recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tõnis Kaumann** (sündinud 5. aprillil 1971 Tallinnas) on eesti helilooja ja laulja.

Haridus
-------

Tõnis Kaumann on lõpetanud Tallinna Muusikakeskkooli muusikateooria ja kompositsiooni erialal René Eespere juures[*viide?*]. Seejärel õppis kompositsiooni Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias Raimo Kangro käe all (1989–1994) ja lõpetas magistrantuuri 2000. aastal Jaan Räätsa juures[*viide?*]. 

1989. aastal sai Kaumannist ansambli Linnamuusikud laulja ja ühtlasi sai alguse tihe kokkupuude vanamuusikaga. Linnamuusikutega (1989–1996) paralleelselt laulis ta mõnda aega ka ansambli Hortus Musicus motetikooris. 1996. aastast on Kaumann ansambli Heinavanker ja 2002. aastast ansambli Vox Clamantis liige.

Aastatel 2003–2004 elas Kaumann Hollandis ja õppis laulmist Groningeni muusikakoolis (Stedelijke Muziekschool Groningen) Franke Doli juures. Hollandist on pärit tema naine Marty Diane Bos ning seal sündis 2004. aastal nende tütar Isabella Kaumann. 8 kuud hiljem kolis pere Eestisse, kus Kaumann ja Bos abiellusid. 2006. aastal sündis poeg Sebastian Kaumann.

1995. aastast siiani on tema hääletreeninguid juhendanud Vilja Slizevski – alguls Linnamuusikute hääleseadjana, siis Muusikaakadeemias Kaumanni magistriõpingute raames ja hiljem eraviisiliselt.

Helilooja stiil on silmatorkav ja omapärane, ta kasutab uusklassitsismi ja džässi. Hoolimata kaugemast ja lähemast muusikaloost pärit stiilivõtete kasutamisest mõjus ja mõjub tema muusika värskena ja isikupärasena.

Nooremas eas oli Kaumanni kujundites sageli sarnasusi Prokofjevi ja Šostakovitši heliteostega, kuid praeguseks on helikeel koos heliloojaga küpsenud; tema helikeeles esineb palju barokiajastuga seostuvat ning palju nalja, mis peegeldab Kaumanni lopsakat huumorimeelt.

Tunnustus
---------

* 2005 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (muusika loomine ooperile "Mina Napoleon")
* 2005 Heino Elleri nimeline muusikapreemia

Vaata ka
--------

* "Mina – Napoleon!"

Viited
------

1. 1 2  Evi Arujärv (2009). *Kaheksa portreed*. Tallinn.

Välislingid
-----------

* Elulugu ja looming veebilehel Koolielu
* "Persona grata. Tõnis Kaumann" ajakirjas Teater. Muusika. Kino
* Tõnis Kaumann veebilehel emic.ee
|  |
| --- |
|  **Kergejõustik** |
| Riik |  | Eesti |
|  |
| eeljooks | 1934 | 1500 mjooks |
| 8. koht | 1934 | 5000 mjooks |

**Eduard Prööm** (26. august (vkj)/ 8. september 1909 Jõelähtme vald, Jõelähtme kihelkond, Harjumaa – 9. märts 1944 Tallinn) oli Eesti kergejõustiklane.

Ta lõpetas 1931. aastal Tallinna Linna Poeglaste Humanitaargümnaasiumi, 1932. aastal Sõjakooli aspirantide kursuse (lipnik, 1933) ja 1934. aastal Politseikooli kõrgema klassi. 1934–1938 õppis ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. 

Talle kuulub tänini ainulaadne saavutus: aastatel 1932–1942 tuli ta järjepanu 10 korda (1941. aastal meistrivõistlusi ei toimunud) Eesti meistriks 5000 m jooksus. Neist parim tulemus 15.25,2 pärineb 1934. aastast. 8 korda tuli ta Eesti meistriks ka teatejooksudes (4 x 400, 4 x 800 ja 4 x 1500 m). Võistlustel esindas ta Tallinna Kalevit ja Politsei Spordiringi. Eesti rekordid püstitas ta aga 1500 ja 3000 m jooksus. Tipptulemuseks jäid 4.00,4 ja 8.42,8.

1. Euroopa meistrivõistlustel (Torino, 1934) tuli ta oma lemmikdistantsil kaheksandaks.

Ta oli ka kergejõustikukohtunik.

Ta töötas konstaablina Tallinna-Harju prefektuuris. Ta hukkus 9. märtsil 1944 Tallinna märtsipommitamisel ametikohustuste täitmisel.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Biograafia ESBL-is (vaadatud 05.02.2016)

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Haud Tallinna Aleksander Nevski kalmistul
Samir Handanović 2015. aastal Sloveenia koondises mängimas
**Samir Handanovič** (sündinud 14. juulil 1984 Ljubljanas) on Sloveenia jalgpallur, kes mängib väravavahina Itaalia kõrgliiga klubis Milano Inter.

Ta alustas klubikarjääri Sloveenia klubis Domžale, mille koosseisus debüteeris ta Sloveenia kõrgliigas 2003. aastal.

2004. aastal liitus ta Itaalia kõrgliiga klubiga Udinese. Enne seda, kui ta sai hooajal 2007–08 Udinese põhiväravahiks, mängis ta laenul teistes Itaalia klubides Treviso, Rooma Lazio ja Rimini.

2012. aasta juulis siirdus ta Milano Interi. Alates hooajast 2012–13 on ta olnud Interi põhiväravavaht.

Hooaegadel 2010–11, 2012–13 ja 2018–19 on Handanović valitud Itaalia kõrgliiga sümboolsesse koosseisu ning samadel hooaegadel lisaks liiga hooaja parimaks väravavahiks. Hooajal 2010–11 tõrjus Handanović Itaalia kõrgliigas kuus penaltit, millega jagab liiga rekordit. Kokku on 2020. aasta juuli seisuga liigas tõrjunud 24 rekordit, millega ta jagab koos Gianluca Pagliuca Itaalia kõrgliiga rekordit.

Sloveenia jalgpallikoondises mängis Handanović aastatel 2004–2015 kokku 81 korda. Ta kuulus Sloveenia koosseisu 2010. aasta maailmameistrivõistlustel.

Aastatel 2009, 2011 ja 2012 on Handanović valitud Sloveenia aasta jalgpalluriks.

Välislingid
-----------

 Samir Handanović – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Profiil Milano Interi kodulehel

| * v
* r
Sloveenia koondis  –  2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 S. Handanović
* 2 Brečko
* 3 Džinić
* 4 Šuler
* 5 Cesar
* 6 Ilić
* 7 Pečnik
* 8 Koren (c)
* 9 Ljubijankić
* 10 Birsa
* 11 Novakovič
* 12 J. Handanović
* 13 Jokić
* 14 Dedić
* 15 Krhin
* 16 Šeliga
* 17 Kirm
* 18 Radosavljević
* 19 Fileković
* 20 Komac
* 21 Stevanović
* 22 Mavrič
* 23 Matavž
* Treener: Kek

 | Sloveenia |
Eduard Pitšugin (2011)
**Eduard Anatoljevitš Pitšugin** (vene keeles Эдуард Анатольевич Пичугин; sündinud 27. septembril 1972 Donetski oblastis Ukraina NSV-s) on vene filmiprodutsent, filmitegelane ja ettevõtja.

Ta on 2012. aastast Lenfilmi peadirektor. Ühtlasi on Pitšugin Peterburi Kino ja Televisiooni Riikliku Instituudi majandus- ja sotsiaalprotsesside juhtimise kateedri professor.

Ta on Venemaa Produtsentide Gildi juhatuse liige. 2013. aastast on Pitšugin Jakutski rahvusvahelise filmifestivali president. 

