recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Viljandi riigigümnaasiumist; Viljandis on ka Viljandi Täiskasvanute Gümnaasium* |

---

**Viljandi Gümnaasium** on Eesti esimene riigigümnaasium. Gümnaasium asutati 2012. aastal ja see asub Viljandi linnas aadressil Hariduse 2. Kooli direktor on Juhan-Mart Salumäe.

Viljandi Gümnaasiumi Honesta õppehoone 2021. aastal.

Koolimaja
---------

Varem tegutses Viljandi Gümnaasiumi asukohas Viljandi Valuoja Põhikool.

Koolimaja ehitati jaanuarist 2012 kuni augustini 2013. Koolimaja projekteeris arhitektuuribüroo SALTO. Ehitas AS Oma Ehitaja ja AS Pärnu REV. 

### Honesta ja Nova

Koolimaja koosneb kahest hoonest. Nova on pikk must hoone, mis ehitati uue gümnaasiumi tarbeks. Roosakas hoone - Honesta - renoveeriti. Hooned on omavahel ühendatud.

Õppesuunad
----------

Koolis toimub suunapõhine õpe. Õpilastel on võimalik valida 6 õppesuuna vahel:

* matemaatika-füüsika õppesuund
* loodus- ja reaalainete õppesuund
* võõrkeelte õppesuund
* humanitaar ja kunstide õppesuund
* sotsiaalainete õppesuund
* majanduse ja ettevõtluse suund

Koostöö
-------

### Partnerkoolid

* Jammi Keskkool (Pihkva oblast, Venemaa)
* Porvoon Linnankosken Lukio (Porvoo, Soome)
* Besselgymnasium (Minden-Lübbecke, Saksamaa)

### Projektid

* Erasmus+ projekt "Think Global, Act Local - Our Forests"
* Erasmus+ KA2 projekt "Recycling our world - Creating awareness for a sustainable Lifestyle in young Europeans"
* Koostöös teiste Lõuna-Eesti koolidega osaleb kool igal aastal Viie Kooli Võistlusel.

Vilistlasi
----------

Ühed praegused tuntumad Viljandi Gümnaasiumi vilistlased on teiste seas Stefan Airapetjan ja Eleryn Tiit.

Muud
----

Viljandi Gümnaasium nimetati 2019. aastal Aasta Kooliks. 

Viljandi Gümnaasium on üks vähestest Eesti koolidest, kus saab taotleda rahvusvaheliselt tunnustatud saksa keele diplomit DSD I ja DSD II.

Kooliajaleht kannab nime InterNos ja see ilmub nii veebis kui ka paberkandjal.

Viited
------

1. ↑  "Viljandi kooskõlastas riigigümnaasiumi loomise".
2. ↑  "Kooli ajalugu".
3. ↑  "Think Global, Act Local - Our Forests".
4. ↑  "Recycling our world - Creating awareness for a sustainable Lifestyle in young Europeans".
5. ↑  Marju Himma (31. mai 2019). "Aasta kool 2019 on Viljandi Gümnaasium".
6. ↑  "Valikained".

Välislingid
-----------

* Viljandi Gümnaasiumi koduleht
**Raamatukoer**, ka **lugemiskoer** on väljaõppe saanud ehk professionaalne teraapiakoer, kes aitab innustada lugema neid lapsi, noori või täiskasvanuid, kellel on lugemisega seotud probleeme, näiteks hääldamisraskused. Sõbraliku kaaslasena suudab koer luua turvalise keskkonna, kus alles lugema õppivatel või näiteks düsleksia, autismi või lugemisraskuste all kannatavatel lastel on võimalik oma probleemidega tegeleda, tundmata end klassikaaslastega võrreldes alaväärsena või kartmata kannatamatute täiskasvanute pahameelt. Vastupidi – looma juuresolek vähendab lugemisest tingitud tõrget ja stressi ning julgustab. Lähtutakse teooriast, et kuna loom on tähelepanelik ega anna hinnanguid, siis tunneb laps ennast sõnade hääldamisel tekkivate raskustega maadeldes või lausete mõtet kokku pannes kindlamalt. Laps teab, et koer ei narri ega naera, vaid on toeks.

Raamatukoera töö eesmärgid:

* lugemise suurendamine;
* õnnestumiskogemuste tekitamine lugejale (julguse kasvatamine, huvi avastamine, tähelepanu ja initsiatiivi parandamine);
* sallivuskasvatus, sotsiaalsuse parandamine.

Uuringud on näidanud, et "koeralugejate" edusammud jätavad varju nende omad, kes koertele ei loe.

Teenus seisneb lühidalt selles, et lugeda soovija broneerib raamatukoeraga raamatukogus endale lugemisaja ja loeb umbes 15–30 minutit korraga. Lugeda võib kõike alates koomiksitest kuni romaanideni, lugeja omal soovil. Teenus on tasuta.

Eestis tegutsevad raamatukoerad alates 2013. aastast Tallinna Keskraamatukogus, vt ka artiklit Susist, ja alates 2014. aastast Tartu Linnaraamatukogus.

Viited
------

1. 1 2  "What Happens When Children Read to Dogs". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. august 2014. Vaadatud 11. augustil 2014.
2. ↑  "Kirjastokoira-lukukoira". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. august 2014. Vaadatud 11. augustil 2014.

Välislingid
-----------

* Ameerika Ühendriikide raamatukoerad
* Biblioteraapia ja raamatukoer
* Soome raamatukoera Börje blogi
* Tartu linnaraamatukogus alustavad tööd lugemiskoerad
* Tartu lugemiskoerad *Facebook*is
**Raamatukogundus** (*librarianship*) on raamatukogude tegevus- ja ainevaldkond.

Raamatukogundust ja raamatukogusid uurib raamatukoguteadus (*library science*).

Probleeme tänapäeva raamatukogunduses
-------------------------------------

Põhilised küsimused, millega tegeletakse tänapäeva raamatukogunduses, on järgmised:

* majanduslikud probleemid;
* ruumiprobleemid;
* raamatukoguhoidjate ja infotöötajate haridus;
* kutseoskusnõuded;
* raamatukogude personaliliigitus ja palgagrupid;
* digitaalraamatukogu

Raamatukogundusharidus
----------------------

Raamatukogundust on Eestis võimalik õppida kahes kõrgkoolis: rakenduslikku kõrgharidust on võimalik omandada Tartu Ülikoolis (varem Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias) ja akadeemilist kõrgharidust Tallinna Ülikoolis. 2013. aastal kolis infokorralduse osakond (info- ja dokumendihalduse eriala ja raamatukogunduse eriala) Viljandi Kultuuriakadeemiast Tartu Ülikooli Ühiskonnateaduste instituuti.

Tartu Ülikooli raamatukogunduse ja infoteaduse eriala valmistab ette laialdaste teadmistega raamatukogu- ja infotöötajaid, kes on võimelised töötama eri tüüpi raamatukogudes ja infoasutustes. Õppekavad sisaldavad erialaaineid, mis annavad teadmisi ja oskusi nii traditsiooniliseks kui ka kaasaegseks infotööks (teabe kogumine, töötlemine, korraldamine ja kättesaadavaks tegemine nii tavakujul kui e-keskkonnas). Üldained aitavad kaasa laiema humanitaar- ja sotsiaalhariduse omandamisele ning praktikad on õpitu järeleproovimiseks ja kinnitamiseks. Ettevalmistamisel on magistriõpe.

Tallinna Ülikooli infoteaduste eriala bakalaureuse õppekava üldeesmärgid: 

* luua võimalused baasteadmiste ja oskuste omandamiseks teabeteeninduse korraldamise ja juhtimise, andmekogude koostamise ja kasutamise ning infootsingu alal;
* toetada põhiliste oskuste ja suutlikkuse kujunemist töötamiseks erinevates dokumentaalse info kogudes (raamatukogud, arhiivid, infotalitused, muuseumid jne) ning muudes infoteaduste teadmisi eeldavates valdkondades;
* luua eeldused õpingute jätkamiseks magistriõppes.

