recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
David Ullström 2011. aastal Bridgeport Sound Tigersi särgis
**David Jakob Ullström** (sündinud 22. aprillil 1989 Jönköpingis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib keskründajana Saksamaa kõrgliigaklubis Schwenninger Wild Wings.

Ta alustas klubikarjääri hooajal 2007–08 Rootsi kõrgliigaklubis HV71. 2010. aastal tuli ta klubiga Rootsi meistriks.

2008. aastal valis New York Islanders ta NHL-i *draft* '​is 102. valikuna. Ta suundus Põhja-Ameerikasse mängima hooajal 2010–11, liitudes esmalt AHL-i klubiga Bridgeport Sound Tigers. Islandersi meeskonnas mängis ta NHL-is hooaegadel 2011–12 ja 2012–13.

2013. aasta juunis liitus ta KHL-i klubiga Jaroslavli Lokomotiviga. Seejärel mängis ta KHL-is Praha Levi, Tšerepovetsi Severstali, Novosibirski Sibiri ja Minski Dinamo ridades.

Hooaegadel 2016–17 ja 2017–18 mängis Ullström taas HV71-s. 2017 aastal tuli ta klubiga teist korda oma karjääri jooksul Rootsi meistriks. Hooajal 2018–19 naasis ta Põhja-Ameerikasse, sõlmides lepingu Arizona Coyotesiga. Ta mängis sel hooajal vaid Coyotesi farmklubis Tucson Roadrunners. Kuna tal ei õnnestunud Coyotesi põhimeeskonda jõuda, suundus ta tagasi Euroopasse ja liitus 2019. aasta mais Riia Dinamoga.

Hooaja 2019–20 keskel siirdus ta Šveitsi kõrgliigaklubisse EHC Bieli. Järgmise hooaja keskel liitus ta samasse liigasse kuuluva Davos HC-ga. 2021. aasta juunis naasis ta HV71-sse. 2022. aasta oktoobris sõlmis ta lepingu Schwenninger Wild Wingsiga.

2009. aastal võitis Ulltröm Rootsi kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 19.2.2023)

Välislingid
-----------

* David Ullström KHL.ru lehel
* David Ullström hockeydb.com lehel
**David Vidales Ajenjo** (sündinud 1. mail 2002 Leónis) on Hispaania võidusõitja.

Karjäär
-------

Vidales alustas oma autospordikarjääri kardis 2013. Esimesel kahel aastal tuli ta Hispaania meistriks. 2017. aastal saavutas ta WSK Final Cupi kolmanda koha. Sel aastal saavutas ta teise koha ka CIK-FIA kardisõidu maailmameistrivõistlustel. 2018. aastal saavutas ta MM-i kolmanda koha ning 2019. aastal saavutas ta sellel meistrivõistlustel ühe positsiooni kõrgemal.

2020. aastal läks Vidales üle vormelisõidule, tehes oma debüüdi Vormel Renault Eurocup arvestuses koos JD Motorsport meeskonnaga teisel võistlusnädalavahetusel Autodromo Enzo e Dino Ferraril. Oma esimeses sõidus võttis ta kohe pole-positsiooni ja võidu, misjärel võitis ka selle nädalavahetuse teise sõidu. Pärast seda ta enam võitu ei saavutanud, kuid oli siiski neli korda poodiumil; kaks korda Magny-Coursi ringrajal ja üks kord nii Nürburgringil kui ka Zandvoorti ringrajal. Ta saavutas meistrivõistlustel 169 punktiga kuuenda koha. Samuti lõpetas ta algajate meistrivõistlustel Alex Quinni järel teisena.

2021. aastal alustas Vidales Aasia Vormel 3 meistrivõistluste hooaega, sõites Dino Beganovici asendajana Prema Abu Dhabi Racingule. Ta osales vaid kahel viimasel võistlusnädalavahetusel, kuid saavutas sellest hoolimata Dubai Autodrome’il poodiumikoha. 38 punktiga saavutas ta lõpparvestuses kolmeteistkümnenda koha. Seejärel naasis ta Vormel Renault Eurocup, mis liideti Vormeli Regionaal Euroopa Meistrivõistlustega ja jätkas selle nime all, mängides taas Prema Powerteami eest. Ta võitis Imolas hooaja esimese võistluse, kuid saavutas seejärel veel vaid kaks poodiumikohta Ricardo Tormo Valencia ringrajal ja Mugello ringrajal. Ta saavutas edetabelis 102 punktiga kümnenda koha.

2022. aastal tegi Vidales debüüdi FIA Vormel 3 Meistrivõistlustel, kihutades Campos Racing meeskonnas.

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Statistika sees Driver Database (inglise keeles)
**Eugen Gustav Dücker** (Eugène Gustav Dücker, Eugen Dücker; 10. veebruar 1841 Kuressaare – 6. detsember 1916 Düsseldorf) oli baltisaksa kunstnik.

Elukäik
-------

Eugen Gustav Dücker õppis aastail 1858–1862 Peterburi Kunstide Akadeemias, esmalt skulptuurierialal ning hiljem maastikumaalierialal professor Sokart Vorobjovi juures. Akadeemia lõputöö "Tammemets Tallinna lähedal" (kuulub praegu Tretjakovi galeriile) eest sai ta 1862. aastal esimese järgu kuldmedali. Ühtlasi sai ta ka kuueaastase stipendiumi välismaale. 1863 reisis Dücker Saksamaale, viibis lühemat aega Berliinis, Stuttgardis ja Karlsruhes ning jõudis järgmisel aastal Düsseldorfi, kus veetis oma kuus stipendiaadiaastat.

1872. aastast töötas Düsseldorfi Kunstiakadeemias professorina. 1868. aastal andis Peterburi Kunstide Akadeemia Dückerile akadeemiku ja 1874. aastal professori nimetuse.

Saksamaal elades külastas kunstnik korduvalt Eestit ning maalis hulga Eestimaa maastikke. Tema juures Düsseldorfis õppis terve rida Eestimaal tegutsenud maastikumaalijaid: Oskar Hoffmann, Richard Bergholz, Julius Fedders, Alexander Schlater.

Looming
-------

Kõigi oma Düsseldorfi Kunstiakadeemias töötatud 44 aasta jooksul soosis Dücker realistlikku loodusekujutust, mistõttu seal seni viljeldud hilisromantiline maastikumaal taandus. Dücker jäi tihedalt seotuks Venemaa kunstieluga ja osales mitmel näitusel, sealhulgas ka 1882. aastal toimunud teisel peredvižnikute näitusel.

Oma looduse motiivirikkust rõhutava loominguga uuendas ka vene maastikumaali ning pani aluse selle uuele tõusule. 

Dücker eelistas valgusküllaseid selgelt liigendatud rannamaastikke (nt „Tiskre rand", 1866, ja „Mere rannal", 1875), eriti Rügeni saare ja Saaremaa vaateid, mida täiendas harilikult väikeste olustikustseenidega. Kasutas sageli Eesti ja Läänemere motiive.

Ta on loonud ka elulisi, tehniliselt meisterlikke oforte ja akvarelle, näiteks "Viljalõikus", "Mere kallas", "Sügismaastik".

