ta asutas 1999. aastal koos mõttekaaslastega fondi "Linn ilma narkootikumideta", mis võitleb narkodiilerlusega Jekaterinburgis ja selle ümbruses. 2004. aastal kirjastati Moskvas tema raamat "Gorod bez narkotikov".

2022. aasta augustis Roizman vahistati Venemaa sõjaväe diskrediteerimise eest ning tema suhtes algatati kriminaalmenetlust.

Haridus- ja töökäik
-------------------

Roizman alustas 1985. aastal õpinguid Uurali Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna päevases õppes, kuid õppevõlgnevuste tõttu arvati ta 1988. aastal ülikoolist välja. 1989. aastal jätkas ta õpinguid kaugõppes. 1992. aastal arvati ta taas ülikoolist välja. 2000. aastal jätkas ta õpinguid ja 2003. aastal sai ülikooli diplomi ajaloolase-arhivisti kutsega. 

Ta on juveelitoodete tootmise ja müügi firma Juvelirnõi Dom kaasomanik. 

Roizman on avaldanud kaks luuleraamatut, ühe jutukogumiku ja mitu publitsistlikku teost. Ta on Kirjanike Liidu Venemaal liige.

Tunnustus
---------

* 2007 – valiti Venemaa Kunstide Akadeemia auliikmeks

Isiklikku
---------

Jevgeni Roizman on kollektsionäär. Ta kogub ikoone ja maale.

Viited
------

1. ↑  Ройзман Евгений Вадимович. rah.ru
2. ↑  "Venemaa viimane tuntud opositsioonipoliitik vahistati sõjaväe diskrediteerimise eest". maailm.postimees.ee. 25.8.2022. Vaadatud 25.8.2022
3. ↑  Ройзман, Евгений Вадимович. rah.ru

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jevgeni Roizman** |

* Евгений Вадимович Ройзман. ozon.ru
* Мэр Ройзман повесил у себя в кабинете портрет поэта Бродского. ural.aif.ru, 8. oktoober 2013
* Juri Dudi intervjuu Jevgeni Roizmaniga. youtube.com, 23. jaanuar 2018
**Elizabeth Southerden Thompson** (3. november 1846 – 2. oktoober 1933), pärast abiellumist 1887. aastal tuntud ka kui **Leedi Butler**, oli Briti maalikunstnik, kes keskendus oma loomingus Briti sõjaajaloost inspireeritud ja tuntud stseenide kujutamisele.

Tema kuulsaimate tööde hulka kuuluvad Krimmi sõjas osalenud briti sõdureid kujutav "Calling the Roll After An Engagement, Crimea" (1874), Seitsmenda koalitsiooni sõja käigus toimunud Quatre Brasi lahingut kujutav "The 28th Regiment at Quatre Bras" (1875), Briti-Suulu sõjas asetleidnud Rorke's Drifti lahingut kujutav The Defence of Rorke's Drift" (1880) ja Waterloo lahingu käigus toimunud kuningliku "Šoti Hallide" (*Scots Greys*) tragunügemendi pealetungi kujutav "Scotland Forever!" (1881).

1887. aasta 11. juunil abiellus ta Briti armee ohvitseri William Francis Butleriga. Paaril oli kuus last. Kui tema abikaasa 1905. aastal erru läks, kolisid nad Iirimaale ja elasid maamõisas Bansha küla lähistel Tipperary krahvkonnas. Ta abikaasa suri 1910. aastal ning Elizabeth elas 1922. aastani edasi Bansha maamõisas, misjärel kolis oma noorima tütre Eileeni (tiitliga Vikontess Gormaston) mõisasse Meathi krahvkonnas ja suri seal 1933. aasta oktoobris.

Valik töid
----------

* "Calling the Roll After An Engagement, Crimea" (1874 – Buckinghami palee)"Calling the Roll After An Engagement, Crimea" (1874 – Buckinghami palee)
* "The 28th Regiment at Quatre Bras" (1875 – Victoria Rahvusgalerii, Melbourne)"The 28th Regiment at Quatre Bras" (1875 – Victoria Rahvusgalerii, Melbourne)
* "The Defence of Rorke's Drift" (1880 – Windsori loss)"The Defence of Rorke's Drift" (1880 – Windsori loss)
* "Scotland Forever!" (1881 - Leedsi Kunstigalerii)"Scotland Forever!" (1881 - Leedsi Kunstigalerii)

Välislingid
-----------

* Elizabeth Thompson – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Thomas Wilhelm Friedrich Sabler
**Thomas Wilhelm Friedrich Sabler** (Venemaal tuntud kui **Vassili Fjodorovitš**, vene keeles *Василий Фёдорович Саблер*) (18. august (ukj 29. august) 1799 Tallinn – 18. november (ukj 30. november) 1877 Novgorod) oli Eesti arstiteadlane.

