recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Lucien Febvre
**Lucien Paul Victor Febvre** (22. juuli 1878 Nancy – 11. september 1956 Saint-Amour, Jura departemang) oli Prantsusmaa ajaloolane, kes on peamiselt tuntud ühena Annaalide koolkonna asutajaist.

Febvre õppis aastatel 1899–1902 Pariisis École normale supérieure'is ajalugu ja geograafiat ning töötas seejärel lütseumiõpetajana. 1911. aastal kaitses Fabvre oma doktoritöö "Philippe II et la Franche-Comté" (Felipe II ja Franche-Comté). 

1914–1919 teenis Febvre Prantsusmaa sõjaväes ning sai seejärel Strasbourgi ülikooli uusaja professoriks. Seal tutvus ta ajaloolase Marc Blochiga, kellest sai tema lähedane sõber ja mõttekaaslane. 1929. aastal asutasid Febvre ja Bloch ajakirja Annales d'histoire économique et sociale ('majandus- ja sotsiaalajaloo annaalid').

1933. aastal valiti Febvre Collège de France'i üldajaloo ja meetodite õpetuse professoriks, 1934–1940 oli ta ühtlasi Prantsuse entsüklopeedia toimetuskolleegiumi juhataja. Teise maailmasõja ajal kirjutas ta raamatuid, ent jätkas ka Annaalide ajakirja väljaandmist. Sõjajärgsetel aastatel avaldas ta artikleid ning temalt ilmus ka kaks artiklikogumikku (1952 ja 1957, viimane postuumselt).

Ajaloolasena uuris Febvre peamiselt varauusaegse (eriti 16. sajandi) Prantsusmaa kultuurilugu, sealjuures kasutas ta oma uurimustes olulisel määral ka sotsiaalteaduste meetodeid ja uurimistulemusi.

Teoseid eesti keeles
--------------------

* "Taevane ja maine armastus. Marguerite de Navarre ja tema Heptaméron" (2000)
* "Martin Luther. Üks inimsaatus" (2003).
Georgi Sudeikin
**Georgi Sudeikin** (vene keeles *Судейкин, Георгий Порфирьевич*) (11. aprill 1850 Smolenski kubermang – 16. detsember 1883 Peterburi) oli Venemaa Keisririigi riigiametnik, poliitilise jälitusasutuse Peterburi Kaitsejaoskonna ülem, auastmelt sandarmipolkovnik (1882).

Pärast kadetikorpuse lõpetamist alustas ta teenistust sõjaväes 1870. aastal praporštšikuna ja 1871. aastal ülendati alamporutšikuks. 1874. aastal viidi ta isikliku taotluse alusel üle Sandarmikorpusse, 1877. aastal ülendati staabikapteniks ja viidi üle Kiievi kubermangu Sandarmivalitsusse, kus ta paari aasta jooksul avastas ja likvideeris Narodnaja Volja Kiievi organisatsiooni.

Tegevus Peterburi kaitsejaoskonnas
----------------------------------

1881. aasta juunis edutati ta Peterburi linnapea (ja politseijuhi) Valitsuses Salajase osakonna ülemaks, hiljem aga Peterburi avaliku julgeoleku ja korra kaitsejaoskonna inspektoriks (ülemaks).

Sudeikin viis isiklikult läbi jälitustegevust keisrivõimuvastastes poliitilistes kuritegudes koostöös Narodnaja Volja Keskkomitees tegutsenud poliitilise politsei agendi Sergei Degajeviga, kellelt saadud informatsiooni alusel lõhkus Narodnaja Volja organisatsiooni ja vahistas selles osalejaid. 

Georgi Sudeikini tapsid Narodnaja Volja Täitevkomitee otsusel Narodnaja Volja partei liikmed Starodvorski ja Konaševski Degajevi korteris, kuhu see pärast agendina töötamise paljastamist meelitas Sudeikini kohtuma 16. detsembril 1883.

Viited
------

Välislingid
-----------

* Алексей ЛЕВИН, Две жизни штабс-капитана Дегаева, Международный ежемесячник "Совершенно секретно"
**Samsung Galaxy Fold** on Androidi operatsioonisüsteemiga Samsungi nutitelefon, mida tutvustati esimest korda 2019. aasta 20. veebruaril San Franciscos ning Londonis samaaegselt toimunud üritusel "Galaxy Unpacked". Koos Galaxy Foldiga tutvustati üritusel ka Galaxy S10, Galaxy S10 Plus ja Galaxy S10e nutitelefone.

Telefoni eripära peitub selle painduvas ekraanis - tegemist on Samsungi esimese klapptelefoniks kokkupandava nutitelefoniga.

Enne telefoni ilmumist spekuleeriti, et seadme nimeks võib saada Samsung Galaxy F või Samsung Galaxy Flex.

Telefoni tehnilised näitajad
----------------------------

Telefonil on klapptelefoniks pandult 4,6-tollise diameetriga ekraan, mis tavalise nutitelefoni ekraanina on 7,3-tolline.  Väiksem ekraan on AMOLED- tehnoloogiat kasutav HD+ 21:9 kuvasuhtega ekraan, suurem ekraan on samuti AMOLED, kuid QHD+ eraldusvõimega ning 4.2:3 kuvasuhtega. 

Seadmel on kuus kaamerat, mis on paigutatud nii, et olenemata sellest, mis asendis telefon parajasti on, saaks sellega nii esikaamerate kui ka tagakaameratega pildistada.

Telefonil on 12 GB muutmälu (RAM). Samuti on seadmel 7 nm tehnoloogial põhinev protsessor. Seadmel on 512 GB sisemälu, laiendatava mälu (SD-kaardi) võimalus puudub.

Telefoni aku on jagatud kaheks osaks: elemendid paiknevad seadme eri pooltes ning mahutavad kokku 4380 mAh energiat.

Telefoni funktsioonid
---------------------

Erilise funktsioonina on Samsung Galaxy Foldi tarvis loodud Samsungi App Continuity tehnoloogia, mis võimaldab sujuvat kogemust kahel ekraanil korraga - kui vaadata üht rakendust näiteks väiksemal ekraanil ja vahetuda suurema ekraani peale ja vastupidi, jätkab seade rakenduse kasutamist samas kohas, kus see teise ekraani peal pooleli jäi. Samuti on Samsung spetsiaalselt suurel ekraanil kasutamiseks kohandanud näiteks WhatsAppi ja Microsoft Office'i rakendused.

Seade toetab Samsungi Wireless PowerShare tehnoloogiat, mis võimaldab selle tagakorpusel laadida juhtmevaba laadimist toetavaid seadmeid. 

Tavalisel suurel nutitelefoni ekraanil on võimalik korraga samal ajal lahti hoida kuni kolme eri rakendust.

Kättesaadavus ja hind
---------------------

Ameerika Ühendriikides on telefon saadaval alates 2019. aasta 26. aprillist, Euroopa kliendid peavad ootama 3. maini. Telefoni hind on välja tulemise ajal nimetatud turgudel vastavalt 1980 USA dollarit või 2000 eurot.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  John McCann (20.02.2019). "Samsung Galaxy Fold release date, news and features". *TechRadar*. Vaadatud 25.02.2019.
2. ↑  Danny Paez (07.02.2019). "Galaxy F: Release Date, Price, and Specs for Samsung's New Foldable Phone". *Inverse*. Vaadatud 25.02.2019.
3. ↑  Daniel R Deakin (24.11.2018). "Samsung's foldable Galaxy Flex smartphone just got pricier". *NotebookCheck*. Vaadatud 25.02.2019.
4. 1 2 3  Jan-Matthias Mandri (20.02.2019). "FORTE LONDONIS | Üllatus: krõbeda hinnaga Samsungi volditav telefon tuleb müügile juba maikuus". *Delfi Forte*. Vaadatud 25.02.2019.
**Kumari laid** on 17 hektari suurune asustamata laid Väinameres Matsalu rahvuspargi Väinamere vabavee sihtkaitsevööndis Lääne maakonnas Puise küla territooriumil. Laid on kolmnurkse kujuga, rannajoone pikkus on 3,8 kilomeetrit.

