recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib vangistatud isikust, teiste tähenduste kohta vaata Vang (täpsustus).* |

---

Vangide suhtarv 100 000 elaniku kohta maailma riikides

**Vang** on vastu tema tahtmist vabadusest (enamasti vähemalt liikumisvabadusest väljaspool määratud territooriumi) ilma jäetud isik.

Kriminaalõiguses on vang vanglas karistust kandev või eelvangistuses viibiv isik.

Eesti vangistusseadus räägib vangide asemel kinnipeetavatest ja vahistatutest. Kinnipeetav erineb vahistatust selle poolest, et viimane kannab vanglas eelvangistust ning tal on rohkem õiguseid. Vahistatust saab kinnipeetav, kui tema osas jõustub süüdimõistev kohtuotsus ja karistus pööratakse täitmisele.

Suurim vangide suhtarv
----------------------

Enim vange populatsiooni kohta oli 2021. aastal Ameerika Ühendriikides: üle kahe miljoni vangistatu, 639 vangi 100 000 elaniku kohta ehk ligi üks protsenti elanikkonnast on vangistuses. USA vangide hulk moodustab 20% maailma vangidest, kuigi samal ajal USA elanikke on 4% maailma elanikest.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Vang** |

* poliitvang
* sõjavang
* vangla
* vangilaager
* vangi dilemma
* Vatikani vang

Viited
------

1. ↑  Vangistusõigus Justiitsministeerium
2. ↑  "Ranking: most prisoners per capita by country 2021". *Statista*. 20. mai 2021. Vaadatud 25. oktoobril 2022.
3. ↑  Peter, Wagner (16. jaanuar 2020). ""What percent of the U.S. is incarcerated?" (And other ways to measure mass incarceration)". *Prison Policy Initiative*. Vaadatud 25. oktoobril 2022.
Kuivatatud vanillikaunad
**Vanill** ehk **vanilje** on maitseaine, mis on saadud orhideedest *Vanilla* perekonnast, põhiliselt Mehhiko sortidest Flat-leaved Vanilla.

Vanill on kalliduselt teine maitsevürts peale safranit, kuna vanilli seemnekaunade kasvatamine on töömahukas. Vanill on laialt kasutusel nii kommerts- kui ka kodustes küpsetistes, parfüümides ja aroomteraapias.

Looduslikku vanilli kasutatakse põhiliselt kolmel viisil:

* terve vanillikaunana;
* pulbrina (jahvatatud kaunad puhtalt või segatud suhkruga, tärklisega või muude koostisainetega);
* ekstrakt (alkoholi või aeg-ajalt glütseroolilahusena; mõlemad, nii puhas vanill kui ka vanilli tehisvormid, sisaldavad vähemalt 35% alkoholi).

**Vanilli maitset toidus** võib saavutada vanilliekstrakti lisamisega või küpsetades vanillikaunu vedelas segus. Tugevama aroomi saab, kui vanillikaunad tükkideks murda ja nõnda rohkem kauna sisu esile tuua. Naturaalne vanill annab toidule lisades sõltuvalt kogusest pruuni või kollase värvuse. Hea kvaliteediga vanillil on tugev aromaatne maitse, kuid toidud vähese ja kehva kvaliteediga vanilliga või tehisvanilliga (nt maitsesegud) on kaugel naturaalsest vanillist, sest õige naturaalne vanill on palju kallim.

**Väga palju kasutatakse** vanilli **jäätise** maitsestamisel. Samuti kasutatakse vanilli teiste toiduainete nagu **šokolaadi, kisselli, karamelli, kohvi, kookide** ja muude maitse täiendamiseks.

Välislingid
-----------

* Vanilje toiduretseptides
**Vanik** on setu neidude peaehe.

Vanik oli umbes 10 cm laiune papist või kasetohust valmistatud poolvõru, mis oli kaetud siid- või villase riide ning kardpaeltega. Vaniku ülemine serv oli ääristatud kitsa punase volditud paelaga (*hari*). Otstes olevate paelte abil seoti 
vanik pähe nii, et selle alumine serv jäi harilikult poole lauba kõrgusele. Enamasti kattis vaniku allosa rullikeeratud ja kuklas sõlmitud rippuvate otstega brokaat- või siidrätt, selle puudumisel seoti peol vanikule lihtsalt kuklaosas rippuvaid siidpaelu.

19. sajandi I poolel kanti vanikut neidude poolt veel argipäeviti, sajandi II poolel vaid pidulikul sündmusel - peamiselt pruuttüdrukud pulmas.

Vaata ka
--------

* peapael
* peavöö
* pärg

Viited
------

1. ↑  Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 230
2. ↑  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. lk 338

Välislingid
-----------

* Vanik. Eesti Rahva Muuseum
* Seto rahvarõivaste kandmine
**Pajiešmeniai mõis** (leedu *Pajiešmenės dvaras*) on endine mõis Leedus Pasvalysi rajoonis Krinčinase vallas Pajiešmeniais.

Mõis tekkis XIX sajandil. Esimesed omanikud olid Klebokid. Nende järel said mõisa omanikeks von der Roppid, kes ehitasid praeguse peahoone ja rajasid Jiešmuo kaldale pargi. Aastal 1904 asus toonane mõisnik Wilhelm von der Ropp Panevėžysi linna ümbrusse telegraafi- ja telefoniliinide võrku rajama. Aastal 1930 mõis tükeldati.

Pärast mõisa tükeldamist oli mõisa peahoone kasutusel kohaliku põllumajandusettevõtte tööliste elamuna. Aastast 2003 on hoone eravalduses. Mõisakompleksist on lisaks peahoonele säilinud kontorihoone, laut ja paljud põllumajanduslikud tootmishooned. 

Mõisa peahoone on kahekorruseline punastest tellistest ehitis. Maja lõunapoolne ots on ühekorruseline. Hoonel on kaks lahtist verandat. Mõisakompleksi juurde kuulub ka 15,6 hektari suurune looduskaitsealune park, kus asub ka üks tiik. Pargis kasvavad valge mänd, Siberi nulg, euroopa lehis ja hõbevaher.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. detsember 2015. Vaadatud 27. novembril 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Sissekanne Leedu mõisate saidil; fotod (*leedu keeles*)
* Mõisakompleksi kaart
* Fotod mõisakompleksist (*leedu keeles*)
* Video Pajiešmeniai mõisast
**Arnold Häusler** (9. aprill 1871 Läti – ?) oli eesti vaimulik Lätis.

Häusler sooritas algkooliõpetaja eksami ja Riias kirikuõpetaja eksami. 

Oli kolm aastat Eestis ja neli aastat Venemaal kooliõpetaja. Pidas eesti-, saksa- ja lätikeelseid jumalateenistusi. Siirdus aastal 1899 Riia linna misjonitööle, oli Riia läti ja saksa koguduste diakon. Ordineeriti aastal 1923 piiskop Kārlis Irbe poolt kirikuõpetajaks.

Oli aastatel 1923–1938 Riia eesti koguduse õpetaja. Oli ka liivi koguduse hooldajaõpetaja Irēs ning andis välja esimesed liivikeelsed jõululauludega laululehed. Ta oli Riia eesti algkooli asutamisest saadik sealne usuõpetaja. Ta võttis osa Riia Eesti Haridus- ja abiandmisseltsi tegevusest, oli vahepeal selle esimees.

Ta on kirikulaulude "Mul rõõm on tulle pühakotta" ja "Tänu, kiitust, Issand, Sulle toome" sõnade autor.

Viited
------

1. ↑  Välis-Eesti tegelased. Eluloolisi andmeid. Välis-Eesti ühingu väljaanne. Tallinn 1939

Kirjandus
---------

* "Riia Eesti Ew.-Lut. kirik ja kogudus". Eesti Kirik nr 41, 13. oktoober 1927. Lk 325–326; nr 42, 20. oktoober 1927. Lk 331–334
Frederiksborgi loss
**Frederiksborgi loss** on loss Taanis Hillerødis, mis ehitati Christian IV ametlikuks residentsiks; praegu asub lossis Taani Ajaloomuuseum. 

