recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eesti-Armeenia parlamendirühm** on Eesti Riigikogu saadikurühm, mille eesmärk on tõhustada kahepoolset suhtlemist Armeenia parlamendiga (Rahvuskoguga). Parlamendirühma tegevus on suunatud Eesti Vabariigi välispoliitiliste eesmärkide elluviimisele ja Eesti tutvustamisele välismaal.

Eesti-Armeenia parlamendirühma esimees on Reformierakonna liige Mati Raidma, aseesimees Keskerakonna liige Lauri Laasi. Rühma kuuluvad Igor Gräzin, Tõnu Juul, Aivar Kokk, Peeter Laurson, Maret Maripuu, Juku-Kalle Raid, Reet Roos, Neeme Suur, Ester Tuiksoo ja Urbo Vaarmann.

Eesti-Armeenia parlamendirühma on pärast Riigikogu valimisi korduvalt taasasutatud, näiteks 15. mail 2003 (esimees Toivo Tootsen, aseesimees Marika Tuus), 23. jaanuaril 2001 (esimees Tiit Tammsaar, aseesimees Jaan Leppik) jne. 1992–1996 oli parlamendirühma esimees Siiri Oviir.

Viited
------

1. ↑  Parlamendirühmad Riigikogu (03.12.2013)
2. ↑  Eesti-Armeenia parlamendirühm Riigikogu (03.12.2013)
3. ↑   (03.12.2013)
4. ↑   (03.12.2013)
5. ↑  Positsioonid siirioviir.ee (03.12.2013)

Välislingid
-----------

* Eesti-Armeenia parlamendirühm Riigikogu
Ukraina Kultuurikeskus Tallinna vanalinnas
**MTÜ Ukraina Kultuurikeskus** on 2002. aastal asutatud mittetulundusühing, mis on seadnud oma eesmärgiks Ukraina kultuuri edendamise ja säilitamise Eestis.

Ukraina Kultuurikeskuse juhataja on Anatoli Ljutjuk. 

Keskus asub aadressil Laboratooriumi tänav 22.

Keskus pakub kohta, kus kohalikud ukrainlased saavad säilitada oma keelt, kultuuri ja traditsioone. Samas võimaldab keskus ka eestlastel ja teistest rahvustest inimestel õppida tundma ukraina eluviisi. Ukraina Kultuurikeskus ei ole seotud ühegi konfessiooniga ning on avatud kõikidele inimestele.

Põhikirjalise eesmärgi täitmiseks on Ukraina Kultuurikeskus oma asukohas loonud kloostrikunstide kooli, raamatukogu ja muuseumi.

Traditsioonilise ukraina käsitöö, kunsti ja rahvamuusika esitlemiseks korraldatakse näitusi ja kontserte.

Ukraina Kultuurikeskus kogub talveriideid, jalanõusid, talvevarustust ja rahalisi annetusi Ida-Ukraina sõjategevuses kannatada ja haavata saanud ukrainlastele.

Vaata ka
--------

* Eesti-Ukraina Kultuuriselts "Kolos"

Viited
------

1. 1 2 3  Ukraina Kultuurikeskus (vaadatud 27.04.2015)
2. ↑  Talveriided ja varustus abivajajatele Ukrainas (vaadatud 27.04.2015)
3. ↑  Ukraina konfliktis haavatute abistamine (vaadatud 27.04.2015)

Välislingid
-----------

* Ora Et Labora - Ukraina Kultuurikeskuse veebisait
Adeniini valem
Adeniini molekuli skeem
**Adeniin** ehk **6-aminopuriin** on lämmastikalus (puriinalus), üks neljast tähtsamast nukleiinalusest nii DNA kui ka RNA koosseisus. See on heterotsükliline ühend, puriini derivaat, millel on 6. positsioonis aminorühm. Aine nimetus orgaaniliste ühendite süstemaatilises nomenklatuuris on **9H-puriin-6-amiin**. Adeniini molekulivalem on C5H5N5.

Adeniini nukleosiidid on desoksüadenosiin (DNA-s) ja adenosiin (RNA-s).

Adeniin moodustab aluspaari DNA-s tümiini ja RNA-s uratsiiliga.

### Füüsikalised omadused

Tema molaarmass on 135,13 g/mol ja sulamispunkt on 360–365 °C.

### Keemilised omadused

Adeniin moodustab mitu tautomeeri, mis võivad kiiresti üksteiseks muutuda ja mida peetakse tihti samaväärseteks.

### Biosüntees

Puriini metabolism hõlmab adeniini ja guaniini sünteesimist. Mõlemad sünteesitakse nukleotiidist, mille nimetus on inosiinmonofosfaat (IMP). IMP-d sünteesivad ribosoomid keeruka mitmeastmelise protsessi abil, kasutades glütsiini, glutamiini ja asparagiinhappe molekulide aatomeid.

Pagaripärm sünteesib P-ribosüül-PP molekuli adeniiniks 7 vaheastet sisaldava protsessi abil.

### Bioloogiline roll

Adeniin esineb nii DNA ja RNA kui ka bioloogiliselt aktiivsete ja makroergiliste molekulide (AMP, ADP, ATP) koosseisus.

Adeniin on üks kahest puriini nukleiinalusest (teine on guaniin), mida kasutatakse nukleiinhapete nukleotiidide sünteesimisel. Vastavalt komplementaarsusprintsiibile seondub adeniin DNA koosseisus tümiiniga kahe vesiniksideme abil, et aidata stabiliseerida nukleiinhappestruktuure. Valkude sünteesiks kasutatava RNA koosseisus seondub adeniin uratsiiliga.

Kui adenosiin on seotud riboosiga, siis moodustab ta nukleosiidi adenosiin, aga kui ta on seotud desoksüriboosiga, siis desoksüadenosiini. Temast sünteesitakse adenosiintrifosfaati (ATP), nukleotiidi, milles ühele adenosiini molekulile on lisatud kolm fosfaatrühma PO4-. ATP-d kasutatakse rakkude metabolismis keemilise energia peamise säilitamise ja edastamise vahendina.

### Seos vitamiinidega

Vanasti nimetati adeniini vahel B4-vitamiiniks. Seda ei peeta enam korrektseks, adeniini ei peeta enam B-rühma vitamiinide hulka kuuluvaks. Kuid kaks B-vitamiinide hulka kuuluvat ainet, niatsiin ja riboflaviin, reageerivad adeniiniga, moodustades vastavalt nikotiinamiidadeniindinukleotiidi (NAD) ja flaviinadeniindinukleotiidi (FAD).

Uurimislugu
-----------

Üks esimesi teadlasi, kes uuris adeniini, oli Hermann Emil Fischer.

Vaata ka
--------

* Adenosiin
Kahe aminohappe molekuli kondensatsioon peptiidsideme (punane) moodustumisega
Dieckmanni kondensatsioonireaktsioon
**Kondensatsioonireaktsioon** on keemiline reaktsioon, milles kaks orgaanilise aine molekuli ühinevad produktiks, kusjuures reaktsiooni kõrvalsaaduseks on mingi väike molekul, näiteks vesi, vesinikkloriid, metanool või äädikhape. Kui see väike molekul on vesi, nimetatakse seda dehüdratsioonireaktsiooniks.

Kondensatsioonireaktsioon on suur rühm mitmesuguseid orgaanilisi reaktsioone. Näiteks proteiinidele iseloomuliku peptiidsideme moodustumine kahe aminohappe molekuli kondensatsioonireaktsioonis (võrrand paremal), kus eraldub vee molekul. Estrid saadakse karboksüülhapete reaktsioonil alkoholidega – see on samuti kondensatsioonireaktsioon:

CH3COOH + CH3CH2OH = CH3COOCH2CH3 + H2O

Kondensatsioonireaktsioon samas molekulis olevate aatomite või funktsionaalrühmade vahel viib reeglina tsüklilise molekuli moodustumisele: see on intramolekulaarne kondensatsioon. Näiteks Dieckmanni kondensatsioonis (võrrand paremal) annab kahe estri rühma sisemolekulaarne reaktsioon tsüklilise β-ketoestri ja eraldub alkoholi molekul.

