recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ubaidi asulad kaardil koos arvatava üleujutuse alaga
Sumeri, akadi ja Eelami kaart Ubaidi ajajärgul
**‘Ubaydi ajajärk** on arheoloogiline ajajärk Mesopotaamias, mis on saanud nime Al-‘Ubaydi küla ehk Tell al-Ubaidi asulakoha järgi.

Umbes 5850 eKr saabusid Eufrati ja Tigrise suudmealale piki Tigrise jõge noorema kiviaja maaharijad, kes tõid endaga Samarra kultuuri mõjusid. Tollal ulatus Pärsia laht märksa kaugemale sisemaale kui tänapäeval ja Tigris ei suubunud Eufrati jõkke, vaid mõlemal jõel oli oma suue merre. Kumbki jõgi ei voolanud alamjooksul oma tänapäevases sängis ja mõlemad moodustasid suudmes delta.

Järgnenud Hadji Muhammedi kultuuri ajal leiutati niisutuskanalid ning arvatavasti sai enamik sumeri asulaid sel ajal nime. Umbes aastail 5300–4750 saabusid Ubaidi kultuuri alale piki Eufrati jõge akadi semiidid.

5. aastatuhandel eKr sulasid Mesopotaamias arvukad kultuurid kokku vähesteks. Tekkis palju ajajärgule nime andnud Ubaidi sarnaseid suuri külasid. Sel ajal tekkisid esimest korda kaubandus, ebaisikulised suhted inimeste vahel (ühiskond) ja sotsiaalne kihistumine. Ehitati esimesed jumalanna Ninhursagi templid. Ubaidi ajajärgul leiutati ratas, mida kasutati esialgu potikedrana.

Ubaidi ajajärgu keraamikale on iseloomulik geomeetriline ornamentika.

Keraamika järgi eristatakse Ubaidi ajajärgus 5 perioodi:

* Eridu keraamika
* Ubaid I/Haji-Mohammedi keraamika
* Ubaid II
* Ubaid III
* Ubaid IV

Neile järgneb Uruki ajajärk.

Arvatakse, et aastatuhande teisel poolel ilmusid Sumeri alale alg-eufratlased ehk ubaidlased, keda peetakse sumerite esivanemateks.[*viide?*] Ubaidlased kuivendasid sood, tehes maa põlluharimiseks kõlblikuks. Nad kuivendasid maa ning hakkasid kuduma, nahka ja metalli töötlema, müüri laduma ning saviesemeid valmistama.

Suurimaks asulaks kasvas Eridu, kus elas umbes 4000 inimest.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. mai 2014. Vaadatud 4. veebruaril 2010.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Ubaid visit and photos, 2008
* Robert Carter, Excavations and Ubaid-Period Boat Remains at H3 As-Sabiyah (Kuwait)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **‘Ubaydi ajajärk** |
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Taani |
|  |
| Pronks | 1932 | Poolraskekaal |
|  |
| 1. ring | 1937 | Poolraskekaal |

**Peter Jørgensen** (2. aprill 1907; Hillerød, Hillerødi vald, Pealinna piirkond, Taani – 27. august 1992; Vålse, Guldborgsundi vald, Sjællandi piirkond) oli Taani poksija.

Jørgensen oli kokku viiekordne Taani meister – poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 1932. aastal ning raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) aastatel 1927, 1933 ja 1936–1937.

Jørgensen sai poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 1932. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale David Carstensile (Lõuna-Afrika Liit) ning saades 3. koha kohtumises loobumisvõidu James Murphy (Iirimaa) üle.

Jørgensen osales poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 5. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1937), kuid kaotas 1. ringis hilisemale hõbemedalivõitjale Franciszek Szymurale (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Viited
------

1. ↑  Taani meistrivõistlused poksis 1915–2000. Tulemused inglise keeles
2. ↑  10. suveolümpiamängude poksivõistlus. Los Angeles 1932. Tulemused inglise keeles
3. ↑  5. Euroopa meistrivõistlused poksis. Milano 1937. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Peter Jørgensen veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
Ferdinand Minding
**Ernst Ferdinand Adolph Minding** (11. jaanuar 1806 Kalisch, Preisimaa (tänapäeval Kalisz, Poola) – 1. mai 1885 Tartu) oli saksa päritolu matemaatik, kes on peamiselt tuntud panuse poolest diferentsiaalgeomeetriasse.

Ta oli kohtuametniku poeg. Ta lõpetas 1824 Sileesias Hirschbergi (tänapäeval Jelenia Góra) gümnaasiumi ning õppis Halle ja Berliini ülikoolis. Ta töötas aastast 1828 Elberfeldis gümnaasiumiõpetajana, aastatel 1830–1843 oli Berliini ülikooli matemaatikadotsent ning 1843–1883 Tartu ülikooli puhta ja rakendusmatemaatika professor. Lisaks diferentsiaalgeomeetriale on tal töid algebra, diferentsiaalvõrrandite teooria ja teoreetilise mehaanika alalt. Ta oli Peterburi Teaduste Akadeemia korrespondentliige (1864) ja auliige (1879).

Minding jätkas Carl Friedrich Gaussi tööd pindade diferentsiaalgeomeetria, eriti selle olemuslike aspektide kallal. Ta uuris pindade paindumist ja tõestas geodeetilise kõvera invariantsuse. Ta uuris joonpindu, pöördpindu ja tasanduvaid pindu ning määras kindlaks pseudosfääride geodeetika. Mindingi 1840 avaldatud tulemused konstantse kõverusega pinnal asuvate geodeetiliste kolmnurkade geomeetria kohta olid ajas märgatavalt ees Eugenio Beltrami tulemustest mitteeukleidilise geomeetria aluste osas, mis avaldati alles 1858.

Viited
------

1. ↑   TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918

Kirjandus
---------

* Ülo Lumiste, "Ferdinand Minding ja diferentsiaalgeomeetria Keiserlikus Tartu Ülikoolis: 200 aastat Ferdinand Mindingi sünnist". - Akadeemia 2006: 4, lk. 782–800

Välislingid
-----------

* Biograafia
* Bibliograafia
* Teoseid
**Adavere lade** (Adavere aleviku järgi Jõgeva maakonnas) on siluri ladestu Llandovery ladestiku noorim kronostratigraafiline üksus (lade) Eestis. Adavere lademe all lamab Raikküla lade ja temal lasub Jaani lade.

Ladet hakkas esimesena eristama W. Twenhofel aastal 1916. Lademe stratotüübiks valis ta paljandi Adavere paemurrus, neostratotüüp asub aga Päri karjääris. Adavere aleviku järgi on lade ka nime saanud. Täiendavaks stratotüübiks on Kirikuküla puurauk. Üleilmses standardis vastab sellele Telychi lade.

Lademe vanus on 436,7...428,2 miljonit aastat. Litostratigraafiliselt vastavad sellele Jūrmala kihistu, milles on eristatud Dēgole ja Irlava kihid, ning Rumba ja Velise kihistu. Leedu lääneosas vastab sellele Rasytė kihistu ülemine osa, idaosas aga Švenčionysi kihistu.

Lademe kivimite avamusala kulgeb 10-15 kilomeetri laiuse ribana Lõuna-Hiiumaalt üle Matsalu lahe Türi suunas, pöördub siis järsult edelasse ja mattub Navesti jõe joonel Devoni setete alla. Sealt edasi esinevad lademe kivimid kuni Türi-Viljandi-Karksi-Nuia jooneni.

