recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Andres Peekna** (14. oktoober 1937 Tallinn – 26. november 2014 Waterford, Wisconsin) oli Ameerika Ühendriikide ja eesti füüsik.

Elulugu
-------

Läks II maailmasõja ajal Saksamaale, sealt USA-sse. Lõpetas 1955 Brooklyni Tehnikakõrgkooli New Yorgis masinaehitusinseneri erialal, füüsikamagister (1961, Wisconsini Ülikool), Ph.D. (füüsika, 1969, samas). Oli 1960–62 Midwestern Universities Research Association'i mehaanikainsener, 1962–68 Wisconsini Ülikooli assistent, 1968–71 füüsika ja astronoomia osakonna assistant prof. 1971–77 Weapons Effect Laboratory (USA, Vicksburg) füüsik, 1978–81 TEC Systems'i, W.R. Grace & Co. (Chicago) abiteadur (association Research), 1982–92 R.R. Donnelly & Sons Co. (Chicago) vanemteadur, aastast 1992 vabakutseline. Õpetanud termodünaamikat, optikat, kaasaegset füüsikat.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: osakeste füüsika, tugevusõpetus ja aeromehaanika; eesti rahvapillide akustika. Ameerika Füüsika Ühingu (APS), Sigma Xi, Eesti Teaduslik Ühing Ameerikas liige. Üle 20 teadustrükise.

Viited
------

1. ↑
2. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Experimental stress analysis of a circular bubble chamber window with a beveled mounting (kaasautor J. W. Mark). // MURA-AEC Report 618 (1962)
* Four prong Events in π- p at 7.0 Bev/c (kaasautor). // Bull. Am. Phys. Soc. 55 (1966) 11
* Some strange particle states produced by π- p at 7.0 Bev/c (kaasautorid A. R. Erwin, M. A. Thompson, W. D. Walker). // Bull. Am. Phys. Soc. 541 (1967) 12
* Peculiarities observed in the reaction π p→KπΛ (kaasautor). // Physics Lett. 35B (1971) 5
* The acoustics of carved Baltic psalteries (kaasautor T. D. Rossing). // Acta Acoustica united with Acustica 91 (2005) 2.

Kirjandus
---------

* Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm, 1984, 90
* Vaba Eestlane (1977) 6, X.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Andres Laur** (enne eestistamist **Aleksei Laur**; 23. aprill 1909 Ikla – 3. aprill 1973 Toronto) oli eesti ettevõtja ja kirjastaja, kirjastuse Orto omanik.

Ta õppis Eesti Ühistegevuskoolis, viibis õppereisidel Soomes ja Rootsis. Aastast 1935 töötas ta Tallinnas ühistu Tarbija ärijuhina. Saksa okupatsiooni ajal pani ta Tallinnas käima kohvitööstuse Esto.

Aastal 1943 pages ta Soome, asutas aastal 1944 Helsingis kirjastuse Orto ning andis seal välja Karl Ristikivi teose "Tuli ja raud" ja Valev Uibopuu teose "Võõras kodu". Aastal 1944 läks ta Rootsi, jätkates kirjastajategevust Vadstenas ning aastatel 1948–1951 Göteborgis, kirjastades saksa ja rootsi põgenikelaagritesse praktilise väärtusega raamatuid, nagu "Kukeaabits", "Laulik" ja keeleõpikud. Aastal 1947 avaldas ta Eerik Haameri illustratsioonidega "Kalevipoja".

Aastal 1951 siirdus ta Rootsist Kanadasse, kus registreeris taas kirjastuse Orto, olles selle ainuomanik. Lisaks asutas ta aastal 1952 ajalehe Vaba Eestlane, samuti andis ta välja ajakirja Kodukolle.

Kirjandus
---------

* Kes on kes? Kes on kus? Kaugete maade eestlased. Lühielulood. Vello Lään. Olion 2011

Välislingid
-----------

*
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kuust; kino kohta vaata artiklit Mai (kino); naisenime kohta vaata artiklit Mai (eesnimi).* |

---

|  |
| --- |
| << **Mai** >> |
| E | T | K | N | R | L | P |
|  |  |  |  |  |  | 1 |
| 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 |
| 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29 |
| 30 | 31 |  |  |  |  |  |
| **2022** |

**Mai** ehk **lehekuu** on Gregoriuse kalendris aasta viies kuu. Selles on 31 päeva. 

Mai oli Vana-Roomas aastani 154 eKr aasta kolmas kuu. Nimetus tuleb ladinakeelsest nimetusest *Maius*, mis oli antud kas jumalatar Maia või kasvujumal Maiuse järgi.

Muud nimetused
--------------

Mail on järgmised rahvalikud nimetused: **lehekuu**, **lehehakkamiskuu** ehk **lehehakkamise kuu**, **mahlakuu**, **õiekuu**, **rõõmukuu**, **toomekuu**, **meiukuu** (kaskede ehk meiude toomise järgi), **laulukuu**, **elukuu**, **sugukuu**, **külvikuu**, **kesakuu** (kesaharimise aja järgi), **suvikuu** (suveroheluse saabumise järgi), **nelipühakuu**.

Kuu pühendused
--------------

Mai on neitsi Maarjale pühendatud kuu.

Vaata ka
--------

* Aasta päevad

Viited
------

1. ↑  Mall Hiiemäe. Pühad ja argised ajad rahvakalendris. Tallinn, Varrak 2010, lk 99.
2. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **mai** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Mai** |

|  |
| --- |
| jaanuar - veebruar - märts - aprill - mai - juuni - juuli - august - september - oktoober - november - detsember |
**Keerd** on eesti perekonnanimi.

Statistika
----------

2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Keerd 167 inimesel: 72 mehel ja 95 naisel. Perekonnanimede levikult oli Keerd meeste puhul 1289. kohal ja naiste puhul 999. kohal.

Perekonnanimi Keerd oli kõige levinum vanuserühmas 85+ aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 2,34. Nimi oli kõige sagedasem Põlva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 6,95 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Tartumaal Kambja ja Rannu kihelkonna ühes mõisavallas, Viljandimaal Kolga-Jaani ja Viljandi kihelkonna ühes mõisavallas, Virumaal Jõhvi, Saaremaal Muhu, Läänemaal Kirbla ning Võrumaal Põlva kihelkonna mõisavaldades talupoegadele nimeks Keerd, Keert ja Kehrd (normaliseeritult Keerd) kokku kaheksal korral.

Nimede eestistamise käigus võeti 1936.–1938. aastal Keerd uueks nimeks kokku neljal korral, kui loobuti nimedest Keert, Keertmann, Kerdt ja Kördt.

Nime kandjaid
-------------

* Alfred Keerd, eesti arst (1885–1959)
* Alfred Keerd, eesti tennisist ja treener (1915–2014)
* Enn Keerd, eesti näitleja ja lavastaja (1956–)
* Renate Keerd, eesti koreograaf ja lavastaja (1978–)
* Tamara Keerd, eesti lauatennisist (1926–2003)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 17.07.2022)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine (algne nimekuju): Keerd.
3. ↑  Onomastika ndmebaas. Nimede eestistamine:(uus nimekuju): Keerd.