Polükondensatsioon ehk kondensatsioonipolümerisatsioon on oluline meetod paljude polümeeride saamisel. Siin toimub üksteise järel hulk monomeeri molekuli kasvava ahelaga ühinemise reaktsioone. Nii toodetakse näiteks nailonit, polüestrit ja muid kondensatsioonipolümeere.

Ka paljud bioloogilised protsessid on kondensatsioonireaktsioonid. Nende hulka kuuluvad polüpeptiidi, polüketiidi ja terpeeni süntees, fosforüülimine ja glükosüülimine.

Näiteid
-------

* Aldoolkondensatsioon
* Bensoiinkondensatsioon
* Claiseni kondensatsioon
* Claisen-Schmidti kondensatsioon
* Guareschi-Thorpe kondensatsioon
* Michaeli kondensatsioon

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kondensatsioonireaktsioonid** |

* Orgaaniline reaktsioon
* Nimelised reaktsioonid
Õhukese kihi kromatograafia; protsessi etapid ja tulemus, kus 1 – stardijoon; 2 – tugevamini adsorbeerunud ühend; 3 – nõrgalt adsorbeerunud ühend; 4 – eluendi lõppnivoo
Õhukese kihi kromatograafia lehed UV-lambi all
**Õhukese kihi kromatograafia** ehk **õhekihikromatograafia** ehk lihtsalt **kihtkromatograafia** on laboratoorne kromatografeerimise tehnika, planaarkromatograafia meetod, kus keemiliste ühendite segu lahutatakse tasapinnalisele inertsest materjalist plaadile kantud adsorbendi kihis (0,2–2 mm silikageel või alumiiniumoksiid või tselluloos vm).

Õhukese kihi kromatograafia on üks kõige kiiremaid jaotuskromatograafia võimalusi. See võimaldab segu komponente tuvastada proovi väga väikese mahu juures. Analüüsida on võimalik tugevasti lahjendatud proove, milles ainet on 0,1–10‰. Peale selle on see suhteliselt odav meetod.

Ained (proov ja standardühendite lahused) kantakse väikeste täpikestena plaadi alaserva lähedale stardijoonele. Seejärel asetatakse plaat püstiselt elueerimisnõusse, mille põhjas on eluent (lahusti või lahustite segu), ja nõu suletakse. Eluent tõuseb kapillaarjõudude mõjul piki plaati ülespoole ja sellega koos hakkavad ülespoole liikuma ka stardijoonele kantud ained, kusjuures komponendid, liikudes erineva kiirusega, eralduvad üksteisest laikudena. Plaat võetakse nõust välja, kui eluendi tase on jõudnud plaadi ülaserva lähedale. Plaat kuivatatakse ja vajadusel komponentide laigud ilmutatakse näiteks joodi aurudega või fosformolübdeenhappe lahusega.

Õhukese kihi kromatograafial on kaks modifikatsiooni. Normaalfaaskromatograafias on polaarne adsorbent ja apolaarsed voolutid ehk eluendid, aga pöördfaaskromatograafias on apolaarne adsorbent ja polaarsed voolutid.

Õhukese kihi kromatograafia kõige olulisem parameeter on aine liikuvustegur. See sõltub aine jaotumisest liikuva ja liikumatu faasi vahel ehk jaotuskoefitsiendist. Liikuvusteguri eksperimentaalseks määramiseks mõõdetakse kromatograafilisel plaadil liikuva faasi ja uuritavate ainete läbitud teepikkused. Kui lahustifrondi kaugus stardijoonest on tinglikult 100%, siis kõigile segu komponentidele vastab mingi väiksem liikuvustegur. Kindlates tingimustes (lahustite süsteem, temperatuur, ilmutamise viis, sorbent) on igal ühendil kindel liikuvustegur. Aga kuna seda mõjutavad nii paljud muutujad, siis ainult liikuvusteguri järgi ainet tuvastada ei saa. Reeglina tuleb õhukese kihi kromatograafiaga määratud ained tõestada veel mõne muu meetodiga.

Õhukese kihi kromatograafia metoodika ja seadmestiku töötas välja saksa teadlane Stahl 1956.

Viited
------

1. ↑  Janne Lauk. Õhukese kihi kromatograafia, lk. 13
2. ↑  Janne Lauk. Õhukese kihi kromatograafia, lk. 16
3. ↑  Janne Lauk. Õhukese kihi kromatograafia, lk. 15
4. ↑  Janne Lauk. Õhukese kihi kromatograafia, lk. 21–24
5. ↑  Janne Lauk. Õhukese kihi kromatograafia, lk. 3

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Õhukese kihi kromatograafia** |
**Adelsk** (valgevene keeles Адэльск, poola keeles *Odelsk*) on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Hrodna oblastis Hrodna rajoonis. Asula on Adelski külanõukogu halduskeskus.

Asulas on keskkool, raamatukogu ja klubi. Vaatamisväärsuseks on katoliku kirik XVII sajandist, kus säilitatakse mitmeid XVII sajandil valmistatud puulõikeid.

Ajalugu
-------

Adelskit on esmamainitud XV sajandil, mil seal asus Hrodna ja Bresti vahelisel kaubateel asunud kaupmeeste alev. 1546. aastal sai see õiguse pidada laata. 1588. aastast asus Adelskis riigimõis. 

Poola jagamisel läks Adelsk 1795. aastal Preisimaa koosseisu. 1807. aastast oli alev Venemaa koosseisus, kuuludes Hrodna kubermangu. Alevi rahvas võttis osa Kastuś Kalinoŭski juhitud ülestõusust. Adelskis peeti laata kuus korda aastas.

Pärast Esimest maailmasõda kuulus Adelsk Poola koosseisu ja kaotas 1934. aastal aleviõigused. 1939. aastast kuulus asula Nõukogude Liitu.

Adelski elanikke
----------------

* Tadeusz Kondrusiewicz – Poola vaimulik
* Eustachy Kotowicz – Rzeczpospolita vaimulik

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Adelsk** |

* Adelsk YouTube'is
Ukraina Kreekakatoliku Kiriku Kolmekäelise Jumalaema koguduse kirik Tallinna vanalinnas
**Ukraina Kreekakatoliku Kiriku Kolmekäelise Jumalaema Kogudus Tallinnas** (ka **Ukraina Kreekakatoliku Kiriku Kolme Käe Jumalaema Kogudus Tallinnas**) on Tallinna vanalinnas aadressil Laboratooriumi tänav 22 tegutsev Ukraina Kreekakatoliku Kiriku kogudus.

Kogudust teenib preester Roman Kikh.

Ajalugu
-------

Ukraina Kreekakatoliku Kiriku Tallinna kogudus asutati 1991. aastal Kiievi-Galiitsia metropoliidi Volodõmõr Sternjuki õnnistusel.

1994. aastal rentis kogudus Eesti Evangeelselt Luterlikult Kirikult kabeli koos lähialaga Tallinna vanalinnas. 1998. aastal ostis kogudus selle maa-ala välja. Vahepealse aja jooksul remonditi kabel ja võeti kasutusele kirikuruumina. 1997. aasta lõpus kirik hävis tulekahjus, tahtliku süütamise asjas algatati kriminaalasi. 14. oktoobril 2000 pühitseti taastatud kirik  Kolmekäelise Jumalaema auks. Pühitsemise viis läbi Ukraina Kreekakatoliku Kiriku peapiiskop Ljubomõr Guzar. Kiriku ikonostaasi maalis Lvivi kunstnik Petro Gumenjuk, interjööri kujundas ja teostas koos abilistega Anatoli Ljutjuk.