* "Kõrge kallas" "Kõrge kallas"
* "Maastik tuulikuga" "Maastik tuulikuga"
* "Tee üle liiviku"" "Tee üle liiviku""
* "Mere rannal" "Mere rannal"
* "Tiskre rand" "Tiskre rand"
* "Tee külasse" "Tee külasse"
* "Küla Põhja-Saksamaal" "Küla Põhja-Saksamaal"
* "Krabbenfischer am Ostseestrand" "Krabbenfischer am Ostseestrand"
* "Mees mere ääres" "Mees mere ääres"
* "Rügeni maastik" "Rügeni maastik"
* "Akvarell" "Akvarell"
* "Kari metsa veerel" "Kari metsa veerel"

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7
2. ↑  EKM kataloog, Tallinn, 1933, lk 18
3. ↑  Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn, 1996

Välislingid
-----------

* Kirje Eugen Gustav Dückeri sünni kohta Kuressaare koguduse sünnimeetrikas (Saaga, nõuab sisselogimist)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kategooria:Eugen Dücker** |
**Eugen Haamer** (10. aprill 1903 Kuressaare – 15. jaanuar 1968 Tartu) oli eesti arhitekt ja ehitusinsener.

Ta lõpetas 1921. aastal Saaremaa Eesti Segagümnaasiumi ja 1933. aastal Tallinna Tehnikumi ehitustehnika haru ning täiendas end Saksamaal. Koolipoisina võttis osa 1919. aastal toimunud Saaremaa mässu mahasurumisest ning osales Vabadussõjas.

Oli Kuressaare linnainsener ja -arhitekt. Tema projekti järgi valmis 1939. aastal Kuressaare algkoolihoone aadressil Garnisoni tänav 16. (aastatel 1944–1961 tegutses selles hoones Kuressaare Keskkool, seejärel 4-klassiline Kingissepa Linna Algkool ja Kingissepa Töölisnoorte Keskkool; aastatel 1978–2011 tegutses selles hoones Kuressaare Põhikool; alates 2011. aastast on hoone Kuressaare Kunstikooli ja Kuressaare Täiskasvanute Gümnaasiumi kasutuses). Ehitusinsener oli Armin Talk. Avamise puhul kinkis Eugen Haameri vend maalikunstnik Eerik Haamer koolile oma teose "Saaremaa", mis asub tänapäeval Saaremaa Muuseumis.

Teine tema projekteeritud tuntud hoone oli 1936. aastal valminud rannahoone nn Weise heinamaal (sõjajärgsetel aastatel lammutasid selle kütteks naabruses elavad Nõukogude sõjaväelased).

Töötas Tallinnas teede- ja sillaehituse spetsialistina. 1944. aasta märtsipommitamises kaotas perekond kodu ning 1946 asuti elama Valka, kus Eugen Haamer sai tööd teedevalitsuse peainsenerina. 1952. aastal määrati Valga Teedevalitsuse juhataja Tartusse ning koos temaga asus seal peainsenerina tööle ka Eugen Haamer. Tema vastutusalas olid mitme suure silla ja ka näiteks Tallinna–Tartu maantee Põltsamaa–Tartu lõigu ehitus.

Isiklikku
---------

Eugen Haameri vennad olid maalikunstnik Eerik Haamer ning kirikuõpetaja ja skaudijuht Harri Haamer. Tema poeg Jaak Haamer oli režissöör.

Viited
------

1. ↑  Vilistlased. Kuressaare Hariduse Kooli veebisait.
2. ↑  Garnisoni tn 16, register.muinas.ee, (vaadatud 10.02.2022)

Allikad
-------

* Urve Kirss. 90 aastat Eugen Haameri sünnist. Meie Maa nr 16, 1993
Linn enne 1915. aastat
**Ilūkste** (Helifaili info läti i) (saksa keeles *Illoxen*, *Illuxt*, varem eesti keeles *Illuksti*) on linn Lätis Augšdaugava piirkonnas. Ajalooliselt on olnud osa Sēlijas. Linn asub merepinnast 100 meetri kõrgusel.

Ajalugu
-------

Ilūkste alad kuulusid aastal 1251 seelide Alektene muinasmaakonda. 16. sajandil allus see Daugavpilsi komtuuridele.

Asulat on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1559. Toona oli see väike alev, mis kuulus Pilskalne mõisale. Aastal 1567 rajati alevisse luteri kirik, aastal 1596 asutati seal kool.

Hiljem asusid piirkonda elama vanausulised. Aastal 1690 rajasid jesuiidid asulasse esimese katoliku kiriku, mille asemele nad aastail 1754–1769 uue kahe torniga kivikiriku püstitasid. 

Pärast Venemaaga liitmist sai asulast Ilūkste kreisi keskus. Aastal 1816 ehitasid sinna oma kiriku uniaadid, mis läks aastal 1861 õigeusu kiriku valdusse. Alevisse asusid elama ka juudi kaupmehed. Asula tähtsust näitab see, et seda läbis Peterburi ja Varssavi vahelise suurtee vana trass, ka hakkas seda läbima aastal 1873 valminud Dünaburgi ja Tilsiti vaheline raudtee.

Esimese maailmasõja ajal jäi Ilūkste rindejoonele, mistõttu suur osa alevist sai purustatud. Linn aastast 1917. 2009. aastani kuulus Daugavpilsi rajooni. 2021. aastani oli linn Ilūkste piirkonna keskus.

* LinnavaadeLinnavaade
* Luteri kirikLuteri kirik
* RaekodaRaekoda
* Katoliku kirikKatoliku kirik

Vaata ka
--------

* Ilūkste kreis

Viited
------

1. ↑  Reģionu, novadu, pilsētu un pagastu kopējā un sauszemes platība gada sākumā, vaadatud 18.01.2023.
2. ↑  Pilsētu (blīvi apdzīvotu) un lauku (reti apdzīvotu) teritoriju iedzīvotāju skaits reģionos, pilsētās, novados un pagastos (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā) – Teritoriālā vienība, Laika periods un Rādītāji, vaadatud 22.12.2022.
3. ↑
4. ↑  Hanswilhelm Haefs. Polen.
5. ↑  Heinz von Zur Mühlen. Baltisches historisches Ortslexikon, 2. osa.

Välislingid
-----------

 Ilūkste – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

Läti linnad

Ādaži | Ainaži | Aizkraukle | Aizpute | Aknīste | Aloja | Alūksne | Ape | Auce | Baldone | Baloži | Balvi | Bauska | Brocēni | Cesvaine | Cēsis | Dagda | Daugavpils | Dobele | Durbe | Grobiņa | Gulbene | Iecava | Ikšķile | Ilūkste | Jaunjelgava | Jelgava | Jēkabpils | Jūrmala | Kandava | Kārsava | Ķekava | Koknese | Krāslava | Kuldīga | Ķegums | Lielvārde | Liepāja | Limbaži | Līgatne | Līvāni | Lubāna | Ludza | Madona | Mārupe | Mazsalaca | Ogre | Olaine | Pāvilosta | Piltene | Pļaviņas | Preiļi | Priekule | Rēzekne | Rīga | Rūjiena | Sabile | Salatsi | Salaspils | Saldus | Saulkrasti | Sigulda | Seda | Skrunda | Smiltene | Staicele | Stende | Strenči | Subate | Talsi | Tukums | Valdemārpils | Valka | Valmiera | Vangaži | Varakļāni | Ventspils | Viesīte | Viļaka | Viļāni | Zilupe
**Hermann Gustav von Radingh** (ka Rading; vene Герман Иванович фон Радинг 14. veebruar 1753 – 10. märts 1827 Peterburi) oli baltisaksa päritolu Venemaa riigitegelane.

Ta oli riiginõunik (1799), Eestimaa kubermangu asekuberner 11. septembrist 1797 kuni 6. jaanuarini 1809, tõeline riiginõunik, Minski tsiviilkuberner 1810. aastast kuni 21. maini 1813 ja Vene-Ameerika kompanii nõukogu liige 1826–1828.

Perekond
--------

Tema vanemad olid Liivimaa Koknese kihelkonna Rīteri (Grütershof) ja Lapa (Lapinsky) mõisnik Hermann Johann von Radingh (1724–1790) ja Skrīveri (Rēmera muižā, *Römershof*) mõisast pärit Anna Rosina Schultz von Ascheraden (1727–1802).  Tema vanaisa oli Venemaa kindralmajor Justus Heinrich von Radingh (1665–1742).

