recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kein Einaste** (sündinud 22. veebruaril 1985 Pärnumaal) on Eesti murdmaasuusataja, kes võistleb peamiselt sprindidistantsidel.

2008. aasta jaanuaris Jõulumäel peetud Skandinaavia karikavõistlustel sai Einaste sprindi klassikasõidus 2. koha. 2009. aasta Eesti meistrivõistlustel tuli ta koos Andrus Veerpaluga paarissprindi klassikasõidus Eesti meistriks ja kuulus pronksmedali võitnud Jõulu Suusaklubi meeskonda 3×10 km teatesõidus. 

Einaste suusatas esimest korda maailma karikasarjas 2005. aasta jaanuaris Otepääl, kus osales 15 km klassikasõidus ja sai 59. koha. Ta on osalenud (seisuga 4. veebruar 2017) 51 MK-etapil ja jõudnud punktikohale ehk 30 parema hulka 12 korral. Esimene punktikoht tuli 2009. aasta MK-etapil novembris Kuusamos, kui ta sai 1,4 km sprindi klassikasõidus 13. koha. Parim koht MK-etapil on 17. jaanuaril 2010 Otepääl saadud 7. koht klassikasprindis.

Kein Einaste esindas Eestit Vancouveri olümpiamängudel 2010. aastal, kus ta sai klassikasprindis 59. koha.

2011. aastal Holmenkollenis peetud maailmameistrivõistlustel sai ta sprindis 44. koha ja teatesprindis 11. koha. 2013. aasta Val di Fiemme MM-il jõudis Einaste klassikasprindis 53. kohale.

Välislingid
-----------

* Kein Einaste Eesti Suusaliidu kodulehel
* Kein Einaste FIS-i kodulehel (inglise)
* Biograafia ESBL-is
Kiievi Kuldse värava rekonstruktsioon
Värav vaadatuna linna poolt
**Kuldne värav** (ukraina keeles Золоті ворота *Zoloti vorota*) oli Kiievi-Vene pealinna Kiievi 11. sajandi linnakindlustuste peavärav. Nimi anti sellele Konstantinoopoli Kuldse värava eeskujul. Keskajal ehitis lammutati ja sellest jäid järele vaid üksikud osad; Kuldne värav ehitati uuesti 1982. aastal nõukogude võimu perioodil Kiievi linna 1500. aastapäeva puhul, olgugi et polnud säilinud ühtki pilti algsest väravaehitisest. Lahendust peetakse vastuoluliseks, sest praegu on olemas mitu eri rekonstruktsiooni, kuidas värav võis kunagi välja näha.

Värava rekonstruktsioon asub Kiievis Volodõmõri ja Jaroslaviv Vali tänava nurgal. Hoone moodustab osa arheoloogilisest ja ajaloolisest kaitsealast "Kiievi Sofia" (ukraina keeles *Національний заповідник «Софія Київська»*) ja selles asub muuseum.

Kuldse värava järgi on nime saanud läheduses asuv teater Zoloti Vorota ja Kiievi metroo samanimeline jaam.

Pildid
------

* Vaade Kuldsele väravale läänest. Abraham van Westerveld, 1651Vaade Kuldsele väravale läänest. Abraham van Westerveld, 1651
* Kuldse värava jäänused fotol 19.-20. sajandi vahetuseltKuldse värava jäänused fotol 19.-20. sajandi vahetuselt
* Kuldse värava jäänused fotol 20. sajandi keskeltKuldse värava jäänused fotol 20. sajandi keskelt
* Vanad ehitusjäänused rekonstruktsioonisVanad ehitusjäänused rekonstruktsioonis
* Vaade väravakiriku kuplisseVaade väravakiriku kuplisse
* Vaade väravakiriku templon'ile ja altarileVaade väravakiriku *templon*'ile ja altarile

Vaata ka
--------

* Vladimiri Kuldne värav

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kiievi Kuldne värav** |

* Golden Gate. - Internet Encyclopedia of Ukraine
* A. Marshall. The Golden Gate of Kyiv. How it survived over one thousand years of turbulent history. - History of Yesterday
* The Golden Gates. - Kyiv. Discover Ukraine
Christoph Sumann**Christoph Sumann** (sündinud 19. jaanuaril 1976 Judenburgis) on endine Austria laskesuusataja, kes võistles laskesuusatamise maailma karikasarjas aastatel 2000–2014. 

Sumann sai 2003. aasta MM-il Hantõ-Mansiiskis kaheksanda koha sprindis ning oli kümnes nii 20 km eraldistardiga sõidus, kui ka 12,5 km jälitussõidus. 2005. aasta maailmameistrivõistlustel Hochfilzenis suusatas ta viimast vahetust 4×7,5 km teatesõidus Austria meeskonnas, kes sai pronksmedali, kus peale tema osalesid veel Daniel Mesotitsch, Friedrich Pinter ja Wolfgang Rottmann. Austria kaotas võitjaks tulnud Norrale 43,3 sekundiga ja kasutas nelja lisa padrunit, Norra aga pidi samas kasutusele võtma seitse lisa padrunit. Hõbemedali saanud Venemaa kasutas viit lisalasku ja kaotas Norrale 26 sekundiga. 

2006. aasta olümpiamängudel Torinos oli Sumann jälitussõidus seitsmes ja 15 km ühisstardiga sõidus üheksas. 2007. aasta MM-il Anterselvas jäi tema parimaks tulemuseks seitsmes koht ühisstardiga sõidus. 2009. aasta MM-il Pyeongchangis sai Sumann kaks hõbemedalit, olles teine nii 15 km ühisstardiga sõidus, kus ka kaotas kaasmaalasele Dominik Landertingerile 8,9 sekundiga, kui ka 4×7,5 km teatesõidus, kus ta sõitis viimast vahetust. 

Laskesuusatamise MK-sarjas võitis Sumann kuus etappi. Esimene MK-etapi võit tuli 2001. aastal Osbrlies sprindis.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 2014 Venemaa Sotšis
	+ pronksmedal 4×7,5 km teatesõidus

### Maailmameistrivõistlustel

* 2005 Austria Hochfilzenis
	+ Pronks pronksmedal 4×7,5 km teatesõidus
* 2009 Lõuna-Korea Pyeongchangis
	+ Hõbe hõbemedal 15 km ühisstardiga sõidus
	+ Hõbe hõbemedal 4×7,5 km teatesõidus

### Maailma karikasarjas

#### Maailma karikasarja etapivõidud

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 2001 | 21. detsember | Osrblie |  Slovakkia | 10 km sprint |
| 2. | 2007 | 20. jaanuar | Pokljuka |  Sloveenia | 12,5 km jälitussõit |
| 3. | 2007 | 21. jaanuar | Pokljuka |  Sloveenia | 15 km ühisstart |
| 4. | 2009 | 11. jaanuar | Oberhof |  Saksamaa | 15 km ühisstart |
| 5. | 2009 | 17. detsember | Pokljuka |  Sloveenia | 20 km eraldistart |
| 6. | 2013 | 16. märts | Hantõ-Mansiisk |  Venemaa | 12,5 km jälitussõit |

Välislingid
-----------

* Christoph Sumann IBU kodulehel (inglise)
* Christoph Sumanni koduleht
**Berliet** oli sõiduautode, busside, veoautode ja militaarsõidukite tootja Prantsusmaal Vénissieux's Lyoni lähedal. 

Firma asutas Marius Berliet 1899. aastal ja see tegutses kuni 1967, mil Citroën selle üle võttis. Alates 1978 kuulub autotootjale Renault Trucks, Berliet' kaubamärk võeti käibelt maha.

1927. aasta Berliet Vihula mõisas
Enne esimest maailmasõda toodeti peamiselt sõiduautosid, kuid sõja ajal suurenes riigi veoautode tellimus ja Berliet tootis Prantsuse armee jaoks 25 000 veokit Berliet CBA. 

