recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Flyleaf (2008)
**Flyleaf** on *hard rock* bänd Texasest. Bänd viljeleb *hard rock*'i ja *alternative metal*'i segu, mis ühendab sügavamõttelisi laulusõnu.
Ansamblil on aastate jooksul on mitu nime: **Sporos**, **Listen** ja **Passerby** (nimi "Passerby" oli juba ühe teise bändi kasutuses). Lõpuks võeti nimeks **Flyleaf**, kuna see sobis bändi iseloomuga.

"Flyleaf on tühi leht raamatu alguses. See on palgeleht, leht, kuhu sa kirjutad pühendusi, kellele sa raamatu kingid, ning just sellised meie lood on – isiklikud sõnumid, mis vajavad mõne hetke selginemist, enne kui jutustus algab," seletab Mosley.

Ansambli ajalugu
----------------

Flyleaf on pärit USA Texase osariigist väiksest Temple'i linnast, praegu aga on bändi ametlik kodu Temple'i naaberlinnas Beltonis.

Flyleafi asutajateks saab nimetada Lacey Mosleyt ja James Culpepperit. Hiljem lisandusid bändi kitarristid Jared Hartmann ja Sameel Bhattacharya. Basskitarrist Pat Seals liitus bändiga aastal 2002.

Flyleaf on mänginud koos nii kohali bändide kui ka üle maailma tuntud ansamblitega, näiteks: Riddlin Kids, Bowling for Soup, Fishbone, Breaking Benjamin, Saliva, Trust Company, Staind, 3 Doors Down, Evanescence jpt.

Aastal 2005 salvestas ansambel esimese täispika albumi "*Flyleaf"*. 

12. aprillil, 2006, esines Flyleaf esimest korda live'is telekanalis Fuse TV Daily Download. Nad mängisid kahte lugu: "I'm So Sick", mis on olnud seal Top 5'es, ning "All Around Me".

Nende muusika on segu screamolikust ja emotsionaalsest vokaalist ning hardrockilikust instrumentaalist. Bändi eeskujuks on olnud sellised bändid nagu Rage Against The Machine, Incubus, Soundgarden, The Smashing Pumpkins ja Nirvana. Kontserditurneedel on nad käinud näiteks koos bändidega P.O.D. Seether ja Shinedown ning loodavad varsti teha oma tuuri.

Diskograafia
------------

* Flyleaf EP (4 track) – 2004

1. Red Sam
2. Breathe Today
3. I'm Sorry
4. Cassie

* Flyleaf EP (6 lugu) – 2005

1. I'm So Sick
2. Fully Alive
3. Breathe Today
4. I'm Sorry
5. Cassie
6. Red Sam

* *Flyleaf – Flyleaf* – 2005

1. I'm So Sick
2. Fully Alive
3. Perfect
4. Cassie
5. Sorrow
6. I'm Sorry
7. All Around Me
8. Red Sam
9. There for You
10. Breathe Today
11. So I Thought

* Teised laulud

1. Supernatural
2. Ocean Waves
3. Eyes To See
4. Broken Wings
5. Tiny Heart
6. Guilty
7. Believe In Dreams
8. Penholder
9. Amy Says
10. Okay/Tina

Singlid
-------

* Flyleaf EP – "Breathe Today", "Red Sam", "Cassie"
* Flyleaf – "All Around Me", "Fully Alive", "I'm So Sick"

Videograafia
------------

* "Breathe Today" (2004)
* "I'm So Sick" (2006)
* "Fully Alive" (2006)
* "All Around Me" (2007)
* "Sorrow" (2008)

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
* Flyleaf Online
**Kościani maakond** (poola *powiat kościański*) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas. Maakonna keskus asub Kościani linnas.

Kościani maakond moodustati 19. sajandil. Maakond likvideeriti 1975. aastal, kuid see taastati 1999. aastal.

Haldusjaotus
------------

Maakonnas on neli linna: Czempiń, Kościan, Krzywiń ja Śmigiel.

Kościani maakonnas on neli valda:

* Czempińi vald
* Kościani vald
* Krzywińi vald
* Śmigieli vald

Viited
------

1. ↑  Kościan Encyklopedia PWN. Vaadatud 25. septembril 2023

Suur-Poola vojevoodkonna vapp
Suur-Poola vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Kalisz | Konin | Leszno | Poznań  
**maakonnad:** Chodzież | Czarnków | Gniezno | Gostyń | Grodzisk Wielkopolski | Jarocin | Kalisz | Kępno | Koło | Konin | Kościan | Krotoszyn | Leszno | Międzychód | Nowy Tomyśl | Oborniki | Ostrów Wielkopolski | Ostrzeszów | Piła | Pleszew | Poznań | Rawicz | Słupca | Szamotuły | Śrem | Środa Wielkopolska | Złotów | Turek | Wągrowiec | Wolsztyn | Września
**Ilmar Mikiver** (1. jaanuar 1920 Loksa – 26. september 2010 Washington) oli eesti ajakirjanik ja luuletaja. Aastatel 1988–1992 oli ta raadiojaama Ameerika Hääl Eesti Osakonna juhataja.

Ta õppis aastatel 1932–1935 Gustav Adolfi Gümnaasiumis ja lõpetas 1939. aastal Tallinna Reaalkooli. Aastatel 1940–1943 õppis ta Tartu Ülikoolis ja töötas 1942–1943 Postimehe ajakirjanikuna, põgenes 1943. aastal Soome kaudu Rootsi. 1954. aastal lõpetas ta Stockholmi Ülikooli filosoofiakandidaadi kraadiga. 

Mikiver kuulus vabatahtlikuna Soome jalaväerügementi JR 200.

Hiljem töötas Mikiver raadiojaama Ameerika Hääl harutoimetuses Saksamaal Münchenis. Aastatel 1988–1992 juhatas Ameerika Hääle Eesti Osakonda Washingtonis. Ta töötas Ameerika Ühendriikides ka börsimaaklerina. 

Ilmar Mikiver kirjutas arvustusi ja esines loengutega ning kirjutas sürrealistlikku luulet (mida ilmus näiteks ajakirjas Mana). 

Pärast Ameerika Häälest taandumist kirjutas Mikiver Ameerika ajalehtede ülevaateid Eesti ajakirjandusväljaannetele ning oli New Yorgis ilmuva Vaba Eesti Sõna alaline kolumnist.

Isiklikku
---------

Ta oli Jakob Mikiveri poeg.

Teosed
------

* *Kirves ja tuiksoon: luuletusi 1960-1975*. Toronto: Boreas and Mana, 1976.
* *Oltsile: uduseil hommikuil su kare säär kumas tubakapeenarde vahel...* (bibliofiilne väljaanne, 8 lk. 25 eksemplari). Stockholm: Otto Paju, 1994.
* *Urb: teine kogu luuletusi*. Tallinn: Maarjamaa, 2007.
* Ankruketi lõpp. 9 esseed eesti luulest. Koost. ja järelsõna T. Hennoste. LR 2010, nr 36-37.

Tunnustus
---------

* 2001 – Valgetähe III klassi teenetemärk (tähelepanuväärsete teenete eest raadioajakirjanikuna)

Välislingid
-----------

* Ilmar Mikiver Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
* Saratseenid on tulemas! Estonian World Review, 18. november 2005
**Pleszewi maakond** (poola *powiat pleszewski*) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas. Maakonna keskus asub Pleszewi linnas.

Pleszewi maakond moodustati 1818. aastal, kuid see likvideeriti 1932. aastal. Pleszewi maakond taastati 1956. aastal, kuid see kaotati 1975. aastal. Maakond taasloodi 1999. aastal.

Haldusjaotus
------------

Maakonnas on kolm linna: Chocz, Dobrzyca ja Pleszew.