Välislingid
-----------

* Keerd statistikaameti andmebaasis
Mahavatar Babaji lootoseasendis mediteerimas. Joonistus raamatust "Joogi autobiograafia", mis põhineb Paramahansa Yogananda isiklikul kohtumisel Babajiga
**Mahāvatār Bābājī** (mahāvatār – 'suur avataara', bābājī – (austavalt) 'isa', 'vanem', 'tark') on India pühakule ja joogile antud nimi. Selle nimega hakkasid teda kutsuma mitmed tema õpilased (sealhulgas Lahiri Mahasaya), kes on end öelnud olevat temaga kohtunud aastatel 1861, 1935 ja 1980. Osasid neist kohtumistest on kirjeldanud Paramahansa Yogananda oma raamatus "Joogi autobiograafia". Sealsamas räägib Yogananda ka oma isiklikust kohtumisest Babajiga. Teisest isiklikust kohtumisest Babajiga räägib Sri Yukteswar Giri oma raamatus "The Holy Science". Joogi Sri M-i autobiograafia "Apprenticed to a Himalayan Master (A Yogi's Autobiography)" järgi on Babaji jumal Šiva. Raamatu teises peatükis kirjeldatakse, kuidas Babaji võttis Šiva kuju. Kõiki neid lugusid on koos täiendavate kohtumistega kirjeldatud mitmetes elulugudes. Yogananda autobiograafias on öeldud, et Babaji on elanud mitmesaja või enama aasta jooksul India vähekülastatud piirkondades, kus teda on kohanud vaid käputäis ta õpilasi ja teisi inimesi.

Viited
------

1. ↑  Sri Yukteswar Giri, Baba Nasib Singh Ji, Ram Gopal Muzumdar, Swami Kebalananda ja Swami Pranabananda Giri
2. 1 2  Yogananda, Paramahansa, *Autobiography of a Yogi*, 2005. ISBN 978-1-56589-212-5.
3. ↑  Yukteswar Giri, *The Holy Science*. Yogoda Satsanga Society, 1949
4. ↑  Mukhopadyay, Jnananedranath, *Srimad Swami Pranabananda Giri*, Sri Jnananedranath Mukhopadyay Property Trust, 2001.
5. ↑  indiatoday.intoday.in "Mahavatar Babaji: The unknown 'immortal yogi'". Originaali arhiivikoopia seisuga 19.08.2017. Vaadatud 30.08.2017.
Satelliidipilt järvest
**Mai-Ndombe järv** on järv Kongo Demokraatliku Vabariigi lääneosas Mai-Ndombe provintsis.

Järve geograafilised koordinaadid on 2° 5′ S, 18° 20′ E.

Kuni 1972. aastani kandis ta Belgia kuninga Léopold II auks nime **Léopoldi järv**. 

Mai-Ndombe on põhja-lõuna suunas väljavenitatud kujuga ning sopiline. Tema ulatus põhjast lõunasse on umbes 130 km. Järve pindala on umbes 2300 km², kuid vihmaperioodil võib see kahe- või kolmekordistuda. 

Järve lõunatipust voolab välja Fimi jõgi.

Suurim linn Mai-Ndombe kaldal on Inongo järve idakaldal.

Järve elustikku on suhteliselt vähe uuritud ning sealt leitakse järjest uusi kalaliike. Aastal 1984 leiti ahvenaline *Nanochromis transvestitus* ja 2006 *Nanochromis wickleri*. Aastal 2008 avastati järvest *Chrysichthys praecox*.

25. novembril 2009 uppus järvel ebaseaduslikult reisijaid transportinud palgiveolaev. Hukkus vähemalt 73 inimest.

Viited
------

1. ↑  Donald J. Stewart, Tyson R. Roberts, "A New Species of Dwarf Cichilid Fish with Reversed Sexual Dichromatism from Lac Mai-Ndombe, Zaïre", *Copeia*, Vol. 1984, No. 1, Feb. 23, 1984, pp. 82-86.
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. detsember 2010. Vaadatud 16. juunil 2010.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. detsember 2010. Vaadatud 16. juunil 2010.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑
Richard von Weizsäcker
**Richard Carl von Weizsäcker** (15. aprill 1920 Stuttgart – 31. jaanuar 2015 Berliin) oli Saksamaa poliitik, president 1984–1994. Vabahärra.

Tema isa Ernst von Weizsäcker sai 1916 aadlitiitli "vabahärra". Isa oli Natsi-Saksamaa poliitik ja diplomaat, 1938–1943 välisministeeriumi kantsler ja 1943–1945 Saksamaa suursaadik Vatikanis. 1949. aastal mõisteti ta sõjakurjategijana seitsmeks aastaks vangi ja ta suri 1951. aastal.

Isa töö tõttu diplomaadina pidi pere palju kolima. Nad elasid 1920–24 Baselis, 1924–1826 Kopenhaagenis, 1931–1933 Oslos, 1933–1936 Bernis ja alates 1936 Berliinis.

Tema vend oli filosoof ja füüsik Carl Friedrich von Weizsäcker. Teine vend Heinrich hukkus 1939 sõjas. Noorem õde Elisabeth abiellus Konrad Reiseriga, kes 1993–2003 oli Maailma Kirikute Nõukogu peasekretär.

Ta õppis Oxfordi ülikoolis filosoofiat ja ajalugu. Teise maailmasõja ajal võitles ta ohvitserina Saksa sõjaväes ja sai idarindel 2 korda haavata, sõdis muuseas ka Eestis Sõrve lahingutes. 1945 sai ta Ida-Preisimaal haavata ja oli pärast seda kuni sõja lõpuni ravil.

Pärast sõda õppis ta Göttingeni ülikoolis õigusteadust. Isa üle peetud kohtuprotsessil, kus isa süüdistati juutide deporteerimisele kaasaaitamises okupeeritud Prantsusmaalt, tegutses ta oma isa kaitsenõukogu assistendina. Esimese riikliku eksami õigusteaduses andis ta 1950, teise 1953 ja 1955 sai ta õigusteaduse doktorikraadi.

1953 abiellus ta Marianne von Kretschmanniga. Neil on neli last: Robert Klaus on Müncheni ülikooli majandusprofessor, Andreas on Müncheni Kunstiakadeemia kunstiprofessor, Beatrice on jurist ja ajakirjanik ning Fritz Eckart on meditsiiniprofessor.

1964–1970 ja 1979–1981 oli Richard von Weizsäcker Saksamaa evangeelsete kirikute kongressi (Saksamaa Evangeelne Kirikupäev) president. 2001–2003 oli selsamal positsioonil tema õde Elisabeth Raiser.

Richard von Weizsäcker liitus 1954 Kristlik-Demokraatliku Liiduga ja oli Bundestagi saadik 1969–1981, sealhulgas alates 1979 Bundestagi asepresident. 1981–84 oli ta Lääne-Berliini linnapea.

1984 valiti Richard von Weizsäcker Saksamaa presidendiks. 23. mail 1989 valiti ta tagasi, olles seni ainus, kes valitud presidendi ametisse ilma vastaskandidaatideta. Tema valitsusajal toimus Saksamaa taasühinemine ja temast sai esimene ühinenud Saksamaa riigipea. 1993. aasta juulis käis ta riigivisiidil Eestis.

Tunnustus
---------

* 2005 Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Karl Carstens** | **Saksamaa president**1984–1994 | Järgnev**Roman Herzog** |
**Monika Mattiesen** (sündinud 4. juulil 1966) on eesti flötist.

Tegevus
-------

Monika Mattiesen on töötanud Pariisis IRCAMi stuudios[*viide?*], valmistades ette seal tegutsevate heliloojate (Saariaho, Manoury, Fedele, Jodlowski) teoseid[*viide?*]. Ta on osalenud Stockhauseni kursustel Kürtenis, kus koostöös heliloojaga jõudsid tema repertuaari mitmed Stockhauseni elektroakustilised teosed. 2004. aastal IRCAMi/Acanthesi meistrikursustel Metzis kandis Monika Mattiesen ette Philippe Manoury elektroakustilise suurteose "Jupiter", muusikaliseks assistendiks helilooja ise.

