recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kuni kuningaks saamiseni 8. septembril 2022 kandis Walesi printsi tiitlit Charles III
**Walesi prints**, mis algselt tähendas Walesi vürsti ehk valitsejat  (kõmri keeles *Tywysog Cymru*), on tiitel, mille saab Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi (enne seda ka Suurbritannia kuningriigi ja enne seda Inglismaa kuningriigi) troonipärimisjärjekorras esimene troonipärija. Kuni 8. septembrini 2022 kandis Walesi printsi tiitlit kuninganna Elizabeth II poeg prints Charles (Šotimaal kasutas prints Charles selle asemel Šotimaa troonipärija tiitlit Rothesay hertsog), pärast kuninganna surma ja Charlesi troonile saamist andis ta tiitli oma vanemale pojale Williamile. 

Walesi printsi tiitli ajalugu ulatub tagasi 1301. aastasse, mil Inglismaa kuningas Edward I vallutas Walesi ja andis selle tiitli oma pojale prints Edwardile (hilisem Inglismaa kuningas Edward II).

Walesi printsi tiitli saab vaid vahetu troonipärija. Walesi printsi tiitel ei kandu uuele pärijale automaatselt ei sünni ega vanema trooniletõusu korral – prints Charles sai automaatselt Cornwalli hertsogiks 1952. aastal, kuid Walesi printsiks sai ta eraldi seadusega alles 1958. aastal. Walesi printsi abikaasa saab Walesi printsessi tiitli. Kuna Walesi printsessi tiitel ei ole sünnipärane, võib selle kasutamise õigusest, näiteks lahutuse korral, ka ilma jääda. Praeguse kuninga Charles III abikaasa Camilla otsustas Walesi printsessi tiitlit mitte kasutada, kuna see oli tugevalt seotud prints Charlesi esimese abikaasa, Walesi printsessi Dianaga (inglise keeles ei ole õige öelda "printsess Diana", kuna printsessitiitel saadakse ainult sünnipäraselt), ning kandis Cornwalli hertsoginna tiitlit (Charles oli ühtlasi Cornwalli hertsog). 

Walesi printsi ja Walesi printsessi poole pöördumisel kasutatakse kõnetlusvormelit "Teie Kuninglik Kõrgus" (*"Your Royal Highness"*).

Vaata ka
--------

* Walesi Printsi saar (nimetatud Walesi printsi, tulevase kuninga Edward VII järgi)

Viited
------

1. ↑  Lauri Vahtre. Abielu, mis sõlmiti muinasjutus. Postimees, 28. juuli 2006
**Tšiili veinid** on veinid, mida toodetakse Lõuna-Ameerikas Tšiilis.

Vaade Tšiili veiniaiale Andide jalamil

Tšiili veinide ajalugu
----------------------

Tšiili veinide ajalugu ulatub tagasi 16. sajandisse, mil Hispaaniast pärit vallutajad tõid endaga kaasa hariliku viinapuu (*Vitis vinifera)*. Esialgu kasvatati viinamarju vaid missaveinide valmistamiseks, hiljem ka igapäevaseks tarbimiseks.

18. sajandil valmistati peamiselt magusaid veine, peamised viinamarjasordid olid Pais ja Muscatel.

Tšiili veiniseadus
------------------

Tšiili veiniseadus on päris palju üle võtnud USA veiniseadusest. Kui lugeda etiketilt sõnu "Reserva" või "Gran Reserva", siis need pole sama tähendusega nagu Hispaania veinide puhul.

Tšiili veiniregioonid
---------------------

### Atacama piirkond

**Atacama piirkond** jaguneb kaheks oruks: 

* Copiapó ja
* Huasco.

### Coquimbo piirkond

Coquimbo piirkonnas asub kolm alamregiooni: 

* Elqui,
* Limarí ja
* Choapa, mis kõik kattuvad samanimeliste provintsidega.

### Aconcagua piirkond

Aconcagua veinipiirkonda kuuluvad

* Aconcagua,
* Casablanca ja
* San Antonio orud.

### Central Valley ehk Keskoru piirkond

jaguneb neljaks alampiirkonnaks: 

* Maipo,
* Rapeli,
* Curicó ja
* Maule org.

### Lõuna-Tšiili veinipiirkond

Jaguneb kolmeks:

* Itata org,
* Bio Bio org ja
* Maleco.

Tšiilis kasvatatavad viinamarjasordid
-------------------------------------

Tšiilis kasvatatakse järgmisi viinamarjasorte:

* Carmenere
* Cabernet Sauvignon
* Merlot
* Syrah
* Malbec
* Chardonnay
* Sauvignon Blanc

Välislingid
-----------

* Tšiili veinid
**Tšita** (ka **Tšitaa**; vene *Чита*, burjaadi *Шэтэ*) on linn Venemaal, Taga-Baikali krai halduskeskus. 2008. aastani oli Tšita oblasti keskus. 

Tšita asub Baikali järvest idas kohas, kus Tšita jõgi suubub Ingoda jõkke. Linn asub taigavööndi ja stepivööndi piiril.

Linna geograafilised koordinaadid on 52°03′ N, 113°28′ E.

Rahvastik
---------

Elanike arv on olnud:

* 377 000 (1991)
* 305 800 (2007)
* 307 800 (2009)

Ajalugu
-------

Asutatud 1675. aastal. Tšitas olid asumisel mitmed dekabristid. Linnaõigused sai 1851. aastal. Aastal 1900 sai raudteeühenduse. Aastatel 1920–1922 oli Tšita Kaug-Ida Vabariigi pealinn. 1930. aastatest oli Tšita kinnine linn.

Tšita on suur transpordisõlm ja masinaehituse ning metallurgiatööstuse keskus. Linna lähedal kaevandatakse pruunsütt, kulda ja raua- ja volframimaaki.

Pärast Nõukogude Liidu lagunemist on elanike arv märgatavalt vähenenud.

Tuntud tšitalasi
----------------

Tšitas sündisid poliitik Anatoli Sobtšak ja näitleja Vitali Solomin.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tšita** |

* Tšita koduleht
Grupp tšetšeene 19. sajandi lõpul
**Tšetšeenid** on Kaukaasia rahvas, kes elavad peamiselt Tšetšeeni Vabariigis, kus neid elab hinnanguliselt 1,2 miljonit, moodustades 95% rahvastikust. Nad kõnelevad nahhi-dagestani keelte hulka kuuluvat tšetšeeni keelt. Tšetšeenide lähim sugulasrahvas on ingušid.

Tšetšeenid elavad ka Dagestani Vabariigi loodeosas (95 000), Türgis (70 000), Kasahstanis (üle 30 000), Inguššias (20 000).

Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 51 tšetšeeni, neist 22 Tallinnas.

Tšetšeenide hulgas on levinud sunniitlik islam.

23. veebruaril 1944 küüditati tšetšeenid Kasahstani ja Siberisse, Tšetšeeni-Inguši ANSV likvideeriti. Tagasi kodumaale lubati neil tulla 1957. aastal, mil taastati ka Tšetšeeni-Inguši ANSV.

Vaata ka
--------

* Zelimhan
* Itškeeria Tšetšeeni Vabariik

Viited
------

1. 1 2  Andrus Mölder, *Riigita rahvad: Kaukaasia* (Tallinn: Loodusajakiri, 2012), lk 17.
2. ↑  Päring Statistikaameti andmebaasist

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tšetšeenid** |
**Uddeni-Wentworthi skaala** on skaala, mida kasutatakse purdsetete klassifitseerimiseks nende terasuuruse alusel.

