recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Aafrika rahvaste karikavõistlused |
| **Pronks** | 2022 |  |

**Moumi Nicolas Brice Ngamaleu** (sündinud 9. juulil 1994 Yaoundés) on Kameruni jalgpallur, kes mängib parema äärepoolikuna Venemaa kõrgliigaklubis Moskva Dinamo ja Kameruni jalgpallikoondises.

Aastatel 2013–2016 mängis ta Kameruni klubis Coton Sport.

Aastatel 2016–2017 mängis ta Austria kõrgliigaklubis Altach.

Aastatel 2017–2022 mängis ta Šveitsi kõrgliigaklubis BSC Young Boys. Young Boysiga tuli ta neli korda Šveitsi meistriks .

2022. aasta septembris sõlmis ta lepingu Moskva Dinamoga.

Kameruni jalgpallikoondises debüteeris 2015. aasta detsembris. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta oma teises koondisemängus, 6. jaanuaril 2016 sõprusmängus Rwanda vastu. Ta on kuulunud Kameruni koondisse 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril, 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel ja 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Coton Sport
* Elite One: 2013, 2014, 2015

Young Boys
* Šveitsi Super League: 2017–18, 2018–19, 2019–20, 2020–21
* Šveitsi karikas: 2019–20

Viited
------

1. ↑  "Николас Муми Нгамалё стал футболистом "Динамо"" (vene). FC Dynamo Moscow. 8. september 2022. Vaadatud 8. septembril 2022.
2. ↑   (vaadatud 10.1.2022)
3. ↑   (vaadatud 10.1.2022)

| * v
* r
Kameruni koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Ngapandouetnbu
* 2 Mbekeli
* 3 Nkoulou
* 4 Wooh
* 5 Ondoua
* 6 Ngamaleu
* 7 Nkoudou
* 8 Zambo Anguissa
* 9 Nsame
* 10 Aboubakar (c)
* 11 Bassogog
* 12 Toko Ekambi
* 13 Choupo-Moting
* 14 Gouet
* 15 Kunde
* 16 Epassy
* 17 Mbaizo
* 18 Hongla
* 19 Fai
* 20 Mbeumo
* 21 Castelletto
* 22 Ntcham
* 23 Onana
* 24 Ebosse
* 25 Nouhou
* 26 Marou
* Treener: Song

 | Kamerun |
**Abdülaziz** ehk **Abdülaziz I** (8. veebruar 1830 İstanbul – 4. juuni 1876) oli 32. Türgi sultan. Ta valitses 25. juunist 1861 kuni 30. maini 1876. 

Abdülaziz oli sultan Mahmut II teine poeg. Abdülazizi ema Pertevniyal oli tšerkessi päritolu. Poiss kasvas üles sultanipalees avalikkusest isoleerituna. 

Abdülaziz astus troonile pärast oma venna Abdülmecit I surma. Ta jätkas oma eelkäijate reforme ja lähenemist Euroopale. Sõjaväe reformimiseks võeti palju laene. Aastal 1864 kaotati eeltsensuur ja võrdsustati välismaalaste õiguslik staatus Türgi alamate omaga. Aastal 1868 loodi kohtud Riiginõukogu ja Kassatsioonikohus. Juristide koolitamiseks loodi 1870 uus õppeasutus. Sultan külastas 1867. aasta Pariisi maailmanäitust ning Londonit ja Pariisi. Eksiilis viibivad noortürklased ei olnud reformide ulatusega rahul. 

Abdülazizi valitsemisajal leidsid aset mässud Kreetal 1866–1869 ning Bosnias ja Hertsegoviinas 1875 ja Bulgaaria aprillimäss 1876. Serbia ja Rumeenia taotlesid täielikku iseseisvust. Aastal 1869 vallutati tagasi Jeemen. 

Poliitikat mõjutasid peamiselt Mehmet Fuat-paşa ja Mehmet Emin Âli-paşa. Pärast nende surma nimetas Abdülaziz suurvesiiriks Mahmud Nedim-paşa. 

Sultan püüdis vanast troonijärgluskorrast mööda minnes nimetada pärijaks oma poja. Selleks pidas ta läbirääkimisi isegi Venemaa keisririigiga, kes pidi teda riigipöörde juures abistama.

Aastal 1875 oli riik sõjaväe reformimise ning ka sultani üha luksuslikuma elustiili tõttu jõudnud pankroti äärele. Bosnias ja Hertsegoviinas, 1876. aastal Bulgaarias toimus mäss. Pealinnas puhkes 11. mail 1876 Mahmud Nedim vastane mäss. Abdülaziz vallandas viimase, kuid ööl vastu 30. maid 1876 sundisid Hüseyin Avni-paşa, Mithat-paşa ja veel kaks pašad sultani troonist loobuma. 4. juunil mõrvati Abdülaziz nende käsul Çırağani palees. Ametlikult teatati, et ta on kääridega endal arteri avanud. 

Aastal 1881 mõisteti kolm sultani kõrvaldamises osalenud pašat surma, kuid neid ei hukatud. Ühe nendest mõrvas kättemaksuks mõni päev pärast Abdülazizi mõrvamist Abdülazizi viienda abikaasa vend, sest ka tema õde oli Abdülazizi mõrvamise käigus hukkunud. 

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Abdülmecit** | **Türgi sultan**1861–1876 | Järgnev**Murat V** |
Süvauuringute instituut Frankfurdis Riedbergi linnaosas
**Frankfurdi süvauuringute instituut** (inglise keeles *Frankfurt Institute for Advanced Studies*, akronüüm FIAS) on interdistsiplinaarne uurimisinstituut Saksamaal Frankfurdis.

Frankfurdi süvauuringute instituut asutati 2003. aastal. FIAS koondab teadlasi füüsika, matemaatika, aju-uuringute, eluteaduste ja arvutiteaduse valdkonnast. Instituudis töötab umbes 200 teadlast 25 riigist.

2005. aastal alustas tööd instituudi juures rahvusvaheline kraadiõppurite kool Frankfurt International Graduate School for Science (akronüüm FIGSS).

2007. aastal kolis instituut uude hoonesse Riedbergi linnaosas asuvas Frankfurdi Goethe ülikooli linnakus.

Juhtimine
---------

Frankfurdi süvauuringute instituuti juhib direktorite nõukogu, kuhu kuuluvad Volker Lindenstruth (nõukogu esimees, arvutiteaduse teadussuuna juht instituudis), Marcus Bleicher (füüsika teadussuuna juhte), Wolf Singer (neuroteaduse suuna juhte), Horst Stöcker (füüsika, eluteaduste ja keemia teadussuuna juhte) ja Jochen Triesch (neuroteaduse suuna juhte).

Eestiga seotud endised FIAS-i töötajad
--------------------------------------

Frankfurdi süvauuringute instituudis on töötanud tänased Tartu Ülikooli teadurid Raul Vicente (järeldoktorina 2006–2013) ja Jaan Aru (doktorandina 2009–2013).

Viited
------

1. 1 2 3  History. FIAS
2. ↑  Frankfurt Institute for Advanced Studies. FIAS
3. ↑  Board of Directors. FIAS
4. ↑  Members. FIAS

Välislingid
-----------

* Koduleht (inglise keeles)
Abegondo valla asend Galicias
Abegondo vapp
Abegondo valla kihelkonnad
**Abegondo vald** on kohaliku omavalitsuse üksus Hispaanias Galicia piirkonnas A Coruña provintsis A Coruña maakonnas 23 km A Coruñast edelas ja 547 km kaugusel Madridist. Ta piirneb põhjas Bergondo vallaga, kirdes Berganzose vallaga, idas Oza dos Ríose vallaga, kagus Cesurase vallaga, lõunas Mesía vallaga, edelas Ordese vallaga, läänes Carrali vallaga ja loodes Cambre vallaga.