Tallinna Ülikoolis on võimalik õppida kõigil haridustasemetel: bakalaureuse-, magistri- ja doktoriõppes.

Mõlemas koolis korraldatakse erialase täiendkoolituse kursusi.

Vaata ka
--------

* arhiiv ja arhiivindus
* infoteadus
* lasteraamatukogundus
* raamatukogu
* raamatukogude ajalugu
* raamatukoguhoidja
* raamatukoguteaduse mõisteid

Viited
------

1. ↑  "Eesti raamatukogusõnastik". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. oktoober 2007. Vaadatud 13. novembril 2007.
2. ↑  Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia raamatukogunduse ja infoteaduse eriala õppekava
3. ↑  Tallinna Ülikooli bakalaureuse õppe õppekavad
**Johann Heinrich Wilhelm von Nolcken** (13. august (vkj 30. august) 1813 Haeska mõis, Saaremaa – 5. veebruar 1898 Dresden) oli Eesti baltisaksa lepidopteroloog, parun.

Ta oli maakohtu sekretäri Hermann von Nolckeni (1787–1861) poeg.

Lõpetas 1833. aastal Peterburi Teedeehituse Instituudi, seejärel teenis Vene sõjaväes teedekommunikatsiooni alal. 

Läks 1860. aastal kindralmajori auastmes erru. Elas järgmised 32 aastat Saaremaal oma Pihtla ja Rootsiküla mõisa, pühendudes liblikate kogumisele ja uurimisele. Tegi lepidopteroloogilisi uurimistöid peamiselt Riia ümbruses ja Saaremaal, aastail 1870–1872 kahel korral ka Lõuna-Ameerikas. Revideeris peaaegu kõiki lepidopteroloogilisi kogusid Baltimaadel, aitas oma tegevusega tublisti kaasa sellealasele uurimistööle Baltimaades ja oli sidemeis paljude rahvusvaheliselt tuntud lepidopteroloogidega.

Von Nolcken oli Riia Looduseuurijate Seltsi üks asutajaliikmeid ja auliige. Ta avaldas seltsi sariväljaandes aastatel 1868–1871 850-leheküljelise uurimuse, mis oli tolle aja üks täiuslikumaid siinset lokaalfaunat käsitlevaid töid ning tõstis Läänemere maad lepidopteroloogiliselt paremini uuritud maade hulka Euroopas. Oma uurimuses andis ta eriti hea ülevaate seni vähetuntud nn pisiliblikaist (*Microlepidoptera*) ning esitas andmeid ka liblikate bioloogiast. 1892. aastast elas ta Dresdenis.

Teoseid
-------

* "Lepidopterologische Fauna von Estland, Livland und Kurland" // Arbeiten des Naturf. Ver. zu Riga. II–IV. Riga, 1868–1871.

Viited
------

1. 1 2 3  "Eesti teaduse biograafiline leksikon", 3. köide, lk 24

Kirjandus
---------

* "Eesti biograafiline leksikon. Täiendusköide" Tartu, Tallinn, 1940, lk 219–220
* "Deutschbaltisches biographisches Lexikon 1710–1960" Köln, Wien, 1977, lk 551
* "General-Major Wilhelm Baron Nolcken. Nekrolog" // Arensburger Wochenblatt (1898) 10. III
* Nordlivländische Zeitung (1898) 17. (29.) III
* "Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil Oesel" Tartu, 1935, lk 238
* Линда Конго. "История исследовательских работ по естественным наукам в Эстонии в период до 1917 г." Таллинн: Валгус, 1987, lk 138–139
* "Eesti teaduse biograafiline leksikon", 3. köide, lk 24

Välislingid
-----------

* 

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Torbjørn Urfjell
**Torbjørn Urfjell** (sündinud 3. novembril 1977) on Norra poliitik Sotsialistlikust Vasakparteist. 

Ta oli Norra välisministeeriumis 17. oktoobrist 2005 kuni 10. oktoobrini 2007 Jens Stoltenbergi teise valitsuse ajal arenguministri Erik Solheimi poliitiline nõunik. Et Solheim sai ka keskkonnaministriks, pidi Solheim rahulduma ühe nõunikuga. 

Urfjell oli 1994–1998 Vest-Agderi Sotsialistliku Noorsoo juht ning 1999–2003 Vest-Agderi maavolikogu liige. 1996. aastast on ta partei kultuuripoliitika komisjoni liige. Aastatel 1994–1998 oli ta Kristiansandi linnavalitsuse liige. 2005. aastal oli ta partei Stortingi-kandidaat Vest-Agderis, kuid jäi valimata. 2008. aastal valiti ta partei Gjerstadi osakonna juhiks. 

Gjerstad on gei. Tema platvorm parlamendivalimistel nägi ette samasooliste abielu seadustamist, kunstliku viljastamise lubamist lesbidele ja lesbide õigust kasvatada lapsi kahe ametliku vanemana.

Välislingid
-----------

* Elulugu Välisministeeriumi kodulehel (*norra keeles*)  (*inglise keeles*)
* Seisukohad parlamendivalimistel (*norra keeles*)
* Leder Gjerstad SV, Aust Agder Blad, 5. juuni 2008
**Suursaksa Riik  
Großdeutsches Reich**| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
| Lipp | Vapp |

 |
| Suursaksa riik (1944) |
| Riigikeel | saksa |
| Pealinn | Berliin |
| Riigipea | juht Adolf Hitler (26. juuni 1943 – 30. aprill 1945), riigipresident Karl Dönitz (1.–23. mai 1945) |
| Pindala | ? |
| Rahvaarv | 1944 ligi 128,5 miljonit. |
| Iseseisvus | 26. juuni 1943 – 23. mai 1945 |
| Rahaühik | Saksa riigimark |
| Riigihümn | *Das Lied der Deutschen* |

**Suursaksa Riik** ehk **Suur-Saksamaa** (saksa keeles *Großdeutsches Reich*; 1943–1945) oli pidevalt muutuvate piiridega Saksa natsionaalsotsialistlik impeerium Kesk- ja Ida-Euroopas teise maailmasõja ajal, Saksa Riigi õigusjärglane, millest ainult nime poolest erines.

Saksa Riiki ja Suursaksa Riiki kokku nimetatakse Kolmandaks Riigiks. See eksisteeris 1933–1945 ning algusest peale kuni peaaegu lõpuni juhtisid seda NSDAP ja Adolf Hitler.

Tänapäeval kuuluvad Suursaksa Riigi alad Austriale, Belgiale, Hollandile, Itaaliale, Leedule, Luksemburgile, Poolale, Prantsusmaale, Saksamaale, Sloveeniale, Ukrainale, Valgevenele ja Venemaale.

Kuid Suursaksa Riigi sõjalise okupatsiooni all olid selle riigi loomise ajal paljud teisedki Euroopa riigid: Norra ja Taani, Eesti ja Läti, Albaania, Bulgaaria, Jugoslaavia, Kreeka ja Rumeenia. Saksa väed olid ka Põhja-Aafrikas tänapäeva Marokos, Alžeerias, Tuneesias ja Liibüas.

Ajalugu
-------

Suur-Saksamaa oli Saksamaa ühendamise ajal 19. sajandil käibele tulnud mõiste, millega tähistati hüpoteetilist Austria osavõtul ühendatavat Saksamaad. Selline plaan ei läinud siiski täide ja Saksa Riik ("Väike-Saksamaa") loodi Austria osavõtuta; viimane reformiti Austria-Ungariks. 