Ta kuulub poliitilise partei Ühtne Venemaa ridadesse.

Pitšugin on produtseerinud mitu filmi, sealhulgas sõjafilmi "Kolm päeva kevadeni" ("Три дня до весны"), mille eest sai ta koos filmi lavastajaga 2017. aastal Venemaa Föderatsiooni Föderaalse Julgeolekuteenistuse loomepreemia.

Haridus ja teaduskraad
----------------------

Pitšugin lõpetas Peterburis Možaiski-nimelise Sõjalise Inseneri- ja Kosmoseakadeemia, seejärel ka Venemaa Siseministeeriumi Peterburi Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna ja Peterburi Riikliku Inseneri- ja Majandusülikooli rahanduse ja krediidi erialal.

2009. aastal kaitses ta väitekirjaga "Rahavoogude juhtimine filmilevi ettevõtetes" majanduskandidaadi kraadi.

Viited
------

1. 1 2  Эдуард Анатольевич Пичугин. gukit.ru
2. ↑  Правление. kinoproducer.ru
3. ↑  Подведены итоги Конкурса ФСБ России на лучшие произведения литературы и искусства о деятельности органов федеральной службы безопасности 2017 года. fsb.ru
4. ↑  Управление денежными потоками предприятий кинопроката. dissercat.com

Välislingid
-----------

* Koduleht. pichugin.com
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Taliolümpiamängud |
| **Pronks** | 2010 | jäähoki |
| **Pronks** | 2014 | jäähoki |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Kuld** | 2011 | jäähoki |
| **Pronks** | 2008 | jäähoki |

**Sami Lepistö** (sündinud 17. oktoobril 1984 Espoos) on Soome jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Rootsi kõrgliiga klubis Luleå HF.

Ta alustas klubikarjääri Jokerites, mille meeskonnas debüteeris ta Soome kõrgliigas hooajal 2003–04.

2004. aastal valis Washington Capitals ta NHL-i *draft* '​is 66. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus ta mängima 2007. aastal. Ta asus alguses mängima American Hockey League'is (AHL) Capitalsi noorteklubis Hershey Bears. NHL-is tegi Lepistö debüüdi 2008. aasta veebruaris. Esimesel hooajal sai ta NHL-is kirja seitse mängu. Ka teisel hooajal mängis ta põhiliselt AHL-is.

2009. aasta juunis siirdus ta Phoenix Coyotesi. 2011. aasta veebruaris liitus ta Columbus Blue Jacketsiga. Hooajal 2011–12 mängis ta NHL-is Chicago Blackhawksi ridades.

2012. aasta juunis sõlmis Lepistö üheaastase lepingu KHL-i klubiga Jaroslavli Lokomotiv. Hooaja 2012–13 teises pooles mängis ta Praha Levis. Aastatel 2013–2015 mängis Lepistö KHL-is Jekaterinburgi Avtomobilistis ja 2015–2017 Ufa Salavat Julajevis. 2017. aasta mais naasis ta Jokeritesse. Aastatel 2017 ja 2018 osales ta KHL-i tähtede mängul

2021. aasta oktoobris liitus ta Luleåga.

Soome jäähokikoondise koosseisus on Lepisö tulnud 2011. aastal maailmameistriks ning võitnud taliolümpiamängudelt kaks pronksmedalit.

Välislingid
-----------

 Sami Lepistö – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Sami Lepistö KHL.ru lehel
* Sami Lepistö NHL.com lehel
* Sami Lepistö hockeydb.com lehel
**Eduard Pukkonen** (sündinud 15. septembril 1960 Tartus) on eesti geoloog, kartograaf ja orienteeruja.

Haridus
-------

Lõpetas 1978. aastal Tartu 5. Keskkooli ja 1983. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia-geograafia teaduskonna geoloogia eriala. Aastatel 1987–1990 oli Teaduste Akadeemia aspirant. Kaitses 1993. aastal Tartu Ülikoolis geoloogiamagistri kraadi tööga "Uraan Eesti diktüoneemakildas (leviku seaduspärasused)".

Töö
---

Töötas 1983–1997 ENSV Geoloogia Valitsuses (aastast 1990 Eesti Geoloogiakeskus), aastatel 1993–1997 selle infoosakonna juhataja. Aastatel 1997–2010 planeeringute, geoinfosüsteemide ja digitaalkartograafiaga tegeleva OÜ Dereevosi juhataja. Aastatel 2011–2013 Maa-ameti geoinfosüsteemide büroo juhataja. 2014. aastast Eesti Energia geoloog.

Teadustegevus
-------------

Teinud uurimusi diktüoneemaargilliidi geoloogia ja geokeemia kohta.

Publikatsioone
--------------

Avaldanud 18 teaduspublikatsiooni.

* Макроэлементы и малые элементы в граптолитвом аргиллите Эстонии. Горючие сланцы 6 (1989) 1
* Toivo Kallaste, Eduard Pukkonen. Pyrite varities in Estonian Trenadocian argillite (Dictyonema shale). Proceedings of the Estonian Academy of Sciences, Geology 41 (1992) 1
* Eduard Pukkonen, Marge Rammo. Distribution of molybdenum and uranium in the Tremadoc graptolitic argillite (Dictyonema shale) of North-Western Estonia. Bulletin of Geological Survey of Estonia (1992), 2(1)
* Eduard Pukkoneni artiklid Eesti artiklite andmebaasis *Index Scriptorum Estoniae*
* GIS-päev 2014 videoettekanne "Põlevkivi kaevandamine läbi aja ja ruumi" Eduard Pukkonen (Eesti Energia)

Sporditulemused
---------------

Harrastab orienteerumist 1973. aastast. 2007. aastal võitis rogaini Euroopa meistrivõistlustel segavõistkondade arvestuses koos Marje Viirmanni ja Mati Preitofiga pronksi. Veteranide segavõistkondade arvestuses võitnud rogaini MMil 2008 kulla (koos Marje Viirmanni ja Mati Preitofiga) ja 2013 hõbeda (koos Marje Viirmanniga), rogaini EMil võitnud koos Marje Viirmanni ja Mati Preitofiga 2 kulda (2007, 2009) ning koos Marje Viirmanniga hõbeda (2011) ja 2 pronksi (2005, 2012).

Ühiskondlik tegevus
-------------------

* 2010–2021 Rahvusvahelise Rogainiföderatsiooni nõukogu liige
* 2010–2012 Eesti Geoinformaatika Seltsi (ESTGIS) juhatuse liige
* 2011–2017 Eesti Orienteerumisliidu juhatuse liige
* Eesti Geoloogia Seltsi volikogu liige

Isiklikku
---------

Eduard Pukkonen on töölise poeg.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. 1 2 3  Eesti spordi biograafiline leksikon. Eduard Pukkonen
3. ↑  "Eesti Geoloogia Selts. Volikogu". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. jaanuar 2015. Vaadatud 1. jaanuaril 2015.

Kirjandus
---------

* Eesti geoloogia. Biograafiline teatmik. Tallinn 1995. Lk 92

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 766
* Biograafia ESBL-is
* Eduard Pukkoneni blogi

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Commerzbank Tower** on pilvelõhkuja Saksamaal Frankfurdi kesklinnas, *Commerzbank AG* peakorter. Hoonel on 56 korrust (sellest 45 bürookorrust) ja see on 259 m (koos antenniga 300 m) kõrge. Selle arhitekt on Norman Foster. Hoone ehitati aastatel 1994–1997. *Commerzbank Tower* on maailma esimene nn ökoloogiline pilvelõhkuja - peale aatriumi "taevaste aedade" on selle ehitamisel kasutatud keskkonnahoidlikke tehnoloogiaid, vähendamaks kütmiseks ja jahutamiseks vajaminevat energiat.