Pleszewi maakonnas on kuus valda:

* Choczi vald
* Czermini vald
* Dobrzyca vald
* Gizałki vald
* Gołuchówi vald
* Pleszewi vald

Viited
------

1. ↑  Pleszew Region Wielkopolska. Vaadatud 24. septembril 2023
2. ↑  Gmina Pleszew zpleszewa.pl Vaadatud 24. septembril 2023

Suur-Poola vojevoodkonna vapp
Suur-Poola vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Kalisz | Konin | Leszno | Poznań  
**maakonnad:** Chodzież | Czarnków | Gniezno | Gostyń | Grodzisk Wielkopolski | Jarocin | Kalisz | Kępno | Koło | Konin | Kościan | Krotoszyn | Leszno | Międzychód | Nowy Tomyśl | Oborniki | Ostrów Wielkopolski | Ostrzeszów | Piła | Pleszew | Poznań | Rawicz | Słupca | Szamotuły | Śrem | Środa Wielkopolska | Złotów | Turek | Wągrowiec | Wolsztyn | Września
**Mart-Ivo Eller** (24. juuli 1936 Tartu – 18. november 2003 Tallinn) oli eesti kunstiajaloolane ja pedagoog.

Elukäik
-------

Ta lõpetas 1955. aastal Tartu 1. Keskkooli ja õppis samast aastast Tartu Riiklikus Ülikoolis ning lõpetas selle 1960. aastal diplomitööga "Nõukogude Eesti ajaloolis-revolutsiooniline maal", mida juhendas professor Voldemar Vaga. Aastail 1960–1963 oli Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi aspirant ja kaitses 1965. aastal Tartu Riiklikus Ülikoolis kunstiteaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Nõukogude Eesti monumentaal- ja dekoratiivskulptuur aastail 1940–1963".

Töötas aastail 1963–1971 ja aastast 1988 Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi kunstiajaloo sektoris, aastail 1990–1992 oli selle juhataja. 1971.–1988. aastal töötas Tartu Riiklikus Ülikoolis kunstiajaloo õppejõuna, aastast 1977 dotsendina. Tema esimesteks õpilasteks on peetud eesti kunstiajaloolasi Sirje Helmet ja Eha Komissarovi.

Ta oli alates 1967. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige, aastal 1972–1988 kunstiteadlaste sektsiooni esimees ning aastast 1994 Rahvusvahelise Kunstikriitikute Ühenduse (AICA) liige.

Uurimisvaldkonnad
-----------------

Mart Eller uuris peamiselt 20. sajandi eesti skulptuuri. Ta on kirjutanud ülevaate "Monumente ja dekoratiivskulptuure" (Tallinn, 1978). Käsitles Eesti 1920.–1940. aastate kunstielu, kunstiteaduse arengut ja selle metodoloogiat artikleis "Kunstiajaloo uurimine" (kogumikus "Leninlik etapp eesti ajalooteaduses", Tallinn, 1970), "Professor Voldemar Vaga, kunstiajaloolane ja pedagoog" (ajakirjas Töid kunstiteaduse ja -kriitika alalt, 3. Tallinn, 1980), "Tartu Ülikooli osast eesti kunstiteaduses 1920–30-ndail aastail" (ajakirjas Kunstiteadus. Kunstikriitika 5 ja 6, Tallinn, 1983 ja 1986) ja "Kunstiajaloolased Tartu ülikoolis aastail 1940–1989" (ajakirjas Kunstiteaduslikke Uurimusi, 7. Tallinn, 1994). 

1968–1971 juhtis Eesti Televisioonis kunstisaadet "Spekter" ning 1984. aastal tegi saate kunstiteadlasest Voldemar Vagast.

1977. aastal nimetati Eesti NSV teeneline kunstitegelaseks ning 1978. aastal tunnustati "Eesti kunsti ajaloo" (ilmus 1970–1977) autorkonnas Kristjan Raua preemiaga.

Isiklikku
---------

Tema isa oli skulptor Aleksander Eller. Mart Eller oli helilooja Heino Elleri vennapoeg ja kunstiajaloolase Ene Lambi abikaasa.

Viited
------

1. ↑  E-kataloog ESTER. Eller, Mart-Ivo. Nõukogude Eesti monumentaal- ja dekoratiivskulptuur aastail 1940–1963: dissertatsioon kunstiteaduste kandidaadi teadusliku kraadi taotlemiseks. Tartu Riiklik Ülikool, 1964
2. ↑  Mart-Ivo Eller, euroopaliku vaimsuse kandja. Sirp, 21. november 2003
3. ↑  Eller, Mart. "Saatesari "Spekter" Kaasaja kunstinähtused Lääne kunstis". Vaadatud 27.02.2024.
4. ↑  Jõekalda, Norma. "Voldemar Vaga 85". *Eesti Televisioon*. Vaadatud 26.02.2024.

Kirjandus
---------

* Hilja Jõgi. "Eller, Mart-Ivo". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 68
**Venemaa vabaduse leegion** (vene keeles *Легион «Свобода России»*; ukraina keeles *Легіон «Свобода Росії»*) on Ukraina relvajõudude koosseisus olev väeüksus, mis koosneb Venemaa kodakondsusega vabatahtlikest ja Vene armeest deserteerunutest.

Ajalugu
-------

Venemaa Vabaduse leegion moodustati Vene armee kompaniist (üle 100 inimese), mis läks vabatahtlikult üle Ukraina poolele. Kompaniiülema sõnul ühinesid nad 27. veebruaril 2022 Ukraina julgeolekuteenistuse abiga Ukraina poolega, et "kaitsta ukrainlasi tõeliste fašistide eest". Samuti kutsus ta oma kaasmaalasi (Putini armee sõdureid) ühinema leegioniga, et päästa oma rahvas ja riik "alandusest ja hävingust". Leegioni esimesed vabatahtlikud alustasid individuaalset eelkoolitust 2022. aasta märtsi lõpus. Eelkõige harjutasid leegionärid Ukraina relvajõudude instruktorite juhendamisel Rootsi-Briti päritolu kaasaskantava tankitõrjesüsteemi NLAW kasutamist.

Leegioni väljakuulutatud eesmärk on tõrjuda Venemaa sissetung Ukrainasse ja lõpuks kukutada Vladimir Putini režiim. 9. aprillil 2022 avaldas leegion Telegrami kanalil video, millel on näha, kuidas leegioni liikmed transpordivad Vene sõjavange Donbassist oma peakorterisse, kus neile pakutakse võimalust astuda vabatahtlikult leegioni ridadesse. 11. juunil 2022 sai teatavaks, et Gazprombanki peadirektori endine asetäitja Igor Volobujev, kes lahkus Venemaalt sõja puhkedes, on liitunud leegioniga. Leegion sõdib Donbassis ja viib Venemaa territooriumil läbi diversiooniakte. Leegioni sõdurid kannavad käisel valge-sini-valget värvikombinatsiooni.

1. juunil 2023 alustas Leegion sissetungi Venemaa Belgorodi oblastisse ja alustas lahinguid Šebekino linna piiril olevates külades. Vene võitlejad salvestasid videopöördumise, milles lubasid vabastada kogu Venemaa.

Venemaa reaktsioonid
--------------------

Märtsis 2023 kuulutas Venemaa ülemkohus Leegioni Venemaa Vabadus terroristlikuks organisatsiooniks.

Kurioosne juhtum
----------------

Videopöördumise esitas leegioni komandöri asetäitja Maksimilian Andronnikov
Leegion tegi 5. juunil 2023 avaliku videopöördumise Wagneri grupi juhi Jevgeni Prigožini poole ettepanekuga vahetada Belgorodi oblasti lahinguis vangi langenud Vene sõjaväelased ja piirivalvurid Wagneri poolt kinnivõetud Vene relvajõudude 72. brigaadi komandöri alampolkovnik Roman Vinivitini vastu (tegelikult oli Vene Vabatahtlike Korpus juba teinud otsuse vangilangenud Ukraina poolele üle anda).

