recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kunstiteos, mis kujutab kitse/lamba-aasta *yáng* (羊) sümbolit koos kitslase siluetiga.
**Lamba-aasta** ehk **kitseaasta** on osa Hiina kalendri 12-aastasest loomade tsüklist. Lammas on tsüklis kaheksas loom. Seda sodiaagimärki on tõlgitud mitmeti kuna hiina sõna *yáng* tähendab täpslet tõlgituna '**kitslane**'. See on taksonoomiline alamsugukond, mis hõlmab nii kitsi kui ka lambaid.  **Kitseaastat** seostatakse sümboliga **未**( *wèi* ).

Seostatavad omadused
--------------------

Hiinlased peavad lambaid tavaliselt õnnetoovaks loomaks, seetõttu tõotab lamba-aasta saabumine lubaduste ja õitsengu aastat. "Yáng "(羊) on osa teisest hiina tähemärgist "xiang" (祥), mis tähendab headust, ja ühe allika kohaselt kandsid need kaks Vana-Hiina keeles sarnast tähendust.  See on osa ka tähemärgist "shan" (善), mille tähenduste hulka kuulub lahkus ja heatahtlikkus.

Hiina astroloogias kirjeldatakse kitsesid kui rahuarmastavaid, lahkeid ja populaarseid.  Puuelement lisab Kitse/Lamba iseloomuomadustele rahuarmastuse, abivalmiduse ja usaldatavuse, kuid samas on tema iseloom ka klammerduv ja muutustele vastupidav.

Viited
------

1. ↑  A Lunar New Year With a Name That's a Matter of Opinion, Chris Buckley, New York Times, Feb. 18, 2015: "The reason is that the word for the eighth animal in the Chinese zodiac's 12-year cycle of creatures, yang in Mandarin, does not make the distinction found in English between goats and sheep and other members of the Caprinae subfamily. Without further qualifiers, yang might mean any such hoofed animal that eats grass and bleats."
2. ↑  "Chinese Zodiac – Sheep / Goat / Ram". *Travel China Guide*. TravelChinaGuide.com. Vaadatud 29. detsembril 2014.
3. ↑  Fran Wang, "Big Yang Theory: Chinese year of the sheep or the goat?", *AFP, Asia One News,* Feb 16, 2015. Retrieved 19 Feb. 2015.
4. ↑  Hale, Gill, *The Practical Encyclopedia of Feng Shui*, New York: Barnes and Noble Books (2002). ISBN 0-7607-3741-X, p. 20
5. ↑  Hale, p. 244

Välislinke
----------

 Lamba-aasta – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Hiina astroloogia |
| --- |
| 

* Rott
* Härg
* Tiiger
* Jänes
* Draakon
* Madu
* Hobune
* Lammas
* Ahv
* Kukk
* Koer
* Siga

 |
Otto Friedrich von Pistohlkorsi Tallinna asehaldurkonna ja Riia asehaldurkonna kaart, 1783
**Otto Friedrich von Pistohlkors** vanem (21. märts (10. märts vkj) 1754 Rutikvere mõis – 22. juuni (10. juuni vkj) 1831 Põltsamaa) oli baltisaksa päritolu Venemaa sõjaväelane (major), Liivimaa maanõunik, kartograaf, kunstnik, arhitekt ja Rutikvere mõisnik.

Otto Friedrich von Pistohlkors oli aktiivne ühiskonnategelane, väljapaistev harrastusarhitekt, botaanik, kohtunik, Liivimaa maanõunik, kartograaf ja Põltsamaa kiriku eestseisja. Tema kavandite ja plaanide järgi kujundati 18. ja 19. sajandi vahetusel Rutikvere mõisaansambel praeguse Järva- ja Jõgeva maakonnapiiril. Pistohlkorsi joonistused on hoiul peamiselt Eesti Kunstimuuseumis.

Ta suri 1831. aastal Põltsamaal ning maeti esialgu Põltsamaa saksa kalmistule, kuid hiljem maeti ümber Rutikvere mõisa kalmistule.

Isiklikku
---------

Otto Friedrich von Pistohlkorsi noorem vend oli Woldemar Conrad von Pistohlkors, kes ehitas Tartu linnamuuseumi praeguse hoone, mida tuntakse Pistohlkorsi majana.

26. detsembril 1785 (vkj)/ 7. jaanuaril 1786 abiellus ta Kuremaal Maria Elisabeth von Helmerseniga (1757–1831). Nende poeg oli samuti Otto Friedrich von Pistohlkors (1789–1843).

Viited
------

1. ↑  Merlin Lumiste. "Otto Friedrich von Pistohlkorsi (1754-1831) elu ja tegevus Liivimaal". Bakalaureusetöö. Tartu 2013. Leht 48

Välislingid
-----------

* Väljavõte Liivimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
* Merlin Lumiste. "Otto Friedrich von Pistohlkorsi (1754-1831) elu ja tegevus Liivimaal". Bakalaureusetöö. Tartu 2013
* "Tartu Linnamuuseumis avatakse näitus "Kunst, arhitektuur, vabamüürlus. Rutikvere mõisa Pistohlkorsid"". Tartu Linnamuuseumi pressiteade, 21. mai 2014
**Katrin Aasvee** (kuni 1982 **Katrin Tomson**; sündinud 9. augustil 1944 Märjamaal) on eesti endine korvpallur ning spordiarst ja arstiteadlane.

Ta lõpetas 1962. aastal Tallinna 4. Keskkooli ning 1968. aastal Tartu Riiklikus Ülikoolis arstiteaduskonna.

Ta oli aastatel 1965 ja 1970 Eesti NSV meister korvpallis.

Ta kaitses TRÜ-s 1978. aastal väitekirja "Muutustest türeoidses homeostaasis mitmesuguste iseloomuga kehalistel koormustel sõltuvalt organismi treenituse astmest" ning sai meditsiinikandidaadi kraadi.

1969. aastast töötas ta TRÜ õppejõuna peamiselt spordimeditsiini alal. Ta töötas aastatel 1981–1987 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudis, aastatel 1981–1987 Eesti Kardioloogia Instituudis ning alates 2004. aastast Tervise Arengu Instituudis.

Teosed
------

* 1995 – "Sinu oma päkapikk" [tervislikust toitumisest lastele]. Valgus. Tallinn 1995
* 1997 – "Meie veresoonte päkapikud". Valgus. Tallinn 1997

Isiklikku
---------

Tema vend on endine korvpallur Priit Tomson.

Viited
------

1. ↑  Katrin Aasvee Eesti Teadusinfosüsteemis

Kirjandus
---------

* 2000 – "Aasvee, Katrin". // Eesti teaduse biograafiline leksikon. I kd, A – Ki. Tallinn 2000. Lk 23–24

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Katrin Aasvee Eesti Teadusinfosüsteemis

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Zedelgem** on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Brugge haldusringkonnas.

Valla pindala on 60,34 km². 1. jaanuaril 2012 elas vallas 22 320 inimest, mis tegi rahvastiku keskmiseks tiheduseks 370 in/km².

Zedelgemi läbib kohaliku tähtsusega Kortrijki–Brugge raudtee.

Vanimad kirjalikud ülestähendused asula kohta pärinevad aastast 1089.

Teise maailmasõja lõpus rajasid liitlased Zedelgemi vangilaagri, kus hoiti 60 000 Saksa sõdurit. Pärast sõda vangilaager likvideeriti, kuid tänapäevani on selle asukoht sõjaväe käsutuses.