Hoone asub Kaiserplatz'il. Selle vahetusse lähedusse jäävad Euroopa Keskpanga kõrghoone *Eurotower*, *Main Tower*, *Silberturm*, *Japan Center*, kõrghoone *Gallileo* ja viietärnihotell *Frankfurter Hof*.

Oma vormilt on hoone ümardatud nurkade ja kergelt kumerate 60-meetriste külgfassaadidega võrdkülgne kolmnurkne tahukas, mis ümbritseb 160 m (43 korruse) kõrgust sisemist aatriumi. Aatrium on liigendatud üheksal tasandil asetsevateks temaatilisteks aedadeks, igaüks pindalaga 450 m² ja 15 m kõrge. 

Commerzbank Tower.  
Aatriumi aed 19. korrusel.
Aiad paiknevad spiraalselt, avanedes igaüks ühel küljel kolmest. Iga aed kehastab erinevat floorat sellele iseloomuliku taimestikuga: idapoolne - poolkõrbe, läänepoolne - kõrgmäestikku, lõunapoolne - vihmametsa. Ühelt küljelt avatud aiad lasevad hoonesse loomulikku valgust, vähendades sellega vajadust kunstliku valguse järele. Samal ajal on tagatud, et büroodest avaneb vaade emba-kumba kas linnale või aiale. Selleks, et vältida vajadust tugisammaste järele aatriumi aedades, on hoone ehitamisel kasutatud terast, - tavalise (ja odavama) betooni asemel. *Commerzbank Tower* on esimene pilvelõhkuja Saksamaal, kus peamise ehitusmaterjalina kasutati terast.

*Commerzbank Tower* oli kõige kõrgem hoone Euroopas 1997. aastast kuni 2003. aastani. Ta ületas kõrguselt eelmist kõrgeimat hoonet *MesseTurm'*i 2,5 meetriga. 2003. aasta detsembris sai kõige kõrgemaks hooneks Euroopas *Triumph-Palace* Moskvas.

*Commerzbank Tower* oli Euroopa Liidu kõrgeim hoone kuni 5. juulini 2012, kui Londonis avati pidulikult 309,6 m kõrgune pilvelõhkuja *The Shard*.

Viited
------

1. ↑  Commerzbank Tower emporis.com Kasutatud 7.07.2012.
2. ↑  Prince Andrew and Qatari prime minister to open Shard on 5 July www.london-se1.co.uk Kasutatud 7.07.2012.
3. ↑  Qatari-owned Shard skyscraper Europe’s tallest building The Peninsula Kasutatud 7.07.2012.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Commerzbank Tower** |

* Emporis.com - Commerzbank Tower
* Skyscrapercenter.com - Commerzbank Tower
* Archiseek.com - 1997 - Commerzbank Tower, Frankfurt
* Structurae.de - Commerzbank Tower
Wilhelm Grimm
**Wilhelm Carl Grimm** (24. veebruar 1786 Hanau – 16. detsember 1859 Berliin) oli saksa folklorist.

Koos vend Jacob Grimmiga on ta tuntud keeleteadlane ja muinasjuttude koguja. 

Koos Karl Lachmanni ja Georg Friedrich Beneckega panid nad aluse saksa filoloogiale ehk germanistikale.

1825 abiellus Wilhelm Grimm apteekri tütre Henriette Dorothea Wildiga. Neil sündis kolm poega ja tütar, kellest vanim laps, poeg, suri pisikesena.

Wilhelm Grimm oli Göttingeni ülikooli professor, kui 20. juunil 1837 sai Hannoveri kuningaks Ernst August. Uus kuningas kuulutas sama aasta 1. detsembril Hannoveri põhiseaduse kehtetuks ja hakkas valitsema absoluutse monarhina. Seitse Göttingeni professorit protestisid selle vastu ja nõudsid põhiseaduse taastamist. Kuna protest jäi piiratuks (Göttingenis oli tollal ligi viiskümmend professorit), laskis Ernst August kõik mässulised professorid lahti ja andis kolmele neist (sealhulgas Jacob Grimmile) 3 päeva Göttingenist lahkumiseks. Seda Grimmid tegidki. Tänapäeval on Göttingeni ülikooli ees kõigile seitsmele professorile, sealhulgas vendadele Grimmidele, mälestussammas.
**Aisetas** on järv Leedus Molėtai ja Utena rajoonis. Molėtai rajoonis asub 2/3 järvest, kolmandik jääb Utena rajooni territooriumile. Kagutipus piirneb järv Švenčionyse rajooniga. Aisetas jääb Labanorase regionaalparki.

Aisetas on Leedu pikim järv. Sügavaim koht asub järve idaosas Gatakiemise juures.

Aisetases on kaheksa saart (1,29, 0,54, 0,42, 0,15, 0,12, 0,09, 0,02 ja 0,02 ha). Järv on lookleva kaldaga; kaldajoone pikkus on 48,06 kilomeetrit, koos saartega aga 49,85 kilomeetrit. Kaldariba on kitsas, seal kasvavad pilliroog ja kõrkjad. Kohati kaldataimestik puudub, seda esineb rohkem järve abajates. Küladest jäävad järve kaldale Alnė, Žvaigždžiakalnis, Vaivadiškės, Saliniškis, Šnieriškės, Pavajuonis, Paeisetė II, Gatakiemis, Ščiurys ja Antakalnis. Järve loodekaldal asub laagriplats.

Aisetase säng asub jääajal tekkinud Leedu pikimas tunnelorus. Kevaditi on järve veetase ligi kolm meetrit kõrgem. Südasuvel tekib järves umbkaudu viie meetri sügavusel hüppekiht.

Aisetasest voolab välja Aiseta jõgi. Galuonisest voolab järve 30 meetri pikkune oja. Järve suubuvad veel Vyžinta, Alnė, Vadokšnėlis ja kaksteist nimetut oja. oja. Kaladest elavad järves viidikas, särg, ahven, haug, leidub veel latikat, säga, angerjat ja koha.

Aisetase nimi võib tuleneda sõnast *aisus*, mis tähendab perioodi. Samas võib see ka tuleneda indoeuroopa algkeele liitest *\*eis-, \*ois-*, mis tähendab kiirustamist, tõttu.

Viited
------

1. ↑  "Stovyklavietė Aisetėlė prie ežero Aisetas". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. oktoober 2020. Vaadatud 24. aprillil 2020.
2. ↑  Algirdas Stanaitis. *Aisetas.* Tarybų Lietuvos enciklopedija, Kt. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. 22 lk.
3. ↑   Aleksandras Vanagas. *Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas.* 36 lk. – Vilnius: Mokslas, 1981.

Välislingid
-----------

 Aisetas – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Wilhelm Gotthilf Robert Adelbert Christiani** (15. veebruar/27. veebruar 1831 Mäksa – 4. juuli/16. juuli 1895 Pihkva) oli Eesti vaimulik.

Ta õppis aastatel 1839–1842 Radloffi asutuses Viljandis (Radloffsche Anstalt in Fellin), aastatel 1842–1845 Cēsise lähedal asuvas Berzaune õppeasutuses (Anstalt Birkenruh bei Wenden), aastatel 1846–1850 Gustav Max Schmidti Eragümnaasiumis Viljandis (Schmidtsche Anstalt in Fellin). Aastatel 1850–1854 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Aastatel 1856–1858 oli ta õpetajaks Gustav Max Schmidti Eragümnaasiumis. Aastatel 1858–1859 oli ta prooviaastal Tartu Maarja koguduses Adalbert Hugo Willigerode juures, Tarvastu Peetri koguduses Paul Carlblomi juures ja Helme Maarja koguduses Ernst Behse juures. Ordineeriti 28. veebruaril/12. märtsil 1860 Vastseliinas õpetajaks.