Pärast sõda oli firma raskustes, kuid suutis neist välja tulla enne 1929.–1933. aasta majanduskriisi. Alates 1933. aastast toodeti neljasilindrilise mootoriga sõiduautosid, lisaks veokeid ja busse. Vichy valitsuse ajal tootis tehas mootoreid, mida müüdi ka Saksamaale. Seetõttu arestis Prantsuse valitsus pärast teist maailmasõda ettevõtte, kuni see 1949. aastal omanikele tagastati. 

Pärast tagastamist tootis Berliet veokeid ja busse. Kui omanikuks sai Michelin Group, siis ühendati Berliet 1967. aastal Citroëniga.

Maailmasõdadevahelisel ajal sõitis Eesti teedel kümmekond Berliet' sõiduautot, sama palju busse ja veoautosid. 1. jaanuaril 1940 oli Eestis liikvel kolm Berliet' sõiduautot ja üks tuletõrjeauto (neist vaid üks Tallinnas). Praeguseks on Eestis säilinud üks sõiduauto, mis on eksponeeritud Vihula mõisas ja arvele võetud tehnikamälestisena.

Viited
------

1. 1 2  "Marius Berliet Sihtasutus". Vaadatud 16.07.2020.
2. ↑  J. Kits. Mootorsõidukid Eestis 1. I 1940. Eesti Statistika Kuukiri, aprill 1940, nr. 221 (4), lk. 201.
**Manomeeter** ehk **rõhumõõtur** on mõõteriist, millega mõõdetakse ülerõhku või alarõhku (vaakumit).

Vedelikmanomeeter
-----------------

Vedelikmanomeetri ehk piesomeetri töö põhineb hüdrostaatilise rõhu omadusel (rõhk mõjub või kandub edasi igas suunas võrdse jõuga). See on lihtsa ehitusega odav mõõteriist ja selle põhiosa on läbipaistev toru, milles oleva vedeliku rõhk tasakaalustab mõõdetava vedeliku rõhu. Vedelikmanomeeter näitab alati tegelikku rõhku, mis on oluline mõõtmise täpsuse seisukohalt (1 mm vedeliku samba kõrgust näitab rõhku 0,0001 baari). Puudus on piiratud mõõtepiirkond, mistõttu saab sellega mõõta väikest rõhku. Mõõdetava rõhu suurust piirab selle tasakaalustamiseks vajaliku vedelikusamba ehk manomeetri toru pikkus. Kasutusel on ka elavhõbemanomeeter, millel on vedeliku suurema tiheduse tõttu lühem toru. Tööstuslikus kasutamises on vedelikumanomeeter ebamugav, sest toru võib murduda. Pigem mõõdetakse sellega laboratooriumides väikest rõhku (kuni 0,1 baari). Elavhõbemanomeetrit kasutatakse 4 kuni 5 baari mõõtmisel.

Mehaaniline manomeeter
----------------------

Mehaanilise manomeetri töö põhineb rõhu tekitatud deformatsiooni mõõtmisel. Mida suurem on rõhk, seda suurem on tema tekitatud deformatsioon. Mehaaniline manomeeter mõõdab rõhku kaudselt. Levinuimad mehaanilise manomeetri tüübid on Bourdoni manomeeter ja aneroidmanomeeter (aneroidbaromeeter). Bourdoni manomeetri tööelemendiks on C-kujuliseks painutatud elliptilise ristlõikega elastne metalltoru. Lamestatud toru püüab torus oleva vedeliku või gaasi rõhu kasvades muuta oma ristlõiget rohkem ringikujuliseks, mille tulemusel C-kujuliseks painutatud toru püüab sirguda. Toru ristlõike muutus on vaevumärgatav, aga toru kõveruse muutus tehakse nähtavaks mehaanilise ajami ja skaala kohal oleva osutiga. Konkreetsed manomeetrite konstruktsioonid on välja töötatud pigem empiirilise kogemuse kui matemaatilise analüüsi abil.

Vastutusrikkal seadmel töötavat mehaanilist manomeetrit tuleb perioodiliselt kontrollida. Eri diapasoonides on vaja kasutada eri mehaanilisi manomeetreid, sest manomeetri elastne element peab olema eri jäikusega. Torumanomeeter võimaldab mõõta rõhku 0,5 kuni 10 000 baari, membraanmanomeeter kuni 25 baari. Mehaanilise manomeetri eelised on töökindlus, väikesed gabariidid, suure rõhu mõõtmise võimalus ja lihtne paigaldus.

Mehaaniline manomeeter lahtivõetult

Manomeetri toimimine
--------------------

Eri klassiühingutel on manomeetri toimimisele eri nõudmised. Näiteks klassiühing Bureau Veritas ei nõua ülevaatustel mõõteriistade kontrolli, aga Venemaa register nõuab KMR*-*manomeetrite iga-aastast kontrolli. Eestis teimib KMR-manomeetreid Veeteede Amet. Manomeetri metallkorpus peab olema plommitud ning manomeetri skaalale on nõutav ja kasulik märkida punase joonega tööpiirkond.

Viited
------

1. ↑  "Bourdon, Eugène." Complete Dictionary of Scientific Biography.
Ševtšenkove Püha Pantaleoni kirik, vaade edelast
**Püha Pantaleoni kirik** ehk **Püha Panteleimoni kirik** on 12. sajandi lõpust pärit romaani kivikirik, kunagise Galiitsia-Volõõnia vürstiriigi kirikutest ainuke, mis on tänapäevani säilinud. Pühakoda asub Ševtšenkoves Ivano-Frankivski oblastis Halõtši linna lähedal ja kuulub Ukraina Kreekakatoliku Kirikule.

Kirjeldus
---------

Kirik on põhiplaanilt ristkuppelkiriku tüüpi, valgest kivist raiddekoori elementidega ja arvukate sissekraabitud joonistuste ja tekstigrafitiga seintel. Arvatavasti ehitas kiriku Volõõnia vürst Roman Mstislavitš 1194. aastal õigeusu kirikuks ja pühitses selle oma vanaisa Kiievi vürsti Izjaslavi auks (ristinimega Panteleimon) pühale Pantaleonile. 14. sajandil sai kirikust pühale Stanislavile pühitsetud katoliku kirik, mis 1595. aastal kuulus frantsisklastele. Kirikut ennistati 1926. ja 1998. aastal ja 20. sajandil anti see Ukraina Kreekakatoliku kirikule.

Pildid
------

* LäänefassaadLäänefassaad
* Tambuur ja kuppelTambuur ja kuppel
* PortaalPortaal
* Romaani raiddekoorRomaani raiddekoor
* Kolm apsiidiKolm apsiidi
* Maaling aknaorvasMaaling aknaorvas
* Vaade kuplisseVaade kuplisse
* Vaade ikonostaasileVaade ikonostaasile

Viited
------

1. ↑  Church of St.Panteleimon in Shevchenkove. - Green Ukraine

Välislingid
-----------

* Church of St.Panteleimon in Shevchenkove. - Green Ukraine


|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ševtšenkove Püha Pantaleoni kirik** |
**Gołdapi maakond** (poola *powiat gołdapski*) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonna kirdeosas. Pirneb põhjas Venemaaga (Kaliningradi oblastiga). Maakonna keskus asub Gołdapi linnas.

Gołdapi maakond moodustati 1. jaanuaril 2002 Olecko-Gołdapi maakonna jagamise tulemusel.

Haldusjaotus
------------

Maakonna ainus linn on Gołdap.

