recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Epp Siimo** (aastani 1937 **Elfriede Marie Wilhelmine Simenson**; 3. veebruar 1904 Narva – 21. august 1991 Tallinn) oli Eesti arhivaar, Tallinna linnaarhiivi juhataja (1944–1950). 

Lõpetas Narva I Reaalgümnaasiumi. Õppis 1921–1927 Tartu ülikooli filosoofiateaduskonnas kunstiajalugu. 1928 aastal kaitses Tartu ülikoolis magistritöö "Narva Hermanni kindlus. Kirjeldus ja ehitusajalugu". 

Pärast ülikooli lõpetamist töötas Rakvere õpetajate seminaris, seejärel 1929–1939 õpetajana Põltsamaa gümnaasiumis.

1940. aasta jaanuaris tuli Tallinna Linnaarhiivi mittepalgalisele praktikandikohale, et omandada teadmisi arhiivinduses. Sama aasta septembrist oli ta samas teaduslik töötaja ja septembrist 1941 linnaarhivaari asetäitja. 

1944. aastal päästis Siimo viis kastitäit Eesti ajaloo jaoks olulisi dokumente (sh. Lübecki õigused aastatest 1257 ja 1282, Wanradt-Koelli katekismuse 11 lehefragmenti jm.) Saksamaale viimisest, viies need varjule Toompeale Riigi Keskarhiivi keldrisse. 

1. novembrist 1944 sai Siimo Linnaarhiivi juhataja kohusetäitjaks ja 1. oktoobrist 1947 Tallinna linna ja Harju maakonna arhiivi juhataja.

1950. aastal pärast EK(b)P Keskkomitee VIII pleenumit kaotas Siimo oma koha. Kuigi tal õnnestus "mittekoosseisulisena" teataval määral jätkata erialast tööd, ei piisanud sellest äraelamiseks. Nii töötas ta 1951–1952 Põhja Kõrgepinge Elektrivõrkudes sekretärina, 1952–1954 Tallinna 17. keskkooli laborandina ning 1954–1957 artellis "Täht" köitetöölise ja arhiivitöölisena.

1957. aasta veebruaris sai Siimo taas erialasele tööle Eesti NSV Riiklikus Ajaloomuuseumis, kus töötas vanemteadurina kuni pensionile jäämiseni 1965. aastal.

Tallinna Linnaarhiivis loodi juba Siimo eluajal tema personaalfond R-203, kus on 121 säilikut.

Epp Siimo on maetud Metsakalmistule.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Pillak Peep (2004). "Epp Siimo — esimene Tallinna naislinnaarhivaar". *Tuna 2/2004*.
2. ↑  "otsing Epp Siimo". *Kalmistute register Haudi*. Vaadatud 25.12.2020.
**Preislased** on väljasurnud rahvas, kes elas Läänemere kagurannal Preisimaal. Nad rääkisid balti keelte hulka kuuluvat preisi keelt.

10. sajandil alanud sõdades vallutati paganlik Pommeri. 11. sajandi alguses liideti see piirkond Poola kuningriigiga ning allutati kiriklikult roomakatoliku kiriku Gniezno peapiiskopkonnale. 12. sajandil toimunud vendi ristisõja tulemusel allutati ja ristiusustati Visla ääres ja sellest ida pool elanud lääneslaavlased – vendid. 13. sajandi alguses toimus sama Liivi ristisõja ja Eestimaa vallutamise tulemusel tänapäeva Läti ja Eesti alal.

Balti hõimude asuala ca 1200 pKr
Preislased ja Kesk-Euroopa 919–1125
Preisi hõimude asualad 13. sajandil
Alistatud territooriumide vahele jäid paganlikeks territooriumideks Preisimaa Kulmimaa, Pomesaania, Pogesaania, Warmia, Natangia, Sambija, Nardovia ehk Jatvingia, Skalvia, Sudovia ja Galindia – balti hõimudega asustatud alad.

Preisi hõimude ja kristluse vastu võtnud Poola kuningriigi vahel, mis hakkas 12. sajandil lagunema sisemiste lahkhelide tõttu, toimusid vastastikused rüüsteretked, mis laastasid Preisimaa piirialasid, eriti Masoovia hertsogkonda ja Płocki piiskopkonda. Masoovia hertsog Konrad kutsus preislaste rüüsteretkede tõkestamiseks 1225. aastal appi Saksa ordu kõrgmeistri Hermann von Salza, lubades tasuks preislaste alistamise eest ordule Kulmimaa (saksa keeles Kulmland). 

 *Pikemalt artiklis Preisi ristisõda*
Preislased saksastusid 17. sajandiks.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Preislased** |

* balti keeled
* Põhjala ristisõjad
* vendi ristisõda
**Preisimaa kuningas** oli Preisimaa kuningriigi valitseja tiitel 1701–1918. Kõik Preisimaa kuningad kuulusid Hohenzollernite dünastiasse. 1871–1918 olid nad ka Saksa keisrid. 

Kuningatiitli võttis endale Brandenburgi kuurvürst Friedrich III, kuna soovis oma maa prestiiži tõsta ning tal oli võimalik Saksa-Rooma riigist välja jääva Preisimaa aladel end suveräänseks monarhiks kuulutada. Esialgu pidigi Preisimaa kuningas olema kuningas vaid Preisimaal, Saksa-Rooma riigis aga endiselt Brandenburgi kuurvürst, kuid tegelikult võttis juba Friedrich ise oma uue tiitli kasutusele ka Saksa-Rooma riigi siseselt.

Preisi kuningad
---------------

* 1701–1713 Friedrich I (1657–1713)
* 1713–1740 Friedrich Wilhelm I (1688–1740)
* 1740–1786 Friedrich II (Suur) (1712–1786)
* 1786–1797 Friedrich Wilhelm II (1744–1797)
* 1797–1840 Friedrich Wilhelm III (1770–1840)
* 1840–1861 Friedrich Wilhelm IV (1795–1861)
* 1861–1888 Wilhelm I (Suur) (1797–1888), alates 1871 ka Saksa keiser
* 1888 Friedrich III (1831–1888), ka Saksa keiser
* 1888–1918 Wilhelm II (1859–1941), ka Saksa keiser

Vaata ka
--------

* Preisimaa hertsog
**Westendorf** on vald (*Gemeinde*) Austrias Tirooli liidumaal Kitzbüheli ringkonnas. Vald asub 783 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 95,52 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 3650 inimest. Vald paikneb 13,7 km Kitzbühelist läänes ja 12 km Wörglist kagus Brixentalis. Vald on populaarne suusakeskus, samuti populaarne suveturismi keskus, eriti ekskursioonideks ja matkadeks. Westendorfi on esmamainitud 1234. aastal. Sel on 21 külaosa.

Asend
-----

Westendorf asub päikesepaistelisel Brixentali terrassil, Choralpe jalamil. Vald koosneb kobarkülast (*Haufendorf*) ning teistest asundustest ja talumajapidamistest ümbruskonnas, samuti tööstuspiirkonnast. Lõunasse hargneb Windautal, populaarne puhkeala.

Loodus
------

Suur osa vallast on metsane või kasutusel põllumajanduses.

Brixentaler Ache ja Windauer Ache voolavad läbi valla.

Olulised mäed on Hohe Salve (1828 m), Steinbergstein (2215 m), Kröndlhorn (2444 m) ja Brechhorn (2032 m).

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* www.westendorf.tirol.gv.at
* Ametlik turismiinfo

Kitzbüheli ringkonna vallad

* Aurach bei Kitzbühel
* Brixen im Thale
* Fieberbrunn
* Going am Wilden Kaiser
* Hochfilzen
* Hopfgarten im Brixental
* Itter
* Jochberg
* Kirchberg in Tirol
* Kirchdorf in Tirol
* Kitzbühel
* Kössen
* Oberndorf in Tirol
* Reith bei Kitzbühel
* Schwendt
* Sankt Jakob in Haus
* Sankt Johann in Tirol
* Sankt Ulrich am Pillersee
* Waidring
* Westendorf
**Annely Kuningas** (sündinud 9. novembril 1966 Pärnus) on eesti koorijuht ja muusikapedagoog. 