Ta abiellus Tallinnas 30. augustil 1808 Emilie Dorothea von Pistohlkorsiga (1790 Kuremaa – 1854 Peterburi), kes oli Kuremaa mõisaomaniku Moritz von Pistohlkorsi (1767–1826) ja Eestimaa Kandle mõisast pärit Henriette Friederike von Hastferi (1771–1805) tütar.

Vaata ka
--------

* Radingh

Viited
------

1. ↑  Heinrich von Hagemeister: Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Teil 1. Riga: Eduard Frantzen 1836, lk.80-81
2. ↑  Erik-Amburger-Datenbank: Hermann Gustav v. Radingh (russ.: Ivanovič) \* 14.2.1753 † 10.3.1827 - im Original: 72 J. Sankt Petersburg
3. ↑  Schultz von Ascheradenid raamatus: *Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 1,2,: Livland, Bd.:2, Lfeferung 13*, Görlitz, 1929, lk. 1044
4. ↑  Pistohlkorsid raamatus: *Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 1,2,: Livland, Bd.:2, Lfeferung 13*, Görlitz, 1929, lk. 1028

Välislingid
-----------

* ID puudub saidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Dmitri Glinka** | **Eestimaa asekuberner**1797–1809 | Järgnev**Parun Alexander Philipp von Saltza** |
| Eelnev**Zahar Kornejev** | **Minski tsiviilkuberner**1810–1813 | Järgnev**Pavel Dobrinski** |
**Hermeneutika** (kreeka sõnast *hermeneutikē* < *hermeneia* 'seletus, tõlgendus') on tekstide tõlgendamise õpetus. Hermeneutika kujunes esmalt välja religioossete tekstide interpreteerimise õpetusena.

Hermeneutika lähteseisukohad:

* uuritakse teksti tervikuna (vt. hermeneutiline ring);
* teksti uuritakse kultuurilis-ajaloolisel taustal;
* tekst on autori ja lugeja dialoog: teksti tõlgendus sõltub uurija ajaloolisest vaistust, kogemusest ning valmidusest dialoogi astuda.

Mõiste ajalugu
--------------

Aristotelese teoses *Peri hermeneias* tähistas sõnaga *hermeneia* ütlust kui hinges mõeldu üleminekut välisesse (täht, hääl).

Keskaegne teadusliku tõesuse menetlus oli aristotellik-aksiomaatiline, st eristati kahte tõestusmenetlust: *synthesis* (deduktsioon) ja *analysis* (induktsioon). Keskaegne ja kristlik tõlgendamine lähtus pühakirja kriitikavälisest traditsioonist.

F. Schleiermacher (1768–1834) oli teoloog ja filosoof. Eristas kahte tõlgendamise/arusaamise liiki: tekstist (filoloogiline arusaamine) ja teksti autorist arusaamine. 1819. aastal sõnastas ta tõlgendamise reeglid: 

* tõlgendamine alaku teemast, üldisest ülevaatest (psühholoogiline),
* hermeneutilise ringi kasutamine
* stiili täielik mõistmine, sest stiil peegeldab autori mõtlemisviisi,
* tausta teadmine (teadmine ajastust, autori muust loomingust, kirjandusest enne teose ilmumist jms).

Hans-Georg Gadamer (1900–2002) peateos oli *Tõde ja meetod*. Ta väidab, et hermeneutika tähtsaim osa on metodoloogia. Teksti mõistmiseks pole oluline mitte autori biograafia jms, vaid **teksti tähendus**. Gadamer arvas erinevalt Schleiermacherist, et tekstil pole ainult ühte õiget tõlgendust. Igal ajastul loovad erinevad kogemustaustad erinevaid tõlgendusi.

Paul Ricœur (1913–2005) pidas teksti tõlgendust enesekohaseks, tõlgendaja tõlgendab alati ka iseennast.

Umberto Eco (1932–2016) arvates tekst on autorist ja tõlgendajast sõltumatu.

Vaata ka
--------

* biohermeneutika
* eksegeetika
Gennaro Gattuso, 2007
**Gennaro Ivan Gattuso** (sündinud 9. jaanuaril 1978) on Itaalia jalgpallitreener ja endine jalgpallur (poolkaitsja).

Mängijana võitis ta Milaniga kaks korda nii UEFA Meistrite Liiga kui ka Serie A.

Klubikarjäär
------------

Gattuso siirdus 1997 Šotimaa liiga klubisse Rangers. 1998 müüdi ta 4 miljoni euro eest Serie A klubisse Salernitana. Tema head esitused jäid silma Milanile, kes ta enda juurde kutsus. AC Milani siirdus Gattuso 1999. aastal. AC Milanis mängis ta kuni 2012. aastani.

Koondisekarjäär
---------------

Gattuso kuulus Itaalia koondisse 73 mängus. Ta mängis 2000. aasta suveolümpiamängudel, 2002. ja 2006. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel; 2004. ja 2008. aasta Euroopa meistrivõistlustel jalgpallis ja 2009. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril.

Treenerikarjäär
---------------

Pärast jalgpallurikarjääri lõppu alustas Gattuso tööd treenerina. Ta on juhendanud selliseid klubisid nagu Palermo (2013), OFI Kreeta (2014), Pisa (2015–2017), AC Milan (2017–2019) ja Napoli (2019–2021). Alates 2022. aasta juunist on ta Hispaania kõrgliigaklubi Valencia peatreener.

Saavutused
----------

### Mängijana

Milan
* Serie A: 2003–04, 2010–11
* Coppa Italia: 2002–03
* Supercoppa Italiana: 2004, 2011
* UEFA Meistrite Liiga: 2002–03, 2006–07
* UEFA Superkarikas: 2003, 2007
* Klubide maailmameistrivõistlused: 2007

### Treenerina

Napoli
* Coppa Italia: 2019–20

| * v
* r
Itaalia koondis  –  2006. aasta FIFA maailmameister (4. tiitel) |
| --- |
| 

* 1 Buffon
* 2 Zaccardo
* 3 Grosso
* 4 De Rossi
* 5 Cannavaro (kapten)
* 6 Barzagli
* 7 Del Piero
* 8 Gattuso
* 9 Toni
* 10 Totti
* 11 Gilardino
* 12 Peruzzi
* 13 Nesta
* 14 Amelia
* 15 Iaquinta
* 16 Camoranesi
* 17 Barone
* 18 Inzaghi
* 19 Zambrotta
* 20 Perrotta
* 21 Pirlo
* 22 Oddo
* 23 Materazzi
* Treener: Lippi

 | Itaalia |
**Eesti Psühhiaatrite Selts** on mittetulundusühing, mis ühendab Eesti psühhiaatreid ja psühhiaatriaga piirnevate erialade kõrgharidusega spetsialiste.

Seltsi tegevuse eesmärkideks on psühhiaatriaalase arstiteaduse, täienduskoolituse, psühhiaatrilise abi ja hoolekande arendamine, rahva vaimse tervise kaitse, psühhiaatrilise tervishoiukorralduse ja arstiabi täiustamine, seltsi liikmete kutseõiguste kaitse ja psühhiaatrite kutsehuvide esindamine riigiasutuste,
kohalike omavalitsuste ja muude asutuste ja ametiisikute ees.

Seltsil on kuus sektsiooni: ambulatoorse psühhiaatria, bioloogilise psühhiaatria, kohtupsühhiaatria, lastepsühhiaatria, söömishäirete ja noorpsühhiaatrite sektsioon.

