recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Äkkeküla laste mänguväljak. Oktoober 2022**Äkkeküla spordikeskus ja puhkeala** on spordikompleks, mis asub Narvas aadressil Äkkeküla tee 12.

Sportimisvõimalused
-------------------

### Pähklimäe terviserada

 *Pikemalt artiklis Pähklimäe terviserada*
Talvel pakub keskus valgustatud, tähistatud, hooldatud suusaradasid (1 km, 3,3 km, 15 km pikkused), mis võimaldavad läbi viia treeninguid, võistlusi ja harrastussuusatamist.

Lisaks on MTB (Mountain bike), 3,5-kilomeetrine rada on ring, mis loodud erinevatest pinnastest: muld, kivid, killustik, juured, sillad.

Jooksu- ja suusarajal kuni 3,7 kilomeetrit on alates 2014. aastast rajavalgustus.

### Spordivarustuse laenutus

Spordikeskusest saab laenutada mitmesugust spordivarustust, näiteks töötab seal rulluisu-, suusarollerite ja suusalaenutus.

### Trikirada

Trikirada (pump-track) on osa piirilinna põhjaosas Pähklimäe puhkealal asuva Äkkeküla spordi- ja vabaajakeskuse ekstreempargist.
Äkkeküla pump-track'i hüppeliin on üks Baltimaade järsumaid. Rada ei ole eriti pikk, ent paljud tõusud ja laskumised on füüsilise pingutuse seisukohalt nõudliku nurga all.

### Lasketiir

Äkkeküla spordikeskuses olemas laskesuusatamise lasketiir. Laskekohtade arv 20

### Suuremaid võistlusi

* Ida-Virumaa argipäeva suusaõhtud 2022. III. etapp, Äkkeküla
* 14. Eesti talimängude laskesuusatamine 06.02.2022–06.03.2022
* Vello Kaaristo mälestusvõistlus, 08.01.2022
* Noortevõistlus õhkrelvadega, 26.09.2020
* Ida-Virumaa rullisari 2019 V. etapp – Ida-Virumaa meistrivõistlused
* Narva Firmajooks 2020, 10.09.2020\* Ida-Virumaa rullisari 2019 V. etapp – Ida-Virumaa meistrivõistlused
* Husqvarna Eesti Olümpia maastikuratta krossisarja III etapp, 09.07.2019
* EV100 Narva jooksusari – Trail Run, 07.07.2018
* Husqvarna Eesti Olümpiakrossi Karikasari IV etapp - Äkke GP XCO, 08.07.2018
* Äkkeküla õhtune suusasõit / Argipäeva suusaõhtu IV etapp, 15.02.2017
* I Narva suusamaraton (J), 4.02.2013
* Jalgrattamaraton, 15.08.2009

### Tubing

Talvel ja suvel võib rõngastega sõita, kuna Äkkekülas avatakse aastaringne tubing. Rada on kaetud spetsiaalse kunstmaterjaliga. See on sama ohutu ja libe, nagu tõeline lumi.

### Laste mänguväljak

Laste mänguväljak asub looduslähedusest ja vabast liikumisest.
Mänguväljak on tsoneeritud erinevate tegevuste ja vanuseklassi järgi. Mõeldud on nii väikelastele, kui ka seenioridele, kes saavad kasutada virgestusseadmeid kehalise toonuse tõstmiseks. 
Lasteväljaku kõrval olemas ahviraudtee, kus saab trossi abil sõita ühes puust teise.

Viited
------

1. ↑  Äkkeküla spordi - ja puhkeala Narvas Visitnarva.ee koduleht
2. ↑  Äkkeküla spordikeskuses[*alaline kõdulink*] pohjarannik.postimees.ee]
3. ↑  tubing Äkkeküla spordikeskuses Visitnarva.ee]

Välislingid
-----------

* Ida-Virumaa Spordiliit kalender Ida-Virumaa Spordiliit koduleht
* Pähklimäe terviserada SA Eesti Terviserajad koduleht
* Akkesport Akkesport
* Eesti spordiregister Eesti spordiregister
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib imetajate perekonnast; alamperekonna kohta vaata artiklit Manis* |

---

**Soomusloom** (*Manis*) on soomusloomaliste seltsi soomusloomlaste sugukonda kuuluv imetajate perekond.

Klassifikatsioon
----------------

Praegusajal on teada kaheksa liiki, kellest neli elavad Aafrikas ja neli Lõuna- ja Kagu-Aasias. Soomuslooma perekonda klassifitseeritakse järgmised liigid: 

Aafrikas:

* *Manis gigantea* (Illiger, 1815) – hiid-soomusloom
* *M. temminckii* (Smuts, 1832) – rohtla-soomusloom
* *M. tetradactyla* (Linnaeus, 1766) – pikksaba-soomusloom
* *M. tricuspis* (Rafinesque, 1821) – valgekõht-soomusloom

Aasias:

* *Manis crassicaudata* (Gray, 1827) – india soomusloom
* *Manis culionensis* (de Elera, 1915) – filipiini soomusloom
* *M. javanica* (Desmarest, 1822) – jaava soomusloom
* *M. pentadactyla* (Linnaeus, 1758) – pangoliin

Kirjeldus
---------

Soomuslooma meenutab välimuselt tohutu suurt kuusekäbi. Looma keha on kaetud serviti üksteise peal asetsevate hallikaspruunide sarvainest soomustega. Kere ja käppade alakülge ning koonu katavad karvad. Eesjäsemed on varustatud tugevate kaeveküünistega. Koon on pikk, suu väike, lõuad hammasteta, keel kuni 40 cm pikk, väga suurte süljenäärmete eritis on kleepuv. Soomusloomad toituvad peaaegu eranditult sipelgatest ja termiitidest. Nende süljel on putukaid ligimeelitav meelõhn. 

Toitu otsivad nad öösiti. Enamik soomusloomi elab ühekaupa. 
Poegimine võib toimuda igal aastaajal. Tiinus vältab üle viie kuu. 

Soomusloomade liha on söödav, soomustele omistab idamaade rahvameditsiin ravitoimet.

Allikas
-------

* "Loomade elu", 7. köide, Tallinn, Valgus 1987. Lk 99–101.
**Evely Kaasiku** (sündinud 13. septembril 1993) on eesti orienteeruja.

Haridus
-------

2012. aastal lõpetas Tallinna Reaalkooli. On õppinud Estonian Business Schoolis ja omandas rahvusvahelise ärijuhtimise bakalaureuse kraadi.

Sporditulemused
---------------

Harrastab orienteerumist 2005. aastast. Aastatel 2008–2014 võitis noorte ja juunioride vanuseklassides orienteerumise Eesti meistrivõistlustelt kokku 37 medalit (20 kulda, 12 hõbedat, 5 pronksi).

Täiskasvanute Eesti meistrivõistlustel orienteerumises on ta aastatel 2014–2019 võitnud 18 kulda (17 orienteerumisjooksus ja 1 suusaorienteerumises), 14 hõbedat ja 6 pronksi.

2014. aasta orienteerumisjooksu Euroopa meistrivõistlustel Portugalis sai Eesti naiskonnas koos Liis Johansoni ja Annika Rihmaga teatejooksus 5. koha. 2014. aasta orienteerumisjooksu MMil Itaalias sai lühirajal 29. koha. 2016. aasta orienteerumise Euroopa meistrivõistlustel sai ta segateatesprindis koos Annika Rihma, Raido Mitti ja Kenny Kivikaga 8. koha.

2022 augustis Põlulas toimunud orienteerumisjooksu Euroopa meistrivõistlustel võitis ta lühirajal hõbemedali, mis on Eesti orienteerujate seni parim saavutus orienteerumisjooksu EM-idelt. Teatejooksus sai ta Eesti naiskonnas koos Eleri Hirve ja Marianne Haugiga 6. koha.

