recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Miriam Neureuther** (sünninimi **Gössner**; sündinud 21. juunil 1990 Garmisch-Partenkirchenis) on Saksamaa laske- ja murdmaasuusataja.

Laskesuusatamine
----------------

Gössner võitis 2008. aastal Ruhpoldingis laskesuusatamise juunioride maailmameistrivõistlustel kuldmedali 3x6 km teatesõidus. 2009. aasta juunioride MM-il Canmore'is võitis ta kuldmedali 10 km jälitussõidus, hõbemedali 7,5 km sprindis ja pronksmedali 3x6 km teatesõidus. Maailma karikasarjas jõudis Gössner esimest korda poodiumile 2010.-2011. aasta hooaja avaetapil Östersundis 7,5 km sprindis, kui sai teise koha. Kaks päeva hiljem oli ta finišis jälle teisena, seekord 10 km jälitussõidus.

Murdmaasuusatamine
------------------

Murdmaasuusatamises osales Gössner Saksamaa koondises täiskasvanute arvestuses esimest korda 2009. aasta maailmameistrivõistlustel Liberecis, kui ta suusatas hõbemedali võitnud Saksamaa teatevõistkonnas kolmandat vahetust. Lisaks sai ta 20. koha sprindi distantsil. 2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris sai ta 10 km vabasõidus 21. koha ja kuulus Saksamaa võistkonda 4x5 km teatesõidus, kus võideti hõbemedal. Maailma karikasarjas on Gössler osalenud seni kaheksa korda ja parimad tulemused sai ta 2009.-2010. aasta hooaja Rõbinski etapil, kui sai paarissprindis neljanda ja sprindis viienda koha.

Saavutused
----------

### Laskesuusatamine

#### Maailmameistrivõistlustel

* 2011 Venemaa Hantõ-Mansiiskis
	+ Kuld **maailmameister** teatesõidus
* 2012 Saksamaa Ruhpoldingis
	+ Kuld **maailmameister** teatesõidus

### Murdmaasuusatamine

####  Olümpiamängudel

* 2010 Kanada Vancouveris
	+ hõbemedal teatesõidus

#### Maailmameistrivõistlustel

* 2009 Tšehhi Liberecis
	+ Hõbe hõbemedal teatesõidus

#### Maailma karikasarjas

Miriam Gössner on osalenud 9 maailma karikasarja etapil (seisuga 18. jaanuar 2015), kuid pole kordagi poodiumile pääsenud.

Välislingid
-----------

* Miriam Neureuther IBU kodulehel
* Miriam Gössner FIS-i kodulehel (fis-ski.com)
* Miriam Neureuther veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Alo Tarjo** (kuni 21. maini 1937 **Aleksander Tunderberg**; 21. september 1896 Tallinn – 9. juuni 1951 Nahhodka, Primorje krai) oli eesti ohvitser (kapten). 

Teenis muuhulgas Kaitseliidu Tallinna Malevas. 

Teises maailmasõjas oli Alo Tarjo 1941. aastal moodustatud 36. Kaitsepataljon Arensburg 1. ülem.

Alo Tarjo arreteeriti 1950. aastal ning süüdistati Nõukogude julgeolekuorganite poolt Vene SFNV KrK §58-1a alusel "Kontrrevolutsioonilises tegevuses, mis on suunatud tööliste ja talupoegade Nõukogude võimu ja nende poolt NSV Liidu ja liiduvabariikide Põhiseaduse alusel valitud NSV Liidu, liiduvabariikide ja autonoomsete vabariikide töölis-talupoegade valitsuste kukutamisele, õõnestamisele, nõrgendamisele või NSV Liidu välisturvalisuse ja põhiliste proletariaatliku revolutsiooni majanduslike, poliitiliste ja rahvuslike saavutuste õõnestamisele"[*viide?*].

Auastmed
--------

* 20. detsember 1920, pärast sõjakooli lõpetamist ülendati kadetist lipnikuks;
* 22. veebruar 1924, ülendati pärast Sõjavägede Ühendatud Õppeasutuste lõpetamist nooremleitnandiks;
* 24. november 1926, ülendati leitnandiks, teenistuses Üksikus eskadronis;
* 18. veebruar 1938, ülendati kapteniks, teenistuses Kaitseliidu Tallinna malevas; (ülendamine)

Viited
------

1. ↑  Ohvitseride andmekogu. Alo Tarjo
**Jaan Anvelt** (11. mai 1936 Moskva – 3. november 2001 Tallinn) oli eesti transporditegelane ja riigiametnik.

Ta sündis Moskvas, Teise maailmasõja ajal elas Tšuvaši ANSV-s ja Jaroslavli oblastis. Aastal 1945 asus koos ema ja õega Eestisse, kus lõpetas Tallinna 21. Keskkooli ja aastal 1960 Tallinna Polütehnilise Instituudi autotranspordi ekspluatatsiooni erialal.

Ta oli aastatel 1960–1970 Tallinna Taksopargi peainsener. Aastatel 1970–1982 oli ta Autovedude Valitsuse peainsener. Aastatel 1982–1987 oli ta Eesti NSV autotranspordi ja maanteede ministri asetäitja-peainsener, aastatel 1987–1991 oli ta Eesti NSV Riikliku Transpordikomitee/Transpordiministeeriumi teaduslik-tehnilise ja sotsiaalse arengu peavalitsuse juhataja. 

Aastast 1991 oli ta Eesti Vabariigi Teede- ja Sideministeeriumi arenguosakonna juhataja, nõunik, arengupoliitika osakonna juhataja ning arengu ja välissuhete osakonna juhataja.

Ta on kuulunud NLKP ja Eesti Sotsiaaldemokraatliku Tööpartei ridadesse. Tema hobideks olid foto- ja filmiamatörism ning kalandus ja jaht.

Jaan Anvelt suri 3. novembril 2001 Tallinnas ja ta maeti 7. novembril 2001 Metsakalmistule.

Isiklikku
---------

Tema isa oli Eesti Töörahva Kommuuni Nõukogu esimees ja sõjandusosakonna juhataja Jaan Anvelt, ema Alise Stein-Anvelt oli eesti kunstnik ja revolutsionäär; II Riigikogu liige. Tema poeg Andres Anvelt on Eestis endine poliitik ja kriminaalpolitseiametnik.

Tunnustus
---------

* 1977 Tööpunalipu orden
* 2002 Valgetähe V klassi teenetemärk (postuumselt)

Viited
------

1. ↑

Kirjandus
---------

* Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951–2000 AS Kirjastus Ilo, 2003
Ida-Euroopast pärinev punasest puuvillkangast ja hõbenaastudega kaunistatud vöö Metropolitani muuseumis. 19. sajand, MET 2004.421 B
900. aastatest pärit vöönaastud ja -kinnitused Ida-Iraanist. Khalili Collection Islamic Art
Naastudega kaunistatud hoburakmed noorima kuninga saatkonnal Benozzo Gozzoli freskol "Kuningate kummardamise" tsüklis, Capella dei Magi, 1459
**Naast** on metallist, pärlmutrist, luust vm materjalist kaunistav, tugevdav või kinnitav ehisplaadike või -nupuke mingil esemel (nt rõival, vööl, relval). Naastud võidi kinnitada kaunistatavale materjalile õmblemise, neetimise või naelutamisega.

