recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Eenok Haamer Hageri vennastekoguduse palvemajas (15. septembril 2018)
**Eenok Haamer** (sündinud 17. mail 1935 Tartus) on eesti vaimulik. 

1960. aastal lõpetas ta Tartu Kaugõppe Keskkooli, 1971 EELK Usuteaduse Instituudi ja 1972 sai ta magistrikraadi.  Ordineeriti 26. detsembril 1963 Tallinna Toomkirikus peapiiskop Jaan Kiiviti (assisteerisid Edgar Hark ja Harri Haamer) poolt (koos Juhan Jõgiga) aseõpetajaks. Õpetajaõigused sai ta aastal 1971.

Alates 24. septembrist 1963 on Eenok Haamer Mustvee koguduse õpetaja, samuti teenib ta aastast 1964 Lohusuu kogudust, teenis aastatel 1976–2013 Maarja-Magdaleena kogudust ja teenib aastast 1990 Tartu Soome kogudust. 

Aastatel 1977–1992 õpetas ta Usuteaduse Instituudis. 1987–1989 osales Eenok Haamer Eesti muinsuskaitse liikumises. 1989–1991 oli ta Eesti Haridusnõukogu juhatuse liige, 1990–1992 Eesti Kongressi saadik. 

1991–1992 töötas Haamer Eesti Vabariigi Ülemnõukogu presiidiumi esimehe Arnold Rüütli nõunikuna. Alates 2002. aastast on ta Eesti Evangeelse Vennastekoguduse peavanem. 

Eenok Haamer on Tartu Teoloogia Akadeemia asutaja  ja emeriitrektor.

Isiklikku
---------

Tema isa oli vaimulik ja skaudijuht Harri Haamer, emapoolne vanaisa August Maramaa oli Viljandi linnapea. Ta onud olid kunstnik Eerik Haamer ja arhitekt Eugen Haamer, õde Maarja Haamer-Renter oli ooperilaulja, vend Andres Haamer (1942–2014) oli skaudijuht ja firma "Overall" nõukogu esimees. 
Eenok Haamer on üle poole sajandi olnud abielus Eha Haameriga (sündinud 26. detsembril 1941). 

Eenok ja Eha Haameri pojad on vaimulikud Naatan Haamer ja Markus Haamer ning teoloog Siimon Haamer ning tütar on organist Maarja Haamer.

Tunnustus
---------

* 1996 Forseliuse Seltsi medal
* 1998 III klassi Piirivalve teeneterist
* 2002 Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2004 Kaitseväe eriteenete rist
* 2005 EELK aukiri
* 2005 EELK titulaarpraost
* 2005 kuldristi kandmise õigus
* 2007. aastal valiti ta koos Ants Leedjärvega EELK aasta vaimulikeks
* 2010 Jõgevamaa vapimärk
* 2014 EELK Teeneteristi II järk
* 2017 EELK tänukiri
* 2017 Usuteaduste Instituudi tunnustusmedal
* 2020 Eesti Kultuurkapitali elutööpreemia.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Bianca Mikovitš. Eenok Haamer: Ehedad jõulud ei tüüta ega väsita, Maaleht, 22.12.2011
2. ↑  "Maavanema poolt antavad autasud". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. september 2014. Vaadatud 25. novembril 2012.

Välislingid
-----------

* "Terra Mariana" - Eenok Haamer YouTube'is
* "Terra Mariana" - Eenok Haamer, teine katkend YouTube'is
**Burchard Johann Friedrich Lieberg** (14/27. juuni 1914 Riia – 21. oktoober 2003 Kassel, Saksamaa) oli vaimulik Eestis ja Saksamaal.

Ta lõpetas 1932. aastal Tallinna Toomkooli ja 1938. aastal Tartu Ülikooli usuteaduskonna. 1939. aastal oli ta prooviaastal Pöide, Võru ja Tallinna Niguliste koguduses.

Lieberg ordineeriti 15. oktoobril 1939 Tallinna Niguliste kirikus Konrad Mühleni poolt üldkiriku vikaarõpetajaks. 

1939. aastal põgenes Saksamaale, aastatel 1939–1979 oli seal kirikuõpetaja.

Ta oli Eesti abistamise ühingu Estlandhilfe rajaja.

Tunnustus
---------

* 1991 – EELK titulaarpraost
* 1997 – Saksamaa Bundesverdienstkreuz
* 2000 – Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Ta abiellus 14. veebruaril 1940 Lisa Liebergiga ((1910–1978) neiuna Hoffmann, Arthur Friedrich Wilhelm Hoffmanni tütar). Tema emapoolne vanaisa oli Hageri õpetaja Konstantin Thomson, tädipoeg Paul-Gerhard Hörschelmann oli pastor Saksamaal. Onu Herbert Lieberg oli Pöide, Saaremaa Jaani, Nissi ja Kaarma koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 122

Välislingid
-----------

* EELK: Burchard Lieberg
Florian Kainz 2015. aastal Austria koondises
**Florian Kainz** (sündinud 24. oktoobril 1992 Grazis) on Austria jalgpallur, kes mängib vasaku äärepoolikuna Saksamaa kõrgliigaklubis 1. FC Köln ja Austria jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis Grazi Sturm, mille meeskonnas debüteeris ta Austria kõrgliigas hooajal 2010/11. Aastatel 2014–2016 mängis ta Austria kõrgliigaklubis Viini Rapid.

2016. aasta juunis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga Bremeni Werder. Arvatav üleminekusumma oli 3,5 miljonit eurot. Saksamaa kõrgliigas lõi Kainz esimese värava 18. märtsil 2017 3:0 võidumängus RB Leipzigi üle 90. minutil kõigest kaks minutit pärast vahetusest sekkumist; selles mängus lõid värava ainult Austria mängijad, lisaks Kainzile Zlatko Junuzović ja Florian Grillitsch.

2019. aasta jaanuaris sõlmis ta kolmeaastase lepingu Kölniga.

Austria jalgpallikoondises debüteeris Kainz 17. novembril 2015 sõprusmängus Šveitsi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 27. märtsil 2023 EM-i valikmängus Eesti vastu.

Viited
------

1. ↑  Knips, Björn (20. juuni 2016). "Kainz – die ganz andere Sieben". *Kreiszeitung* (saksa). Vaadatud 20. juunil 2016.
2. ↑  Knips, Björn (18. märts 2017). "Der Ösi-Tag: Werder feiert Kaiserschmarrn-Sieg". *Kreiszeitung* (saksa). Vaadatud 18. märtsil 2017.
3. ↑  "Werder Bremen - RB Leipzig 3:0, 1. Bundesliga, Saison 2016/17, 25.Spieltag - Spielbericht". *kicker Online* (saksa). 18. märts 2017. Vaadatud 18. märtsil 2017.
4. ↑  "FC verpflichtet Florian Kainz" (saksa). 18. jaanuar 2019. Vaadatud 19. augustil 2018.
5. ↑  "Medizincheck bestanden: Kainz-Deal perfekt". *kicker Online* (saksa). 18. jaanuar 2019. Vaadatud 18. jaanuaril 2019.
6. ↑   (vaadatud 25.7.2023)

Välislingid
-----------

* Profiil Bundesliga lehel
"**13**" on inglise *heavy metal*-ansambli Black Sabbath 19. ja viimane stuudioalbum. 

See oli Black Sabbathi esimene stuudioalbum pärast 1995. aastal ilmunud albumit "Forbidden". Album anti Euroopas välja 7. juunil ja USAs 11. juunil 2013. See jõudis esikohale Briti, USA, Saksamaa, Kanada ja Taani albumimüügi edetabelis. Saksamaal, Kanadas, Brasiilias ja Poolas sai album plaatinaplaadiks, Austrias ja Suurbritannias kuldplaadiks.