Eesti Psühhiaatrite Selts on liikmeks Maailma Psühhiaatria Assotsiatsioonis (*World Psychiatric Association*) ja Euroopa Meditsiinispetsialistide Liidus (*European Union of Medical Specialists*), Euroopa Psühhiaatrite Ühingus (*European Psychiatric Association*), Maailma Psühhiaatrite Ühingus (*World Psychiatric Association*), Maailma Bioloogilise Psühhiaatria Ühingute Liidus (*World Federation of Societies of Biological Psychiatry*), Euroopa Laste- ja Noorukitepsühhiaatria Ühingus (*European Society for Child and Adolescent Psychiatry*) ning Rahvusvahelise Laste- ja Noorukitepsühhiaatria ja Seotud Erialade Ühingus (*International Association for Child and Adolescent Psychiatry and Allied Professions*)

Eesti Psühhiaatrite Seltsi juhatuse esimees on Anne Kleinberg. Enne teda on esimeesteks olnud Andres Lehtmets ja Valdur Jänes.

Eesti Psühhiaatrite Selts asutati 1989. aastal. Nõukogude perioodil, 1950. aastast tegutses Eesti NSV Vabariiklik Teaduslik Neuropatoloogide ja Psühhiaatrite Selts (hiljem Eesti NSV Neuroloogide ja Psühhiaatrite Teaduslik Selts, 1965. aastast Eesti NSV Ludvig Puusepa nimeline Neuroloogide, Neurokirurgide ja Psühhiaatrite Selts). 1989. aasta kongressil otsustati neuroloogide-neurokirurgide ja psühhiaatrite seltsid lahutada ja loodi kaks uut seltsi, Eesti Ludvig Puusepa nimeline Neuroloogide ja Neurokirurgide Selts ja Eesti Psühhiaatrite Selts.

Viited
------

1. 1 2  Eesti Psühhiaatrite Seltsi põhikiri
2. ↑  Eesti Psühhiaatrite Selts. Liikmelisus organisatsioonides
3. ↑  Marina Lohk. Psühhiaater: saatekirja nõue tuleb varem või hiljem. Postimees, 17. aprill 2015
4. ↑  Arstid: riik ei toeta vaimutervist. Eesti Päevaleht, 23. märts 2004
5. ↑  Ruth Paimre, Sulev Haldre. Eesti Neuroloogide ja Neurokirurgide Selts 80aastane. Eesti Arst 2002, 81 (11), 744–746
**Gravitatsioonikonstant** (tähis {\displaystyle G}) on gravitatsioonijõu tugevust iseloomustav füüsikakonstant. Selle konstandi väärtus:

{\displaystyle G=6,674\,30(15)\,\times \,10^{-11}\ {\mbox{m}}^{3}\ {\mbox{kg}}^{-1}\ {\mbox{s}}^{-2}},
sulgudes on antud mõõtemääramatus: {\displaystyle \pm 0,000\,15\ {\mbox{m}}^{3}\ {\mbox{kg}}^{-1}\ {\mbox{s}}^{-2}}.

Gravitatsioonikonstandi olemus pärineb Isaac Newtoni poolt 1682 avastatud gravitatsiooniseadusest. Viimasest järeldub, et kaks keha tõmbuvad teineteise poole jõuga, mis on võrdeline nende masside {\displaystyle m\_{1}} ja {\displaystyle m\_{2}} korrutisega ja pöördvõrdeline nendevahelise kauguse {\displaystyle r} ruuduga:

{\displaystyle F=G\,{\frac {m\_{1}\,m\_{2}}{r^{2}}}.}
Võrdetegur {\displaystyle G} selles valemis ongi gravitatsioonikonstant. Gravitatsioonikonstant on universaalne ning kehtib kõikide kehade puhul.

Gravitatsioonikonstant näitab jõudu, millega tõmbavad teineteist ühikmassid ühe pikkusühiku kaugusel.

Esimesena mõõdeti gravitatsioonikonstandi väärtus rahuldava täpsusega Henry Cavendishi poolt ja vastavat eksperimenti nimetatakse Cavendishi eksperimendiks.

Viited
------

1. ↑   CODATA Internationally recommended 2018 values of the Fundamental Physical Constants: Newtonian constant of gravitation
**Tüümuseabstsess** ehk **tüümusemädanik** (*abscessus thymi*) on osadel loomadel (sh inimestel) esineda võiv tüümuse patoloogline seisund, mis võib esile kutsuda tsüstide teket keskseinandis. 

Tänapäeval liigitatakse tüümuseabstsess rahvusvahelises haiguste klassifikatsiooni 10. versioonis tüümuse- ehk harkelundihaiguste hulka.

Kaasasündinud süüfilis
----------------------

 *Pikemalt artiklis Süüfilis*
20. sajandi esimesel poolel seostati tüümuse abstsesse kaasasündinud süüfilisega, neid kirjeldas esimesena Dubois 1850. aastal. Eri autorid on hiljem vaielnud nende kollete tekkemehhanismide üle, need olevat tekkinud kas Hassalli kehade infiltratsiooni või tüümuse säsi nekroosi tulemusel, mille tulemusel sai häiritud veresoonte areng nimetatud üksuses ja moodustus tüümuse tsüst.

Viited
------

1. ↑  JEAN OLIVER, M.D. SYPHILITIC DISEASE OF THE THYMUS IN INFANTS AND THE MODE OF ORIGIN OF THE DUBOIS ABSCESSES, Am J Dis Child. 1917;13(2):158-166. doi:10.1001/archpedi.1917.01910020043005. veebruar 1917, veebiversioon (vaadatud 9.04.2015)(*inglise keeles*)
2. ↑  L. BENJAMIN, M.D. DUBOIS' SEQUESTRA OF THE THYMUS GLAND OF NONSYPHILITIC ORIGIN, Am J Dis Child. 1930;39(3):586-590. doi:10.1001/archpedi.1930.01930150118013. märts 1930, veebiversioon (vaadatud 9.04.2015)(*inglise keeles*)

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Abscess of thymus seisuga 9.04.2015.*
**Tüümuse makrofaagid** on toimiva tüümusega sündinud loomade makrofaagide liik, mis arvatakse paiknevat tüümuse stroomas, koores, säsis ja tüümuse kortikomedullaarses tsoonis ning on valdavalt residentrakud.

Tüümuse makrofaagide areng, anatoomia, morfoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti.

Tüümuse makrofaagide päritolu pole selge, arvatakse, et need on migreerunud luuüdist.

Tüümuse makrofaagide talitlus pole selge, arvatakse et nende funktsiooniks on teatud, näiteks potentsiaalselt antigeensete, molekulide fagotsütoos, ka seondumine tümotsüütidega ja nende aktiveerumise esile kutsumine. Nende rolliks võib olla ka autoreaktiivsete tümotsüütide eliminatsioon ning antigeenide esitlemine T-rakkude vastavatele populatsioonidele. Nende funktsiooniks võib olla ka DNA degradatsioon.

Uuringus uuriti roti tüümust, rottidel kellel indutseeriti diabeet, asendusid tüümuse makrofaagid kudede makrofaagidega.

Inimese normaalne tüümus sisaldab lisaks tüümuse makrofaagidele ka makrofaage, mis migreeruvad tüümusse teiste elundite struktuuridest, näiteks luuüdist.

*In vitro* võivad tüümuse makrofaagid haakuda HI-viiruse osakestega.

Osade raskekujulist müasteeniat põdevate müasteenikute tüümuses on tuvastatud polioviirusega nakatunud makrofaage.

Tüümuse makrofaagid ei suuda vastu seista looduslikest piirnormidest suurematele radioaktiivse kiirguse doosidele ja tõenäoliselt nekrotiseeruvad, doosist ja kestusest sõltuvalt võivad taastuda.