Pildid
------

* Vasesulamist vöönaast 14.-15. sajandi vahetusest InglismaaltVasesulamist vöönaast 14.-15. sajandi vahetusest Inglismaalt
* Kullast vöönaast aasaga, 700. aastadKullast vöönaast aasaga, 700. aastad
* Hiliskeskaegne hõbenaast laekalt või raamatukaaneltHiliskeskaegne hõbenaast laekalt või raamatukaanelt
* Keskaegne hõbenaast neediaukudegaKeskaegne hõbenaast neediaukudega
* Elevandiluust naast Hunti muuseumis, oletatavasti Türgi päritoluElevandiluust naast Hunti muuseumis, oletatavasti Türgi päritolu
* Maalinguga pärlmutternaastu katke Metropolitani muuseumis. Kopti kunst, 8.-9. sajandMaalinguga pärlmutternaastu katke Metropolitani muuseumis. Kopti kunst, 8.-9. sajand

Vaata ka
--------

* Litrid
* Malid
* Tinulised
* Ehisnael

Viited
------

1. ↑  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 176
2. ↑  Eesti kirjakeele seletussõnaraamat, 2009.  (vaadatud 01.06.2013)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib marjast; sinikaks nimetatakse ka nahaalust verevalumit* |

---

**Sinikas** (*Vaccinium uliginosum*) on kanarbikuliste sugukonda mustika perekonda kuuluv mitmeaastane kääbuspõõsas. 

Rahvapärased nimetused on **joovikas**, **rukkisinikas**, **soomari**.

Levila ja kasvukoht
-------------------

Sinikas on levinud taim põhjapoolkera metsa- ja tundravööndis kogu Euraasias ja Põhja-Ameerikas. Sinikas on sage kogu Eestis. Kasvab rabade ja siirdesoode servaaladel, soo- ja rabametsades. Sinikas kasvab ainult happelisel pinnasel; armastab niiskust.

Kirjeldus
---------

Taime kõrgus on 30...70 cm. Puitunud vars on püstine, tugev ja harunev. Lehed on munajad, sinakasrohelised; lehe pikkus on tavaliselt 8...20 mm ja laius 4...20 mm. Noortel taimedel võivad lehed püsida ka üle talve.

Sinikas õitseb mais-juunis. Õied on kahesugulised. Õied on valkjad või roosakad, pikliku kupja 4...6 mm pikkuse krooniga. Õied asuvad 1...3-kaupa longus raagudel. Tolmeldajateks on peamiselt mesilased ja liblikad. Suhteliselt hea meetaim.

Sinikas paljuneb valdavalt vegetatiivselt, kuid lagedatel niisketel kohtadel võib paljuneda ka seemnetega. Seemned levivad lindude abil.

Mari on sinine, kaetud valkja vahakirmega, veidi pikergune, paljuseemneline. Marjad valmivad juulis. Sinikas on hea saagikusega.

Mari on mahlakas ning veidi lääge, vesise maitsega, sest sisaldab suhteliselt palju suhkruid ja vähe happeid. Rahvapärane nimetus "joovikas" on pärit ilmselt sellest, et sinikast on valmistatud koduveine ja nastoikasid. Laialt levinud arvamus, et sinika joovastav toime tuleneb sookailuga kõrvuti kasvamisest, on ilmselge võhiklikkus. Jõhvikas (vahel ka pohl) kasvab sarnaselt sinikaga sookailuga sarnastes kohtades, ometigi sookailu joovastava toime siiret jõhvikale ei mainita.

* Sinikad Piiumetsa rabasSinikad Piiumetsa rabas
* Õitsev sinikas GröönimaalÕitsev sinikas Gröönimaal

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Sinikas** |

* Sinikas andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

* Mittejoovastavad joovikad
* Miks arvatakse, et sinikas põhjustab peavalu. Aialeht.ee, 13. august 2011
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Mõõgavendade ordu meistrist; eesnime kohta vaata Venno (eesnimi)* |

---

**Venno** (ka *Wenno*, *Vinno*, *Vinne*, *Wyno*, *Wynne*; surnud 1209) oli Mõõgavendade ordu esimene ordumeister (aastatel 1204–1209).

Venno oli tõenäoliselt pärit Kassel-Naumburgi alalt Paderborni peapiiskopkonnast.

Ordumeister Venno valitsemisajal hakati ehitama Võnnu, Sigulda ja Aizkraukle ordulinnust.

Ordumeister Venno tapeti koos oma kapellaani Johanniga Riia ordulinnuses orduvend Wickberti poolt pärast 18-aastast valitsemiaega. Teineteist täiendades kirjeldavad seda rohkete üksikasjadega Läti Henriku kroonika ja Liivimaa vanem riimkroonika.

Mõrva motiiv jääb ebaselgeks. Üks võimalikest põhjustest on järgmine. Venno oli määranud Soestist (Vestfaalist) pärineva Wickberti haldama Võnnu ordulinnust, siis aga ta sellest ametist lahti lasknud ja asendanud Bertholdiga.

Mõlemad kroonikad süüdistavad ainuüksi endist Võnnu komtuuri Wickberti ja kujutavad teda kui vääritut isikut. Konflikt ei tarvitsenud siiski toimuda lihtsalt isiklikul pinnal, vaid võis olla poliitilist laadi. Henriku kroonika järgi lootnud Wickbert leida toetust piiskop Albertilt.

Ordu karistas mõrtsukat kõige karmimalt, ta hukati rattal.

Pärast Venno matmist tulid orduvennad kokku ja valisid uueks ordumeistriks Wolquini, kellest sai Mõõgavendade ordu teine ja ühtlasi viimane meister.

Kirjandus
---------

* *Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 946 (lk 707).
* Vinno primus Magister Livoniae / Scriptores rerum Livonicarum II, 1848, lk.445-446


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**puudus** | **Mõõgavendade ordu meister**1204–1209 | Järgnev**Wolquin**

 |
Jaan Roose tasakaaluliinil Tallinna sadama kohal. Merepäevad 2014
**Tasakaaluliin** (ing k *slackline*) on kahe stabiilse, maapinnaga ühendatud eseme vahele pingutatud elastne liin, mis võib olenevalt tüübist või otstarbest olla 2,5–5 sentimeetrit lai. Erinevalt köielkõnnil kasutatavast köiest on see üsna vetruv ja liigub nii üles-alla kui ka külgedele. Edasijõudnud teevad liinil vedrutades hüppeid ja muid akrobaatilisi trikke. Spordialana sisaldab see erinevaid stiile.

Ajalugu
-------

Jaan Roose tasakaaluliinilt vette kukkumine Tallinna sadamas. Merepäevad 2014.
Juba 1960ndatel oli California noortel tavaks parkimisplatsi piirdekettidel või -trossidel ajaviiteks kõndida. Tänapäevane tasakaaluliin sai alguse 1980ndatel tänu Adam Grosowskyle.

Viited
------

1. ↑  "Mis on slackline". *Slackline.ee*. Vaadatud 29.01.2021.
2. ↑  "Tasakaaluliin". *Laste tervisekool*. Vaadatud 29.01.2021.
3. ↑  Slackrobats (13. september 2017). "The History of Slacklining". *Slackrobats.com*. Vaadatud 29.01.2021.
Armen Džigarhanjan 2010. aastal.
**Armen Džigarhanjan** (armeenia keeles Արմեն Ջիգարխանյան, vene keeles Арме́н Бори́сович Джигарханя́н; 3. oktoober 1935 Jerevan, Armeenia – 14. november 2020 Moskva) oli üks populaarsemaid Armeenia, Nõukogude Liidu ja Venemaa näitlejaid. 

Ta mängis peaosa kümnetes Nõukogude Liidu filmides (nt "Tabamatud tasujad"), dubleeris paljude multifilmitegelaste teksti ning asutas Moskvas Moskva Draamateatri.

1953–1954 töötas Džigarhanjan operaatori assistendina filmistuudios Armenfilm. Näitlejakarjääri alustas ta 1955. aastal Stanislavski-nimelises Vene draamateatris Jerevanis, 1967. aastal siirdus aga Lenkomi teatrisse Moskvas. 