Asulad
------

Zedelgem jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:

|  |
| --- |
|  Suurte Rooma numbritega on tähistatud osavallad.Kollakad alad tähistavad linnastunud piirkondi. |
| Nr | Asula | Pindala | Elanikke(1. jaan. 2006) |
| I (V) | Zedelgem- Zedelgem- De Leeuw | 15,34 km² | 7354 |
| II | Aartrijke | 21,52 km² | 4533 |
| III | Veldegem | 10,90 km² | 4773 |
| IV | Loppem | 12,58 km² | 5173 |

* AartrijkeAartrijke
* ZedelgemZedelgem
* AartrijkeAartrijke
* VeldegemVeldegem
* LoppemLoppem
* LoppemLoppem
* Loppemi lossLoppemi loss
* De LeeuwDe Leeuw

Viited
------

1. ↑  Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Zedelgem** |

* Koduleht (hollandi keeles)
* Paroisses de Zedelgem

Lääne-Flandria provintsi vallad

Alveringem | Anzegem | Ardooie | Avelgem | Beernem | Blankenberge | Bredene | Brugge | Damme | De Haan | De Panne | Deerlijk | Dentergem | Diksmuide | Gistel | Harelbeke | Heuvelland | Hooglede | Houthulst | Ichtegem | Ieper | Ingelmunster | Izegem | Jabbeke | Knokke-Heist | Koekelare | Koksijde | Kortemark | Kortrijk | Kuurne | Langemark-Poelkapelle | Ledegem | Lendelede | Lichtervelde | Lo-Reninge | Menen | Mesen | Meulebeke | Middelkerke | Moorslede | Nieuwpoort | Oostende | Oostkamp | Oostrozebeke | Oudenburg | Pittem | Poperinge | Roeselare | Ruiselede | Spiere-Helkijn | Staden | Tielt | Torhout | Veurne | Vleteren | Waregem | Wervik | Wevelgem | Wielsbeke | Wingene | Zedelgem | Zonnebeke | Zuienkerke | Zwevegem
Igor Kopõtin esinemas kaitseliitlastele  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 5. veebruar 2015
**Igor Kopõtin** (sündinud 11. augustil 1982 Tallinnas) on Eesti sõjaajaloolane ja õppejõud, endine kaitseväelane. 

Tema tuntumad ajalooteosed on "185 päeva Helmandis", "Pioneeripataljon", "Venelased Eesti Vabadussõjas" ja kahe teaduspreemiaga tunnustatud "Rahvuse kool. Eesti rahvusarmee ja vähemusrahvused aastatel 1918–1940", mis põhineb Kopõtini doktoritööl. Ta on NATO Afganistani missiooni veteran.

Haridus
-------

2000. aastal lõpetanud Lasnamäe Gümnaasiumi Tallinnas, 2005. aastal saanud Tallinna Ülikoolist ajaloo- ja ühiskonnaõpetuse õpetaja diplomi. 2010. aastal sai magistrikraadi Eesti ajaloos, 2018. aastal doktorikraadi ajaloos .

Töö
---

### Kaitseväes

Läbis ajateenistuse veel formeerimata Pioneeripataljoni eelkäija-allüksuses Tapal. Aastatel 2003–2006 teenis Igor Kopõtin instruktorina Kaitseliidus ning aastatel 2006–2011 allohvitserina Eesti Kaitseväe erinevates väeosades.

2010. aastal viibis Kopõtin Eesti sõjaväekontingendi koosseisus sõjalisel operatsioonil Helmandi provintsis Afganistani Islamivabariigis. Hiljem kirjutas ta sealsete mälestuste põhjal raamatu.

Igor Kopõtin on Kaitseliidu Tallinna maleva Ida üksik-kompanii liige ja endine rühmaülem.

### Õpetaja ja ajaloolasena

Aastatel 2011–2014 töötas Igor Kopõtin ajalooõpetajana venekeelses koolis Lasnamäel[*viide?*].

Kopõtin on teinud koostööd Eesti Sõjamuuseumiga. Alates 2020. aastast on ta ka Narva Muuseumi teadusjuht (kogude ja teadusosakonna juhataja).

Aastatel 2014–2021 töötas ta sõjaajaloo lektorina Kaitseväe Akadeemias, alates 2021. aastast on ta sama õppeasutuse strateegia ja innovatsiooni õppetooli juhataja.

Looming
-------

Igor Kopõtin on mitme raamatu ja mitmekümne artikli autor. Tema sulest on ilmunud alljärgnevad raamatud:

* Venelased Eesti Vabadussõjas 1918–1920. Tribune. Tallinn, 2010.
* Очерки об истории Эстонской армии 1918–1940. Tribune. Tallinn, 2011.
* "Pioneeripataljon 1917–1940: areng ja koostöö". Grenader. Tallinn, 2012. ISBN 9789949448906
* "Vene ohvitserid Eesti sõjaväes 1918–1940". Tribune. Tallinn, 2012.
* 185 дней в Гильменде: записки военного водителя. Tribune. Tallinn, 2013.
* "Eesti rahvaväe vene sõdurid vabadussõjas 1918–1920". ISBN 9789949337248. 2014
* "Rahvuse kool. Eesti rahvusarmee ja vähemusrahvused aastatel 1918–1940". ISBN 9789949630073. 2020

Autasud
-------

* Kaitseväe teeneterist eeskujuliku teenistuse eest[*viide?*]
* Rahuvalvaja medal[*viide?*]
* Kaitseliidu Pro Patria III klassi medal[*viide?*]
* NATO non-article 5 medal (ISAF)[*viide?*]
* Pioneeripataljoni rinnamärk[*viide?*]
* Kaitseliidu Tallinna Maleva teeneterist[*viide?*]
* Kaitseliidu Tallinna maleva Ida üksik-kompanii teenetemärk[*viide?*]
* Taani sõjaväekontingendi (Afganistanis) spordimedal Dancon March[*viide?*]

Viited
------

1. ↑  Eesti Teadusportaal
2. ↑  Inimesed Narva Muuseum (vaadatud 30.11.2021)
3. ↑  Eesti Teadusportaal

Välislingid
-----------

* Igor Kopõtin Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* www.venelased.ee Venelased Eesti Vabadussõjas (e-raamat)
* Igor Kopõtin: Eesti peab tutvustama siinsetele venelastele oma ajalugu vene keeles. Eesti Päevaleht
Buuri kits
**Buuri kits** (inglise keeles *Boer goat,* saksa keeles *Burenziege,* afrikaani keeles *boerbokke*), (tõu lühend BOE) on Lõuna-Aafrikast pärit kitsetõug, üks maailma populaarsemaid lihatüüpi kitsetõuge.

Ajalugu
-------

Aafrikas hakkasid hollandi farmerid kasvatama buuri tõugu juba alates 1900. aastast. Buuri kitsede aretamine algas Saksamaal 1980. aastatel.

Välimus
-------

Buuri kitsel on iseloomulik välimus: pruun või punane pea ning valged jalad ja kere. Pea peal on valged laigud. Ta võib olla ka üleni pruun ja valgete laikudega pea peal. Kõrvad on pikad ja lontis ning sarved sirbikujulised ja tahapoole suunatud.

Tegemist on raskekaalulise ja kiirekasvulise tõuga. Neil on lai rind ja tugev lihaskond. Kehakaal jääb vahemikku 80–100 kg, sikkudel 120–150 kg.

Aretus ja tootlikkus
--------------------

Buuri kits on väga hea viljakusega ja väga hea tõug ristamiseks. Tema indlemine ei ole hooajaline. Tal võib olla kolm poegimist kahe aasta jooksul. Tallesid sünnib tavaliselt kaks, esineb ka kolmikuid. Emakits on rahuliku loomuga ja hoolitseb hästi järglaste eest.

Ameerikas (1993) ja Suurbritannias (1987) on loodud oma tõustandardid buuri kitsede aretamiseks. Olulised kehapiirkonnad aretuses on pikk selg, tugevad reied, korrapärane jalgade asetus, mitte liiga pikad sõrad, hea udar ja nisad, vaagen ei tohi järsult langeda. Kui siku nina on kumer, siis võib tekkida ülehambumus, mis tõustandardi järgi pole lubatud. Kuna tegemist on lihatõuga, siis on aretuses oluline nii lihaskonna kvaliteet kui ka kvantiteet.