Valla pindala on 83,9 km².

Valla keskus on San Marco, mis asub Abegondo kihelkonnas.

Kihelkonnad
-----------

* Abegondo kihelkond
* Cabanase kihelkond
* Cerneda kihelkond
* Cosi kihelkond
* Crendese kihelkond
* Cullergondo kihelkond
* Figueroa kihelkond
* Folgoso kihelkond
* Leiro kihelkond
* Limiñóni kihelkond
* Mabegondo kihelkond
* Meangose kihelkond
* Montouto kihelkond
* Orto kihelkond
* Presedo kihelkond
* Sarandósi kihelkond
* Vilacova kihelkond
* Viósi kihelkond
* Vizoño kihelkond

Kirjandus
---------

* Rocha Carro, Juan José. *Abegondo, un curruncho das Mariñas*, ISBN 84-921836-0-8

Välislingid
-----------

* Valla koduleht
**Shōkō Asahara** (jaapani keeles 麻原 彰晃 *Asahara Shōkō*; sündides **Chizuo Matsumoto** 松本 智津夫 *Matsumoto Chizuo*; 2. märts 1955 – 6. juuli 2018) oli Jaapani viimsepäevasekti Aum Shinrikyo juht, kelle korraldusel pandi toime 1995. aastal Tōkyō metroos mürkgaasirünnak, milles hukkus 13 inimest.

Shōkō Asahara kuulutas end nii Kristuseks kui ka esimeseks valgustatuks pärast Buddhat. Ta väitis, et suudab toime panna üliinimlikke tegusid, sealhulgas leviteerida. Ta kohtus budistina ka dalai-laamaga, kes andis talle oma õnnistuse.

1994. aastal hukkus sekti tegevuse tagajärjel kaheksa inimest ning viga sai 600. 

1995. aasta märtsis toimetasid sekti liikmed Jaapani pealinna metroosse närvimürki. Sariiniga täidetud läbitorgatud kotid jäeti tähtsamatele metrooliinidele. Järgnevatel kuudel üritati võimude teatel jätta mitmesse metroojaama vesikniktsüaniidhapet, kuid edutult. 

Tōkyō metroos 1995. aastal inimohvritega sariinirünnaku sooritanud Aum Shinrikyo sekti juht Shōkō Asahara mõisteti surma poomise läbi. Surmaotsuse täideviimine venis kuriteos kahtlustatud sektiliikmete otsimise ja uurimistoimingute läbiviimise tõttu. Shōkō Asahara ja seitsme süüdimõistetud Aum Shinrikyo liikme surmaotsus viidi täide 6. juulil 2018.

Shōkō Asaharal on tänaseni tuhandeid järgijaid.[*viide?*]

Viited
------

1. ↑
Abdülhamit II
**Abdülhamit II** (osmanitürgi keeles عبد الحميد ثانی‎, *Abdü’l-Ḥamīd-i sânî*; türgi keeles *İkinci Abdülhamit*; 21. september 1842 – 10. veebruar 1918) oli Türgi sultan aastatel 1876–1909. Ta oli Abdülmecid I ja Tirimüjgan Kadınefendi poeg.

Abdülhamit tuli võimule oma venna Murat V troonilt tõukamise järel. Tema valitsemisaega jäid sõjad Serbiaga (1876), Venemaaga (1877–1878) ja Kreekaga (1897). Sõjad lõppesid enamasti lüüasaamise ja suurte territoriaalsete kaotustega.

Osmanite riik Abdülhamit II valitsusajal
1908 sundisid noortürklased Enver Paşa juhtimisel Abdülhamiti taaskehtestama 1876. aasta konstitutsiooni, 1909 nõudsid aga tema tagasiastumist. Abdülhamit kukutati ja ta suri vangistuses. 

Oma isikliku osaluse pärast armeenlaste genotsiidis 1894–1896 ülestõusu mahasurumisel pälvis Abdülhamit Ürgmõrtsuka hüüdnime. Ta motiveerib tänini armeenlaste vaenu türklaste vastu.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Murad V** | **Türgi sultan**1876-1909 | Järgnev**Mehmed V** |
St. Lorenzeni valla paiknemine Lõuna-Tiroolis
**St. Lorenzen** (itaalia: *San Lorenzo di Sebato*) on vald *(comune)* Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 50 km Bolzanost kirdes.

Geograafia
----------

2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 3752 inimest ja valla pindala on 51,5 km².

St. Lorenzeni vallas on *frazioni* (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Ellen (Elle), Fassing (Fassine), Runggen (Ronchi), Montal (Mantana), Pflaurenz (Floronzo), Saalen (Sares), Sonnenburg (Castelbadia), Stefansdorf (Sante Stefano), St. Martin (San Martino), Moos (Palù), Lothen ja Onach.

St. Lorenzen külgneb järgmiste valdadega: Bruneck, Kiens, Pfalzen, Lüsen, Mareo ja Rodeneck.

Ajalugu
-------

Kogukond
--------

### Keeleline jaotus

2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 96,63% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 2,04% itaalia keelt ja 2,05% ladiini keelt.

Kultuur
-------

### Tuntud inimesed

* Jakob Hutter

Välislingid
-----------

* Valla koduleht (saksa ja itaalia keeles)
**Polütetrafluoroetüleen** (**PTFE**, ka **polütetrafluoroeteen**) on sünteetiline tetrafluoroetüleeni polümeer. Eeskätt tuntakse seda esmatootja, USA keemiafirma DuPonti kaubamärgina registreeritud tavakeelse nimetusega "teflon".

Ühend koosneb täielikult süsiniku ja fluori aatomitest. Struktuurilt on see lineaarse ahelaga, tugevalt kristalliline (kuni 90%) polümeer. 

Polütetrafluoroetüleeni avastas 1938. aastal juhuslikult Roy Plunkett, kes töötas USAs New Jersey osariigis tegutsenud ettevõttes Kinetic Chemicals. Otsides uusi klorofluorosüsinikke külmutusseadmete tarbeks, leidis Plunkett, et rõhu all moodustus tetrafluoroetüleenist (C2F4) raua kui katalüsaatori juuresolekul valge libe pulber. See oligi polümeriseeritud tetrafluoroetüleen, mille ettevõte patenteeris 1941. aastal ja registreeris 1945. aastal tefloni nime all. Kuna Kinetic Chemicals oli DuPonti ja General Motorsi ühisettevõte, kuulub kaubamärk tänapäeval DuPontile. 

Ühe esimese juhuna kasutati uut ainet äärmiselt reaktiivset uraanheksafluoriidi (UF6) hoidvate ventiilide ja torude katmisel Manhattani projektis. 1954. aastal valmistas prantsuse insener Marc Grégoire esimese teflonkattega panni, milles sai alguse nüüdseks ülemaailmselt tuntud toidunõude kaubamärk Tefal.

Omadused
--------

Polütetrafluoroetüleen on termoplastne ja hüdrofoobne tihe polümeer, mis on toatemperatuuril valge tahke aine. Sel on kõrge sulamistemperatuur: 327 °C, suurepärane kuumuse- ja ilmastikukindlus, suur roome ja töötemperatuur −200 ... 260 kraadi. Ühend ei põle, on erakordselt sitke, kulumiskindel ja madala tõmbetugevusega (25–36 MPa).

PTFE-l on head dielektrilised omadused.