Asukoht
-------

Laiust edelasse jääb madal ja piklik Sipelgarahu ning põhja poole kormoranide koloonia poolest tuntud Tondirahu. Sellest omakorda veidi põhja pool asub Valgerahu. Lähim punkt mandril, milleks on Puise nina, asub 5,5 kilomeetrit idas; Muhu saar jääb 11 kilomeetrit edelasse ja lähim Hiiumaa laid, Kõverlaid, 9 kilomeetrit läände.

Laiust läänes asub Kumari madal, lõunas Kumari lee.

Laiust mandri pool asub Kumari kanal, mida tänapäeval ei kasutata; laevatee kulgeb laiust läänes.

Loodus
------

Kumari laid
Kõre Kumaril
Kumari laiule on iseloomulik tihe kadastik, samuti leidub seal ranna- ja aruniite.

Laiul pesitseb ja peatub rohkesti linde.

Laiul on juttselg-kärnkonnade ehk kõrede populatsioon. Saarele on toodud lambaid, kellest osa on metsistunud ja elab saarel aastaringselt.

Talviti kuhjuvad randa rüsijäävallid.

Inimtegevus
-----------

Kumari laiul asusid kõrts ja muud hooned, mida tänapäevaks säilinud ei ole.

Kumari laiul ning selle ümber 500 meetri laiusel veealal on keelatud inimeste viibimine kaitseala valitseja nõusolekuta, välja arvatud teaduslikeks uurimistöödeks ning järelevalve- ja päästetöödeks.

Suviti käivad looduskaitsetöötajad ja vabatahtlikud laiul heina niitmas ja kadakaid raiumas.

Saare põhjaosas asub Kumari päevamärk, mille Veeteede Ameti 2009. aastal kasutusest kõrvaldas.

Kumari kultuuriloos
-------------------

Laiu järgi muutis 1938 oma nime ornitoloog Eerik Sits (Eerik Kumari). Kumari nime kandis laevakompaniile G. Sergo & Ko kuulunud aurulaev, mis sõitis suvel 1937 liinil Narva-Jõesuu – Kotka.

Viited
------

1. ↑  Kumari laid Eesti looduse infosüsteemis, vaadatud 11. juulil 2019.
2. ↑  Silvia Lotman (8. juuni 2007). "Kumari kõrele meeldib, kui kord aastas heina niidetakse". *Roheline Värav*. Pdf. Vaadatud 09.08.2009. `{{netiviide}}`: `|arhiivimisurl=` nõuab parameetrit `|arhiivimisaeg=` (juhend)
3. ↑  "Matsalu Rahvuspargi kaitse-eeskiri".
4. ↑  "ELF talgud Kumari laiul". Originaali arhiivikoopia seisuga 31. jaanuar 2010. Vaadatud 9. augustil 2009.
5. ↑  Kaie Ilves (27. mai 2006). "Juttselg–kärnkonnade elupaigast leiti naftareostus". *Lääne Elu*. Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 4. märtsil 2015.
6. ↑  Teadaanded meremeestele[*alaline kõdulink*], nr 11, 2009, lk 7

Kirjandus
---------

* Haide-Ene Rebassoo. *Laidude raamat*. Tallinn, 1972.

Välislingid
-----------

 Kumari laid – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Lucie Charvátová** (sündinud 1. veebruar 1993 Hradec Královés) on Vrchlabíst pärit Tšehhi laskesuusataja. 

Algul pühendus ta murdmaasuusatamisele, kuid vahetas ala 2013. aastal laskesuusatamise vastu. Tema esimene spordiklubi oli SVS Krkonoše Vrchlabí, hiljem võistles treener Václav Hamani juhitud CKS SKI Jilemnices. 2013. aasta veebruaris osales ta esimest korda murdmaasuusatamise maailmameistrivõistlustel Val di Fiemmes.

Alates hooajast 2013/2014 on ta laskesuusatamise maailma karikasarja võistlustel olnud Tšehhi koondise liige. Tema parim individuaalne tulemus on 2015/2016 hooajal Hochfilzeni sprindis saadud 5. koht. 13. veebruaril 2016 Ameerikas Presque Isles toimunud MK-etapil võitis ta teatevõistkonnaga koos Veronika Vítková, Gabriela Koukalová ja Eva Puskarčíkovága esikoha.

Ta on osalenud neli korda laskesuusatamise maailmameistrivõistlustel: 2016. aastal Oslos, 2017. aastal Hochfilzenis, 2019. aastal Östersundis ja 2020. aastal Anterselvas. Parim koht on Anterselvas toimunud maailmameistrivõistlustel sprindis saadud 3. koht.

Alates |2014/2015 hooajast juhendas teda naiste koondvõistkonna treener Zdeněk Vítek, hooajaks 2018/2019 valmistus ta koos Norra treeneri Egil Gjellandiga.

Ta õpib Libereci Tehnikaülikooli majandusteaduskonnas.[*viide?*]

Välislingid
-----------

* Lucie Charvátová koduleht
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Maa reljeefi tasandumisest; majanduse mõiste kohta vaata artiklit Kulu, teiste tähenduste kohta lehekülge Kulutus (täpsustus).* |

---

**Kulutus** ehk **kulumine** ehk **denudatsioon** on protsesside kogum, mis väljendub Maa reljeefi tasandumises.

Kulutus toimub eksogeensete protsesside tagajärjel. Kulutus on laiem mõiste kui erosioon, ehkki neid peetakse tihti sünonüümideks. Kulutus hõlmab peale erosiooni ka Maa gravitatsioonijõu toimel materjali merepinnale lähemale transportimist.

Denudatsiooni põhjustavad põhiliselt vesi ja tuul. Vesi võib esineda erineval kujul: vooluvesi, vihmavesi, liustikud, merelained jne. Kui ei oleks denudatsiooni tasakaalustavaid tegureid, oleks maapind ilma reljeefi iseärasusteta tasandik. Denudatsiooni tasakaalustavad põhiliselt maakoore isostaatilised liikumised ning vulkaanilised nähtused. Jõed on peamised setete kandjad. Näiteks Mississippi jõgi kannab aastas Mehhiko lahte umbes 500 miljonit tonni setteid.

Vaata ka
--------

* Erosioon
Pariisi Ooperi esitantsija
 Lucien Petipa. Louise Adélaïde Desnosi maal (1848)
**Joseph-Lucien Petipa**, ka **Lucien Petipa** (22. detsember 1815 Marseille – 7. juuli 1898 Versailles) oli prantsuse balletitantsija ja ballettmeister. 

Esimest korda ilmus Lucien Petipa professionaalsele lavale viieaastaselt. Ta tantsis toona Brüsselis teatris La Monnaie balletis "La Dansomanie" lapse rollis. Alates 1835. aastast oli ta Bordeaux's Suure Teatri esitantsija. Kuulus koreograaf Filippo Taglioni kutsus ta 1839. aastal Pariisi, kus andis talle Pariisi Ooperis etendavas balletis "Sülfiid" Jamesi osa. Petipa jäi Pariisi Ooperi esitantsijaks kuni 1862. aastani.

Teatrijuht ja pedagoog
----------------------

Aastatel 1860–1868 oli Petipa Pariisi Ooperi balletitrupi direktor ja ballettmeister ning 1875–1878 Kuningliku Brüsseli Konservatooriumi tantsukunsti professor.