Gołdapi maakonnas on kolm valda:

* Banie Mazurskie vald
* Dubeninki vald
* Gołdapi vald

Viited
------

1. ↑  Łukasz Dębowski:XV rocznica powstania powiatów Starostwo Powiatowe w Gołdapi. Vaadatud 16. oktoobril 2023
2. ↑  Powiat gołdapski Egoturystyka, 5. november 2021. Vaadatud 16. oktoobril 2023

Warmia-Masuuria vojevoodkonna vapp
Warmia-Masuuria vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Elbląg |
Olsztyn  

**maakonnad:**
Bartoszyce |
Braniewo |
Działdowo |
Elbląg |
Ełk |
Giżycko |
Gołdap |
Iława |
Kętrzyn |
Lidzbark Warmiński |
Mrągowo |
Nidzica |
Nowe Miasto Lubawskie |
Olecko |
Olsztyn |
Ostróda |
Pisz |
Szczytno |
Węgorzewo
**Orion** oli teise maailmasõja aegne Saksa abiristleja, mis ehitati 1930. aastal Hamburgis.

Algselt ehitati laev firma Kurmark HAPAG kaubalaevaks. Teise maailmasõja alguses arendati see aga kiirekäiguliseks sõjalaevaks, mis nimetati ümber Orioniks, kui 1939. aasta detsembris tõsteti laeval sõjalaevastiku lipp. Mereväebürokraatide paberil tähistati laeva kui HSK-1 või Schiff 36.

Abiristleja komandöriks sai 38-aastane Kurt Weyher, kes oli varem olnud õppepurjeka Horst Wessel kapten. 1940. aastal ülendati ta fregatikapteniks.

Mereretked
----------

1940. aasta 6. aprillil alustas Orion Weyheri juhtimisel mereretke, mis sai alguse Kielist. 1 aasta ja 4,5 kuud kestnud merereisil vahetas laev mitu korda nii lippe kui ka välimust. Orioni värviti aeg-ajalt üle (sarnanes Hollandi kaubaauriku Beemsterdijkiga), ühtlasi pandi püsti puidust lisakorsten. Koos Saksa abiristlejaga Komeet uputati seitse laeva, kuus laeva uputas Orion üksinda.

1944. aasta jaanuaris peale toimunud remonti ja ümberehitust sai Orionist õppelaev Hektor, mis 1945. aasta märtsis nimetati tagasi Orioniks. Sama aasta mais maabus laev Swinemündis, et viia läände lahingulaeva Schlesieni meeskonna. Sel päeval ründasid Nõukogude ründelennukid Il-2 ja USA-st saadud pommitajad A 20 sadamas olevaid laevasid ning Orion sai viis pommitabamust ja lahvatas leekidesse. Orioni lasid põhja Saksa hävitaja Z 38 ja torpeedopaat T 33, mille tagajärjel hukkus laeva 50 meeskonnaliiget ning teadmata arv evakueeritavaid.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Õun, Mati (2015). Laevahukud Läänemerel 20. sajandi sõdades. Grenader.
**Larviki vald** on vald Norras Vestfoldi maakonnas. Larviki valla keskus on Larvik.

1. jaanuaril 1988 liideti Larviki (omavalitsusüksus 1838. aastast) ja Staverni linn ning Brunlanesi, Hedrumi ja Tjøllingi vald. 2018. aastal liideti Larviki vallaga Lardali vald. 2019. aastani kuulus vald Vestfoldi maakonda.

Larviki vald asub Oslost 105 km edelas.

Nimi
----

Nime muinaspõhja vorm oli *Lagarvík*. Nime esimene osa, omastavas käändes *logr,* tähendab vett või jõge (viitab Numedalslågeni jõele) ja lõpp *vík* tähendab lahte. Nii on nime tähendus "laht (Numedals)lågeni suudmes". Enne 1889. aastat kasutati nimekuju *Laurvik* või *Laurvig*.

Loodus
------

Tähtsamad loodusobjektid on Farrise järv ja Numedalslågeni jõgi, mille kohalik nimi on *Lågen*.

Larviki vald on tuntud ka *Farriskildene* mineraalveeallikate poolest, mida müüakse Farrise kaubamärgi all.

Larviki vald on kõige põhjapoolsem hariliku pöögi (*Fagus sylvatica*) metsade kasvukoht maailmas.

Sümboolika
----------

Vapp on kinnitatud aastal 1989. Sinisel kilbil on kujutatud hõbeda värvi mast kolme purjega, mis viitab valla meretraditsioonidele.

Brunlanes, Larvik

Elanikkond
----------

Valla pindala on 813 km² ja rahvaarv 47 204.

Valla koosseisu kuulub ka Staverni asula (rahvaarv 5000) ning külad Nevlunghavn, Helgeroa, Kvelde, Hvarnes ja Tjølling.

Majandus
--------

Peamised majandusharud on põllumajandus, kaubandus ja teenindus, tähtsuselt järgmised on tööstus ja veondus.

Kultuur
-------

Kaupangi lähedal Tjøllingis on keskaegse Skiringssali kaubaeeslinna varemed.

Sõpruslinnad
------------

* Borlänge, Dalarna maakond, Rootsi
* Frederikshavn, Nordjyllandi piirkond, Taani
* Jyväskylä, Kesk-Soome, Soome
* Malbork, Pomorze vojevoodkond, Poola

Viited
------

1. ↑  Arealstatistikk for Norge
2. ↑  07459: Alders- og kjønnsfordeling i kommuner, fylker og hele landets befolkning (K) 1986 - 2023

Vestfoldi maakonna vallad

* Færder
* Holmestrand
* Horten
* Larvik
* Sandefjord
* Tønsberg
Raiejäätmed
**Raiejäätmed** on oksad, ladvad, raielangile jäetud tüvepuit, raiutud järelkasv ja maha võetud alusmets.  Raiejäätmeid on võimalik varuda juba valgustusraiel, kuid veelgi rohkem saab neid harvendus- ja uuendusraiel.

Käitlemine
----------

Andmed Lõuna-Soome metsade kohta näitavad, et kogu raieringi jooksul on hektarilt võimalik koguda 155–310 m3 (puistekuupmeetrit) jäätmeid. Raiejäätmed koristatakse uuendusraie langilt ühe aasta jooksul, et tagada metsauuendus. Raiejäätmete käitlemise põhieesmärk on tagada, et metsa uuendamine kulgeks võimalikult kiiresti ja ohutult. Raiejäätmete käitlemiseks on mitu võimalust, näiteks põletamine ja kompostimine. Metsamajandamisest tekkivaid raiejäätmeid kasutatakse elektrijaamade alternatiivkütusena põlevkivi ja maagaasi asemel. Igat tüüpi metsa raiejäätmete kasutamine vähendab süsinikdioksiidi heitkoguseid pikas perspektiivis miljoneid kordi.

Mõju elupaikadele
-----------------

Raiejäätmete kogumisel on elurikkusele kahjustav mõju. Raiejäätmed on elupaigaks putukatele ja seeneliikidele. Väike osa neist liikidest kuuluvad punasesse raamatusse ja nende liikide elupaiku peaks säilitama. Kui kõik raiejäätmed on langilt kõrvaldatud, kaovad nende liikide elupaigad ja liigid ei pruugi jääda püsima.

Põletamine
----------

Üks võimalus raiejäätmete kogumisel on nende põletamine. Raiejäätmete põletamist on harrastatud niisama kaua kui raiet. Põletamine võib vähendada metsakahjurite puhanguid ja metsatulekahjusid. Tänapäeval ei ole põletamine enam kuigivõrd kasutusel.

Viited
------

1. 1 2  "Metsa majandamise eeskiri". Vaadatud 8. detsember 2022.
2. ↑  *Biokütuste kasutaja käsiraamat*. 2005. Lk 43–54.
3. ↑  Roque Lima, Michael Douglas (september 2020). "Logging wastes from sustainable forest management as alternative fuels for thermochemical conversion systems in Brazilian Amazon". Vaadatud 8. detsember 2022.
4. ↑  "Opportunities to Reduce Greenhouse Gas Emissions through Materials and Land Management Practices" (PDF). *Management Practices - U.S. Environmental Protection Agency Office of Solid Waste and Emergency Response*. September 2009. Vaadatud 8. detsember 2022.
5. ↑  "Consequences of bioenergy wood extraction for landscape-level availability of habitat for dead wood-dependent organisms". 1. august 2017. Vaadatud 8. detsembril 2022.
6. ↑  Gustafson, Brian (20. november 2019). "Burning logging waste impacts air quality and is a lost opportunity". Vaadatud 8. detsembril 2022.
Eur-Ing logo
**Euroinsener** (inglise keeles *European Engineer*, lühendatult Eur Ing või Eur-Ing) on kõrge kvalifikatsiooniga Euroopa riikide (sealhulgas Eesti) inseneridele antav kutsetunnistus.