Skaalale pani aluse ameerika geoloog Johan A. Udden. Ta võttis lähtepunktiks 1 mm terasuuruse ning pakkus välja, et järgmised osakeste klassifitseerimiseks kasutatavad väärtused peaksid olema sellest kaks korda väiksemad või suuremad. Neile järgnevad eelnevast omakorda kaks korda väiksemad või suuremad jne. Vastav rida näeks 1 mm vähenemise suunas välja järgnev: 0,5 mm, 0,25 mm, 0,125 mm jne; suurenemise suunas aga: 2 mm, 4 mm, 8 mm jne. Kõiki neid väärtusi ei oleks vaja klassifikatsioonis tingimata kasutada, kuid rahnudeks, veeristeks, liivaks jne klassifitseeritavate purdsetete piirid peaksid ühtima selle süsteemi alusel leitud väärtustega.

Ameerika geoloog Chester K. Wentworth muutis pisut skaalat, kuid säilitas Uddeni skaala peamise põhimõtte, milleks on iga järgmise astme suurenemise kaks korda võrreldes eelmisega.

Koos Wentworthi täiendustega muutus skaala alguses Põhja-Ameerikas ning hiljem üle maailma kõige laiemalt kasutatavaks purdsetete terasuuruse järgi klassifitseerimise meetodiks.

Skaala on logaritmiline, sest iga järgmine aste on eelnevast kaks korda suurem. Seda ära kasutades lõi William Christian Krumbein 1934. aastal nn φ-skaala (fii-skaala).

Uudeni-Wentworthi skaalal põhinev Eestis kasutatav purdsetete klassifikatsioon:

| Suurus (mm) | Suurus (φ) | Nimetus |
| --- | --- | --- |
| >512 | < –9 | rahn |
| 64...512 | –6...–9 | veeris |
| 2...64 | –1...–6 | kruus |
| 0,063...2 | 4...–1 | liiv |
| 0,002...0,063 | 9...4 | aleuriit |
| <0,002 | >9 | savi |

Vaata ka
--------

* Terasuurus

Viited
------

1. ↑  Udden, J. A. (1898). The mechanical composition of wind deposits. Rock island, III: Augustana Library Publications, no. 1.
2. ↑  Udden, J. A. (1914). Mechanical composition of clastic sediments. Geological society of America. Bulletin, v. 25. Lk 655–744.
3. ↑  Wentworth, C. K. (1922). A scale of grade and class terms for clastic sediments. Journal of Geology. v. 30. Lk 377–392.
4. ↑  Krumbein, W. C. (1934). Size frequency distributions of sediments. Journal of sedimentary petrology. v. 4. Lk 65–77.
5. ↑  Sinisalu, Rein & Kleesment, Anne (2002). Purdsetete granulomeetrilisest klassifikatsioonist. Eesti Geoloogiakeskuse Toimetised. 10/1. Lk 20–26.
Päikesest pimestatud (1914)
Picasso portree (1912)
**Juan Gris** (sünninimega **José Victoriano González-Pérez**; 23. märts 1887 Madrid – 11. mai 1927) oli hispaania päritolu prantsuse kunstnik, kubist.

Ta õppis joonistamist 1902–1904 Madridis Kunsti- ja Käsitöökoolis. Sel ajal tegi ta kaastööd ajakirjandusele. 1904–1905 õppis ta maalimist klassikalise kunstniku José Maria Carbonero juures. Tõenäoliselt hakkas ta 1905 kasutama varjunime Juan Gris, mis oli meeldejäävam tema kodanikunimest.

1906 kolis ta Pariisi. Seal sai ta sõbraks Henri Matisse'i, Georges Braque'i, Fernand Légeri, oma kaasmaalase Pablo Picasso ja Amedeo Modiglianiga. Viimane maalis teda 1915.

Esialgu saatis ta ajakirjadele musta huumoriga illustratsioone. 1910 hakkas ta tõsiselt maalima. 1912 oli ta välja arendanud omaenese kubistliku stiili. Tema sellel aastal valminud Picasso portree oli varase kubismi silmapaistev näide, üks esimestest, mille autor polnud Braque või Picasso ise.

Algul maalis Gris analüütilise kubismi stiilis, aga pärast 1913 hakkas pöörduma sünteetilise kubismi suunas. Kõige rohkem maalis ya natüürmorte. Ta kasutas laialdaselt *papier collé*'d, mille korral lõuendile kleebitakse tasapinnalisi objekte. Erinevalt Picassost ja Braque'ist, kelle kubistlikud tööd olid monokroomsed, kasutas Gris eredate harmoneeruvate värvide julgeid kombinatsioone nagu Matisse'ki. Gris kasutas sageli guašši ja akvarelle.

1912. aastal esines ta näitusel koos Puteaux' rühmitusega. Suured Grisi näitused toimusid Pariisis Simoni kunstigaleriis 1919 ja Berliinis Flechtheimi galeriis 1923 ning Düsseldorfis Flechtheimi galeriis 1925.

See, et Gris eelistas oma maalides selgust ja korda, mõjutas pärast maailmasõda puriste, kes soovisid tagasi pöörduda selguse ja korra juurde, näiteks Le Corbusier ja Amédée Ozenfant.

1924. aastal kavandas Gris kulissid ja kostüümid Sergei Djagilevi balletilavastusele "Vene ballett".

Raamatuid illustreeris Gris ka pärast maalikunstnikuks hakkamist. Nii näiteks ilmusid tema illustratsioonidega Guillaume Apollinaire'i, Pierre Reverdy ja Vicente García-Huidobro Fernándeze luuleraamatud.

Gris väljendas oma esteetilisi vaateid avalikel loengutel, mida ta pidas 1924–1925, sealhulgas Sorbonne'is.

Alates 1925. aasta oktoobrist oli Gris sageli haige. Teda tabasid ureemiahood ja südameprobleemid. Ta suri neerupuudulikkuse tagajärjel 40-aastaselt Pariisi eeslinnas Boulogne-sur-Seine'is. Temast jäid maha naine Josette ja poeg Georges.

2009. aastal müüdi tema 1915. aasta natüürmort "Raamat, piip ja prillid" Christie'se oksjonil 20,8 miljoni dollari eest ning 2010. aasta novembris "Viiul ja kitarr" 28,6 miljoni dollari eest.

Galerii
-------

* Josette Gris' portree (1916)Josette Gris' portree (1916)
* Natüürmort bordoopudeliga (1919)Natüürmort bordoopudeliga (1919)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Juan Gris** |

* Juan Grisi tööd (arhiiviversioon)
* The Prodigious Century
Gil de Siloe. Juan II ja Portugali Isabeli hauamonument
**Juan II** (6. märts 1405 Toro, Zamora provints – 20. juuli 1454 Valladolid) oli Kastiilia kuningas aastatel 1406–1454.

Kastiilia krooni alla kuuluvad kuningriigid aastal 1400
Pürenee poolsaar 15. sajandil
Juan II oli eelmise kuninga Enrique III poeg. Juan sai kuningaks aasta ja kümne kuu vanuselt 25. detsembril 1406, kui tema isa suri. Tema eest valitsesid ta ema ja onu, kuni onu suri 1416. ja ema 1418. aastal. Juan oli nõrk ja kergesti mõjutatav kuningas.

Isiklikku ja järglased
----------------------

Juan II esimesest abielust Aragóni Mariaga, sündis tal neli last, kellest kolm surid lapsena, pojast sai hiljem kuningas Enrique IV. 

