recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Georg Hund von Wenkheimi vapp
**Georg Hund von Wenkheim** (ka *Hundt von Wenkheim*; 1520 Wenkheim – 17. märts 1572 Bad Mergentheim) oli Saksa ordu kõrgmeistri kohusetäitja (administraator) aastatel 1566–1572.

Hund von Wenkheim pärines Frankimaalt. 1543. aastal on teda esmamainitud Saksa ordu liikmena. 1553. aastast oli ta Weißenburgi komtuur, seejärel alates 1558. Maini-äärse Frankfurdi komtuur. 1566, lühikest aega enne kõrgmeistri asetäitjaks valimist, oli ta Franki orduprovintsi maakomtuur (*Landkomtur*). Ordujuhina keskendus ta Bad Mergentheimi residentsi väljaehitamisele ja oli ka keiser Maximilian II nõunik. Ta täitis ka diplomaatilisi ülesandeid, korraldades Austria Anna (Felipe II tulevase naise) reise ja suhtlust välismaalastega. Hund von Wenkheim hoolitses pingsalt ordudistsipliini eest, nõudes kõigilt liikmeilt äärmiselt hoolikalt Trento kirikukogu otsuste järgimist ja toetas igati vastureformatsiooni.

Hund von Wenkheim proovis pärast endise kõrgmeistri ja esimese Preisi hertsogi Albrechti surma 1568. aastal ordule tagasi nõuda ka Preisimaad, kuid edutult, sest keiser ja Riigipäev polnud nõus selle nimel Poolaga sõtta minema.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Wolfgang Schutzbar** | **Saksa ordu kõrgmeister (administraator)**1566–1572 | Järgnev**Heinrich von Bobenhausen**

 |
Tuvi park
**Tuvi park** on haljasala Tallinna kesklinnas Tõnismäel, Veetorni, Tõnismäe ja Toom-Kuninga ja Suur‑Ameerika tänava vahel.

Asukoht
-------

Tuvi pargi piir kulgeb Veetorni tänava ja Toom-Kuninga tänav 11 (Saksamaa Suursaatkond Tallinnas) kinnistu ristumiskohast mööda Toom-Kuninga 11 ja Toom-Kuninga 13a kinnistute idapiiri lõuna suunas kuni Suur-Ameerika tänav 14 kinnistu loodenurgani, mööda Suur-Ameerika 14 ja Suur-Ameerika 14d kinnistute põhjapiiri ida suunas kuni kinnistu Tuvi tänav 14b edelanurgani, mööda selle kinnistu läänepiiri põhja, ida ning seejärel põhja suunas kuni sama kinnistu loodenurgani, seejärel mööda nimetatud kinnistu läänepiiri sirgjoonelist pikendust põhja suunas kuni kinnistu Tuvi 12 edelanurgani, mööda selle kinnistu läänepiiri ning selle mõttelist pikendust põhja suunas kuni Veetorni tänavani ning sealt mööda Veetorni tänava pargipoolset teemaad lääne suunas Toom-Kuninga 11 kinnistu piirini.

Ajalugu
-------

Tuvi pargi praegune nimi on tinglik ja suhteliselt hiline: park on saanud nime sellega külgneva Tuvi tänava järgi. Viimasele andis aga arvatavasti nime sealkandis elanud sadulseppmeister Hugo Aleksander Taubenheim. Tuvi park hõlmab endise Basti, Friedheimi suvemõisa ja Köningstahli suvemõisa (andis nime Toom-Kuninga tänavale) suvemõisa ja nende parke.

1930. aastatel ehitati Tuvi parki kuue meetri laiune paekivist paraadtrepp pargist Suur‑Ameerika tänavale. 1950.−1970. aastatel oli pargis Noorte Loodussõprade keskmaja katseaed koos kasvuhoonetega. 1970. aastail rajati Suur‑Ameerika tänava äärde (nn Lastestaadioni spordiväljakud). Park sai tugevasti kannatada 1967. aasta suures tormis.

Suvemõisate ajast on alles vaid üksikuid põlispuid, 1980. aastatel park metsistus ja jäeti hooletusse, kuid alates 2003. aastast on parki hoogsalt korrastatud. 2004. aastal võeti park riikliku looduskaitse alla.

Viited
------

1. ↑  Tallinna parkide kaitse alla võtmine ja välispiiride kirjeldused. Vabariigi Valitsuse korraldus nr 341, 06.05.2004, RTL 2004, 64, 1075.
2. ↑  Jaak Juskega kadunud Eestit avastamas: Laidoneri villa ja Õllepruuli tänava lugu, forte.delfi.ee, 20.08.2016
Osalejaid kogu maailmast!
**Jõgevatreff** (ka **Jõgeva Treff**) on Jõgeva maakonnas Kuremaa asulas igal aastal toimuv mootorratturite kokkutulek; ühtlasi Eesti suurim mootorratturite kokkutulek.
Üritust korraldab MTÜ Jõgeva MC.

Esimene üritus toimus 1992. Üritus traditsiooniliselt toimub juuli viimasel nädalavahetusel ja kestab mitu päeva. Eslimesed osalejad tulevad kohale juba neljapäeval. Pileteid müüakse nii eelmüügist kui ka kohapeal. Territoorium on piiratud võrkaiaga ja turvatud ning koristatud kogu ürituse vältel\*. Kuremaal leidub külalistemaja\*\* ja ujula\*\*\* kompleks milles ürituse ajal võimalik kasutada õhtusauna ja kogu päeva jooksul dušid. Laagri territooriumil on paigutatud veevõtukohad ja palju välikäimlaid, lisaks ürituse kasutuses olevates hoonetes leidub tualette. 

* 
* 
* 
* 

\**turvamehed hoiavad soovimatud külalised eemale ja jälgivad et keegi ei ohustaks oma käitumisega teisi ega ennast*.

\*\**külalistemaja kohad piiratud*.

\*\*\**ujula basseinid ei ole kasutuses*.

1. 1 2   (vaadatud 18.04.2019)
2. ↑   (vaadatud 18.04.2019)
3. ↑  "Jõgevatreff 1992 pictures". *www.jogevamc.ee*. Vaadatud 2. veebruaril 2023.

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Kiirgusvoog** (inglise keeles *radiant flux*), tähis {\displaystyle \Phi \_{e}}, on radiomeetrias kiirguse võimsus (ühik vatt), s.o reaalse või virtuaalse pinna poolt ajaühikus kiiratava või vastuvõetava elektromagnetkiirguse energia: 

{\displaystyle \Phi \_{e}={\frac {\mathrm {d} Q}{\mathrm {d} t}}},
kus {\displaystyle \mathrm {d} Q\_{e}} on energia, mida elektromagnetkiirgus ajavahemikus {\displaystyle \mathrm {d} t} edasi kannab.

Kiirgusvoog võib olla seotud kogu elektromagnetilise spektriga või selle osaga (sagedusvahemikuga).

Pinda {\displaystyle \Sigma } läbiv kiirgusvoog on seotud Poyntingi vektoriga:
{\displaystyle \mathbf {S} } järgmiselt:

{\displaystyle \Phi \_{e}=\oint \_{\Sigma }\mathbf {S} \cdot \mathbf {\hat {n}} \,\mathrm {d} A},
kus {\displaystyle \mathbf {\hat {n}} } on pinna normaali suunaline vektor ja {\displaystyle \mathrm {d} A} on pinna element.

Kui kiirgusvoog siduda kiirgava või kiiritatava pinna suurusega, saadakse kiiritustihedus {\displaystyle E\_{e}} (ühik W/m²):

{\displaystyle E\_{e}={\frac {\mathrm {d} \Phi \_{e}}{\mathrm {d} A}}}.

Vaata ka
--------

* Radiomeetria
Vaade ülikooli hoonetekompleksile
**Bristoli Ülikool** on ülikool, mis asub Bristolis Inglismaal.