Kasutamine
----------

Buuri kits sobib hästi teiste loomadega koos pidamiseks ja maastikuhoolduseks, kuna on võimeline kohastuma väga erinevates kliimatingimustes. Tegemist on hea tõuga kohaliku kitsekarja parandamiseks tema hea viljakuse ja kiirekasvulisuse tõttu.

Tema liha hinnatakse kõrgelt, kuna see sisaldab vähe küllastunud rasvu ja kolesterooli.

Viited
------

1. ↑  Tänavaots, Alo (2021). "Põllumajandusloomade tõud" (PDF). *Akadeemiline Põllumajandus Selts*. Vaadatud 10. detsembril 2022.
2. ↑  "Boer / South Africa (Goat)". *Food And Agriculture Organization of the United Stations*. Vaadatud 11. detsembril 2022.
3. ↑  "Lambad ja kitsed". *Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet*. Vaadatud 11. detsembril 2022.
4. 1 2 3 4  Späth. H, Thume. O, Wenzler. J-G. (2013). *Kitsekasvatus*. Tallinn: Maalehe Raamat. Lk 29.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
5. 1 2 3  S.W Malan (7. aprill 2000). "The improved Boer goat". *ScienceDirect*. Vaadatud 10. detsembril 2022.
6. ↑  J.A Erasmus (7. aprill 2000). "Adaptation to various environments and resistance to disease of the Improved Boer goat". *ScienceDirect*. Vaadatud 11. detsembril 2022.
7. ↑  E.C. Webb (1. oktoober 2014). "Goat meat production, composition, and quality". *Animal Frontiers*. Vaadatud 11. detsembril 2022.
István Bibó (1935)
**István Bibó** (7. august 1911 Budapest – 10. mai 1979 Budapest) oli Ungari jurist, õigusteadlane ja poliitik.

István Bibó õppis Szegedi Ülikoolis õigus- ja riigiteadusi ning omandas doktorikraadi filosoofia alal. Seejärel õppis ta Viini Ülikoolis ja Genfi Ülikoolis ja sai doktorikraadi õigusteaduste alal. Alates 1940. aastast töötas ta advokaadina ja oli sotsioloogia õppejõud Szegedi Ülikoolis. 1945–1946 oli ta tööl Ungari justiitsministeeriumis ja siseministeeriumis. 1945–1950 oli ta poliitikateaduste õppejõud Szegedi Ülikoolis ja samaaegselt 1947–1950 Budapestis asuva Ida-Euroopa Uurimisinstituudi asedirektor.

Oma kõige olulisemad tööd avaldas Bibó aastatel 1945–1947.

1950. aastal oli Bibó sunnitud oma ametikohtadelt tagasi astuma ja ta läks tööle Loránd Eötvösi Ülikooli raamatukokku.

3. novembril 1956 sai István Bibó Imre Nagy valitsuse riigiministriks.

4. novembril 1956 protesteeris riigiminister István Bibó Ungari valitsuse ainukese kohale jäänud liikmena deklaratsiooniga Nõukogude okupatsiooni ja äsjaloodud vastasvalitsuse vastu. See toimus ajal, kui Ungari parlamendi hoone oli juba Nõukogude vägede käes, seal ringi kihutavad vene sõdurid pidasid teda administratiivtöötajaks, lubades tal oma kabinetist ja parlamendihoonest lahkuda.

István Bibó arreteeriti 23. mail 1957 ja mõisteti 2. augustil 1958 eluks ajaks vangi. 1963. aastal vabanes ta amnestia tulemusel vanglast. Seejärel töötas ta kuni 1971. aastani Ungari Statistikaameti raamatukogus.

Viited
------

1. ↑  István Bibó : ungarischer Rechtsphilosoph und Politiker; Dr. phil. et jur. Munzinger
2. ↑  István Bibó (August 7, 1911- May 10, 1979) Hungarian Spectrum
3. ↑  István Bibó, 1911–1979 rev.hu
4. ↑  In Memoriam 1956: Wall Of Imre Nagy’s Cabinet Members Of The Council Of Ministers Of The People’s Republic Of Hungary Hungary Today
5. ↑  Päevasündmuste kroonika: 23. oktoober – 4. november Horisont, lisaväljaanne "Ungari 2006"
6. ↑  István Bibó, 1911–79 Biografisches Lexikon. Widerstand und Opposition im Kommunismus 1945-91
Jules Lapierre 2016. aastal.
**Jules Lapierre** (sündinud 2. jaanuaril 1996 Grenoble'is) on Prantsusmaa murdmaasuusataja.

Lapierre osales aastatel 2012–2016 Alpi karikasarjas U18 ja U20 võistlustel. Ta saavutas hooajal 2013-14 teise koha ja hooajal 2015-16 U20 üldarvestuses esikoha. 2013. aasta Euroopa noorte taliolümpiafestivalil Brașovis tuli ta sprindis 32. 7,5 km klassikas 21. ja 10 km vabasõidus 12. kohale. 2014. aasta juunioride suusatamise maailmameistrivõistlustel Val di Fiemmes võitis ta teatesõidus hõbemedali. Samuti tuli ta skiatlonis 14. ja 10 km klassikas neljandaks. Järgmisel aastal võitis ta Almatõs toimunud juunioride suusatamise maailmameistrivõistlustel teatesõidus taas hõbemedali. Individuaalsõitudes tuli ta 10 km vabasõidus kümnendaks ja skiatlonis seitsmendaks. 2016. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel Râșnovis võitis ta teatesõidus pronksmedali. Hooaja 2016-17 alguses startis ta Alpi karikasarjas Valdidentros ja sai 15 km klassikas 18. koha. Hooaja jooksul jõudis ta kümnel korral esikümnesse, sealhulgas Sankt Ulrich am Pillersees 15 km vabasõidus kolmandale kohale ja saavutas sellega Alpine Cupi üldarvestuses neljanda koha. 2017. aasta U23 MM-il Soldier Hollow's saavutas ta 15 km vabasõidus seitsmenda ja skiatloni neljanda koha. Hooaja 2016-17 alguses tegi ta Lillehammeris oma MK-võistluste debüüdi. Oma esimesed MK-punktid sai ta 25. kohaga skiatlonis. 2018. aasta U23 maailmameistrivõistlustel Gomsis võitis ta skiatlonis hõbemedali ja tuli kuuendaks 15 km klassikas. 2018. aasta veebruaris saavutas ta Pyeongchangi taliolümpiamängudel skiatlonis 15. koha.

Hooajal 2018-19 sai Lapierre Lillehammeri Triple'il 22. 2018-19 Tour de Skil 14. ja Quebecis MK-võistluste finaalturniiril 31. koha, millega sai MK-võistluste üldarvestuses 36. koha. U23 MM-il 2019. aastal Lahtis võitis ta 15 km vabasõidus kuldmedali. Hooaja tipphetkel, 2019. aasta suusatamise maailmameistrivõistlustel Tiroolis Seefeldis tuli ta 15 km klassikas 24. ja skiatlonis 19. kohale. Hooajal 2020-21 tuli ta Tour de Ski arvestuses 20. kohale ja võitis Oberstdorfis 2021. aasta suusatamise maailmameistrivõistlustel teatesõidus pronksmedali. Samuti tuli ta seal skiatlonis 16. kohale. Järgmisel aastal Pekingi taliolümpiamängudel tuli ta 50 km ühisstardist sõidus 15. ja skiatlonis 14. kohale.