Ta oli aastatel 1860–1862 Võru praostkonna vikaarõpetaja. Aastatel 1862–1873 oli ta (introdutseeriti 25. veebruaril/9. märtsil 1862) Tõstamaa Maarja koguduse õpetaja ja aastatel 1873–1892 oli ta (introdutseeriti 28. oktoobril/9. novembril 1873) Hargla koguduse õpetaja. Eemaldati (suspendeeriti) 4. märtsil/16. märtsil 1892 pastoriametist ja saadeti Balti kubermangudest välja, kuna viis läbi kiriklikke talitusi rekonvertiitidele (õigeusus pettunutele). Emerituuris olles elas Pihkvas.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977

Välislingid
-----------

* Wilhelm Gotthilf Robert Adelbert Christiani Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Aita Kivi 5. detsembril 2013 Viru Keskuse Rahva Raamatus Malle Pärna raamatu "Minu elu hetked" esitlusel
**Aita Kivi** (sünninimi **Aita Liive**; sündinud 20. detsembril 1954) on eesti kirjanik ja ajakirjanik. Alates septembrist 2019 ajakirja Kodu & Aed peatoimetaja.

Ta õppis Tallinna 46. Keskkoolis (1962–1973), TRÜ-s (1973–1974) rakendusmatemaatikat ja TPI-s (1974–1981). TPI lõpetas ta tööstus- ja tsiviilehituse insenerina. 

Ta oli alates 1983. aastast Tallinna NAK-i liige ja kuulub alates 1993. aastast Eesti Kirjanike Liitu. Eesti Ajakirjanike Liidu liige. 

Töötas 2009. aasta jaanuarist kuni 2018. aasta juunini ajakirja Eesti Naine peatoimetajana, varem on töötanud ajakirjade Kodukiri peatoimetajana (2005–2008) ja ajakirja Kodukolle peatoimetajana (2003–2005), ajakirja Anne tegevtoimetajana (1997–2003), kultuuritoimetajana ajalehtedes Rahva Hääl, Eesti Sõnumid ja Sõnumileht (1990–1998) ning toimetajana kirjastuses Valgus (1983–1990).

2015. a. pälvis romaani "Keegi teine" eest A.H. Tammsaare nimelise Albu valla kirjanduspreemia.

Teoseid
-------

* Luulekogu "Usaldades" (1986)
* Lasteluule kogu "Lendutõusja" (1988)
* Luulekogu "Aknalseisja" (1996)
* Luulekogu "Tunde küsimus" (2000)
* Novellikogu "Üheksa avameelset naist" (1991)
* Novellikogu "Teisikud ja armukesed" (1993)
* Romaan "Jumalakäpp" (1996)
* Romaan "Lummus" (2001)
* Romaan "Mees nende elus" (2003)
* Romaan "Lähedal" (2007)
* Novellikogu "17 avameelset naist" (2009)
* Romaan "Keegi teine" (2014)
* Luulekogu "Ära möödu must lähedalt" (2014)
* Romaan "Nähtamatud traagelniidid" (2021)

Tunnustus
---------

* 2015 A. H. Tammsaare nimeline kirjanduspreemia ("Keegi teine")

Isiklikku
---------

Abielus kunstnik Matti Pärkiga. 

Poeg Krister Kivi on ajakirjanik, fotograaf, publitsist ja luuletaja.
**Maris-Lembi Balbat** (20. juuni 1936, Tallinn – 25. veebruar 2022) oli eesti teatriloolane, teatri- ja filmikriitik.

1954. aastal lõpetas Tallinna 7. Keskkooli, seejärel õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis ajalugu, ülikooli lõpetas 1959. aastal. 

1967. aastal sai Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis teatriajaloo alal aspirantuuri (juhendaja Karin Kask). Aastatel 1968–1969 oli Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumi teaduslik töötaja, 1969–1976 Tallinnfilmi stsenaariumide toimetuskolleegiumi liige ja mängufilmide toimetaja ning 1979–1997 Kultuurilehe teatri- ja filmiosakonna toimetaja. Aastatel 1997–1998 töötas ta ajalehe Kultuurimaa toimetuses.

1962. aastast ilmus tema artikleid ajalehtedes Sirp ja Maaleht ning ajakirjas Elukiri.

Koostanud brošüüri "Eesti NSV rahvakunstnik Velda Otsus" (1968) ja toimetanud kogumiku "Madis Kõivu mõttelistes maailmades" (2003, koos Piret Kruusperega).

Maris-Lembi Balbat oli Eesti Teatriuurijate ja -kriitikute Ühenduse ja Eesti Teatriliidu liige.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Balbat, Maris". *Eesti Teatriliit*.
Ülikooli rektoraadi hoone (2010)
 Ülikooli põllumajandusteaduskonna üks hooneid (2015)
**Lõuna-Tšehhi ülikool České Budějovices** (tšehhi keeles *Jihočeská univerzita v Českých Budějovicích*, ladina keeles *Universitas Bohemiae Meridionalis Budovicensis*) on Tšehhi ülikool České Budějovices.

Ülikool asutati 1991. aastal.

2014. aastal õppis ülikoolis bakalaureuseõppes 8700 ja magistriõppes 2360 üliõpilast. Doktoriõppes õppis 610 doktoranti.

Teaduskonnad
------------

* Majandusteaduskond
* Filosoofiateaduskond
* Pedagoogikateaduskond
* Loodusteaduste teaduskond
* Usuteaduskond
* Tervise- ja sotsiaaluuringute teaduskond
* Põllumajandusteaduskond
* Kalamajanduse ja veekaitse teaduskond

Külalislektor Eestist
---------------------

2017. aastal töötas ülikoolis lühikest aega külalislektorina Eesti mullateadlane Alar Astover.

Viited
------

1. ↑  Alar Astover. etis.ee

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Lõuna-Tšehhi ülikool České Budějovices** |

* Koduleht. jcu.cz
III tooni *communio* "Beatus servus" *Liber usualis*'est (transkriptsioon)
***Communio*** (ladina keelest *antiphona ad communionem* 'antifon armulaua juurde') ehk **armulaualaul** on laul, mis missaliturgial kõlab armulauasakramendi jagamisel ning kuulub missa propriumi.

Alates 4. sajandist sai armulaualauluks eelistatult 33. (34.) psalm, just selle 9. *versus* "Gustate et videte quam suavis est Dominus" ('maitske ja vaadake, et Issand on hea') koos antifoniga. Nagu ofertooriumi puhul jäi rituaali lühendes aja jooksul kasutusele ainult antifon. Erandiks on leinamissa, kus antifoni "Lux aeterna" järel kõlab versus "Requiem aeternam" ja selle lõpus kordub antifoni lõpp alates sõnadest "Cum sanctis tuis".

Gregooriuse *communio*-meloodiad on võrdlemisi lihtsas neumalises stiilis (silbile vastab väike noodirühm, 1–4 nooti). Paljudes meloodiates esineb omapärane tonaalne ebapüsivus.

Viited
------

1. ↑  H. Uleksin. Varajase muusika terminoloogia. Magistritöö. Tartu, 2006
2. ↑  T. Siitan. Keskaja muusika aastani 1300. Tallinn, 1989

Välislingid
-----------

* III tooni *communio* Gustate et videte
* VIII tooni *communio* Ego sum vitis vera
* H. Isaaci vaimulik motett neljale häälele "Gustate et videte"
* O. Lassuse vaimulik motett viiele häälele "Gustate et videte"
**Wilhelm Gottfried Eisenschmidt** (17. detsember (vkj) / 29. detsember 1839 Pühajärve – 25. märts 1922 Tartu) oli vaimulik ja Eesti rahvusliku ärkamisaja tegelane.