See on suurim renessansiajastu loss Skandinaavias, mis paikneb kolmel väikesaarel keset järve ning on ümbritsetud suurte barokkaedadega.

Ajalugu
-------

Vana Frederiksborgi linnus ja loss umbes 1585. aastal enne lõplikke ümbereehitustöid 17. sajandi algul
Gøye suguvõsale kuulunud keskaegne Hillerødsholmi kindlustatud mõis (linnus) ehitati ümber 1540. aastatel Herluf Trolle juhendamisel. Seda omakorda laiendati ning ehitati ümber 1560. aastatel uue omaniku kuningas Frederik II ajal, kelle järgi loss on ka saanud uue nime. 

Enamus praegusest lossihoonest ehitati 1602–1620 Christian IV ajal Hollandi arhitektide Hans ja Lorents van Steenwinckeli poolt. Nüüd kadusid lõplikult keskaegse linnusearhitektuuri elemendid ning ehitis omanda täielikult lossi iseloomu.

Pärast Christian IV surma 1648 kasutati lossi peamiselt tseremooniate läbiviimiseks, esmajärjekorras kuningate võidmiseks ja kroonimiseks. Alates 1693. aastast on lossikirik kasutusel kui Rüütlite kabel, kus on tegutsenud nii Elevandi ordu kui ka Dannebrogi ordu. Lossis on hoitud ka kuningapere kunstikogusid.

Suur saal
1720. aastal allkirjastati Frederiksborgi lossis Frederiksborgi rahuleping.

1850. aastatel kolis lossi Frederik VII. 1859. aasta 16. detsembri ööl, mil kuningas viibis lossis, puhkes tulekahju, mis hävitas enamuse lossi sisekujundusest. Taastamistöödeks saadi suurem osa rahast avalikust korjandusest, suure osa andis kuningas ise ning palju tuli ka eraannetusi.

Loss tänapäeval
---------------

Lossikirikus toimuvad avalikud jumalateenistused. Lossis hoitakse vapikilpe ning Elevandi ja Dannebrogi ordu ordeneid. Lossimuuseumis asub riigi olulisim ja suurim portreede ja ajalooliste maalide kollektsioon.

Loss ja pargid on külastajatele avatud aasta läbi.

Frederiksborgi krahvinna tiitel
-------------------------------

Selle tiitli sai Alexandra (Frederiksborgi krahvinna) 16. aprillil 2005 pärast lahutuse jõustumist. Tiitel viitab Alexandra ja prints Joachimi abiellumisele selle lossi kirikus.
**Juri Grigorovitši rahvusvaheline konkurss "Maailma noor ballett"** (vene keeles 
Международный конкурс Юрия Григоровича «Молодой балет мира»; konkursi ingliskeelne nimi *Young ballet of the World*) on Venemaal Sotšis iga kahe aasta tagant korraldatav balletikonkurss.

Konkurss "Maailma noor ballett" on asutatud 2006. aastal Juri Grigorovitši eestvedamisel.

Konkursist võtavad osa tantsijad kahes vanuseastmes: nooremad (kuni 19-aastased) ja vanemad (kuni 27-aastased). Osavõtjate arv on piiratud 60 tantsijaga kummaski vanuseastmes. Osalemistasu näiteks 2021. aastal oli nooremas 3000 ja vanemas vanuseastmes 5000 rubla. Edukamad konkursandid saavad kas laureaadi või diplomandi (diplomisaaja) nimetuse ja sellega kaasneva rahalise preemia. Näiteks 2021. aastal sai vanemas vanuseastmes esimese preemia laureaat 150 000 rubla.

Laureaate
---------

* Oleg Ivenko (Ukraina)
* Sarõal Afanasjev (Venemaa)

Viited
------

1. 1 2  Конкурс. sochi-ibc.ru

Välislingid
-----------

* Koduleht
Arvid Leopold Brasche autograaf
**Arvid Leopold Brasche** (21. jaanuar (vkj 9. jaanuar) 1878 Tallinn – 7. juuli 1938 Trockau, Baieri) oli Eesti vaimulik.

Õppis 1890–1894 Keiserlikus Nikolai I Gümnaasiumis. Aastal 1895 alustas õpinguid Tartu Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonnas, kuid 1896–1900 õppis ta usuteaduskonnas.

Prooviaastal oli ta Märjamaal, Hageris ja Tallinnas. Ordineeriti õpetajaametisse 14. jaanuaril 1902 Tallinnas. Oli aastal 1902 Tallinna Püha Vaimu koguduse abiõpetaja. Töötas aastatel 1902–1931 Kullamaa ja Piirsalu koguduse õpetajana.

Aastal 1933 oli ta Hirschfeldis õpetaja. 1934–1938 töötas ta Dobienis (Saksi-Anhalti liidumaal) õpetajana.

Isiklikku
---------

Tema emapoolne vanaisa Heinrich Ferdinand Hoffmann oli Koeru koguduse õpetaja, lellepoeg Johannes Brasche oli Harju-Madise koguduse õpetaja.

Isa Johann Heinrich Brasche oli Saarde ja Tallinna Toompea Kaarli koguduste õpetaja. Poolvend Christfried Brasche oli Juuru koguduse õpetaja ja teine poolvend oli arst, maletaja ja purjesportlane Ernst Brasche.

Poeg Ulrich Brasche (1909–1984) oli lendur.

Välislingid
-----------

* 
*
**Põhja-Siinai kubernerkond** on 1. järgu haldusüksus Egiptuses. Hõlmab Siinai poolsaare põhjaosa.

Üle 85% elanikkonnast elab Vahemere rannikul. Elanike enamus on araablased, oluline osa elanikkonnast on nomaadse eluviisiga beduiinid.

Riigi kontroll territooriumi üle on nõrk, pärast president Ḩusnī Mubāraki võimult tõukamist 2011. aasta jaanuaris on sagenenud kokkupõrked beduiinide ja Egiptuse jõustruktuuride vahel. Korduvalt on rünnatud provintsi läbivat gaasijuhet Iisraeli. Piirkonnas on end sisse seadmas islamiäärmuslased. Oluliseks sissetulekuallikas on salakaubandus Gaza tsooniga.

1956. aastal okupeeris Põhja-Siinai Iisrael ja tagastas territooriumi Egiptusele paar kuud hiljem. Kuuepäevase sõja käigus 1967. aastal vallutas Iisrael ala uuesti. Seekord kestis okupatsioon lääneosas 1980. ja idaosas 1982. aastani.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Mohamed Fadel Fahmy: Egypt's Wild West, Foreign Policy, 24. august 2011.

Egiptuse kubernerkonnad

Ad-Daqahlīyah • Aleksandria • Al-Baḩr al-Aḩmar • Al-Buḩayrāt • Al-Fayyūm • Al-Gharbīyah • Al-Ismā’īlīyah • Al-Minūfīyah • Al-Minyā • Al-Wādī al-Jadīd • Ash-Sharqīyah • Assuan • Assiut • Banī Suwayf • Dumyāţ • Giza • Kafr ash-Shaykh • Kairo • Luxor • Lõuna-Siinai • Maţrūḩ • Qalyūbīyah • Port Said • Põhja-Siinai • Qinā • Suess • Sūhāj
**Arvid Reinwaldt** (23. juuli 1883, Tallinn – 5. detsember 1964, Berliin) oli Eesti metsateadlane.

Elulugu
-------

Arvid Reinwaldt oli ametniku poeg.