Ülikool on asutatud aastal 1909. Ülikooli eelkäija Bristoli kolledž oli aga asutatud juba 1876.

Suurbritannia ülikoolid

**Inglismaa:**
Anglia Ruskin • 
University of the Arts • 
Aston • 
Bath • 
Bath Spa • 
Bedfordshire • 
Birmingham • 
UCE Birmingham • 
Bolton • 
Bournemouth • 
Bradford • 
Brighton • 
Bristol • 
Brunel • 
Buckingham • 
Cambridge • 
Canterbury • 
Central Lancashire • 
Chester • 
Chichester • 
City • 
Coventry • 
De Montfort • 
Derby • 
Durham • 
East Anglia • 
East London • 
Edge Hill • 
Essex • 
Exeter • 
Gloucestershire • 
Greenwich • 
Hertfordshire • 
Huddersfield • 
Hull • 
Imperial • 
Kent • 
Keele • 
Kingston • 
Lancaster • 
Leeds • 
Leeds Metropolitan • 
Leicester • 
Lincoln • 
Liverpool • 
Liverpool Hope • 
Liverpool John Moores • 
London *(Kolledžid: Birkbeck • Kõne ja näitlemise kool • Courtauld Institute of Art • Goldsmiths • Heythrop • Institute of Cancer Research • Institute of Education • King's • London Business School • LSE • LSHTM • Queen Mary • Royal Academy of Music • Royal Holloway • Royal Veterinary College • St George's • SOAS • School of Pharmacy • UCL; Institutes: Institute in Paris • School of Advanced Study • Marine Biological Station, Millport)* • 
London Metropolitan • 
London South Bank • 
Loughborough • 
Manchester • 
Manchester Metropolitan • 
Middlesex • 
Newcastle • 
Northampton • 
Northumbria • 
Nottingham • 
Oxford • 
Oxford Brookes • 
Plymouth •
Portsmouth • 
Reading • 
Roehampton • 
Royal College of Art • 
Salford • 
Sheffield • 
Sheffield Hallam • 
Southampton • 
Southampton Solent • 
Staffordshire • 
Surrey • 
Sunderland • 
Sussex • 
Teesside • 
Thames Valley • 
Nottingham Trent • 
Warwick • 
UWE • 
Westminster • 
Winchester • 
Wolverhampton • 
Worcester • 
York • 
York St John

**Põhja-Iirimaa:**
Queen's Belfast •
Ulster

**Šotimaa:**
Aberdeen • 
Abertay • 
Dundee • 
Edinburgh • 
Glasgow • 
Glasgow Caledonian • 
Heriot-Watt • 
Napier • 
Paisley • 
Robert Gordon • 
St Andrews • 
Stirling • 
Strathclyde

**Wales:**
Cardiff • 
Glamorgan • 
Wales
*(Aberystwyth • Bangor • Lampeter • Newport • NEWI • RWCMD • SIHE • Swansea • Trinity • UWIC)*

**Mittegeograafiline** : Avatud Ülikool
**Avo Hirvesoo** (õieti **Aavo-Valdur Hirvesoo**; 23. september 1935 Võru – 10. jaanuar 2014) oli eesti muusikateadlane.

Ta on lõpetanud Tallinna Arhitektuuri- ja Ehitustehnikumi ning aastal 1960 muusikateooria alal Tallinna Muusikakooli. Aastal 1965 lõpetas ta muusikateaduse alal (Karl Leichteri klassis) Tallinna Riikliku Konservatooriumi.

Ta töötas aastatel 1958–1961 Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumis teadurina, aastatel 1964–1966 F. R. Kreutzwaldi nimelises Eesti NSV Riiklikus Raamatukogus muusikaosakonna juhatajana, aastatel 1966–1974 Kultuuriministeeriumi draama- ja muusikateoste kolleegiumi liikmena. Aastatel 1974–1976 oli ta Eesti Heliloojate Liidu konsultant, ta oli aastatel 1975–1976 ühtlasi Tallinna Riikliku Konservatooriumi muusikaajaloo õppejõud. Aastatel 1977–1985 oli ta ETV ja aastatel 1985–1992 Eesti NSV Ministrite Nõukogu Riiklik Televisiooni ja Raadiokomitee muusikajuht ning aastatel 1992–1997 Eesti Raadio muusikatoimetaja.

Ta on uurinud peamiselt Eesti muusika varasemat perioodi ja pagulasmuusikuid. Ta on avaldanud üle 1000 artikli ja uurimuse ajakirjanduses ning rahvusvahelistes erialaväljaannetes. Ta oli Eesti Muusika Biograafilise Leksikoni (1990) toimetuskolleegiumi esimees, ta oli ka aastatel 2007–2008 Eesti Muusika Biograafilise Leksikoni koostamise juures; ta on esinenud ettekannetega Tallinnas, Moskvas, Vilniuses, Riias ja Bregenzis teaduskonverentsidel. Ta on teinud üle 500 raadio- ja telesaate, kirjutanud videofilmi "Lembitu tütar" stsenaariumi (1986). Ta oli aastast 1986 Eesti Heliloojate Liidu liige, olles aastatel 1966–1974 ja 1979–1983 liidu juhatuses (olles vahepeal ka muusikateaduse sektsiooni esimees). Aastatel 1993–1998 oli ta Eesti Richard Wagneri Seltsi esimees.

Isiklikku
---------

Tema isa oli organist, helilooja ja koorijuht Valdur Hirvesoo (1910–1941). Tema abikaasa on arhitekt Eva Hirvesoo. 

Neil on kolm last: poeg, arhitekt Ivo-Ott Hirvesoo; tütar, viiuldaja Aet Hirvesoo-Hautamäki; poeg, ettevõtja Aap Hirvesoo

Välislingid
-----------

* Suri muusikateadlane Avo Hirvesoo
* Täna tähistab juubelit muusikateadlane Avo Hirvesoo

Kirjandus
---------

*Eesti muusika biograafiline leksikon.* 1. köide: *A–M.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007, lk. 148.
**Kuigatsi raamatukogu** on Otepää valla rahvaraamatukogu. See asub Kuigatsi külas Valga maakonnas.

Ajalugu
-------

1914. aastal asutati **Kuigatsi Hariduse Seltsi raamatukogu**. Priipalu algkooli juhataja ruumes asunud seltsi raamatukogu oli avatud pühapäeviti kella 11–13. Raamatute laenutamiseks tuli pöörduda kogu hoidja algkooli juhataja P. Lutheri poole ning korraga sai laenutada kuni kaks köidet kahe nädala peale. Kuigatsi Hariduse Seltsi raamatukogu kuulus avalikkude raamatukogude võrku. 

Seltsi 1935. aasta aastakoosolekul võeti vastu raamatukogu tarvitamise kord. Tundmatutelt isikutelt hakati võtma tagatist, mis vastavalt raamatu väärtusele võis ulatuda kuni 2 kroonini. Uueks raamatukogu juhatajaks valiti Juhan Raieste, kes pidi aga varsti elukoha muutmise tõttu ameti maha panema. Uueks juhatajaks asunud seltsi liige Robert Tamm võttis üle 497 nummerdatud raamatut. 

1940. aastate alguses toodi vahepeal asukoha järgi nime muutnud Priipalu Haridusseltsi raamatukogu Priipalust Kuigatsisse. Varasemast perioodist on Kuigatsi raamatukogus alles üks raamat: „Koidula ja Almbergi kirjavahetus" (1925). Kuigatsis asus raamatukogu rahvamaja eesruumis, kooliõpetaja Eerika Peebu hoole all. Teise maailmasõja ajal Saksa sõjaväe rahvamajja majutamisel viis õpetaja raamatud oma koju ja laenutas neid tasuta kord nädalas. Uuesti avati raamatukogu 1945. aasta mais juhataja Alviine Tamme kodus. Raamatukogu inventariks olid 1 riiul, 1 laud ja 1 haridusseltsi raamatukapp. 