1969. aastal läks ta tööle Majakovski Akadeemilisse Teatrisse. 1975 pälvis Džigarhanjan Armeenia NSV riikliku preemia rolli eest filmis "Kolmnurk" ja 1979 taas filmi "Leinav lumi" eest. Ta mängis kuritegeliku jõugu juhti 1979. aasta teleseriaalis "Kohtumispaika ei tohi muuta", kus talle vastandus Vladimir Võssotski uurijana.

1981. aastal mängis ta peaosa nats Max Richardina rahvusvahelise trupiga (Claude Jade, Alain Delon ja Curd Jürgens) Vene-Prantsuse filmis "Teheran 43". 

1985. aastal anti Džigarhanjanile NSV Liidu rahvakunstniku aunimetus.

Ta on mänginud ligi 200 filmis, samuti paljudes teleseriaalides, kuuldemängudes ja helindustes.

Filme
-----

Näitleja
* "Tere, mina siin!" (1966)
* "Tabamatute tasujate uued seiklused" (1968)
* "Vene impeeriumi kroon ehk Jälle need tabamatud" (1971)
* "Tere, mina olen teie tädi!" (1975)
* "Briljandid proletariaadi diktatuurile" (1977)
* "Kohtumispaika muuta ei tohi" (1979)
* "Teheran 43" (1981)
* "Kõige parem film" (2008)

Dublaažinäitleja
* "Once Upon a Dog" (1982) – The Wolf
* "Armastuse valem" (1984) – krahv Cagliostro
* "Aarete saar" (1988) – John Silver

Tunnustus
---------

* Armeenia NSV teeneline kunstnik (1966)
* Vene NFSV rahvakunstnik (1973)
* Armeenia NSV rahvakunstnik (1977)
* Armeenia NSV riiklik preemia, kaks korda (1975 ja 1979)
* NSV Liidu rahvakunstnik (1985)
* Orden "Teenete eest Isamaa ees" (Venemaa)
	+ 3. klass (3. oktoober 1995) – suure isikliku panuse eest näitekunsti
	+ 4. klass (1. detsember 2005) – silmapaistva panuse eest näitekunsti arengusse ning paljude aastate pikkuse loomingu eest
	+ 2. klass (3. oktoober 2010)
* rahvusvaheline Stanislavski preemia (2000)
* Jerevani aukodanik (2001)
* Au orden (Armeenia, 2010)
* Teatriauhind "Kuldne mask", kaks korda (2001, 2015)
* Tsarskoselskaja kunstiauhind (18. oktoober 2011) – "Algupäraste rollide ning teatris ja kinos ainulaadse tee rajamise eest"

Välislingid
-----------

* Armen Džigarhanjan IMDB-s
**Carl Theodor Knüpffer** (12. november/24. november 1823 Väike-Maarja – 27. november/9. detsember 1871 Väike-Maarja) oli Eesti vaimulik.

Algõpetuse sai Knüpffer kodust, õppis seejärel aastatel 1836–1842 Tartus gümnaasiumis. Tartu ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1843–1846. Oli seejärel prooviaastal Väike-Maarja koguduses. Ordineeriti 9. novembril/21. novembril 1847 õpetajaks.

Oli aastatel 1847–1852 Väike-Maarja koguduse adjunktõpetaja. Sai sama koguduse õpetajaks 20. oktoobril/2. novembril 1852. Konsistooriumi assessoriks sai 11. augustil/23. augustil 1865. Haigestus aastal 1868 ja võttis endale abiks adjunktõpetaja. Oli oma asutatud abipiibliseltsi (1848 aastal) juhataja.

Knüpffer pidas aastal 1869 Tartus I üldlaulupeol peojutluse, mille sisuks oli 50 aastat talurahva pärisorjusest vabastamist; avaldatud Tartus: *Juubeli jutto 1819–1869*. Algatas tegevuse Väike-Maarja kihelkonnakooli taasavamiseks (kool avati aastal 1873).

Isiklikku
---------

Tema isa Georg Magnus Knüpffer oli Väike-Maarja koguduse õpetaja, vanaisa Friedrich Gustav Knüpffer oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, onu Arnold Friedrich Johann Knüpffer oli Kadrina Katariina koguduse õpetaja. Tema äi Dietrich Martin Luther oli Tallinna suurgildi oldermann ja ajakirjandustegelane, poeg Georg Martin Knüpffer oli Ambla Maarja koguduse õpetaja, teine poeg Theodor Robert Wilhelm Knüpffer oli naistearst, kolmas poeg Karl Knüpffer (1868−1922) oli keemik.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
**Félix Houphouët-Boigny** (sünninimega **Dia Houphouët**, eesnimi muutus 1915. aastal seoses astumisega ristiusku ja nimi Boigny lisandus ta nimele 1946. aastal; ametliku biograafia järgi 18. oktoober 1905 Yamoussoukro, tollal Prantsuse Lääne-Aafrika – 7. detsember 1993 Yamoussoukro) oli Elevandiluuranniku esimene president.

Ta lõpetas Dakari meditsiiniakadeemia ja töötas abiarstina 1940. aastani. Ta oli 1945. aastal üks Elevandiluuranniku Demokraatliku Partei rajajaid. 1956 valiti ta Prantsusmaa Rahvusassamblee liikmeks. 1957–1961 töötas ta mitmes prantsuse valitsuses ministrina, sealhulgas Charles de Gaulle'i valitsuse riigiminister (*Ministre d'État*) 1958–1959. 27. novembril 1960 valiti ta 98% valijate toetusega Elevandiluuranniku presidendiks. 1983. aastal lasi ta riigi pealinna viia rannikul asuvast Abidjanist sisemaale, oma sünnilinna Yamoussoukrosse. Tema välispoliitika oli antikommunistlik. Ta keeldus tunnistamast Hiina RV-d 1983. aastani ja toetas Angola UNITA mässulisi.

Vaata ka
--------

* Félix Houphouët-Boigny rahupreemia

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**-** | **Elevandiluuranniku president**1960–1993 | Järgnev**Aimé Henri Konan Bédié** |
**Ly Lasneri kõrvarõngad** on Eesti teatri rändauhind.

Ly Lasner tellis kõrvarõngad Alexandre Dumas’ näidendi „Daam kameeliatega" esietenduseks Draamateatris. Kõrvarõngad on vormitud hõbedast ja mäekristallist ning neid kandis Ly Lasner ka August Sunne lavastuses. Hiljem olid kõrvarõngad Ly Lasneri ja Felix Moori tütre Sirje Moori käes. 

4. mail 2010, pärast lavastuse „Ma armastasin sakslast" etendust, andis teatriloolane Lea Tormis kõrvarõngad üle Tallinna Linnateatri näitlejale Külli Teetammele.

Idee kinkida ema kõrvarõngad noorele ja andekale näitlejale – muutes hinnalised kõrvarõngad eri näitlejapõlvkondi siduvaks märgiliseks esemeks, nagu seda on Liina Reimani sõrmus, Anna Tamme – Lisl Lindau kõrvarõngad, Albert Üksipi – Rudolf Nuude taskukell või ka Ly Lasneri hõbekandik – sai Sirje Moor vestlusest teatriajaloolase Reet Neimariga.

Viited
------

1. ↑  Eesti Teatriliit. Rändesemed.
2. ↑  Heili Sibrits. Külli Teetammele kingiti hinnalised kõrvarõngad Postimees.ee, 19. mai 2010.
**Siobhan Maire Fahey** (sündinud 10. septembril 1958 Meathi krahvkonnas Iirimaal) on iiri lauljanna. Teda teatakse eelkõige ansamblitest Bananarama (1981–1988) ja Shakespears Sister (1988–1996), Marcella Levyga kokkulaulud muusikapalast "Stay" sai Ühendkuningriigi edetabelites 1992. aasta esimese koha hitt.