Viited
------

1. ↑  Ashton Acton, Hyperglycemia: New Insights for the Healthcare Professional: 2013 Edition, ScholarlyEditions, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 21.03.2015)(*inglise keeles*)
2. ↑  G. Castaldi, G. Zavagli, F. Trotta, ja P. Malacarne, Migration of Macrophages to the Thymus after Cyclophosphamide, Br J Exp Pathol. veebruar 1972; 53(1): 28–30. PMCID: PMC2072383, veebiversioon (vaadatud 20.01.2015) (*inglise keeles*)
3. ↑  Cavalcante P, Barberis M, Cannone M, Baggi F, Antozzi C, Maggi L, Cornelio F, Barbi M, Didò P, Berrih-Aknin S, Mantegazza R, Bernasconi P. Detection of poliovirus-infected macrophages in thymus of patients with myasthenia gravis. Neurology. 6. aprill 2010 ;74(14):1118–26. doi: 10.1212/WNL.0b013e3181d7d884. veebiversioon (vaadatud 5.02.2015)(*inglise keeles*)

Kirjandus
---------

* Wood GW. Macrophages in the thymus. Surv Immunol Res. 1985;4(3):179-91. PMID 3911325
* Eiji Esashi, Takashi Sekiguchi, Hiroaki Ito, Shigeo Koyasu ja Atsushi Miyajima, Cutting Edge: A Possible Role for CD4+ Thymic Macrophages as Professional Scavengers of Apoptotic Thymocytes, The Journal of Immunology, 15. september 2003, 171. väljaanne, nr 6, lk 2773-2777, doi: 10.4049/​jimmunol.171.6.2773
* Sulabha Pathak, Urmi Palan, "Immunology: Essential and Fundamental", 2. trükk, Science Publishing, 2005
**Halliku kihistu** (inglise keeles *Halliku Formation*) on ordoviitsiumi ladestu Pirgu lademe kihistu. Seda hakkas esimesena eristama Arvo Rõõmusoks aastal 1967. Kihistu stratotüüp on Kaagvere 1. puurauk, kus kihistu on kõige paksem (41.2 m). Kihistu on saanud nime Halliku küla järgi.

Kihistut eristatakse Kesk-Eesti aladel, kus selle all lamab kas Moe või Jonstorpi kihistu ja temal lasub Adila kihistu.

Kihistu moodustab hall, alumises osas ka lillakas või punaste laikudega lubjarikas mergel. Litoloogiliselt sarnasest Jonstorpi kihistust eristavad seda argilliiti sisaldava lubjakivi vahekihid, mis põhja suunas paksemaks muutuvad, ning okasnahksete jäänused.

Viited
------

1. ↑  Halliku kihistu Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 04.05.2018)
2. ↑  Linda Hints, Asta Oraspõld, Jaak Nõlvak. *The Pirgu Regional Stage (Upper Ordovician) in the East baltic: lithostratigraphy, biozonation and correlation,* Proceedings of the Estonian Academy of Sciences, Geology, 2005

Välislingid
-----------

* Halliku kihistu Eesti geokogude infosüsteemis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib alevikust; perekonnanime kohta vaata artiklit Halliste (perekonnanimi)* |

---

**Halliste** on alevik Viljandi maakonnas Mulgi vallas.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli alevik Halliste valla halduskeskus.

Ajalooliselt oli ta Halliste kirikukihelkonna keskus, mis tekkis arvatavasti juba 13. sajandil varasema Sakalas asunud Alistekunde (ka Aliste) muinaskihelkonna põhjal.

1911. aastal alustas Hallistes tegevust Marie Sapase (1875-1950) kodumajanduskursused, hilisem kodumajanduskool ja Liplapi Aia- ja Kodumajanduskool ning selle järglane 1926-1940 Abja kodumajanduskool, Abja mõisahoones.

Hallistes asuvad rahvamaja, raamatukogu, kauplus, söökla, apteek ja postkontor.

Samuti tegutseb Hallistes eraomanduses olev hooldekodu Mulgi Häärber.

Vaata ka
--------

* Halliste raudteejaam

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Mulgi valla asulad

**Linnad:** Abja-Paluoja • Karksi-Nuia • Mõisaküla   

**Alevikud:** Halliste • Õisu   

**Külad:** Abja-Vanamõisa • Abjaku • Ainja • Allaste • Atika • Ereste • Hirmuküla • Hõbemäe • Kaarli • Kalvre • Kamara • Karksi • Kulla • Kõvaküla • Laatre • Lasari • Leeli • Lilli • Maru • Metsaküla • Morna • Mulgi • Muri • Mõõnaste • Mäeküla • Naistevalla • Niguli • Oti • Penuja • Polli • Pornuse • Põlde • Päidre • Päigiste • Pärsi • Pöögle • Raamatu • Raja • Rimmu • Räägu • Saate • Saksaküla • Sammaste • Sarja • Sudiste • Suuga • Tilla • Toosi • Tuhalaane • Umbsoo • Univere • Uue-Kariste • Vabamatsi • Vana-Kariste • Veelikse • Veskimäe • Äriküla • Ülemõisa
**Isuri köögis** kasutatakse palju tangaineid, aed- ja juurvilja, võimaluse korral liha. Suur tähtsus on kartulil. Kartulitoitudest levinuim on olnud perunavelli ehk kartulipuder.

Isurite toitumistavad on nagu teistelgi soome-ugri rahvastel olnud väga looduslähedased, aga ka praktilised: vanad toidud "uuendati" värskete komponentide lisamisega.

Enamik toite küpsetatakse ahjus, mis on hõlpsaim moodus hautamist vajavate toitude (lihaga pudrud) valmistamiseks.

Omaette osa on olnud sellegi hõimurahva toidus metsaandidel. Metsast koguti kõike söödavat.

Küpsetistest on tunnustatumad pirukad, mida valmistati nelinurksetena või ümmargustena.

Isurid peavad lugu oma rahvustoitudest. Nende ütluse järgi "viiras maa on veripunane, oma maa on omenkukka" (vanade isurite õpetus lastelastele).

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Isuri köök soome-ugri maitsed

| * v
* r
Soome-ugri rahvusköögid |
| --- |
| 
Eesti • Handi • Ingeri • Isuri • Karjala • Komi • Liivi • Mansi • Mari • Mordva • Saami • Setu • Soome • Udmurdi • Ungari • Vadja • Vepsa |
| 
Toiduportaal • Kategooria:Rahvusköögid |
**"It's a Long Way to Tipperary"** (eesti k. "See on pikk tee Tipperaryni") on muusikahalli laul, mille on kirjutanud Henry James "Harry" Williams ja kaaskrediteeritud Jack Judge'ile. Originaalselt krediteeriti nii, et laulu kirjutas Jack Judge ja on kaaskrediteeritud Henry James "Harry" Williamsile. Väidetavalt kirjutati see 5-šillingi panuse eest Stalybridge'is 30. jaanuaril 1912 ja see esitati järgmisel õhtul kohalikus muusikahallis. Nüüd üldtuntud nimega "It's a Long Way to Tipperary", originaaltrükitud muusika nimetab seda **"It's a Long, Long Way to Tipperary"** (eesti k. "See on pikk, pikk tee Tipperaryni"). See sai Esimeses maailmasõjas sõdurite seas populaarseks ja seda peetakse selle sõja lauluks.

Sõnad
-----

Up to mighty London

Came an Irishman one day.

As the streets are paved with gold

Sure, everyone was gay,

Singing songs of Piccadilly,

Strand and Leicester Square,

Till Paddy got excited,

Then he shouted to them there:

**Refrään**

It's a long way to Tipperary,

It's a long way to go.

It's a long way to Tipperary,

To the sweetest girl I know!