26. juunil 1943 nimetati Saksa Riik ümber Suursaksa Riigiks. 9. septembril okupeerisid Suursaksa väed Põhja- ja Kesk-Itaalia, desarmeerisid Itaalia relvajõud ning moodustasid marionetliku Itaalia Sotsialistliku Vabariigi, mida asus juhtima vangist vabastatud Benito Mussolini. Itaalia Kuningriik kuulutas 13. oktoobril Suur-Saksamaale sõja. 

8. mail 1945 kirjutasid Suursaksa ülemjuhatuse esindajad Berliinis alla Suur-Saksamaa tingimusteta kapituleerumise aktile, mis jõustus 9. mail. 2.–23. mail Flensburgis tegutsenud Karl Dönitzi valitsus üritas tagajärjetult separaatset kapitulatsiooni lääneliitlastele.

Pärast seda, kui liitlased olid Saksamaa sõjas purustanud, kaotas Saksamaa kõik maa-alad, mille ta oli sõja ajal ja vahetult enne seda liidendanud. Saksamaa põlistel aladel, mida teistele riikidele ei antud, moodustati neli okupatsioonitsooni, mida haldasid sõja võitnud nelja tähtsaima riigi võimud. Need riigid olid NSV Liit, USA, Suurbritannia ja Prantsusmaa. Hiljem moodustati NSV Liidu okupatsioonitsoonist Saksa Demokraatlik Vabariik ja kolmest ülejäänust Saksa Föderatiivne Vabariik ehk Saksamaa Liitvabariik, mis omavahel ühinesid alles 1990.

Suursaksa Riigi ellujäänud juhtide üle mõisteti kohut Nürnbergi protsessil, kus paljud neist süüdi mõisteti, sealhulgas mõnedki surma. Suursaksa Riigi ametlik ideoloogia natsionaalsotsialism mõisteti hukka ning see on tänapäevani maailmas põlu all ja mõnes riigis, sealhulgas Saksamaal, koguni keelustatud.
Eugen Sterpu, Eesti maalikunstnik ja skulptor
**Eugen Sterpu** (hüüdnimega **Gicu**, sündinud 10. juunil 1963 Damascani külas Põhja-Moldaavias) on Tallinnas elav ja töötav Moldova päritoluga kunstnik. Sterpu räägib hästi rumeenia, prantsuse, vene ja eesti keelt.

Haridus
-------

Eugen Sterpu on õppinud aastatel 1975–1981 Moldaavia vabariiklikus kunstikoolis ja 1981–1989 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis skulptuuri erialal. Aastail 1994–1995 töötas ta Moldova Kunstiülikooli õppejõuna.

Näitused
--------

Sterpu on esinenud isik- ja grupinäitustel Moldovas, Rumeenias, Eestis, Soomes, Rootsis ja Venemaal.

Tehnika
-------

Eugen Sterpu on välja töötanud omalaadse pastelltehnika, kus kasutab liivapaberit ja mitmekordset pastelli- ja lakikihtide süsteemi, mis annab piltidele erilise "mõranenud" ilme. Tavapäraselt joonistatakse pastellidega paberile, Sterpu aga joonistab liivapaberile, et saavutada sügavamaid värve. Enamus Sterpu piltidest on vormistatud mustavärvilistesse paspartuudesse ja alumiiniumraamidesse. Sterpu skulptoriharidus väljendub tema pastelljoonistuste ülitäpsete, kohati arhitektuuriliste detailideni viimistletud kolmemõõtmelises stiilis, kus pildi kahemõõtmelisus kaob vormi tajumise mõju all. Tema töödelt peegeldub armastus väga soojade, pigem isegi kõrbenud toonide vastu.

Liikmesus
---------

Eugen Sterpu on Eesti Kunstnike Liidu liige.

Isiklikku
---------

Eugen Sterpu oli kunstnik Viive Sterpu abikaasa.

Viited
------

1. ↑  Boris Tuch "Eugen Sterpu: ja selski paren", intervjuu ajalehele *Vesti: Nedelja pljuss*, 26.7.2002, lk 20-21
2. ↑  Tatjana Pissareva "Galereja tainstvennõh kartin", näituse ülevaade ajalehes Molodjozh Estonii, 18.7.2002, lk 4

Välislingid
-----------
**Eugen Leopold Eduard Kartenbeck** (21. juuni (vkj) 1864 Lizums − 30. jaanuar 1940 Köslin) oli baltisaksa põllumees ja viimane Vorbuse mõisnik.

Elulugu
-------

Ta sündis Lizumsi Siltaisi veski möldri Paul Adolf Kartenbecki (1830−1865) ja tema abikaasa Emma Dorothea Grünthali pojana. Päris isalt vesiveski, mille ta müüs koos muu kinnisvaraga I maailmasõja ajal. Sõja eest põgenedes siirdus elama Tartusse. Ta sai Vorbuse mõisniku Harry von Pistohlkorsiga kaubale ja ostis temalt 1916. aastal Bonni ja Mosna talud. Varsti läks ostu läbi tema valdusse ka mõis. Pärast selle võõrandamist protsessis ta 1920. aastatel tagajärjetult kaotatud inventari ja talude pärast. Elas koos perekonnaga mõnda aega Riias. Asus Umsiedlungi käigus elama Saksamaale ja suri peagi Pommeris.

Vorbuse mõis
------------

Vorbuse mõisa ostis ta 1916. aasta sügisel. Kuna see oli võlgadega koormatud, sai ta selle odavalt kätte. Samuti oli see Pistohlkorsi ajal vene sõjaväelaste läbi tugevasti kannatada saanud. Kummatigi ta mõisa pidada kaua ei saanud, sest 1919. aastal see võõrandati. Ajalehes Kaja kirjeldati seda järgnevalt:

> „Maaseadusega wõõrandati ka Worbuse mõis. Esimeste mõisade ülewõtmine sündis õige täpselt − Kartenbeckilt wõeti kõik inwentar ja isegi mõisa kassa üle. Tema oma seletuse järele lahkunud ta mõisast 7 marka taskus. Kuna hobust pole antud, marssinud ta jala Tartu."
> 
> 
> 

Ta püüdis inventari ja ostetud kaht talu tagasi saada, kuid need püüdlused jäid 1920. aastatel tagajärjetuks.

Vaata ka
--------

* Kartenbeck
* Vorbuse mõis

Viited
------

1. ↑  LVVA, f. 235, n. 4, s. 2469, L 42p.
2. 1 2 3 4  Kaja. Nr 31. 7. veebruar 1928, lk 7.
3. ↑  Valla Elu. Tähtvere Valla Kuukiri. August 2009. Nr. 7 (109), lk 2.
4. ↑  Borbély, Karin von. Deutsch-baltisches Gedenkbuch. Unsere Toten der Jahre 1939−1947. Leverkusen: Druck und Verlag Koopmann, 1991, lk 198.
5. ↑   Kinnistute register. Nr 39. Vorbuse mõis .
6. ↑  Baron Scott gen. Pistohlkors, Heinrich Nikolai. Nachrichten über die Adelsgeschlechter Scott of Craighall, Pistolekors, von Pistohlkors, Baron Pistolkors, Baron Scott genannt Pistolekors und von Pistohlkors. Teil II. Zusammengestellt in den Jahren 1914−1924. Rummelsburg: Gedruckt bei Otto Hasert, 1926, lk 554.

Kirjandus
---------

* *Worbuse talud kaalul*. − Päevaleht. Nr 48. 18. veebruar 1928. Lk 7.
* *Wõitlus maa pärast. Pikad protsessid Worbuse mõisa talude tagasisaamiseks*. − Kaja. Nr 31. 7. veebruar 1928. Lk 7.
**Eugen Adolf Hermann Petersen** (16. august 1836 Heilinghafen – 14. detsember 1919 Hamburg) oli Eesti saksa päritolu kunstiajaloolane, arheoloog ja filoloog.