Viited
------

1. ↑  Jevgeni Kaljundi. Kunstiväärtused ukraina kirikus Sirp, 8. detsember 2000.

Välislingid
-----------

* Kunstiväärtused ukraina kirikus Sirp, 8. detsember 2000.
* Ukraina Kreeka-Katoliku Kirik Eestis
Painduv CIGS-element plastkilest alusel
**Õhukesekileline päikeseelement** (inglise keeles *thin-film solar cell*) on teise põlvkonna päikeseelement, mis saadakse päikesekiirgust neelava materjali (absorbermaterjali) ühe või mitme kihi aurufaasist sadestamise teel alusmaterjalile. Võrreldes esimese põlvkonna elementidega, milles päikeseenergiat absorbeeriv (neelav) kristalliline räni paikneb 10–100 µm paksuse kihina õhukese räniplaadi pealiskihis, on sadestatav kiht vähemalt sada korda õhem (mõõdetav nanomeetrites). Alusmaterjaliks võib olla klaas, plast, metall vm kuitahes õhuke materjal. Seega langeb ära ränikristallist viilude (plaatide, ingl *wafer*) saagimise kulukas protsess. Kui kanda element polümeersele alusmaterjalile (näiteks polüamiidkilele), on võimalik saada õhuke, painduv ja poolläbipaistev päikesemoodul mitmekülgseteks rakendusteks.

Õhukesekileliste päikeseelementide peamised absorbermaterjalid on galliumarseniid (GaAs), kaadmiumtelluriid (CaTe), vaskindiumgalliumseleniid (CIGS), samuti amorfne räni (a-Si). 

GaAs-päikeseelementide efektiivsus võib ulatuda 30 protsendini, mis on kõrgem kui monokristallilisest ränist päikeseelementidel (26 %), tootmine on aga väga aeglane ja kallis. CdTe-tehnoloogial baseeruvad õhukesekilelised päikesepaneelid on oma tootmismahult räni järel maailmas teisel kohal. CdTe- ja CIGS-kileelementide kasutegur pole kuigi kõrge (22–23 %), kuid neid on suhteliselt odav toota.

Õhekiletehnoloogia tuntud variant on amorfse räni kiht klaasil. Niisugused päikesemoodulid on pikaealised: töövõime püsib (ka välitingimustes) stabiilsena üle 10 aasta. Kasutegur on madal (9–11 %), kuid ei lange mõõdukas ja hajusas valguses nii kiiresti kui kristalliliste ränielementide korral. Seepärast kasutatakse niisuguseid päikeseeleente näiteks kellade ja taskuarvutite paneelides.

Vaata ka
--------

* Päikeseelement
* Õhukesest kilest päikeseelemendid

Viited
------

1. ↑  "Maarja Grossberg. Milleks meile uued päikesepaneelitehnoloogiad? (Sirp, 18.09.2020)". Originaali arhiivikoopia seisuga 25.06.2020. Vaadatud 4.10.2021. `{{netiviide}}`: kontrolli parameetri `|url=` väärtust (juhend)
Witold Gombrowicz
**Witold Marian Gombrowicz** (4. august 1904 Małoszyce – 24. juuli 1969 Vence) oli poola kirjanik.

Ta sündis 1904. aastal Małoszyces (praeguse haldusjaotuse järgi Opatówi maakonnas Święty Krzyżi vojevoodkonnas). 1911. aastal kolis pere Varssavisse. 1922. aastal lõpetas ta Varssavis gümnaasiumi, 1927. aastal Varssavi ülikooli õigusteaduse magistrina. Ta on täiendanud end Pariisis filosoofia ja majanduse alal.

1939. aastal (vahetult enne teise maailmasõja algust) emigreerus ta Argentinasse ning töötas Buenos Aireses pangaametnikuna. 1963. aastal naasis ta Euroopasse, aastast 1964 elas Prantsusmaal Vences (asub Alpes-Maritimesi departemangus Provence-Alpes-Côte d'Azuri piirkonnas).

Witold Gombrowiczi loomingut eesti keeles
-----------------------------------------

* Päevaraamat; [Poeetide vastu: essee] Tallinn: Vagabund, 1998. Poola keelest tõlkinud (ja järelsõna kirjutanud) Hendrik Lindepuu.
* Laulatus ja teisi näidendeid. Laiuse: H. Lindepuu, 2004. Poola keelest tõlkinud (ja järelsõna kirjutanud) Hendrik Lindepuu.
* Neitsilikkus ja teisi jutte. Tallinn: Kultuurileht, 2015 Poola keelest tõlkinud (ja saatesõna kirjutanud) Hendrik Lindepuu.
* Ferdydurke. Halliste, 2020. Poola keelest tõlkinud ja saatesõna kirjutanud Hendrik Lindepuu,

Witold Gombrowiczi teoste lavastused Eestis
-------------------------------------------

* 1994 – "Iwona, Burgundia printsess" Vanemuine
* 2000 – "Laulatus" Vanemuine
* 2005 – "Iwona, Burgundia printsess" Theatrum
**Yabucoa** on vald ja linn Puerto Rico kaguosas, Ceiba lähedal.

Lõuna poole jääb Maunabo, põhja poole San Lorenzo, Las Piedras ja Humacao, lääne poole Patillas.

Linna hüütakse ka Suhkrulinnaks või Suhkrutelinnaks (*La Ciudad de los Azúcar*, *La Ciudad del Azúcar*). Linna ümbruses kasvatatakse suhkruroogu.

2000. aasta rahvaloenduse järgi oli elanike arv 43 140.

Linna pindala on 143 km². Rahvastiku tihedus oli 2000. aastal 276,5 in/km². Elamuühikud oli 13 688. Sissetulek inimese kohta oli 6125 dollarit aastas.

Yabucoa linnaosad on:

* Aguacate
* Calabaza
* Camino Nuevo
* Guayabota
* Jácana
* Juan Marín
* Limones
* Playa
* Pueblo
* Tejas

Yabucoa rajati 1793.

Kuni 1970ndateni oli Yabucoa põllumajanduslik mägiasula, kus moodsast elust oli vähe märke. Kuigi mõned elanikud, sealhulgas mõned kohalikud talunikud, olid jõukad, elasid seal põhiliselt põllutöölised (*jíbaros*). Ainuke ühendus Puerto Rico suuremate linnadega oli vastrajatud Caguase–Humacao kiirtee. Yabucoasse sai sõita põhiliselt Humacao kaudu.

Aastal 1980 hävis suures Yabucoa suurim supermarket, mis kuulus ketti Supermercados Coop.

Aastal 1989 korraldas WBO Yabucoas esimese suure võistluse: poksi maailmameistrivõistluste matši Orlando Fernándeze ja Julio Gervacio vahel. Fernández võitis nokaudiga 12. raundis.

1990. aastad tõid Yabucoasse industrialiseerimise: mitu firmat tõi sinna oma peakorteri. Tööstuse areng ning kiirtee Fajardo kaudu San Juani viisid majanduse õitsengule.

Tuntumad yabucoalased on:

* Orlando Fernández, poksimaailmameister
* Pepita Díaz, õpetaja
* Santiago Vidarte
* Antonio Ayuso Valdivieso
* Jaime Bague
* Felix Millan, pesapallur
* Nydia Velázquez, USA Esindajatekoja liige
* Lunna, pop- ja džässlaulja

Viited
------

1. ↑  2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **Yabucoa** |

* Asukohakaart: klõpsamisel ilmub valla kaart; Yabucoa lipp
* Yabucoa hümn
**Lembit Teesalu** (29. juuli 1945 Padise vald, Harjumaa – 17. mai 2021 Tallinn) oli eesti auto- ja mootorrattasportlane.

Ta lõpetas 1959. aastal Vihterpalu 7-klassilise kooli ja 1966. aastal metallide lõiketöötluse erialal Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumi.

Sportlasena
-----------

Alustas 1961. aastal treeninguid Tööjõureservides Johannes Tomsoni juhendamisel. 