Goodbye, Piccadilly,

Farewell, Leicester Square!

It's a long long way to Tipperary,

But my heart's right there.

Paddy wrote a letter

To his Irish Molly-O,

Saying, "Should you not receive it,

Write and let me know!"

"If I make mistakes in spelling,

Molly, dear," said he,

"Remember, it's the pen that's bad,

Don't lay the blame on *me!*"

**Refrään**

Molly wrote a neat reply

To Irish Paddy-O,

Saying "Mike Maloney

Wants to marry me, and so

Leave the Strand and Piccadilly

Or you'll be to blame,

For love has fairly drove me silly:

Hoping you're the same!"

**Refrään**

An alternative bawdy concluding chorus:

That's the wrong way to tickle Mary,

That's the wrong way to kiss.

Don't you know that over here, lad

They like it best like this.

Hoo-ray *pour les français*,

Farewell *Angleterre*.

We didn't know how to tickle Mary,

But we learnt how over there.
Istati peakorter Roomas
**Itaalia Riiklik Statistikaamet** (itaalia keeles: ***istituto nazionale di statistica***; **Istat**) on Itaalia peamine ametliku statistika koostaja ja avalikustaja. Lisaks rahvaloenduste viib Istat läbi hulgaliselt uuringuid ja küsitlusi sotsiaalselt olulistel teemadel. Istat on Itaalia olulisim statistika koostaja ning mängib olulist rolli ka Eurostati juhitavas Euroopa Statistikasüsteemis. Itaalia Statistikaamet asutati aastal 1926. Istat avalikustab statistikat Creative Commonsi litsentsi all.

Esimene rahvaloendus Itaalias toimus 31. detsembril 1861 ja rahvaarvuks saadi 22 182 377. Peale seda on rahvaloendused tavaliselt toimunud iga 10 aasta järel, erandiks 1891. aasta (finantsraskused) ja 1941 (Teine maailmasõda), lisaks toimus üks loendus ka 21. aprillil 1936. Alates 4. novembrist 1951 toimusid rahvaloendused tavapäraselt iga 10 aasta järel oktoobrikuus, viimane toimus 9. oktoobril 2011, rahvaarv oli 59 433 744. Alates 2018. aastast teostatakse rahvaloendust iga aasta valikuuringu põhjal, valitakse ligi 1,4 miljonit majapidamist 2800 asulast, mida hiljem võrreldakse rahvastikuregistriga.

Presidendid
-----------

Statistika Keskamet (*Istituto Centrale di Statistica*):

* Alberto Canaletti Gaudenti (1945–1949)
* Lanfranco Maroi (1949–1961)
* Giuseppe De Meo (1961–1980)
* Guido Maria Rey (1980–1989)

Riiklik Statistikaamet (*Istituto Nazionale di Statistica*):

* Guido Maria Rey (1989–1993)
* Alberto Zuliani (1993–2001)
* Luigi Biggeri (2001–2009)
* Enrico Giovannini (2009–2013)
* Antonio Golini (2013–2014)
* Giorgio Alleva (2014–2018)
* Gian Carlo Blangiardo (2019–)

Viited
------

1. ↑  "Istituto nazionale di statistica" (itaalia). Istat. Vaadatud 18.7.2020.
2. ↑  "Istat.it - Permanent census of population and housting".
3. ↑  Il Presidente dell'Istat

Välislingid
-----------

* Istati andmebaas
**Peeter Kuutma** (sündinud 8. aprillil 1938) on eesti tekstiilikunstnik.

Kuutma lõpetas 1966. aastal Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis tekstiili eriala. Pärast seda hakkas ta näitustel osalema ning asus tööle kunstnikuna tekstiilivabrikus Punane Koit (1967–1987), kavandades paralleelselt ka Kunstitoodete Kombinaadile ARS. 1960.–1980. aastatel tegeles Kuutma nii trükitud, maalitud kui ka žakaarkangaste kavandamisega. Samal ajal algas kunstniku tihe koostöö sisearhitektidega, ta lõi kaasa mitmete sel ajal üle Eesti ümber kujundatud ja/või loodud avalike interjööride kujundamisel. 

Tema kavandatud on näiteks tekstiilid restoranidele Gloria (1968), Rae (1970. aastad), Kevad (1973 ja 1980), Kalinka (1978), Kungla (1980), baarile Regatt (1979) jne, lavaeesriided Ugala teatrile (1981), Eesti Draamateatrile (1983), Vene Draamateatrile (1984) ning Endla teatrile (1986). 

Vaipu hakkas Peeter Kuutma kujundama 1970. aastate lõpus, olles keskendunud just põimetehnikale. Lisaks näitusetöödele jätkus selleski plaanis töö sisekujundajatega.
Monumentaalsete tellimustöödena valmisid 1980. aastatel Tallinna Postimaja nõupidamiste saali „Sidevaip" (1985, 3x7 m) ja Haljala Rahvamajas siiani eksponeeritav „Virumaa valgus" (1988, 3,5x7,5 m), 1995. aastal valmis Narva Linnavolikogu koosolekute ruumi „Narva – mälestuste linn" (2x5 m). 

Riigi esindushoonete suuremahuliste renoveerimisprojektide tarvis on Kuutma kavandanud Leila Pärtelpoja juhtimisel Toompea lossi Riigikogu põrandavaibad ning taasloonud koostöös sisearhitekt Juta Lemberiga Vabariigi Presidendi Kantseleisse kaks vaipa – vabariigi algusaastatel kavandatud Aarne Mõttuse vapivaiba ja Adamson-Ericu 1937. aasta Pariisi maailmanäitusel edukalt eksponeeritud flossatehnikas vaiba. 

Loomingule lisaks on Peeter Kuutma olnud pidevalt tegev organisaatori ja õpetajana. Ametnikutöö sai alguse Kunstnike Liidu juhatuse sekretärina. 1987–1994 oli Kuutma Kultuuriministeeriumi kujutava kunsti osakonna peaekspert, üheks tööülesandeks kujunes ka Estonia Talveaia näituste korraldamine, mis kestis ligi 20 aastat. Töö Tallinna Kunstikoolis joonistamise ja kompositsiooni õpetajana algas 1994. aastal ning kestab siiani.

Peeter Kuutma kuulub rühmitusse Vaba Tahe, mille põhiideeks on põimevaiba traditsioonide säilitamine.

Tunnustus
---------

* 2005 – aasta tekstiilikunstnik
* 2011 – aasta tekstiilitegu
* 2015 – Eesti Tekstiilikunstnike Liidu elutööpreemia
* 2016 – Kristjan Raua preemia (Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumi klassikute sarjas toimunud isikunäitus "Klassikud. Peeter Kuutma" ja näitusega kaasnenud mahukas kataloog)

Viited
------

1. ↑  Eesti Tekstiilikunsnike Liidu koduleht vaadatud 20.03.2017
2. ↑  Sigrid Huik, Maasike Maasik, Aet Ollisaar, Tiina Puhkan "Eesti tekstiilikunst 1915–2015" Eesti Tekstiilikunstnike Liit, 2015. ISBN 9789949385751
3. ↑  Eesti Tekstiilikunstnike Liit tunnustab 2015. aasta parimai. Sirp, 16. märts 2016.

Välislingid
-----------

* Näituse "Klassikud. Peeter Kuutma" pressiteade – Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseum, 9. oktoober 2015
**Peeter Künstler** (9. detsember 1958 – 28. detsember 2009) oli eesti kirjanduskriitik.

Ta lõpetas Tartu ülikooli 1982. aastal filoloogina, oli kirjastuse Eesti Raamat toimetaja, pidas loengukursusi kõrgkoolides. Kuni 1997. aastani oli ta Sirbi kirjandustoimetaja, seejärel vabakutseline. 