Noorus
------

Ta vanemad pärinesid Tipperary krahvkonnast. Fahley isa Joseph liitus Briti armeega, kui ta kolm tütart olid veel lapseealised. Ema Heleniga koliti kaasnevalt Suurbritanniasse ja edasi Saksamaale ning tagasi Inglismaale. 16-aastasena jättis ta kodu Hertfordshire'i krahvkonnas ning suundus lähedal asuvasse pealinna Londonisse, kus suhestus 1970. aastatel linnale omase punk-skeenega, New Romanticutega ja Blitz Kidsidega.

Tuntust kogudes alustas ta moeajakirjanduse õppimist London College of Fashionis, mille järgnes karjäär muusikuna. Tema samanimeline õde Maire kehastas pearolli Dexys Midnight Runnersi muusikavideos "Come On Eileen" (1982).

Eraelu
------

Tal oli varemalt suhtes nii põhjaiiri trummari Jim Reillyga kui šoti lauljaga Bobby Bluebelliga. The Bluebellsile kahasse kirjutas Fahey hitina edetabelites esikoha saavutanud muusikapala "Young At Heart" (1983).

1987. aastal abiellus ta Eurythmicsist tuntud Dave Stewartiga, nad lahutasid 9 aastat hiljem. Abielust sündisid vennad Samuel (1987) ja Django James (1991), kes 2010. aastal asutasid kahekesi *indie rock* ansambli Nightmare and the Cat.

Vaata ka
--------

* Marcella Detroit

Välislingid
-----------

 Siobhan Fahey – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
2021. aasta Eesti meister Kristjan Rosenberg (keskel)
**Kristjan Rosenberg** (sündinud 16. mail 1994) on eesti kergejõustiklane, kümnevõistleja.

Tema isiklik rekord kümnevõistluses on **8299** punkti (27.06.2021; Tallinn, Kadrioru staadion), millega ta tuli 2021. aasta Eesti meistriks. Eesti kõigi aegade edetabelis on ta selle punktisummaga 10. kohal.

Tema isiklik rekord seitsmevõistluses on 4. veebruaril 2017 Tallinnas rahvusvahelisel mitmevõistlusel kogutud **5986** punkti. See oli sel ajal Eesti meeste seitsmevõistluses kõigi aegade kaheksas tulemus.

Eesti meistriks kümnevõistluses on varem tulnud ka 2016. aastal (Rakvere, 7738 punkti).

2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel saavutas Rosenberg 13. koha.

Kristjan Rosenbergi üksikalade isiklike rekordite võrdlus rekordkümnevõistluse tulemustega
------------------------------------------------------------------------------------------

*seisuga 27.06.2021*

| Ala | Isiklik rekord | Rekord-
kümne-
võistluses |
| --- | --- | --- |
| 100 m jooks | 10.71 | 10.71 |
| Kaugushüpe | 7.42 | 7.27 |
| Kuulitõuge | 14.90 | 14.59 |
| Kõrgushüpe | 2.16 | 1.98 |
| 400 m jooks | 48.09 | 48.09 |
| 110 m tõkkejooks | 14.53 | 14.79 |
| Kettaheide | 48.87 | 48.87 |
| Teivashüpe | 5.00 | 4.91 |
| Odavise | 61.65 | 58.85 |
| 1500 m jooks | 4:31 | 4:34 |
| Kümnevõistus | *8648* | 8299 |

Kristjan Rosenberg (2021)

Viited
------

1. ↑  "Rosenberg võitis rahvusvahelise mitmevõistluse ja tagas EM-pääsme". *Delfi Sport*. 4.02.2017.
2. ↑  "Mitmevõistluses krooniti Eesti meistriteks Kristjan Rosenberg ja Mari Klaup". Delfi Sport: Delfi. 7.08.2016.
3. ↑  "Results Decathlon - Final" (PDF) (inglise). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 22. september 2016.

Välislingid
-----------

* Kristjan Rosenberg Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel Muuda Vikiandmetes
* Märt Roosna. Lillemets, Tšernjavski, Rosenberg. Kes on jõusaaliloom, kes kipub treeneriga vaidlema, kes teeb esimesena 8300 punkti? Delfi Sport, 17. august 2020
**Eugen Soonvald** (18. oktoober 1912 Tartu – 16. veebruar 1994 Tallinn) oli eesti mehaanikainsener, pedagoog, ekskavaatorite tootmise algataja Eestis, freesturbakogumismasinate ja maaparandusekskavaatorite peakonstruktor.

Ta lõpetas 1931. aastal Tallinna Reaalkooli, õppis 1934-1936 Tartu Ülikoolis ja lõpetas 1940. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) ehitus- ja mehaanikateaduskonna masinaehituse erialal. Õpetas aastatel 1936–1941 Tartu Ülikoolis ja 1945–1973 TPI-s, olles kuni 1947. aastani assistent, aastatel 1947–1951 dotsent ja masinaehituse kateedri juhataja, 1947–1958 masinaehituse teaduskonna dekaan ning 1958–1968 dotsent ja autotranspordi kateedri juhataja.

Teise maailmasõja ajal töötas Soonvald Uuralis evakuatsioonitöödel, aidates ida poole evakueeritud tootmisettevõtete käivitamisel ning õpetades Sverdlovski ülikoolides ja NSV Liidu Teaduste Akadeemia Uurali filiaalis. Aastatel 1944–1945 täitis ta ENSV põlevkivi- ja keemiatööstuse rahvakomissari asetäitja kohustusi. Õpetades TPI-s, osales ta koos kolleegide ja tootjatega freesturbakogumismasina väljatöötamises, konstrueerimises ja rakendamises, mille eest pälvis ta 1950. aastal Stalini preemia. 1950.–1960. aastate vahetusel täitis ta Tallinna Ekskavaatoritehase Eriprojekteerimisbüroo peainseneri ülesandeid. Alates 1957. aastast toodeti tehases mudelit ETN-142 ja 1960. aastast ETN-171 (mis sai aluseks kõigile tulevastele mudelitele), mille väljatöötamisel osalesid aktiivselt Soonvaldi juhendatud TPI masinaehituse teaduskonna tudengid, mistõttu peetakse Soonvaldi Eesti ekskavaatoriehituse isaks. Aastatel 1973–1988 töötas ta EKE Projektis peaspetsialistina. Tal on mitmeid patente masinaehituse valdkonnas.

Soonvald suri 16. veebruaril 1994 Tallinnas ja ta maeti 22. veebruaril 1994 Rahumäe kalmistule.

Tunnustus
---------

* Stalini preemia, 1950
* Nõukogude Eesti preemia, 1948, 1949 ja 1970
* Lenini orden, 1961

Viited
------

1. ↑
2. ↑  TTÜ lõpetajad 1918–2006
3. ↑
Haiti maavärina epitsentri asukoht
Vaade Port-au-Prince'ile 13. jaanuaril 2010
**Haiti maavärin** on maavärin, mis toimus 12. jaanuaril 2010 kell 16:53 kohaliku aja järgi Haiti saare lääneosas. 

Maavärina tugevus oli 7 magnituudi ning selle epitsenter asus pealinnast Port-au-Prince'ist umbes 25 kilomeetrit lääne pool. Maavärina kolle oli 13 kilomeetri sügavusel. Maavärin purustas hooneid ja nõudis hulgaliselt inimelusid.

Hukkunute arv
-------------

18. jaanuari 2010 seisuga oli ÜRO hinnangul hukkunuid vähemalt 75 000, kuid Haitil paiknevate USA vägede kindral hindas võimalikuks hukkunute arvuks umbes 200 000 inimest. 4. veebruariks oli Haiti valitsuse hinnangu kohaselt hukkunute arv kasvanud 212 000 inimeseni.