Valdavad kivimid Kesk-Eestis on mergel, domeriit ja detriitlubjakivi. Lõuna-Eestis valdavad mergel, savi ja domeriit. Lademe paksus on 10-52 meetrit.

Viited
------

1. ↑  Stratigraafia terminoloogia
2. ↑
3. ↑  LIETUVOS SILŪRO, ORDOVIKO, KAMBRO, EDIAKARO SISTEMŲ STRATIGRAFINĖ KLASIFIKACIJA, 2015, lk. 7-8
4. ↑  LIETUVOS SILŪRO, ORDOVIKO, KAMBRO, EDIAKARO SISTEMŲ STRATIGRAFINĖ KLASIFIKACIJA, 2015, lk. 20.
5. ↑  Suuroja, K. 1997. Eesti aluspõhja geoloogiline kaart mõõtkavas 1:400 000. Seletuskiri.

Siluri regionaalsed lademed Eestis

Juuru **·** 
Raikküla **·** 
Adavere **·** 
Jaani **·** 
Jaagarahu **·** 
Rootsiküla **·** 
Paadla **·** 
Kuressaare **·** 
Kaugatuma **·** 
Ohessaare  

vanemad lademed  nooremad lademed
Adapazarı
**Adapazarı** ('turusaar, saareturg') on linn Türgi edelaosas Marmara piirkonnas Sakarya jõest läänes ning Sapanca järvest mõni kilomeeter kirdes, Sakarya provintsi keskus. Geograafilised koordinaadid on 40°47' N, 30°24' E.

Elanike arv on 391 102 (2008). 1920. aastatel oli elanikke 20 000. 

Adapazarı on üks Türgi viiest suurest tööstuspiirkonnast. Linnas on suur Toyota Motor Corporationi autotehas, TGV vagunitehas ning siidi- ja linavabrikud ja Goodyeari kummitehas. Toodetakse ka põllumajandustehnikat ning linnas on suhkru-, klaasi- ja puidutöötlemisvabrikud. Tubakat, pähklipuitu, kookoneid ja juurvilja viiakse İstanbuli. Linna ümbritseb Ak Ova tasandiku tubakakasvatuspiirkond. Linn on olnud ka tähtis nahatöötlemiskeskus. On plaanis rajada Suzuki ning taasavada Otokar & Otoyoli tehas. 

Linn asub majanduslikul tõusuteel olevas piirkonnas ning lõikab kasu İstanbuli turust ja İzmiti sadamast. 

Linn on maanteesõlm. Läbi Adapazarı kulgevad tähtsad İstanbuli ja Ankara vahelised ühendusteed.

Ajalugu
-------

Linn paikneb vanal İstanbulist ida poole viival sõjateel ning Siiditeel. 19. sajandi lõpust seob 5 km pikkune harutee teda Anatoolia raudteega. 

Suur osa elanikkonnast pärineb Musta mere äärest Trabzonist ja Rizest. Alates 1608. aastast oli linnas armeenlaste kogukond ning seal oli oluliselt esindatud *hayhurum*. Nad käisid 1923. aasta Kreeka ja Türgi elanikkonna vahetamise alla ning asusid elama mitmele poole Kreekasse. Nende kultuuri on eksponeeritud Benáki muuseumis.

Maavärin
--------

17. augustil 1999 aset leidnud maavärina ajal oli Adapazarı Gölcüki ja İzmiti kõrval üks kõige enam kannatada saanud linnu. Hävis väga suur osa kesklinnast ja hukkus tuhandeid inimest. Linn paikneb ühe suure Anatoolia maalõhe lähedal ning on rajatud suhteliselt ebakindlale aluspõhjale. Maavärina ohvreid ja tagajärgi meenutab püsiekspositsioon. Linn on kogu maailmast tulnud annetuste toel taastatud.

Välislingid
-----------

 Adapazarı – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Linna koduleht
**‘Uday Şaddām Ḩusayn at-Tikritī** (عدي صدام حسين التكريتي; 
18. juuni 1964 Bagdad – 22. juuli 2003 Mosul) oli Iraagi presidendi Şaddām Ḩusayni ja tema esimese abikaasa Sājidah Ţalfāḩi vanim poeg. 

Teda peeti mõnda aega Şaddām Ḩusayni tõenäoliseks järglaseks Iraagi riigijuhina. Ta juhtis Iraagi Rahvuslikku Olümpiakomiteed ja 1995–1996 relvastatud organisatsiooni Fidā'īyū Şaddām. ‘Uday Şaddām andis välja ajalehte Bābil ja tema juhtimisel töötas noorteraadio.

‘Uday Şaddāmi ohjeldamatu käitumise pärast, eelkõige sellepärast, et ta mõrvas 1988. aastal Şaddām Ḩusayni lemmikihukaitsja ning toidumaitsja Kamel Hana Gegeo, otsustas isa teha oma järglaseks hoopis tema venna Quşay Şaddām Ḩusayn at-Tikritī. Selle mõrva eest laskis isa ta vangi panna ja surma mõista ning mõne aja pärast pagendas ta Šveitsi, kust ta 1990. aastal kakluste pärast välja saadeti. 

Talle omistatakse palju kuritegusid, sealhulgas vägistamisi, piinamisi ja tapmisi. 

Ta tapeti mitmetunnises tulevahetuses USA eriüksuslastega.
**Ferdinand Justius Luther** (ka **Ferdinand Justus Luther**; 9/21. oktoober 1838 Tallinn – 3. august 1910 Tallinn) oli Eesti vaimulik.

Õppis aastatel 1850–1856 Tallinna Toomkoolis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1856–1857 ja 1859–1862. Oli seejärel aasta koduõpetaja ja prooviaastal Georg Michael Pauckeri juures Rakvere Kolmainu koguduses. Ordineeriti 13. septembril 1864 õpetajaks.

Oli 1864–26. märts 1867 Eestimaa vikaarõpetaja, pidades samaaegselt vaimulikuametit ka hoolekande-kolleegiumi juures. Kutsuti siis äsjaasutatud Emmaste Immanueli koguduse õpetajaks, introdutseeriti ametisse 24. septembril 1867. Emmastest kutsuti ta 26. oktoobril 1875 (introdutseeriti 25. jaanuaril 1876) Käina Martini koguduse õpetajaks. Tallinna Niguliste koguduse abiõpetajaks kutsutuna lahkus Käinast 18. jaanuaril 1883. Oli Tallinna Niguliste koguduse abiõpetaja 1883–1885, sama koguduse ülempastor 1885–1909. Oli Tallinna linnakonsistooriumi assessor aastatel 1885–1889 (kuni selle likvideerimiseni. Aastatel 1901–1904 oli ta Eestimaa konsistooriumi vaimulik liige. Jäi emerituuri jaanuaris 1909.

Ferdinand Justius Luther jättis maha rikkaliku kirjandusliku pärandi.

Isiklikku
---------

Tema isa Aleksander Martin Luther oli Tallinna raehärra, kaupmees ja tööstur, Lutheri mööblivabriku rajaja. Tema onu Johann Christian Luther oli Tallinna Niguliste koguduse abiõpetaja, vanaisa Christian Wilhelm Luther oli kaupmees ja Tallinna raehärra. Tema poolvend Johannes Heinrich Luther oli Kadrina- ja Narva Johannese koguduse õpetaja, hiljem luterlik vaimulik Karkelnis (praegu Mõssovka Kaliningradi oblastis). Tema poeg Ralf Johannes Ferdinand Luther oli Kuusalu Laurentsiuse koguduse ja Tartu Ülikooli koguduse (saksa pihtkonna) õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
2. ↑  Die Pastoren des Konsistorialbezirk Estland 1885-1919. Böhlau Verlag Köln Wien

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Anton Hermann Haller** | **Käina Martini koguduse õpetaja**1875–1883 | Järgnev**Georg von Holst** |
**Mari Laaniste** (sündinud 9. mail 1977 Tallinnas) on eesti kunstiteadlane ja kirjanik. Kirjanikuna on ta kasutanud pseudonüümi **Hiram**.

