recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Richard Mervyn Hare** (ka **R. M. Hare**; 21. märts 1919 Backwell, Somerset – 29. jaanuar 2002 Ewelme, Oxfordshire) oli Briti eetik, kes oli 1966–1983 White'i moraalifilosoofia professor Oxfordi Ülikoolis ning õpetas seejärel pikka aega Florida Ülikoolis. Tema metaeetikateooriad olid mõjukad 20. sajandi teisel poolel.

Hare'i tuntakse eelkõige tema väljatöötatud preskriptivismi kui metaeetilise teooria järgi. Ta uskus, et moraalidiskursuse vormiliste joonte abil saab tõestada, et korrektsed moraaliarutlused viivad enamiku arutlejaist eelistusutilitarismi (*preference utilitarianism*).

Mõnest Hare'i õpilastest, nagu Brian McGuinnessist ja Bernard Williamsist, said omakorda tuntud filosoofid. Peter Singer, keda tuntakse osalemise tõttu loomade vabastusliikumises, oli samuti Hare'i õpilane ning on otsesõnu laenanud mõned Hare'i teooriate elemendid, ehkki mitte tema universaalse preskriptivismi doktriini.

Vaated ja ideed
---------------

### Imperatiivid

Emotivismi mõjul mõistis Hare fakte nii, et see välistas moraalifaktid. Ta ei võtnud aga omaks tähenduse verifikatsiooniteooriat ega emotiivse tähenduse kausaalset teooriat, mis taandab moraalijutu emotsionaalsele manipuleerimisele: moraalijutu tähendus ei ole seotud mitte selle perlokutiivse jõuga, vaid illokutiivse jõuga.

Herbert James Patoni loengutest Immanuel Kanti kohta ja Reginald Jacksoni artiklitest õppis Hare, et imperatiivid kuuluvad mõistuse valda. Ta hakkas uurima imperatiivide loogikat, millega tegeles Alf Ross. Artiklis "Imperative Sentences" (1949), essees "Practical Reason" ja raamatus "The Language of Morals" (1952) uuris ta kuidas saab imperatiivsetest eeldustest või imperatiivsetest ja indikatiivsetest eeldustest järeldada imperatiivseid järeldusi.

Hare eristas preskriptiivset ja deskriptiivset tähendust. Väide on preskriptiivne, kui sellest (võib-olla konjunktsioonis faktiväidetega) järeldub vähemalt üks imperatiiv. Väide on deskriptiivne, kui selle tähenduse määravad selle õige tarvituse faktilised tingimused. David Hume'i vaimus eeldatakse, et fakt saab olla motiiviks ainult sattumuslikult: soov ei ole faktiväitega siira nõustumise osa. Moraaliväitel on preskriptiivne tähendus, kuid ta võib olla osalt deskriptiivne. Väitest "A peaks φ-ma" järeldub imperatiive "A φ-gu", nii et selle väitega siiras nõustumine tähendab ülekaalukat soovi (kui A olen mina ja selle soovi rahuldamine tundub tehtav, on kavatsus), et A φ-ks. Kui keelekogukonnas on üksmeelsed põhjendid φ-miseks, näiteks et φ on nauditav, siis sellest, et A peaks φ-ma, võib järelduda deskriptiivne väide "φ-mine on nauditav". Väide "X on hea F" kirjutab ette valiku teatud skaalal näiteks F-i valija jaoks. Kui F-i hindamiseks on üksmeelsed standardid, siis sellel väitel on deskriptiivne konnotatsioon.

Viited
------

1. 1 2 3  Anthony Price. Richard Mervyn Hare, Stanfordi filosoofiaentsüklopeedia, 2014.

Välislingid
-----------

* Anthony Price. Richard Mervyn Hare, Stanfordi filosoofiaentsüklopeedia, 2014.
**Karl Burman noorem** (14. märts 1914 Tallinn – 15. oktoober 2001) oli eesti akvarellist ja arhitekt.

Karl Burman lõpetas 1933. aastal Prantsuse Lütseumi, seejärel õppis Tartu Ülikooli tehnikaosakonnas ja Tallinna Tehnikainstituudis. Raske majandusliku olukorra tõttu tuli tal korduvalt õpingud katkestada ning töötada Volta tehase ehitusosakonnas arhitekti abilisena ning abistada arhitektist isa Karl Burman vanemat tema projektide juures. 

Olles 1941. aastal mobiliseeritud Nõukogude Liidu Punaarmeesse, kuulus ta 1943. aastast Jaroslavli kunstnike kollektiivi ning töötas Jaroslavli kunstikoolis akvarelliõpetajana. Sel perioodil õppisid tema juures hilisemad eesti akvarellistid Aleksander Pilar ja Enno Lehis. 1943. aastal täiendas ta end lühikest aega Moskva Kunstiinstituudis. 

Naasis Tallinna 1944. aastal ning oli kaks aastat Tallinna Polütehnilise Instituudi arhitektuuriosakonna akvarelliõpetaja. Pärast seda tegutses vabakutselise kunstniku ja arhitektina.

Looming
-------

Esimest korda esines ta näitusel 1936. aastal: Kujutava Kunsti Sihtkapitali näitusel oli väljas tema akvarell "Lansi talu". 1939. aastal käis koos isaga kuuajalisel reisil Rootsis, kus osales rahvusvahelisel ehituskongressil ning maalis sealset loodust. 1940. aastal valmistas rea akvarelle A. H. Tammsaare kodukohast. 

1950. aastate lõpust eristub Karl Burman noorema laad tugevalt Karl Burman vanema omast. Tema tööd on formaadilt suuremad, käsitluslaadilt virtuooslik-hoogsamad. Ta töötas välja klassikaliselt mõjuva akvarellilaadi, milles saavutas suure meisterlikkuse. Kõige rikkalikumalt pakkus motiive Tallinn – nii vanalinn kui ka uusehitused – ja selle maaliline ümbrus, eriti jalutuskäigud ja paadisõidud Rannamõisas ja Kloogal.

Arhitektina on ta loonud väikeelamute projekte, projekteerinud väiksemaid teenindusehitisi ja teinud sisekujundusprojekte.

Kunstnikuna oli Karl Burman aastakümnete jooksul üks Eesti tuntumaid akvarelliste. Ta oli valitud Eesti Akvarellistide Ühenduse auliikmeks. Tema maastikud ning peamiselt Tallinna ja Narva natuurilähedased detailitäpsed linnavaated on leidnud tee paljudesse erakogudesse kodu- ja välismaal. Kunstniku mahedatooniline kuiv akvarellimaneer meenutab kohati tema isa omaaegseid linnavaateid. Loomingu paremikust 1940.–1960. aastaist on näiteid Eesti muuseumides.

Isiklikku
---------

Karl Burman noorem on Kristi Burmani isa. Tema isa oli kunstnik ja arhitekt Karl Burman vanem ning onu maalikunstnik Paul Burman.

Viited
------

1. 1 2 3
**Naaritsate aleuudi haigus** (*morbus aleutica lutreolarum*) on kodutuhkrute, euroopa naaritsate, ameerika naaritsate, pesukarude ja vinuklaste nakkushaigus, mida põhjustab aleuudi haiguse viirus.

Haigust erines varem ainult Põhja-Ameerikas, Jaapanis ja Suurbritannias, 2004. aastast esineb see ka mujal Euroopas.