Kasutamine
----------

Polütetrafluoroetüleenist tehakse näiteks tihendeid, hermeetikuid, traadi- ja kaabliisolatsiooni (kõrgsagedus), isemäärivad laagreid, keemiaaparatuuri vooderdust, antiadhesioonpinnakatteed ja toidunõude pinnakatteid.

Viited
------

1. ↑  "Süsivesinike halogeeniühendid", rmt: Mati Karelson, Arne Tõldsepp "Keemia: orgaaniline keemia gümnaasiumile" Tallinn: Koolibri, 2007, lk 94–101
Lineaarkirja B kandev tahvel Mükeene õlikaupmehe majast. Tekst tahvlil tähistas värvimisele minevat villakogust
**Lineaarkiri B** on Mükeene kultuuri ajajärgul kasutatud lineaarkirjast A arenenud silpkiri, mida osatakse tänapäeval lugeda.

Lineaarkiri B sisaldab umbes 200 märki. Selle vanim teadaolev kasutus pärineb ajast umbes 1450 eKr ja kiri kadus koos Mükeene kultuuriga umbes 1100 eKr.

Tekst
-----

Lineaarkiri B koosneb umbes kahesajast märgist, mis on jagatud foneetilist tähtsust omavateks silpideks ja logogrammideks (või ideogrammideks), mis omavad semantilist tähtsust.

Arhiivimaterjalid
-----------------

Tahvlid on klassifitseeritud kohtade järgi, kus nad välja kaevati.

* **KN –** Knossos: umbes 4360 tahvlit (tegelikult on tegemist dešifreerimata lineaarkirjaga A).
* **TH** – Teeba: 99 tahvlit + 238 2002. aastal avaldatud.
* **MY** – Mükeene: 73 tahvlit.
* **TI** – Tiryns: 27 tahvlit.
* **KH** – Chania: 4 tahvlit.
* Ülejäänud 170 pealiskirja lineaarkirja B-ga on leitud laevavrakkidest.

Dešifreerimine
--------------

Esimese savitahvli avastas Knossosest Briti arheoloog Arthur Evans. See toimus 31. märtsil 1900. 6. aprillil avastas ta veel märkimisväärse koguse tahvleid (mõõtmetega 5x10 tolli).

Traditsiooni sümboleid nummerdada, mis on veel tänagi kasutusel, võttis kasutusele USA professor Emmett L. Bennett. Ta oli ka üks esimesi, kes arvas, et lineaarkirjad A ja B märgivad eri keeli.

Lineaarkirja B dešifreerisid Michael Ventris ja John Chadwick.

Vaata ka
--------

* Lineaarkiri A

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Lineaarkiri B** |
**Sri Rama Michael Tamm** ehk **Śrī Rāma Michael Tamm**, ka **Ramatamananda**, lühendatult **Ram** (sünninimi **Mihkel Tamm**; 9. veebruar 1911 Elistvere – 22. november 2002 Boston) oli eesti päritolu müstik, advaita-vedaantat ja muid müstilisi õpetusi käsitlevate raamatute autor.

Tamm lõpetas gümnaasiumi Tartus ning läks 1940. aastal laevakütjana Rootsi. Mitmetes riikides viibimise järel läks ta Saksamaale, kus astus Berliini tehnikaülikooli tuumafüüsikat õppima. Saksamaal käis Tamm läbi teosoofide, orientalistide ja astroloogidega. 1948. aastal olevat seal toimunud tema "usuline ümbersünd".

1956. aastal plaanis Tamm rännata jalgsi Eestist läbi Nõukogude Liidu Indiasse, kuid Eestis võeti talt ära pagulase pass. Ta ei saanud luba elada Tallinnas ning elas Tartus ja mujal väiksemates asulates. Kaasiksaarele Türi lähedal tuldi tema juurde õppima Nõukogude Liidust lähedalt ja kaugelt.

1981. aastal asus elama Ameerika Ühendriikidesse.

Sri Rama Mihkel Tamm käis läbi ja talle avaldasid mõjutusi saksa laama Anangarika Govinda, Ramakrishna Parahamsa Euroopa misjoni juht ning üks tolle 12 apostlist Gayatri Devi, advaita õpetlane T. M. P. Mahadevana, jaapani teadlane Hiroshi Motoyama ja eesti teoloog Uku Masing.

Ta lõi oma müstilise filosoofia süsteemi, mida nimetas nullhüpotees-teooriaks.

Viited
------

1. ↑  [*alaline kõdulink*]Intervjuu Haljand Udamiga
2. ↑  Intervjuu Vladimir Wiedemanniga
**Johan Schalbrick** (ka **Johann Schallbrick** ja **Schalburger**) oli teadaolevalt esimene Ameerikasse jõudnud eestimaalane.

Schalbrick pärines Rootsi-aegsest Revalist ehk Tallinnast ja oli ametilt trummar (teistel andmetel trompetimängija), Rootsi sõjaväe ohvitser. Ta jõudis 1654. aastal Uus-Rootsisse (praeguses USA Delaware'i osariigis) Rootsi laevaga Örn ('kotkas'). Laev asus Göteborgist teele 2. veebruaril 1654 ning randus Uus-Rootsis 22. mail 1654, 350 kolonistist suri teel sadakond.

Väliseesti kunstnik Maria Magdalena Suurman kujutas teda õlimaalil, mis kingiti Ameerika Ühendriikide 200. aastapäeva puhul president Gerald Fordile. Maal asub Ann Arboris Michigani ülikooli Fordi raamatukogus.

Vaata ka
--------

* Uus-Rootsi
* Martin Hoffman

Viited
------

1. 1 2 3  Mälumäng. Postimees, 20. veebruar 2012, lk 21.
2. 1 2  1654 Eagle - New Sweden Immigrants, rootsweb
3. ↑  Sten Carlsson "The New Sweden Colonists, 1638-1656: Their Geographical and Social Background", in Carol E. Hoffecker (ed.) "New Sweden in America", lk 178
4. 1 2  Eagle (Orn), Passengers 1654
5. ↑  Alo Põldmäe "Eesti muusik-kosmopoliit" EPL, 11. detsember 1999

Kirjandus
---------

* "Eesti kolonist Ameerikas palju varem" Eesti Päevaleht, 15.10.2009, lk 17.

Välislingid
-----------

* Michael Williams Estonians in North America, 1627-1896: The Colonial and Frontier Era
AS **A. Tõnisson & Ko** oli Eesti esimesel iseseisvusajal Tallinnas tegutsenud sanitaartehnikaettevõte, mille tegevusvaldkonnad oli malmivalu, sh kanalisatsioonikaevuluukide ja -torude ning keskkütteseadmestiku valmistamine ning sanitaartehnika müük. Ettevõtte rajaja ja omanik oli Aleksander Tõnisson.

Firma asutasid 15. veebruaril 1914 Aleksander Tõnisson ja Paul Uusmann, võttes üle varem A. Mathiesenile ja veel varem Andreesenile kuulunud ettevõtte.

Ettevõtte kontor asus Tallinnas Rüütli 28-30. 

1934. aastal võeti vahi alla ja paigutati vangimajja ettevõtte vapsist laekur Johannes Potter, kes oli omastanud ja raisanud umbes 5000 krooni ettevõtte raha.

Ettevõtte kontor ja tehnilise büroo ruumid hävisid tulekahjus 5. mail 1940, kannatada said ka kauplus ja materjalide ladu.