Elulugu
-------

Thomas Wilhelm Friedrich Sabler oli baltisakslane.

Õppis 1819–1823 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, meditsiinidoktor (TÜ, 1823), väitekiri "Specimen inaugurale medico-chirurgicum, sistens observationes et animavedversions de coxolgia, quod, consentiente amplissimo medicum ordine …" (Dorpat, 1824). Töötas aastast 1824 arstina Venemaal, oli sh aastast 1826 Moskvas Katariina hospitali arst ja vanemarst ning Preobraženski hospitali ülemarst. Aastast 1870 pensionil.

Vaata ka
--------

* Sabler

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat. — Dorpat, 1889. — 89.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Figuratsioon** ehk **figuur** on muusikas meetrilisse struktuuri kuuluvatest helidest koosnev kaunistus, saatekujund või passaaž, mida kasutatakse faktuuri tihendamiseks.

Meetrilisse struktuuri mittekuuluvat kaunistust nimetatakse muusikas ornamendiks. 

Figuratsioon on tavaliselt lühike ühte või kahte lööki täitev helide rühm, mis võib moodustada mustreid. Lõdvemas tähenduses mõistetakse figuratsiooni all ka passaažidest või arpedžodest koosnevat faktuuri, mis ei pruugi olla selgelt jaotatav figuurideks. Figuratsioon võib olla ka diminutsiooni või koloreerimise tulemus. 

Puudub selge vahe, mida on ja mis ei ole figuratsioon. Võrreldes motiivilis-temaatilise materjaliga mõistetakse figuratsiooni all üldiselt neutraalsemat, mehaanilisemat ja stereotüüpsemat muusikalist materjali. Figuratsioon võib ka pärineda moiivilisest materjalist.

Kuigi figuratsiooni tippajaks olid umbes aastad 1560–1640, kui figuratsiooni kasutasid nii inglise virginalistid, saksa koloristid kui ka itaalia viiuli- ja vokaalvirtuoosid ja tegutses ka Claudio Monteverdi (*stile concitato*), tuntakse figuratsiooni lääne muusika ajaloos juba üle 650 aasta. Ühed varasemad figuratsiooni näited pärinevad Robertsbridge Codexist. 

Juba alates keskajast kujundas figuratsioon koos saate ja ornamendiga helimaalinguid ning lõi sobiva meeleolu. Figuratsiooni valdamist peeti üheks helilooja meisterlikkuse näitajaks ning selle kohta on kirjutatud mitmeid õpetusi (näiteks Marsenne'i "Harmonie universelle").

Hiljem on figuratsioon kasutusel eelkõige teostes sooloinstrumendile. 

Figuratsioon on tähtsal kohal ka näiteks Claude Debussy loomingus. 

Figuratsioonil faktuuri kujundava tehnikana pole midagi tegemist muusikalise retoorika mõistega 'figuur', mida on kirjeldanud näiteks saksa barokiajastu teoreetik Mattheson, ega ka mõiste "nummerdatud bass" sünonüümiga "figuraalbass" või mõistega "figuraalmuusika", mis tähendab polüfoonilist või kontsertmuusikat vastandina ühehäälsele laulule.
Aegna tulepaak
**Aegna tulepaak** on tulepaak Aegnast 1 meremiil loodes asuval Vullikrunni karil.

Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 59° 36′ 2″ N, 24° 43′ 47″ E.

Tulepaagi kõrgus jalamist on 12,4 m ja tule kõrgus merepinnast 14 m.

Ajalugu
-------

Vullikrunnil asub tulepaak erinevatel andmetel aastast 1856 või 1878.

Praegune tulepaak paigaldati Vullikrunnile 1995. aastal.

2008. aasta suvel paigaldati tulepaagile AS Cybernetica väljatöötatud ja valmistatud valge ja punase sektoriga valgusdiood-sektorlatern. Sama aasta 23. novembril purunes latern koos torni ülaosaga tormis. 30. detsembril 2008 toimetati lagunenud tulepaak helikopteri abil mandrile ning asendati uuega. See on esimene Eestis valmistatud LED-tehnoloogiaga varustatud meremärk.