Välislingid
-----------

* Jules Lapierre FIS-i veebilehel
* Jules Lapierre Olympedia.org veebilehel
* Jules Lapierre Prantsusmaa olümpia- ja spordikomitee veebilehel
Hütter H 17a. Sportflugzeugbau, Schempp-Hirth, Göppingen (1942) Tiivaulatus 9,7, tühikaal 80 kg, lauglemisväärtus 17, väikseim vajumine 0,88 m/s 
**HLK-1 Spartak** on üheistmeline puitkonstruktsiooniga õppepurilennuk, mis ehitati 1958. aastal Eesti NSV-s omal jõul VSÜ Spartak ja ALMAVÜ Tallinna Lennuspordi Klubi entusiastide eestvedamisel. 

HLK-1 headeks omadusteks on väikesed mõõtmed ja lihtne ehitus. HLK-1 ehitamise eestvedajaks ja projekteerijaks oli klubi mudellennuinstruktor Endel Helme. Konstruktsioonijooniste küsimusega tegeles põhiliselt veel Illar Link. Kokku kulus purilennuki ehitamiseks 9000 töötundi. HLK-1 projekti aluseks on 1934. aastal austerlase Ulrich Hütteri konstrueeritud purilennuk Hütter H 17.

Kirjeldus
---------

HLK-1 (**H**elme, **L**ink, **K**eedus) on üleni valmistatud puidust. Põhiliseks materjaliks on männipuitliistud ja aviokasevineer. Üksikuid osi ühendavad sõlmed ja juhtimisseadmed on metallkonstruktsiooniga.

Ehitusskeemilt on HLK-1 normaalset tüüpi, üheistmeline, toestatud ülatiivaline purilennuk. Tiib on ühetaoline, ühekontuurne. Tiiva ninaosa, alates talast, on kaetud vineeriga, mis moodustab väändele töötava kontuuri (n-ö D-kontuuri). Paindele töötava tiiva tala, mis on valmistatud männipuitvöödest, vineerseinaga, topelt-T kujulise ristlõikega. Paindemomendi vähendamiseks on tiiva tüveosa toestatud, männipuidust tilgakujulise profiiliga toed kinnituvad kere ja tiivaga šarniirselt. Tiiva tagaosa, talast tahapoole, on kaetud riidega, mis tiiva tööst osa ei võta. 

Purilennuki kere koosneb fermiribadest, pikiliistudest ja töötavast vineerkattest. Stabilisaatori ehitus on analoogne tiivale. Teliku moodustab kummiamortisatsiooniga puitsuusk ja teraslehtedest valmistatud sabakark. Purilennuki juhtimisseadmed on tavalise ehitusskeemiga. Kabiinis asuv juhis on trossidega sidestatud kõrgustüüriga ja osaliselt jäikade tõmmitsatega, osaliselt trossidega ühendatud tiiva otste tagaservas asuvate kaldtüüridega (eleroonidega). Kere õhutakistuse vähendamiseks suletakse kabiini ava poollahtise kupliga, mis on istmele ronimise ajaks äravõetav.

Lennutehnilised andmed
----------------------

* Pikkus 4,95 m
* tiivaulatus 9,72
* tiiva pindala 9,30 m²
* tiiva külgsuhe 10,13
* tiiva pinnakoormus 19,6 kg/m²
* tiivaprofiil Göttingen 549 ja otsatrapetsitel Gö-693
* tiiva otsatrapetsite geomeetriline vääne - 4°

* tühikaal 92 kg
* lennukaal 182 kg

* väikseim vajumiskiirus 0,9 m/s (ökonoomsel kiirusel 60 km/h)
* kasulik kiirus 75 km/h
* maandumiskiirus 50 km/h
* aerodünaamiline väärtus (l/D) 17 (kasulikul kiirusel 75 km/h)
* suurim lubatud kiirus Vne 140 km/h
* vintsimiskiirus 90 km/h

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. detsember 2019. Vaadatud 18. jaanuaril 2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑
3. ↑   Purilennuk Hütter H 17
4. ↑  "Tehnika ja Tootmine" 1958 nr.11, lk. 34 ja 35, Tallinna Lennuspordi Klubi purilendurite tubli loominguline saavutus, autor Ülo Keedus
**Eva-Lotta Kiibus** (sündinud 17. jaanuaril 2003) on eesti iluuisutaja, kes võistleb naiste üksiksõidus.

Tema isiklik rekord on 202,04 punkti, mille ta saavutas Finlandia Trophyl 2021. aastal.

Haridus
-------

Eva-Lotta Kiibus on lõpetanud 2022. aastal Tallinna Ühisgümnaasiumi. Samast aastast õpib ta Tartu Ülikoolis riigiteaduste erialal.

Karjäär ja saavutused
---------------------

Aastatel 2010–2022 oli Kiibuse treener Anna Levandi. 2022. aasta sügisest treenib teda hiljuti kutselise iluuisutaja karjääri lõpetanud hollandlane Thomas Kennes.

Oma karjääri esimesel ISU GP täiskasvanute etapil, mis toimus 21. novembril 2020 Moskvas, püstitas Eva-Lotta Kiibus uue isikliku rekordi nii vabakavas kui ka kokkuvõttes ja sai üldarvestuses kuuenda koha.

Kiibus on olnud 2020. ja 2021. aasta Eesti meister naiste üksiksõidus.

Märtsis 2021 Stockholmis toimunud iluuisutamise maailmameistrivõistlustel sai ta vabakava eest 121,82 punkti ning tõusis lühikava 19. kohalt 14. kohale. See tähendas ühtlasi, et eestlanna teenis Eestile koha Pekingi 2022. aasta olümpiamängudel. Taliolümpiamängudel saavutas Kiibus lühikavas 21. koha.

Kiibus on valitud Eesti parimaks naisiluuisutajaks 2019. 2020. ja 2021. aastal.

Isiklikku
---------

Tema vend on tuntud Eesti räppar Nublu.

2023. aasta veebruaris ja augustis diagnoositi Kiibusel mõlema jala sääreluu stressmurd.

Viited
------

1. ↑  Eva-Lotta Kiibus Eesti spordi biograafilises leksikonis Vaadatud 28.04.2023.
2. ↑  Eva-Lotta Kiibus Eesti spordi biograafilises leksikonis Vaadatud 28.04.2023.
3. ↑  Anu Säärits. Kennes Kiibusest: ta on väga töökas ja motiveeritud ERR Sport, 31.08.2022.
4. ↑  "Isikliku rekordi püstitanud Kiibus teenis täiskasvanute GP debüüdil kuuenda koha". *Postimees.ee*. 21.11.2020. Vaadatud 16.01.2021.
5. ↑  "Kiibus olümpiadebüüdist: hea aeg ja koht, kus hooaja teine tulemus teha" ERR sport, 15. veebruar 2022.
6. ↑  Eva-Lotta Kiibus Eesti spordi biograafilises leksikonis Vaadatud 28.04.2023.
7. ↑  "Eva-Lotta Kiibus on valmis võistlustulle naasma: päris hea tunne on lõpuks trenni teha". *Delfi Sport*. Vaadatud 21. detsembril 2023.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Eva-Lotta Kiibus** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Eva-Lotta Kiibus** |

* International Skating Union, Eva-Lotta Kiibus
* Instagram
*Siin on loetletud Jõgeva alevivolikogu volinikke.*

1929
----

8. ja 9. detsembril 1929 valiti Jõgeva alevivolinikeks järgmised isikud, kelle volitused algasid 1930. aasta jaanuaris.