Lood
----

1. End of the Beginning (8:06)
2. God Is Dead? (8:52)
3. Loner (5:00)
4. Zeitgeist (4:38)
5. Age of Reason (7:01)
6. Live Forever (4:47)
7. Damaged Soul (7:52)
8. Dear Father (7:20)

#### Boonuslood

1. Methademic (5:58)
2. Peace of Mind (3:41)
3. Pariah (5:35)
4. Naïveté in Black (3:50)

Albumilt ilmusid singlid "God Is Dead?" (19. aprill 2013), "End of the Beginning" (15. mai 2013) ja "Loner" (17. oktoober 2013).

Oktoobris 2015 teatas ansambel, et see jääb nende viimaseks stuudioalbumiks.

Muusikud
--------

* Ozzy Osbourne – laul
* Tony Iommi – kitarr
* Geezer Butler – basskitarr
* Brad Wilk – trummid
**GUPVI** ehk **NKVD sõjavangide ja interneeritute peavalitsus** (vene keeles Главное управление по делам военнопленных и интернированных) oli NKVD, hiljem Siseministeeriumi, struktuuriüksus, mis vastutas sõjavangilaagrite eest Nõukogude Liidus 1939–1953 aastatel.

GUPVI asutati NKVD struktuuriüksusena septembris 1939 peale Nõukogude Liidu sissetungi Poolasse. Algseks nimeks oli sõjavangide valitsus (управление по делам военнопленных), detsembris 1939 nimetati see sõjavangide ja interneeritute valitsuseks ning peavalitsuseks muudeti see jaanuaris 1945. 1951. aastal reograniseeriti GUPVI uuesti sõjavangide ja interneeritute valitsuseks.

1939. aastal loodi laagrid Poola sõjavangide jaoks, kellele lisandusid 1940. aastal annekteeritud Eestist, Lätist ja Leedust interneeritud Poola kodanikud. 1939–1940 lisandusid laagritesse Talvesõjas vangistatud Soome sõjavangid ning 1941–1945 Saksamaa ja teiste Teljeriikide sõjavangid. 

1942–1944 tegutsesid GUPVI alluvuses ka erilaagrid Saksa sõjavangistusest naasnud punaarmeelaste, Saksa tagalasse jäänud sõjaväeteenistuseas meeste ning tsiviilisikute, keda kahtlustati koostöös sakslastega, ehk niinimetatud "erikontingendi" jaoks. 19. juulil 1944 määras siseasjade rahvakomissar erilaagrid NSV Liidu NKVD GULAGi koosseisu.

1945. aastal ühes Jaapanile sõja kuulutamisega loodi vangilaagrid Mandžuurias.

Enamus sõjavangidest repatrieeriti kodumaale 1950. aastaks. 

1939–1953 käis laagritest ja sõjavangide ning interneeritute tööüksustest läbi umbes 4,2 miljonit inimest, seal hulgas üle kahe miljoni Saksa sõjavangi ning üle 600 000 Jaapani sõjavangi.

Juhid
-----

* 1939–1943: Pjotr Soprunenko
* 1943–1945: Ivan Petrov
* 1945–1947: Mihhail Krivenko
* 1947–1949: Tarass Filippov
* 1949–1950: Ivan Petrov (kohusetäitja)
* 1950–1953: Amajak Kobulov

Vaata ka
--------

* GULAG
* Nõukogude sõjavangilaagrid Eestis

Viited
------

1. 1 2 3  Nekrasov, Vladimir Filippovich (2002). *MVD of Russia: An Encyclopedia (МВД России: энциклопедия)*. Lk 540-541. ISBN 5-224-03722-0.
2. 1 2  Peeter Kaasik, "Nõukogude Liidu sõjavangipoliitika Teise maailmasõja ajal ja sõjajärgsetel aastatel: sõjavangide kinnipidamissüsteem Eesti näitel ja hinnang sõjavangide kohtlemisele rahvusvahelise õiguse järgi", 2012
3. ↑  Kaasik 2012, lk 81
**Leostunud mullad** (WRB klassifikatsiooni järgi *Mollic Cambisols*) on kamar-karbonaatmuldade ehk pruunmuldade alltüüp. Nende muldade ülemkihis toimub leostumine.

Leostunud muldade hulka kuuluvad järgmised variandid: 

* koresevaesed leostunud kamar-karbonaatmullad,
* süvapealised leostunud kamar-karbonaatmullad,
* süvarähksed leostunud kamar-karbonaatmullad,
* süvaveeriselised leostunud kamar-karbonaatmullad.

Leostunud mullad on kujunenud karbonaatsel (lubjakivisel) lähtekivimil. Nad võivad olla saviliiv- ja liivsavimullad.

Neile on iseloomulikud hea looduslik drenaaž, mistõttu nad on parasniisked või ajutiselt liigniisked; neutraalne reaktsioon (mullareaktsioon on 6,5–7, profiili alumistes horisontides ta suureneb), aktiivne aineringe ja mitmekesine elustik.

Pindmine kiht paksusega 30–60 cm on kaltsium- ja magneesiumkarbonaatidest vaene, sest mullaprofiili ülemistest horisontidest on karbonaadid välja pestud.

Mullaprofiil koosneb järgmistest horisontidest:

* A-horisondist paksusega enamasti üle 25 cm, milles võib olla natuke rähka, mis ei takista mullaharimisele.. Huumusesisaldus on metsades 4,5 ... 5%, põllumaadel 2,7 ... 4%. Huumusvaru ületab 100 t/ha.

* Bw (Bwt) – savistumise tõttu tekkinud pruunikas, šokolaadipruun, hallikaspruun, punakaspruun või kollakaspruun sisseuhtehorisont, mille järgi kutsutakse mulda **pruunmullaks**. Kihis toimub karbonaatsete kivimite murenemine, karbonaatide leostumine ja kohapeal tekkinud savimineraalide ladestumine.

Sisseuhtehorisont on metamorfne, struktuurne, hästi vett- ja õhkuläbilaskev kiht. Need omadused on väga head taimekasvatuse seisukohalt. Selle horisondi alumises osas võib esineda paekivi.

* C ehk lähtekivim on erineva värvuse ja rähasusega moreenid (valkjashall, kollakashall, kollakaspruun, punakaspruun), mõnikord ka liustikujõesetted (liivad ja kruusad).

Leostunud mullad on huumuse- ja toitainerikad, mistõttu on nad Eesti kõige viljakamad mullad. Neil on suur keskkonnakaitseline väärtus ning nad ei karda põuda (välja arvatud koreserikas ja paekivil kujunenu). Leostunud mullad sobivad väga hästi enamiku kultuurtaimede kasvatamiseks ja taluvad intensiivset harimist.

Leostunud mullad moodustavad 7,6% Eesti muldkattest, põllumajandusmaal on selle osakaal 14%. Nad hõlmavad 4,2% kogu maafondist ja 9,7% põllumaast Nad on levinud on peamiselt Kesk-Eestis, kõige rohkem neid on Järvamaal, Lääne-Virumaal ja Jõgevamaal. Kõige suurema osa põllumuldadest moodustavad leostunud mullad Rakke ja Järva-Jaani piirkonnas.

Mullakaardil on see tähistatud lühendiga *Ko*.

Aastal 2014 valiti leostunud mulda aasta mullaks.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  "Eesti mullastik ja muldade kasutussobivus. Koostanud Alar Astover. Tartu 2005" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 27. detsembril 2015.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  Esimest korda valitud aasta mulla tiitli pälvis leostunud muld, Maaleht 14.12.2013
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  "Priit Penu. Eesti muldadest põllumehele. 2006" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 5. jaanuar 2016. Vaadatud 27. detsembril 2015.