Tema kirjanduskäsitlusi on avaldatud kõigis olulistes Eesti meediaväljaannetes, ta tegi ka raadiosaateid uudiskirjandusest. 

Arvustustes ja artiklites on ta käsitlenud Nikolai Baturini, Priidu Beieri, Indrek Hirve, Peep Ilmeti, Jaan Kruusvalli, Kalle Kure, Lembit Kurvitsa, Uku Masingu, Aino Perviku, Rein Saluri, Ilmar Talve, Tarmo Tedre, Osvald Toominga, Vaino Vahingu, Enn Vetemaa, Arved Viirlaiu, Tõnu Õnnepalu, Avo Üpruse jt teoseid.

Toimetanud
----------

* Kes on kes? Eesti 2000. Toimetanud Allan Alaküla, Mall Hellam, Peeter Künstler, Valeri Maksimov, Paavo Palk, Peeter Raidla ja Indrek Rohtmets. Ekspresskataloogide AS, 2000.

Viited
------

1. ↑  "Suri kirjanduskriitik Peeter Künstler" Postimees, 31. detsember 2009

Kirjandus
---------

* Kalev Kesküla. "Peeter – inimene ja ooper" (intervjuu) Eesti Ekspress, 29. mai 2002
**Peeter Koppel** (sündinud 13. juulil 1976 Tallinnas) on eesti majandusanalüütik ja kolumnist, kes kommenteerib sageli Eesti meedias majandusteemasid, eriti finantsturgude käitumist ja seda mõjutavaid tegureid.

Haridustee
----------

Aastatel 2000–2016 õppis Peeter Koppel Estonian Business Schoolis raamatupidamist ja finantsjuhtimist, kaitstes ärijuhtimise erialal algul bakalaureuse- (BBA) ja hiljem magistrikraadi (*Executive MBA*).

Töökäik
-------

Aastatel 2006–2008 oli Koppel investeeringujuht ettevõttes Evli Securities AS ja aastatel 2002–2004 väärtpaberi- ja valuutamaakler Sampo Pangas.

Alates aastast 2008 kuni 2023 aastani töötas Koppel SEB Pangas privaatpanganduse strateegina, kus tema ülesandeks oli varade investeerimine. Peamiselt vastutas ta investeerimisportfellide allokatsiooni ja tootlikkuse eest. Samuti oli tema ülesandeks kommunikatsioon klientidega.[*viide?*]

2000. aastal avaldas Äripäeva kirjastus toona Äripäeva börsitoimetuse ajakirjanikena töötanud Peeter Koppeli, Romet Kreegi ja Tõnis Oja koostatud raamatu "Raha kasvatamise raamat".

Aastast 2021 veab Peeter koos Mihkel Nestoriga majanduspodcasti Nestor&Koppel, kus arutletakse ja selgitatakse majandusolukorda ning finantsturgude käitumist ja neid mõjutavaid tegureid.

Artikleid
---------

* Euroala kriis lõõmab edasi Diplomaatia nr 125/126, veebruar 2014
* Peeter Koppel: Kas Euroopa Keskpanga rahatrükist oli ka kasu. Postimees, 2. november 2015
* Peeter Koppel: Kas eetika on raha vaenlane. Postimees, 27. november 2015
* Peeter Koppel: 2016 aasta riskid. Postimees, 18. detsember 2015
* Peeter Koppel: Ühe ajastu lõpp. Postimees, 31. detsember 2015
* Peeter Koppel: Odava kütuse pidu ja pillerkaar. Postimees, 14. jaanuar 2016
* Majandusguru Peeter Koppel: raha ei tee õnnelikuks, aga vaesus teeb õnnetuks Postimees, 3. märts 2023
* Peeter Koppel lahkumisintervjuus: minu tööülesanne oli saada kuulsaks Äripaev, 11. aprill 2023

Esinemisi
---------

* Kahekõne: Peeter Koppel ETV, 19. veebruar 2015
* Uudis+. Peeter Koppel. Negatiivne euribor Vikerraadio, 12. november 2015

Viited
------

1. ↑  Peeter Koppel: kas Euroopa Keskpanga rahatrükist oli ka kasu? Postimees, 2. november 2015
2. ↑  Taskuhääling | SEB…
3. ↑  Majandusguru Peeter Koppel: raha ei tee õnnelikuks, aga vaesus teeb õnnetuks
4. ↑  Peeter Koppel lahkumisintervjuus: minu tööülesanne oli saada kuulsaks
**Kristlik Rahvaerakond** (lühend **KrRE**) oli 1919. aastal Eestis moodustatud erakond.

Johan Kõpp

Erakonna moodustamine
---------------------

Asutava Kogu valimiste eel moodustati Eesti Demokraatlikust Erakonnast ja Eesti Radikaaldemokraatlikust Erakonnast Eesti Rahvaerakond (ERE) Jaan Tõnissoni juhtimisel. Usuelule enam tähtsust omistanud isikud, kes seni olid seotud olnud Tõnissoni juhitud erakonnaga ja kelle juhiks oli esimestel kuudel Johan Kõpp, asutasid 1919. a. veebruaris Eesti Kristliku Rahvaerakonna.

Poliitiline tegevus
-------------------

Kristlik Rahvaerakond rõhutas kristliku moraali ja usuelu tähtsust igapäevaelus ning selle üheks eesmärgiks oli usuõpetuse säilitamine Eesti koolides. 

Asutava Kogu valimistel 1919. aastal valiti KrRE nimekirjast Asutavasse Kogusse: Johan Kõpp, Jaan Lattik, Nikolai Kann, Anton Laar, Hans Pöhl ja asendusliikmetena liitusid Aleksander Kapp, Hans Leesment.

1919. aastal valitud Asutavas Kogus domineerisid vasakpoolsed erakonnad (Eesti Tööerakond ja Eesti Sotsiaaldemokraatiline Tööliste Partei) ja esialgu Kristliku Rahvaerakonna püüdlus usuõpetuse säilitamiseks algkoolides ebaõnnestus, kuid 1923. aasta rahvahääletusel kiideti usuõpetus koolidele kohustusliku, õpilastele valikainena heaks.

Kristliku Rahvaerakonna juhtfiguurideks olid: praostid Jaan Lattik ja Aleksander Kapp, vaimulikud Jaan Järve ja Leopold Raudkepp ning ilmalikud riigimehed Friedrich Akel, Nikolai Kann, Oskar Amberg ja Heinrich Bauer.

KrRE Asutavas Kogus ja Riigikogus
---------------------------------

| Valimised    | Esindusorgan    | Protsentuaalne esindatus    | Esinduskogu koosseis(Asutav Kogu=120 saadikut)(Riigikogu=100 saadikut)    |
| --- | --- | --- | --- |
| 1919 | Asutav Kogu | 4,4 % | 5 |
| 1920 | I Riigikogu | 7,2 % | 7 |
| 1923 | II Riigikogu | 7,3 % | 8 |
| 1926 | III Riigikogu | 5,4 % | 5 |
| 1929 | IV Riigikogu | 4,1 % | 4 |

Erakonna ühinemine
------------------

Alates III riigikogu valimistest kaotas erakond oma valijaid ja samas ka poliitilist mõjuvõimu. 1931. aasta sügisel otsustati liituda Jaan Tõnissoni juhitud Eesti Rahvaerakonnaga, tegelik liitumne leidis aset 1932. aasta alguses, kui KrRE moodustas ühe osa uuest Rahvuslikust Keskerakonnast.