2015. aasta suusaorienteerumise EMil Šveitsis sai lühirajal ja tavarajal 21. koha, teatevõistlusel Eesti naiskonnas koos Daisy Kudre ja Doris Kudrega 5. koha ja segateates koos Margus Hallikuga 8. koha. 2015. aasta suusaorienteerumise MMil Norras sai lühirajal 13. koha ja teatesõidus koos Piret Pärniku ja Kaisa Sanderiga 6. koha.

2015. aastal valiti ta Eesti Olümpiakomitee järelkasvutiimi "Märka järgnevat põlvkonda".

2017. aastal saavutas orienteerumise MMil Eestis 16. koha.

Tunnustus
---------

* 2010 Türi valla hõbedane aumärk
* 2011 Tallinna aktiivne sporditegelane
* 2013, 2014, 2015, 2017, 2018, 2019, 2022 Järvamaa parim naissportlane
* 2014, 2015, 2017, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 Eesti parim naine orienteerumisjooksus

Viited
------

1. ↑  "Estonian Business School. Evely Kaasiku, Rahvusvaheline ärijuhtimine BA tudeng, EBSi stipendiaat". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. mai 2015. Vaadatud 23. mail 2015.
2. ↑  ESBL sporditulemused. Evely Kaasiku
3. ↑  "Eesti Orienteerumisliit. Uudised". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. juuni 2016. Vaadatud 27. mail 2016.
4. ↑  Evely Kaasiku võitis lühirajavõistluses ajaloolise hõbemedali. ERR sport, 06.08.2022
5. ↑  Kaasiku: kodupubliku metsik kaasaelamine tõi kuskilt seitsmenda käigu. ERR sport, 07.08.2022
6. ↑  EOK andis noortele sportlastele kätte "Märka järgnevat põlvkonda" stipendiumid. Delfi Sport, 17.04.2015
7. ↑  "Järva Teataja: Evely Kaasiku jõudis MMil lühirajal esikahekümnesse". *Järva Teataja. Postimees*.

Välislingid
-----------

* Wolrd of O. Athlete profile: Evely Kaasiku
* 
* Evely Kaasiku blogi
* Eesti esiorienteeruja: mets on hästi sõbralik keskkond, millesse armub väga kiiresti. Õhtuleht, 06.09.2019
Väljaande The Insider logo
**The Insider** on vene uuriva ajakirjanduse ja faktikontrolliga tegelev internetiväljaanne. Praegu asub toimetus Riias.

Väljaande The Insider asutas 2013. aastal Roman Dobrohotov, kes on ka väljaande peatoimetaja. The Insider teeb ajakirjanduslikke uurimusi sageli koostöös teiste väljaannetega, sealhulgas Bellingcati ja Der Spiegeliga. Praegu on peatoimetaja Andris Jansons.

23. juulil 2021 kuulutas Venemaa justiitsministeerium "The Insideri" välisagendiks. 15. juulil 2022 blokeeris Venemaa tsensuuriamet Roskomnadzor Venemaa peaprokuratuurinõudmisel ligipääsu "The Insideri" veebisaidile Venemaal.

Ajakirjanduslikke uurimusi
--------------------------

* september 2018 – Sergei ja Julija Skripali mürgitamine märtsis 2018
* veebruaris 2020 – Tšetšeeni välikomandöri Zelimhan Hangošvili tapmine Berliinis 2019. aastal
* aprill 2020 – Boeng 777 allatulistamine Donetski oblastis juulis 2014
* oktoober 2020 – Aleksei Navalnõi mürgitamine augustis 2020
* jaanuari 2024 - Euroopa Parlamendi Läti saadiku Tatjana Ždanoka pikaajaline koostöö Vene luurega

Välislingid
-----------

* Väljaande The Insider koduleht

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib inimese soo sotsiaalsetest, psühholoogilistest ja kultuurilistest aspektidest; soo kohta üldse, sealhulgas bioloogilise soo kohta vaata artiklit sugu (bioloogia)* |

---

**Sugupool** ehk **soolisus** ehk **sotsiaalne sugu** ehk **sotsiaalne sugupool** (inglise keeles *gender*) on inimese sugu arvesse võttes sotsiaalset, psühholoogilist või kultuurilist aspekti (eraldi räägitakse ka kultuurilisest soost). Termin "sugu" (*sex*) tähistab vastanduse korral inimkehade füüsilist konstruktsiooni ja sugupool märgib seda, mida erinevad kultuurid soost loovad. 

Bioloogiliste või anatoomiliste erinevustega viidatakse sookategooriale, mille inglise keeles vastseks on termin *sex*. Eesti keele terminoloogias on soomekeelse mõiste *sukupuoli* analoogiana kasutusele võetud termin **sugupool**.

Ajalugu
-------

Põlisameeriklaste pärimustes on loetletud kuni viis sugupoolt. Hispaania maadeavastaja Cabeza de Vaca kirjeldas 1530. aastal praeguse Florida piirkonnas põlisameeriklastest mehi, kes riietusid naiselikult ja tegid nende töid.

Muistse Pärsia piirkonnas välja kaevatud arheoloogiliste leidude põhjal on oletatud, et nendel aladel oli ligi 2000 a eKr sugupooli enam kui kaks, kuna leiti haudu nii meestele kui ka naistele omistatavate esemetega ja lisaks ligi 20% haudu mõlema poole esemetega. Samuti leiti kauss, millel on kujutatud habemega isikut tegemas oletatavalt naiste töid.

India ülemkohus kinnitas 2014. aastal transsoo kolmanda sugupoolena.

Vaata ka
--------

* Sooline võrdõiguslikkus
* Sooneutraalsus
* Soopimedus

Viited
------

1. ↑  Brayboy, Duane (7. september 2017). "Two Spirits, One Heart, Five Genders". *ICT*. Vaadatud 22. detsembril 2022.
2. ↑  Luntz, Stephen (16. jaanuar 2019). "Ancient Persians Recognized At Least Three Genders". *IFLScience*. Vaadatud 22. detsembril 2022.
3. ↑  "India court recognises transgender people as third gender". *BBC News*. 15. aprill 2014. Vaadatud 22. detsembril 2022.
**Neeme Loorits** (sündinud 4. oktoober 1968 Tartus) on eesti orienteeruja ja rogainija.

Haridus
-------

Lõpetas 1986. aastal Tartu 2. Keskkooli. 1998. aastal lõpetas California Ülikooli Berkeleys ärijuhtimise eriala. 2012. aastal lõpetas Tartu Ülikooli informaatika eriala magistriõppe ja kaitses tehnikateaduse magistri kraadi tööga "Pattern Matching for Superpositional Graphs".

Töö
---

Aastatel 2004–2008 töötas tarkvaraarendusettevõtte SAS tehnilise konsultandina. Aastatel 2008–2013 töötas infotehnoloogiaettevõtte Affecto Sweden konsultandina, 2013. aastast töötab Affecto Norway konsultandina.

Sporditulemused
---------------

Harrastab orienteerumist 1982. aastast.

Orienteerumisjooksus võitis ta Eesti meistrivõistlustel 1986. aastal juunioride arvestuses hõbeda tavarajal.

Rogaini Euroopa meistrivõistlustel on ta võitnud segavõistkondade arvestuses kaks hõbemedalit (2009. aastal Soomes Ylläsel koos Mariann Sulega ja 2014. aastal Põlvamaal Oraval koos Sirli Parmiga) ning kaks pronksmedalit (2020. aastal Lätis Tukumsis koos Juha Skinnari ja Moonika Pilliga ning 2023. aastal Soomes Pöytyäl koos Hedi Laigariga). 2014. aasta rogaini MMil USAs Black Hills mäestikus saavutas ta koos Merike Vanjukiga segavõistkondade arvestuses 6. koha. 2015. aasta rogaini maailmameistrivõistlustel Soomes Kiilopääl võitis ta segavõistkondade arvestuses koos Sirli Zuppinguga pronksi.