1950. aastatel remonditi rahvamaja, eemaldati uhke torn, tuletõrje pritsikuur muutus riidehoiuks, raamatukogu sai endale osa endisest einelauast. 1970. aastani tegutsenud rahvamajas olid kultuurielu ja isetegevus väga heal järjel. Pärast seda jäid majja ainult raamatukogu ja raamatukogu juhataja korter. Aastatel 1971–1974 laiendati raamatukogu ruume. 

Kuigatsi eriinternaatkoolile töökodade tarbeks ruumide ümberehitamise ajaks oli raamatukogu aastatel 1985–1991 kolitud rahvamajast ajutistele pindadele. Täiskasvanute fond viidi teedevalitsuse maja teisele korrusele ja lastefond koolimajja. 1991. aastal kolis raamatukogu ajutistelt pindadelt tagasi rahvamajja – kooli töökoja hoonesse, kuhu väikeste vaidluste käigus leiti ruumid raamatukogule. 1994. aastast tegutseb raamatukogu juures õpiring Siiliklubi. 

2000. aastast on raamatukogul internetiühendus. Kasutusel on Raamatukogude Info- ja Kataloogisüsteem (RIKS).

Raamatukogu remondi projektidega alustati 2007. aastal ja 2009. aastal kolis raamatukogu remonditud ruumidesse.

Juhatajad/laenutajad
--------------------

P. Luther 1914

Juhan Raiste 1935

Robert Tamm

Eerika Peebu 1940

Alviine Tamm 1945

Asta Ottender 1946–1951

Niina Allik

Helgi Püttsepp

Eha Sõrg

Ida Kärsna 1956–1971

Hele Kärema 1971

Hele Reimaa 1971–1974

Õnne Paimre alates 1974

Statistika
----------

Kogud: 13 071

Kasutajad: 158

Külastused: 2 019

Laenutused: 3 107

Töökohad: 1

Kirjandus
---------

* Valgamaa rahvaraamatukogud 1920–2010. Valga, 2010
* Valga Keskraamatukogu arhiiv. Valga rajooni/maakonna raamatukogude aastaaruanded 1956–2014

Välislingid
-----------

* Kuigatsi raamatukogu
* Puka vald – raamatukogud
**Briti Betšuaanamaa** oli Suurbritannia kroonikoloonia, mis eksisteeris lühiajaliselt Lõuna-Aafrikas alates loomisest 1. septembril 1885 kuni liitmiseni Kapimaa kolooniaga 16. novembril 1895. Briti Betšuaanamaa pindala oli 133 190 km² ja rahvaarv 84 210. Tänapäeval on Briti Betšuaanamaa alad Lõuna-Aafrika Vabariigi koosseisus.

Ajalugu
-------

Betšuaanamaa tähendas tsvaanade maad ning halduse lihtsustamiseks jaotati see kaheks osaks. Põhjaosa oli tuntud kui Betšuaanamaa protektoraat ja lõunaosa, st Molopo jõest lõunas asetsevad alad, kandsid Briti Betšuaanamaa kroonikoloonia nime. 1882. aastal lõi Betšuaanamaast lahku buuride Stellandi riik. Alates 1883. aastast nõudis ühiskondlik surve, et Briti valitsus võtaks midagi ette surumaks alla Betšuaanamaa piirkonna rahutusi.

29. oktoobril 1884 määras Briti valitsus Sir Charles Warreni Betšuaanamaa erikomisjonäri ametisse. 13. novembril hääletas Suurbritannia parlament programmi poolt, millega kulutati 675 000 naela (mis oleks tänapäeval umbes 32 miljonit naela) sõjalisteks operatsioonideks Betšuaanamaal. Warrenile anti luba värvata lisaks piirkonda saadetavatele Briti sõjaväelastele erikorras armeesse ka 1500 aafriklast. 4000-meheline sõjavägi, mida juhtis Sir Chareles Warren, saadeti Stellandi tagasi vallutama. 7. veebruaril 1885 jõudis salk Vryburgi, Stellandi pealinna. 8. aprillil 1885 saatis Warren Suurbritanniasse teate, et on Betšuaanamaa okupeerinud ning korra täielikult taastanud. Buuride vabariik varises ilma verevalamiseta.

30. septembril moodustati Stellandist ja teistest Molopost lõunas asetsevatest aladest Briti Betšuaanamaa. 1891 laienes piirkonda Lõuna-Aafrika tolliliit. 1895. aastal liideti need alad Kapimaa kolooniaga, mis kuulub tänapäeval Lõuna-Aafrika Vabariigi koosseisu, olles Mahikengi linna ümbritsevad alad.
Enn Meri aasta kultuurisõbra tiitlit vastu võtmas (2022)
**Enn Meri** (sündinud 15. jaanuaril 1942 Kuressaares) on Eesti ettevõtja ja poliitik. Ta oli XIII Riigikogu liige.

22. septembril 1944 põgenes tema perekond mõnede teistega meritsi väikeses paadis Eestist Nõukogude okupatsiooni eest Rootsi, kuna tema isa oli Saksa okupatsiooni ajal töötanud politseis, mis päädinuks uue riigivõimu ajal tagakiusamisega. Ta külastas Saaremaad taas 1989. aastal ning mõne aasta pärast kolis Rootsist Eestisse tagasi.

Enn Meri omandas 1961. aastal Malmö Tehnilises Instituudis masinaehituse eriala ning 1970. aastal Lundi Ülikoolis majanduse eriala.

Enn Meri on töötanud paljudes ettevõtetes: AB Rex, tehnoloog 1963–1965; AB Volvo, keretehase ratsionaliseerimise insener 1965–1968; Kockums AB, laevatehase konsultant 1970–1972; P A Management Consultants AB, konsultant 1972–1975; Kockums AB, laevatehase osakonnajuhataja, turundusjuht ja finantsjuht 1975–1982; Energus AB, finantsjuht 1982–1984; Normit AB, omanik ja tegevjuht 1984–2005; OÜ Sartex 1991–tänaseni, OÜ Saare Martex 1992–2007, Merinvest OÜ, 1996–2012 omanik ja juhatuse esimees; Merinvest OÜ, nõukogu esimees 2013. aastast.

Ta on organisatsiooni Saksa-Balti Kaubanduskoda Eesti haru juhatuse president 2017. aastast.

Ühiskondlikest organisatsioonidest on ta Kaitseliidu Saaremaa maleva tegevliige 2013. aastast ja Korp! Rotalia liige 1968. aastast. Ta on olnud Eesti partei Erakond Isamaa ja Res Publica Liit liige 25. maist 2009 kuni 18. jaanuarini 2014 ning ta on Eesti Vabaerakonna liige 15. oktoobrist 2014.

Kohaliku omavalitsuse valimistel sai Meri 2009. aastal Kuressaare linnas 26 häält. Riigikogu valimistel 2011. aastal 284 häält.

Ta kandideeris Eesti Vabaerakonna nimekirjas 2015. aasta Riigikogu valimistel Hiiu-, Saare- ja Läänemaad hõlmavas valimisringkonnas. Samas ringkonnas kandideeris 54 isikut ning hääletas 33673 kodanikku. Enn Meri sai 1619 häält, mis oli valimisringkonna 8. tulemus. Vabaerakonnast sai selles ringkonnas hääli rohkem vaid Andres Ammas (1859 häält). Pärast Riigikogu liikme Andres Ammase surma nimetati Enn Meri 5. aprillist 2018 Riigikogu liikmeks. Ta andis ametivande 9. aprillil.

2017. aasta kohaliku omavalitsuse valimistel kandideeris Meri Saaremaa vallas valimisliidu Valimisliit Saarlane nimekirjas. Valimisringkonnas käis hääletamas 13199 hääleõiguslikku isikut ning Meri sai 113 häält, millega pääses Saare valla volikokku.