Ta oli aastatel 1972–2004 kokku 13 korda mootorrataste ringrajasõidus Eesti NSV ja Eesti meister ja 2003. aasta karika võitja, 1965. aastal Eesti NSV meister motokrossis ja 1969. aastal talimotokrossis (175 cm3 masinaklassis).

Ta oli 1977. aastal Eesti NSV meister autode ringrajasõidus vormel 3 klassis.

Ta on kokku võitnud 18 Kalevi suursõitu. Ta on ainuke sportlane, kes on võitnud Kalevi suursõidu nii autode kui ka mootorrataste klassis.

Ta oli 1963. aastal mootorrataste ringrajasõidus NSV Liidu meister noorte 50 cm3 masinaklassis. Ta võitis aastatel 1966–1985 NSV Liidu meistrivõistlustel kokku 30 medalit: 21 kulda, 6 hõbedat ja 3 pronksi (125 cm3 A, 250 cm3 A, 350 cm3 A ja 350 cm3 B masinaklassis). 

Ta sai 1981. aastal mootorrataste ringrajasõidus Ida-Euroopa kommunistlike riikide Sõpruse karika sarjas 2. koha 125 cm3 masinaklassis.

Tunnustus
---------

* 1966 NSV Liidu meistersportlane
* 1977, 1979 ja 1983 Eesti NSV parim tehnikasportlane
* 1978 NSV Liidu rahvusvahelise klassi meistersportlane

Isiklikku
---------

Tema vend oli autosportlane Tõnu Teesalu.

Viited
------

1. 1 2  Biograafia ESBL-is (vaadatud 18. mai 2021)

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Wismari staadion** on jalgpallistaadion Tallinnas Kesklinna linnaosas Wismari tänaval. 

Staadionil peab oma Esiliiga mänge jalgpalliklubi TJK Legion.

Jalgpalliväljak on kunstmurukattega ja mõõtmetega 100 × 63 m. 2014. aasta sügisel pandi väljakule uus kunstmurukate ja uued jalgpalliväravad.

Ajalugu
-------

1916. aastal rentis Tallinna VS Sport endale Saksa vaestekooli karjamaa ning rajas sinna kergejõustiklastele jooksuraja ja hüppepaikadega väljaku ning paviljoni-garderoobi. Talvel paiknes seal üldkasutatav liuväli ja puust kelgumägi. Mõne aasta pärast aga kelgumägi lammutati ning vabaks jäänud maale rajati normaalmõõtmetes jalgpalliväljak, kus suviti mängiti jalgpalli, talvel jääpalli ja -hokit.

1932. aastal ehitas Eestimaa Spordiselts ümber Vaestekooli tänaval asunud endise VS Spordi väljaku, mida tunti nimega **Tallinna Velodroom** ja mis lammutati 1935. aastal.

Vaata ka
--------

* TJK jalgpalliväli

Viited
------

1. ↑  Wismari jalgpallistaadion Eesti spordiregister (vaadatud 2. juulil 2015)
2. ↑  "Wismari staadion sai uue katte" Postimees, 5. november 2014
3. ↑  Koik, Lembit, toim (1970). *Jalgpall*. Tallinn: Eesti Raamat. Lk 197. `{{cite book}}`: parameeter `|pages=` ja `|page=` on topelt (juhend)
4. ↑  Eesti Spordileht, 30. mai 1932
Yago Pikachu (2017)
**Glaybson Yago Souza Lisboa** (tuntud enam kui **Yago Pikachu**; sündinud 5. juunil 1992 Belémis) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib paremkaitsja või parempoolkaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Fortaleza.

Aastatel 2001–2005 kuulus ta klubisse Tuna Luso Brasileira. Seejärel liitus ta 13-aastaselt Paysanduga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2012. aasta jaanuaris Pará osariigi meistrivõistlustel. Alates 2012. aastast kuulus ta kohe Paysandu põhikoosseisu. 2012. aastal lõi Yago Pikachu 45 mänguga kokku 12 väravat, neist kuus Brasiilia tugevuselt kolmandas liigas, viis Pará osariigi meistrivõistlustel ja kaks Brasiilia karikavõistlustel. Kõigil järgmisel kolmel hooajal lõi ta vähemalt 15 väravat.

2015. aasta detsembris sõlmis ta lepingu Brasiilia esiliigaklubiga Vasco da Gama. 2016. aastal kindlus ta klubiga pääsu Brasiilia kõrgliigasse. 2018. aasta hooajal lõi Yago Pikachu Brasiilia kõrgliigas kümme väravat. 2016. aastal tulita Rio de Janeiro osariigi meistriks.

2021. aasta märtsis sõlmis ta 2022. aasta lõpuni kehtiva lepingu Fortalezaga. 2021. aastal lõi ta Brasiilia kõrgliigas kaheksa väravat ja valiti liigahooaja sümboolsesse koosseisu.

Tänu oma lühikesele kasvule (169 cm) ja kiirusele sai ta endale hüüdnime Jaapani multifilmitegelase Pikachu järgi.

Saavutused
----------

Paysandu
* Campeonato Paraense: 2013

Vasco da Gama
* Campeonato Carioca: 2016

Fortaleza
* Campeonato Cearense: 2021, 2022
* Copa do Nordeste: 2022

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 1.7.2022)
2. ↑  "Fortaleza anuncia contratação do lateral-direito Yago Pikachu". diariodonordeste.verdesmares.com.br. 12.3.2021. Vaadatud 1.7.2022
**Kaseiinivaba toitumine** tähendab kaseiini e. piimatoodetes leiduva valgu, osalist või täielikku välja jätmist menüüst.

Kaseiini sisaldavad toiduained
------------------------------

Kaseiin (*casein)* on fosforit sisaldav valk, mis annab piimale iseloomuliku valkja värvuse ning seda leidub kõikide imetajate piimas ning sellest toodetud hapupiimas, petis, keefiris, jogurtis, võis, hapukoores, rõõsas koores, kohupiimas. Kõikides piima baasil valmistatud juustudes, piima- ja lõssipulbris jne. Kokkuvõtlikult- kõikides toiduainetes, kuhu on lisatud piima või mingit piimast saadud toodet.

Laktoosivabad piimatooted ei sobi kaseiinivabal dieedil olles.

Piimavalgu üllatuslikud leiukohad
---------------------------------

Tänapäeval võib piimavalku leida väga üllatuslikest kohtadest, kus tegelikult seda otseselt vaja polekski.

Alati tuleb lugeda hoolega toote etiketile märgitud koostisosi.

Üllatuslikult leiab piimavalku:

* Kalakonservides
* Vorstides ja sinkides kasutatakse piimavalku siduja või paksendajana
* Merikarpe ja "mudamaitselisi" kalu leotatakse mõnikord piimas, maitse ja lõhna parandamiseks
* Paljudes toitlustusettevõtetes kasutatakse toidu valmistamisel võid, et täiendada roa maitset.
* Maksa ja neerusid leotatakse samuti piimas, et nende maitset mahedamaks muuta.
* Lisaks toiduainetele tuleks hoolega lugeda ka kosmeetika ning ravimite koostisosi.

Viited
------

1. 1 2  Via Naturale. "Kaseiini-ja laktoosivaba dieet". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. mai 2018.
**Lembit Tähepõld** (kuni 10. märtsini 1937 **Lembit Sternfeld**; 27. märts 1929 Vana-Kuuste vald, Tartumaa – 30. aprill 1995 Tartu) oli eesti meditsiiniteadlane, biokeemik.

1953. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli ja asus tööle TRÜ biokeemia kateedri õppejõuna. 1957. aastal sai ta TRÜ-s meditsiiniteaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Процессы образования и связывания аммиака в печени и мозгу в зависимости от возбуждения и торможения центральной нервной системы при длительном действии снотворных".

