recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Euroopa U-21 meistrivõistlused |
| **Hõbe** | 2019 | jalgpall |

**Florian Christian Neuhaus** (sündinud 16. märtsil 1997 Landsberg am Lechis) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Saksamaa kõrgliigaklubis Mönchengladbachi Borussia ja Saksamaa jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri TSV 1860 Münchenis. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Saksamaa esiliigas hooajal 2016–2017

2017. aasta suvel siirdus ta Mönchengladbachi Borussiasse. Hooajal 2017–18 mängis ta laenul Saksamaa esiliigaklubis Düsseldorfi Fortuna ning lõi sel hooajal liigas kuus väravat ja andis kolm väravasöötu. Alates hooajast 2018–19 on Neuhaus kuulunud Mönchengladbachi põhikoosseisu. 2023. aasta juulis sõlmis ta Düsseldorfi Fortunaga uue nelja-aastase lepingu.

2019. aastal võitis Neuhaus Saksamaa kuni 21-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistrivõistlustel hõbemedali. Saksamaa koondises tegi ta debüüdi 7. oktoobril 2020 sõprusmängus Türgi vastu ja lõi selles mängus ka koondisekarjääri esimese värava.

Saavutuse
---------

Düsseldorfi Fortuna
* 2. Bundesliga: 2017–18

Viited
------

1. ↑  "Borussia verlängert Vertrag mit Florian Neuhaus bis 2027" (saksa). Borussia Mönchengladbach. 28. juuli 2023.

| * v
* r
Saksamaa koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Neuer (c)
* 2 Rüdiger
* 3 Halstenberg
* 4 Ginter
* 5 Hummels
* 6 Kimmich
* 7 Havertz
* 8 Kroos
* 9 Volland
* 10 Gnabry
* 11 Werner
* 12 Leno
* 13 Hofmann
* 14 Musiala
* 15 Süle
* 16 Klostermann
* 17 Neuhaus
* 18 Goretzka
* 19 Sané
* 20 Gosens
* 21 Gündoğan
* 22 Trapp
* 23 Can
* 24 Koch
* 25 Müller
* 26 Günter
* Treener: Löw

 | Saksamaa |
**Mihkel Schiffer**, hiljem **Mihkel Sihver** (24. august 1873 Anija, Harju-Jaani kihelkond – 1. september 1933 Tallinn) oli eesti trükitööstur.

Elulugu
-------

Mihkel Schiffer asutas trükikoja kõigepealt koos Märt Antjega 1900. aastal. 1905. aastal avas Mihkel Schiffer Tallinnas trükikoja, kus sagedasti trükiti tsaarivalitsuse vastaseid trükiseid. Ühel ööl, kui trükikojas trükiti Peterburi Tööliste ja Soldatite Saadikute Nõukogu üleskutset, piirati trükikoda sandarmivõimude poolt ümber ja revolvri ähvardusega taheti maha lasta masinameister Amberg. Sellepeale astus Mihkel Schiffer ohvitseri juurde ja teatas, et tema on trükikoja omanik ja vastutab trükikoja eest. See päästis küll masinameistri elu, kuid Schiffer pidi terve öö ja järgmise päeva redus olema. Kuid proklamatsioonide trükkimise eest võeti Mihkel Schiffer siiski kohtulikule vastutusele. Kohtus aga kaitsesid teda Peterburi kuulsamad advokaadid ja Schiffer mõisteti õigeks. Tolleaegne kuberner oli kohtusse ilmunud ja kogu protsessi ise pealt kuulanud. 

1910. aasta alguses, kui päevakorras oli uue ajalehe Tallinna Teataja asutamine, siis uue lehe ajakirjanike kooskäimise kohaks kujunes tema trükikoja kontoriruum Tallinnas, Rüütli 13. Mihkel Schiffer andis trükkimise ja ruumide näol ka lisaks muud ainelist abi. Näiteks andis toimetusele kasutada oma maja korteri. Viimasel aastakümnel tõmbus avalikust elust eemale ja elas vaikselt oma perekonna keskel.

Mihkel Schiffer on maetud Tallinna Siselinna kalmistu Vana-Kaarli kalmistule.

Viited
------

1. ↑  "Mihkel Schiffer +". *Päewaleht, nr. 241*. 5. september 1933.
2. ↑  Linda Järve (7. jaanuar 2015). ""Tallinna Teataja" algusaastad ehk Käbi ei kuku kännust kaugele". *Linda Järve blogi*.
Nüke 1998. aastal
**Nüke Karatekool** on Eesti karateklubi, kus õpetatakse shotokan karate-do-d. Klubi asutati 1978. aastal Tallinnas. Aastal 1984 keelati Eestis karate harjutamine ning klubi taasloodi aastal 1989.

Nüke asutaja ja peainstruktor Herik Tölpt on mitmekordne Eesti meister ja paljude rahvusvaheliste turniiride auhinnavõitja. Klubi kaasasutaja on tema vend Avo Tölpt.

Treeningud toimuvad Vanalinna Hariduskolleegiumi võimlas ja Kadrioru Saksa Gümnaasiumi Kivimurru tänava võimlas.

Galerii
-------

* Teavitus jõuluvaheajast 2000. aTeavitus jõuluvaheajast 2000. a
* 2001. aasta jaanuarikuu treeninggraafik2001. aasta jaanuarikuu treeninggraafik
* 2001. aasta katalaagri infoleht2001. aasta katalaagri infoleht
* K-grupi 2001. aasta oktoobrikuu treeningplaanK-grupi 2001. aasta oktoobrikuu treeningplaan

Viited
------

1. ↑   (kasutatud 05.08.2018)
2. ↑  Eesti spordiregister. "Karate-do Klubi Nüke". Vaadatud 1.05.2019.

Välislingid
-----------

* Nüke Karatekooli koduleht
* Eesti Karate Föderatsiooni koduleht
* Nüke plakat uute liikmete vastuvõtuks, 2002
Audiogiidiseade
**Audiogiid** on kaasaskantav seade või rakendus, mis pakub huviväärsuse – näiteks muuseumi – külastajale lisainfot helisalvestise kujul.

Audiogiide pakutakse turistidele tavaliselt suletud ruumides, kuid vahel ka välitingimustes (näiteks Inglismaal Blenheim Palace'i aedades). Need jagavad taustainfot vaadatavate asjade kohta. Sageli on audiogiidid saadaval mitmes keeles ja mitmel viisil. Mõnes neist võidakse pakkuda algupärast muusikat ja intervjuusid, mis muudab selle vähem tavapärase giiditeenuse ja rohkem dokumentaalse raadiosaate sarnaseks.

Tavapäraselt laenutatakse audiogiidiseadmeid kohapeal, kuid uuemal ajal on audiogiidid saadaval ka internetist allalaaditavatena või mobiilirakendustena. Mõned audiogiidid on tausta või piletihinna sees, vahel tuleb need aga eraldi osta. Traditsiooniliste audiogiidiseadmetega komplektis on kõrvaklapid, info kuulmiseks tuleb vajutada kindlat marsruuti pidi ühe eksponaadi juurest teise juurde liikudes nuppu või sisestada eksponaadi number. Tänapäeval võib rakendus kasutaja asukoha määrata ise või näiteks mobiiltelefoni kaamera abil.

Viited
------

1. ↑  Fisher (2004), p. 49.
2. ↑  Walkin' Broadway from CityListen Audio Tours includes several original interviews with notable Broadway artists and producers[*alaline kõdulink*].

Kirjandus
---------

* Fisher, Jennifer (2004) "Speeches of Display: Museum Audioguides by Artists". In Drobnick, Jim, *Aural Cultures*. ISBN 0-920397-80-8

Välislingid
-----------

* "Four steps in the history of museum technologies and visitors' digital participation"
Giovanni Bottesini
**Giovanni Bottesini** [džov'anni botes'iini]] (22. detsember 1821 Lombardia Crema – 7. juuli 1889 Parma) oli itaalia kontrabassimängija, dirigent ja helilooja.