Üürnikkude ja teenijate koonduse rühm

* Artur Kangur
* Richard Jakobson
* Ernst Lehtmets
* Joosep Guss

Alevi kõigi kodanikkude huvide kaitse rühm

* Kristjan Jukk
* August Meos
* August Jukk
* Voldemar Pruuli

Majaomanikkude ja kinnisvara pooldajate rühm

* Paul Jürmann
* Jaan Luha

Väikemajaomanikkude ja käsitööliste rühm

* Martin Lall
* August Vindi
* Jaan Soplepmann

Väiketöösturite ja üürnikkude rühm

* Aleksander Tani
* Osvald Eglit

1934
----

14. ja 15. jaanuaril 1934 valiti Jõgeva alevivolinikeks järgmised isikud (RTL 1934, 18):

Alevi heakorra ja õigluse pooldajate valimisliit

* Peeter Valge
* Ernst Lehtmets
* Orest Lääne

Ametnikkude, väikemajaomanikkude ja tööliste ühine kandidaatide valimisliit

* August Jukk
* Artur Kangur

Jõgeva alevi majaomanikkude valimisliit

* Jaan Madisson

Vabadussõjalaste rahvaliikumise valimisliit

* Ernst Hansson
* August Vindi
* Voldemar Pruuli
* Eduard Tedre

Väiketöösturite, kaupmeeste ja üürnikkude valimisliit

* Aleksander Tani

Vaba ruutudega valitud volinikud

* Paul Jürmann
* August Meos
* Richard Jakobson
* Johannes Võsu

Vaata ka
--------

* Jõgeva linnavolinike loend
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on alevikust; küla kohta vaata artiklit Hageri küla.* |

---

**Hageri** on alevik Rapla maakonna Kohila vallas. 

Alevikust voolab läbi Maidla jõgi. Jõe ääres asub ka Hageri karstiala.

Hagerit läbivad Kernu–Kohila tee, Tõdva–Hageri tee ja Hageri–Kodila–Kuusiku tee. Aleviku piiril lõppeb Ääsmäe–Hageri tee.

Hageris asub Hageri kirik, kus tegutseb Hageri Lambertuse kogudus. Hageri kirikus leeritati Friedrich Reinhold Kreutzwald. Aleviku põhjaosas asub Hageri kalmistu. Hageri kirikumõis (Haggers) asus kirikust 7 km läänes ja jääb nüüd Harju maakonna piiridesse. Hageris asub ka kultuurimälestiseks tunnistatud Hageri vennastekoguduse palvemaja.

Asulat ja kihelkonda on esmamainitud 1241. aastal (Hakriz, ka Haccritz ja Hakrotz).

Alates 1988. aastast tegutseb alevikus Hageri muuseum.

14. detsembril 2001 avati Hageris tänapäevane hooldekodu. 

Alevikus tegutsevad Hageri rahvamaja ja Hageri raamatukogu.

Aleviku lähedal Põikma külas asub Hageri hiiekivi.

Hageri, Adila ja Pihali ümbrus on väga rikas muististe poolest. Kui kogu maakonna arheoloogiamälestistest asub üle 40% Kohila valla piirides, siis pooled neist on eespool nimetatud külade maadel. See viitab sealsele põlisele ja tihedale asustusele.

* Hageri kirikuaedHageri kirikuaed
* Hageri hooldekoduHageri hooldekodu
* Hageri rahvamajaHageri rahvamaja
* Hageri kalmistu väravadHageri kalmistu väravad
* Hageri karstialaHageri karstiala

Vaata ka
--------

* Hageri-Sutlema rannamoodustiste kaitseala

Viited
------

1. ↑  Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 4.01.2024.
2. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Hageri** |

* Hageri alevikust eestigiid.ee lehel (vaadatud 27.07.2012)
* Hageri aleviku ajaloost EELK.ee lehel (vaadatud 27.07.2012)

Kohila valla vapp
Kohila valla asulad

**Alev:** Kohila  
 **Alevikud:** Aespa | Hageri | Prillimäe  

**Külad:** Aandu | Adila | Angerja | Hageri | Kadaka | Lohu | Loone | Lümandu | Masti | Mälivere | Pahkla | Pihali | Pukamäe | Põikma | Rabivere | Rootsi | Salutaguse | Sutlema | Urge | Vana-Aespa | Vilivere
**Tallinna Kaasani kirik** (ametliku nimega **Tallinna Jumalaema Sündimise Kaasani pühakuju kirik**) on õigeusu kirik Tallinnas aadressil Liivalaia tänav 38.

Kirik kuulub Eesti riigile ja on antud tasuta kasutamiseks Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku Tallinna Jumalaema Sündimise (Kaasani) kogudusele.

Ajalugu
-------

Tallinna Kaasani kiriku (vene k *Храм Рождества Пресвятой Богородицы*) kirikuhoone valmis 1721. aastal, Tallinna garnisonipolgu komandöri polkovnik vürst Šahhovskoi ettevõtmisel, ja on Tallinna vanim säilinud puidust sakraalhoone. Pühitseti 21. septembril 1721. 
Kirik ehitati ümber ja remonditi 19. sajandi esimesel poolel. Hoone vooderdati väljast laudadega ja nii interjöörile kui ka eksterjöörile anti ajastule iseloomulik klassitsistlik ilme. 

Kaasani kiriku hoovis oli kunagi surnuaed, kuhu maeti umbes kuni 1770. aastateni

19. sajandi lõpul oli kirik (vene k. *церковь Казанской Божіей Матери*) IV reservpataljoni kasutuses, 20. sajandi alguses oli kirik Venemaa keisririigi 91. Dvina jalaväepolgu kirik.

Kaasani kiriku juures tegutses 1864. aastal moodustatud kool sõdurilastele.

2009. aasta 16. juuli ööl oli kirikus tulekahju.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tallinna Kaasani kirik** |

Vaata ka
--------

* Kaasani kiriku pappel

Viited
------

1. ↑  Kaasani kiriku hoovist on kaevamiste käigus leitud 11 luustikku, err.ee, 28.08.2020
2. ↑  Tallinnas põles Kaasani kirik, www.epl.ee, 16. JUULI 2009
3. ↑  Tallinnas põles Kaasani pühakuju kirik, www.delfi.ee, 16.07.2009

Välislingid
-----------

* Tallinna Jumalaema Sündimise Kaasani pühakuju kirik kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
**Rütmimuusika** on koondnimetus, mille all mõeldakse enamasti teatud muusikastiile, sealhulgas džässi, bluusi ning eri kümnendite pop- või rokkmuusika stiile, aga ka ansamblimängu üldisemalt. Ennekõike on tegu mõistega muusikahariduses, mis hõlmab 20. sajandil väljaspool akadeemilist muusikat tekkinud muusikastiilide (bluus, džäss, popp, rokk jne) õppimis- ja õpetamismeetodeid.
Võrreldes akadeemilise muusikaõppega, kus suur rõhk on noodikirja tundmisel ja selle täpsel esitusel, on rütmimuusikas oluliselt suurem tähtsus kuulmispõhisel õppel ja improvisatsioonil.

Rütmimuusika termin võeti kasutusele XX sajandi teisel poolel Taanis, et tähistada kõiki neid omaaegseid muusikastiile, mille õpetamist pidasid muusikaakadeemiad ja muud haridusasutused toona pigem sobimatuks. Nende hulka loetakse tavaliselt džäss-, bluus-, pop- ja rokkmuusika stiilid, aga sageli ka nn maailmamuusika või isegi estraadi-, ajaviite- ja lavamuusika. Kõikide nende nähtuste ühiseks tunnuseks oli paiknemine väljaspool traditsioonilise akadeemilise muusika(hariduse) valdkonda." 

Eesti keeles on rohkem või vähem sarnase tähendusega olnud kasutusel ka mõisted "kergemuusika", "estraadimuusika", "levimuusika", "pop-džässmuusika".