1963. aastast oli ta Tartu Riikliku Ülikooli bioloogilise keemia kateedri juhataja. Aastatel 1965–1969 oli ta arstiteaduskonna teadusprodekaan. 

1975. aastal kaitses ta TRÜ-s meditsiiniteaduste doktori kraadi väitekirjaga "Участие обратимого амидирования белков мозга в метаболизме аммиака и его токсичности". 1978. aastast oli ta biokeemia kateedri professor, 1993. aastast Tartu Ülikooli biokeemiainstituudi juhataja, 1995. aastast emeriitprofessor.

Tema uurimisteemade hulka kuulusid uinutite toime aju ainevahetusse, ajukoe ja seedenäärmete lämmastikuainevahetus, ensüümisüsteemid ja adenosiintrifosfataas.

Aastatel 1979–1989 oli ta Eesti Biokeemia Seltsi president. Ta oli ka NSV Liidu Üleliidulise Biokeemia Seltsi Kesknõukogu liige.

Ta on maetud Tartus Raadi kalmistule.

Tunnustus
---------

* 1977 Eesti NSV teeneline teadlane

Viited
------

1. ↑
2. 1 2 3  Lembit Tähepõllu (1929 - 1995) haud, Tartu
3. ↑  E-kataloog ESTER. Тяхепыльд, Лембит. Процессы образования и связывания аммиака в печени и мозгу в зависимости от возбуждения и торможения центральной нервной системы при длительном действии снотворных: диссертация на соискание ученой степени кандидата медицинских наук. Тарту: Тартуский государственный университет, 1957
4. ↑  E-kataloog ESTER. Тяхепыльд, Лембит. Участие обратимого амидирования белков мозга в метаболизме аммиака и его токсичности: автореферат доктора медицинских наук. Тарту: Тартуский государственный университет, 1975
5. ↑  Eesti Biokeemia Selts. Ajaloost
6. ↑  Rändurid Postiteel. Professor Lembit Tähepõld
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Türgi |
|  |
| Pronks | 2008 | Sulgkaal |
|  |
| 2. ring | 2005 | Kärbeskaal |
| Pronks | 2007 | Kärbeskaal |
|  |
| 1. ring | 2006 | Kärbeskaal |

**Yakup Kılıç** (sündinud 13. juuli 1986; Elâzığ, Elâzıği provints, Ida-Anatoolia regioon) on Türgi endine poksija.

Kılıç sai sulgkaalus (kuni 57 kg) 2008. aasta Pekingi olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Vassõl Lomatšenkole (Ukraina) ning jäädes edasisest medaliheitlusest välja.

Kılıç sai sulgkaalus (kuni 57 kg) 14. maailmameistrivõistlustel (Chicago, 2007) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Albert Selimovile (Venemaa) ning jäädes edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales sulgkaalus (kuni 57 kg) 13. maailmameistrivõistlustel (Mianyang, 2005), kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ning jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Kılıç osales sulgkaalus (kuni 57 kg) 36. Euroopa meistrivõistlustel (Plovdiv, 2006), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Viited
------

1. ↑  29. suveolümpiamängude poksivõistlus. Peking 2008. Tulemused inglise keeles
2. ↑  14. maailmameistrivõistlused poksis. Chicago 2007. Tulemused inglise keeles
3. ↑  13. maailmameistrivõistlused poksis. Mianyang 2005. Tulemused inglise keeles
4. ↑  36. Euroopa meistrivõistlused poksis. Plovdiv 2006. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Yakup Kılıç veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Lembit Vink** (18. november 1924 Külitse, Ropka vald, Tartumaa – 12. jaanuar 2017 Põltsamaa) oli Eesti tervishoiutegelane ja muusikaõpetaja.

Ta õppis Hugo Treffneri Gümnaasiumis, lõpetas 1952. aastal Tartu Vabariikliku Meditsiinilise Keskkooli velskrina.

Sõjategevuses
-------------

Ta võitles Suvesõjas juulis 1941 major Kure üksuses. 

Läks Soome sõjaväkke 18. jaanuaril 1944, oli väljaõppel Jokelas ja meditsiinikursusel Lahtis ning Taavetti allohvitserikoolis. Oli 200. jalaväerügemendi koosseisus lahinguis Viiburi lahel ja Vuoksel. 

Tuli tagasi Eestisse 19. septembril 1944, oli Kehra õppelaagris. Väljaõppel oli Neuhammeris Saksamaal, sai Sileesia rindel haavata, langes mais 1945 Tšehhis vangi. Vabanes filtratsioonilaagrist 8. oktoobril 1945.

Töökäik
-------

* 1945–1951 Rõngu haigla velsker, Rõngu rahvamaja juhataja
* 1951–1997 Jõgeva rajooni ja maakonna sanitaar-epidemioloogiajaama ja tervisekaitsetalituse inspektor, epidemioloogi abi ja desinfektsiooni osakonna juhataja

Muusikategelasena
-----------------

Puhkpilli õppis ta mängima 1938. aastal Tartus Juhan Simmi käe all. Hiljem mängis mitmes orkestrites, sealhulgas Põltsamaal Voldemar Lemmiku käe all. 1959. aastast oli Põltsamaa Keskkooli puhkpilliorkestri dirigent. Aastatel 1965–1990 oli ta Eesti NSV orkestrijuhtide orkestrivanem.

Tunnustus
---------

* 1944, 18. september Soome 2. klassi Vabadusmedal (*2. luokan Vapaudenmitali*)
* Eesti NSV teeneline tervishoiutöötaja
* 1999 Põltsamaa linna aukodanik
* 1999 Wirkhausi-nimeline puhkpillimuusika stipendium
* 2001 Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk
* 2016 Soome Valge Roosi I klassi medal (*Suomen Valkoisen Ruusun I luokan mitali*)

Viited
------

1. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 1525
2. ↑  "Tasavallan presidentti, Suomen Valkoisen Ruusun ja Suomen Leijonan ritarikuntien suurmestari on 27.04.2016 päättänyt antaa ansioituneille sotiemme veteraaneille seuraavat kunniamerkit". Originaali arhiivikoopia seisuga 18.03.2017. Vaadatud 17.03.2017.

Kirjandus
---------

* "In memoriam. Lembit Vink 18. XI 1924 – 12. I 2017". Nekroloog. Vali Uudised, 18. jaanuar 2017. Lk 7
* Raimo Metsamärt. "Mälestades Lembit Vinki". Vali Uudised, 20. jaanuar 2017. Lk 1
**Kasaritsa vald** (saksa keeles *Kasseritz*) oli vald Rõuge kihelkonnas Võrumaal. Vallamaja asus Kasaritsa külas.

Vald loodi 1866. aastal kui **Vana-Kasaritsa vald** (saksa keeles *Alt-Kasseritz*).

1890. aastal liideti sellega Vastse-Kasaritsa vald. Pärast seda oli valla pindala 8300 ha. 1922. aasta rahvaloenduse andmeil oli vallas eestikeelseid elanikke 3092 (mehi 1465, naisi 1627), venekeelseid 49 (mehi 29, naisi 20), saksakeelseid 14 (mehi 8, naisi 6), juute 3 (mehi l, naisi 2), muukeelseid 17 (mehi 8, naisi 9), kokku 3175 (mehi 1511, naisi 1664).

Vallas oli 58 küla: Ando, Hando, Hannuste, Harikase, Hinni, Hindo, Hololapi, Holopi, Holsta, Issaku, Jaama, Kaabistu, Kabüna, Kahrumõtsa, Kallaste, Kalli, Kolepi, Kolo, Koloreino, Kose, Kusma, Lalli, Luusi, Lüüsi, Luuste, Meegumäe, Meeliko, Meeldemäe, Mäe, Mõisamae, Müta, Möksi, Mõlgamäe, Oru, Palgi, Palomõtsa, Pangi, Puiga, Raudsepa, Rootsi, Räppo, Räppomõtsa, Sammuka, Sibula, Sika, Soe, Soemõtsa, Sossi, Sossioru, Tinnuste, Toiga, Tootsi, Tulba, Tõrsa, Utra, Vagulasoo, Vadsa ja Võha.