Viited
------

1. ↑  "Tartu Ülikooli magistriõppe lõpetanute tähestikuline nimekiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. detsember 2016. Vaadatud 11. jaanuaril 2015.
2. ↑  Neeme Loorits. Pattern Matching for Superpositional Graphs. Magistritöö. Tartu Ülikooli matemaatika-informaatika teaduskond arvutiteaduse instituut
3. ↑  LinkedIn. Neeme Loorits[*alaline kõdulink*]
4. ↑  Eesti spordi biograafiline leksikon. Neeme Loorits
5. ↑  ESBL sporditulemused. Neeme Loorits
**Jüri Kõre** (sündinud 31. jaanuaril 1953 Väike-Maarjas) on eesti sotsiaalteadlane ja poliitik.

Haridus
-------

Ta on lõpetanud 1968. aastal Kaarepere 8-klassilise kooli ja 1971. aastal Tartu 5. Keskkooli. 1976. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia-geograafia teaduskonna majandusgeograafia erialal. 1986. aastal kaitses Leningradi Ülikoolis väitekirja "Eesti NSV tööjõuressursside kujunemine ja juhtimine" ja sai geograafiakandidaadi kraadi.

Töö
---

Aastatel 1976–1981 töötas ta Eesti NSV Riikliku Plaanikomitee Majanduse ja Planeerimise Teadusliku Uurimise Instituudis, algul nooremteadurina, hiljem vanemteadurina. Aastatel 1981–1994 oli Tartu Ülikooli vanemteadur ja laborijuhataja. Alates 1990. aastatest on ta töötanud vaheldumisi Tartu Ülikoolis akadeemilistel ametikohtadel ja Tartu linnavalitsuses. Tartu Ülikooli dotsent aastatel 1994–1996, 1997–1999, 2001–2010. Aastatel 1997–1999 ka Siseministeeriumi konsultant (osalise koormusega). Tartu abilinnapea aastatel 1996–1997, 1999–2001 ja 2011–2013. Aastatel 2010–2011 Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonna sotsioloogia ja sotsiaalpoliitika instituudi juhataja, 2013–2018 Tartu Ülikooli ühiskonnateaduste osakonna lektor ja teadur. Aastatel 2018–2022 oli ta Valga vallavalitsuse sotsiaaltööteenistuse juhataja. 2022. aastast on ta Põlva valla sotsiaalosakonna juhataja.

Ühiskondlik ja poliitiline tegevus
----------------------------------

Jüri Kõre on Isamaa Erakonna (varem Isamaa ja Res Publica Liidu) liige. Ta oli Tartu linnavolikogu liige alates 1989. aastast, teda on Tartu linnavolikokku valitud üheksa korda (1989, 1993, 1996, 1999, 2002, 2005, 2009, 2013, 2017).

Aastatel 2013–2017 oli ta Tartu linnavolikogu IRL fraktsiooni esimees ning rahandus- ja sotsiaalkomisjoni liige, aastatel 2020–2021 Isamaa Erakonna fraktsiooni esimees.

Ta on olnud mitme nõukogu ja juhtorgani liige, sealhulgas Tartu linna esindaja Tartumaa Omavalitsuste Liidus ja Eesti linnade päeval, Eesti Linnade Liidu volikogu liige, Tartu Kivilinna Gümnaasiumi, Descartes'i Lütseumi ja Tartu Kunstigümnaasiumi hoolekogu liige, Tartumaa Ravikindlustusnõukogu liige, Eesti Migratsioonifondi nõukogu liige, Tartu Eluasemefondi nõukogu liige ja esimees, Tartu Ülikooli Kliinikumi nõukogu liige ja Tartu Ülikooli Pärnu Kolledži nõukogu liige.

Olnud ka Eesti ekspert rahvusvahelistes organisatsioonides FEANTSA (the European Federation of National Organisations Working with the Homeless) ja ESN (European Social Network).

Tunnustus
---------

* 2013 Tartu Ülikooli aumärk

Viited
------

1. 1 2 3 4  IRL. Jüri Kõre
2. 1 2  Eesti Entsüklopeedia. Kõre, Jüri
3. ↑  Valga sotsiaaltöö juhina alustas tööd Jüri Kõre. Lõunaeestlane.ee 3. august 2018
4. ↑  Tiit Loim. Valga vald tõmbab palgatõusu nimel töökohti koomale. Lõuna-Eesti Postimees, 31. märts 2022
5. ↑  [Põlva vald. Kontaktid]
6. ↑  Tartu linna volikogu koosseisud
7. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 8.12.2022.

Välislingid
-----------

* Jüri Kõre teaduspublikatsioonid Eesti Teadusportaalis
* Jüri Kõre artiklid Eesti artiklite andmebaasis Index Scriptorum Estoniae
**Kuressaare linnavolinike loend 1934** on 14. ja 15. jaanuaril 1934 Kuressaare Linnavolikogu linnavolinikeks valitud isikute loetelu

Valimisliit "Eesti Sotsialistlik Tööliste Partei"
-------------------------------------------------

* Hermann Sannik
* Mihkel Neps
* Aleksander Ingalt, astus tagasi, asemele kutsutud Vladimir Nellis

Valimisliit "Keskrühm, majaomanikud ja palgateenijad"
-----------------------------------------------------

* Aleksander Lepik
* Johannes Kesküla
* Vladimir Kallas

Valimisliit "Kristlaste ühendus"
--------------------------------

* Aleksander Allik

Valimisliit "Kuressaare Majaomanikud"
-------------------------------------

* Albert Vessik, astus tagasi, tema asemele kutsutud Karl Mölder ; astus tagasi, tema asemele kutsutud Timofei Vapper
* Albert Tilk, astus tagasi, tema asemele kutsutud Aleksander Perens
* August Sepp

Valimisliit "Kuressaare Saksa rühm"
-----------------------------------

* Reinhold Buxhoeveden
* Ernst Vellig

Valimisliit "Vabadussõjalaste rahvaliikumise nimekiri"
------------------------------------------------------

* Oskar Viilip
* Mihail Kalm
* Eduard Sepp

6. augustil 1934 valis volikogu linnapeaks Johannes Perensi 11 poolt- ja 2 vastuhäälega, määrates tema palgaks 120 krooni kuus, linnanõunikeks Herman Sanniku ja Reinhold Buxhoevedeni 8 poolt ja 5 vastuhäälega ning linnavolikogu abijuhataks Mihkel Nepsi.

Volikogu koosseis pidas oma viimase koosoleku 24. novembril 1939, kokku pidas ta 72 koosolekut ja võttis vastu 904 otsust

Viited
------

1. ↑  RTL 1934, 13
2. ↑  30. aprill 1934, RTL 1934, 36
3. ↑  5. aprill 1934, RTL 1934, 28
4. ↑  27. juuni 1934, RTL 1934, 49
5. ↑  26. märts 1934, RTL 1934, 25
6. ↑  Kuressaare linnavolikogu lõpetas tegevuse. Rahvaleht, 25. november 1939, nr. 278, lk. 7.
**Rassism** on mõtteviis või ideoloogia, mille järgi erinevused inimeste iseloomus ja võimetes on otseses sõltuvuses nende rassist. Rassismile on iseloomulik püüd määratleda inimeste õigusi ja rolli ühiskonnas eelkõige rassiliste, aga ka rahvuslike ja etniliste tunnuste, sh nahavärvi ja päritolu alusel. **Rassismiks** nimetatakse ka sellisele mõtteviisile rajanevat poliitikat: näiteks apartheidirežiim või rassiline segregatsioon. Rassiteooriad on liigitanud inimesi vastavalt nende rassilistele tunnustele "kõrgemateks" ja "madalamateks", ning õigustanud ja põhjendanud sellega teiste rasside hävitamist või nende eluviisi muutmist.

