recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Achraf Hakimi 2018. aasta MM-il
**Achraf Hakimi Mouh** (araabia keeles أشرف حكيمي موح‎; sündinud 4. novembril 1998 Madridis) on Maroko jalgpallur, kes mängib kaitsjana Prantsusmaa kõrgliiga klubis Paris Saint-Germain ja Maroko jalgpallikoondises.

2006. aastal liitus ta Madridi Reali noorteakadeemiaga. Hooajal 2016–17 debüteeris ta Madridi Reali reservmeeskonnas Hispaania tugevuselt kolmandas liigas. Hispaania kõrgliigas debüteeris Hakimi 1. oktoobril 2017 mängus RCD Espanyoli vastu. Esimese värava lõi ta Hispaania kõrgliigas sama aasta 9. detsembril mängus Sevilla vastu. Aastatel 2018–2020 mängis Hakimi laenul Saksamaa kõrgliiga klubis Dortmundi Borussia.

Hooajal 2020–21 mängis Hakimi Itaalia kõrgliiga klubis Milano Internazionale ja tuli samal hooajal klubiga Itaalia meistriks.

2021. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Paris Saint-Germainiga.

Maroko jalgpallikoondises debüteeris Hakimi 11. oktoobril 2016 mängus Kanada vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 1. septembril 2017 MM-i valikmängus Mali vastu. Hakimi on kuulunud Maroko koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Saavutused
----------

Madridi Real
* Supercopa de España: 2017
* UEFA Meistrite Liiga: 2017–18
* UEFA Superkarikas: 2017
* Klubide maailmameistrivõistlused: 2017

Dortmundi Borussia
* DFL-Supercup: 2019

Milano Inter
* Serie A: 2020–21

Välislingid
-----------

 Achraf Hakimi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Maroko koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Bounou
* 2 Achraf
* 3 Mendyl
* 4 Da Costa
* 5 Benatia (c)
* 6 Saïss
* 7 Ziyech
* 8 El Ahmadi
* 9 El Kaabi
* 10 Belhanda
* 11 Fajr
* 12 Munir
* 13 Boutaïb
* 14 Boussoufa
* 15 Aït Bennasser
* 16 N. Amrabat
* 17 Dirar
* 18 Harit
* 19 En-Nesyri
* 20 Bouhaddouz
* 21 S. Amrabat
* 22 Tagnaouti
* 23 Carcela
* Treener: Renard

 | Maroko |

| * v
* r
Maroko koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Bounou
* 2 Hakimi
* 3 Mazraoui
* 4 Amrabat
* 5 Aguerd
* 6 Saïss (c)
* 7 Ziyech
* 8 Ounahi
* 9 Hamdallah
* 10 Zaroury
* 11 Sabiri
* 12 Munir
* 13 Chair
* 14 Aboukhlal
* 15 Amallah
* 16 Ezzalzouli
* 17 Boufal
* 18 El Yamiq
* 19 En-Nesyri
* 20 Dari
* 21 Cheddira
* 22 Tagnaouti
* 23 El Khannous
* 24 Benoun
* 25 Attiyat Allah
* 26 Jabrane
* Treener: Regragui

 | Maroko |
**Ukmerge kihistu** (inglise *Ukmerge Formation*) on ordoviitsiumi ladestu kihistu. Seda hakkas esimesena eristama Petras Lapinskas aastal 1984. Kihistu on nime saanud Ukmergė linna järgi.

Eestist kihistu kivimeid ei ole leitud, need esinevad vaid Leedu ida- ja keskosas ning Läti idaosas. Ukmerge kihistu all lamab Svedasai kihistu ja temal lasub Taučionysi kihistu. Nii võib kihistut pidada Pirgu lademesse kuuluvaks; sealt on leitud ka üksikuid Pirgu lademele isiklikke kivistisi. Kihistu stratotüüp on Ukmergė 10 puurauk, kus kihistu kivimid esinevad 508,2–516 meetril. Kihistu neostratotüüp on Svedasai 252 puurauk, kus kihistu kivimid esinevad 550,2 (teise liigituse järgi 548)–558,9 meetril. Kihistu suurim paksus on 25,5 meetrit.

Kihistu sisaldab järgmisi kihistikke:

* Alksniai kihistik
* Margėnai kihistik.

Lätis koosneb kihistu hallist argilliiti sisaldavat lubjakivist, mis sisaldab ohtralt lubikestaga fossiile. Leedus moodustavad analoogsed kivimid kihistu alumise osa, neid katavad Margénai kihistiku merglid. Kihistu tekketingimused on olnud samad, mis Adila kihistu ülemise osa tekkel.

Viited
------

1. ↑  LIETUVOS SILŪRO, ORDOVIKO, KAMBRO, EDIAKARO SISTEMŲ STRATIGRAFINĖ KLASIFIKACIJA, 2015, lk. 38
2. ↑  Linda Hints, Asta Oraspõld, Jaak Nõlvak. *The Pirgu Regional Stage (Upper Ordovician) in the East baltic: lithostratigraphy, biozonation and correlation,* Proceedings of the Estonian Academy of Sciences, Geology, 2005
Map
**Sita raudteejaam** on endine raudteejaam Ieriķi–Gulbene–Abrene raudteel Balvi piirkonna Kubuli vallas, Balvist veidi maad lääne pool Sita jõe kaldal.

Jaam asus Riia jaamast 120,5 km kaugusel. 

Jaam avati aastal 1902, mil avati Põtalovost Sita jõeni viiv juurdeveoraudtee. Algselt oli tegemist lõppjaamaga, kuid aastal 1916 avati Sitalt Gulbenesse viiv raudteelõik.

Aastal 1934 avati Sitalt Rēzeknesse viiv kitsarööpmeline raudtee. Kavas oli Sita–Rēzekne raudteed pikendada Kalniena raudteejaamani, kuid need plaanid jäid teostamata, kuna teise maailmasõja järel nõukogude võimud kitsarööpmelise raudtee laiendamise vastu huvi ei tundnud. Jaam suleti seoses raudtee sulgemisega aastal 2001.

Jaamahoone on hävinud, ent säilinud on mõned abihooned.

Viited
------

1. ↑  T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 109. lk. ISBN 978-9984-38-698-0

Välislingid
-----------

* Jaam vanal kaardil
* Infot jaama kohta; fotod

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Pededze |  **Sita** | Balvi  |
Vaade Üügu pangalt itta
Üügu pank
**Üügu pank** (ka **Anduvälja pank**) on pank ja looduslik pühapaik Muhu vallas Saare maakonnas.

Panga pikkus on umbes 300 meetrit. See jääb Üügu maastikukaitsealale.

Pangal asub püha Silmaallikas.

Üügu panga koobas Soku tuba on varisemisohus.

Alfred Kongo maalis 1968. aastal õlimaali "Motiiv Üügu panga alt".

Pank on siluri Muhu kihistu stratotüüp. Panga läbilõige on väga varieeruv. Üleval moodustab õhukese kihi kihistunud läätsjas dolomiit, selle all on biohermne dolomiit. Veel allpool on keskmisekihiline dolomiit, selle all aga keskmise- ja õhukesekihiline püriiti ja savi vahekihte sisaldav dolomiit. Veel allpool on valkjashall keskmisekihiline dolomiit, mis samuti savikaid vahekihte sisaldab. Ka võib panga alumist osa moodustada domeriit.