Bottesini sai muusikalise alghariduse oma isalt, kes oli silmapaistev klarnetimängija ja väikestviisi helilooja. Juba enne 11-aastaseks saamist mängis Giovanni kohalikus teatris timpaneid. Ta õppis korralikult viiulit mängima ja soovis astuda Milano konservatooriumi, kuid tema isal ei olnud selleks raha ja vaja oli saada stipendiumi. Stipendiumi oli aga üksnes kahele kohale: kontrabassi- ja fagotimängijale. Ta õppis kõigest mõne nädala jooksul kontrabassi piisavalt selgeks, et konservatooriumi pääseda. Kompositsiooni õpetasid talle seal Francesco Basili ja Nicola Vaccai. 4 aasta pärast, 1839 lõpetas ta konservatooriumi, saades soolokarjääri alustamiseks 300 frangi suuruse auhinna, mille eest ostis Carlo Antonio Testore (1687–1765) valmistatud kontrabassi.

Kõigepealt sõitis Bottesini Ameerikasse ja sai Havannas algul Itaalia ooperi peamiseks kontrabassimängijaks ja hiljem direktoriks. Havannas kirjutas ta oma esimese ooperi "Christoph Kolumbus", mis on tuntud ka nime all "Kolumbus Kuubal". See ei ole säilinud, aga on teada, et esietendus toimus 31. jaanuaril 1848.

Bottesini kuulsus levis laialt ja tema virtuoossust võrreldi Niccolo Paganini omaga viiulil. Johannes Matthias Spergeri (1750–1812) ja Domenico Dragonetti (1763–1846) kõrval oli Bottesini üks neist, kelle mõjul hakati kontrabassi pidama väljendusrikkaks ja mitmeotstarbeliseks muusikariistaks. Koos temaga esinesid Henri Vieuxtemps, Henryk Wieniawski, Camillo Sivori jt.

Peale selle oli Bottesini kuulus ka dirigendina. Sellena töötas ta 1855–57 Pariisis Itaalia teatris. 1861–1862 oli ta dirigent Palermos ja 1863 Barcelonas. Dirigendina rändas ta ka kontserditurneedel Euroopas. Giuseppe Verdi valis ta dirigendiks oma ooperi "Aida" esietendusele, mis toimus 27. detsembril 1871 Kairos.

Lühikest aega enne oma surma, 1888 määrati ta Verdi soovitusel Parma konservatooriumi direktoriks.

Alates 20. juunist 1849 oli Bottesini vabamüürlane.

Looming
-------

Ooperid "Christoph Kolumbus" 1848 (hävinud), "Firenze piiramine" 1856, "Öökurat" 1858, "Eros ja Leandros" 1879, oratoorium "Oliiviaed" 1887, palu kontrabassile, sh "Veneetsia karneval", Tarantella ja kontsertduetid viiuliga.
**Ohtu kalmistu** on kalmistu Keila kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Ohtu külas Lääne-Harju vallas.

Ohtu kalmistu asutati 1928. aastal, sest Keila vana kalmistu (kihelkonnakalmistu) oli peaaegu maetud täis ja uusi kalmistuid kavandati just kihelkonnakeskusest eemale. Kalmistu pühitseti 11. mail 1930, esimene matus oli toimunud juba 6. aprillil 1930. Kalmistu algne suurus oli 0,23 ha. 

Kalmistu oli 2000. aastate alguseks peaaegu maetud täis ning 2001. aastal hakati kavandama kalmistu laiendamist. Uue osa I järk valmis 2012. aastal. Praegu on kalmistukrundi kogupindala umbes 1,06 ha, millest uus matmisosa on umbes 0,42 ha. Kalmistule on maetud umbes 500 lahkunut.

Kirjandus
---------

* Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. Magistritöö. Tartu 2002

Välislingid
-----------

* Ohtu kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
* Ohtu kalmistu Eesti kalmistute andmekogus Haudi
* "Ohtu kalmistu laienes". Keila Valla Leht, 18. august 2012
**Audiosignaal** ehk helisignaal on elektrisignaal, mis edastab helisageduslikku elektrivõnkumist. Inimkõrvale kuuldavate helisageduste alaks loetaks kas 16 Hz kuni 16 kHz või 20 Hz kuni 20 kHz.

Audiosignaalide töötlemine kuulub elektroonika, helitehnika ja IKT valdkonda.

Audiosignaali iseloomustussuurused
----------------------------------

### Dünaamikaulatus

 *Pikemalt artiklis Dünaamikaulatus*
Audiosignaali dünaamikaulatus ehk dünaamiline diapasoon võib ulatuda kuni 120 detsibellini. Kui näiteks kuuldeläve tasemele vastab audiosignaali pinge 1 μV, siis tavaline kõne annaks signaali tasemel umbes 1 mV ja väga tugev heli (120 dB) annaks signaali 1 V.

### Sagedusriba laius ja signaali-müra suhe

Audiosignaalide sagedusriba laiused ja signaali-müra suhted eri helikandjate ja helisalvestuse seadmete puhul (näiteid):

* magnetlint (kasutamisel professionaalses ehk stuudiotehnikas) – 20 Hz kuni 25 kHz ja 70 dB;
* magnetlint kompaktkassetis lindikiirusel 4,76 cm/s ehk helikassett – 20 Hz kuni 16 kHz ja 60 dB;
* heliplaat (vinüülplaat) – 20 Hz kuni 16 kHz ja 70 dB;
* CD – teoreetiliselt 0 kuni 22 kHz ja 90 dB;
* MP3-fail (128 kbit/s) – 20 Hz kuni 16 kHz ja 90 dB;
* SACD – teoreetiliselt 0 kuni 48 kHz ja 105 dB;
* stuudiomikrofon – 5 Hz kuni 22 kHz ja 80 dB;
* kvaliteetne audiovõimendi – 10 Hz kuni 30 kHz ja 100 dB;
* kvaliteetne elektroakustiline seade (kõlar, kuular) – 30 Hz kuni 20 kHz.

### Moonutused

 *Pikemalt artiklis Mittelineaarmoonutus*
Praktiliselt tajumatuks jäävad mittelineaarmoonutused umbes 0,1%. Suuremate moonutuste korral sõltub nende tajutavus suuresti helisignaali iseloomust, taasesitusel kasutatavast helitugevusest ja paljudest muudest asjaoludest. 

Digiteeritud audiosignaali puhul võivad esile tulla veel digiteerimisega seotud nähtused, eriti signaali kadudega pakkimise korral.

Vaata ka
--------

* Audiosignaali töötlus
* Digitaalne heli
Vaade doodžide paleele Piazza Matteotti väljakult
*Sala minor* palees
Genova doodžide palee (pildistatud enne 1923. aastat). Brooklyni muuseumi arhiiv, Goodyeari kollektsioon
**Genova doodžide palee** (itaalia keeles *Palazzo Ducale*) on Itaalia põhjaosas Genova linnas asuv ajalooline hoone. Kuni 16. sajandini tunti paleed nimega Palazzo Pubblico.

Kunagine Genova doodžide elukoht on tänapäeval muuseum ja kultuurikeskus. See asub linna südames ning sel on kaks erinevat sissepääsu ja fassaadi: neist peamine Piazza Matteotti väljaku ääres ja teine Piazza De Ferrari ääres.

Ajalugu
-------

Palee esimesed osad ehitati Genova vabariigi õitsenguperioodil aastatel 1251–1275. Palee küljes oleva torni Torre Grimaldina (ka Torre del Popolo ehk Rahva torn) ehitus lõpetati aastal 1539.

Palee uuemad osad pärinevad ajast, mil Genova vabariik omandas 1291. aastal perekond Doria majad San Matteo ja San Lorenzo kiriku vahele jäävas piirkonnas. Pärast seda algas lisahoone ehitus ning 1294. aastal lisati ka Fieschi perekonna torn.