Lõpetas 1903 Tallinnas Peetri Reaalkooli ja 1910 Peterburi Metsainstituudi. Oli 1910–21 Venemaal metsakorraldaja ja metsaülem. 1921–25 Järva maakonna metsaülem, 1925–31 Voltveti Metsakooli juhataja, 1931–34 Riigimaade ja -metsade Valitsuse metsainspektor, 1934–39 samas metsakorralduse büroo juhataja. Asunud 1939 Saksamaale, oli 1939–44 Poznanis ja Krakovis metsakorraldusasutuste juhataja, 1945–49 NSVL poolt okupeeritud Saksamaal haldusosakonna metsaosakonna ametnik, 1949–52 Saksa DV Põllu- ja Metsamajanduse Ministeeriumi ametnik, 1953–63 Eberswalde Metsaakadeemia venekeelse metsanduskirjanduse tõlkeasutuse juht.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: metsakasvatus, -kaitse ja -korraldus, sh metsatüpoloogia.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti Teaduse Biograafiline Leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Возобновление сосны в Аагофском лесничестве Лифляндской губернии. // Изв. Импер. Лесногo Института XXI (1911)
* Valga metskonna metsade tüpoloogiline klassifikatsioon ja iseloom. // EM (1924) 2–3
* Okkaliblika vastu võitlemisest. // EM (1925) 2
* Meie metsade ja metsamajapidamise hädadest. // Eesti Metsanduse aastaraamat I, 1926
* Meie okaspuumetsade loomulik uuendamine. // Eesti Metsanduse aastaraamat II. Tartu, 1927;

Kirjandus
---------

* Tuiskvere, B. Osakonnajuhataja Arvid Reinwaldt. // EME 44 (1965), 31
* Margus, M. Eesti metsaülemate saatusest. Tallinn-Tartu, 1995, 73–74.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Fredrik Gulbrandsen 2019. aastal Salzburgi Red Bulli särgis
**Fredrik Aasmundrud Gulbrandsen** (sündinud 10. septembril 1992 Lillestrømis) on Norra jalgpallur, kes mängib ründajana Türgi kõrgliiga klubis İstanbuli Başakşehir.

Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Lillestrøm SK, debüteerides Norra kõrgliigas 2009. aastal.

Aastatel 2013–2016 mängis ta Norra kõrgliiga klubis Molde, kellega tuli 2014. aastal Norra meistriks.

2016. aasta juunis liitus ta Austria kõrgliiga klubiga Salzburgi Red Bull. 2017. aasta märtsist juunini oli ta laenul Major League Socceri klubis New York Red Bulls, kuid ei suutnud seal 12 mänguga ühtegi väravat lüüa. Hooajal 2017–18 lõi Gulbrandsen Austria kõrgliigas 11 väravat ja tuli Salzburgiga Austria meistriks.

2019. aasta juunis sõlmis ta kolmeaastase lepingu İstanbuli Başakşehiriga. Hooajal 2019–20 tuli ta klubiga Türgi meistriks.

Norra jalgpallikoondises debüteeris Gulbrandsen 27. augustil 2014 sõprusmängus Araabia Ühendemiraatide vastu.

Saavutused
----------

Molde
* Tippeligaen: 2014
* Norra karikas: 2013, 2014

Salzburgi Red Bull
* Austria Bundesliga: 2016–17, 2017–18
* Austria karikas: 2016–17

İstanbul Başakşehir
* Süper Lig: 2019–20
Põhja-Traakia (ülemine kollane ala), alumine kollane ala on Lääne-Traakia Kreekas ja siniselt on Ida-Traakia Türgis.
**Põhja-Traakia** (bulgaaria keeles: *Северна Тракия (Severnaja Trakija)*) on (koos Lääne- ja Ida-Traakiaga) üks kolmest ajaloolise Traakia piirkonna osast. **Bulgaaria Traakia** asub Lõuna-Bulgaarias ja moodustab kogu ala, mis on Stara planinast lõunas ja Nestose jõest idas, lõunas piirneb Kreeka ja Türgi piiridega ning idas piirneb Musta merega. Põhja-Traakia aladele jäävad Sredna Gora, Ülem-Traakia tasandik ja 90% Rodope mägedest. Kliima on erinevais paigus kas mägine või mandriline. Bulgaaria ajaloo kõrgeim mõõdetud õhutemperatuur mõõdeti Põhja-Traakias, Sadovo linnas aastal 1916 (42,2 °C). Tähtsaim jõgi on Maritsa jõgi koos lisajõgedega. Suuremad linnad on Plovdiv, Burgas, Stara Zagora, Sliven, Haskovo, Yambol, Pazardžik, Kardžali, Dmitrovgrad, Kazanlak ja Smolyan.

Piirkonna alad olid keskajal kuni 14. sajandi Ottomanide vallutusteni Bulgaaria tsaaririigi ja Ida-Rooma impeeriumi kontrolli all. Aastal 1878 lõid ottomanid Põhja-Traakiasse Ida-Rumeelia autonoomse provintsi. Provintsi annekteeris aastal 1885 Bulgaaria vürstiriik.

Vaata ka
--------

* Traakia kiirtee
**Maailma karikavõistlused males** (inglise keeles *Chess World Cup*) on FIDE egiidi all peetav rahvusvaheline malevõistlus. 

Korraldatakse 2000. aastast. Esimesed maailma karikad olid 24 osavõtjaga. 2005. aastast korraldatakse MK-sid nokautsüsteemis 128 osavõtjaga. 2005. aastast on **maailma karikaturniirid males** maailmameistrivõistluste üheks kvalifikatsioonivõistluseks, kust parimad pääsevad edasi võistlema MM-i pretendentide turniirile. Aastatel 2013–2019 pääses MK-lt MM-ile 2 parimat. 

Maailmakarikavõistluste parimad saavad rahalised auhinnad. Näiteks 2019. aasta MK auhinnafond moodustas 1,6 miljonit USA dollarit, sealhulgas võitja sai 110 000 USA dollarit.

Kvalifitseerumine maailmakarikavõistlustele
-------------------------------------------

Maailmakarikavõistlusele pääseb valitsev maailmameister, viimase MM-i 4 paremat, valitsev naiste maailmameister, viimase kahe aasta juunioride maailmameistrid, viimase kahe aasta Euroopa meistrivõistluste (kokku umbes 45 inimest), Aasia meistrivõistluste (10), Ameerika (8) ja Aafrika (2) parimad. Samuti tsooniturniiride parimad (sealhulgas Ameerika Ühendriikide meistrivõistlustelt 5 inimest). Umbes 20 inimest pääseb tänu kõrgele ELO-reitingule. FIDE presidendi valikul teeb kaasa 5 ja võistluste korraldaja valikul 4 inimest.

Maailmakarikavõistluste võitjad
-------------------------------

Ainus kahekordne karikavõitja Levon Aronjan
* 2000. aastal Shenyang Shis – Viswanathan Anand
* 2002. aastal Hyderabadis – Rustam Qosimjonov
* 2005. aastal Hantõ-Mansiiskis – Levon Aronjan
* 2007. aastal Hantõ-Mansiiskis – Gata Kamsky
* 2009. aastal Hantõ-Mansiiskis – Boris Gelfand
* 2011. aastal Hantõ-Mansiiskis – Pjotr Svidler
* 2013. aastal Tromsøs – Vladimir Kramnik
* 2015. aastal Bakuus – Sergei Karjakin
* 2017. aastal Thbilisis – Levon Aronjan
* 2019. aastal Hantõ-Mansiiskis – Teymur Rəcəbov

Vaata ka
--------

* FIDE Grand Prix
* 2005. aasta maailma karikaturniir males

Välislingid
-----------

* 2019. aasta maailmakarikavõistluste koduleht
**Butša linnavald** on vald Ukrainas Kiievi oblastis Butša rajoonis. Selle halduskeskus on Butša linn.