Lucien Petipa balletikostüüme
-----------------------------

* balletis "Paquita"balletis "Paquita"
* balletis "La Péri"balletis "La Péri"
* balletis "Giselle"balletis "Giselle"

Isiklikku
---------

Nii Lucien Petipa isa Jean-Antoine Petipa kui ka vend Marius Petipa olid balletitantsijad ja ballettmeistrid.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Lucien Petipa** |
**Vokaalansambel Greip** on alates 2006. aastast tegutsev Pärnust pärit kuueliikmeline *a cappella* ansambel.

Pärnu koolinoorte vokaalansamblite konkursil Kevadümin 2006 sai ansambel kulddiplomi. Aastal 2007 võideti Kevadümina konkursil *Grand Prix*. 

Lauluga "Helesinine roos" saavutas ansambel esikoha Alo Mattiiseni muusikapäevadel. 

Ansambel on kontserte andnud Soomes, Lätis, Leedus, Saksamaal ja pea kõikjal Eestis. 

*A cappella* ansambli Greip repertuaarist võib leida nii rahulikke ballaade, džässilikke palu kui ka pop- ja folkmuusika töötlusi ning rokkmuusikat.

23. veebruarist kuni 2. märtsini 2013 toimus ansambli ameerika kontserdireis New Yorgis ja Washingtonis.

Liikmed
-------

Ansambli liikmed on Karin Leetsar, Mari Holm, Rauno Muttik, Reimo Kiisk, Kristo Ukanis ja Fred Rõigas.

Saavutused
----------

* Kevadümin 2006 – 1. koht
* Kevadümin 2007 – *Grand Prix*
* Alo Mattiisen muusikapäevad, üleriigiline konkurss – 1. koht
* 2009. aasta mais saavutati Leipzigis, ülemaailmsel *a cappella* ansamblite konkurssi finaalis koht esikümnes
* VIII Pärnu Rahvusvaheline Koorifestival 2010 – hõbediplom
* Rahvamuusikatöötluste festival Moisekatsi Elühelü 2010 – Põlva linna eripreemia parimale laste- ja noortekollektiivile
* Rahvamuusikatöötluste festival Moisekatsi Elühelü 2011 – suurima üllataja eripreemia

Viited
------

1. ↑  Ansambel Greip läheb Ameerikat avastama, Pärnu Postimees, 22.02.2013

Välislingid
-----------

* Greip Facebookis
* Ansambel Greip sai Leipzigi konkursil väärt kogemuse, Pärnu Postimees, 27. mai 2009
* Ansambel Greip tunnistati festivalil parimaks noorteansambliks, Pärnu Postimees, 27. aprill 2010
Läti lõunasöök (külm peedisupp, kotletid hapukapsa ja hapukurgiga, keefir, kali)
**Läti köök** pärineb Eestiga väga sarnaselt alalt ja kultuurist, mistõttu see sarnaneb suures osas Eesti köögiga. Erinevused on põhiliselt valmistusviisides, ehkki toiduained võivad olla samad. Tüüpilised on kohalikud toorained: kartul, nisu, oder, kapsas, sibul, munad ja sealiha.

Eestist rohkem kasutatakse hapukoort, köömneid ja kruupe. Tuntumate läti rahvustoitude seas on pekipirukad (väikesed peekoni-singitäidisega pirukad) ning Kurzeme strooganov (ristikiudu viiludeks lõigatud sealiha, tükeldatud hapukurgid, praetud suitsupekk ja hakitud sibul). Populaarsed on köömnejuust, hapukapsas ja marineeritud seened.

Läti õllekultuur sarnaneb Eesti omaga, kuid seal on säilinud rohkem väikesi õlletootjaid. Eestiski on hinnatud Valmiermuiža tume ja hele õlu. Kangematest jookidest on rahvusvahelise kuulsusega Riia palsam, mis on Eesti kirjandusse jõudnud Oskar Lutsu teoste punslielina; osalt selle eeskujul loodi ka Eesti üks rahvusjooke Vana Tallinn.

| * v
* r
Euroopa rahvusköögid |
| --- |
| Põhja-Euroopa | 
Eesti • Island • Karjala • Lapimaa • Leedu • Läti • Norra • Rootsi • Soome • Taani |
| Kesk- ja Ida-Euroopa | 
Armeenia • Aserbaidžaan • Bulgaaria • Gruusia • Juudi • Krimmitatari • Moldova • Poola • Rumeenia • Saksamaa • Serbia • Slovakkia • Sloveenia • Tatarstan • Tšehhi • Ukraina • Ungari • Valgevene • Venemaa |
| Lääne-Euroopa | 
Austria • Belgia • Holland • Iirimaa • Luksemburg • Prantsusmaa • Suurbritannia • Šotimaa • Šveits |
| Lõuna-Euroopa | 
Albaania • Andaluusia • Baskimaa • Hispaania • Bosnia • Horvaatia • Itaalia • Kataloonia • Kreeka • Küpros • Makedoonia • Malta • Montenegro • Portugal • Sitsiilia • Türgi |
| 
Toiduportaal • Kategooria:Rahvusköögid |
**Vaike Oro** (sünninimi **Vaike Kaup**; 15. oktoober 1936 Jõgeva – 5. detsember 2019) oli eesti raamatukogundustegelane.

Aastatel 1945–1951 õppis Aidu algkoolis, seejärel Jõgeval ja Kiviõlis. 1961. aastast õppis Tartu Riikliku Ülikooli kaugõppeosakonnas raamatukogundust ja bibliograafiat. 1968. aastal lõpetas samal erialal Tallinna Pedagoogilises Instituudi, kuhu see eriala oli vahepeal üle viidud.

1957. aastast töötas ta Põltsamaa linna lasteraamatukogus, 1958. aastal sai lasteraamatukogu juhatajaks.

Aastatel 1970–2005 oli ta Jõgeva Rajooniraamatukogu (hilisemate nimetustega Jõgeva Keskraamatukogu ja Jõgeva Maakonna Keskraamatukogu) direktor.

Aastatel 1990–1994 oli ta Jõgeva maavolikogu liige, 1993–1996 ka Põltsamaa linnavolikogu liige.

Tunnustus
---------

* 1980 – Eesti NSV teeneline kultuuritegelane
* 2002 – Põltsamaa linna teenetemärk
* 2004 – Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu aastapreemia
* 2005 – Eesti Kultuurkapitali Jõgevamaa elutööpreemia

Isiklikku
---------

Abiellus 1963. aastal, poeg Margus Oro ja tütar Maris Oro.

Osales Põltsamaa isetegevuses, ka seal lavastatud operettides. Oli hinnatud kohaliku giidina ja lõi kaasa muinsuskaitseseltsi tegevuses.

Viited
------

1. ↑  Hilja Toome, Anne Ütt, Rutt Rimmel Vaike Oro, ERÜ aastapreemia 2004. Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu aastaraamat 2004/2005. Tallinn 2007
2. ↑  "Hilja Toome. Vaike Oro 50. Punalipp, 14. oktoober 1986". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. oktoober 2018. Vaadatud 18. oktoobril 2018.
3. ↑  "Vaike Käosaar. Keskraamatukogu direktor Vaike Oro lahkub ametist. Vooremaa, 18. juuni 2005". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. oktoober 2018. Vaadatud 18. oktoobril 2018.
**Ameerika paalia** ehk **oja-mägihõrnas** (*Salvelinus fontinalis*) on kalaliik, kes kuulub lõhelaste (*Salmonidae*) sugukonda ja paaliate (*Salvelinus*) perekonda. Ameerika paalia looduslikuks levilaks on Põhja-Ameerika idapoolsed osariigid ja Kanada. Tänapäevaks on teda asustatud mujale Põhja-Ameerikas ja ka mõnda Euroopa riiki.