Elulugu
-------

Eugen Adolf Hermann Petersen oli õpetlase poeg.

Õppis filoloogiat ja arheoloogiat Kieli Ülikoolis, lõpetas Bonni Ülikooli. Auhinnatud töö "Theoprasti characteres" täiendatud variandi eest andis Kieli Ülikool talle filosoofiadoktori kraadi. Taani valitsuse stipendiumiga õppis Petersen kuni 1861 Rooma Arheoloogia Instituudis antiikkunsti ning täiendas end Napolis ja Firenzes. 

1862 töötas Briti Muuseumis hellenistisliku kunsti kogudega. Seejärel pidas Erlangeni Ülikoolis loenguid kreeka kunstist ja mütoloogiast ning sai seal 1862. aastal *pro venia legendi* "De Philocteta Euripidea" eest eradotsendi kutse. Oli 1873–1879 Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia ja arheoloogia kateedri korraline professor, pidas loenguid antiikkunsti ajaloost, kreeka mütoloogiast, geograafiast ja topograafiast. 1874–79 täitis ühtlasi TÜ Kunstimuuseumi direktori ja raamatukogu juhataja ülesandeid. Pidas ettekandeid hellenistlikust templikultuurist, Heinrich Schliemanni väljakaevamistest Troojas jm. Tartust siirdus Praha Ülikooli. 

1880–1885 võttis koos Austria õpetlastega osa kolmest ekspeditsioonist Kreekasse ja Väike-Aasiasse; avaldas uurimisreiside kohta mitu raamatut. Petersoni teost Vana-Kreeka suurima skulptori Pheidiase loomingust peetakse epohhiloovaks. Temalt ilmus üle 100 teaduspublikatsiooni.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Die Kunst des Pheidias. Berlin 1873
* Reisen in Lykien, Milyas und Kibryatis (kaasautor F. v Lischen). Wien, 1889
* Städte Pamphyliens und Pisidiens (kaasautor), Wien, 1890–1892).

Kirjandus
---------

* Левицкий II, 475–479
* Brockhaus (1903), 16
* Nordisk familjebok Encyclopedi och Konversations lexikon. Stockholm, 1931, 913
* Raid, N. TÜ muuseumi ajaloost. // Kunst (1968), 31–39
* AKA arhiiv, f 402, n 3, s 1309
* Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, II, 145–175.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Eugene Merle Shoemaker** (28. aprill 1928 – 18. juuli 1997) oli Ameerika Ühendriikide geoloog ja planetoloogia teadusharu teerajaja.

Ta sai 1948. aastal California Tehnoloogiainstituudist bakalaureusekraadi ja 1949. aastal magistrikraadi. 1950. aastal palkas Ameerika Ühendriikide Geoloogiateenistus Shoemakeri tööle. 1960. aastal sai ta Princetoni Ülikoolist doktorikraadi.

Shoemaker osales teadlasena NASA Rangeri ja Surveyori programmides, millega uuriti Kuud. Ta treenis ka Kuule suunduvaid astronaute ning oli missioonidel Apollo 11, 12 ja 13 Kuu geoloogia peauurija. NASA kaalus ka Shoemakeri Kuule saatmist ning ta oleks olnud esimene teadlane Kuul, kuid meditsiinikontrollis avastati, et ta põeb Addisoni tõbe.

Shoemaker avastas koos David Levy ja oma abikaasa Carolyniga 1993. aastal komeedi Shoemaker–Levy 9, mis kukkus 1994. aastal Jupiterile. Shoemaker–Levy 9 kokkupõrge Jupiteriga oli esimene kord kui astronoomid said vaadelda Päikesesüsteemi objektide kokkupõrget.

Eugene Shoemaker hukkus 1997. aastal Austraalias toimunud autoõnnetuses.

Viited
------

1. 1 2  "Eugene Shoemaker". *Planetary Society*. Vaadatud 17. oktoobril 2020.
2. ↑  "Comet Shoemaker-Levy 9 Collision with Jupiter". *National Space Science Data Center*. Originaali arhiivikoopia seisuga 19. veebruar 2013. Vaadatud 17. oktoobril 2020.
3. ↑  "Comet discoverer Eugene Shoemaker killed in car accident". *AP*. Vaadatud 17. oktoobril 2020.
**Eugenia Gurin-Loov** (3. juuni 1922 Noua Suliţă, Rumeenia (praegu Novoselõtsja, Ukraina) – 8. aprill 2001 Tallinn) oli juudi päritolu Eesti kultuuritegelane.

1925. aastal asus Gurinite pere elama Tallinna, kus Eugenia Gurin lõpetas 1940. aastal Juudi Gümnaasiumi. 

Sõja-aastad (1941–1944) möödusid põgenikuna Nõukogude Liidu tagalas. Aastail 1948–1952 õppis ta Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonnas. Pärast lõpetamist tegi pedagoogitööd Tallinna Rahanduse ja Krediidi Tehnikumis, Tallinna Polütehnilises Instituudis ja Tallinna Pedagoogilises Instituudis. 1968. aastal kaitses väitekirja majanduse alal ning sai majanduskandidaadi kraadi ning dotsendi kutse.

1988. aastal valiti ta Eesti Juudi Kultuuriseltsi ja hiljem Eesti Juudi Kogukonna aseesinaiseks.

Teoseid ja esinemisi
--------------------

1994. aastal ilmus Eugenia Gurin-Loovi raamat "Suur häving", mis käsitleb Eesti juutide holokausti ning sisaldab ka natsistide käe läbi hukkunud Eesti juutide nimekirja. 

1998. aastal ilmus temalt raamat "Tallinna Juudi Gümnaasium". Sel aastal möödus 75 aas­tat kooli asutamisest. Raamat sisaldab ülevaadet kooli tegevusest kuni selle likvideerimiseni 1941. aastal, üht­lasi ka põgusat ülevaadet juutide elust Eesti Vabariigis.

Eugenia Gurin-Loovi juudi kultuuri ja ajaloo alaseid artikleid ilmus nii kogukonna ajalehes Hašachar (toimetaja Elhonen Saks) kui ka muudes väljaannetes. Ta korraldas kaks juudi kultuuri näitust ning käsitles juudi kultuuri teemasid raadios ja televisioonis nii Eestis kui ka välismaal.

Tunnustus
---------

* 1997 Koosmeele auhind
* 2001 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 3489

Kirjandus
---------

* E. Gurin-Loov. "Suur häving. Eesti juutide katastroof 1941". Tallinn, 1994
**Eugen Gottlieb Uuemaa** (kuni 26. märts 1936 **Neumann**; 1. juuli (vkj)/ 14. juuli 1903 Tartu – 25. juuli 1940 Keskvangla, Tallinn) oli Eesti kergejõustiklane ja majandustegelane.

Lõpetas 1922. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja 1929. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna kaubandusosakonna. Akadeemiliselt oli ta korporatsioon Vironia liige.

Oli aastatel 1925–1927 Eesti Panga Tartu osakonna ametnik, 1927–1928 välisjaoskonna juhataja, 1928–1932 raamatupidaja abi, 1932–1935 prokurist, 1935–1936 raamatupidaja ja välisjaoskonna juhataja. Oli aastatel 1936–1937 Majandusministeeriumi nõunik, 1937–1938 Majandusministeeriumi kaubandusameti juhataja, 1938–1940 kaubandusosakonna direktor. 1940. aastal oli ta Välisministeeriumi väliskaubanduse osakonna juhataja.