Viited
------

1. ↑  Marju Kõivupuu. 101 Eesti pühapaika. Tallinn: Varrak 2011, lk 42–43.
2. ↑  Alver Kivi, "Varisemisohus Üügu panga koobas saab tähistuse", Meie Maa, 8. aprill 2009
3. ↑  "Sissekanne kunstisalongi "Allee" veebilehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. juuli 2007. Vaadatud 4. juunil 2009.
4. ↑   Eesti stratotüüpsed paljandid

Välislingid
-----------

* Ain Lember, "Geoloogiadoktor: Üügu panga koobas säilib veel aastasadu", Oma Saar, 18. aprill 2009
* Oliver Rand, "Kaitsealust Üügu panka ähvardab võsastumine", Meie Maa, 4. juuni 2009
* Üügu pank Triptoestonia.com turismiportalis
**Mike Peterson Maignan** (sündinud 3. juulil 1995 Cayenne'is) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib Itaalia kõrgliigaklubis AC Milan ja Prantsusmaa jalgpallikoondises.

Ta sündis Prantsuse Guajaanas. Tema ema on Haiti ja isa Guadeloupe'i päritolu.

2009. aastal liitus ta Paris Saint-Germaini noortesüsteemiga. Aastatel 2012–2015 mängis ta klubi reservmeeskonnas Prantsusmaa tugevuselt neljandas liigas, kuid Paris Saint-Germaini põhimeeskonda ta välja ei jõudnud.

2015. aasta augustis liitus ta Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Lille. Lille'i esiväravavahiks kerkis Maignan hooajal 2017/18. Hooajal 2018/19 valiti Maignan Prantsusmaa kõrgliiga hooaja parimaks väravavahiks ja liigahooaja sümboolsesse koosseisu. Hooajal 2020/21 tuli ta Lille'iga Prantsusmaa meistriks.

2021. aasta mais sõlmis ta viieaastase lepingu AC Milaniga. Ta sai Milani esiväravavahiks Paris Saint-Germaini siirdunud Gianluigi Donnarumma asemel. Kohe esimesel hooajal tuli Maignan Milaniga Itaalia meistriks. Hooajal 2021–22 sai Maignan Itaalia kõrgliigas kirja enim nullimänge (17) ning ta valiti hooaja parimaks väravavahiks ja liigahooaja sümboolsesse koosseisu.

Aastatel 2010–2016 mängis Maignan Prantsusmaa noortekoondistes. Prantsusmaa jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 7. oktoobril 2020 mängus Ukraina vastu. Ta kuulus Prantsusmaa koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Lille
* Ligue 1: 2020–21

AC Milan
* Serie A: 2021–22

Viited
------

1. ↑  Kao, Kevin, toim (11. märts 2012). "Rencontre avec le portier de l'équipe de France" [Meeting with the France national team goalkeeper] (French). Le Populaire. Vaadatud 25. juulil 2015.`{{cite web}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
2. ↑  CJSS - Le Franco-Haitien Mike Maignan : « Je veux devenir le numéro 1 au PSG (Franco-Haitian Mike Maignan: "I want to become PSG's number 1") Arhiiviversioon seisuga 25. juuli 2015
3. ↑  "Mike Maignan : Le Haïtien à Lille pour 5 ans" (prantsuse). Africa Top Sports. 19. august 2015. Vaadatud 9. oktoobril 2019.
4. ↑  "Official Statement: Mike Maignan". A.C. Milan. 27. mai 2021. Vaadatud 27. mail 2021.
5. ↑  "AC Milan land Lille goalkeeper Maignan on five-year deal". Be Soccer. 27. mai 2021. Vaadatud 25. juunil 2022.

Välislingid
-----------

 Mike Maignan – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Profiil AC Milani kodulehel

| * v
* r
Prantsusmaa koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Lloris (c)
* 2 Pavard
* 3 Kimpembe
* 4 Varane
* 5 Lenglet
* 6 Pogba
* 7 Griezmann
* 8 Lemar
* 9 Giroud
* 10 Mbappé
* 11 Dembélé
* 12 Tolisso
* 13 Kanté
* 14 Rabiot
* 15 Zouma
* 16 Mandanda
* 17 Sissoko
* 18 Digne
* 19 Benzema
* 20 Coman
* 21 Hernandez
* 22 Ben Yedder
* 23 Maignan
* 24 Dubois
* 25 Koundé
* 26 Thuram
* Treener: Deschamps

 | Prantsusmaa |
**Acone raudteepeatus** on endine raudteepeatus Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel. Peatuse hoone jääb Ropaži piirkonda ja Stopiņi valda, sellal kui peatuse kõrval asuv Acone küla jääb Salaspilsi piirkonda.

Peatus asub Riia jaamast 12,3 km kaugusel Riia II soojuselektrijaama kõrval. Peatusest algab jaama viiv harutee. Seal on 1 perroon. 

Peatus avati aastal 1935. Hoone projekteeris Voldemārs Ozoliņš ja see valmis 1937. aastal. Kivihoone esimesel korrusel asusid reisijate ootesaal ja tööruumid, korrapidaja ruumi kõrval asus ka pagasihoidla. Teisel korrusel olid jaamatööliste eluruumid. Ühtlasi asfalteeriti ka perroon. Nõukogude perioodil jaamahoone suleti ja muudeti eluhooneks. Peatuse juurde rajati reservvagunite hoidla, kus tänapäeval hoiustab oma tehnikat SIA "Dzelzceļu būve". Aastal 2007 suleti sealne peatus reisirongiliikluseks.

Viited
------

1. ↑  T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 174. lk. ISBN 978-9984-38-698-0

Välislingid
-----------

* Infot peatuse kohta; fotod (*vene keeles*)
* Peatus vanal kaardil

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Rīga Preču |  **Acone** | Saurieši  |
**Seitsmenda Päeva Adventistide kogudus** (lühendatult ka **adventkogudus** või **adventkirik**) on kristlik kogudus, mida tuntakse eelkõige hingamispäeva pidamise tõttu nädala seitsmendal päeval – laupäeval. Kogudus sai alguse milleristide äratusliikumiset 19. sajandi esimesel poolel ja rajati ametlikult 1863. aastal. Koguduse rajajate seas oli ka Ellen G. White, kelle kirjutisi peetakse tähtsaks ka tänapäeval.

Seitsmenda Päeva Adventistide koguduse teoloogia sarnaneb üldjoontes teiste evangeelsete koguduste omaga, õpetades kolmainsust, Piibli eksimatust jmt. Koguduse eriomasteks õpetusteks on õpetus surmast, kui unest ja Kristuse teise tuleku eelsest kohtust. Kogudus propageerib ka tervislikke eluviise, toitumist, usuvabadust ja suhteliselt konservatiivseid eluviise.

Kogudust juhib Peakonverents, asukohaga Silver Spring, Maryland, Ameerika Ühendriigid, mille allasutused divisjonid on erinevates maailma piirkondades. Divisjonid moodustuvad omakorda unioonidest, mis koosnevad üldjuhul koguduste liitudest. Eesti 19 adventkogudust kuuluvad Adventistide Koguduste Eesti Liitu, mis kuulub koos Läti liidu ja Leedu misjonipõlluga Balti Uniooni (kontoriga Riias), mis omakorda kuulub Peakonverentsi Trans-Euroopa divisjoni alla.