Ameerika paalia on üheksa USA osariigi (Michigani, New Hampshire'i, Lääne-Virginia, New Jersey, New Yorgi, Pennsylvania, Põhja-Carolina, Vermonti ja Virginia osariigi) ametlik tunnuskala. Lisaks on ameerika paalia ka Kanada Nova Scotia provintsi ametlik tunnuskala.

Süstemaatika
------------

Ameerika paalia sai esimese kirjeldamise järel teaduslikuks nimeks *Salmo fontinalis*. Liigiepiteet *fontinalis* tähendab umbkaudu tõlkides "allikast", viidates külma- ja selgeveelistele veekogudele, mida ameerika paalia elupaigana eelistab. Hiljem tõsteti ameerika paalia lõhe perekonnast (*Salmo*) paaliate perekonda. Vaatamata sellele nimetatakse ameerika paaliat inglise keeles tänapäevani ojaforelliks (*brook trout*).

Kirjeldus
---------

Ameerika paalia on pikliku kehaga, keskmiselt 30–50 cm pikk. Lõhelaste sugukonda kuuluvatele liikidele omaselt on ka ameerika paalial olemas rasvauim. Värvuse poolest on ameerika paalia üks silmapaistvamaid liike paaliate perekonnas. Kala selg on tume oliiviroheline, pruun või isegi must, küljed aga veidi heledamad. Seljal ja pea peal on ameerika paalial usjad, kreemjat värvi lainelised jooned, mis kala külgedel muutuvad tähnideks. Lisaks heledatele tähnidele võivad kalal esineda ka veel pisemad punakad täpid, mille ümber võib tihti ka näha sinakaid toone. Ameerika paalia kõhu- ja rinnauimede alumine serv on lumivalge, saba- ja seljauime katavad aga tumedad jooned. Valged triibud kõhu- ja rinnauimedel on paaliate perekonnale omane tunnus.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Brook trout". *Animal Diversity Web*.
2. 1 2  "Ameerika paalia". *Kalapeedia*.
**Latt** (läti *lats*) on endine Läti rahaühik.

1 latt jaguneb 100 santiimiks (*santīms*).

Valuutatähis standardi ISO-4217 järgi on LVL. Lühend on Ls ja see kirjutatakse summa ette. 

Latt oli kasutusel 1922–1940 ja võeti uuesti kasutusele märtsis 1993 Läti rubla asemele kursiga 1 latt = 200 Läti rubla. 1. jaanuaril 2014 võeti kasutusele euro.

Käibel olid 5-, 10-, 20-, 50-, 100- ja 500-latised rahatähed ning 1-, 2-, 5-, 10-, 20- ja 50-santiimised ning 1- ja 2-latised mündid. 500-latine rahatäht oli teisel kohal kõrgeimate nominaalväärtustega pangatähtedest Euroopas (umbes 700 eurot), peale Šveitsi 1000-frangist.

Eesti Panga 1. mai 2010 kursi järgi maksis 1 latt 22,1231 krooni. Euroopa Keskpanga 29. juuni 2011 kursi järgi maksis 1 euro 0,7028 latti.

Läti käibemündid 1993–2014
--------------------------

* 1 santīms1 santīms
* 2 santīmi2 santīmi
* 5 santīmi5 santīmi
* 10 santīmu10 santīmu
* 20 santīmu20 santīmu
* 50 santīmu50 santīmu
* 1 lats1 lats
* 2 lati2 lati

Vaata ka
--------

* Läti Pank

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **Läti latt** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Läti latt** |

* Läti lati kurss Eesti krooni suhtes 8.02.1997 - 25.12.2010
Vaika saared Maa-ameti kaldaerofotol
Vaika saared kaardil
Rand Alumisel Vaikal, taustal Vilsandi
**Vaika saared** ehk **Vaikad** on umbes 5 hektari suurune saarestik Saare maakonnas Vilsandi rahvuspargis Vilsandist läänes. 

Vaika saared nagu suur osa Saare maakonnast on Jaagarahu lademel. Kõrgus ulatub saartel kuni 3 meetrini merepinnast.

Saarestik koosneb Alumisest Vaika saarest, Karirahust, Keskmisest Vaika saarest, Kullipangast, Mustpangast ja Ülemisest Vaika saarest.

Ajalugu
-------

1798. aastast pärinevad esimesed teated *Waik Laidi* nime kandvast saarest. 

14. augustil 1910 sõlmiti Riia Loodusuurijate Seltsi ja Kihelkonna kirikumõisa vahel rendileping, mille järgi läksid Vaika saared viie tsaariaegse kuldrubla eest 6 aastaks Riia Loodusuurijate Seltsi valdusse. 

1924. aastal liideti Vaika saared Kuusnõmme bioloogiajaamaga ning kuulutati looduskaitsereservaadiks, mille ülevaatajaks nimetati Artur Toom. 

1932–1934 aitasid linnuriigi kuulsuse levimisele kaasa Saksamaal Vaika kohta dr Franz Zedtwitzi kirjutatud raamatud "Saladuslikku hahast" ja "Linnulapsed Vaika rihvidel". 

7. juunil 1957 võeti Eestis vastu looduskaitse seadus, mille alusel loodi Vilsandi linnuriigist Vaika Riiklik Looduskaitseala. 

5. augustil 1958 kinnitati Eesti NSV Ministrite Nõukogu määrusega nr 277 Vaika Riikliku Looduskaitseala piirid: looduskaitseala hõlmas kuut saart (Karirahu, Alumise Vaika, Keskmise Vaika, Ülemise Vaika, Mustpanga ja Kullipanga) koos nendevahelise ja neid ümbritseva merega 200 meetri kaugusel saartest. Looduskaitseala üldpindala oli 35 ha.

1971. aastal nimetati piirkond ümber Vilsandi Riiklikuks Looduskaitsealaks.

Vaata ka
--------

* Vilsandi rahvuspark
**Vaike Paduri** (19. august 1911 – 30. juuli 1995) oli eesti võimleja, iluuisutaja ja treener. 

Vaike Paduri sündis Valgamaal Taheva vallas. Ta lõpetas 1930. aastal Tallinna Õpetajate Seminari, 1933. aastal kodumajanduskooli ja 1954. aastal Leningradis Lesgafti-nimelise kehakultuuriinstituudi. 

Iluuisutamistreeninguid alustas 15-aastaselt Tallinna Kalevis Eduard Hiiopi juhendamisel, võimlemist ja rahvatantsu harjutas Ernst Idla ja Anna Raudkatsi rühmades.

Saavutused sportlasena
----------------------

Ta tuli iluuisutamises üksiksõidus NSV Liidu meistriks (1945) ning võitis 8 korral üksik- ja paarissõidus ning jäätantsus hõbemedali; tuli üksiksõidus 14 korda ning paarissõidus mitu korda Eesti meistriks. Sellega oli ta üldse esimene Eesti naissportlane, kes tulnud Nõukogude Liidu meistriks. Teine maailmasõda veel käis, kui ta tuli 1945. aasta veebruaris Gorkis Nõukogude Liidu meistriks naiste üksiksõidus.

Töö treenerina
--------------

Ta töötas aastatel 1936–1940 Eesti Võimlejate Liidus, 1945–1968 iluvõimlemis- ja iluuisutamistreenerina Tallinna koolides ja Dünamos. 

Paljude arvates on Eesti iluuisutamine sellisena tänapäeval olemas vaid tänu Vaike Padurile[*viide?*]. Vaike Paduri üks tuntumaid õpilasi on Tiiu Valgemäe (neiuna Tomson), kelle käe alt omakorda on võrsunud mitu tuntud uisutajat.

Vaike Paduri suri 30. juulil 1995 ning on maetud Tallinna Metsakalmistule.