Välislingid
-----------

* Leostunud muldade profillid
Jānis Peters
**Jānis Peters** (sündinud 30. juunil 1939 Priekules) on läti luuletaja, publitsist, ühiskonnategelane ja diplomaat.

1958. aastal lõpetas Jānis Peters Liepāja 6. Keskkooli. 1957–1963 töötas ta Liepāja Draamateatris lavatöölise ja lavastaja assistendina. 1963–1964 töötas ta Liepāja rajooni ajalehe Ļeņina Ceļš toimetuses, 1964–1967 ajalehes Cīņa. 1967–1972 oli Peters ajakirja Zvaigzne proosaosakonna toimetaja.

Esimene Jānis Petersi luuletus avaldati ajakirjanduses 1961. aastal, esimene luulekogu ilmus 1968. aastal. 1968. aastal võeti ta Kirjanike Liidu liikmeks, oli seal 1974–1976 juhatuse sekretär ja 1985–1990 juhatuse esimees.

Jānis Peters oli üks Läti Rahvarinde asutajaid ja liidreid. 1990–1992 oli ta Läti alaline esindaja Moskvas, 1992–1997 Läti täievoliline suursaadik Venemaal.

Alates 1998. aastast on ta Krišjānis Valdemārsi Fondi juhataja, alates 1999. aastast Läti Ülikooli Ida-Euroopa Instituudi Ühiskondlike Suhete Instituudi direktor.

Oma luules on Jānis Peters mõtestanud Läti ajalugu ja lätlaste rahvuslikku iseloomu ning käsitlenud ka tänapäevasündmusi.

Luulekogud
----------

* "Dzirnakmens" (1968) ("Veskikivi")
* "Asinszāle" (1970) ("Vererohi")
* "Mans bišu koks" (1973) ("Minu mesipuu")
* "Ceturtā grāmata" (1975) ("Neljas raamat")
* "Priekšnojautas" (1979) ("Eelaimdus")
* "Modinātāju remonts" (1980) ("Äratuskella remont")
* "Līdz durvīm septiņi soļi" (1980) ("Neli sammu ukseni")
* "Izlase" (1982) ("Kogu")
* "Tautas skaitīšana" (1984) ("Rahvaloendus")
* "Trīs dārgas mantas" (1984) ("Kolm hinnalist varandust")
* "Kovārnis korī" (1988) ("Hakk laulukooris")
* "Es tevi mīlu" (1998) ("Ma armastan sind")
* "Dzejnieka mīlas vārdi" (2004) ("Luuletaja armastusesõnad")
* "Minhauzens un kamikadze" (2012) ("Münchausen ja kamikadze")

Publitsistika
-------------

* "Baltijas toverī sālīti ..." (1973) ("Balti soolatud tünnid")
* "Balta ziemeļu sūna", Krišjānis Valdemārsist (1977) ("Põhja valge sammal")
* "Kalējs kala debesīs" (1981) ("Sepp sepistab taevas")
* "Raimonds Pauls : versijas, vīzijas, dokumenti" (1982) ("Raimonds Pauls : versioonid, visioonid, dokumendid")

Viited
------

1. ↑
Lembit Hiiesalu, 1985 (Jaan Künnapi foto)
Lembit Hiiesalu, 1974
**Lembit Hiiesalu** (sündinud [[02. veebruaril 1941) on eesti alpinist. 

Alpinistina on tema parimateks saavutusteks osalemine kuuetuhandelise mäetipu esmavallutuses (1984) ja tipputõus seitsmetuhandelisele (1974).

Alpinistlikud kõrgtõusud
------------------------

1974. aastal toimus ekspeditsioon Lenini mäetipule tõusuga mäe lõuna küljelt. Ilmar Priimetsa juhtimisel käisid Lenini tipul 10 meest, teiste seas ka Lembit Hiiesalu.

1984. aastal võttis ta osa ekspeditsioonist Pamiiri, et seal esmavallutada seni nimetu kuuetuhandeline mäetipp. 6047 m kõrguse tipu esmavallutusi tehti kolme grupiga, kolme erinevat teed mööda. Hiiesalu tõusis tippu kolmandas grupis 19. augustil Ivo Goldi juhtimisel. Tipp sai nimeks Tallinna mäetipp.

Lembit Hiiesalu, 1984
### Kõrgtõusud

* 1974 – Lenini mäetipp (7134 m)
* 1984 – Tallinna mäetipp (6047 m)

Viited
------

1. ↑
2. 1 2  Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee

Välislingid
-----------

* Lembit Hiiesalu – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib tänavast Tartus; teiste tänavate kohta vaata artiklit Jaani tänav (täpsustus)* |

---

Kaart
Jaani tänav 4, Tampere maja (2007).
**Jaani tänav** (saksa keeles *Johannisstraße*) on Tartu kesklinna tänav, mis on saanud nime tänaval asuva Jaani kiriku järgi.

Tänav saab alguse Ülikooli tänava jätkuna Ülikooli ja Gildi tänava ristist Tartu Ülikooli peahoone kõrval. Edasi kulgeb see põhja-loodesse, ristudes Munga tänavaga, seejärel paremalt Lüübeki tänavaga ja vasemalt Lutsu tänavaga ning jõuab lõpuks välja Laiale tänavale. Tänav on 210 meetrit pikk.

Jaani tänaval asub mitu arhitektuuriliselt tähelepanuväärset maja. Selle alguses paiknevad uusklassitsistlikud hooned (sh tervet kvartalit hõlmav Hugo Treffneri Gümnaasiumi hoonestu), keskpaigas gooti stiilis ehitatud Tartu Jaani kirik ning Tartu Ülikooli Rootsi-aegne peahoone, lõpus aga Tartu vanim puumaja – Uppsala maja. Tänaval asuvad 19. sajandi Tartu linnakodaniku muuseum ja kunstigalerii ning majutusasutusena toimiv Tampere maja.

Jaani tänav 8, kaua kohtu- ja kinnipidamisasutuse funktsiooni täitnud hoones on tegutsenud Tartu Ülikooli eelkäija Academia Gustaviana ja Academia Gustaviana Carolina. Põhjasõja-aegsete purustuste järel rekonstrueeriti hoone 1766. aastal (ehitusmeister G. Melck) kantselei- ja kohturuumidega nn. ökonoomiamajaks, kus oli ka vangla. 19. sajandi lõpus rekonstrueeriti hoone arhitekt R. Guleke projekti järgi kolmekorruseliseks. Hoone avati kreisivanglana 1837. aastal ning suleti Tartu Politseiprefektuuri aresti- ja kainestusmajana 1990. aastate algul. 2020. aastatel on hoone kasutusel elamuna.

Galerii
-------

* Jaani tn 5, Tartu Jaani kirikJaani tn 5, Tartu Jaani kirik
* Jaani tänav 7, Uppsala majaJaani tänav 7, Uppsala maja
* Jaani tänav 8, Kunagine Academia Gustaviana hooneJaani tänav 8, Kunagine Academia Gustaviana hoone
* Jaani tänav 14Jaani tänav 14
* Jaani 16 ja Laia tänava nurgal, 19. sajandi Tartu linnakodaniku muuseumJaani 16 ja Laia tänava nurgal, 19. sajandi Tartu linnakodaniku muuseum
* Jaani 20 ja Laia tänava nurgahooneJaani 20 ja Laia tänava nurgahoone

Viited
------

1. ↑  Vanglahoone Tartus Jaani 8, 17-19.saj. kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 08.07.2022)
2. ↑  Elamu Tartus Jaani 20, 16-19.saj. kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 26.10.2020)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jaani tänav** |
**Katrin Nittim** (sündinud 3. novembril 1948 Tallinnas) on eesti majandusteadlane.