Adventkogudustes üle maailma on 15780719 liiget (seisuga 30.06.2008), viimastel aastatel on kogudusega liitunud enam kui miljon uut liiget. Kogudus omab mitmeid koole, kirjastusi ja tervishoiuasutusi (haiglad ja sanatooriumid), ning ülemaailmne heategevusorganisatsioon ADRA (Adventkoguduse arengu- ja katastroofiabi organisatsioon).

Seitsmenda Päeva Adventistide kogudus Eestis
--------------------------------------------

 *Pikemalt artiklis  Adventistide Koguduste Eesti Liit*
 *Pikemalt artiklis  Seitsmenda Päeva Adventistid Eestis*
### Vaimulikud

Adventkoguduses on kolmeastmeline vaimulike ordinatsioonisüsteem (diakon, kogudusevanem ja pastor). Kohaliku koguduse tööd juhib koguduste liidu määratud pastor, kes on ka kohaliku koguduse juhatuse esimeheks. Kogudusevanemad ja diakonid on valitud kohaliku koguduse poolt.

Vaata ka
--------

* Adventistid
* Seitsmenda Päeva Adventistid
* Adventistide Koguduste Eesti Liit (AKEL)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Seitsmenda Päeva Adventistide kogudus** |

* Koduleht
* Adventwiki
* Seitsmenda Päeva Adventistide koguduse koduleht (inglise keeles)
Tšekk 7,2 miljoni dollari väärtuses (2018. aastal umbes 108 miljonit dollarit ehk 95 miljonit eurot), millega osteti Alaska
**Alaska ostmine** (inglise keeles *The Alaska Purchase*; vene keeles продажа Аляски *prodaža Aljaski* "Alaska müümine") oli tehing, mille käigus Ameerika Ühendriigid omandasid Venemaa Keisririigilt Alaska. Alaska vahetas omanikku ametlikult 18. oktoobril 1867, kui Ameerika Ühendriikide Senat ratifitseeris ja president Andrew Johnson allkirjastas lepingu.

Venemaa oli oma kohalolule Põhja-Ameerikas alguse pannud juba 18. sajandi esimesel poolel, kuid Alaskasse asusid ümber vähesed venelased. Alaska müümise võimalust hakkas keiser Aleksander II kaaluma pärast kaotusega lõppenud Krimmi sõda, kuna uskus, et tulevikus läheb piirkonna kaitsmine näiteks Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigi eest liiga keeruliseks. Pärast Ameerika Ühendriikide kodusõja lõppu algasid Ameerika Ühendriikide riigisekretäri William H. Sewardi ja Venemaa saadiku Eduard de Stoeckli vahel läbirääkimised Alaska müümise asjas. Seward ja Stoeckl jõudsid lepingu osas kokkuleppele 30. märtsil 1867 ning hoolimata Johnsoni ja Kongressi erimeelsustest seoses rekonstruktsiooniga, ratifitseeris Senat lepingu suure häälteenamusega.

Tehingu tulemusel said Ameerika Ühendriigid 7,2 miljoni dollari eest juurde 1 518 800 km² maad. Ühendriikides oli meelestatus tehingu suhtes üldiselt positiivne, kuna loodeti, et Alaskast saab Ameerika Ühendriikide kaubandusvärav Aasiasse. Ostu vastased nimetasid tehingut "Sewardi rumaluseks" ja "Sewardi külmkapiks" (inglise keeles *Seward's Folly, Seward's Icebox*), kuna arvasid, et riik on juurde saanud kasutut maad. Pärast lepingu allkirjastamist pöördusid peaaegu kõik Alaska venelastest asunikud kodumaale tagasi ning piirkond jäi hõredalt asustatuks kuni Klondike'i kullapalavikuni 1896. aastal. Algul sai piirkond nimeks Alaska departemang, hiljem Alaska ringkond ja Alaska territoorium, kuni 1959. aastal sai praeguse Alaska osariigi staatuse.

Välislingid
-----------

* Loovutusteksti ingliskeelne ärakiri (eesti keeles)
Pärsti valla vapp.
**Pärsti valla vapp** on Viljandi maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Pärsti valla vapp.

Vapp kinnitati riigisekretär Uno Veeringu poolt 1. aprillil 1996 ning oli kasutusel 20. oktoobrini 2013, kui ühineti Paistu, Saarepeedi ja Viiratsi vallaga uueks omavalitsusüksuseks Viljandi vallaks.

Vapi kirjeldus
--------------

Lainelõikelise vasakult langeva kuldse vardaga kaldjaostatud kilbi ülemisel sinisel väljal viljavihk ning alumisel, punasel väljal kolm püstist odaotsa – kõik kuldsed.

Põhjendus
---------

Sinine sümboliseerib tulevikulootust, noorust, vaimsust ja kodumaa taevast. Kollane viljavihk meenutab, et vald asub Eesti ühel põlisemal põllumajanduslikul alal ning et siinsed inimesed on saanud läbi aegade elatist ennekõike põllult. Kollane lainelõikeline laid sümboliseerib kohaliku maastiku silmapaistvat objekti, Raudna ürgorgu jõega, samuti teisi veekogusid, mis ilmestavad siinset looduskeskkonda. Telliskivipunane värvus meenutab valla pinnast, turvast ja kohalikku mitmekesist tööstust. Kolm kollast odaotsa osutavad paikkonna kuulsusrikkale muinasajale, mil siinmail lõid vallutajatega lahinguid eestlaste sõdalased vaprate vanemate Lembitu, Vootele ja Maniwalde juhtimisel.

Vapi ajalugu
------------

Pärsti valla vapi ja lipu etalonkujutis kinnitati Eesti Vabariigi riigisekretäri poolt 1. aprillil 1996.

11. septembril 1996 kinnitas vallavolikogu määrusega nr 63 valla lipu ja vapi kasutamise korra.

Valla lipp ja vapp pühitseti Viljandi Pauluse kirikus 5. oktoobril 1996.

20. oktoobril 2013, ühinesid Pärsti, Paistu, Saarepeedi ja Viiratsi vald uueks omavalitsusüksuseks Viljandi vallaks ning Pärsti vald lõpetas koos oma vapiga tegevuse.

### Vapi kasutamise kord

1. Valla vappi kasutatakse värvilisena ja must-valgena:
	1. Vallavolikogu ja vallavalitsuse pitsatitel ja dokumendiblankettidel.
	2. Valla tänukirjadel, autasudel, meenetel, vimplitel, ümbrikel ja muudel ametlikel trükistel.
	3. Vallamaja hoonel, siltidel, valla ametiasutuse transpordil ja valla piiritähistel.
2. Vallavalitsuse korralduse alusel võivad vappi kasutada valla ametiasutuse hallatavad asutused ning vallale kuuluvad äriühingud:
	1. oma pitsatil ja dokumendiblankettidel;
	2. kujunduselemendina trükistel, meenetel ja kleebistel.