Elulugu
-------

Õppis aastatel 1850–1852 Laalandi koolis ja aastatel 1853–1861 Tartus gümnaasiumis. Aastatel 1861–1862 oli koduõpetajaks Varudi mõisas. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis aastatel 1863–1867. 

Oli aastatel 1867–1868 koduõpetajaks Kanepis pastor Georg von Holsti juures. Prooviaastal oli ta aastal 1869 Kanepi Jaani koguduses Georg von Holsti juures. Ordineeriti õpetajaks 3. mail 1870.

Oli aastatel 1870–1922 Tartu Peetri koguduse esimene õpetaja. On olnud ajavahemikus 1885–1893 ametist kõrvaldatud segausulistes abieludes laste ristimise pärast.

Võttis osa Eesti üliõpilaste esimestest koondamispüüetest, oli Eesti Üliõpilaste Seltsi asutajaliige, kuulus Tartu Eesti Põllumeeste Seltsi. Ta oli valitud nii Aleksandrikooli peakomiteesse kui Eesti Kirjameeste Seltsi juhatusse (täites neis kas kassapidaja või kirjatoimetaja ameteid). 

Aastal 1881 astus ta koos Jakob Hurdaga välja Eesti Kirjameeste Seltsist, aastal 1883 tõrjuti ta ka eemale Aleksandrikooli asjade ajamisest. Seejärel tõmbus ta rahvuslikust tegevusest tagasi, keskendudes vaid vaimuliku tööle.

Isiklikku
---------

Tema poeg Johannes Otto Eisenschmidt oli Kodavere Mihkli koguduse ja Paide Saksa Püha Risti koguduse õpetaja. 

Tema onupoja poeg Aleksander Eisenschmidt oli eesti põllumajandusteadlane. 

Tema onupoja poja-poja-poeg Jaan Einasto on eesti astrofüüsik ja akadeemik.

Viited
------

1. ↑  Die Pastoren des Konsistorialbezirk Estland 1885–1919. Böhlau Verlag Köln Wien
2. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
3. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
4. ↑  Eesti Biograafiline Leksikon K./Ü. Loodus, Tartus, 1926–1929

Kirjandus
---------

* Palwekiri ristiusu wendadele ja õdedele ligidal ja kaugemal: [Peetri kiriku ehtamise toetamiseks] / [W. Eisenschmidt]. Tartu: 1883
* Tartu Peetri koguduse ajalugu: 1868-1884-1909/ Kiriku pühitsemise 25-aasta mälestuse päevaks kirja pannud W. Eisenschmidt. Tartu: 1909

Välislingid
-----------

* Wilhelm Gottfried Eisenschmidt Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
* Pilt
Wilhelm Kühne
**Wilhelm Friedrich Kühne** (28. märts 1837 Hamburg – 10. juuni 1900 Heidelberg) oli saksa füsioloog. Ta võttis 1878 kasutusele termini "ensüüm".

Pärast gümnaasiumi lõpetamist Lüneburgis astus ta Göttingeni ülikooli, kus õppis keemiat Friedrich Wöhleri juures ja füsioloogiat Rudolf Wagneri juures. Pärast lõpetamist 1856 täiendas ta end veel mitmel pool tolle aja parimate füsioloogide juures: Berliini ülikoolis Emil du Bois-Reymondi juures, Pariisi ülikoolis Claude Bernardi juures ning Viinis Carl Ludwigi ja Ernst Wilhelm von Brücke juures.

1863. aasta lõpul asus ta tööle Berliini patoloogiainstituuti, mida juhatas Rudolf Virchow, keemiaosakonna juhatajana. 1868 määrati ta Amsterdami ülikooli füsioloogiaprofessoriks ja 1871 professoriks Heidelbergi ülikoolis, kus sai Hermann von Helmholtzi ametijärglaseks. Sellel ametikohal töötas ta surmani ja rajas Heidelbergi ühe tolleaegse parima eksperimentaalse füsioloogia laboratooriumi Euroopas.

Kühne teadustööd jagunevad kahte ossa. Esimese osa moodustavad lihaste ja närvide füsioloogia, millega ta tegeles nooruses. Teise osa moodustab seedimise keemia, millega ta hakkas tegelema Berliinis Virchowi juures. 1876 avastas ta proteiinide omastamiseks kasutatava ensüümi trüpsiini.

Peale selle uuris Kühne nägemist, nimelt keemilisi muutusi, mis toimuvad võrkkestas valguse mõjul. Franz Christian Boll oli 1876 avastanud rodopsiini, mille põhjal Kühne püüdis luua nägemise fotokeemiateooriat. Kuigi ta suutis näidata rodopsiini tähtsust nõrgas valguses nägemises, vähendas rodopsiini puudumine võrkkesta kõige teravama nägemise piirkonnas tema teooria usaldusväärsust ja välistas seega selle teooria üldise omaksvõtu.

Ta oli teadusajakirja Zeitschrift für Biologie peatoimetaja.

Tema laboratooriumis Heidelbergis töötas 1890. aastail Jakob von Uexküll.

Tunnustus
---------

* 1892 – valiti  Londoni Kuningliku Seltsi välisliikmeks
**"Kassimäng"** (ungari keeles: "Macskajáték") on István Örkény kirjutatud näidend.

Kokkuvõte
---------

"Kõik tahame üksteiselt midagi. Ainult vanadelt inimestelt ei taha enam keegi midagi. Aga kui vanad inimesed üksteiselt midagi tahavad, siis me naerame." 

Näidendis on tähtsal kohal kahe eakate õdede kirjavahetust. Vanem õde on Saksamaal Garmisch Partenkirchenis elav Giza. Ta kolis sinna oma rikka poja juurde. Giza on kombekas tark proua. Ta on ratastoolis ja on oma saatusega (ehk surmaga) leppinud. Giza kirjutab enda kohta: "Mina olen, mu kallis, üks vanaeit; seda sorti vanainimene, kes ei sõdi vanaduse vastu. Nüüd ma olen vanaks saanud, olen palju üksi, aga ma talun ka seda, püstipäi, isegi teatava uhkusega; usu mind, raskem on taluda noorust kui vanadust, kus inimesel ei ole enam valikut. Ja kõige raskem on välja kannatada vanadust, mis uinutab end noorusega." Teine õde on Erzsi, 65-aastane lesk. Erzsi on elavama iseloomuga. Tema just ei taha aktsepteerida, et ta pole sama noor kui kunagi. Giza kirjutab Erzsi kohta: "Sina oled üleni üks liikumine ja elu; see temperamendivahe oli olemas ka enne, kui ma vigaseks jäin." Erzsi kirjutab Gizale, et tal on uus hea sõbranna, Paula. Ta kiidab teda taevani. Giza on selle sõpruse peale natuke kade. Erzsi näeb uuesti oma lapsepõlve armastust, kunagine ooperilaulja Viktor Csermlényi. Kuigi Erzi oli mitu aastat Béla Orbániga abielus, oli tal ikka vahekord Viktoriga. Ta armastas nii Bélat kui ka Viktorit. Siis kui Erzi vanana Viktorit uuesti näeb, ei taha ta tunnistada, või ta ei saa aru, mis tunded tal Viktori vastu on. Giza on kindel, et Erzsi on kunstnikusse armunud. Erzsi aga väidab, et ta kardab teda; "Kogu tema olemus on mulle võõras: ta on ablas, egoistlik, immoraalne. Nagu metsloom". Erzsi hakkab aru saama, et tema sõbranna Paula, on tegelikult terve selle aja temaga mänginud ning isegi Viktoriga kokku saanud ja õhtusööki söönud. 