Tunnustus
---------

* 2005 – Valgetähe V klassi teenetemärk
* 2008 – Saare maavalitsuse teeneteplaat
* 2022 – aasta kultuurisõber

Viited
------

1. ↑  "Äriregistri teabesüsteem. Päring isiku erakondlikust kuuluvusest: MERI, Enn". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. aprill 2018. Vaadatud 11. aprillil 2018.
2. ↑  Vabariigi Valimiskomijoni koduleht (vvk.ee). Detailne hääletamistulemus. Valimisringkond nr 5.
3. ↑  Vabariigi Valimiskomijoni koduleht (vvk.ee). Valimistulemuse valdades ja linnades. Saare maakond. Saaremaa vald.
4. ↑  Vabariigi Presidendi Kantselei. Teenetemärkide infosüsteem. Kavaler: MERI, Enn.
Albrechtsberger Leopold Kupelwieseri maalil
**Johann Georg Albrechtsberger** (3. veebruar 1736 Klosterneuburg – 7. märts 1809 Viin) oli austria helilooja, muusikateoreetik ja -pedagoog. 

Ta töötas algul Austria väikelinnades. Alates 1772. aastast oli Viini karmeliitide kloostri kooriregent ja koguduse organist, alates 1792. aastast Püha Stephani koguduse kapellmeister. Seal olid tema oreliõpilasteks teiste hulgas Beethoven, Czerny, Fries ja Hummel. 

Albrechtsbergeri pedagoogilised seisukohad töödes (enamik käsikirjas) olid autoriteetsed. Ta avaldas klaveriõpiku. Weinzierlis parun Fürnbergi mõisas oli ta koos vend Antoniuse, Haydni, paruni enda ja teistega kaastegev ühes esimestest keelpillikvartettidest Alam-Austrias.

Looming
-------

Ta lõi umbes 224 teost, nende hulgas

* 4 sümfooniat
* 27 avamängu
	+ sealhulgas vahemäng draamale "Henry IV"
* prelüüdid ja fuugad orelile
* fuugad klaverile
* 18 keelpillikvartetti
* 6 fuugat keelpillikvartetile
* 38 kvintetti
* 28 keelpillitriot
* 26 missat
* 6 oratooriumi
* 43 graduaali
* 34 offertori
Avo Keel võrkpallur (1999)
**Avo Keel** (sündinud 1. oktoobril 1962 Võrus) on eesti võrkpallur ja treener.

Elukäik
-------

Ta lõpetas 1981. aastal Tallinna Spordiinternaatkooli.

Avo Keel mängis Tallinna Kalevis, mille koosseisus pääses 1985. aastal NSV Liidu meistrivõistluste kõrgliigasse.

1986. aastast kandis ta kaks aastat ja kaheksa kuud karistust tugevdatud režiimiga parandusliku töö koloonias Vasalemmas.

1990. aastal kolis Avo Keel Soome, kus mängis võrkpalli 1999. aastani. Pärast elas Pärnus ja mängis Pärnu klubis. 

1996. aastal osales ta Kaido Kreeniga Atlantas suveolümpiamängude rannavõrkpalliturniiril.

1999. aastal tunnistati ta Soome liiga hooaja parimaks mängijaks.

Ta oli aastatel 2004–2014 Eesti võrkpallikoondise pea­tree­ner ja on Tallinna Selveri pea­tree­ner.

Tunnustus
---------

Avo Keel 2021. aastal riigi spordipreemia kätteandmisel
* 2010 – aasta treener
* 2011 – Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi sihtkapitali aastapreemia (Eesti meeste võrkpall järjekordselt Euroopa meistrivõistlustel)
* 2011 – Eesti Vabariigi spordipreemia (tulemusliku töö eest treenerina Eesti võrkpalli koondmeeskonna ettevalmistamisel)
* 2012 – Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2020 – Pärnu teenetemärk (pikaaegse treeneritöö eest noorte juhendamisel ja võrkpalli propageerimisel)

Elulooraamat
------------

2017. aastal ilmus spordiajakirjanik Märt Roosna sulest elulooraamat "Terava keelega. Avo Keele ja Eesti võrkpallimeeskonna lugu" (Rahva Raamat. Menu Meedia). Raamat tunnistati 2017. aasta parimaks spordiraamatuks ning see pälvis Georg Hackenschmidti raamatuauhinna.

Isiklikku
---------

Avo Keel on abielus, tema abikaasa on Kai Keel, neil on kolm last: Kati, Martti ja Markkus.

Viited
------

1. ↑  Eesti spordi biograafiline leksikon
2. 1 2 3 4 5 6  Veiko Visnapuu Avo Keel: loll noorpõlveapsakas ei muutnud mind kuidagi!, Eesti päevaleht, 16.11.2009
3. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 18612
4. ↑  Kuulutati välja 2017. aasta parim spordiraamat. ERR Sport, 07.04.2018.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Barüonasümmeetria**, ka **aine-antiaine asümmeetria**, ka **Universumi barüonasümmeetria**, (inglise keeles *baryon asymmetry*, *matter-antimatter asymmetry*) on tasakaalustamatus (disbalanss) barüonaine ja antibarüonilise aine vahel vaadeldavas universumis.

Ei osakestefüüsika standardmudel ega üldrelatiivsusteooria anna ammendavat selgust, miks valitseb disbalanss.

1967. aastal ilmunud artiklis sõnastas Andrei Sahharov barüonasümmeetria olemasolu jaoks vajalikud tingimused:

* asümmeetria maailma ja antimaailma vahel, väljendatuna teaduslikus keeles kui C- ja CP-sümmeetria rikkumine (vt CP-invariantsuse rikkumine);
* barüonlaengu säilitamise seaduse rikkumine;
* termodünaamilise tasakaalu rikkumine universumi arengu varajastes etappides.

On olemas mitu hüpoteesi, mis selgitavad barüogeneesi põhjustanud aine ja antiaine tasakaalustamatust. Sellegipoolest ei ole seni üldtunnustatud teooriat selle nähtuse seletamiseks. Nagu märgiti ühes 2012. aastal ilmunud uurimuses, "jääb aine päritolu endiselt üheks suuremaks saladuseks füüsikas".

Vaata ka
--------

* Barüogenees
* Barüonaine

Viited
------

1. ↑   А. Д. Сахаров. Нарушение СР-инвариантности, С-асимметрия и барионная асимметрия вселенной. — Академия Наук СССР, 1967. — ISBN ЖЭТФ. Письма в редакцию. 1967. Т. 5, вып. 1. С. 32-35
2. ↑  Canetti, L.; Drewes, M.; Shaposhnikov, M. (2012). "Matter and Antimatter in the Universe". New J. Phys. 14: 095012. arXiv:1204.4186. Bibcode:2012NJPh...14i5012C. doi:10.1088/1367-2630/14/9/095012
**Gustav Heinrich Schüdlöffel** (13. oktoober 1798 Jõelähtmes – 20. detsember 1859) oli baltisaksa vaimulik, eesti kirjamees.

Ta õppis Tallinna toomkoolis 1810–1817. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1817–1820. Lõpetamise järel reisis Rootsis ja tegutses koduõpetajana. Aastatel 1826–1827 oli ta Tallinna Toomkooli inspektor. Pastoriks ordineeriti ta 20. jaanuaril 1829.

Schüdlöffel töötas aastatel 1829–1859 Jõelähtme Püha Neitsi Maarja koguduse pastorina. Ida-Harju praostiks sai ta 28. veebruaril 1847. Elu lõpus jäi ta kurdiks. Jõelähtme kiriku juures asub ka tema kalm.

Tema järgi on nimetatud tänav Randvere külas Viimsi vallas, kus muuhulgas asub ka 2013. aasta septembris avatud Randvere kool. Schüdlöffeli ametisoleku ajal (aastal 1848) hakati ehitama Randvere kirikut.