Mari Laaniste lõpetas 1995. aastal Jakob Westholmi Keskkooli ning 1999. aastal Eesti Kunstiakadeemia kunstiteaduse erialal. Ta kaitses 2001. aastal sealsamas magistrikraadi kunstiteaduse erialal tööga "Koomiksi väärtusküsimus. Eesti koomiksi arengust kultuuriloolises kontekstis". Aastail 2003–2007 oli ta Kunstiakadeemia kunstiteaduse doktorant. 

Ta töötab teadurina Eesti Kirjandusmuuseumi keele- ja kirjandusteooria töörühmas. Tema uurimistöö põhisuunad on visuaalsed narratiivid, sõna ja pildi suhe visuaalkommunikatsioonis, koomiks, joonisanimatsioon ja film.

Lisaks teadustööle on Laaniste tegev kunsti-, filmi- ja popkultuurikriitikuna. Ta on kirjutanud ka ilukirjandust, kasutades autorinime Hiram. Eelkõige pälvis ta tuntust 1999. aastal ilmunud romaaniga "Mõru maik" (2. trükk 2000. aastal).

Viited
------

1. ↑  Mari Laaniste Eesti Kirjandusmuuseumi keele- ja kirjandusteooria töörühma kodulehel

Välislingid
-----------

* Mari Laaniste Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* Annika Koppel, Millenniumi depressiivne meelelahutus *Postimees*, 7. detsember 1999
**Vani provints** on 1. järgu haldusüksus (provints) Ida-Türgis ja ta asub Vani järvest idas kuni Iraani piirini. Provintsi keskus on Van.

Haldusjaotus
------------

* Bahçesaray ringkond (kurdi Muksî ringkond, armeenia Մոկս *Moks*)
* Başkale ringkond (kurdi Elbaki ringkond, armeenia Ադամակերտ *Adamakert*)
* Çaldırani ringkond (kurdi Ebexi ringkond)
* Çataki ringkond (kurdi Şaxi ringkond, armeenia Շատախ *Šatax*)
* Edremiti ringkond (kurdi Artemêti ringkond, armeenia Արտամետ *Artamed*)
* Ercişe ringkond (kurdi Erdişe ringkond, armeenia Ականց *Akants*)
* Gevaşi ringkond (kurdi Westani ringkond)
* Gürpınari ringkond (kurdi Payîzawa ringkond, armeenia Հայոց ձոր *Hayots-tzor*)
* İpekyolu ringkond
* Muradiye ringkond (kurdi Bêgirî ringkond, armeenia Բերկրի)
* Özalpi ringkond (kurdi Qerqelî ringkond)
* Saray ringkond (kurdi Mahmûdî ringkond)
* Tuşba ringkond

Viited
------

1. ↑  Population of provinces by years - 2000-2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

* Vani provintsi koduleht (türgi keeles)

Türgi provintsid

Adana **·**  Adıyaman **·**  Afyonkarahisar **·**  Ağrı **·**  Aksaray **·**  Amasya **·**  Ankara **·**  Antalya **·**  Ardahan **·**  Artvin **·**  Aydın **·**  Balıkesir **·**  Bartın **·**  Batman **·**  Bayburt **·**  Bilecik **·**  Bingöl **·**  Bitlisi **·**  Bolu **·**  Burdur **·**  Bursa **·**  Çanakkale **·**  Çankırı **·**  Çorum **·**  Denizli **·**  Diyarbakır **·**  Düzce **·**  Edirne **·**  Elazığ **·**  Erzincan **·**  Erzurum **·**  Eskişehir **·**  Gaziantep **·**  Giresun **·**  Gümüşhane **·**  Hakkâri **·**  Hatay **·**  Iğdır **·**  Isparta **·**  İstanbul **·**  İzmir **·**  Kahramanmaraş **·**  Karabük **·**  Karaman **·**  Kars **·**  Kastamonu **·**  Kayseri **·**  Kilis **·**  Kırıkkale **·**  Kırklareli **·**  Kırşehir **·**  Kocaeli **·**  Konya **·**  Kütahya **·**  Malatya **·**  Manisa **·**  Mardin **·**  Mersin **·**  Muğla **·**  Muş **·**  Nevşehir **·**  Niğde **·**  Ordu **·**  Osmaniye **·**  Rize **·**  Sakarya **·**  Samsun **·**  Şanlıurfa **·**  Siirt **·**  Sinop **·**  Şırnak **·**  Sivas **·**  Zonguldak **·**  Tekirdağ **·**  Tokat **·**  Trabzon **·**  Tunceli **·**  Uşak **·**  Van **·**  Yalova **·**  Yozgat
**Raasiku vald** oli vald Harju maakonnas aastail 1939–1950.

Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad
Vald moodustati senise Raasiku valla maa-alast, välja arvatud Paasiku küla ja asunduse, Kostivere ja Haljava mõisa järgi olevate kruntide nr. A-96, A-97, A-98, 14, 15 ja 19 ning Paasiku mõisa järgi olevate kruntide nr. 1 ja maa-alad; senise Anija valla Aavere küla maa-alast ja Anija asunduse läänepoolse osa maa-alast kuni taludeni nr. A-122 ja A-151, viimased kaasa arvatud; senise Peningi valla Kurgla küla piirkonnast ja seniste Raasiku ja Rae valla vahel oleva osa maa-alast kuni Nõmme nr. 28 ja Kaasiku nr. 28 taludeni, viimased kaasa arvatud; senise Jõelehtme valla Kostivere mõisa järgi oleva Parasmaa raba nr. A-52 ja sama mõisa järgi olevate lahus-heinamaatükkide (kuni talude nr. 19 ja 25 piirini) maa-aladest.

1939. aastal oli vallas 2032 elanikku. Territooriumi suurus oli 9647,88 ha ehk 96,5 km².

Esimene vallavanem oli August Irves. 1940. aasta veebruaris nimetati vallavanemaks Jaan Lagle. 

Vald kuulus Riigivolikogu 16. valimisringkonda, kust valiti Mihkel Jüris.

Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine
--------------------------------------------------

8. augustil 1945 moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega vallas Haljava külanõukogu ja Läti külanõukogu. 

26. septembril 1950 arvati vald Harju rajooni koosseisu.

Viited
------

1. ↑  Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
2. ↑  EESTI NSV TEATAJA, Nr. 35 26. oktoobril 1945, Art 543. Seadlus Harju maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta.
**Vanikusuutra** (sanskriti keeles *Avataṃsaka-sūtra*; tiibeti keeles *phal chen*; hiina keeles 華嚴 經 *huayan jing*; jaapani keeles *kegon kyō*) on üks mahukamaid ja mõjukamaid mahajaana suutraid, tegelikult enam kui 30 tekstist koosnev suutrate kogumik.