Näidendi lõpp oli veidi ebaselge. Eelviimane osa lõpeb sellega, et Erzsi satub masendusse, ta ei suuda enam magada ja asi lõpeb sellega, et ta sooritab enesetappu. Teose viimases osas on Giza lõpuks Erzsi juurde jõudnud. Giza on näidendis mitu korda maininud/küsinud, millal Erzsi siis lõpuks Saksamaale tuleb. Giza tuli koju sellepärast, et tal oli vaja, et Erzsi teda lohutaks, aga tegelikult oli Erzsi see, kellel oli abi vaja. Kahjuks õe armastusest ei piisanud. 

### Ülesehitus

Näidend koosneb mitmest osast. Iga kontakt on välja toodud sellisel viisil, et on kirjutatud näiteks; "*Kirjad*", "*Öised telefonikõned*", "*Kolm telefonikõnet*", "*Kaugekõne*", "*Viimane kiri*", "*Viimased kakskümmend neli tundi*" jms.
**Lõuna-Taani piirkond** on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Taani lõunaosas. 

Piirkond loodi 1. jaanuaril 2007 haldusreformi (*strukturreformen*), kui senised maakonnad asendati 5 suurema piirkonnaga. Lõuna-Taani piirkonnaks ühinesid Fyni, Ribe ja Lõuna-Jüütimaa maakond ning osa Vejle maakonnast (endised Børkopi vald, Egtvedi vald, Fredericia vald, Jive vald, Jellingi vald, Koldingi vald, Lunderskov' vald, Vamdrupi vald ja Vejle vald). Lõuna-Taani piirkond hõlmab Jüütimaa lõunaosa, Fyni ja Langelandi saare ning hulga väiksemaid asustatud saari. 78 vana maakonda ühendati 22 uueks maakonnaks.

Piirkonna pindala on 12 191 km² ja elanike arv 1 194 659 (2008). Piirkonna keskus on Vejle, suurim linn Odense. Kolm rahvarikkamat valda on Odense vald, Esbjergi vald ja Vejle vald.

Haldusjaotus
------------

Piirkonnas on 22 valda:

* Åbenrå vald
* Assensi vald
* Billundi vald
* Esbjergi vald
* Fåborg-Midtfyni vald
* Fanø vald
* Fredericia vald
* Haderslevi vald
* Kerteminde vald
* Koldingi vald
* Langelandi vald
* Middelfarti vald
* Nordfyni vald
* Nyborgi vald
* Odense vald
* Svendborgi vald
* Sønderborgi vald
* Tønderi vald
* Varde vald
* Vejeni vald
* Vejle vald
* Ærø vald

Piirkonna haldusjaotusPiirkonna haldusjaotus

Välislingid
-----------

* Piirkonna koduleht

Taani piirkonnad

Kesk-Jüütimaa • Lõuna-Taani • Pealinnapiirkond • Põhja-Jüütimaa • Sjælland
**Säästev Eesti 21** ehk **Eesti agenda 21** (lühendatult **SE 21**) on Eesti jätkusuutliku arengu riiklik strateegia kuni 2030. aastani. SE 21 on säästva arengu pikaajaline raamdokument, mis kiideti Riigikogus heaks 14. septembril 2005. Strateegia väljatöötamisel tegid koostööd erinevate valdkondade teadlased ja mitmed huvirühmad. SE 21 ei ole suunatud üksnes keskkonnakaitselistele ja ökoloogilistele aspektidele, vaid on kogu Eesti ühiskonnaelu haarav arengukava.

SE 21 põhimõtteks on ühendada globaalsest konkurentsist tulenevad edukuse nõuded säästva arengu põhimõtete ja Eesti traditsiooniliste väärtuste säilitamisega.

Strateegia väljatöötamine
-------------------------

Strateegia väljatöötamist juhtisid Mati Heidmets, Andres Jagomägi, Ene Kadastik, Marju Lauristin, Mai Luuk, Ahto Oja, Jaan-Mati Punning, Ruuta Ruttas, Külliki Tafel, Erik Terk, Rain Tamm ja Raivo Vetik.

Strateegia sisu
---------------

Strateegia seab oma esimeses peatükis neli eesmärki, milleks on eesti kultuuriruumi elujõulisus, heaolu kasv, sidus ühiskond ja ökoloogiline tasakaal, seejärel vaatleb teises peatükis nende eesmärkide saavutamise vahendina konservatiivset mudelit ja partnerlusmudelit. Seejärel tõdeb strateegia, et need mudelid on vastuolulised ning nende positiivne mõju Eesti arengule end ammendamas: "Sellises olukorras tuleb kaaluda võimalusi erinevate lähenemiste ühitamiseks, omamoodi sünteesstsenaariumi kujundamiseks, mis üritaks kombineerida ülaltoodud kolme tee tugevad küljed ning vähendaks võimaluste piires neis peituvaid ohtusid. Selliseks stsenaariumiks võiks olla järgmises peatükis kirjeldatud arengutee teadmusühiskonna suunas."

Strateegia kolmas peatükk kirjeldab sünteesistsenaariumi pealkirja all "Eesti kui teadmusühiskond" ning neljas peatükk kirjeldab selle strateegia elluviimiseks vajalikke tegevussuundi.

Teadmusühiskonnale suundumisel on vajalikud sammsammulised muutused "vähemalt neljas valdkonnas":

* Teadmusjuhtimine ning selle põhimõtete sissetoomine riigivalitsemisse
* Muutused intellektuaalsete ressursside loomise ja kasutamise osas
* Loodussuhete viimine teadmusühiskonna põhimõtetele vastavaks
* Teadmusühiskonna suunas liikumisele sotsiaalse toetuse loomine

Vaata ka
--------

* Agenda 21
* Eesti keskkonnastrateegia aastani 2030

Viited
------

1. ↑  *Säästva arengu sõnaseletusi*, Säästva Eesti Instituut, vaadatud 19.03.2018

Välislingid
-----------

* Eesti säästva arengu riikliku strateegia "Säästev Eesti 21" heakskiitmine, Riigi Teataja, Vastu võetud 14.09.2005
* Säästev areng, Riigikantselei ülevaatelehekülg riikliku strateegia "Säästev Eesti 21" eesmärkidest, rakendamisest ja mõõdikutest
* Säästev areng, Keskkonnaministeerium, vaadatud 19.03.2018
Martelli valla paiknemine Lõuna-Tiroolis
**Martello** (saksa: *Martell*) on org ja vald *(comune)* Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias. See paikneb 28,5 km pika Plima jõe Martelli orus, umbes 45 km Bolzanost läänes. Valla pindala on 143,7 km²

Vald asub kõrgusvahemikus 957 m kuni 3757 m, millest viimane on Zufallspitze (itaalia: *Monte Cevedale*) tipp oru kaguotsa kohal.

2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 884 inimest. 2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneles 100% rahvastikust esimese keelena saksa keelt.

Martell külgneb peamiselt Latschi vallaga oru alumises otsas. Teised naabrid Adige jõe Vinschgau orus on Stilfs, Laas ja Schlanders. Ulten on naaberorus idas, samas Peio, Rabbi ja Valfurva jäävad lõunasse.

Peale peamise küla Gand (Ganda) on Martelli vallas *frazione*-d (alljaotused, peamiselt külad ja asundused): Ennetal (Val d'Enne), Ennewasser (Transacqua), Gand (Ganda), Meiern ja Sonnenberg (Montesole), samuti mitu farmi ja hotelli.