Euroinseneri kutsetunnistusi annavad välja Euroopa Riiklike Inseneriassotsiatsioonide Föderatsiooni (*European Federation of National Engineering Associations*, FEANI) nime kandva katusorganisatsiooni liikmesorganisatsioonid taotluse alusel. Säilitamaks kutsetunnistuse ühtlast ja kõrget professionaalset taset, peab euroinsener FEANI reeglite kohaselt taotluses tõestama kogemust ja kompetentsust teaduse vallas, professionaalseid oskusi, ohutuse ja keskkonna alaseid teadmisi, vastutustunnet ning suhtlusoskust niihästi juhendatava kui juhendajana. Euroinseneri väljaõpe ja tööstaaž peavad ühtekokku olema kestnud vähemalt 7 aastat ning see peab sisaldama insenerikraadi omandamist, sellele järgnevat täiendõpet ja laialdast vastutavat töökogemust.

Eestis on euroinsenere nimetatud alates 1998.

Eesti euroinsenere
------------------

* 2014 Raul Kaupmees, Monika Kollo, Arvu Mägi

Viited
------

1. 1 2   (vaadatud 16.01.2019)

Välislingid
-----------

*
**Akershusi maakond** on 1. järgu haldusüksus (maakond) Norras. Halduskeskus asub Oslos, kuid Oslo ei kuulu maakonda.

Maakonnas on 21 valda ja viis linnaõigustega asulat: Lillestrøm, Sandvika, Ski, Jessheim ja Drøbak.

Akershus on rahvaarvult Oslo järel riigi teine maakond. 

1. jaanuaril 2020 Akershusi, Buskerudi ja Østfoldi maakond liideti. Nende maakondade asemele moodustati Vikeni maakond. 1. jaanuaril 2024 maakondade liitmine tühistati.

Loodus
------

Maakonnas on üle 2000 järve ja palju jõgesid. Kõrgeim tipp on 812 m kõrgune Fjellsjøkampen.

Vallad
------

Akershusi maakonnad
Maakonnas on 21 valda:

1. Bærum
2. Asker
3. Lillestrøm
4. Nordre Follo
5. Ullensaker
6. Nesodden
7. Frogn
8. Vestby
9. Ås
10. Enebakk
11. Lørenskog
12. Rælingen
13. Aurskog-Høland
14. Nes
15. Gjerdrum
16. Nittedal
17. Lunner
18. Jevnaker
19. Nannestad
20. Eidsvoll
21. Hurdal

Vaata ka
--------

* Akershusi kindlus

Viited
------

1. ↑  01222: Population and changes during the quarter (M) 1997K4 - 2023K3
2. ↑  Prop. 84 S (2016–2017)

Norra maakonnad

Agder **·** 
Akershus **·** 
Buskerud **·** 
Finnmark **·** 
Innlandet **·** 
Møre og Romsdal **·** 
Nordland **·** 
Oslo **·** 
Østfold **·** 
Rogaland **·** 
Telemark **·** 
Troms **·** 
Trøndelag **·** 
Vestfold **·** 
Vestland  
  

**Éndised maakonnad:**
Aust-Agder **·** 
Hedmark **·** 
Hordaland **·** 
Nord-Trøndelag **·** 
Oppland **·** 
Sogn og Fjordane **·** 
Sør-Trøndelag **·** 
Troms og Finnmark **·** 
Vestfold og Telemark **·** 
Vest-Agder **·** 
Viken
**Vitamiin** oli Eesti *pop-rock*'i ansambel, mis tegutses aastatel 1978–1989.

Ansambli esinemisgraafik oli tihe, aastas anti umbes 250, mõnel aastal koguni 270 kontserti. Lisaks esinemistele Eestis viisid kontserdireisid ansambli Taani, Soome, Leetu, Venemaale, Ukrainasse, Valgevenesse, Moldovasse, Saksamaale, Iraaki, Armeeniasse, Gruusiasse, Aserbaidžaani, Kasahstani, Usbekistani, Tadžikistani, Kõrgõzstani. Astuti üles kümnetel rahvusvahelistel ja kohalikel muusikafestivalidel, nende hulgas ka Tartu Muusikapäevadel ja Rock Summeril. 

Vitamiin on salvestanud umbes poolteistsada laulu ja instrumentaalpala, mis kõlavad tosinkonnal vinüülplaadil, helikassetil ja CD-l, mitmes muusikafilmis ja telesaates. Pärast ansambli laialiminemist 1989. aastal alustas enamik selle liikmeid soolokarjääri või jätkas muusikuteed Vitamiini muusikute baasil loodud ansamblis Monarh.

Koosseis
--------

Ansambli liikmeid eri aegadel:

* Rein Laaneorg – kitarr, laul
* Raul Palsner – laul
* Andres Oja – löökpillid
* Kulno Luht – basskitarr, taustalaul
* Peeter Vähi – klahvpillid, laul
* Mart Metsala – klahvpillid, taustalaul
* Aivar Mäe – laul, akustiline kitarr
* Joel Steinfeldt – laul, akustiline kitarr
* Raul Sepper – laul, basskitarr
* Mikk Targo – löökpillid, laul
* Anne Veski – laul
* Mait Maltis – laul, akustiline kitarr
* Marju Länik – laul
* Siiri Sisask – laul
* Valeri Jasnev – löökpillid
* Peet Köster – basskitarr
* Madis Salum – kitarr[*viide?*]
* Jüri Mitt, Raimo Jõgeva – mänedžerid
* Mihkel Pajupuu - bass

Viited
------

1. 1 2  Eesti ansamblite andmebaas (vaadatud 22.07.2013)

Välislingid
-----------

* Vitamiini koduleht (inglise keeles)
* Vitamiini koduleht (eesti keeles)
**Tutt-tihane** (*Parus cristatus* (L.), syn. *Lophophanes cristatus*) on linnuliik tihaslaste sugukonnast tihase perekonnast. 

Tutt-tihase rahvapäraseid nimetused on **tutiga tihane, tutt-tihalane ja metsatihane**.

Levila
------

Tutt-tihane on levinud Euroopas Pürenee poolsaarest kuni Uurali mäestikuni.

Kirjeldus
---------

Tutt-tihase iseloomulikem tunnus on teravatipuline musta-valgekirju tutt. Ta toitub aasta läbi peamiselt putukatest. Tutt-tihane on paigalind. Eesti mandriosas on tutt-tihane tavaline haudelind, kuid saartel puudub.
Tema pesitsusaegne arvukus on hinnanguliselt 80 000 – 140 000 paari, talvine 200 000 – 300 000 isendit.

Elupaik
-------

*Lophophanes cristatus*
Tutt-tihane elutseb okasmetsades, eelistades männikuid. Eestis on tutt-tihane eri tüüpi männimetsadele omane lind. Kuusemetsi asustab ta harvemini.

Pesitsemine
-----------

Tutt-tihane ehitab pesa enamasti puuõõnsusse, kasutades sageli väike-kirjurähni, põhjatihase ja ka teiste tihaste vanu pesi. Ta võib teha pesa ka puutüve oksaauku või lõhedesse ning kasutab metsa paigaldatud pesakaste. Täiskurnas on 4–7, väga harva 8 valget roostepruunide pisilaikudega muna. Mune hautakse 13–17 päeva. Pojad on pesahoidjad, nad väljuvad pesast kahe- kuni kolmenädalastena ning seejärel püsivad pesitsuskoha läheduses.