Solisti ja kammermuusikuna on ta esinenud Eestis, Soomes, Lätis, Poolas, Rootsis, Venemaal, Kreekas, USA-s, Colombias. Monika Mattiesen on salvestanud ja toonud esiettekandele mitu spetsiaalselt temale kirjutatud uut flööditeost, autoriteks eesti heliloojad Kõrvits, Mart Siimer, Mirjam Tally, Grigorjeva, Tulev, Kõlar, Timo Steiner, Märt-Matis Lill, Tüür jt.

Monika Mattiesen, Küberstuudio kunstiline juht, on keskendunud nüüdismuusika interpreteerimisele. Ansambel kasvas välja tema soolokontsertidest, kus flötisti tähelepanu köitis järjest enam akustilise ja elektroonilise muusika sünteesimine teiste kunstivaldkondadega (valgus-, video-, maalikunst, samuti tants, kirjandus, film).

Tunnustus
---------

* 2008 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (kammerooper "DMeeter" eest)
* 2014 stipendium "Ela ja sära"

Vaata ka
--------

* Manuscript
**Bergamott** ehk **bergamott-sidrun** on bergamotipuu (*Citrus bergamia* või *Citrus aurantium* ssp. *bergamia*) vili, väike hapu kuldkollase koorega tsitrusvili.

Morfoloogia
-----------

Nii nagu teisedki tsitruselised on ka bergamott pomerantsvili ehk hesperiid, botaaniliselt mari. Bergamott sarnaneb sidruniga, kuid on pirnikujuline, sageli väikese näsaga. Viljaliha on roheline ning liiga hapu ja kibe, et seda süüa.

Kasvatamine
-----------

Tänapäeval kasvatatakse seda põhiliselt Lõuna-Itaalias, Brasiilias ja Lääne-Indias.

Kasutamine
----------

Värskelt tarbimiseks bergamott ei sobi, seda kasutatakse hästilõhnava bergamotiõli tootmiseks. Viljakoortest pressitud mee värvi, roheline või kollakasroheline õli on nõrgalt vürtsika, sidrunit ja lavendlit meenutava lõhnaga. 

Saadud õli kasutatakse spetsiaalse bergamotilikööri valmistamiseks, samuti maiustuste ja jookide aromatiseerimiseks. Prantsusmaal valmistatakse juba 1850. aastast bergamotilõhnalist suhkrut. Bergamotiõli kasutatakse ka mitmesuguste suu limaskesta, naha-, hingamis- ja kuseteede infektsioonide korral. Bergamotiõliga maitsestatakse teepõõsalehti, mida kaubastatakse näiteks teena Earl Grey Tea. Õlist valmistatakse veel odekolonni, tualettvett ja kosmeetikavahendeid. Bergamotiõli kuulub näiteks ka mitme Gucci lõhnaõli ja -vee koostisse.

Nagu teistestki tsitruselistest valmistatakse bergamott-sidruni koorest ka sukaadi.

Nimetus
-------

Bergamoti nimetus viitab tema päritolule Hispaaniast Berga linnast, kuhu Kolumbus ta Kanaari saartelt kaasa tõi. Teise versiooni järgi on nimetus tulnud Itaalias Lombardia maakonnas asuva Bergamo linna järgi. Just selles linnas hakati maailmas esimesena müüma bergamotiõli.

Viited
------

1. ↑  Raal, A. Tervist ja vürtsi maailma maitsetaimedest. Tallinn: Valgus, 2005, lk 216
2. ↑  Raal, A. Tervist ja vürtsi maailma maitsetaimedest. Tallinn: Valgus, 2005, lk 216

Tähtsaimad tsitrusviljad

Apelsin  **·**  Bergamott  **·**  Budakämmal  **·**  Greip  **·**  Kinkan  **·**  Klementiin  **·**  Laim  **·**  Mandariin  **·**  Pomel  **·**  Pomerants  **·**  Sidrun  **·**  Sviiti  **·**  Ugli
**Palu mõis** (saksa keeles *Pallo*) oli rüütlimõis Peetri kihelkonnas Järvamaal.

Ajalugu
-------

Palu mõis rajati 17. sajandil ja sellel olid algul Mäo mõisaga ühised omanikud.

1649. aastal läks mõis Tallinna Niguliste kiriku eestseisjale ja raehärrale Thomas Luhrile. 

Hiljem kuulus mõis järgemööda Fölckersahmide, Kaulbarside, Römerite, Meyendorffide, Brevernide ja Belavaryde omandusse.

1834. aastal sai mõisa omanikuks Patrick von Stackelberg. Stackelbergide Palu perekonnaliinile kuulus mõis kuni 1919. aasta võõrandamiseni. Viimane omanik oli advokaat Leo von Stackelberg.

Mõisakompleks
-------------

Mõisa peahoone pole säilinud.

Viited
------

1. ↑  Palu mõis (Peetri khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis

Välislingid
-----------

* Palu mõis (Peetri khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis

Kirjandus
---------

* Alo Särg, "Järvamaa mõisad ja mõisnikud". Argo, Tallinn 2005

Järva-Peetri Püha Peetruse kirik
Peetri kihelkond

**Kirik**: Peetri  

**Mõisad**: Ammuta mõis | Aru mõis (Aru) | Aru mõis (Arrohof) | Aru mõis (Arro) | Ataste mõis | Enari mõis | Esna mõis | Huuksi mõis | Kodasema mõis | Koigi mõis | Koordi mõis | Köisi mõis | Küti mõis | Lähevere mõis | Müüsleri mõis | Olli mõis | Palasi mõis | Palu mõis | Peetri kirikumõis | Prandi mõis | Põhjaka mõis | Päinurme mõis | Sargvere mõis | Silmsi mõis | Suur-Öötla mõis | Viisu mõis | Vodja mõis | Väike-Kareda mõis | Väike-Öötla mõis
**Monika Adele Elisabeth Hunnius** (14. juuli 1858 Riia – 30. detsember 1934 Riia) oli baltisaksa laulja, laulupedagoog ja kirjanik.

Monika Hunnius sündis Riias, kuid tema varane lapsepõlv möödus Narvas, kus tema isa Konstantin Hunnius oli Narva Johannese koguduse õpetaja. Pärast isa surma aastal 1868 kolis ema (Jenny Hunnius, neiuna Müller) koos lastega Riiga. Monika käis Riias koolis, õppis klaverimängu ja laulmist. Aastal 1882 läks ta laulmist õppima (Maini-äärsesse) Frankfurti professor Julius Stockhauseni juurde.

Kui õpingud olid läbi saanud, andis ta kontserte Karlsruhes ja Bruchsalis. Baltikumi naasnud, oli ta esimene kontsert Saaremaal Kuressaares. Kui ta nimi lauljana laiemalt tuttavaks sai, hakkasid ta ümber kogunema õpilased ning ta alustas tööd laulupedagoogina. Koos baltisaksa tenori Raimund von zur Mühleniga korraldas ta õpilastele suvise laulukursuse ka Viljandis.

Kuigi kooliajal sai ta riialaseks, veetis ta suved Paides kreisiarst Carl Hermann Hesse juures. Carl Hermann Hesse teine naine Lina Hesse, neiuna Müller, oli Monika ema õde. Teiselt poolt oli tema isa Konstantin Hunniuse esimene naine Henriette Dorothea Carl Hermann Hesse õde. Suvedest Carl Hermann Hesse juures kirjutas ta ka raamatu "Minu onu Hermann", mis ilmus aastal 1921, eestikeelne tõlge ilmus aastal 2000.