Vaata ka
--------

* Pärsti valla lipp
* Paistu valla vapp
* Saarepeedi valla vapp
* Viiratsi valla vapp

Välislingid
-----------

* Pärsti valla sümboolika valla kodulehel
* Omavalitsuste sümbolid Riigikantselei lehel - Pärsti vald.
Atmosfääri ehitus
**Termosfäär** on atmosfäärikiht, mis paikneb eri allikate järgi kõrgustel 80–400 km või 85–500 km. Mesosfäärist eraldab teda mesopaus ja eksosfäärist termopaus.

Sõna osade algallikad on vanakreeka sõnad θερμός 'soe' ja σφαῖρα 'kera' või 'kerapind'.

Õhutemperatuur termosfääris kasvab kõrguseni 200–300 km ja võib ulatuda 1000–1500 K, päikese aktiivsuse aastal 1800 K. Selle põhjuseks on päikese ultraviolettkiirguse neeldumine kõrgusel 150–300 km, mis põhjustab hapniku ioniseerumist.

Termosfääri ulatus ja temperatuur kõiguvad ööpäeva ja aasta lõikes. Päeval tõuseb temperatuur päikese soojuse mõjul kuni 800 °C ja toimub selle kihi märkimisväärne soojuspaisumine. Öösel jahutub õhk kiiresti maha ja kiht tõmbub kokku. Termosfääri ulatust mõjutavad ka aastaajad, Maa magnetism ja päikesekiirguse intensiivsus.

Termosfäär koosneb lämmastiku ja hapniku aatomitest ja ioonidest.

Termosfääris esinevad virmalised; seal lendavad kosmoselaevad ja satelliidid. Seal pidurduvad ja põlevad ära meteoorid; seega kaitseb termosfäär Maad maailmaruumi ohtlike mõjude eest.

Viited
------

1. ↑  Атмосфера - условное деление на слои
2. ↑  "H.Ohvril. Üldmeteoroloogia (Atmosfäärifüüsika)" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 18. juuli 2011. Vaadatud 6. aprillil 2010.
3. ↑  "Atmosfääri ehitus" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 18. juuli 2011. Vaadatud 6. aprillil 2010.
4. ↑  "Atmosfaari ehitus" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 18. juuli 2011. Vaadatud 6. aprillil 2010.
5. ↑  Taevas langeb kliima soojenemise tagajärjel[*alaline kõdulink*] Postimees 13.10.1998

| * v
* r
Maa atmosfäär |
| --- |
| 
Troposfäär  **·**  Stratosfäär  **·**  Mesosfäär  **·**  Termosfäär  **·**  Eksosfäär |  |
| 
Tropopaus  **·**  Stratopaus  **·**  Mesopaus  **·**  Termopaus  **·**  Eksobaas |
| 
Osoonikiht  **·**  Kármáni joon  **·**  Homosfäär  **·**  Turbopaus  **·**  Heterosfäär |
| 
Ionosfäär  **·**  D-kiht  **·**  Appletoni kiht  **·**  Kennelly-Heaviside'i kiht |
**Rein Põllumaa** (30. juuli 1930 Tartu – 25. detsember 1990 Tallinn) oli eesti arst ja poliitik.

Ta sündis teadlaste (Johannes Reinhold Põlluman ja Salme Põllumann) perekonnas, kuid kaotas varakult vanemad ja kasvas üles günekoloogist onu Arnold Põllumaa perekonnas. Ta õppis Jakob Westholmi Gümnaasiumis ja kui kasuisa 1942. aastal Saksa okupatsioonivõimude poolt Tallinnast Viljandisse saadeti, jätkas ta õpinguid Viljandi Maakonna Poeglaste Gümnaasiumis (hilisemas Viljandi 2. Keskkoolis).

Rein Põllumaa keskkooliaegse lektüüri hulka kuulus Schopenhauer. Ta võttis osa koolipoiste Nõukogude okupatsioonivõimu vastase organisatsiooni tegevusest ja arreteeriti 16. aprillil 1949 Viljandis. 24. juunil 1949 mõistis tribunal talle § 58-1a ja § 58-11 järgi 25+5 aastat. Karistust kandis ta Karagandõ oblastis Karlagis. Vangilaagrist vabanes 25. novembril 1955.

1956. aastal lõpetas ta Viljandi Töölisnoorte Keskkooli ja 1962. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstina. Üliõpilasena võttis ta osa Üliõpilaste Teadusliku Ühingu neuroloogiaringi tööst ja pälvis üleliidulistel üliõpilaste teadustööde võistlusel tööga "Kusepõie reflektoorse talituse muutused ja selle tsüstomeetriline uurimine pea- ja seljaaju traumadega haigetel" kuldmedali.

Aastatel 1962–1964 töötas ta neuroloogina Põlva Rajooni Keskhaiglas. Aastatel 1964–1983 oli ta Tartu Linna Polikliiniku neuroloogiaosakonna juhataja ja 1980. aastast ka Tartu linna peaneuroloog. 1969. aastal sai ta meditsiinikandidaadi kraadi väitekirjaga "Цистометрические исследования моторики и тонуса мочевого пузыря у больных с повреждением спинного и головного мозга" (*"Kusepõie motoorika ja toonuse tsüstomeetrilised uuringud pea- ja seljaaju haigetel"*). Seejärel tutvus ta põhjalikult Idamaade kultuuri ja Hiina nõelravitehnikaga; tema initsiatiivil avati 1977. aastal Tartu Linna Polikliinikus nõelravi kabinet. 1983. aastast töötas ta Tartu Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudis vanemteadurina ja 1987. aastast Tallinnas hilisemas Eesti Südamekeskuses neuroloogi, teaduri ja vanemteadurina.

Ta oli Eesti Looduseuurijate Seltsi, Eesti Akadeemilise Orientaalseltsi ning Eesti Neuroloogide, Neurokirurgide ja Psühhiaatrite Seltsi liige. 1980. aastal kirjutas ta alla 40 kirjale. Ta lõi kaasa fosforiidisõjas. Tallinnas elades astus ta õigusvastaselt represseeritute ühingu Memento liikmeks. Ta oli ka ERSP liige ja valiti Eesti Kongressi saadikuks.

Rein Põllumaa suri 25. detsembril 1990 Tallinnas ja maeti 4. jaanuaril 1991 Metsakalmistule.

Ta oli abielus Tiiu-Ruth Kaalepiga (metsandusteadlase Juhan Kaalepi tütar, kirjanik Ain Kaalepi õde), nende tütar Lee Põllumaa on bioloog ja poeg Uku Põllumaa on arhitekt.

Viited
------

1. ↑
Tüüpiline termodünaamiline süsteem – aurumasin. Soojus levib soojendilt jahutile (mida siin pole näidatud) ja süsteem teeb selle käigus tööd (antud juhul paneb auru paisumine kolvi liikuma)
**Termodünaamika** on füüsikaharu, mille uurimisobjektiks on soojus kui energiaülekandevorm ning selle seos töö ja siseenergiaga.

Klassikaline tasakaaluline termodünaamika tegeleb ainult 1) makroskoopiliste ainehulkadega (sest temperatuur ja muud termodünaamilised suurused on defineeritavad vaid suure arvu vabadusastmetega süsteemide jaoks) ja 2) ainult tasakaaluliste olekutega (ehk aeglaste protsessidega, mida võib vaadelda kui tasakaaluliste olekute jada).

Termodünaamikas on kesksel kohal soojusnähtused ja nendega seotud mõisted (soojushulk, temperatuur, entroopia, soojusmahtuvus jne).

