"**Hearts of Iron IV**" on sõjastrateegiavideomäng, mis keskendub II. maailmasõjale. Mäng avaldati 6. juunil 2016. Mängu loojaks on Paradox Interactive. Mängu eelkäijaks on "Hearts of Iron III".

Mäng laseb mängijatel juhtida ükskõik millist riiki, mis eksisteeris aastal 1936 või 1939.

Mängu olemus
------------

Hearts of Iron IV on sõjastrateegiavideomäng, mis keerleb peamiselt II maailmasõja ümber. Mängija võib 1936. või 1939. aasta alguskuupäeval mängida nii üksik- kui ka mitmikmängus mis tahes selle aja riigina. Riigi sõjavägi jaguneb mere-, õhu- ja maavägede vahel. Maavägede jaoks võib mängija treenida ja juhtida eri tüüpi jalavägedesid, tanke ja muid diviise. Väed nõuavad ka mehi ja varustust, sealhulgas tegelikke relvi, tanke, sõjalaevu ja sõjalennukeid, mida lahingus kasutatakse. Seadmeid toodavad sõjaväetehased, laevu aga sadamad. Neid sõjaväevabrikuid ja sadamaid ehitavad omakorda tsiviiltehased, mis ehitavad ka mitmesuguseid muid hooneid, toodavad elanikkonnale tarbekaupu ja lubavad kaubandust teiste riikidega. Enamik riike on esialgu sunnitud pühendama olulise osa oma tsiviiltehastest tarbekaupade tootmisele. Lisaks mobilisatsioonile on ka teisi poliitikaid, sealhulgas riigi seisukoht ajateenistuse ja kaubanduse suhtes.

Maa on jagatud väikesteks piirkondadeks, mida nimetatakse provintsideks, mis on rühmitatud osariikide moodustamiseks. Igas osariigis on teatud hulk hooneid, tehaseid, populatsiooni ja 5 infrastruktuuri pesa. Suured mered ja ookeanid (sõjalaevade puhul) ning taevas (sõjalennukite puhul) jagunevad sarnaselt erinevatesse piirkondadesse. Kõigile nendele provintsidele on määratud teatud tüüpi maastik, mis määrab, kui hästi eri tüüpi üksused seal lahingus toimivad. Diviisid paigutatakse provintsidesse ja võivad rünnata naaberprovintsides asuvaid vaenlase üksusi. See, kui hästi diviisid lahingus toimivad, sõltub erinevatest teguritest, nagu varustuse kvaliteet, ilm, maastiku tüüp, diviisi juhtiva kindrali oskused ja omadused, õhuvõitlus piirkonnas ning mõlema poole moraal. Tehnoloogiaid saab uurida seadmete täiustamiseks. Milataarseid doktriine saab täiendada muuhulgas armepunktidega, mis sageli tähendab, et tehnoloogiliselt arenenum rahvas saab võitluses eelise. Kui diviis (või mitu diviisi) ületab edukalt vaenlase provintsi, võivad nad selle hõivata. Mõnel provintsil võib olla võidupunkte, mis võivad okupatsiooni korral viia vaenlase kapitulatsioonile lähemale.

Mäng üritab ka jäljendada tolleaegseid keerulisi diplomaatilisi suhteid. Riigid võivad võtta mitmesuguseid diplomaatilisi otsuseid; nad võivad muuhulgas allkirjastada mittekallaletungilepinguid, tagada teiste riikide sõltumatuse ja pakkuda või taotleda sõjalist juurdepääsu. Diplomaatia teine ​​põhiomadus on võime luua liit ning kutsuda liitu teisi riike. Liidu liikmed võivad üksteist sõdades abistada, muutes liitlased väärtuslikuks varaks. Saadaval on ka mõned salajasemad diplomaatilised aktsioonid. Näiteks võib mängija õigustada sõda teiste rahvaste vastu, levitada oma ideoloogiat välismaal või korraldada riigipöörde. Mängus osalevad riigid võivad olla demokraatlikud, fašistlikud, kommunistlikud või neutraalsed. Igal neljal ideoloogial on eelised ja puudused; nt fašistlikud riigid võivad kergesti teiste riikidega sõdida, aga teised rahvad ei ole nendega valmis kauplema nii palju kui demokraatlike riikidega. Kui mõni muu ideoloogia muutub riigis liiga populaarseks, võidakse korraldada rahvahääletus, mis pöörab rahva rahumeelselt kõige populaarsemale ideoloogiale. Vastasel juhul võivad ideoloogiad vägivaldselt võimule tulla riigipöörete, kodusõdade või võõrvõimu sunniviisilise allutamise kaudu.

Seda diplomaatiat laiendatakse veelgi spionaaži lisamisega lisapakis La Résistance, mis laiendab okupeeritud territooriumide haldamist, mida tehakse vastavalt mängija valikutele ja ideoloogiale erinevalt. Lisaks võimaldab spioonivõrgu arendamine varastada tehnoloogiat, koguda teavet vastase sõjaväe kohta ja osaleda muudes spionaažitegevustes.

Kuigi mäng sisaldab mõningaid sündmusi, on mängul "riiklikute fookuste" süsteem, mis muudab fikseeritud sündmused vähem vajalikuks kui seeria eelmistes osades. Igal mängu riigil on "fookuste puu", millel on erinevad "riiklikud fookused", mis annavad teatud efekte või käivitavad sündmusi. Fookused võivad anda erilisi boonuseid, näiteks tehnoloogiate boonuseid ja tehaseid. Kuigi mõned boonused (nt lisatehased) on väga käegakatsutavad, on teised (nagu moraali parandamine) abstraktsemad. Fookused valmivad aja jooksul; korraga võib töötada ainult ühe fookuse kallal ja selle kallal töötamine kulutab teatud poliitilist jõudu. Algselt olid ainulaadsed fookuspuud vaid käputäiel võtmeriikidel, nagu Natsi-Saksamaa, Ühendkuningriik, Nõukogude Liit ja USA; kõik teised riigid jagasid üldist. Hilisemad uuendused ja lisapakid on lisanud fookuspuud ka teistele riikidele. 

Hearts of Iron IV tutvustab ka mõistet "maailmapinge", mis on abstraktne esitus sellest, kui lähedal on maailm ülemaailmsele sõjale, skaalal 0–100. Rahva agressiivsus võib suurendada maailmas pingeid, samas rahumeelsed tegevused vähendavad seda.

Mängul on kaheksa lisapakki, mis teevad mängu kogemuse veelgi paremaks: "Together for Victory", "Death or Dishonor", "Waking the Tiger", "Man the Guns", "La Résistance", "Battle for the Bosporus" , "No Step Back"ja "Blood Alone". Mängus on ka Eestil oma laiendused.

Mäng lubab kogukonnal luua mängule oma lisasid/modifikatsioone, mis muudavad mängu mitmel viisil.

Viited
------

1. ↑  Dingman, Hayden (15. märts 2016). "Paradox Interactive reveals release dates for Hearts of Iron IV and Stellaris". *PC World* (inglise). Vaadatud 9.09.2016.