Rassistlike arusaamade ning ebavõrdsuse kujunemisel on olulist rolli mänginud kolonialism. Näiteks Aafrikas kujundas pikk koloniaalajalugu peale ühiskondade majandusliku laastamise välja ka poliitilised rassilise ebavõrdsuse süsteemid, millest tuntuim on 1995 lõppenud apartheid Lõuna-Aafrika Vabariigis. Ameerika Ühendriikides, kus ametlik segregatsioonipoliitika lõppes 1960. aastatel, väljenduvad rassism, eelarvamused ja rassiline diskrimineerimine tänapäeval muuhulgas afroameeriklaste ebaproportsionaalselt kõrges arreteerimiste, kohtu alla andmiste ja vangistamise, vaesuse ja sellega seotud terviseprobleemide protsendis, mis osutab institutsionaalsele ehk süstemaatilisele rassismile.

Vaata ka
--------

* apartheid
* eugeenika
* holokaust
* ksenofoobia
* natsionaalsotsialism
* rassiline diskrimineerimine
* rassiline segregatsioon
* rassipuhtus
* rassism Poolas
* spetsiesism

Viited
------

1. ↑  Aet Annist ja Eeva Kesküla 2017. Ebavõrdsused. A. Annist ja M. Kaaristo (toim.) Sotsiaal- ja kultuuriantropoloogia. Tallinn: TLÜ Kirjastus, lk 262-263

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Rassism** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib liigist; perekonna kohta vaata artiklit Aasakaruslane (perekond)* |

---

Emane aasakaruslane
**Aasakaruslane** (*Diacrisia sannio*) on karuslaste sugukonda aasakaruslase perekonda kuuluv liblikaliik.

Esimest korda kirjeldas aasakaruslast teaduslikult Carl von Linné aastal 1758. Aasakaruslane on rohekas/kollakas liblikas.

Levila
------

Aasakaruslase levila hõlmab suurema osa Euroopast. Põhjas ulatub levila 68. laiuskraadini. Idas ulatub levila Põhja-Aasiast Jaapanini. Põhja-Aafrikas ja Kagu-Aasias ta ei ela. Eestis on aasakaruslane kõikjal tavaline.

Aasakaruslane elab niitudel, rabades ja noorendikes. Mägedes elab ta kuni 2400 m kõrgusel.

Valmik
------

Aasakaruslase tiibade siruulatus on 18–25 mm (teistel andmetel 35–50 mm ). Aasakaruslasel ilmneb tugev suguline dimorfism. Isase tiivad on helekollased roosade servade ja kesktähniga. Emase põhitoon on oranž, tiibade keskel on samuti punane tähn.

Eestis lendab ta päeval juunis ja juulis ühe põlvkonnana. Levila lõunaosas võib aastas olla 2 põlvkonda.

Valmik toitub mitmesugustel põõsastel ja rohttaimedel. Ta võib lennata nii päeval kui öösel; öösiti meelitab valgus aasakaruslasi ligi.

Vastne
------

Liblikas muneb toidutaimede lehtede alaküljele. Munad asuvad sagedamini kõrvenõgesel, võilillel, pajulillel ja teelehel. Munad on kollakasvalged ja asuvad rühmiti.

Vastsed on kaetud tumepruunide karvadega. Neil on valge pikitriip punase täpiga. Sügisel nad nukkuvad ja elavad sel kujul talve üle.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Aasakaruslane** |

* Aasakaruslane andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
* Sissekanne saidil UKmoths
* Fotod vastsetest
* 
*
Salatsi jõe suue Salatsis.
**Salatsi** (läti *Salaca*, saksa *Salis*) on jõgi Lätis. 

See algab Asti järvest Põhja-Lätis ja suubub Salatsi linna juures Liivi lahte. Salatsi jõe lähteks loetakse seda kohta, kus järv on ahenenud 300 meetri laiuseks.

Jõgi on 95 km pikk ja 3421 km² valgalaga, millest 3239 km² asub Lätis.

Salatsi jõgi oli varem suurema osa aastast laevatatav. Põhiliselt kasutati seda metsaveoks. Salatsi suudmes asuvas sadamas lastiti kaup merelaevadele ümber. Sadama juures oli juba V–VI sajandil liivlaste linnus Salatse, aastal 1207 lasi piiskop Albert sinna rajada aga kaubitsemisplatsi, kuna seal oli Riia peapiiskopkonna ainus meresadam. XIV sajandil oli jõe ümbruskond üks Läti alade kaubanduslikult arenenumaid piirkondi. XIX sajandi keskpaigaks oli piirkond seevastu üks Läti majanduslikult vähearenenumaid piirkondi. kus domineerisid karjakasvatus, metsandus ja kalapüük; ka olid jõele ja selle lisajõgedele kerkinud mitmed vesiveskid. Ka oli kadunud Salatsi suudmes asunud sadam. Sajandi lõpus rajati siiski jõe suudmesse uus sadam ja püstitati selle kaitseks muulid.

Viited
------

1. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2002. ISBN 9984-00-412-0. 570 lk.
2. ↑  Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāra dabas parka "Salacas ieleja" posma "Salacgrīva" dabas aizsardzības plāns, RĪga 2005, lk 17.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Salatsi jõgi** |
**Megapoolhaagi**s, ka megapooltreiler (ingl.k. *megasemitrailer*) on tavapärasest kõrgema (3,0m) sisekõrgusega pooltreiler, mille haakeseadme kõrgus teepinnast on ca 960 mm. Madalam põhjakõrgus maapinnast võimaldab kasutada koormaruumi mahtu 100 m3 ulatuses. Treileri veoks kasutatakse spetsiaalset madalapõhjalist vedukit, mis eristub tavapärastest sadulautodest väiksema läbimõõduga rataste ja erikujulise tagavedrustusega. Megapooltreilerite vedukautosid valmistatakse kahe erineva haakesadula kõrgusega – 885 mm ja 915 mm. 

Megapoolhaagiseid toodetakse ka variandis, mille puhul saab pakkeüksusi vedada kahel tasandil. **Topeltteki süsteem** (ingl.k. *double-decker system*) võimaldab kaubaaluste vedamist kahel korrusel selleks ette nähtud poolhaagises. Ülemine tekk koostatakse vertikaalpostidest, horisontaaltaladest ja tõstukiga paigaldavatest moodulitest. Teisel korrusel paiknevate kaubaaluste kogukaaluks on lubatud enamasti kuni 10,0 t. Kaubaaluste paigutamisel kahel korrusel on võimalik vedada kokku 67 kaubaalust, sealjuures ülemisel korrusel 33 tk. 

1. 1 2  *Transpordisõnastik*. 2020. ISBN 9789916960059.
**Feodor Georg** (28. september 1871 Kuressaare – ?) oli Venemaa keisririigi ja Loodearmee sõjaväelane (kindralmajor).

Feodor Georg sündis 1871. aastal Kuressaares titulaarnõuniku pojana, omandas üldhariduse Tartu gümnaasiumis, seejärel sõjalise hariduse Vilno junkrukoolis, mille lõpetas 1893. aastal alamlipnikuna. Teenis järgmised 20 aastat Venemaa keiserliku armee 23. jalaväediviisi 89. Valgemere jalaväepolgus Tallinnas. 

1912. aastal lõpetas Oranienbaumis asuva ohvitseridekooli. Esimeses maailmasõjas ülendati Fjodor Georgi 1915. aasta veebruaris sõjaliste teenete eest alampolkovnikuks ja autasustati vapruse eest Georgi mõõgaga. 