Valla koosseisu kuuluvad Butša linn, Babõntsi ja Vorzeli alev ning Blõstavõtsja, Buda-Babõnetska, Voronkivka, Havrõlivka, Zdvõživka, Lubjanka, Mõrotske, Rakivka, Sõnjaki, Tarassivštšõna ja Tšervone küla.

Valla pindala on 260,8 km², elanike arv 2020. aastal oli 57 163.

Vald loodi 12. juunil 2020 Ukraina Ministrite Kabineti korraldusega nr 715-р "Kiievi oblasti valdade halduskeskuste määramisest ja territooriumide kinnitamisest" oblastilise tähtsusega Butša linnanõukogu, Irpini linnanõukogu Vorzeli alevinõukogu, Babõntsi alevinõukogu, Borodjanka rajooni Blõstavõtsja külanõukogu, Zdvõživka külanõukogu ja Lubjanka külanõukogu, Võšhorodi rajooni Havrõlivka külanõukogu ja Sõnjaki külanõukogu ning Kõjivo-Svjatošõnskõi rajooni Mõrotske külanõukogu ühendamisel. Valda juhib Anatoli Fedoruk. 

Kohaliku võimu organ on Butša linnaraada.

Viited
------

1. ↑  Бучанський район, decentralization.gov.ua.
Arvid August Afzelius
Arvid August Afzelius. G. Forsselli vaselõige.
Arvid August Afzeliuse hauakivi Enköpingi Vårfrukyrkogårdenil
**Arvid August Afzelius** (8. oktoober 1785 Fjällåkra, Broddetorpi kihelkond, Västergötland – 25. september 1871 Enköping) oli esimene rootsi rahvalaulude koguja, samuti tõlkija, ajaloolane ja luuletaja.

Alates 1828. aastast kuni surmani oli ta Enköpingis pastor.

Koos Erik Gustaf Geijeriga andis ta välja rootsi rahvalaulude kogumiku "Svenska folkvisor från forntiden" (3 köidet, Stockholm 1814–1816). Need ilmusid koos viisiga ja töödeldud kujul. See kogumik innustas rahvalaule koguma ning inspireeris heliloojaid.

Ta tõlkis rootsi keelde Vanema Edda (1818) ja Hervarari saaga ning kirjutas Rootsi ajaloo Karl XII ajani "Swenska folkets sagohäfder", mis ei taotlenud niivõrd ajaloolist tõepära kui rahvalikku pilti ajaloost.

Koos Rasmus Raskiga andis ta välja nii Vanema ku ka Noorema Edda.

Tema luuleteoste seas on rahvalaulu viisile kirjutatud romanss (ballaad) "Näckens polska" (1812). Samuti kirjutas ta kirikulaule, sealhulgas "Dig skall min själ sitt offer bära".

Aastal 1901 andis üks tema tütardest välja tema mälestused ("Minnen").

Ta oli ühingu Götiska Förbundet liige.
**Arnold Karu** (13. oktoober 1917 – 15. september 2001) oli eesti kunstnik.

Elulugu
-------

Ta õppis Kuressaare ja Tarvastu algkoolis ning Viljandi Poeglaste Gümnaasiumis, mis jäi majanduslikel põhjustel lõpetamata.

Aastatel 1938–1939 teenis ta Eesti Vabariigi kaitseväes, 1944 mobiliseeriti Saksa sõjaväkke ning 1945 sattus Vene vangilaagrisse.

Arnold Karu abiellus 1948. aastal ja sai kahe tütre isaks. Ta töötas kuni pensionile jäämiseni 1979. aastal Viljandi Tarbijate Kooperatiivi Segatööstuskombinaadis tislerina.

### Tegevus kunstnikuna

Kunstiga hakkas ta abikaasa õhutusel tegelema 1960. aastate alguses, alustades eksliibristest ja jätkates söejoonistustega. Viimast peetakse tema tugevaimaks tehnikaks. On loonud ka linoollõikeid, pastellportreid, õlimaale. 1962. aastast osales Karu Viljandi Kultuurimaja kunstiringis ja tema tööd olid kõigil kunstiringi ülevaatenäitustel. On osalenud näitustel Viljandi Muuseumis (1977), teatris Ugala (1993) ning korduvalt ka Tallinnas, Kohtla-Järvel, Võrus, Tartus ja mujal. Tema töid on eksponeeritud ka Venemaal, Soomes, Rootsis ja Tšehhis.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Näitus 30.10 – 1.12: Aeg käib oma kindlat rada – Arnold Karu mälestusnäitus Viljandimaa Muuseum (vaadatud 24. oktoobril 2014)
**Laiaküla kalmistu** on kalmistu Jõelähtme kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Pirita linnaosas Tallinnas aadressil Muuga tee 2. Praegu on Laiaküla kalmistu Pärnamäe kalmistu osa.

Nehatu valla Iru ja Muuga küla jaoks võeti 1930. aastatel Laiakülas (tänapäevase Laiaküla asumi alal) kalmistuna kasutusele maatükk Käära talu aladelt, mis ametlikult nimetati "Kalmistu 132" kinnistuks. Selle algne pindala oli 2,07 ha.

1959. aastaks oli kalmistu suurenenud ja selle pindala oli 2,75 ha. 1950. aastatel rajati kalmistust põhja poole liivakarjäär, mistõttu kalmistu põhjaosa on olulisel määral hävinenud. Praeguseks on sealsed hauad olulisel määral maetud üle.

Seoses uue suurkalmistu (praeguse Pärnamäe kalmistu) asutamisega eraldati kalmistu idaküljel maa-ala Iru vanadekodule uue kalmistu jaoks. Esimene matus toimus seal 11. mail 1962. Tänapäeval on mõlemad kalmistud kasvanud kokku Pärnamäe suurkalmistuga ning need kolm ei ole omavahel eraldatud mingite piiretega.

Vaata ka
--------

* Iru vanadekodu uus kalmistu
* Pärnamäe kalmistu

Viited
------

1. ↑  Karl Laane. Pärnamäe kalmistu. - Tallinna kalmistud. Tallinn 2002. Lk 320
2. ↑  Skemaatiline 1:10000 katastrikaart 1930-1944 Maa-ameti Geoportaalis
3. ↑  Nõukogude topograafiline 1:10000 kaart 1959. aastast Maa-ameti Geoportaalis
4. ↑  Karl Laane. Pärnamäe kalmistu. - Tallinna kalmistud. Tallinn 2002. Lk 319-320

Välislingid
-----------

* Pärnamäe kalmistu plaan (vaadatud 27. detsembril 2015)
* Kultuurimälestis nr 1190 "Pärnamäe kalmistu" (vaadatud 27. detsembril 2015)
**Arnold Laugus** (2. august 1917 Puurmani vald – 7. mai 2013) oli eesti pedagoog ja akvarellikunstnik.

Teise maailmasõja ja Saksa okupatsiooni ajal õppis ta Haapsalu Õpetajate Seminaris, jätkas seejärel õpinguid Tartus.

Aastatel 1944–1962 töötas ta õpetajana Tallinna 22. Keskkoolis ja 1962–1975 algklasside õpetajana (andes tunde valdavalt kunstikallakuga klassides) Tallinna 46. Keskkoolis.

Pedagoogitöö kunstikallakuga koolis innustas teda alustama kunstikatsetusi akvarellitehnikas, hiljem ka teistes maalitehnikates. 

Laiemalt on teada tema naivismi kalduvad tööd 1980-ndatest, teda inspireeris Eesti loodus oma aastaaegade ja paikadega, loodus jäi tema põhivaldkonnaks. Aastast 1981 esines ta näitustel; aastast 1986 ka Riias ja aastast 1990 Prantsusmaal.