Isiklikku
---------

Tema isa Georg Friedrich Schüdlöffel (1759–1802) oli Jõelähtme koguduse pastor.

Looming
-------

Schüdlöffel oli üks oma aja juhtivaid estofiile.

Ta oli üks varasemaid eesti mütoloogia käsitlejaid. Ajakirjas Das Inland ilmus 1836 artikkel Kalevipoja-muistenditest, mida ta oli rahvasuust kuulnud. Seal pani ta esmakordselt kokku Kalevipoja-muistendite tsükli.

Mugandas saksa keelest rahvavalgustuslikke jutte (enamasti vagajutte) ja koostas kalendreid.

Tema "Toomas Westen, Lapo rahwa uso ärataja Norra maal" (1844, 2. trükk 1894) on esimene Eduard Ahrensi soovitatud uues kirjaviisis trükiteos.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885 Tallinn 2007
2. ↑  Eesti Biograafiline Leksikon K./Ü. Loodus, Tartus, 1926–1929

Välislingid
-----------

* Gustav Heinrich Schüdlöffel Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
* Gustav Heinrich Schüdlöffel Eesti vanema kirjanduse digitaalses tekstikogus EEVA
**Barysaŭščyna** (transkribeerituna **Barõssavštšõna**) on küla Valgevenes Homieli oblasti Chojniki rajoonis, Barysaŭščyna külanõukogu halduskeskus. Asula asub Vići jõe ääres ning jääb oblasti keskusest Homielist 121 ja rajooni keskusest Chojnikist 18 kilomeetri kaugusele.

Barysaŭščynas on algkool, postkontor, kultuurimaja ja raamatukogu.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 288 (1850)
* 359 (1885)
* 552 (1897)
* 611 (1908)
* 741 (1930)
 | * 982 (1959)
* 299 (1970)
* 435 (1995)
* 340 (2004)
* 307 (2010)
 |

Ajalugu
-------

Külast lõunas asuvad mesoliitikumi ja neoliitikumi asulakohad, lisaks veel rauaaja alguses kasutusel olnud muinaslinnus.

Esimesed teated küla kohta pärinevad 1622. aastast, mil see kuulus Minski vojevoodkonda ja Mazyri maakonda. Sealsed valdused kuulusid toona Chrapowickitele. 1702. aastal oli küla Wolskite valduses. Hiljem oli see Šuiskite valduses, 1752. aastal ostsid selle aga Zborovskid. 1782. aastal oli asula Oskierkade omandiks. Seoses Poola jagamisega läks Barysaŭščyna 1793. aastal Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Minski kubermangu Mazyri maakonda. 1804. aastal läksid sealsed valdused Jastrzębskite omandisse; neile kuulus küla kuni XX sajandini. XIX sajandi lõpuaastatel ja XX sajandi alguses rajasid nad külla mõisakompleksi ja pargi, selle lähistel asunud karjamõisa aga viinaköögi, mis valmis 1890. aastal. 1896. aastal olid külas õlipress ja auruveski.

Mõisakompleksi varemed
Sealne mõisnik Nikolai Jastrzębski sai 1872. aastal tuntuks kirjandusliku müstifikatsiooniga, kui avaldas peatükke Nikolai Gogoli "Surnud hingede" teisest osast, mille autoriks oli tegelikult ta ise.

1920. aastatel moodustati külla sovhoos. 1926. aastal sai asulast kohaliku külanõukogu keskus. Teises maailmasõjas hukkus 88 küla elanikku. Aastail 1986-1987 rajati Barysaŭščynasse uued elamud (kokku 50 korterit) Tšornobõli katastroofis saastunud tsoonist ümber asunute tarvis.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. oktoober 2020. Vaadatud 11. septembril 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Алексей Яковлев. «Мёртвые души» полковника Ястржембского // Советская Белоруссия. — 2004. — 11. veebruar.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Barysaŭščyna** |

* Küla Valgevene fotoentsüklopeedias
**Hittisau** on vald Austria Vorarlbergi liidumaal Bregenzi ringkonnas Bregenzerwaldis.

Hittisau on Saksamaa-Austria kogukonnaprojekti *Naturpark Nagelfluhkette* liige.

Ajalugu
-------

1249. aastal on dokumentides esmamainitud kui Hittinsowe. 1754. aastal oli Hittisaus 1000 elanikku, 1850. aastal 2087 elanikku. 1908. aastal jõudis valda elekter. Vee-ettevõte ehitati 1929. aastal.

Kultuur
-------

Kihelkonnakirik **Hl. Drei Könige** ehitati aastatel 1843-1845. Kunstnik Josef Bucher maalis lõuendid (kolmest kuningast) kõrgaltarile 1850. aasta paiku. Christian Moosbrugger aitas kiriku skulptuurile palju kaasa. Orel ehitati 1868. aastal Rankweileri oreliehitaja Alois Schönachi poolt.

1977. aastal asutati **Sennerei Hittisau** (Hittisau juustuvabrik). Juustuvabrik keskendus peamiselt Emmentali juustu tootmisele. Alates EL liikmelisusest 1995. aastal on tootmine keskendunud *Hittisauer Bergkäsele*. Täna on Hittisau juustuvabrik üks Bregenzerwaldi suuremaid, aastas tarnitakse umbes 5 miljonit kg piima; juustu toodetakse endiselt traditsioonilisel Vorarlbergi viisil. Juustuvabrik on *Käsestrasse Bregenzerwald* osa. **Alpsennereimuseum**, mis asub ka Hittisaus, teavitab sajandeid kestnud alpi juustu tootmisest.

**Frauenmuseum Hittisau** (naistemuuseum) avati 2000. aastal ja see on pühendatud naiste saavutustele. See on ainus muuseum Austrias, mille eesmärk on muuta naised nähtavaks ning dokumenteerida kunsti ja kultuuri naissoost esindajad.

Lecknertal

Viited
------

1. ↑  Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Bregenzi ringkonna vallad

* Alberschwende
* Andelsbuch
* Au
* Bezau
* Bildstein
* Bizau
* Bregenz
* Buch
* Damüls
* Doren
* Egg
* Eichenberg
* Fußach
* Gaißau
* Hard
* Hittisau
* Höchst
* Hohenweiler
* Hörbranz
* Kennelbach
* Krumbach
* Langen bei Bregenz
* Langenegg
* Lauterach
* Lingenau
* Lochau
* Mellau
* Mittelberg
* Möggers
* Reuthe
* Riefensberg
* Schnepfau
* Schoppernau
* Schröcken
* Schwarzach
* Schwarzenberg
* Sibratsgfäll
* Sulzberg
* Warth
* Wolfurt
**Historitsism** on muusikastiil, mida iseloomustab eelmiste ajastute muusikale omase materjali, struktuuri, stiili, kompositsioonimeetodi või esteetika teadlik, eesmärgipärane ja tihti mütologiseeritud kasutamine uues muusikas. Historitsismiga võib käia kaasas ka teooria, et uue muusika või esituspraktika olemuse põhiline määraja on muusika ajalugu. Kuigi ajaloo traditsioonide ülistamist on esinenud ka varem, räägitakse historitsismist muusikas eelkõige 19. ja 20. sajandi kontekstis. 

Historitsismi alguseks peetakse Johann Sebastian Bachi loomingu laialdast taasavastamist, mis sai suurema hoo sisse "Matthäuse passiooni" esitusega Felix Mendelssohn-Bartholdy juhatusel 1829. aastal pärast umbes saja-aastast pausi. Sellest peale omandavad varasemate perioodide teatud heliloojad ja nende looming tihti mütoloogilise klassika staatuse, näiteks: 

* Giovanni Pierluigi da Palestrinast sai kirikumuusika klassik
* Johann Sebastian Bachi hakati nimetama "poeetilise kontrapunkti" isaks
* Wolfgang Amadeus Mozarti muusikat käsitleti klassitsiliku lihtsuse ideaalina
* Franz Schubertit nimetati soololaulu meistriks
* Ludwig van Beethoveni sümfooniad ja hilised keelpillikvartetid said romantilise ideaali kehastusteks, aidates kaasa Beethoveni isiku ja muusika "romantiseerimisele" ja niinimetud "Beethoveni müüdi" tekkimisele.