> „Selle eest, et ta lahingus 19.03.1915 Karpaatides Beregi Gornõje küla lähistel asuva kõrgendiku nr 1228 juures viis rünnakule lisaks oma pataljonile ka teised selles rindelõigus asuvad väeosad. Rünnaku käigus õnnestus nimetatud kõrgendik pärast ägedat täägivõitlust vallutada. Sattunud selle järel vaenlase piiramisrõngasse, viis kapten Georg oma üksuse veelkord rünnakule, ilmutades selle juures silmapaistvat mehisust. Selle rünnaku käigus võeti vangi 10 vastase ohvitseri ning 1242 sõdurit ja allohvitseri. Lisaks saadi sõjasaagiks kaks kuulipildujat."
> 
> 
> 

1915. aasta novembris ülendati ta polkovnikuks ja juuni lõpust kuni 1916. aasta augustini oli polkovnik Fjodor Georg 23. diviisi õppekomando ülem. 1916. aasta juulis komandeeriti Fjodor Georg Tallinna ja määrati seal formeeritava 118. jalaväediviisi 470. Dankovski polgu komandöriks. 1917. aasta kevadel tagandas polgu komitee ta polgu komandöri kohalt ning 19. mail 1917 arvati ta Dvinski sõjaväeringkonna reservi. 

Eesti rahvusväeosade formeerimise ajal pakuti talle Peeter Suure merekindluse garnisoni 2. kindluspolgu komandöri kohta, millest ta 17 (vkj)/30. aprillil 1917. aastal keeldus. 

Vene kodusõjast võttis osa kindral Nikolai Judenitši Loodearmee koosseisus algul polgu-, hiljem brigaadiülemana. 1919. aastal ülendati kindralmajoriks. 

Pärast Eesti Vabadussõja lõppu asus elama Tallinna. 

1940. aastal arreteeriti ning mõisteti NSV Liidu võimude poolt kontrrevolutsioonilise tegevuse eest kümneks aastaks vangi.

Kirjandus
---------

* Николай Николаевич Рутыч. Белый фронт генерала Юденича. Москва 2002. ISBN 5-85887-130-5, lk 183-186

Välislingid
-----------

* Eestlastest Georgi ordenite kavaleride elulood
Liustik Beagle'i väina ääres
Merilõvid Los Lobose saarel Beagle'i väinas
Beagle'i väin jaanuaris 2006
**Beagle'i väin** (hispaania keeles *Canal del Beagle*) on väin Tulemaa saarestikus. Ta lahutab Tulemaa saart mitmest lõuna poole jäävast väiksemast saarest (sealhulgas Hoste, Navarino, Picton, Lennox ja Nueva). Väin ulatub ida–läänesuunaliselt Atlandi ookeanist Darwini väinani, mille kaudu pääseb Vaiksesse ookeani.

Väina pikkus on umbes 180 (teistel andmetel 240) km, vähim laius umbes 5 km.

Väin algab idas joonest, mis ühendab Navarro neeme Navarino saare kirdeotsaga, ning lõpeb läänes Rafagalese lahena.

Beagle'i väin

Teke
----

Väin on tekkinud kvaternaari jäätumiste viimastes järkudes. Darwini mägedelt laskunud üks liustik liikus edasi mööda piklikku orgu; kui jää hiljem taganes, tungis sinna meri. Neile sündmustele viitavad U-kujuline pikilõige, külgmoreemid ja kaljused saared, mida jää on lihvinud.

Laevasõit
---------

Suured laevad saavad Beagle'i väinast küll läbi sõita, kuid ohutum on sõita lõuna poolt Drake'i väina kaudu või põhja poolt Magalhãesi väina kaudu.

Tšiili ja Argentina piir
------------------------

Alates 1881. aastast kulgeb mööda Beagle'i väina idaosa osa Argentina ja Tšiili vahelisest piirist. Väina lääneosa on Tšiili territooriumil. Väikesed saared väina idaotsas Picton, Lennox ja Nueva on olnud kaua aega piiritüli objektiks. Beagle'i väina järgi on nime saanud Argentina ja Tšiili vaheline Beagle'i konflikt 1978. Aastal 1985 saavutati kokkulepe, mis jättis nad Tšiilile.

Nimi
----

Väin on nime saanud uurimislaeva Beagle järgi, mis tegi Tulemaal hüdrograafiauuringuid.

Väinaäärsed asulad
------------------

Väina põhjakaldal on Ushuaia lahe ääres Argentina linn, Tulemaa provintsi keskus Ushuaia, mida paljud peavad maailma lõunapoolseimaks linnaks. Lõunakaldal on Tšiili sõjaväebaas Puerto Williams.
Magnus Gabriel de la Gardie
**Kuressaare krahvkond** oli aastatel 1648–1654 Saaremaal eksisteerinud Rootsi kuninga läänivaldus.

Rootsi kuninganna Kristiina läänistas Rootsi-Taani sõja lõpetanud Brömsebro rahulepingu tingimustel Rootsi kuningriigi valdusse läinud Saaremaa 1648. aastal krahv Magnus Gabriel De la Gardiele.

Krahvkonda kuulusid Suuremõisa, Torgu, Lümanda, Paju, Kärla, Pähkla, Mustjala, Tiirimetsa , Tagamõisa ja Abruka mõis.

16. septembril 1648. aastal läänistati krahv Magnus Gabriel De la Gardiele ka Kuressaare linnus.

Rootsi kuninganna (1632–1654) Kristiina
Kuressaare krahvkond anti pärast Rootsi kuninganna (1632–1654) Kristiina troonist loobumist 1654. aastal ja Rooma elama asumist talle elatusmaaks (rootsi keeles *underhallsland*).

Krahv Magnus Gabriel De la Gardiele (1622–1686) anti 1661. aastal kompensatsiooniks Pärnu krahvkond.

Vaata ka
--------

* Pärnu krahvkond
* Haapsalu krahvkond

Viited
------

1. ↑  Nordisk familjebok: Arensburg, grefskap, 1896, lk. 351
2. ↑  Kalle Kesküla, Rootsi aja algus Saaremaal oli paljutõotav, Saarte Hääl, 12. oktoober 2009
**Akontios** (vanakreeka keeles: Ἀκόντιος) oli vanakreeka mütoloogias Keose saarelt pärit kena nooruk, kes Delose saarel peetud Artemise pidustustel nägi Artemise templis istumas Ateenast pärit Kydippet ning armus neidu.

Noormees tahtis neidu võita kavalusega, ta kirjutas õunale sõnad: "Ma vannun Artemise templi juures, et abiellun Acontiusega" ja veeretas õuna neiu jalge ette. Kydippe võttis õuna üles ja luges kirjutatud sõnad antiikaja kombe kohaselt valjusti ette. Kuid vande lugemine templis või selle lähedal tähendas jumala või jumalanna tunnistajaks kutsumist ja viitas soovile, et see loetu läheks. Mõistes oma sõnade tähendust kohtles neiu siiski Acontiust tõrjuvalt. Ning kuigi Kydippe oli hiljem rohkem kui üks kord kihlatud, ei õnnestunud tal abielluda, sest ta haigestus alati enne pulmi. Delfi oraakel teatas lõpuks Kydippe isale, et neiu haiguste põhjuseks solvunud jumalanna viha ja soovitas tüdrukul oma kohustust täita. Seepeale Kydippe isa nõustus, et tüdruku abiellub Acontiusega.

Teemat on kasutanud Kallimachos ja Ovidius, samuti mõned kaasaja ooperiloojad.

Viited
------

1. 1 2   Kirjastus Valgus. Tallinn 1983, lk. 25.
2. ↑  Aristaenetos, epistolograaf. Kirjad.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib keemia mõistest; psühholoogia mõiste kohta vaata artiklit Sublimatsioon (psühholoogia).* |

---

Laboratoorne sublimeerimisseade
Joodi sublimeerumine
**Sublimeerumine** ehk **sublimatsioon** (ladina *sublimare* 'üles tõstma') on aine vahetu üleminek tahkest agregaatolekust gaasilisse (sublimaadiks; vahepeal vedelaks muutumata)

Sublimatsioon on võimalik aine kolmikpunktile vastavast rõhust ja temperatuurist madalamal rõhul ja temperatuuril. See toimub kindlal ainele omasel rõhust sõltuval sublimatsioonitemperatuuril. Protsessi käigus neeldub energia. Vajaliku soojushulga (sublimatsioonisoojuse) saab aine kas ümbritsevalt keskkonnalt või iseenda jahtumise arvelt. Näiteks tahke süsinikdioksiid ehk kuiv jää sublimeerub atmosfäärirõhu juures temperatuuril –78 °C.