Paleed restaureeriti 1590. aastatel Andrea Ceresola poolt ja aasta 1655 paiku tegid doodžide kabelisse freskomaale Giovanni Battista Carlone ja Domenico Fiasella. 1777. aastal oli palees tulekahju ning seejärel ehitati palee šveitslasest arhitekti Simone Cantoni juhatusel üles uusklassitsistlikus stiilis.

Palee põhikorrusel (nn Piano Nobile) asuvad freskodega kaetud saalid *Maggior Consiglio* ja *Minor Consiglio*, kus korraldatakse mitmesuguseid avalikkusele suunatud üritusi.

Palee tänapäeval
----------------

Doodžide palee restaureeriti 1992. aastal, mil tähistati 500 aasta möödumist ajast, mil Genova vabariigi aladel sündinud Christoph Kolumbus jõudis Ameerikasse.

2001. aasta juulis toimus palees tööstusriikide ühenduse G8 liidrite 27. kohtumine, millest võtsid osa Kanada, Prantsusmaa, Saksamaa, Itaalia, Jaapani, Venemaa, Suurbritannia ja Ameerika Ühendriikide liidrid.

Vaata ka
--------

* Veneetsia doodžide palee

Viited
------

1. ↑  "Torre Grimaldina". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. veebruar 2015. Vaadatud 23. veebruar 2015.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Genova doodžide palee** |

* Genova doodžide palee koduleht
Allan 2015. aastal Seinäjoki JK särgis
**Allan Rodrigues de Souza** (tuntud lihtsalt kui **Allan**; sündinud 3. märtsil 1997 Araçatubas) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Flamengo.

2012. aastal liitus ta SC Internacionali noorteakadeemiaga.

2015. aastal sõlmis ta lepingu Inglismaa klubiga Liverpool. Klubi põhimeeskonnas ei saanud ta kordagi mängida, olles kogu aja laenul teistes klubides: 2015. aastal Soome kõrgliigaklubis Seinäjoki JK, hooaja 2015–2016 teises pooles Belgia kõrgliigaklubis Sint-Truidense, hooaja 2016–2017 Saksamaa kõrgliigaklubis Hertha BSC, hooajal 2017–2018 Küprose kõrgliigaklubis Apollon Limassol, hooaja 2018–2019 esimeses pooles Saksamaa kõrgliigaklubis Eintracht Frankfurt ning 2019. aastal Brasiilia kõrgliigaklubis Fluminense.

2020. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja-aastase lepingu Brasiilia kõrgliigaklubiga Atlético Mineiro. 2021. aastal tuli ta klubiga Brasiilia meistriks.

2023. aasta juulis siirdus ta Flamengosse.

Aastatel 2016–2019 mängis Allan Brasiilia noortekoondistes.

Saavutused
----------

Atlético Mineiro
* Campeonato Brasileiro Série A: 2021
* Supercopa do Brasil: 2022
* Copa do Brasil: 2021
* Campeonato Mineiro: 2020, 2021, 2022, 2023

Viited
------

1. ↑  "Allan é jogador do Galo". Atlético Mineiro. 9.1.2019. Vaadatud 3.2.2021
2. ↑  "Flamengo anuncia a contratação de Allan". *ge.globo*. 2. juuli 2023. Vaadatud 2. juulil 2023.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel kõneleb pargist Tallinna kesklinnas; Balti jaama kõrval asuvast aiandus- ja lilleturust loe artiklist Roheline turg (Balti jaam).* |

---

Roheline turg 2010. aasta sügisel.
**Roheline turg** on 1893. aastal rajatud kaitsealune park Tallinna kesklinnas, Pika ja Olevimäe tänava vahel.

Rohelise turu piir kulgeb Pika tänava ja Olevimäe tänava ristumiskohast mööda Pika tänava pargipoolset teemaad kirdesse kuni ristumiseni Pikk 34 kinnistu piiriga, edasi mööda nimetatud kinnistu pargipoolset piiri kagu suunas kuni ristumiseni Olevimäe tänavaga ning edasi mööda Olevimäe tänava pargipoolset teemaad edelasse kuni ristumiseni Pika tänavaga.

Rohelise turu kabel
-------------------

Rohelisel turul, aadressil Pikk 34A asub 1909. aastal ehitatud õigeusu kabel. Üheainsa väikese ruumiga kabel toimis sakraalhoonena 1960. aastate alguseni. Hiljem kohandati see telefoniputkaks ja kioskiks, kus lõpuks müüdi kirikuatribuutikat ja postkaarte. 1990. aastate algul kiosk suleti.

2009. aastal andis Tallinna linnavalitsus kabeli tasuta Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku Aleksander Nevski katedraali koguduse kasutusse.

Viited
------

1. ↑  Vabariigi Valitsuse korraldus nr 342 "Tallinna kaitsealuste parkide välispiiride kirjeldused", vastu võetud 06.05.2004, Riigi Teataja (vaadatud 10. septembril 2011)
2. 1 2  "Rohelise turu kabel anti õigeusukirikule" Delfi, 23. oktoober 2009

Välislingid
-----------

* "Rohelise turu kabel anti õigeusukirikule" Delfi, 23. oktoober 2009
**Sookiur** (*Anthus pratensis*) on västriklaste sugukonda kiuru perekonda kuuluv lind.

Tema rahvapärased nimetused on **soovästrik, soopiuksuja, soosiisike** ja **kadakalind**.

Sookiur ei ole looduskaitse all.

Välimus
-------

Ta on silmatorkamatu välimusega, teistest kiurudest natuke väiksem ja heledam. Tema keha on alla 16 cm pikk ja ta kaalub alla 20 g. Ta on seljalt tumepruun, kõhu alt hele, rinnal tumedate tähnidega. Tal on heleroosad jalad ja väike kitsas nokk.

Sookiuru laul koosneb lühikestest tiksuvatest silpidest, mis lõpupoole muutuvad järjest kiiremateks.

Levila
------

Sookiur on laialt levinud Euraasia parasvöötmes ja lähisarktikas. Ta on levila suuremas osas rändlind, talvitudes Lõuna-Euroopas, Põhja-Aafrikas, Krimmis, Kaukaasias, Kesk-Aasia lõunaosas, Ees-Aasias ja Lõuna-Aasias. Paikne on sookiur Briti saartel ja Lääne-Euroopa rannikualal.

Eestis on sookiur tavaline ja üsna arvukas haudelind, kelle pesitsusaegset arvukust hinnati sajandi algul 150–200 tuhandele paarile. Kuid viimase paarikümne aastaga on tema arvukus vähenenud ja tänapäeval on Eestis pesitsevaid sookiure kõigest 50–100 tuhat paari.

Elupaik ja eluviis
------------------

Sookiur asustab niisket avamaastikku: niite, loopealseid, karjamaid, soid ja rabasid. Ehkki ta ei ela kultuurmaastikul, arvatakse ta soodsas seisundis liikide hulka.

Sookiur tegutseb maapinnal, aga ärevuses võib ta ka põõsa otsa lennata. Ta lendab peamiselt madalalt ja kiirete tiivalöökidega.

Pesitsemine
-----------

Sookiuru pesa
Sookiuru muna
*Cuculus canorus canorus* + *Anthus pratensis*
Pesitsusajal kohtab sookiuru mängulendu. Lind tõuseb astmeliste järkudena järjest kõrgemale ja laulab kogu lennu jooksul oma katkendlikku laulu. Harvem laulab sookiur maas, veel harvem puu otsas.

Pesa ehitab sookiur mättale või kuivemale kõrgemale kohale rohu sisse lohukesse. Pesa asub mulluse kulu varjus ja mõnikord isegi selle all, mõnikord mätta serva sees.