Viited
------

1. ↑  Eesti torude-kuninga juubel. Rahvaleht, 15. veebruar 1939, nr. 39, lk. 5.
2. ↑  5000 kr. raha raiskamine. Rahvaleht, 5. aprill 1934, nr. 78, lk. 3.
3. ↑  Tuli A. Tõnisson ja Ko äris Rüütli tänaval. Rahvaleht, 6. mai 1940, nr. 105, lk. 5.
**Chaovarat Chanweerakul** (sündinud 7. juunil 1936 Bangkokis) on Tai poliitik. 2. kuni 17. detsembrini 2008 oli ta peaministri kohusetäitja.

Chaovarat lõpetas 1966. aastal Thammasati Ülikooli majanduse erialal ja töötas aastaid avalikus sektoris. 

Aastatel 1994–1997 oli ta Tai rahandusminister. Uuesti naasis ta valitsusse 2008. aastal, olles algul rahvatervishoiu minister ja hiljem üks Tai valitsuse neljast asepeaministrist.

Kui Tai konstitutsioonikohus saatis 2. detsembril 2008 valitseva Rahva Võimu Partei laiali ja keelustas selle juhtfiguuride osalemise poliitikas, oli peaminister Somchai Wongsawat koos mitme muu ministriga sunnitud kohe tagasi astuma. Chaovarat oli ainus kõrgematest ministritest, kes ei kuulunud partei juhtkonda ja asus seetõttu täitma peaministri kohuseid. Ametlikult kinnitati ta peaministri kohusetäitjaks 3. detsembril toimunud valitsuskabineti istungil.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Somchai Wongsawat** | **Tai peaminister (kohusetäitja)**2. – 17. detsember 2008 | Järgnev**Abhisit Vejjajiva** |
**Mart Siimer** (sündinud 27. oktoobril 1967) on eesti helilooja ja organist.

Haridus
-------

Mart Siimer lõpetas 1990. aastal Tallinna Konservatooriumi professor Eino Tambergi õpilasena ja täiendas end aastatel 1992–1993 Norra Muusikaakadeemias. Aastatel 1996–1998 omandas ta magistrikraadi kompositsiooni erialal Eastmani Muusikakoolis Rochesteris, USAs, kus ta juhendajateks olid Christopher Rouse, Augusta R. Thomas ja James Willey.

Tegevus
-------

Mart Siimer on töötanud õppejõuna Columbias Bogotá eraülikoolis Universidad Javeriana, praegu on ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia ning Tallinna Muusikakeskkooli õppejõud. 

Siimer on tegutsenud ka muusikakriitiku ja -uurijana ning muusikatoimetajana ajakirjas Teater. Muusika. Kino (1989–1991), ta on töötanud Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumi muusikaosakonnas (1993–1996), olnud Tallinna Peeter-Pauli kiriku organist (vaheaegadega 1988–2004) ning klaveri- ja orelisaatja mitme koori (nt Tallinna Poistekoor 1993–1996) juures. 
2010. aastal töötas ta Norras Hordalandis Odda vallas organistina.

Siimer on ka EELK Rakvere Kolmainu koguduse organist.

Looming
-------

Mart Siimer kirjutab enamasti heakõlalist muusikat, milles võib leida ajalooliste stiilide ja uue muusika väljendusvahendite ootamatuid, peenekoelisi ühendusi. Tal on arvukalt koorimuusikat, milles on kasutatud tõsimeelseid vaimulikke tekste ja eesti ning välismaa väärtluulet, ka tema vähesed orkestriteosed kannavad liturgilisi ja eksistentsiaalseid sõnumeid.

Tunnustus
---------

* 2007 – Heino Elleri nimeline muusikapreemia
* 2009 – Riho Pätsi Koolimuusika Fondi stipendium
* 2013 – Aasta koorihelilooja
* 2020 – Aasta kirikumuusik

Viited
------

1. ↑  Kooriühing jagas aastapreemiaid, jaanuar 2014

Välislingid
-----------

Mart Siimeri laul "Homme" ETV saates "Üks koorilaul"
**Mart Paemurru** (1940. aastani **Martin Otto**; 31. mai 1908 Toila, Voka vald – 6. november 1972 Tallinn) oli eesti metsasarvemängija, tšellist ja muusikapedagoog.

Ta lõpetas 1933. aastal Tallinna konservatooriumi Jaan Tamme metsasarveklassi, õppis konservatooriumis ka Karl Bachblumi ja Raymond Bööcke juhendamisel tšellot, Artur Kapi juhendamisel kompositsiooni ning Olav Rootsi juhendamisel dirigeerimist.

Aastatel 1929–1930 oli ta Raadio Ringhäälingu orkestri kontsertmeister, 1932–1942 Estonia teatri orkestri metsasarvemängija, 1942–1945 Estonias tšellist, 1948–1968 mängis tšellot ERSO-s.

Aastatel 1941–1972 oli ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi metsasarveõppejõud, aastatel 1944–1949 ka puhkpillikateedri juhataja, 1946. aastast dotsent, 1946–1950 dekaan. 

Tema õpilasi on Kaupo Antzon, Robert Kasemägi, Leho Muldre ja Ado Tamm.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli helilooja ja muusikapedagoog Els Aarne, nende poeg on tšellist Peeter Paemurru.

Viited
------

1. ↑  Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn: Valgus, 1990, lk 173–174
**Hasmoneide dünastia** (heebrea: חשמונאים‎‎) oli dünastia, mis valitses Juudamaad ja seda ümbritsevaid regioone antiikajal. 

Aastatel u 140 kuni 116 eKr olid Hasmoneide valitsejad Seleukiidide riigi vasallid Juudamaa regioonis. Kui Seleukiidide riik umbes aastal 110 eKr nõrgenema hakkas, õnnestus Hasmoneidel saavutada täielik iseseisvus, riik laienes naabruskonnas ka näiteks Samaaria ja Galilea aladele; kasutusse võeti tiitel basileus. Mõned tänapäeva teadlased viitavad sellele perioodile kui Iisraeli iseseisva kuningriigi perioodile. 

Aastal 63 eKr vallutas Rooma vabariik kuningriigi ning muutis selle enda klientriigiks. Hasmoneide dünastia kestis kokku 103 aastat, kui aastal 37 eKr sai võimule Herodese dünastia. Isegi pärast Hasmoneide dünastia võimult langemist proovis Herodes I Suur oma võimu kindlustada abielludes Hasmonei printsessi Mariamnega, Herodes plaanis mõrvata viimase Hasmonei meessoost pärija oma palees Jeerikos. 

Dünastia rajati Simon Makkabi juhtimisel 20 aastat pärast seda, kui tema vend Juudas Makkabi Makkabi ülestõusu käigus Seleukiidide sõjaväge võitis. Ajalooallikate (k.a Flavius Josephus (37–100 pKr) teoste) andmetel kehtestas Antiochus IV Epiphanes pärast Egiptuse vallutamist Vahemere idakalda regioonis keelud juudi ja Samaaria rahvapühadele ning alustas Kreeka tavade tugevat juurutamist. Keelud põhjustasid juutide ülestõusu aastal 167 eKr, sellega algas 25 aasta pikkune juutide iseseisvus, mille tekkele aitas suuresti kaasa Seleukiidide riigi järkjärguline kokkuvarisemine, mis oli omakorda tingitud roomlaste ja Partia impeeriumi pidevatest rünnakutest. Seda sama "võimuvaakumit", mis võimaldas juudi riigil iseseisvuda läbi Rooma senati tunnustuse aastal 139 eKr, kasutasid hiljem oma kasuks ära roomlased ise, tagades kontrolli Hasmoneide alade üle; Simon Makkabi pojapojapoegadest Hyrcanus II-st ja Aristobulus II-st said Julius Caesari ning Pompeiuse vahel toimunud varisõja etturid. 