Kuigi 19. sajandil ollakse varasemast muusikast palju rohkem informeeritud kui eelmistel sajanditel, on 19. sajandi muusikalisele historitsismile omane, et varasemat muusikat ei esitatud eriti allikatruult. Väga levinud oli vanade meistrite muusika "parandamine": ümberorkestreerimine, esituskoosseisude suurendamine ning esitamine liialdatud dünaamika ja tempodega.

Ka muusika kompositsiooniõpetuses õpetati jätkuvalt vanu kompositsioonimeetodeid, kuid tihti tehti seda reflekteerimata, tuimalt käsitööoskusi treenides. Selline tegevus viis elutu konservatiivse akademismini: ei loodud enam elavat muusikat, vaid eklektiliselt ja mehaaniliselt erinevaid muusikastiile ühendavaid mineviku muusika koopiaid.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib linnusest Alcamos; linnuse kohta Modicas vaata artiklit Modica linnus* |

---

**Modica krahvide linnus** (*Castello dei Conti di Modica*) on linnus Sitsiilias Alcamos.

Linnus on rombikujuline. Tal on neli torni: nurkades on kaks ruudukujulise põhiplaaniga torni ja kaks ringikujulise põhiplaaniga torni on müüridega ühendatud. Eri tornides asusid vangide piinamisruum, tunnimeeste valvekohad ja vahtkonnaülemate ruumid. Põhjafassaadil on säilinud kaks algset ühe kaarega akent ja siseõues kahe kaarega ning kolme kaarega aken. Linnuse paraadtrepp on tehtud Monte Bonifato koobastest pärinevast punasest marmorist. 

Linnuse laskis rajada Peralta suguvõsa ning selle ehitamise viisid lõpule lääniisandad Enrico Chiaramonte ja Federico Chiaramonte tõenäoliselt 1340ndatel. Ta oli 1410–1812 Modica krahvide omanduses. Hiljem oli ta kasutusel vanglana. 

Aastal 1535 peatus linnuses keiser Karl V.

Linnus on vastu pidanud mitmele rünnakule, sealhulgas piraatide poolt.

Linnust on hiljuti restaureeritud.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Alcamo valla saidil
**Kiirgustugevus** (inglise keeles *radiant intensity*), tähis {\displaystyle I\_{\mathrm {e} }}, on radiomeetrias kiiratud, peegeldunud, edastatud või vastuvõetud kiirgusvoog ruuminurga ühiku kohta. Kiirgustugevus on vektoriaalne (suunaga) suurus.

Spektraalne kiirgustugevus on kiirgustugevus sageduse või lainepikkuse ühiku kohta olenevalt sellest, kas spektrit esitakse sageduse või lainepikkuse funktsioonina. 

Kiirgustugevuse SI ühik on vatt steradiaan kohta (W/sr) ja spektraalse kiirgustugevuse ühik sageduse järgi on vatt steradiaani ja hertsi kohta (W·sr−1·Hz−1), vastavalt lainepikkuse järgi tavaliselt vatt steradiaani ja nanomeetri kohta (W·sr −1·nm−1).

Matemaatiline esitus
--------------------

Kiirgustugevus on avaldatav kujul

{\displaystyle I\_{\mathrm {e} ,\Omega }={\frac {\partial \Phi \_{\mathrm {e} }}{\partial \Omega }},}
kus

* ∂ on osatuletise symbol;
* Φe on kiirgusvoog;
* *Ω* on ruuminurk.

Üldjuhul on *I*e,Ω vaatenurga *θ* ja potentsiaalse asimuutnurga funktsioon. Lamberti pinna erijuhul järgib *I*e,Ω Lamberti koosinusseadust *I*e, Ω = *I*0 cos *θ*.

Spektraalne kiirgustugevus sageduse järgi

{\displaystyle I\_{\mathrm {e} ,\Omega ,\nu }={\frac {\partial I\_{\mathrm {e} ,\Omega }}{\partial \nu }},}
kus {\displaystyle \nu } on sagedus.

Spektraalne kiirgustugevus lainepikkuse järgi

{\displaystyle I\_{\mathrm {e} ,\Omega ,\lambda }={\frac {\partial I\_{\mathrm {e} ,\Omega }}{\partial \lambda }},}
kus \lambda on lainepikkus.
.
Suuruste tähises kasutatakse indeksit "e" (sõnast "energetic"), et vältida segiajamist vastavate fotomeetriliste suurustega (nt valgustugevus {\displaystyle I\_{\mathrm {v} }}). Kui vaatluse all on ainult radiomeetrilised suurused, jäetakse indeks sageli ära.

Kiirgustugevus antennitehnikas
------------------------------

Kiirgustugevust kasutatakse antenni kiirgusvõime iseloomustamiseks:

{\displaystyle I\_{\mathrm {e} ,\Omega }=E\_{\mathrm {e} }(r)\,r^{2},}
kus

* *E*e on antenni kiiritustihedus;
* *r* on kaugus antennist.

Erinevalt võimsustihedusest ei sõltu kiirgustugevus kaugusest: kuna kiiritustihedus on defineeritud kui võimsus läbi ruuminurga, siis kompenseeritakse kauguse suurenemisest tingitud võimsustiheduse vähenemine pindala suurenemisega.

Vaata ka
--------

* Radiomeetria
**Tarmo All** (sündinud 1. detsembril 1969) on eesti geoloog, Tallinna Tehnikaülikooli Geoloogia Instituudi teadur.

Aastatel 1987–1993 õppis ta Tartu Ülikooli geoloogia instituudis geoloogilise kaardistamise erialal, 1993–1995 oli TÜ geoloogia instituudi magistrant ja alates 1996 doktorant.

Tarmo All on alates 1996. aastast Eesti Geoloogia Seltsi liige, aastatel 1999–2002 oli ta EGS juhatuse aseesimees ja 2002–2006 EGS juhatuse esimees. 

Tarmo All on alates aastast 2002 IASPEI korrespondentliige, alates 2003 Eesti Geofüüsikakomitee liige ja alates 2005 Eesti Geoloogia Rahvuskomitee liige.

Tarmo All töötas septembrist 1995 kuni märtsini 2010 Eesti Geoloogiakeskuses Geofüüsika ja mere- ja keskkonnageoloogia osakonna juhatajana, märtsist 2010 kuni septembrini 2013 Keskkonnaministeeriumi maapõue osakonna juhatajana. Alates septembrist 2013 on ta ametis Maailma Energeetikanõukogu Eesti Rahvuskomitee juures. Alates 2014. aasta novembrist asus tööle Eesti Energia geoloogia ja regulaatorsuhete valdkonnajuhina.Tema peamised tegevusvaldkonnad on geofüüsika, geoloogiline kaardistamine, seismiline seire, maavarade uuring, maapõue kasutamise ja kaitse alaste strateegiliste planeerimisdokumentide väljatöötamise koordineerimine ning valdkonna seadusloomega tegelemine.

Viited
------

1. ↑  Tarmo All Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
**Tšehhi Sotsiaaldemokraatlik Partei** (tšehhi keeles *Česká strana sociálně demokratická*, lühend *ČSSD*) on sotsiaaldemokraatlik partei Tšehhi Vabariigis.