Enamikus levilast on sookiurul kaks kurna aastas: esimeses umbes 5, teises umbes 4 muna.

Esimesed sookiurud saabuvad Eestisse märtsi lõpul või aprilli algul. Suur osa neist rändab edasi põhja poole. Esimene kurn munetakse mai algul, teine juuli algul. Äralend algab augusti teisel poolel, on kõige intensiivsem septembri keskel ja kestab novembri alguseni.

Sookiur kasvatab sageli üles käopoegi.

Toitumine
---------

Sookiur sööb peamiselt putukaid, keda otsib maapinnalt. Ta eelistab mardikaid ja liblikate röövikuid. Tema toiduobjektid on peamiselt taimekahjurid ja nende hävitajana toob sookiur kasu.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  bio.edu.ee. Sookiur Vaadatud 2. detsembril 2015
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  bio.edu.ee Sookiur Vaadatud 2. detsembril 2015
3. 1 2 3 4 5  "Loomade elu", 6. kd. lk. 357
4. ↑

Välislingid
-----------

* Sookiur andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Anthus pratensis** |
**Audrey Magee** (sündinud 1966) on iiri kirjanik ja ajakirjanik.

Eluloolist
----------

Ta on õppinud Dublini ülikoolides saksa ja prantsuse keelt (University College Dublin) ja ajakirjandust (Dublin City University). Audrey Magee on teinud 12 aastat ajakirjanikuna kaastööd mitmetele väljaannetele (The Times, The Observer, The Irish Times, The Guardian). Elab abikaasa ja kolme lapsega Wicklows.

Looming
-------

Magee debüütromaan "The Undertaking" (2013) jõudis 2014. aastal rahvusvaheliselt tunnustatud Naiste Kirjandusauhinna (*Women's Prize for Fiction*) lõppvalikusse. 2015. aastal jõudis raamat Walter Scotti nimelise ajaloolise ilukirjanduse auhinna (*Walter Scott Prize*) ja 2016. aastal Dublini rahvusvahelise kirjandusauhinna (*International Dublin Literary Award*) kandidaatide hulka.

Romaan on ilmunud eesti keeles Tiina Tariku tõlkes pealkirjaga "Avantüür" (Petrone Print, 2016). Audrey Magee külastas 2016. aastal Prima Vista kirjandusfestivali, samas toimus ka romaani eestikeelse tõlke esitlus.

"Avantüür" on ajalooline romaan, mille tegevus toimub Teise maailmasõja ajal paralleelselt Berliinis ning Stalingradis. Samavõrd on tegu armastusromaaniga. Teose peategelasteks on värske noorpaar Peter ja Katharina, kes sõlmivad puhtalt praktilistel kaalutlustel tollal üsna levinud fiktiivse abielu. Selline mugavusabielu võimaldas sõduritel saada sõjategevusest mitmenädalast abielupuhkust ning tagas tagalasse jäänud naisele pensioni juhul, kui mees sõjas surma sai. Seejärel noored aga armuvad ning Katharina lubadus mees koju tagasi oodata aitab Peteril sõjast eluga välja tulla. Väga oluline teema selles romaanis on moraalne korrumpeerumine, mis ei jäta puudutamata kumbagi peategelast. Kas valitseva võimu soosingu ärakasutamine oma elu edendamiseks on õigustatud ja kuhu see võib välja viia? Autor ei kirjuta kangelastest ega kangelaslikkusest, vaid lihtsa inimese elusaatusest erakordsetes tingimustes, uurides ebainimlikkuse võimalikkust igaühes meist. Autor hoidub hinnangutest ja säilitab teatud distantsi oma tegelastest.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. juuni 2019. Vaadatud 16. mail 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑
4. ↑

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Riigikapitalism** on ühiskonna organiseerimise viis (majandussüsteem), kus riik kontrollib valdavat osa tootmisvahenditest ja kapitalist.

Riigikapitalismi puhul on majanduses säilitatud kapitalismi ja osaliselt ka turumajanduse põhimõtted, kuid riigil on väga laialdane kontroll tootmisvahendite, kapitali ja tööjõu üle. Traditsioonilises riigikapitalistlikus majandussüsteemis on domineeriv roll riigile kuuluvatel äriettevõtetel. Samas on hakatud riigikapitalismiks nimetama ka süsteemi, kus riigi kontroll majanduse üle on kaudsem. Sel juhul kuuluvad tootmisvahendid küll eraettevõtjatele, kuid riik sekkub aktiivselt majandustegevusse, kontrollides investeerimis- ja laenupoliitikat.

Tänapäeval peetakse tüüpilisteks riigikapitalistlikeks majandussüsteemideks Hiinat ja Singapuri. Ameerika Ühendriikide politoloog Ian Bremmer on juhtinud tähelepanu sellele, et suur osa kiirelt arenevatest riikidest eelistavad läänelikule vabaturumajandusele majandussüsteeme, kus riigil on majanduselu juhtimisel aktiivne roll. Sellele on kaasa aidanud ka Ameerika Ühendriikide ja Euroopa Liidu riikide majandusprobleemid ning nende poliitilise mõju vähenemine maailmas. Peamised neli riigikapitalismi elluviimise vahendit arengumaailmas on riiklikud naftakompaniid, riigiettevõtted, riiklikest soodustustest sõltuvad eraettevõtted ja riiklikud heaolufondid.

Viimasel ajal on üha enam kirjutatud ka Eesti majandussüsteemi aeglasest liikumisest riigikapitalismi suunas.

Riigikapitalismi mõistet on veidi teises tähendusvarjundis kasutatud 20. sajandi sotsialistlikus ja kommunistlikus retoorikas. 1920. aastatest alates hakati riigikapitalismi mõistet rakendama nendele ametlikult sotsialismi või kommunismi omaks võtnud riikidele, kus tootmisvahendid ei läinud tööliste valdusse, vaid jäid riigi omandisse ja riikliku bürokraatia hallata. Sellist riigikapitalismi käsitlust arendasid Nõukogude Liidu ja hiljem selle satelliitriikide kontekstis need vasakpoolsed liikumised (trotskistid, menševikud, vasakkommunistid, anarhistid), kes Nõukogude Liidus toimunud sisemises võimuvõitluses allajäänuna võtsid seal välja kujunenud poliitilis-majandusliku süsteemi suhtes kriitilise hoiaku. Taolise käsitluse kohaselt on kõik seni eksisteerinud sotsialistlikud riigid olnud tegelikult riigikapitalistlikud.

Teised autorid on selliseid riike nimetanud ka riigisotsialistlikeks.

Vaata ka
--------

* Kapitalism
* Plaanimajandus
* Turumajandus

Viited
------

1. ↑  State Capitalism. – *Bloomsbury Business Library: Business & Management Dictionary*, 2007, p. 7039.
2. ↑  **Bremmer**, Ian. State Capitalism Comes of Age. – *Foreign Affairs*, Vol. 8, No. 3 (May/June 2009), pp. 40–55.
3. ↑  **Gräzin**, Igor. Eestis võtab võimust hiiliv riigikapitalism Õhtuleht, 14. detsember 2012.
4. ↑  **Kubits**, Meelis. Mis on mäda Eesti riigis? Eesti Ekspress, 31. oktoober 2013.
5. ↑  Vt näiteks **Lane**, David. Emerging Varieties of Capitalism in Former State Socialist Societies. – *Competition & Change*, Vol. 9, No. 3 (September 2005), pp. 227–247.
**Audi Q7** on Saksa autotootja Audi luksusmaastur, mida esitleti 2005. aasta septembris toimunud Frankfurdi autonäitusel. Q7-t on toodetud kaks põlvkonda.

Tegu oli esimese linnamaasturiga Audi mudelivalikus ning hiljem lisandus Q7-le ka Q5, Q3 ja Q2.