Edasikandumine
--------------

Haigus kandub edasi aerosoolide, vere, sülje, kuse ja rooja kaudu otsesel või kaudsel kokkupuutel. Haigus võib üle kanduda ka emasloomalt loodetele.

On terveid nakkuskandjaid.

Sümptomid
---------

Kliinilises pildis on apaatia, kaalukaotus, toidust keeldumine, hatune karv, rohke joomine (polüdipsia) ja rohke kusemine (polüuuria), kehvveresus ja tõrvataoline roe.

Lõppstaadiumis esinevad maksapuudulikkus ja neerupuudulikkus. Võib esineda ka tagajala halvatusega vorm.

Diagnoos
--------

Elusal loomal ei ole diagnoosimine võimalik.

Ravi ja profülaktika
--------------------

Ravi on sümptomaatiline, sest haigus on ravimatu.

Kasutatakse sundsöötmist, infusiooni, antibiootikume, põletikuvastaseid ravimeid ja haigestunud loomade karantiini.

Kirjandus
---------

* Hanneke Moormann-Roest. *Aleutenkrankheit*. – K. Gabrisch, P. Zwart. *Krankheiten der Heimtiere.* 6. trükk, Schlütersche Verlagsgesellschaft: Hannover 2005, lk 275. ISBN 3-89993-010-X.
Richard Lovett, Robert Hancocki metsotinto Joseph Wrighti maali põhjal, 18. sajandi lõpp
**Richard Lovett** (1692–1780) oli Inglise teadlane ja Worcesteri katedraali ametnik.

Lovett on tuntud eelkõige ühe esimese eksperimentaatorina elektrišokiteraapias. Katsetulemused avaldas ta kõigepealt raamatus "The Subtil Medium Prov'd" ("Subtiilne meedium tõestatud", 1756), mis oli esimene ingliskeelne käsiraamat elektri meditsiinilisest kasutamisest, ning seejärel teoses "The Electrical Philosopher" ("Elektriline filosoof", 1774). Enda väitel suutis ta ravida elektriga mitte üksnes vaimuhaigusi nagu hüsteeria, vaid ka muid vaevusi nagu haiget kurku.. Lovetti elektrilise eetri teooria põhines suuremas osas Isaac Newtoni kirjeldatud teoreetilistel alustel.

Viited
------

1. ↑  Lee, Sidney, ed. (1893). "Lovett, Richard". Dictionary of National Biography. 34. London: Smith, Elder & Co.
2. ↑  Charles E. Dinsmore *A History of Regeneration Research* 2007, lk 154, "by 1755, Richard Lovett claimed to be treating mental disease successfully with electric sparks and current".
3. ↑  James Sambrook *The Eighteenth Century: The Intellectual and Cultural Context of English Literature, 1700-1789*, London and NY: Routledge, 1997, p. 16
4. ↑  Jesús Pérez, Gianni L. Faedda, Ross J. Baldessarini Electricity rendered useful for mental illness: tribute to Richard Lovett The British Journal of Psychiatry Oct 2013, 203 (4) 241

Välislingid
-----------

* The Electrical Philosopher Google Booksi kogus
Lorin Maazel (2006)
**Lorin Varencove Maazel** (6. märts 1930 Neuilly-sur-Seine, Prantsusmaa – 13. juuli 2014 Castleton, Rappahannocki maakond, Virginia) oli USA dirigent, viiuldaja ja helilooja, üks maailma tippdirigente.

Elulugu
-------

Maazeli vanemad olid Venemaa emigrantide perekondadest pärit USA kodanikud. Maazel õppis juba viieaastaselt klaverit ja viiulit, hiljem Pittsburghis Vladimir Bakaleinikovi juures dirigeerimist. New Yorgi maailmanäitusel juhatas ta üheksa-aastaselt esimest korda avalikkuse ees orkestrit. Imelaps **Little Maazeli** nime all juhatas ta orkestreid ka Los Angeleses, Clevelandis, Philadelphias, San Franciscos ja Chicagos, kusjuures kuulajate arv küündis 8500-ni. 

Ta õppis 1946–1950 Pittsburghi Ülikoolis matemaatikat, filosoofiat ja keeli, jätkates ka muusikaõpinguid. Aastal 1952 sai ta Fulbrighti stipendiumi, mis võimaldas tal minna õppima Itaaliasse. Rahvusvahelist karjääri alustas ta 1953, esinedes Catanias, Viinis, Berliinis ja Bayreuthis.

Esimese ameeriklasena dirigeeris ta Bayreuthi festivalil (1960) ja esimese ameeriklasena oli ta Viini Riigiooperi direktor (kunstiline juht; 1982–1984). Viinis võttis ta kasutusele vastuseisu tekitanud süsteemi, mille järgi mängitakse ooperit pärast proove tihedasti järjest ning seejärel võetakse see repertuaarist maha. Ta lahkus ametist ennetähtaegselt. Ta tegutses ka Berliini Saksa Ooperi peadirigendina (1965–1971), Londoni New Philharmonia Orchestra dirigendina (Otto Klempereri alluvuses, 1970–1972), Clevelandi Orkestri peadirigendi ja kunstilise juhina (1972–1982), Prantsuse Rahvusorkestri peadirigendina (1977–1991), Baieri Ringhäälingu Sümfooniaorkestri ja koori peadirigendina (1993–2002) New Yorgi Filharmoonikute peadirigendina (2002–2009) ning Müncheni Filharmoonikute peadirigendina (2012. aastast).

Maazel plaadistas sadu teoseid, sealhulgas kümneid oopereid. Ta dirigeeris ka ooperfilme, sealhulgas "Don Giovanni" (Joseph Losey, 1979), "Carmen" (Francesco Rosi; 1984) ja "Otello" (Franco Zeffirelli, 1986). 

Samuti andis ta kontserte viiuldajana. 

Koos abikaasaga asutasid nad 2009 Casteltoni festivali. Maazel suri festivali ajal kopsupõletikku.

Isiklikku
---------

Abielust pianist Miriam Sandbankiga sündisid tütred Anjali ja Daria. Abielu lahutati.

1969. aastal abiellus ta pianist Israela Margalitiga, neil sündisid poeg Ilann ja tütar Fiona. Abielu lahutati.

1986. aastal abiellus ta näitleja Dietlinde Turbaniga. Neil sündisid pojad Orson ja Leslie ning tütar Tara.
**Richard Kurvits** (24. august 1909 Valga – 11. mai 1967 Tartu) oli Eesti NSV parteitegelane.

Ta sündis maaler Karl Kurvitsa (1876–1952) perekonnas. Aastatel 1924–1929 õppis Valga Poeglaste Gümnaasiumis, selle lõpetamise järel siirdus ajateenistusse.

Aastal 1930 asus tööle riiklikusse metsatööstusse, oli Karula vallas kontoriametnikuks. 1931 kaotas töö, elas kaks aastat töötuna isa ülalpidamisel. Alates 1933. aastast teenis leiba raamatupidajana: esialgu Valgas A. Bendti metallurgiatehases, alates 1935. aastast ühes Valga kauplustest ja seejärel alates 1938. aastast Tõrvas Tultsi kaupluses.

1940. aastal astus ta Eestimaa Kommunistlikku (bolševike) Parteisse (EK(b)P).

Augustis 1940 nimetati Kurvits Valga õlle- ja peenviinatehase komissariks, septembris edutati tehase direktoriks. Märtsis 1941 viidi ta üle Valga Tarbijate Ühistu juhatuse esimeheks. Ühtlasi kuulus ta sama aasta augustis Valga hävituspataljoni koosseisu.