Tunnustus
---------

* 1967 Eesti NSV teeneline treener

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
"**Olen kolmeteistkümne aastane**" ehk "Olen 13-aastane" on Merle Karusoo näidend, mis on koostatud 13-aastaste õpilaste kirjandite põhjal. Neis kirjandites paluti neil kirjutada, mida nad arvavad endist, koolielust ja suhetest omaealiste ning täiskasvanutega. Tekst valmis esmalavastuse proovide käigus. Lavastus esietendus 26. juulil 1980. 

Selle kolme peategelast, kelle nimed olid Andrus, Guido ja Toomas, mängisid Merle Karusoo (Eesti NSV Riiklik Noorsooteater, 1980, Klooga rand, hiljem statsionaar) esmalavastuses Andrus Vaarik, Guido Kangur ja Toomas Lõhmuste. Truppi kuulusid veel Rein Oja, Villu Kangur ja Katrin Saukas. Selle lavastuse eest sai Merle Karusoo 1980 Eesti NSV Teatriühingu preemia ning lavastuse trupp sai Teatriühingu kollektiivse eripreemia. Näidend sai 1981 Eesti NSV kirjanduse aastapreemia. 

Hiljem on Merle Karusoo näidendit lavastatud kooliteatrites.

Viited
------

1. ↑  Eesti NSV Teatriühingu preemiad[*alaline kõdulink*]

Kirjandus
---------

* Merle Karusoo. *Olen kolmeteistkümne aastane. Ühe etenduse lugu*, Eesti Raamat 1989, ISBN 5450008090
* Piret Kruuspere. Merle Karusoo's Memory Theatre. – *Interlitteraria*, 2002, nr 7, lk 276–289

Välislingid
-----------

* Jaak Alliku meenutused näidendi "littimisest"
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib linnast USA Pennsylvania osariigis; teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Scranton (täpsustus).* |

---

Scrantoni linnavalitsushoone
**Scranton** on linn Ameerika Ühendriikides Pennsylvania osariigis. See on Lackawanna maakonna halduskeskus ja ühtlasi suurim linn. Selle elanike arv oli 2020. aasta rahvaloenduse järgi 76 328. Elanike arvult on see osariigi kuues linn. Kogu linnastus, mille moodustavad Scranton, Wilkes-Barre ja Hazleton, elab kokku üle 560 000 inimese.

Scranton asub osariigi kirdeosas tööstuse poolest tuntud Wyomingi orus Lackawanna jõe ääres.

Wyoningi oru alal elasid algselt delavaari indiaanlased. Valge asunikud saabusid sinna esmakordselt 18. sajandi keskel. Esimene teadaolev püsiv asustus tekkis 1788. aastal. Piirkonna algne kasv tugines raua- ja terasetööstusel. Scranton sai nime seal 1840. aastal asutatud terasetööstuse ettevõtte Lackawanna Steel Company asutaja järgi. Scranton sai linnaõigused 23. aprillil 1866. 19. sajandi keskel kujunes Scranton antratsiidi kaevandamise keskuseks ning linna elanike arv hakkas sajandi teisel poolel sinna tööle asuvate kaevurite ja teiste tööliste toel kiiresti kasvama. Lisaks tõusis tekstiilitööstus. 1878. aastal sai Scranton vastloodud Lackawanna maakonna halduskeskuseks.

Linna tööstustoodang saavutas haripunkti 1930. ja 1940. aastatel tänu suurele söe ja tekstiili nõudlusele, eriti Teise maailmasõja ajal. Scrantoni suurim elanike arv oli 1930. aastal, mil seal elas 143 433 inimest. Kivisöekaevandamise vähenemise tõttu hakkas linna majandus pärast Teist maailmasõda alla käima. 1945. aastal lõid linna juhid "Scrantoni plaani", mille eesmärgiks oli linna majanduse mitmekesistamine. 1959. aastal Scrantoni lähedal toimunud ja 12 inimelu nõudnud kaevandusõnnetus tegi piirkonnas kivisöe kaevandamisele lõpu. Linna elanike arv langes püsivalt kuni 2010. aastateni, mis ajaks oli elanike arv vähenenud oma tippajast 1930. aastal ligi poole võrra, ja stabiliseerus seejärel. 1980. aastate keskel alustati Scrantonis linna taaselustamise programmi.

Linnas on viis kõrgkooli, sh 1888. aastal asutatud Scrantoni Ülikool.

Linnas on sündinud USA 46. president Joe Biden.

Viited
------

1. ↑  2016 U.S. Gazetteer Files
2. ↑  2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.
3. ↑  Scranton. britannica.com. Vaadatud 17.2.2021

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Scranton** |

* Koduleht
|  |
| --- |
|  |
| Hõbe | 1998 | 15 km laskesuusatamine |

**Olena Petrova** (sündinud 24. septembril 1972 Moskvas) on Ukraina laskesuusataja, olümpiahõbe.

Olümpiamängud
-------------

1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris oli ta teatesõidus 5.

1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos oli ta 7,5 kilomeetris 11. teatesõidus 5. ja 15 kilomeetris 2.

2002. aasta taliolümpiamängudel Salt Lake Citys oli ta 10 kilomeetris 48. ei startinud jälitussõidus ja oli 15 kilomeetris 22.

Maailmameistrivõistlused
------------------------

1993 Bulgaarias Borovečis oli ta teatesõidus 6.

1995 Itaalias Anterselvas oli ta 15 kilomeetris 36.

1996 Saksamaal Ruhpoldingis oli ta naiskondlikult 2. 7,5 kilomeetris 13. ning teatesõidus ja 15 kilomeetris 3.

1997 Osrblies oli ta 15 kilomeetris 10.

1999 Kontiolahtis oli ta 7,5 kilomeetris 10. teatesõidus 5. ja 15 kilomeetris 6.

2000 Holmenkollenis oli ta 7,5 kilomeetris 20. teatesõidus 3. jälitussõidus 20. ühisstardis 12. ja 15 kilomeetris 7.

2001 Pokljukas oli ta 7,5 kilomeetris 28. jälitussõidus ei startinud ja 15 kilomeetris 4.

Maailma karikas
---------------

Maailma karikasarja etappidel on ta 17. märtsi 2002 seisuga olnud 74 korda 25 parema seas. Ta on 3 etappi võitnud (neist 2 individuaalselt), olnud 5 korda teine (neist 3 individuaalselt) ja 14 korda kolmas (neist 9 individuaalselt).

Tabavus lamades 86% ja püsti 87%.

Isiklikku
---------

Kasv 162 cm, kaal 54 kg (2002). Haridus: kõrgem. Töötab spordiinstruktorina. Elab Sumõs. Vallaline. Hobideks nimetab muusikat ja kirjandust. Räägib inglise keelt. Laskesuusatab alates 1989.

Vaata ka
--------

* Laskesuusatamine 1994. aasta taliolümpiamängudel
* Laskesuusatamine 1998. aasta taliolümpiamängudel
* Laskesuusatamine 2002. aasta taliolümpiamängudel
**Aakre raamatukogu** on rahvaraamatukogu Tartu maakonnas Elva vallas Aakre külas. Alates 2018. aastast on raamatukogu Elva valla haldusalas, enne seda oli Valga maakonna Puka valla haldusalas.

Ajalugu
-------

Aakre raamatukogu rajati 1926. aastal. Raamatukogu tegutses Aakre vallamajas ja kandis nime **Aakre Valla Raamatukogu**. 1933. aastal asus 500 eksemplariga raamatukogu veel vallamajas, aga mingil ajal koliti Aakre rahvamajja. 1940. aastal laenutas rahvamajas raamatuid õpetaja Jaan Tober. 

1941. aastal loodi **Aakre Valla Raamatukogu**. Raamatukogu kasutuses oli kaks ruumi Rebaste rahvamajas. Kogus oli 830 eksemplari. Teise maailmasõja ajal kogu osaliselt hävis. 23. septembrist 1944 tegutses **Aakre Valla Keskraamatukogu**. 1948. aasta lõpus oli raamatuid 2070 eksemplari, lugejaid 119 ning laenutusi 4658. 