Vallas oli harjatööstus, keemiatööstus "Kosmoliit", nahavabrikud, lubjatööstus, saeveskid ja muid ettevõtteid.

Vald eksisteeris kuni 1939. aastani, kui loodi uutes piirides Kasaritsa vald.

Kasaritsa vallas Räpo külas sündis 1880. aastal laulu "Haanja miis" autor Jaan Räppo.

Viited
------

1. ↑  Maa-ameti kaardirakendused
2. 1 2 3  Rõuge kihelkonna tutvustus Lõuna-Eesti pärimuse portaal (vaadatud 16. aprill 2012)
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Aafrika rahvaste karikavõistlused |
| **Kuld** | 2019 |  |

**Yacine Brahimi** (araabia keeles: ياسين إبراهيمي; sündinud 8. veebruaril 1990 Pariisis) on Alžeeria jalgpallur, kes mängib Katari kõrgliiga klubis Al-Rayyan ja Alžeeria jalgpallikoondises äärepoolkaitsja või ründava poolkaitsjana.

2014. aastal valiti ta nii Alžeeria aasta jalgpalluriks, BBC Aafrika aasta jalgpalluriks kui ka Aafrika jalgpalli tulevikutalendiks.

Klubikarjäär
------------

Brahimi sündis Prantsusmaal ja alustas jalgpalli mängimist Prantsusmaa klubides, mängides noorena muuhulgas Paris Saint-Germainis. 2006. aastal liitus ta Stade Rennais' noorteakadeemiaga. Profidebüüdi tegi ta hooajal 2009–10, kui oli laenul Prantsusmaa esiliiga klubis Clermont, lüües liigas kaheksa väravat. Järgmisel hooajal mängis ta juba Stade Rennais' meeskonnaga Prantsusmaa kõrgliigas. Hooajal 2012–2013 oli laenul Hispaania kõrgliiga klubis Granada. 2013. aastal sõlmis ta klubiga püsiva lepingu ja mängis Granadas ka järgmise hooaja, lüües liigas kolm väravat.

2014. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Portugali kõrgliiga klubiga Porto. Üleminekusumma oli 6,5 miljonit eurot. Esimese värava lõi ta klubi meeskonnas UEFA Meistrite Liiga hooaja 2014–15 kvalifikatsioonmängus Lille'i vastu. 17. septembril tegi ta Meistrite Liiga alagrupimängus Borissovi BATE vastu kübaratriki. Esimese värava Portugali liigas lõi ta 1. novembril mängus Nacionali vastu. Hooajal 2017–18 tuli ta Portoga Portugali meistriks. 2018. aastal võideti lisaks Portugali superkarikas.

2019. aasta juulis liitus ta Al-Rayyaniga.

Koondisekarjäär
---------------

Brahimi esindas Prantsusmaa noortekoondisi, kuid otsustas hakata esindama Alžeeria jalgpallikoondist. Debüüdi tegi ta Alžeeria koondises 2013. aasta märtsis MM-i valikmängus Benini vastu. Ta valiti Alžeeria koondisse 2014. aasta maailmameistrivõistlusteks. Ta lõi maailmameistrivõistluste viimases alagrupimängus oma koondisekarjääri esimese värava Lõuna-Korea vastu. 2019. aastal tuli ta Alžeeria koondisega Aafrika meistriks.

Lisaks on ta kuulunud Alžeeria koondisse 2015. ja 2017. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Saavutused
----------

Porto
* Primeira Liga: 2017–18
* Supertaça Cândido de Oliveira: 2018

Viited
------

1. ↑  "Porto sign Algeria's Brahimi from Granada". King Fut. 23.7.2014. Vaadatud 23.1.2019

Välislingid
-----------

 Yacine Brahimi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Alžeeria koondis  –  2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Si Mohamed
* 2 Bougherra (c)
* 3 Ghoulam
* 4 Belkalem
* 5 Halliche
* 6 Mesbah
* 7 Yebda
* 8 Lacen
* 9 Ghilas
* 10 Feghouli
* 11 Brahimi
* 12 Medjani
* 13 Slimani
* 14 Bentaleb
* 15 Soudani
* 16 Zemmamouche
* 17 Cadamuro
* 18 Djabou
* 19 Taïder
* 20 Mandi
* 21 Mahrez
* 22 Mostefa
* 23 M'Bolhi
* Treener: Halilhodžić

 | Alžeeria |
**Franciscus de Moliano** (saksapäraselt ka *Franz von Moliano*) oli paavsti ametnik ja inkvisiitor 14. sajandil.

Moliano oli paavst Clemens V kaplan ja Laoni toomhärra, kellele tehti 1311. aastal ülesandeks minna Liivimaale ja uurida seal toimunud Liivi ordu kuritarvitusi. Tema tegevuse aluseks olid Riia peapiiskopi, Riia linna ja teiste vaimulike kaebused ordu vastu, mistõttu oli ta orduvastaselt meelestatud. Tõenäoliselt jõudis ta Liivimaale juba 1311. aasta suvel ning pani koos peapiiskop Friedrich von Pernsteiniga ordu kirikuvande alla. 1312. aasta alguses alustas ta erinevate tunnistajate küsitlemist, eesmärgiks saada orduvastaseid tunnistusi. Ühtekokku küsitles ta vähemalt 24 isikut, kellest 16 tunnistused on kas osaliselt või täielikult säilinud. Tõenäoliselt 1312. aasta hilissuvel lahkus ta Liivimaalt ning esitas oma kogutud materjali paavstile, kes otsustas ordu kirikuvande alla panemise kinnitada (samal aastal likvideeriti ka Templiordu). Kuid Saksa ordu suutis selle tänu tegusale orduprokuraatorile ja suurte summade maksmisele juba 1313. aastal tühistada.

Kirjandus
---------

* August Seraphim. *Das Zeugenverhör des Franciscus de Moliano (1312): Quellen zur Geschichte des Deutschen Ordens*. Königsberg, 1912.
Saksa ja briti sõdurid jõulurahu ajal 1914. aastal**Jõulurahu** tähistab jõule 1914. aastal, mil mõned Suurbritannia, Prantsusmaa ning Saksamaa sõdurid katkestasid lahingutegevuse ja tähistasid ühiselt jõule.

Eellugu
-------

Esimese maailmasõja algupoolel ei õnnestunud vägedel kiirelt peale tungida, toimus kaevikusõda, kus mõlemad pooled olid sunnitud kaevikutes püsima. 1914. aasta novembriks oli moodustunud Läänerinne – 48 kilomeetrit pikk rindejoon Prantsusmaa ja Saksamaa vahel, mida kummalgi poolel ei õnnestunud ületada. Paavst kutsus üles jõulude ajal vaherahu pidama, kuid väejuhid polnud sellest huvitatud.

Jõulud sõjaväljal 1914. aastal
------------------------------

Vaenupoolte vahel toimus mitmetes rindelõikudes 1914. aasta novembris-detsembris sõdurite vennastumist – vastaspoolte sõdurid leppisid kokku paaritunnised relvarahuperioodid, mil sõdimine peatati, vaherahuperioodidel visati vaenlase kaevikusse ajalehti ja alkoholi, lauldi vastakuti rahvalaule, vahel lauldi eri kaevikutes ka üheskoos.