* Enrique IV, Kastiilia ja Leóni kuningas (1454–1474)

Juan II teisest abielust Portugali Isabeliga (1428–1496) sündis hilisem kuninganna Isabel I ja poeg Alfonso, kes võitles oma poolvennaga trooni pärast, kuid suri 14-aastaselt.

* Isabel I (1451–1504), Kastiilia ja Leóni kuninganna aastatel 1474–1504, oli abielus Aragóni krooni valduste kuninga Fernando II-ga. Nende abielu pani aluse Hispaania poliitilisele ühendamisele.
* Alfonso (1453–1468), Astuuria prints

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Enrique III** | **Kastiilia kuningas**1406–1454 | Järgnev**Enrique IV** |

Vaata ka
--------

* Kastiilia kuningate loend
* Kastiilia riigipeade loend
**Evald Reimets** (17. märts 1928 Undla vald Virumaa – 18. aprill 2011) oli Eesti taimekasvatusteadlane.

Elulugu
-------

Evald Reimets oli talupidaja poeg.

Lõpetas 1947 Rakvere 1. Keskkooli, 1955 EPA agronoomina ja 1959 Leningradi Põllumajanduse Instituudi aspirantuuri; põllumajanduskandidaat (1959, samas), väitekirjas käsitles paljulehise lupiini külviviise ja külvisenorme kasvatamisel kattevilja all Leningradi oblasti tingimustes. 1953–56 EPMÜ taimekasvatuse kateedri laborant, 1959–63 assistent ja vanemõpetaja ja 1964–93 dotsent, 1973–83 kateedri juhataja, 1966–72 ja 1983–87 agronoomiateaduskonna dekaan. Täiendanud end 1967 Soomes, 1968 Tšehhoslovakkias, 1978 Saksa DV-s ja 1970 Jaapanis.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: suviteraviljade ja kaunviljade agrotehnika nende kasvatamisel puhas- ja segakülvidena. 46 teadustrükist.

Viited
------

1. ↑
2. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Põldkaunviljad ja nende segukülvid. // Lühikokkuvõtteid EPA agronoomiateaduskonna teadusliku uurimistöö tulemustest. Tartu, 1969
* Põllukultuurid ja nende hindamine (koost ja kaasautor). Tallinn, 1976
* Söödateravilja tervikkoristamise bioloogilised alused. // EPA tead tööde kogumik 144. Tartu, 1984
* Taimekasvatus (koost ja kaasautor). Tallinn, 1986;

Kirjandus
---------

* Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppe-teadusliku koosseisu bio-bibliograafiline teatmeteos 1951–1981. Trt, 1981, 43
* Eesti Põllumajanduse Akadeemia töötajad ja vilistlased 1981–1990. Trt, 1991, 36.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Evald Rink** (23. juuli 1916 Undla vald Virumaa – 14. august 2015 Kensington, Maryland, USA) oli eesti ajaloolane ja bibliograaf.

Elukäik
-------

Evald Rink oli talupidaja poeg.

Ta lõpetas 1935. aastal Rakvere Ühisgümnaasiumi ja 1944. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (ajaloo osakonnas); aastatel 1940–1944 oli ta Riigi Keskarhiivi arhivaar ja osakonnajuhataja. 

Tartus astus Evald Rink Eesti Yliõpilaste Seltsi Veljesto liikmeks. Seal tutvus ta Hildegard Rometiga (sünd. 25. oktoobril 1915 Narvas), kellega 2011. aastal pühitseti 70. pulma-aastapäeva. 

Asunud 1944. aastal Saksamaale, oli ta 1945. aastal Leipzigi Ülikooli raamatukogus bibliograaf, õppis aastatel 1945–1946 Frankfurdi Ülikoolis, oli aastatel 1945–1947 ajalooõpetaja eesti gümnaasiumis Wiesbadenis ja Kasselis, 1945–1949 USA tsooni eestlaste keskesinduse büroo juhataja. 

1949. aastast elas ta USA-s, kus oli aastatel 1956–1981 Hagley Muuseumi Ameerika tehnoloogia, tööstuse ja majanduse arengule keskendunud raamatukogus kataloogija, 1961. aastast trükiste osakonna juhataja.

Raamatukogundusmagister (1956, Rutgersi Ülikool, New Jersey). 

Evald Rink on olnud üks Seabrooki Eesti Seltsi ning E.E.L.K. Seabrooki koguduse asutajaid ja juhatuse liige. 

Aastatel 1963–2001 oli ta EELK Philadelphia koguduse esimees.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: Ameerika varasemate, eriti tehnikaalaste trükiste ajalugu. Toimetanud ülevaateteose "DP-kroonika: eesti pagulased Saksamaal 1944–1951" (Lakewood, New Jersey, 1999). Artikleid trükiasjanduse ajaloost ja tehnikakirjanduse bibliograafiaid.

Teoseid
-------

* Printing in Delaware 1761–1800. Wilmington, 1969
* Jacob Leupold and his Teatrum Machinarum. // The Libary Chronicle 38 (1972) 2
* Technical Americana: a checklist of technical publications printed before 1831. Millwood, New York, 1981, 1982.

Tunnustus
---------

* 2007 Valgetähe V klassi teenetemärk

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide.

Kirjandus
---------

* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, III, 236.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
* 

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Evan Bouchard 2020. aastal Bakersfield Condorsi särgis
**Evan Bouchard** (sündinud 20. oktoobril 1999 Oakville'is, Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Edmonton Oilers.

Aastatel 2015–2019 mängis ta Ontario Hockey League'i (OHL) klubis London Knights. 2016. aastal tuli ta Knightsiga OHL-i meistriks. Hooajal 2017–18 oli ta liigas kõige resultatiivseim kaitsemängija (25+62).

2018. aastal valis Oilers ta NHL-i *draft* '​is kümnenda valikuna. Oilersiga sõlmis ta lepingu sama aasta juulis. NHL-is debüteeris ta 2018–19 alguses. 25. oktoobril 2018 sai ta 19 aasta ja viie päeva vanuselt mängus Washington Capitalsi vastu Oilersi läbi aegade noorimaks mängijaks, kes on NHL-is värava löönud. Sama aasta novembris naasis ta London Knightsi ning pälvis hooajal 2018–19 OHL-i hooaja parimale kaitsemängijale antava Max Kaminsky Trophy.

Hooajal 2019–20 mängis Bouchard American Hockey League'is (AHL) Oilersi noorteklubis Bakersfield Condors. Hooaja 2020–21 esimeses pooles mängis ta Rootsi esiliiga klubis Södertälje SK ning lõi 23 liigamänguga kuus väravat ja andis 11 väravasöötu. Hooaja teises pooles naasis ta Oilersi, saades seal 14 liigamänguga kirja kaks väravat ja kolm väravasöötu.

2019. aastal osales Bouchard Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel, kus jõuti veerandfinaali.