Pealkiri
--------

Pealkiri "Vanikusuutra" tähendab ‘lillepärga, vanikut, põimikut’, mis viitab nii teksti vormile (suutrate vanik) kui ka sisule, mille rõhuasetus on üksteisega läbi põimunud lugematute maailmade ja maailmasüsteemide (nagu lilled vanikus), mikro- ja makrokosmose ideel.

Päritolu ja levik
-----------------

Vanikusuutra loodi arvatavasti ajavahemikus 1.–4. saj algupäraselt sanskritikeelsena Indias, võimalik, et osaliselt ka Sise-Aasias, kuid tervikuna on kogumik säilinud ainult hiina- ja tiibetikeelses tõlkes. Sanskriti keeles on säilinud vaid Vanikusuutra kaks kõige mahukamat ja arvatavasti ka kõige vanemat osa, Lillepärjasuutra ja Kümne taseme suutra, mis Indias ja Nepalis on tuntud omaette suutratena ning kuuluvad Nepali traditsioonis üheksa seadmuseõpetuse hulka.

Kogumikuna pandi Vanikusuutra kokku tõenäoliselt 4. saj Sise-Aasias, kust levis Hiinasse. Hiina keeles on kaks Vanikusuutra täielikku tõlget, lisaks veel eraldi Lillepärjasuutra tõlge. Varasem, 5. saj algusest pärit tõlge sisaldab 34 ja hilisem, 7. saj lõpust pärit tõlge 39 suutrat. 9. saj keskpaigast pärit tiibetikeelses versioonis on 45 suutrat.

Eriti populaarseks sai Vanikusuutra Hiinas, kus selle põhjal tekkis 6.–9. saj õitsenud *huayan*’i koolkond, mis paistis silma filosoofilise analüüsi sügavuse poolest.

Sisu
----

Vanikusuutras leidub suhteliselt vähe filosoofilist arutelu, rohkem kasutatakse seal kujundirohket poeetilist keelt, et kirjeldada budade ja bodhisattvate keskendumisseisundites kujustatud kosmilist tervikut. Vanikusuutra tekstides on õpetajaks sageli bodhisattvad, kuna budat esitatakse ebaisikulise alati kohalviibiva teadvuse kõrgeima seisundina.

Vanikusuutra keskne mõiste on seadmusevald (sanskriti keeles *dharmadhātu*), mille kaudu esitatakse maailmade ühtsuse idee nende paljususes. See ei tähenda mitte niivõrd füüsilist universumit, tavateadvusele avanevat nn reaalset maailmavalda (*lokadhātu*), kuivõrd virgunud meeles avanevat ideaalset harmooniliselt toimivat universumit, kus kõik on kõigega läbi põimunud. Osa sisaldub tervikus ja samal ajal ka tervik igas selle osas. Ülimas mõttes ei ole erinevate vaadete vahel mingit vastuolu.

Vanikusuutra mõnes osas, eriti Kümne taseme suutras, käsitletakse põhjalikult bodhisattva tasemete ja isiksusetüüpide klassifitseerimise küsimusi. Lillepärjasuutra keskendub bodhisattva vaimse arengu ja haridustee kirjeldamisele mahajaana mütoloogilis-religioosses kontekstis.

Vanikusuutras esineb hulk mütoloogilisi bodhisattvaid, kellest olulisemad on Samantabhadra, Mandžušrī, Maitreja ja Avalokitešvara. Samuti räägitakse seal budade paljususest, keda ühtse printsiibina ühendab Vairotšana.

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Ida mõtteloo leksikoni" materjale.*
***Sankhāra*** (sanskriti keeles *saṃskāra* või *caitasika* või *chitta samskara*; paali keeles *saṅkhāra* või *cetasika*; tiibeti keeles *’du byed*; hiina keeles ⾏ *xing*; jaapani keeles *an*) on budismis oluline paalikeelne mõiste, millel on mitmeid tähendusi ja mida on tõlgitud mitmeti: **moodustised**, **meelekujund** või **meeleolu**, aga ka **valmistaja** või **moodustaja** vmt. Mõiste tähistab korraga nii mõjutajat, mõjutatavat kui ka mõjutamist; tingijat, tingitut ja tingimist; ajendit, ajendatut ja ajendamist; kujundajat, kujundatavat ja kujundamist.

*Sankhāra* tähistab kõiki tegutsema sundivaid tegureid ning seda võib mõista kui teadlikke ja alateadlikke ajendeid, kujutlusi, tunge ja motiive. See on valmistaja või moodustaja ehk miski, mis valmistab ette millegi, mis järgneb. Need on meele kujundid ehk kujutlused, motivatsioonid ehk meele olud ehk (päris täpses tõlkes) "kokkutehtused". Enamasti viidatakse siin meele tahtelisele ja liikumapanevale aspektile. On kasutatud ka vasteid "tahtemoodustised", "elemendid-liigutajad", "kippumise kogum" jmt. 

*Sankhārad* on karmast tingitud tegurid, mis suunavad teadvuse objektidele ning loovad ja kaotavad dharmade hetkekombinatsioone. Nende toime avaldub ühtviisi nii teo, sõna kui ka mõtte tasandil. Ka öeldu ja mõeldu on tegu ehk karma. 

*Sankhārad* on üks isiksuse koostisosadest ja sõltuvusliku tekkimise ahela teine lüli. *Sankhārad* tekivad varasemate (ka eelmiste elude) tegude tulemusel talletatud püsivate muljete põhjal ning jagunevad kolmeks: headeks (pälvimuslikeks), halbadeks (ebapälvimuslikeks) ja neutraalseteks. Inimene teeb tegusid ja kogub teovilju vastavalt sellele, missugune neist kolmest domineerib, kujundades niiviisi oma edasist elu. Budismis peetakse oluliseks vähendada halbade ja suurendada heade *sankhārate* osakaalu.

**Hinduismis** tähistab see mõiste inimisiksust moodustavaid komponente, mis pärinevad eelmiste elude tegudest ja meeleseisunditest.

Viited
------

1. ↑  Mõiste *saṅkhāra* on lääne mõtte jaoks kurikuulsalt keeruline. – Marko Lepik. Satipatthanasutta - Õpetus teadvustamise viisidest. Märkused.
2. ↑  Linnart Mäll. Sõna- ja nimeseletusi Dhammapada tõlke järelsõnas.
3. ↑  Andres Herkel. *Pratītyasamutpāda* ehk sõltuvuslik tekkimine. Akadeemia nr 3, 1994, lk. 533 – 570.
4. ↑  Ida mõtteloo leksikon: meeleolu.
5. ↑  Ida mõtteloo leksikon: meeleolu.
**Vanik Tšhakharjan** (armeenia keeles Վանիկ Զաքարյան; vene keeles Ваник Захарян *Vanik Zahharjan*; 21. märts 1936 Meghri – 14. aprill 2023) oli armeenia matemaatik ja maletegelane. 

Tšhakharjan lõpetas 1959. aastal Jerevani Riikliku Ülikooli. Sai 1977. aastal füüsika-matemaatikadoktoriks (kaitses doktoriväitekirja "Особенности и единственность решения задач мераморфных функций на множествах"). 1979. aastal sai professori kutse. Alates 1975. aastast oli ta Jerevani Polütehnilise Instituudi (tänapäevase nimega Armeenia Rahvuslik Polütehniline Ülikool) matemaatikateaduskonna dekaan. 

Maletajana täitis Tšhakharjan 24-aastaselt 1960. aastal meistrinormi. Ta tuli kahel korral Armeenia NSV malemeistriks (1961, 1976). 