1878 asutati Tšehhi-Slaavi Sotsiaaldemokraatlik Partei Austrias (*Sociálně-demokratická strana českoslovanská v Rakousku*), mis oli osa Austria Sotsiaaldemokraatlikust Parteist. 1893 erakond iseseisvus ja võttis enda nimeks Tšehhi-Slaavi Sotsiaaldemokraatlik Tööliste Partei (*Českoslovanská sociálně demokratická stranu dělnická*). Pärast Tšehhoslovakkia iseseisvumist 1928 liitus erakond Slovakkia Sotsiaaldemokraatliku Partega ja võttis enda nimeks Tšehhoslovakkia Sotsiaaldemokraatlik Tööliste Partei (*Českoslovanská sociálně demokratická stranu dělnická*). See erakond kuulus 1923–1938 Leiboristlikku ja Sotsiaaldemokraatlikku Internatsionaali. 1938–1941 oli erakonna nimi Rahvuslik Tööpartei (*Národní strana práce*) ja ta kuulus Tšehhi Rahvuslikku Sotsiaalsesse Parteisse. 1941 keelustati Tšehhimaal kõik erakonnad.

1945 erakond taastati nime all Tšehhoslovakkia Sotsiaaldemokraatia (*Československá sociální demokracie*). 1948 ühines ta Tšehhoslovakkia Kommunistliku Parteiga. Samal aastal moodustati Tšehhi sotsiaaldemokraatide eksiilerakond, mille peakorter asus Londonis.

1990 taastati endine nimi Tšehhoslovakkia Sotsiaaldemokraatia. Alates 1993 kannab erakond nime Tšehhi Sotsiaaldemokraatlik Partei.

Pärast 1989. aastat moodustas ČSSD esimest korda valitsuse 1998. aastal, eesotsas peaminister Miloš Zemaniga (1998–2002). Hilisemate peaministrite Vladimír Špidla (2002–2004), Stanislav Grossi (2004–2005) ja Jiří Paroubeki (2005–2006) juhtimisel püsis ČSSD võimul 2006. aastani.

ČSSD võitis 1998. ja 2002. aasta üldvalimised, pälvides vastavalt 74 ja 70 kohta 200-st alamkojas. 2002. aasta valimiste järel moodustas ČSSD koalitsiooni kahe väiksema parteiga: Kristlik-Demokraatliku Liidu – Tšehhoslovakkia Rahvaparteiga ning Vabaduse Liidu – Demokraatliku Liiduga.

2006. aasta Tšehhi Vabariigi parlamendivalimistel sai ČSSD 32,3% häältest, mis andis 74 kohta. Üldarvestuses oli partei teine Kodanike Demokraatliku Partei järel. Valimised põhjustasid Tšehhi Vabariigi sisepoliitikas vasakpoolsete (ČSSD ning Čechy ja Morava Kommunistliku Partei) ning parem- ja keskparteide (Kodanike Demokraatlik Partei, Kristlik-Demokraatliku Liidu – Tšehhoslovakkia Rahvapartei ja Rohelise Partei) vahel patiseisu.

ČSSD esimehed on olnud Miloš Zeman (1993–2001), Vladimír Špidla (2001–2004), Stanislav Gross (2004–2005), Bohuslav Sobotka (esimehe kohusetäitja 2005–2006), Jiří Paroubek (2006–2011), Bohuslav Sobotka (2011–2017), Milan Chovanec (esimehe kohusetäitja 2017–2018), Jan Hamáček (2018–2021) ja Roman Onderka (esimehe kohusetäitja 2021).

ČSSD kuulub 1990. aastast Sotsialistlikku Internatsionaali ning 2003. aastast Euroopa Sotsialistlikku Parteisse.

Välislingid
-----------

* Koduleht
Kasperi Kapanen (2020)
**Kasperi Kapanen** (sündinud 23. juulil 1996 Kuopios) on Soome jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis St. Louis Blues ründajana paremäärel.

Ta alustas karjääri Soome kõrgliigaklubis KalPa, tehes Soome kõrgliigas debüüdi hooajal 2012–13.

2014. aastal valis Pittsburgh Penguins ta NHL-i *draft* '​is 22. valikuna. Enne NHL-is debüüdi tegemist mängis ta American Hockey League'i klubides Wilkes-Barre/Scranton Penguins ja Toronto Marlies. Penguinsi meeskonnas ta NHL-is debüüti ei teinud, sest 1. juulil 2015 sõlmis ta lepingu Toronto Maple Leafsiga, mängides esimese mängu 29. veebruaril 2016. Esimese värava lõi ta NHL-is 8. aprillil 2017 mängus Pittsburgh Penguinsi vastu. Selle väravaga kindlustas Leafs esimest korda pärast 2013. aastat edasipääsu väljalangemismängudele; hooaega varem oldi liigas jäädud üldse viimaseks. Idakonverentsi veerandfinaalis tuli vastu võtta kaotus Washington Capitalsilt. Hooaeg 2018/19 on olnud Kapaneni seni resultatiivseim NHL-is (20+24).

2020. aasta augustis kaubeldi Kapanen tagasi Pittsburgh Penguinsi.

2023. aasta veebruaris liitus ta St. Louis Bluesiga.

Soome jäähokikoondise koosseisus on ta osalenud 2018. aasta maailmameistrivõistlustel. 2016. aastal tuli ta Soome kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks.

Tema isa Sami Kapanen kuulus kaks aastakümmet Soome koondisse ja mängis NHL-is 12 hooajal. 12. jaanuaril 2013 olid nad Soome kõrgliigamängus mõlemad KalPa meeskonnas väljakul.

Viited
------

1. ↑  "Maple Leafs Complete Trade With Pittsburgh Penguins". nhl.com. 25.8.2020. Vaadatud 25.10.2021
2. ↑  "Blues claim Kapanen off waivers". *NHL.com*. 25. veebruar 2023. Vaadatud 26. veebruaril 2023.

Välislingid
-----------

* Kasperi Kapanen NHL.com lehel
* Kasperi Kapanen hockeydb.com lehel

| * v
* r
St. Louis Blues |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Jordan Binnington **·** Thomas Greiss |
| 
**Kaitsjad**: Robert Bortuzzo **·** Justin Faulk **·** Torey Krug **·** Nick Leddy **·** Colton Parayko **·** Calle Rosén **·** Marco Scandella **·** Tyler Tucker |
| 
**Ründajad**: Nikita Aleksandrov **·** Samuel Blais **·** Logan Brown **·** Pavel Butšnevitš **·** Kasperi Kapanen **·** Jordan Kyrou **·** Josh Leivo **·** Jake Neighbours **·** Tyler Pitlick **·** Brandon Saad **·** Brayden Schenn **·** Robert Thomas **·** Aleksei Toroptšenko **·** Jakub Vrána **·** Nathan Walker |
Kassari kabel 2010. aastal
Kassari kabeli altar-kantsel
**Kassari kabel** on Kassari saarel Esikülas asuv sakraalhoone, mis on rajatud tõenäoliselt 18. sajandil.

Samal kohal asus kabel tõenäoliselt juba 16. sajandil, kuid arvatavasti oli see puust ning sellest pole midagi säilinud. 18. sajandil rajati praegune, Eesti vanema kirikuehituse traditsioone järgiv kiviehitis, mida renoveeriti esimest korda oluliselt ilmselt 1801. aastal, see daatum on ka kabeli seinal. Viimane põhjalikum renoveerimine toimus 1992–1993, mil kabel ka taaspühitseti.

Kassari kabel on ainus tegutsev kivist sakraalhoone, millel on rookatus. Hoonel on ka gooti stiilis kirikute torniga sarnanev torn.

Kabeli ümber asub kalmistu, kuhu on maetud Kassari mõisa omanud Stackelbergide suguvõsa liikmeid. Kalmistul asub ka mõisavalitseja Villem Tamme – kes oli Johann Kölerile Tallinna Kaarli kirikus asuva Kristuse fresko modelliks – haud.