Lõpetanud 1985. aastal Pärnu Ülejõe Gümnaasiumi muusika eriklassi ja 1989. aastal Tartu Heino Elleri nimelise Muusikakooli koorijuhtimise erialal. 

Töötanud Sindi Gümnaasiumi muusikaõpetajana. 

Ta töötas alates 1991. aastast Pärnu Kunstide Majas koorijuhi ja vokaalansamblite juhendajana, juhendas samas laste- ja ettevalmistuskoori Pöial-Liisi, vokaalansamblit Liisud, ettevalmistuskoori ansamblit ja Audru valla segakoori ja Uulu Segakoori. Mitme kollektiivi juhina on ta saavutanud auhinnalisi kohti koorikonkurssidel nii Eestis kui ka välismaal. 

Annely Kuningas on töötanud solfedžoõpetajana Pärnu Muusikakooli filiaalis ja Audru Huvialakoolis. Osalenud laste lauluvõistluste žüriides.

2006. aastal lõpetas ta Tallinna Ülikooli kunstide teaduskonnas muusikateraapia kursuse ja alates sellest ajast on töötanud ka SA Pärnu Haigla Psühhiaatria Kliiniku Päevakeskuses muusikaterapeudina.

Alates 2007. aastast laulab ta Eesti Koorijuhtide Naiskooris. 

Aastal 2008 pälvis ta Pärnu linna aasta õpetaja aunimetuse.
**Jānis Jaunsudrabiņš** (25. august 1877 Nereta kihelkond, Jaunjelgava kreis – 28. august 1962 Körbecke, Saksamaa) oli läti kirjanik ja kunstnik.

Jānis Jaunsudrabiņš sündis Nereta kihelkonnas Jaunjelgava kreisis (tänapäevase haldusjaotuse järgi Nereta piirkonnas) taluteenijate perekonnas, isa suri, kui poeg oli kolmeaastane. 1886–1892 õppis ta Nereta kihelkonnakoolis, 1892–1893 Panemunise koolis Leedus, kus õppetöö toimus vene keeles. 1893–1895 töötas ta Nereta kihelkonnakoolis abiõpetajana. 1895–1897 õppis Jānis Jaunsudrabiņš Vecsāte põllumajanduskoolis. Ajakirjanduses ilmus tema esimene luuletus 1896. aastal.

1898. aastal töötas ta põllumajanduslikul erialal. 1899–1904 õppis Jānis Jaunsudrabiņš Riias kunstikoolis. 1905. aastal täiendas ta end Münchenis kolm kuud joonistamise alal. 1908–1909 elas ta koos perega Berliinis. Seejärel pöördus ta Riiga tagasi, kus tegeles maalikunstiga, tõlketöödega ja kirjandusliku loominguga.

Esimese maailmasõja ajal evakueerus 1915. aastal Kaukaasiasse, kus elas kuni 1918. aastani. Lätisse tagasi pöördununa oli ta üks Sõltumatute Kunstnike Ühenduse rajajatest 1919. aastal.

1920. aastatel oli Jānis Jaunsudrabiņš üks loetavamaid ja populaarsemaid läti kirjanikke. 1911–1925 avaldas ta jutustustriloogia "Aija". Autobiograafiline lapsepõlve kujutav teos "Baltā grāmata" ("Valge raamat") ilmus 1914–1921 (eesti keeles valik 1929, tervikuna 1975). 1933. aastal avaldas ta romaani "Jaunsaimnieks un velns" ("Asunik ja kurat", eestikeelne tõlge 1992).

1944. aastal põgenes Jānis Jaunsudrabiņš Nõukogude okupatsiooni eest Saksamaale. 1950. avaldas ta seal autobiograafilise teose "Zaļā grāmata" ("Roheline raamat"), mis ilmus Lätis 1959. aastal. 1957. aastal ilmus Rootsis Jaunsudrabiņši mälestusteraamat "Mana dzīve" ("Minu elu").

Jānis Jaunsudrabiņš suri aastal 1962 Körbeckes (praeguse haldusjaotuse järgi Möhnesee vallas Soesti kreisis Nordrhein-Westfaleni liidumaal).

Viited
------

1. ↑  uzdevumi.lv
2. ↑
3. ↑
Konrad Abeltshauser (2022)
**Konrad Abeltshauser** (sündinud 2. septembril 1992 Bad Tölzis) on Saksamaa jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis EHC München.

Aastatel 2009–2013 mängis ta Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Halifax Mooseheads. 2013. aastal tuli ta Mooseheadsiga liiga meistriks.

2010. aastal valis San Jose Sharks ta NHL-i *draft* '​is 163. valikuna. San Jose Sharksiga sõlmis ta lepingu 2012. aasta aprillis. Hooajal 2013–14 debüteeris ta American Hockey League'is San Jose Sharksi noorteklubis Worcester Sharks. Hooajal 2014–15 mängis ta lisaks ECHL-i klubis Allen Americans, kellega võitis 2015. aastal Kelly Cup'i. 2015. aasta juunis müüdi tema mängijaõigused St. Louis Bluesile. Ta sai seejärel mänguaega ainult AHL-is Bluesi noorteklubis Chicago Wolves. 2016. aasta jaanuaris loobus Blues Abeltshauserist ja leping temaga lõpetati.

2016. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu EHC Müncheniga. Müncheniga on ta tulnud Saksamaa meistriks aastatel 2016, 2017 ja 2018. Hooajal 2016–17 valiti Abeltshauser Saksamaa kõrgliiga hooaja parimaks kaitsemängijaks.

Saksamaa jäähokikoondise koosseisus on Abeltshauser osalenud 2017. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2022. aasta taliolümpiamängudel.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 13.2.2022)

Välislingid
-----------

* Konrad Abeltshauser hockeydb.com lehel
Politseifoto Peter Kürtenist 1931. aastal
**Peter Kürten** (26. mai 1883 Mülheim am Rhein – 2. juuli 1931 Köln) oli Saksamaa sarimõrvar, kes oli tuntud ka **Düsseldorfi vampiiri** ja **Düsseldorfi koletisena**.

Kürten sündis Mülheimis, ent tema 13-liikmeline perekond kolis peagi Düsseldorfi, kus nad elasid ühetoalises korteris. Kürteni isa oli alkohoolik ja vägivaldne, millest Kürten kiiresti eeskuju võttis. Oma esimesed mõrvad sooritas ta enda sõnul üheksa-aastaselt, uputades kaks mängukaaslast Reini jõkke.

Edaspidi pani ta toime mitmesuguseid kuritegusid, muuhulgas vargusi, väljapressimisi, kehavigastuste tekitamisi ja süütamisi. 1913. aastal tappis ta sissemurdmise käigus üheksa-aastase tüdruku. Aastatel 1925–1929 pani ta toime kokku 24 süütamist. Veebruarist novembrini 1929 sooritas ta Düsseldorfis ja selle ümbruses mitmeid mõrvu ja seksuaalrünnakuid.

22. aprillil 1931 mõisteti ta Düsseldorfis mõrvade eest üheksakordselt surma ning lisaks 15 aastaks sunnitööle seitsme mõrvakatse eest. Kürten giljotineeriti sama aasta 2. juulil ning tema aju kasutati teadusuuringutes. Pärast teist maailmasõda sattus Kürteni kolp USAsse ning on tänapäeval eksponeeritud kurioosumite muuseumis.