Füüsikalist keha või kehade kogumit, mis on piiritletud reaalse või kujuteldava piirpinnaga, nimetatakse termodünaamiliseks süsteemiks ja selle süsteemi oleku muutumist termodünaamiliseks protsessiks. Termodünaamilisi süsteeme ja protsesse saab liigitada vastavalt sellele, millises vastasmõjus on süsteem ümbritseva keskkonnaga (isoleeritud, soojuslikus kontaktis, adiabaatilises kontaktis jne). Reaalsete füüsikaliste süsteemide omadusi õnnestub sageli kirjeldada idealiseeritud mudelite kaudu (näiteks ideaalne gaas).

Termodünaamikat ei huvita aine mikroskoopiliste osiste (aatomid, molekulid) liikumise seaduspärasused. Viimastega tegeleb statistiline mehaanika, mis annab termodünaamika empiirilistele seadustele teoreetilise põhjenduse.

Vaata ka
--------

* Termodünaamika esimene seadus
* Termodünaamika teine seadus
* Termodünaamika kolmas seadus
**Rein Pirn** (sündinud 13. juulil 1932 Tartus) on USA ja eesti tehnikateadlane, arhitekt ja arhitektuuriakustik.

Elulugu
-------

Rein Pirn isa oli kohtunik. Õppis 1940–1944 Tallinna Õpetajate Seminari algkoolis. Põgenes 1944 koos vanematega Saksamaale. Lõpetas 1951 Durbanis (Lõuna-Aafrika Unioon) Marist Brothersi Keskkooli, 1956 Natali Ülikooli bakalaureuse kraadiga arhitektuuris ja 1963 Harvardi Ülikooli magistrikraadiga arhitektuuris. Oli 1963–1978 Chicagos ja 1978–1991 Bostonis teadusfirma Bolt, Beranek and Newman Inc. ja aastast 1991 samas asuva Acentech Inc. teenistuses arhitektuuriakustika konsultandina, ühtlasi 1969–1979 Notre Dame'i Ülikooli (South Bend, Indiana) külalisprofessor (*visiting assistant professor*).

Teadus- ja projekteerimistöö
----------------------------

Rein Pirni uurimisvaldkond oli arhitektuuriakustika ning peamiselt uuris ta ehitiste, peamiselt kontserdi- ja teatrisaalide, ka seinteta (*open-plan*) ruumide akustilist projekteerimist. Kavandanud üle 100 saali ruumiakustika, sh Dominikaani Vabariiklik Rahvusteater Santo Domingos, kontserdisaalid Barrus Rexburgis (Idaho), Spivey Hall Atlantas jt. Pidanud ettekandeid Ameerika akustika ühingu (Acoustikal Society of America) kokkusaamistel jm. Institute of South African Architects'i (1957–95), Royal Institute of British Architects'i (1959–88), Ameerika akustika ühingu liige (aastast 1964).

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* *Acoustical variables in open planning,* Journal of Acoustical Society of America 49 (1971) 5
* *Correlation between the subjective room-acoustics judgments of two listeners in concert halls,* Acustica 47 (1981) 4
* *Some early measurements of lateral sound in two small halls*, Applied Acoustics 17 (1984) 5
* *Acoustical insulation and materials*, Encyclopedia of Architecture: Design, Eng. & Construction I. New York, (1988)
* *Some objective and subjective aspects of three acoustically variable halls*, Applied Acoustics 35 (1992) 3
* *Acoustical materials and methods,* Architectural Acoustics: Principles and Practice. New York, (1999)
* *Room acoustics* (kaasautor Ronald Lewcock), The New Grove Dictionary of Music and Musicians, 2nd ed. London ja New York, (2001)

Kirjandus
---------

* Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm, 1984, 93–94
* Korporatsioon Fraternitas Estica 1907–1982. Toronto, 1983, 147
* Sound Ideas: Acoustical Consulting at BBN and Acentech. Cambridge, Massachusetts, 2005, 161–167.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Rein Pikver** (18. oktoober 1939 Tartu – 29. aprill 2008 Tallinn) oli eesti füüsik ja keemik.

Elulugu
-------

Rein Pikver oli teenistujate poeg.

Lõpetas 1958 Tartu 1. Keskkooli, 1963 TÜ matemaatika-loodusteaduskonna füüsika erialal, oli 1965–66, 1967–69, 1969–70 aspirant, keemiakandidaat (1986, TÜ), väitekiri "Количественное исследование потенциалов ионизации соединений с кратными связами". Oli 1963–65 TÜ eksperimentaalfüüsika kateedri stažöör, 1966–67 pooljuhtide ja luminestsentsi labori nooremteadur, 1969 eksperimentaalfüüsika kateedri assistent, 1970–71 füsioloogia kateedri vaneminsener, 1971–74 elektromeetria labori nooremteadur, 1974–78 aeroionisatsiooni ja elektroaerosoolide labori vanemteadur, 1978–80 Küberneetika Instituudi vaneminsener, 1980–83 Eesti NSV TA Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi vaneminsener, 1983–86 vaneminsener, grupijuht, 1986– vanemteadur.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: keemiline füüsika, fotoionisatsioon, fotoelektron-spektroskoopia, mass-spektromeetria. Eesti Teadlaste Liidu liige. Üle 40 teadustrükise, sh 2 monograafiat; 1 autoritunnistus.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Ionization potentials. Correlation with substituent constant and polarizability (kaasautorid I. Koppel, U. Mölder). // Organic Reactivity 18 (1981)
* Precise 3. trükk H-3. trükk He mass difference for neutrino mass determination (kaasautor). // Phys. Rev. Lett. 54 (1985)
* Photoelectronic spectra of molecules. 11. Carboxylic acids and their esters (kaasautor). // International J. of Quantum Chem. 62 (1997)
* Some practical aspects of the acceleration-deceleration method for ion kinetik energy focusing in matrix-assisted laser desorption/ionization Fourier transform ion cyclotron resonance mass spectrometry (kaasautor). // European J. of Mass Spectrometry 6 (2000)
* Photoelectron spectra of molecules. 12. Vinly, allyl and phenyl ethers and sulphides (kaasautor). // J. Molecular Structure: THEOCHEM 580 (2002).

Kirjandus
---------

* Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 277.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Helgi Ólafsson (2013)
**Helgi Ólafsson** (sündinud 15. augustil 1956 Heimaeyl) on islandi maletaja ja maletreener, rahvusvaheline suurmeister (1985), FIDE vanemtreener (2009).

Ólafsson sai 1978. aastal FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. Suurmeistriks sai ta 29-aastaselt 1985. aastal. Ólafsson on kuuekordne Islandi malemeister (1978, 1981, 1991–1993, 1996) ja kahekordne Reykjavík Openi kaasvõitja (1984, 1990).

Ólafsson on mänginud Islandi võistkonna koosseisus 16 maleolümpial (1976–1996, 2000–2006, 2014). Ta kuulus 1986. aastal Dubai maleolümpial viiendaks, 1992. aastal Manila maleolümpial kuuendaks ja 1993. aastal Luzernis võistkondlikel maailmameistrivõistlustel viiendaks tulnud Islandi võistkonda.