Viited
------

1. 1 2  Evan Bocuhard. eliteprospects.com. Vaadatud 23.1.2022.
2. ↑  "Evan Bouchard makes Oilers history in win over Capitals". sportsnet.ca. 25.10.2018. Vaadatud 23.1.2022

Välislingid
-----------

* Evan Bouchard NHL.com lehel
* Evan Bouchard hockeydb.com lehel

| * v
* r
Edmonton Oilers |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Jack Campbell **·** Stuart Skinner **·** Mike Smith |
| 
**Kaitsjad**: Evan Bouchard **·** Philip Broberg **·** Cody Ceci **·** Vincent Desharnais **·** Mattias Ekholm **·** Oscar Klefbom **·** Brett Kulak **·** Ryan Murray **·** Darnell Nurse |
| 
**Ründajad**: Nick Bjugstad **·** Leon Draisaitl **·** Warren Foegele **·** Dylan Holloway **·** Zach Hyman **·** Mattias Janmark **·** Evander Kane **·** Klim Kostin **·** Connor McDavid **·** Ryan McLeod **·** Ryan Nugent-Hopkins **·** Derek Ryan **·** Devin Shore **·** Kailer Yamamoto |
**Zirni kihistik** (inglise keeles *Zirni Member*) on ordoviitsiumi ladestu Zebre kihistu Latorpi lademesse kuuluv kihistik. Seda hakkasid esimesena määratlema Rita Ulste ja Lilita-Ilga Gailite aastal 1976.

Kihistiku stratotüüp on nüüdseks hävinud südamikuga Ciecere-10 puurauk, kus kihistiku kivimid esinevad 1096.00..1109.50 meetril. Kihistu neostratotüüp on Dobele 92 puurauk, kus kihistu kivimid esinevad 1407..1416 meetril. Kihistik on nime saanud Zirņi küla järgi.

Kihistik on Zebre kihistu Latorpi lademe alumine kihistik, millel lasub Kalvene kihistik. Ajaliselt kuulub selle argilliit Eestis Hunnebergi lademesse. Kihistikku eristatakse maa lõunaosas

Leedu aladel kuulub kihistik Varangu lademesse. Selle moodustab punakaspruun, kohati ka rohekashall viiruline savi. Kihistikku eristatakse maa loodeosas.

Viited
------

1. ↑  Zirni kihistik Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 30.08.2019)
2. ↑  Stratigraafia info
3. ↑  Geology and Mineral Resources of Estonia. Hunneberg stage Tõnu Meidla
4. ↑  LIETUVOS SILŪRO, ORDOVIKO, KAMBRO, EDIAKARO SISTEMŲ STRATIGRAFINĖ KLASIFIKACIJA, 2015, lk. 27

Välislingid
-----------

* Zirni kihistik Eesti geokogude infosüsteemis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib majandusteadlasest; kirjaniku kohta vaata artiklit Juhan Teder (kirjanik)* |

---

**Juhan Teder** (sündinud 18. juunil 1960 Tallinnas) on eesti majandusteadlane ja professor.

Haridus
-------

Lõpetas Tallinna 2. Keskkooli 1978, Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna masinaehituse ökonoomika ja organiseerimise eriala *cum laude* 1983; TPI mittestatsionaarne aspirant 1985–1989. Doktorikraad ("Majandusspetsialistide kasutamine, vajadus ja ettevalmistamine Eesti NSV rahvamajanduses", juhendaja Väino Rajangu), Eesti Teaduste Akadeemia 1989; dotsent 1992; professor 1998.

Töökäik
-------

Eesti NSV Riikliku Plaanikomitee Majanduse ja Planeerimise TU Instituudi ökonomist 1983–1984; nooremteadur 1984. Ettevõtlusõppe OÜ juhatuse liige alates 2009. aastast.
TTÜs 1984–…: tootmise ökonoomika ja organiseerimise/tööstusökonoomika kateedri tunnitasuline õppejõud 1984–1990; TU sektori kõrgkooliökonoomika uurimisgrupi/labori nooremteadur 1984–1986, vanemteadur 1986–1991; teenindusökonoomika kateedri vanemõpetaja (0,5 koormusega) 1990–1992, dotsendi kt 1992; käitismajanduse instituudi väikeettevõtluse õppetooli dotsent 1992–1998, väikeettevõtluse õppetooli professor ja juhataja 1998–2000; ärikorralduse instituudi professor ja väikeettevõtluse õppetooli juhataja 2000–2008; ärikorralduse instituudi kinnisvara, logistika ja ettevõtluse õppetooli dotsent 2010–2013; ärikorralduse instituudi ettevõtluse õppetooli dotsent 2013–2016; ärikorralduse instituudi dotsent alates 2017. aastast.

Teadustöö
---------

Ühiskonnateadused ja kultuur. Majandusteadus: ettevõtluse areng, ettevõtjad, ettevõtluspoliitika.

Avaldanud üle 50 teaduspublikatsiooni, sh 3 monograafiat. Juhendanud 26 magistritööd.

Liikmesus
---------

Organiseerimiskomitee liikmena osalenud mitmete teaduskonverentside ja -seminaride ettevalmistamisel ja läbiviimisel ning kogumike trükiks ettevalmistamisel; osalenud Noorte Majandusteadlaste Klubi töös, nõukogu liige 1980ndail; TPI noorte teadlaste ja spetsialistide nõukogu liige 1987; Euroopa Väikeettevõtete ja Ettevõtluse Nõukogu (ECSB, European Council for Small Business and Entrepreneurship) liige; Eesti Majandusteaduse Seltsi liige; Eesti Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi juures tegutseva Väikeettevõtluse nõukoja liige alates 2003; TTÜ ärikorralduse instituudi nõukogu liige 2012–2013. ,

Harrastused
-----------

Aiandus, ajalugu, teater.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Tallinna Tehnikaülikooli professorid läbi aegade. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikool, 2008, lk. 434–435
2. 1 2 3  Juhan Teder Eesti Teadusinfosüsteemis

Välislingid
-----------

* Juhan Teder Eesti Teadusinfosüsteemis
**"Everyday Chemistry"** on remiksalbum tundmatult autorilt, mis on internetis saadaval alates 9. septembrist 2009. 

Laulud on kokku pandud ansambli The Beatles liikmete soolokarjääri lauludest, presenteerides albumit kui sellist, mille oleks The Beatles salvestanud, kui nad poleks lahku läinud.

Taust
-----

Albumi veebilehel on lauludega kaasas ka jutt albumi päritolust. Inimene, kes nimetab ennast James Richardsiks, jutustab veebilehel sellest, kuidas ta kohtus kellegi Jonasega, kes on pärit paralleeluniversumist, kus biitlid ei läinud lahku, ketšup on lilla ja helikassetid on populaarsemad kui CD-plaadid. Kuna mõlemale meeldisid biitlid siis Jonas näitas talle albumit mida Richardsi universumis ei olnud. Enne kui Richards oma universumisse naasis, varastas ta Jonaselt helikassetti.

Lugude nimekiri
---------------

| Nr | Pealkiri | Pikkus |
| --- | --- | --- |
| 1. | "Four Guys" |   |
| 2. | "Talking to Myself" |   |
| 3. | "Anybody Else" |   |
| 4. | "Sick to Death" |   |
| 5. | "Jenn" |   |
| 6. | "I'm Just Sitting Here" |   |
| 7. | "Soldier Boy" |   |
| 8. | "Over the Ocean" |   |
| 9. | "Days Like These" |   |
| 10. | "Saturday Night" |   |
| 11. | "Mr Gator's Swamp Jamboree" |   |
| **Kogupikkus:** | **40:48** |

Viited
------

1. ↑  James Richards. "Everyday Chemistry lehekülg" (Inglise keeles).`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
**Juhan Reidak** (ka **Johann Reitag**; 29. september 1876 Pärsti – 1. märts 1945 Tori) oli eesti vaimulik.