Augustist 1941 viibis ta Venemaal tagalas, oli esialgu kolhoosnik Tšeljabinski oblasti Magnitogorski rajoonis ja seejärel Usbeki NSV Andižani oblasti Altin-Kuli rajoonis. Töötas ka raamatupidajana. Augustis 1943 suunati Kurvits Moskva oblasti Jegorjevski õppekombinaati parteitöötajate kursustele, mille lõpetas jaanuaris 1944.

Veebruaris 1944 nimetati ta EK(b)P Valgamaa Komitee I sekretäriks. EK(b)P Keskkomitee büroo kinnitas ta ametisse sama aasta 16. juunil, kuid juba 12. oktoobril 1945 Kurvits vallandati, sest ta ei suutnud rahuldavalt korraldada viljavarumist. 19. novembrist 1945 26. jaanuarini 1948 oli ta EK(b)P Tartumaa Komitee sekretär kaadrite alal.

1947. aastal lõpetas ta Tartus marksismi-leninismi õhtuülikooli.

26. jaanuaril 1948 nimetati Kurvits Tartu maakonna Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee esimeheks, kellena ta töötas septembrini 1950. Aastatel 1948–1952 oli Kurvits ühtlasi EK(b)P Keskkomitee liige.

11. septembril 1950 kinnitati ta EK(b)P Tartu Rajoonikomitee I sekretäriks, kellena töötas 29. aprillini 1952. Pärast seda töötas taas madalamatel ametikohtadel: juunist 1952 juunini 1953 Tartu oblasti Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee esimehe asetäitjana, juunist 1953 detsembrini 1962 Elva rajooni Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee esimehena ja rajooni likvideerimise järel detsembrist 1962 kuni oma surmani mais 1967 Tartu rajooni Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee esimehena.

Aastatel 1953–1959 õppis kaugõppes Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonnas ja lõpetas selle.

Richard Kurvits oli abielus. Perekonnas kasvas kaks tütart.

Allikad
-------

* *Eestimaa Kommunistliku Partei kohalikud organisatsioonid 1940–1991.* Tallinn, Kristler-Ritso Eesti Sihtasutus, 2005, lk 267–268, 362, 369.

Välislingid
-----------

* Richard Kurvitsa portree

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Adolf Päss** | **EK(b)P Valgamaa Komitee I sekretär**1944–1945 | Järgnev**Aleksei Ovsjannikov** |
| Eelnev**Richard-Paul Keer** | **EK(b)P Tartu Rajoonikomitee I sekretär**1950–1952 | Järgnev**Mihhail Eljas** |
Richard Mentor Johnson
**Richard Mentor Johnson** (17. detsember 1780 – 19. november 1850) oli Ameerika Ühendriikide poliitik, 9. asepresident aastatel 1837–1841.

Johnson osales 1812. aasta sõjas ning sai Thamesi jõe lahingus korduvalt haavata.

Johnson oli Kentucky osariigi esindajatekoja liige aastatel 1804–1806 ja 1819. Ta oli Ameerika Ühendriikide esindajatekoja liige 1807–1819 ja 1829–1837 ning senati liige 1819–1829. Aastal 1836 valiti Johnson demokraatliku partei presidendikandidaadi Martin Van Bureni asepresidendikandidaadiks. Kuigi Martin Van Buren sai valimiskogus vajalikud hääled kokku, ei saanud Johnson valimiskogus enamust. Asepresidendi valimine läks senatisse, kus ta võitis vastaskandidaati Francis Grangerit häältega 33:16. Ta astus ametisse 4. märtsil 1837.

Kentucky, Missouri ja Nebraska osariigis on tema järgi nimetatud maakond (Johnsoni maakond (Kentucky), Johnsoni maakond (Missouri), Johnsoni maakond (Nebraska)).

| * v
* r
Ameerika Ühendriikide asepresidendid |
| --- |
| 

* Adams
* Jefferson
* Burr
* Clinton
* Gerry
* Tompkins
* Calhoun
* Van Buren
* R. Johnson
* Tyler
* Dallas
* Fillmore
* King
* Breckinridge
* Hamlin
* A. Johnson
* Colfax
* Wilson
* Wheeler
* Arthur
* Hendricks
* Morton
* Stevenson
* Hobart
* Roosevelt
* Fairbanks
* Sherman
* Marshall
* Coolidge
* Dawes
* Curtis
* Garner
* Wallace
* Truman
* Barkley
* Nixon
* L. Johnson
* Humphrey
* Agnew
* Ford
* Rockefeller
* Mondale
* Bush
* Quayle
* Gore
* Cheney
* Biden
* Pence
* Harris

 | USA asepresidendi pitsat |
Perugino, "Lorenzo di Credi portree"
**Lorenzo di Credi** (umbes 1459 Firenze – 12. jaanuar 1537 Firenze) oli Itaalia renessansi maalikunstnik ja skulptor. Esmalt avaldas tema mõju Leonardo da Vincile, aga seejärel oli ise suuresti Leonardo da Vincist mõjutatud.

Hiljuti sai aktuaalseks üks Credi teos, sest teadlased juhtisid tähelepanu nägude sarnasusele Leonardo da Vinci maalitud "Mona Lisal" ja Credi maalitud "Caterina Sforza portreel". Caterina Sforza oli Forlì ja Imola käskijanna Romagnas, hiljem mõnda aega Cesare Borgia vang. Portree, mida tuntakse ka pealkirjaga "Daam jasmiiniga", asub tänapäeval Forlì pinakoteegis.

Galerii
-------

* "Caterina Sforza portree", õlimaal lõuendil, 1481–1483"Caterina Sforza portree", õlimaal lõuendil, 1481–1483
* "Perugino portree", õli puidul, umbes 1504, 51 x 37 cm, Uffizi, Firenze"Perugino portree", õli puidul, umbes 1504, 51 x 37 cm, Uffizi, Firenze
* "Naise portree", õli paneelil, umbes 1490–1500, Metropolitani muuseum, New York"Naise portree", õli paneelil, umbes 1490–1500, Metropolitani muuseum, New York
* "Poiss sarlakpunase mütsiga", õli paneelil, 1488"Poiss sarlakpunase mütsiga", õli paneelil, 1488

Kirjandus
---------

* Hobbes, James R. (1849). Picture collector's manual; Dictionary of Painters (volume II). T. & W. Boone, 29 Bond Street, London; Digitized by Googlebooks (2006) from Oxford library. p. 153.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Lorenzo di Credi** |

* Lorenzo di Credi tööd veebigaleriis – lühibiograafia ja 11 teost, vaadatud 2012-04-20
Vaade väravaehitisele läänest
Karolingide-aegne, rooma eeskuju matkiv komposiitkapiteel, akantuslehefriis ja kanneleeritud pilastrite baasid
Teise korruse siseruum, kunagine altari koht näha vasakul
**Lorschi kloostri väravaehitis** (saksa keeles *Torhalle*, ka *Königshalle*) on umbes 900. aasta paiku püstitatud ehitis, kunagise Lorschi kloostri ainuke originaalkujul säilinud osa ja varakeskaegse ehituskunsti silmapaistev näide.