Teosed
------

* *Bilder aus der Zeit der Bolschewikenherrschaft in Riga vom 3. Januar bis 22. Mai 1919*, 1921 (Pilte bolševike võimupäevilt Riias)
* *Mein Onkel Hermann. Erinnerung an Alt-Estland*, mit Geleitwort von Hermann Hesse, Verlag Eugen Salzer Heilbronn 1921 (Minu onu Hermann. e.k. 2000)
* *Meine Weihnachten*, 1922 (Minu jõulud.)
* *Menschen, die ich erlebte*, 1922 (Inimesed, keda tundsin.)
* *Mein Weg zur Kunst*, 1925 (Minu tee kunsti juurde.)
* *Baltische Häuser und Gestalten*, 1926 (1935: 19.-20. Tsd.)
* *Aus Heimat und Fremde*, 1928 (Kodust ja võõrsilt)
* *Jugendtage einer Deutsch-Baltin*, 1929
* *Baltische Frauen von einem Stamm*, 1930
* *Das Lied von der Heimkehr*, 1932
* *Mein Elternhaus. Erinnerungen*, 1935 (Minu vanematekodu.)
* *Briefwechsel mit einem Freunde*, hrsg. v. Sophie Gurland, 1935
* *Zwei Frauen*, Eugen Salzer-Verlag, Heilbronn 1936 (Kaks naist.)
* *Wenn die Zeit erfüllet ist ... Briefe und Tagebuchblätter*, hrsg. v. Anne-Monika Glasow, 1937
* *Johannes*, 1948

Isiklikku
---------

Tema isa Konstantin Hunnius oli Narva Johannese koguduse õpetaja, onu Karl Abraham Hunnius oli arst, Haapsalu mudaravila rajaja. Tema vend Carl Hunnius oli teoloog, luuletaja ja harrastusmuusik. Tema tädipoeg Benjamin Hermann Karl Hesse oli Rõngu ja Tallinna Rüütli ja Toomkoguduse õpetaja, kelle poolvend Johannes Hesse oli neli aastat misjonärina Indias (Johannese poeg Hermann Hesse oli kirjanik, Nobeli kirjandusauhinna laureaat (aastal 1946)).

Viited
------

1. ↑  Monika Hunnius. Minu onu Hermann. Tõlkinud Piret Paluteder. Kupar 2000. Tõlkija järelsõna.
Riikliku julgeoleku eriauastet omava töötaja embleem vormikuue käisel
**Riikliku julgeoleku major** (vene keeles *майор государственной безопасности*) oli aastatel 1935−1945 Nõukogude Liidu riikliku- ja sisejulgeoleku ametkondades kasutusel olnud eriauaste, millele tinglikult vastas sõjaväeline auaste Punaarmees aastatel 1935–1940 brigaadikomandör, 1940–1943 polkovnik ja 1943–1945 major.

Nõukogude Liidus olid riikliku julgeoleku eriauastmed kasutusel NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadis (1935–1945) ja NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadis (1941–1945).

Riikliku julgeoleku majori lõkmed vormikuue krae otstel (1937–1943). 1943. aastal võeti kasutusel õlakud
Riikliku julgeoleku majori auaste oli aastatel 1935–1943 riikliku julgeoleku vanemmajorist madalam ja riikliku julgeoleku kaptenist kõrgem; aastatel 1943–1945 riikliku julgeoleku alampolkovnikust madalam ja riikliku julgeoleku kaptenist kõrgem.

Eriauastme kaotamine
--------------------

NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 6. juulist 1945 riikliku julgeoleku eriauastmed kaotati ja asendati sõjaväeliste auastmetega. Seoses sellega toimus auastme kaotamise ajal elus olnud eriauastme omanike ümberatesteerimine, mille tulemusena paljud riikliku julgeoleku majorid said üldväelise majori auastme.
Monika Reppo 2023. aastal
**Monika Reppo** (sündinud 13. oktoobril 1989) on eesti arheoloog.

Tema tegevus sotsiaalmeedias on pälvinud laiemat tähelepanu.

Haridus
-------

Õppis 2009–2016 Tallinna Ülikoolis arheoloogiat. Oma magistritöös uuris ta klaasnõude tarbimist kesk- ja uusaegsetes hansalinnades Tallinna näitel. Magistriõpingute ajal tegi vahetusaasta ka Sheffieldi Ülikoolis. Alates 2017. aastast õpib doktoratuuris Tartu Ülikoolis.

Tunnustus
---------

Tallinna Ülikooli teenetemärk 2017. aastal konkursitöö eest ühiskonnateaduste ja kultuuri valdkonnas magistriõppe üliõpilaste astmes, pälvis 2. preemia konkursitöö „Klaasnõude tarbimine kesk- ja uusaegsetes hansalinnades Revali (Tallinna) näitel" eest.

Võitis artiklivõistlusel Teadus Vikipeediasse 2022 sotsiaal- ja humanitaarteaduste valdkonna peapreemia.

Viited
------

1. ↑  "teatmik.ee". *teatmik.ee*. Vaadatud 31. märtsil 2023.
2. ↑  "Arheoloogist tiktokker Monika Reppo populariseerib teadust sotsiaalmeedia videotega" ERR menu, 8. veebruar 2023
3. ↑  Monika Reppo ETIS (vaadatud 9. veebruaril 2023)
4. ↑  "Meist – Tallinna Ülikooli üliõpilaskond". *Tallinna Ülikooli üliõpilaskond*. 17. aprill 2021. Vaadatud 31. märtsil 2023.
5. ↑  "Artiklikonkursi Teadus Vikipeediasse võitjad on selgunud" Tartu Ülikooli ajaloo ja arheoloogia instituut, 8. veebruar 2023

Välislingid
-----------

* Monika Reppo Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* "Artiklikonkursil osalejad hoiatavad: "Vikipeedia artiklite kirjutamine võib tekitada kerget sõltuvust!"" Wikimedia Eesti, 30. jaanuar 2023
Bergamo toomkiriku uusklassitsistlik läänekülg
**Bergamo toomkirik** (itaalia keeles *Duomo di Bergamo*, *Cattedrale di Sant'Alessandro*) on Itaalias Bergamo linnas asuv roomakatoliku toomkirik, mis on pühitsetud linna kaitsepühakule Bergamo Aleksandrile. Tegemist on ka Bergamo piiskopitooli asukohaga.

Ajalugu
-------

Vähemalt 9. sajandist oli Bergamos kaks toomkirikut. Neist esimene oli pühaku arvataval märtrisurma suremise kohal asunud Püha Aleksandri basiilika. Teine oli pühitsetud pühale Vincentile; selle ehitus tänapäevase toomkiriku asukohas oli nähtavasti alanud juba langobardide ajal. Piiskop Giovanni Barozzi andis 15. sajandi keskel käsu Püha Vincenti kiriku ümberehitamiseks; nende plaanide autorsuse on enda nimele võtnud arhitekt ja skulptor Filarete.

Aastal 1561 lõhkusid veneetslased sõjalise otstarbekuse põhjustel maha Püha Aleksandri kiriku, jättes Vincenti kiriku linna ainsaks toomkirikuks. 17. sajandi alguses ühendas piiskop Giovanni Emo kahe vana toomkiriku kanoonikud. Viimaks õnnestus piiskop Gregorio Barbarigol 1697. aasta 18. augustil saada paavst Innocentius XI käest bulla "Exponi nobis", millega moodustati piiskopkonna jaoks üks kapiitel ja piiskopkonda jäi üks toomkirik, mis muudeti Püha Vincenti kirikust Püha Aleksandri kirikuks.

1689. aastal renoveeriti hoonet arhitekt Carlo Fontana projekti järgi. Järgmine suurem renoveerimine võeti ette 19. sajandil; selle tulemusel valmis uusklassitsistlik läänekülg 1889. aastal.