Teise põlvkonna Q7 kasutab Volkswagen Grupi MLB platvormi ja veermikku ning sama platvormi kasutavad ka Bentley Bentayga, Lamborghini Urus, Porsche Cayenne ja Volkswagen Touareg.

1. põlvkond (*Typ* 4L: 2005)
----------------------------

Audi Pikes Peak Quattro

2005. aasta septembris toimunud Frankfurdi autonäitusel esitletud Audi Q7 on ehitatud Volkswagen PL71 platvormi täiendatud versioonile ning selle välisdisain põhineb Audi Pikes Peak Quattro ideeautol. 

Q7 mootorivalikusse kuuluvad 350 hj (257 kW) 4,2-liitrised V8 ja 280 hj (206 kW) 3,6-liitised V6 bensiinimootorid, samuti kolmeliitrine 233 hj (171 kW) V6-turbodiisel ja 326 hj (240 kW) 4,2-liitrine V8 turbodiisel. 2008 lisandus ka hübriidmootoriga Audi Q7, mida esitleti 2007 Hannoveri autonäitusel.

Mudeliuuenduse läbis Q7 2010. aastal.

### Q7 V12 TDI (2008–2012)

2006. aasta Pariisi autonäitusel esitles Audi 6,0-liitrist kahe turboga V12-diiselmootoriga Audi Q7 ideeautot, mis jõudis tootmisse 2008. aastal. Mootori võimsus oli 368 kW (500 hj) ja suurim pöördemoment 1000 Nm, tehes sellest maailma võimsama sõiduautole paigaldatud diiselmootori. Müügile tuli see versioon 2007. aasta lõpus.

* Audi Q7 V12 TDIAudi Q7 V12 TDI
* Audi Q7 V12 TDI mootorAudi Q7 V12 TDI mootor

### Käigukastid

Kõik esimese põlvkonna Q7 varustati kuuekäigulise Tiptronicu automaatkäigukastiga. Ainsa erandina sai Euroopas 3,6-liitrise bensiinimootoriga mudelit kuuekäigulise käsikäigukastiga.

2. põlvkond (*Typ* 4M; 2015)
----------------------------

2014. aastal Pariisis esitletud 2. põlvkond jõudis müügisaalidesse 2015. aastal. Uus Q7 oli eelkäijast lühem, kergem ja sportlikum, olles kuni 363 kg kergem esimese põlvkonna mudelist. Mootorivalikusse kuulub lisaks 6- ja 8-silindrilistele diisel- ja bensiinimootoritele ka pistikhübriid mudelitähisega Q7 e-tron TDI Quattro, mis kasutab 3,0-liitrist V6 diiselmootorit ja elektrimootorit. Mõnel turul (Venemaa, USA, Kanada, India ja Lähis-Ida) on saadaval ka 2,0-liitrine Audi Q7 2.0 TFSI (1984 cm3, 185 kW / 252 hj). 

### 2020. aasta mudeliuuendus

2020. aastal läbis Q7 mudeluuenduse. Muudeti iluvõre, esimese ja tagumise kaitseraha disaini. 

LED esituled olid nüüdsest standardvarustuses; Matrix LED-i, HD Matrix LED-i ja Audi Laser Lighti esitulesid sai tellida lisavarustusena.
Isane sokoke kass
**Sokoke kass** on Keeniast Arabuko-Sokoke metsast pärit ja praegugi seal vabalt elav kassitõug, mida varem tunti *khadzonzo* (girlama keeles "näeb välja nagu puukoor") nime all.

Tõenäoliselt on sokoke kassid selles metsas elanud sajandeid. Haruldase tõu avastas Keenias Watamu küla lähedal elav briti päritolu Jeni Slater 1978. aastal, kui tema aednik leidis aiast emakassi koos poegadega. Tänapäeval teavad kohalikud elanikud tõust paraku vähe või üldse mitte midagi.

Metsas elavate sokoke kasside arvu ei oska keegi ka ligikaudselt hinnata. Impordinõuded lemmikloomade sissetoomiseks Euroopa Liitu on üsnagi ranged. Väljaspool oma looduslikku keskkonda leidub sokoke kasse üsna vähe, peamiselt Põhja-Euroopa riikides ja USA-s. Eri allikate andmetel arvatakse väljaspool Keeniat olevat ligikaudu 30 poegimisealist ja -võimelist emast.

FIFE tunnustas sokoke kassi tõuna 1993. aastal. 2020. aasta seisuga on tõug tunnustatud kõigis suuremates tõukassiorganisatsioonides. Sokoke kass on lühikarvaline, suhteliselt väikese pea ja pika sabaga kass. Aluskarva samahästi kui ei ole, jalad on pikad, liikumine väga graatsiline. 

Nad on elavaloomulised ja väga uudishimulikud kassid, kel läheb uue elukohaga kohanemiseks aega. Sokokekasvatajad kinnitavad, et need kassid kiinduvad tugevasti nii oma pere inimestesse kui ka teistesse kassidesse, mis teeb nende sisseelamisaja uues kodus pärast võõrutamist tavapärasest pikemaks. Sülekassielule eelistavad nad jooksmist ja mängimist ning vaatamata päritolule pole nad agressiivsed.

Eestis sündis esimene sokoke tõugu kasside pesakond augustis 2009.

Välislingid
-----------

* Sokoke kasside veebileht
Pehmeveelised eutroofsed järved ehk toitaineterikkad järved on kujunenud vähetoitelistest järvedest, kuhu on lisandunud mineraalaineid ja mida on tugevalt mõjutanud inimtegevus. Jaotatakse: kihistunud (sügavad) pehmeveelised rohketoitelised järved ja kihistumata (madalad) pehmeveelised rohketoitelised järved. 

Pehmeveelised eutroofsed järved on inimmõjust tingitud kõrvalekalle looduslikust arengust, kuna üldjuhul kulgeb looduslik eutrofeerumine koos mineraalainete lisandumisega.

Pehmeveelised eutroofsed järved
-------------------------------

Eutroofne järv
Ujuv penikeel (*Potamogeton natans*)
Vesi-kirburohi (*Polygonum amphibium*)
Pehmeveelised eutroofsed järved, mis on väikese valgala ja vähese veevahetusega pisikesed veekogud, paiknevad maastikus hajusalt. Sagedamini võib neid leida Lõuna-Eestist. Pehmeveelistes järvedes on taimse hõljumi biomass ligi kaks korda suurem kui kalgiveelistes eutroofsetes järvedes, kuid liikide arv on väiksem ja liigiline koosseis küllaltki erinev. Biomassis domineerivad sinivetikad (*Cyanophyta*) (enamasti niitjad vormid), olulisel kohal on ka vaguviburvetikad (*Dinoflagellata*) ja väikesed rohevetikad (*Chlorophyta*). Pehmeveelistes järvedes on suurtaimestik, eriti veesisene, vähene ja liigivaene. Kõige levinum on kanada vesikatk (*Elodea canadensis*) ning ujulehtedega taimedest kollane vesikupp (*Nuphar lutea*). Mineraalsuse kasvades lisanduvad ujuv penikeel (*Potamogeton natans*) ja vesi-kirburohi (*Polygonum amphibium*). Kaldaveetaimestik on samuti liigivaene või puudub sageli sootuks.

Asukohad
--------

* Viitna Linajärv

Tähnikvesilik (*Tritius vulgatis*)
Valge vesiroos (*Nymphaea alba*)
Viitna Linajärv järv (4,2 ha) on pehmeveeline ja eutroofne ehk rohketoiteline järv, mis asub Viitna maastikukaitsealal. Linajärv pakub head elupaika kiilide vastsetele ning siit võib leida ka haruldasi kiililiike. Samuti kuulub järveasukate sekka tähnikvesilik (*Triturus vulgaris*). Veetaimede hulgast torkavad silma valged vesiroosid (*Nymphaea alba*).