Viited
------

1. 1 2 3  Der "Vampir" von Düsseldorf RP Online, 22. mai 2010.
2. ↑  Kürten neunmal zum Tode verurteilt Neue Freie Presse, 23. aprill 1931.
Tallinki ro-pax-laev Kapella 
**Ro-pax-laev** (inglise *roll-on/roll-off passenger vessel*) on ro-ro-tüüpi laev, millel on lubatud peale võtta rohkem kui 12 reisijat. Laeval võib olla parvlaevaga sarnaseid mugavusi ja teenuseid, kuid peamine on sõidukite liiniliiklus.

Uuematel ro-pax-tüüpi laevadel on tihti mitu autotekki, mis võivad mahutada kokku üle kahe kilomeetri sõidukeid, ja võimsad peamasinad, mis võimaldavad kaubalaevast suuremat kiirust. Kiired ro-pax-tüüpi laevad võivad liinidelt välja tõrjuda väiksemaid kiirlaevu – katamaraane ja turbiinlaevu –, sest on ilmastikukindlamad kui katamaraanid, võivad pakkuda rohkem mugavust ja teenuseid ning suudavad mahutada rohkem sõidukeid. Läänemerel on jääklassiga teraskerega ro-pax-laevade eelis autotekiga kiirlaevade ees ka võimalus sõita aasta ringi.

Maailma suurim ro-pax-laev on 2010. aastal valminud **Stena Hollandica**, millel on 5500 rajameetrit autotekkidel ja 1200 reisijakohta.

Viited
------

1. ↑   Världens största ropax i trafik. Svensk Sjöfarts Tidning, 2010, nr 6 (rootsi keeles)

| * v
* r
Laevatüübid otstarbelt |
| --- |
| Kaubalaevad | 

|  |  |
| --- | --- |
| Kuivlastilaevad | 
Kaubalaev • Puistlastilaev • Maagilaev • Külmutuslaev • Konteinerilaev • Praam • Raskelastilaev |
| Veeremilaevad | 
Raudteeparvlaev • Autotarnelaev • Ro-ro-laev |
| Vedellastilaevad | 
Tanker • Gaasitanker • Kemikaalitanker |

 |  |
| Reisilaevad | 
Parvlaev • Kiire parvlaev • Ristluslaev • Kiirreisilaev • Ro-pax-laev • Reisi-kaubalaev |
| Kalalaevad | 
Traalpüügilaev • Seiner • Krevetipüügilaev • Vaalaküttimislaev • Püügi-baaslaev |
| Erilaevad | 
Jäämurdja • Uurimislaev • Tuukrilaev • Hüdrograafialaev • Reostustõrjelaev • Süvenduslaev • Ujuvkraana • Puurimislaev • Ankrupaigalduslaev • Huvilaev |
| Teenistuslaevad | 
Sõjalaev • Valvelaev • Transpordilaev • Õppelaev |
| Abilaevad | 
Pukser • Lootsilaev • Punkrilaev • Reoveetanker • Päästelaev |
**Mari Reinik** (aastani 1988 **Mari Past**, sündinud 25. augustil 1967 Tartus) on eesti keemik.

Elulugu
-------

Mari Reinik on Vello Pasti tütar.

Lõpetas 1986 Tartu 2. Keskkooli, 1991 Tartu Ülikooli keemiaosakonna, 1994 TÜ magistrantuuri; *mag. chem.* (1996, TÜ), väitekiri "Aktiivsöelt dimetüülformamiidiga ekstraheeritud orgaaniliste lahustite gaasikromatograafiline analüüs"; PhD (2007, TÜ), väitekiri "Nitraadid, nitritid, N-nitrosoamiinid ja polütsüklilised aromaatsed süsivesinikud toidus: analüütilised meetodid, sisaldused ning toidu kaudu saadavate dooside arvutus". Oli 1991 Tartu Ülikooli anorgaanilise keemia kateedri assistent, 1994–1997 Tartu Tervisekaitsetalituse keemialabori analüütik, 1998–1999 Tervisekaitseinspektsiooni Tartu labori kvaliteedijuht, 2001– laborijuhataja.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: lisa- ja saasteainete ning taimekaitsevahendite jääkide sisalduse määramine toidus, analüüsimeetodite arendus, toidust saadavate lisa- ja saasteainete dooside arvutamine. 15 teaduspublikatsiooni.

Teoseid
-------

* Recovery of some organic compounds from vapour sampling charcoal adsorbent (kaasautor L. Saarinen). // Tartu Ülikooli Toimetised 975 (1994)
* Determination of volatile N-nitrosamines by gas chromatography-mass spectrometry with positive-ion chemical ionization (kaasautor). // Proc. Est. Acad. Sci. 51 (2002) 3
* Nitrites, nitrates and N-nitrosoamines in Estonian cured meat products. Intake by Estonian children and adolescents (kaasautor). // Food Additives & Contaminants 22 (2005) 11
* Nitrates and nitrites in vegetables and vegetable-based products and their intakes by the Estonian population (kaasautor). // Food Additives & Contaminants 23 (2006) 4
* Polycyclic aromatic hydrocarbons (PAHs) in meat products and estimated PAH intake by children and the general population in Estonia (kaasautor).// Food Additives & Contaminants 24 (2007) 4.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Mari Murdvee kõnelemas konverentsil "Studia classica rediviva", 2. detsember 2000, Tartu
Mari Murdvee "Vanakreeka kirjanduse antoloogia" esitlusel, 19. jaanuar 2007, Tartu
**Mari Murdvee** (sünninimi **Mari Elken**; 24. august 1959 Tartu – 21. märts 2008 Tartu) oli eesti klassikaline filoloog, tõlkija, lavastaja, näitleja ja laulja.

Ta õppis Tartu Ülikoolis eesti filoloogiat ja klassikalist filoloogiat, 1996. aastal kaitses ta bakalaureusekraadi klassikalise filoloogia erialal, 1996–2001 õppis sealsamas magistrantuuris.

Ta oli ansambli Hellero eeslaulja. Aastatel 1985–1989 õppis ta Jaan Toominga ja Ülo Vilimaa juhendatud Vanemuise draamastuudios ning näitles Tartu Lasteteatris.

Ülikooliõpingute ajal lavastas ta koos klassikalise filoloogia üliõpilastega Homerose "Odüsseia" VII laulu (1992), samuti Theokritose "Arbuja" ja Sappho luulekava (1994).

Murdvee õpetas ladina ja vanakreeka keelt Tartu Teoloogia Akadeemias ja Tartu Ülikooli usuteaduskonnas ning töötas Tartu Ülikooli raamatukogu käsikirjade osakonnas, tegeldes peamiselt 14.–19. sajandi ladina- ja kreekakeelsete autograafkirjadega.

Mari Murdvee tõlkis vanakreeka ja ladina keelest, tema tõlkeid on ilmunud ajakirjades ja antoloogiates.

Ta asutas koos mõttekaaslastest näitlejate ja üliõpilastega Antiigiteatri (tegutses aastail 2000–2005), kellega tõi lavale rea lavastusi: Homerose hümnidel põhineva tantsulis-muusikalise lavastuse "Apolloni sünd", Gandersheimi Hrotsviti draama "Väepealik Gallicanuse pöördumine" ning Petrarca 700. sünniaastapäevale puhul ekloogil "Parthenias" ja antiiktekstidel põhineva sõnalis-muusikalise teatraliseeringu "Hinge killud".