Ta on ka kirjutanud. Aastal 1940 ilmus tema neljavaatuseline näidend "Lunastatud põld". Aastal 2007 ilmusid kooliõpetaja mälestused "Maa sool" ja aastal 2008 romaan "Elav maa".

Viited
------

1. ↑  Pelgulinna kool 1912-1987. Tallinn "Valgus" 1988, lk. 95

Välislingid
-----------

* In memoriam Arnold Laugus
**Buļļi mõis** (läti keeles *Buļļu muiža*, saksa keeles *Bullenhof*) oli mõis Lätis Riia linnas Rītabuļļi asumis. Endisaegse haldusjaotuse järgi jäi see Riia kreisi Daugavgrīva kihelkonda.

Mõisa on mainitud esimest korda aastal 1495. Toona oli mõisa omanikuks Johann Bildering või Buldering. On võimalik, et tema järgi on nime saanud nii mõis kui ka sellest mööda voolanud Buļļupe jõgi, kuigi tõenäolisemalt tulenevad mõlemad nimed jõel kasutatud laiadest paatidest (saksa keeles *die Bulle*).

16. sajandi lõpus kuulus mõis Kuramaa hertsogi sekretärile Paul Spankaule. Mõis oli piirkonna hõivanud Gustav II Adolfi loal tema omanduses ka aastal 1621. Hilisemate omanike seas on Martin Schultz von Ascheraden.

Aastani 1697 suubus Lielupe Daugavasse, kuid just sel aastal murdis ta läbi luidete Bolderāja juures mereni läbi, jättes mõisasüdame saarele ja eraldades selle tänapäeva Jūrmala Buļļuciemsi kohal asunud maad. Tol ajal asus mõisa peahoone veel Daugava ääres. Mõisale kuulus teel Riiast Kuramaale üle Lielupe jõe viinud parv. 

Aastal 1865 kuulus mõisale Daugava-äärne võõrastemaja. Peahoone oli selleks ajaks rajatud Buļļupe äärde. See oli kaheteist toaga kahekorruseline puitelamu. Aastal 1913 möödus sellest Riia ja Jūrmala vaheline laevaliin. Laevad sõitsid sellel kuus korda päevas, üks reis võttis aega poolteist tundi.

Mõisa peahoone pole säilinud (hävis Esimese maailmasõja ajal), küll on aga säilinud mõned ümber ehitatud kõrvalhooned. Veidi ümber ehitatud kujul on säilinud teenijatemaja, ka on alles 12 lehma ja kahe hobuse jaoks rajatud laut, kus söödakünad olid valmistatud betoonist.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Riia mõisate saidil (*inglise keeles*)
* Informatsiooni mõisa kohta (*läti keeles*)
**Arnold Janno** (17. mai 1902 Kabala vald, Viljandimaa – 1. september 1941 Kirovi linna sisevangla, Kirovi oblast) oli eesti vaimulik.[*viide?*]

Ta lõpetas aastal 1923 Viljandi Maakonna Poeglaste Gümnaasiumi. Osales Vabadussõjas[*viide?*]. Aastatel 1923–1929 õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, ta oli korporatsiooni Revelia vilistlane. Samuti oli ta Kaitseliidu liige. Prooviaastal oli ta Viljandi Pauluse koguduses. Ordineeriti 9. märtsil 1930 õpetajaks.

Ta oli aastal 1930 Viljandi praostkonna vikaarõpetaja; aastatel 1930–1941 oli ta Kihelkonna Mihkli koguduse õpetaja ning alates 1940. aastast Saaremaa praost.

Arnold Janno arreteeriti 14. juunil 1941 ühes oma perekonnaga NKVD poolt ja mõisteti surma.[*viide?*] Ta hukati 1. septembril 1941 Kirovi vanglas.

Isiklikku
---------

Tema pojatütar Tiina Janno on Audru Püha Risti koguduse õpetaja, pojapoeg Jaan Janno on Tallinna Tehnikaülikooli matemaatika professor.

Viited
------

1. ↑
2. 1 2  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
3. ↑
**Windhoek** on Namiibia pealinn ja Khomasi ringkonna halduskeskus.

Asukoht
-------

Windhoek asub merepinnast umbes 1600 meetri kõrgusel riigi keskosas. Piirkonnas asuvad kuumaveeallikad, millest tulevad ka linna kaks algupärast nime: Ai-Gams ja Otjomuise.

Ajalugu
-------

Linn on asutatud 1840. aastal. Windhoek kuulutati osaks Saksa Edela-Aafrikast 1890. aastal ning linna otsustati paigutada Saksa sõjaväegarnison. Windhoek asutati 18. oktoobril 1890 kindluse nurgakivi panekuga.

I maailmasõjaga lõppes Saksa koloniaalajastu ning 1915 okupeerisid linna Lõuna-Aafrika Liidu väed.

Namiibia iseseisvumisega 1990. aastal sai linnast riigi pealinn.

* 
* Windhoek lõpus 19. sajandWindhoek lõpus 19. sajand
* Saksa Edela-Aafrika postitempel WindhukSaksa Edela-Aafrika postitempel *Windhuk*

Transport
---------

Windhoekis on üle 500 km tänavaid, millest enamus on asfalteeritud.

Linnal on kaks lennuvälja. Suuremaid lennukeid teenindab Windhoeki Hosea Kutako lennuväli (IATA kood: WDH, ICAO kood: FYWH). Väiksemaid lennukeid teenindab Erose lennuväli.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Windhoek** |

* Windhoeki koduleht
**Beira** on linn Mosambiigis, Sofala provintsi halduskeskus. 

Beira on Maputo järel Mosambiigi suuruselt teine linn.

Ajalugu
-------

Beira asutasid portugallased 1890 Chiveve jõe suudmesse ja kandis algul **Chiveve** nime. Peatselt sai sellest Mosambiigi suurim sadam varem sellel kohal olnud Sofala asemel. Kolonisaatorid hakkasid kolima Chivevesse ja alustasid seal majandustegevust.

Portugallased rajasid Chivevesse juba samal 1890. aastal raudtee Rodeesiast. Esialgu oli raudtee rööpmelaius 610 mm, aga 1900. aastal ehitati see ümber uue rööpmalaiusega 1067 mm.

Beira aastal 1905
Beira kesklinn
1907 külastas Beirat Portugali kroonprints Luís Filipe, kes oli esimene Mosambiiki külastanud kuningaperekonna liige. Teda saatis suur menu ja tema järgi nimetati Chiveve linn ümber Beiraks – Beira vürst oli Portugali kroonprints(ess)i traditsiooniline tiitel. 1907 andis Portugal Beirale linna staatuse.

Alates 1891 asus Chiveves (hiljem Beiras) Mosambiigi Kompanii (*Companhia de Moçambique*) peakorter. Kompanii ühtlasi haldas linna kuni 1942, mil linna haldus läks Portugali võimude kätte.

Enne Mosambiigi iseseisvumist oli Beira tuntud Ida-Aafrika kohta hea sadama poolest, samuti turismi-, kalapüügi ja kaubanduskeskusena. Linn oli paljurahvuseline, seal elasid ja töötasid nii eurooplased, hiinlased, indialased kui aafriklastest pärismaalased. Rodeesial puudus merepiir ja Beira toimis Rodeesia sadamana. Sel põhjusel oli Beiras suur ingliskeelne kogukond. 1970. aastal elas Beiras 113 770 elanikku.

1975 andis Portugal kõigile oma kolooniatele iseseisvuse. Enamik portugallasi lahkus maalt. Võimu haaras marksistlik FRELIMO, kes moodustas valitsuse. Seevastu Rodeesia ja Lõuna-Aafrika valitsused hakkasid rahastama valitsusvastast relvastatud organisatsiooni RENAMO, kes algatas kodusõja. See kestis kuni 1992. aastani ja lükkas riigi peaaegu täielikku kaosesse. Väliskaubandus ja turism kukkusid kokku, levisid nälg, haigused ja vaesus. 2000. aasta Mosambiigi uputus laastas Beirat ja ümberkaudseid alasid, jättes miljonid kodutuks ja kahjustades tugevalt veel säilinud majandust.