1914 jõululaupäeval algas 48 kilomeetrise Läänerinde 2/3 pikkusel alal mitteametlik vaherahu. Esialgu olid aktiivsemad sakslased, kes asetasid kaevikute servale kõigepealt küünlaid, seejärel jõulukuuski põlevate küünaldega. Hiljem hakati jõululaule laulma. Sakslaste jõululauludele vastasid omakorda inglased ja prantslased. Seejärel lepiti vastastikku kaevikutes hõigeldes kokku, et saadakse kokku kaevikutevahelisel „eikellegimaal", et vahetada kingitusi – toitu, tubakat, alkoholi ja muud. Suurtükid katkestasid laskmise. Mõlemale poolele anti võimalus oma surnute äratoomiseks, mitmetes piirkondades peeti ka ühiseid jõulujumalateenistusi, mängiti jalgpalli.

Reaktsioonid
------------

Jõulurahu mälestusmärk Suurbritannias (Arlewas, Staffordshire)
Hiljem on jõulurahus osalenud sõdurid rõhutanud selle kummalisust – vennastumist sõduritega, keda paar päeva varem on üritatud tappa, ning veeta nendega küünlavalgel jõuluõhtu.

Sõjaväejuhtkond mõistis jõulurahu hukka, kuna leiti, et see vähendab sõdurite võitlusvaimu, mistõttu keelati paljudes riikides ka jõulurahu kajastamine ajalehtedes. Jõulurahust kõneldi Briti ajalehtedes, Prantsuse ja Saksamaa ajalehed olid aga tsenseeritud ning vaikisid toimunust.

Järgnevatel sõjaaastatel üritati sarnaseid vaherahusid korraldada – eelkõige jõuludel, aga ka näiteks lihavõtete aegu, ent edutult. On avaldatud arvamust, et sõdurid olid hiljem kalestunud ning seetõttu polnud spontaanse relvarahu korraldamine võimalik.

Vaata ka
--------

* Esimene maailmasõda
* Läänerinne
* jõulud

Viited
------

1. ↑  Johann Christian Põder (23.12.2018). "Johann-Christian Põder | Igavese rahu poole". *ERR*. Vaadatud 22.12.2021.
2. 1 2 3 4 5 6  A.J. Baime, Volker Janssen (6.12.2021). "WWI's Christmas Truce: When Fighting Paused for the Holiday". *History*. Vaadatud 22.12.2021.
3. 1 2 3 4 5  "Christmas Truce". *Britannica*. Vaadatud 22.12.2021.
4. ↑  Mike Dash (23.12.2011). "The Story of the WWI Christmas Truce". *Smithsonian Magazine*. Vaadatud 22.12.2021.
Yaa Gyasi (2017)
**Yaa Gyasi** (sündinud aastal 1989 Mampongis Ashanti piirkonnas) on Ghana ja Ameerika Ühendriikide kirjanik.

Ta sündis 1989. aastal Ghanas ja kolis kaks aastat hiljem koos perekonnaga Ameerika Ühendriikidesse, kus tema isa Kwaku Gyasi alustas Ohio State Universitys doktoriõpinguid prantsuse keele alal. Gyasi elas lapsepõlves perekonnaga mitmes osariigis, sealhulgas Alabamas, Illinoisis ja Tennessees. 17-aastaselt avaldas talle kirjanikuks saamisel mõju Toni Morrisoni romaan "Solomoni laul" ("Song of Solomon").

Ta sai Stanfordi ülikoolis inglise keele bakalaureusekraadi ja kaunite kunstide magistrikraadi Iowa kirjanike töökojas (*Iowa Writers' Workshop*), mis on Iowa Ülikooli loovkirjutamise programm.

Vahetult pärast Stanfordi ülikooli lõpetamist alustas ta oma debüütromaaniga ja töötas San Franciscos idufirmas, kuid ta ei nautinud seda tööd ja lahkus pärast seda, kui ta 2012. aastal Iowa Ülikooli vastu võeti.

Tema debüütromaan "Homegoing" sai inspiratsiooni 2009. aasta reisist Ghanasse, mis oli tema esimene reis Ghanasse pärast imikuna riigist lahkumist. Romaan valmis 2015. aastal ja pärast kirjastajate esialgset lugemist tehti talle palju pakkumisi, enne kui ta Knopfilt seitsmekohalise ettemakse vastu võttis. USA kirjanik Ta-Nehisi Coates esitas "Homegoingi" National Book Foundationi 2016. aasta auhinnale "5 alla 35". Lisaks pälvis romaan raamatukriitikute National Book Critics Circle'i John Leonardi auhinna, PEN/Hemingway auhinna parima esimese raamatu eest ja Ameerika raamatuauhinna panuse eest Ameerika kirjanduse mitmekesisusse.

Tema kirjutised on ilmunud ka sellistes väljaannetes nagu African American Review, Callaloo, Guernica, The Guardian ja Granta.

Ta on nimetanud inspiratsiooniallikatena Toni Morrisoni ("Solomoni laul"), Gabriel García Márquezi ("Sada aastat üksildust"), James Baldwini ("Mine kuuluta seda mäetipult"), Edward P. Jonesi ("Lost in the City") ja Jhumpa Lahirit ("Unaccustomed Earth").

Aastal 2016 elas ta Californias Berkeleys. Tal on nii Ameerika Ühendriikide kui Ghana kodakondsus.
Francisco de Quevedo portree, mille autor on Francisco Pacheco 
**Francisco Gómez de Quevedo Villegas y Santibáñez Cevallos** (14. september 1580 Madrid – 8. september 1645 Villanueva de los Infantes, Ciudad Real), tuntud kui **Francisco de Quevedo**, oli hispaania kirjanik ja poliitik. Koos oma rivaali Luis de Góngoraga oli ta üks Hispaania kuldajastu silmapaistvamaid autoreid. 

Tema kirjutamise stiil on tuntud kui *conceptismo*. Kõrgemalt on hinnatud tema luuleloomingut, aga temalt ilmus ka romaan "El Buscón" ning teoloogilisi, poliitilisi ja satiirilisi teoseid. Samuti avaldas ta kirjanduskriitikat, milles ründas Luis de Góngora viljelevat *culteranismo* stiili.

Tal oli hea läbisaamine Pedro Téllez-Giróniga, keda ta saatis 1613. aasta Itaalia reisi ajal. Tema panuse eest löödi ta 1618. aastal Santiago ordu rüütliks.

Ta arreteeriti 1639. aastal ning tema raamatud konfiskeeriti. De Quevedo saadeti San Marcose kloostrisse Leónis, kuhu ta jäi kuni oma surmani 1645. aastal.
Bokari kindluse kasematt, Dubrovnik
**Kasematt** (saksa või vene keelest < prantsuse keeles *casematte*; < itaalia keeles *casamatta* – ‘maa-alune võlvruum’; < kreeka keeles *χάσμα* – 'lõhe, kuristik'; ka 'suurtüki-õõne suue') on kindlusehitise siseruum, millelt lastakse suurtükke. Kasematt on hiljem hakanud tähistama ka sõjamasinate suurtükiruume.

Tähendusi
---------

### Kindlusehitised

Kasematt oli algselt suurtükkide laskmiseks mõeldud võlvruum, mis on oma tarinduselt mõeldud iseseisvalt ja ilma lisaehitisteta vastu pidama tulistamisele ja pommitamisele. 

Kasematt ei ole funktsioonilt iseseisev ehitis. Peamiselt eristatakse aktiivseid (tulistamiseks mõeldud) kasematte (laskekasematt) ning passiivseid (inimeste ja loomade varjamiseks; toidu- ja sõjamoona vms hoidmiseks mõeldud) kasematte (nt laokasematt). Üldiselt liigitatakse viimaste hulka ka eriotstarbelised kasematid (ühendus- (mh ka potern), kaevu-, luure- jms kasematid). Eri otstarbeid võib kasemattides omavahel kombineerida; täpsemalt - kujult, mõõtmetelt ja otstarbelt eri ruume võib ühiselt kasemateerida.

Kasematil on ka tänapäeva fortifikatsioonis tähtis koht, ehkki oluliselt tähtsustub kindlusehitise paigaldamise ning vajadusel ka teisaldamise kiirus ja paindlikkus.