Ehitis kanti 1991. aastal koos teiste kloostrihoonete varemetega ja kloostri ala arheoloogiliste leiukohtadega UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Arhitektuur
-----------

Väravaehitis on välisvaates selgelt liigendatud kaheks korruseks. Esimene või soklikorrus kujutab endast avatud koda kahele poole avaneva kolme kõrge ümarkaarse väravaavaga, mida ümbritsevad komposiitkapiteelidega kroonitud poolsambad. Kitsate akendega varustatud ülemise korruse seinapind on liigendatud joonia kapiteele kandvate lühikeste kanneleeritud pilastritega ja neile kapiteelidest kõrgemal toetuvate kolmnurkviiludega või kolmnurkkaartega. Esimest ja teist korrust eraldab püstistest akantuselehtedest friis. Kogu seinapind on kaetud punasest ja valgest liivakivist mustriplaatidega, allkorrusel ruutudena, ülakorrusel kolmnurkadest ja kuusnurkadest ornamendina. Pilastrid ja kolmnurkviilud ülakorrusel meenutavad kaudselt vahvärkehitist. Kahel pool väravaehitist on poolringikujulise põhiplaaniga trepitornid (sarnased on ka Aacheni toomkiriku oktogooni lääneehitisel). Teisel korrusel on puust aamvõlviga kaetud ruum, mille idaseinas on kunagise altariniši jäänused.

Tähendus
--------

Hoone otstarbe üle vaieldakse siiamaani. Ehitises on nähtud Vana-Rooma triumfikaarele vastavat mälestusmärki, mis vastas Karl Suure Rooma hiilguse taasäratamise püüdlustele. Arvatud on ka, et see võis olla kohtukoda, või ajutise majutuse koht keiserlikele isikutele, või raamatukogu ning koguni kui kloostrile kuuluvate pühakusäilmete eksponeerimise koht, hiiglaslik relikviaar. Kõige usutavamaks peetakse kunstiajaloolase Achim Hubeli teooriat, et *Königshalle* võis olla ehitatud liturgiliseks vajaduseks, keisri vastuvõtu tseremooniateks kloostris, teooriale lisab usutavust ehitise paiknemine protsessiooniteel kloostrikirikusse.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. september 2019. Vaadatud 22. septembril 2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  Die karolingische Torhalle in Lorsch – sichtbar, erlebbar, konsumierbar? - Spektrum.de
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. september 2019. Vaadatud 22. septembril 2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* King's Hall & Monastic Area (UNESCO maailmapärandi objekti koduleht)
* Video: Lorsch Abbey in 60 secs | UNESCO World Heritage

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Lorschi kloostri väravaehitis** |
**Lillemuru** on palju rohundite liike sisaldav muru. 

Lillemuru on looduslikku niitu meenutav rohttaimekooslus. Erinevalt murudest, kus valdavad kõrrelised ja on vähe taimeliike, on lillemurudes palju ning mitmevärviliselt õitsvaid eri sugukondadesse kuuluvaid liike. 

Lillemurud võivad olla madalad (tallatavad), poolkõrged või kõrged (vähe- või mittetallatavad).

Lillemuru rajamine
------------------

Lillemuru rajatakse väheviljakale mullale. Rajamisel laotatakse ettevalmistatud mullapinnale õhuke kiht liigirikkalt looduslikult niidult niidetud poolküpsete seemnetega heina või külvatakse kindla liigilise koostisega spetsiaalne seemnesegu. 

Seemneseguna on sobiv pärismaistest püsikute liikidest koosnev segu. Marianna Saar soovitab lillemuru seemneseguna näiteks järgmiste liikide segu:

* harilik kastehein
* keskmine värihein
* lamba-aruhein
* punane aruhein
* harilik raudrohi
* kerakellukas
* harilik kellukas
* arujumikas
* pehme madar
* aas-kurereha
* mets-kurereha
* harilik härjasilm
* harilik nõiahammas
* harilik käokann
* süstlehine teeleht
* punane pusurohi
* külmamailane

Eestis kasutamiseks soovitatud liikide hulka kuuluvad veel kollane karikakar, hobumadar, ümaralehine kellukas, nurmnelk, harilik karutubakas, nõmm-liivatee, jt.

Lillemuru hooldus
-----------------

Lillemuru hooldus seisneb harvas, mõnel korral suve jooksul, niitmises. Väetamist ja kastmist lillemuru ei vaja. Liialt toitainerikas muld põhjustab murukoosluse liigirikkuse vähenemist.

Vaata ka
--------

* loodusaed
* rohumaa

Viited
------

1. ↑  Saar 2009: 67.
2. ↑  Lilleniit kaunistab maakodu ümbrust
3. ↑  Saar 2009: 68.

Kirjandus
---------

* Marianna Saar. *Kauni muru saladus*. Tallinn: AS Ajakirjade Kirjastus. 2009.

Välislingid
-----------

* Marianna Saare lillemurude koduleht
* OÜ Loodusseeme: kodumaiste taimeliikide seemnete tootja
Rooie Dop Chica Americana IPA.
**Rooie Dop Chica Americana IPA** (hollandi keeles "Punapea Chica Americana IPA") on kõrgfermenteeritud Hollandi õlu.

Seda pruulitakse Brouwerij Rooie Dopi jaoks Bodegraveni pruulikojas Brouwerij De Molen. Õlu on helekuldne, tüübilt Americana IPA. Selle alkoholisisaldus on 7,1%. Rooie Dop Chica Americana valmistamisel kasutatakse nelja humalasorti: Amarillo, Chinook, Cascade ja Columbus. Seda tehakse pinnakääritusmeetodil odralinnastest (heledad, Müncheni ja karamelliseeritud linnased) ja kaerahelvestest.

Nagu kõigil sama pruulikoja õlledel, on ka Rooie Dop Chica Americanal punane kroonkork, mis on andnud nime Rooie Dop. "Chica Americana" viitab Ameerikast pärit humalasortidele Chinook ja Cascade, mis määravad õlle maitse. Nagu kõik IPAd, on see üsna kibe. Seda pruulitakse 2012. aastast ning praeguseks on see saadaval paljudes riikides.

Vaata ka
--------

* Hollandi õllekultuur
* Hollandi õllede loend
* Hollandi pruulikodade loend

Viited
------

1. ↑  Rooie Dop Chica Americana IPA portaalis Cambrinus.nl
2. ↑  Rooie Dop Chica Americana IPA levikuandmed portaalis ratebeer.com

Välislingid
-----------

* Rooie Dopi pruulikoja koduleht
* Rooie Dop Chica Americana IPA portaalis Ratebeer.com
**Lilli-Anne mõis** (varem **Anne mõis**; saksa keeles *Annenhof*; ka Lilli mõis[*viide?*]) oli Sõmerpalu mõisa kõrvalmõis Urvaste kihelkonnas Võrumaal. Nüüdisajal jääb mõis Võru maakonda Võru valda.

Mõisat nimetati küll pikka aega **Anne mõisaks**, ent kuna samas kihelkonnas oli ka Koigu mõisast eraldatud Anne mõis, siis hakati Sõmerpalu kõrvalmõisa nimetama **Lilli-Anne mõisaks**.