Õppis 1884–1888 Pärsti vallakoolis, 1888–1889 Viljandis kihelkonnakoolis, 1890–1892 Viljandi linnakoolis, 1892–1893 sai eraõpet, 1894–1896 Hugo Treffneri Gümnaasiumis Tartus ja 1896–1897 Pärnu gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1897–1901. Prooviaastal oli ta Palamuse Püha Bartholomeuse koguduses (Burchard Georg Sielmanni juures) ning Kodavere ja Alatskivi koguduses Paul Ferdinand Walteri juures. Ordineeriti õpetajaks 20. märtsil 1904 Tarvastus.

Oli aastal 1904 adjunktõpetaja Suure-Jaani Johannese koguduses. 1904–1907 Viljandi praostkonna vikaarõpetaja. Aastatel 1907–1911 teenis ta Püha Jakobi kogudust ja 1911–1945 (introdutseeriti 8. oktoobril 1911) Tori kogudust. Aastatel 1930–1945 oli ta Pärnu praostkonna abipraost ja 1941–1945 Pärnu praostkonna praosti kohusetäitja.

Isiklikku
---------

Tema tütar Irene oli abielus praost Harald Põllu poja Hillar Põlluga.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
2. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
**Juhan Vaher** (aastani 1934 **Elmar Johannes Vaher**; 22. mai 1905 Restu – 3. jaanuar 1974 Tallinn) oli eesti õigeusu preester ja luterlik vaimulik.

Ta on õppinud Ilmjärve kihelkonnakoolis ja Restu Kõrgemas Algkoolis. Aastal 1932 lõpetas ta Valga Poeglaste Gümnaasiumi (ja Valga muusikakooli). Aastatel 1935–1940 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, aastatel 1946–1947 Leningradi Vaimulikus Akadeemias, aastatel 1948–1949 Usuteaduse Instituudis. Ordineeriti esimesel korral 5. septembril 1932 õigeusu preestriks, teisel korral 7. detsembril 1949 Tallinna toomkirikus luteri pastoriks.

Ta oli aastatel 1929–1932 Ilmjärve kiriku köster-koorijuht. Aastatel 1932–1934 oli ta Seli-Tõstamaa Püha Vassilius Suure koguduse preester, aastal 1940 Tartu Pühade Aleksandrite koguduse preester, aastatel 1940–1942 Kraavi Prohvet Eelia koguduse preester, aastatel 1942–1943 Mõniste-Ritsiku Ristija Johannese koguduse preester, aastatel 1943–1946 Uduvere Apostel Jakobuse koguduse ja aastatel 1946–1949 Petseri Varvara koguduse preester. 

Aastatel 1950–1964 oli ta Juuru Mihkli koguduse õpetaja, hooldades aastatel 1952–1964 veel Vahastu kogudust. Aastatel 1967–1968 oli ta Valjala, Püha ja Mustjala Anna koguduse ajutine õpetaja, aastal 1971 Kihelkonna ja Kärla Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. III, lk. 140

Välislingid
-----------

*
Evert Horni ja Margareta Fincke sarkofaagid Turu toomkirikus Soomes. Hauamonumendi valmistaja Arent Passer.
**Evert Karlsson Horn af Kanckas** (11. juuni 1585 Haapsalu loss – 30. juuli 1615 Pihkva lähedal) oli Rootsi sõjaväelane. 

Sündis Haapsalu ja Narva asehalduri Karl Henriksson Horni (u 1550–1601) ja Agnes von Delwigi pojana. 

Evert Horn oli aastast 1609 Jakob De la Gardie sõjakaaslane tema Venemaa segaduste aja kampaanias. Vallutas 1611 aastal Käkisalmi ja Novgorodi ja 1612 aastal Nöteborgi. Aastatel 1613–1615 Rootsi Ingeri – Narva, Ivangorodi, Jaama ja Koporje kindralasehaldur ja 1614 ülendati feldmarssaliks. Evert Horn õpetas Ingeri sõja ajal sõjakunsti ka Gustav II Adolfile.

Ta sai surmavalt haavata Ingeri sõja Pihkva piiramisel ja maeti perekonna koori Turu toomkirikus, kuhu tema ja ta abikaasa hauamonumendi valmistas Tallinna linna ehitusmeister Arent Passer. 

Tema matustest on Zacharias Topelius kirjutanud novelli "Herr Evert Carlssons begrafning i Åbo domkyrka".

Talle kuulus 1614. aastast Mietoineni Saare külas asunud mõis (soome *Saaren kartano*), mis pärast tema surma jäi abikaasa valdusse.

Perekond
--------

Abiellus 1613. aastal Margareta Finckega (surn. 1647), kes oli Savonlinna (Nyslott) asehalduri, Porkala ja Autise mõisniku Gödik (Gödric) Fincke (surn.1617) ja Gennäsi mõisast pärit Ingeborg Nilsdotter Boije tütar (teistel andmetel Porkalast pärit Mätta Stensdotteri tütar). Abielust sündisid:

* Gustaf Evertsson Horn af Marienborg (1614–1666), vabahärra, feldmarssal ja riiginõunik, Ingerimaa ja Käkisalmi lääni asehaldur 1654–1657

### Sugupuu

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  **Evert Karlsson Horn**  | Karl Henriksson Horn | Henrik Klasson Horn | Klas Henriksson Horn |
| Kristina Kristersdotter |
| Elin Arvidsdotter Stålarm | Arvid Eriksson Stålarm |
| Kristina Knutsdotter Kurck |
| Agnes von Delwig | Ewert von Delwig | Ewert von Delwig (Tuhala) |
| Anna von Tödwen (Tuhala) |
| Helena von Fahrensbach | Winrich von Fahrensbach (Valga) |
| Anna von Uexküll (Vigala) |

Viited
------

1. ↑  F. U. Wrangel: *Personhistorisk tidskrift*, Stockholm 1900, lk. 223
2. ↑  Zacharias Topelius: *Noveller: 13. Herr Evert Carlssons begrafning i Åbo domkyrka*, Stockholm 1901, lk.133-139
3. ↑   "(1754) Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ... lk. 77".
4. ↑   "(1754) Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ... lk. 76-77".

Välislingid
-----------

* Elulugu (1883), lk 1505 Nordisk familjebok (rootsi keeles)
* Elulugu (1906), lk 517–518 Svenskt biografiskt handlexikon (rootsi keeles)
* Roskildehistorie.dk: Horn af Kanckas (sugupuu)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Philipp von Scheiding** | **Ingerimaa asehaldur**1613–1615 | Järgnev**Anders Eriksson Hästehufvud**  |
**Manggõstau oblast** on 1. järgu haldusüksus (oblast) Kasahstanis. Piirneb idas Usbekistani ja lõunas Türkmenistaniga. Läänes piirneb Kaspia merega.

Moodustati 1973. aastal Gurjevi oblasti lõunaosast. Nõukogude ajal tunti nime all Mangõšlaki oblast. 

Halduslikult jaguneb 5 rajooniks ja 2 oblastilise alluvusega linnaks (Aktau ja Žangaözen).

Oblastis toodetakse 25% Kasahstani naftast.

2011. aasta mais puhkesid oblastis Kasahstani ajaloo kõige ulatuslikumad streigid, mis kestsid aasta lõpuni. Nafta- ja gaasiettevõtete töölised nõudsid paremaid töötingimusi, suuremat palka ja õigust sõltumatu ametiühingu loomiseks.

