recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Gun 8000
**Viskemasin** on automaatne tööriist, mida korvpallurid kasutavad viskamisoskuste parandamiseks. Kõrgtehnoloogilne masin asetatakse korvi alla, kus see kogub visatud palle ning söödab need mängijale tagasi. See võimaldab mängijal võtta rohkem viskeid vähema ajaga ning parandab mängija lihasmälu.

Ajalugu
-------

Viskemasina leiutas 1998. aastal John Joseph, kuigi esimene "korvpallipüstol" osteti Floridas asuvalt ülikoolilt alles 1999. aastal. Nüüdseks populaarsust koguvaid masinaid kasutatakse keskkoolides, kolledžites ja NBA-s juba üle 24 000. Joseph oli varem leiutanud ka mitteautomaatse viskemasina "*Shoot-A-Way"*, mille patendi ta sai 1984. aastal. Kõikidel viskemasinatel on kogumisvõrk, mida saab reguleerida 3,3 meetrilt kuni 4,25 meetrini, et sundida mängijaid viskama sobiva kaarega, sõltuvalt sellest, kus nad asetsevad. Tänapäevased seadmed lubavad visata kuni 1800 viset tunnis. Praegu on John Josephi välja töötanud viskemasina kaks mudelit; **Gun 6000** ja **Gun 8000**.

Välislingid
-----------

* Raplasse jõudis Eesti esimene viskemasin Postimees, 6. mai 2015
**Karihiirlased** (*Soricidae*) on sugukond putuktoiduliste seltsis, imetajate klassist. Nad on maailmas väga laialdaselt levinud, asustades suurema osa Euraasia, Aafrika ja Põhja-Ameerika mandritest ning Lõuna-Ameerika põhjaosa.

Kuigi karihiirlased sarnanevad välimuselt hiirtega, ei ole nad hoolimata oma nimetusest närilistega lähedalt sugulased - putuktoiduliste seltsi liikmena on nende lähimad sugulased siillased ja mutlased. 

Erinevalt närilistest on karihiirlased peamiselt karnivoorid, toitudes põhiliselt selgrootutest loomadest (sh putukatest, ämblikest ja teistest lülijalgsetest). Osad karihiirlased on poolveelise eluviisiga (näiteks vesimutt), leides oma toidu vette sukeldudes või veepinnalt. Oma väiksuse ja kiire ainevahetuse tõttu peavad karihiirlased ööpäevas tarbima oma kehakaaluga võrreldes kuni kolm korda rohkem toitu.

Mõned karihiirlased on mürgised, kuuludes sellega väheste mürgiste imetajaliikide hulka.

Eesti liigid
------------

Eestis elab 5 liiki karihiirlasi.

* kääbus-karihiir, *Sorex minutissimus*
* mets-karihiir, *Sorex araneus*
* väike-karihiir, *Sorex minutus*
* laane-karihiir, *Sorex caecutiens*
* vesimutt, *Neomys fodiens*
Tšuktši meri Põhja-Jäämeres
**Tšuktši meri** (vene keeles *Чукотское море*, inglise keeles *Chukchi Sea*) on Põhja-Jäämere ääremeri.

Tšuktši meri piirneb läänes Wrangeli saarega, edelas Tšuktši poolsaarega ja kagus Alaskaga. Lõunas on ta Beringi väina kaudu ühenduses Vaikses ookeanis asuva Beringi merega, läänes Longi väina kaudu Ida-Siberi merega. Tšuktši ja Beauforti mere piiriks on Barrow' neeme läbiv meridiaan. Mere Aasia rannik kuulub Venemaale, Põhja-Ameerika rannik USA-le.

Mere pindala on 589 600 km², keskmine sügavus 40–60 meetrit ja suurim sügavus 160 meetrit. Veetemperatuur on suvel 4–12 °C, talvel –1,6...–1,8 °C. Meri külmub talvel kinni, suvel on lõunaosa jäävaba. Looded on nõrgad.

Meres on vähe saari. Wrangeli saar on suur, ülejäänud tillukesed.

Merre suubub ka vähe jõgesid ja needki on lühikesed. Suurimad neist on Amguema Tšukotkal ning Kuk, Utukok, Kokolik, Noatak ja Kobuk Alaskal.

Viimasel jääajal oli suur osa maailma veest külmunud liustikesse ja mandrijäässe ning maailmamere tase 100–120 meetrit tänapäevasest madalam. Tšuktši meri oli ära kuivanud ning Aasia ja Põhja-Ameerika maismaaühenduses. Seda maismaasilda nimetatakse Beringiaks ning selle kaudu pääsesid ürginimesed Põhja-Ameerikasse. Põhja-Ameerika asustati mitme lainena.
|  |  |
| --- | --- |
| 83 | 
518321882 |
| Bi
208,98 |
| Vismut |

Monokristalse vismuti lahustumisel tekivad iseloomulikud kolmnurksed struktuurid. Optilise mikroskoobiga tehtud pilt, tumeväli kontrast ja pildi mõõde on 157 mikromeetrit.
**Vismut** on keemiline element järjekorranumbriga 83 ja sümboliga Bi.

Ta esineb looduses 1 isotoobina, massiarvuga 209. Aastal 2003 avastati, et see isotoop on kergelt radioaktiivne, kuid lagunemine on nii aeglane, et selle isotoobi poolestusaeg ületab miljard korda universumi eluea.

Omadustelt on vismut metall. Tema tihedus normaaltingimustel on 9,78 g/cm3 ja sulamistemperatuur on 271 Celsiuse kraadi. See on väga halva soojusjuhtivusega.

Vismuti kristallid on iseloomuliku nurgelise struktuuriga.

Metalli pinnakihile tekib hapnikuga reageerides vismutoksiidi (Bi2O3) kiht, mis näib valguse interferentsi tõttu värviline (struktuurne värvus).

Alates pliist ja vismutist on järgnevate keemiliste elementide aatomid radioaktiivsed, sest aatomituumade raadius osutub suuremaks kui tugeva vastastikmõju hästi töötav mõjuraadius. Nii muutub igas järgnevas elemendis üha valdavamaks elektromagnetiline vastastikmõju, mis tuuma prootoneid laiali püüab lükata, põhjustades raskemate tuumade suureneva radioaktiivsusega tuumade ebastabiilsuse ja väheneva poolestusaja. Kui liikuda perioodilisussüsteemis rauast ja niklist edasi raskemate tuumade poole, siis muutub iga järgmise aatomituuma seoseenergia ülaltoodud põhjustel aina nõrgemaks. 

* Oksiidikihiga kaetud vismuti kristallOksiidikihiga kaetud vismuti kristall
* Puhas vismutPuhas vismut

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **vismut** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Vismut** |



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Keemiliste elementide perioodilisussüsteem |
| --- |
| Metallid | Poolmetallid | Väärisgaasid | Mittemetallid | Leelismetallid | Leelismuldmetallid | Lantanoidid | Aktinoidid |
| Berüllium - Magneesium - Alumiinium - Skandium - Titaan - Vanaadium - Kroom - Mangaan - Raud - Koobalt - Nikkel - Vask - Tsink - Gallium - Ütrium - Tsirkoonium - Nioobium - Molübdeen - Tehneetsium - Ruteenium - Roodium - Pallaadium - Hõbe - Kaadmium - Indium - Tina - Hafnium - Tantaal - Volfram - Reenium - Osmium - Iriidium - Plaatina - Kuld - Elavhõbe - Tallium - Plii - Vismut - Poloonium - Rutherfordium - Dubnium - Seaborgium - Bohrium - Hassium - Meitneerium - Darmstadtium - Röntgeenium - Koperniikium - Nihoonium - Fleroovium - Moskoovium |

 |
**Ratmir Dmitrijevitš Holmov** (vene keeles Ратмир Дмитриевич Холмов; leedu keeles *Ratmiras Cholmovas*; 13. mai 1925 Šenkursk – 18. veebruar 2006 Moskva) oli vene maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1960). 