Aastal 1912 jagas Sõmerpalu mõis oma kolme kõrvalmõisa (sh Lilli-Anne) alad taludeks ja taludesse kutsuti Volõõniast (tänapäeval Ukraina ala) 40 perekonda saksa soost talupoegi. Sakslased asustasid piirkonda kuni 1939. aastani.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Lilli-Anne mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 18.05.2015)

Välislingid
-----------

* Lilli-Anne mõis Eesti mõisaportaalis

| * v
* r
Urvaste kihelkond (Antsla kihelkond) |
| --- |
| Kirik | 

* Urvaste kirik

 |
| Kirikumõis | 

* Urvaste pastoraat

 |
| Rüütlimõisad | 

* Anne mõis
* Koigu mõis
* Kärgula mõis
* Linnamäe mõis
* Sõmerpalu mõis
* Truuta mõis
* Urvaste mõis
* Uue-Antsla mõis
* Vaabina mõis
* Vana-Antsla mõis

 |
| Kõrvalmõisad | 

* Boose mõis
* Järvere mõis
* Kassi mõis
* Lilli-Anne mõis
* Mustja mõis
* Peetrimõisa mõis

 |
Kostüümis naine laulab laval ooperit.Ooperi lavastus Mehhikos.
**"L'amour de loin"** (Kauge armastus) on Prantsusmaal elava soome nüüdishelilooja Kaija Saariaho esimene ooper. 

Teos jõudis lavale 2000. aastal Salzburgi festivalil ning võeti kiiresti mitme maailma ooperiteatri mängukavva. Kaija Saariaho võitis teosega 2003. aastal Grawemeyeri preemia. Peter Sellarsi lavastusest Soome Rahvusooperis valmis ka DVD (2005). Ooperi helisalvestis (dirigent Kent Nagano) pälvis 2011. aastal parima ooperisalvestisena klassikalise muusika Grammy (Gramophone Award).

Libreto autor on Liibanoni kristlaste hulgast pärinev ja 1976. aastast alates Pariisis elav literaat Amin Maalouf. Ooperi süžee põhineb ühe esimese kuulsa trubaduuri 12. sajandil elanud Blaye aadliku Jaufre Rudeli (nime oksitaani kuju) vidal ehk legend-elulool.

Tegelased
---------

* Clémence, Tripoli krahvinna (sopran)
* Palverändur (metsosopran)
* Jaufré Rudel, Blaye prints ja trubaduur (bariton)
* Koor

Ooperi sisu
-----------

Tegevus toimub 12. sajandi Akvitaanias (Blayes), Tripolis ja merel.

**I vaatus**

Jaufré Rudel, Blaye prints, on lõbust ja meelelahutustest küllastunud. Ta igatseb kättesaamatut ja kauget armastust. Kui ta oma ideaali kirjeldab, naeravad sõbrad Jaufré unistused välja, öeldes, et sellist daami pole olemas. Sekkub Hommikumaalt saabunud Palverändur ja kinnitab, et on niisugust daami ise kohanud. Sellest päevast peale mõtleb Jaufré üksnes oma kaugest daamist ja pühendab end temale.

**II vaatus**

Palverändur on taas Hommikumaal. Ta kohtab Tripoli krahvinnat Clémence'i ja jutustab talle, et kaugel Õhtumaal ülistab üks trubaduurist prints teda oma lauludes, nimetades Clémence'i oma kaugeks armastuseks. Daami pahandab taoline häbematus, kuid ometi hakkab ta sellest kummalisest ja kaugest armastajast unistama. Ta küsib endalt, kas tema, Clémence, on tõesti niisugust pühendumist väärt.

**III vaatus**

Esimene stseen. Tagasi Akvitaanias, kohtab Palverändur Jaufréd ja jutustab talle, et daam teab nüüd Jaufrést, kes teda oma lauludes ülistab. Seepeale otsustab Jaufré rännata üle mere ja daamiga kohtuda.

Teine stseen. Tripoli. Clémence ei taha elada pidevas ootuses ega kannatada. Ta näib eelistavat, et armastus jääks niisuguseks, nagu see praegu on, kaugeks armastuseks.

**IV vaatus**

Merereisil ootab Jaufré kannatamatult kohtumist oma kauge armastusega, kuid samas kardab eelseisvat kokkusaamist. Ta kahetseb otsust teele asuda, ning tema äng on nii suur, et ta haigestub. Mida lähemale jõuab laev Tripolile, seda haigem on Jaufré. Kui laev sadamasse jõuab, on Jaufré suremas.

**V vaatus**

Laev randub. Palverändur kiirustab Clémence'ile teatama, et Jaufré jõudis pärale, kuid on suremas, ja palub võimalust Clémence'i näha. Meelemärkusetu trubaduur kantakse kindlusesse. Clémence'i juuresolekul tuleb ta pikkamisi teadvusele. Nad tunnistavad oma armastust. Kui Jaufré sureb, on Clémence meeleheitel. Ta peab end Jaufré surma põhjustajaks ja otsustab kloostrisse leinama tõmbuda. Viimane stseen näitab Clémence'i palvemõtiskluses, kuid pole selge, kelle poole ta pöördub: kas oma kauge Jumala või oma kauge armastuse poole.
**Lillehammer** on linn Kagu-Norras Innlandeti maakonnas, Lillehammeri valla keskus. See asub Gulbrandsdale orus 120 km pikkuse järve Mjøsa põhjaosas, merepinnast 180–620 m kõrgusel.

Lillehammer oli asustatud juba enne rauaaega. Esimest korda on seda mainitud kirjalikes allikais 1390. aastal Lillehammerit läbib Oslo–Trondheimi tee, mistõttu on selle äärde Norra suurima järve kaldale rajatud kaubanduskeskus. Linnaks tunnistati Lillehammer 7. augustil 1827. Sel ajal elas linna piires ametlikult 50 elanikku.

Lillehammeri vaatamisväärsused on Euroopa suurim, Maihaugeni vabaõhumuuseum, kus on 142 vana hoonet ja üle 40 000 eseme; peatänav Storgata, mis 1993 sai rahvusvahelise kultuuripreemia hästi hoitud vana puumajamiljöö eest; kunstimuuseum; automuuseum, 1200. aastail ehitatud Ringebu puukirik ja maailma vanim töötav aurulaev Skibladner (1856. aastast).

Lillehammer on tuntud talispordikeskus. Lillehammeris peeti 1994. aasta taliolümpiamängud. Lillehammeri lähedal paikneb Hafjelli mäesuusakeskus.

Muu
---

Lillehammeri asukoha ja oludega võrreldavas Norra asulas leiab aset Norra 24-jaolise komöödiasarja "Lilyhammer" (2012–2015) tegevustik.

Viited
------

1. ↑  Tettsteders befolkning og areal
2. ↑  Tettsteders befolkning og areal

Välislingid
-----------

 Lillehammer – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Aela** (18. sajandi kaartidel *Aila*, 20. sajandil ka *Aeli*) on küla Harju maakonna Kose vallas. Valla ja sellega ühtlasi Harju maakonna kõige lõunapoolsem küla.

Kuni 2013. aastani kuulus küla Kõue valda.

Küla territooriumile jäävad mitmed sood. Nende seas Vonka raba, Laukesoo, Pususoo ja Nairemäe raba. Külast läände naabervalla territooriumile jääb Aela raba.

18. sajandi kaartide järgi on külast kagus (praeguses Järva maakonnas) asunud Malema ja lõunas (praeguses Rapla maakonnas) Taga-Polliku (*Takka Pollik*) (tänapäeval Suurekivi) asulad.