Tõlkeid
-------

* Francesco Petrarca kiri Francesco Dionigile Borgo San Sepolcrost. – Akadeemia 1996, nr 5, lk 951–960
* Gandersheimi Hrotsvita draamad. TLÜ kirjastus, sari Bibliotheca MEDIAEVALIS. Tallinn, 2013. ISBN 9789-985-58-771-3

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Marju Lepajõe, Enn Lillemets, Mari Murdvee 24. VIII 1959 – 21. III 2008, Sirp, 4. aprill 2008
2. ↑  Mari Murdvee Festivitas Artiumi lehel

Välislingid
-----------

* Raimu Hanson, Antiigiteater sünnitab aulas kaunite kunstide ülemjumalat, Tartu Postimees, 27. november 2002
* Kristi Viiding, Petrarca Tartus, Sirp, 14. jaanuar 2005
* Mõeldes Mari Murdveele (24.08.1959–21.03.2008), Universitas Tartuensis, 27. märts 2008
Mari Kooskora 2021. aasta Arvamusfestivalil
**Mari Kooskora** (sündinud 12. novembril 1969) on eesti majandusteadlane.

Teadus- ja ühiskondlik tegevus
------------------------------

Doktorikraadi teemal "Korporatiivne (organisatsiooniline) moraalne areng radikaalsete poliitilise ja majandusliku arengu kontekstis, Eesti näitel" kaitses ta 2008. aastal Jyväskylä ülikoolis.

Kooskora on EENA Ettevõtlusklubi president, EBS ärieetika kaasprofessor, ärieetikakeskuse juhataja ning ajakirja Journal of Management and Change tegevtoimetaja.

Tema peamised uurrimissuunad on majandusteadus, ärieetika, vastutustundlik ettevõtlus, eetiline juhtimine, ettevõtte moraalne areng, naisjuhtimine, organisatsiooniteadus.

Raamatud
--------

"Korruptsiooni ennetamise käsiraamat erasektorile", Mari Kooskora ja Asso Prii, 2011

"Appi! Kes siin õieti ülemus on?, ehk, Igapäevased jamad tööl : loe ja mõtle läbi, enne kui need sind tabavad", Mari Kooskora jt, 2009

Tunnustus
---------

2017– Parima esineja auhind. International Multidisciplinary Scientific Conference on Social Sciences and Arts SGEM 2017

2009 – Uuring vastutustundliku ettevõtluse põhimõtete rakendamisest Eesti ehitus- ja kinnisvaraettevõtetes, EBS, Tallinn, EBS teadustööde konkursi võitja, juhendaja Kooskora, M.

2007 – Sihtasutus Archimedes Riiklik koolitustellimus, doktoriõpinguteks Jyväskylä Ülikoolis, September 2006 – Juuni 2007

2006 – Jyväskylä ülikooli Rektori stipendium doktoriõpinguteks Jyväskylä Ülikoolis, jaanuar 2006 – detsember 2006

2005 – Communication Strategies for Managing the Changeover to the Euro. Useful Examples for Estonia from the Experience of the Euro Area Countries, Master Thesis, EBS, Tallinn, EBS teadustööde konkursi võija, juhendaja Kooskora, M.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Mari Kooskora CV". *ETIS*. Vaadatud 20.08.2021.
2. ↑  "Mari Kooskora". *EBS*. Vaadatud 20.08.2021.
3. ↑  "Emadustrahv". *Arvamusfestival*. Originaali arhiivikoopia seisuga 20.08.2021. Vaadatud 20.08.2021.
4. ↑  "Ausalt äri ajada on odavam". *Äripäev*. 18. aprill 2016. Vaadatud 20.08.2021.
Pikakari rand, Katariina kaist vasakul pool
**Pikakari rand** on Tallinna linnale kuuluv avalik supluskoht Põhja-Tallinnas Paljassaare asumis Paljassaare poolsaarel Katariina kai kõrval.

Randa on paigaldatud riietuskabiinid, väikelastele kiiged, pingid, laudtee, prügikastid, kuivkäimlad, grillimisplatsid, jalgrattahoidik, ehitatud tänavakorvpalli ja rannavolle väljak.

Juurdepääs
----------

Randa pääseb mööda Paljassaare teed ja selle ääres olevat kergliiklusteed. Katariina kai juures aadressil Paljassaare tee 46 asub ligi 100-kohaline sõidukite parkla. Balti jaamast viib Pikakari randa bussiliin nr 59. Liinivedaja on Tallinna Linnatranspordi AS

Ajalugu
-------

Tallinna linn eraldas 2006. aastal Pikakari puhkeala korrastamiseks 3,5 miljonit krooni. Sellega tehti korda sissesõidutee ja ehitati parkla, paigaldati tänavavalgustus, osteti rannainventar, tehti koristus- ja hooldetöid ning palgati rannavalve.

Pikakari ranna avalik supluskoht avati 2007. aastal.

Rannavalve
----------

Suplushooajal (1. juunist 31. augustini) osutab Pikakari rannas rannapäästeteenust AS G4S Eesti Rannavalve. Rannapäästeteenuse osutaja kohustus on märgistada suplusakvatoorium vastavalt nõuetele signaalvärvi märgupoidega ning keelata suplejatel ujumise väljaspool märgupoidega märgistatud suplusakvatooriumi. Rannavalve peab kindlustama päästevahendite olemasolu ja kättesaadavuse supelrannas. Rannakülastajatele pannakse vaatlustorni seinale informatsioon vee- ja õhutemperatuuri, tuule kiiruse ja ultraviolettkiirguse taseme kohta.

Koristustalgud
--------------

Coca-Cola Hellenic ja Tallinna Vesi rannakoristustalgud Pikakari rannas toimusid 1. mail 2010.

7. mail 2011 üle-eestilisel Teeme ära! talgupäeval osalesid ka Ameerika Ühendriikide Suursaatkonna Eestis töötajad koos suursaadik Michael C. Poltiga.

5. mail 2012 toimusid Teeme ära! talgupäeval Pikakari ranna koristustalgud, kus koos linnaelanikega osalesid jällegi Coca-Cola HBC Eesti AS ja AS Tallinna Vesi töötajad ning Ameerika Ühendriikide Suursaatkonna Eestis töötajad eesotsas suursaadik Michael C. Poltiga. Talgutel koristati Pikakari randa ja rannaümbruses olevat parkmetsa talve jooksul tekkinud prügist ja muust prahist

Läheduses asuvad
----------------

* Paljassaare hoiuala paikneb Paljassaare poolsaare põhja- ja lääneosas

Välislingid
-----------

* RT: Tallinna supelrandadele ametlike kohanimede määramine
* Terviseamet: avalikud supluskohad
* Elisa
* 59. liini bussi sõidugraafik Tallinna kodulehel
* Pikakari ranna rannainfo G4S-i kodulehel
* USA saatkonna pressiteade
* Paljassaare hoiuala Tallinna Linnuklubi kodulehel
**Pikaajaline mälu** (ing k long-term memory, ladina?) (on?) tähendab mäluprotsesse, mis tagavad info salvestamise ja taasesitamise pika aja jooksul pärast salvestamist.

Säilimise aja alusel eristatakse lühimälu ja pikaajalist mälu. Pikk aeg tähendab kas päevi, nädalaid või aastaid. Pikaajalisse mällu salvestamise aluseks on eelkõige semantiline ehk tähenduslik kood. Hiljutiste sündmuste, üksikepisoodide ja omaduste sidumisel ühtseks tervikuks ning selliste terviklike mälupiltide, talletamisel pikaajalisse mällu on eriline roll oimusagaral ja vaheajul. Suurt osa salvestamise õnnestumisel mängib tahtlik tähelepanu. Mida paremini tähelepanu meeldejäetavale materjalile keskendatakse, seda suurem on tõenäosus, et see paremini meelde jääb. Efektiivseim viis materjali pikaajaliseks meeldejätmiseks on mõtestatud kordamine ning jaotatud õppimine ja hilisem kordamine. Vt. Ebbinghaus.