Beira on üks väheseid Mosambiigi sadamaid, kus on raudtee. Zimbabwe jaoks on raudteeühendus Beira sadamaga niivõrd oluline, et tema eellase Lõuna-Rodeesia väed turvasid kodusõja ajal Beirasse viivat raudteed ja sellega paralleelselt kulgevat maanteed.

Välislingid
-----------

 Beira – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Lahustuvus vees** ehk **vees lahustuvus** on suurus, mis iseloomustab mingisuguse keemilise aine võimet teatud temperatuuril vees lahustuda. Lahustuvust väljendatakse sageli lahustunud aine massina 100 g vee kohta. Näiteks metaani lahustuvus vees on 42 mg/l (temperatuuri juures 10 °C) ehk 100 g vee kohta vastavalt 4,2 mg.

Mitmete tahkete ainete kohta kehtib reegel, et mida kõrgem on vee kui lahusti temperatuur, seda paremini aine lahustub. Nii kasvab temperatuuri tõustes mitmete soolade lahustuvus, sest soolade kristallvõre lõhkumiseks kulub energiat. Samas gaaside lahustuvus vees temperatuuri tõustes kahaneb, sest gaaside lahustumine vees on eksotermiline protsess ning vastavalt Le Chaterlier' printsiibile nihkub selle tasakaal temperatuuri tõustes lähteainete tekke suunas.

Rasklahustuvate anorgaaniliste ainete, eriti soolade ja aluste puhul, kasutatakse lahustuvuse kvantitatiivseks iseloomustamiseks lahustuvuskorrutise mõistet.

Vaata ka
--------

* Vesilahus

Viited
------

1. ↑  "Methane in Water". *www.purewateroccasional.net*. Vaadatud 16. veebruaril 2023.
2. ↑  "16.4: How Temperature Influences Solubility". *Chemistry LibreTexts* (inglise). 27. juuni 2016. Vaadatud 16. veebruaril 2023.
3. ↑  "Temperature Effects on the Solubility of Gases". *Chemistry LibreTexts* (inglise). 2. oktoober 2013. Vaadatud 16. veebruaril 2023.
**Gunnar Rudolf Knüpffer** (27. juuni 1888 Tallinn – 7. jaanuar 1963 Kläden, Saksamaa) oli Eesti vaimulik.

Gunnar Rudolf Knüpffer õppis aastatel 1898–1906 Tallinna Nikolai Gümnaasiumis ja 1907–1915 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Viljandis, kus töötas ühtlasi Viljandi Maagümnaasiumis usuõpetajana. Ordineeriti õpetajaks 28. jaanuaril 1918. Võttis osa Vabadussõjast Balti pataljoni koosseisus.

Gunnar Rudolf Knüpffer oli aastatel 1920–1931 Tartu Pauluse koguduse adjunktõpetaja ja ühtlasi 1928. aastast usuõpetaja Tartu saksa keskkoolis. Aastatel 1931–1939 oli ta Tartu Ülikooli koguduse saksa pihtkonna õpetaja.

1939. aastal põgenes ta Saksamaale. Oli aastatel 1940–1945 pastor Thornis Lääne-Preisimaal (praeguse nimega Toruń Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas). Aastatel 1945–1963 oli ta pastor Klädenis (Bismarki linnaosas Stendali kreisis Saksi-Anhalti liidumaal). Klädenis ta ka suri.

Isiklikku
---------

Gunnar Rudolf Knüpfferi äi oli Tõstamaa Maarja koguduse õpetaja Immanuel Eduard Nikolai Hahl.

Vaata ka
--------

* Knüpffer

Viited
------

1. ↑  Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib poksijast; vormelisõitja kohta vaata artiklit Gunnar Nilsson (vormelisõitja)* |

---

| Medalikohad |
| --- |
| Rootsi esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Teine koht | 1948 | Raskekaal |

**Nils Gunnar Lorentz Nilsson** (3. märts 1923 Grevie, Båstadi vald – 12. mai 2005 Västra Frölunda, Göteborg) oli Rootsi poksija.

Nilsson oli Rootsi meister raskekaalus (üle 80 kg) 1948. aastal. 

Nilsson sai raskekaalus (üle 80 kg) 1948. aasta Londoni olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Rafael Iglesiasele (Argentina).

Nilsson poksis novembrist 1949 kuni detsembrini 1956 elukutselisena. Ta pidas kokku 18 kohtumist, millest võitis 12 (neist 4 nokaudiga), kaotas 4 (neist 2 nokaudiga) ja viigistas 2 kohtumist.

Viited
------

1. ↑  "Rootsi meistrivõistlused poksis. Tulemused rootsi keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. veebruar 2011. Vaadatud 18. aprill 2012.
2. ↑  14. suveolümpiamängude poksivõistlus. London 1948. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Gunnar Nilsson lehel Ringside. Rootsi keeles
* Gunnar Nilsson saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Gunnar Nilsson saidil BoxRec
**Mooni** on allasum Tallinnas Lilleküla asumis. See on saanud nime Mooni tänava järgi.

Mooni allasumi tänavad
----------------------


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 
* Algi põik
* Algi tänav
* Endla tänav
* Haigru tänav
* Haki tänav
* Iirise tänav
* Kaarna tänav
* Keemia tänav
* Kirsi tänav
* Koskla tänav
* Krookuse tänav
* Kuldnoka tänav

 | 
* Kure tänav
* Linnu tee
* Mehaanika tänav
* Meleka tänav
* Metalli tänav
* Metsise tänav
* Mooni tänav
* Mustamäe tee
* Mustasõstra tänav
* Muti tänav
* Mõtuse tänav

 | 
* Nirgi tänav
* Ronga tänav
* Räägu tänav
* Sõpruse puiestee
* Sõstra tänav
* Tedre tänav
* Tihase tänav
* Tildri tänav
* Varese tänav
* Vuti tänav
* Välja tänav

 |

Viited
------

1. ↑  Tallinna tänavanimed EKI (vaadatud 6. mail 2016)

Tallinna linnaosad ja asumid

**Linnaosad:**  Haabersti linnaosa **·**  Kesklinna linnaosa **·**  Kristiine linnaosa **·**  Lasnamäe linnaosa **·**  Mustamäe linnaosa **·**  Nõmme linnaosa **·**  Pirita linnaosa **·**  Põhja-Tallinna linnaosa
**Asumid (allasumid):** Aegna **·**  Astangu **·**  Haabersti **·**  Hiiu **·**  Iru **·**  Juhkentali **·**  Järve **·**  Kadaka **·**  Kadriorg **·**  Kakumäe **·**  Kalamaja **·**  Karjamaa (Hundipea) **·**  Kassisaba **·**  Katleri **·**  Keldrimäe **·**  Kelmiküla **·**  Kitseküla **·**  Kivimäe **·**  Kloostrimetsa **·**  Kompassi **·**  Kopli **·**  Kose (Kose-Kallaste **·**  Lükati **·**  Varsaallika) **·**  Kuristiku **·**  Kurepõllu **·**  Laiaküla **·**  Lepiku **·**  Laagna **·**  Laagri **·**  Liiva **·**  Lilleküla (Lille **·**  Mooni **·**  Linnu **·**  Marja) **·**  Loopealse **·**  Luite **·**  Maakri **·**  Maarjamäe **·**  Merimetsa **·**  Merivälja **·**  Mustakivi **·**  Mustamäe **·**  Mustjõe **·**  Mõigu **·**  Mäeküla **·**  Mähe (Kaasiku **·**  Mähe aedlinn) **·**  Männiku **·**  Nõmme **·**  Pae **·**  Paevälja (Paekalda) **·**  Paljassaare **·**  Pelgulinn **·**  Pelguranna **·**  Pirita **·**  Pääsküla (Vana-Pääsküla) **·**  Priisle **·**  Pikaliiva (Vikimõisa) **·**  Raua **·**  Raudalu **·**  Rahumäe **·**  Rocca al Mare **·**  Sadama **·**  Seli **·**  Siili **·**  Sibulaküla **·**  Sõjamäe (Sõstramäe) **·**  Sikupilli **·**  Sitsi **·**  Sääse **·**  Südalinn **·**  Tatari **·**  Tondi **·**  Tiskre **·**  Tõnismäe **·**  Torupilli **·**  Tondiraba **·**  Uuslinn **·**  Uus Maailm **·**  Vismeistri **·**  Vanalinn (All-linn **·**  Toompea) **·**  Vana-Mustamäe **·**  Veerenni **·**  Veskimetsa **·**  Väike-Õismäe **·**  Väo **·**  Õismäe **·**  Ülemistejärve **·**  Ülemiste
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Saksa ordu kõrgmeistrist, samanimelise Saare-Lääne piiskopi kohta vaata: Winrich von Kniprode (Saare-Lääne piiskop)* |