Pärast Pompeiuse ja Caesari surme (vastavalt aastatel 48 ja 44 eKr) puhkenud vabastajate kodusõda muutis roomlaste kontrolli Juudamaa üle ajutiselt nõrgemaks, tänu sellele sai Hasmoneide dünastia koos Partia riigi abiga veel natukeseks ajaks iseseisvaks. Selle lühildase iseseisvuse purustasid roomlased peagi Marcus Antoniuse ja Augustuse juhtimisel. Herodes Suure valitsejaks kuulutamine aastal 37 eKr tegi Juudamaa ametlikult Rooma klientriigiks ning lõpetas Hasmoneide valitsusaja. 

Aastal 6 pKr liitsid roomlased Juudamaa, Samaaria ja Idumea alad Juudamaa provintsiks.
Degtjarjov 2015. aasta lühiraja EM-il
**Pjotr Degtjarjov** (sündinud 10. juulil ‎1993) on endine Eesti ujuja.

Ta esindas Eestit 2010. aasta noorte suveolümpiamängudel (50 m vabaujumises 9. koht), 2010. aasta ujumise lühiraja maailmameistrivõistlustel ja 2013. aasta ujumise maailmameistrivõistlustel.

Tema treenerid TOPi Ujumisklubis on Heidi ja Ain Kaasik.

Kuni 10. klassini õppis ta Maardu gümnaasiumis.

Ta räägib eesti keelt aktsendita.

Septembris 2017 teatas ta sportlaskarjääri lõpetamisest.

Isiklikku
---------

Jaanuaris 2017 sündis ta peres tütar.

Viited
------

1. ↑  Pjotr Degtjarjov: ujumine on mul veres!, Eesti Päevaleht, 13. detsember 2010
2. ↑  Anu Säärits, Tartu Kevade avapäev MM-võistluste norme ei toonud, ERR
3. ↑  Eesti tippujuja lõpetas vaid 24-aastaselt karjääri Postimees, 8. september 2017
4. ↑  PALJU ÕNNE! Ujumisperre Tess Grossmann-Pjotr Degtjarjov sündis tütar, kellele nimigi valmis mõeldud! Õhtuleht.ee, 20. jaanuar 2017

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Mart Pool** (9. september 1908, Vana-Vändra vald, Pärnumaa – 18. detsember 1995 Portland) oli eesti põllumajandusteadlane.

Elulugu
-------

Mart Pool oli talupidaja poeg.

Lõpetas 1927 Vändra Gümnaasiumi. Oli 1927–28 praktikal Rootsis ja Saksamaal, õppis 1928–1940 Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas ja lõpetas selle agronoomina. 

Läks 1941 järelümbeasujana Saksamaale. Teenis Teises maailmasõjas Saksamaa relvajõududes. 1944 läks ta uuesti Saksamaale.

Ta läks sealt 1949 USA-sse. Sai 1951 magistrikraadi M.Sc. (Rutgersi Ülikool), väitekiri "Performance of winter grains alone and with winter vetch for supplemental forage". Sai 1956 doktorikraadi Ph.D. (Purdue Ülikool, Indiana), väitekiri "The effect of the delay accompaning the use of the combine harvester on the physical and chemical properties of soft red winter wheat". 

Oli aastatel 1949–1951 Rutgersi Ülikooli teadur, 1951–1956 Purdue Ülikooli uurimisassistent, 1956–1959 Texas Research Foundationi (Texas A&M University, Texas) teadur.

Teadustöö
---------

Töid geneetikast ja sordiaretusest. American Society Agronomy, Bio-Dynamic Farming & Gardening Associationi, Sigma Xi liige.

Teoseid
-------

* Moisture relations in soft red winter wheats, I–II (kaasautor F. L. Patterson). // Agronomy J. 50 (1958) 3
* Effect of delayed harvest on quality of soft red winter wheat (kaasautorid F. L. Patterson, C. E. Bode). Agronomy J. 50 (1958) 5
* Rain and sunshine effects on the wheat meal fermentation time test (kaasautor F. L. Patterson). // Agronomy J. 50 (1958) 5

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944*. 2. kd. Tartu 1994. Lk 504
* Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm 1984. Lk 94

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 693-694

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Tšehhoslovakkia |
|  |
| Pronks | 1980 | I keskkaal |
|  |
| 1. ring | 1981 | I keskkaal |
| 1. ring | 1983 | I keskkaal |
| 1. ring | 1985 | II keskkaal |
|

**Ján Franek** (sündinud 14. aprillil 1960 Žilinas (praegu Žilina maakond), Slovakkia)) on Slovakkia ja Tšehhoslovakkia endine poksija, rahvuselt slovakk.

Franek oli vähemalt kahekordne Tšehhoslovakkia meister I keskkaalus (kuni 71 kg) aastatel 1979 ja 1980. 

Franek sai I keskkaalus (kuni 71 kg) 1980. aasta Moskva olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Armando Martínezele (Kuuba) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja.

Franek osales I keskkaalus (kuni 71 kg) 24. Euroopa meistrivõistlustel (Tampere, 1955), kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja, 25. Euroopa meistrivõistlustel (Varna, 1983), kuid kaotas 1. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Gheorghe Simionile (Rumeenia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning II keskkaalus (kuni 75 kg) 26. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1985), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Isiklikku
---------

Ján Franeki noorem vend Michal on samuti tuntud Slovakkia ja Tšehhoslovakkia poksija ning tema tütar Barbora on 2009. aasta Miss Slovakkia.

Viited
------

1. ↑  Tšehhoslovakkia meistrivõistlused poksis. Praha 1979. Tulemused inglise keeles
2. ↑  Tšehhoslovakkia meistrivõistlused poksis. Bratislava 1980. Tulemused inglise keeles
3. ↑  22. suveolümpiamängude poksivõistlus. Moskva 1980. Tulemused inglise keeles
4. ↑  24. Euroopa meistrivõistlused poksis. Tampere 1981. Tulemused inglise keeles
5. ↑  25. Euroopa meistrivõistlused poksis. Varna 1983. Tulemused inglise keeles
6. ↑  26. Euroopa meistrivõistlused poksis. Budapest 1985. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Ján Franek saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
Comerica Park
**Detroit Tigers** pesapalliliiga Major League Baseballi (MLB) klubi, mis tegutseb USA-s Michigani osariigis Detroitis. See mängib American League'i Keskdivisjonis.

Klubi asutati 1894. aastal ja algselt mängis see Western League'is. 1901. aastal oli see American League'i üks asutajaklubisid. See on vanim siiani tegutsev American League'i klubi, mis on kogu oma tegevuse ajal baseerunud ühes linnas ja kandnud sama nime.

Detroit Tigers on võitnud World Seriesi kokku neljal korral (1935, 1945, 1968, 1984) ja American League'i üheteistkümnel korral (viimati 2012. aastal). Viimati osales Tigers World Seriesil 2012. aastal, kui kaotati San Francisco Giantsile. Aastatel 1969–1997 mängis Tigers American League'i Idadivisjonis, mis võideti kolmel hooajal. Alates 1998. aastast kuulutakse Keskdivisjoni, mis on võidetud neli korda (aastatel 2011–2014).

2003. aasta põhiturniiril saavutas Tigers vaid 43 võitu (26,5% kõikidest mängudest), mis oli liigas halvim tulemus pärast 1962. aastast.

Klubi ajaloo kuulsamad mängijad on olnud Ty Cobb, Hank Greenberg, Al Kaline ja Miguel Cabrera.

Alates 2000. aastast on Tigersi koduväljak olnud Comerica Park. Enne seda oli klubi koduväljak olnud Tiger Stadium, mis oli rajatud 1912. aastal.