Viited
------

Kirjandus
---------

* Definition of long-term memory by Merriam-Webster Dictionary
* „Psühholoogia gümnaasiumile" (2002)
**Sortavala** (vene keeles *Сортавала*, 1918. aastani *Сердоболь*, Serdobol) on linn Venemaal Karjalas, Sortavala rajooni keskus.

Ajalugu
-------

Sortavala sai linnaõigused 1632. aastal Rootsi kuningas Gustav II Adolfi valitsemisajal, kui linn kuulus Rootsi Ingeri koosseisus Rootsi kuningriigile. Aastatel 1651–1681 kuulus Soravalta piirkond Gustaf Adam Banérile, kes oli Sortavalta krahvkonna valitseja. Banéri suguvõsavapp on ka kasutusel Sortavalta linna vapina.

Aastatel 1656–1658 toimunud Vene-Rootsi sõja ajal vallutasid linna ajutiselt Vene tsaaririigi väed, kuid sõja lõpetanud 1661. aastal sõlmitud Kärde rahuga tunnistas Venemaa tsaaririik piirkonna kuuluvust Rootsile.

1700. aastal alanud Põhjasõja käigus vallutati Sortavala 1705. aasta sõjakäigu ajal, mida juhtis vene väejuht Pjotr Matvejevitš Apraksin. 

1721. aastal loovutati linn Uusikaupunki rahuga Venemaale ning keiser Peeter I annetas piirkonna feldmarssal Aleksander Borissovitš Buturlini eravalduseks. 

Aastatel 1741–1743 toimunud Vene-Rootsi sõja ajal vallutasid linna ajutiselt Rootsi väed ning põletasid linna, kuid pärast Turu rahulepingu sõlmimist ehitati linn uuesti üles. 

1744. aastal liideti piirkond moodustatud Viiburi kubermangu Käkisalmi provintsi koosseisu. 18. sajandi teisel poolel müüsid Buturlini järglased piirkonna krahvinna Anna Aleksejevna Orlov-Tšesmenskile.

1783. aastal nimetati Sortavala maakonnalinnaks. Aastatel 1808–1809 toimunud Vene-Rootsi sõja ja Hamina rahu alusel liideti 1811. aastal piirkond koos kogu Viiburi kubermanguga Venemaa keisririiki kuulunud autonoomse Soome Suurvürstiriigiga.

1917. aastast, pärast Soome iseseisvumist kuulus linn 1940. aastani Soomele. Kaotuse järel Talvesõjas 13. märtsil 1940 NSV Liiduga sõlmitud rahulepinguga kaotas Soome üle 10% oma aladest, ca 400 000 elanikku evakueeriti Soome, Soome oli sunnitud ära andma oma territooriumist osa Sallast, enamiku Soome Karjalast koos Viiburi linnaga, Sortavala, Petsamost Kalastaja poolsaare, neli Soome lahe saart ja kogu Laadoga järve läänekalda. 

Jätkusõja ajal, aastatel 1941–1944, kuulus piirkond taas Soome Vabariigile, kuid pärast sõja kaotust NSV Liidule liideti 19. novembril 1944 sõlmitud vaherahulepingu alusel Sortavala ja Karjala piirkond Karjala-Soome NSV-nimelise haldusüksusena (hiljem Karjala ANSV) NSV Liidu koosseisu ning oli Sortavala rajooni keskus.

Sortavala asend Laadoga järve põhjakaldal

Vaata ka
--------

* Samuel Alopaeus
* Sortavala rajoon

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.
**Jānis Garancis** (sündinud 10. juulil 1944 Riias) on Läti päritolu Eesti balletitantsija ja tantsupedagoog.

1962. aastal lõpetas ta Riia Koreograafiakooli. Aastatel 1962–1967 oli ta Riia ooperi- ja balletiteatri balletisolist, 1967–1993 Estonia balletisolist. Ta on tantsinud ka Viru varietees. 1993. aastast tegutsenud balletiõpetajana. 1993–1996 oli balletiõpetaja Soome eraballetikoolides. 1999. aastast õpetas tantsu Rakvere muusika- ja kunstikoolis Kaur.

Tunnustus
---------

* 1976 Eesti NSV teeneline kunstnik
* 1980 Eesti NSV Teatriühingu preemia

Isiklikku
---------

Ta on aastast 1969 abielus Aime Leisiga. Nende tütar Kristiina Garancis on teatrikriitik ja psühhoterapeut.

Viited
------

1. ↑  Katri Lindau. Janis Garancise elu juhivad ballett ja saatus. Virumaa Teataja, 26. veebruar 2011
2. ↑  Eesti NSV Teatriühingu preemiad parimate loominguliste saavutuste eest

Välislingid
-----------

* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. RAT Estonia balletisolist, Eesti NSV teeneline kunstnik Janis Garancis (1979)
* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Janis Garancis (1979)
Kaisma valla lipp
**Kaisma valla lipp** on endise Kaisma valla lipp.

Lipp oli kasutusel 13. oktoobrist 1995 kuni 27. oktoobrini 2009, mil ühinesid Kaisma vald ja Vändra vald ühtseks Vändra vallaks. 

Vändra ja Kaisma valla liitumislepingus on öeldud: "Kehtima jääb Vändra valla sümboolika. Kaisma valla senise sümboolika kasutamine lõpetatakse liitumise jõustumisest. Kaisma valla senine sümboolika antakse hoiule Vändra vallavalitsusele kuni edaspidise otsustamiseni. Mittevajalikku sümboolikat kandev asi hävitatakse vastava komisjoni otsusel ja vastavalt kehtivale korrale".

Lipu kirjeldus
--------------

Kaisma valla lipp on ruudukujuline sinine kangas, mille kõigil neljal küljel on kollane ääris. Sinise välja keskel on valge kollase noka ja kollaste jalgadega seisev luik. Luige tiivad on tõstetud ja avatud. Kandelipu normaalmõõtmed on 105 x 105 cm.

Kuldne ääris viitab Pärnumaale, sinine värvus märgib Kaisma järvi ja luik on vallas väga levinud lind.

Lipu kasutamise kord
--------------------

Valla lipp heisatakse:

1. valitsuse hoone ees asuvasse lipuvardasse või muus selleks sobivas kohas lipuvardasse.
2. valla pidulikel kultuuri-, spordi- ja muudel avalikel üritustel.
3. valla ja teiste kohalike omavalitsuste ametlike delegatsioonide ametlikel vastuvõttudel.
4. muudel üritustel, kus on esindatud Kaisma vald.
5. Valla lippu laualipuna kasutatakse vallavolikogu ja vallavalitsuse istungite laual ja valla külaliste ametlikul vastuvõtul.

Vaata ka
--------

* Kaisma valla vapp
* Pärnu maakond
**Vilis Lācītis**, kodanikunimega **Aleksandrs Ruģēns** (sündinud 20. novembril 1975) on läti kirjanik ja muusik.

Elab ja kirjutab Ühendkuningriigis Oxfordis. Ta on õppinud antropoloogiat Oxfordi Ülikoolis. 

Muusikuna tegutses Lätis aastail 2002–2007 ansamblis Pupociklu Vasara. 

Ruģēnsi pseudonüüm Vilis Lācītis viitab läti nõukogude sotsrealismi klassikule Vilis Lācisele ja nagu kirjanik ise on öelnud – kui Lācis (läti k „karu") oli klassik, siis Lācītis (läti k „karuke") on väike klassik, klassikuke. Oma raamatuesitlustel astus autor kirjanikutee algusaastail publiku ette karukostüümis või karumaski taha peitudes, mistõttu tema isik jäi algul saladuseks.