Teosed
------

* "Bobby Fischer Comes Home: The Final Years in Iceland, a Saga of Friendship and Lost Illusions" (2014), New In Chess, ISBN 9789056914363

Välislingid
-----------

* Helgi Ólafsson – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Helgi Ólafsson FIDE andmebaasis
Erik Petersson (2011)
**Erik Petersson** (sündinud 1985) on rootsi ajaloolane ja kirjanik, populaarsete ajalooraamatute autor.

Ajaloolasena on ta spetsialiseerunud Põhjamaade 16.–17. sajandi ajaloole. 2008. aastal lõpetas ta Linköpingi Ülikooli kandidaadikraadiga (bakalaureusekraadiga) ajaloo erialal ja 2010. aastal sai ta Stockholmi Ülikoolist magistrikraadi ajaloos ja 2017. aastal Linköpingi Ülikoolist doktorikraadi. 

Tema sulest on ilmunud Karl IX, Kristiina ja Per Brahe biograafiad ning mitu raamatut veel teistegi 16.–17. sajandi ajalooliste isikute elust, sealhulgas peapiiskop Angermannusest ja Kristian Türannist.

Ta avaldab regulaarselt kirjutisi ajalehtedes Östgöta Correspondenten ja Axess Magasin. Teda on korduvalt kutsutud esinema Rootsi Raadio P3 hommikusaatesse "Morgonpasset".

Raamatud
--------

* 2008 – *Den skoningslöse. En biografi över Karl IX* (kirjastus Natur & Kultur)
* 2009 – *Vicekungen. En biografi över Per Brahe den yngre* (Natur & Kultur)
* 2011 – *Maktspelerskan. Drottning Kristinas revolt* (Natur & Kultur)
* 2012 – *Mot undergången. Ärkebiskop Angermannus i apokalypsens tid* (Norstedts; kaasautor Annika Sandén)
* 2013 – *Drottning utan land. Kristina i Rom* (Natur & Kultur)
* 2015 – *Sårade soldater. Livet efter stormaktstidens krig* (Natur & Kultur)
* 2017 – *Furste av Norden* (Natur &Kultur)

Viited
------

1. 1 2  Furste av Norden. nok.se
2. 1 2  Författare inom Allmänlitteratur och Akademisk. nok.se
3. ↑  Erik Petersson. isak.liu.se

Välislingid
-----------

* Erik Petersson. nok.se
* Erik Petersson. libris.kb.se
**Helgikivi** (ka *Ala kivi, Suurekivi, Ohvrikivi, Nõiakivi*) on genissgraniidist hiidrahn Valga maakonnas Tõrva vallas Kähu külas. On Valga maakonna ainus hiidrahn.

Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 11,8 m, laius 7,4 m, kõrgus 2,0 m, ümbermõõt 30,2 m. Kivi maht on 61 m³

Lapik, ebatasase laega ja püstiste külgedega suur rahn. Lae kalle lõunasse. Idapoolsel laeosal on vaondilaadne lohk, kus püsib vesi. Lohk kulgeb piki ida-läänesuunalist lõhet, milles kohati kasvavad rohttaimed. Lääneosas, kõrgeima tipu juures väike lohksüvend läbimõõduga 5,5 ja sügavusega 2 cm. Rahn tugevasti sammaldunud.

Rahnuga on seotud muistendid. Kivi juures käidud hobustega öösiti õitsil, hiljem tantsimas ja hullamas. Mõnikord ilmuvat kivi juurde punase mütsiga poisike, kes eksitavat inimese ära. Südaöösel ta kaduvat. Rahnu lähedal Saunametsa soos olla teinegi kivi, kus tüdruk olla hundiks moondatud ja jälle inimeseks tagasi.

Rahn on alates 1966. aastast üksikobjektina looduskaitse all.

Vaata ka
--------

* Eesti hiidrahnude loend

Viited
------

1. 1 2  Pirrus, Enn (2009). *Eestimaa suured kivid*. Tallinn: Teaduste Akadeemia kirjastus.
2. ↑  Viiding, Herbert (1986). *Suurte rändrahnude kirjeldamise juhend. - Abiks loodusevaatlejale*. Tartu: Eesti Teaduste Akadeemia.
3. 1 2  "Ala kivi ehk Helgikivi". *EELIS Infoleht*. Vaadatud 28.12.2022.
4. ↑  "Helgikivi". *Keskkonnaportaal*. Vaadatud 28.12.2022.

Välislingid
-----------

* Helgikivi ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis
* Helgikivi keskkonnaportaalis
* Helgikivi kultuurimälestiste riiklikus registris
* Kähu ohvrikivi Hiite Maja SA andmekogus.
**Rein Mets** (sündinud 4. aprillil 1951 Tallinnas) on eesti LGBT-aktivist, usutegelane ja inimõiguslane. 1988. aastast elab ta Rootsis Stockholmis.

Ta on kirjutanud publitsistikat, olnud tantsija, tantsuõpetaja ja meelelahutusprodutsent. 

Ta oli usulis-poliitilise liikumise Elu Sõna asutajaid ja 1986–1988 selle juhte.

Rein Mets elas oma viielapselise perega Tallinnas Lasnamäel, kuid ta saadeti 1988. aasta veebruaris 48-tunnise etteteatamisega Eesti NSVst välja Rootsi.

Režissöör Jaan Kolberg on teinud temast 2012. aastal dokumentaalfilmi "Jeesus, homod ja kiisud" ning ajakirjanik Einar Ellermaa kirjutanud 2019. aastal ilmunud elulooraamatu "Ülestõus. Rein Mets, Elu Sõna ja 1980ndad" (Tammerraamat).

Viited
------

1. ↑  Lehekülgi Einar Ellermaa raamatust "Ülestõus. Rein Mets, Elu Sõna ja 1980ndad"
2. ↑  "Jeesus, homod ja kiisud" (2012) Eesti Filmi Andmebaasis. Vaadatud 23.07.2021.

Kirjandus
---------

* Einar Ellermaa. Ülestõus. Rein Mets, Elu Sõna ja 1980ndad. Tammerraamat. 2019.

Välislingid
-----------

* Sandra Jõgeva. Patuse pühamehe uskumatu elu. Eesti Ekspress / Areen, 9. oktoober 2019
* Galerii | Elu Sõna liikumise ühest juhtfiguurist Rein Metsast ilmus elulooraamat. ohtuleht.ee, 23. september 2019
**Aime Pärn** (aastani 1984 **Viira**, sündinud 22. juunil 1949 Tartus) on eesti keemik.

Elulugu
-------

Lõpetas 1967 Tartu 5. Keskkooli, 1972 Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakonna, 1980 aspirantuuri Eesti NSV TA Eksperimentaalbioloogia Instituudis. Oli 1972–1977 TRÜ orgaanilise keemia kateedri vanemlaborant, 1981–1986 nooremteadur, 1986–1990 Teraviljasaaduste Ministeeriumi jõusöödalabori insener-tehnoloog, 1990–1997 Riikliku Teraviljaameti uurimiskeskuse keemik-analüütik, 1998– EPMÜ/EMÜ loomakasvatusinstituudi vanemlaborant ja teadus-arenduskeskuse insener-keemik.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: keemiline analüüs. 5 teadustrükist.