*

Viited
------

1. ↑  Ott, I. Timm, H. (2020) *Siseveekogud: Õpik kõrgkoolidele* Eesti Loodusfoto. Lk-d 171,
2. ↑  Kalapeedia, Eesti järvede tüübid
3. ↑  Eesti Maaülikool *Kas Eesti järved vajaksid tervendamist?*
4. ↑  Ott, I. Timm, H. (2020) *Siseveekogud: Õpik kõrgkoolidele* Eesti Loodusfoto. Lk-d 171,
5. ↑  Kotter, R. (2010) *Viitna maastikukaitseala: järved mägede vahel* Eesti Loodus 2010,2
Dominique Strauss-Kahn, 2008
**Dominique Strauss-Kahn** (sündinud 25. aprillil 1949 Neuilly-sur-Seine'is, Pariis Prantsusmaa) on juudi päritolu Prantsusmaa majandus- ja poliitikategelane. 

Aastatel 2007–2011 oli Strauss-Kahn Rahvusvahelise valuutafondi juht.

Strauss-Kahn tegutses aastatel 1997–1999 Lionel Jospini valitsuses rahandus- ja majandusministrina. Ta on Prantsusmaa Sotsialistliku Partei liige ning kuulub selle vasaktsentristlikusse tiiba. Ta kavatses kandideerida 2012. aasta Prantsusmaa presidendivalimistel Sotsialistliku Partei kandidaadina.

Strauss-Kahn on olnud viimastel aastatel kriitiline neoliberaalse majanduskorralduse suhtes ja pöördunud 2000. aastatel majanduskriisi hoiatusega USA ametkondade poole. 3. aprillil 2011 esines ta pooleteisetunnise kontseptsioonilise kõnega Rahvusvahelise Valuutafondi ja Maailmapanga iga-aastasel ühisel koosolekul. Strauss-Kahn kõneles siis vajadusest kujundada kriisijärgses maailmas uus majandus- ja sotsiaalpoliitika nii riikides kui ka rahvusvahelises praktikas.

15. mail 2011 vahistati ta New Yorgi John F. Kennedy rahvusvahelisel lennuväljal kahtlustatuna hotelliteenija seksuaalses väärkohtlemises. Kohus otsustas teda eeluurimise ajaks kautsjoni vastu mitte vabastada ja ta saadeti Rikers Islandi vanglasse.

Augustis 2011 otsustas prokurör kaebaja ebausaldusväärsuse tõttu Dominique Strauss-Kahni vastu esitatud süüdistused tagasi võtta.

Välislingid
-----------

* New Yorgis vahistati Rahvusvahelise Valuutafondi juht // DELFI, 15.05.2011
* IMF: Strauss-Kahni vahistamine ei ole fondi teovõimet halvanud // DELFI, 15.05.2011
Groundhog Day tähistamine 2018. aastal Punxsutawneys Pennsylvanias
**Punxsutawney Phil** on iga-aastasel Groundhog Day pühitsemisel keskset rolli täitev metsümiseja, kelle varju järgi ennustatakse ilma.

Komöödiana on sellest ilmaennustamisest tehtud mängufilm "Lõputu küünlapäev" (1993).

Keldi usunditest pärinevat traditsiooni Imbolc jätkatakse kristlikes germaani kultuurides küünlamaarjapäevana (2. veebruar). Põhja-Ameerikasse emigreerunud sakslased asendasid Euroopas teatud tunnuslooma siili kohaliku metsümisejaga. Uues Maailmas sai üritus ametlikult alguse 1887. aastal, kuigi selle juured ulatuvad kaugemasse aega. Punxsutawney lähistel Gobbler's Knobil toimub Ameerika Ühendriikide põhiline festival toidu ja muusikaga, kus osaleb tänapäeval kuni paarkümmend tuhat pealtvaatajat. Enne talvist päikesetõusu algava tseremoonia käigus ennustatakse metsümiseja, tema varju ja tema ulu alla naasmise järgi kas varast kevadet või kuus nädalat kestvat talveilma. Näiliselt suhtlevad nii-öelda Philiga torukübarat ja smokingut kandvad härrasmehed ehk nii-öelda sisering (inglise keeles *Inner Circle*), et edastada tema ennustus saabuva kevade kohta. Teadaolevalt on kirjarullidelt etteloetavad tõlgendused *metsümisejate keelepruugist* varem kokku lepitud, olenemata päeva ilmast.

Loomakaitseorganisatsioonid on aastaid seadnud kahtluse alla Philidena kasutatavate metsümisejate heaolu. Loomakaitsjad peavad tänapäeval eetilisemaks kasutada robotlooma.

Viited
------

1. ↑  Eesti Rahvusringhääling "Kultuuriportaal soovitab: komöödiaklassika "Lõputu küünlapäev" ETV-s"
2. ↑  Eesti Rahvusringhääling "USA-s tähistatakse koopaorava päeva" (2. veebruar 2016)
3. ↑  Postimees "USA kuulus metsümiseja on oma sõna öelnud: kevad on mägede taga" (2. veebruar 2023)
4. ↑  The Washington Post "No more Punxsutawney Phil? It’s ‘long overdue’ for an AI groundhog instead, PETA says."

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Kuldkroon** oli abstraktne kulla alusel seisev väärtusühik Eestis 11. juulist 1924 kuni Eesti krooni kehtestamiseni 1. jaanuaril 1928. Tema väärtuseks oli 0,403226 grammi puhast kulda, nagu ka järgnenud Eesti kroonil. Tegelikult kuldrahasid ei vermitud.

Riigikogu poolt 20. juunil 1924 a. vastuvõetud

Kuldraha üksuse kindlaksmääramise ja kuldrahas lepingute sõlmimise seadus.
--------------------------------------------------------------------------

RT 1924, 83/84, 55.

§ 1. Eesti Vabariigi kuldraha üksuseks määratakse käesoleva seadusega kroon, milles sisaldub 0,403226 grammi puhast kulda.

Kuldraha löömise ja käimapanemise kohta antakse eriseadus.

§ 2. Kuni kuldraha käimapanemiseni on pooltel õigus vabal kokkuleppel sisemaal täitmisele tulevaid lepinguid sõlmida ja kohustusi välja anda kroonides.

§ 3. Kõik maksud, ka kohtu poolt välja mõistetud summad, mis kroonides sõlmitud lepingutest ja kohustustest tekivad, samuti nende lepingute ja kohustuste pealt võetavad tempelmaksud ja lõivud, õiendatakse Eesti markades (Eesti Vabariigi kassatähtedes ja Eesti pangatähtedes) krooni kursi järgi, maksmise päeval.

Kroon koteeritakse Tallinna börsil, kullahinna järgi ilmaturul.

Kui makmise päeval koteerimist ei toimunud, siis sünnib maksmine viimase koteerimise põhjal.

§ 4. Hüpoteegid, mis on ingrosseeritud kinnistusraamatutes Eesti markades, loetakse maksvaks kroonides ilma järgnevate hüpotekaarsete võlauskujate nõusolekuta, poolte sellekohase teadaande põhjal kinnistusametile, kusjuures kroonides määratav summa ei või olla mitte suurem kui üks sajandik ingrosseeritud summast Eesti markades.

Käesoleva paragrahvi määrus ei puutu hüpoteekidesse, mis on ingrosseeritud Vene rublades, Ida rublades ja Saksa markades, välisvaluutas või võrrendis välisvaluutaga.

§ 5. Vabariigi Valitsusele antakse õigus käesoleva seaduse elluviimiseks ja maksmapanemiseks juhtnööre ja määrusi välja anda.

Algkirjale alla kirjutanud

Riigikogu esimees J. Tõnisson.

Abisekretär J. Vain.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib terrorismi rahastamisest; Aquino Thomase teose kohta loe artiklist Catena aurea.* |

---

**Kuldne Ahel** on Al-Qā‘idah' väidetavate toetajate nimekiri, mis leiti 2002. aasta märtsis Bosnia ja Hertsegoviina pealinnas Sarajevos Benevolence International Foundationi kontoris toimunud politseihaarangu käigus. 