Eestis õpetatakse rütmimuusikat nii alg-, kesk- kui ka kõrgkoolide tasandil. Kõrgharidust pakuvad Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia ning TÜ Viljandi Kultuuriakadeemia. Keskhariduskoolidest on rütmimuusika suund avatud Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis (juba aastast 1977, mil esmakordselt Eestis avati toonane levimuusika osakond) ja ka Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis. Algkoolide osas on rütmimuusika hariduse tase piirkonniti väga erinev ja tihti edeneb pigem tänu kohalikult tegutsevale pilliõpetajale kui terviklikule haridussüsteemile. Edukalt on rütmimuusika õpet antud näiteks Viljandi, Pärnu, Kuressaare, Saue, Sillamäe ja muudes kohalikes muusikakoolides. 
Suur osa rütmimuusikaõppest toimub ka väljaspool riiklikke institutsioone. Suure osa moodustavad haridusmaastikul ka eraõpetajad, laulustuudiod, huvikoolid ja lisaks ka n-ö bändiruumid, kus õpitakse iseseisvalt, hankides infot peamiselt internetist ning helisalvestistelt (kuulmispõhine õpe).

30. septembril 2013 loodi Eesti Rütmimuusika Hariduse Liit, mille üheks peamiseks eesmärgiks on selle valdkonna hariduse edendajate koostöövõrgustiku loomine ja arendamine.

Viited
------

1. ↑  Virgo Sillamaa "Rütmimuusika - millest me räägime?", Sirp, 23. oktoober 2013
Weimari vabariigi Reichwehri lipp
Saksa Riigi Reichwehri lipp
**Reichswehr** oli Saksamaa relvajõudude nimi aastatel 1919–1935.

1933. aastal pärast Natsionaalsotsialistliku Saksa Töölispartei juhi Adolf Hitleri valimist Saksamaa kantsleriks taastati Saksamaal 16. märtsil 1935 maaväed Wehrmacht ja 1. juunil 1935 sõjalaevastik Kriegsmarine.

Üleminekuperiood
----------------

Saksamaa allkirjastas pärast kaotust Esimeses maailmasõjas 11. novembril 1918 Compiegne'i vaherahulepingu ja 28. juunil 1919 Versailles' rahulepingu.

Sõjale järgnenud demobiliseerimise käigus lagunes endine Saksa keiserlik armee, kuid aastatel 1918–1919 toimunud revolutsiooniliste sündmuste ajal moodustusid Vabakorpused (saksa keeles *Freikorps*), mis koondasid oma ridadesse vabatahtlikkuse alusel maailmasõja veterane.

1919. aasta 6. märtsil moodustas Weimari vabariigi valitsus Ajutised Saksa kaitsejõud (*Vorläufige Reichswehr*), mis koosnesid Ajutisest maaväest (*Vorläufige Reichsheer*) ja Ajutisest mereväest (*Vorläufige Reichsmarine*).

1919. aasta 30. septembril moodustati Weimari vabariigi valitsuse poolt Ülemineku maavägi (*Übergangsheer*), kuid Ajutine merevägi (*Vorläufige Reichsmarine*) tegutses ajutise nimega kuni 1921. aastani.

Weimari vabariik ja Saksa Riik 1919–1937
1919. aasta 28. juunil allkirjastas Saksamaa valitsus Versailles' rahulepingu, mille alusel oli sõja kaotanud Saksamaal Antandi võitjariikide poolt lubatud pidada vaid 100 000 mehe suurust sõjaväge.

Reicshwehr
----------

Saksamaa relvajõud Reichswehr moodustati ametlikult 1921. aasta 1. jaanuarist ning koosnes *Reichsmarine* '​st ja *Reichsheer* '​ist. Reichswehri koosseisu kuulus 2 väegruppi juhtkonnaga, 7 jalaväediviisi ja 3 ratsaväedivisjoni.

Reichswehri koosseisus:

* 1. väegrupp, keskusega Berliinis, koosseisus 1.–4. jalaväediviis ja 1.–2. ratsaväedivisjon
* 2. väegrupp, keskusega Kasselis, koosseisus 5.–7. jalaväediviis ja 3. ratsaväedivisjon

Maavägede juhatajad
-------------------

* kindralmajor Walther Reinhardt, 13. september 1919 – märts 1920
* kindralmajor Hans von Seeckt, märts 1920 – oktoober 1926
* kindralleitnant Wilhelm Heye, oktoober 1926 – 31. oktoober 1930
* jalaväekindral Kurt von Hammerstein-Equord, 1. november 1930 – 27. detsember 1933
* kindralleitnant vabahärra Werner von Fritsch, 1. jaanuar 1934 – 1. juuni 1935
Nikita Panin
Krahv **Nikita Ivanovitš Panin** (vene keeles *Панин Никита Иванович*; 18. september 1718 Danzig – 31. märts 1783 Peterburi) oli Venemaa riigiametnik ja poliitik, Välisasjade Kolleegiumi juht aastail 1763–1781. 

Nikita Panin pärines kuulsast Paninite suguvõsast. Ta sündis 1718. aastal Danzigis, kus teenis tollal tema isa Ivan Panin. Tema lapsepõlv möödus aga Liivimaa kubermangus Pärnus, kus ta isa teenis linna komandandina.

Panin alustas teenistust ratsakaardiväes ning seejärel tegi ta keisrinna Jelizaveta Petrovna õukonnas eduka karjääri: oli Venemaa saadik Taanis (1747) ja Rootsis (1748–1760). 1755. aastal autasustati teda kui edukat diplomaati Püha Anna ordeni ja Aleksander Nevski ordeniga ning talle anti kindralleitnandi auaste. 

Pärast Venemaale naasmist määras keisrinna Jelizaveta Petrovna ta tsareevitš Pauli ülemõuemeistriks ja kasvatajaks alates Pauli kuuendast eluaastast. Panin oli tulihingeline konstitutsioonilise monarhia poolehoidja, milleks ta sai eeskuju Rootsi kuningriigist.

Nikita Panin oli ka keisrinna Katariina nõunik välispoliitikas aastatel 1760-1773.

Kui Katariina pani 1762. aasta juunis toime paleepöörde ja tõukas võimult oma abikaasa Peeter III, üritas Panin juurutada Venemaal konstitutsioonilist monarhiat. Ta lubas toetada Katariina valitsemise legitiimsust juhul, kui Katariina kuulutab välja Panini koostatud manifesti keiserliku nõukogu loomisest. 

Nikita Panin oli Venemaa Keisririigi Välisasjade Kolleegiumi juht aastail 1763–1781.

1766kanti Nikita Ivanovitš Panin ja Pjotr Ivanovitš Panin (1721–1789) Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse nr 267 all.

1781. aastal eemaldus ta riigijuhtimisest ning suri 31. märtsil 1783.

Nikita Panin on maetud Peterburi Aleksander Nevski katedraali Blagoveštšenski kalmistule.

Isiklikku
---------

Nikita Panin ei olnud abielus ning tal ei olnud järglasi.



1. ↑  Stackelberg, Otto Magnus von, Kathatina II, 1762-1796, Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft, Bd.: 3, Görlitz, 1930, s. 293
Endine hobupostijaama hoone
**Kööna** (läti keeles **Ķoņi**) on küla (*mazciems*) Lätis Valmiera piirkonnas, Ķoņi valla halduskeskus. Küla asub 92,6 meetri kõrguse voore Ķoņi mäe (suhteline kõrgus 35 meetrit) keskosas, Riiast 154 ja endisest piirkonnakeskusest Naukšēnist 11 kilomeetri kaugusel.

Asulas asub Ķoņi mõisa (*Königshof*) süda. Mõis rajati aastal 1561 küla juurde, mis kandis nime *Nouwenkull*. Aastal 1599 läks mõis Hans Köningi valdusse, kelle järgi sai see ka praeguse nime. Omakorda mõisa järgi sai uue nime ka küla. Aastail 2009-2021 kuulus küla Naukšēni piirkonda.