Tagajärjed ja rahvusvaheline abi
--------------------------------

Maavärin muutis Port-au-Prince'i linna rusuhunnikuks. Palju ei jäänud alles ka parlamendihoonest ega presidendipaleest. Maavärina ajal olid riigis ka ÜRO peasekretäri egiidi all oleva Haiti missiooni juhid. Diplomaatilistest allikatest teatati uudisteagentuurile Interfax, et ÜRO peasekretäri Ban Ki-mooni esindaja Haitil ja tema asetäitjad on ikka veel teadmata kadunud. Hiljem kinnitati, et maavärinas hukkusid Hédi Annabi, Luiz Carlos da Costa ning Doug Coates.

Rahvusvahelise Punase Risti andmetel pääses maavärina tõttu Port-au-Prince'i vanglast põgenema umbes 4000 vangi. Punase Risti töötajad ei leidnud pooleldi kokku kukkunud vanglast ühtegi elusat inimest, hukkunuid oli paarikümne ümber.

15. jaanuaril alustasid Ameerika Ühendriigid maavärinas raskelt kannatada saanud Haitile oma vägede saatmist – nelja päevaga toimetati haitilastele appi 10 000 USA sõdurit.

16. jaanuaril teatas Senegali president Abdoulaye Wade, et pakub maavärinas oma kodu kaotanud haitilastele võimaluse ümber asuda Senegali ja eraldab selleks neile tasuta maad. Samal päeval saabus Haiti olukorraga tutvuma Ameerika Ühendriikide riigisekretär Hillary Clinton.

17. jaanuaril saabus Haitile erakorralisele visiidile ÜRO peasekretär Ban Ki-moon.

18. jaanuaril saabus Haitile Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni erisaadik Bill Clinton eesmärgiga toimetada saarele humanitaarabi ja kohtuda kohalike riigijuhtidega.

20. jaanuaril teatasid Ameerika Ühendriigid täiendavalt veel 4000 sõduri saatmisest Haitile päästetööde korraldamiseks.

Viited
------

1. ↑   "Ban mourns deaths of top UN officials in Haiti quake" *UN News.* Vaadatud 19.02.2020.
See artikkel See artikkel räägib jalgpallitreenerist ja jalgpallurist.  Pespalluri kohta vaata artiklit Russell Martin (pesapallur).  

---

Russell Martin (2019)
**Russell Kenneth Alexander Martin** (sündinud 4. jaanuaril 1986 Brightonis) on Inglismaal sündinud Šotimaa jalgpallitreener ja endine jalgpallur.

Klubikarjääri jooksul mängis Martin põhiliselt Inglismaal. Ta esindas selliseid klubisid nagu Wycombe Wanderers (2004–2008), Peterborough United (2008–2009), Norwich City (2009–2018), Walsall (2018–2019) ja Milton Keynes Dons (2019). Norwich Cityga mängis ta Premier League'is neljal hooajal. Tema ainus välisklubi oli Šotimaa kõrgliigaklubi Rangers, kus ta mängis hooajal 2017/18 Norwich Cityst laenul.

2019. aasta novembris sai ta Milton Keynes Donsi peatreeneriks.

2021. aasta augustis nimetati Martin Inglismaa esiliigaklubi Swansea City peatreeneriks. Ta sõlmis klubiga kolmeaastase lepingu.

2023. aasta juunis sai ta äsja Inglismaa esiligasse kukkunud Southamptoni peatreeneriks. Ta sõlmis klubiga kolmeaastase lepingu.

Šotimaa jalgpallikoondises mängis Martin aastatel 2011–2017 kokku 29 korda.

Viited
------

1. ↑  "RUSSELL MARTIN CONFIRMED AS NEW SWANSEA CITY HEAD COACH". *Swansea City*. 1. august 2021. Vaadatud 1. augustil 2021.
2. ↑  "Russell Martin: Southampton name Swansea City boss as new manager". *BBC Sport*. 21. juuni 2023. Vaadatud 21. juunil 2023.
3. ↑  "Southampton appoint Russell Martin as new manager on three-year deal". *Sky Sports*. 22. juuni 2023. Vaadatud 1. augustil 2023.
Kara-Dag
**Kara-Dag** (ukraina Кара-Даг, vene Кара-Даг, krimmitatari *Qara dağ*) on vulkaanilise päritoluga mäemassiiv Krimmis Musta mererannikul. Suurim kõrgus on 577 meetrit, massiivi pikkus on kaheksa kilomeetrit, pindala 22 kruutkilomeetrit. Mäe krimmitatarikeelne nimi tähendab tõlkes musta mäge.

Massiivi jalamil asub Koktebeli linn. 

Aastal 1881 oletas Krimmi uurija A. Prozorovski-Golitsõn esimesena, et massiiv on vulkaanilise päritoluga. Aastal 1885 koostas Aleksandr Lagorio massiivi geoloogilise kaardi. XX sajandi algul lõi neuropatoloog Terenti Vjazemski mäe jalamile bioloogiajaama, mille baasil rajati sinna aastal 1979 looduskaitseala pindalaga 2874,2 hektarit.

Massiiv koosneb kolmest kõrgemast osast. Krimmitatarlased eristavad Qoba Töpe, Süyrü Qaya, Gâvur Baği ja Gâvur Çeşme ahelikke, slaavi traditsioonis eristatakse loodepoolset Väikest Kara-Dagi, mereäärset Rannikuahelikku ja kõrgeimat Püha mäge. Rannikuäärset osa liigendavat erosiooni teel kujunenud kaljud, millest paljudel on oma nimed. 

Kara-Dagi loonud vulkaan tegutses Juura keskel. Massiiv koosneb andesiidist, basaldist. Mineraalidest leidub seal kvartsi, kaltsedoni, opaale, ahhaati, jaspist, karneoole, ametüste, tsitriini ja oonüksit. Sagedased on ka tseoliidid.

Aastal 1927 rajati mäe nõlvadele karjäär, kus kaevandati vääriskive. Hiljem kaevandati seal ehituskive, ent kohalike elanike nõudmisel need karjäärid suleti. 2012 anti luba massiivi Koktebeli poole jäävas ja looduskaitseala koosseisu mitte kuuluvas osas andesiidikarjääri rajamiseks.

* Vaade Kara-Dagile mereltVaade Kara-Dagile merelt
* Kuldne VäravKuldne Värav
* Kargav HobuneKargav Hobune
* KuradipöialKuradipöial
* Vaade Kara-DagiltVaade Kara-Dagilt
* Kara-Dagi rannikKara-Dagi rannik
* Kara-Dag ja Must meriKara-Dag ja Must meri
* PuriPuri
* Lagorio seinLagorio sein
* Qoba TöpeQoba Töpe
* Kara-Dagi erodeerunud kaljudKara-Dagi erodeerunud kaljud

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Булава Л. М. Фізична географія України. 8 клас: Підручник. — Харків.: Ранок, 2008. 224 lk. ISBN 978-966-15-9802-6
3. ↑  Минералы Карадага
4. ↑  Полканов Ю. А. Минералы Крыма. — Симферополь : Таврия, 1989. — 157 lk. — ISBN 5-7780-0128-2.
5. ↑  Мина замедленного действия под Карадаг[*alaline kõdulink*]

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kara-Dag** |
Lei Feng Mao Zedongi büsti juures
Lei Feng teismelisena
**Lei Feng** (traditsioonilises hiina kirjas 雷鋒, lihtsustatud hiina kirjas 雷锋, *pinyinis* *Léi Fēng*, sünninimi **Lei Zhengxing** ; 18. detsember 1940 Changsha Shi, Hunan – 15. august 1962 Fushun, Liaoning) oli Hiina Rahvavabastusarmee sõdur.