Tehnikas rakendatakse sublimatsiooni näiteks ainete puhastamiseks soovimatutest lisanditest.

Vaata ka
--------

* Agregaatolek
* Lendumine

Viited
------

1. ↑  Eesti Entsüklopeedia EE 8, Tallinn, Eesti Entsüklopeediakirjastus 1995, lk. 672
2. 1 2  Tehnikaleksikon, Tallinn, Valgus, 1981, lk. 476
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Eesti NSV Ülemnõukogu liikmest. Samanimelise sõjaväelase jaoks vaata Jaan Põder* |

---

**Jaan Põder** (26. september 1894 Taevere vald, Viljandimaa – 25. aprill 1965) oli eesti käsitööline, asunik ja Eesti NSV poliitik.

Elulugu
-------

Põder sündis 1894. aastal Taevere vallas töölise pojana. Hariduse omandas ta Viljandis tolleaegses Vene kihelkonnakoolis. Oma kutsetööd hakkas Põder õppima 14-aastaselt. Aastatel 1915–1917 võttis osa maailmasõjast, mille lõppedes osales Vabadussõjas algusest lõpuni. 1922. aastast oli Põder tegev Viljandi Nahatööliste Ametiühingus ja elukutselt kingsepp. Ametiühingu tegevuses osaledes puutus Põder kokku ka kommunistliku liikumisega. 1937. aastal osales Põder Eesti esimese (kingseppade) artelli "Täht" loomisel.

Juunipöörde järel korraldatud valimistel kandideeris Põder Eesti Töötava Rahva Liidu nimekirjas 60. valimisringkonnas Põltsamaal ja pääses II Riigivolikokku. Juuli lõpus moodustas Põder Eestimaa Kommunistliku Partei Viljandimaa parteikomitee. Pärast Riigivolikogu ümberkorraldamist ajutiseks Eesti NSV Ülemnõukoguks jätkas Põder ülemnõukogu liikmena kuni valimisteni.

Pärast tööd ülemnõukogus jätkas Põder tööd jalatsitsehhi juhatajana samas artellis, mis oli ümber nimetatud "Leegiks". 1957. aastast kuni surmani elas Põder Viljandis Männi tänavas.

Viited
------


1. 1 2  "Eesti Töötawa Rahwa Liidu kandidaate Lõuna-Eestis". *Postimees*. 14.07.1940.
2. 1 2  Vald, E. (17.08.1957). "Töölisühingust kasvas välja artelli loomise idee". *Tee Kommunismile*. Lk 2.
3. ↑  Mäestik, R. (19.04.1970). "Pisiartellist suurettevõtteks". *Tee Kommunismile*. Lk 1.
4. ↑  "Eesti Töötava Rahva liidu kandidaadid, kes valiti üksmeelselt Viljandi linna ja Viljandimaa esindajateks Riigivolikogus". *Sakala*. 17.07.1940. Lk 2.
5. ↑  "EKP jõudude paigutus 1940. a. revolutsioonis". *Pärnu Kommunist*. 23.06.1976. Lk 2.
6. ↑  "Eesti Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi Riigivolikogu otsus ENSV Riigivolikogu ENSV Ajutiseks Ülemnõukoguks kuulutamise kohta". *Riigi Teataja*. 25.08.1940. Nr. 111.
7. ↑  Vahl, A. (21.07.1956). "Ka nüüd esimeste hulgas". *Tee Kommunismile*. Lk 1.
Metabor on alates 2001. aastast Tallinnas toiminud helikunsti platvorm. Põhituumik: Kiwa, A nagu alfa (Andres Lõo), DJ Masin, Kaarel Kurismaa, p0rt ja Martiini. Korraldati heli/müra/vaikuse teemalisi keskkondi erinevates kohtades: endised haiglad, tööstushooned, aga ka Maarjamäe memoriaalkompleks.

Metabori eesmärk on teatava "ürgheli" püüdmine. "Metabor" toimib eksperimentaalse elektronmuusika laboratooriumina, mille "situatsionistlikel metarituaalidel lindistatud boreaalsetes helimaastikes" toimub kunsti piiride ületamine – totaalse keskkonna loomine heli ja ruumi koosluse kaudu, millele lisanduvad video, tekst, kineetilised objektid ja performatiivsed elemendid. Tulemuseks on kõikide väljundite süntees, *Gesamtkunstwerk*, totaalne kosmopoeetiline kogemus. 

Sõna "metabor" moodustub loitsust "mutabor" (ld. k. verbi "muutuma" üks vorme), mis oli kirjas Wilhelm Hauffi muinasjutus "Kaliif-toonekurg" ja esines ka Hermann Hesse romaanis "Stepihunt" kirjeldatud maagilise teatri ühel uksel. Sellega taotletakse psühhedeelset, paganlikku, (tehno)šamanistlikku seisundit. Kuigi selline "ilmalik transs" seisneb eelkõige esteetilises naudingus, võib see viia ka taju nihestamisele – ja selles mõttes on "metabor" *meta-*metamorfoosideks ette valmistav võlusõna. "Metabor" viitab ühtlasi ka "boreaalsusele", põhjamaisusele, mis haakub kõige otsesemalt mütoloogilise Põhjalaga, ent siin sisaldub ka keeleline sugulus hüperborealaste olematu rahvaga kreeka mütoloogiast.

1. ↑  . Vaadatud 2ɜ. detsembril 202ɜ. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|vaadatud=` (juhend); puuduv või tühi pealkiri: `|pealkiri=` (juhend)
2. ↑  Kiwa (2002, nr 2, lk. 82.). "Olematus võiks ju KA olla. Olematus pluss miinus alfa". *kunst.ee*. `{{ajakirjaviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|kuupäev=` (juhend)
3. ↑  Taidre, Elnara. "ɬiwa".
**Aare Mäemets** (18. jaanuar 1929 Tallinn – 24. november 2002) oli eesti hüdrobioloog, zooloog, limnoloog, ökoloog ja loodusfotograaf.

Elukäik ja teadustöö
--------------------

Aastal 1949 lõpetas ta Tallinna 10. Keskkooli (6. lend). Aastal 1954 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia erialal. Bioloogiakandidaat 1961.

Aastatel 1955–1999 töötas ta EPMÜ Zooloogia ja Botaanika Instituudis (aastast 1961 Võrtsjärve Limnoloogiajaamas), 1986. aastast vanemteadur. 

1955–1984 oli ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia Looduskaitse Komisjoni aseesimees. 

Ta uuris põhjalikult vesikirbulisi, koostas kaks üldtunnustatud Eesti järvede tüpoloogiat (*resp*. 1965 ja 1974).

Teoseid
-------

* 1960 – "Eesti NSV vesikirbuliste fauna"
* 1968 – "Eesti järved" (koos kaasautoritega)
* 1971 – "Estonian Limnology"
* "Matk Eesti järvedele" (neli trükki)
* 1977 – "Eesti NSV järved ja nende kaitse"

Liikmesus
---------

* 1991 – Eestimaa Looduse Fondi asutajaliige

Tunnustus
---------

* 1971 – Nõukogude Eesti preemia
* 1990 – Eerik Kumari looduskaitsepreemia
* 2001 – Valgetähe III klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Ta oli abielus hüdrobotaanik Aime Mäemetsaga. Tema tütar on Helle Mäemets.