* 
* 
* 
* 
*

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Martello** |

* Valla koduleht (saksa ja itaalia keeles)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib mobiilsidest üldiselt; eraldi artikkel räägib mobiiltelefonsidest.* |

---

**Mobiilsideks** (inglise *mobile communication(s)*) nimetatakse üldiselt kõiki sidesüsteeme, kus signaalide edastamiseks ei kasutata juhtmeid või kaableid (traadita side) ning terminalid võivad seetõttu teatud ulatuses vabalt liikuda, ilma et side katkeks. Mobiilsides kasutatakse info edastamiseks raadiolaineid (täpsemalt mikrolaineid).
Siia kuuluvad nt mobiiltelefonside süsteemid (NMT, GSM, GPRS, UMTS jt), satelliittelefonid, traadita kohtvõrgud, Bluetooth jne.

Eestis on mobiilside vahendite (raadiotelefonide) väljatöötamise- ja tootmisega tegelenud Keilas asunud EKE Elektroonika 1970. aastatest alates.

Mobiilside tehnoloogiaid
------------------------

* GSM
* NMT
* GPRS
* UMTS
* HSDPA
* HSUPA
* EDGE
* CDMA2000
* LTE
* Esimese põlvkonna mobiilside (1G)
* Teise põlvkonna mobiilside (2G)
* Kolmanda põlvkonna mobiilside (3G)
* Neljanda põlvkonna mobiilside (4G)
* Viienda põlvkonna mobiilside (5G)

Viited
------

1. 1 2  mobile communications. e-Teatmik
**Kristi Anne Allik** (sündinud 6. veebruaril 1952 Torontos) on Kanada helilooja, pianist ja õppejõud. Ta sündis Eesti pagulasperes.

Haridus
-------

Ta lõpetas 1975. aastal Toronto ülikooli heliloomingu alal, kaitses 1977. aastal Princetoni ülikoolis magistrikraadi (juhendaja Milton Babbitt) ja 1981. aastal Lõuna-California ülikoolis doktorikraadi muusika alal (juhendajad Frederick Lesemann ja James Hopkins, tööks Kalevipoja-aineline kammerooper "Loom Sword River").

Töökäik
-------

Allik oli 1980–1981 Briti Columbia Victoria ülikoolis ajutine õppejõud ja 1982–1987 Ontario ülikooli kompositsiooniteooria õppejõud. Alates 1988. aastast õpetab ta *Queen's University*'s ning on aastast 1996 samas ka elektronmuusikastuudio direktor.

Teoseid
-------

### Lavamuusika

* Kammerooper "Loom Sword River" (1982)

### Orkestrimuusika

* "Rohan" tšellole ja orkestrile (1988)
* "Three Textures for Orchestra" (1989)
* "Illustrated Earth" (1993)
* "Nimbus" (1997)

### Kammermuusika

* "Piano Trio" (1979)
* "Cool Jazz" kit-duole (1982)
* "Nord Star South Wind" klaverile (1983)
* "Zone Two" kammerorkestrile (1984)
* "Meditation" tšellole ja elektroakustilisele helilindile (1984)
* "Xanthe" klarnetile ja elektroonikale

### Elektrooniline muusika

* "Introspections" (1982)
* "Rondeau" (1985)
* "Cometose" (1986)
* "Rust Do Us Part" (1988)
* "Skyharp" (1997)
* "Electronic Purgatory" (1997)
* "~infoweaver" (2000)
* "Fragrances of Time and Space" (2001)

Viited
------

1. 1 2 3  *Eesti muusika biograafiline leksikon.* 1. köide: *A–M.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007, lk. 30.

Välislingid
-----------

* Kristi Allik Queen's University lehel
* Kristi Allik (Encyclopedia of Music in Canada)
**Rahvusvahelise Olümpiaakadeemia** (ROA, inglise keeles *International Olympic Academy, IOA*) on organisatsioon, mis tegeleb olümpismi ja olümpialiikumise akadeemilise käsitlemise, uurimise ja propageerimise edendamisega. Selle keskus asub Olümpias (Kreeka).

Olümpiaakadeemia loomise otsuse langetas ROK 1949. aastal, selle tegelik asutamine toimus aga 1961. aastal. 

Kaasaegsete olümpiamängude rajaja Pierre de Coubertini soov oli luua institutsioon, mille ülesandeks oleks olümpiaidee säilitamine, selgitamine ja levitamine noorte hulgas. Oma eluajal ei õnnestunud tal oma unistust täide viia. 1961. aastal moodustati Kreeka Olümpiakomitee juurde Rahvusvaheline Olümpiaakadeemia, mis töötab ROK-i patronaaži all. ROK moodustas ka komisjoni Olümpiaakadeemia tegevuse suunamiseks.

Oma eesmärgi täitmiseks korraldab ROA igal aastal üritusi, millest tähtsamad on noortesessioonid ning spetsiaalsed seminarid olümpialiikumisega seotud organisatsioonidele.

Vaata ka
--------

* Eesti Olümpiaakadeemia

Välislingid
-----------

* Rahvusvaheline Olümpiaakadeemia
**Otto Gustav von Stackelberg** (vene: *Отто-Густав Штакельберг*); (7. aprill (vkj 27. märts) 1771 Kuksema mõis – 8. juuli (vkj 26. juuni) 1811 Roosna-Alliku mõis) oli Eestimaa poliitik ja vabahärra.

Ta sündis Kuksema ja Roosna-Alliku mõisniku Jürgen Johann von Stackelbergi ja Auguste Eleonora von Engelhardti pojana.

Aastail 1809–1811 oli ta Eestimaa rüütelkonna peamees.

Talle kuulus Roosna-Alliku mõis.

Perekond
--------

Otto Gustav von Stackelberg abiellus 20. augustil 1810 Tallinnas Henriette Elisabeth von Bergiga (1792–1873), kes oli Vaeküla mõisniku ja Eestimaa rüütelkonna peamehe Jakob Georg von Bergi tütar. Abielust lapsi ei sündinud.

### Sugupuu


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  **Vabahärra Otto von Stackelberg**  | Vabahärra Jürgen Johann von Stackelberg | Vabahärra Jürgen von Stackelberg | Vabahärra Berndt Otto Stackelberg |
| Elisabeth von Maydell |
| Margaretha von Rosen | Bengt Gustav von Rosen |
| Magdalena Elisabeth von Fersen |
| Auguste Eleonora von Engelhardt | Kaspar Friedrich von Engelhardt | Gustav Friedrich von Engelhardt |
| Christina Elisabeth von Lode |
| Brigitte Eleonore von Rosen | Bengt Gustav von Rosen |
| Magdalena Elisabeth von Fersen |

Vaata ka
--------

* Stackelberg
* Eestimaa rüütelkonna peameeste loend

Välislingid
-----------

* Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust (saksa k.)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Berend Johann von Uexküll** | **Eestimaa rüütelkonna peamees**1809–1811 | Järgnev**Jakob Georg von Berg** |
**Arno Kamminga** (sündinud 22. oktoobril 1995 Katwijkis) on Hollandi ujuja, kes on spetsialiseerunud 50 m, 100 m ja 200 meetri rinnuliujumisele. Kamminga treenib Mark Faberi juhendamisel; varem treenis ta Martin Truijensi, Kees Robbertseni ja Bregje van der Pluijmi juhendamisel. Kamminga on 50, 100 ja 200 meetri rinnuliujumises Hollandi rekordi omanik. Ta võitis kullad 100 m ja 200 m rinnuliujumises 2019. aasta lühiraja ujumise Euroopa meistrivõistlustel ja 4 × 50 m kompleksujumises segavõistkondadele 2017. aasta lühiraja ujumise Euroopa meistrivõistlustel.