Lei Feng oli pärit vaesest talupoja perekonnast. Ta kaotas varakult oma vanemad ja jäi 7-aastaselt orvuks.

1960. aasta jaanuaris asus Lei Feng teenima Hiina Rahvavabastusarmees, sama aasta novembris astus ta Hiina Kommunistlikku Parteisse.

Lei Feng hukkus, kui ta õpetas nekrutitele autojuhtimist. Üks noorsõdur sõitis tagurdades veoautoga vastu telefoniposti, mis murdus ja mille alla jäädes sai Lei Feng surma.

1963. aasta märtsis alustas Hiina kommunistlik juhtkond eesotsas Mao Zedongiga kampaaniat "Õpi Lei Fengilt". Lei Fengist tehti propagandistlik kultuuriline ikoon, keda kujutati altruistliku, ohvrimeelse, abivalmi ja Hiina Kommunistlikule Parteile piiritult ustavana. Avaldati tema päevikud, mille autentsus on hiljem kahtluse alla seatud.

Iga aasta 5. märtsil tähistatakse Hiinas Lei Fengi päeva.

Viited
------

1. ↑  PLA honored models: Lei Feng China Daily, 29. juuli 2010
2. ↑  Linus Fredriksson. A history of Lei Feng: world’s most famous soldier Världens Folkrikaste Land
3. ↑  Lei Feng My hero
4. ↑  The ‘leran from’ campaigns alphahistory.com
5. ↑  Wang Dandan. Maßstab der chinesischen Moral – lang lebe der gute Soldat Lei Feng Stimmen aus China

Välislingid
-----------

* Lei Feng Hiina propagandaplakatitel
**Valimiskogu** (ka **Liidukogu**; saksa keeles **Bundesversammlung**) on lisaks Ühiskomiteele üks kahest Saksamaa mittealalisest põhiseaduslikust institutsioonist. Valimiskogu ainus ülesanne on valida Saksamaa president kas iga viie aasta tagant hiljemalt 30 päeva enne ametisoleva presidendi ametiaja lõppu või 30 päeva jooksul pärast presidendi ametiaja ennetähtaegset katkemist. Valimiskokku kuuluvad kõik parlamendi ehk Liidupäeva liikmed ning sama palju esindajaid Saksamaa 16-lt liidumaalt.

Põhiseaduse järgi võib presidendi valimiseks toimuda kuni kolm hääletusvooru. Esimeses kahes voorus peab valimiste võitmiseks saama absoluutse häälteenamuse. Kolmandas voorus saab presidendiks enim hääli saanud kandidaat. Kandidaate võib üles seada iga Valimiskogu saadik.

Tavaliselt ei ole Saksamaa presidendi valimiste tulemus üllatav, kuna erakondade saadikute arvu pealt on võimalik kokku arvutada, millisel kandidaadil suurim edušanss on. Tihti võidab Liidupäeva koalitsiooni kandidaat juba esimeses voorus.

Vaata ka
--------

* Saksamaa poliitika
* Liidukogu (Austria)
* Liidukogu (Šveits)

Välislingid
-----------

* Distribution of seats in the Bundesversammlung
* Election of the Federal President
* Article 54 – Basic Law for the Federal Republic of Germany (Grundgesetz, GG)
* Law on the Election of the President by the Federal Assembly
**Schneealpe** või **Schneealm** on lubjakivimassiiv Põhja-Lubjakivialpides Steiermargi-Alam-Austria piiril. Selle kõrgeim punkt on **Windberg** (1903 m üle merepinna). Teised tipud on *Ameisbühel* (ka Amaißbichl, 1828 m, idas, Steiermargi-Alam-Austria piiril), *Schönhaltereck* (1860 m, Windbergist läänes) ja *Donnerwand* (1799 m, loodes).

Selle oruasulad on Hinternaßwald kirdes, Altenberg an der Rax idas, Kapellen ja Neuberg an der Mürz lõunas, Mürzsteg ja Frein an der Mürz läänes. Schneealpest põhja pool asuvad metsaga kaetud mäed ja künkad on asustamata.

Schneealpenhaus ja mitu alpiniiduhütti asuvad kõrgplatool kõrgusel u 1780 m. Platoo läänepoolsel perimeetril Hinteralmil on veel üks Alpiklubi hütt Hinteralmhaus. Põhjapiirkonnas on Kalte Mürzi lähteala. Schneealpe piirkond kuulub koos Raxi ja Schneebergiga Esimese Viini mägiallika torujuhtme *(I. Wiener Hochquellenwasserleitung)* valglasse. Joogivesi juhitakse Schneealpe tunneli kaudu, mille Viini linn aastatel 1965–1968 ehitas, Hinternaßwaldi.

Mägihütid
---------

* Schneealpenhaus
* Michlbaueri hütt
* Lurgbaueri hütt
* Neubergeri hütt (iseteenindusega hütt; operaator: *Naturfreunde*)
* Hinteralmhaus (Wiener-Lehreri hütt, iseteenindusega hütt; operaator: Austria Alpiklubi)

Panoraamvaade Windbergi põhjaküljelt

Suurenda
 Panoraamvaade Windbergi põhjaküljelt
Espressomasin
**Espresso** (itaalia keeles 'väljapressitud') on itaaliapärane kohv, mis valmistatakse espressokohvimasinas, surudes rõhu all olevat vett kiiresti läbi tihedalt keetmiskambrisse pakitud peene kohvipulbri, mis on jahvatatud espressoubadest (tumedaks röstitud Arabica ubadest).

Sõna "espresso" kasutatakse ka valmistamismeetodi kohta. See menetlus leiutati Itaalias 20. sajandi algul.[*viide?*]

Peeneks jahvatatud espressokohv pakitakse tihedalt filtrihoidikusse ehk käppa. 95[*viide?*] kraadini kuumutatud vesi surutakse keetmiskambrisse 9–10 atmosfääri suuruse rõhu all. Tavaliselt kulub ühe tassi (25–35 ml) espresso valmistamiseks umbes 20 sekundit ja topeltespresso (80 ml) jaoks 25 sekundit. Espresso kvaliteeti hinnatakse eelkõige kohvi pinnale tekkiva tiheda ja väikeste mullidega 3–4 mm paksu punakaspruuni pehme vahukihi (kreemi – *crema*) järgi.

Espressot serveeritakse tavaliselt klaasi veega.[*viide?*]

Levinud espressojoogid
----------------------

*Caffè latte*
* *Caffè latte* – espressole lisatakse aurutatud piim.
* *Cappuccino* – espresso on kaetud rohke aurutatud ja vahustatud piimaga.
* *Americano* – espresso on segatud kuuma veega.
* *Corretto* (nn 'korrigeeritud') – espressole on lisatud kanget alkoholi (näiteks *grappa*'t *Corretto di grappa*).
* *Ristretto* – tavalisest vähema veega valmistatud ja seega kangem espresso.
* *Doppio* ehk topeltespresso.
* *Caffè macchiato* – espresso vähese aurutatud piimaga.
* *Café au lait* – prantsuse piimakohv, mida juuakse suurest *café au lait* kausist.
* *Mochaccino* – koosneb neljast kihist: vedelast kakaost, espressost, kuumutatud piimast ja piimavahust.[*viide?*]

Maitsestatud espressojoogid
---------------------------

* *Almond mocha* – *caffè latte*, maitsestatud võrdsetes osades šokolaadi ja mandlisiirupiga.
* *Vanilla mocha* – *caffè latte*, maitsestatud võrdsetes osades šokolaadi ja vaniljesiirupiga.
* *Mocha* – *caffè latte*, maitsestatud šokolaadisiirupiga.[*viide?*]

Vaata ka
--------

* barista
* *latte art*

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Espresso** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Espresso**
 |
Logo
Sydney ooperiteater
 Taanit ja Rootsit ühendav Øresundi sild
**Arup** on Suurbritannias asuv rahvusvaheline kontsern peakorteriga Londonis, mis pakub ehitusvaldkonna inseneriteenuseid. 