Sõjamasina osa
--------------

Soomuslaev Virginia kasematt
Sõjalaevade puhul on kasemattideks nimetatud soomustatud aurulaevade kindlustatud pardaid, hiljem suurtükiruume, mis paiknesid kummaski pardas.

Jagdtiger, näitena kasemattsoomusest.Tankide puhul tähistab kasematt seda, kui suurtükk kinnitub otse kere külge, selle asemel et kinnituda pööratavale tornile. See lihtsustab projekteerimist, muudab masina kergemaks või lubab alternatiivina rohkem soomustust. Samas peab lahingus suurtüki suunamiseks kogu masinat pöörama, mis võib olla suur puudus lahingsituatsioonis.

Kasematid on ka soomusrongidel.

Vaata ka
--------

* bastion
* punker
* suurtükitorn
* varjend
Yalu jõe ja jõgikonna asendikaart
Sild üle Yalu jõe Hiinas asuvast Dandongist Põhja-Koreas asuvasse Sinŭijusse
**Yalu** (varem ka *Jalu*; hiina keeles 鸭绿江 *Yālù Jiāng*, korea keeles 암록강 *Amnok-kang*) on jõgi Ida-Aasias, Korea ja Hiina piirijõgi.

Yalu algab Changbai Shani mägedes asuva Korea kõrgeima mäe, 2744 m kõrguse vulkaani Paektu-sani jalamilt, voolab peamiselt edelasse ja suubub Kollase mere Korea lahte. Jõgi on 790 km pikk ja tema valgla ulatub üle 30 000 km².

Yalu on maailma piirijõgede seas eriline sellega, et ta voolab piirijõena kogu ulatuses, allikast suudmeni. Ülemjooksul voolab ta lõunasse ja kagusse. Kaksiklinnas Hyesanis (Põhja-Korea Yanggangi provintsi keskus, üle 100 tuhande elaniku) ja Changbais (Hiina, üle 10 tuhande elaniku) pöördub ta läände ja hiljem loodesse. Seal suubub temasse suurim vasakpoolne ehk Korea lisajõgi Changju. Yalu eraldab Koreas olevat Nangnimi mägismaad ja Hiinas olevaid Lao Lingi mägesid. Hiina kaldal olevas Linjiangi linnas pöördub jõgi edelasse ning läbib Koreas oleva Chasongi ja Manp'o ning Hiinas oleva Ji'ani (üle 50 tuhande elaniku) linna. Korea linnast Ch'osanist pisut allavoolu suubub jõkke suurim parempoolne ehk Hiina lisajõgi Hun Jiang. Alamjooksul on jõe Korea kaldal veel Sakchu ja Sup'ungi linn ning Uiju, mille vastaskaldal suubub Yalusse Ai He jõgi. Yalu suudmes asub teine kaksiklinn, Hiinas olev Dandong ja Koreas olev Sinŭiju (Põhja-P'yŏngani provintsi keskus), kummaski üle poole miljoni elaniku. 

Jõe kaldal kulgeb maantee Hiina poolel üksnes Changbai ja Linjiangi vahel, aga Korea poolel Hyesani ja Linjiangi vahel ning Chasongist allapoole kuni suudmeni. Jõge ületab neli raudteesilda: Linjiangis, Ji'anis, Sup'ungis ja Dandongis. 

Jõgi on oluline hüdroenergia allikas. Jõel asub Sinŭiju lähedal 100 m kõrgune ja 850 m pikkune Sup'ung Rodongjagu tamm.

Strateegiliselt tähtsa asendi tõttu toimus jõe suudmes mitu lahingut Jaapani-Hiina ja Vene-Jaapani sõja ajal.

Yalu eesti kultuuris
--------------------

Vene-Jaapani sõjas osales ka palju eestlasi. Yalu ääres toimunud lahinguid mäletatakse siiamaale eesti rahvaliku laulu "Vene riigi säädus" kaudu (tekstist on palju variante):

"Kus Jalu jõgi voolas, seal surma nägime,
sealt paljajalu joostes me jalga lasime."

Viited
------

1. 1 2 3  Suur maailma atlas, lk.88
2. ↑  "Untsakate laulutekstid". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. märts 2016. Vaadatud 6. juunil 2010.
3. ↑  laulud.ee
4. ↑  Fraternitas Estica lauluraamat
5. ↑  Arhailise Meestelaulu Selts
Slampe koolimaja
**Slampe** on küla (*lielciems*) Lätis Tukumsi piirkonnas, Slampe valla halduskeskus.

Küla asub merepinnast 35 meetri kõrgusel Slampe jõe kaldal, asudes piirkonna keskusest Tukumsist 17 ja Riiast 65 kilomeetri kaugusel. Slampes asuvad kultuurimaja, postkontor, raamatukogu ja keskkool. Küla läbib Tukumsi ja Jelgava vaheline raudtee, seal asub Slampe raudteejaam. Külla jäävad Salenieki ja Slampe bussipeatus. Slampest kahe kilomeetri kaugusel asub Slampe lennuväli.

Küla kujunes endise Slampe mõisa juurde. Maareformi järel eraldati kakskümmend hektarit maad mõisa keskuse juures käsitööliste ja raudteelaste tarbeks (küla läbis Moskva-Ventspilsi raudtee). Kiiremalt kasvas Slampe nõukogude perioodil, mil seal asus Zemgale sovhoosi keskasula.

Külas asub Teises maailmasõjas hukkunud Nõukogude sõdurite vennaskalmistu, kuhu on maetud 322 sõdurit.

2015. aastal oli külas 856 elanikku, 2018. aastal 821 ja 2020. aastal 810.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  IS Mantojums
4. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
5. ↑  Административно-территориальное деление Латвийской ССР 1978 год. — Рига: Лиесма, 1978. — Lk. 122.
6. ↑  Список памятников и памятных мест, связанных с событиями Великой Отечественной войны, на территории Латвийской Республики

| * v
* r
Slampe valla asulad |
| --- |
| 
Ārlavciems **·**  *Cinevilla* **·**  Ozolnieki **·**  Praviņas **·**  **Slampe** **·**  Spirgus **·**  Vīksele |
**Patendivolinik** on tööstusomandi alal õigusteenuse osutaja. 

Patendivolinikuks on üksnes Patendivolinike Koja liikmed. Patendivolinike Koda on patendivoliniku seaduse alusel asutatud avalik-õiguslik juriidiline isik. Koja asutamiskoosolek toimus 29.03.2019 ning koja asutajaliikmeid oli 57. Tegemist on Eestis tegutsevaid patendivolinikke koondava kohustusliku kutseühendusega. 

Patendivolinike Koda tegutseb patendivoliniku kutse andmise ja arendamise nimel. Koda korraldab patendivoliniku kutseeksamit - patendivolinikuna võib tegutseda ning patendivoliniku kutsenimetust kasutada üksnes  isik, kes on edukalt sooritanud kutseeksami ja kantud patendivolinike registrisse, mida peab Patendiamet. Samuti teostab koda järelevalvet patendivoliniku regulaarse täiendusõppe kohustuse täitmise ning patendivoliniku hea kutsetava järgimise üle. 

Patendivolinike Koda seisab samuti selle eest, et tööstusomandi ja patendivoliniku rolli teadvustatakse olulise innovatsiooni ja majandusarengu kaitsja ja edendajana. Patendivolinik on professionaalne õigusala nõustaja ja esindaja kõigis neis spetsiifilistes intellektuaalomandi ja tööstusomandi küsimistes, mis puudutab ettevõtja tegevusvabadust, tööstusomandi registreerimist, selle kasutamise lepingulist reguleerimist ning samuti selle kaitset - viimast isegi siis, kui see peaks tähendama kohtuvaidlust.

Välislingid
-----------

* Patendivoliniku seadus. Riigi Teataja
* Eesti Patendivolinike Seltsi koduleht
* Patendivolinike Koja koduleht