Vaata ka
--------

* Aela maastikukaitseala
* Aela-Viirika soo
* Aela mõis
* Laukesoo maastikukaitseala

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑

Kose valla lippKose valla lipp
Kose valla asulad

**Alevikud:** Ardu | Habaja | Kose | Kose-Uuemõisa | Ravila   

**Külad:** Aela | Ahisilla | Alansi | Harmi | Kadja | Kanavere | Kantküla | Karla | Kata | Katsina | Kirivalla | Kiruvere | Kolu | Krei | Kuivajõe | Kukepala | Kõrvenurga | Kõue | Laane | Leistu | Liiva | Lutsu | Lööra | Marguse | Nutu | Nõmbra | Nõmmeri | Nõrava | Ojasoo | Oru | Pala | Palvere | Paunaste | Paunküla | Puusepa | Rava | Raveliku | Riidamäe | Rõõsa | Saarnakõrve | Sae | Saula | Silmsi | Sõmeru | Sääsküla | Tade | Tammiku | Triigi | Tuhala | Uueveski | Vahetüki | Vanamõisa | Vardja | Vilama | Virla | Viskla | Võlle | Äksi
**Artis Pabriks** (sündinud 22. märtsil 1966 Jūrmalas) on Läti poliitik, jaanuarist 2019 Läti kaitseminister. 

Ta oli kaitseminister ka 2010–2014 ja enne seda 2004–2007 Läti välisminister. 1. juulist 2014 kuni 5. novembrini 2018 oli Pabriks Euroopa Parlamendi liige. Ta kuulus 2018. aastani erakonda Ühtsus. 2018 lahkus ta erakonnast ja kandideeris 2018. aasta seimi valimistel valimisiidu Arengu eest/Poolt! nimekirjas ning osutus valituks.

Elulugu
-------

Artis Pabriks lõpetas 1992. aastal Läti Ülikooli ajaloolasena ja kaitses 1996. aastal doktorikraadi politoloogia erialal Taanis Aarhusi ülikoolis. Seejärel nimetati ta Valmierasse asutatud Vidzeme Kõrgkooli esimeseks rektoriks, kellena ta töötas kuni 2004. aastani. Selle kõrgkooli õppejõud on ta tänapäevani.

1998 astus Pabriks poliitikasse Rahvapartei asutajaliikmena. 2004. aastal valiti ta seimi liikmeks. Ta on seimi 8. 9. ja 10. koosseisu liige. 21. juulist 2004 kuni 28. oktoobrini 2007 oli ta Läti välisminister. Ta lahkus sellest ametist vastuolude tõttu oma erakonna liidritega ja järgmisel kuul lahkus ta ka Rahvaparteist.

2008. aasta septembris sai ta erakonna Ühendus Teise Poliitika Eest asutajaliikmeks.

2009. aasta sügisel oli ta külalisprofessor Boğaziçi Ülikoolis Türgis.

Ühtsus võitis 2010. aasta Läti parlamendivalimised ning Pabriksist sai 3. novembril 2010 Läti kaitseminister. Ta oli selles ametis kuni 22. jaanuarini 2014. 

2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel sai erakond Ühtsus neli kohta võimalikust kaheksast ning koos Valdis Dombrovskise, Sandra Kalniete ja Krišjānis Kariņšiga läks Pabriks Euroopa Parlamenti.

23. jaanuarist 2019 on ta Läti kaitseminister ja 17. maist 2022 ka siseministri kohusetäitja.

Tunnustus
---------

* 2012 Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Rihards Pīks** | **Läti välisminister**2004–2007 | Järgnev**Maris Riekstiins** |
| Eelnev**Imants Lieģis** | **Läti kaitseminister**2010–2014 | Järgnev**Raimonds Vējonis** |
| Eelnev**Raimonds Bergmanis** | **Läti kaitseminister**2019–2022 | Järgnev**Ināra Mūrniece** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Artis Pabriks** |
**Artistry** on nahahooldustoodete ja kosmeetika kaubamärk, mille alla kuuluvaid tooteid toodab Access Business Group ja turustab Amway.

Kaubamärki turustatakse 108 riigis, näiteks Koreas, Jaapanis, Itaalias, Hiinas, Kanadas, Soomes, Lõuna-Aafrika Vabariigis, Saksamaal, Norras ja Eestis. 

2000. aastal oli Artistry toodete nimistus üle 400 toote.

2005. aastal võttis Amway kasutusele kaks Artistry sõsarkaubamärki: NAO Cosmetics ja E. Funkhouser. Need olid suunatud noorematele ostjatele. Esimene neist oli kasutusel Põhja-Ameerika turul ja teine ülejäänud turgudel. 2010. aastal lõpetati nende brändide turustamine.

Kuni 2005. aastani oli Artistry reklaamnäoks belglanna Ingrid Vandebosch. Pärast teda sai selleks Kanada modell Kim Tyo. 2008. aastal teatas Alticor, et Artistry Crème LuXury esindusnäoks sai näitleja Sandra Bullock. 2015. aastal oli kaubamärgi turundusnägu näitleja Teresa Palmer.[*viide?*]

Viited
------

1. ↑  "The Irish Times - Maintaining the Competitiveness of Artistry Cosmetics in the Global Marketplace" (PDF). *Business 2000* (1st ed.). The Irish Times.
2. ↑  "Cup Scene Daily - FUTURE CHAMP: Bundles of Joy for the No. 24". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. juuni 2011. Vaadatud 16. veebruaril 2016.
3. ↑  "The Amway Experience – The Importance of Corporate Social Responsibility" (PDF). *Business 2000* (8th ed.). The Irish Times. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 22. juuli 2011. Vaadatud 16. veebruaril 2016.
4. ↑  Alticor's 2007 Global Sales Top $7 Billion
**Aerodünaamika** (kreeka keeles ἀήρ (aer) 'õhk' + δυναμική (dynamis) 'jõud') on vooluste mehaanika haru, mis uurib kokkusurutava fluidumi, antud juhul õhu liikumist üle/ümber selles voolus olevate jäikade kehade ja õhus liikuvatele kehadele mõjuvaid jõudusid. Aerodünaamika terminit kasutatakse tihti sünonüümina gaasidünaamikale, kuid vahe on selles, et "gaasidünaamika" on kõikide gaaside, mitte ainult õhu liikumise uurimine. Aerodünaamika teaduslik uurimine tänapäeva mõistes algas 18. sajandil, kuigi põhiideede uurimine algas palju varem. Enamus varasematest saavutustest aerodünaamikas olid suunatud sellele, et saavutada õhust raskemate seadmete lendamine, mida demonstreerisid esimestena vennad Wilbur ja Orville Wright 1903. aastal. Hiljutised uurimused aerdünaamikas keskenduvad kokkusurutavale voolule, turbulentsile ja hõõrdele piirkihiteoorias.

Ajalugu
-------

Tänapäeva aerodünaamika pärineb 17. sajandist, kuid aerodünaamilisi jõude on inimesed purjelaevade ja tuuleveskite juures rakendanud juba tuhandeid aastaid; pilte ja lugusid lendamisest leiab läbi terve salvestatud ajaloo, näiteks Antiik-Kreeka müüt Ikarosest ja Daedalusest. Aristotelese ja Archimedese töödes kohtab põhimõisteid nagu kontiinum, takistus ja rõhugradient.

1726. aastal lõi Isaac Newton õhutakistuse teooria, mis tegi temast ühe esimese aerodünaamika uurimuste alusepanija. Hollandi-Šveitsi matemaatik Daniel Bernoulli kirjeldas oma hüdrodünaamikas fundamentaalset suhet rõhu, tiheduse ja kokkusurutamatu voolu kiiruse vahel, mida tänapäeval teatakse kui Bernoulli printsiipi, mis pakub ühe metoodi aerodünaamilise tõstejõu arvutamiseks. 