Isiklikud rekordid
------------------

*Seisuga 7. detsember 2019*

* 25 m bassein

| Distants | Aeg | Kuupäev | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| 50 m rinnuli | 25,84 | 4. detsember 2019 | Glasgow |
| 100 m rinnuli | 56,06 | 7. detsember 2019 | Glasgow |
| 200 m rinnuli | 2.02,36 | 5. detsember 2019 | Glasgow |

* 50 m bassein

| Distants | Aeg | Kuupäev | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| 50 m rinnuli | 27,00 | 5. oktoober 2019 | Budapest |
| 100 m rinnuli | 58,98 | 1. november 2019 | Kaasan |
| 200 m rinnuli | 2.07,96 | 6. oktoober 2019 | Budapest |
**Krimml** on vald *(Gemeinde)* Austria Salzburgi liidumaa Zell am See ringkonnas (Pinzgau piirkonnas).

Krimmli kosed
Krimml asub Salzachi jõe ääres, ülemise (lääne) *Pinzgau* piirkonna edelaserval Tirooli piiri ääres. See asub u 54 km Mittersillist läänes ja 54 km ringkonnakeskusest Zell am Seest. Asula keskosa asub kõrgusel 1067 m merepinnast.

Läänes viib Gerlosi kuru maantee Wald im Pinzgau kaudu Tirooli Zillertali. Lõunas viib Krimmler Ache org (*Krimmler Achental*) oma ulatuslike alpikarjamaadega Dreiherrnspitze tippu (3499 m), mis on osa Kõrg-Tauerni Venedigeri rühmast. Lähedalasuv ratsarada üle Birnlücke kuru viib üle Alpide peaaheliku Tauferer Ahrntali Lõuna-Tiroolis (Itaalias).

Krimml on tuntud Krimmli koskede poolest, mis on populaarne turismisihtkoht. Kogulangusega u. 380 m on need kosed Euroopa kõrgeimate hulgas. Ka Salzachi jõe lähe asub Krimmlist põhja pool, kõrgusel 2300 m merepinnast.

Ajalugu
-------

Kui arheoloogilised leiud märgivad piirkonna asustamist varasel pronksiajal ja ka Hallstatti kultuuris 8.–6. sajandil eKr, oli tänapäeva *Pinzgau* u 200. aastast eKr osa keltide Noricumi kuningriigist. 15. aastast eKr Rooma riiki liidendatuna kulges Rooma tee piki Krimmler Ache oja kuni Alpide peaahelikuni. Pärast Rooma riigi langust 5. sajandil saksastati ala suuresti Baieri asunike poolt.

Esialgu keskaegse Baieri hertsogkonna osana on *Chrvmbel* mõisa esmamainitud 1228. aasta dokumendis, kui Salzburg peapiiskopid ostsid ülemise *Pinzgau* piirkonna. Kihelkonnakirikut on mainitud 1244. aastal. Sel ajal oli Krimml strateegiliselt oluline peatusena marsruudil, mis ühendas Salzburgi Ahrntali ja Tirooli krahvkonnaga.

Nagu paljudel Salzburgi maadel, kus reformatsioon oli levinud, rakendati Krimmli piirkonna talupoegadele vastureformatsiooni meetmeid, mille kehtestasid vürstlikud peapiiskopid, ja mitmed protestantlikud perekonnad saadeti välja. Pärast peapiiskopkonna sekulariseerimist läks see 1815. aastal lõpuks Austria keisririigile. 19. sajandi lõpust alates sai alpiturism järk-järgult oluliseks majandusteguriks.

Transport
---------

Krimmli raudteejaam
Krimmli jaam on läänepoolne lõpp-peatus kitsarööpmelisel Pinzgauer Lokalbahn raudteeliinil Zell am Seesse.

Viited
------

1. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Zell am See ringkonna vallad

* Bramberg
* Bruck
* Dienten
* Fusch
* Hollersbach
* Kaprun
* Krimml
* Lend
* Leogang
* Lofer
* Maishofen
* Maria Alm
* Mittersill
* Neukirchen
* Niedernsill
* Piesendorf
* Rauris
* Saalbach-Hinterglemm
* Saalfelden
* Sankt Martin
* Stuhlfelden
* Zell am See
* Taxenbach
* Unken
* Uttendorf
* Viehhofen
* Wald
* Weißbach
**Arno (Arnold) Pikamäe** (29. august 1929 Holstre vald, Viljandimaa – 28. aprill 1992 Tallinn) oli eesti keeleteadlane-leksikograaf, soome-eesti ja eesti-soome sõnaraamatute autoreid.

Elulugu
-------

Arno Pikamäe oli maatöölise poeg.

Lõpetas 1948. aastal Viljandi 2. Keskkooli, 1953 Tartu Riikliku Ülikooli eesti keele ja kirjanduse osakonna soome-ugri keelte erialal, 1956 aspirantuuri, filoloogiakandidaat (1957, TRÜ), väitekiri "Tüveline astmevaheldus läänemeresoome keeltes ja lapi keeles". Oli 1957–1989 Eesti NSV TA Keele ja Kirjanduse Instituudi (KKI) sõnaraamatute (leksikoloogia) sektori noorem- ja vanemteadur.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: eesti keele leksikograafia. Olnud seotud peamiselt "Eesti kirjakeele seletussõnaraamatuga" – oli üks koostamispõhimõtete väljatöötajaid, koostamisjuhendi (mille kohta avaldas ka artikleid teadusväljaannetes) loojaid ning sõnaraamatute autoreid ja sõnaraamatu toimetajaid. Osales ka soome-eesti ja eesti-soome tõlkesõnaraamatute koostamisel. Üle 10 teadustrükise.

Teoseid
-------

* Tüveline astmevaheldus läänemeresoome keeltes ja lapi keeles. // TRÜ Toim 50 (1957)
* Eesti keele vältesüsteemist. // Emakeele Seltsi aastaraamat 4 (1959)
* Tänapäeva kirjakeele seletav sõnaraamat ja selle koostamise põhimõtteid. // KKI uurimused VI (1961)
* Soome-eesti sõnaraamat (kaasautor K. Pihel). Tallinn, 1965, 1971, 1986, 1993, 1999
* Eesti-soome sõnaraamat (kaasautor). Helsingi 1971
* Tallinn, 1972, 1993, 1995, 2001
* Virolais-suomalainen sanakirja (kaasautor). Helsinki 1988

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Karelson, R. Arno Pikamäe. In memoriam. // KK (1997) 7, 447–448

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Eraülikooli hoone 1908
**Tartu eraülikool** (*Tartu eraülikooli kursused, Mihhail Rostovtsevi eraülikool*, ladina keeles *Universitas Privatissima Jurjevensis*) oli aastail 1908–1918 Tartus tegutsenud kõrgem õppeasutus.

Eraülikool loodi Mihhail Rostovtsevi algatusel pärast seda, kui naised kaotasid õiguse saada Tartu ülikooli vabakuulajaiks. Seetõttu oli enamik kuulajaid naised. Eraülikooli võis astuda ilma eelneva keskhariduseta, samuti ei kehtinud seal piiranguid juutide vastuvõtmisele.

Eraülikoolil oli arsti- ja füüsika-matemaatikateaduskond ning kokku 3872 kuulajat. Direktorid olid:

* 1908–1913 Mihhail Rostovtsev
* 1913–1914 V. Rubaškin
* 1914–1917 V. Kurtšinski
* 1917–1918 Aleksander Paldrok

Eraülikooli tegevus lõppes 1918. aastal. 1920. aastal annetati sisustus ja õppevahendid Tartu Ülikoolile, enamik hooneid jäi Mihhail Rostovtsevile.

Viited
------

1. ↑  Tartu eraülikool Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis (vaadatud 23.06.2019)

Kirjandus
---------

* Tartu eraülikool 1908–1918, kus tohtisid käia ka naised. Eesti Päevaleht, 23. september 1972, nr. 73, lk. 4.

Välislingid
-----------

* Tartu eraülikool Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis
* Rostavtsevi eraülikooli hoone
* Universitas privatissima Jurjevensis