Ettevõte on spetsialiseerunud ehitiste kavandamise, planeerimise, projekteerimise, projektijuhtimise ja ehitusnõustamisele, arvestades ehituskeskkonna kõiki aspekte. Arup tegutseb üle maailma. Kontsernil on 92 bürood 37 riigis ja töötajaid kokku üle 10 000. Arup on eri projektidesse kaasatud rohkem kui 160 riigis.

Asutamine ja reorganiseerimine
------------------------------

1946. aastal asutas Ove Arup Londonis omanimelise ettevõtte **Ove N. Arup Consulting Engineers**, mille nimeks sai 1946. aastal **Ove Arup & Partnerid**.

1963. aastal asutasid Ove Arup ja arhitekt Philip Dowson ettevõtte **Arup Associates**, mis osutas arhitekti- ja inseneriteenust.

1970. aastal asutati ettevõte **Ove Arup Partnership**, mis sai juba nimetatud ettevõtete emaettevõtteks. Alates 2000. aastast on kontsern tuntud lihtsalt kui **Arup**.

Arupi tuntud töid
-----------------

* Sydney ooperiteater
* Georges Pompidou keskus Pariisis
* Tappan Zee sild New Yorgis
* Øresundi sild Taani ja Rootsi vahel
* Millenniumi sild Londonis
* Coventry katedraal Kesk-Inglismaal

* Millenniumi sild LondonisMillenniumi sild Londonis
* Renoveeritud Coventry katedraal Kesk-InglismaalRenoveeritud Coventry katedraal Kesk-Inglismaal
* Tappan Zee sild New YorgisTappan Zee sild New Yorgis

Kirjandus
---------

* David Dunster. Arups on Engineering. Berlin: Ernst and Sohn, 1999
* Degenhard Sommer, Herbert Stöcher, Lutz Weiβer. Ove Arup & Partners: Engineering the Built Environment. Basel-Berlin-Boston: Birkhäuser Verlag, 1994, ISBN 3-7643-2954-8 (inglise/saksa)

Välislingid
-----------

* Arup – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Arup Group TEA entsüklopeedias
* Arupi koduleht
**AS Tartu Jõujaam** on kontserni Fortum Tartu kuuluv äriühing, mille põhitegevusteks on kontserni tütarettevõtte AS Anne Soojus katlamajade varustamine kohalikku päritolu kütustega (freesturvas, hakkpuit, puidujäätmed) ja turbatootmine.

2014. aastal müüs AS Tartu Jõujaam katlamajadele 828 GWh väärtuses kohalikke kütuseid. 2016–2017 tarneperioodil oli see näitaja 813 GWh.[*viide?*]

Tänaseks on kasutusel kolm turbamaardlat (Möllatsi, Laukasoo ja Keressaare) mäeeraldise pindalaga 519 ha, millele lisandub 2017. aasta lõpuks veel 106 ha. 

2018. aastal valmis Laukasoos lisaks praegusele 106 ha suurune turbamaardla. Keressaare maardla põhjaosa jaoks on valminud 40 ha suuruse maardla projekt.

Ajalugu
-------

Ettevõte asutasid 1993. aastal Tartu linn ja AS Giga, et võtta Tartu soojusmajanduses kasutusele kohalikku päritolu kütuseid. 1994. aastast alates on AS Tartu Jõujaam varustanud freeskütteturbaga Anne ja Ropka katlamaja ning varunud kütustena veel hakkpuitu, tükkturvast ja saepuru.

Detsembris 2004 väljastati Möllatsi turbamaardla kasutusluba ja järgmise aasta suvel alustati seal freesturba tootmist. Kohalikud elanikud kaebasid ettevõtte kohtusse, kuid kohus ei võtnud kaebust menetlusse.

Juunis 2005 omandas ettevõte Hollandi ettevõttelt Nevema B.V. 100% osaluse OÜ-s Lauka Turvas, mis oli Äriregistrisse kantud 2001. aasta lõpul.

2006. aastal moderniseeriti tootmistehnoloogiat, mis võimaldas kogutud turvast paremini säilitada ja aitas ühtlustada toodangu kvaliteeti.

Juunis 2012 ühines AS Tartu Jõujaam oma tütarettevõttega OÜ Lauka Turvas.

Viited
------

1. 1 2  Tartu Jõujaam Fortum Tartu
2. ↑  TARTU JÕUJAAM AS inforegister.ee
3. ↑  TARTU JÕUJAAM AS e-krediidiinfo
4. ↑  AS Tartu Jõujaam 2014. aasta majandustulemused (veebiarhiivi link)
5. 1 2 3 4 5 6  Ajalugu Fortum Tartu / Tartu Jõujaam [*kõdulink*]
6. ↑  Eesti soode seisund ja kaitstus Eestimaa Looduse Fond.
7. ↑  Osaühing Lauka Turvas[*alaline kõdulink*] e-äriregister

Välislingid
-----------

* Nils Niitra "Turbanäljas Fortum ampsab lisa" Postimees, 3. oktoober 2007
**Tallinna vallkindlustused** on väljaspool Tallinna linnamüüri asunud uusaegsete kaitserajatiste vöönd.

Tallinna linnamüür ja kaitserajatised Rootsi ajal
Vallkindlustusi hakati arendama selleks, et viia linna kindlustused vastavusse tulirelvade kasutuselevõtmisest tulenevate uute vajadustega.

Tallinna vallkindlusted kujundati senisest eesvallist ja see moodustas koos linnamüüriga taktikalise terviku.

Tallinna vallkindlustuste esimene osa rajati 1463–73. Selle moodustasid Nunnavall koos vallikraaviga, mis rajati Nunnavärava ja Suure Rannavärava vahele, linna idaküljele rajatud palissaad ning Viru värava eesvärava ette rajatud vallivärav koos hulknurkse vallivärava Suure zwingeriga. Nende järel valmis esimene ettenihutatud suurtükitorn Kiek in de Kök, mida ehitati 1475–83.

Tallinna vallkindlustused hõlmasid 19. sajandi alguses 78 ha. Viimast korda kohendati neid Krimmi sõja ajal 1854–55.

Tänapäeval on Tallinna vallkindlustustest säilinud kolmandik, näiteks Ingeri, Rootsi ja Skoone bastion, osaliselt ka Suure Rannavärava ja Viru värava bastion. Nendel paikneb haljasala, mis eraldab Tallinna vanalinna ülejäänud linnast.

Vaata ka
--------

* Tallinna muldkindlustusvöönd

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti entsüklopeedia, 12. kd. lk. 566
**Gianni Calais´st** (originaalis *Gianni di Calais*) on Gaetano Donizetti ooper (*melodramma semiserio*) kolmes vaatuses Domenico Gilardoni libretole Louis-Charles Caignieze melodraama *Jean de Calais* (1810) järgi. Esmaettekanne toimus 2. augustil 1828 Napoli *Teatro del Fondo*s. Rollide esmaesitajad Giovanni Battista Rubini (Gianni), Antonio Tamburini (Rustano), Adelaide Comelli-Rubini (Metilde), Michele Benedetti (Kuningas), Filippo Tati (Rogiero), Maria Carraro (Adelina), Giovanni Pace (Guido), Gaetano Chizzola (Corrado) ja Edvige Ricci (Arrigo). Dirigeeris Nicola Festa.