1956. aastal tehti raamatukogu ruumides remont. Raamatud mahtusid neljale riiulile ja kahte riidekappi. 1957. aastal ühendati mõned Elva rajooni (eksisteeris aastatel 1950–1962) rahvamajad raamatukogudega. Ka Aakres (kuulus Elva rajooni) ühendati raamatukogu ja sellest 200 meetri kaugusel üle tee asunud rahvamaja – päeval käis rahvas raamatukogus, õhtul aga rahvamajas. 

1964. aastal koliti raamatukogu Aakre Algkooli alumisele korrusele. 1967. aastal kolis raamatukogu sama maja teisele korrusele. 

1972. aastal oli ruume vaja Aakre Eriinternaatkoolile ja raamatukogu viidi Rõngu külanõukogu piiriäärsesse Eduard Lambile kuulunud suurde kivimajja, kus see mahutati ühte väikesesse tuppa. Talvel puudus majale juurdepääs ning lugejate vähesuse tõttu ähvardas raamatukogu sulgemine. Varsti leiti avaramate ruumide ja parema ligipääsuga koht kolhoosikontori vastasmajas.

1983. aastal tehti raamatukogus remont ja lastefond sai eraldi ruumi. 1985. aasta veebruarist kuni 1986. aasta aprillini käis Aakre raamatukoguhoidja lapsepuhkuse tõttu raamatuid laenutamas Puka raamatukoguhoidja. Lugejaid teenindas ka Valga Keskraamatukogu raamatubuss. 

1993. aastal otsustati, et raamatukogu saab kolm ruumi endise Aakre kolhoosi kontori esimesel korrusel. Remont ja kolimine toimusid 1994. aastal. Samas majas asub ka rahvamaja. 

2000. aastal kolis raamatukogu maja teisele korrusele. Raamatukogu sai endale neli ruumi (85 m²). 

2007. aastal läks raamatukogu üle elektroonilisele laenutusele.

Juhatajad/laenutajad
--------------------

* Jaan Tober
* 1945–1947 Endla Valder
* 1947–1950 Liidia Mõttus
* 1950–1954 Erna Salumets (Tuvi)
* 1954–1955 Maimo Kurg (Zirk, Kallas)
* 1955–1972 Aino Kruusamäe (Pikker)
* 1974 Ly Värk (Haaviste)
* 1981–1984 Aino Pikker
* 1984–1995 Kaja Vindi
* alates 1995 Riina Siik

Vaata ka
--------

* Puka raamatukogu
* Kuigatsi raamatukogu

Kirjandus
---------

* Valgamaa rahvaraamatukogud 1920–2010. Valga, 2010
* Valga Keskraamatukogu arhiiv. Valga rajooni/maakonna raamatukogude aastaaruanded 1956–2014

Välislingid
-----------

* Aakre raamatukogu veebisait
Lõhestatud kuusepalgist õõnestatud kirst
**Ummik** on puutüvest õõnestatud, silindri kujuga ning ühe või kahe sisse pandud põhjaga nõu. Eri piirkondades on seda nimetatud ka umbpuunõu, ükspuine nõu jne.

Kasutamine
----------

Ummikud on laudnõudest ilmselt kõige vanemad. 19. sajandil kasutati Eestis erineva suuruse ja otstarbega ummikuid: väiksematest lähkrid, lassid, ankrud, piimapütid, kirnud ja tõrred; suurematest kuni 1 meetri kõrgused viljakummid, tünnid ja vaadid. Aidas hoiti suuremates ummikutes vilja ja jahu, väiksemates herneid, linaseemneid, mett, tangu, söögisoola jne.

Valmistamine
------------

Väiksemad nõud valmistati peamiselt sanglepast, vähem kasutati saart, tamme, kaske ning pärna. Õõnestatava paku otsale joonistati sirkliga ring, mille järgi uurdesae abil ummik ringikujuliselt õõnestati. Kere valmistati toorest puust, põhi seevastu kuivast puust. Ummiknõu keret kuumutati kuumas vees, mille tulemusena see paisus ning põhi saadi varem tehtud uurdesse vabalt sisse lükata. Põhjad kinnitati puupulkadega ning peale pandi 1–2 vitsa.

Viited
------

1. 1 2  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. lk 328
2. 1 2  Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 226

Välislingid
-----------

* Kaanega ummik. Eesti Põllumajandusmuuseum
* Ummikud ehk ühetüvetünnid Raplamaa Sõnumid 24.11.2020.
ScummVM
**ScummVM** on virtuaalarvuti, mis on algselt loodud eesmärgiga võimaldada vanade LucasArtsi seiklusmängude mängimist eri platvormidel. Programmi nimi tuleneb sellest, et LucasArtsi mängud põhinesid tarkvaral nimega SCUMM. Hiljem on ScummVM-ile lisatud ka mõnede mitte-Scummi mängude toetus.

ScummVM on kasutatav GNU GPL litsentsi alusel. ScummVM ei sisalda mängude endi faile, seetõttu tuleb osta mängude DOS-versioonid, mis vanuse tõttu on enamasti saadaval soodsalt. Mõned toetatud mängud on saadaval ka tasuta, näiteks "Flight of the Amazon Queen" ja "Beneath a Steel Sky".

Ametlikud ScummVM-i pordid on olemas järgmistele operatsioonisüsteemidele

* AmigaOS
* Atari/FreeMiNT
* BeOS/Haiku/Zeta
* BSD perekond (FreeBSD/NetBSD/OpenBSD/DragonFly BSD)
* Dreamcast
* Linux
* Mac OS X
* MorphOS
* OS/2
* Palm OS/Tapwave Zodiac
* PlayStation 2
* PSP
* Solaris
* Symbian OS: UIQ platvorm, Nokia 60, 80 and Nokia 7710/90 telefonid.
* Windows
* Windows Mobile

On ka mitmed mitteametlikud pordid.

Välislingid
-----------

* ScummVM
**Aago Rääts** (20. august 1961 – 31. märts 2018) oli eesti flötist ja muusikapedagoog.

Aago Rääts lõpetas Tallinna 21. keskkooli inglise keele eriklassi, kooli ajal võttis eratunde Kaljo Westilt ja osales Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli flöödiansamblis. Pärast keskkooli hakkas ta õppima Tallinna konservatooriumis Samuel Sauluse flöödiklassis. Juba oma konservatooriumis õppimise ajal 1980. aastate alguses mängis ta plokkflööte ja barokkflööti vanamuusikaansamblis Consortium ning tegutses varase muusika propageerijana. Ta oli pärast diplomi saamist õppejõud Tallinna Konservatooriumis ja salvestas Eesti Televisioonis 24 saatest koosneva plokkflöödi telekool-saatesarja "Flautissimo".

1988. aastal emigreerus Aago Rääts Kanadasse. Kanadas töötas Aago Rääts IT-spetsialisti ja süsteemianalüütikuna. Hiljem oli ta seotud Toronto ülikooliga ja uuris keskaja kultuuri, olles ladina keele lühendite ekspert.

Viited
------

1. ↑  Taavi-Mats Utt. Armastus ja austus muusika vastu kumas läbi igast noodist. Aago Räätsa lühike, ent särav muusikukarjäär. Muusika, november 2017
2. ↑
3. ↑

Välislingid
-----------

* Taavi-Mats Utt. Armastus ja austus muusika vastu kumas läbi igast noodist. Aago Räätsa lühike, ent särav muusikukarjäär. – Muusika, november 2017
* Aago Rääts ERR arhiivis
**Timpan** on löökpill. Tema tekitatud heli on madal ja kumisev.