Teosed
------

* "Stroika vaatega Londonile" ("Stroika ar skatu uz Londonu", 2010)
* "Äratada Lāčplēsist" ("Pamodināt Lāčplēsi", 2011)
* "Pikk tee Hantõ-Mansiiskisse" ("Garais ceļš uz Hantimansijsku", 2012)
* "Amsterdami printsiip" ("Amsterdamas princips", 2013)

Vilis Lācītise debüütteos „Stroika vaatega Londonile" saavutas kiiresti publikumenu, olles 2010. aastal autori kodumaal kõige loetum läti keeles kirjutatud romaan. Samuti pälvis romaan Jānis Roze raamatupoe eriauhinna, Ventspilsi raamatukogu sümpaatia auhinna, Delfi lugejate auhinna ning oli kirjanduse aastaauhinna finalist debüütteoste kategoorias. 2011. aastal anti teos välja ka audioraamatuna.

Jaanuaris 2017 ilmus Vilis Lācītise esikromaan inglise keeles pealkirjaga "Stroika London with a View"; see on saadaval ka e-raamatuna.

Muud
----

2013. aastal ilmus ansambli Pupociklu Vasara esikalbum.
**Kaisa Oja-Mehine** (sünninimi **Kaisa Oja**; sündinud 2. augustil 1984) on eesti võistlustantsija ja üheksakordne Eesti meister.

Kaisa hakkas tantsimisega tegelema 1990. aastal, mil ta oli 6-aastane. 1991. aastast on tema partneriks olnud Martin Parmas.

2005. aastal võeti ta vastu Rahvusvahelisse Tantsuõpetajate ja Professionaalsete Võistlustantsijate Liitu, millega algas tema profikarjäär.

Oma esimese etteaste elukutselistena tegi ta 2005. aasta oktoobris kümne tantsu maailmameistrivõistlustel, kus saavutas 18. koha. 

26. novembril 2005 Eestis peetud kümne tantsu tantsu Euroopa meistrivõistlustel saavutati 6. koht.

Kaisa on õppinud alates 2003. aastast Tartu Ülikoolis füsioteraapia ja samal ajal Tallinna Ülikoolis koreograafia erialal ning on treener Revalia Tantsukooli Tartu osakonnas (varem tantsuklubis Stiil).

Isiklikku
---------

Ta on abielus tantsutreener Marko Mehisega. Nad abiellusid 7. juulil 2013 Taagepera lossis.

Saavutusi
---------

* 9 kuld-, 11 hõbe- ja 6 pronksmedalit Eesti meistrivõistlustelt
* 10 korda esindanud Eestit rahvusvahelistel tiitlivõistlustel (MM, EM, maailma karikavõistlused), kus kolmel korral on jõudnud poolfinaali (12 parima paari hulka)

Viited
------

1. ↑  Kaisa Oja ja Marko Mehine abiellusid

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Juurjalgsed** (*Sarcodina*, ebakorrektselt ka *Rhizopoda*[*viide?*]) on ainuraksed loomad. 

Juurjalgsed liiguvad ja haaravad toitu kulendite ehk pseudopoodide abil.

Juurjalgseid on traditsiooniliselt käsitletud klassina, mis sõltuvalt kulendite toese olemasolule või puudumisele, jagati kaheks. Uuemates süsteemides on juurjalgsed sageli jaotatud kaheks suurrühmaks: *Amoebozoa* ja *Rhizaria*. 

Juurjalgsete klass jagati traditsiooniliselt kaheks:

1. Actinopoda (jäigad, toestatud kulendid)

– Radiolaria (kiirelised)

* Acantharea
* Polycystinea
* Phaeodarea

– Heliozoa (päikeseloomad, päikeselised)

* Actinophyridae
* Centrohelida
* Gymnosphaerida
* Taxopodida

2. Rhizopoda (toeseta pseudopoodid)

– Lobosea (loboossed amööbid ehk loboosid)

* Gymnoaboebae (paljad loboosid)
* Testacealobosa (kodaloboosid)
	+ Arcellina
	+ Difflugina

– Filosea (filoossete pseudopoodidega amööbid)

* Aconchulinida (paljad filoosid)
* Testaceafilosea (kodafiloosid)

– Granuloreticulosea (pseudopoodid moodustavad võrgustiku)

* Foraminifera (kambrilised)

Viited
------

1. ↑  Olli, K. 2010. Protistid. Õppematerjal veebis .
**Vilhelm Fischmann** (**Wilhelm Fischmann**; 21. mai 1909 Tartu – 3. november 2008 Austraalia) oli Eesti päritolu pangandus- ja rahandustegelane.

Vilhelm Fischmann sündis Tartus tuntud äri- ja seltskonnategelase Rudolf Fischmanni pojana. Rudolf Fischmann oli Tartu telefonivabriku asutaja ja linnavolinik.

Vilhelm Fischmann lõpetas 1926. aastal Tartu Saksa Eragümnaasiumi. Aastatel 1926–1931 õppis ta Tartu Ülikoolis majandust, hiljem täiendas end Grenoble'i ülikoolis ja Pariisi ülikoolis École des hautes Études Sociales.

1932. aastal alustas Vilhelm Fischmann tööd Tartu Kauba Pangas. 1936. aastal kolis ta Tallinna ja töötas Tartu Panga välisvaluuta osakonna juhatajana kuni vangistamiseni NKVD poolt 1940. aastal. Järgmisel aastal õnnestus tal põgeneda vanglast otse Saksamaale sõitvale laevale. Aastani 1945 oli Saksa armees. Aastatel 1946-1948 töötas UNRRA ja USA okupatsioonivõimude juures. 1948. aastast elas Austraalias, kus töötas kaupmehena ja hiljem ühes Brisbane'i haiglas.

Fischmannide perekonnale kuuluv maja Tartus aadressil Raekoja plats 8.
Omandireformi käigus Vilhelm Fischmannile 1995. aastal tagastatud hoonete hulgas oli ka tema isale Rudolf Fischmannile kuulunud maja Tartus aadressil Raekoja plats 8. 5. aprillil 1995 sõlmisid selle Raekoja platsi ja Rüütli tänava nurgal asuva maja omaniku Vilhelm Fischmanni Eesti esindaja Kaljo Preem ja Tartu Kultuurkapital kümne aasta pikkuse koostöölepingu. Teise, sisult samasuguse koostöölepingu sõlmisid Tartu Kultuurkapitali ja Vilhelm Fischmann ise 23. oktoobril 1997. Lepingu kohaselt jäi seni Tartu Kultuurkapitali halduses olnud hoone Raekoja plats 8 jätkuvalt Tartu Kultuurkapitali haldusse allrendi õigusega. Saadud renditulust pidi Tartu Kultuurkapital kandma kümme protsenti Austraalias elavale Fischmanni perekonnale, ülejäänud summat aga kasutama Tartu kultuuri toetuseks. Tänu sellele sai Tartu Kultuurkapital alates 1995. aastast Fischmannidelt justkui annetusena keskmiselt miljon krooni aastas. Koostööleping lõppes 5. aprillil 2005. Vilhelm Fischmann jättis maja testamendiga oma kahele, samuti Austraalias elavale pojale. Poegadel oli maja vastu suurem majanduslik huvi ja nad otsustasid hakata seda kinnisvara ise hooldama ja sellega tegelema.

Vilhelm Fischmanni sihtkapital
------------------------------

6. juunil 1997 asutas Vilhelm Fischmann oma perekonna mälestuseks Tartu Kultuurkapitali juurde Vilhelm Fischmanni sihtkapitali, eesmärgiga aidata kaasa arhitektuuri, klassikalise muusika ja spordielu arengule Tartu linnas.