Viited
------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tutt-tihane** |

1. ↑  BirdLife International (2004). *Parus cristatus*. *2006 IUCNi punane nimistu*. IUCN 2006. Vaadatud 12 May 2006.
2. ↑   Mäger, M. *Linnud rahva keeles ja meeles*. Eesti Raamat, Tallinn, 1969.
3. 1 2 3   Rootsmäe, L. Veroman, H. *Eesti laululinnud*, Tallinn Valgus, 1974.
4. ↑  *Hirundo* 1:2009

Välislingid
-----------

* Tutt-tihane andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
**Raivo Suni** (sündinud 13. märtsil 1976) on eesti ajakirjanik. 

Ta lõpetas 1994. aastal Vändra Keskkooli ja 1998. aastal Tartu Ülikooli ajakirjanduse osakonna, magistrikraadi sai ta 2001. aastal Oslo Ülikoolist.

Eesti Televisiooni tööle asunult juhtis Suni saateid "Murdepunkt" (1996–1997), "Parlament" (2002–2003) ja "Foorum" (2003–2005) ning tegi kaastööd saatele "Osoon". 2007. aastast oli ta Eesti Rahvusringhäälingu uuringute ja analüüsi osakonna juhataja.

Ta on üks MTÜ Ajakirjanduse Uurimis- ja Koolituskeskuse rajajaid ning Eesti Pressimuuseumi eestvedajaid. 2008. aastal koostas ta "Valla- ja linnalehe toimetaja käsiraamatu" ning 2009. aastal andis koos isa Lev Suniga välja Tootsi valla ajalugu käsitleva dokumentaalteose "Ameerika Tootsi rabas".

2012–2018 oli ta Jõgevamaa Omavalitsuste Liidu tegevdirektor.

Teosed
------

* "Põltsamaa mosaiik" (2023)
* "Varese mõttest sündinud" (2017)
* "Ameerika Tootsi rabas" (2009)
* "Valla- ja linnalehe toimetaja käsiraamat" (2008)

Näidendid
---------

* "Meie süü on meie olemine" (2017. mängiti Põltsamaa suveetenduste sarjas Põltsamaa lood)

Viited
------

1. 1 2  "Jõgevamaa Omavalitsuste Liidu uus tegevdirektor on Raivo Suni". Jõgeva Maavalitsus, 17. jaanuar 2012
2. ↑  Reinpõld, T. Põltsamaa lood sai kolmanda vaatuse, Vooremaa, 17.08.2017, lk 4
Võistlusvorm
**HIFK Hockey** on Soome spordiklubi HIFK jäähokiosakond, mis tegutseb Helsingis. Klubi mängib Soome kõrgliigas.

HIFK jäähokiosakond tegutseb alates 1928. aastast. HIFK on tulnud Soome meistriks jäähokis kokku seitse korda, praegune liiga on võidetud neljal korral, viimati 2011. aastal. HIFK on üks neljast klubist, mis on mänginud praeguses Soome kõrgliigas püsivalt alates esimesest hooajast 1975–1976.

1968. aastal liitus ta klubiga kanadalane ja endine NHL-i mängija Carl Brewer, kellest sai klubis mängija-peatreener. Brewer juurutas põhjaameerikalikku mängustiili, mis on jäänud HIFK-le omaseks siiani.

1998. aastal Soome meistriks tulnud HIFK meeskonda peetakse üheks parimaks, mis Soome kõrgliigas kunagi mänginud on. Meeskonna moodustasid mitmed endised ja tulevased NHL-i mängijad, teiste seas Tim Thomas, Jan Čaloun, Johan Davidsson, Bob Halkidis, Olli Jokinen, Jere Karalahti, Brian Rafalski, Christian Ruuttu, Jarkko Ruutu, Kimmo Timonen ja Marko Tuomainen.

Kodumänge peab HIFK Helsingi Jäähallis, mis mahutab 8200 pealtvaatajat.

Alates 2021. aastast on klubi peatreener Ville Peltonen.

Praegune koosseis
-----------------

*Seisuga hooaeg 2023/24*

* **Väravavahid**: Niko Hovinen, Roope Taponen
* **Kaitsjad**: Trent Bourque, Aron Kiviharju, Kasper Kotkansalo, Joona Lehmus, Petteri Lindbohm, Einari Luhanka, Oskari Manninen, Luke Martin, Ilari Melart, Johan Motin, Niko Seppälä, Tony Sund
* **Ründajad**: Joni Ikonen, Juha Jääskä, Aleksanteri Kaskimäki, Eetu Koivistoinen, Leo Komarov, Jori Lehterä (*kapten*), Vincent Marleau, Julius Nättinen, Iiro Pakarinen, Antti Pihlström, Joonas Rask, Jesse Seppälä, Teemu Tallberg, Kristian Vesalainen, Miro Väänänen, Micke-Max Åsten

Saavutused
----------

* Soome jäähokiliiga:
	+ **Võitja** (4): 1980, 1983, 1998, 2011
	+ Teised kohad (3): 1986, 1999, 2016
	+ Kolmandad kohad (7): 1982, 1987, 1988, 1992, 2004, 2018, 2021
* SM-sarja:
	+ **Võidud** (3): 1969, 1970, 1974
	+ Teised kohad (2): 1973, 1975
	+ Kolmandad kohad (4): 1955, 1959, 1971, 1972
* Tampere karikas:
	+ **Võidud** (2): 1994, 2015
* Euroopa karikas:
	+ Teised kohad (1): 1981

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
**Aadu Sitapea** (kodanikunimega **Marek Hinrikson**; sündinud 7. veebruaril 1973) on Pärnust pärit punkar.

Ta on (või oli) mitmete ansamblite: A.V.K. OTK, My Way, The ShitheadS, I.Q.Zero, Imbecillos Club, HuuliGäänz, aadu sitapea V Kolonn, MORDAБOi liige.

Haridus ja töö
--------------

Hariduselt kokk ja sel erialal ka juba aastaid leiba teeninud. Lisaks on ta õppinud päris mitmetel erialadel.

Tunnustus
---------

2018. aastal määras Pärnu linnavalitsus talle 3600 euro suuruse loomestipendiumi, mis mõeldud kogumiku "aadu sitapea 25+5" kujundamiseks. Kogumiku ilmumise soovib muusik ajastada oma pungilavadele ilmumise 30. aastapäevale. Tema mälu järgi toimus see 11. novembril 1989.

Viited
------

1. ↑  Eno-Gerrit Link. Pärnu linnavalitsus määras Aadu Sitapeale stipendiumi Pärnu Postimees, 3. september 2018.
2. ↑  Marek Hinrikson Inforegistris.
3. ↑  "Ülevaade Pärnu linnavalitsuse 3. septembri 2018 istungist" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 7. juuni 2019. Vaadatud 7. juunil 2019.
**Kris Kärner**, esinejanimega **Istoprocent**, (sündinud 21. novembril 1996) on Eesti striimer.

2023. aasta veebruaris sai Istoprocent bänni 3 copyright strike pärast. Mõni kuu hiljem alustas ta youtuubes uue kanaliga ("isto arhiiv"){isto arhiiv}}

2020. aasta aprilli seisuga on tal Youtube's kahe kanali peale kokku 9 230 776‬ vaatamist ja 58 100‬ tellijat.

2020. aasta aprilli seisuga on tal Twitchis jälgijaid kokku 64 873. 

Suurema tuntuse saavutas ta detsembris 2014, kui teda esitleti telesaates "Seitsmesed uudised" Jan Uuspõllu teisikuna. Teles on ta veel esinenud klipiga "SAI" aastavahetuse meelelahutusprogrammis "Rahva Tujurikkuja 2014". Seda klippi on Youtube'is vaadatud üle 300 000 korra.