Vallavalitsus, raamatukogu ja rahvamaja asuvad küla keskusest kaks kilomeetrit lõuna pool endise hobupostijaama hoones.

Looduskaitse all on Kööna mõisa paju ümbermõõduga 7,15 meetrit.

Ķoņi mägi on Läti suurim voor. Selle pikkus on 9,6 kilomeetrit, laius 2,4 kilomeetrit. Voore suhteline kõrgus on 35 meetrit.

Aastal 2000 oli külas 85 elanikku.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
3. ↑
4. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
5. ↑  *Travel in Valmiera municipality*, lk. 24.

| * v
* r
Kööna valla asulad |
| --- |
| 
Dīķeri **·**  Eriņi **·**  **Kööna** **·**  Unguriņi |
Balėnose votiivkabel
**Balėnos** (žemaidi *Balienas*) on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Tirkšliai vallas.

Balėnoses on kool, metskond, raamatukogu, postkontor. 

Asula nimi tuleneb Balėnupise ojast, selle nime kohta on kaks versiooni. Esimese kohaselt tuleb nimi sellest, et sealsed maad olid soised, seal oli palju tümasid kohti (*balos*). Teise kohaselt oli külas palju kohti, kus ujuda, ja sealne rahvas suples (*baliavoti*) tihti.

Küla kohta on teateid aastast 1458. Aastal 1641 kasutatakse asula kohta esimest korda ka nimekuju *Boleny*, seni oli küla nimetatud *Gargždaiks*. Nõukogude perioodil oli küla aastail 1950-1963 külanõukogu keskuseks, ka oli seal kohaliku kolhoosi keskasula. Aastal 1919 asutati Bružaisse algkool, mis hiljem kujunes seitsmeklassiliseks ja aastal 1964 Balėnosesse üle viidi. Aastast 1987 on tegemist põhikooliga.

Muinsuskaitse all on Balėnose küla votiivkabel. Kabel rajati XIX sajandil, hiljem on seda korduvalt remonditud.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 398 (1902)
* 527 (1923)
* 463 (1959)
* 516 (1970)
* 596 (1979)
 | * 568 (1984)
* 593 (1989)
* 615 (2001)
* 531 (2011)
* 422 (2021)
 |

Viited
------

1. ↑  Dėl Mažeikių rajono savivaldybės gyvenamųjų vietovių nustatymo, pavadinimų suteikimo, gyvenamųjų vietovių panaikinimo, teritorijų ribų nustatymo ir pakeitimo
2. ↑  Gyventojai gyvenamosiose vietovėse: Lietuvos Respublikos 2021 metų gyventojų surašymo rezultatai. Vilnius: Statistikos departamentas, 2022.
3. ↑  Balėnų kaimo koplytėlė

Välislingid
-----------

 Balėnos – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Küla portaalis vietoves.Lt
* Küla Mažeikiai piirkonna entsüklopeedias

| * v
* r
Tirkšliai valla haldusjaotus |
| --- |
| 
**alevid:** **Tirkšliai** |
| 
**külad:** Balėnos **·**  Bružai **·**  Daubariai **·**  Gauryliai **·**  Geidžiai **·**  Jautakiai **·**  Jonaičiai **·**  Kruciai **·**  Lėlaičiai **·**  Lėteniai **·**  Medžialenkė **·**  Meinoriai **·**  Paventė **·**  Pievėnai **·**  Plėnakiai **·**  Spurganai **·**  Tirkšliai **·**  Užlieknė **·**  Voveriai |
**Peeter Raidla** (sündinud 6. juunil 1955) on eesti majandusajakirjanik ja kirjanik.

Ta on lõpetanud 1973. aastal Lydia Koidula nimelise Pärnu 2. Keskkooli. Seejärel õppis ta aastatel 1973–1977 ja 1979–1981 Tallinna Pedagoogilises Instituudis üldtehniliste distsipliinide erialal.

Ta on töötanud Rahva Hääle päevauudiste toimetuse juhatajana, Hommikulehes, Sõnumilehes, Äripäevas, Eesti Päevalehes. Pärast Äripäevast lahkumist hakkas Peeter Raidla välja andma ajakirja Eesti Majanduslugu, millest 2009. aastal ilmus neli numbrit, seejärel piirdus väljaandja veebiversiooniga.

1. juunist 2010 31. augustini 2015 oli ta Pärnu Postimehe peatoimetaja.

Alates 1. jaanuarist 2014 on ta Pressinõukogu uus liige, ta vahetas välja Eve Rohtla.

Tunnustus
---------

* 2005 Bonnieri preemia
* 2009 Juhan Peegli nimeline ajakirjandusstipendium

Teosed
------

* "Hans H. Luik – päikesepoisist miljonäriks". Kirjastus Äripäev 2002. ISBN 9799985787341
* "Rein Kilk – miljonisadu saksofonihelide saatel". Kirjastus Äripäev 2005. ISBN 9799985957638
* "Oliver Kruuda. Eesti majanduse paha poiss". Kirjastus Äripäev 2006. ISBN 9789985976265
* "Eesti kapitali ausammas". Kirjastus Äripäev 2008. ISBN 9789949434145
* "Koidula kooli lugu I. 1733–1980". Kirjastus Pärnu Koidula Gümnaasium 2009. ISBN 9789949187140

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Peeter Raidla viis hetke Äripäevaga. Äripäev, 8. oktoober 2004
* Eesti Majanduslugu
**Viktor Ignatjev** (1. veebruar 1916 Tallinn – 2. detsember 1994 Tallinn) oli Eesti helilooja ja levimuusik. 

Õppis Eesti Heliloojate Liidu algajate noorte autorite seminaris, lõpetas 1968 Heino Elleri kompositsiooniklassi. Tegutses akordionisti ja trompetistina, on töötanud ka ENSV Riikliku Filharmoonia estraadiansamblis ja Eesti Raadio Estraadiorkestris. On aastast 1969 Eesti Heliloojate Liidu liige. 

Laulukirjutajana oli väga populaarne eeskätt 1970. aastatel, samuti on ta võitnud mitmetel lauluvõistlusel oma laulude eest auhindu. Kirjutas põhiliselt levilaule, kuid ka sümfoonilist muusikat (orkestriavamänge, puhkpillikvintette, keelpillikvartette jm) ja vokaalkammermuusikat (põhiliselt romansid). Kirjutanud instrumentaalset levimuusikat (akordionile, trompetile, saksofonile), kuid kaalukam osa tema loomingust moodustavad lüürilised levilaulud, millest populaarsemad on:

Jüri Kõrgema sõnadele 

* Kes teist tujust ära on
* Nüüd, mil kevad käes

Otto Rootsi sõnadele

* Meri ja maa
* Sõbra õlg
* Üks harilik lugu
* Luigetiik
* Tuhala, minu kodu
* Käed
* Rahutu laul
* Tule tantsima
* Neli sõlme
* Laul laulust
* Minu legend
* Täna sain kuusteist
* Hällilaul
* Kaevu juures
* Ränduri laul
* Otsin päikest
* Ootan sind
* Kingin sulle uue laulu
* Kõik kordub
* Ei või, ei saa
* Su juurde jään ma
* Tuul üle taeva tõttab
* Sina ja viis

Tema laule esitasid tihti Heli Lääts, Uno Loop, Jaak Joala, Helgi Sallo, Heidy Tamme jpt.
*Mitte segi ajada François Villoniga.*

---

**François Charles Armand Fillon** (prantsuse [fʁɑ̃.swa fi.jɔ̃]; sündinud 4. märtsil 1954 Le Mansis) on Prantsusmaa poliitik.

Ta oli Prantsusmaa peaminister 17. maist 2007 kuni 15. maini 2012. Ta on erakonna Vabariiklased (varasema nimega Rahvaliikumise Liit) liige.