Interjöör
---------

Toomkiriku põhiplaan on ladina risti kujuline ja sellel on üks lööv.

Toomkiriku esimesel parempoolsel küljealtaril leidub Andrea Previtali maal "Püha Benedictus ja pühakud" (1524) ja kiriku esimesel vasakpoolsel küljealtaril Giovan Battista Moroni maal "Madonna ja laps koos pühakutega" (1576). Kirikust leiab ka Giovanni Cariani maali "Madonna lapsega koos kahe tuviga" ja lõuendeid, sealhulgas teos "Pühakud Firmus ja Rusticus ning Proculus" (1704), mille autorid võivad olla Giambettino Cignaroli ja Sebastiano Ricci.

Toomkiriku apsiidis asuvad Giovanni Battista Tiepolo maal "Piiskop Bergamo Püha Johannese märtrisurm" (1731–1743) ja Carlo Innocenzo Carloni maal "Püha Aleksander". Kiriku peaaltari kujundas Filippo Juvarra. Kiriku kooriruumis leiduvad Johann Karl Sanzi reljeefid.

Baptisteerium
-------------

Baptisteerium
Toomkiriku lähedal asub kaheksanurkne baptisteerium, mille skulptor Giovanni da Campione 1340. aastal Bergamo Santa Maria Maggiore basiilika jaoks rajas. 1650. aastal toimunud suurte ehitustööde käigus baptisteerium lammutati, kuid see hoiti siiski alles ja pandi aastal 1856 kanooniku õuel uuesti kokku.

Hoone sees asuvad Kristuse elu episoode kujutavad bareljeefid, Ristija Johannese kuju ja 1340. aastast pärinev Giovanni da Campione tehtud ristimiskivi.

Baptisteeriumi ülemise tasapinna ümber asetseva sammastiku kohal paiknevad kaheksa 14. sajandist pärinevat voorusi sümboliseerivat kuju.

Allikad
-------

* Bergamo toomkiriku veebileht
* Bergamo toomkiriku veebileht: virtuaalne ringkäik
* Kiriku interjöör
* Lühikirjeldus
* Kirjeldus
LKK logo
**Riiklik Looduskaitsekeskus** (LKK) oli aastatel 2006–2009 Keskkonnaministeeriumi haldusalas tegutsenud riigiasutus, mis loodi endiste kaitsealade administratsioonide baasil 1. jaanuaril 2006.

Ülesanne
--------

LKK ülesandeks oli looduskaitse praktiline korraldamine ning looduskaitset puudutavate otsuste osas arvamuse andmine.

Tegevus
-------

LKK moodustamine lahutas looduskaitse valitsemise ja korraldamise funktsioonid, valitsemise ülesanded jäid maakondade keskkonnateenistustele ja praktiline tegevus Riiklikule Looduskaitsekeskusele. Kui Keskkonnaministeerium võtab vastu seadusandlikke otsuseid ja töötab välja looduskaitsepoliitika, siis LKK tagab otsuste tegeliku rakendamise.

LKK tegevusvaldkondadeks olid:

* kaitse planeerimine
* loodushoiutööd
* liigikaitse
* loodusharidus.

Sealhulgas korraldas LKK oma pädevuse piires loodusõpet ning tutvustas kaitstavaid loodusobjekte avalikkusele. Selle jaoks oli LKK rajanud nii matkaradu, laudteid kui ka vaatetorne.

Juhtimine
---------

Riikliku Looduskaitsekeskuse peadirektor oli asutuse loomisest alates kuni tegevuse lõpetamiseni Jaanus Tuusti.

Riiklik Looduskaitsekeskus koosnes keskbüroost Tallinnas ja järgmistest regioonidest:

* **Harju-Rapla**, keskusega Raplas
* **Hiiu-Lääne**, keskusega Penijõel
	+ Hiiumaa talitus, keskusega Kärdlas
* **Saare**, keskusega Viidul
* **Pärnu-Viljandi**, keskusega Vana-Järvel Urissaare külas (Häädemeeste vald)
* **Põlva-Valga-Võru**, keskusega Otepääl
* **Jõgeva-Tartu**, keskusega Toomal
* **Ida-Viru**, keskusega Iisakus
* **Järva-Lääne-Viru**, keskusega Palmses.

Looduskaitse haldusreform
-------------------------

Riikliku Looduskaitsekeskuse loomisega lõpetasid oma tegevuse järgmised kaitsealade administratsioonid:

* rahvusparkide administratsioonid:
	+ Karula rahvuspargi Administratsioon
	+ Lahemaa rahvuspargi Administratsioon
	+ Matsalu rahvuspargi Administratsioon
	+ Soomaa rahvuspargi Administratsioon
	+ Vilsandi rahvuspargi Administratsioon
* loodusparkide ja maastikukaitsealade administratsioonid:
	+ Haanja looduspargi Administratsioon
	+ Kõrvemaa maastikukaitseala Administratsioon
	+ Naissaare looduspargi Administratsioon
	+ Otepää looduspargi Administratsioon
	+ Vooremaa maastikukaitseala Administratsioon
* looduskaitsealade administratsioonid:
	+ Endla looduskaitseala Administratsioon
	+ Nigula looduskaitseala Administratsioon
	+ Silma looduskaitseala Administratsioon
	+ Viidumäe looduskaitseala Administratsioon
* Hiiumaa Kaitsealade Administratsioon

Liikmesus
---------

LKK oli EUROPARCi (Euroopa Loodus- ja Rahvusparkide Föderatsioon) liige (Lahemaa Rahvuspargi Administratsiooni õigusjärglasena).

Tegevuse lõpetamine
-------------------

Riiklik Looduskaitsekeskus lõpetas tegevuse 1. veebruaril 2009, kui Riikliku Looduskaitsekeskuse, Kiirguskeskuse ja maakondade keskkonnateenistuste liitmise teel loodi Keskkonnaamet.

Välislingid
-----------

* Keskkonnaameti koduleht
* Riikliku Looduskaitsekeskuse põhimäärus
* Keskkonnaameti põhimäärus
* EUROPARC
Bismark Adjei-Boateng 2017. aastal Colorado Rapidsi särgis
**Bismark Adjei-Boateng** (hüüdnimega **Nana**; sündinud 10. mail 1994 Accras) on Ghana jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Rumeenia kõrgliigaklubis CFR Cluj.

Ta alustas karjääri Ghana jalgpalliakadeemias Right to Dream Academy. 2012. aastal sõlmis ta lepingu Manchester Cityga, kuid ei saanud Suurbritannias mängimiseks tööluba. Aastatel 2012–2016 mängis ta Manchester Cityst laenul Norra kõrgliigaklubis Strømsgodset. 2013. aastal tuli ta Strømsgodsetiga Norra meistriks.

2017. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Major League Socceri klubiga Colorado Rapids. Ainsa värava lõi ta liigas 11. augustil 2018 mängus San Jose Earthquakesi vastu.

2019. aasta detsembris siirdus ta Soome kõrgliiga Veikkausliiga klubisse KuPS, kellega sõlmis aastase lepingu võimalusega mängida veel üks lisa-aasta.

2021. aasta septembris sõlmis ta kolmeaastase lepingu Clujga. Hooajal 2021/22 tuli ta Cluga Rumeenia meistriks ning samal hooajal valiti Adjei-Boateng lisaks liiga sümboolsesse koosseisu.