Elulugu
-------

Katrin Nittim on teenistuja tütar.

1967. aastal lõpetas Nittim Tallinna 7. Keskkooli, 1972 TPI majandusteaduskonna toiduainete tööstuse ökonoomika ja organiseerimise eriala. 1989. aastal kaitses ta Eesti NSV TA Majanduse Instituudis majanduskandidaadi kraadi väitekirjaga "ATK Piimatööstuskompleksi majandusliku efektiivsuse tõstmine tooraine ratsionaalse kasutamise teel (Eesti NSV näitel)".

Nittim oli 1971–74 NSVL TA Majandusmatemaatika Keskinstituudi Eesti filiaali vaneminsener, 1974–80 nooremteadur, 1980–90 Eesti NSV TA Majanduse Instituudi nooremteadur, 1990–91 teadur, 1992. aastast Eesti Konjunktuuriinstituudi vanemteadur.

Teadustöö
---------

Katrin Nittimi uurimisvaldkonnad on sotsiaal-majanduslik prognostika ja selle rakenduslikud probleemid, toidu- ja maitseainetööstuse perspektiivse arenemise majandusmatemaatilised prognoosimudelid, tendentsiuuringud (konjunktuuribaromeetria) ning turu-uuringud.

Teoseid
-------

* Eesti NSV toiduainetetööstuse perspektiivse arengu prognoosimisest. // Teaduste Akadeemia Toimetised. Ühiskonnateadused (1980) 1
* Eesti NSV piimatööstuskompleksi majandusmehhanismi täiustamisest. // Ühiskondliku tootmise intensiivistamise probleemid Eesti NSV-s. Tallinn, 1984
* Puudu on stiimulitest ja võimsusest. // Sotsialistlik Põllumajandus 20 (1984)
* Piimatööstusele parem tooraine. // Tehnika ja Tootmine (1986) 11
* Konjunktuuribaromeetrid (tööstusbaromeeter). // Konjunktuur (1993) 3 – (1997) 2
* Maailmaturu konjunktuur. // Konjunktuur (1997) 1, (2002)
* Eesti teraviljaturg. // Konjunktuur (2002) 4, (2003) 4, (2004) 4; (2005) 4

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 24.

Kirjandus
---------

* Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
* Eesti Teaduste Akadeemia arhiiv, f 21, n 4, s 1041

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Daniel Owen James** (sündinud 10. novembril 1997 Kingston upon Hullis) on Inglismaal sündinud Walesi jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Fulham ja Walesi jalgpallikoondises.

Aastatel 2006–2014 kuulus ta Hull City noorteakadeemiasse. Seejärel liitus ta Swansea Cityga. Swansea City põhimeeskonnas debüteeris James 6. veebruaril 2018 karikamängus Notts County vastu ja lõi selles mängus ka värava. Hooajal 2018–19 mängis ta Swansea City põhimeeskonnas Inglismaa esiliigas ja lõi neli väravat.

2019. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Manchester Unitediga. 11. augustil 2019 lõi ta Inglismaa kõrgliiga hooaja esimeses mängus Chelsea vastu värava.

2021. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Leeds United. 2022. aasta septembris läks ta Leeds Unitedist laenule Fulhami.

Walesi jalgpallikoondises tegi James debüüdi 2018. aasta novembris mängus Albaania vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta oma teises koondisemängus 24. märtsil 2019 EM-i valikmängus Slovakkia vastu. Ta kuulus Walesi koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel.

Viited
------

1. ↑  "Welsh winger Daniel James seals transfer to Man Utd". ManUtd.com. Manchester United F.C. Vaadatud 19.2.2021
2. ↑  "Daniel James signs for Leeds United". www.leedsunited.com. 31.8.2021. Vaadatud 1.9.2021

Välislingid
-----------

 Daniel James – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Walesi koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Hennessey
* 2 Gunter
* 3 N. Williams
* 4 B. Davies
* 5 Lockyer
* 6 Rodon
* 7 Allen
* 8 Wilson
* 9 T. Roberts
* 10 Ramsey
* 11 Bale (c)
* 12 Ward
* 13 Moore
* 14 C. Roberts
* 15 Ampadu
* 16 Morrell
* 17 Norrington-Davies
* 18 J. Williams
* 19 Brooks
* 20 James
* 21 A. Davies
* 22 Mepham
* 23 Levitt
* 24 Cabango
* 25 Colwill
* 26 Smith
* Treener: Page

 | Wales |

| * v
* r
Wales koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Hennessey
* 2 Gunter
* 3 N. Williams
* 4 B. Davies
* 5 Mepham
* 6 Rodon
* 7 Allen
* 8 Wilson
* 9 Johnson
* 10 Ramsey
* 11 Bale (c)
* 12 Ward
* 13 Moore
* 14 Roberts
* 15 Ampadu
* 16 Morrell
* 17 Lockyer
* 18 J. Williams
* 19 Harris
* 20 James
* 21 A. Davies
* 22 Thomas
* 23 Levitt
* 24 Cabango
* 25 Colwill
* 26 Smith
* Treener: Page

 | Wales |
Joonisel on kujutatud Teppo tüüpi neljarealise C-duuris lõõtspilli nupulaudade skeemid (mängija poolt vaadatuna, st joonise alumine ots on nupulaua ülemine ots; punasega on märgitud lõõtsa lahtitõmbamisel tekkiv noot, sinisega lõõtsa kokkusurumisel tekkiv noot)
**Eesti lõõtspillideks** võib nimetada Eesti kohalike pillimeistrite valmistatud lõõtspille. Need jagunevad kahte peamisse liiki: Teppo ehk Võru tüüpi lõõtspill ja liblikapill.

Teppo lõõts
-----------

 *Pikemalt artiklis Teppo lõõts*
Võrumaa pillimeistri August Teppo väljatöötatud ja tema järgijate poolt mõneti edasi arendatud Teppo lõõts on Eestile kõige iseloomulikum. See on kolme- või neljarealine kahe- või kolmekooriline (ühte nuppu vajutades heliseb vastavalt kaks või kolm keelt) bisonoorne (lõõtsa lahti tõmmates ja kokku lükates annab üks nupp vastavalt erineva noodi) diatooniline lõõtspill, tavaliselt helistikus A-duur või As-duur, uuemad G-duuris[*viide?*]. Seda tüüpi lõõtsal saab üldiselt mängida ainult kahes (teatud osas kolmes) mažoorses helistikus. Sellised lõõtspillid on naturaalse häälestusega, st enamkasutatavad kooskõlad on puhtaks häälestatud. Teppo tüüpi lõõtspill oma särava ja valju heliga sobib hästi vabas õhus mängimiseks.

Liblikapill
-----------

Liblikapillid on Venemaa meistrite toodangu eeskujul valminud lõõtspillid, mille väliskujule on iseloomulik nüride nurkade korpus, luust nupud ning lüüra- või liblikakujulised metallkaunistused. Liblikapillid valmistati kahekoorilised ja on seetõttu Teppo lõõtsast mahedama ja vaiksema heliga, kuid nende täiuslikum bassisüsteem võimaldab neil mängida ka minoorses helilaadis. Venepärased liblikapillid levisid eeskätt Kagu-Eestis ja Peipsi ääres, kuid ka Saaremaal.