Kärner hakkas Youtube'is tegutsema 27. detsembril 2011, kui laadis üles video "Dirt 3 (Istoprocenti algus)", mis on ka praeguseni tema vaadatuim video. 2012. suvel, pärast 2000 tellija saavutamist, lahkus ta internetist.

2017. aasta juunis naasnult hakkas ta otseülekande platvormil Twitch tegema otseülekandeid videomängudest ning teisi arvustama. Paari kuuga saavutas püsiva jälgijaskonna ning hakkas Twitchis täiskohaga tööle. Kuid pärast mitut reeglite rikkumist Twitchis ta kanal suleti ning ta oli sunnitud liikuma Youtube LIVE-i, mis pakub Twitchiga sarnast funktsiooni, kuid on vähem reguleeritud.

2017. aasta septembris käis ta koos juutuuberite OhmyRemi, HDTaneli ja Arturiga gamescomile Saksamaale, ühtlasi saavutas selle tripiga ta uuesti populaarsuse kuid poole tee peal Poolas hotellis, sai ta teada, et on Twitchis keelu all, ning liikus üle Youtube'i.

12. aprill 2019 naasis ta otseülekandeplatvormile Twitch.

Ta lõpetas 2016. aastal Tartu Tamme Gümnaasiumi.

2017. aastal nimetati ta Eesti sotsiaalmeedia auhindade galal Playnupp aasta *streamer*'iks.

29. novembril 2018 võitis ta Eesti Päevalehe "Eesti mõjukate 2018" edetabelis noorte mõjutajate kategoorias 3. koha.

Viited
------

1. ↑  Esimene kanal (istoprocentoffical)
2. ↑  Teine kanal (Teamisto)
3. ↑  "Twitch".
4. ↑  Jan Uuspõld jagab elutarkust oma noorele teisikule
5. ↑  Rahva Tujurikkuja 2014 - "SAI"
6. ↑  Dirt 3 (Istoprocenti algus)
7. ↑  "Eesti Sotsiaalmeedia Auhinnad". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. november 2018. Vaadatud 27. novembril 2018.
8. ↑  Eesti Mõjukad 2018: noorte mõjutajad Eesti Päevaleht.
**Jori Jonatan Lehterä** (sündinud 23. detsembril 1987 Lempääläs) on Soome jäähokimängija, kes mängib keskründajana Soome kõrgliigaklubis HIFK.

Ta alustas klubikarjääri Soome kõrgliigaklubis Jokerit, mille meeskonnas debüteeris ta Soome kõrgliigas hooajal 2006–07. Aastatel 2007–2010 mängis ta Soome kõrgliigas Tappara meeskonnas. Hooajal 2009–2010 oli ta 69 punktiga (19+50) Soome kõrgliigas resultatiivseim mängija. Ta pälvis põhihooaja väärtuslikumale mängijale antava Lasse Oksaneni auhinna.

Hooajal 2010–11 mängis ta KHL-is Jaroslavli Lokomotivi ridades. Seejärel mängis ta kolm hooaega Novosibirski Sibiris. Aastatel 2013 ja 2014 osales ta KHL-i tähtede mängul

2008. aastal valis St. Louis Blues ta NHL-i *draft* '​is 65. valikuna. Bluesi meeskonnaga liitus ta alles hooajal 2014–15. Kokku mängis ta Bluesis kolm hooaega. 2017. aasta juunis siirdus ta Philadelphia Flyersi, kus mängis kaks hooaega.

2019. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu Peterburi SKA-ga. Järgmisel hooajal siirdus ta Moskva Spartaki.

2022. aasta juunis naasis Lehterä pärast 12 aastat tagasi Soome kõrgliigasse, kui liitus taas Tapparaga. Hooajal 2022/23 võitis ta Tapparaga Jäähoki Meistrite Liiga. 2023. aastal tuli ta Tapparaga lisaks Soome meistriks. Hooajal 2022/23 oli Lehterä Soome kõrgliigas enim väravasööte andnud mängija (46), lisaks valiti ta samal hooajal Soome kõrgliiga sümboolsesse koosseisu.

2023. aasta mais siirdus ta HIFK-sse.

2014. aasta taliolümpiamängudel võitis Lehterä Soome jäähokikoondise koosseisus pronksmedali. Sama aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta koondisega hõbemedali.

Tema onu Tero Lehterä on endine jäähokimängija ja maailmameister 1995. aastast.

Viited
------

1. ↑  "Jori Lehtera returns to Finland after 12 seasons" (soome). Tappara. 16. juuni 2022. Vaadatud 16. juunil 2022.

Välislingid
-----------

 Jori Lehterä – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Jori Lehterä KHL.ru lehel
* Jori Lehterä NHL.com lehel
* Jori Lehterä hockeydb.com lehel
**"Best Of"** on ansambli Vanilla Ninja kogumikalbum. See avaldati 2005. aasta detsembris.

Album sisaldab 13 lugu, mis on võetud albumitelt "Traces of Sadness" ja "Blue Tattoo". "Best of Vanilla Ninja" avaldati mitmetes Kesk-Euroopa riikides, kuid nii Saksamaal kui ka Austrias ei jõudnud see edetabelis saja parema hulka; Šveitsis jõudis see 70. kohale.

See album oli üsna vastuoluline, kuna see avaldati Bros Recordsi poolt pärast koostöö lõppemist Vanilla Ninjaga. Albumi väljalaskmisel ei konsulteeritud bändi liikmetega ning enne avaldamist ei olnud albumist teadlikud isegi bändi liikmed.

Üldiselt on arvatud, et see oli ansambli endise mänedžeri David Brandesi kiire viis koostöö lõppemisest veel lisaraha teenida; Vanilla Ninja liikmetele see aga ei meeldinud. Näiteks üks ansambli liikmeist Piret Järvis palus fännidel albumit mitte osta, et ei toetataks Bros Recordsit. 

Albumisse, nagu ka nimi ütleb, olid koondatud bändi suurimad hittlood alates 2004. aasta läbimurdest rahvusvahelisele tasandile. Kogumik ei sisalda ühtegi uut lugu. Samuti ei ole albumil ühtegi bändi esimese samanimelise albumi lugu, kuna selle andis välja plaadifirma TopTen, mitte aga Bros Records.

Paljud kriitikud on ette heitnud, et see album oli enneaegne: ansambli karjäär polnud "Best of" kogumiku jaoks veel piisavalt pikk olnud.

| # | Pealkiri | Kestus |
| --- | --- | --- |
| 1 | "Tough Enough" Singel | 3:22 |
| 2 | "Don't Go Too Fast" Singel | 3:11 |
| 3 | "When the Indians Cry" Singel | 3:31 |
| 4 | "Blue Tattoo" Singel | 4:08 |
| 5 | "Cool Vibes" Singel | 4:05 |
| 6 | "My Puzzle of Dreams" | 3:22 |
| 7 | "Never Gotta Know" | 3:15 |
| 8 | "Traces of Sadness" | 3:21 |
| 9 | "Liar" Singel | 3:36 |
| 10 | "Don't You Realize" | 3:49 |
| 11 | "I Know" Singel | 3:17 |
| 12 | "Corner of My Mind" | 3:37 |
| 13 | "Destroyed by You" | 3:51 |
| 14 | "Tough Enough (*Extended Version*)" | 6:24 |
| 15 | "Blue Tattoo (*Extended Version*)" | 9:20 |
| 16 | "Megamix (*Extended Version*)" | 6:29 |
|

Edetabelikohad
--------------

* Šveits – nr 70

Vaata ka
--------

* "Best Of: The Video Collection" (ilmus 2005)
**Viljandi komtuur** (saksa keeles *Komtur von Fellin*) oli Liivi ordu käsknik, kes valitses Viljandi komtuurkonda.

Viljandi komtuur oli üks Liivi ordu olulisemaid käsknikke, tema võimukeskuseks oli võimsaim ordulinnus. Komtuurid kuulusid tavaliselt kõrgemasse ordunõukokku ja tihti said Viljandi komtuuri ametis olnud meestest ka Liivi ordu maameistrid.