Viited
------

1. ↑  Aegna tulepaak Veeteede Ameti andmebaasis
2. ↑  Aegna tulepaagi pilt, asukoht ja ehitusaastad Veeteede Ameti andmebaasis[*alaline kõdulink*]
3. 1 2 3  Nüüd saab ka Vullikrunnile. Aegna saare koduleht, 25.02.2011
4. ↑  Bianca Mikovitš. "Viimsi vald leidis Sillikrunni ja Vullikrunni". Maaleht, 3. juuni 2010

Välislingid
-----------

* Aegna tulepaak navigatsioonimärkide andmekogus
Jevgeni Svešnikov (1981)
Jevgeni Svešnikov (2006)
**Jevgeni Ellinovitš Svešnikov** (vene keeles Евгений Эллинович Свешников; läti keeles *Jevgeņijs Svešņikovs*; 11. veebruar 1950 Tšeljabinsk – 18. august 2021) oli vene maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1977). 

Svešnikov täitis meistrinormi 1967. aastal. Suurmeistriks sai ta 27-aastaselt 1977. aastal. Kaks aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. 

1983. aastal tuli ta Moskva malemeistriks. Aastavahetusel 1984/1985 võitis Hastingsi jõuluturniiri. NSV Liidu meistrivõistlustel sai parima tulemuse 1978. aastal (5.–8. koht). Svešnikov võitis NSV Liidu võistkonna koosseisus 1977. aastal Moskvas kuldmedali Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel (osales varumängijana).

Pärast Nõukogude Liidu lagunemist asus Svešnikov elama Lätti. Omas Venemaa kodakondsust. Aastatel 2002–2015 esindas malevõistlustel Lätit, alates 2015. aastast Venemaad. Ta on kolmel korral tulnud Läti malemeistriks (2003, 2008, 2010). Läti võistkonna koosseisus on ta mänginud kolmel maleolümpial (2004–2008). 

Svešnikov tuli 2017. aastal Acqui Termes seenioride maailmameistriks U65+ vanuseastmes. Samal aastal tuli ta viieliikmelise Peterburi võistkonna koosseisus Kreetal seenioride võistkondlikuks maailmameistriks vanuseastmes 65+.

Tema poeg Vladimirs Svešņikovs on rahvusvaheline meister males.

Raamatud
--------

* Evgeny Sveshnikov, Vladimir Sveshnikov. "A Chess Opening Repertoire for Blitz & Rapid: Sharp, Surprising and Forcing Lines for Black and White". 2016. ISBN 9056916033

Viited
------

1. ↑  Российские команды - чемпионы мира среди сеньоров. ruchess.ru, 2. mai 2017

Välislingid
-----------

* Jevgeni Svešnikov – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Jevgeni Svešnikov FIDE andmebaasis
Aegna kalmistu (juuli 2013)
**Aegna kalmistu** on kalmistu Jõelähtme kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Aegna saarel Kesklinna linnaosas Tallinnas.

Ajalugu
-------

Esimesed märkmed Aegna kalmistust pärinevad 1736. aastast. Aastatel 1736–1784 toimus 26 matust. Aegna kabelit ja kalmistut kasutas ka Rohuneeme ja Püünsi rahvas. Kokku võib Aegna kalmistule olla maetud sadakond inimest. 

Kalmistul on kaks mälestuskivi. Üks on püstitatud kahele Nõukogude mereväelasele, kes hukkusid 1947. aastal plahvatuses. Teine on pühendatud 1996. aastal õnnetult hukkunud saare metsavahile Raevo Lillele.

Kalmistu oli varem piiratud kiviaiaga. Nõukogude sõjaväelased võtsid piirdekivid oma ehituse tarbeks, kiviaed asendati saarelt üles võetud raudtee rööbastega.

19. juulil 1995 tunnistati kalmistu riiklikuks kultuurimälestiseks.

Kalmistu kabel
--------------

1798. aastal rajati Aegna küla idaserva (praeguse loodusmaja piirkonda) Eliisabeti kabel.

12. juulil 1882 õnnistati kalmistu kõrval uus puidust kabel. Rannikukindlustiste rajamise ja elanike sundkolimise tõttu Aegna saarelt demonteeriti kabel 1922. aasta algul ning veeti jääd mööda Rohuneeme külla.

Seal püstitati see uuesti Viimsi Kalameeste Ühisuse juhatuse liikme Julius Lamboti poolt annetatud Oti talust eraldatud maatükile, kuhu rajati ühtlasi ka uus kalmistu. 1944. aastal hävitas Nõukogude sõjavägi kabeli.

Uus kabel ehitati ja õnnistati sisse 2004. aastal. Vanast kabelist on uues kabelis säilinud tornikell.

Viited
------

1. 1 2  Aegna kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 12.12.2015)
2. ↑  Robert Nerman. "Aegna". Tallinn 2008. Lk 130

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Aegna kalmistu** |

* Aegna kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
* "Vana kalmistu" Aegna saare kodulehel