Saavutused
----------

Strømsgodset
* Tippeligaen: 2013

KuPS
* Soome karikas: 2021

CFR Cluj
* Liga I: 2021–22

Viited
------

1. ↑  "Rapids sign Bismark Adjei-Boateng from Premier League giants Manchester City". Colorado Rapids. 24.1.2017. Vaadatud 2.7.2020
2. ↑  "Bismark Adjei-Boateng signs for Finnish champions KuPS". GhanaWeb. 12.12.2019. Vaadatud 2.7.2020
3. ↑   (vaadatud 19.6.2022)
Riikliku Vähiinstituudi logo
**Riiklik Vähiinstituut** (inglise keeles *National Cancer Institute*, lühend **NCI**) on USA-s tegutsev riiklik uurimisasutus, mis kuulub Riikliku Tervishoiu Instituudi koosseisu.

Riiklik Vähiinstituut asutati sõltumatu uurimisasutusena 6. augustil 1937 Ameerika Ühendriikide Kongressi poolt *National Cancer Institute Act* 'iga ja see asub USA-s Bethesdas. Alates 1. juulist 1944 on Riiklik Vähiinstituut Ameerika Ühendriikide Kongressi poolt määratud Riikliku Tervishoiu Instituudi (NIH) koosseisu.

Riiklik Vähiinstituut koordineerib USA riiklikku vähiprogrammi, juhib ja toetab uurimistööd, väljaõpet ning informatsiooni levitamist mis on seotud vähihaiguse riskitegurite, põhjuste, preventsiooni, diagnoosimise ja võimaliku raviga ning vähihaigete elumusega.

Uurimistöödega seotu
--------------------

* 12. märtsil 2013 avaldas NCI infomaterjali kanepi võimaliku inhibeeriva toime kohta nii ÖR-positiivse kui ka ÖR-negatiivsete retseptoritega rinnavähi rakuliinidele.

Viited
------

1. ↑  Laine Trapido. "Meditsiiniterminite lühendeid", AS Medicina, Tallinn, 2. trükk, lk 163, 2007, ISBN 978-9985-829-79-0.

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
* A Short History of the National Institues of Health, veebiversioon (vaadatud 07.08.2014) (*inglise keeles*)
* National Cancer Institute: Biographical Sketch of NCI Director, veebiversioon (vaadatud 07.08.2014) (*inglise keeles*)
* Alo Lõhmus, Rinnavähk osutus arvatust kavalamaks, 06. november 2009, veebiversioon (vaadatud 07.08.2014)
* Cannabis and Cannabinoids (PDQ®), Laboratory/Animal/Preclinical Studies, veebiversioon (vaadatud 07.08.2014) (*inglise keeles*)

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:National Cancer Institute seisuga 07.08.2014.*
Nick Cousins (2013)
**Nick Cousins** (sündinud 20. juulil 1993 Belleville'is, Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Florida Panthers.

Aastatel 2009–2013 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis Sault Ste. Marie Greyhounds.

2011. aastal valis Philadelphia Flyers ta NHL-i *draft* '​is 68. valikuna. Flyersiga sõlmis ta 2012. aasta märtsis kolmeaastase lepingu. Ta mängis enne NHL-i American Hockey League'is (AHL) Flyersi tütarklubis Adirondack/Lehigh Valley Phantoms. NHL-is tegi Cousins debüüdi 17. märtsil 2015 mängus Vancouver Canucksi vastu. Esimesel hooajal ta NHL-is 11 mänguga ühtegi resultatiivsus punkti ei kogunud, kuid järgmisel, 2015/16. hooajal, 38 mänguga 6+5.

2017. aasta juunis kaubeldi Cousins Flyersist Arizona Coyotesi. Hooajal 2017/18 lõi ta liigas 12 väravat. Hooaeg 2018/19 on jäänud NHL-is tema seni resultatiivseimaks (7+20).

2019. aasta juulis sõlmis Cousins üheaastase lepingu Montreal Canadiensiga. 2020. aasta veebruaris kaubeldi Cousins Vegas Golden Knightsi, kus ta mängis hooaja lõpuni. 2020. aasta oktoobris sõlmis ta kaheaastase lepingu Nashville Predatorsiga. 2022. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Florida Panthersiga.

Viited
------

1. ↑  "Coyotes acquire Cousins and Madsen from Flyers". Arizona Coyotes. 16. juuni 2017. Originaali arhiivikoopia seisuga 9. september 2017. Vaadatud 16. juunil 2017.
2. ↑  "Habs sign F Cousins to one-year, $1M contract". *The Sports Network*. 5. juuli 2019. Originaali arhiivikoopia seisuga 5. juuli 2019. Vaadatud 5. juulil 2019.
3. ↑  "Predators add Nick Cousins on 2-year deal". thescore.com. 9. oktoober 2020. Originaali arhiivikoopia seisuga 10. mai 2021. Vaadatud 9. oktoobril 2020.
4. ↑  "Florida Panthers agree to terms with Nick Cousins". Florida Panthers. 13. juuli 2022. Vaadatud 13. juulil 2022.

Välislingid
-----------

 Nick Cousins – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Nick Cousins NHL.com lehel
* Nick Cousins hockeydb.com lehel

| * v
* r
Florida Panthers |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Sergei Bobrovski **·** Spencer Knight **·** Alex Lyon |
| 
**Kaitsjad**: Michael Benning **·** Aaron Ekblad **·** Casey Fitzgerald **·** Gustav Forsling **·** Radko Gudas **·** Matt Kiersted **·** Josh Mahura **·** Brandon Montour **·** Marc Staal |
| 
**Ründajad**: Aleksandr Barkov **·** Sam Bennett **·** Nick Cousins **·** Anthony Duclair **·** Patric Hörnqvist **·** Ryan Lomberg **·** Anton Lundell **·** Eetu Luostarinen **·** Sam Reinhart **·** Givani Smith **·** Eric Staal **·** Matthew Tkachuk **·** Carter Verhaeghe **·** Colin White |
**"Kampflied der Nationalsozialisten"** on Kleo Pleyeri kirjutatud laul, mida NSDAP ja SA kasutasid  natsionaalsotsialistlikul Saksamaal võitluslauluna.

### "Kampflied der Nationalsozialisten"

Näidis:  

  

*Wir sind das Heer vom Hakenkreuz,*  

*Hebt hoch die roten Fahnen!*  

*Der deutschen Arbeit wollen wir,*  

*Den Weg zur Freiheit bahnen!*  

Ingliskeelne toortõlge:  

  

We are the army of the swastika,  

Raise high the red Flags!  

For the German labour we want  

to clear the path to freedom!  



  

Wir sind das Heer vom Hakenkreuz,
Hebt hoch die roten Fahnen!
Der deutschen Arbeit wollen wir,
Den Weg zur Freiheit bahnen!

Herbei zum Kampf, ihr Knechte der Maschinen.
Nun Front gemacht der Sklavenkolonie.
Hört ihr denn nicht die Stimme des Gewissens,
den Sturm, der euch es in die Ohren schrie?

Ja, aufwärts der Sonne entgegen.
Mit uns zieht die neue Zeit.
Wenn alle verzagen, die Fäuste geballt,
wir sind ja zum Letzten bereit!

Und höher und höher und höher,
wir steigen trotz Hass und Verbot.
Und jeder SA-Mann ruft mutig: "Heil Hitler!"
Wir stürzen den jüdischen Thron!

Viited
------

1. ↑  Erik von Kuehnelt-Leddihn. *Liberty or Equality*, Christendom Press, Front Royal, Virginia, 1993. lk 268. This is referenced to: Cf. Ehart (ed) *Unter Hitlers Fahnen: grossdeutsches Liederbuch* (N.p..Verlag Grossdeutschland, 1932), lk 4.
2. ↑  Kampflied der Nationalsozialisten, 25. september 2016, veebiversioon (vaadatud 8. oktoobril 2017) saksa keeles

Välislingid
-----------

* "Kampflied der Nationalsozialisten" YouTube'is

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Nazi songs seisuga 8.10.2017*.
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Pronks** | 2013 |  |

**Nicholas Jay Bjugstad** (sündinud 17. juulil 1992 Blaine'is Minnesota osariigis) on USA jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Edmonton Oilers.