Esimene teadaolev Viljandi komtuur astus ametisse 1234. aastal, seega veel Mõõgavendade ordu ajal. Esimene Liivi ordu komtuur on teada 1248. aastast. Viimane komtuur Gotthard Kettler sai 1559. aastal ordumeistriks. Seejärel komtuuri koht kaotati, sest komtuurkond läks elstusmaaks endisele ordumeistrile Wilhelm Fürstenbergile, kes oli aga samuti varem Viljandi komtuur olnud. 

Viljandi komtuur korraldas nii komtuurkonna kui ka Viljandi linna kaitset ning oli ka kõrgeim kohtumõistja ja valitsusvõimu rakendaja.

13.–14. sajandist on teada ka Viljandi foogte, kes kohati valitsesid samal ajal komtuuridega.

Viljandi komtuurile allus neli ordumõisa. Linnuse juurde tekkis mõis ilmselt juba 13. sajandil. 1414. aastal mainitakse Tarvastu ametimõisat. Laiuse mõis allutati Viljandile 1480. aastal. 1559. aastal on allikais teateid Vastemõisa ordumõisa kohta.

Viljandi komtuurid
------------------

* 1234 Rikolf (Mõõgavendade ordu)
* 1248 Ludolf
* 1252–1255 Dietrich
* 1265 L.
* umbes 1281 Wilhelm von Nindorf
* 1291 Heinrich
* 1298 Godevert
* 1305 Gerhard von Jork
* 1316 Johann
* 1330 Hermann Nese
* 1338 Reiner Mom
* 1341–1343 Goswin von Herike
* 1345–1347 Johann von Wieden
* 1348–1349 Rudolf Torck
* 1366–1374 Arnold von Herike
* umbes 1392 Bruno von Hochstaden
* 1396–1401 Konrad von Vietinghoff
* 1401–1404 Frank Spee
* 1405 Engelbrecht von Pentling
* 1408–1413 Dietrich Torck
* 1413–1415 Siegfried Lander von Spanheim
* 1415–1432 Goswin von Pulheim
* 1432–1433/1434 Goswin von Velmede
* 1435 Werner von Nesselrode
* 1435–1441 Thomas Hungersdorp genannt Grevesmolen
* 1442–1456 Peter Wesseler
* 1458–1470 Bernhard von der Heide
* 1471/1472–1480 Dietrich von der Dorneburg
* 1480–1510 Wennemar von Dellwig
* 1512–1518 Wolter von Plettenberg noorem
* 1518–1535 Rupert de Grave
* 1535–1549 Johann von der Recke
* 1551–1554 Heinrich von Thülen
* 1554–1557 Wilhelm Fürstenberg
* 1558–1559 Gotthard Kettler
* 1559–1560 Wilhelm Fürstenberg, komtuurkonna valitseja
Parma kannike

  

**Parma kannike** on ilutaim perekonnast kannike. Parma kannikeste päritolu pole kindlalt teada, kuid on näidatud, et need pärinevad kahest erinevast *Viola alba* tüvest, ehkki õite värvuse ja lõhna poolest sarnanevad need rohkem liigile *Viola odorata*. Esmakordselt imporditi parma kannike Napolisse 19. sajandi teisel poolel, kui Filippo Savorgnan di Brazzà viis taime Udinesse. Tema töö kohta puuduvad andmed, kuigi üldiselt arvatakse, et ta tegeles teadliku ristaretusega ning tema töö tulemuseks oli vähemalt kaks parma kannikese sorti. Üks neist on endiselt olemas, teine aga on kadunud.[*viide?*]

On arvatud, et Parma kannikesed on steriilsed, paljuski seetõttu, et neid paljundatakse enamasti pistikute kaudu. Prantsuse kannikesekasvataja Armand Millet on siiski tõestanud, et tegu on müüdiga ja õigetes tingimustes on iga kannike võimeline endale kupra kasvatama.

Parma kannikese lilla on nendele lilledele iseloomulik sügavvioletne värvitoon.

Parma kannikese õrnad lillad õied on oma nime andnud ka õrnale kannikeselõhnalisele maiustusele *Parma Violets*, mille tootja on *Swizzels Matlow*.

Viited
------

1. ↑  Malécot, V.; Marcussen, T.; Munzinger, J.; Yockteng, R.; Henry, M. (2007). "On the origin of the sweet-smelling Parma violet cultivars (Violaceae): wide intraspecific hybridization, sterility, and sexual reproduction". *American Journal of Botany*. **94** (1): 29–41. DOI:10.3732/ajb.94.1.29. PMID 21642205.
2. ↑  "History and Cultivation of Parma Violets (Viola, Violaceae) in the United Kingdom and France in the Nineteenth Century" (PDF).
3. ↑  "International Cultivar Authority Registry Of The Genus Viola". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. jaanuar 2009. Vaadatud 12. veebruaril 2024.
**Abraham Winkler (noorem)** (1649 Tallinn – 21. märts 1696 Rapla) oli Eesti vaimulik.

Vanemate surma järel kasvas üles Raplas von Hastferi peres. Immatrikuleeriti 29. juunil 1669 Jena Ülikooli. Ordineeriti 29. märtsil 1674 õpetajaks.

Oli 1674–1696 Rapla Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja. Suri aastal 1696, maeti 12. veebruaril 1697 Tallinna toomkirikusse.

Osales pärast 6. juuni 1684 Toompea tulekahjus hävinenud eestikeelse Uue Testamendi evangeeliumide teksti tõlkimisel ja revideerimisel. Võttis osa Liepa (asub praeguse Cēsise rajooni territooriumil) piiblikonverentsist (25. august–25. september 1686). Valiti aastal 1693 eestikeelse lauluraamatu üheks revideerijaks ja kokkuseadjaks (kasutas meediumkirjaviisi). Oli üheks Rootsi 1693. aasta kirikukorralduse eesti keelde tõlkijateks aastal 1695. Koostas ja laskis trükkida leinajutlusi, nt. pastor Anton Heidrichile.

Isiklikku
---------

Tema isa Abraham Winkler oli Tallinna Toomkiriku saksa koguduse õpetaja, naisevend Johann Matthäus Embken oli Vigala Maarja koguduse õpetaja. Poeg Reinhold Winkler oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, poeg Theodor Winkler oli Tallinna Püha Vaimu koguduse õpetaja, poeg Johann Abraham Winkler oli Koeru- ja Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, poeg Samuel Matthäus Winkler oli Märjamaa Maarja koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
Vladimir Massorin 2007. aasta augustis Washingtonis
**Vladimir Vassiljevitš Massorin** (sündinud 24. augustil 1947 Belõis) on Venemaa erusõjaväelane, laevastikuadmiral. 

Massorin oli Venemaa mereväe ülemjuhataja 2005–2007. Enne seda oli ta Kaspia mere laevastiku juhataja 1996–2002 ja Musta mere laevastiku juhataja 2002–2005. 12. septembril 2007 vabastas president Putin ta ametist ja nimetas tema asemel sõjalaevastiku ülemjuhatajaks Vladimir Võssotski. Samal päeval läks 60-aastane Massorin pensionile.

2007. aastal sai Massorin esimese Venemaa esindajana Ameerika Ühendriikide sõjalise Legion of Merit komandöri klassi teenetemärgi teenete eest koostöö edendamisel Venemaa mereväe ning USA mereväe ja NATO vahel.

Auastmed
--------

### Nõukogude Liit

| Daatum | Õlak | Auaste |
| --- | --- | --- |
| 07.02.1991 |  | kontradmiral |
|

### Venemaa Föderatsioon

| Daatum | Õlak | Auaste |
| --- | --- | --- |
| 09.05.1997 |  | viitseadmiral |
| 12.12.2003 |  | admiral |
| 15.12.2006 |  | laevastikuadmiral |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Vladimir Kurojedov** | **Venemaa Föderatsiooni mereväe ülemjuhataja**2005–2007 | Järgnev**Vladimir Võssotski** |
**Lin Biao** (hiina keeles 林彪; *pinyin*'is *Lín Biāo*; 5. detsember 1907 – 13. september 1971) oli Hiina Rahvavabariigi partei- ja riigitegelane ning sõjaväelane.