Ta tegutses ka malefunktsionäärina ja võistluste korraldajana. Aastatel 1990–1994 oli ta Armeenia Maleföderatsiooni asepresident, 1994–2004 president ja alates 2004. aastast aupresident. 

1996. aastal valiti Tšhakharjan ühtlasi FIDE viitsepresidendiks (1996–2004) ja 2004. aastal FIDE auviitsepresidendiks. 

Tšhakharjan oli 1996. aastal Jerevanis toimunud maleolümpia ja 2001. aastal Jerevanis peetud võistkondlike maailmameistrivõistluste peakorraldajaid. FIDE-lt on ta saanud 1996. aastal rahvusvahelise organisaatori nimetuse (tunnistus nr 1).

Tunnustus
---------

* 1990 – valiti Armeenia Rahvusliku Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks
* 1996 – valiti Armeenia Rahvusliku Teaduste Akadeemia akadeemikuks
* 2003 – Armeenia Vabariigi teeneline kehakultuuri- ja sporditegelane

Välislingid
-----------

* Vanik Tšhakharjan FIDE andmebaasis
* Armenia / Armenian Chess Federation. ratings.fide.com
Mari Sarv 2020. aastal Arvamusfestifali teadusalal.
**Mari Sarv** (sündinud 22. augustil 1972) on eesti folklorist.

Ta on õppinud Tallinna Tehnikaülikoolis majandusteaduskonnas (ei lõpetanud). Ta lõpetas 1998. aastal Tartu Ülikooli eesti filoloogina.

Eesti Kirjandusmuuseumi vanemteadur. Teaduskraadi sai ta 2008. aastal Tartu ülikoolis folkloristika doktoriõppes.

Ta on Haridus- ja Teadusministeeriumi Teaduskollektsioonide humanitaarteaduslike kogude ekspertnõukogu juhtkonnas, Eesti Rahvaluule Arhiivi (ERA) uurimisprojekti "Folkloor kultuurilise kommunikatsiooni protsessis: ideoloogiad ja kogukonnad" juht, ERA toimetuste toimetuskolleegiumi liige, Eesti digitaalhumanitaaria aastakonverentside üks peakorraldajatest, Eesti Kirjandusmuuseumi teadusnõukogu liige, Rahvusraamatukogu Eesti veebiarhiveerimise ekspertide töörühma liige, Rahvusvaheliste regilaulukonverentside seeria üks peakorraldajatest.

2020. aastal aitas Mari Sarv koguda ja valitsusele viia toetusallkirjad Eesti-uuringute rahastuse parandamiseks.

Teoseid
-------

* 2001 – "Regilaul – keel, muusika, poeetika" (toim Mari Sarv ja Tiiu Jaago)
* 2008 – "Loomiseks loodud: regivärsimõõt traditsiooniprotsessis"

Tunnustus
---------

* 2022 – Eesti folkloristika aastapreemia

Viited
------

1. ↑  Peinar, Claire (16. juuli 2020). "Mari Sarv. Regilaulu ajaloolised kihistused". *Postimees*. Vaadatud 28.01.2021.
2. ↑  Mari Sarv Sisevete Saatkonnas 26.04. Tartu Folgiklubi pressiteade. Tartu linna veebisait, 20. aprill 2018.
3. ↑  Ilves, Kaie (29. veebruar 2020). "Mari Sarv võitleb Eesti-uuringute rahastamise eest". *Lääne Elu*. Vaadatud 27.01.2021.
4. ↑  "Folkloristika aastapreemia pälvis regilaulu-uurija Mari Sarv". *ERR*. 26. mai 2022. Vaadatud 26. mail 2022.

Välislingid
-----------

* Mari Sarv Eesti Teadusinfosüsteemis
**Mari Mets** (sündinud 19. märtsil 1978 Põlvas) on eesti keeleteadlane.

Haridus
-------

Mets lõpetas 1996 Põlva Ühisgümnaasiumi, 2000 Tartu Ülikooli eesti ja soome-ugri filoloogia erialal, 2004 Tartu Ülikoolis magistrantuuri, 2010 doktorantuuri. Ta on magister eesti ja soome-ugri keeleteaduse alal (2004, Tartu Ülikool) väitekirjaga "Võru kõnekeel: *nud*-partitsiibi tunnuse varieerumine Vastseliina murrakus", doktorikraad samal alal (2010, Tartu Ülikool) väitekirjaga "Suhtlusvõrgustikud reaalajas: võru kõnekeele varieerumine kahes Võrumaa külas".

Töökohad
--------

Mets oli 2001–04 Riigikogu Kantselei dokumendiosakonna stenogrammitalituse toimetaja, 2004–06 Tartu ülikooli eesti ja üldkeeleteaduse instituudi õpetaja ja 2005–06 Tartu Ülikooli Lõuna-Eesti keele- ja kultuuriuuringute keskuse kuraator, 2006–08 Tartu Ülikooli keeleteaduse ja -tehnoloogia doktorikooli erakorraline teadur, 2008– eesti ja üldkeeleteaduse instituudi teadur.

Emakeele Seltsi liige (2001–).

Levila.ee toimetaja.

Uurimisvaldkonnad
-----------------

Metsa uurimisvaldkonnad on keele varieerumine, võru (kõne)keel, morfoloogia, suhtlusvõrgustikud. Esimesi suhtlusvõrgustiku meetodi rakendajaid keeleteaduses.

Teoseid
-------

* Eesti murrete korpus ja kolme murde sagedasema sõnavara võrdlus (kaasautor). // Keele kannul. Pühendusteos Mati Erelti 60. sünnipäevaks. Tartu, 2001;
* Võru ja setu kõnekeele mineviku kesksõnade tunnused: kas tegelik keelekasutus vastab võru kirjakeele normile? // Tartu Ülikooli Lõuna-Eesti Keele- ja Kultuuriuuringute Keskuse aastaraamat I (2005);
* Sõnaliigituse küsimusi eesti murrete korpuse põhjal (kaasautor). // Keele ehe. Tartu, 2006;
* South Estonian written standard and actual spoken language: variation of the past participle markers. // Ling. Uralica XLIII (2007) 3;
* Suhtlusvõrgustikud võrukeste keelelise käitumise tõlgendajaina (kaasautor K. Praakli). // Keel ja Kirjandus (2007) 10;
* Suhtlusvõrgustike mõjust võru kõnekeelele. // Oma Keel (2010) 2.

Üle 20 teadustrükise.

Välislingid
-----------

* Mari Mets Eesti Teadusinfosüsteemis
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 4. köide: *Sar-Y. Lisa* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 1791-1792

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*

Viited
------


1. ↑  "INTERVJUU | Kunstnik kõndis läbi Rail Balticu raja: alguses kartsin karu, aga sammhaaval liikumine tekitas usaldust elu vastu". *Eesti Päevaleht*. Vaadatud 21. märtsil 2023.
**Maailmakaitsjad** või **neli suurt valitsejat** (*caturmahārājanas*) on budismis maailma ja Buddha õpetuse kaitsjad, kes asuvad neljas ilmakaares ning kuuluvad budistlikus kosmoloogias kõige madalamas taevas asuvate jumalate hulka, olles seega inimestele kõige lähemal asuvad jumalad.

Nende üle valitseb Śakra *Trāyastriṃśa* taevas. Maailmakaitsjad vahendavad neile inimeste maailmas toimuvat ja kaitsevad asurate rünnakute eest. 