Vaata ka
--------

* Lõõtspill

Välislingid
-----------

* Teppo tüüpi lõõtspill Eesti vaimse kultuuripärandi nimistu
Andrus Ristkok 2011. aastal
**Andrus Ristkok** (sündinud 16. oktoobril 1949 Tartus) on eesti majandusteadlane ja poliitik.

Ta lõpetas aastal 1968 Tartu 7. Keskkooli, aastal 1973 lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli füüsilise geograafia erialal, kitsama spetsialiseerumisega keskkonnakaitsele. Aastast 1985 on ta majanduskandidaat.

Ta töötas aastatel 1973–1987 ENSV TA Majanduse Instituudis. Aastast 1987 töötas ta Pirgu Arenduskeskuses, aastast 1988 juhatajana. Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige, olles seal haldusreformikomisjoni esimees. 1993–1998 Tallinna Tehnikaülikooli territoriaalmajanduse instituudi lektor. Aastast 1998 Eesti Kodu-uurimise Seltsi esimees. 20. Augusti Klubi sekretär, Pirgu Arenduskeskuse juhataja.

Ta osales 2001 Eesti sotsiaalteadlaste avalikus pöördumises "Kaks Eestit", milles tunti muret Eesti ühiskondliku arengu pärast.

Ta on uurinud keskkonnaökonoomikat ja veemajandust, fosforiidikaevandamise toimet Eesti majanduselule ja ühiskonnale ning omariiklikku halduskorraldust.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: keskkonnakaitse sidusprobleemid, veemaj, fosforiidikaevandamise toime Eesti majandusele, Eesti halduskorraldus. 70 teadustrükist.

Tunnustus
---------

* 1997 – Valgetähe medaliklassi teenetemärk
* 2002 – Riigivapi IV klassi teenetemärk
* 2006 – Riigivapi III klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema isa oli hüdrobioloog Jüri Ristkok, vanaisa Vassili Ristkok oli Kuressaare Püha Nikolai koguduse preester.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti Teaduse Biograafiline Leksikon, 3. köide
2. ↑  Pöördumine Postimehes.
3. ↑  *Kes on kes Eesti poliitikas 1988–1992*. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1992
4. ↑  *Eesti entsüklopeedia.* 14. köide: *Eesti elulood.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 429.
Ólafur Ragnar Grímsson (2010)
**Ólafur Ragnar Grímsson** (sündinud 14. mail 1943 Ísafjörðuris) on Islandi poliitik, kes oli aastatel 1996–2016 Islandi president. 

Aastatel 1962–1970 õppis ta majandusteadust ja politoloogiat Manchesteri ülikoolis. 1970 sai ta esimeseks islandlasest politoloogiadoktoriks. Ta oli politoloogia õppejõud ja alates 1973 professor Islandi ülikoolis, ülikooli esimene politoloogiaprofessor.

Ta astus Rahvaliidu liikmeks. See oli vasakpoolne, peaaegu kommunistlik erakond, ehkki ei kuulunud Kommunistlikku Internatsionaali. Rahvaliidu esindajana valiti ta Reykjavíkist Althingi, mille liige oli ta1978–1983, sealjuures Rahvaliidu parlamendifraktsiooni esimees 1980–1983. 1983–1985 oli ta ajalehe Þjóðviljinn toimetaja. 1987–1995 oli ta Rahvaliidu juht. Sel ajal oli ta rahandusminister 1988–1991 ja Althingi Reykjanesist valitud liige 1991–1996.

1996. aastal valiti Ólafur Islandi presidendiks. Ta sai 4 kandidaadi seast 41,4% hääli. Islandi president sümboliseerib rahvuse ühtsust, aga tema ülesanded on peamiselt tseremoniaalsed ja ta vastutab valitsuse tegude eest vähe. Ta valiti tagasi 2000. 2004. ja 2008. aastal. Sealjuures tema populaarsus järjest suurenes: 2004. aastal kogus ta juba 86% valijate häältest ja 2008. aastal ei seadnud keegi end tema vastu kandidaadiks üles, nii et ta sai presidendiks ilma valimisteta.

1974 abiellus ta Guðrún Katrín Þorbergsdóttiriga, järgmisel aastal sündisid neil kaksikud tütred. Guðrún Katrín oli Islandil väga populaarne ja tema karismat on tihti peetud üheks põhjuseks, miks tema abikaasa presidendiks valiti. Tema surm leukeemiasse 1998. aastal oli šokk niihästi perele kui ka kogu Islandi rahvale.

Ólafur abiellus Iisraelis sündinud Dorrit Moussaieffiga, kellega ta kihlus mais 2000. Pulmapidu peeti tema 60. sünnipäeval, 14. mail 2003 presidendilossis toimunud eraviisilisel tseremoonial.

Välislingid
-----------

* Presidendi koduleht
* Islandi president: sünged ended ei saanud tõeks, Postimees, 14. juuni 2010

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Vigdís Finnbogadóttir** | **Islandi president**1996–2016 | Järgnev**Guðni Thorlacius Jóhannesson** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib värvusest üldtähenduses; heraldilise värvi kohta vaata artiklit Oranž (heraldika)* |

---

**Oranž** on punakaskollane värvus, lainepikkusega umbes 585–620 nm. Paikneb spektris punase ja kollase vahel.

Oranž on sinise vastandvärvus.

Oranžide värvitoonide mittetäielikku loetelu vt **Värvuste loend põhivärvinimede järgi**.

Mida oranž sümboliseerib?
-------------------------

Oranžid apelsinid
Oranž sümboliseerib rõõmu, julgust, luksust, sõbralikkust, kombelisust ja hiilgust. Hiinas ja Jaapanis seostatakse oranži armastuse ja õnnega. Budistide safranikarva oranžikas rüü osutab sellele, et nad on andnud alandlikkuse ja loobumise tõotuse.

Antiloobikanjon on Ameerika Ühendriikides paiknev liivakivist kanjon, mille seinad on tugevalt oranžid ja kollased, aga mis päevavalguse nõrgenedes võtavad alaosas purpurseid ja sinakaid varjundeid.
Buda mungad
### Oranž riigilippudel

Oranž esineb 5 % riigilippudest. Näiteks Armeenia, Bhutani, Elevandiluuranniku, Iirimaa, Küprose ja Sambia lipul.

Oranži mõju inimpsüühikale
--------------------------

Terrakota on värvuselt oranžikas
Oranž värvus muudab inimesed positiivsemaks ja aitab vabaneda hirmudest. Olles aktiivne ja pilkupüüdev, kasutatakse seda sageli reklaamides. Oranž toimib ergutavalt, aga suurtes kogustes võib mõjuda ka ärritavat ja rahutukstegevalt. Ruumis jätab see toast väiksema mulje. Suurendab söögiisu.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Oranž** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Oranž** |

| * v
* r
Oranžid värvitoonid |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| apelsinikollane | aprikoosikollane | gummiguttikollane | korallpunane | kõrvitsakollane | lõheroosa | mandariinioranž | mangokollane | melonikollane | Muhu oranž |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
| oranžpunane | porgandipunane | roostepunane | safrankollane | terrakotapunane | vaskpunane | vähkpunane |
|   |   |   |   |   |   |   |
|

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| valge | kollane | oranž | roosa | punane | roheline | sinine | lilla | pruun | hall | must | Värvused |
|   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
**Jakob von Kaulbars** (17. juuni 1659 – 16. juuli 1705) oli Rootsi sõjaväelane (ooberstleitnant), kes osales Põhjasõjas, juhatades Saaremaa maatragunieskadroni.