1889. aastal ennustas prantsuse lennundusinsener Charles Renard esimese inimesena mõistetavalt lendamiseks vajava võimsuse suurust. Otto Lilienthal oli esimene, kes sooritas edukalt juhitavaid lauglende ja pakkus välja õhukese, kumera kujuga tiivaprofiili, mis annab väikese takistuse juures suure tõstejõu. Toetudes nendele uuendustele ja nende endi valmistatud tuuletunnelis tehtud uuringute tulemustele, sooritasid vennad Wrightid 17. detsembril 1903 maailma esimese mootorlennu.

Põhimõisted
-----------

Jäiga objekti ümber õhu liikumise mõistmine võimaldab objektile mõjuvate jõudude ja jõumomentide arvutamise. Mitmete aerodünaamiliste küsimuste korral on kasutatavateks jõududeks lennu põhijõud: tõstejõud, takistusjõud, telgsurvejõud (?) ja mass. Nendest jõududest tõste- ja takistusjõud on aeruodünaamilised jõud, st jõud, mis tekivad õhu voolamisel ümber tahke keha. Nende jõudude suuruste arvutamisel juhindutakse enamasti eeldusest, et vooluala toimib nagu kontiinum. Kontiinum vooluvälju iseloomustavad omadused nagu voolukiirus, rõhk, tihedus, viskoossus ja temperatuur, mis võivad olla koha ja aja funktsioonid. Neid omadusi saab mõõta kaudselt või otseselt aerodünaamilistes eksperimentites või arvutada alustades massi säilitamise võrranditest, inertsimomendist ja õhuvoolude energiast. 

* Aerostaatika
* Gaasidünaamika
* Hüdrostaatika ja Hüdrodünaamika
* Nikolai Žukovski
* Reynoldsi arv
* Froude'i arv
**Lilli** on küla Viljandi maakonnas Mulgi vallas (varem Karksi vallas) Läti piiri ääres. Kuni 1977 oli küla nimi Peraküla, ka Polli-Peraküla. Lilli oli vaid alevik küla keskuses.

Loodus
------

Külas asub Ruhijärv, mille kaitseks on moodustatud Ruhijärve hoiuala. Järvest saab alguse Ruhja jõgi, mis voolab läbi küla Lätti. Väiksematest järvedest asuvad seal ka Alatsi järv ja Lilli järv. Alatsi järv on Teringi rabas ja raba kaitseks on moodustatud Teringi maastikukaitseala. Lilli järve läbib Ruhijärve suubuv Lilli oja. Samuti jääb külla väike osa Tündre järvest ning osa Tündre looduskaitsealast. Alatsi järvest voolab Tündre järve Tündre oja. Kaitsealadest on külas ka Alliku liigikaitseala. Rändrahnudest asub külas kaitsealune Viirapuu rändrahn.

Kultuurimälestised
------------------

Kultuurimälestistest asuvad külas asulakoht, kalmistu, Ussikivi ning ohverdamiskohad Lilli Hiiemägi ja Annemägi.

Rahvaarv
--------

Rahvaarv on antud 1. jaanuari seisuga.

| Aasta | Rahvaarv |
| --- | --- |
| 1999 | 160 |
| 2000 | 161 |
| 2001 | 158 |
| 2002 | 155 |
| 2003 | 150 |
| 2004 | 145 |
| 2005 | 141 |
| 2006 | 144 |
| 2007 | 141 |

Pilte
-----

* Viirapuu rändrahnViirapuu rändrahn
* Alatsi järvAlatsi järv

Vaata ka
--------

* Nava lava
* Ruhja jõgi

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Välislingid
-----------

* Annemäe ohvrikivi kogub endiselt ande Postimees, 25.05.2009

Mulgi valla asulad

**Linnad:** Abja-Paluoja • Karksi-Nuia • Mõisaküla   

**Alevikud:** Halliste • Õisu   

**Külad:** Abja-Vanamõisa • Abjaku • Ainja • Allaste • Atika • Ereste • Hirmuküla • Hõbemäe • Kaarli • Kalvre • Kamara • Karksi • Kulla • Kõvaküla • Laatre • Lasari • Leeli • Lilli • Maru • Metsaküla • Morna • Mulgi • Muri • Mõõnaste • Mäeküla • Naistevalla • Niguli • Oti • Penuja • Polli • Pornuse • Põlde • Päidre • Päigiste • Pärsi • Pöögle • Raamatu • Raja • Rimmu • Räägu • Saate • Saksaküla • Sammaste • Sarja • Sudiste • Suuga • Tilla • Toosi • Tuhalaane • Umbsoo • Univere • Uue-Kariste • Vabamatsi • Vana-Kariste • Veelikse • Veskimäe • Äriküla • Ülemõisa
Arthur von zur Mühleni mälestuspink Piirsalu kiriku aias
**Gotthard Kornelius Arthur von zur Mühlen** (7/19. juuni 1820 – 1/13. jaanuar 1901) oli Eestimaa rüütelkonna maanõunik, Eestimaa rüütelkonna sekretär ja Piirsalu mõisnik, Mühlenite aadlisuguvõsa Piirsalu harust (Haus Piersal).

Tema vanemad olid Piirsalu mõisnik Christian Ferdinand von zur Mühlen (1788–1837) ja Pauline von Müller (1789–1871).

Ta lõpetas Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, *cand. jur.*, oli korporatsiooni Estonia vilistlane.

1845. aastal abiellus ta Aurelie von Drentelniga (1822–1914), kaks noorelt surnud poega ja neli tütart.

14/26. aprillil 1853 hakkas ta Piirsalu mõisa haldama, elades siiski enamasti Tallinnas.

Teda loetakse Piirsalu kiriku ehitamise algatajaks, kirik valmis 1863. aastal. Kirikuaeda rajati 2017. aastal Arthur von zur Mühleni mälestuspink.

Viited
------

1. ↑  "Piirsalu mõis ja mõisnikud". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. november 2021. Vaadatud 6. novembril 2021.

Välislingid
-----------

* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Arthur von zur Mühleni portreefoto
* Kultuurimälestiste riiklik register. Arthur von zur Mühleni vapp-epitaaf
Perotinuse *conductus* "Beata viscera" Wolfenbütteli käsikirjast 1099, 1200 paiku
*Conductus* "Luget Rachel": A ja B on *cauda*, Б on süllaabiline lõik
Kolmehäälne *conductus* "Salvatoris hodie", Notre-Dame'i koolkond, 13. sajand
**Conductus** (ladinakeelsest sõnast *conducere* 'saatma') on keskaja muusikas saatelaul, vaimuliku laulu tüüp, mis võis missal saata lugeja liikumist lugemispuldi juurde või muid tegevusi. Mitmehäälsuse muusika vormidest on ta esimene mitteliturgiline vorm, mille tekst ega viis ei pärine gregooriuse koraalist.

Ajalugu
-------

*Conductus* hakkab muusikavormina kujunema 12. sajandil, arvatavasti St. Martiali koolkonna rüpes, olles esialgu ühehäälne värsstekstiga mitteliturgiline laul, mis hiljem kujunes kuni neljahäälseks. 12. sajandi käsikirjades kohtab seda sõna protsessiooni saate kontekstis. Sajandi algupoolel on *conductus* hümni või sekventsi kahehäälne töötlus, omaette žanrina kujuneb ta välja 12. sajandi lõpuks ja *conductus*e hiilgeaeg jääb ajavahemikku 1175–1235. Umbes aastal 1300 ja *ars nova* algusperioodil on *conductus* veel käibel, kuid uut muusikat ses žanris enam ei looda ja žanr hääbub.