2002–2004 oli ta sotsiaalminister Jean-Pierre Raffarini valitsuses ja korraldas pensionireformi. 2004–2005 oli ta haridus- ja teadusminister.

Prantsusmaa president Nicolas Sarkozy nimetas Filloni valitsuse ametisse 18. mail 2007. Filloni valitsuses oli 15 liiget, lisaks parempoolsetele ka tsentriste ja vasakpoolseid. Välisministriks oli seni sotsialistide hulka kuulunud Bernard Kouchner. Valitsuses oli 3 moslemit, üks neist neeger. 

13. novembril 2010 saatis president Sarkozy Filloni valitsuse laiali. Järgmisel päeval määras ta Filloni uue valitsuse peaministriks.

Filloni peetakse mõõdukalt parempoolseks ja tema tagasihoidlikkust meeldivaks vastukaaluks Sarkozy üliaktiivsele, kohati isegi agressiivsele mainele. 

Seoses François Hollande'i võiduga 2012. aasta presidendivalimistel esitas Filloni valitsus 10. mail 2012 tagasiastumispalve.

Novembris 2012 toimunud Rahvaliikumise Liidu sisevalimistel kandideeris Fillon edutult erakonna esimeheks, kaotades 0,06 protsendiga erakonna parlamendifraktsiooni esimehele Jean-François Copéle. Fillon keeldus oma kaotust valimistel tunnistamast, nõudis kordusvalimiste läbiviimist ja moodustas protestiks 27. novembril koos oma toetajatega uue parlamendifraktsiooni.

27. novembril 2016 valiti Fillon erakonna Vabariiklased eelvalimiste teises voorus erakonna presidendikandidaadiks 2017. aasta presidendivalimistel, edestades teist endist peaministrit Alain Juppéd.

Viited
------

1. 1 2  "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk. 267

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **François Fillon** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Dominique de Villepin** | **Prantsusmaa peaminister**2007–2012 | Järgnev**Jean-Marc Ayrault** |
Vījciemsi mõis 1904. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Walkschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904). Mõisa valdused on kaardil tähistatud numbriga 94
**Vījciemsi mõis** (saksa keeles *Wiezemhof*, läti keeles *Vījciema muiža*) oli rüütelkonnamõis Liivimaal Valga kreisis Trikāta kihelkonnas. Praegu asub mõisasüda Lätis Valka piirkonnas Vijciemsi vallas Vijciemsis.

Ajalugu
-------

Mõisa kohta võivad esimesed teated pärineda aastast 1571, mil vürst Mikołaj Radziwill kirjutas Wiezemi vakusest. Sama nimega vakusena kuulusid mõisa maad aastal 1686 Trikāta mõisa alla. Aastal 1803 lisas Paul I mõisa kihelkonnas Liivimaa rüütelkonna halduses olnud mõisade hulka.

Maareformi ajal tükeldati mõisa maad uusmaasaajatele, mõisa keskusesse rajati aga põhikool.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus aastal 1816 18 ja 3/8 adramaad, sellele allus 606 mees- ja 663 naishinge. Ühtlasi allus sellele *Stampe* karjamõis. Aastal 1688 oli mõisa suurus 15 ja 1/2 adramaad, sama oli mõisa suurus aastal 1734. Aastal 1758 kuulus mõisale 18 ja 3/8 adramaad, aastal 1823 oli adramaid 17 ja 3/4. Ka aastal 1832 oli mõisal adramaid 17 ja 3/4, aastal 1881 oli neid aga 5 ja 35/80, lisaks allus mõisale 20 ja 63/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Viited
------

1. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 282-283
2. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2002. ISBN 9984-00-412-0. 618 lk.
3. ↑   Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Von H. von Bienenstamm. Riga, bei Deubner, 1826. Riga, gedrukkt in der Müllerschen Buchdrukkerei. Riga : Deubner, 1826 lk. 273
4. ↑  Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 282.
5. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 420.

Kirjandus
---------

* Sakk, Ivar. *Läti mõisad*. Reisijuht. Tallinn: EVG Print, 2006. Lk 84.

Trikāta kirik
Trikāta kihelkond

**Kirik**: Trikāta kirik  

**Abikirik**: Vijciemsi kirik  

**Mõisad**: Cempi mõis | Dutka mõis | Jaunbrenguļi mõis | Jaunvāle mõis | Lipšukalnsi mõis | Lubi mõis | Plāņi mõis | Tiepole mõis | Trikāta kirikumõis | Trikāta mõis | Vecbrenguļi mõis | Vecvāle mõis | Vījciemsi mõis
**Binaarne seos** ehk **binaarne relatsioon** on matemaatiline mõiste, mis vastab sellistele suhetele nagu "on suurem kui" ja "on võrdne" aritmeetikas ning "on element" hulgateoorias.

Definitsioon
------------

Binaarne seos *R* hulkade *X* ja *Y* vahel defineeritakse tavaliselt järjestatud kolmikuna *R*=(*X*, *Y*, G(*R*)), kus G(*R*) on otsekorrutise *X* × *Y* alamhulk, mida nimetatakse seose *R* graafikuks. Kui (*x*,*y*) ∈ G(*R*), siis öeldakse, et *x* on *y*-ga seoses *R* või *x* on *y*-ga *R* kaudu seotud, ning tähistatakse *xRy* või *R*(*x*,*y*).

Enamasti samastatakse seos oma graafikuga: kui *R* ⊆ *X* × *Y*, siis me ütleme, et *R* on seos *X* ja *Y* vahel.

Binaarset seost võib vaadelda ka kahe muutuja funktsioonina, mille argumentideks on *x* hulgast *X* ja *y* hulgast *Y* ning mille väärtusteks on tõeväärtused tõene ja väär. Funktsiooni väärtus on tõene parajasti siis, kui järjestatud paar (*x*, *y*) kuulub seosesse (seose graafikusse).

Näited
------

Oletame, et on neli mänguasja: {pall, auto, nukk, klotsid} ja neli last: {Jaan, Mari, Sigrid, Valli}. Oletame, et Jaanile kuulub pall, Marile kuulub nukk ja Vallile kuulub auto. Klotsid ei kuulu kellelegi ja Sigridile ei kuulu midagi. Siis on binaarsel seosel "kuulub" formaalse definitsiooni järgi niisugune kuju: 

{\displaystyle R=(\ \left\{pall,auto,nukk,klotsid\right\},\ \left\{Jaan,Mari,Sigrid,Valli\right\},\ \left\{(pall,Jaan),(nukk,Mari),(auto,Valli)\right\}\ )}.
*R* on järjestatud kolmik, mille esimene liige on mänguasjade hulk, teine liige on laste hulk ning viimane liige on kujuga ( mänguasi, omanik ) järjestatud paaride hulk. Asjaolu, et paar (pall,Jaan) on seose *R* graafiku element tähendab, et pall kuulub Jaanile. Seda märgitakse nii: pall*R*Jaan. 

Kahel erineval seosel võib olla üks ja seesama graafik. Näiteks seos

{\displaystyle S=(\ \left\{pall,auto,nukk,klotsid\right\},\ \left\{Jaan,Mari,Valli\right\},\ \left\{(pall,Jaan),(nukk,Mari),(auto,Valli)\right\}\ )}.
erineb seosest *R* laste hulga poolest, sest Sigrid enam viimasesse ei kuulu. Seega on *R* ja *S* erinevad seosed, kuigi nende graafikud langevad kokku. 

Sellegipoolest samastatakse seost *R* tavaliselt graafikuga G(*R*) või isegi defineeritakse nii ja asjaolu, et järjestatud paar (*x*,*y*) ∈ G(*R*), märgitakse tavaliselt kujul (*x*,*y*) ∈ *R*.

Vaata ka
--------

* Funktsioon
* Osaline järjestus
* Lineaarne järjestus
* Ekvivalentsiseos
* Vastavus