Elulugu
-------

Jakob von Kaulbars sündis 17. juunil 1659 (osades allikates on 11. november 1661). Tema vanemad olid Johan von Kaulbars ja Beata Leuhusen.

1670. aastatel alustas ta õpinguid Uppsalas. 1683. aastal oli ta Riia kuberneri rügemendis leitnant ning 1690. aastal sama väeüksuse kortermeister. 1696. aastal ülendati ta kapteniks. Ta kuulus oma kompaniiga Riia garnisoni.

Põhjasõja algul, 1702. aasta 20. oktoobril sai ta ooberstleitnandina Saaremaa maatragunieskadroni juhiks.

Jakob von Kaulbars hukkus 16. juulil 1705 Gemauerthofi lahingus.

Isiklikku
---------

Jakob von Kaulbars abiellus Juliana Margareta Wrangel af Ludenhoffiga, nad said kolm last: Herman Johan, Helmich Erik ja Jakob Julius von Kaulbars.

Tema vend Arvid Johan von Kaulbars võitles samuti Põhjasõjas ning langes 1709. aastal Ukrainas vangi. Tema vangipõlv möödus Venemaal ja ta suri Liivimaal 1722. aastal.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  "Von Kaulbar's No. 643". Vaadatud 27.02.2023.
2. ↑  "Jakob von Kaulbars". Vaadatud 27.02.2023.
3. ↑  "Rīgas garnizona pulks". Vaadatud 27.02.2023.
4. ↑  "Kaulbars, von, relatives". Vaadatud 27.02.2023.
Purskkaev Narvas Pax bastionil Väikeses Pimeaias
Monument Põhjasõjas langenud vene sõjaväelastele
Vabadussõjas hukkunute ühishaud
**Pimeaed** on park Narva idaosas Vanalinna linnaosas, mis rajati Victoria bastionile 19. sajandi lõpus. Park sai nime kõrval asuva Pimevärava järgi.

Pargi osa Pax bastionil nimetatakse Väikeseks Pimeaiaks. Seal asub purskkaev.

Pimeaias asuvad 1882. aastal püstitatud mälestussammas 1704. aastal Narva vallutamisel langenud vene sõjameestele ning 1964. aastal püstitatud mälestusmärk 1918. aastal Joala lahingus hukkunud II Viljandi kommunistliku kütipolgu sõduritele.

1965. aastal paigutati Pimeaias Victoria bastionile 1918. aastal sõjategevuse käigus hukkunute matmispaigale dolomiitkiviplokkidest sein, reljeefse tekstiga "SIIA ON MAETUD / NARVA VABASTAMISE / LAHINGUTES NOVEMBRIS / 1918 LANGENUD VILJANDI / KOMMUNISTLIKU POLGU / JA TEISTE PUNAARMEE / VÄEOSADE VÕITLEJATE / PÕRM".

Punaarmeelaste mälestusmärk demonteeriti 19. septembril 2023 ning väidetavast ühishauast inimsäilmeid ei leitud.

Viited
------

1. ↑  Vabadussõjas hukkunute ühishaud kultuurimälestiste riiklikus registris
2. ↑  "Punasõdurite ühishauda Narvas ei olnud kedagi maetud" ERR, 21. september 2023
**Kihlevere mõis**, kuni 18. sajandi alguseni **Kõnnaste mõis** (saksa keeles *Kichlefer*, varem *Kond* ja *Köndes*) oli rüütlimõis Kadrina kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne-Viru maakonda Kadrina valda.

Mõisat on esimest korda mainitud 1453. aastal. Mõisa omanikud on olnud Hastferid, Helwigid, Dolstid, von Baerid.

Aastatel 1874–1919 oli omanik Stackelberg, Woldemar Alexander (1851–14/27. II 1918), kes mõrvati Jõhvis bolševike poolt. Maetud Kadrina kirikuaeda.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Kihlevere mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 16.05.2015)
2. ↑  Kihlevere (Kadrina khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis

Välislingid
-----------

* Kihlevere mõis Eesti mõisaportaalis
* A. Hein, Kihlevere mõisa ajalooline õiend, Muinsuskaitseameti arhiiv, A-236, 1979
* Kihlevere (Kadrina khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis

Kadrina kirik
Kadrina kihelkond

**Kirik**: Kadrina  

**Mõisad**: Arbavere mõis | Eigu mõis | Hulja mõis | Hõbeda mõis | Imastu mõis | Ilumäe mõis | Jõepere mõis | Jõetaguse mõis | Kadrina kirikumõis | Kihlevere mõis | Kolu mõis | Kruusimäe mõis | Kõrve mõis | Lante mõis | Lasila mõis | Liblika mõis | Liigvere mõis | Lepiku mõis | Loksu mõis | Muike mõis | Muusi mõis | Mõndavere mõis | Neeruti mõis | Oonurme mõis | Pala mõis | Pakitu mõis | Palmse mõis | Polli mõis | Pressi mõis | Päri mõis | Saksi mõis | Sakussaare mõis | Sinnepali mõis | Soomukse mõis | Tuimõisa mõis | Tõdva-Kõnnu mõis | Udriku mõis | Undla mõis | Uku mõis | Vandu mõis | Vasivere mõis | Vatku mõis | Vohnja mõis | Võduvere mõis | Võsu mõis
**Alfred Georg Truu** (15. november 1897 Tallinn – 28. november 1984 Tallinn) oli Eesti põllumajandusteadlane ja soodeuurija. 

Ta lõpetas 1915. aastal Tallinna Reaalkooli ja 1932. aastal Tartu Ülikooli (TÜ). Ta osales aastatel 1916–1918 esimeses maailmasõjas, 1918–1920 Vabadussõjas ja teenis 1920–1926 Eesti sõjaväe varustusvalitsuses.

Aastatel 1929–1933 oli ta TÜ taimebioloogia katsejaama assistent, 1933–1936 Haridus- ja Sotsiaalministeeriumi majandusinspektor, 1936–1941 Sotsiaalministeeriumi majandusjuhataja, 1941–1942 Kuusiku riigimõisa valitseja, 1942–1944 Põllumajanduse Keskvalitsuse nõuandeosakonna inspektor ja juhataja, 1944–1945 Jõgeva Sordiaretuse Instituudi vanemteadur ja asedirektor. Aastatel 1945–1967 töötas ta Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudis (1952–1958 soode uurimise sektori juhatajana, 1958–1967 mullateaduse osakonna vanemteadurina), uuris soode põllumajanduses kasutamise võimalusi.

Ta valiti 1935. ja 1939. aastal Agronoomide Koja liikmeks.

Teoseid
-------

* Alus- ja väetusturba tootmine ja kasutamine, 1955
* Eesti NSV sood ja nende põllumajanduslik kasutamine, 1958
* Eesti NSV ordoviitsiumi ala soo­dest. – 50 aastat sookultuuri-alast uurimistööd Ees­tis, 1960

Tunnustus
---------

* Vabadusristi I liigi 3. järk, 1920
* Valgetähe V klassi teenetemärk, 1940

Viited
------

1. 1 2 3  "Truu, Alfred - Eesti Entsüklopeedia". *entsyklopeedia.ee*. Vaadatud 4. detsembril 2023.
**Hanna-Maria Sell** (4. august 1998 Haapsalu – 1. veebruar 2022 Tallinn) oli eesti modell.

Sell oli pärit Haapsalust ja õppis Läänemaa ühisgümnaasiumis. Juba väga noore modellina võitus ta modelliauhindu nii Eestis kui ka välismaal.