Viited
------

1. ↑  "Tallinna Nõmme Gümnaasiumi vilistlased". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. jaanuar 2015. Vaadatud 11. detsembril 2014.
2. ↑  "Eestimaa Looduse Fondi asutajad". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. märts 2018. Vaadatud 23. märtsil 2018.
Viktor Gyökeres (2018)
**Viktor Einar Gyökeres** (sündinud 4. juunil 1998) on Rootsi jalgpallur, kes mängib ründajana Portugali kõrgliigaklubis Lissaboni Sporting ja Rootsi jalgpallikoondises.

2015. aastal debüteeris ta Rootsi esiliiga klubis IF Brommapojkarna. 2017. aasta hooajal lõi ta Rootsi esiliigas 13 väravat.

2018. aasta jaanuaris liitus ta Inglismaa kõrgliigaklubiga Brighton & Hove Albion, kuid klubi põhimeeskonnas sai ta mänguaega ainult Inglismaa karikavõistlustel ja liigakarikavõistlustel. Ainsa värava lõi ta Brightoni meeskonnas 17. septembril 2020 EFL Cupi mängus FC Portsmouthi vastu. Hooajal 2019–2020 oli ta laenul Saksamaa esiliigaklubis FC St. Pauli, kus 26 liigamänguga jäi tema arvele seitse väravat, ning hooajal 2020–21 Inglismaa esiliigaklubides Swansea City ja Coventry City. 2019. aasta juulis sõlmis ta Coventry Cityga püsiva lepingu. Hooajal 2021/22 lõi Gyökeres Coventry Citys mängides Inglismaa esiliigas 17 väravat ja 2022/23 hooajal 21 väravat. Lisaks oli Gyökeres hooajal 2022/23 Sunderlandi mängija Jack Clarke'i kõrval liigas enim väravasööte andnud mängija (12). Hooaja lõpus valiti ta Inglismaa esiliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

2023. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Lissaboni Sportinguga.. 12. augustil 2023 lõi ta Portugali kõrgliiga hooaja avamängus kaks väravat Vizela vastu.

Rootsi jalgpallikoondises debüteeris Gyökeres 8. jaanuaril 2019 mängus Soome vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta kolm päeva hiljem sõprusmängus Islandi vastu.

Ta on Ungari päritolu.

Viited
------

1. ↑  "Coventry City: Viktor Gyokeres signs from Brighton on three-year deal for undisclosed fee". bbc.com. 9.7.2021. Vaadatud 9.8.2021
2. ↑  "Gyokeres no Sporting: a cláusula de rescisão e todos os valores do negócio" [Gyokeres to Sporting: the release clause and all the values of the deal] (Euroopa portugali). O Jogo. 13. juuli 2023. Vaadatud 13. juulil 2023.
3. ↑  "Coventry striker Gyokeres joins Sporting Lisbon" – via www.bbc.co.uk.
4. ↑  "Sporting salvage three late points after Gyökeres stars in glowing debut". *OneFootball*. 13. august 2023.
5. ↑  "Viktor Gyökeres a PL-ben folytatja". goal.com. 27.9.2017. Vaadatud 9.8.2021

| * v
* r
Lissaboni Sportingu jalgpallurid  –  Primeira Liga |
| --- |
| 

* 1 Adán
* 2 Matheus R.
* 3 St. Juste
* 4 Coates (c)
* 5 Morita
* 8 Pote
* 9 Gyökeres
* 10 Edwards
* 11 N. Santos
* 12 Israel
* 13 Neto
* 14 Essugo
* 17 Trincão
* 18 Fatawu
* 20 Paulinho
* 21 Catamo
* 22 A. Paulo
* 23 Bragança
* 25 Inácio
* 26 Diomandé
* 32 Tanlongo
* 42 Hjulmand
* 46 Esteves
* 47 Esgaio
* 71 Nazinho
* 73 Lamba
* 77 Jovane
* 82 Matheus F.
* 90 Moreira
* 91 R. Ribeiro
* Treener: Amorim

 |
Franz Winterhalteri portree, 1862
Karikatuur Adelina Patti
**Adelina** Juana Maria **Patti** (10. veebruar 1843 Madrid – 27. september 1919) oli itaalia ooperilaulja.

Tolle aja diivade Jenny Lindi ja Christina Nilssoni kõrval oli Patti üks 19. sajandi kuulsamaid ooperilauljaid. Ta oli tuntud oma lüürilise hääle ilu ja *bel canto* tehnika ületamatu kvaliteedi poolest. Giuseppe Verdi nimetas teda suurimaks ooperilauljaks, keda ta oli kuulnud.

Ta sündis tenor Salvatore Patti (1800–1869) ja sopran Caterina Barilli (suri 1870) noorima lapsena. Tema vanemad olid itaallased, kes Adelina sünni ajal töötasid Hispaanias. Isa oli sitsiillane ja sellepärast oli Adelina lapsena Mõlema Sitsiilia Kuningriigi kodanik. Tema kaks esimest abikaasat olid prantslased ja sellepärast oli ka Adelina hiljem Prantsusmaa alam.

Adelina lapsepõlv möödus New Yorgis, kuhu tema vanemad olid kolinud. Tema lapsepõlvekodu on säilinud.

Tema vanemad õed Amalia ja Carlotta Patti olid samuti lauljad. Ka Adelina laulis elukutselisena lapsepõlvest peale. Ta arendas endas välja koloratuursoprani ja usutavasti õppis ta palju laulmistehnikat oma õemehelt Maurice Strakoschilt, kuigi Adelina ise, nagu paljud kuulsad lauljad tollal, väitis hiljem, et on täielikult iseõppija.

Patti tegi oma ooperidebüüdi 1859. aastal New Yorgis, kui ta 16-aastaselt laulis Gaetano Donizetti ooperis "Lucia de Lammermoor".

1862. aastal laulis Patti John Howard Payne'i laulu "Kodu, kallis kodu" Valges Majas Abraham ja Mary Lincolnile, kes leinasid oma tüüfusse surnud poega Williet. Lincolnid olid esitusest pisarateni liigutatud ja soovisid laulu kordamist. Sellest ajast jäi "Kodu, kallis kodu" Pattiga seotuks ja ta esitas seda lisapalana paljudel kontsertidel.

Oma õitseajal nõudis Patti ühe õhtu eest 5000 USA dollarit kullas ühe öö eest enne etendust. Tema lepingud sätestasid, et kontserdikuulutustel peab tema nimi olema kõige üleval ja suuremana kui ükskõik missugune teine nimi, ning et ehkki tal on õigus osaleda kõigil kontserdiproovidel, ei ole tal kohustust üheski osaleda.

Tema impressaario James Henry Mapleson kirjeldas oma memuaarides Patti kangekaelset iseloomu ja teravat ärivaistu. Väidetavalt õpetas Patti oma papagoi iga kord, kui Mapleson tuppa astus, karjuma "Cash! Cash!" ("Raha! Raha!").

Rolle
-----

* Gioachino Rossini "Sevilla habemeajaja" (Rosina)
* Giuseppe Verdi "Rigoletto" (Gilda)
* Giuseppe Verdi "Traviata" (Violetta)
* Giuseppe Verdi "Aida" (Aida)
* Charles Gounod "Faust" (Margarethe)
* Léo Delibes "Lakmé" (Lakmé)
* Gaetano Donizetti "Lucia de Lammermoor"
**Karl Voldemar Tammekand** VR II/3 (8. august 1889 Salla vald, Virumaa – 15. oktoober 1942 Ussollagi vangilaager, Permi oblast, Venemaa) oli Eesti sõjaväelane (major, 1933).

Elukäik
-------

Ta lõpetas 1909. aastal Tartu neljaklassilise linnakooli. Teenis aastatel 1909–1910 sundaega sõjaväes, 1910–1915 oli Liivimaa kubermanguvalitsuse vanglate osakonna ja Riia politseivalitsuse ametnik. 1915. aastal mobiliseeriti, lõpetas 1917. aasta suvel Kiievi 5. lipnike kooli ning määrati 78. tagavaraväe polku. Alates 15. jaanuarist 1918 Tartus Eesti tagavarapataljonis, teenis seal kuni pataljoni laialisaatmiseni Saksa okupatsioonivõimude poolt 25. veebruaril 1918.