Teoseid
-------

* Исследование полисахаридов рода SASA. Выделение гемицеллюлозы А и В из листьев SASA desioensis (kaasautor). // ACUT 332 (1974)
* Allantoniinisisalduse määramine mäletsejaliste uriinis ja seda mõjutavad tegurid (kaasautor M. Ots). // APS Toim 12 (2000).

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 139.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Ernst Hiis** (sündinud **Ernst Ihse**, ka **Ernst Karl Hiis**; 16. aprill 1872 Luunja vald – 29. oktoober 1964 Tallinn) oli eesti klaverimeister ja ettevõtja, keda peetakse praeguse Estonia Klaverivabriku rajajaks. 

Ernst Hiis õppis klaveriehitust Robert Rathke vabrikus Tartus. Kui see 1892. aastal pärast tulekahju Peterburi kolis, töötas Hiis seal klaverimeistrina. 1903. aastal avas Hiis Peterburis oma klaveritöökoja E. A. Ihse ning 1912. aastal käis ennast täiendamas Hamburgis Steinway klaverivabrikus. 

1927. aastal asutas Hiis Tartus oma klaverivabriku, mille kolis mõni aeg hiljem Tallinna. Hiis oli ainuke, kes ka pärast Teist maailmasõda Eestis klaveritootmist jätkas. Tänu tema valmistatud Stalinile sünnipäevakingiks saadetud klaverile anti Moskvast 1950. aastal korraldus koondada Eesti klaveritootmine Estonia Klaverivabrikusse. Vabrik on siiani truuks jäänud Ernst Hiisi esialgsele põhimõttele, et valmistatakse üksnes käsitsi tehtud tippkvaliteediga tiibklavereid.

Ernst Hiis suri 29. oktoobril 1964 Tallinnas ja ta maeti 1. novembril 1964 Siselinna kalmistule (Vana-Kaarli kalmistu ossa).

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* MUIS: ETMM \_ 7369 M 65:1/9:13
* 1958, FOTIS: EFA.412.0-305663
* 1962, FOTIS: EFA.412.0-243110
* Moskva andis käsu klavereid toota 8. jaanuar 2001, Õhtuleht
* Eesti klaveritootmise ajalugu (inglise keeles)
**Rein Mägar** (sündinud 29. detsembril 1943 Laiusel Altvälja külas) on eesti kunstnik, akvarellist. 

Mägar on sündinud küll 29. detsembril 1943, ent ema soovil pandi ametlikuks sünnikuupäevaks kirja 2. jaanuar 1944 ja nii sai poeg aastakäigu võrra nooremaks. 

Pärast Laiuse 7-klassilise kooli lõpetamist õppis ta Tartu Kunstikoolis aastail 1957–1963 ja astus 1963. aastal Eesti Riiklikku Kunstiinstituuti. Järgnes sõjaväekohustus (1963–1966) ja uuesti ERKI (1966–1968). Seejärel õppis üliõpilaste vahetuse korras Graafika ja Raamatukunsti Kõrgemas Koolis Leipzigis 1968–1971. 

Töötanud aastail 1972–1992 kirjastustes Valgus, Eesti Raamat ja Bit, aastail 1992–1996 Eesti Erastamisagentuuris ja 1997–2000 OÜ-s Maves.

Kunstilise toimetaja töö kõrvalt kirjastustes on kujundanud plakateid ja raamatuid. 
1972. aastast on ta osa esinenud näitustel, Kunstnike Liidu liige 1977. aastast. 

Akvarellmaali hakkas viljelema 1990. aastate teisel poolel, Eesti Akvarellistide Ühenduse liige 1998. aastast. Järgnes pidev osavõtt kodumaistest ja rahvusvahelistest akvarellinäitustest, lisaks 3–4 isikunäitust aastas.

Loomingu valdavaks teemaks on maastikud ja meremotiivid, viimastel aastatel on lisandunud figuurid ja portreed.
**Ernst Wilhelm Hertel** (8. oktoober 1897 Samaara kubermang – 25. mai 1957 Hohenlockstedt, Schleswig-Holstein) oli baltisaksa päritolu Eesti arst.

Ta sündis volgasakslaste Zürichi asunduses Nikolajevski maakonnas Samaara kubermangus. Ta lõpetas aastal 1917 Astrahani 1. Gümnaasiumi ja astus samal aastal Kiievi ülikooli (Saraatovis) arstiteaduskonda, kus õppis aastani 1918. Siis tuli Eestisse ja asus samal aastal õppima Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, kuid õpingud katkestas Vabadussõda. Vabadussõjast võttis ta osa aastatel 1919–1920 Balti pataljoni koosseisus. Õpingud arstiteaduskonnas jätkusid ja aastal 1924 lõpetas ta ülikooli arstiastme väärilisena. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Fraternitas Academica.

Aastatel 1924–1926 oli ta arst Murikatsis Kärstna vallas ning 1926–1930 töötas eraarstina Karksi-Nuias. Seejärel kvalifitseerus ta ümber suu- ja hambahaiguste arstiks ja töötas aastani 1939 hambaarstina Narvas.

Aastal 1939 repatrieerus ta perekonnaga Saksamaale. Aastatel 1940–1945 töötas ta hambaarstina Adlershorstis ja aastast 1945 Hohenlockstedtis Schleswig-Holsteinis.

Dr. Ernst Hertel suri aastal 1957 Hohenlockstedtis Schleswig-Holsteinis.

Isiklikku
---------

Tema isa William Oskar Hertel ja õemees (õe Beate Käthe abikaasa) Theodor Kima olid arstid.

Kirjandus
---------

* Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk. 66.
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Jamaica |
|  |
| 2. ring | 1976 | Raskekaal |
|

**Trevor Berbick** (1. august 1955 Port Antonio, Portlandi vald, Jamaica – 28. oktoober 2006 Port Antonio, Portlandi vald) oli Jamaica ja Kanada poksija. 

Berbick osales raskekaalus (kuni 91 kg) 1976. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis hilisemale hõbemedalivõitjale Mircea Simonile (Rumeenia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Berbick lahkus peale olümpiamänge Jamaicalt ja asus võistlema Kanada eest. Ta oli ka kahekordne Kanada meister. 

Berbick poksis septembrist 1976 kuni maini 2000 elukutselisena. Ta pidas kokku 61 kohtumist, millest võitis 49 (neist 33 nokaudiga) ja kaotas 11 (neist 2 nokaudiga) kohtumist ning 1 kohtumine jäi viiki.

Berbick oli viimane Muhammad Ali vastu võidelnud poksija, võites legendaarse Ali 11. detsembril 1981. Aastal 1986 tuli ta lühikeseks ajaks *World Boxing Council*i ehk WBC raskekaalu maailmameistriks, alistades Pinklon Thomasi, kuid sama aasta 22. novembril kaotas ta Las Vegases toimunud tiitlimatšis 20-aastasele Mike Tysonile. 

28. oktoobril 2006 mõrvati Berbick Jamaical Portlandi vallas. Kohaliku politsei teatel leiti tema surnukeha Norwichi kiriku sisehoovist.

Viited
------

1. ↑  21. suveolümpiamängude poksivõistlus. Montréal 1976. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Trevor Berbick saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Trevor Berbick saidil BoxRec
Trevor Philipsile hääle andnud näitleja Steven Ogg. Ka Philipsi välimus on osaliselt Ogg'ist inspireeritud.
**Trevor Philips** on väljamõeldud tegelane videomängus "Grand Theft Auto V" ehk "GTA V". Philips on üks kolmest mängu peategelasest, teised kaks on Franklin Clinton ja Michael De Santa. Mängus on Trevor karjäärikurjategija ja endine pangaröövel.