Tuule tiibadesse sai Hanna-Maria Sell ta 2014. aastal Kanal 2 saatest "Eesti tippmodell". Kuigi tema eetriaeg piirdus vaid ühe saatega, võtsid pärast väljalangemist temaga ühendust kaks modelliagentuuri. Kummagi modelliagentuuriga ta koostööd ei alustanud, kuna nende taust oli kahtlane. 

Parema pakkumuse sai noor modell 2015 oktoobris modelliagentuurilt Erbi Model Management pärast iludusvõistluse "Eesti Printsess 2015" võitmist. Juba kuu aega pärast agentuuriga liitumist sõitis tüdruk Bulgaariasse Sofiasse konkursile "Super Model Universe", kus ta sai lausa kolm auhinda. Peale selle valiti ta ka Bulgaaria moeajakirja Coiffure kaanetüdrukuks. 

Hanna-Maria elas Tallinna vanalinnas Väike-Karja tänava korteris kontrollivas suhtes Soomest pärit ärimehe Teemu Vasankariga, kes oli koos äripartneritega varem Soome ringkonnakohtus mõistetud süüdi raamatupidamisalastes rikkumistes ja kelmuses. Nii Hanna-Maria Sell kui ka Teemu Vasankari leiti 3. veebruaril mainitud korterist püstoliga tapetuna. Eeldatakse, et Hanna-Maria Sell soovis kontrolliva elukaaslasega suhte lõpetada, mille peale Teemu Vasankari tulistas naist ja võttis seejärel ka eneselt elu.

Viited
------

1. 1 2 3  Kristjan Kosk (2. aprill 2016). "Haapsalu neiu Hanna-Maria Sell pürib New Yorgi moelavale". *Lääne Elu*.
2. ↑  "Galerii: Selgus «Eesti Printsess 2015» iludusvõistluse võitja!". *Postimees*. 6. november 2015.
3. 1 2  Merilin Pärli (09.02.2022). "Kaksikmõrva tagamaad | Pastori nõuanne Hanna-Mariale: Lõpeta see suhe soome mehega!". *Eesti Ekspress*.
4. ↑  "Tallinnast leiti 52-aastase soome mehe surnukeha". *Eestinen.fi*.
5. ↑  "Kahe surma saladus: mis juhtus modelliga? „Teemu jälgib kogu aeg, kus ma olen ja mida teen. Ta on läinud täitsa hulluks!"". *Õhtuleht*.

Välislingid
-----------

* Haud Haapsalu Metsakalmistul
* Viron missikeisari paljastaa: Tällainen oli kuolleena löydetyn suomalaisliikemiehen outo missisuunnitelma (FI)
**Heinrich von Hastfer** (1651–1724) oli Rootsi sõjaväelane ja kindralmajor, kes osales Põhjasõjas ning juhatas Tartu maakaitseväepataljoni.

Elulugu
-------

Heinrich von Hastfer sündis 1651. aastal Liivimaal. Tema vanemad olid Odert von Hastfer ja Elisabeth Dorothea von Hastfer.

Sõjaväelist teenistust alustas ta Karjala ratsarügemendis, kus sai 1671. aastal kornetiks. 1675. aastal oli ta juba leitnant ning aasta hiljem kaptenleitnant. 1677. aastal osales ta Lundi lahingus, kust saadud haava tõttu ta ühest käest halvatuks jäi. Selle tõttu pidi ta sõjaväest erru minema.

Siiski asus ta Põhjasõja ajal taas teenistusse. 1701. aastal määrati ta Tartu maakaitseväepataljoni ülemaks, selleks ajaks oli ta ülendatud ka ooberstleitnandi auastmesse. Üksuse juhi koha kaotas ta 1704. aastal Tartu langemisega, kuid see tema sõjaväekarjääri veel ei lõpetanud. 1706. aastal oli ta Vellingki Ingerimaa jalaväerügemendis ooberst.

1710. aastal langes ta Viborgis venelaste kätte vangi. Naasis koju 1722. aasta aprillis ning läks samal aastal kindralmajorina lõplikult erru.

Heinrich Hastfer suri 22. septembril 1724 Ravlundas.

Isiklik elu
-----------

Heinrich von Hastfehr abiellus Margaretha von Oerteni ning Margaretha Elisabeth Armfeldtiga.

Tal oli viis last: Elisabeth Dorothea, Augusta Eufrosyne, Fabian Heinrich, Odert Johann ja Mauritz von Hastfer.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  "Heinrich von Hastfer, zu Somel". Vaadatud 17.03.2023.
2. 1 2 3 4  "Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar". Vaadatud 17.03.2023.
3. ↑  "Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar". Vaadatud 17.03.2023.
*Mitte segi ajada Boiootia kuninga Thespiosega, keda mõnikord kutsutakse samuti Thestioseks.*

---

**Thestios** (vanakreeka Θέστιος) oli vanakreeka mütoloogias Aitoolias Pleuroni linna valitseja. Ta on mütoloogias peamiselt tuntud Tyndareosele ja Ikariosele eksiilis varjupaiga pakkumise tõttu, kui nad olid Spartast pagendatud, ja oma kuulsamate järelkäijate esiisana.

Elulugu
-------

Enamuse allikate järgi oli Thestiose isa sõjajumal Ares ja ema Demonike, tema vennad olid Molos, Pylos ja Evenos. Harvem esineb ka väide, et Thestiose vanemad olid Agenor ja Epikaste.

Thestiose naine oli Eurythemis, kuigi erinevad allikad loetlevad veel mitme naise nime, kellega Thestios sai lapsi: Leukippe, Deidamia ja Laophonte. Thestios oli mitme lapse isa, kellest tuntuimad on poeg Iphiklus ja tütred Leda ning Althaia. Samuti oli ta kolme poja Eurypylos**,** Plexippos ja Evippos ja tütre Hypermestra isa.

#### Kuningana

Kui Hippokoon saatis endised Sparta kuningad Tyndareuse ja Ikariose Spartast välja, andis Thestius neile oma kuningriigis varjupaiga. Tänuks aitasid Tyndareus ja Ikarios võidelda linna naaberriikidega. Konflikt naaberlinna Kalydoniga lõppes, kui Thestius naitis oma tütre Althaia Aitoolia kuninga Oineusega. Lahingutes oli linnriik laienenud Acheloose jõge pidi. Tänuks naitis Thestios oma tütre Leda Tyndareosega ja andis osa vallutatud maast Ikariose valitseda. Samuti abistas ta pagulasi nende võitluses Hippokoonuse vastu.

Viited
------

1. ↑  March, Jennifer (2014). *Dictionary of Classical Mythology* (inglise) (teine trükk). Oxbow Books.
2. 1 2 3 4  Quartermain, Colin (24. august 2021). "THESTIUS IN GREEK MYTHOLOGY". *Greek Legends and Myths*.
3. ↑  Peck, Harry Thurston (1898). "Thestius". *Harpers Dictionary of Classical Antiquities*.
*See artikkel on Austraalia poliitikust; teiste samanimeliste isikute kohta vaata lehekülge John Howard (täpsustus)*

---

**John Winston Howard** (sündinud 26. juulil 1939 Sydneys, Uus-Lõuna-Walesis) on endine Austraalia poliitik. 11. märtsist 1996 kuni 3. detsembrini 2007 oli ta Austraalia peaminister. Tema 11 aastat kestnud ametiaeg on Austraalia ajaloo pikkuselt teine ametiaeg ning temast kauem on ametis olnud ainult Robert Menzies.

Howard sündis Sydneys ja õppis Sydney Ülikoolis õigust. Ta praktiseeris enne parlamenti valituks osutumist advokaadina. 1968. aastal kandideeris ta Uus-Lõuna-Walesi osariigi parlamenti, kuid ei osutunud napilt valituks. 1974. aasta föderaalvalimistel osutus ta Bennelongi esindajana valituks. 1977. aastal sai ta valitsuskabineti liikmeks ja määrati järgmisel aastal rahandusministriks. 