Timpan koosneb metallkatlast ja selle peale pinguldatud nahast. Timpan on häälestatav ehk muudetava helikõrgusega löökpill: mida suurema pinge all on timpani nahk, seda kõrgem heli tekib. Timpani nahka pingutab pillimees pedaali abil või häälestuskruvidega, mida timpanil on kaheksa. Timpanikatla ülemisel äärel on skaala, mis näitab, millisel kõrgusel heli võib pill parasjagu tekitada. Pedaali abil saab pillimees teha timpanil väga põnevalt ja salapäraselt kõlavad *glissando*'sid – libiseda sujuvalt ühelt helikõrguselt teisele. Timpaninahka ei tohi aga liiga palju pinguldada, sest siis võib nahk rebeneda. Selleks, et timpanite heliulatus oleks suurem, valmistatakse eri suurusega timpaneid. Väiksemad katlad annavad kõrgemaid helisid, suuremad aga madalamaid. Timpanit mängitakse vildist või flanellist peadega timpaninuiade abil. 

Timpan on sümfooniaorkestri löökpillide rühma kõige tähtsam pill. Orkestris kasutatakse tihti 2–5 timpanit.

Timpanid on väga vanad pillid ning nad olid koos tuubadega kuninglikeks pillideks Egiptuses ja Indias. Timpanitega edastati teateid ja tehti sõjakäikudel toonust tõstvaid ähvardushääli. Esimesed pedaaliga timpanid valmisid 19. sajandi lõpul.
**Aakre metskond** oli metskond Valga maakonna põhjaosas. Metskonna kontor asus Soontaga külas. 

Metskond haldas 13 207 ha maad, sealhulgas 11 848 ha metsamaad.

Aakre metskond moodustati 1920. aastal Aakre, Puka, Kuigatsi, Vaalu, Suure-Rõngu, Puugi, Soontaga ja Mägiste mõisa maadel. Algselt oli kantselei Laanetagusel. 

1997. aastal liideti sellega osa endisest Pikasilla metskonnast ja osa endisest Tõrva metskonnast. 1999. aastal liideti metskonnaga endine Otepää metskond.

Metskond on kuulunud Valgamaa metsamajandisse. Ta on olnud katsemetskond.

2008. aastast kuulub Aakre metskonna maa-ala Valgamaa metskonda.

Metsaülemad
-----------

* Georg Valdmann 1920–1927
* Adalbert Vassar 1927–1931
* Gerhard Kremser, revidentmetsaülem 1931–1938
* Harald Derrik 1938–1943
* Johannes Vallner 1943–1944

Viited
------

1. 1 2  Aakre metskond. RMK, vaadatud 30.06.2008.
2. ↑  Heino Villem. Eesti Vabariigi metskonnad ja metsaülemad 1918–1944. Eesti Metsaselts, lk. 9. Jõgeva, 1998, ISBN 9985605144
3. ↑  Heino Villem. Eesti Vabariigi metskonnad ja metsaülemad 1918–1944. Eesti Metsaselts, lk. 9. Jõgeva, 1998, ISBN 9985605144
Fróði Benjaminsen (2013)
**Fróði Benjaminsen** (sündinud 14. detsembril 1977) on Fääri saarte jalgpallur, Fääri saarte jalgpallikoondise kapten. Ta on kaitsemängija.

Ta mängib alates 2008. aastast klubis HB Tórshavn.

Koondisekarjäär
---------------

Benjaminsen hakkas Fääri saarte koondises mängima 1999. Esimese värava koondises lõi ta 21. augustil 2002 sõprusmängus Liechtensteini jalgpallikoondise vastu. 2012. aasta seisuga on ta löönud koondises 5 väravat, kõik eri meeskondadele.

9. septembri 2011 seisuga on Benjaminsen Fääri saarte koondises pidanud 69 kohtumist ja on Fääri saarte rekordinternatsionaalide arvestuses teisel kohal. Esikohal on Óli Johannesen 83 kohtumisega. Koondise resultatiivseimate mängijate arvestuses on Benjaminsen 5. kohal, liider on Rógvi Jacobsen 10 väravaga.

2000. aasta EM-valikturniiril kogusid Fääri saared 3 viiki ja jäid viimaseks.

2002. aasta MM-valikturniiril kogusid Fääri saared 2 võitu ja 1 viigi ning edestasid kõik mängud kaotanud Luksemburgi jalgpallikoondist. Kodus viigistati ka Sloveenia jalgpallikoondisega.

2004. aasta EM-valikturniiril piirdusid Fääri saared üheainsa viigiga, mis saadi naaberriigi Šotimaa jalgpallikoondise vastu kodus, ja jäid viimaseks.

2006. aasta MM-valikturniiril said Fääri saared samuti ühe viigi, võõrsil Küprose jalgpallikoondise vastu, ja jäid alagrupis viimaseks.

2008. aasta EM-valikturniiril kaotasid Fääri saared kõik mängud.

2010. aasta MM-valikturniiril saavutasid Fääri saared ühe võidu Leedu jalgpallikoondise üle ja ühe viigi Austria jalgpallikoondise vastu, mõlemad kodus. Alagrupis jäädi endiselt viimasteks.

7. juunil 2011 lõi Benjaminsen 2012. aasta EM-valikmängul Eesti jalgpallikoondisega penaltist 1:0. Ta lõi ka teise penalti, mille Sergei Pareiko küll tõrjus, kuid Arnbjørn Hansen lõi palli väravasse. Kohtumine lõppes Fääri saarte 2:0 võiduga. Fääri saared saavutasid koduviigi ka Põhja-Iirimaa jalgpallikoondisega, teised mängud nad kaotasid ja jäid alagrupis viimaseks. 6. septembril 2011 lõi Benjaminsen värava ka Serbia jalgpallikoondise vastu, aga see kohtumine lõppes Serbia 3:1 võiduga.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Laidze valla külast; Limbaži valla küla kohta vaata artiklit Stūrīši (Limbaži vald)* |

---

Leprosooriumi luteri kirik
**Stūrīši** (vanasti ka **Stūriņi**) on küla (*vidējciems*) Lätis Talsi piirkonnas Laidze vallas. Küla asub valla keskusest Laidzest 8.5, Laucienest 9.5, piirkonna keskusest Talsist 5 ja Riiast 121 kilomeetri kaugusel. Osa külast jääb Lauciene valda ja moodustab ametlikult iseseisva küla.

Stūrīši kujunes Talsi kirikumõisa juurde. Aastal 1896 asutati sinna Talsi leprosoorium. Aastal 2007 liideti sealne haigla Läti Nakkushaiguste keskusega. Haiglakompleksist on osa Läti punase Risti sotsiaalhoolekandekeskuse «Stūrīši» käsutuses.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Talsu pauguraine. Kultūrvēstures objekti". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. oktoober 2017. Vaadatud 12. oktoobril 2017.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Stūrīši** |

| * v
* r
Laidze valla asulad |
| --- |
| 
**Laidze** **·**  Mieguze **·**  Paugurciems **·**  Roceži **·**  Sārcene **·**  Stūrīši **·**  Sukturi **·**  Zvirgzdi **·**  Vīgrieze |
**Mežavidi** (ka **Mežvidi**, latgali keeles **Mežavydi**) on küla (*vidējciems*) Lätis Kārsava piirkonnas, Mežvidi valla halduskeskus.

Mežavidi jääb piirkonna keskusest Kārsavast 16,5 ja Riiast 264 kilomeetri kaugusele. Külas on rahvamaja, algkool ja raamatukogu. 

Peterburi-Varssavi raudtee ehitamisel rajati praeguse küla kohale Ivanovka raudteejaam, mis Läti iseseisvumisel Mežvidiks ümber nimetati. Jaama juurde tekkinud asulast on esimesed teated aastast 1931. Aastal 1945 sai Mežvidist külanõukogu keskus. Teise maailmasõja ajal rajati sealse kooli juurde Sala lennuväli. Nõukogude perioodil oli küla kohaliku sovhoosi keskasulaks. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kārsava piirkonda.