Ajalugu
-------

*Gianni da Calais* oli Donizetti esimene ooper pärast abiellumist 1. juunil 1828 Virginia Vasselliga. Esietendus oli väga edukas, eelkõige tänu kuulsale tenorile Giovanni Battista Rubinile nimiosas ja Antonio Tamburini, kellele spetsiaalselt oli kirjutatud Rustano roll.

Ooperit saatis suur edu ka 1831. aastal Milano *Teatro Carcano* lavastuses. 1833. aastal Pariisi *Théâtre-Italien* lavastus ei olnud eriti edukas. Edaspidi esitati ooperit vaid üksikutes harvades Itaalia teatrites ning see langes kiiresti unustusse. *Gianni da Calais* on üks väheseid Donizetti oopereid, mida pole veel 2023. aasta seisuga uuesti ette kantud.

Tegelased
---------

- Gianni de Calais (tenor), laevaomanik 

- Methilde (sopran), Gianni naine 

- Rustano (bariton), Gianni meremeeste juht 

- Kuningas (bass), Metilde isa 

- Rogiero (tenor), kuningriigi suurvesiir 

- Adelina (sopran), hertsoginna, Metilde sõbranna 

- Arrigo (kontraalt), hertsoginna paaž 

- Corrado (tenor), Rogiero sõber 

- Guido (bass)

Süžee
-----

Tegevus toimub kunagi minevikus Portugalis. Hertsoginna Adelina kohtab öösel rannas maskis naist lapsega. Võõras osutub tema sõbraks, kuninga tütreks printsess Matildeks, kes põgeneb, et vältida abiellumist õukondlase Rogieroga. Põgenemise ajal oli ta sattunud piraatide kätte, kuid laevaomanik Gianni päästis ta. Giannist sai hiljem Matilde abikaasa. Keegi ei tea peale Gianni ustava sõbra Rustano, et naine on kuninga tütar. Kuningas on kutsunud Gianni lossi, et teha talle ülesandeks tütre otsimine. Talle näidatakse tütre pilte. Gianni mõistab, kes on tema naine. Kuningriigi suurvesiir Rogiero soovib ise Matildega abielluda, kuid Gianni on teel ees. Ta kavandab Giannile kättemaksu ning röövib selleks Gianni ja Matilde poja. Rustano päästab poisi. Kuningas karistab Rogierot ja soostub Gianni ning Matlide abieluga.

Muusikalood
-----------

- Guido kavatiin „Nel più fitto della notte"

- Rustano kavatiin „Una barchetta il mar solcando va"

- Rustano ja Gianni duett „Io l'astrologo non fo"

- Adelina ja Rustano duett „Siete un uomo singulare"

- Gianni aaria „Fasti! Pompe! Omaggi! Onori!"

- Gianni, Metilde ja Rustano tertsett „Metilde? Ah no. ah sì"

- Ansambel kooriga „Tu, in grembo all'innocenza"

- Rogiero aaria kooriga „Di Gianni è questo il foglio"

- Rustano ja Metilde duett „Signora?... / Che!"

- Finaali ansambel kooriga „Dopo tante pene e tante"

Allikad
-------

* William Ashbrook. *Donizetti and His operas*, Cambridge University Press, 1982.
* Opera Rara. *Donizetti: Scenes & Overtures* CD, London, 1999
‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) ›
**Vana-Keldrimäe tänav** on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Keldrimäe asumis.

Ajalugu
-------

1939. aastal sooviti Drevingi tänava nime vahetada Keldrimäe tänavaks

Tänav sai nime 22. oktoobril 2008. 

24. maist 1939. aastal nimetati tänav Tallinna\_Linnavolikogu otsusega Keldrimäe tänavaks. Varem kandis tänav nimetust *Drevingi tänav* (saksa keeles *Drewingstraße*, vene keeles *Древингская ул.*), maja nr. 10 omaniku töölise Johann Drewingi perekonnanime järgi.

Vaata ka
--------

* Keldrimäe tänav

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Vana-Keldrimäe tänav** |

Viited
------

1. ↑  Tallinna tänavanimed. KNAB, vaadatud 24.12.2016.
2. ↑  Rida Tallinna tänavaid ümberristimisele, Päewaleht, nr. 110, 23 aprill 1939
3. ↑  Vana-Keldrimäe tn, EKI KNAB: Eesti - Eesti Keele Instituut, Eesti kohanimed (vaadatud 15.07.2021)
4. ↑  Aleksander Kivi, Mäed ja mäenimelised tänavad Tallinnas, Kultuur ja Elu, 1964 nr 7, lk 406
Pala valla vapp
**Pala valla vapp** on Jõgeva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Pala valla vapp.

Vapp kinnitati 20. mail 1997.

Vapi kirjeldus
--------------

Sinist kilpi põigiti läbival hõbedasel oksal istub kuldne otsavaatav öökull.

Põhjendus
---------

Pala vald on idapoolne haldusüksus Peipsi järve kaldal. Ligi pool valla pindalast on suurte veekogude all. Vald on kuulus suurte metsamassiivide poolest ja just Pala ümbrusest saab alguse ka põlduderikas Kagu-Eesti lavamaa. 

Vapi sinine tähistab veepinda, sinetavaid metsi, vihma, taevast. Kassikakk oma uhke välimuse ja väärika olemusega on saanud valla vapilinnuks. Eestlased on pidanud öökullilisi raamatute ja hariduse sümboliks. Kodaveres on asunud üks Eesti vanemaid kihelkonnakoole ning Kodavere kirikut on esimest korda mainitud 1342. aastal. 
Kuldne toon seondub kuldsete viljaväljadega, samuti on õled, vaha ja mesi kuldkollased.

Vaata ka
--------

* Pala valla lipp
* Jõgeva maakond

Välislingid
-----------

* Pala valla sümbolid valla kodulehel
* Pala valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Tabivere valla lipp
**Tabivere valla lipp** on Jõgeva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Tabivere valla lipp.

Lipp kinnitati 8. märtsil 1996 ja see oli kasutusel kuni 2017. aastani, mil Eesti omavalitsuste haldusreformiga liideti Tabivere vald Tartu vallaga.

Lipu kirjeldus
--------------

Tabivere valla lipuks on ruudukujuline vapilipp. Rohelise kanga alaservas valge laineline laid, mis moodustab 1/5 lipu laiusest. Rohelise välja keskel ristatud hanesulg ja mõõk, mõõga teravik on suunatud varda poole.

Lipu normaalsuurus on 105x105 cm ning pikkuse ja laiuse suhe 1:1.

Põhjendus
---------

Lipul olev sulg sümboliseerib valla aladel elanud tuntud keeleteadlasi, mõõk aga seondub muinasaegse Kalevipoja muistendiga, kuid viitab ka Tabiveremailt pärit tuntud sõjaväelastele. Ristatud kirjasulg ja mõõk tähistavad teedetihedal alal, mis ühendab Põhja- ja Lõuna-Eestit ning on olnud soodne piirkond rahvakultuuril ning oluline osa Kalevipoja pärimustel. Valge laineline laid aga sümboliseerib 5 järve valla territooriumil: Saadjärv, Soitsjärv, Elistvere järv, Raigastvere järv, Kaiavere järv.

Lipu kasutamise kord
--------------------

Valla lippu kasutatakse Tabivere valla ajaloolistel ja kultuurilistel pidupäevadel ning muudel tähtsündmustel kõrvuti Eesti riigilipuga ning samadel alustel, mis kehtivad riigilipu kohta. Päevad, mil valla lipp heisatakse, määrab kindlaks vallavalitsus.

Vaata ka
--------

* Tabivere valla vapp
* Jõgeva maakond

Välislingid
-----------

* Tabivere valla sümboolika valla kodulehel
* Tabivere valla sümboolika Riigikantselei kodulehel