Välislingid
-----------

* Oblasti koduleht

Kasahstani 1. järgu haldusüksused

Abaj oblast **·**  Akmola oblast **·**  Aktöbe oblast **·**  Almatõ linn **·**  Almatõ oblast **·**  Astana linn **·**  Atõrau oblast **·**  Ida-Kasahstan **·**  Karagandõ oblast **·**  Kostanaj oblast **·**  Kõzõlorda oblast **·**  Lääne-Kasahstan **·**  Manggõstau oblast **·**  Pavlodari oblast **·**  Põhja-Kasahstan **·**  Šõmkendi linn **·**  Žambõli oblast **·**  Žetisu oblast **·**  Türkistani oblast **·**  Ulõtau oblast
**Evert von Werminghausen** oli Liivi ordu liige ja Tallinna komtuur aastatel 1510–1516.

Everti vanemad olid Evert von Werminghausen ja Nese Voß. Ka tema vend Degenhard oli Liivimaal, kuid ei astunud ordusse. Everti suguvõsa kuulus Vestfaalis keskaadli hulka. Ta sündis Klusensteini linnuses Iserlohni lähedal.

Ordusse astus Werminghausen tõenäoliselt 1480. aastatel ja 1484. aastal sai tast Sigulda kumpan. 1499. aastal sai ta Pärnu komtuuriks, selles ametis oli ta kümme aastat ning 1510. aastal nimetati ta Tallinna komtuuriks, millega ta tõusis olulisimate ordukäsknike hulka. 1516. aastal tema aeg lõppes, võimalik, et tema surma tõttu, sest samal aastal määras ordumeister Wolter von Plettenberg tema vennale Degenhardile eluaegse tasuta ülalpidamise Tallinna linna poolt.

Kirjandus
---------

* *Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 947 (lk 708).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Heidenreich von Walgarden** | **Pärnu komtuur**1499–1509 | Järgnev**Simon von Rietberg** |
| Eelnev**Johann von der Recke** | **Tallinna komtuur**1510–1516 | Järgnev**Simon von Rietberg**

 |
Evgeny Lebedev (2010)
**Evgeny Lebedev**, ka **parun Lebedev** (vene keeles Евгений Александрович Лебедев *Jevgeni Aleksandrovitš Lebedev*; sündinud 8. mail 1980 Moskvas), on vene päritolu Suurbritannia ettevõtja, Briti peer.

Evgeny Lebedev on KGB ohvitseri Aleksandr Lebedevi poeg. 1987. aastast töötas ta isa Nõukogude Liidu Londoni saatkonnas, mis võimaldas tal Londonisse tuua ka oma pere. Evgeny õpiaastad möödusid Londonis.

Evgeny Lebedev on koos isaga ettevõtte Lebedev Holdings Ltd kaasomanik. Ettevõttele kuuluvad Briti ajalehed Evening Standard ja The Independent, samuti telekanal London Live.

Evgeny Lebedev on koos Mihhail Gorbatšoviga 2006. aastal loodud Raissa Gorbatšova Fondi (fond toetab vähihaigeid lapsi) asutajaid.

Lebedev sai 2010. aastal Suurbritannia kodakondsuse.

2020. aasta juulis esitas Suurbritannia peaminister Boris Johnson Evgeny Lebedevi peerikandidaadiks. Sama aasta novembris andis kuninganna Elizabeth II Lebedevile paruni aadlitiitli (Hamptoni ja Siberi parun).
19. novembrist 2020 on Lebedev Suurbritannia Lordide koja liige.

Isiklikku
---------

Tema emapoolne vanaisa Vladimir Sokolov (1928–1998) oli zooloog, Venemaa Teaduste Akadeemia akadeemik.

Välislingid
-----------

 Evgeny Lebedev – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Seersant Bosco Albert "B.A." (*Bad Attitude*) Baracus** on üks "A-Rühma" peategelasi. Teda kehastas 1980. aastatel Mr. T ja 2010. aasta filmis kehastab teda maadleja Quentin Jackson.

B.A. on tiimi mehaanik ja oskab paljudest tavalistest või vanadest asjadest teha relvi, autosid ja muid tarvilikke asju. Kord ütles Hannibal tema kohta, et "tangide ja vaid natukese ajaga oskab ta parandada kõike peale õhtusöögi". Ta oskab ka hästi võidelda. Teda on kerge vihale ajada. Tema võitlusskeem on vastase haaramine, viimase enda pea kohale tõstmine ja siis tolle õhku heitmine.

B.A. armastab lapsi. Ta ei joo kunagi alkoholi, eelistades sellele piima. B.A. kardab lendamist, eriti siis, kui lennuki või helikopteri piloodiks on Murdock. Sealt pärineb ka tema tuntuim fraas "I ain't gettin' on no plane!" - "mina ei lähe ühegi lennuki peale!". Transpordiprobleem lahendatakse tiimis kas teda uinutades, uimaseks lüües või ühes episoodis ka hüpnotiseerides.

B.A.-l ja Murdockil on sama veregrupp: AB-negatiivne, kõige haruldasem veregrupp.

B.A. sõidab 1983. aasta GMC Vandura kaubikuga. Ta saab vihaseks, kui tema kaubik saab vigastada. Tavaliselt juhib ta seda ise, kuid tihti on seda juhtinud ka teised A-Rühma liikmed. B.A. ütleb tihti: "Nobody drives my van, but me!" - "keegi ei juhi mu kaubikut, peale minu enda".
Šarõni kanjon (Kasahstan)Šarõni kanjon
Asukoht Kasahstanis
Šarõni kanjon
**Šarõni kanjon** (kasahhi keeles: Шарын шатқалы) on kanjon Kasahstanis Šarõni jõe ääres. See asub 200 kilomeetrit Almatõst idas, Hiina piiri lähedal. Kanjon on ligikaudu 154 kilomeetrit pikk ja on osa Šarõni rahvuspargist (asutatud 23. veebruaril 2004). Kuigi Šarõni kanjon on palju väiksem kui Suur kanjon, näeb see välja väga sarnane ja sama muljetavaldav.

Tekkimine
---------

Šarõni kanjoni moodustumine algas 12 miljonit aastat tagasi, kui jõgi hakkas aeglaselt kivi uuristama. Koosneb erinevatest kihtidest. Kõige vanemad, alumised ja tumedad kihid on tekkinud vulkaanipursete tagajärjel laavast. Alumiste kihtide peal on settelise punase liivakivi kihid, need tekkisid kui aja jooksul kuhjusid vulkaaniliste kivimite peale setted. Need on erksavärvilised ja nende värvus varieerub tumeoranžist helepruunini.

Floora ja fauna
---------------

Peamine puuliik on tuhkpuu, samuti leidub pajusid ja haaba. Loomadest elutsevad piirkonnas sisalikud, maod, metsümisejad, jänesed ja rebased.

Turism
------

Seiklussportidest viiakse kärestikes läbi kanuumatku ja parvetamist (*white-water rafting*). Saab ka kala püüda või jões ujuda.

Nagu mujal Kasahstani stepis nii on ka Šarõni kanjonis talved pakaselised ja suved kuumad. Talve külmimad ilmad on –30° C ja suve kuumimad päevad +40°.

Viited
------

1. ↑  "Charyn canyon". *Caravanistan*.
2. ↑  District, Raiymbek. "Charyn Canyon". *Atlas Obscura*.
3. ↑  "Charyn canyon". *Caravanistan*.
4. ↑  "Charyn canyon". *Caravanistan*.

Välislignid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Šarõni kanjon** |
**Šarscin** (transkribeerituna **Šarstsin**) on agrolinnake (endine küla ja alev) Valgevenes Homieli oblasti Vietka rajoonis, Šarscini külanõukogu halduskeskus. Asula asub oblasti keskusest Homielist 25 ja rajooni keskusest Vietkast 18 kilomeetri kaugusel Soži jõe luha serval.