Howard oli rahandusminister kuni 1983. aastani, mil Liberaalne Partei kaotas föderaalvalimised. 1985. aastal sai ta partei juhiks, kuid 1987. aastal kaotas Liberaalne Partei föderaalvalimistel taas Tööparteile. 1989. aastal tagandati Howard partei juhi kohalt, kuid ta jäi erakonnas mõjuvõimsaks ning valiti 1995. aastal uuesti juhiks. 1996. aastal võitis partei ülekaalukalt föderaalvalimised ning Howardist sai Austraalia 25. peaminister.

Peaministrina karmistas Howard relvaseadusi vastusena Port Arthuri veresaunale, kehtestas föderaalse tulumaksu, reformis immigratsiooniseadusi ning võttis vastu mitmed vastuolulised tööstusreformid. Tema ametisoleku ajal osales Austraalia Afganistani ja Iraagi sõdades ning Ida-Timori rahuvalvemissioonil. 2007. aastal kaotas Liberaalne Partei föderaalvalimised ning uueks peaministriks sai Kevin Rudd. Howard sai Stanley Bruce'i järel Austraalia ajaloo teiseks ametis olevaks peaministriks, kes on valimistel oma koha parlamendis kaotanud. Pärast kaotust otsustas Howard poliitikast lahkuda, kuid on poliitilistes aruteludes endiselt aktiivne.

Viited
------

1. 1 2 3  "About John Howard". *National Archives of Australia*. Vaadatud 22. juuni 2022.
2. ↑  "John Howard". *National Museum of Australia*. Vaadatud 22. juuni 2022.
3. ↑  "John Howard". *Australian Prime Ministers*. Vaadatud 22. juuni 2022.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Paul Keating** | **Austraalia peaminister**1996–2007 | Järgnev**Kevin Rudd** |
Leda luigega antiiksel lambil
Gustave Moreau maal
**Leda** oli vanakreeka mütoloogias Aitoolia kuningapaari Thestiose ja Erythemise tütar ning Sparta kuninga Tyndareose abikaasa.

Zeus võrgutas Leda, tulles tema juurde luigena, ning Leda sünnitas Zeusile poja Polydeukese ja tütre Helena, maailma kõige ilusama naise. Mõne legendi järgi olevat Leda munenud kaks muna, millest lapsed olevat koorunud. Tyndareosega sai Leda poja Kastori ning tütred Timandra, **Phoebe**, Philonoe ja Klytaimestra.

Zeus lõi Leda mälestuse jäädvustamiseks Luige tähtkuju.

Oma lastele abikaasade otsimise legendides Ledat ei mainita, mis tekitab kahtluse, et ta suri enne oma meest, kui tema lapsed veel abielus polnud.

Leda järgi on nimetatud planeedi Jupiter kuu Leda ja asteroid **38 Leda**.

Leda kunstis
------------

Antiikkunstis oli Leda luigega üks meelisteemasid. Ledat kujutati mosaiigis, seinamaalidel, reljeefidel, gemmidel ja savinõudel. 

Ledat on maalinud (harilikult koos luigega) Antonio da Correggio, Michelangelo, Gustave Moreau, Louis de Silvestre, Paul Tillier, Tintoretto, Paolo Veronese ja Leonardo da Vinci.

Skulptuuris on Ledat kujutanud Timotheos ja Bartolomeo Ammanati.

William Butler Yeats kirjutas poeemi "Leda ja luik".

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Leda** |

* Leda ja luige motiivist läbi aegade
Erkki Bahovski Tarmo Virki raamatu "Minu Helsingi. Ärge tapke sõnumitoojat" esitlusel Solarise keskuse Apollos  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 19. veebruar 2015
Erkki Bahovski Nõmme mälumängu finaalis  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 13. mai 2014
**Erkki Bahovski** (sündinud 22. aprillil 1970) on eesti ajakirjanik, suhtekorraldaja ja tõlkija. Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli ajaloo erialal 1999. aastal.

Kuni sügiseni 2008 töötas ta Postimehe ajakirjanikuna, seejärel asus pressitööle Euroopa Komisjoni Eesti esinduses. Alates 2014. aasta novembrist on ajakirja Diplomaatia peatoimetaja. 

2018. aastal keelas Venemaa Erkki Bahovskil riiki sisenemise.

Tunnustus
---------

* 2009 Postimehe aasta arvamusliider
* 2010 Valgetähe V klassi teenetemärk

Artiklid
--------

* Erkki Bahovski: Suured raamatud Postimees.ee, 11. aprill 2009
* Hurtsiku rohetav, hägune ja moonutav aknaruut, Diplomaatia, märts 2010

Isiklikku
---------

Erkki Bahovski on Martin Bahovski vanem vend ning Karl Juhan Bahovski onu.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. juuli 2010. Vaadatud 19. augustil 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Ajakirjanikest on "russofoobide" sekka kantud Ruussaar ja Bahovski, ERR, 7. juuni 2018
3. ↑  Raun, Alo. Bahovski lubab jätkata konnatiigi raputamist Postimees, 17. veebruar 2009.
4. ↑  Aasta arvamusliider – Erkki Bahovski Postimees, 18. veebruar 2009.
5. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 17714
**Enesevigastamine** on iseenda tahtlik vigastamine ehk enese kahjustamine ükskõik millisel viisil. Enesevigastamisest tulenevad vigastused võivad olla väliselt nähtavad, kuid enesevigastamise alla loetakse ka meelega enesele vaimsete piinade valmistamist, nagu näiteks meelega enda ärkvel hoidmine hiliste öötundideni. Vaimsed enesevigastamised pole otseselt märgatavad, kuid need mõjutavad samuti väga palju inimese füüsilist kui ka vaimset tervist. Kuigi enesevigastamine ei ole enesetapp, võib see siiski olla eluohtlik. Inimesed, kes vigastavad ennast, surevad tõenäolisemalt enesetapu pärast, enesevigastusi leitakse 40-60% enesetapu ohvritest. 

Enesevigastamise kõige levinum vorm on terava esemega naha lõikumine. Teised vormid hõlmavad kehaosade kriimustamist, löömist või põletamist.Enesevigastamist esineb kõige sagedamini vanuses 12-26. Enesevigastamine lapsepõlves on haruldane, kuid on alates 1980. aastatest kasvanud. Enesevigastamist võib esineda ka eakatel ning on teada, et ka vangistuses peetavad loomad osalevad ennast kahjustavas käitumises.

### Mis kuulub enesevigastamise hulka?

Enese....

* Lõikumine
* Kraapimine
* Põletamine
* Löömine (enese/millegi löömine enese vigastamise eesmärgil)
* Küünistamine
* Meelega kukkumine/ millelegi vastu kõndimine
* Ületreenimine
* Füüsiliste vajaduste ignoreerimine (näiteks söömine ja magamine)
* Vaimsete vajaduste ignoreerimine (suhtlemine lähedastega)
* Juuste/karvade välja katkumine
* Narkootikumide/Alkoholi/Nikotiini kuritarvitamine
* Teadlikult ohtlikku olukorda panemine

#### **Miks vigastatakse ennast?**

* Enese vihkamine
* Toimetulekumehhanism
* Enesekaristus funktsioon
* Ajutine leevendus intensiivsele emotsioonile (ärevus, depression, stress)
* Traume
* Sõltuvus
* Tühjuse tunne
* Psüühikahäire
* Kergendustunne
* Vajadus olla kontrolli all