Pildid
------

Kabeli puust pingiread jagab kaheks vaip, mis viib taamal altariniKassari kabeli sisevaade aastal 2017
* 
* 
* 
* 
* 

### Kabeliaed

* Stackelbergide hauaplatsStackelbergide hauaplats
* Kassari mõisniku parun Arthur Stackelbergi (1850–1908) hauatähisKassari mõisniku parun Arthur Stackelbergi (1850–1908) hauatähis
* Kassari mõisaproua paruness Ebba Stackelbergi (sündinud von Wendrich; 1855–1886) hauatähisKassari mõisaproua paruness Ebba Stackelbergi (sündinud von Wendrich; 1855–1886) hauatähis
* Kassari mõisniku Eduard Stackelbergi (1806–1881) hauatähisKassari mõisniku Eduard Stackelbergi (1806–1881) hauatähis
* Kassari mõisniku parun Ludwig Stackelbergi (1885–1910) hauatähisKassari mõisniku parun Ludwig Stackelbergi (1885–1910) hauatähis
* Kassari mõisaproua Wilhelmine Stackelbergi (1820–1881) hauatähisKassari mõisaproua Wilhelmine Stackelbergi (1820–1881) hauatähis
* Villem ja Ann Tamme hauakivi Kassari surnuaialVillem ja Ann Tamme hauakivi Kassari surnuaial
* Näitleja Olev Eskola haudNäitleja Olev Eskola haud

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kassari kabel** |

* Kassari kabel Hiiumaa turismilehel
* Hiiumaa teatmikus "Teeliste kirikud"
* Kabel puhkaeestis.ee lehel
* Kassari kabel kultuurimälestiste riiklikus registris
**Kassatsioon** on jõustumata kohtuotsuse peale edasikaebamine õigusküsimustes ning selle läbivaatamine kõrgema astme kohtus ilma faktiküsimuste ümberhindamiseta. Termin pärineb prantsuse kohtusüsteemist.

Eesti
-----

Eestis vaadatakse asju kassatsiooni korras läbi Riigikohtus. 

**Kriminaalasjades** sätestab KrMS § 364 lõige 5, et Riigikohus ei või tuvastada faktilisi asjaolusid. Siiski on Riigikohus asunud seisukohale, et see keeld ei tähenda, et olemasolevaid tõendeid ei võiks üldse hinnata (Riigikohtu kriminaalkolleegiumi 10. oktoobri 2000. a otsus asjas nr 3-1-1-85-00).

**Tsiviilasjades** arvestab Riigikohus kassatsiooninõude põhjendatuse kontrollimisel vaid faktilisi asjaolusid, mis on tuvastatud alama astme kohtu otsusega (TsMS § 687 lõige 3 lause 1). Tsiviilasjas 3-2-1-148-05 märkis Riigikohus, et ainuke põhjus Riigikohtus tõendeid uurida on ringkonnakohtu poolt menetlusõiguse rikkumise tuvastamine.

**Haldusasjades** sätestab kehtiva HKMS § 64 lõige 2, et Riigikohtu otsus põhineb alama astme kohtu otsusega tuvastatud faktilistel asjaoludel. Riigikohus ei tuvasta kaebuse aluseks olevaid faktilisi asjaolusid. Alates 1. jaanuarist 2012 jõustunud HKMS kassatsioonimenetluse sätted (§§ 229 jj) on sõnastuselt analoogilised kehtiva TsMS sätetega. Riigikohus on siiski pidanud võimalikuks erandina arvestada faktilisi asjaolusid, mida pole tuvastatud alama astme kohtu otsusega, juhul kui asja lahendatakse lihtmenetluses (Riigikohtu halduskolleegiumi 27. juuni 2018. a otsus nr 3-18-306/41).

Vaata ka
--------

* Apellatsioon
* Kassatsioonikohus
* Kassatsioonimäärus
* Kassatsioonitähtaeg
* Kassatsioonkaebus
* Kassatsioonprotest
Kaspia flotilli laevad osalemas 2012. aastal Astrahanis toimunud paraadil
Venemaa sõjalises sekkumises Süüria kodusõtta Kalibr-tüüpi tiibrakettide väljatulistamine Kaspia flotilli laevadelt 2015. aastal
**Kaspia flotill** (vene keeles Каспийская флотилия) on Venemaa mereväe operatiivkoondis, mille tegevuspiirkond on Kaspia meri.

Peabaas asub Kaspiiskis. 

Flotilli koosseisu kuulub mitu laevabrigaadi ja sõjalaevade divisjoni ning rannakaitsevägi. Suurtükikaatrite divisjon baseerub Astrahanis ja Mahhatškalas.

Flotilli juhataja on 2021. aastast kontradmiral Aleksandr Peškov.

Vene-Ukraina sõda
-----------------

Kaspia flotill osaleb käimasolevas Vene-Ukraina sõjas alates veebruaris 2022 alanud Venemaa täieulatuslikus sissetungis Ukrainasse. Flotilli laevadelt tulistatakse tiibrakettidega Ukrainas asuvate sihtmärkide pihta.

Välislingid
-----------

 Kaspia flotill – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
NSV Liidu ja Vene NFSV sõjaväeringkonnad, sõjalaevastikud ja väegrupid |
| --- |
| Sõjaväeringkonnad | 

* Arhangelsk
* Baikali
* Baikali-Amuuri
* Bakuu
* Balti
* Baranovitši
* Doni
* Edela
* Eri
* Gorki
* Harkovi
* Ida-Siberi
* Jaroslavli
* Kaasani
* Kalinini
* Karpaatia
* Kaug-Ida
* Kesk-Aasia
* Kiievi
* Kubani
* Leningradi
* Lvovi
* Lääne-Siberi
* Lõuna-Uurali
* Minski
* Moskva
* Odessa
* Omski
* Orjoli
* Petrogradi
* Primorje
* Põhja
* Põhja-Kaukaasia
* Siberi
* Smolenski
* Stalingradi
* Stavropoli
* Stepi
* Taga-Kaukaasia
* Tauria
* Thbilisi
* Turkestani
* Ukraina
* Uurali
* Valge mere
* Valgevene
* Valgevene (Lääne) eri
* Valgevene-Leedu
* Volga
* Volga-Uurali
* Voroneži

 |
| Laevastikud | 

* Balti laevastik
* Musta mere laevastik
* Põhjalaevastik
* Vaikse ookeani laevastik
* Kaspia flotill

 |
| Väegrupid | 

* Nõukogude väegrupp Saksamaal
* Keskväegrupp
* Lõunaväegrupp
* Põhjaväegrupp

 |
Міністр захисту довкілля та природних ресурсів України
**Ruslan Strilets** (ukraina keeles Руслан Олександрович Стрілець; sündinud 30. juunil 1984 Dnepropetrovskis) on Ukraina poliitik. Ta on 4. novembrist 2021 Ukraina keskkonna- ja loodusvarade kaitse ministri kohusetäitja.

Ta lõpetas aastal 2006 Oless Gontšari nimelise Dnipro Rahvusülikooli rahvusvaheliste majandussuhete erialal. Aastal 2011 lõpetas ta Dnepropetrovski Riikliku Siseasjade Ülikooli juristi kvalifikatsiooniga. Aastal 2016 lõpetas ta Dnepri Riikliku Ehitus- ja Arhitektuuriakadeemia ökoloogia ja keskkonnakaitse erialal. Aastal 2019 lõpetas ta Ukraina presidendi juures asuva riikliku avaliku halduse akadeemia Dnipropetrovski oblasti avaliku halduse instituudi avaliku halduse ja halduse erialal.

Alates 2020. aasta juulist on ta Denõss Šmõhali valitsuses Ukraina keskkonna- ja loodusvarade aseminister. 4. novembrist 2021 on ta (pärast Roman Abramovski tagasiastumist) on ta Ukraina keskkonna- ja loodusvarade kaitse ministri kohusetäitja.