Tunnustus
---------

* 2003 Tartu Tähe kavaler

Viited
------

1. ↑  Heinrich Rudolf Fischmann. RaadioTuba. Eesti raadiotööstuse ajalugu.
2. 1 2 3 4 5  Kolm uut Tartu Tähe kavaleri. Tartu Postimees, 13. veebruar 2003.
3. 1 2  Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944. Rahvusarhiiv.
4. 1 2  Vilhelm Fischmann. Tartu linna veebisait.
5. ↑  Rajalo, Priit. Omaniku soov ise majalt teenida viib kultuurkapitalilt suurtoetuse. Postimees, 25. november 2003.
6. ↑  Hanson, Raimu. Tartu Kultuurkapital jätab aastapreemia andmata. 6. veebruar 2012.
7. ↑  Rajalo, Priit. Teatrimaja asub kultuurkapitali aitama. Postimees, 14. oktoober 2004.
**Juuru kirikumõis** (saksa keeles *Pastorat Jörden*) oli kirikumõis Juuru kihelkonnas Harjumaal. Tänapäeval jääb kunagine mõis Rapla valda Rapla maakonnas.

Ajalugu
-------

Juuru kirikumõisa peahoone 2011. aastal.
Juuru kirikumõisa mainitakse esimest korda 1732. aastal kui ehitati üles osa pastoraadi peahoonest, mis oli ilmselt Põhjasõjas kannatada saanud. 19. sajandil tehti peahoonele juurdeehitused. 1919. aasta maareformiga mõisa maad riigistati, ent mõned aastad hiljem tagastati pool maast pastorile ja köstrile ametimaaks.

Juuru kirikumõisa piirdemüürid 2011. aastal. 
1940. aastal maad ja hooned natsionaliseeriti ning said uue otstarbe. Peahoonesse paigutati sidejaoskond ja paigaldati Juuru 200-numbriline automaattelefonikeskjaam ning said korterid side ja keskjaama töötajad; leerimajja said ruumid Juuru kooli algklassid, hiljem õpetajad korterid; hobusetall anti Juuru keskkooli valdusse, kes selle kohandas kooli õppetöökojaks. Riigistatud maale ehitati kortermajad ja individuaalelamud.

Nüüdseks on kõik hooned kogudusele tagastatud.

Juuru kirikumõisas on sündinud Arnold Friedrich Johann Knüpffer, üks esimesi eesti keele ja rahvaluule kogujaid-uurijaid.

Vaata ka
--------

* Eesti mõisate loend
* Juuru kirik
* Juuru Mihkli kogudus

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 22.01.2016)

Välislingid
-----------

* Juuru pastoraadi peahoone Kultuurimälestiste riiklikus registris


Juuru kihelkond

**Kirik**: Juuru kirik  

**Mõisad**: Atla mõis | Hiiru mõis | Hõreda mõis | Härgla mõis | Ingliste mõis | Juuru kirikumõis | Juuru mõis | Järlepa mõis | Kaiu mõis | Karitsa mõis | Kuimetsa mõis | Kädva mõis | Mahtra mõis | Maidla mõis | Oraniku mõis | Pae mõis | Pirgu mõis | Purila mõis | Põlliku mõis | Seli mõis | Umbru mõis
San Holo (2018)
**San Holo**, kodanikunimega **Sander van Dijck** (sündinud 26. novembril 1990), on Hollandi DJ, helilooja, muusik ja produtsent. Tema esimene ülimenukas muusikapala oli remiks Dr. Dre hiphoplaulust "The Next Episode", millega ta sai üle maailma tuntuks. See remiks kogus YouTube'is kiiresti 135 miljonit vaatamist. 

Ta on välja andnud muusikat selliste plaadifirmade kaudu nagu Spinnin' Records, OWSLA, Barong Family ja Monstercat. Ta asutas plaadifirma bitbird, kus on antud välja singlid nagu "Still Looking" ja "Light". San Holo esimese albumi "Cosmos" avalikustas Heroic plaadifirma 18. septembril 2014. Tema esimene album oli iTunes'i elektroonilise muusika kategoorias esisajas.

Elulugu
-------

Van Dijck õppis muusikaproduktsiooni ja kitarrimängu Codartsi kunstiakadeemias. Ta lõpetas selle aastal 2012. Kooli kõrvalt teenis raha lastele kitarrimängu õpetamisega. Pärast aastatepikkust tööd bändidega hakkas Van Dijck variprodutseerima teistele DJ-dele. Tema variprodutseeritud muusika kogus palju kuulsust, sellest tulenevalt otsustas ta teha soolokarjääri esinejanimega San Holo.
**Vilho Henrik Lampi** (19. juuli 1898 Oulu – 17. märts 1936 Oulu) oli soome maalikunstnik.

Elulugu
-------

Vilho Lampi elas suurema osa oma elust Liminkas Oulu lähedal. Aastatel 1921–1925 õppis Lampi Helsingi kunstiakadeemias, mille lõpetamise järel pöördus ta Liminkasse tagasi. Kodutalus elades osales ta talutöödes ja pidi nende kõrvalt maalimiseks aega leidma.

Vilho Lampi lõpetas 17. märtsil 1936 elu enesetapuga viskudes Oulus raudteesillalt jõkke.

Looming
-------

Oma loomingus kujutas Lampi põhiliselt kodukoha Liminka loodust, eluolu ja inimesi. Samuti maalis ta palju autoportreesid. 14 aasta jooksul maalis ta umbes 550 pilti. Tema varajane looming aastatel 1922–1925 oli ekspressionismimõjuline. Lampi loominguperioodi aastatel 1929–1931 kutsutakse "heroiliseks", mil ta maalis jõulisi ja dramaatilisi teoseid. 1931. aastal külastas ta Pariisi. Selle tulemusel muutus ta kunstilooming klassikalisemaks ja uusasjalikumaks.

Galerii
-------

* "Liminka jõgi" (1934)"Liminka jõgi" (1934)
* "Magasiniait" (1929)"Magasiniait" (1929)
* "Maastik" (1929)"Maastik" (1929)
* "Mõtiskleja" (1929)"Mõtiskleja" (1929)
* "Autoportree" (1932)"Autoportree" (1932)
* "Sillatants" (1930)"Sillatants" (1930)

Viited
------

1. ↑  Vilho Lampi Hellenica World
2. ↑  Lampi, Vilho (1898-1936) Kansallisbiografia
3. ↑  Vilho Lampi, lakeuden maalari Yleisradio, 12. jaanuar 2010
4. ↑  VILHO LAMPI – Lakeuden maalari MABD
Pala kool
**Anna Haava nimeline Pala Kool** on põhikool-lasteaed Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Pala külas.

Ajalooliselt on Pala ümbruskond kuulunud Tartu maakonna Kodavere kihelkonda. Esimest korda on mainitud hariduse andmist Kodavere kihelkonnas 1688. aastal, kui Tartu praostkonna praost Broocmani kirjast Forseliusele selgub, et Kodavere koolmeistril õpib koolis 15 poissi ning ta soovib, et talle Tartust raamatuid toodaks. Arvatavasti olid enamus õpilasi Palalt, sest siinne piirkond oli tihedasti asustatud ning Pala mõisnik von Stryk oli küllalt edumeelne mees.

1766. aastal avati Pala külakool ning kooli õpetajatest on teada Uudeküla Tõnu poeg Madis, Pilbri Ell, Kingsepa Jüri, Friedrich Martinson, Kooli Jaan, August Alabert.

1810. aastal avati Moko külakool ning seal töötasid õpetajatena Jakob Ottson, Joosep Mõisa, Hilda Ruubel. Koolitöö toimus siis, kui kari aeti lauta ning lõppes, kui kari välja läks.

1822. aastal avati Emilie Markoffi tütarlaste erakool (Mäeotsa kool) Palal. Koolis õppisid ümberkaudsed talutüdrukud saksa keeles. Lisaks tüdrukutele õppis koolis 3-4 poissi, kes olid jõukamatest talupidamistest pärit ning kellele taotleti paremat haridust.