Ta arreteeriti Nõukogude teise okupatsiooni ajal 19. juulil 1940 (ametlikult oli olemas veel Eesti Vabariik), tegi 25. juulil 1940 Keskvanglas enesetapu. Surnukeha tuvastati 13. oktoobril 1941, Saksa teise okupatsiooni ajal, kui kaevati Tallinna Liiva kalmistul välja Nõukogude okupatsiooni ajal maetute surnukehi.

Sportlase ja sporditegelasena
-----------------------------

Hakkas sportima koolipõlves, oli spordiringi Ilmarine ja Tartu koolinoorte ühingu Union asutajaid ning Eesti esimese ülemaalise noorte püha võistluste tegelik juht ja üldvõitja. Tuli aastatel 1921–1924 110 m tõkkejooksus, kümnevõistluses ja hoota kõrgushüppes Eesti meistriks ning sai meistrivõistlustelt 8 muud medalit.

Ta osales Eesti eest 1924. aastal Pariisi olümpiamängude kergejõustikuvõistlusel, kus sai kümnevõistluses 16. koha.

Rak´hvusvahelistel üliõpilasmängudel sai ta 1924. aastal 110 m tõkkejooksus ja kaugushüppes hõbemedali ning teivashüppes, kuulitõukes ja teatejooksus pronksmedali.

Oli Eesti Akadeemilise Spordiklubi esimees ja 1939–1940 Kergejõustikuliidu esimees.

Isiklikku
---------

Tema vend oli arst Eduard Uuemaa.

Viited
------

1. ↑  Biograafia ESBL-is (vaadatud 13. juuni 2021)

Kirjandus
---------

* Ruudi Toomsalu. "Üks kevade ja üks suvi". Tallinn 1993, lk 155.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Eugen Uuemaa veebisaidil Olympedia
* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944*
* Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
Ajdin Hrustic 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril
**Ajdin Hrustic** (sündinud 5. juulil 1996 Dandenongis) on Austraalia jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Itaalia kõrgliigaklubis Verona Hellas ja Austraalia jalgpallikoondises.

Hooajal 2016–17 debüteeris ta Hollandi kõrgliigaklubis FC Groningen.

2020. aasta septembris sõlmis ta lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga Frankfurdi Eintracht. Esimese värava lõi ta Saksamaa kõrgliigas 9. mail 2021 mängus 1. FSV Mainzi vastu. Hooajal 2021–22 võitis ta klubiga UEFA Euroopa Liiga.

2022. aasta septembris sõlmis ta nelja-aastase lepingu Verona Hellasega.

Austraalia jalgpallikoondises tegi Hrustic debüüdi 13. juunil 2017 sõprusmängus Brasiilia vastu. Samal aastal kuulus ta Austraalia koondisse FIFA konföderatsioonide karikaturniiril. 

Hrustic on Bosnia ja Rumeenia päritolu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 3. juunil 2021 MM-i valikmängus Kuveidi vastu. Ta kuulub Austraalia koondisse 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Eintracht Frankfurt
* UEFA Euroopa Liiga: 2021–22

Viited
------

1. ↑  "Ajdin Hrustic è un nuovo centrocampista gialloblù!". Hellas Verona. 1. september 2022. Originaali arhiivikoopia seisuga 2. september 2022. Vaadatud 1. septembril 2022.
2. ↑  Davutovic, David (22.5.2017). "Ajdin Hrustic tells why he chose the Socceroos over World Cup-bound Bosnia". *Herald Sun*. Vaadatud 13.6.2017.

Välislingid
-----------

 Ajdin Hrustic – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Austraalia koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Ryan (c)
* 2 Degenek
* 3 Atkinson
* 4 Rowles
* 5 Karačić
* 6 Tilio
* 7 Leckie
* 8 Wright
* 9 Maclaren
* 10 Hrustic
* 11 Mabil
* 12 Redmayne
* 13 Mooy
* 14 McGree
* 15 Duke
* 16 Behich
* 17 Devlin
* 18 Vukovic
* 19 Souttar
* 20 Deng
* 21 Kuol
* 22 Irvine
* 23 Goodwin
* 24 King
* 25 Cummings
* 26 Baccus
* Treener: Arnold

 | Austraalia |
**Ajdar Akajev** (20. veebruar 1976 Leningrad – 5. veebruar 2020 Moskva) oli Kõrgõzstani ettevõtja ja poliitik, endise Kõrgõzstani presidendi Askar Akajevi vanem poeg.

Isa võimu ajal pidas Ajdar Akajev rahandusministri nõuniku ametit (2001–2005). Ta juhtis Kõrgõzstani olümpiakomiteed ja poksiföderatsiooni.

Ajdar Akajev tegeles äriga. Väidetavasti kuulus talle riigi suurim mobiilioperaator. Arvatakse, et ta teenis suurt tulu, olles varjatud kasusaaja Manasi lennuväebaasi lennukikütusega varustamisse kaasatud firmadest. Pärast tema isa kukutamist selgus, et Ajdar oli Manasi lennujaama kaasomanik.

2005. aastal valiti Ajdar Akajev Kõrgõzstani Ülemnõukogu saadikuks, kuid pärast Tulbirevolutsiooni tühistati valimistulemus ringkonnas, kus ta kandideeris.

Peaprokuratuur algatas Akajevi vastu kriminaalasja süüdistustega riiklike vahendite kõrvaletoimetamises, finantsmahhinatsioonides ja võõra vara omastamises vägivalla ähvardusel.

Aastatel 1998–2001 oli Ajdar Akajev abielus Kasahstani presidendi Nursultan Nazarbajevi tütre Alijaga. 2002. aastal abiellus ta Sajkal Tšokubajevaga. Neil on poeg ja tütar. Perekond elas Moskva lähedal Rubljovkal.

Välislingid
-----------

* АКАЕВ Айдар Аскарович centrasia.ru-s
Naiskivi Viru-Nigula vallas endises Mäepealse külas
**Naiskivi** on püha kivi Virumaal Viru-Nigula kihelkonna ja valla Unukse külas.

Kivi sünni kohta on 1937. aastal üles kirjutatud muistend:

*Kuri ämm ei ole miniat sugugi sallind, ajand teda ühtelugu taga, sõimand, löönd ja vaevand teda. Minia kannatand esti kõik nurisemata, aga et abi kudagi loota ega kuskilt loota ei old, lõppend ka temagi kannatus. Kui ta jälle ämmalt hea tulupi oli saand, võtnud lapse ja lähend püha määle ja palund jumalatelt, et teda kiviks muudetaks. Puuks ei ole sellepärast tahtnud, et puu ära põletatakse. Selle pääle muudetudki kiviks. Kivi aketud pühaks pidama ja tema juures jumalaid paluma. Ristiusu ajal keelatud metsas käimine ära ja kivi toodud sookaldale välja (kust, ei tea). Kivi peab istuva naisterahva moodi olema, kellel ka laps süles olnud. Hiljuti võtnud üks tüdruk koeruse pärast lapse sülest ära.* (ERA II 153, 593 (17) < Viru-Nigula khk, – H. Länts (1937.)

Viited
------

1. ↑  Pühad kivid Eestimaal. Koostanud Mall Hiiemäe. Tallinn: Tammerraamat, Eesti Kirjandusmuuseum, Eesti Rahvaluule Arhiiv 2011, lk 71.

Välislingid
-----------

* Naiskivi kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
* Heiki Maibergi foto Naiskivist Maavalla Koja kuvakonnas.
**Piret Viires** (sündinud 11. augustil 1963 Tallinnas) on eesti kirjandusteadlane.

Haridus
-------

Piret Viires lõpetas 1981. aastal Tallinna 44. Keskkooli. Aastail 1981–1987 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis, mille lõpetas eesti keele ja kirjanduse õpetajana. 1992. aastal täiendas ta end stipendiaadina Bergeni Ülikooli lingvistika ja kirjandusteaduse osakonnas.