Kirjandus
---------

* Vootele Hansen. *Eesti Vabariigi Kristlik Rahvaerakond 1919-1931.* Looming, nr 12, 1989.
* Ursula Haava. *Kristliku poliitika õnnelik aasta*. Kirik ja Teoloogia. 27.09.2013.
**Kristlik terrorism** on terrorism, mille väljakuulutatud motiiv on kristluse eesmärkide saavutamine. Kristliku terrorismi mõiste alla ei käi terroriaktid, mille toimepanijatel on kristlik usutunnistus, kuid mille motiivid ei ole seotud kristlusega. 

Näiteks James Charles Kopp laskis kristlikel motiividel maha aborte teinud arsti Barnett Slepiani. Issanda Vastupanuarmee Ugandas on oma eesmärkide saavutamiseks vägistanud, röövinud ja tööle sundinud lapsi. 

Valdav osa kristlasi mõistab igasuguse terrorismi hukka, leides, et see on vastuolus kristliku eetikaga. Näiteks liikumist Christian Identity peab enamik kristlasi mittekristlikuks.

Kristliku terrorismiga seotud organisatsioone
---------------------------------------------

* Liikumine Christian Identity
* Svobodnikud
* Ku Klux Klan
* Westboro Baptistlik Kirik
* Issanda Vastupanuarmee
* Tripura Rahvuslik Vabastusrinne
* Jumala Armee

Vaata ka
--------

* Kristlik ekstremism
* Usuline ekstremism
* Antisemitism
* Christian Patriot
* Islami terrorism
* Sionistlik poliitiline vägivald
* Religioosne terrorism
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Tšiili asulast; haldusüksuse kohta vaata artiklit Punta Arenase vald* |

---

Punta Arenas õhust

**Punta Arenas** on sadamalinn Tšiilis, Lõuna-Ameerika mandri äärmises lõunaosas, ning on Magalhãesi ja Tšiili Antarktika piirkonna, Magalhãesi provintsi ja Punta Arenase valla halduskeskus.

Ta asub Patagoonias Brunswicki poolsaarel Magalhãesi väina ääres umbes saja kilomeetri kaugusel Lõuna-Ameerika mandri kõige lõunapoolsemast punktist Frowardi neemest.

Vahel nimetatakse teda maailma lõunapoolseimaks linnaks (väiksemaid linnu on ka lõuna pool).

2020. aastal oli Punta Arenas Ameerika kultuuripealinn.

Ajalugu
-------

Linna loomise ametlik daatum on 18. detsember 1848. aastal.

Tuntud inimesi
--------------

Punta Arenases on sündinud Tšiili president Gabriel Boric, kirjanikud Alfonso Alcalde, Rolando Cárdenas. Mariana Cox Stuven (Shade), Ramón Díaz Eterovic, José Grimaldi Acoto, Roque Esteban Scarpa, kunstnikud Andrés Perez ja Tito Beltrán ning teadlane Eduardo Braun Menéndez. 

Kirjanik Francisco Coloane elas suure osa elust Punta Arenases.

Viited
------

1. ↑  2017. aasta Tšiili rahvaloendus, vaadatud 5.03.2020.
2. ↑  2017. aasta Tšiili rahvaloendus, vaadatud 5.03.2020.
3. ↑  Capital Americana de la Cultura. cac-acc.org. Vaadatud 9.3.2023
**Valdur Hirvesoo** (27. märts 1910 Valgjärve vald – 9. juuli 1941 Tartu) oli eesti organist, helilooja ja koorijuht.

Ta õppis aastatel 1924–1925 Tartu Õpetajate Seminaris, lõpetas 1929. aastal Otepää Ühisgümnaasiumi. Astus 1933. aastal Tartu Kõrgemasse Muusikakooli, mille lõpetas (katkestas vahepeal õpingud) 1940. aastal heliloomingu alal (Heino Elleri klassis) ja 1941. aastal oreli erialal (Jaak Karise klassis).

Ta töötas aastatel 1935–1939 Petseri Ühisgümnaasiumis muusikaõpetajana ning Petseri Peetri koguduses organisti ja koorijuhina. 1939. aastal jätkas ta Tartu Peetri koguduse I pihtkonna organisti ja meeskoori juhina. Ta juhatas teisigi koore ja puhkpilliorkestreid, neist suurim oli Ülemaalise Eesti Noorsoo Ühenduse Tartu osakonna segakoor. Ta on juhatanud ka laulupäevi, sealhulgas 1936. aastal Petserimaa I vaimulikku laulupäeva ja 1940. aastal Tartumaa IV laulupidu.

Valdur Hirvesoo arreteeriti NKVD poolt 28. juunil 1941, seejuures viidi kaasa kogu tema arhiiv. Ta hukati 9. juulil 1941 Tartu vanglas.

Isiklikku
---------

Tema poeg Avo Hirvesoo (1935–2014) oli muusikateadlane, pojatütar Aet Hirvesoo-Hautamäki on viiuldaja ja muusikapedagoog.

Ta on loonud puhkpillipalu ja marsse, sealhulgas "Pulmatants" (1937), "Pidulik marss Petseri gümnaasiumi XX aastapäevaks" (1939), "Emajõe jutustus" (1939), "Kevad kõnnib" (1939), "Täna oleme vabad" (1939), "Muretu noorus" (1939) ja "Noorusrütmid" (1940). Koorilauludest on tuntuimad "Saaremaa" (seade, 1936), "Noorusmaa" (1936) ja "Igatsus" (1938).

Kirjandus
---------

* *Eesti muusika biograafiline leksikon.* 1. köide: *A–M.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007, lk. 148-149.
**Valdu Rannaleet** (kuni 1935 **Voldemar Vunn**, 28. mai 1902 Nähri talu, Jõgeveste vald, Helme kihelkond – 5. mai 1974 Uppsala) oli eesti purilendur.

Ta lõpetas 1925. aastal Tõrva gümnaasiumi. Aastatel 1925–1929 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas ja aastatel 1933–1939 õigusteaduskonnas (kumbagi teaduskonda ta ei lõpetanud). Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Ugala.

19. septembril 1934 püstitas ta Tallinna kohal Eesti purilennu kestusrekordi 45 minutit 6 sekundit. Ta eraldus 2000 meetri kõrgusel lennukislepist ja liugles peamiselt Pirita, Kose ja südalinna kohal. 21. septembril 1934 lendas Valdu Rannaleet purilennukiga Sinilind (Tallinna Tehnikumi tudengite Poola litsentsi alusel ehitatud õppepurilennuk Komar ehk Saksa Schneider ESG-31 (1931) kloon) üle Soome lahe, läbides sellega maailmas purilennu pikima teekonna üle veekogu (60 km).

1944. aastal töötas Valdu Rannaleet Tallinna linnavalitsuses. Kui Tallinnale hakkasid lähenema Nõukogude väed, õnnestus tal 1944. aasta septembri lõpus koos pojaga Rootsi põgeneda. Abikaasa oli lahkunud varem Saksamaale.

Ta on maetud Uppsala kalmistule.

Isiklikku
---------

Valdu Rannaleedi vend Henn Välme oli samuti lendur. Poeg Leo Rannaleet on meteoroloog.

Tunnustus
---------

* 1940 Kotkaristi teenetemärgi kuldrist

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Kolmveerand tundi plaaneriga õhus. Vaba Maa, 20. september 1934, nr. 221, lk. 1.
3. ↑  Päewaleht, nr. 261, 22 september 1934
4. ↑  Uno Schultz. Leo - meteoroloog ja ilmateadustaja. Eesti Päevaleht (Rootsi), 8. november 2017

Kirjandus
---------

* Eesti lenduri rekordsaavutus: Purilennukil üle Soome lahe. Kaja, 22. september 1934, nr. 224, lk. 1.
* Ameerikas õpetatakse välja 1 miljon purilendurit aastas. Kaja, 3. mai 1935, nr. 103, lk. 6.