Maailmakaitsjate kujud asuvad budistlike templite eesruumides, et peletada eemale kurje vaime. Neid mainitakse juba budismi varajastes tekstides. Buddha elu kirjeldavates legendides ilmuvad nad välja olulistel momentidel, et teda aidata. Budismis esinevad maailmakaitsjad järgmiste nimede all.

* **Dhritarāštra** on gandharvade kuningas, asub idas, on valget värvi, hoiab käes lautot ja on aastaaegadest seotud kevadega.

* **Virūdhaka** on hiiglaste *kumbhaṇḍa*’de kuningas, asub lõunas, on sinist värvi, mõõk käes ja ta seotud suvega.

* **Virūpākša** on naagade kuningas, asub läänes, on punast värvi ja tema sümboliteks on kalliskivi, madu või pühamu ning ta on seotud sügisega.

* **Vaišravana** on jakšade kuningas, asub põhjas, on kollast värvi, hoiab käes lippu ja on seotud talvega.

Hinduismi mütoloogias oli **maailmakaitsja** (sanskriti keeles *lokapāla*) algselt jumalate nimetus, kelle Brahma seadis nelja ilmakaare kaitsjateks: Indra asub idas, Jama lõunas, Varuna läänes ja Kubera põhjas. Vahel räägitakse ka kaheksast maailmakaitsjast, lisaks nimetatutele veel Vivasvat, Soma, Agni ja Vāju.

Viited
------

1. ↑  Ida mõtteloo leksikon: Neli suurt valitsejat
2. ↑  Ida mõtteloo leksikon: maailmakaitsja
Vesioinas
**Vesioinas** on veetõsteseade, mis rakendab vee pumpamiseks hüdraulilise löögi energiat. Niisugune pumbaseade ei vaja töötamiseks energiat väljastpoolt. Sobib kasutamiseks küllalt suure kaldega jõgede ääres. 

Vesioinaid kasutati juba 18. sajandil. Töötavad vesioinad on näiteks Rõuge ürgoru veerel Liinjärve ääres.

Vesioina töötsükkel
-------------------

Vesioina põhiosad on surveklapiga õhukuppel ja hüdrolöögi toimel veevoolu reguleeriv löögiklapp.

Löögiklapp avatud (vasakul) ja suletud 
* Isevoolutoru (1) kaudu saabuv vesi väljub läbi löögiklapi (2), mis on raskuse (4) mõjul avanenud Isevoolutoru (1) kaudu saabuv vesi väljub läbi löögiklapi (2), mis on raskuse (4) mõjul avanenud
* Veevoolu survel löögiklapp (2) sulgub, veevool järsult seiskub ja sellest põhjustatud hüdrauliline löök avab surveklapi (5) ja vesi tungib õhukuplisse (6), surudes seal oleva õhu kokkuVeevoolu survel löögiklapp (2) sulgub, veevool järsult seiskub ja sellest põhjustatud hüdrauliline löök avab surveklapi (5) ja vesi tungib õhukuplisse (6), surudes seal oleva õhu kokku
* Õhukuplis (6) suurenenud vasturõhk suleb surveklapi (5) ja surub vee kuplist ülespoole suunduvasse torusse (3); löögi mõju lakkamisel löögiklapp (2) avaneb ja tsükkel kordub Õhukuplis (6) suurenenud vasturõhk suleb surveklapi (5) ja surub vee kuplist ülespoole suunduvasse torusse (3); löögi mõju lakkamisel löögiklapp (2) avaneb ja tsükkel kordub

Vesioina elektriline analoog
----------------------------

Schaltplan eines elektrischen Aufwärtswandlers
Vesioina elektriline analoog on kõrgendav pingemuundur, mis tekitab madalast alalispingest kõrgemat väljundpinget. Seejuures kehtivad järgmised vastavused:

* induktiivsus L = isevoolutorus voolava vee inertne mass
* induktiivpooli L läbiv elektrivool = veevool isevoolutorus
* lüliti S = löögiklapp
* diood D = surveklapp
* kondensaator C = õhukuppel
* väljundpinge (*U*A) ja sisendpinge (*U*E) vahe = veetasemete kõrguste vahe

Välislingid
-----------

* Üks isevärki oinas
*See artikkel räägib Valletta endisest kohtumajast. Muude kasutuste kohta vaata lehekülge Castellania (täpsustus).*

**Castellania** (malta keeles *Il-Kastellanija*, itaalia keeles *La Castellania*; ka **Castellania palee** (malta keeles *Il-Palazz Kastellanja*, itaalia keeles *Palazzo Castellania*)) on endine kohtumaja ja vangla Vallettas Maltal. Tänapäeval asub majas Malta tervishoiuministeerium. Hoone ehitas aastatel 1757–1760 Johanniitide ordu sama koha peale, kus oli kohtumaja asunud aastast 1572.

Barokkstiilis hoone projekteeris arhitekt Francesco Zerafa ning ehituse viis läbi Giuseppe Bonici. See on kaupmeeste tänava silmapaistev hoone, millel on kaunistatud fassaad koos keeruka marmorist keskosaga. Interjööri iseloomustavad endised kohtusaalid, kabel, vangikongid, Justitia kuju peatrepikojas ja ehitud purskkaev sisehoovis.

19. sajandi keskpaigaks oli Castellania kohtumajana liiga väikeseks jäänud ja kohtud koliti aastatel 1840–1853 järk-järgult üle Auberge d'Auvergne'i. Hoone jäeti seejärel mõneks ajaks maha, hiljem muudeti näitusesaaliks, korterelamuks ja kooliks. Aastal 1895 muudeti maja Avaliku Tervishoiuosakonna peakontoriks. Hiljem sai Tervishoiuosakonnast Malta tervishoiuministeerium, mis asub Castellanias tänapäevani. Esimesel korrusel tegutsevad poed, teisel korrusel asub teadlase Themistocles Zammiti laborimuuseum.

Kirjandus
---------

* Buttigieg, Emanuel (2010). "Family life and neighbourliness in Malta (c.1640- c.1760): Some preliminary observations based on evidence from the Magna Curia Castellanire" (PDF). *Arkivju: Journal of the National Archives of Malta and the Friends of the National Archives of Malta* (1): 51. ISSN 2219-9888. OCLC 892395497.
* Cassar, Paul (1988). *The Castellania Palace: From Law Courts to Guardian of the Nation's Health*. Malta: Department of Information. OCLC 223304919. Originaali arhiivikoopia seisuga 25. mai 2020.

Välislingid
-----------

* Castellaniaga seotud ametlike dokumentide loend
* Palazzo Castellania, Chris Fearne (Malta asepeaminister)
**Maailmaharidus** on haridus, mille eesmärk on kasvatada globaalset ja sotsiaalset vastutust ning maailmakodaniku eetikat, mis põhineb õiglusel, võrdsusel ja inimõiguste austamisel. Maailmahariduse liinid on näiteks inimõiguskasvatus, võrdõiguslikkuse kasvatus, rahukasvatus, meediakasvatus, kultuuridevaheline mõistmine, arengu- ja õiglusküsimused ning säästvat arengut toetav haridus. 