Asulas on kultuurimaja, raamatukogu, kool ja sidejaoskond.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 896 (1860)
* 727 (1890)
* 118 elanikku alevis, 1149 elanikku külas, 34 elanikku mõisas (1897)
* 1460 (1926)
 | * 1240 (1959)
* 532 (1999)
* 528 (2004)
* 446 (2010)
 |

Ajalugu
-------

Asula ümbrus on ammuse asustusega. Küla juures asub linnamägi, mis oli kasutusel VII–III sajandi eKr, asulakoht, mis oli asustatud VI–VIII sajandil ja Vana-Vene riigi ajal, kaks varase rauaaja asulakohta ja neoliitikumi asulakoht. Asulat on esmamainitud XV sajandil. Toona kuulus see Minski vojevoodkonda ja Rečyca maakonda. Aastal 1560 oli selle omanik Homieli linnuse rittmeister K. Lenski.

Seoses Poola jagamisega läks Šarscin aastal 1772 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Mogiljovi kubermangu ja Rogatšovi maakonda. Aastal 1784 sai asula alevi staatuse. Aastal 1785 oli see Dernolovitšite valduses. Aastal 1797 avati seal klaasnõusid valmistav vabrik. Aastal 1848 läks asula krahv Mellini valdusse. Aastal 1881 oli Šarscinis magasiait ja kool. Aastal 1897 asusid praeguse asula kohal lisaks alevile ka samanimeline küla ja mõis. Alevis asusid jõesadam, tellisevabrik, kool ja kõrts, külas asusid kool, kirik, magasiait, kruubiveski, kaks tuulikut ja kolm sepikoda, mõisas aga kabel, tuulik ja sepikoda. Aastal 1899 avati asulas viinaköök. Aastal 1911 põles suur osa Šarscinist maha. Samal aastal avati seal postkontor.

Aastal 1926 oli asulas sidejaoskond, lugemissaal ja tarbijate ühistu teeninduspunkt. Samal aastal sai külast samanimelise külanõukogu halduskeskuseks. Aastal 1929 moodustati seal kolhoos, järgmisel aastal avati seal tellisetehas. Oktoobris 1943 lasid karistussalklased maha 17 küla elanikku ja põletasid maha 281 maja (enne sõda oli külas 293 maja). Nõukogude väed vabastasid küla 15. novembril 1943. Sõjas hukkus 149 küla elanikku.

Tuntud elanikke
---------------

* Jakaŭ Minin – Nõukogude lendur
* Michaił Haškievič – Valgevene vaimulik

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. oktoober 2020. Vaadatud 21. märtsil 2021.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  "ГОСКАРТГЕОЦЕНТР". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. september 2018. Vaadatud 21. märtsil 2021.
3. ↑  Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, Tom XI
4. ↑  Гарады і вёскі Беларусі: Энцыклапедыя. Kd.1, 1. raamat Гомельская вобласць/С. В. Марцэлеў; Рэдкалегія: Г. П. Пашкоў (галоўны рэдактар) і інш. — Мн.: БелЭн, 2004. 632 lk. ISBN 985-11-0303-9 ISBN 985-11-0302-0
**Bidasoa jõgi** (hispaania ja baski *Bidasoa*, prantsuse *Bidassoa*) on jõgi Hispaania põhjaosas ja Prantsusmaa piiril (Baskimaal). 

Jõgi saab alguse Hispaanias Navarras Baztani vallas Izpegi (prantsuse *Ispéguy*) künka ja Erratzu asula lähedal Izpegi ja Iztauzi niisutuskraavi ühinedes, saades oma vee mitmetest mägiojadest, ning voolab suuremalt jaolt Hispaanias, läbides Navarra Malerreka ja Bortziriaki piirkonna (Endarlatsani) ja Gipuzkoa provintsi. Algusest kuni Oronozi ja Mugairini nimetatakse teda **Baztani jõeks**. Kümne kilomeetri jooksul enne suuet alates Endarlatsast on ta Prantsusmaa (Pyrénées-Atlantiques) ja Hispaania (Gipuzkoa) piiriks. Ta suubub Hendaia ning Gipuzkoa provintsis asuva Hondarribia asula vahel 
Atlandi ookeani ( Biskaia lahte ), täpsemalt Txingudi lahte, mida peetakse ka jõe osaks. Viimase Hispaania-rannikul on San Sebastiáni lennujaam, mille stardirada asub lahte rajatud muulil. Txingudi laht omakorda suubub Figuieri/Higueri lahte. 

Jõe pikkus on 69 km.

Bidasoa jõkke suubuvad muuhulgas Ceberia niisutuskraav, Ezkurra jõgi, Iruribieta kuristik, Etxalari niisutuskraav, Arregi oja ja Onin. 

Bidasoa on forelli- ja lõherikas. 

Jõe alamjooksul asuv Konpantzia saar on neutraalne ala, mis kuulub mõlemale riigile. Aastal 1659 sõlmiti seal Pürenee rahu.

Vaata ka
--------

* Hispaania jõgede loend
* Prantsusmaa jõgede loend
Edward Gibbon
**"Rooma impeeriumi allakäigu ja languse ajalugu"** (Inglise keeles: *"The History of the Decline and Fall of the Roman Empire"*) on Suurbritannia ajaloolase Edward Gibboni uurimus, mis ilmus kuues köites aastatel 1776–1788. Raamatutes kirjeldab Gibbons Lääne tsivilisatsiooni arengut Rooma riigi kõrgajast, keiser Traianuse valitsemisaja algusest kuni Bütsantsi kokkuvarisemiseni. 

Käsitletakse Rooma impeeriumi ja Euroopa ajalugu perioodil aastatel 98. kuni 1590. varakristlust, Rooma riigikiriku teket ning selle jagunemist katoliiklikuks ja õigeusu kirikuks, "barbarite", mongolite ja moslemite vallutusi. Teose eesmärk oli eelkõige analüüsida Rooma riigi allakäigu ja languse põhjuseid nii idas kui läänes.

Gibbon viitas palju algallikatele, mis oli raamatute ilmumise ajal tavapäratu. Selline metodoloogia võeti tuleviku ajaloolaste poolt eeskujuks. Sellest tulenevalt kutsutakse Gibbonit ka esimeseks modernseks Rooma ajaloo käsitlejaks.

Kuigi "Rooma impeeriumi allakäigu ja languse ajalugu" peetakse siiani suureks kirjandussaavutuseks ja hästi loetavaks sissejuhatuseks sellesse ajalooperioodi, siis on raamatu ilmumisele järgnenud sajanditel ajalooteadus ja arheoloogia edasi arenenud ning Gibboni tõlgendusi ei peeta enam akadeemilises ajalookäsitluses ajakohasteks.

Raamat on ilmunud eesti keeles 2016. aastal sarjas Avatud Eesti Raamat, tõlkis Triinu Pakk. Tõlge pälvis Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia (mõttekirjanduse tõlkeauhind).

Viited
------

1. ↑  Charlotte Roberts (2014). *Edward Gibbon and the Shape of History*. Oxford UP. Lk 137.
2. ↑  David S. Potter (22. mai 2006). *A Companion to the Roman Empire*. Wiley. Lk 100. ISBN 978-0-631-22644-4.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Rooma impeeriumi allakäigu ja languse ajalugu** |

* Rooma impeeriumi allakäigu ja languse ajalugu. Project Gutenbergis (inglise keeles)
**Rookass** (*Felis chaus*) on kassi perekonda kuuluv kaslane.