Aastatel 2010–2013 mängis Bjugstad Minnesota Ülikooli jäähokimeeskonnas.

2010. aastal valis Florida Panthers ta NHL-i *draft* '​is 19. valikuna. 2013. aasta aprillis sõlmis ta Florida Panthersiga kolmeaastase lepingu. Seejärel osales ta Panthersi meeskonnas 2012/13. põhihooaja viimastes mängudes. Põhihooaja viimases mängus 27. aprillil 2013 lõi ta värava Tampa Bay Lightningu vastu. 2013/14 oli Bjugstadi esimene täispikk hooaeg Panthersi meeskonnas (16 väravat, 22 väravasöötu). 2014. aasta detsembris pikendas ta Panthersiga lepingut kuue aasta võrra. Tema resultatiivseim hooaeg Panthersis oli 2017/18, mil ta lõi 19 väravat ja andis 30 väravasöötu. Enim väravaid lõi ta hooajal 2014/15 (24 väravat). 6. märtsil 2018 tegi ta mängus Tampa Bay Lightningu vastu oma esimese kübaratriki NHL-is.

2019. aasta veebruaris kaubeldi Bjugstad koos meeskonnakaaslase Jared McCanniga Panthersist Pittsburgh Penguinsi. Vigastuse tõttu jäi Bjugstad eemale suuremast osa hooajast 2019/20.

2020. aasta septembris kaubeldi Bjugstad Minnesota Wildi. 2022. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Arizona Coyotesiga. 2023. aasta märtsis kaubeldi ta Coyotesist Edmonton Oilersi.

2011. aastal võitis Bjugstad USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Ameerika Ühendriikide jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.

Tema onu Scott Bjugstad on endine jäähokimängija.

Viited
------

1. ↑  "Panthers sign Center Nick Bjugstad to 6-year deal". ESPN. 31. detsember 2014. Vaadatud 31. detsembril 2014.
2. ↑  "Brassard, Sheahan traded to Panthers by Penguins for Bjugstad, McCann". National Hockey League. 1. veebruar 2019. Vaadatud 25. märtsil 2023.
3. ↑  "Bjugstad traded to Wild by Penguins for draft pick". *NHL.com*. 11. september 2020. Vaadatud 11. septembril 2020.
4. ↑  TSN ca Staff (13. juuli 2022). "Coyotes sign Bjugstad, Brown - TSN.ca". *TSN* (inglise). Vaadatud 13. juulil 2022.
5. ↑  "RELEASE: Oilers acquire Bjugstad, Dineen from Coyotes". *NHL.com*. 2. märts 2023. Vaadatud 3. märtsil 2023.
6. ↑  "Oilers acquire forward Nick Bjugstad from Coyotes". *Sportsnet.ca*. 2. märts 2023. Vaadatud 3. märtsil 2023.

Välislingid
-----------

* Nick Bjugstad NHL.com lehel
* Nick Bjustad hockeydb.com lehel

| * v
* r
Edmonton Oilers |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Jack Campbell **·** Stuart Skinner **·** Mike Smith |
| 
**Kaitsjad**: Evan Bouchard **·** Philip Broberg **·** Cody Ceci **·** Vincent Desharnais **·** Mattias Ekholm **·** Oscar Klefbom **·** Brett Kulak **·** Ryan Murray **·** Darnell Nurse |
| 
**Ründajad**: Nick Bjugstad **·** Leon Draisaitl **·** Warren Foegele **·** Dylan Holloway **·** Zach Hyman **·** Mattias Janmark **·** Evander Kane **·** Klim Kostin **·** Connor McDavid **·** Ryan McLeod **·** Ryan Nugent-Hopkins **·** Derek Ryan **·** Devin Shore **·** Kailer Yamamoto |
**Vaba riigilinn Aachen**, prantsuspäraselt **Aix-la-Chapelle**, oli Saksa-Rooma riigi vaba riigilinn ning spaa Kölnist läänes ja Madalmaadest kagus, Alam-Reini-Vestfaali ringkonnas. Palverännakud, Saksa-Rooma keisri kroonimine, arenenud tööstus ja erinevate keisrite antud privileegid tegid sellest ühe õitsvaima Saksa-Rooma riigi kaubalinna.

Ajalugu
-------

Aastal 1306 sai Aachen vahetult keisrile alluvaks ja kuulutati Saksa-Rooma riigi vabaks riigilinnaks. Aachenil oli osa liidus, mis säilitas aastatel 1351–1387 Maasi ja Reini vahel rahu. Aastal 1450 viis mäss tsunftide vastuvõtmiseni omavalitsust jagama. 16. sajandil algas Aacheni tähtsuse ja õitsengu allakäik. See oli liiga lähedal Prantsusmaa piirile, et olla kaitstud, ja liiga kaugel Saksa-Rooma riigi tuumikust, et olla mugav pealinn. Aastast 1562 kuni Saksa-Rooma riigi lõpuni leidsid keisri valimine ja Maximilian II kroonimine aset Frankfurdis. Reformatsioon tõi Aachenisse häda. Aastal 1580 võttis protestantism võimust; järgnenud riigivanne kehtestati aastal 1598 Kölni peapiiskop-kuurvürsti Ernsti poolt. Linna usuline retsidiiv viis aastal 1613 uuele, Matthiase riigivandele ja aastal 1614 sundis Ambrosio Spínola Hispaania armee tõrksa linna tagasi katoliku rüppe. Aastal 1656 hävitas suur tulekahju 4000 maja. See õnnetus lõpetas Kolmekümneaastase sõja algatatud hävingu.

Aachen võõrustas mitut rahukonverentsi, näiteks neid, mis lõpetasid Devolutsioonisõja ja Austria pärilussõja. Aacheni rahuga 2. maist 1668 sunniti Louis XIV lahkuma Inglismaa, Hollandi ja Rootsi Kolmikliidu poolt Devolutsioonisõjast Lõuna-Madalmaade vastu. Leping sundis kuningat taastama Burgundia krahvkonna, mille ta oli vallutanud, ja omandatud 12 flaami kindlusega rahul olema. Teine Aacheni rahu 18. oktoobrist 1748 lõpetas Austria pärilussõja. Lunéville'i rahu järgi liidendati Aachen Prantsusmaaga kui Roeri departemangu peamine linn. Hiljem andis Viini kongress Aacheni Preisi kuningriigile.
**Bismarck Barreto Faria** (enam tuntud lihtsalt nime all **Bismarck**; sündinud 17. septembril 1969 São Gonçalos) on Brasiilia endine jalgpallur, poolkaitsja.

Ta sai nime Saksamaa keisririigi kantsleri Otto von Bismarcki järgi.

Koondisekarjääri alustas ta Brasiilia klubis Vasco da Gama, kus mängis aastatel 1987–1993. Aastatel 1987 ja 1988 võitis ta klubiga Rio de Janeiro osariigi meistrivõistlused Campeonato Carioca ning tuli 1989. aastal Brasiilia meistriks.

Seejärel mängis ta Jaapani klubides Verdy Kawasaki (1993–1996) ja Kashima Antlers (1997–2001). Aastatel 1993 ja 1994 tuli ta Jaapani meistriks Verdy Kawasakiga ning aastal 1998 Kashima Antlersiga. Aastatel 1994, 1995 ja 1998 valiti ta Jaapani kõrgliiga J.League hooaja sümboolsesse koosseisu.