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. aprill 2022. Vaadatud 8. aprillil 2022.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑  RIA: Верховный суд признал легион "Свобода России"\* террористическим, 16. märts 2023
8. ↑  Легион "Свобода России" обратился к Пригожину с предложением по обмену. focus.ua, 5. juuni 2023
9. ↑  СРОЧНОЕ обращение Легиона "Свобода России" к Пригожину. youtube.com, 5. juuni 2023

Välislingid
-----------

* Leegion Venemaa Vabadus rakenduses Telegram
**Ferdinand Kabe** (kuni 1935. aastani **Ferdinand Kreitzmann**; 14. november 1883 Küti vald Virumaa – 1963) oli eesti õpetaja.

Ferdinand Kreitzmann sündis kooliõpetaja perekonnas (õpetajad olid nii isa kui ka vanaisa).

Alghariduse omandas ta Vinni külakoolis. Aastal 1904 lõpetas ta Tallinnas 4-klassilise linnakooli ja 1907 pedagoogilised kursused. Seejärel täiendas ta end kursustel Tallinna Õhtugümnaasiumis ning asus õppima Peterburi Psühhoneuroloogia Instituuti, kust kaks aastat hiljem lahkus majanduslike raskuste tõttu.

Ta abiellus 25. mail 1913 Martha-Rosalie Pommiga (sündinud 9. märtsil 1884 Tallinnas). Neil oli adopteeritud poeg Herman-Robert (sündinud 17. septembril 1918 Tallinnas).

Aastal 1935 eestistas Ferdinand Kreitzmann oma perekonnanime Kabeks.

Ta suri 1963. aastal ning on maetud 7. märtsil 1963 Tallinna Rahumäe kalmistule.

Teenistuskäik
-------------

* 8. jaanuar 1908 – 5. aprill 1908 oli ta Harku vallakooli õpetaja Harjumaal;
* 18. november 1908 - 1. oktoober 1909 Teemuse külakooli õpetaja Läänemaal;
* 13. aprill 1913 – 1. oktoober 1916 Sootaga külakooli õpetaja Laiuse vallas Tartumaal;
* 2. oktoober 1916 – 20. november 1917 Tiheda ja Võtikvere ministeeriumikoolide õpetaja Kasepea vallas;
* 21. novembril 1917 asus ta elama Tallinna, kus arvatavasti oli reservõpetaja.

Tallinnas andis ta tunde 2. 5. 6. 8. 9. 27. algkoolis ja mujalgi. Mitmes koolis andis ta tunde korduvalt. Ta kandideeris mitu korda mitmesuguste lasteasutuste juhataja kohale (J. Poska nimeline lastekodu, 4. ja 14. algkool), üritas saada gümnaasiumi psühholoogiaõpetajaks. Ta taotlused jäid rahuldamata, kuid samas määrati ta korduvalt erinevate algkoolide juhataja ajutiseks kohusetäitjaks.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**August Univer** | **Tallinna 27. algkooli direktori kohusetäitja**1928 – 1929 | Järgnev**Otto Reinok** |
**Szamotuły maakond** (poola *powiat szamotulski*) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Suur-Poola vojevoodkonna lääneosas. Maakonna keskus asub Szamotuły linnas.

Szamotuły maakond moodustati 1815. aastal, kuid likvideeriti 1975. aastal. Szamotuły maakond taasloodi 1999. aastal.

Haldusjaotus
------------

Maakonnas on viis linna: Obrzycko, Ostroróg, Pniewy, Szamotuły ja Wronki.

Szamotuły maakonnas on seitse valda:

* Duszniki vald
* Kaźmierzi vald
* Obrzycko vald
* Ostrorógi vald
* Pniewy vald
* Szamotuły vald
* Wronki vald

Viited
------

1. ↑  Szamotuły Encyklopedia PWN. Vaadatud 24. septembril 2023
2. ↑  Historia Powiat szamotulski. Vaadatud 24. septembril 2023

Suur-Poola vojevoodkonna vapp
Suur-Poola vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Kalisz | Konin | Leszno | Poznań  
**maakonnad:** Chodzież | Czarnków | Gniezno | Gostyń | Grodzisk Wielkopolski | Jarocin | Kalisz | Kępno | Koło | Konin | Kościan | Krotoszyn | Leszno | Międzychód | Nowy Tomyśl | Oborniki | Ostrów Wielkopolski | Ostrzeszów | Piła | Pleszew | Poznań | Rawicz | Słupca | Szamotuły | Śrem | Środa Wielkopolska | Złotów | Turek | Wągrowiec | Wolsztyn | Września
**Ado Köögardal** (9. jaanuar 1891 Naanu talu, Karula vald – 16. aprill 1957 Keila) oli eesti vaimulik.

Ta õppis aastatel 1910–1911 Tartu ülikooli ajaloo-keele- ja 1912–1916 usuteaduskonnas, ordineeriti 9. septembril 1917. Ta oli Fraternitas Estica vilistlane.

Ado Köögardal oli Oudova linna ja maakonna eesti koguduste õpetaja 1918–1919, Kanepi Jaani koguduse õpetaja 1919–1921, Urvaste Püha Urbanuse koguduse asetäitja õpetaja 1920–1921, Keila Miikaeli koguduse õpetaja 1921–1957. 1935. aastast oli ta Lääne-Harju praostkonna praost. Köögardal tegutses ka Valga, Tartu ja Tallinna koolides usuõpetajana.

Perekond
--------

Ado Köögardal abiellus 26. märtsil (vkj 13. märtsil) 1915 Adele Hilda Kuusikuga (24. detsember 1892 Tartu – 14. aprill 1972 Tallinn). Abielust sündisid poeg ja kaks tütart. Tema naisevend oli Türi Püha Martini koguduse õpetaja Paul Voldemar Kuusik, tema kälimees oli kolonel Johannes Soodla. Lapselaps on Loomingu Raamatukogu toimetaja Anu Saluäär, tema tütar on arheoloog Ulla Kadakas. Ado Köögardal on maetud Keila kirikuaeda oma noorelt surnud tütre kõrvale.

Ilukirjandus
------------

Ado Köögardal kirjutas lastejutte ajakirjale Laste Rõõm ning romaani kirikuõpetaja elust "Rahula kirikla" (pseudonüüm A. Kaskemäe).. 1924 ilmus õhuke raamat "Keila kihelkonnaloost", mis annab hea ülevaate Keilast, kirikust, kirikuaiast, kogudusest, Rannamõisa abikirikust jms. 

Ta pidas aastakümneid (1910–1951) päevikut, kus lisaks kirikuloole on ka ajaloolist, kultuuriloolist ja elu-olulist ainest. Päevaraamatuid aastaist 1924–1930 saab lugeda Harjumaa muuseumi kodulehelt. 2019. aasta sügisel ilmus Harjumaa muuseumi väljaandel raamatuna "Köögardal 1944", 2020. aasta sügisel "Köögardal 1945" ja 2022. aasta alguses "Ado Köögardali päevaraamat 1949". Detsembris 2022 ilmus neljas raamat ehk aastad 1946/47. Hiljem on lisandunud 1948. ning 1924. aastad.