Trevori mängusisene välimus on tehtud Steven Oggi välimuse põhjal, kuid tema iseloom on loodud inspireerituna Suurbritannia kurjategijast Charles Bronsonist. Philipsile on oma hääle andnud Kanada näitleja Steven Ogg, kes aitas *motion capture*-tehnoloogia abil kaasa ka tegelase animeerimisele.

Trevorit on peetud üheks poleemilisemaks tegelaseks videomängude ajaloos. Mängu kaasstsenarist Dan Houser on teda kirjeldanud tegelasena, kes tegutseb puhtalt ajendatuna kirest ja kibestumusest. Et Philips ei jääks liiga ühekülgseks, kujutatakse teda samas oma lähedastest hoolivana olenemata tema üldisemast antisotsiaalsest käitumisest. Mitmed kriitikud pidasid Philipsit usutavaks ja sümpaatseks, kuid teised arvasid, et tema vägivaldne iseloom mõjutas mängu narratiivi negatiivselt.

| * v
* r
"Grand Theft Auto" seeria |
| --- |
| Mängud | 
"Grand Theft Auto" ("London Mission Packs") **·** "Grand Theft Auto 2" **·** "Grand Theft Auto III" **·** "Vice City" **·** "San Andreas" **·** "Advance" **·** "Liberty City Stories" **·** "Vice City Stories" **·** "Grand Theft Auto IV (The Lost and Damned" **·** "The Ballad of Gay Tony)" **·** "Chinatown Wars" **·** "Grand Theft Auto V" |
| Peategelased | 
Claude **·**  Tommy Vercetti **·**  Carl "CJ" Johnson **·**  Mike **·**  Toni Cipriani **·**  Victor Vance **·**  Niko Bellic **·**  Michael De Santa **·**  Trevor Philips **·**  Franklin Clinton |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib romaanist; filmi kohta vaata artiklit Pelikani memorandum (film).* |

---

**"Pelikani memorandum"** on John Grishami 1992. aastal ilmunud kriminaalromaan. 

Avalikkust šokeerinud kahe ülemkohtu kohtuniku mõrva tagamaid asub uurima New Orleansist pärit õigusteaduskonna naistudeng Darby Shaw. Tema koostatud Pelikani memorandum viitab külmaverelisele palgamõrvale. Pärast dokumendi jõudmist Valgesse Majja algab paanika ja tõe varjamiseks otsustatakse Darby Shaw tappa. Sellest algab tudengineiu ja teda abistava kohtuasjade reporteri Gray Granthami tabamiseks üleriigiline ajujaht. 

Eesti keelde tõlkis romaani Urmas Rattus ning see ilmus 1995. aastal kirjastuse Kuldsulg väljaandena sarjas "Meisterdetektiivid".

1993. aastal valmis romaani alusel samanimeline film, mille peaosades mängisid Julia Roberts ja Denzel Washington.

Viited
------

1. ↑  The Pelican Brief. John Grisham. Books: Amazon.co.uk
2. ↑  The Pelican Brief. John Grisham ametlik koduleht
3. ↑  Pelikani memorandum. Filmiveeb

Välislingid
-----------

* The Pelican Brief. 20th-Century American Bestsellers
* The Pelican Brief by John Grisham Detailed Book Review. Allreaders
* Janet Blaylock. Book reviews: The Pelican Brief, by John Grisham. Helium
* A Review of The Pelican Brief by John Grisham. Essay Sample
**Bank of China Tower** on Hongkongi tuntumaid pilvelõhkujaid. See oli aastatel 1989–1992 kõige kõrgem hoone Hongkongis ja esimene pilvelõhkuja väljaspool Ameerika Ühendriike, mille kõrgus ületas 305 meetrit. Hoone projekteeris arhitektuuribüroo I. M. Pei & Partners. Hoone on 315 meetrit kõrge (koos kahe mastiga 367 m) ning praegu kõrguselt neljas pilvelõhkuja Hongkongis International Commerce Centre'i, Two International Finance Centre'i ja Central Plaza kõrval. Hoones on 72 korrust ja neli keldrikorrust, millest pank kasutab nelja ülemist ja üheksatteistkümmet alumist korrust, ülejäänud on renditud kontoriteks.

Ajalugu
-------

Hoone ehitas Jaapani ehitaja Kumagai Gumi. Ehitust alustati mais 1986. Torn on ehitatud terasraamile, mis on kaetud tulekindla ainega Monokote MK-5. Ehitamise ajal oli see osaliselt keelatud aine, sest sisaldab asbesti ja on väga mürgine. Algselt asus 43. korrusel vaateplatvorm, nüüd on see suletud. 

Enne Bank of China Towerit asus krundil Murray maja. Maja teisaldati Stanleysse ning on endiselt väga populaarne turistide seas.

Arhitektuur
-----------

Hoones on ehitusmaterjalidena kasutatud raudbetooni, terast ja klaasi. Hoone on projekteerinud Pritzkeri auhinna võitnud Ieoh Ming Pei. Hoone ehitamisel on kasutatud komposiitmaterjale. Hoone toetub neljale terassambale. Sambad asuvad nurkades, kolmnurkne konstruktsioon suunab tekkivad jõud sammastesse. Konstruktsioon on kaetud klaasplaatidega.

Viited
------

1. ↑  "Bank of China Tower - "üks nuga"".[*alaline kõdulink*]
2. ↑  Brian Pagnotta (23. august 2011). "AD Classics: Bank of China Tower / I.M. Pei".
3. ↑  "Bank of China Tower".

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Bank of China Tower** |

* About BOC Tower Bank of China koduleht
* Great Buildings Online site on BOC Tower
* Elevator Layout
* Branch Details for Hong Kong Bank of China Tower
**Treriksröset** (norra **Treriksrøysa**, soome **Kolmen valtakunnan rajapyykki**, saami **Golmma riikka urna**) on punkt, kus saavad kokku Rootsi, Norra ja Soome piir. See on ühtlasi Rootsi kõige põhjapoolsem punkt (69° 4') ja Soome mandriosa kõige läänepoolsem punkt (20° 32').

Kolme riigi piiripunkti, mis asub Kilpisjärvi küla lähedal ja Koltajauri (Goldajärvi) järvest kümne meetri kaugusel, püstitasid Norra ja Venemaa, mille koosseisu Soome kuulus, 1897. aastal piiritähise. Rootsi tunnistas piiripunkti alles 1901, sest ei jõudnud Norra piirikomisjoniga varem üksmeelele. Praegune betoonist tähis pärineb 1926. aastast.

Treriksröset jääb Rootsis Kiruna valda, Norras Storfjordi valda ja Soomes Enontekiö valda.

Rootsi lõunapoolseim punkt Smygehuk asub 1572 kilomeetri kaugusel Trerikrösetist. Nende kahe punkti põhjalaiuste vahe on 13°43'21". Ühelgi teisel Euroopa riigil, kui Venemaa välja arvata, ei ole mandriosa põhja- ja lõunapoolseima punkti laiuskraadide vahe nii suur (Norral on 13°07'50").