---

Winrich von Kniprode kuju Malborkis (Marienburgis)
**Winrich von Kniprode** (umbes 1310 – 24. juuni 1382) oli Saksa ordu kõrgmeister aastatel 1352–1382.

Kniprode saabus Preisimaale 1334. aastal. 1338–1341 oli ta Danzigi komtuur, 1342 Balga komtuur ja 1342–1346 ordumarssal. Seejärel sai ta suurkomtuuriks ning valiti 1352. aastal ordumeistriks.

Ordumeistri kohale jäi ta kuni oma surmani 1382. aastal, olles seega pikaajalisim Saksa ordu kõrgmeister. Tema ajal algas ka Saksa ordu õitseaeg, mis kestis kuni Grünwaldi lahinguni (1410). Kniprode sõdis edukalt nii Leeduga ja osales ka Leedu suurvürstiriigis toimunud sisemises võimuvõitluses, toetades katoliku usu vastu võtnud Leedu valitsejakandidaate - Jogailat, Vytautast. sõdis Poola kui ka (koos Hansaga) Taani vastu (Taani-Hansa sõda) ning kasvatas oluliselt ordu valdusi. Tema ajal rajati Nemunase äärde ka suur hulk uusi linnuseid, mis piiri Leedu vastu tunduvalt kindlamaks tegid.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Heinrich Dusemer** | **Saksa ordu kõrgmeister**1352–1382 | Järgnev**Konrad Zöllner von Rotenstein** |
**Arnold Johannes Jürgens** VR I/3 (3. oktoober (vkj)/ 15. oktoober 1892 Rakke küla, Simuna kihelkond, Virumaa – 13. aprill 1918 Helsingi, Soome) oli Eesti vabadusvõitleja. 

Ta lõpetas 1910. aastal Tartu Reaalkooli ja õppis edasi Riia Polütehnilises Instituudis kaubandust. Lõpetas instituudi, kui kool tegutses juba evakueerituna Moskvas. Oli Riia Eesti Üliõpilaste Seltsi (REÜS) liige alates 1914. aastast.

Eesti Spordiselts Kalevi esimees 1917. aastal ja Eesti Sõjaväelaste Büroo liige.

Hukkus Jüri Vilmsi missioonil Soome.

Tunnustus
---------

* 1920, 14. detsember Vabadusristi I liigi 3. järk

Viited
------

1. ↑  EELK Simuna koguduse sünnimeetrika 1892–1899. Rahvusarhiiv, EAA.1229.1.173, leht 31p
2. ↑  "Eesti Vabariigi teenetemärkide kavalerid". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. jaanuar 2022. Vaadatud 23. jaanuaril 2022.

Kirjandus
---------

* Andres Pulver. "Arnold Jürgens ei kahelnud hetkegi". Virumaa Teataja nr 14, 22. jaanuar 2008. Lk 7

Välislingid
-----------

* Eesti ohvitserid 1918-1940
Piisonifarm
**Windhami maakond** (*Windham County*) on maakond USA-s Connecticuti osariigi kirdeosas.

Maakonna halduskeskus puudub, suurim linn on Windham.

Maakonna pindala on 1351 km², millest 23 km² moodustab veepindala.

Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 118 428. Aastal 2000 oli elanikke 109 091.

Naabermaakonnad
---------------

* Worcesteri maakond (põhjas)
* Providence'i maakond (idas)
* Kenti maakond (kagus)
* New Londoni maakond (lõunas)
* Tollandi maakond (läänes)

Ajalugu
-------

Windhami maakond moodustati 1726. aastal Hartfordi ja New Londoni maakonna osadest.

Nagu Uus-Inglismaa osariikidele tavane, ei oma maakond maavalitsust - Connecticutis kaotati maakondade valitsused 1960. aastal, maakond eksisteeris edasi vaid teoreetilisel kujul, peamiselt statistilistel eesmärkidel.

2019. aastal esitas Connecticuti osariigivalitsus USA rahvaloenduse büroole (Census Bureau) palve, millega soovitas maakonnad välja vahetada planeerimisregioonide (Planning Region) vastu. Census Bureau kiitis kava heaks 2022. aastal, plaan rakendub täielikult 2024. aastaks, kui planeerimisregioone hakatakse lugema maakonnaga võrdväärseks üksuseks (county equivalent). Windhami maakonna 15 vallast 14 saavad Kirde-Connecticuti (Northeastern Connecticut Planning Region) ja 1 Kagu-Connecticuti (Southeastern Connecticut Planning Region) planeerimisregioonide osaks.

Viited
------

1. ↑  2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.
2. ↑  "Governor Lamont Announces U.S. Census Bureau Approves Proposal for Connecticut's Planning Regions To Become County Equivalents". *CT.gov - Connecticut's Official State Website* (inglise). Vaadatud 18. juulil 2023.
3. ↑  "Change to County Equivalents in the State of Connecticut". 14. detsember 2020.

|  |  | Worcesteri maakond |  |  |
| Tollandi maakond |  | Providence'i maakond |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Lääs |   **Windhami maakond**   | Ida |

 |
|  |
|  | New Londoni maakond | Kenti maakond |

| * v
* r
Connecticuti maakonnad |
| --- |
| 
Fairfield **·** Hartford **·** Litchfield **·** Middlesex **·** New Haven **·** New London **·** Tolland **·** Windham |  |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib linnast. Järve kohta vaata artiklit Winnipegi järv, Karupoeg Puhhile nime andnud baribali kohta artiklit Winnipeg (karu).* |

---

**Winnipeg** on linn Kanadas, Manitoba provintsi pealinn. Linn asub Põhja-Ameerika geograafilise keskpunkti lähedal, Redi ja Assiniboine'i jõe liitumiskohas.

Linna nimi on antud 55 km linnast põhjas asuva Winnipegi järve järgi.

Elanike arv on 2021. aasta seisuga 749 607, millega on see Kanada suuruselt kuues linn.

Prantsuse asunikud asutasid Winnipegi kaubapunktina 1738. aastal, linnaõigused sai 1873. aastal.

2011. aastal kolis USA-st Atlantast Winnipegi jäähokiklubi, mis sai nimeks Winnipeg Jets. Samanimeline jäähokiklubi tegutses linnas ka aastatel 1972–1996. Winnipeg Jetsi koduhall on Canada Life Centre.

WinnipegWinnipeg

Viited
------

1. ↑  Winnipeg's History City of Winnipeg

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Winnipeg** |

* Winnipegi koduleht
**Beetlipalm** ehk **beetli-areekapalm** (*Areca catechu*) on palmiliste sugukonna areekapalmi perekonna liik. Beetlipalmi vili on beetlipähkel. 