Holmovi malekarjäär algas edukalt: 1947. aastal üleliidulise 1. järgu turniiri võitmine andis talle meistrikandidaadi järgu, seejärel esikoht üleliidulisel meistriturniiril tõi talle meistersportlase nimetuse, samal aastal NSV Liidu meistrivõistluste poolfinaalis saadud 3.–4. koht tagas talle koha järgmisel aastal peetud meistrivõistluste finaalturniirile. Novembris 1947 pääses Holmov mängima tugevakoosseisulisele rahvusvahelisele turniirile – Tšigorini mälestusturniirile – kus ta sai 12. koha (võitis seal partii suurmeister Igor Bondarevskiga).

1940. aastate teisel poolel elas Holmov Valgevenes ja 1950. aastatel Leedus Vilniuses. Seejärel asus ta elama Sotšisse, kust 1967. aastal kolis elama Moskvasse.

Holmov tuli üheksal korral Leedu NSV (1949–1953, 1955, 1957–1960) ning ühel korral Valgevene NSV (1948) ja Moskva (1987) malemeistriks. 1950. aastal tuli ta Pärnu suveturniiril kolmandaks.

1954. aastal sai Holmov FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. Suurmeistriks sai ta 35-aastaselt 1960. aastal.

NSV Liidu meistrivõistlustel tuli Holmov korduvalt esikuuikusse (1954, 1956, 1957, 1959, 1962, 1963, 1964/1965). Parima tulemuse sai ta detsembris 1963, kus Leningradis toimunud meistrivõistlustel jagas 1.–3. kohta. Jaanuaris 1964 peetud järelmatš jättis ta kolmandaks.

1964. aastal jäi ta Moskva tsooniturniiril neljandaks ja tsoonidevahelisele turniirile ei pääsenud.
**Rein Andre** (28. juuni 1912 Kõnnu – 2. juuni 1999 Toronto) oli eesti näitleja.

Ta lõpetas aastal 1928 Loksa Algkooli ja oli Tallinna Konservatooriumi Riikliku Lavakunstikooli ainsa lennu lõpetaja. Aastatel 1941–1944 oli ta Estonia teatri näitleja, esinedes ka ringhäälingus etlejana ja teatrivestlejana.

Ta põgenes aastal 1944 Rootsi, kus töötas Stockholmis Kuningliku Draamateatri raamatukogus. Ta oli aastal 1946 Rootsi Eesti Pagulasteatri asutajaid, selle näitejuht ja lavastaja.

Aastast 1948 elas ta Kanadas. Ta korraldas aastal 1949 Toronto Eesti Seltsi juures näitemängukursused ja asutas aastal 1955 oma teatristuudio (Rein Andre Teatristuudio), millest arenes Kanada Eesti Teater, lisaks tegutses ta Eesti Rahvusteatris Kanadas. Ta oli aastal 1963 uuskanadalaste New Canadian Theatre'i asutajaid ja kunstilisi juhte. Seal lavastas ta inglise keeles Eduard Vilde, Bernard Kangro ja Veli Kudrese näidendeid.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa Valve Andre oli näitleja ja teatripedagoog.

Viited
------

1. ↑  Eesti teatri biograafiline leksikon Tallinn 2000

Kirjandus
---------

* Rein Andre. "Süda rambitules". Mälestusi ja kogemusi. Eesti Kirjanike Kooperatiiv. Lund 1981.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Väliseesti isikuloolises andmebaasis (VEPER)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib tunnetusteooria suunast; maailmavaate kohta vaata artiklit Ratsionalism (maailmavaade); ratsionalismi kohta arhitektuuris vaata artiklit Ratsionalism (arhitektuur)* |

---

**Ratsionalism** filosoofias on tunnetusteoreetiline suund, mille järgi tõsikindlate teadmiste allikas on mõistus ja loogiline mõtlemine, mitte kogemus ega meelte andmed.

Tõe kriteeriumiks peab ratsionalism teadmiste selgust ja loogilist korrektsust.

Elea koolkond kui ratsionalismi eelkäija
----------------------------------------

Kuigi ratsionalism kujunes kindlapiiriliseks õpetuseks alles uusajal, võib ratsionalismi esimesteks ajaloolisteks eelkäijateks pidada Elea koolkonna esindajaid. Elea koolkonna esindajate põhiseisukohtadeks olid, et meelte andmed mitmekesise ja muutuva maailma kohta on petlikud. Tegelikult pole olemas mingit muutumist, vaid tõeline maailm on liikumatu ainuolemine, mida saab tunnetada ainult mõistusega.

Tähtsaimad ratsionalismi arendajad
----------------------------------

* René Descartes
* Baruch Spinoza
* Gottfried Wilhelm Leibniz
* Christian von Wolff

Vaata ka
--------

* Empirism
* Elea koolkond

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Ratsionalism** |
Kari Hotakainen (2009)
**Kari Matti Hotakainen** (sündinud 9. jaanuaril 1957 Poris) on soome kirjanik. Ta on sündinud Poris, kuid elanud Helsingis juba 1986. aastast. 

Ta on olnud reklaamikirjutaja ja ajalehe Helsingin Sanomat kolumnist, 1996. aastast on ta vabakutseline kirjanik. 

Hotakainen alustas kirjanikukarjääri 1980. aastate alguses luulega. Esimene raamat "Harmittavat takaiskut" ilmus 1982. aastal. Luulest siirdus ta laste- ja noorteraamatute kaudu romaanide kirjutamise juurde. Enne vabakutseliseks jäämist töötas ta uudistetoimetajana ja WSOY reklaamiosakonnas. 

Hotakaise läbimurdeteoseks oli 1997. aasta Finlandia kirjandusauhinna kandidaat, osalt autobiograafiline "Klassikko". 

2002. aastal ilmunud romaan "Kaitsekraavi tee" ("Juoksuhaudantie") sai Finlandia auhinna ja raamatust tehti mängufilm. Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhinna sai ta 2004 ja Põhjamaade näitekirjandusauhinna näidendi "Punahukka" eest 2006. aastal. 2010. aastal sai ta romaani "Ihmisen osa" eest Runebergi auhinna.

Tal on kaks last ja ta on abielus helitehnik Tarja Laaksosega 1983. aastast.

Teosed
------

### Romaanid

* Buster Keaton: elämä ja teot (1991)
* Bronks (1993)
* Syntisäkki (1995)
* Pariskunta, pukki ja pieni mies (1997)
* Klassikko (1997)
* Sydänkohtauksia, eli kuinka tehtiin Kummisetä (1999)
* Juoksuhaudantie (2002; eesti keeles Kaitsekraavi tee, 2005)
* Iisakin kirkko (2004)
* Huolimattomat (2006)
* Finnhits (2007)
* Ihmisen osa (2009)
* Jumalan sana (2011)

### Luulekogud

* Harmittavat takaiskut (1982)
* Kuka pelkää mustaa miestä (1985)
* Hot (1987)
* Runokirja (1988)
* Kalikkakasa, kootut runot (2000)

### Laste- ja noorteraamatud

* Lastenkirja (1990; eesti keeles Lasteraamat 2001)
* Ritva (1997)
* Näytän hyvältä ilman paitaa (2000)
* Satukirja (2004)

### Kuuldemängud

* Puutteellinen, Radioteatteri (1996)
* Hurmaus, Radioteatteri (1997)
* Keihäänheittäjä, Radioteatteri (1997)
* Tulisuihku, Radioteatteri (1999)
* Sitten kun kaikki on ohi, Radioteatteri (2000)

### Näidendid

* Hukassa on hyvä paikka, musiikkinäytelmä, Helsingin Kaupunginteatteri (1999)
* Sydänkohtauksia, Tampereen työväen teatteri (2002), Kuopion kaupunginteatteri (2003)
* Punahukka, KOM-teatteri (2005)
* Kuka kukin on, Kansallisteatteri (2009)
**Rattenberg** on linn ja vald (*Gemeinde*) Austrias Tirooli liidumaal Kufsteini ringkonnas. Vald asub 521 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 0,11 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 414 inimest. Linn asub Inni jõe ääres Rattenbergi mäe ja Innsbrucki lähedal. See on väikseim linn riigis.

Asend
-----

Mäe lähedus linnast lõunas tähendab, et Rattenberg, nagu paljud külad järsuküljelistes orgudes kogu Alpide Tirooli piirkonnas, ei saa enamuse talve jooksul otsest päikesevalgust kätte. See on üks väheseid kohti oluliselt lõunapoolsel laiuskraadil, kus on pikk aeg ilma otsese päikesevalguseta (teine on Viganella Itaalias); kuid kui taevas on selge, kui linn on mäe varjus, pole siin püsivat pimedust või "polaarööd", nagu see on põhja pool polaaraladel.

Ajalugu
-------

Asutatud 14. sajandil, ehitati see sõnasõnaliselt Rotimäe varju, et kaitsta end marodööride eest. Maximilian I laiendas algse linna kantsi võimsaks kindluseks.

### Tänapäev

Novembris 2005 teatas linn, et ehitatakse 30 spetsiaalselt pöörlevat peeglit, mida kutsutakse heliostaatideks, et peegeldada talvekuudel linnaosadele päikesevalgust. 2,4 miljoni dollarist operatsiooni soovitas valgustusfirma Bartenbach Lichtlabor GmbH. Euroopa Liit kavatses novembris 2005 poole arvest tasuda. Kuid projekti ei viidud kunagi ellu.

Majandus
--------

Rattenberg on tuntud oma klaasivalmistamise poolest. Kristallklaasipoodide rohkus jätkab töömeisterlikkuse traditsiooni.

Vaata ka
--------

* Rjukan Norras ja Viganella Itaalias - teised oruasulad, mis kannatavad otsese talvise päikesevalguse pikaajalisestt puudumisest.

Viited
------

1. ↑  Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019.
2. ↑

Välislingid
-----------

* www.rattenberg.at

Kufsteini ringkonna vallad

* Alpbach
* Angath
* Angerberg
* Bad Häring
* Brandenberg
* Breitenbach am Inn
* Brixlegg
* Ebbs
* Ellmau
* Erl
* Kirchbichl
* Kramsach
* Kufstein
* Kundl
* Langkampfen
* Mariastein
* Münster
* Niederndorf
* Niederndorferberg
* Radfeld
* Rattenberg
* Reith im Alpbachtal
* Rettenschöss
* Scheffau am Wilden Kaiser
* Schwoich
* Söll
* Thiersee
* Walchsee
* Wildschönau
* Wörgl
**Nullelemendiks** nimetatakse algebras arvule 0 omadustelt sarnast elementi, kusjuures täpne tähendus oleneb kontekstist. 

Nullelementi defineeritakse tavaliselt kui elementi, mis sarnaneb arvuga 0 selle poolest, et temaga liitmisel (või tehe, mis on liitmise üldistus) saadakse (olenemata liidetavate järjekorrast) summaks teine liidetav, või selle poolest, et temaga korrutamisel (või tehte puhul, mis on korrutamise üldistus) saadakse (olenemata tegurite järjekorrast) korrutiseks tema ise, või mõlema omaduse poolest. Kui nullelemendil on esimene omadus, nimetatakse teda **aditiivseks nullelemendiks**; kui tal on teine omadus, nimetatakse teda **multiplikatiivseks nullelemendiks**. Arv 0 on tavalise arvude (täisarvude, ratsionaalarvude, reaalarvude, kompleksarvude) liitmise ja korrutamise suhtes aditiivne ja multiplikatiivne nullelement.

Multiplikatiivne nullelement
----------------------------

Olgu antud mingi binaarne tehe \* hulgal *H*. Siis nimetatakse **(multiplikatiivseks) nullelemendiks** hulga *H* elementi *n*, mille puhul hulga *H* mis tahes elemendi *a* korral kehtivad võrdused

(1) *n*\**a*=*n*
ja 

(2) *a*\**n*=*n*.
### Nullelemendi ainsus

*Teoreem*. Kui nullelement eksisteerib, siis ta on ainus.  

*Tõestus*. Olgu meil kaks nullelementi *n* ja *N*. Siis võrduse (1) põhjal

*n*\**N*=*n*
ja võrduse (2) põhjal

*n*\**N*=*N*.
Järelikult 

*n*=*N*,
nii et nullelemendid langevad kokku.

### Näiteid

Tavalise arvude (naturaalarvude, täisarvude, ratsionaalarvude, reaalarvude korrutamise suhtes on arv 0 nullelement. 

Vektorite vektorkorrutise suhtes kolmemõõtmelises eukleidilises ruumis on nullvektor nullelement. 

Hulkade ühisosa suhtes on tühi hulk nullelement.

Aditiivne nullelement
---------------------

Liitmise ning mis tahes aditiivselt tähistatud binaarse tehte puhul nimetatakse **nullelemendiks** ühikelementi ehk neutraalset elementi 0, st (ainsat) elementi, mille puhul hulga mis tahes elemendi *a* korral kehtivad võrdused

0+*a*=*a*
ja

*a*+0=*a*.
Tavaliselt eeldatakse sel puhul, et vaadeldav binaarne tehe on kommutatiivne.

Ringi nullelement
-----------------

**Ringi nullelemendiks** nimetatakse ringi liitmistehte ühikelementi ehk neutraalset elementi (aditiivset nullelementi). 

**Korpuse nullelement** on korpuse kui ringi nullelement. 

Et ringi elemendid moodustavad liitmise suhtes rühma, siis ringil alati eksisteerib (ainus) nullelement 0. 

### Multiplikatiivse ja aditiivse nullelemendi kokkulangemine ringis

*Teoreem*. Ringi nullelement 0 on ühtlasi multiplikatiivne nullelement korrutamise suhtes.  

*Tõestus*. On tarvis näidata, et ringi mis tahes elemendi *a* korral kehtivad võrdused

0*a*=0
ja

*a*0=0.
Et ringi elemendid moodustavad liitmise suhtes rühma, siis kehtib

0=*a*+(–*a*).
Seega, arvestades distributiivsust, 

0*a*=(*a*+(–*a*))*a*=*aa*+(–*aa*)=0
ja

*a*0=*a*(*a*+(–*a*))=*aa*+(–*aa*)=0.
### Näiteid

Arv 0 on nullelemendiks täisarvude ringis, ratsionaalarvude ringis, reaalarvude korpuse ja kompleksarvude korpuse nullelement.

Võre nullelement
----------------

**Võre nullelemendiks** nimetatakse selle võre vähimat elementi. Vähim element 
on võre ühenditehte multiplikatiivne nullelement.
Kariibi mere saarte kaart, 2011.
**Kariibi mere saared** on Kesk- ja Lõuna-Ameerika vahele jäävas Kariibi meres asuvad saared. Suurem osa neist kuulub kahte saarteahelasse: Suured Antillid (Kuuba, Haiti ja Puerto Rico) piiravad Kariibi merd põhjast, neist põhja jäävad Mehhiko laht ja Atlandi ookean; Väikesed Antillid piiravad Kariibi merd idast ja neist itta jääb samuti Atlant. Saared on saanud nime kariibide järgi, kes olid 15. sajandil sealkandis elutsenud indiaanihõim.

Kariibi mere saared olid esimene osa Ameerika kontinendist, milles avastas Christoph Kolumbus 1492. aastal. Järgnevate sajandite vältel jagunesid need mitme Euroopa koloniaalriigi vahel. Tänapäeval kuulub Kariibi mere saartest Euroopa riikidele vaid osa, samas asub saartel mitu iseseisvunud väikeriiki, mille poliitiline olukord on üpris erinev. Suurimad neist on Kuuba, Haiti ja Dominikaani Vabariik. USA-le kuulub Puerto Rico. Saareriike ühendavad mitmed kohalikud koostööorganisatsioonid, millest mõni hõlmab ka Kesk-Ameerika ja Lõuna-Ameerika riike. Kultuuriliselt peetakse Kariibi mere saari osaks Ladina-Ameerikast, mida nüüdisajal asustavad suures osas romaani rahvastest immigrantide ja Aafrika neegerorjade järeltulijad; saarte indiaanlastest põlisasukaid on säilinud väga vähe.

Merelise troopilise kliima tõttu on saared tuntud turismipiirkond. Moodsas kultuuris seostatakse Kariibi mere saari ka kunagiste piraatide tegevusega, sel teemal on tehtud arvukalt filme ja raamatuid.

ÜRO geoskeemi järgi kuuluvad Kariibi mere saarte hulka järgmised riigid ja piirkonnad: 

* Ameerika Ühendriikide Neitsisaared
* Anguilla
* Antigua ja Barbuda
* Aruba
* Bahama saared
* Barbados
* Bonaire
* Briti Neitsisaared
* Curaçao
* Dominica
* Dominikaani Vabariik
* Grenada
* Guadeloupe
* Haiti
* Jamaica
* Kaimanisaared
* Kuuba
* Martinique
* Montserrat
* Puerto Rico
* Saba
* Saint Barthélemy
* Saint Kitts ja Nevis
* Saint Lucia
* Saint Martin
* Saint Vincent ja Grenadiinid
* Sint Eustatius
* Sint Maarten
* Trinidad ja Tobago
* Turks ja Caicos
**Rein Ahun** (22. märts 1940 Valga – 14. detsember 2016) oli eesti kergejõustiklane ja kergejõustikutreener.

Ta sündis aastal 1940 Valgas. Ta lõpetas aastal 1958 Valga 1. Keskkooli ja aastal 1963 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.

Ta harrastas kergejõustikku aastatel 1954–1959 Meinhard Kukli ja aastatel 1959–1963 Valter Kalami juhendamisel. Tema rekord vasaraheites oli 50.48 (aastal 1962)

Ta oli aastatel 1963–1967 Tööjõureservide kergejõustikutreener. Aastatel 1980–1984 oli ta Tallinna Polütehniline Instituudi õppejõud. Aastast 1984 oli ta Karksi-Nuia spordiklubis kergejõustikutreeneriks, olles ühtlasi aastatel 1984–2004 August Kitzbergi nimelise Gümnaasiumi kehalise kasvatuse õpetajaks.

Tema õpilasteks olid Margus Hunt ja Märt Israel.

Tunnustus
---------

* 2003 Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi sihtkapitali aastapreemia (silmatorkava kvalifikatsiooniga noortetreener, kes rea aastate jooksul on koolitanud välja vabariigi paremaid heitealadel ning teinud Karksi-Nuiast rahvusvahelise tasemega heitealade keskuse)
* 2006 Valgetähe V klassi teenetemärk
* 2007 Eesti Vabariigi spordipreemia (tulemusliku töö eest treenerina Margus Hundi ettevalmistamisel juunioride kergejõustiku maailmameistrivõistlusteks 2006. aastal)

Viited
------

1. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 5123

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Suri Margus Hundi ja Märt Israeli talendi avastanud treener
Kui kahemõõtmelisel koordinaattasandil on (ühe sõltumatu ortogonaal ühikvektori kordaja --) parameeter y defineeritud (teise sõltumatu ortogonaal ühikvektori kordaja --) parameetri x funktsioonina , siis funktsiooni y(x) nullkohtadeks nimetatakse selle funktsiooni selliseid punkte mis on esitatavad üldkujul (x,0) või analüütiliselt pöördfunktsiooni kaudu y(x) = 0 ← sisestab tingimuse pöördfunktsiooni argumendiks → x(0) ← ja leiab nullkoht (või palju ... palju nullkohad , näit. y = Sin(x) või y=0 (y=0·x) , viimasel juhul on kogy x-telg üks suur "nullkoht" )

┌─────────────────────────────┐

│░░░░░░░░░░░░y░↑░░░░░░░░░/░░░░░░│

│░░░░░░░░░░░░░░│░░░y=x░░/░░░░░░░│

│░░░░░░░üks░░░░░│░░░░░/░░░░░░░░░│

│░░░░░░ühikvektor░\_│░░░/░░░teine░░░░░│

│░░░░░░░░░░░░░1░↑░/░░░ühikvektor░░░│

│░←────────────┼→┌─────────→░│

│░░░░░░░░░░░░░/░│\░1░░░░░░░░░░x░│

│░░░░░░░░░░░/░░░│░░░Nullkoht░░░░░░│

│░░░░░░░░░/░░░░░│░░░░(x(0),0)░░░░░│

│░░░░░░░/░░░░░░░│░░░░░░░↑░░░░░░│

│░░░░░/░░░░░░░░░↓░░░░░░░y(x)=0░░░│

└─────────────────────────────┘

märkus : omapärane funktsiooni definitsioon on antud selleks et tagada ühilduvus mitmete teiste matemaatiliste aksioomide ja teoreemidega
Firma Scott esirattarumm
**Rattarumm** on ratta tugev keskosa, milles on ava võlli või telje tarvis. See koosneb teljest, laagritest ja rummu kestast.

Jalgratta rumm
--------------

Rumm on jalgratta velje keskmine osa. See koosneb võllist, laagritest ja korpusest. Rummu korpus on tavaliselt kaks freesitud metallist äärikut, millele kinnituvad kodarad. Rummu korpus võib olla ühes tükis (kassetiga) või laagritega; vanematel mudelitel on äärikud ka eraldi rummu külge kinnitatud.

Auto rattarumm
--------------

Auto rattarumm on kasutusel enamikul autodel. Asub ratta telje ja piduriketta või trumli vahel. Telje poolt on see kinnitatud flantsiga auto kere või raami külge.
Piduriketta või trumli poolt kinnitub ratas.

Lukustuv rumm
-------------

Lukustuv rumm on vabakäiguga rattarumm, mis võimaldab rattal vabalt pöörelda, kui rumm pole lukustatud vedava teljega. Lukustuvaid rattarumme kasutatakse peamiselt nelikveoliste maastikusõidukite esisillas. Rummulukkude eesmärk on mehaanilise kulumise vähendamine esisilla veosüsteemis, kui nelikvedu pole tarvilik.

Rummulukud on tavaliselt käsitsi (manuaalselt) või automaatselt lülitatavad. Manuaalsete rummulukkude puhul käib lukustamine ja avamine ratta juurest, mis eeldab, et igaks lülituseks tuleb sõidukist väljuda. See teeb manuaalsete lukkude kasutamise ebamugavaks. Automaatseid rummulukke saab lülitada sõidukist väljumata, kuid tihti eeldab sõiduki mõningast liikumist rummu lukustumiseks või avamiseks (enamjaolt ratta täispööret tagurdades).
**Konstantin Sonin** (vene keeles Константин Исаакович Сонин *Konstantin Issaakovitš Sonin*; sündinud 22. veebruaril 1972 Moskvas) on Venemaalt pärit Ameerika Ühendriikide majandusteadlane. 

Sonin lõpetas 1994. aastal Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli mehaanika-matemaatikateaduskonna. 1998. aastal sai MRÜ-st füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi. Samal aastal sai ka Venemaa Majanduskoolist majandusteaduste magistri kraadi. Aastatel 2000–2001 oli järeldoktor Harvardi Ülikooli majandusteaduskonnas. 2001. aastal asus tööle Venemaa Majanduskooli. 2009. aastal sai seal majandusprofessoriks. Ühtlasi oli aastatel 2013–2015 Kõrgema Majanduskooli majandusprofessor. Ühtlasi sai ta 2013. aastal Venemaa Majanduskooli prorektoriks, kuid oli sunnitud detsembris 2014 poliitilistel põhjustel sellelt ametikohalt lahkuma. Mais 2014 võttis vastu kutse tulla külalisuurijaks Chicago Ülikooli. Mais 2015 sai Chicago Ülikooli allüksuses Irving B. Harris Graduate School of Public Policy Studies professori ametikoha. 2016. aastast samas distingeeritud professor. Ühtlasi on ta 2015. aastast külalisõppejõud Moskvas Kõrgemas Majanduskoolis (adjunktprofessor).

Välislingid
-----------

* Konstantin Sonin. harris.uchicago.edu
Kosava loss
Kosava loss
**Kosava loss** on endine loss Valgevenes Bresti oblastis Ivacevičy rajoonis, Kosava külanõukogus Kosava linna loodepiiri ääres. Valgevene keeles on paiga nimeks Косаўскі замак.

Kosava loss oli Kosava valduste keskus, valdusi mainitakse esimest korda aastal 1529. Aastal 1764 liideti Kosavaga ka Mieračoŭščyna mõis ja see tegutses edasi Kosava karjamõisana.

Uusgooti stiilis lossi hakati ehitama aastal 1838, mil maade omanikuks olid Pusłowskid. Hoone ehitamise eestvedajaks oli krahv Wandalin Pusłowski. Kastuś Kalinoŭski ülestõusu tõttu konfiskeeriti loss Pusłowskitelt ja uuteks omanikeks said Trubetskoid, seejärel aga Oldenburgid.

Lossi arhitekt oli Franciszek Jaszczołd. Hoone oli üks esimesi uusgooti stiilis hooneid Valgevenes, hoone regulaarne põhiplaan annab veel märku klassitsismi mõjust, ka on klassitsismipärane domineeriv keskmine risaliit. Seest kaunistasid hoonet freskod ja stukist kaunistused. Lossis oli 132 tuba, selle 12 torni sümboliseerisid aasta kahtteist kuud.

Hoone juurde rajati uhke park, kus oli eeskuju võetud Itaalia renessanssperioodi aedadest. Pargiga liideti ka vana Mieračoŭščyna mõisa park.

Hoone sai Esimese maailmasõja ajal kannatada. Pärast taastamistöid sai sellest Poola võimu ajal administratiivhoone.

Aastail 1939–1941 oli hoone Punaarmee valduses. Teise maailmasõja ajal oli lossis kohalik geto. Sõja lõpus põles hoone maha. Tänapäeval on alustatud hoone taastamist.

Välislingid
-----------

 Kosava loss – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Kosava loss
* Fotod lossi varemetest
Tauri Tuvikene 2021. aasta Arvamusfestivalil
**Tauri Tuvikene** (sündinud 26. oktoobril 1985) on eesti linnageograaf. Ta töötab Tallinna Ülikooli maastiku ja kultuuri keskuses vanemteadurina. Oma doktorikraadi teemal "Parkimisvabadus: post-sotsialistlik automobiilsus" kaitses ta 2015. aastal Londoni Ülikooli kolledžis.

Tema teadustöö põhilised uurimissuunad on kultuuriuuringud, sotsiaalteadused ja sotsiaalne geograafia, võrdlevad linnauuringud post-sotsialistlikest linnadest ja võrdlevatest meetoditest ning linnaliikuvuse praktikad ja regulatsioonid.

Tunnustus
---------

2018 – Parim sotsiaalteaduste alane artikkel ("Strategies for relating diverse cities: A multi-sited individualising comparison of informality in Bafatá, Berlin and Tallinn" - Current Sociology, kaasautorid Hanna Hilbrandt and Susana Neves Alves), Tallinna Ülikool

2017 – Parim sotsiaalteaduste alane artikkel ("Strategies for comparative urbanism: post-socialism as a de-territorialized concept" - IJURR), Tallinna Ülikool

2015 – Eesti üliõpilaste teadustööde riikliku konkursi II preemia ühiskonnateaduste ja kultuuri valdkonnas doktoriõppe üliõpilaste astmes

2009 – Eesti üliõpilaste teadustööde riikliku konkursi diplom ühiskonnateaduste ja kultuuri valdkonnas konkursitöö „Sotsialismist postsotsialismi fragmentaarse linnamaastiku transformatsioonil: Eesti garaažlate näitel" eest

2007 – Teaduste Akadeemia üliõpilaste teadustööde II preemia

Viited
------


1. 1 2  "Tauri Tuvikene". *Tallinn Ülikool*. Vaadatud 20.08.2021.
2. 1 2 3 4  "Tauri Tuvikene CV". *ETIS*. Vaadatud 20.08.2021.
3. ↑  "Magalarajoonide parkimisprobleemi leevendaks poeparklate ristkasutus". *ERR Novaator*. 10.08.2021. Vaadatud 20.08.2021.
4. ↑  Marju Himma (24.04.2019). "Humanitaarteadlased uurivad ühistransporti kui suletud avalikku ruumi". *ERR Novaator*. Vaadatud 20.08.2021.
5. ↑  "Tauri Tuvikene, urban walkscapes". *Tauri Tuvikese blogi*. Vaadatud 20.08.2021.
**Georgi Oserov** (ka **Georgi Ozerov**; 23. märts 1921 Vana-Antsla vald, Võrumaa – 28. november 1991 Tallinn) oli Eesti tehnikateadlane ja teadusjuht.

Elulugu
-------

Georgi Oserov oli talupidaja poeg.

Lõpetas 1940 Tallinna 5. Gümnaasiumi, 1950 TPI keemia-mäeteaduskonna insenerkeemikuna, tehnikakandidaat (1955, TPI), väitekiri "Исследование технологического режима горизонтально вращающихся ретортов для полукоксования горючего сланца". Oli 1955–1957 TPI direktor asetäitja õppe- ja teadustöö ning 1957–1960 direktori asetäitja õppetöö alal, 1960–1964 kütuse keemilise tehnoloogia kateedri dotsent ja vanemteadur, 1969–1974 õhtu- ja kaugõppeprorektor, ühtlasi keemiatööstuse protsesside ja aparaatide tööstuse kateedri dotsent. 1964–1969 oli ka ÜRO Sekretariaadi ressursside ja transpordi osakonna erinõunik põlevkivi küsimustes ja aastast 1974 ÜRO arenguprogrammi residentesindaja Somaalias. Aastast 1978 Eesti NSV Rahvamajanduse Juhtivate Töötajate ja Spetsialistide Kvalifikatsiooni Tõstmise Instituudi direktor.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: põlevkivi termilise töötlemise probleemid ja põlevkivi produktide kasutamise võimalused. Üle 20 teadustrükise.

Teoseid
-------

* О влиянии содержания органической массы при термической разложении горючего сланца в промышленных агрегатах. // TPI Toimetised. A 73 (1956)
* Из истории развития газификации твердого топлива. // TPI Toimetised. A 165 (1959)
* О вращающихся ретортaх для полукоксования горючего сланца. // TPI Toimetised. A 165 (1959)

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 144, 145, 148, 178, 180, 194–195, 220–221, 450, 497
* Eesti majanduse biograafiline leksikon. Tallinn, 2000, 341–342
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Konstantin Rufovitš Sakajev** (vene keeles Константин Руфович Сакаев; sündinud 13. aprillil 1974 Leningradis) on Venemaa maletaja ja maleliteraat, rahvusvaheline suurmeister (1993). 

Sakajev on tulnud kahel korral noorte maailmameistriks: 1990. aastal Singapuris U16- ja 1992. aastal Duisburgis U18-vanuseklassis. Suurmeistriks sai ta 19-aastaselt 1993. aastal. Kolm aastat varem oli ta saanud FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. 

Venemaa meistrivõistlustel jagas Sakajev 1998. aastal esikohta (Bergeri koefitsientide alusel jäi talle kolmas koht) ja 1999. aastal Moskvas võitis meistrikulla. 2007. aasta meistrivõistlustel tuli seitsmendaks.

Sakajev on mänginud FIDE maailmameistrivõistlustel (nokautsüsteemis peetud turniirid). 1999. aastal sai ta Las Vegases turniiritabelis 28. asetuse. Kaotas teises ringis Joël Lautier'le tulemusega 1,5:2,5 ja langes edasisest konkurentsist välja. 2000. aastal New Delhis kaotas avaringis Sergei Volkovile 2,5:3,5. Detsembris 2001 Moskvas jõudis kolmandasse ringi, kus kaotas Jevgeni Barejevile 1:3. 2004. aastal Tripolis võitis avaringis Dimítrios Mastrovasílise, teises ringis Šarūnas Šulskise, kuid kaotas kolmandas ringis Aleksei Drejevile tasavägises matšis tulemusega 3:4

Sakajev on osa võtnud ka kahest Hantõ-Mansiiskis peetud maailma karikaturniirist: 2005. aastal tuli ta 16. kohale (10 paremat kvalifitseerusid pretendentide turniirile), seejuures võitis ta kolmandas ringis Sergei Tiviakovi ja kaotas kaheksandikfinaalis Sergei Rublevskile (1,5:0,5). 2007. aastal võitis ta avaringis Nikita Vitjugovi, kuid kaotas teises ringis Jevgeni Aleksejevile (0,5:1,5) ja langes edasisest konkurentsist välja.

Võistkondlik esinemine
----------------------

Sakajev on võitnud Venemaa esindusvõistkonna koosseisus kahel maleolümpial kuldmedali (1998, 2000). 1992. aastal Moskvas peetud maleolümpial võitis ta Venemaa 2. võistkonnas pronksmedali. 

Sakajev tegutseb ka maletreenerina. Avaldanud mitu maleraamatut.

Teoseid
-------

* Sakaev, Konstantin, and Semko Semkov. 2003. "The Queen’s gambit accepted: 1.d4 d5 2.c4 dc4. Current theory and practice series". Sofia, Bulgaria: Chess Stars
* Sakaev, Konstantin. 2004. "How to get the edge against the Gruenfeld: 1.d4 Nf6 2.c4 g6. Current theory and practice series". Sofia, Bulgaria: Chess Stars
* Sakaev, Konstantin, and Semko Semkov. 2005. "Latest trends in the semi-Slav Anti-Meran: 1.d4 d5 2.c4 c6 3.Nc3 Nf6 4.e3 e6 5.Nf3 Nbd7 6.Qc2. Current theory and practice series". Sofia: Chess Stars

Välislingid
-----------

* Konstantin Sakajev FIDE andmebaasis
**Wojciech Nowicki** (sündinud 22. veebruaril 1989 Białystokis) on poola vasaraheitja, olümpiavõitja.

Ta võitis 2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis pronksmedali viimases voorus heidetud 78.55-ga. Sama tulemusega võitis hõbemedali Dilšod Nazarov, kellele andis eelise paremuselt teiste heidete võrdlus. 

2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Amsterdamis oli ta kaasmaalase Paweł Fajdeki ja Ivan Cichani järel tulemusega 77.53 kolmas. Olümpiamängudel Rio de Janeiros sai ta viimases voorus heidetud 77.73-ga Dilšod Nazarovi ja Ivan Cichani järel pronksmedali.

2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis oli ta kolmandas voorus heidetud 78.03-ga taas kolmas. 

2018. aasta Euroopa meistrivõistlustel Berliinis tuli ta tulemusega 80.12 Euroopa meistriks.

2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas sai Nowicki algselt tulemusega 77.69 4. koha. Võistluse järel esitas Poola koondis protesti, viidates kohtunike veale pronksi võitnud ungarlase Bence Halaszi esimesel katsel. Kohtunike otsuse kohaselt mõjutas viga võistluse edasist kulgu ning nii Halaszile kui ka Nowickile anti pronksmedal.

2021. aastal toimunud Tokyo olümpiamängudel tuli Nowicki norralase Eivind Henrikseni ja Fajdeki ees isikliku rekordiga 82.52 olümpiavõitjaks. 

2022. aasta maailmameistrivõistlustel Eugene’is 2022 võitis ta hõbeda tulemusega 81.03, kaotades kaasmaalasele Paweł Fajdekile 95 sentimeetriga. Euroopa meistrivõistlustel Münchenis tuli Nowicki tulemusega 82.00 teist korda Euroopa meistriks.

Isiklikku
---------

Nowicki lõpetas 2013. aastal Białystoki Tehnikaülikooli magistrikraadiga masinaehituse erialal.

Wojciech Nowicki on abielus Anna Nowickaga. Neil on tütar Amelia.

Viited
------

1. 1 2  Wojciech Nowicki. eurosport.com. Vaadatud 9.12.2022
2. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Wojciech Nowicki** |

* Wojciech Nowicki Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel Muuda Vikiandmetes

| * v
* r
Meeste vasaraheite olümpiavõitjad |
| --- |
| 
1900: John Flanagan • 1904: John Flanagan • 1908: John Flanagan • 1912: Matt McGrath • 1920: Patrick Ryan • 1924: Fred Tootell • 1928: Patrick O'Callaghan • 1932: Patrick O'Callaghan • 1936: Karl Hein • 1948: Imre Németh • 1952: József Csermák • 1956: Hal Connolly  • 1960: Vassili Rudenkov • 1964: Romuald Klim • 1968: Gyula Zsivótzky • 1972: Anatoli Bondartšuk • 1976: Juri Sedõhh • 1980: Juri Sedõhh • 1984: Juha Tiainen • 1988: Sergei Litvinov • 1992: Andrei Abduvalijev • 1996: Balázs Kiss • 2000: Szymon Ziółkowski • 2004: Kōji Murofushi • 2008: Primož Kozmus • 2012: Krisztián Pars • 2016: Dilshod Nazarov • 2020: Wojciech Nowicki |
**Georgi Prokopjevitš Bašarin** (jakuudi keeles Георгий Прокопьевич Башарин; 21. märts (vkj 12. august) 1912 Botorusski uluss, Jakuudi oblast – 18. aprill 1992) oli jakuudi ajaloolane ja ühiskonnategelane, Vene NFSV teeneline teadustegelane.

Ta oli Jakutski Riikliku Ülikooli ajaloodoktori kraadiga õppejõud, üldajaloo kateedri professor (1989–1992). Tema peamised uurimisteemad olid agraarsuhete ajalugu Jakuutias, Jakuutia rahvaste sotsiaalne kord, Siberi ala lülitamine Vene riigi koosseisu, jakuudi rahva ajaloolis-kultuuriline pärand ja Siberi rahvaste ajaloo historiograafia.

Bašarin sattus 1950. aastal "kodanliku natsionalistina" põlu alla. 1956. aastal ennistati ta tööle ja lubati tal teist korda kaitsta doktori väitekirja.

Aastatel 1966–1992 oli ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi Oiunski-nimelise riikliku preemia määramise komisjoni esimees.

Haridus ja töökäik
------------------

Bašarin õppis aastatel 1934–1937 Jakutski pedagoogilises instituudis, kuid lõpetas 1938. aastal Karl Liebknechti nimelise Moskva Riikliku Pedagoogilise Instituudi. Ta töötas esialgu Jakutski pedagoogilises instituudis (1938–1940), seejärel Jakuudi ANSV RKN juures asuvas keele- ja kultuuriinstituudis (1941–1944). 1943. aastal sai ta ajalookandidaadi kraadi väitekirjaga Jakuudi kirjanduse rajajatest Aleksei Kulakovskist, Anempodist Sofronovist ja Nikolai Neustrojevist.

Aastatel 1949–1953 oli ta NSV Liidu Teaduste Akadeemia Jakutski filiaali Jakuudi Keele, Kirjanduse ja Ajaloo Instituudis teadur. 1950. aastal kaitses ta NSV Liidu Ajaloo Instituudis ajaloodoktori kraadi väitekirjaga agraarsuhete ajaloost.

1960. aastast töötas ta Jakutski Riikliku Ülikooli üldajaloo kateedris. Aastatel 1964–1966 oli ta ajaloo-filoloogiateaduskonna dekaan.

Tunnustus
---------

* 1962 – Jakuudi ANSV teeneline teadustegelane
* 1972 – Vene NFSV teeneline teadustegelane
* 1992 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi Kulakovski-nimeline riiklik preemia

Teoseid
-------

* 1944 – "Три якутских реалиста-просветителя". Якутск
* 1956 – "История аграрных отношений в Якутии (60-е годы XVIII — сер XIX в.)". Москва

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Башарин, Георгий Прокопьевич. irkipedia.ru
2. ↑  Георгий Прокопьевич Башарин. hrono.ru
**Georgi Dimitrov** (õieti **Georgi Dimitrov Mihajlov**, *Георги Димитров Михайлов*; ka **Georgij Mihajlov Dimitrov**, *Георгий Михайлов Димитров*; 18. juuni 1882 – 2. juuli 1949) oli kommunistliku liikumise juhtorgani Kominterni juhtiv tegelane, Bulgaaria poliitik, Bulgaaria Rahvavabariigi peaminister 1946. aastast kuni surmani 1949. aastal. 

Tema järgi on nimetatud Dimitrovgrad Venemaal Uljanovski oblastis.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Georgi Dimitrov** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Kimon Georgiev** | **Bulgaaria peaminister**1946–1949 | Järgnev**Vasil Kolarov** |

Bulgaaria peaministrid

**Bulgaaria kuningriik:** Burmov | Drumev | D. Cankov | Karavelov | Ehrnrooth | *koht täitmata* | Sobolev | D. Cankov | Karavelov | Drumev | Karavelov | Radoslavov | Stoilov | Stambolov | Stoilov | Grekov | Ivančov | Petrov | Karavelov | Danev | Petrov | Petkov | Stančov\* | Gudev | Malinov | Gešov | Danev | Radoslavov | Malinov | Teodorov | Stambolijski | A. Cankov | Ljapčev | Malinov | Mušanov | Georgiev | Zlatev | Tošev | Kjoseivanov | Filov | Gabrovski\* | Božilov | Bagrjanov | Muraviev | Georgiev

**Bulgaaria Rahvavabariik:** G. Dimitrov | Kolarov | Červenkov | Jugov | Živkov | Todorov | Filipov | Atanasov | Lukanov

**Bulgaaria Vabariik:** Popov | F. Dimitrov | Berov | Indzhova | Videnov | Sofiyanski | Kostov | Sakskoburggotski | Stanišev | Borisov | Rajkov | Orešarski | Bliznaški | Borisov | Gerdžikov | Borisov | Petkov | Donev | Denkov
Georgi Dimitrovi mausoleum (1968)
**Georgi Dimitrovi mausoleum** (bulgaaria keeles *Мавзолей на Георги Димитров*) oli mausoleum Sofia kesklinnas, kus aastatel 1949–1990 hoiti Bulgaaria kommunistliku partei- ja riigitegelase Georgi Dimitrovi palsameeritud surnukeha.

Georgi Dimitrov suri 2. juulil 1949 Moskva lähedal Barvihha sanatooriumis. 3. juulil 1949 võttis Bulgaaria Kommunistliku Partei Keskkomitee vastu otsuse mausoleumi rajamise kohta. Mausoleumihoone ehitati valmis mõne päevaga ja Dimitrovi palsameeritud surnukeha paigutati sinna 10. juulil 1949.

Hoone projekteeris arhitekt Georgi Ovcharov koostöös Racho Ribarovi ja Ivan Danchoviga.

17. juulil 1990 otsustas Bulgaaria valitsus Georgi Dimitrovi surnukeha mausoleumist eemaldada. Surnukeha kremeeriti ja maeti Sofia Keskkalmistule.

Georgi Dimitrovi mausoleumi hoone lammutati 1999. aasta augustis.

Viited
------

1. ↑  Мавзолеят на Георги Димитров Стара София
2. ↑  Спомен за Мавзолея National Geographic, 10. juuli 2020
3. ↑  Roumen Yanovski:Building a Mausoleum and Destroying It Bulgarian News Agency, 27. august 2022
4. ↑  Mariya Cheresheva:Huge Sculpture to Replace Communist’s Mausoleum in Sofia Balkan Insight, 23. oktoober 2017
**Georgi Podekrat**  (9. aprill 1875 Karula kihelkond, Võrumaa – 1941 Leningrad) oli Eesti õigeusu köster-kooliõpetaja ja vaimulik (preester).

Podekrat õppis Riia Vaimulikus Seminaris (1886–1897), kus omandas köster-kooliõpetaja kutse. 1902. aasta 9. veebruaril pühitses Riia ja Miitavi ülempiiskop Agafangel ta diakoniks ning 13. veebruaril preestriks.

Podekrat oli Paide karskusseltsi Idu liige.

1919. aastal läks ta koos perega Venemaale. 1941. aastal hukkusid nad koos abikaasaga Leningradi blokaadis, nende hauakoht on teadmata.

Isiklikku
---------

Ta oli abielus Nadežda Podekratiga, neiuna Lindenberg, neil oli kaks poega ja tütar. Tema äi Mihkel Lindenberg oli ajakirjanik ja kooliõpetaja, naise onu Jakob Lindenberg oli õigeusu preester, kälimees Konstantin Ramul oli psühholoog, Tartu Ülikooli professor.

Teenistuskäik
-------------

### Köster-kooliõpetajana

* Ilmjärve Jumalailmumise kogudus (1897–1899)
* Lelle Püha Kolmainu kogudus (1899–1900)
* Viljandi Eelkäija Johannese kogudus  (1900–9.2.1902)

### Preestrina

* Mäemõisa Püha Nikolaose kogudus (9.2.1902–30.1.1908)
* Paide Jumalaema Uinumise kogudus (30.1.1908–1.4.1919)
* Türi Püha Kolmainu kogudus (30.01.1908–1918)
* Venemaal (1919–1941)

Autasud
-------

* peaehe (9.7.1912)

Viited
------

1. ↑  "Karskuse-koosolek Paides". *Päewaleht*. 6.5.1914.
2. ↑  "PODEKRAT GEORGI/JÜRI TAVITI P". *Vaimulike andmebaas*. Vaadatud 18.7.2017.
**Georgi Bõstrov** (10. oktoober 1944 Petserimaa – 15. oktoober 2015) oli Eesti poliitik. 

Ta on lõpetanud 1984 Tallinna Polütehnilise Instituudi insener-ökonomistina, Peterburi Riigiteenistuse Instituudi (riikliku ja munitsipaaljuhtimise eriala, 1993) ja Moskva Sotsiaalteaduste Ülikooli (õigusteadus, 2001).

1991. aasta augustiputši ajal Nõukogude Liidus tervitas ta riigipöördekatset ja heiskas Maardus selle märgiks punalipu.[*viide?*]

Kuulus Eestimaa Ühendatud Vasakparteisse. Varem kuulunud NLKP-sse.

Ta oli 1996–2013 ja 27. jaanuarist 2015 kuni oma surmani Maardu linnapea. 

2004. aasta Euroopa Parlamendi valimistel kogus ta 6183 häält. Valituks osutudes lubas ta taotleda vene keelele Euroopa Liidus ametliku keele staatust.

Ta kuulus Konstitutsioonierakonda, oli selle vanematekogu esimees. 2007. aasta Riigikogu valimistel sai ta Konstitutsioonierakonna esinumbrina 848 häält ja ei pääsenud riigikokku.

2010. aastal valiti ta Balti riikide esindajaks ülemaailmsesse Vene kaasmaalaste nõukogusse.

2011. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Rahvaliidu nimekirjas 2. valimisringkonna (Tallinna Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita linnaosa) esinumbrina. Ta sai 204 häält ja ei osutunud valituks.

Aastatel 2013–2015 oli ta Maardu linnavolikogu esimees.

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

2017. aasta juulis avati Maardus Georgi Bõstrovi pronksbüst, mille Maardu linnavalitsuse tellimusel lõi skulptor Aleksander Litvinov.

Isiklikku
---------

Georgi Bõstrovi hobid olid mäesuusatamine, alpinism ja kalapüük.

Viited
------

1. ↑  "Suri Maardu linnapea Georgi Bõstrov". *Delfi*. Ekspress Grupp. 15. oktoober 2015. Vaadatud 15. oktoobril 2015.
2. ↑  Vene kaasmaalased valisid Balti riikide esindajaks Bõstrovi, Delfi, 22. oktoober 2010
3. ↑  Fotod: Maardus avati Georgi Bõstrovi büst ERR, 18. juuli 2017 (vaadatud 18.07.2017)

Kirjandus
---------

* 2004 Ivo Parbus. "Georgi Bõstrov – vene poliitik Eestis". Revelexi Kirjastus

Välislingid
-----------

* Väike Lužkov, Viktoria Ladõnskaja artikkel Eesti Ekspressis
* Fotod
* Maardu linnapea püüdis keeleeksamit sooritada võõra abiga Postimees 04.03.2004
* Politsei alustas Maardu linnapea suhtes kriminaalasja Postimees 16.03.2004
* В Европарламенте могут заговорить по-русски BBC venekeelne uudis
* Venelaste ühiskandidaadiks võib saada Maardu linnapea, 12.02.2009
* Ühendatud Vasakpartei liikmed kandideerivad Rahvaliidu nimekirjas, 17.01.2011
* Maardu linnapea Bõstrov ei ilmunud keeleinspektsiooni vestlusele, 19. veebruar 2015
* Georgi Bõstrov - mees, kes tervitas augustiputši punalipuga ja hoidis Keskerakonna Maardust eemal

Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib prohvetist; Leonardo maali kohta vaata artiklit Ristija Johannes (Leonardo); Caravaggio maali kohta vaata artiklit Ristija Johannes (Caravaggio).* |

---

Jeesuse ristimine (Pietro Perugino, u 1481 ja 1483 vahel)
Ristija Johannes (Tizian, 1542)
**Ristija Johannes** (idakirikus ka **Johannes Eelkäija**, vanakreeka: Ἰωάννης ὁ βαπτίζων) oli Vana Testamendi viimane ja Uue Testamendi esimene prohvet. Teda nimetatakse prohvetiks ka Koraanis.

Johannes sündis peaingel Gabrieli poolt kuulutatuna Hebroni linnas preester Sakariase ja tema naise Eliisabeti pojana, kuus kuud enne Kristuse sündi. Seda päeva tähistatakse Jaanipäevana.

Prohvet Malaki ettekuulutuse järgi oli Johannese missioon teenida prohvetina. Selle nimel elas ta kaamelivillast rüüd kandes pikki aastaid kõrbes. Ta ristis Jordani jões oma sugulase Jeesuse.

Johannes suri märtrisurma. Salome, kuningas Herodese kasutütar, võlus ühel peol kuningat oma tantsuga ning nõudis vastutasuks Johannese pead liual. Herodes lasi pühaku pea maha raiuda. Johannese pea esitlemine Salomele liual on kunstis sageli kasutatud motiiv.

Matteuse evangeelium, 3:

1. Neil päevil tuli Ristija Johannes ja kuulutas Juuda kõrbes:
2. "Parandage meelt, sest taevariik on lähedal!"
3. Tema ongi see, kellest on räägitud prohvet Jesaja kaudu: *"Hüüdja hääl on kõrbes: Valmistage Issandale tee, tehke tasaseks tema teerajad!"*
4. Johannesel oli kaamelikarvadest kuub, ja ta niuete ümber oli nahkvöö, aga roaks olid talle rohutirtsud ja metsmesi.

Ristija Johannesele pühitsetud kirikud Eestis
---------------------------------------------

Ristija Johannesele on pühitsetud:

* Harju-Jaani Ristija Johannese kirik
* Järva-Jaani Ristija Johannese kirik
* Lüganuse Ristija Johannese kirik
* Meeksi Ristija Johannese kirik Setumaal Miikses, mida ehitati salaja öösiti Stalini ajal, kirikupüha on jaanipäeval vana kalendri järgi
* Mõniste-Ritsiku Ristija Johannese kirik
* Tallinna Nõmme Ristija Johannese kirik
* Tartu Jaani kirik

Vaata ka
--------

* ristimine

Viited
------

1. ↑  Matteuse evangeelium, 3: Ristija Johannese jutlus www.piibel.net (vaadatud 08.01.2018)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ristija Johannes** |
**Lasn** on eesti perekonnanimi.

Statistika
----------

2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Lasn 124 inimesel: 61 mehel ja 63 naisel. Perekonnanimede levikult oli Lasn meeste puhul 1613. kohal ja naiste puhul 1747. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Lasn vanuserühmas 80–84, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,36. Nimi oli kõige sagedasem Pärnu maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 5,47 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Saaremaal Muhu kihelkonna Nurme mõisavallas ja Pärnumaal Pärnu–Elisabethi kihelkonna Sauga mõisvallas kahel korral nimeks Lasn.

Nimede eestistamisel võeti Lasn 1936. aastal uueks perekonnanimeks isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem Blumenfeldt ja Goldman.

Nime kandjaid
-------------

* Eugen Lasn, eesti metsatööstur (1898–1958)
* Juhan Lasn, eesti ühiskonnategelane (1861–1931)
* Kalle Lasn, eesti ajakirjanik (1942–)
* Kristjan Lasn, eesti tennisist (1908–1984)
* Maaja Vadi (sünd. Lasn), eesti majandusteadlane ja psühholoog, Tartu Ülikooli professor (1955–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 06.05.2023)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Lasn.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Lasn.

Välislingid
-----------

* Lasn statistikaameti andmebaasis