Levila ja elupaik
-----------------

Rookasside levilaks on Egiptus, Lõuna-Kaukaasia, Lääne-, Kesk ja Ida-Aasia, Sri Lanka ja India. Rookass elab enamasti veekogude lähedal asetsevates roostikes ja põõsastikes.

Välimus
-------

Nende kehapikkus on tavaliselt 50–94 sm ja saba on 23 – 31 sm pikkune. Täiskasvanud rookassi kehakaal on kuni 16 kilogrammi. Sõltuvalt alamliigist on loomade suurus ja karvastiku värvus erinev. Valdavalt on karvkate liivakarva või hallikas, ebaselge mustriga kuid nii looduses kui tehistingimustes võib esineda ka musta värvi isendeid. 

Rookassid elavad üksikult ning peavad jahti varastel hommiku- ja õhtutundidel. Päevasel ajal eelistavad nad varjuda. Vaatamata oma väikestele mõõtmetele suudab rookass murda isegi väiksemate sõraliste vasikaid. Enamasti toitub siiski hiirtest, konnadest, madudest, sisalikest. Rookassi hüppevõime on ka lindude püüdmiseks piisavalt hea. Inimasustuse läheduses elades kütivad nad kodukanu ja parte. 

Tiinus kestab 63–66 ööpäeva. Pesakond, mille emakass võib ilmale tuua mitu korda aastas, koosneb 1–3 kassipojast. Pole teada, kui vanaks rookassid vabas looduses elavad, kuid vangistuses võivad nad elada 13 aasta vanuseks.

Rookass Eestis
--------------

2011. aasta 4. juulil avati Tallinna Loomaaias väikeste kaslaste ekspositsioon, kuhu asusid elama lisaks rookassile ka manulid, luitekassid ja amuuri kassid.

Hübriid
-------

Rookassi ja kodukassi ristamise tulemusel on aretatud kassitõug *Chausie*.

Alamliigid
----------

*Felis chaus affinis*

Rookass jagatakse järgmisteks alamliikideks: 

* *Felis chaus affinis* (Gray, 1830)
* *Felis chaus fulvidina* (Thomas, 1929)
* *Felis chaus furax* (de Winton, 1898)
* *Felis chaus kelaarti* (Pocock, 1939)
* *Felis chaus kutas* (Pearson, 1832)
* *Felis chaus maimanah* (Zukowsky, 1915)
* *Felis chaus nilotica* (de Winton, 1898)
* *Felis chaus oxiana* (Heptner, 1969)
* *Felis chaus prateri* (Pocock, 1939)

Viited
------

1. ↑  Loomade elu 7:268.
2. ↑  Loomade elu 7:268.
3. ↑   Veebiversioon (vaadatud 19.10.2013)
4. ↑  *The World’s Largest Genetic Registry of Pedigreed Cats* Veebiversioon (vaadatud 18.10.2013) (inglise keeles)
5. ↑  *Integrated Taxonomic Information System* **Felis chaus**, Veebiversioon (vaadatud 18.10.2013) (prantsuse keeles)
**Kodeerimine** on kvantitatiivse sisueristuse ja andmeanalüüsi osa. 

Teksti kodeerimine on sisu kokkuvõtmine ja selles sisalduva teabe (mõtte) lühikese koodiga tähistamine. Igale sõnumile, teabeühikule antakse kokkuvõttev märksõna või lause, mida nimetatakse koodiks. Kodeerimisel lahutatakse tekst osadeks, mida saab hiljem süstematiseerida. Võimalik erinev detailsus (lause-lauselt, lõik-lõigult). Teksti osadeks lahutamise eesmärgiks on teksti sisu (mõtte) mõistmine ja selle alusel üldisemate kategooriate moodustamine. Koodid grupeeritakse mingite sarnasuste järgi ja saadakse kategooriad, mis väljendavad tekstis sisalduvaid olulisi teemasid ja võimaldavad järeldusi teha. 

Uuringus jaguneb kodeerimine kolmeks astmeks: dekonstrueerimine (avatud kodeerimine; induktiivne tähenduste dekodeerimine: märksõnade väljaotsimine tekstist), konstruktsioon ehk tõlgendus (telgkodeerimine; deduktiivne) ja kinnitus (valikuline kodeerimine; induktiivne ja deduktiivne koos: tekstist otsitakse märksõna ja selle sõna alusel otsitakse uusi tekste). Kodeerimine sisaldab kahte samaaegset tegevust: mehaanilist andmestiku koondamist ja andmete analüütilist teemadeks sortimist. Andmete kodeerimisel tuleb koondada suur hulk toorandmeid kontrollitavateks andmeteks, et uurija saaks sellest andmekuhjast kiirelt välja otsida asjakohase teema.

Kvantitatiivses uurimismeetodis on kodeerimine andmetöötluse vahend. 

Kvalitatiivses uurimismeetodis kasutatakse teabe (tekstide jms) töötlemisel ka nimetust "teoreetiline kodeerimine". "Suunatud kodeerimine" tähendab täpsete uurimisküsimuste järgimist (muu jääb kõrvale).

Viited
------

1. ↑  Joe Noormets. "Etnograafiline meetod kehakultuuri uuringutes: materjali analüüs". *Tallinna Ülikool. Terviseteaduste ja Spordi Instituut*. Vaadatud 10.03.2021.
2. ↑  Sirje Virkus (Tallinn, 2016). "Intervjuu, vaatlus ja sisuanalüüs". *Tallinna Ülikool. Digitehnoloogiate instituut*. Vaadatud 10.03.2021. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|aeg=` (juhend)
**Kodila jõgi** on jõgi Raplamaal Rapla vallas Alu-Metsküla, Hagudi, Kalevi, Koikse, Lipametsa, Kodila, Kuusiku-Nõmme, Kõrgu, Lipstu, Palamulla, Sikeldi, Tapupere ja Tõrma külas.

Jõe lähtest ida poole jäävad Tallinna–Pärnu raudteeliin ja Tallinna–Rapla–Türi maantee, umbes 900 m lääne poole jääb Hagudi raba. Jõkke suubuvad paremalt Raka peakraav (13,7 km suudmest), Panga kraav (12 km suudmest) ja Jalase peakraav (4,5 km suudmest). Jõe keskjooksust lääne poole jääb Linnuraba looduskaitseala (selle osana Kodila-Linnuraba). Jõe alamjooksust lääne poole jääb Jalase maastikukaitseala (selle osana Sõbesoo ja Jalase järv). Ülemjooksul ületab jõe Seli-Koigi – Alu tee, samas jääb jõe lõunakaldale Alu alevik. Kolm korda ületab jõe Rapla–Varbola tee (kolmandal korral Palamulla sild). Kodila külas ületab jõe Hageri–Kodila–Kuusiku tee. Alates Palamulla sillast kulgeb jõe idakaldal umbes 3 km Kuusiku–Palamulla tee. Koikse külas ületab jõe Rapla–Märjamaa maantee (Koikse sild). Jõe suudmest umbes 250 m edelasse jääb Minnika paisjärv (Vigala jõel). Koikses suubub Kodila jõgi paremalt Vigala jõkke, viimase suudmest 62,1 km kaugusel.

Jõgi on vähese orgaanilise aine sisaldusega heleda veega avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m.

Kodila jõe keskkonnaregistri kood on VEE1110800.

Viited
------

1. 1 2  Kodila jõgi. Keskkonnaregister, vaadatud 24.04.2022.

Välislingid
-----------

* Kodila jõgi keskkonnaportaalis