Beetli-areekapalm on kuni 30 m kõrguseks ja 20–30 cm jämeduseks kasvav oksteta palm, mille läikivad liitlehed on umbes 150 cm pikad. Õied asetsevad lehekaenaldes. Vilja kollase koore all on kiuline kiht, mille sees on üks 2,5–3 cm suurune väga kõva koorega seeme. Iga palm annab umbes 250 pähklit aastas.

Beetlipalmi kodumaaks peetakse Ida-Indiat või Polüneesiat. Teda kasvatatakse Ida-Aafrikas, Lõuna-Hiinas, Sri Lankal, troopilises Indias ja Filipiinidel, eeskätt seemnete pärast. Väljarändajate abiga on ta levinud ka Austraaliasse ja Uus-Meremaale.

Beetlipalmi nime järgi kohalikes keeltes on nimetatud Penangi saar Malaisia poolsaare läänekaldal, Fua Mulaku Maldiivides ja Guwahati Indias Assamis.

Beetlipalmi kasutatakse toataimena suurte hoonete, näiteks kaupluste ja hotellide sisekujunduses. Selline palm ei vilju ega kasva täissuuruseni, kasvab aeglaselt, vajab vähe vett ning palju soojust ja valgust. Noored palmid seevastu taluvad otsest päikesekiirgust halvasti.

Beetlipalmi kahjustavad võrgendilestad ja viinamarja-kilptäid.

Beetlipalmi saadused
--------------------

 *Pikemalt artiklis Beetlipähkel*
Aasias kasvatatakse beetlipalmi peamiselt seemnete pärast. Seemned sisaldavad metanooli ja alkaloide, näiteks arekaiini ja arekoliini, mis on närimisel mürgised ning tekitavad kerget sõltuvust ja suuvähki. Seemnete närimine suurendab süljeeritust ja mõjub virgutavalt. Seemneid segatakse närimiseks kunstlike lisandite, näiteks kriidipulbriga. Tänapäeval lisatakse kibeda maitse vähendamiseks ka piparmünti, lagritsat ja närimistubakat.

Seemned sisaldavad palju punast pigmenti, mistõttu beetlinärija sülg, keel, hambad ja suuõõs värvuvad tellispunaseks. Sel põhjusel kasutatakse seemneid ka puuvillase riide värvimiseks. Taiwanis närivad naised beetlit sellepärast, et peavad saadavat punast suud ilusaks. Seal tarvitatakse seda tänapäevani, eriti laialdaselt maapiirkondades.

Beetli-areekapalm on ravimtaim ja tema seemnete meditsiinilise nimetusena kasutatakse ka nimetusi "areekapähkel" ja "areekaseeme".

Areekapalmi seemnekestadest saadavat punast värvainet on kasutatud puuvillkangaste värvimiseks. Puust saadakse ka parkaineid tanniine, millega saab kiude toonida mustaks.

Viited
------

1. ↑  S. Piippo, U. Salo, *Meelte ja tunnete taimed*, Tallinn: Kirjastus Varrak, 2007
2. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 14. detsember 2018. Vaadatud 14. detsembril 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Sissekanne CoLis
* Sissekanne GRINis
* Sissekanne ITISis
* Sissekanne NCBI Taxonomy database'is
* Sissekanne uBios
**Around the Sun** on Eesti *indie pop*'i ansambel, mis tegutseb 2016. aasta algusest.

Ansambli eripäraks on tänavatel esinemine, tuntuks sai ansambel aga lauluvõistlusel "Eesti Laul 2019" osalemisega.

Ajalugu
-------

Ansambel sai alguse 29. jaanuaril 2016. Kollektiivi koosseis on mitu korda muutnud, kuid bändi põhiliikmeks on alati jäänud Daniel Rukovitskin. Hiljem sai ansambli teiseks põhiliikmeks Daniil Kotilevitš. Mõlemad muusikud on multiinstrumentalistid, seepärast oli otsustatud teha kaks bändi koosseisu, millest üks on põhikoosseis, kuhu kuulub organisatsiooni- ja stuudiotööd ning teine on kontserdi koosseis, mis on mõeldud esinemiseks. "Me oleme leidnud kuldse keskmise, kahe koosseisu ja dueti vahel," on öelnud Daniel.

2018. aastast kuulub kontsertkoosseisu kitarrist Fjodor Tsebakov. Kuna ansamblis pole põhilauljat, töötab bänd tihti külalislauljatega nagu Georg Eessaar, Mark Moroz, Johanna Randmann, Alina Juldashkina (юная).

Ansamblit on inspireerinud kodumaised artistid Frankie Animal ja Ewert and The Two Dragons ning välismaised ansamblid Imagine Dragons, The 1975 ja The xx.

2019. aasta talvel osales Around the Sun laulukonkursil "Eesti Laul", kus pääsesid 2. poolfinaali II vooru ning saavutasid seal 7. koha.

Ansambel on pääsenud poolfinaali muusikakonkursil Noortebänd ning esinenud festivalidel Tallinn Music Week ja Sofar Sounds.

"Around the sun" oli alguses vaid laulu pealkiri. Kui ansambel nime otsis, oli üheks variandiks nimi "Austraalia", kuid pärast Imagine Dragonsi esinemist Tallinnas 29. jaanuaril 2016 otsustasid muusikud, et ansambli nimeks saab Around the Sun. "Tol õhtul mängis Imagine Dragons kontserdil soojendusbändina Sunset Sonis, meile meeldis, kuidas sõna *sun* kõlab, siis tuli meelde, et meil on laul "Around the Sun", ning me otsustasime, et see saab bändi nimeks," räägivad muusikud.

Muusikaprotsess kulgeb tavaliselt kolmes astmes. Tihtipeale mõtleb Daniel originaalse kompositsiooni või kitarririfi, pärast teeb Daniil arranžeeringu ja muusikaproduktsiooni. Hiljem kutsuvad muusikud kampa noori lauljaid, kes kirjutavad kompositsioonile sõnu ning salvestavad laule stuudios. 

Ansambel teeb arranžeeringuid ja muusikaproduktsiooni ka teistele artistidele.

Diskograafia
------------

### Singlid

| **Aasta** | **Pealkiri** |
| 2018 | Divide |
| 2018 | Follow Me Back |

Viited
------

1. ↑
Rahvamaja
**Tome** on küla (*vidējciems*) Lätis Ogre piirkonnas, Tome valla halduskeskus. Asula asub valla kirdeosas, merepinnast 28 meetri kõrgusel paigas, kus Līčupe jõgi Daugavasse suubub.
Külas on rahvamaja. Nüüdseks suletud kooli hoones asuvad muuseum ja raamatukogu.

Piirkond on vana liivi asuala. Vanemad talunimed on külas liivi päritolu. Asula nime kohta räägib kohalik legend, et tõbi tapnud kõik sealsed elanikud, ellu jäi vaid üks Tomsi-nimeline mees.

XVII sajandil rajasid rootslased Daugava kaldale kantsi, millel olid vallikraavid ja bastionid. Tol perioodil läks kaubatee Leedust Riiga läbi Vecumnieki ja Tome. Tomes asus toona suur sadam, sinna ehitati ka kirik. Tomesse rajati ka vabrik, kus toodeti salpeetrit. Külas asusid paberivabrik ja lubjaahi, seal toodeti tõrva. Pulverķi talu kohal asus püssirohuvabrik.

Aastal 1907 valmis Hermann Hilbigi projekti järgi Tomesse uus kirikuhoone, mis aga hävis aastal 1916. Uus kirik ehitati Tomesse aastail 1999–2003. Aastatel 2002–2021 jäi asula Ķegumsi piirkonda.

2022. aastal oli külas 149 elanikku.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze