recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kenojuak Ashevak (1997)
**Kenojuak Ashevak** (inuiti ᕿᓐᓄᐊᔪᐊᖅ ᐋᓯᕙᒃ *Qinnuajuaq Aasivak*; 3. oktoober 1927 Ikirasaqi laager Baffini saarel – 8. jaanuar 2013) oli Kanada inuiti kunstnik.

1963 tegi John Feeney temast dokumentaalfilmi "Eskimo kunstnik: Kenojuak". Feeney soovis algul kasutada pealkirjas sõna "inuit", kuid see lükati tagasi, kuna see sõna olevat mitte-inuiti vaatajate seas tundmatu. See film kandideeris 1964. aastal Oscarile lühikese dokumentaalfilmi kategoorias.

Ashevak on kujundanud Kanada postmarke. 1970 kujutas Kanada Post tema 1960. aasta teost "Võluöökull" margil, et tähistada 100 aasta möödumist Loodealade asutamisest. 1980 kujutas Kanada Post tema 1961. aasta teost "Päikese tagasitulek" inuiti-teemalise margiseeria 17-sendise nimiväärtusega margil. 1993 kujutas Kanada Post tema 1969. aasta joonistust "Öökull" oma kanada kunsti meistritööde sarjas.

1974 valiti ta Kanada Kuningliku Kunstiakadeemia liikmeks.

1991 sai ta Queensi ülikooli audoktoriks ja 1992 Toronto ülikooli audoktoriks.

1992 valmis temast film "Momentum", mis esindas Kanadat samal aastal Sevillas maailmanäitusel Expo '92.

1999 kujutati tema tööd "Punane öökull" millenniumivahetuse puhul välja antud veeranddollarilisel. Mündil on ka tema initsiaalid inuktituti keeles ja see on esimene kord ajaloos, kui inuktituti keelt mündil kasutatakse.

2008 pälvis ta Kanada kunstinõukogu Kanada kindralkuberneri visuaalse ja meediakunsti auhinna, mille suurus on 25 000 Kanada dollarit.

Välislingid
-----------

* Elulugu (inglise keeles)
* 
*
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Aasia meistrivõistlused |
| Esimene koht | 2015 |  |

**Trent Lucas Sainsbury** (sündinud 5. jaanuaril 1992 Perthis) on Austraalia jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Belgia kõrgliiga klubis Kortrijk ja Austraalia jalgpallikoondises.

Austraalia kõrgliigas debüteeris ta 2010. aastal Central Coast Marinersi meeskonnas. Hooajal 2011–12 võitis ta klubiga A-League'i põhiturniiri ja hooajal 2012–13 finaalseeria. Hooajal 2012–13 valiti Sainsbury lisaks Austraalia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu ja Central Coast Marinersi hooaja parimaks mängijaks.

Aastatel 2014–2016 mängis ta Hollandi kõrgliiga klubis PEC Zwolle.

2016. aasta jaanuaris liitus ta Hiina kõrgliiga klubiga Jiangsu Suning. 2017. aasta jaanuaris läks ta sealt laenule Itaalia kõrgliiga klubisse Milano Internazionale, kuid pääses klubi põhimeeskonnas väljakule vaid hooaja viimases mängus. Hooaja 2017–18 teises pooles oli ta laenule Šveitsi kõrgliiga klubis Grasshoppers.

2018. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Hollandi kõrgliiga klubiga PSV Eindhoven, kuid ei saanud seal piisavalt mänguaega ja ta siirdus juba aasta hiljem Iisraeli kõrgliiga klubisse Maccabi Haifa. 2020. aasta augustis sõlmis ta kaheaastase lepingu Kortrijkiga.

Austraalia jalgpallikoondises debüteeris Sainsbury 2014. aasta septembris sõprusmängus Belgia vastu. 2015. aastal tuli ta Austraalia koondisega Aasia meistriks. Ta on kuulunud Austraalia koondisse veel ka 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril, 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2019. aasta Aasia meistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Central Coast Mariners
* A-League'i Premiership: 2011–12
* A-League'i Championship: 2012–13

PEC Zwolle
* KNVB beker: 2013–14
* Johan Cruijff Schaal: 2014

| * v
* r
Austraalia koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Ryan
* 2 Degenek
* 3 Meredith
* 4 Cahill
* 5 Milligan
* 6 Jurman
* 7 Leckie
* 8 Luongo
* 9 Juric
* 10 Kruse
* 11 Nabbout
* 12 Jones
* 13 Mooy
* 14 Maclaren
* 15 Jedinak (c)
* 16 Behich
* 17 Arzani
* 18 Vukovic
* 19 Risdon
* 20 Sainsbury
* 21 Petratos
* 22 Irvine
* 23 Rogic
* Treener: Van Marwijk

 | Austraalia |
Green Point on aastast 2000 Tremadoci lademe alampiiri üleilmseks stratotüübiks.
**Tremadoci lade** on ordoviitsiumi ladestu alamordoviitsiumi ladestiku vanim globaalne ja kohati ka regionaalne kronostratigraafiline üksus (lade). Seda hakkas esimesena eristama Adam Sedgwick aastal 1846. Lade on nime saanud Tremadoci küla järgi Walesis. Lademe alumist piiri määratleb konodondi *Iapetognathus fluctivagus* esmakordne ilmumine Newfoundlandil Gros Morne rahvuspargi piirpaljandis, lademe ülempiiri märgib Tetragraptus approximatuse esmakordne ilmumine Hunnebergi mäel Diabasbrotteti kivimurrus.

Tremadoci lademe all lamab Furongi ladestikku kuuluv ametliku nimetuseta kambriumi lade ja sellel lasub Flo lade. Lademe vanus on 488,3...478,6 miljonit aastat. Eestis vastavad sellele Pakerordi lade ja Varangu lade.

Tremadoci lade tähistab graptoliitide esmakordset ilmumist.

Suurbritannia regionaalses stratigraafias vastavad Tremadoci lademele Migneinti lade ja Cressage lade, Põhja-Ameerikas Stairsi lade ja Skullrocki lade. Austraalias vastab sellele Lancefieldi lademe alumine osa, Siberis Nija lade. Hiina ja Vahemere&Põhja-Gondwana regionaalsed stratigraafilised skeemid kasutavad nimetust Tremadoci lade.

Austraalia regionaalses stratigraafias lasub Darriwili lade Yapeeni lademel ja see lamab Gisborni lademe all. Austraalia lademete süsteem on kasutusel ka Uus-Meremaa Permile eelnevas geokronoloogias. Austraalias moodustusid sellel perioodil valdavalt kildad ja graniit.

Hiina regionaalses stratigraafias lamab Tremadoci lademel Flo lade, Vahemere&Põhja-Gondwana stratigraafias aga Arenigi lade.

Viited
------

1. ↑  Stratigraafia terminoloogia
2. ↑  GSSP Table - Paleozoic Era
3. ↑  Cooper, R. A.; G. S. Nowlan; S. H. Williams (2001). "Global Stratotype Section and Point for base of the Ordovician System". Episodes. 24 (1): 19–28.
4. ↑  "Ordoviitsiumi stratigraafia Rahvusvahelise stratigraafiakomisjoni Ordoviitsiumi alamkomisjoni lehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. august 2020. Vaadatud 11. detsembril 2018.
5. ↑  Hollis, C.J. Beu, A.G. Crampton, J.S. Crundwell, M.P. Morgans, H.E.G. Raine, J.I. Jones, C.M. Boyes, A.F. (2010). Calibration of the New Zealand Cretaceous - Cenozoic Timescale to GTS2004, GNS Science Report, 2010/43, 20p.
6. ↑  Australian Stratigraphic Units Database

Ordoviitsiumi globaalsed lademed

Tremadoci  **·** 
Flo **·** 
Dapingi **·** 
Darriwili **·** 
Sandby **·** 
Katy **·** 
Hirnanti  

vanemad lademed  nooremad lademed
**Sillamäe Politseiprefektuur** oli 1990–1991 tegutsenud politseiprefektuur. 

Prefektuur asus Sillamäe linnas.

1947–1991 oli Sillamäe kinnine linn. Sillamäe sai iseseisvaks linnaks Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 29. juuni 1957. aasta otsusega ja muudeti vabariikliku alluvusega linnaks. Seoses maakondade taastamisega nimetati Kohtla-Järve rajoon Kohtla-Järve maakonnaks ja seoses ajaloolise nime taastamisega 26. märtsil 1990 nimetati Kohtla-Järve maakond Ida-Viru maakonnaks.

Novembris 1990 loodi 19 Eesti Politsei politseiprefektuuri, aga juba 1991. aastal kaotati Kohtla-Järve Politseiprefektuur ja Sillamäe Politseiprefektuur, asemele loodi Ida-Viru Politseiprefektuur. Ida-Viru Politseiprefektuuri tööpiirkond oli Ida-Viru maakond, välja arvatud Narva linn, Narva-Jõesuu linn, Sillamäe linn ja Vaivara vald.

Vaata ka
--------

* Sillamäe Linna TSN Täitevkomitee Siseasjade osakond

Viited
------

1. ↑  23 aastat tagasi, Radar 2015 lk 40
2. ↑  Eesti Vabariigi Valitsuse 12. mai 1992 määrus nr 149, Politseiprefektuuri põhimäärus, RT 1992, 22, 314
3. ↑  Eesti Vabariigi Valitsuse 23. novembri 1990. a. määruse nr. 244 osalise muutmise kohta, RT 1992, 2, 13
Väike-Salatsi kirikumõis (Läti)Väike-Salatsi kirikumõis
Asendikaart
Väike-Salatsi kirikumõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wolmarschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1903). Mõisa maad on kaardil tähistatud ristiga
**Väike-Salatsi kirikumõis** ehk **Mazsalaca kirikumõis** (saksa keeles *Pastorat Salisburg*, läti keeles *Mazsalacas mācītājmuiža*) oli kirikumõis Liivimaal Volmari kreisis Väike-Salatsi kihelkonnas. Mõisakompleks jääb tänapäevase haldusjaotuse kohaselt Valmiera piirkonda Mazsalacasse, mõisakompleks asub aadressil Rīgas iela 10.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 1 ja 1/4 adramaad, sellele allus 38 mees- ja 45 naishinge. Aastal 1757 oli adramaid 1 ja 1/4, aastal 1734 kuulus mõisale aga üks adramaa. Aastal 1688 oli mõisa suurus sama. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 1 ja 1/4, aastal 1881 aga 1 ja 20/80.

Viited
------

1. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 244.
2. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 134
3. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 213.

Väike-Salatsi kirik.
Väike-Salatsi kihelkond

**Kirik**: Väike-Salatsi kirik  

**Mõisad**: Väike-Salatsi kirikumõis | Iduse mõis | Jaunate mõis | Košķele mõis | Pantene mõis | Sēļi mõis | Skulberģi mõis | Valtenbergi mõis | Vecate mõis
**SA Junior Achievement Eesti** (varem **Junior Achievementi Arengufond)** on ettevõtlus- ja majandusõpet edendav organisatsioon, mille tegevusvaldkondade hulka kuuluvad ettevõtlus- ja majandusalaste õppeprogrammide väljatöötamine üldharidus- ja kutsekoolide tarbeks, õppekirjanduse loomine,õpetajaskonna koolitamine ning ettevõtlusharidusalaste õpilassündmuste korraldamine.

Taust
-----

Junior Achievement (JA) loodi 1919. aastal Ameerikas kui ettevõtlusalast ja majandusõpet andev mittetulundusorganisatsioon. Järgnevate aastate jooksul on JA programmi läbinud üle 87 miljoni õpilase enam kui sajas riigis. 

Eestisse jõudis Junior Achievement 1992. aastal, kui esimeste eestlastena omandasid Mari Suurväli ja Ida Tšekulajeva JA õpetaja tunnistuse. 1994. aastal registreeriti SA Junior Achievementi Arengufond (JAA) äriregistris. 1996. aastal ühines JAA Euroopa õpilasfirmade liikumist koordineeriva organisatsiooniga Junior Achievement - Young Enterprise Europe. Praegu kannab organisatsioon nime Junior Achievement Eesti (JA Eesti).

Tegevus
-------

JA Eesti tegevuse eesmärk on arendada noortes ettevõtlikkust ja otsustusvõimet ning kujundada neist majanduslikult mõtlevad inimesed alljärgnevate üldhariduskoolidele suunatud ettevõtlusõppe programmide abil:

**Algklassidele**

* Seitse sammu
* Ametiguru

**Põhikoolile**

* Inimene, ettevõte, maailm
* Simulaator 7
* Minifirma

**Gümnaasiumile**

* Majandusteooria
* Õpilasfirma
* Töövarjupäev
* TITAN
* Innovatsioonilaager

Välislingid
-----------

* JA Eesti koduleht
* Junior Achievement - Young Enterprise Europe koduleht
* Junior Achievement Worldwide koduleht
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib bioloogia mõistest; toote elutsükli kohta vaata artiklit Olelusring* |

---

**Elutsükkel** ehk **arengutsükkel** on mingi organismi (või ka populatsiooni) elujärkude (põlvkondade, elufaaside) kindlasuunaline tsükliline järgnevus, mida iseloomustab ajaperiood mingi organismi teatud elujärgust kuni tema järglaste sama elujärguni. 

Looma- ja taimeriigis võivad elutsüklid olla väga varieeruvad. Elutsüklite eristamiseks on mitmeid viise: lähtudes ploidsusest, morfoloogiast, füsioloogiast, reproduktsioonitüübist (suguline, suguta) jne.

Elutsüklid rakkude ploidsusest lähtuvalt
----------------------------------------

Sõltuvalt raku kromosoomistikust eristatakse diploidset, haploidset ja vähem levinud haplodiploidset elujärku. 

Paljudel protistidel, rohevetikatel, sammaldel ja enamikul seentel koosneb elutsükkel haploidsetest (n) rakkudest; seevastu enamikul loomadel, mõnedel pruunvetikatel, kõrgematel taimedel (alates sõnajalgtaimedest) ja mõnedel seentel on elutsükkel diploidne (2n).

Vaata ka
--------

* Arengujärk
* Eluiga
* Ontogenees
**"Sillad"** on 1994. aastal ilmunud Tarmo Pihlapi CD/MC.

Selle andis välja Valindo.

1 CD (36:07) + 1 voldik

Lindistatud: Linnahalli stuudios aprillis 1994

Helirežissöör: Indrek Patte

Said: Tiit Koha

Kunstnik: Mare Koha

Produtsent: Aarne Valmis

Esitavad: Margus Kappel (klaver ja Hammondi orel), Margus Minn (bass), Ain Varts (kitarr), Ivo Varts (trummid), Andres Peetson (trompet), Mart Sork (tromboon), Raul Sööt (tenorsaksofon).

Kaasa aitas: Karl Olaf Kappel ja Hammond Leslie-Box.

Taustavokaal: Novella Hanson, Hedvig Hanson, Tarmo Pihlap.

Laulud
------

1. "Hüljatud mees" / Chris Andrews; Heldur Karmo.
2. "Võta mind kaasa" / L. Haslewood; sõnad Kustas Kikerpuu.
3. "Born with a song" / Tarmo Pihlap; sõnad M. Haab.
4. "Bella-Bella" / The Roosters; sõnad Vello Salumets.
5. "Jälle koos" / B. Owens; Heldur Karmo.
6. "Sillad" / Tarmo Pihlap; sõnad Heldur Karmo.
7. "Tütre küsimus" / H. Middlebrooks; Vello Salumets.
8. "I have still brave" (beating in my chest) / Tarmo Pihlap; sõnad A. Raid.
9. "Kas mu peale mõtled veel" / B. Burnett; sõnad M. Smotherman ja Heldur Karmo.
10. "Me vanad sõbrad ju" / B. Ulveaus; Heldur Karmo.

Välislingid
-----------

*
**Juodieji Lakajai** on järv Leedus Molėtai rajoonis. Järv asub Molėtaist 12 kilomeetrit ida pool Švenčionyse rajooni piiril ja jääb Labanorase regionaalparki. Juodieji Lakajai kuulub Nemunase vesikonda. 

Järv on kujunenud jääajal tekkinud lohku. Juodieji Lakajais on kaheksa saart. Suurim on Anglija saar pindalaga 5,02 ha, ülejäänud saared on nimetud (pindalad 0,35 ha, 0,22 ha, 0,22 ha, 0,03 ha, 0,03 ha ja kahel saarel 0,01 ha). Järve suubub Kertuojai järvest algav Kertuoja oja. Ka ühendab järve põhjaosas 60 meetrit lai Pertenis seda Baltieji Lakajaiga. Välja voolab Lakaja jõgi.

Kaldad on valdavalt kõrged ja metsased. Kaldajoone pikkus on 20,02 kilomeetrit koos saartega 22,6 kilomeetrit. Madalam osa on kitsas ja liivane, sügavamal katab järve põhja aleuriit. Järve kallastel asuvad Joniškė ja Kertuoja külad, sinna on rajatud kaks puhkelaagrit. Järve kirdekaldal kasvab looduskaitsealune kahe tüvega mänd.

Kaladest elavad järves haug, linask, roosärg, ahven, särg, rääbis, meritint ja viidikas. Leitud on ka latikat ja angerjat.

Viited
------

1. ↑  *Juodieji Lakajai.* Tarybų Lietuvos enciklopedija, Kd. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. 146 lk.
Raikküla valla vapp
**Raikküla valla vapp** on Rapla maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Raikküla valla vapp.

Vapp kinnitati 12. juunil 1997, kuid vapi sünnipäevaks peetakse 19. oktoobrit 1997.

Vapi kirjeldus
--------------

Rohelisel kilbil kuldne ristikuleht ja hõbedane müüritisega vapitüvi.

Põhjendus
---------

Vapikilbi roheline värvus tähendab üldiselt noorust ja lootust; siin aga looduslähedust ja vallaelanike põhitegevust – põllumajandust. Kuldne ristikuleht sümboliseerib samuti põlluharimist ja karjakasvatust – kohaliku rahva põlist elatise ja jõukuse allikat; kolm ristikulehe südamekujulist haru meenutavad ka veel valla kolme peamist keskust – Purku, Raikküla ja Tamme küla. Ristikuleht on ühtlasi ristiusu jumaliku kolmainsuse sümbol. Hõbedane müüritisega vapitüvi on Raikküla valla paese pinnase võrdkuju.

Vaata ka
--------

* Raikküla valla lipp

Välislingid
-----------

* Raikküla valla sümboolika valla kodulehel
* Raikküla valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
**Abõi uluss** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaa Sahha Vabariigis.

Läbi ulussi voolab Indigirka. Ulussis on palju järvi, millest enamik on väga väikesed. Suurim järv on Ožogino.

Halduslikult jaguneb uluss kuueks *nasleg* '​iks.

Suurim asula ja halduskeskus on Belaja Gora, kus elab üle poole ulussi elanikest. Suuremad asulad on veel Kebergene, Suturuohha ja Abõi.

2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli Abõi ulussi elanikkonnast jakuute 80,88%, venelasi 10,84%, evenke 4,65%, evenke 1,22%, ukrainlasi 1,16% ja teistest rahvustest inimesi 1,24%.

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.

Sahha ulussid

Abõi |
Aldan |
Allaihha |
Amga |
Anabar |
Bulun |
Eveeni-Bõtantai |
Gornõi |
Hangalassõ |
Kobjai |
Lensk |
Megino-Kangalassõ |
Mirnõi |
Moma |
Namtsõ |
Nerjungri |
Nižnekolõmsk |
Njurba |
Oimjakon |
Olenjok |
Oljokminsk |
Srednekolõmsk |
Suntar |
Žigansk |
Tatta |
Tompo |
Tšuraptša |
Ust-Aldansk |
Ust-Jansk |
Ust-Maja |
Verhnekolõmsk |
Verhneviljuisk |
Verhojansk |
Viljuisk
**Keskinglise keel** (*Middle English*) on inglise keele vorm, mida kõneldi 11.–15. sajandil.

Ajalugu
-------

Keskinglise keele ajalugu jaotatakse enamasti kolme perioodi:

1. **Varajane keskinglise kee**l (~1100 – ~1250) – sellel ajal kasutati veel vanainglise keele kirjasüsteemi.
2. **Keskmine keskinglise keel** (~1250 – ~1400) – kirjanduslike murrete tekkimine, kirjasüsteemi mõjutas tugevasti anglonormanni keele süsteem. Sellel perioodil arenes välja Londoni murre, mida kasutasid kirjanikud nagu John Gower ja Geoffrey Chaucer.
3. **Hiline keskinglise keel** (~1400 – ~1500) – Londoni kirjandusliku murde levik, šoti murre eraldus teistest põhjas kasutatavatest. Palju muutusi kirjakeeles.

Muutused keeles
---------------

Normanni vallutus tõi keelde uued õigekirja tavad, mille tõttu tundus üleminek vanainglise keelelt keskinglise keelele palju järsem, kui see tegelikult oli. Normanni kirjatundjad eirasid traditsioonilist inglise keele õigekirja ja kirjutasid keelt kuulmise järgi. Uute tavade hulgas olid uued kaashäälikute sümbolid: g, v/u, w, ȝ ('yogh') ning ühtne käsitsikirja viis.

Kõik vanainglise keele diftongid ehk kaksiktäishäälikud läbisid keskinglise keele perioodi jooksul muutuse, mille käigus said neist monoftongid ehk üksikvokaalid (nt ēa > ē̹). Kindlate kaashäälikuühendite ees (*ld*, *mb*, *nd*), kahe silbilistes sõnades ja täishäälikuga lõppevates silpides said lühikestest täishäälikutest pikad.

Seoses vanainglise keele segunemisega vanapõhja keelega (*Old Norse*) kadusid keskinglise keeles rõhuta silbid, vähenes käänete arv ning nende süsteem muutus lihtsamaks. Kaks peamist käänamisvormi üldistusid: vanainglise keele nimetava mitmus *-as* ja omastava ainsus *-es* asendati keskinglise keeles mõlemad *-es*’iga. Mitmuse lõpp *-en* asendus samuti *-es*’iga.

Samuti arenes välja keerukas ajavormide süsteem, milles kasutati abitegusõnu *be*, *have* ja *do* ning modaalverbe *shall*, *should*, *will*. Keskinglise keele perioodil kasutati valdavalt nelja (tegusõna) ajavormi: lihtminevik, täisminevik, passiiv ja progressiiv. Iga ajavormi jaoks kujunesid välja kindlad pöördelõpud, mis tegusõnadele lisati. Näiteks oli oleviku ainsuse 1. pöörde lõpuks *-e* (‘ich here' – ma kuulen), ainsuse 2. pöörde lõpuks *-(e)st* (‘thou spekest’ – sina räägid) ja ainsuse 3. pöörde lõpuks *-eth* (’he cometh’ – tema tuleb). Hiljem võeti kasutusele ka tulevikuvorm.

Keskinglise perioodil muutus ka sõnade järjekord lauses tähtsamaks ning peamiseks sõnajärjeks sai SVO (alus, öeldis, sihitis). Hakati kasutama ka rohkem eessõnu (*in*, *with*, *by*).

Viited
------

1. ↑  "Middle English language". *Encyclopædia Britannica*. 28.03.2016. Vaadatud 06.01.2019.
2. ↑  Charles Barber, Joan C. Beal, Philip A. Shaw (2009). *The English Language: A Historical Introduction. Second Edition*. Cambridge, UK: Cambridge University Press. Lk 161–184.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
**Abzanovo** on küla Venemaal Baškortostanis Arhangelskoje rajoonis Inzeri jõe ääres.

Sihtnumber on 453045.

Ajalugu
-------

Küla kandis varem nime *Jakšembetovo*. Selle rajas Kumrõk-Tabõni valla vanem Jakšembet Urassov. 

Aastal 1760 tuli Orenburgi mäeülemaametile Ufa kaupmehelt I. Sanejevilt ning baškiiri vallavanemalt Jakšembet Urassovilt teade, et nad on avastanud naftaleiukoha Inzeri jõe paremkaldal kolme versta kaugusel Inzeri jõest, kus mäe seest voolab naftat. Sellele ei pööratud tähelepanu. Aastal 1763 leidsid baškiiri vallavanemad Jakšembet Urassov ja Urmansõ Minlibajev Inzeri kallastel Ufa maakonnas Kurpetš-Kumrõk-Tabõni valla Nogai teel Jaksanovo küla lähedalt tõrva. Ka seda asfaldileiukohta ei võetud kasutusele. 

Küla on praeguse nime saanud Abzan Urkejevi järgi, kes 1770ndatel oli vallavanema abi. 19. aprillil 1778 laenas ta koos Urazgildõ Smailoviga Ufa kaupmehelt Žuljabinilt 25 rubla (siis elas Abzan Jakšembetovo külas). Hiljem sai Urkejev ise vallavanemaks ning küla hakkas kandma tema nime, mis on fikseeritud 1795. 

Viienda hingederevisjoni ajal (1795) oli külas 12 talu, kus elas 48 meest ja 56 naist. Aastal 1816 oli külas 121 elanikku ja 17 talu. Aastal 1859. kümnenda revisjoni ajal oli Abzanovos 227 inimеst ja 35 talu, 1896. aastal 176 meest ja 159 naist ning 60 talu. 

Abzan Urkejevi vanem poeg Abõzgildõ Abzanov (1777–1833) oli kantoniülema abi ja jurtivanem ning tal oli 14. teenistusaste. Tal oli kolme naisega pojad Murzagildõ, Kutlubulat, Kutlumbet , Kutlugildõ, Kinzebulat ja Mulla-gildõ. 

Valla elanikud tegelesid karjakasvatuse ja mesindusega ning osalt maaharimisega. Paljud vedasid Arhangelskoje tehasesse vasemaaki.

Aastal 1843 oli küla 32 majapidamise 190 elanikul 225 hobust, 30 lehma, 50 lammast ja 44 kitse. Maaharimine oli osale elanikest uus. Külas oli kokku 200 taru ja 30 metsmesilasetaru.

Välislingid
-----------

* Küla ajaloost
**Tiksoja matkarajad** on Tartu maakonnas asuvad 1 ja 2 kilomeetri pikkused ringikujulised metsarajad ja -teed. Need saavad alguse Tiksoja lõkkekoha parklast ning on tähistatud viitadega. Radadel on 9 loodust tutvustavat huvipunkti.

Asukoht
-------

Matkarajad asuvad Tartumaal Tartu linnas. Et kohale jõuda, tuleb sõita Tartu-Ilmatsalu ringteelt 2 km Tallinna mnt poole, kus puidust teeviit näitab RMK Tiksoja lõkkekohale. See asub maanteest 80 meetri kaugusel.

Radade tutvustus
----------------

Tiksoja matkarajad koosnevad kahest eri pikkusega metsateest. Lühema raja pikkus on 1 kilomeeter, pikema raja pikkus 2 kilomeetrit. Matkarajad on sobilikud jalutamiseks, tervisespordiks ja vaba aja veetmiseks. Teekonnal asub 9 tähistavat huvipunkti, mis tutvustavad ümbritsevat metsa ja selle majandamist.

Loodus
------

Tiksoja matkaraja vaatamisväärsuste hulka kuuluvad mitmesugused puu- ja raieliigid. Metsas kasvavad marjad (mustikad, metsmaasikad) ja seened.

Viited
------

1. 1 2 3 4  RMK. "Loodusega koos: Tiksoja matkarajad". Vaadatud 25.10.2017.
2. ↑  "Eestimaa matkaradadel". Vaadatud 25.10.2017.
3. ↑  RMK. "Loodusega koos: Tiksoja lõkkekoht". Vaadatud 25.10.2017.

Välislingid
-----------

* 
*
Myškavičy lasteaed
**Myškavičy** (transkribeerituna **Mõškavitšõ**) on agrolinnake Valgevenes Mahiloŭ oblastis Kiraŭski rajoonis Myškavičy külanõukogus. Myškavičy asub Kiraŭskist 6, Mahiloŭ linnast aga 93 kilomeetri kaugusel 160–170 meetri kõrgusel merepinnast.

Agrolinnake on kolhoosi «Рассвет» keskuseks. Asulas on raamatukogu. Haridust annavad keskkool ja muusikakool.

Ajalugu
-------

Myškavičyt on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1506. Asula kuulus toona Babrujski staarostkonda. 

Aastal 1793 läks küla Poola teisel jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Mõškavičy hakkas kuuluma Minski kubermangu. Aastal 1872 elas seal 90 inimest. Aastal 1863 avati külas kool. Aastal 1897 elas seal 499 inimest. Aastal 1907 elas Myškavičys 674 inimest.

Aastal 1919 läks alev Valgevene NSV koosseisu. Aastal 1921 rajati külla vesiveski. Aastal 1931 asutati seal kolhoos. Teises maailmasõjas hukkus 132 küla elanikku, küla juures peetud lahingutes langes aga 26 Nõukogude sõdurit.

Aastal 1967 sai kolhoos Lenini ordeni. Aastal 1970 koostati külale uus generaalplaan. Uude asulakeskusse ehitati kuuekorruseline hotell, kultuurimaja, administratiivhoone. Myškavičy keskusse rajati ka uus lasteaed, mis sai aastal 1987 NSV Liidu parima ehitise preemia. Hoone projekteeris arhitekt Toomas Rein, kunstnik oli Leonhard Lapin.

Tuntud elanikke
---------------

* Kiryła Arłoŭski – Valgevene poliitik ja kolhoosnik
* Vasil Staravojtaŭ – Valgevene poliitik
* Alaksandr Rabcevič – Valgevene partisan
* Vladimir Beljavski – Nõukogude sõjaväelane

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. august 2018. Vaadatud 2. novembril 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑

Välislingid
-----------

 Myškavičy – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Vaade asula keskusele droonilt
Mário Rui 2019. aastal Napoli särgis
**Mário Rui Silva Duarte** (sündinud 27. mail 1991 Sinesis) on Portugali jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Napoli.

Enne hooajal 2017–18 Napoliga liitumist mängis ta Portugali esiliiga klubis Fátima (2010–11), Itaalia esiliiga klubides Gubbio (2011–12) ja Spezia (2012–13) ning Itaalia kõrgliiga klubides Empoli (2013–2016, esimesel hooajal Itaalia esiliigas) ja Roma (2016–17).

Aastatel 2007–2011 mängis Mário Rui Portugali noortekoondistes. 2011. aastal võitis ta Portugali kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali. Portugali jalgpallikoondises debüteeris ta 26. märtsil 2018 sõprusmängus Hollandi vastu. Ta kuulus Portugali koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Napoli
* Coppa Italia: 2019–20

| * v
* r
Portugali koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Patrício
* 2 Alves
* 3 Pepe
* 4 M. Fernandes
* 5 Guerreiro
* 6 Fonte
* 7 Ronaldo (c)
* 8 Moutinho
* 9 A. Silva
* 10 João Mário
* 11 B. Silva
* 12 Lopes
* 13 Dias
* 14 William
* 15 Ricardo
* 16 B. Fernandes
* 17 Guedes
* 18 Gelson
* 19 Rui
* 20 Quaresma
* 21 Cédric
* 22 Beto
* 23 Adrien
* Treener: Santos

 | Portugal |
**Tikste järv** (mõnikord **Tikste paisjärv**) on tehislik paisjärv, mis asub Lõuna-Eestis, Tõrva linna loodeserval, Tikste ürgorus, Tikste oja alamjooksul. Järv on tugevalt pikliku kujuga ja selle kogupindala on umbes 1,7 ha. Järve pikkus on ligikaudu 500 m ja suurim laius 50 m, kaldajoone pikkus umbes 1 223 m.

Järve toidab Tikste oja, mis laieneb edel-kirde suunas sujuvalt paisjärveks ja lõppeb Tikste paisuga, millest edasi voolav oja suubub Õhne jõkke. Järv asub Tikste ürgoru lammis ja seda piiravad loode ja kagu suunas järsud orukaldad. Järve ümbritseb mets. Järve vesi on rohekaspruun, keskmise kuni väikse läbipaistvusega ja tõenäoliselt vähe kihistunud. Järv on suhteliselt madal (1,5 - 2,5 m).

Elustik
-------

Kalaliikidest on järves esindatud haug, särg, roosärg ja ahven. Järve suubuva Tikste oja poolses servas elutsevad koprad, nirgid ja vesirotid. Järve mudane põhi on kaetud tiheda taimestikuga ja selle Tikste oja poolne serv on osaliselt kinni kasvanud.

Vaata ka
--------

* Eesti järvede loend
* Tikste ürgorg
* Tõrva

Välislingid
-----------

* Tikste järv keskkonnaportaalis Muuda Vikiandmetes
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Olümpiamängud  |
| **Pronks** | 2018 | jäähoki |

**Wojciech Wolski** (enam tuntud nimega **Wojtek Wolski**; sündinud 24. veebruaril 1986 Zabrzes) on Poola-Kanada jäähokimängija, kes mängib ründajana Tšehhi kõrgliiga klubis Třineci Oceláři vasakäärel.

Wolski alustas Põhja-Ameerikas jäähokimängimist 2001. aastal noorte liiga Ontario Junior Hockey League'i klubis St. Michael's Buzzers. Järgmisel hooajal liitus ta Ontario Hockey League'i klubiga Brampton Battalion, kus mängis kuni 2006. aastani. Hooajal 2005–06 valiti ta liiga hooaja silmapaistvamaks mängijaks.

2004. aastal valiti ta NHL-i *draft* '​is Colorado Avalanche'i poolt 21. valikuna. Avalanche'i meeskonnas tegi ta debüüdi 2006. aastal Stanley karika väljalangemismängudes. Avalanche'is veetis ta järgmised neli hooaega. 2010. aasta märtsis liitus ta Phoenix Coyotesiga, kuid ta ei olnud enam nii resultatiivne kui eelmistel hooaegadel Avalanche'is, mistõttu liitus ta juba 2011. aasta jaanuaris New York Rangersiga. Hooaja 2011–2012 teises pooles mängis ta Florida Panthers. 

Hooaja 2012–13 alguses toimunud NHL-i tööseisaku tõttu mängis ta mõnda aega Poola kõrgliiga klubis STS Sanok. NHL-i hooaja alguses liitus ta Washington Capitalsiga.

2013. aasta mais sõlmis ta lepingu KHL-i klubiga Nižni Novgorodi Torpedo. Pärast kahte edukat hooaega Torpedos suundus ta 2015. aastal Magnitogorski Metallurgi. Esimesel hooajal Metallurgiga võitis ta Gagarini karika. Hooaja 2016–17 esimeses pooles mängis ta Kunluni Red Staris, kuid sama juba hooaja sees liitus ta taas Metallurgiga. 2018. aasta oktoobris naasis ta uuesti Kunluni Red Stari. Hooaja 2019–20 keskel suundus ta Třineci Oceláři.

2018. aasta taliolümpiamängudel võitis ta Kanada jäähokikoondise koosseisus pronksmedali. Ta lõi turniiril kolm väravat, sealhulgas ühe pronksimatšis Tšehhi vastu.

Välislingid
-----------

* Wojtek Wolski KHL.ru lehel
* Wojtek Wolski NHL.com lehel
* Wojtek Wolski hockeydb.com lehel
Marcos Kyprianou
**Márkos Kyprianoú** (Μάρκος Κυπριανού; sündinud 22. jaanuaril 1960 Limassolis) on Küprose ja Euroopa Liidu poliitik. Ta oli 3. märtsist 2008 19. juulini 2011 Küprose välisminister.

Ta on endise Küprose presidendi Spyros Kyprianou poeg.

Ta on lõpetanud Ateena Ülikooli ja Cambridge'i Ülikooli Trinity College'i õigusteaduse alal.

Ta on Demokraatliku Partei liige. Aastatel 2003–2004 oli ta Küprose rahandusminister.

Aastatel 2004–2008 oli Kyprianoú Euroopa Komisjoni tervishoiuvolinik. 29. veebruaril 2008 esitas ta seoses kutsega asuda Küprose välisministri ametisse avalduse voliniku ametikohalt lahkumiseks ja 3. märtsil andis ta oma ameti üle Androulla Vassilioule. Samal päeval vannutati ta Küprose välisministriks.

Välislingid
-----------

* Koduleht Euroopa Komisjonis
* Eurovolinik kutsub alkoholi mainet alandama, Postimees, 16. juuli 2007

| * v
* r
Barroso esimene komisjon (2004–2010) |
| --- |
| 

* Joaquín Almunia
* Catherine Ashton
* José Durão Barroso
* Jacques Barrot
* Joe Borg
* Dacian Cioloş
* Stavros Dimas
* Benita Ferrero-Waldner
* Ján Figeľ
* Franco Frattini
* Mariann Fischer Boel
* Máire Geoghegan-Quinn
* Dalia Grybauskaitė
* Danuta Hübner
* Siim Kallas
* László Kovács
* Neelie Kroes
* Meglena Kuneva
* Márkos Kyprianoú
* Peter Mandelson
* Charlie McCreevy
* Louis Michel
* Leonard Orban
* Andris Piebalgs
* Janez Potočnik
* Viviane Reding
* Olli Rehn
* Vladimír Špidla
* Antonio Tajani
* Androúlla Vasileíou
* Günter Verheugen
* Margot Wallström

 |
**Woldemar Johann von Lauw** (21. oktoober 1712 Pärnu – 26. veebruar 1786 Põltsamaa) oli baltisaksa tööstur. 

Woldemar Johann von Lauw sündis Pärnus major Wolmar Gustav von Lauw ja Elisabeth Regina Siöfeldti pojana.

Lauw õppis Jena Ülikoolis. Hiljem teenis Vene armees. Kaotas Vene-Türgi sõjas 1737. aastal vasaku käe. 

1746. aastal abiellus Woldemar Johann von Lauw oma isa sõjaväekaaslase, Vana-Põltsamaa mõisa omaniku Heinrich Claus von Ficki (1678–1750), tütre Aurora von Fickiga (1717–1769).

Pärast Heinrich von Ficki surma 1750. aastal päris Lauw Vana-Põltsamaa mõisa. Ta asutas sinna mitmesuguseid tööstusettevõtteid: vasekoja, tärklisevabriku ja parkimiskojad, rohelise klaasi koja, portselanimanufaktuuri jms. Lisaks asutas ta Põltsamaale haigla ja apteegi ning kutsus 1766. aastal sinna arstiks Peter Ernst Wilde, kes omakorda rajas sinna eratrükikoja. Trükikoja omandas hiljem Lauw. 

Woldemar Johann von Lauw laskis 1770. aastatel Põltsamaa linnuse konvendihoonesse rajatud lossi varemetele ehitada uue rokokoostiilis sisekujundusega lossi. 

Tema tütar Aurora von Lauw (1756–1795) abiellus sõjaväelase Reinhold Ludwig von Patkuliga (1730–1801).

Viited
------

1. 1 2  Pärnu Eliisabeti koguduse sünnimeetrika
2. ↑  Põltsamaa lossi ajalugu. Põltsamaa Muuseumi kodulehel. Vaadatud 17.08.2012

Välislingid
-----------

* ID puudub saidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
**Jaak Jõevee** (sündinud 19. juunil 1961 Tallinnas) on eesti sisearhitekt ja disainer.

Jõevee õppis 1968–1971 Tallinna 24. Keskkoolis, 1971–1976 Sausti 8-klassilises koolis, 1976–1982 Tartu Kunstikoolis kunstnik-kujundaja erialal ning 1986–1992 Tallinna Kunstiülikoolis sisearhitektuuri erialal.

1982–1986 töötas ta Tallinna Polütehnilises Instituudis õppemeister-operaatorina, 1986–1989 oli H. Pöögelmanni nimelises Elektrotehnika Tehases osakonnajuhataja ning 1989–1992 disainer AS-is Boga. 1993. aastast on ta Jaak Jõevee Sisearhitektuuribüroo OÜ juhatuse esimees.

Alates 1993. aastast on ta Eesti Sisearhitektide Liidu liige.

Teoseid
-------

* AS Paulig Baltic koolituskeskuse sisekujundus Sauel, 2004
* Eagle Visioni kauplused Tallinnas, Tartus ja Pärnus, 2004–2011
* AS FEB müügiesinduse sisekujundus Tallinnas, 2005
* Eramu sisekujundus Kloogal, 2006 (eramu ja korter, 3/2006)
* VEHO autokeskuse sisekujundus Laagris, 2008
* ICEFIRE büroo sisekujundus Tallinnas, 2011
* Korter Musta Luige majas Tallinnas, 2013 (eramu ja korter, talv 2014)
* Korter Fahle majas Tallinnas, 2014
Parun Woldemar Dietrich von Budberg. Johann Christoph Brotze kogust
**Woldemar Dietrich von Budberg-Bönninghausen** (läti keeles *Voldemārs fon Budbergs-Benninghauzens*; 8. oktoober 1740 Tallinn – 3. juuli 1784 Valga) oli baltisaksa mõisnik ja kunstnik, Valga kreisimarssal. Ta kuulus Budbergide-Bönninghausenide aadlisuguvõssa.

Ta sündis Tallinnas mõisniku ja kohtuniku Otto Friedrich von Budberg-Bönninghauseni perekonnas. Otto Friedrich von Budbergile kuulusid Rannamõisa, Huuksi, Turaida ja Tirza mõis, hiljem lisandus veel Harku mõis.

Kooli saadeti Woldemar Dietrich von Budberg Riiga; seal õppis ta aastatel 1753–1757 Riia Toomkoolis, 1757. aastal jätkas õpinguid Strasbourgis. Pärast õpingute lõppu reisis Brudberg mööda Euroopat, külastas Saksamaad, Šveitsi, Itaaliat, uuesti Prantsusmaad, seejärel Inglismaad, sealt tagasi mandrile – Madalmaadesse. Kunstiõppe sai ta Saksamaal – Leipzigis ja Dresdenis.

Budbergi maali (1781) järgi loodud gravüür Johann Christoph Brotze kogust. Maal kujutab Riia lähistel Juglas Jugla järve kaldal asuvat Gravenheide mõisa härrastemaja
1765. aastal Budberg naasis Liivimaale ja asus elama Riia lähistel Juglas Strazdumuiža mõisas, mis Budbergitele kuulus 1741. aastast. 1770. aastal lasi ta ehitada vana peahoone kõrvale uue klassitsistlikus stiilis peahoone, mis on säilinud tänapäevani.

Kui 1783. aasta juulis loodi Katariina II ukaasiga Balti provintsidele uus halduskord ning Riia ja Võnnu (Cēsise) maakonna kirdeosadest moodustati Liivimaa kubermangu Valga kreis ning linnast sai kreisilinn, siis valiti Budberg Valga kreisimarssaliks.

1884. aasta juulis Valgas ta suri.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  ID puudub saidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
2. ↑  Bildkatalog. herder-institut.de

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Woldemar Dietrich von Budberg** |

* Budbergi portree – Karl August Senffi gravüür akvatintatehnikas. digikogu.ekm.ee
Jaak Jürimäe 2009. aastal
**Jaak Jürimäe** (sündinud 16. mail 1968 Tartus) on eesti sporditeadlane ja -pedagoog.

Haridus
-------

1986. aastal lõpetas Tartu 1. Keskkooli, 1990. aastal Tartu Ülikoolis bakalaureuse- ja 1992. aastal magistriõppe. Doktoriõpingud toimusid Austraalias Queenslandi Ülikoolis, kus Jürimäe kaitses 1996. aastal väitekirja teemal "Changes in muscle structure and function with resistance training". 1998–1999 läbis järeldoktorantuuri Tartu Ülikoolis.

Töö
---

Alates 2007. aastast töötab ta professorina Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna treeninguõpetuse õppetoolis.

Jürimäe uurib väsimust ja ülekoormust ning püüab leida markereid, mille abil hinnata tippsportlaste treeningu tõhusust.

Teosed
------

* "Treeninguõpetus", Tartu Ülikooli Kirjastus 2011 (koos Jarek Mäestuga). ISBN 9789949195909

Sport
-----

Jürimäe on kuulunud sõudjana Eesti koondisse.

* Saavutanud NV meistrivõistlustel pronksi roolijata neljapaadil.
* Saavutanud kuuel korral Eesti meistrivõistlustel pronksmedali rooljata neljapaadis, roolijaga kahepaadis või kaheksapaadis (1986–1989)

Tunnustus
---------

* 2012 Tartu Ülikooli aumärk

Isiklikku
---------

Tema isa oli metsateadlane Arnold Jürimäe ja poolvend oli spordipedagoog Toivo Jürimäe.

Viited
------

1. ↑  "Eesti tippteadlaste panus maailma: päästvad bakterid ja täiustatud elektroonika" Eesti Päevaleht, 27. jaanuar 2007
2. ↑
3. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 8.12.2022.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jaak Jürimäe** |

* Jaak Jürimäe Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* Biograafia ESBL-is
* Jaak Jürimäe YouTube
**Ann Mihkelson** (Anu Ebbe Mihkelson) (sündinud 8. oktoobril 1945 Uppsalas Rootsis) on eesti päritolu Austraalia keemik.

Tema vanemad lahkusid septembris 1944 Pärnust Rootsi, kust omakorda siirduti detsembris 1948 Austraaliasse Queenslandi. Aastal 1958 koliti Sydneysse, kus ta aastal 1963 sai keskhariduse nii heade tulemustega, et anti stipendium ülikoolis keemia õppimiseks. Aastal 1968 lõpetas ta Uus-Lõuna-Walesi Ülikooli ja aastal 1974 kaitses Sydney Ülikoolis doktoriväitekirja. Aastatel 1974–1975 viibis uurimistööl Göteborgi Ülikooli arstiteaduskonnas.

Aastatel 1975–1990 töötas ta õppejõuna Uus-Lõuna-Walesi Ülikoolis ja Sydney Ülikoolis, aastatel 1990–1991 oli ta Queenslandi tehnikaülikooli õppejõud. Aastal 1992 kolis ta koos keemikust abikaasaga Tasmaaniasse, kus tast sai sealse ülikooli õppeala asekantsler ja keemiaprofessor.

Teoseid
-------

* "Three Suitcases and a Three Year Old" ISBN 0-86417-997-9

Kirjandus
---------

* "Eesti Rahva Elulood II" lk 350
* Kes on kes? Kes on kus? Kaugete maade eestlased. Lühielulood. Vello Lään. Olion 2011

Välislingid
-----------

* Ann Mihkelsoni koduleht (*inglise keeles*)
* Austraalia keemiaprofessor tuli vanemate jälgedel käima
Jaak Kirikal 1999. aastal
**Jaak Kirikal** (sündinud 2. jaanuaril 1939) on eesti jurist ja õigusteadlane.

1961. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli (õigusteaduskonnas).

Aastatel 1961–1965 töötas ta Eesti Põlevkivi juriskonsuldina, 1965–1970 Kohtla-Järve rahvakohtu kohtuniku ja kohtu esimehena, 1970–1976 EKP Keskkomitee administratiivosakonna instruktori ja inspektorina. Aastatel 1976–1988 oli ta Eesti NSV justiitsministri asetäitja ja esimene asetäitja, 1988–1991 Eesti NSV Ülemkohtu esimees, 1992 Eesti Vabariigi Ülemkohtu esimees. Ta vabastati Eesti Vabariigi Ülemkohtu esimehe ametist 26. jaanuaril 1993 tagasiulatuvalt 2. jaanuarist 1993.

1993. aastast oli ta Eesti Väike- ja Keskmiste Ettevõtjate Assotsiatsiooni (EVEA) seadusandluse ja parlamentaarsete suhete direktor. Hiljem on ta töötanud advokaadina advokaadibüroos Tark & Co ning Roundtree Developments Limited Eesti filiaali juhatajana.

Ta on Eesti Akadeemilise Õigusteaduse Seltsi liige. Ta on avaldanud artikleid ajakirjades Nõukogude Õigus, Eesti Jurist ja Juridica.

Tunnustus
---------

* 1987 Eesti NSV teeneline jurist

Viited
------

1. ↑  Eesti Vabariigi Ülemnõukogu XII koosseisu 11.–14. mai 1992
2. ↑  Elektrooniline Riigi Teataja. "Eesti Vabariigi Ülemkohtu esimehe ametist vabastamine". Riigikogu 26.01.1993 otsus.
3. ↑  "Eesti Akadeemiline Õigusteaduse Selts. Liikmed". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. august 2016. Vaadatud 8. juulil 2016.
4. ↑  Juridica. Jaak Kirikal[*alaline kõdulink*]
5. ↑  Eesti artiklite andmebaas *Index Scriptorum Estoniae*. Kirikal, Jaak

Välislingid
-----------

* Eesti NSV justiitsministri esimene asetäitja Jaak Kirikal (fotograaf Georgi Tsvetkov), 1985
* Eesti Väikeettevõtluse Assotsiatsiooni (EVEA) seadusandluse ja parlamentaarsete suhete direktor Jaak Kirikal (fotograaf Toomas Huik), 1993
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kabetajast; jäähokimängija kohta vaata artiklit Aleksandr Georgijev (jäähokimängija).* |

---

Alexander Georgiev MM-matši avamisel Tallinnas 2013
**Aleksandr Georgijev** (vene keeles Александр Сергеевич Георгиев; sündinud 17. juuli 1975 Novgorodi oblastis) on Venemaa kabetaja, kümnekordne maailmameister rahvusvahelises kabes (2002, 2003, 2004, 2009, 2011, 2013 matš ja turniir ning 2015 matš ja turniir, 2019). 2016. aasta märtsis teatas ta, et loobub maailmameistritiitli kaitsmisest, kuid osales juba järgmisel aastal taas.

Sündinud Novgorodi oblastis, kasvas ta üles Peterburis. Seal hakkas ta kabet õppima Sergei Manšini käe all. Tuli kolmekordseks juunioride maailmameistriks 1992, 1993 ja 1994. Seejärel kolis Išimbaisse, kus sai tema treeneriks Juri Tšertok. Praegu elab ta taas Peterburis.

1999. aastal tuli ta Euroopa meistriks ning samuti maailmameistriks kiirkabes.

2002. aastal võitis ta Challenge Mondiali (maailmameistrivõistluste pretendentide turniiri) ning sai õiguse mängida matši maailmameistritiitlile Aleksei Tšižoviga. 2003. aasta märtsisse edasi lükkunud matši ta võitis ning praktiliselt juba ühe kuu pärast, 1. mail alanud maailmameistriturniiril Zvartsluisis, pidi ta hakkama tiitlit kaitsma. Turniiril jäid esikohta jagama kolm meest: Georgijev, Tšižov ja Guntis Valneris. Sama aasta oktoobris nende kolme vahel peetud järelturniiri Georgiev võitis ning tuli sellega teist korda maailmameistriks.

2004. aasta novembris-detsembris kaitses ta tiitlit jälle matšis Aleksei Tšižoviga. Matš peeti Ufas ja Tšižovi kodulinnas Iževskis. 15 klassikalise ajakontrolliga partii järel oli matši seis viigiline 15:15 (+1 =13 -1). Seejärel mängiti 8 kiirpartiid, mis lõppesid kõik viigiga. Maailmameistritiitli saatus jäi välkpartiide otsustada, Georgijev suutis vastasest parem olla tulemusega 11:7 (+2 =7 -0).

### Kümnekordseks maailmameistriks saamine

| Aasta | Võistluspaik | Võistlus | Märkused |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 (2003) | Ufa ja Iževsk | Matš Aleksei Tšižoviga | 2002. aastal toimuma pidanud matš peeti tegelikult 2003. aastal |
| 2003 | Zvartsluis | Turniir |  |
| 2004 | Ufa ja Iževsk | Matš Aleksei Tšižoviga |  |
| 2006 | Jakutsk |  | Pidi toimuma matš Aleksei Tšižoviga, kuid see jäi pidamata. |
| 2011 | Emmeloord ja Urk | Turniir |  |
| 2012 (2013) | Tallinn | Matš Aleksandr Švartsmaniga | 2012. aastal toimuma pidanud matš peeti tegelikult 2013. aastal |
| 2013 | Ufa | Turniir |  |
| 2014 (2015) | İzmir | Matš Jean Marc Ndjofangiga | 2014. aastal toimuma pidanud matš peeti tegelikult 2015. aastal |
| 2015 | Emmen | Turniir |  |
| 2019 | Yamoussoukro | Turniir |  |

Ta on tulnud koguni 12 korda Venemaa meistriks rahvusvahelises kabes (1994, 1995, 1997, 2000, 2002, 2005, 2006, 2007, 2009, 2010, 2011 ja 2012).

Ta on abielus rahvusvahelise meistri Güzel Georgijevaga.

Vaata ka
--------

* Lehmanni-Georgijevi süsteem
**Aleksandr Goloborodko** (vene keeles *Александр Александрович Голобородько*; ukraina keeles *Олександр Олександрович Голобородько*; sündinud 28. septembril 1938 Dniprodzeržõnskis) on ukraina rahvusest Venemaa näitleja.

1960. aastal lõpetas ta Kiievi Karpenko-Karõi nimelise Teatriinstituudi ja asus tööle Simferopolis asuvasse Krimmi Gorki nimelisse Vene Draamateatrisse. 1971. aastal sai Aleksandr Goloborodkost Kiievi Lesja Ukrainka nimelise Teatri näitleja. 1976. aastal sai temast Moskva Väikese Teatri näitleja. 1985. aastast on Aleksandr Goloborodko Mossoveti-nimelise teatri näitleja.

Alates 1967. aastast on Aleksandr Goloborodko mänginud rohkem kui 70 filmis. Sealhulgas mängis ta 1969. aastal valminud Tallinnfilmi filmis "Viimne reliikvia" Gabrieli. Filmi 50. aastapäeva puhul näitas Eesti Televisioon 2020. aasta märtsis värsket intervjuud Aleksandr Goloborotkoga "Vürst Gabriel. 50 aastat hiljem". Intervjuus kinnitas Goloborodko, et just "Viimne rekliikvia" tegi ta üle Nõukogude Liidu kuulsaks. 2020. aasta seisuga elab ta Moskvas ning näitleb pensionärina ikka veel paljudes lavateostes ja filmides ning vahel esitab ka laule.

Tunnustus
---------

* Ukraina NSV teeneline kunstnik
* 1977 – NSV Liidu riiklik preemia
* 1988 – Vene NFSV rahvakunstnik
* 2010 – Austuse orden
* 2019 – Sõpruse orden

Viited
------

1. ↑  Paavo Kangur. Viimne reliikvia : pilk legendi taha. Tallinn, 2011, lk. 143
2. ↑  Vürst Gabriel. 50 aastat hiljem. Jüri Muttika intervjuu Aleksandr Goloborodkoga. Esmaeeter Eesti Televisioonis 26.03.2020.
3. ↑  Presidendi ukaas 3. märtsist 2010
4. ↑  Указ Президента Российской Федерации от 9 сентября 2019 года № 430 «О награждении государственными наградами Российской Федерации»

Välislingid
-----------

* Aleksandr Goloborodko kino-teatr.ru lehel
* "Viimse reliikvia" vürst Gabrieli osatäitja: pean Eestit oma filmikodumaaks. Jüri Muttika intervjuu Aleksandr Goloborodkoga. ERR Menu, 26. märts 2020
* Vürst Gabriel. 50 aastat hiljem. Video: Jüri Muttika intervjuu Aleksandr Goloborodkoga. Esmaeeter Eesti Televisiooni saates "Ringvaade" 26. märtsil 2020 (saade on ETV veebilehel märkusega "Alaliselt järelvaadatav")
**Dolguntša**, õieti **Jevdokija Jegorovna Sleptsova**, (vene keeles Долгунча; Евдокия Егоровна Слепцова; 
29. veebruar 1935 Moma rajoon, Jakuudi ANSV – 2002) oli eveeni põhjapõdrakasvataja, kütt ja jahilaskur, kes läks Sahha ajalukku täpsuslaskurina ja kelle kohta kasutatakse sageli epiteeti "legendaarne eveenitar". Rahvas hakkas kutsuma teda Dolguntšaks.

Ta oli Jakuudi ANSV Ülemnõukogu V koosseisu saadik. Ta tegutses 20 aastat kütina (töötas sovhoosis Iskra).

Isiklikku
---------

Tema kasulaps on ansambli Dolguntša looja Svetlana Dmitrijeva. Jevdokija Sleptsova lapselaps Dmitri Dmitrijev on balletipedagoog, Sahha rahvakunstnik.

Tunnustus
---------

* Tööpunalipu orden
* orden Austuse märk
* Moma rahvusulussi aukodanik

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

2000. aastal maalis maalikunstnik Afanassi Ossipov tema portree. Jevdokija Sleptsova auks on nimetatud 2007. aastal loodud eveeni etnofolklooriansambel Dolguntša.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Знатные оленеводы. knigakan.ru
2. ↑  Долгунча. npeople.ucoz.ru
3. 1 2 3  Эвенский ансамбль «Долгунча» отметил 10-летие создания. yakutiakmns.org, 18. aprill 2017
4. ↑  Большой юбилей мастера балетной сцены. shadrinnews.ru
5. ↑  Осипов Афанасий Николаевич. ysia.ru
Printsess Christina
**Christina**, **Rootsi printsess**, **proua Magnuson** (*Christina Louise Helena*; sündinud 3. augustil 1943 Haga lossis Stockholmis) on praeguse Rootsi kuninga Karl XVI Gustavi õde.

Vanemad ja õed-vennad
---------------------

Printsess Christina sündis Haga lossis Västerbotteni hertsogi Gustaf Adolfi ja Saksi-Goburgi-Gotha printsessi Sibylla neljanda lapsena. Christina isapoolne vanaisa oli kuningas Gustav VI Adolf.

Printsess Christinal on vanemad õed printsess Margaretha (sünd. 1934), printsess Birgitta (sünd. 1937) ja printsess Désirée (sünd. 1938) ja noorem vend Karl XVI Gustav.

Kihlus ja abielu
----------------

Christina tutvus oma tulevase abikaasaga 1961. aastal Stockholmis pidulikul lõunasöögil. Tema ja Tord Gösta Magnusoni kihlus kuulutati välja 1974. aastal.

Paar abiellus 15. juunil 1974 Stockholmi kuningalossi kirikus. Lihtkodanikuga abiellumise tagajärjel kaotas Christina tiitli Kuninglik Kõrgus ning temast sai printsess Christina, pr Magnuson.

Printsess Christina ja ta abikaasa elavad Stockholmis.

Lapsed
------

* Carl Gustaf Victor Magnuson (sünd. 8. augustil 1975)
* Tord Oscar Frederik Magnuson (sünd. 20. juunil 1977)
* Victor Edmund Lennart Magnuson (sünd. 10. septembril 1980)

Kuninglikud kohustused
----------------------

Printsess Christina osaleb mõnikord Rootsi kuningliku perekonna korraldatavatel lõunasöökidel ning on mitme organisatsiooni auliige ja patroon. 9 aastat oli printsess Christina Rootsi Punase Risti esimees.