Nimekirja kuulub 20 Saudi Araabia ja Pärsia lahe riikide pankurit, ärimeest ja poliitikut. Nimekirjaga oli seotud ka arvutifail pealkirjaga "Tarekh Osama" ('Osama ajalugu'), kuid nimi Kuldne Ahel pärineb Al-Qā‘idah' vastu pöördunud informandilt Jamāl al-Faḑlilt, kes kinnitas nimekirja autentsust.

Enamik allikaid ei täpsusta Kuldse Ahela kirjapaneku aega, mõne allika kohaselt pärineb see 1988. aastast; USA terrorismivastase võitluse ekspert Richard A. Clarke dateeris dokumendi 1989. aastasse. Avalikkuse ette jõudis Kuldne Ahel 29. jaanuaril 2003 USA valitsuse esitatud tõendina Enaam Arnaouti süüasjas.

Teiste seas olid nimekirjas loetletud Saudi ärimees Adel Batterjee, paljude firmade omanik USAs, Saudi Araabias, Kanadas, Hollandis jm; Ibrahim Muhammad Afandi, Sudaani, Jordaania ja Saudi Araabia pangandus- ja meediaettevõtja Saleh Abdullah Kamel, üks Saudi Araabia tuntumaid ettevõtjaid ja filantroope Sulaiman Abdul Aziz Al Rajhi, Saudi Araabia endine naftaminister ja ülemkohtuniku poeg Ahmad Turki Yamani ning mitme Egiptuse ja Saudi Araabia panga juht ja osanik, Lääne luksusautode maaletooja Abdel Rahman Hassan Sharbatly. Suurimaid annetusi loetletud sponsoritelt said Usāmah ibn Lādin, üks Al-Qā‘idah' asutajaist Wā'il Ḩamzah Julaydān, Osama bin Ladeni sugulane 'Abū Māzin jt.

Benevolence International Foundation, mille kontorist Kuldne Ahel leiti, oli 1987. aastal Saudi Araabias rajatud rahvusvaheline heategevusorganisatsioon, mis tegutses Al-Qā‘idah' kattevarjuna, korraldades toiduabi ja haridusprojekte sõjatsoonides. Sihtasutuse kontorid paiknesid 18 riigis, Bosnias oli neid kaks – Sarajevos ja Zenicas. 2002. aasta novembris keelustasid selle tegevuse ÜRO Julgeolekunõukogu komitee ning USA rahandusministeerium.

Viited
------

1. ↑  *Wall Street Journal*. 18. märts 2003

Välislingid
-----------

* Sophistpundit – The Golden Chain
* Osama's Road to Riches and Terror, Der Spiegel
Tartu maarjalaat 2011. aastal
**Tartu maarjalaat** on Tartus 1999. aastast saati septembrikuus toimuv laat, mis on saanud nime ussimaarjapäeva järgi. 

Maarjalaata peetakse Raekoja platsil, Küüni tänaval ja Kaubahoovi pargis. Eelkõige kaubeldakse sellel laadal talusaadustega, nagu aed- ja puuviljad, mesi, seened-marjad, kuid ka liha- ja pagaritooted, istikud, käsitöö ja kunst. Samuti esinevad laadal mitmesugused orkestrid, näiteks on maarjalaadal üles astunud Tartu Brass, puhkpilliorkester Tartu jts. kollektiivid. Viimastel aastatel osaleb maarjalaadal üle 300 kaupleja. Laata korraldab Tartu linn koostöös Tartu Turu ja Eesti Rahva Muuseumiga.

Välislingid
-----------

* "Laupäeval toimub Tartus Maarjalaat" Delfi, 8. september 2011
* Kristiina Kruuse "Kes sai endale sulase, kes purgitäie mett "Postimees, 13.09.2010
* "Maarjalaadal löövad kauba letti vähemalt 300 kauplejat" Postimees, 09.09.2010
* "Maarja laat hõivas kesklinna" Postimees, 15.09.2009
* Marju Himma "Kassipoeg hea sõna vastu" Postimees, 14.09.2009
* Marju Himma "Kaltsuvaip ja sokid leidsid omaniku" Postimees, 14.09.2009
* Tartu maarjalaat portaalis Kultuuriaken, 2004
* Jüri Saar "Laupäev toob laadapalagani südalinna" Postimees, 14.09.2000
Alex Telles 2018. aastal FC Porto särgis
**Alex Nicolao Telles** (sündinud 15. detsembril 1992 Caxias do Sulis) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Saudi Araabia kõrgliiga klubis Al Nassr.

Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Esporte Clube Juventude, millega liitus 2007. aastal. 2011. aastal debüteeris ta klubi põhimeeskonnas. 2013. aastal liitus ta Brasiilia kõrgliigaklubiga Grêmio Foot-Ball Porto Alegrense. 2013. aasta Brasiilia kõrgliiga hooaeg oli Tellesi läbimurdehooajaks, kui ta valiti liiga sümboolsesse koosseisu.

2014. aasta jaanuaris liitus ta Türgi kõrgliigaklubiga Galatasaray ning aitas samal hooajal klubil tulla Türgi meistriks. Hooajal 2015–16 mängis ta laenul Itaalia kõrgliigaklubis Milano Internazionale.

2016. aasta juulis sõlmis Telles lepingu Portugali kõrgliigaklubis FC Porto. Üleminekusumma oli 6,5 miljonit eurot. Hooaegadel 2017–18 ja 2019–2020 tuli ta Portoga Portugali meistriks. Hooaegadel 2018–2019 ja 2019–2020 valiti ta Portugali kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu ning 2018. aastal Porto aasta mängijaks.

2020. aasta oktoobris sõlmis Telles lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Manchester United. 2022. aasta augustis läks ta üheks hooajaks laenule Sevillasse.

Suvel 2023 liitus Telles ligi 5 miljoni euro eest Al Nassriga.

Debüüdi Brasiilia jalgpallikoondises tegi Telles 23. märtsil 2019 sõprusmängus Panama vastu. Ta kuulub Brasiilia koondisse 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Juventude
* Copa FGF: 2011, 2012

Galatasaray
* Süper Lig: 2014–15
* Türgi karikas: 2013–14, 2014–15
* Türgi superkarikas: 2015

Porto
* Primeira Liga: 2017–18, 2019–20
* Supertaça Cândido de Oliveira: 2018

Viited
------

1. ↑  "Man United sign Telles from Porto for £15.4m". Skysports.com. Sky Sports. 5.10.2020. Vaadatud 6.10.2020

| * v
* r
Brasiilia koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Alisson
* 2 Danilo
* 3 Thiago Silva
* 4 Marquinhos
* 5 Casemiro
* 6 Alex Sandro
* 7 Paquetá
* 8 Fred
* 9 Richarlison
* 10 Neymar
* 11 Raphinha
* 12 Weverton
* 13 Dani Alves
* 14 Militão
* 15 Fabinho
* 16 Alex Telles
* 17 B. Guimarães
* 18 Antony
* 19 Gabriel Jesus
* 20 Vinícius Jr.
* 21 Rodrygo
* 22 Bremer
* 23 Ederson
* 24 Martinelli
* 25 Pedro
* 26 Éverton Ribeiro
* Treener: Tite

 | Brasiilia |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib duellil hukkunud üliõpilasest; Vana-Laitsna mõisniku ja meditsiinidoktori kohta vaata artiklit Friedrich Walter (1850–1905).* |

---

**Friedrich Heinrich Boris von Walter** (25. veebruar 1907 Tallinn – 20. veebruar 1933 Tartu) oli viimane duellil hukkunud Tartu üliõpilane. [*viide?*]

Ta lõpetas 1926. aastal Tartu A. Walteri Saksa Ühisgümnaasiumi. Õppis alates 1928. aastast Tartu Ülikoolis loomaarstiteadust ja oli Korporatsioon Livonia liige. 