Saavutused
----------

* World Seriesi võidud (4):
	+ 1935, 1945, 1968, 1984
* American League'i võidud (11):
	+ 1907, 1908, 1909, 1934, 1935, 1940, 1945, 1968, 1984, 2006, 2012
* Idadivisjoni võidud (3):
	+ 1972, 1984, 1987
* Keskdivisjoni võidud (4):
	+ 2011, 2012, 2013, 2014

Välislingid
-----------

* Detroit Tigers MLB kodulehel
* Detroit Tigers. Baseball-reference.com

| * v
* r
Major League Baseball |
| --- |
| 
World Series |
| American League | 
Baltimore Orioles • Boston Red Sox • Chicago White Sox • Cleveland Guardians • Detroit Tigers • Houston Astros • Kansas City Royals • Los Angeles Angels • Minnesota Twins • New York Yankees • Oakland Athletics • Seattle Mariners Tampa Bay Rays • Texas Rangers • Toronto Blue Jays |
| National League | 
Arizona Diamondbacks • Atlanta Braves • Chicago Cubs • Cincinnati Reds • Colorado Rockies • Los Angeles Dodgers • Miami Marlins • Milwaukee Brewers • New York Mets • Philadelphia Phillies • Pittsburgh Pirates • San Diego Padres • San Francisco Giants • St. Louis Cardinals • Washington Nationals |
János Arany
**János Arany** (2. märts 1817 Nagyszalonta (tänapäeval Salonta, Bihori maakond, Rumeenia) – 22. oktoober 1882 Budapest) oli ungari ajakirjanik, proosakirjanik, luuletaja ja tõlkija. 

Teda on nimetatud "ballaadide Shakespeare'iks" – ta kirjutas üle 40 ballaadi, mida on tõlgitud rohkem kui 50 keelde.

Töö
---

Ta tõlkis ungari keelde kolm William Shakespeare'i draamat: "Suveöö unenägu", "Hamlet" ja "Kuningas Johni elu ja surm". Ta tõlkis ungari keelde ka Aristophanese, Mihhail Lermontovi, Aleksandr Puškini ja Molière'i töid.

Isiklikku
---------

Ta oli kümnest lapsest noorim, kuid tuberkuloosi tõttu elas lapsepõlve üle peale tema ainult üks laps. Jánose sünni ajaks oli õde Sára abiellunud. János hakkas perekonna heaks töötama 14-aastaselt õpetaja abina. 

1840. aastal abiellus ta Julianna Ercseyga. Nad said kaks last: Julianna ja László, kellest sai luuletaja ja ungari folkloorikoguja.

Eesti keeles ilmunud
--------------------

* "Arany János balladáí. János Aranyi ballaade" (tõlkinud Sander Alfred Liivak; Atlex 1999; ISBN 9985909259)
**Haso riik** oli riik Aafrikas 17.–19. sajandini. Riigi territoorium asetses piki Senegali jõge praeguse Senegali ja Mali Kayesi piirkonna aladel. Pealinn oli Senegali territooriumil asuv Médine.

Rahvastik koosnes peamiselt fulbedest, malinkedest ja soninkedest. Riigi esimene valitseja Fankamala (kuningas) oli Séga Doua (1681–1725). Peale tema surma algas ta poegade Dibba Samballa ja Demba Maddy vahel kodusõda ning Haso jagunes viieks väiksemaks riigiks, millest võimsaim oli Dembaya, mida valitses Hawa Demba Diallo (1810–1833).

Nagu idas asuv Bambara riik sõltus ka Haso riik suuresti orjakaubandusest. Seda nii riigi siseselt, kuid orjasid müüdi ka eurooplastele. Perekonna staatus ühiskonnas oli seda kõrgem, mida rohkem orje see omas. Orjakaubandus tekitas tihedaid läbikäimisi eurooplastega, peamiselt prantslastega.

1857. aastal ründas Toucouleuri riigi valitseja El Hadj Umar Tall Haso riiki, kuid prantsuse sõjajõudude abiga õnnestus rünnak tagasi lüüa. Riik säilitas küll vormiliselt iseseisvuse, kuid sattus tugevasse sõltuvusse Prantsusmaast. 1880. aastal muudeti vormiliselt iseseisev Haso riik Prantsuse Sudaani osaks.
**Jädivere küla** asub Tallinna–Pärnu maantee ääres Märjamaa valla kagunurgas. Külast lähtub tugimaantee Sillale ning kohalik tee Naraverre. Jädiverest voolab läbi Enge jõgi.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vigala valda.

Külas asuvad maantee ääres tankla, kiirsöögikoht ja kauplus. Huviväärsemad objektid on endine mõisasüda (Jädivere mõis), mõisapark, endine Jädivere õpetajate seminari hoone, ajalooline postijaamahoone (arhitektuurimälestis) ja jõeäärsed lamminiidud. Küla läänepiiril Pallika mäe jõepoolsel küljel asub siluri astang (Jädivere paljand).

Ajalugu
-------

Vanimad teated Jädivere küla kohta pärinevad 1390. aastast (*Jetevere*). Toonane Jädivere küla liideti hiljem Sääla külaga. Tänapäevane Jädivere küla on moodustatud endisest Jädivere asundusest.

Velise mõis rajas karjamõisa Jädiverre juba 16. sajandil. Jädivere mõis iseseisvus aastal 1709. Umbes samal ajal rajas mõis Enge jõele vesiveski (hävis tules 1929) ja 1732. aastal vesiveski naabrusse Sillaotsa kõrtsi (tegutses aastani 1900; hoone hävinud).

Tallinna–Riia postimaanteel olnud Jädivere hobupostijaama kohta on teateid 1737. aastast. Tänapäevani säilinud kivist klassitsistlik postijaamahoone ehitati aastatel 1821–1822.

Aastatel 1823–1844 tegutses Jädiveres Vigala kihelkonnakool. 1844–1863 tegutses Jädivere õpetajate seminar ning samas hoones 1965. aastani algkool (külakool oli Jädiveres aastast 1840).

Vaata ka
--------

* Eesti külade loend

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

| * v
* r
Märjamaa valla asulad |
| --- |
| Alev | 

* Märjamaa

 |  |
| Külad | 

* Alaküla
* Altküla
* Araste
* Aravere
* Aruküla
* Avaste
* Haimre
* Hiietse
* Inda
* Jaaniveski
* Jõeääre
* Jädivere
* Kaguvere
* Kangru
* Kasti
* Kausi
* Keskküla
* Kesu
* Kiilaspere
* Kilgi
* Kirna
* Kivi-Vigala
* Kohatu
* Kohtru
* Kojastu
* Koluta
* Konnapere
* Konuvere
* Kunsu
* Kurevere
* Kõrtsuotsa
* Kõrvetaguse
* Käbiküla
* Käriselja
* Laukna
* Leevre
* Leibre
* Lestima
* Lokuta
* Loodna
* Luiste
* Läti
* Lümandu
* Maidla
* Manni
* Metsaääre
* Metsküla
* Moka
* Mõisamaa
* Mõraste
* Mäliste
* Männiku
* Naistevalla
* Napanurga
* Naravere
* Nurme
* Nurtu-Nõlva
* Nõmmeotsa
* Nääri
* Oese
* Ohukotsu
* Ojapere
* Ojaäärse
* Orgita
* Paaduotsa
* Paeküla
* Paisumaa
* Pajaka
* Palase
* Paljasmaa
* Pallika
* Purga
* Põlli
* Päädeva
* Päärdu
* Pühatu
* Rangu
* Rassiotsa
* Riidaku
* Ringuta
* Risu-Suurküla
* Russalu
* Rääski
* Sipa
* Sooniste
* Soosalu
* Sulu
* Suurküla
* Sõmeru
* Sõtke
* Sääla
* Teenuse
* Tiduvere
* Tolli
* Tõnumaa
* Urevere
* Vaguja
* Vaimõisa
* Valgu
* Valgu-Vanamõisa
* Vana-Nurtu
* Vana-Vigala
* Varbola
* Velise
* Velisemõisa
* Velise-Nõlva
* Veski
* Vigala-Vanamõisa
* Vilta
* Võeva
* Vängla
* Ülejõe

 |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on õigusteadlasest; näitleja kohta vaata Mart Nurk (näitleja).* |