Eestis tegutsev Arengukoostöö Ümarlaud on defineerinud maailmaharidust järgmiselt:
"Maailmaharidus kujundab teadlikkust sellest, kuidas globaalprobleemid mõjutavad üksikisiku, kogukonna ja ühiskonna igapäevaelu ja kuidas igaüks meist saab mõjutada maailma. See on aktiivne õppimisprotsess, mis võimaldab inimestel baasteadlikkusest jõuda rahvusvahelise koostöö ja jätkusuutliku inimarenguni isikliku vastutuse ja teadliku tegutsemise kaudu."[*viide?*]

Vaata ka
--------

* Arengukoostöö

Välislingid
-----------

* Veebileht maailmakool.ee
* Veebileht terveilm.ee

Allikas: Arengukoostöö- ja humanitaaralase terminoloogia sõnaseletusi
**Karula linnamägi** ehk **Rebase linnamägi** on muinaseestlaste linnus Valga maakonnas Valga vallas Lüllemäe külas.

Kirjeldus
---------

Veidi ovaalse pealispinnaga linnamäe järsud nõlvad on 28 m kõrgused. Ovaalse kujuga, kultuurikihiga õueala mõõtmed 50×28 m. Linnus on dateeritud 6.–11. sajandisse ning põhiline kasutusaeg jääb rahvasterändamise aega. Kuigi nähtavad hilisrauaajale omaseid kaitseelemendid puuduvad, oli muistne linnusekoht kaitstud puittarandiga ja rinnatisega. Idaservalt leitud kultuurikihi alusel võib arvata, et lõplikud kindlustustööd võisid pooleli jääda.

Linnuse ajalugu
---------------

Võimuvõtlusele viitab ka Karula Rebäse linnuse esimene kasutusperiood rooma rauaajal (50–450 pKr). Kas siis kohalikule või väljast tulevale ohule ehitati järsunõlvalisele mäele linnus. Linnus võeti uuesti kasutusele viikingiajal (800–1050 pKr), siis kerkis linnuse alla ka asula. Linnus oli arvatavasti kopranahkadega kaubitsejate tugipunkt. Sellele viitavad arheoloogilistel kaevamistel leitud kopraluud ja koprakannaluust ripats.
Rebäse linnus vallutati muistse vabadusvõitluse (1208–1227) ajal sakslaste poolt ja nii allutati Karula koos muu Eestiga võõrvõimule, mida loetakse keskaja alguseks.

Vaata ka
--------

* Karula asulakoht

Viited
------

1. ↑  (E. Laid 1923. a väljaandes Eesti muinaslinnad)
2. ↑  (A. Tvauri ja A.Vindi kogumikus Arheoloogilised Välitööd Eestis. 1996, lk 148;)
3. ↑  (E. Tõnisson, Eesti muinaslinnad. Tartu-Tallinn, 2008, lk 312-313)
4. ↑  www.karula.com/?27

Välislingid
-----------

* Karula linnamägi kultuurimälestiste riiklikus registris
Rudi Dutschke
**Rudi Dutschke** (kodanikunimi **Alfred Willi Rudi Dutschke**; 7. märts 1940 Schönefeld – 24. detsember 1979 Århus, Taani) oli saksa sotsioloog, üliõpilasliikumise tegelane ja poliitiline aktivist.

Postiametniku poja Rudi Dutschke noorusaastad möödusid Saksa DV-s. 1956. aastal astus ta Saksa Vaba Noorsoo Liitu. 1958. aastal lõpetas Rudi Dutschke gümnaasiumi. Ta oleks tahtnud edasi õppida Leipzigi Ülikoolis spordiajakirjandust, kuid selleks oleks tulnud läbida sõjaväeteenistus Saksa DV Rahvaarmees. Dutschke keeldus sõjaväeteenistusest ning ei saanud seetõttu õigust ülikoolis õppida. Seejärel õppis ta aastatel 1958–1960 kaubandust.

Seejärel kavatses Rudi Dutschke ülikoolis edasi õppida Lääne-Saksamaal. 1960. aastal hakkas ta käima regulaarselt Lääne-Berliinis, et saada Lääne-Saksa gümnaasiumi lõputunnistus. Kui 1961. aasta augustis ehitati Berliini müür, jäi Rudi Dutschke läände ja alustas samal aastal sotsioloogia õpinguid Berliini Vabas Ülikoolis.

Ülikoolis õppides tutvus Dutschke marksismi alternatiivsete vooludega. 1965. aasta jaanuaris astus ta Sotsialistlikku Saksa Üliõpilasliitu, mis kujunes vasakpoolse üliõpilasliikumise keskuseks. Alates 1966. aastast organiseeris Dutschke demonstratsioone keskkoolireformi, suure koalitsiooni, eriolukorraseaduse ja Vietnami sõja vastu. Samuti võttis ta osa Parlamendivälise Opositsiooni (Außerparlamentarische Opposition) tegevusest.

2. juunil 1967 lasi politseinik Karl-Heinz Kurras meeleavalduse ajal ebaselgetel asjaoludel maha üliõpilase Benno Ohnesorgi. See tõi kaasa Lääne-Saksa üliõpilasliikumise radikaliseerumise. Rudi Dutschkest kujunes üks vasakpoolse radikaalse üliõpilasliikumise liidreid.

11. aprillil 1968 tulistas 23-aastane tööline Josef Bachmann Rudi Dutschket mitu korda haavates teda raskelt. Atentaadi tagajärjel raskelt vigastatud Rudi Dutschke pidi uuesti rääkima õppima. Ta elas mõnda aega välismaal ja pöördus Saksamaale tagasi 1972. aastal. Doktorikraadi sai ta 1973. aastal.

Atentaadi tagajärjel saadud vigastustest ei paranenud Dutschke täielikult kunagi. Ta uppus 39-aastaselt vannis teda ootamatult tabanud epileptilise ataki tagajärjel.

Viited
------

1. ↑  Rudi Dutschke Planet Wissen
2. ↑  Rudi Dutschke 1940–1979 Planet Wissen
3. ↑  Rudi Dutschke 1940–1979 / Biografie dieterwunderlich.de
4. ↑  Anschlag auf Rudi Dutschke : Der Studentenführer wird lebensgefährlich verletzt wissen.de
5. ↑  Hosea Dutschke. Das letzte Weihnachten Spiegel Online, 2009, nr. 52
Wetari asukoht Indoneesias
Wetari asendikaart
**Wetar** on saar Indoneesias, suurim Barat Daya saartest.

Wetarist põhjas asub Banda meri. Läänes eraldab teda Ida-Nusa-Tenggara provintsi Väikestesse Sunda saartesse kuuluvast Alorist Ombai väin, lõunas asuvast Timori saarest Wetari väin ja idas olevast Romangi saarest Romangi väin. Wetarist edelasse jääb Ida-Timori suuruselt teine saar Atauro ja kagusse Kisar.

Wetar on osa vulkaanilisest saarekaarest, mis hõlmab Barat Daya ja Sunda saared. Ometi pole saared vulkaanilist päritolu, vaid tekkinud Euraasia laama ja Indo-Austraalia laama kokkupõrkes. Barat Daya saarestiku nimi tähendab 'kagusaared'.

Wetar kuulub Maluku provintsi, olles selle edelapoolseim saar. 

Wetar ulatub idast läände 130 km ja põhjast lõunasse 45 km. Saare pindala on 3600 km². Saar on 1412 meetrit kõrge. 

Saarel asub Gunungapi Wetari kihtvulkaan, mis on 282 meetrit kõrge. Ta purskas viimati 1512 ja 1699.

Suurimad asulad Wetaril on Airpanas läänes ja Ilwaki lõunas.

Koos teiste lähedaste saartega kuulub Wetar Wallacea piirkonda, mis eraldab Aasiat ja Austraaliat, Timori ja Wetari ökoregiooni. See piirkond on tuntud omapärase elustiku poolest. Mussoonvihma sajab kindlatel aastaaegadel. Saar on kaetud troopilise kuiva heitlehise metsaga ja osa puid heidab kuivaperioodiks oma lehed maha.