Muusika
-------

Erinevalt teistest Notre-Dame'i koolkonna polüfoonia vormidest motetist ja organumist rajaneb *conductus* rütmilisele ladinakeelsele vaimulikule või ilmalikule luuletekstile, mis tingib hoopis teise muusikalise väljenduse kui eelnimetatutel. Tenori meloodiaks on laen rüütlilaulust või uuslooming, tekst on lüüriline ja stroofilise ehitusega. Mitmehäälset *conductus*t iseloomustab *discantus*-faktuur ja noot noodi vastu tehnika – tenor on süllaabiline ja kõik hääled liiguvad rangelt rütmiseerituna selle kohal (anakronistlik väljend oleks 'akordiliselt'). Stroofilõppudes on sageli melismaatiline tekstita lõik *cauda* (ladina keeles 'saba'). Juhul kui tenor on melismaatiline, siis meenutab *conductus*e faktuur Perotinuse stiilis organumi ülahäälte põimumist.

13. sajandi teoreetik Franco Kölnist eristas oma teoses "Ars cantus mensurabilis" sõnadega ja sõnadeta *discantus*e tüüpe – *cum littera* ja *sine littera*, mõeldes esimese all süllaabilist laulu ja teise all *conductus*t (*conductus cum cauda*) – *sine littera* on *conductus*e saba .

*Conductus* eristub teistest Notre-Dame'i koolkonna žanridest veel sellega, et siin puudub *cantus prius factus* 'enne loodud hääl', see tähendab, et muusikaliselt on võimalik kõigi häälte vaba komponeerimine. Komponeerimise tehnika oli arvatavasti siiski traditsiooniline – esimesena loodi või laenati tenor ja selle peale komponeeriti 1–3 ülahäält. *Conductus*e homofooniline faktuur on suure tõenäosusega olnud üheks lähtepunktiks Madalmaade vokaalpolüfoonia arengule.

Viited
------

1. ↑  T. Siitan. Keskaja muusika aastani 1300. Tallinn, 1989
2. ↑
3. 1 2
4. ↑

Välislingid
-----------

* Kahehäälne *conductus* "Crucifigat omnes"
* Kolmehäälne melismaatiliste vahelõikudega *conductus* "Relegentur ab area" portaalis CPDL (ChoralWiki)
* Kahehäälne *conductus cum cauda* "Eterno serviet" portaalis CPDL (ChoralWiki)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib jumalusest; Metsatölli albumi kohta vaata artiklit Äio (Metsatöll)* |

---

**Äio** on taarausu unejumalus, Taari abiline.

Nimi
----

Äi on teada igapäevakeeles kui naiseisa. Lõuna-Eestlastele on aga äi tähendus muutnud väga palju ja kuradiga ühele tasemele jõudnud. Seal öeldakse „Äi teda teed!", mujal Eestis tähendab, aga see „Kurat teda teab!". Äi ongi kuri vaim, kes inimesi ja loomi liikumises kinni peab. Lõuna-Eestis on äi meessoost kuri vaim, äiätär naissoost kuri vaim.

Olemus
------

Äio annab inimestele une, et need puhkaksid päevastest raskustest ja muredest. Äio viib väsinud inimese hinge jalutama mööda põnevat ja vaheldusrikast unemaastikku. Äio laseb inimese vabaks, annab talle võimaluse lennata. Tähelepanelikele laseb teada anda kasulikke nõuandeid tulevikuks. Uni teeb väsinud keha ja vaimu jälle tugevaks ja erksaks.

Päritolu
--------

Võrulased teavad rääkida, et äi on juuda ema. Juudas on aga kurat lõuna pool ja sellest on siis äi kuradi ema. 
Äi nime käänatakse ka veel äioks ja äiätäriks. Äiätär on ka teatud kui kurjavaimu tütrena ning seda sõna kasutatakse sõimu- ja vandesõnana. Setude teadete järgi käib äiätär vahest majades kurja tegemas. Nimetatakse setudel ka eraldi äiolasi, kes on kurjategijad.

Laulus
------

Setu lauludes on äi ära märgitud:   

*Imä iks hoije äijo hobesit,*  

*Mamma kaitsi äijo karja*.

Soomes
------

Soomlased teavad äijo ehk äija tütart, neiut, aga ka äijätäri pahas tähenduses. Äijätär ei ole soomlastel kuradi ema ega tütar vaid kuri naissoost vaim, kes madusid imetab ja tõbesid sünnitab.

Kirjandus
---------

* Eisen, Matthias Johann. "Eesti mütoloogia", 1919, lk 93-94
**Oleg Nikolajevitš Sõssujev** (vene keeles Олег Николаевич Сысуев; sündinud 23. märtsil 1953 Kuibõševis) on Venemaa ettevõtja ja poliitik. 

1998. aastast on ta Venemaa Föderatsiooni 1. klassi tõeline riiginõunik. Sõssojev on 1999. aastast Alfa Panga direktorite nõukogu esimehe esimene asetäitja. Aastatel 1992–1997 oli ta Samara linnapea, 1997–1998 Venemaa Föderatsiooni valitsuse aseesimees ja 1998. aastal Venemaa Föderatsiooni presidendi administratsiooni juhi esimene asetäitja.

Haridus ja töökäik
------------------

Sõssujev lõpetas 1976. aastal Koroljovi-nimelise Kuibõševi Lennundusinstituudi. Kuni 1986. aastani töötas ta lennundusinsenerina, 1986. aastast parteitööl. 1990. aasta alguses sai ta NLKP Kuibõševi linna Krasnoglinski rajoonikomitee esimeseks sekretäriks; sama aasta märtsis valiti ta linnarajooni täitevkomitee esimeheks (selles ametis oli kuni 1992. aasta jaanuarini).

Sõssujev oli 1990. aasta juulis Moskvas peetud NLKP 28. kongressi delegaat. Seal esitati tema kandidatuur NLKP Keskkomitee peasekretäri ametikohale. Kokku esitati 8 kandidaati (sealhulgas Mihhail Gorbatšovi, Aleksandr Jakovlevi, Eduard Ševardnadze, Vadim Bakatini ja Oleg Lobovi kandidatuur). Enamik kandidaate, sealhulgas Oleg Sõssujev, taandas enda kandidatuuri veel samal päeval. 1991. aasta augustis, kohe pärast Augustiputši, astus Sõssujev NLKP-st välja.

11. jaanuaril 1992 nimetas Venemaa Föderatsiooni president Boriss Jeltsin oma seadlusega Oleg Sõssujevi Samara linna administratsiooni peaks. Samara linna administratsiooni pea (meeri) otsestel valimistel sai Sõssujev 1994. aastal 72,9% ja 1996. aastal 73,2% valijate häältest.

1997. aasta märtsis nimetati Sõssujev Venemaa Föderatsiooni valitsuse aseesimeheks (kureeris sotsiaalküsimustega seotud tegevusvaldkondi). 1997. aasta aprillist kuni 1998. aasta aprillini oli ta ühtlasi Venemaa töö ja sotsiaalarengu minister.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Сысуев Олег Николаевич. panorama.ru