2000. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis teadusmagistri kraadi (*cum laude*) eesti kirjanduse alal tööga "Etnofuturismist küberkirjanduseni: eesti kirjandus 1990-ndatel aastatel". 2006. aastal kaitses ta samas doktoriväitekirja eesti kirjanduse alal teemal "Postmodernism eesti kirjanduskultuuris" (ilmunud Tartu Ülikooli doktoriväitekirjade sarjas 2006. aastal ja muudetud uustrükina 2008. aastal pealkirjaga "Eesti kirjandus ja postmodernism"). Raamatu ingliskeelne versioon "Postmodernism in Estonian literary culture" ilmus 2012. aastal kirjastuse Peter Lang väljaandel.

Töökäik
-------

Viires töötas aastail 1987–1993 Eesti Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituudis laborandi, vanemlaborandi ja nooremteadurina, aastail 1993–1997 Eesti Teaduste Akadeemia Underi ja Tuglase Kirjanduskeskuse teadussekretärina. Aastail 1993–1995 oli ta kirjastuse Tuum tegevdirektor.

Aastail 1995–2007 oli ta ajakirja Keel ja Kirjandus kirjanduskriitika ja -teooria osakonna toimetaja, aastail 1997–2007 ka Eesti Kirjanike Liidu assistent ja nõunik.

Ta on töötanud ka Tartu Ülikooli eesti kirjanduse õppetooli teadurina (2002–2006), Eesti Kirjandusmuuseumi vanemteadurina (2007–2013) ja Tallinna Ülikooli dotsendina (2007–2008).

17. juunil 2008 valiti ta Tallinna Ülikooli eesti kirjanduse ja kirjandusteooria professoriks.

Teadustöö
---------

Viirese peamised uurimisteemad on olnud postmodernism ja post-postmodernism eesti kirjanduses, postmodernne ühiskond ja kirjandus, eesti kirjanduse ajalugu, eesti uuem ilukirjandus, kirjanduse ja tehnoloogia suhted ja küberkirjandus.

Looming
-------

Piret Viires on avaldanud novellikogu "Tallinna ja Tartu vahel" (Tallinn: Eesti Raamat, 1990).

Viited
------

1. 1 2 3  Piret Viires, "Postmodernism eesti kirjandukultuuris", Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2006, lk 256 (täistekst veebis).
2. 1 2 3 4 5  Piret Viires Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

Välislingid
-----------

* Piret Viires Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
**Piret Lotman** (sündinud 24. juunil 1950) on eesti ajaloolane.

Piret Lotman lõpetas 1977. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo erialal, oli 1992–1997 magistriõppes Tallinna Pedagoogikaülikoolis raamatukogunduse alal ning sai 2010. aastal doktorikraadi Tartu Ülikooli usuteaduskonnas tööga "Heinrich Stahli looming oma ajastu ideoloogilises kontekstis".

Ta on 1988. aastast Eesti Rahvusraamatukogu vanemteadur.

Tema monograafia "Heinrich Stahli elu ja looming" tunnistati parimaks 2014. aastal ilmunud ajalooteoseks.

Tunnustus
---------

* 2006 – Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Ta on abielus Mihhail Lotmaniga, neil on viis last, nende hulgas Rebekka Lotman ja Maria-Kristiina Lotman.

Viited
------

1. ↑  Piret Lotman Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
2. ↑  Ajalookirjanduse aastapreemia pälvis Piret Lotman ERR, 14. mai 2015
3. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 1838

Välislingid
-----------

* Piret Lotman Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
**Kaiduni meteoriit** on meteoriit, mis kukkus 3. detsembril 1980 Jeemenisse, Al-Khuraybah' küla lähedal asunud Nõukogude sõjaväebaasi. 

Algul nähti taevas loodest kagu suunas lendavat tulekuuli ning hiljem leiti väikesest impaktkraatrist umbes 2 kg kaaluv kivi.

Koostis
-------

Meteoriidi koostises on palju mineraale ning selle päritolu pole päris selge. Suures osas on ta koostiselt sarnane CR2-tüüpi süsinikkondriitidega, kuid sarnaneb osalt ka muud tüüpi süsinikkondriitidega (tüübid C1, CM1 ja C3). Ligikaudu 60 mineraalist, mida selles meteoriidis leidub, pole mitut siiani kuskilt mujalt loodusest leitud, näiteks florenskiiti (keemilise valemiga FeTiP).

Päritolu
--------

Märtsis 2004 pakuti välja, et see meteoriit võiks olla pärit Marsi kaaslaselt Phoboselt.

Vaata ka
--------

* Meteoriit
* Phobos

Viited
------

1. ↑  Ivanov, Andrei V. Ulyanov, A. A. Skripnic, A. Y. Konokona, N. N. The Kaidun Polymict Carbonaceous Breccia: the Mixture of Incompatible Types of Meteorites. – *Lunar and Planetary Science*, 1984, kd 15, lk 393–394.
2. ↑  Ivanov, Andrei V. Is the Kaidun Meteorite a Sample from Phobos? – *Solar System Research*, 2004, kd 38, nr 2, lk 97–107. Resümee.
3. ↑  Jenny Hogan. 'Weird' meteorite may be from Mars moon, 22. aprill 2004. Vaadatud 06.04.2014.
Kuramaa 13. sajandil
**Vanema** oli piirkond 13. sajandi Kuramaal. Vanemat (kujul *Wanneman*) on mainitud 1231. aasta "Kuramaa paganate" ja paavst Gregorius IX esindaja Alna Balduini vahelises lepingus, millega osa Vanema ja Bandava piirkonnast kohustus võtma vastu preestrid ja laskma neil end ristida, tasuma paavsti määratud piiskoppidele ja prelaatidele maksu, osalema paganate-vastastes sõjakäikudes ning andma leppe kinnituseks pantvange. 1231./1232. aasta riialaste (Riia linna kodanikud, Riia piiskopi väed ja Mõõgavendade ordu) Kuramaale tehtud sõjakäiguga alistus Vanema ilmselt neile ja hiljem maadejagamise käigus määrati ta lõunaosa Mõõgavendade ordu järglase Liivi ordu ja põhjaosa Kuramaa piiskopkonna võimu alla.

Vanema hõlmas Põhja-Kuramaa ida- ja põhjaosa, mille elanikkonna 13. sajandil moodustasid kuralased ja Kuramaa liivlased. Vanema nimi on tõenäoliselt läänemeresoome päritoluga ja tähendusega "vana maa". Piirkonna suurimaks keskuseks oli Talsi muinaslinnus. Vanema piirnes põhja ja ida poolt Läänemere ja Liivi lahega, kagus Riia linna, Väina liivlaste ja semgalite aladega ning lõunas ja läänes teiste Kuramaa piirkondade: Bandava ja Ventavaga.

Viited
------

1. 1 2  Arveds Švābe. *Senā Kursa*. Straumes un avoti. Riia, 1938.
2. ↑  Latvijas vēstures avoti. 2. köide: Senās Latvijas vēstures avoti. 1. vihik. Toimetaja Arveds Švābe, Rīga: Latvijas Vēstures institūta apgādiens, 1937. Internetis
3. 1 2  Valsts izglītības satura centrs, kaardid.
Urban Outfittersi logo
Urban Outfittersi kauplus Londonis Covent Gardenis
**Urban Outfitters, Inc.** on rahvusvaheline elustiili jaekaubandus ettevõte, mille peakontor asub Ameerika Ühendriikide Pennsylvania osariigis Philadelphias. Firmal on kauplused Ameerika Ühendriikides, Rootsis, Suurbritannias, Hispaanias, Taanis, Prantsusmaal, Saksamaal, Iirimaal, Belgias, Kanadas, Itaalias, Hollandis, Iisraelis ja Pakistanis. 