Sai Vorbuse metsas 18. veebruaril 1933 Oswald von Schmidtiga peetud püstoliduellil surmavalt haavata ja suri 20. veebruaril 1933 Mellini kliinikus. Tartu-Võru rahukogu mõistis 20. oktoobril 1933 Oswald Schmidti kaheks aastaks kindlusvanglasse.

Viited
------

1. ↑  Kahevõitlus, mis lõppes surmaga. Vaba Maa nr 247, 21. oktoober 1933. Lk 1

Kirjandus
---------

* Kahevõitluses haavatud üliõpilane suri. Postimees nr 43, 21. veebruar 1933. Lk 1
* Suudlus, mis maksis surmahinda. Uudisleht, 27. veebruar 1933. Lk 3 ja 4
* Auasjade lahendamine verega. Postimees nr 247, 21. oktoober 1933. Lk 3
* Kahevõitlus naise pärast. Kaja nr 247, 21. oktoober 1933. Lk 5

Välislingid
-----------

* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Nooska linnamägi 2023. aastal
**Nooska linnamägi** (ka *Talimäe*, *Tal(l)ima linnamägi*) on linnamägi Võru maakonna Võru vallas Nooskas. Esimene linnus rajati sinna umbes 6. sajandi II poolel. Linnamägi jäeti maha ilmselt 11. sajandi I poolel.

Asukoht ja välisilme
--------------------

Linnamägi asub Haanja kõrgustiku põhjaosas Võru vallas Nooska külas. Nooska linnamägi jääb 6 km põhjakirdesse Rõuge linnamäest ja selle kõrval ida pool on Uraoja, mis voolab Vagula järve ja Võhandu jõe kaudu Lämmijärve. Linnamägi paikneb neemel ja seda piiravad kolmest küljest sügavad orud, neljandast küljest aga umbes 5 m kõrgune kallak.

Arheoloogilised uuringud
------------------------

Linnamäge kirjeldati esmakordselt 1922. aastal, ehkki see kajastub ka varasemas rahvapärimuses. Keraamika juhuleidude alusel dateeriti algselt selle kasutamine viikingiaja eelsesse perioodi.

2010. aastal teostati linnamäel arheoloogilised väljakaevamised. Platoole tehtud kaevandis oli kultuurikiht 0,5 m paksune ja leiuvaene. Avastati 1. aastatuhande teisele poolele iseloomulikku keraamikat ja pronksspiraal, nõlvapoolses servas oli põlenud raudkivide vöönd. Kivide vahelt saadud süsinikudateering paigutab kivistiku ja kultuurikihi ülaosa 10. sajandisse. Looduslikult aluspõhjalt leiti kahe ristuva palgi jäänused, mis võisid pärineda mingist hoonest. Palgist saadud söeproov dateeriti vahemikku 553–765 pKr. Platoo servalt, 1 m kaugusel nõlva algusest, avastati põlenud kaitsetara jäänused, mis dateeriti vahemikku 339–591 pKr. Mäenõlvale tehtud kaevandi alaosa erosioonikihist saadus tukk dateeriti vahemikku 1041–1270 pKr. Ilmnes, et mäenõlva on kindlustustööde käigus järsemaks kaevatud.

Süsinikudateeringud osutavad kahele erinevale asustusperioodile. Esimene algas rahvasterännuajal. Looduslikult aluspõhjalt leitud palgi ja kaitsetara jäänuste vanuste põhjal on linnuse rajamise ajaks hinnatud 6. sajandi II poolt. Teine asustusperiood oli ilmselt viikingiajal. Kuigi mäenõlvalt saadud söeproov lubab ka hilisemat kasutust, siis keraamika iseloom ja viikingiajale tunnuslik kivilasu osutavad siiski sellele, et linnus oli seal vaid kuni 11. sajandi esimese pooleni.

Viited
------

1. 1 2 3  Heiki Valk jt 2010, lk 49
2. ↑  Nooska (Tallima) linnamägi. Kultuurimälestiste riiklik register
3. 1 2  Heiki Valk jt 2010, lk 50-51, 71

Välislingid
-----------

* Nooska linnamägi kultuurimälestiste riiklikus registris
* Heiki Valk, Ingrid Ulst, Jüri Metssalu, Anti Lillak. Excavations on the hill forts of south-eastern Estonia: Nooska, Kaloga, Karula, Võuküla and Lääniste. *Arheoloogilised välitööd Eestis = Archeological fieldwork in Estonia*, 2010, lk 49−72.
**Tiit Veeber** (6. oktoober 1948 – 27. aprill 2012) oli eesti suurettevõtja.

Ta õppis müürsepaks, lõpetas Tartu 4. Töölisnoorte Keskkooli ja täiendas end iseõppimise teel. 

Tiit Veeber oli Tartu soojusmajanduse üks paremaid asjatundjaid. 1988. aastal asutas ta ettevõtte Giga. 1980. aastate lõpus võttis ta keerulistes tehnilistes tingimustes ette vanalinna kaugkütte väljaehitamise, mis parandas oluliselt Tartu kesklinna elukeskkonda. 1992 asus Tiit Veeber propageerima odavaid kohalikke kütuseid ja rakendama neid Tartus. See on võimaldanud hoida Tartu kaugkütte soojuse hinda pidevalt ühe madalamana Eestis. Tiit Veeberi ideeks oli ka elektri ja soojuse koostootmise tehnoloogilise baasi rajamine Tartusse. Tema eestvedamisel rajati linna piirile koostootmisjaam, mis kaasajastas Tartu energeetilist maastikku.

Muu hulgas oli ta Tartu soojustootmisettevõtte Fortum Tartu üks omanikke. Talle kuulusid Tartu pood Riia mäel ja meierei Kavastus.

Tiit Veeber toetas paljusid kultuuriüritusi ja pani aluse ansamblile Kollane Allveelaev G. Ta tegi suuri annetusi Tartu Peetri kiriku kordategemiseks.

Ta oli aastatel 1993–1996 Tartu linnavolinik ja õiguskomisjoni esimees. Veeber oli Tartu Toome Rotary klubi liige.

Ta avaldas Tartu soojusmajandust ja linnaelu käsitlevaid artikleid ajakirjanduses ning mälestusteraamatu "Tiidu suits: Tartu elu pildid" (1998). Temast on tehtud dokumentaalfilm "Tiidu suits ehk Kuidas kapitalism Tartusse tuli" (2002).

Tunnustus
---------

* 2012 Tartumaa Kuldne Tammeoks
* 2012 Tartu Tähe kavaler
* 2012 Kambja valla teenetemärk
* 2012 Eesti Muinsuskaitse Seltsi teenetemedal

Välislingid
-----------

* Väinu Rozental Veeber: ettevõtja on viimane, kellele orden antakse Äripäev, 3. veebruar 2011
* Tiit Veeber teeb kontserdi välja Tartu Postimees, 28. detsember 2011
* Tiit Veeberi annetus kirikule aina suureneb Tartu Postimees, 13. veebruar 2012
* Suri suurettevõtja Tiit Veeber Tartu Postimees, 27. aprill 2012
* Rein Kilk: Tiit Veeber oli osake kaduvast ettevõtjate põlvkonnast Delfi, 27. aprill 2012
* Marek Strandberg: Veeber. Tiit. Läinud. Delfi, 27. aprill 2012
* Arvo Uustalu: Tiit Veeberi käepigistus oli tugev kuni elu lõpuni Õhtuleht, 28. aprill 2012
* Juhtkiri: linnakodanikule Tartu Postimees, 30. aprill 2012
* Olev Remsu: Imeline Tiit Veeber Õhtuleht, 2. mai 2012
* Sulev Vedler: Suri Eesti rikkaim katlakütja Eesti Ekspress, 4. mai 2012