Aastal 2008 oli külas 212 elanikku, aastal 2020 aga 172 elanikku. Aastal 2022 oli elanikke 167.

Viited
------

1. ↑  Läti Ruumiandmete Agentuur
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. juuli 2016. Vaadatud 11. augustil 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  Административно-территориальное деление Латвийской ССР 1978 год. — Рига: Лиесма, 1978. — 137 lk
4. ↑  Vietvārdu datubāze
Timur-Lenki riik (1370–1507) oli mongoli päritolu Turkestani väepealiku Timur (Lonkuri) rajatud riik, mis ulatus Indiast Lõuna-Siberi, Kaukaasia ja Väike-Aasiani. Selle riigi valitsev kiht oli mongoli-usbeki ülikkond, riigi pealinn oli aastatel 1370–1405 Samarkand ja aastatel 1405–1507 Herat.

Timuri Impeeriumi suurim ulatus Timuri valitsemise ajal
Timuriidide impeerium (pärsia keeles: تیموریان), mida nimetati ka Gurkaniks (pärsia keeles گورکانیان Gūrkāniyān), oli hiliskeskaegne, kultuuriliselt pärsia riik, mis domineeris 15. sajandil türgi-mongoli impeeriumis. See hõlmas tänapäeva Iraani, Iraaki, Afganistani, suurt osa Kesk-Aasiast, Lõuna-Kaukaasiast, aga ka osa tänapäeva Pakistanist, Põhja-Indiast ja Türgist. Impeerium oli kultuuriliselt hübriidne, ühendades Türgi-Mongoli ja Pärsia mõjud, kusjuures dünastia viimaseid liikmeid "peeti ideaalseteks Pärsia-islami valitsejateks".

Impeeriumi rajas Timur (tuntud ka kui Tamerlane, Timur Lenk, Timur Lonkur), turkmeeni-mongoli päritolu sõjapealik, kes rajas impeeriumi ajavahemikus 1370. aastast kuni oma surmani 1405. Ta pidas end Tšingis-khaani mongoli impeeriumi taastajaks ja Tšingi-khaani pärijaks. Timur jätkas kaubandussuhteid Hiina Ming ja Kuldhordiga, kusjuures Hiina diplomaadid nagu Ma Huan ja Chen Cheng reisisid regulaarselt Samarkandi kaupu ostma ja müüa. Impeeriumi ajal toimus Timuriidide renessans, eriti astronoomi ja matemaatiku Ulugbeki (Ulugh Beghi) (elas 22. Märts 1394 – 27. Oktoober 1449) valitsemisajal (1476-1449). 

1467. aastaks oli valitsev Timuriidide dünastia ehk Timuriidid kaotanud suurema osa Pärsia valdustestst Aq Qoyunlu konföderatsioonile. Timuriidide dünastia liikmed valitsesid väiksemaid riike Kesk-Aasias ja mõnes Indias piirkonnas, mida mõnikord tuntakse ka Timuriidide emiraatidena. Aastal 1500 alustasid Timuriidide vastu sõda Šeibaniidid, mis päädis 1507. aastal Timuriidide keskuse Herāti vallutamisega. 16. sajandil tungis Ferghanast (tänapäeva Usbekistan) pärit Timuriidi prints Bābur Afganistani ja rajas seal väikese kuningriigi. Kakskümmend aastat hiljem kasutas ta seda kuningriiki peatuspaigana, et tungida Indiasse. Seal rajas ta aastal 1526 Suur-Moguli impeeriumi.
**Timothy Dalton** (õieti **Timothy Leonard Dalton Leggett**; sündinud 21. märtsil 1946 Walesis) on Briti filmi- ja teatrinäitleja.

Timothy Dalton kuulub nende väljavalitute hulka, kelle on olnud au mängida James Bondi. Ta oli filmisarja neljas James Bond ning mängis filmides "007 ohutsoonis" (1987) ning "007 ja luba tappa" (1989).

Juba 16-aastaselt (1962) hakkas ta õppima kuninglikus näitekunsti akadeemias (Royal Academy of Dramatic Art, RADA). Õpingute kõrvalt käis noorsooteatri National Youth Theatre lavastustega ringreisidel.

Filminäitlejadebüüdi tegi ta 1968. aastal, kui mängis Briti-Ameerika ühistööna valminud filmis "Lõvi talvel" (režissöör Anthony Harvey) Prantsusmaa kuningat Philippe II. 

Peategelasi ja teisi jõulisi karaktereid on ta mänginud ka teleseriaalides, näiteks on ta olnud Mr. Rochester "Jane Eyre'is" (1983), Rhett Butler "Scarlettis" (1994), Rassilon "Doctor Who's" (2009–2010), Sir Malcolm Murray "Penny Dreadfulis" (2014–2016) ja ülem "Doom Patrolis" (2019 – tänapäevani).

Välislingid
-----------

 Timothy Dalton – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Timothy Dalton andmekogus IMDb (inglise) Muuda Vikiandmetes
**Lavamaa** ehk **platoo** on mis tahes kõrgem võrdlemisi tasase reljeefi ning ulatusliku pindalaga ala.

Termin ei oma täpset definitsiooni, mistõttu kasutatakse teda küllaltki erinevate nähtuste nimetamiseks. Üldjoontes loetakse lavamaa absoluutseks või suhteliseks (kui platoo on kõrgem ümbritseva ala suhtes) kõrguseks vähemalt 150...300 meetrit. Siiski eristavad maastike klassifitseerijad ka Eestis mitmeid lavamaid, mis sellele tingimusele ei vasta. Lavamaa on tihti vähemalt ühest küljest piiratud järsema nõlvaga. Näiteks Viru lavamaa põhjapiiriks on Balti klint. Lavamaa reljeef on enamasti võrdlemisi tasane, kuid mõnikord lõikavad teda sügavad vooluveetekkelised orud, sest platoodel voolavate jõgede erosioonibaas on madalal. Tasandikust eristab platood enamasti suurem absoluutne kõrgus ning mõnevõrra liigestatum reljeef. Sageli ongi platoo ja tasandiku ainus vahe selles, et üks on kõrgemal kui teine. Platood võivad tekkida väga erinevate geoloogiliste protsesside tagajärjel, mistõttu ei peeta platoost rääkides silmas selle geneesi, vaid ainult pinnamoodi.

Vaata ka
--------

* Lavamaade loend
* Kiltmaa
* Mägismaa

Viited
------

1. ↑  Arold, I. (2005). Eesti maastikud. Tartu Ülikooli Kirjastus. Lk 174. ISBN 9949110289
**Jelizovo** (vene keeles Елизово) on linn Venemaal Kamtšatka krais, Jelizovo rajooni halduskeskus. Jelizovo asub Avatša jõe ääres, Petropavlovsk-Kamtšatskist ligikaudu 32 km loodes.

Jelizovo on elanike arvult teine linn Kamtšatka krais. Linnas asub Jelizovo lennujaam.

Küla rajati 1848. aastal ja sai nimeks **Starõi Ostrog**. 1897. aastal sai küla Kamtšatka Venemaaga ühendamine 200. aastapäeva puhul admiral Vassili Zavoiko (1809–1898) auks nimeks **Zavoiko**. 1924. aastal sai küla 1922. aastal hukkunud partisanisalga komanöri Georgi Jelizovi järgi uueks nimeks Jelizovo. Alevi staatus anti Jelizovole 1964. aastal. Linnaõigused sai Jelizovo 1975. aastal.

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.
2. ↑  Елизово "Мой Город" : Народная энциклопедия городов и регионов России. Vaadatud 1. juulil 2023