Lin Biao oli pärit maaomaniku perekonnast. Tema sünninimi oli Lin Yurong. Ta ühines kommunistliku noorteorganisatsiooniga 1925. aastal. Samal aastal asus ta õppima Guangzhous Whampoa Sõjaväeakadeemias, kus ta sai tuttavaks Zhou Enlaiga. Pärast Guomindangi ja kommunistide vahelise konflikti puhkemist 1927. aastal sai Lin Biaost üks juhtivaid revolutsioonilisi väepealikuid. 1934–1935 osales ta pikal marsil. Kommunistide baasis Yananis oli ta Tööliste-Talupoegade Punaarmee Ülikooli juhataja. 1938. aastal sai ta võitluses Jaapani vägede vastu haavata ja viibis kuni 1942. aastal ravil Nõukogude Liidus. Yanani tagasipöördumise järel tegeles ta vägede treenimise ja indoktrineerimisega. Hiina kodusõjas aastatel 1946–1949 purustati Lin Biao juhtimisel Guomindangi väed Mandžuurias, vallutati Peking ja Tianjin ning hõivati Hainani saar. 1955. aastal sai ta Hiina Rahvavabastusarmee marssaliks ja 1958. aastal Hiina Kommunistliku Partei Keskkomitee aseesimeheks. Alates 1959. aastast oli ta Hiina Rahvavabariigi kaitseminister.

1960. aastatel kaitseministri ametikohal olles avaldas ta väikese punase raamatu ja propageeris sõjaväes lojaalsust Maole. Lin Biao oli üks võtmeisikuid kultuurirevolutsiooni vallapäästmisel.

1969. aastal kuulutati Lin Biao Mao Zedongi võimujärglaseks. Kuid seejärel kaotas Mao Lin Biao suhtes usalduse.

Ebasoosingusse sattununa otsustas Lin Biao koos oma naise ja poja Lin Liguoga välismaale põgeneda. Esialgu oli tal kavas lennukiga Kantonisse lennata. Lin Biao tütar Lin Liheng informeeris põgenemiskavast ihukaitseülemat, kes teatas sellest Zhou Enlaile. Nüüd otsustas Lin Biao põgeneda üle Mongoolia Nõukogude Liitu, kuna Kantonisse põgenemine oleks nõudnud liiga pikaajalist viibimist Hiina õhuruumis. Reaktiivreisilennuk ei olnud aga küllaldaselt tangitud ja Mongoolia kohal lõppes kütus otsa. Piloot püüdis sooritada hädamaandumist, kuid see ei õnnestunud ja lennuk kukkus Öndörhaani linna lähedal alla. Kõik lennuki pardal olnud üheksa inimest hukkusid.

Viited
------

1. ↑  Lin Biao Chinese Posters
2. ↑  Shaun Breslin. Mao. Tallinn, 2001, Lk. 217
3. ↑  Cultural Revolution History
4. ↑  Philip Short. Mao : a life. London, 2004, Lk. 597-599
5. ↑  Jung Chang, Jaon Halliday. Mao : the unknown story. London, 2006, Lk. 674, 680
Vana Lubań
**Lubań** (ka **Ljuban**) on linn Valgevenes Minski oblastis, Lubańi rajooni halduskeskus. Linn asub pealinnast Minskist 152 kilomeetri kaugusel.

Haridust annavad kolm keskkooli, spordikool ja muusikakool. Linnas on kaks raamatukogu ja kultuurimaja.

Lubańis on kergetööstus ja toiduainetetööstus, valmistatakse ehitusmaterjale ja töödeldakse lina. Linnas on ka kalamajand.

Linnas on muuseum. Vaatamisväärsusteks on veel XX sajandi alguses ehitatud pühaku maja ja sünagoog (viimases asub praegu muusikakool).

Ajalugu
-------

Esimest korda mainitakse asulat aastal 1566, toona asus seal Navahrudaki vojevoodkonda kuulunud alev. Lubań oli osa Słucki vürstiriigist, mis kuulus Olelkowiczitele, seejärel aga Radziwillidele.

Poola jagamisel läks Lubań aastal 1793 Venemaa koosseisu. Alev hakkas kuuluma Minski kubermangu ja Babrujski kreisi. Aastal 1828 läks see Wittgensteinide valdusse. Aastast 1846 hakkas asula kuuluma riigile.

Pärast Esimest maailmasõda kuulus Lubań Valgevene NSV koosseisu, kus sellest sai 1924. aastal rajoonikeskus. Aastal 1966 rajati linna lähedale Aresa jõele suur veehoidla. Aastast 1968 on Lubań linn.

Välislingid
-----------

 Lubań (Valgevene) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Linn Valgevene fotoentsüklopeedias
* Lubań
* Linna koduleht

1. ↑  Численность населения на 1 января 2023 г. и среднегодовая численность населения за 2022 год по Республике Беларусь в разрезе областей, районов,
Tesco
**Tesco plc**, mis kaupleb kui **Tesco**, on Suurbritannia rahvusvaheliste toidukaupade ja üldkaupade jaemüüja, mille peakontor asub Ühendkuningriigis. Sellel on kauplused seitsmes riigis Aasias ja Euroopas ning see on Suurbritannia, Iirimaa, Ungari ja Tai turgude turuliider.Tesco.

L'azienda è attiva anche come operatore telefonico e anche in campo finanziario, in seguito alla joint-venture con Royal Bank of Scotland. 



Suurbritannia
Londoni börsi indeksi FTSE 100 ettevõtted

3i
– Admiral Group
– Anglo American
– Antofagasta
– Ashtead Group
– Associated British Foods
– AstraZeneca
– Auto Trader Group
– Aviva
– BAE Systems
– BHP
– BP
– Barclays
– Barratt Developments
– Berkeley Group Holdings
– British American Tobacco
– British Land
– BT Group
– Bunzl
– Burberry
– Carnival
– Centrica
– Coca-Cola HBC
– Compass Group
– CRH
– Croda International
– DCC
– Diageo
– Direct Line Group
– easyJet
– Evraz
– Experian
– Ferguson
– Fresnillo
– GlaxoSmithKline
– Glencore
– Halma
– Hargreaves Lansdown
– Hikma Pharmaceuticals
– Hiscox
– HSBC
– Imperial Brands
– Informa
– InterContinental Hotels Group
– International Airlines Group
– Intertek
– ITV
– Johnson Matthey
– Just Eat
– Kingfisher
– Land Securities
– Legal & General
– Lloyds Banking Group
– London Stock Exchange Group
– Marks & Spencer
– Melrose Industries
– Micro Focus International
– Mondi
– Morrisons
– National Grid
– Next
– NMC Health
– Ocado
– Paddy Power Betfair
– Pearson
– Persimmon
– Phoenix Group
– Prudential
– Royal Bank of Scotland
– Reckitt Benckiser
– RELX
– Rentokil Initial
– Rightmove
– Rio Tinto Group
– Rolls-Royce
– Royal Dutch Shell
– RSA Insurance Group
– Sage Group
– J Sainsbury
– Schroders
– Scottish Mortgage Investment Trust
– Segro
– Severn Trent
– Smith, D.S.
– Smith & Nephew
– Smiths Group
– Smurfit Kappa
– Spirax-Sarco Engineering
– SSE
– Standard Chartered
– Standard Life Aberdeen
– St. James's Place
– Taylor Wimpey
– Tesco
– TUI
– Unilever
– United Utilities
– Vodafone
– Whitbread
– WPP

(19. aprill 2019)


1. ↑  «Tesco: Our History». .
2. ↑
3. ↑