Urban Outfittersi kaubamärk on suunatud noortele täiskasvanutele, mille kaubavalikus naiste ja meeste rõivad, jalatsid, ilu- ja tervisetooted, aksessuaarid ning kodutarbed, aga ka muusika, peamiselt vinüülplaadid ja kassetid.

Richard Hayne, Judy Wicks ja Scott Belair asutasid ettevõtte jaekauplusena Free People 1970. aastal Pennsylvania Ülikooli ettevõtlusklassi projektina. See nimetati ümber Urban Outfittersiks ja asutati 1976. aastal.

Urban Outfitters, Inc. (URBN) omab mitut kauplust URBNi kaubamärkide portfellis, kuhu kuuluvad ka Anthropologie, Free People, Terrain, BHLDN ja The Vetri Group.
**Ural** oli aurumasinaga baaslaev heeringapüügi teenindamiseks, kodusadamaks Tallinn.

See oli aurulaev algselt ehitatud Chulym tüüpi söemaaagi laevaks ja kohandatud heeringatünnide vedamiseks. Ural oli ehitatud 1957. aastal Poolas Szczecini laevatehases, projekt B-32.

Pikkus 94.7 m, 

kandevõime 3169 tonni,

üks peamasin 1700 Hj,

kiirus 12 sõlme,

meeskonnakohti 66.

  

4. veenruar 1961 - 30 märts 1961 reisil Newfoundlandi madalikule tegi Uralil praktikandina kaasa teise klassi madusena Jüri Rästas. Praktikapäeviku järgi on Rästas kirjutanud sellest reisist oma memuaarides aastakümneid hiljem. Tookord on kapteniks olnud Petr Alekseevitš Jarkovoj, esimene abi Harri Jaani p. Viirmaa, teine tüürimees Uljan Nikititš Melnikov, kolmas tüürimees Juri lunin ja neljas Albert Malõsev, tehnoloog Ivan Sergejevitš Šitškin, pootsman Nikolai Alekseejevitš Bragin. 

  

Viljo Anslan on olnud enne Rästase kirjeldatut reisi Uralil pootsmaniks kaks aastat.

Viited
------

1. ↑  Луценко Валерий. "Сухогрузный пароход типа "Чулым" проект B-32". *Флот рыбной промышленности социалистических стран*. Vaadatud 25.01.2021.
2. ↑  Юрий Рястас. "ЭТО ВАМ, РОМАНТИКИ!". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. jaanuar 2021. Vaadatud 25.01.2021.
3. ↑  Viljo Anslan

Tollaste mängureeglite järgi.

Looming september 1992, lk 1159
**Vahekohus** ehk **arbitraaž** on alternatiivne vaidluste lahendamise vorm, milles õigusliku vaidluse osapooled annavad oma seisukohad sõltumatule kolmandale osapoolele otsustamiseks. 

Eristatakse alalisi ja kaasusepõhiseid (*ad hoc*) vahekohtuid. Alalisel vahekohtul on oma reglement ja alaliselt tegutsev sekretariaat (kantselei). Kaasusepõhine vahekohus moodustatakse ühe kindla vaidlusküsimuse lahendamiseks. Vahekohtunikud võivad, kuid ei pea ilmtingimata omama juriidilist kõrgharidust. 

Eestis reguleerib vahekohtute tegevust tsiviilkohtumenetluse seadustiku XIV osa.

Alaliselt tegutsevate vahekohtute lahendid on rahvusvaheliselt tunnustatud neis riikies, kes on ratifitseerinud 10.06.1958 a. New Yorgi "Välisriigi vahekohtu otsuste tunnustamise ja täitmise konventsiooni".

Kaasusepõhise vahekohtu otsus kuulub viivitamatule täitmisele peale selle kinnitamist riikliku kohtu poolt. Alaliselt tegutseva vahekohtu otsus kuulub kohe viivitamatule täitmisele.

Vahekohtu otsused on lõplikud ja ei kuulu edasikaebamisele. Otsuse tühistamine on võimalik riikliku kohtu poolt üksnes seaduses sätestatud erandjuhtumeil. 

Asja allutamine vahekohtule toimub kirjalikult sõlmitava vahekohtu kokkuleppe alusel. Kord sõlmitud vahekohtu kokkulepet ei saa enam ühepoolselt muuta. Vahekohtu kokkulepe välistab võimaluse selle asja lahendamiseks riiklikus kohtus: kui riiklik kohus tuvastab vahekohtu kokkuleppe olemasolu, peab ta menetluse antud asjas kohe lõpetama ja andma asja üle vastavale vahekohtule.

Vahekohtu eeliseks kohtu ees on suurem konfidentsiaalsus, otsuse lõplikkus, menetluse kiirus ja asjaolu, et kohtunikeks saab valida vastava ala asjatundjaid. Ka võib vahekohtu menetlus olla odavam kui menetlus riiklikus kohtus.

Välislingid
-----------

* Eesti Kaubandus-Tööstuskoja Arbitraažikohus
* Notarite Koja Vahekohus
* MTÜ Eesti Vahekohus
* AS Sõbralaen juures alaliselt tegutsev IsePankuri Vahekohus
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on merest kolme maailmajao vahel; lahe kohta Vilsandi ääres vaata artiklit Vahemeri (Vilsandi).* |

---

**Vahemeri** on meri Aafrika, Aasia ja Euroopa vahel, sellest ka nimi. Vahemere kirdeosas asuvas Türgi lõunaosas, kasutatakse Vahemere kohta ka nimetust *Valge meri*.

* Pindala 2 509 000 km² (va Must meri)
* Maht 3 653 000 km³
* Suurim sügavus 5121 m
* Keskmine sügavus 1456 m

Gibraltari väina kaudu on ta ühendatud Atlandi ookeaniga ning Dardanellide kaudu Marmara ja Musta merega.

Poolsaared ja saared jagavad Vahemere paljudeks erinimelisteks meredeks, näiteks Aadria meri, Alboráni meri, Egeuse meri, Joonia meri, Liguuria meri ja Türreeni meri.

Vahemere sügavaim osa on Helleni süvik sügavusega kuni 5121 meetrit.

Vahemeri on kunagise Tethyse ookeani jäänuk ehk sulguv ookean.

Suure auramise ja väheste sademete tõttu on Vahemere vesi soolasem kui Atlandi ookeanis.

Vahemere kaart

Vaata ka
--------

* Mare Nostrum
* Vahemere maad
* Vahemere Liit

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Vahemeri** |

* Foto – puhkus Vahemerel sada aastat tagasi
Vasegravüür, mis kujutab Doctor Schnabelit [sks 'doktor Nokk'], katkuarsti 17. sajandi Roomas. Kahel pool katkuarsti figuuri on kirjas satiiriline makaroonilises keeles, ladina ja saksa keelt segav luuletus (algusread "*Vos Creditis, als eine Fabel, / quod scribitur vom Doctor Schnabel*"). kirjastaja Paul Fürst, u 1656
**Makaroonilisus** ehk **makarooniline keel**, ka **makaronistiil** on mõiste, mis kirjeldab eri keelte segamini kasutamist tekstis. Makaroonilisus võib tähendada kakskeelseid sõnamänge või nalju, milles eri keelte sõnu kasutatakse samas kontekstis ja teksti sisu mõistmiseks tuleb kasutada koodivahetust. Makarooniline ladina keel on kõnepruuk, mille rahvakeelsed sõnad on varustatud ladina lõppudega või sisaldab ladinakeelne tekst pastišina rahvakeelseid sõnu (vt ka köögiladina keel).