Ta saavutas Brasiilia juuniorite koondisega 1989. aasta maailmameistrivõistlustel kolmanda koha. Bismarck lõi kokku kolm väravat ja ta valiti turniiri parimaks mängijaks.

Brasiilia rahvuskoondises õnnestus tal mängida 1990. aasta maailmameistrivõistlustel Itaalias.

Koondisekarjäär
---------------

Brasiilia jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1989–1990 11 mängu ja lõi ühe värava.

| Brasiilia jalgpallikoondis |
| --- |
| Aasta | Mänge | Väravaid |
| 1989 | 7 | 1 |
| 1990 | 4 | 0 |
| Kokku | 11 | 1 |

Välislingid
-----------

* Bismarck Barreto Faria saidil National Football Teams

| * v
* r
Brasiilia koondis  –  1990. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Taffarel
* 2 Jorginho
* 3 Ricardo Gomes (c)
* 4 Dunga
* 5 Alemão
* 6 Branco
* 7 Bismarck
* 8 Valdo
* 9 Careca
* 10 Silas
* 11 Romário
* 12 Acácio
* 13 Mozer
* 14 Aldair
* 15 Müller
* 16 Bebeto
* 17 Renato
* 18 Mazinho
* 19 Ricardo Rocha
* 20 Tita
* 21 Mauro Galvão
* 22 Zé Carlos
* Treener: Lazaroni

 | Brasiilia |
Eesti ja Poola 1938. aasta kevadmaavõistlus poksis toimus Tallinnas, tollases kinos Ars (hävinenud; selle kohal on Vene Kultuurikeskus, praeguse aadressiga Mere pst 5) 22. märtsil 1938. Poola võitis 6:2.

  

Kärbeskaal (kuni 112 naela ehk 50,8 kg): Edmund Sobkowiak (POL) - Arnold Torpel (EST) 3 - 0

Kukk-kaal (kuni 119 naela ehk 54 kg): Zygmunt Koziołek (POL) - Boriss Gridin (EST) 3 - 0

Sulgkaal (kuni 126 naela ehk 57,2 kg): Antoni Czortek (POL) - Evald Seepere (EST) 2 - 1

Kergekaal (kuni 135 naela ehk 61,2 kg): Harald Kanepi (EST) - Czesław Kajnar (POL) 3 - 0

Kergekeskkaal (kuni 147 naela ehk 66,7 kg): Henryk Wasiak (POL) - Aleksei Stepulov (EST) KO 2

Keskkaal (kuni 160 naela ehk 72,6 kg): Józef Pisarski (POL) - Aleksander Reinke (EST) 3 - 0

Poolraskekaal (kuni 175 naela ehk 79,4 kg): Anton Raadik (EST) - Kazimierz Doroba (POL) 3 - 0

Raskekaal (üle 175 naela ehk 79,4 kg): Stanisław Piłat (POL) - Paul Kõlu (EST) TKO 2

Kirjandus
---------

* "A. Raadik ja H. Kanepi ainsad võitjad". Päevaleht nr 81, 23. märts 1938. Lk 5
**Kamari hüdroelektrijaam** asub Jõgeva maakonnas, Väike-Kamari külas, Põltsamaa jõel. Jaama võimsus 2014. aastal oli 500 kW.

Ajalugu
-------

Jaama teke on seotud Külmoja veskiga Külmojal Põltsamaa kihelkonnas. Veski kuulus algselt Võisiku mõisale ja see riigistati 1921. aastal. Veski põles 1928. aastal ja seda ei taastatud. Veski ümbrus oli Põltsamaa linna elanike seas populaarne väljasõidukoht. 

Hiljem hakati Külmoja veski kohale kavandama linna uut elektrijaama. Põltsamaa linn ostis 1938. aastal veskikrundi ära, et teha sinna elektrijaam, mis leevendaks elektripuudust linnas. 1939. aastal ehitati kõrgepinge ülekandeliin Leiest Põltsamaale, et lülitada Põltsamaa elektrisüsteem ja ka tulevane Külmoja hüdroelektrijaam ühtsesse Eesti elektrivõrku. Teise maailmasõja tõttu jäid need plaanid teostamata. 

Millalgi 1940/1950. aastate vahetuse paiku loobuti elektrijaama rajamisest Külmoja suudmesse ning jaama asukoht viidi umbes 1,5 km ülesvoolu Väike-Kamarisse. Seal valmis 1956. aastal Kamari hüdroelektrijaam. Jaam seisati 1971. aastal ning taaskäivitati 1999. aastal.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. detsember 2014. Vaadatud 29. detsembril 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
|  |
| --- |
|  |
| **Vabadus viib rahva barrikaadidele** |
| **Eugène Delacroix**, 1830 |
| õli lõuendil |
| 260 × 325 cm |
| Louvre, Pariis |

"**Vabadus viib rahva barrikaadidele**" ("La Liberté guidant le peuple") on Eugène Delacroix' maal aastast 1830.

Maal valmis 1830. aasta juulirevolutsiooni mõjul. Sellel on kujutatud võitlust Pariisi tänavail, mida pidasid käsitöölised, töölised ja demokraatidest haritlased. Võistlejate ees sammub naisena kujutatud sümboolne Vabadus, käes kolmevärviline rahvuslipp ja püss, peas sõdurimüts.

Esmakordselt eksponeeriti maali Pariisi Salonis (Salon de Paris) 1831. aasta mais. Riik ostis selle ka kohe ära.

Veebruaris 2013 kritseldas 28-aastane naine maali alaosale umbes 30 sentimeetrise grafiito.

Viited
------

1. ↑  Prantsusmaa muuseumis rikuti Delacroix' maailmakuulsat maali

Kirjandus
---------

* Voldemar Eller, "Rinnahoidja Delacroix' maalile" (maali "täiendamisest" ajakirja Nõukogude Kultuur 1941, nr 3 kaanevinjetil) - almanahhis "Raamat on..." III, Tallinn 2003, lk 156–157
**Kiritöö** oli hilisromantilise folkmuusika ansambel.

Esialgu nime **Kiritöö ja Karistus** kandnud ansambli asutasid 2000. aasta märtsis Viljandis Margus Põldsepp, Sulev Salm ja Talvo Pabut. Ajendiks sai Ugala teatris etendunud Timo K. Mukka lavastus "Laul Sipirja lastest", mille muusika kujundas Margus Põldsepp ja laulutekstid pärinesid Talvo Pabuti sulest. Loodav ansambel pidigi keskenduma Pabuti tekstiloome esitamisele.

Ansambli algkoosseisu kuulusid veel Kristjan Priks krottatšellol ja Meelika Hainsoo viiulil, kes püsisid seal 2002. aasta sügiseni. Siis kutsuti ansamblisse Marju Varblane ja Peeter Piik.

Talvo Pabuti kirjutatud vaimukaid laulutekste on viisistanud peaaegu kõik ansambli liikmed; lisaks originaalloomele on kasutatud ka teiste rahvaste, eriti bretoonide rahvamuusikat.

2004. aastal ilmus ansambli ainus heliplaat "Oli kord...".

Liikmed
-------

* Marju Varblane – viiul, tinavile, Hiiu kannel, torupill, laul
* Margus Põldsepp – lõõtsad, kitarr, laul
* Sulev Salm – kitarr, laul
* Peeter Piik – basskitarr, laul
* Talvo Pabut – viiul, vabainstrumendid, mandoliin, laul

Plaadid
-------

* 2004 – "Oli kord"

Välislingid
-----------

* myspace
* "Nõialoits" (video)