Tunnustus
---------

* 1940 Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk (21. veebruaril 1940)

Viited
------

1. 1 2  Ado Köögardal Eesti biograafiline andmebaas ISIK
2. ↑  Kuusik, Paul Voldemar Eesti biograafiline andmebaas ISIK
3. ↑  Kaskemäe, Ado /Rahula kirikla : Pilte eesti kiriku elust 1921-1937 / [kaas: Ed. Kana] Tallinn : Eesti Kirik, 1938

Välislingid
-----------

* Elulugu
* Keila kirikuõpetaja Ado Köögardali näituse kataloog
* Ado Köögardal Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
**Wolsztyni maakond** (poola *powiat wolsztyński*) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Suur-Poola vojevoodkonna lääneosas. Maakonna keskus asub Wolsztyni linnas.

19. sajandil moodustatud Wolsztyni maakond likvideeriti 1975. aastal, kuid see taastati 1999. aastal haldusreformi käigus.

Haldusjaotus
------------

Maakonna ainus linn on Wolsztyn.

Wolsztyni maakonnas on kolm valda:

* Przemęti vald
* Siedleci vald
* Wolsztyni vald

Viited
------

1. ↑  Wolsztyn Encyklopedia PWN. Vaadatud 23. septembril 2023

Suur-Poola vojevoodkonna vapp
Suur-Poola vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Kalisz | Konin | Leszno | Poznań  
**maakonnad:** Chodzież | Czarnków | Gniezno | Gostyń | Grodzisk Wielkopolski | Jarocin | Kalisz | Kępno | Koło | Konin | Kościan | Krotoszyn | Leszno | Międzychód | Nowy Tomyśl | Oborniki | Ostrów Wielkopolski | Ostrzeszów | Piła | Pleszew | Poznań | Rawicz | Słupca | Szamotuły | Śrem | Środa Wielkopolska | Złotów | Turek | Wągrowiec | Wolsztyn | Września
**Peeter Oja** (sündinud 16. aprillil 1949) on eesti matemaatik. 

Ta on arvutusmeetodite dotsent Tartu Ülikoolis. 

Ta lõpetas 1967 Nõo Keskkooli ja 1972 Tartu ülikooli matemaatikateaduskonna ning 1975 kaitses füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi.

Ta on tegelnud splainide ja arvutusmeetodidega. 

Ta on kirjutanud õpikud "Variatsioonvõrratused", "Funktsionaalanalüüs", "Hulgateooria", "Hulgateooria ja matemaatiline loogika" jt ning õpetanud diferentsiaal-, matemaatilise füüsika ja variatsioonvõrrandite, diskriminatsiooni- ja arvutusmeetodite, hulgateooria, matemaatilise ja funktsionaalanalüüsi, tõenäosusteooria ning splainide kursust.

Tunnustus
---------

* 2009 Tartu Ülikooli medal

* 2014 Tartu Ülikooli aumärk
* 2020 teenetemärk "100 semestrit Tartu Ülikoolis"

Isiklikku
---------

Peeter Oja abikaasa oli matemaatik Eve Oja, funktsionaalanalüüsi professor, Eesti Teaduste Akadeemia akadeemik.

Viited
------

1. ↑  Peeter Oja Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
2. ↑
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. märts 2011. Vaadatud 15. mail 2010.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 5.12.2022.
5. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 9.12.2022.
6. ↑  "Teenetemärgi "100 semestrit Tartu Ülikoolis" kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 9.12.2022.

Välislingid
-----------

* Peeter Oja Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* Peeter Oja (matemaatik) raamatukogude e-kataloogis ESTER

* Personaalia raamatukogude e-kataloogis ESTER

* Peeter Oja (matemaatik) Eesti artiklite andmebaasis ISE

* Personaalia Eesti artiklite andmebaasis ISE
**Kalisz** (saksa keeles *Kalisch*) on maakonnaõigustega linn Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas, Kaliszi maakonna halduskeskus (ei kuulu ise maakonna koosseisu). Asub Prosna jõe ääres.

Kalisz on üks Poola vanimaid linnu. 150. aasta paiku mainib vandaalide Calisia asulat Ptolemaios. Ajaloolased pole siiski üksmeelel, kas see asus tänapäeva linna kohal. Tänapäeva linn rajati ilmselt 9. sajandil. Bolesław V andis Kaliszile linnaõigused umbes 1257. aastal. 1314. aastast kuni Teise Poola jagamiseni oli linn Kaliszi vojevoodkonna keskus. 1975–1998 oli taas Kaliszi vojevoodkonna keskus.

2000. aastal liideti linnaga Dobrzeci ja Sulisławice küla.

2015. aastal oli linna elanike arv 103 100.

Majanduses on olulised tekstiilitööstus ja masinaehitus. 2007. aastani toodeti linnas klavereid.

Linnas on 15 katoliiklikku, viis protestantlikku ja üks õigeusu kirik.

Kaliszis tegutseb viis kõrgkooli ja mitmeid teiste kõrgkoolide filiaale.

Viited
------

1. ↑  , vaadatud 6.10.2022.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kalisz** |

* Linna koduleht

Suur-Poola vojevoodkonna vapp
Suur-Poola vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Kalisz | Konin | Leszno | Poznań  
**maakonnad:** Chodzież | Czarnków | Gniezno | Gostyń | Grodzisk Wielkopolski | Jarocin | Kalisz | Kępno | Koło | Konin | Kościan | Krotoszyn | Leszno | Międzychód | Nowy Tomyśl | Oborniki | Ostrów Wielkopolski | Ostrzeszów | Piła | Pleszew | Poznań | Rawicz | Słupca | Szamotuły | Śrem | Środa Wielkopolska | Złotów | Turek | Wągrowiec | Wolsztyn | Września
**Pavel Reifman** (29. jaanuar 1923 Uman, Ukraina – 15. jaanuar 2012 Tartu, Eesti) oli filoloogiadoktor, Tartu Ülikooli vene kirjanduse õppetooli emeriitprofessor.

1940. aastal lõpetas Reifman kiitusega keskkooli Leningradis ning alustas õpinguid Leningradi Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonnas. 1941. aasta suvel suundus vabatahtlikuna rindele, kus viibis kuni sõja lõpuni. Demobiliseeriti alles 1945. aastal. 1949. aastal lõpetas ülikooli. 

1953. aastal kaitses Leningradi Riiklikus Ülikoolis kandidaadiväitekirja ""Отечественные записки" 1840-х годов (период участия в журнале Белинского)". 

Alates 1963. aastast töötas Tartu Riikliku Ülikooli vene kirjanduse õppetooli dotsendina. 1973. aastal, pärast doktoriväitekirja kaitsmist, sai Pavel Reifmanist vene kirjanduse professor ja 1993. aastal filosoofiateaduskonna emeriitprofessor. Pavel Reifman on nelja raamatu ja mitmete artiklite autor, mis on toonud talle kuulsust nende slavistide hulgas, kes tegelevad 19. sajandi keskpaiga ja teise poole vene kirjanduse ajaloo ning vene ajakirjanduse ja kriitika ajaloo uurimisega.

Peamised uurimissuunad: 19. sajandi teise poole vene kirjanduse ajalugu, vene kirjanduskriitika ajalugu, vene ajakirjanduse ajalugu, ühiskondlik-kirjanduslik liikumine vene ühiskonnas 1860. aastatel.

Ta on õpetanud järgmisi loengukursusi: 19. sajandi teise poole vene kirjanduse ajalugu, vene ja nõukogude ajakirjanduse ajalugu, vene kirjanduskriitika ajalugu, vene ja nõukogude tsensuuri ajalugu.

Tunnustus
---------

* 1998 Tartu Ülikooli suur medal

* 2008 Tartu Ülikooli aumärk

Pere
----

Tema abikaasa oli Larissa Volpert.

Viited
------

1. ↑  "Tartu Ülikooli suure medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 4.12.2022.
2. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 8.12.2022.
**"Sinivaal"** (vene keeles *Синий кит*, translit. Siniy kit, inglise keeles *Blue Whale*), tuntud ka kui "Blue Whale Challenge", on sotsiaalvõrgustikes leviv mäng, mis pärineb aastast 2016 ja mida väidetavalt mängitakse mitmes riigis. See on mäng, kus mängija peab 50 päeva jooksul tegema ülesandeid, mis on määratud administraatorite poolt ning lõpeb enesetapuga (viimane ülesanne). Ülesanneteks on enesevigastamine.

**Algus**

Novembris 2015 postitas Venemaa teismeline selfi pealkirjaga "nya bye" enne enda enesetappu. Tema surma hakati arutama foorumites ja gruppides ning nendest tekkisid kuulu- ja hirmujutud. Enesetappe, mida tehti hakati jagama gruppides. 
Grupi lugudele lisati täiendavaid enesetappe. Varsti pärast seda kirjutas vene ajakirjanik Galina Mursaliyeva esimest korda nendest "surmarühmadest" artiklites, mis avaldati Venemaa ajalehes Novaya Gazeta 2016. aasta aprillis. Venemaa internetilehel VK olev artikkel kirjeldab, et "F57" grupid on õhutanud 130 teismelist enesetapule. See number oli välja pakutud ühe enesetapu sooritanud poisi isa, Sergei Pestov, kes mõtles välja numbri 130 kasutades Vene meedia allikad, et leida infot veel suitsiididest, mis võiksid seotud olla interneti gruppidega. Seejärel koostas brošüüri, mis tähendas, et välisriigi luureteenistused vastutasid Vene laste enesetapu sooritamis innustamise eest. Peale Evgeny Bergi uurimust Meduza (veebiajaleht) jaoks teatas Mursaliyeva, et enesetappe on olnud vähemalt 200.
Keegi ei tea täpselt, kust on tulnud mängule nimi "Sinivaal". Mõni allikas ütleb, et nimi pärineb Venemaa rokibändi Lumen. Selle avasõnad on Miks karjuda? / Kui keegi ei kuule / Mida me räägime?" ja sellel on "suur sinine vaal", mis "ei saa läbi võrgu". Teised usuvad, et see on viide rannaalale, kus vaalad rändavad rannale ja surevad. 

Mängu puhul on tegemist erinevate sotsiaalmeediaplatvormidega ja seda kirjeldatakse kui suhet administraatori ja osaleja vahel. Mängust rääkimine on keelatud. Viiekümne päeva jooksul määrab administraator ühe ülesande päevas. Alguses näivad ülesanded olevat lihtsad näiteks: tõuse üles kell 4:30 ja vaata õudusfilmi. Edasi minnakse enesevigastamisele, mille tulemusel osaleja teeb viimasel päeval enesetapu. Vene Riikliku Ülikooli humanitaarteaduste professor Alexandra Arhipova leidis, et administraatorid olid 12–14-aastased lapsed.
**Strzelce-Drezdenko maakond** (poola keeles *powiat strzelecko-drezdenecki*) on maakond Lubuszi vojevoodkonnas Lääne-Poolas. See tekkis 1. jaanuaril 1999 Poola 1998. aastal vastu võetud kohalike omavalitsuste reformi tulemusena. Selle haldusasukoht on Strzelce Krajeńskie linn, mis asub 25 km Gorzów Wielkopolskist kirdes ja 104 km Zielona Górast põhja pool. Maakonda kuuluvad ka Drezdenko, mis asub 21 km Strzelce Krajeńskie'st ida pool ja Dobiegniew 18 km Strzelce Krajeńskie'st kirdes.

Maakonna pindala on 1248,32 ruutkilomeetrit. 2019. aasta seisuga on selle koguelanikkond 49 156, millest Drezdenko elanikkond on 10 122, Strzelce Krajeńskie elanikkond 9 950, Dobiegniewi elanikkond 3 061 ja maaelanikkond 26 023.

Naabermaakonnad
---------------

Strzelce-Drezdenko maakond piirneb põhjas Choszczno maakonnaga, kirdes Wałczi maakonnaga, idas Czarnków-Trzcianka maakonnaga, kagus Międzychódi maakonnaga, lõunas Międzyrzeczi maakonnaga, edelas Gorzówi maakonnaga ja Myślibórzi maakond läänes.

Haldusjaotus
------------

Maakond on jaotatud viieks vallaks. Need on loetletud järgmises tabelis rahvastiku kahanevas järjekorras.

| Gmina | Tüüp | Piirkond</br> (km 2 ) | Rahvaarv</br> (2019) | Iste |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Gmina Drezdenko | linna-maa | 399,9 | 17 166 | Drezdenko |
| Gmina Strzelce Krajeńskie | linna-maa | 318,6 | 17 052 | Strzelce Krajeńskie |
| Gmina Dobiegniew | linna-maa | 351,0 | 6 544 | Dobiegniew |
| Gmina Zwierzyn | maaelu | 101,0 | 4,335 | Zwierzyn |
| Gmina Stare Kurowo | maaelu | 77.9 | 4,059 | Vaata Kurowo |
|

Viited
------
Qandeel Baloch (2014)
**Fouzia Azeem** (1. märts 1990 – 15. juuli 2016), tuntud kui **Qandeel Baloch** (urdu keeles قندیل بلوچ), oli Pakistanist pärit modell, näitleja, naisõiguslane ja sotsiaalmeedia kuulsus. Baloch sai kuulsaks tänu vlogidele, mis rääkisid tema igapäevarutiinist ning vastuolulistest teemadest.

Qandeel Balochi vend Waseem tappis oma õe "perekonna au" häbistamise eest.

Lapsepõlv
---------

Baloch sündis Dera Ghazi Khanis Punjabi provintsis 1. märtsil 1990. Tal oli kuus õde ja kuus venda.

Karjäär
-------

Baloch sai kuulsaks tänu tema suhtlusmeedia postitustele. Ta laadis üles pilte, videoid ning avaldas ulatuslikult kommentaare. Tema postitusi peeti Pakistani konservatiivse üh1iskonna kontekstis hulljulgeks.
Rahvusvahelised uudistesaidid võrdlesid teda Kim Kardashianiga, kuid kohalikud kommentaatorid pidasid teda tähelepanuväärsemaks, sest Baloch "ei hoolinud sotsiaalsetest normidest" ning elas elu enda reeglite järgi. 
Kuulsuse kasvades hakkas Baloch kasutama sotsiaalmeediat platvormina, kus rääkida naiste positsioonist Pakistani ühiskonnas. Nädal enne surma avaldas ta muusikavideo "Ban", milles ta käsitleb tögavalt naistele ühiskonna poolt seatud piire.  Baloch pidas Sunny Leone'i, Rakhi Sawanti ja Poonam Pandeyt enda inspiratsiooniks.

Eraelu
------

Baloch abiellus 2008. aastal 17-aastaselt Ashiq Hussainiga ning paaril oli poeg. Baloch jättis mehe maha aasta hiljem, öeldes, et Ashiq oli vägivaldne.

Surm
----

15. juulil 2016 anti Balochile unerohtu ning seejärel kägistas ta vend Waseem noore naise, kui ta magas. See toimus nende vanematekodus Multanis ning Balochi isa Azeem teatas juhtunust politseile. Lahkamise järel teatati, et Baloch tapeti ööl 15. ja 16. juuli vahel. Selleks ajaks, kui ta keha leiti, oli ta juba 15–36 tundi surnud olnud. 

Balochi vend Waseem vahistati 16. juulil. Ta tunnistas, et sooritas mõrva üksinda ning põhjenduseks tõi ta Qandeeli teod, mis häbistasid tema meelest tervet perekonda. Järgnenud kohtukaasuses nimetati ka riik hagejana, et ohvri perekonnal ei oleks võimalik mõrva toimepanijale armu anda.

Viited
------

1. ↑  Raza, Sarah; Rehman, Ayesha. "Self proclaimed drama queen: Qandeel Baloch". *Samaa TV*.
2. ↑  Brother of Pakistan's Qandeel Baloch charged with crime against state
3. ↑  Pakistan: Anger after honour killing of Qandeel Baloch
4. ↑  "Pakistan social media star killed by brother"
5. ↑  "Secret marriage of Qandeel Baloch; Mother of seven years old son".
6. ↑  "Qandeel Baloch strangled to death by brother in suspected honour killing"
7. ↑ . "Qandeel Baloch's autopsy reveals new facts"
8. ↑  "Police stop murdered Pakistani star's brother from using blood money law"
**Krosno Odrzańskie maakond** (poola *powiat krośnieński*) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Lubuszi vojevoodkonna lääneosas. Piirneb läänes Saksamaaga. Maakonna keskus asub Krosno Odrzańskie linnas.

Krosno Odrzańskie maakond likvideeriti 1975. aastal, kuid see taastati 1999. aastal haldusreformi käigus.

Metsad katavad 60,2% maakonna pindalast.

Haldusjaotus
------------

Maakonnas on kaks linna: Gubin ja Krosno Odrzańskie.

Krosno Odrzańskie maakonnas on kuus valda:

* Bobrowice vald
* Bytnica vald
* Dąbie vald
* Gubini vald
* Krosno Odrzańskie vald
* Maszewo vald

Viited
------

1. ↑  Krosno Odrzańskie Encyklopedia PWN. Vaadatud 22. septembril 2023
2. ↑  Położenie geograficzne Powiat Krośnieński. Vaadatud 22. septembril 2023

Lubuszi vojevoodkonna vapp
Lubuszi vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Gorzów Wielkopolski |
Zielona Góra   

**maakonnad:** Gorzów Wielkopolski |
Krosno Odrzańskie |
Międzyrzecz |
Nowa Sól |
Słubice |
Strzelce Krajeńskie |
Sulęcin |
Świebodzin |
Zielona Góra |
Żagań |
Żary |
Wschowa
**Artur-Bernhard Upsi** (sündinud 12. aprilll 1931 Virumaal Uhtnas – 19. aprill 2015 Rakvere) oli Eesti NSV partei-, riigi- ja majandustegelane.

Artur Upsi lõpetas Rakvere keskkooli ja teenis 1949–1950 aastail Nõukogude armees, pärast ajateenistust 1950. aastast töötas ELKNÜ Virumaa Komitee instruktorina ja 1954. aastast ELKNÜ Rakvere Rajoonikomitee sekretärina, NLKP liige 1956. aastast, 1958. aastast Rakvere Rajooni TSN Täitevkomitee esimehe asetäitja.

Alates 1959. aastast parteitööl, EKP Rakvere Rajoonikomitee teine sekretär, 1965. aastast EKP Keskkomitee partei organisatsioonilise töö osakonna inspektor ja 1969–1979 EKP Rakvere rajoonikomitee I sekretär, lõpetas NLKP Keskkomitee j.a. Kõrgema Parteikooli.

19. jaanuar 1979 – 1. septembrini 1989 EKP Keskkomitee põllumajandussekretär (EKP Keskkomitee põllumajandusosakonna juhataja oli Ilmar Kallas), EKP Keskkomitee büroo liige.

Artur Upsi oli 1975–1980 Eesti NSV Ülemnõukogu VIII, IX, X ja XI koosseisu saadik.

Pärast EKP Keskkomitee põllumajandussekretäri kohalt tagasiastumist, töötas Artur Upsi Tallinna Piimatoodete Kombinaadis ja Moe Piiritusetehases.

Autasud
-------

* Lenini orden,
* Oktoobrirevolutsiooni orden,
* Tööpunalipu orden,
* Rahvaste Sõpruse orden,
* orden "Austuse märk"

Viited
------

1. ↑  Suri Artur Bernhard Upsi, Postimees, 23. aprill 2015
2. ↑  Artur-Bernhard Johannese p. Upsi, Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseis = Верховный Совет ЭССР IX созыв: biograafiline lühiteatmik. EESTI RAAMAT TALLINN 1976, lk 187
3. ↑  Silja Lättemäe, Artur Upsi – mees, kes rääkis välja Maalehe, Maaleht, 04.10.2012

Välislingid
-----------

* EKP Keskkomitee sekretär Artur-Bernhard Upsi räägib põllumajandusplaanide täitmisest jooksva aasta I kvartalis ning ettetulnud probleemidest. arhiiv.err.ee, 12. aprill 1981
* Silja Lättemäe, Artur Upsi – mees, kes rääkis välja Maalehe, Maaleht, 04.10.2012
* Arturi aiad. Artur-Bernhard Upsi 12. IV 1931 – 19. IV 2015, Maaleht, 02.05.2015
**Vladimir Käo** (18. jaanuar 1924 Petrograd – 25. märts 1989 Tallinn) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane ning ettevõttejuht.

Elulugu
-------

Ta sündis Petrogradis, tema isa oli pärit Saaremaalt ja ema Pärnumaalt; aastal 1930 kolis pere Moskvasse, kus lõpetas aastal 1941 keskkooli ja aastal 1944 Moskva Tööpingi- ja Instrumendiinstituudi mehaanikainsenerina ja töötas aastatel 1944–1945 Moskva käitistes meistrina ja vanemmeistrina. 

Aastatel 1946–1949 töötas ta tehases Punane RET tsehhijuhataja ja peamehaanikuna. Aastatel 1949–1951 oli ta Kunstsarvetehaste direktor, aastatel 1951–1956 tehase Ilmarine direktor. 

Aastal 1956 oli ta Eesti NSV tekstiilitööstuse minister, aastatel 1956–1959 Eesti NSV kergetööstuse minister, aastatel 1959–1965 oli ta Eesti NSV Ministrite Rahvamajandusnõukogu esimehe asetäitja ja Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe esimene asetäitja. Aastatel 1965–1975 oli ta Eesti NSV kohaliku tööstuse minister, aastatel 1975–1978 Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja, aastatel 1978–1983 EKP Keskkomitee sekretär ja aastatel 1983–1985 Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe esimene asetäitja.

Ta oli aastast 1950 NLKP liige, ta oli aastatel 1958–1961 ja 1966–1985 EKP Keskkomitee liige; lisaks oli ta aastatel 1978–1985 EKP Keskkomitee büroo liige. Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu VI, VII, VIII, IX ja X koosseisu saadik.

Vladimir Käo suri 25. märtsil 1989 Tallinnas ja ta maeti 30. märtsil 1989 Metsakalmistule.

Isiklikku
---------

Poeg Aleksander oli autosportlane ja poeg Jüri on tootmisjuht. Tütar Larissa elab Moskvas ja tütar Olga Tallinnas.

Tunnustus
---------

* Eesti NSV teeneline tööstustöötaja
* Eesti NSV riiklik preemia
* 1971 Oktoobrirevolutsiooni orden

Viited
------

1. 1 2  Vladimir Aleksandri p. Käo, Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseis = Верховный Совет ЭССР IX созыв: biograafiline lühiteatmik. EESTI RAAMAT TALLINN 1976, lk 74
2. ↑

Kirjandus
---------

* Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951\*2000 AS Kirjastus Ilo, 2003
Ābādāni kino
Rafineerimistehas (1970)
**Ābādān** (varem ka *Abadan*) on linn Iraani edelaosas Khūzestāni provintsis. Asub Shaţţ al-‘Arabi ääres Iraagi piiri lähedal umbes 50 km kaugusel Pärsia lahest 270 km² suuruse Ābādāni saare põhjaosas.

Linnas on üle 400 000 elaniku. 1976. aasta rahvaloenduse järgi oli elanikke 296 081, 1998. aastal 308 000.

Majandus
--------

Linnas on üks suuremaid naftatöötlemiskomplekse maailmas. Linn on Iraani naftatööstuse keskus, mis varustab ka naabersadamalinnu Bandar Khomeynīd ja Khārki.

Transport
---------

Torujuhtmed ühendavad Ābādāni naftaväljadega Z̄āgrose mägede lähedal.

Linn on Iraani tähtsaim sadamalinn. Sadama kaudu eksporditakse naftat.

Linnal on rahvusvaheline lennujaam.

Ajalugu
-------

Tõenäoliselt oli selle koha peal kunagi Charaxi sadam, mida 5. sajandil eKr mainis Herodotos.

Linn tekkis abbasiidide dünastia valitsemise ajal ning oli tähtis kaubalinn, sest ta oli meresadam Pärsia lahe ääres. Shaţţ al-‘Arabi delta laienemise tõttu jäi linn merest kaugele ning käis alla, muutudes suureks külaks.

12. sajandil oli seal Lõuna-Mesopotaamia äärmine asula. Uusajal läks see Türgi ja Iraani kätte. Türgi loovutas selle Iraanile 1847 Erzerumi lepinguga.

Aastal 1847 loovutas Türgi linna territooriumi Iraanile. Ābādāni piirkond oli viljakandmatu mudalauskmaa, kus kasvasid ainult mõned datlipalmisalud. 

1908. aastal avastati naftamaardla. Aastal 1909 või 1913 ehitas Anglo-Iranian Oil Company sinna esimese naftatöötlemistehase. Aastal 1910 rajati praktiliselt uus linn. Aastaks 1938 oli sealne naftatöötlemistehas maailma suurim.

3. oktoobril 1951 jätsid inglased linna maha, sest Anglo-Iranian Oil Company natsionaliseeriti Rahvusliku Iraani Naftakompanii nime all.

Naftatöötlemistehase kompleksis oli mitu hästi ehitatud territooriumi naftakompanii personalile. Nad moodustasid terava kontrasti immigrantide vaeste elamukvartalitega.

Aastal 1980 ja 1981, ränga sõjategevuse ajal 1980 alanud Iraani-Iraagi sõja käigus pommitas Iraak seda piirilinna süstemaatiliselt, mistõttu purunes suur osa linnast ning kogu naftatöötlemiskompleks. Pärast seda paljud elanikud lahkusid linnast. Sõja lõpuks (1988) oli linn evakueeritud. Nüüd on kõik taastatud.

Haridus
-------

Aastal 1939 rajati Ābādāni tehnoloogiainstituut.

Viited
------

1. ↑  , 8.07.2023, 8.07.2023, Ābādān (Ābādān, Khuzestan, Iran) - Population Statistics, Charts, Map, Location, Weather and Web Information.
2. ↑  جمعیت به تفکیک تقسیمات کشوری, vaadatud 29.10.2023.
Metallist küüneviilid
**Küüneviil** on tööriist, mida kasutatakse sõrme- ja varbaküünte õrnaks lihvimiseks, poleerimiseks ning kujundamiseks pärast seda, kui küüs on küünetangide või -kääridega lühemaks lõigatud. Küüneviilid võivad olla keraamilised, klaasist, kristallist, lihtsast metallist või abrasiiviga kaetud (nt safiir) metallist.

Kasutusel on ka ühekordsed küüneviilid. Need on tehtud papist, millele on liimitud abrasiivpaber. Seetõttu on need painduvad ja neid on mugav kasutada sõrme- ja varbaküünte hoolduseks, kujundamiseks ja silumiseks. Küüneviilid võivad olla ka haiguste edasikandjad, kui sama viili kasutatakse rohkem kui ühel inimesel piisava steriliseerimiseta. Nii on ühekordne viil metallviili hügieenilisem alternatiiv. Enamasti on ühekordsed viilid odavamad ja soovituslik on need pärast kasutamist ära visata. 

Ühekordsed küüneviilid on tavaliselt vähem abrasiivsed kui metallist küüneviilid, mistõttu võtab nendega küünte lihvimine rohkem aega. Küüne silumiseks ja kujundamiseks tehakse kergeid, ühtlaseid ja täpseid ühesuunalisi tõmbeid üle küüne otsa. Pikkade sõrmeküünte lühendamiseks kulub tavaliselt 20–30 kerget tõmmet, 5–6 tõmbest aga enamasti piisab küüntele kuju andmiseks.

Kitarrimängijad kasutavad ühekordseid küüneviile selleks, et pilli sõrmitsemisest tekkinud ja kitarrikeelte taha takerduvaid nahapaksendeid pehmendada.

Ühekordse küüneviili patenteeris J. Parker Pray 1883. aastal New Yorgis.
Kunagise Triigi mõisa peahoone
**Triigi mõis** ehk **Kõue mõis** (saksa keeles *Kau*) oli rüütlimõis Kose kihelkonnas Harjumaal. Tänapäeval jääb kunagine mõis Kose valda Harju maakonnas.

Ajalugu
-------

Mõisa peahoone
Kõue mõisa on esmamainitud 1319, mis teeb sellest ühe vanima mõisa Harjumaal. Esialgu asus mõisakeskuse praeguses asukohas vasallilinnus. Keskajal kuulus mõis Dückeritele. 17. sajandil läks aga Saltzade valdusse. 

Põhjasõja järel kuulus mõis Strykide aadlisuguvõsale, ning peale neid Mellinitele ja Reuternitele. 
Strykide nimest on tulnud ka mõisa eestikeelne nimi.

1779. aastal sai mõisa omanikuks Hermann von Brevern. 

1832 ostis mõisa maadeavastaja Otto von Kotzebue, kelle järeltulijaile jäi mõis 1906. aastani. 

1906–1919 kuulus Kõue mõis Hagemeisteritele ja oli Paunküla kõrvalmõis. 

1922. aastal sai mõisa teenete eest Vabadussõjas kolonel Karl-Johann Laurits, VR II/2, VR II/3. Laurits müüs mõisa 1939. aastal.

1943. aastal paigutati mõisa kool, mis jäi hoonesse kuni 1975. aastani. Sealt alates seisis hoone tühjana ja lagunes.

1992. aastal müüs kohalik omavalitsus mõisa eraisikule. 2006. aastal omandasid mõisa [ Terje Kross ja Eerik-Niiles Kross], kes alustasid renoveerimistöid, mis lõppesid 2012. aastal.

Mõisa saksakeelsest nimest Hof Kau tulenes 1992–2013 eksisteerinud Kõue valla nimi.

Mõisakompleks
-------------

Tall-tõllakuur
Tööhobuste tall
Mõisa kelder
Mõisa peahoone vanimad osad võivad pärineda keskaegsest kindlustatud mõisahoonest, millele viitavad paksud ebakorrapärased müürid. 

17.–18. sajandil rajati ühekorruseline barokne peahoone.

Hoone klassitsistlik kujundus pärineb 1817. aasta ümberehitustest, mil härrastemaja ühele otsale ehitati teine korrus, kujundati fassaadid klassitsistlikeks ning lisati kolm neljasambalist portaali. Samas säilis varasem barokne kelpkatus.

Hoone esise suure väljaku ääres paiknesid viie kaaravaga ait ja tall-tõllakuur. Eraldi sissesõidu tee ääres paikneb tööhobuste-tall.

Ülejäänud abihooned asusid härrastemajast eemal ning on nüüd valdavalt hävinud või varemeis.

Tänapäeval on mõisasüda eravalduses. 2010. aasta kevadel alustati Kõue mõisa mahukaid taastamistöid, mis lõpetati 2012. aastal.