Saarel on mitu kullakaevandust. Neid hallatakse halvasti ja need on keskkonnale ohtlikud.

Saareelanike peamine tegevusala on potipõllundus. Põhiliselt kasvatatakse saagot. Müügiks põllumajandussaadusi ei kasvatata. Kilpkonnakilpe korjatakse ja eksporditakse maadesse, kuhu neid on lubatud müüa.

Päritolult on enamik Wetari elanikke paapuad. Religioosselt kuuluvuselt on nad peamiselt moslemid, aga leidub ka kristlasi.

Wetaril räägitakse malai-polüneesia keelte hulka kuuluvaid timori keeli. Vetari keel on üks neist, aga kokku on neid vähemalt pool tosinat, neid ei räägita mujal kui Wetaril, nende kõnelejate hulk ei ületa sageli tuhandet ja sellepärast on kõik need keeled ohustatud. Rahvastevahelise suhtlemise keelena kasutatakse amboni malai keelt, mis on kreoolkeel, või indoneesia keelt.

Wetar on ümbritsetud korallriffide ja süvikutega.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Suur maailma atlas, lk. 93
**Karula vald** oli vald Valga maakonnas 1. aprillist 1939 kuni 1950. aastani. Vallamaja asus tänapäeva Käärikmäe küla aladel.

Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad

1939. aasta vallareform
-----------------------

Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Karula valla maa-alast, välja arvatud Kõrtsi, Muhkva, Muhkva-Hansu, Ussi, Päästu-Andu, Päästu-Jakob – Mangu, Suur-Kõrtsi, Piiri, Päästo-Mango, Paluotsa, Orandu, Sikamäe, Ujametsa ja Mäesika talude maa-alad; senise Kaagjärve valla Mürgi talu maa-alast.

Vald kuulus Riigivolikogu 58. valimisringkonda, kust valiti Värdi Velner.

Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine
--------------------------------------------------

13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Iigaste külanõukogu, Karula külanõukogu ja Lüllemäe külanõukogu.

Viited
------

1. ↑  Maa-ameti kaardirakendused
2. ↑  Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88. Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938
**Rae vald** oli vald Harju maakonnas aastail 1939–1950. Vallamaja asus Vaskjala külas.

Rae vald 1939. aasta vallareformiga senise Rae valla, Kuivajõe valla aladest. 

Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad
Rae vald moodustati maa-alaga: a) senise Rae valla maa-alast; b) senise Kuivajõe valla põhjapiiril asuvate lahus-heinamaatükkide maa-aladest.

1939. aastal oli vallas 3014 elanikku, territooriumi suurus oli 17 586,61 ha.

Esimene vallavanem oli Jaan Selks. Tema asemele valiti Ants Kibuvits. 

1939. aastal kuulusid Rae valla koosseisu: Assaka, Vaskjala, Pajupa, Limu ja Seli külad, Rae asundus ning Jüri kirikla, Lagedi asundus, Veneküla, Metsaküla, Ülejõe, Kadaka, Kopli ja Soodevahe külad, Aruküla asundus ja Sambomäe asundused, Kulli, Järsi, Metsa, Kangla, Mõisaaseme ja Sarapiku küla, Aruküla aedlinn, Aruvalla asundus, Metsküla, Korjuse küla, Vaida-Vanaküla, Uusküla, Patika küla ja Kautjala mõis.

2. septembril 1941 nimetas Harju maavanem vallavanemaks Ants Kibuvitsa, kes 3. septembril asjaajamise ja kassa valla täitevkomitee esimehelt Jaan Rekkilt üle võttis.

Vald kuulus Riigivolikogu 18. valimisringkonda, kust valiti Kustav Kurg, ning Tallinna põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.

Vallas on sündinud Ants Ainsoo, Hilja Iher ja Merle Karusoo.

Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine
--------------------------------------------------

8. augustil 1945 moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega vallas Aruküla külanõukogu, Lagedi külanõukogu ja Vaida külanõukogu. 

26. septembril 1950 arvati vald Harju rajooni koosseisu.

Viited
------

1. ↑  Maa-ameti kaardirakendused
2. ↑  Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
3. ↑  588. Harju Maavanema otsus Harju maakonna vallavolikogude valimisringkondade arvu ja nende piiride kohta. Riigi Teataja, nr. 75, 9 september 1939
4. ↑  EESTI NSV TEATAJA, Nr. 35 26. oktoobril 1945, Art 543. Seadlus Harju maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta.
Gunnar Nurk juhendamas tudengeid tahkeoksiidsete kütuseelementide valmistamisel
**Gunnar Nurk** (sündinud 3. juulil 1976 Põltsamaal) on eesti keemik.

Elulugu
-------

1994. aastal lõpetas Nurk Põltsamaa Keskkooli, 1998 Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna magistrikraadiga füüsikas ja elektrokeemias. 2000 kaitses magistrikraadi teemal "2-metüül-2-butanooli adsorptsioon vismuti (111), (001) ja ({\displaystyle 01{\bar {1}}}) monokristalli tahkudel", 2003. aastal doktorikraadi teemal "*Adsorption kinetics of some organic compounds on bismuth single crystal electrodes*".

Nurk oli aastatel 1999–2001 OÜ Tartu Tehnoloogiad keemik ja 2001–2002 Tartu Ülikooli füüsikalise keemia instituudi erakorraline teadur, 2002. aastast on ta sealsamas teadur, 2003. aastast ühtlasi Stockholmi Kuningliku Tehnoloogiainstituudi külalisteadur.

Teadustöö
---------

Gunnar Nurga uurimisvaldkonnad on protsessid modifitseeritud piirpindadel ja faasides, nende rakendused uuetüübilistes elektrienergia allikates ja -salvestites; tahkeoksiidkütuselemendi katoodi poorsuse, mikrostruktuuri ja keemilise koostise optimeerimine; orgaaniliste ühendite adsorptsiooni ja kondensatsiooni seaduspärasuste analüüs. Osalenud kõrgtemperatuurse kütuseelemendi uurimisel. Üle 40 teaduspublikatsiooni.

Teoseid
-------

* Adsorption kinetics of 2-methyl-2-butanol on bismuth single crystal planes (kaasautor). //. Journal of Electroanalytical Chemistry 515 (2001) 1
* Electrochemical properties of nanoporous carbon electrodes in various nonaqueous electrolytes (kaasautor). // Journal of Electroanalytical Chemistry 7 (2003) 2
* Electrochemical properties of diamond-like carbon electrodes prepared by the pulsed laser deposition method. (kaasautor). // Journal of Solid State Electrochemistry 7 (2003) 7
* Adsorption kinetics of dodecyl sulfate anions on the bismuth (011) plane (kaasautor). // Journal of Electroanalytical Chemistry 553 (2003) 1
* Electrochemical characteristics of Ce0.8Gd0.2O1.9|La0.6Sr0.4CoO3-δ + Ce0.8Gd0.2O1.9 half-cell (kaasautor). // Journal of Solid State Electrochemistry 9 (2005) 10
* Optimization of the cathode composition for the intermediate-temperature SOFC (kaasautor). // Journal of the Electrochemical Society 152 (2005) 12

Isiklikku
---------

Gunnar Nurga vend on bioloog Kaspar Nurk.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 24.

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 127-128
* Gunnar Nurk Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*