Pala kool ühendati ning 1920. aastal alustas tööd Pala 6-kl. Algkool. Esialgu ei töötanud kool ühes majas. Uue kooli ehitus algas 1924. aastal. Kool ehitati 200 õpilasele. Uus koolimaja avati pidulikult 23. septembril 1928 ning õppetööd alustati 1. oktoobril. Kooli ehitustööd jätkusid veel 1930. aastani.

Aastast 2005 kannab kool nime **Anna Haava nimeline Pala Kool.**

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 08.09.2015)

Välislingid
-----------

* Kooli koduleht
San Juani maastikukaitseala
**San Juani metsakaitseala** asub Ameerika Ühendriikides Colorado osariigi lääneosas ja hõlmab 7603 km² suuruse ala. 

San Juani metsakaitseala piirneb põhjas Uncompahgre metsakaitsealaga ja idas Rio Grande metsakaitsealaga. Mets katab suurema osa San Juani mägede lõunaosast, mis jääb Ameerika veelahkmeahelikust lääne poole. Metsas asub kolm ürglooduse kaitseala: Lizard Head Wilderness, South San Juan Wilderness ja Weminuche Wilderness. Esimene neist asub osaliselt Uncompahgre metsakaitsealal, kaks ülejäänut asuvad osaliselt Rio Grande metsakaitsealal.

Kaitseala keskus asub Durangos. Lisaks sellele on kaitsealal kolm kohalikku kontorit Bayfieldis, Doloresis ja Pagosa Springsis.

Kaitseala läbib Durango–Silvertoni kitsarööpmeline raudtee. See on 73 km pikk, seda kasutatakse järjepidevalt alates 1881 ja see on tunnistatud riiklikuks ajaloomälestiseks.

Kaitseala kuulutas välja Theodore Roosevelt 3. juunil 1905. 21. septembril 2012 kuulutas Barack Obama osa metsakaitsealast Chimney Rocki rahvusmonumendiks.
**Anastassia Zabrodskaja** (sündinud 3. oktoobril 1981 Kohtla-Järvel) on Eesti keeleteadlane.

Haridus
-------

Zabrodskaja lõpetas 1999 Kohtla-Järve Järve Vene Gümnaasiumi, 2003 Tartu Ülikooli Narva Kolledži erialal eesti keel teise keelena, 2005 Tallinna Ülikoolis magistrantuuri eesti filoloogia alal väitekirjaga "Vene-eesti koodivahetus Kohtla-Järve vene emakeelega algkoolilastel".

2005–2009 oli ta Tallinna Ülikooli doktorant. Sai 2009. aastal doktorikraadi lingvistika alal väitekirjaga "Russian-Estonian language contacts: Grammatical aspects of language use and change".

Töökohad
--------

Zabrodskaja on olnud 2005–2006 Tallinna Ülikooli filoloogiateaduskonna (tunnitasuline) lektor, 2006–2008 teadur, 2008– Tallinna Ülikooli avatud ülikooli koolitaja kultuuridevahelise kommunikatsiooni alal, 2010– Tallinna Ülikooli eesti keele ja kultuuri instituudi teadur, 2007. aastast ka Tartu Ülikooli Narva Kolledži külalislektor. Ta on lugenud keeleteaduse aluste, eesti keele sõnavara ajaloo ja keelekontaktide, semantika ja pragmaatika, sissejuhatust teise keele omandamise teooriasse jt kursusi.

Uurimisvaldkonnad
-----------------

Zabrodskaja uurimisvaldkonnad on keele dünaamika ja keelemuutus Eestis (k a keelemaastikud, kakskeelne õpetamine, koodivahetus, mitmekeelne vestlus, teise keele omandamine) ning etnolingvistiline vitaalsus ja identiteediloome.

Teoseid
-------

Üle 80 teadustrükise.

* "Eesti keelt õppiv Kohtla-Järve vene koolide muukeelne laps". Keel ja Kirjandus (2004) 11
* "Keelekontakt ja kakskeelsus nüüdisaegse kontaktlingvistika poolt vaadatuna". // Emakeele Seltsi aastaraamat. Tartu 2006
* "Vene-eesti koodivahetuse korpus: kodeerimispõhimõtete väljatöötamine". // Eesti Rakenduslingvistika Ühingu aastaraamat. Tallinn 2007
* "Evaluating the matrix language frame model on the basis of a Russian-Estonian codeswitching corpus". // Int. J. Biling. 13 (2009) 3
* "Language testing in the context of citizenship and asylum. The case of Estonia". // Language Assessm. Quart. 6 (2009) 1

Liikmesus
---------

Zabrodskaja on Emakeele Seltsi, Eesti Lugemisühingu, Eesti Rakenduslingvistika Ühingu liige (kõik aastast 2005), Eesti Terminoloogia Ühingu (2006), Eesti Noorte Teadlaste Akadeemia liige (2006, aastast 2008 valdkonnajuhataja; 2008–2010 akadeemiline saadik Euroopa doktorantide ja noorteadlaste nõukogus), International Pragmatics Association (2006) ja Eesti Keele kui Teise Keele Õpetajate Liidu liige (2006, 2007–2008 liidu Tallinna ja Harjumaa keskuse juhataja).

Tunnustus
---------

* 2008 Tallinna Ülikooli aasta koolitaja

Välislingid
-----------

* Anastassia Zabrodskaja Eesti Teadusinfosüsteemis
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 4. köide: *Sar-Y. Lisa* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 535-536

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Vilina linnamägi** on kaitsealune linnusekoht (linnamägi) Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Laiuse voore lõunaosas.

Mälestise kirjeldus
-------------------

Neemiklinnuse tüüpi linnamägi asub madalal põhja–lõunasuunalisel künnise 3–4 m kõrgusel lõunapoolses otsas. Väike ovaalse kujuga õueala pikkus on 26–27 m, laius 18–19 m. 0,6–0,7 m sügava kultuurikihiga õueala pindala on 400–450 ruutmeetrit. Põhjaküljelt on linnus kaitstud kaarjalt kulgeva otsavalliga. See vall ulatub mõlemalt poolt madaldudes ka äärtele. Otsavalli laius on jalamilt alates 10 m, kõrgus siseküljel 3 m, välisküljel 3,5 m. Äärevalli kõrgus on 0,5 m. Linnuse lõunaotsas vall puudub. Vallid on laotud peamiselt kividest ja mullast.

I aastatuhande teisest poolest pärinev linnamägi.

Viited
------

1. ↑  Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013)
2. ↑  Evald Tõnisson. Eesti muinaslinnad. Tartu-Tallinn 2008, lk 286.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
* Vilina linnamägi kultuurimälestiste riiklikus registris
Maria Kursova (2013)
**Maria Kursova** (armeenia keeles Մարիա Կուրսովա; vene keeles Мария Андреевна Курсова *Marija Andrejevna Kursova*; sündinud 3. jaanuaril 1986 Severodvinskis) on vene päritolu Armeenia maletaja, naiste suurmeister (2007).

Kursova tuli 1996. aastal Cala Galdanis Venemaa maletajana noorte maailmameistriks neidude U10-vanuseastmes.

Ta pääses FIDE presidendi nominatsiooni kaudu 2006. aastal Jekaterinburgis nokautsüsteemis mängitud naiste maailmameistrivõistlustele (64 osavõtjat), kus sai turniiritabelis 51. asetuse (esindas Venemaad). Ta võitis avaringis Zhao Xued, kuid kaotas teises ringis Jekaterina Kovalevskajale ja kaheksandikfinaali ei pääsenud. 

2011. aastast esindab Kursova rahvusvahelistel malevõistlustel Armeeniat. Ta on tulnud kahel korral Armeenia naiste malemeistriks (2012, 2018). 

Ta on abielus malesuurmeister Arman Pašikjaniga.

Välislingid
-----------

* Maria Kursova – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Maria Kursova FIDE andmebaasis