Mõisas pakutakse kvaliteetset kultuurikava, eeskätt kontserte ja teatrietendusi.

Vaata ka
--------

* Kõue-Triigi mõisa park

Viited
------

1. ↑  "Eerik-Niiles Kross ehitab Kosele kultuurimõisa" Eesti Päevaleht, 11. oktoober 2011
2. ↑  "Eerik-Niiles Kross lasi taastada uhke mõisa". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. juuni 2012. Vaadatud 15. juunil 2012.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Triigi mõis (Kose)** |

* Koduleht
* Eesti mõisaportaal
* Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register: Triigi mõis (Kose khk)
**Wejherowo maakond** (kašuubi keeles *Wejrowsczi kréz*, poola keeles *powiat wejherowski*) on maakond Pommeri vojevoodkonnas Põhja-Poolas Läänemere rannikul. See tekkis 1. jaanuaril 1999 Poola 1998. aastal vastu võetud kohalike omavalitsuste reformi tulemusena. Selle halduskeskus ja suurim linn on Wejherowo, mis asub 36 kilomeetrit piirkonna pealinnast Gdańskist loodes. Maakonda kuuluvad ka Rumia, mis asuvad 11 km Wejherowost ida pool ja Reda, 7 km Wejherowost ida pool. Rumia, Reda ja Wejherowo on lähestikku ja neid nimetatakse Kašuubi kolmiklinnaks, mis on vihje suuremale Trójmiasto kolmiklinna piirkonnale, mille keskus on Gdańsk.

Maakonna pindala on 1279,84 ruutkilomeetrit. 2019. aasta seisuga on selle rahvaarv kokku 216 764, millest Wejherowo elanikkond on 49 652, Rumia 49 160, Reda 26 011 ja maaelanikkond 91 941. Mall:Pomeranian Voivodeship Labelled Map SmallWejherowo maakond piirneb kirdes Pucki maakonnaga, idas Gdynia linnaga, lõunas Kartuzy maakonnaga ja läänes Lęborki maakonnaga. Põhjas piirneb see ka Läänemerega.

Haldusjaotus
------------

Maakond jaguneb kümneks vallaks. Need on loetletud järgmises tabelis rahvastiku kahanevas järjekorras.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| **Gmina** | **Tüüp** | **Piirkond**</br> **(km 2 )** | **Rahvaarv**</br> **(2019)** | **Iste** |
| Wejherowo | linnaline | 25.7 | 49 652 |  |
| Rumia | linnaline | 32.9 | 49 160 |  |
| Gmina Wejherowo | maaelu | 194,1 | 26 129 | Wejherowo \* |
| Reda | linnaline | 29.5 | 26 011 |  |
| Gmina Luzino | maaelu | 111,9 | 16 391 | Luzino |
| Gmina Szemud | maaelu | 176,6 | 18 074 | Szemud |
| Gmina Łęczyce | maaelu | 232,8 | 12 024 | Łęczyce |
| Gmina Gniewino | maaelu | 176,2 | 7 437 | Gniewino |
| Gmina Linia | maaelu | 119,8 | 6 389 | Linia |
| Gmina Choczewo | maaelu | 183,2 | 5,497 | Choczewo |
| \* iste ei kuulu gminasse |
|

Viited
------

1. ↑  GUS. "Population. Size and structure and vital statistics in Poland by territorial division in 2019. As of 30th June". *stat.gov.pl* (inglise). Vaadatud 14. septembril 2020.
**Roomet Kiudmaa** (sündinud 26. mail 1936 Võrus; sünninimi **Roomet Kiutson**) on eesti rahvusest endine NSV Liidu sõjaväelane (kindralmajor).

Ta lõpetas aastal 1954 Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli. Aastal 1966 lõpetas ta M. I. Kalinini nimelise Suurtükiväeakadeemia. Aastatel 1971–1974 oli ta adjunktuuris Frunze-nimelises Sõjaväeakadeemias; oktoobris 1974 kaitses ta sõjateaduste kandidaadi väitekirja.

Aastatel 1975–1987 oli ta Eesti NSV sõjakomissar. Seejärel töötas ta direktorina tehases Talleks, Eesti Talleksis, ArmorEstis ja Kotkalennus.

1985–1990 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu liige.

1998–2003 oli ta Tallinna Arte Gümnaasiumi direktori asetäitja.

Ta on korteriühistu Tina 21A juhatuse liige.

Teoseid
-------

* NSV Liidu kodanike austav kohustus: [Suure Oktoobri saavutuste kaitsmise vajadusest], Tallinn, Eesti Raamat, 1980.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. juuli 2014. Vaadatud 21. mail 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  "VE: Kuidmaa, Roomet – ENSV sõjakomissar". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. november 2015. Vaadatud 23. novembril 2015.
3. ↑

Välislingid
-----------

* Foto
* CIA andmetel maha lastud ENSV sõjakomissar Postimehele: see on puhas rumalus
* VE: Kuidmaa, Roomet – ENSV sõjakomissar


Eesti NSV sõjakomissarid

Lembit Pärn (1947–1948)  **·**  Johan Lombak (1948–1951)  **·**  August Feldman (1951–1954)  
Ivan Tuhkru (1954–1975)  **·**  Roomet Kiudmaa (1975–1987)  **·**  Rein Põder (1987–1991)
**Eva Garmider-Laur** (kuni 1997 **Eva Garmider**; sündinud 6. aprillil 1974) on eesti majandusteadlane[*küsitav*].

Haridus
-------

Eva Garmider on lõpetanud 1992. aastal Tallinna 43. Keskkooli, Tallinna Tehnikaülikooli 1997. aastal majandusarvestuse eriala bakalaureusekraadiga ja 2000. aastal magistrikraadiga.

Töökäik
-------

Töötanud aastatel 2002–2004 teadurina Euroopa Liidu uurimisrühmas "Accounting Harmonization and Standardization in Europe: Enforcement, Comparability and Capital Market Effects"; 1999–2003 lektor ja 2000–2002 instituudi direktori kohusetäitjana Tallinna Tehnikaülikooli Majandusarvestuse instituudis. Alates 1994 Pirgu mõisa juures. Aastatel 1993–1997 RE Eesti Kütus raamatupidaja, stipendiaat.

Publikatsioonid
---------------

„Accounting regulations in Eastern Europe and issues of income recognition timeliness and conservatism" (2005 artikkel), "Konservatiivsuse printsiibi mõjudest finantsaruannetele" (2003, majandusarvestus & finantsjuhtimine IV, TTÜ), "Kasumiaruandest" (2001, majandusarvestus & finantsjuhtimine III, TTÜ), „Varadest eelarveliste asutuste raamatupidamises" (2000, majandusarvestus & finantsjuhtimine, TTÜ) ja "Accounting and taxation problems", (1999, ettekanne ja artikkel TTÜ rahvusvahelisel konverentsil).

Stipendiumid
------------

* "Accounting Harmonization and Standardization in Europe: Enforcement, Comparability and Capital Market Effects" 2002 Euroopa Liit projekt HPRN-CT-1999-00062.

Muu tegevus
-----------

Euroopa Raamatupidamise Assotsiatsioon (2001–2005), Majandustudengite ühenduse AIESEC Nõuandva Kogu liige (alates 2001–2004), Tallinna Tehnikaülikooli Majandusteaduskonna nõukogu (2000–2002), Tallinna Tehnikaülikooli Majandusarvestuse instituudi nõukogu (2000–2002), Eesti Raamatupidajate Liit (alates 1999), Eesti Kooriühing (alates 1997).

1992. aastast laulab Tallinna Tehnikaülikool Kammerkooris. Aastatel oli 1996–1999 koori president.

2004. aastast kuulub Eva Garmider-Laur Eesti Reformierakonda.