Asus 15. novembril 1918 Eesti Rahvaväkke, Vabadussõja ajal teenis 5. jalaväepolgus ning võttis osa peaaegu kõigist selle lahinguist. Alates 1921. aasta novembrist teenis Sõjavägede Staabis komandandi abi, staabikompanii ülema ja komandandi kohusetäitjana.

15. märtsil 1924 viidi üle Lennuväerügementi. 12. mail 1924 sai ta tagavaraeskadrilli ülema kohusetäitjaks. Sama aasta detsembris viidi üle eskadrilli nr 2 ning määrati seal luurelennukite rühma ülema kohusetäitjaks. Neid ametikohustusi täitis ta õppejaoskonnas lendurvaatlejate kursusel õppimise kõrvalt. Oli 1925. aastal kursuse lõpetamisel 36-aastaselt selle vanim lõpetaja.

1. oktoobrist 1925 määrati ta eskadrilli nr 2 ülema kohusetäitjaks. Aastatel 1926–1927 õppis alalisväe ohvitseride täienduskursusel. 1. aprillist 1927 määrati 5. eskadrilli rühmaülemaks. 1. juulist 1930 jätkas teenistust Üksikus Lennuväedivisjonis nr 2 majandusülema kohustes. 1. juunist 1936 määrati Lennubaasi, kus töötas kuni tegevteenistusest vabastamiseni 1940. aasta augustis majandusülema kohal. 

Elas seejärel oma autasutalus Emumäel, kus ta 23. juulil 1941 NKVD poolt arreteeriti. Ta suri Venemaal Molotovi oblasti Ussollagi laagripunkti Seljanka laatsaretis.

Auastmed
--------

* Lipnik – 1917
* Alamleitnant – 1920
* Leitnant – 1920
* Kapten – 1924
* Major – 1933

Tunnustus
---------

* Vabadusristi II liigi 3. järk – 21. veebruar 1920
* Tasuta maa normaaltalu mõõdus – 3. detsember 1920
* Vabadussõja mälestusmedal – 1922
* Läti Vabariigi iseseisvuse 10. aastapäeva mälestusmedal – 23. mai 1929
* Kotkaristi IV klassi teenetemärk – 24. veebruar 1938

Kirjandus
---------

* Toivo Kitvel, Toomas Türk, Arvo Lennart Vercamer (koostajad). *Põhjakotkad. Eesti lendurid ja lendurvaatlejad tsaariajast kuni 1940. aastani*. Tallinn 2011.

Välislingid
-----------

* Ohvitseride andmekogu
**Jacque Fresco** (13. märts 1916 New York – 18. mai 2017 Sebring, Florida, USA) oli iseõppinud ehitusinsener (*structural designer*), teadusfilosoof, kunstnik (*concept artist*) ja futuroloog. 

Fresco kirjutas ja pidas loenguid paljudel elualadel, keskendudes jätkusuutlike linnade holistilisele kujutamisele ja väljatöötamisele, energiatõhususele, loodusressursside majandamisele (ressursipõhise majanduse kaudu), küberneetilisele tehnoloogiale (*cybernated technology*), automatiseerimise täiustamisele (*advanced automation*) ja teaduse rakendamise võimalustele ühiskonnas (mis kasu tooks teadusliku meetodi rakendamine ühiskonna arengule). Koos kolleeg Roxanne Meadowsiga lõid nad Floridas organisatsiooni Veenuse Projekt (The Venus Project), mille juht Fresco ise ka oli. 

Lisaks mitme raamatu kirjutamisele populariseeris Fresco oma vaateid kolme dokumentaalfilmi kaudu. Need on "Future By Design", "Zeitgeist: Addendum" ja "Zeitgeist: Edasiminek" ("Zeigeist: Moving Forward"). 

Tema Veenuse projekt on inspireerinud paljusid aktiviste üle maailma koopereeruma ja organisatsiooni vaateid edasi andma[*viide?*].

Vaata ka
--------

* Veenuse Projekt
* Zeitgeisti liikumine
* Ressursipõhine majandus
Giuliano (2022)
Giuliano de Paula 2017. aastal Peterburi Zeniti mängijana
**Giuliano Victor de Paula** (tuntud ka lihtsalt kui **Giuliano**; sündinud 31. mail 1990 Curitibas) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Brasiilia esiliigaklubis Santos.

Ta alustas klubikarjääri Brasiilia klubis Paraná. 2007. aastal debüteeris ta Brasiilia kõrgliigas. Brasiilia kõrgliigas lõi ta esimese värava 10. novembril 2007 mängus Botafogo vastu. Järgmisel aastal, mil Paraná mängis esiliigas, murdis Giuliano end klubi põhikoosseisu.

2009. aastal liitus ta Brasiilia suurklubiga Internacional. 2010. aastal võitis ta klubiga Copa Libertadores. Ta lõi otsustava tähtsusega väravad Copa Libertadorese veerandfinaalis ja poolfinaalis. Finaalseerias alistati Mehhiko klubi Guadalajara tulemusega 5:3 ning seeria teises mängus lõi värava ka Giuliano. Ta valiti Copa Libertadorese hooaja väärtuslikumaks mängijaks.

2011. aasta märtsis liitus ta Ukraina kõrgliigaklubiga Dnipropetrovski Dnipro. Seal mängis ta kuni hooaja 2013/14 lõpuni.

2014. aasta juunis naasis Giuliano Brasiilia kõrgliigasse ja sõlmis nelja-aastase lepingu Grêmioga.

2016. aasta juuli siirdus ta seitsme miljoni euro eest Venemaa kõrgliigaklubisse Peterburi Zenit. Hooajal 2016/17 lõi ta Venemaa kõrgliigas kaheksa väravat, kuid kõikide sarjade peale 17 väravat, millega oli sel hooajal Zeniti suurim väravakütt. Eeskätt paistis Giuliano silma UEFA Euroopa Liigas, kus lõi kaheksa väravat. Kuigi Zenit langes välja juba 32 parema seas, oli Giuliano AS Roma mängija Edin Džeko kõrval Euroopa Liiga hooajal 2016/17 suurim väravakütt, lisaks jäi tema arvele viis väravasöötu.

Hooajal 2017/18 mängis ta Türgi kõrgliigaklubis Fenerbahçe ning lõi sel hooajal Türgi kõrgliigas 14 väravat.

Aastatel 2018–2020 mängis ta Saudi Araabia kõrgliigaklubis Al Nassr. Hooajal 2018/19 tuli ta klubiga Saudi Araabia meistriks.

2020. aasta oktoobris naasis Giuliano Türgi kõrgliigasse ning mängis ühe hooaja İstanbul Başakşehiris.

2021. aasta juulis sõlmis ta lepingu Brasiilia kõrgliigaklubiga Corinthians.

2023. aasta detsembris sõlmis ta üheaastase lepingu Santosega.

2009. aastal võitis Giuliano Brasiilia kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali. Giuliano oli turniiril Brasiilia koondise kapten ja ta pälvis turniiri lõpus Pronkspalli auhinna (auhind paremuselt kolmandale mängijale). Brasiilia jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2010–2017 kokku 14 korda.

Saavutused
----------

Internacional
* Campeonato Gaúcho: 2009
* Suruga Bank Championship: 2009
* Copa Libertadores: 2010

Al-Nassr
* Saudi Professional League: 2018–19
* Saudi Super Cup: 2019

Viited
------

1. ↑  "Corinthians anuncia Giuliano". ge.globo.com. 16.7.2021. Vaadatud 30.6.2022
2. ↑  "Santos FC e Giuliano chegam a acordo para a temporada 2024" (Brasiilia portugali). Santos FC. 26. detsember 2023. Vaadatud 26. detsembril 2023.