Sõna pärineb uusaja ladina keele sõnast *macaronicus*, tuletatud u 17. sajandi algul itaalia sõnast *maccarone*, mis tähendab klimpi või pelmeeni, tollal robustset talupojatoitu. Sõna võib olla pejoratiivse tähendusega ja tähistada olukorda, kui keelte segamise eesmärgiks tekstis on huumor või satiir, kuid mõnikord kasutatakse seda ka tõsisema segakeelse kirjanduse puhul.

Makaroonilisust eesti kirjanduses on uurinud Maie Kalda (artiklid "Jacob Johann Malm ja makarooniline luule", "Krossi keeleloomest").

Näiteid
-------

Kadakasakslasi on iseloomustatud makaroonilise kõnepruugiga, kus kasutatakse segamini eesti ja saksa sõnatüvesid ning eesti grammatikat.

[Madam Muru:] "Las suvi tuleb, siis laps tuleb Tantet besuchima. Kui Erdbeerid reifivad – siis läheme aeda ja naschime." (August Kitzberg, "Veli Henn". "Külajutud III". 1915, lk 24)
Ladinakeelsete, aga ka saksa- ja prantsuskeelsete sõnadega pikitud eesti keelt kohtab sageli üliõpilaslauludes, näiteks:

Kuid siiski joovad filii,
sest bene on krambambuli" (saksa üliõpilaslaul, tlk J. Uluots)
Gaudeamus! Rõõmustada alati!
Tantsujoovastuses olla koiduni!
Õnn on olla hetkes, õnn on olla noor,
mater nostra alma est ülikool! ("Üks väike rõõmulauluke", tekst L. Erilt)
[...]
Alati on praegu, alati on siin,
vita nostra brevis est, c'est la vie! ("Üks väike rõõmulauluke", tekst L. Erilt)

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. juuni 2022. Vaadatud 9. juunil 2022.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  J. Urmet. Mis naine ta on? Maie Kalda 75. - Eesti Päevaleht Kultuur, 18.06.2004
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib praegusest vallast; varasema valla kohata vaata artiklit Toila vald (1993).* |

---

**Toila vald** on vald Ida-Viru maakonnas.

Toila vallavanem on Eve East.

Ajalugu
-------

Toila vald moodustati 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus Kohtla-Nõmme valla, senise Toila valla ja Kohtla valla ühinemisel.

Algselt oli plaanis liituda ka Jõhvi vallaga. 2022. aasta lõpul alustasid Toila ja Jõhvi vallad taas liitumiskõnelusi.

Asustus
-------

Vallas on üks alev (Kohtla-Nõmme), kaks alevikku ja 27 küla.

Alevikud: Toila, Voka

Külad: Altküla, Amula, Järve, Kaasikaia, Kaasikvälja, Kabelimetsa, Kohtla, Kohtla-Uueküla, Konju, Kukruse, Martsa, Metsamägara, Mõisamaa, Ontika, Paate, Peeri, Päite, Pühajõe, Roodu, Saka, Servaääre, Täkumetsa, Uikala, Vaivina, Valaste, Vitsiku, Voka

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 11.03.2018.
2. ↑  Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 21.06.2021.
3. ↑  , vaadatud 4.11.2017.
4. ↑  "Saame tuttavaks- Toila vallavanem Eve East".
5. ↑  "Jõhvi ja Toila alustavad taas liitumiskõnelusi" ERR, 2. november 2022

Välislingid
-----------

* Toila valla koduleht

Ida-Virumaa vapp
Ida-Viru maakonna omavalitsused

Alutaguse vald  **·** 
Jõhvi vald **·** 
Kohtla-Järve linn **·** 
Lüganuse vald **·** 
Narva linn **·** 
Narva-Jõesuu linn **·** 
Sillamäe linn **·** 
Toila vald
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib poliitikust; kergejõustiklase kohta vaata artiklit Patrick Leahy (kergejõustiklane)* |

---

Patrick Leahy
**Patrick Joseph Leahy** (sündinud 31. märtsil 1940 Montpelieris Vermontis) on Ameerika Ühendriikide poliitik, Demokraatliku partei liige. Ta oli Vermonti osariigist valitud Senati liige aastast 1975. Tema ametiaeg lõppes 3. jaanuaril 2023.

Ta on viimane nn Watergate'i lastest (*Watergate Babies*) – nooremad demokraadid, kes valiti Watergate'i afääri järel 1974. aastal kongressi – Leahy oli valimiste ajal 34-aastane. 2021. aasta jaanuari seisuga oli ta ainus demokraat, kes on Vermontist valitud senatisse – Vermonti teine senaator Bernie Sanders on sõltumatu.

2021. aasta seisuga on ta kõige pikema ametiajaga senaator. Pärast Daniel Inouye surma 17. detsembril 2012 sai temast senati aseesimees (president *pro tempore*) kuni 3. jaanuarini 2015, kui vabariiklased saavutasid kontrolli senati üle ja uueks aseesimeheks sai Orrin Hatch. 20. jaanuaril 2021 saavutasid demokraadid uuesti kontrolli senati üle ja Leahy sai uuesti aseesimeheks.
**Heinrich Tiido** (29. augustil 1921 Estonia küla, Suhhumi rajoon, Abhaasi ANSV – 17. juuli 1995) oli eesti ajaloolane.

Haridus
-------

Alghariduse omandas kohalikus külakoolis, lõpetas Jermolovski Keskkooli (Abhaasia ANSV) 1940, aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-filoloogiateaduskonna vene keele ja kirjanduse õpetaja erialal 1949.

Täiendendusõpe
--------------

Leningradi Riiklik Ülikool ühiskonnateaduste alal 1951/52; TRÜ 1981; EKP KK Partei Ajaloo Instituut 1986.

Teaduskraad ja -kutse
---------------------

Ajalookandidaat 1961 (kinnitus 1962); dotsent 1964; ajaloodoktor 1982; professor 1983.

Teenistuskäik
-------------

Vladimirovi 7-kl Kooli õpetaja (Abhaasia ANSV) 1940–1942; mobiliseeriti 1942; Tartu Riikliku Ülikooli vene keele kateedri assistent 1949–1951; EPA parteibüroo sekretär 1952/53; EKP Tartu Linnakomitee sekretär 1953–1956; EPA NLKP ajaloo ja filosoofia kateedri õppejõud 1952–1965, dotsent 1964.
Tallinna Polütehnilises Instituudis 1965–1990: NLKP ajaloo kateedri dotsent 1965–1981, professor 1982–1990; ühiskonnateaduste teaduskonna dekaan 1974–1983.

Heinrich Tiido suri 17. juulil 1995 ja ta maeti 25. juulil 1995 Pärnamäe kalmistule.

Teadustöö põhisuunad
--------------------

Nõukogude rahvus-, kaadri- ja agraarpoliitika.
Avaldas ligemale 100 publikatsiooni, sh arvukalt ajaleheartikleid.

Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus
-------------------------------------------------

EKP KK marksismi-leninismi teaduslik-metoodilise nõukogu liige ja mittekoosseisuline lektor; Tallinna linnakomitee lektor-konsultant; Eesti NSV Kõrg- ja Keskerihariduse Ministeeriumi teaduslik-metoodilise nõukogu esimees.
Tallinna Teadlaste Maja liige.

Tunnustus
---------

* Medaleid Kaukaasia kaitsmise, Kiievi vabastamise eest Suures Isamaasõjas ja uudismaa harimise eest;
* Eesti NSV Ministrite Nõukogu aukiri 1971, 1981.

Kirjandus
---------

Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tln, 1986, lk 357–360; Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppe-teadusliku koosseisu bio-bibliograafiline teatmeteos: 1951–1981. Trt, 1981, lk 253.

Viited
------

1. ↑