---

**Mart Nurk** (14. juuli 1892 Kaubi vald, Pärnumaa – 5. november 1948 Hamburg) oli eesti õigusteadlane.

Õppis 1925–1929 Tartu Ülikoolis õigusteadust, lõpetas 1929 *cum laude*. 1939. aastal kaitses Tartu Ülikoolis õigusteaduse doktori kraadi väitekirjaga "Mitmekülgsed lepingud", olles esimene doktorikraadi kaitsja Eestis tsiviilõiguse valdkonnas.

Töötas Postimehe välispoliitilise osakonna toimetajana.

Oli aastatel 1936-1944 Tartu Ülikooli õppejõud, alates 1939. aastast kaubandusõiguse adjunktprofessor. 

1943. aastal nimetati ta Tartu raehärraks.

Põgenes 1944. aastal Saksamaale, oli Balti Ülikooli (Hamburgis) kaubandusõiguse ja Rooma õiguse ajaloo professor.

Viited
------

1. ↑  Postimehe toimetaja M. Nurk õigusteaduse doktor. Postimees, 24. jaanuar 1939
2. ↑  Tartu raehärrad. Postimees nr 291, 18. detsember 1943. Lk 2

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Mart Nurk Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Partei logo
**Isamaaline Liit** (saksa keeles *Vaterländische Union*; lühend **VU**) on 1936. aastal asutatud kristlik-demokraatlik erakond Liechtensteinis.

Isamaaline Liit tekkis 1936. aastal kahe partei – Kristlik-Sotsiaalse Rahvapartei ning autoritaarset režiimi pooldava ja saksameelse väikepartei Liechtensteini Koduteenistus ühinemisel. See on olnud ajalooliselt eelkõige tööliste huve esindav partei, mille jaoks on oluline demokraatia edendamine, sotsiaalne võrdõiguslikkus, ühiskondlik solidaarsus ja isikuvabadused. 

Poliitilisel skaalal on tegu kristlik-demokraatliku või niinimetatud liberaalkonservatiivse parteiga, mis on liberaalsem oma peamisest rivaalist Progressiivsest Kodanikeparteist.

Isamaaline Liit oli võimul aastatel 1970–1974, 1978–1993, 1993–2001, 2009–2013 ja 2021. aastast. Parteisse on kuulunud valitsusjuhid Alfred Hilbe, Hans Brunhart, Mario Frick, Klaus Tschütscher ja Daniel Risch.

Partei esimehed
---------------

* 1936–1965 Otto Schaedler
* 1965–1974 Franz Nägele
* 1974–1992 Otto Hasler
* 1992–2001 Oswald Kranz
* 2001–2005 Heinz Frommelt
* 2005–2011 Adolf Heeb
* 2011–2015 Jakob Büchel
* 2015–2021 Günther Fritz
* 2021– Thomas Zwiefelhofer

Valimistulemused
----------------

| Aasta | Valimistulemus(protsent häältest) | Kohti parlamendis |
| --- | --- | --- |
| 1970 | 49,56 | 8 |
| 1974 | 47,30 | 7 |
| 1978 | 49,20 | 8 |
| 1982 | 53,50 | 8 |
| 1986 | 50,19 | 8 |
| 1989 | 47,20 | 13 |
| 1993 (II) | 45,40 | 11 |
| 1993 (X) | 50,10 | 13 |
| 1997 | 49,20 | 13 |
| 2001 | 41,30 | 11 |
| 2005 | 38,20 | 10 |
| 2009 | 47,60 | 13 |
| 2013 | 33,50 | 8 |

Välislingid
-----------

* Partei veebileht *(saksa keeles)*
János I Zápolya
**János I Zápolya** ehk **János I Szapolyai** (1487 – 22. juuli 1540) oli Ungari rivaalkuningas 1526–1540 ning samal ajal ka Osmanite riigi vasallriigi Ida-Ungari kuningriigi esimene valitseja. 

1526. aastal said Ungari väed Osmanitelt Mohácsi lahingus lüüa ja Ungari ja Böömimaa kuningas (1516–1526) Lajos II uppus taandumisel. Austria Ferdinand, Saksa-Rooma keiser Karl V noorem vend, nõudis Ungari ja Böömimaa kuninga krooni selle õigusega, et oli abielus Lajosi õe Annaga ja Lajos oli olnud abielus Maria von Habsburgiga. 

Kuid enamus Ungari aadlist oli Habsburgist Austria ertshertsogi (1521–1564) Ferdinandi vastu. Nad toetasid János Zápolyat, endist Transilvaania vojevoodi, rikkaimat maaomanikku riigis. Ungari Riigipäev kuulutas ta kuningas János I-ks. János pidi leppima sellega, et ta valitses ainult türklaste vallutatud Ida-Ungaris (hõlmas umbes 2/3 riigist).

Ida-Ungari kuningriik 1550. aasta paiku
Lääne-Ungaris valitses aga ametliku Ungari kuninga tiitliga kuningas Ferdinand von Habsburg. Vastukaaluks Habsburgide mõjule moodustas János I aastal 1528 liidu Osmanite sultani Suleiman I-ga ja vandus 1529. aastal sultanile isegi truudust.

János I hoidis kontrolli all Transilvaaniat ja Ungari tasandiku idaosa; Saksa-Rooma keiser Ferdinand valitses Horvaatiat, tasandiku lääneosa ja Slovakkiat. Aastal 1538 sõlmisid pooled Váradi rahu, mis tegi selle jaotuse ametlikuks, ja tegi ka Ferdinandi lastetu János I pärijaks.

Kui János suri, jagasid türklased tema valdused kaheks: enamik Ungarist liideti otseselt Osmanite impeeriumi koosseisu, alad millest 1570 aastal moodustus Transilvaania vürstkond aga anti tema 1540. aastal sündinud pojale János II Zápolyale.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**-** | **Ida-Ungari kuningriigi valitseja**1529–1540 | Järgnev**János II Zápolya** |

Vaata ka
--------

* Ungari ajalugu
* Ida-Ungari kuningriik (1529–1570), Transilvaania vürstkond (1570–1711)
* Transilvaania valitsejate loend

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **János I Zápolya** |
**Valentine** on linn USA-s Texase osariigis Jeff Davise maakonnas. See on maakonna ainus linn. See asub Davise mägede ja Sierra Vieja mäeaheliku vahelises tasandikulises nõos.

Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 134. Aastal 2000 oli elanikke 187.

Linna rajas 1882. aastal raudtee-ettevõtte Southern Pacific Railroad. See sai nime selle järgi, et see asutati 14. veebruaril ehk valentinipäeval. Postkontor avati Valentine'is 1886. aastal.

16. augustil 1931 toimus Lääne-Texases 5,8–6,4-magnituudiline maavärin, mille epitsenter asus Valentine'i linna lähedal. See on seni teadaolevalt kõige tugevam Texase osariiki tabanud maavärin. See tekitas kahjustusi Valentine'i linna peaaegu kõigile hoonetele. Ühtegi hukkunud maavärin kaasa ei toonud.

Valentine asub maantee U.S. Route 90 ääres. See on ainus linn, mis asub Marfa ja Van Horni vahelisel 118 kilomeetri pikkusel maanteelõigul.

Valentine'ist umbes kahe kilomeetri kaugusel loodes asub kunstiinstallatsioon "Prada Marfa", mis rajati 2005. aastal. See kujutab keset tühermaad maantee ääres asuvat Prada luksuspoodi.

USA laulja Mitski 2022. aastal ilmunud kuuenda stuudioalbumi "Laurel Hell" esimene laul kannab nimi "Valentine, Texas".

* Valentine 2014. aastalValentine 2014. aastal
* Valentine'i lähedal asuv kunstiinstallatsioon "Prada Marfa"Valentine'i lähedal asuv kunstiinstallatsioon "Prada Marfa"

Viited
------

1. ↑  2016 U.S. Gazetteer Files
2. ↑  2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.
3. ↑  Valentine, TX. *Handbook of Texas Online*. tshaonline.org. Vaadatud 14.2.2023

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Valentine (Texas)** |

* Valentine's in Valentine, TX (linnas valentipäevaga samal nädalal toimuv Lääne-Texase-teemaline kultuuriüritus)
Jenö Fescay Salongiorkester, „Geschichten aus dem Wiener Wald" (Johann Strauss II), umbes 1927
**Salongiorkester** on varieeruva koosseisuga instrumentaalansambel, millega eelkõige aastatel 1880–1950 esitati meelelahutuseks n-ö salongimuusikat. Salongiorkestri funktsioon pärineb 19. sajandi kodanlikest salongidest ja tantsusaalidest. Salongiorkestrite hiilgeaeg oli 1920. ja 1930. aastatel. 

Salongiorkestri repertuaari põhiosa moodustasid ooperi- ja operetimeloodiate, klassikaliste karakterpalade, filmimuusika ja lööklaulude seaded. Terve rida kirjastusi andis teoseid välja nii põhikoosseisule kui ka seades salongiorkestrile.

Salongiorkestrit kasutati eelkõige pidude, tantsuteede ja väiksemate muusikateatrietenduste (sh revüüde) saateansamblina ning n-ö "kuurorkestrina" kuurkontsertidel kuursaalides.

Väikseimaks salongiorkestri koosseisuks on klaveritrio, kuid tavaliselt oli salongiorkestril erinevaid pillirühmi esindav variantne koosseis, millesse kuulus 5–15 muusikut. Ansambli tuuma moodustasid klaver ja keelpillirühm, mida võisid täiendada puupillid, vaskpillid, kitarr ja löökpillid. Varem oli populaarseks salongiorkestri pilliks ka harmoonium. Suurtes salongiorkestrites, mis lähenesid sümfooniaorkestrile või bigbändile, võis olla ka kuni kolm saksofoni. 

Salongiorkestri koosseise on nimetatud ka pariisipäraseks (sisaldab kornetit), viinipäraseks (sisaldab flööti) ja berliinipäraseks (sisaldab klarnetit ja trombooni).

Salongiorkestril oli harva dirigent, kes mingit pilli kaasa ei mänginud. Tavaliselt oli teisi instrumente juhtiva n-ö direktsioonihääle funktsioon esimesel viiulil või klaveril. Salongiorkestri eripäraks oli teise viiuli asemel *violino obligato* kasutamine. 

Salongiorkestri muusikud mängisid tihti kordamööda ka erinevaid instrumente. Maailmasõdadevahelisel ajal oli tavaline, et üks mängija võis mängida vaheldumisi näiteks viiulit ja saksofoni või sõjaväeansamblites tavalist kombinatsiooni tšello-tromboon. Tänapäeval kohtab selliseid multiinstrumentaliste harva, kuid suhteliselt levinud on kombinatsioonid laul-klaver (süntesaator), klarnet-saksofon või viiul-vioola.

Salongiorkestrile on kirjutatud ka originaalrepertuaari. Näiteks Kurt Weilli "Kolmekrossiooperit" saadab salongiorkester. Seadeid salongiorkestrile leiab ka Arnold Schönbergi loomingust.
Valentina Borissenko
**Valentina Mihhailovna Borissenko** (vene keeles Валентина Михайловна Борисенко; sünninimi **Valentina Belova**; 28. jaanuar 1920 Tšerepovets – 6. märts 1993 Taškent) oli Nõukogude Liidu maletaja, naiste suurmeister (1978).

Borissenko oli 1940. aastate teisel poolel tugevamaid vene maletajaid (tuli 1945. aastal NSV Liidu malemeistriks) ja pääses aastavahetusel 1949/1950 Moskvas naiste maailmameistrivõistluste turniirile uue maailmameistri selgitamiseks. Maailmameistriks neil võistlustel tuli Ljudmõla Rudenko. Borissenko (toona Belova) jagas seal koos Jelizaveta Bõkovaga 3.–4. kohta. 

1952. aastal Moskvas toimunud pretendentide turniiril jagas Borissenko 4.–6. kohta. Järgmistes MM-tsüklites saavutas ta pretendentide turniiridel 1955. aastal Moskvas 5. koha ja 1959. aastal Plovdivis 8. koha.

Malekarjääri parima tulemuse saavutas Borissenko võisteldes 1961. aastal Serbias Vrnjačka Banjas MM-i pretendentide turniiril, kus ta jäi Nona Gaphrindašvili järel teiseks. Järgmises MM-tsüklis jagas ta 1964. aastal Suhhumis pretendentide turniiril 7.–8. kohta. 

Borissenko osales ka kirimaleturniiridel. Ta pääses mängima esimeste kirimale naiste maailmameistrivõistluste finaalturniirile (1968–1971), kus sai 12 finalisti hulgas 8. koha.

Ta sai FIDE-lt 1950. aastal naiste rahvusvahelise meistri ja 1978. aastal naiste suurmeistri nimetuse. 

Ta oli abielus kirimale suurmeistri Georgi Borissenkoga.

Viited
------

1. ↑  ICCF - 1st Ladies CC World Championship Final. tables.iccf.com

Välislingid
-----------

 Valentina Borissenko – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Brunel aurulaeva Great Eastern ankrukettide vettelaskmisel 1857. aastal
**Isambard Kingdom Brunel** (9. aprill 1806 Portsmouth, Inglismaa – 15. september 1859 London) oli Briti mehaanika- ja ehitusinsener.

Teda peetakse üheks innovaatilisemaks ja viljakamaks inseneriks ajaloos. Ta oli Suurbritanniast lähtunud tööstusrevolutsiooni hiilgeaja üks suurimaid tegijaid, kes suutis muuta Inglise agraarse maastiku väljanägemist pöördelise kujundusega ja geniaalsete konstruktsioonidega. Brunel ehitas raudteevõrgu Great Western Railway, mõned laevatehased, seeria aurulaevu (sealhulgas esimese sõukruviga sõudva transatlantilise aurulaeva) ning palju olulisi sildasid ja tunneleid.

Transatlantilised aurulaevad
----------------------------

Ta konstrueeris ja ehitas kolm auru jõul töötavat laeva, mis osutusid merenduses murrangulisteks: SS Great Western (1838), SS Great Britain (1843) ja SS Great Eastern (1859).

Tunnustus
---------

* 1830 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks
* 2002 – BBC korraldatud küsitlusel valiti 100 suurima briti hulka, pälvides Winston Churchilli järel teise koha

Vaata ka
--------

* Tööstuslik pööre