recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Enn Klooren** (21. juuni 1940 – 26. märts 2011) oli eesti näitleja.

Klooren õppis aastatel 1947–1959 Türi 1. Keskkoolis. Aastatel 1960–1961 õppis ta Tallinna Pedagoogilises Instituudis algõpetust ja laulmist. Lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri 3. lennu 1968. aastal ja töötas seejärel Eesti Draamateatris. 

Alates 1989. aastast elas ta Järvamaal, kus muu hulgas juhtis harrastusteatrit. Klooren on mänginud mitmes Eesti filmis.

On säilinud Enn Klooreni etteaste Vahastu kirikus Raplamaal 2010. aasta suvel.

Filmirollid
-----------

* "Metskapten" (1971)
* "Naine kütab sauna" (1978)
* "Metskannikesed" (1980)
* "Toomas Nipernaadi" (1983)
* Enn Klooreni kalm Türil"Lurich" (1983)
* "Karoliine hõbelõng" (1984)
* "Tallinn pimeduses" (1993)
* "Jan Uuspõld läheb Tartusse" (2007)
* "Kormoranid ehk Nahkpükse ei pesta" (2011)

Isiklikku
---------

Enn Klooreni vend Mati Klooren oli näitleja ja teatrijuht. Poeg Jürmo Jurtom on laulja. Poeg Jüri on programmeerija.

Viited
------

1. ↑  Enn Klooreni minek ja tulek ….ja minek.
2. ↑  "Enn Klooreni etteaste".

Välislingid
-----------

* Margo Vaino: Enn Klooreni minek ja tulek
* Hüvasti! Suri näitleja Enn Klooren Delfi, 26. märts 2011
**Geenius.ee** on Eesti uudisteportaal, mille asutasid 2015. aastal Henrik Roonemaa ja Siim Saidla ning mille väljaandja on Geenius Meedia OÜ. Portaalis käsitletakse infotehnoloogia-, auto-, majandus-, mängu- ja teleuudiseid. Alates 2019. aasta septembrist annab Geenius.ee toimetus välja ka ajakirja [digi], ostes selle kirjastuselt Presshouse. Vahetult enne Geenius.ee asutamist oli Henrik Roonemaa [digi] peatoimetaja. Detsembris 2021 omandas Ekspress Grupp Geenius Meedia OÜ.

Ajalugu ja alamportaalid
------------------------

Geenius.ee alustas ilmumist domeenil geenius.ee, kajastades algul vaid infotehnoloogiauudiseid. Mõne aasta möödudes lisandus praeguseks Eesti suurimaks  autoväljaandeks kasvanud **auto.geenius.ee**, digitaalsele meelelahutusele suunatud **diktor.geenius.ee** ning majandusteemadele suunatud **raha.geenius.ee**. 2019. aastal muudeti lehtede struktuuri veelgi, mille käigus muutus geenius.ee portaali üldleheks ning infotehnoloogiauudiseid hakati avaldama portaalis **digi.geenius.ee**.

Peatoimetajad ja juhtkond
-------------------------

Geenius.ee peatoimetaja on Martin Mets. Portaali on peatoimetanud ka Marii Karell, Hans Lõugas ja Henrik Roonemaa.

Portaali vastutav väljaandja on Henrik Roonemaa ja tegevjuht Gregor Sibold.

Viited
------

1. ↑  "Henrik Roonemaa: [digi] on nüüd tagasi meie juures". *Geenius.ee*. Vaadatud 21.09.2019.
2. ↑  "Ekspress Grupp ostab Geenius Meedia" ERR, 17. detsember 2021
3. ↑  "Uudisteportaal Geenius ostab ajakirja Digi". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. september 2019.
4. ↑  "Kontakt".

Välislingid
-----------

* Portaal Geenius.ee
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Valgevene järvest; Leedu järve kohta vaata artiklit Asveja* |

---

**Asvieja järv** või **Asviejskaje järv** (valgevene keeles *Возера Асвейскае*, vene keeles *Освейское*) on järv Valgevenes Viciebski oblastis Vierchniadźvinski rajoonis. Järv asub merepinnast 129,8 meetri kõrgusel, selle valgla on 259 km². Asvieja on pindalalt teine järv Valgevene territooriumil.

Kaldajoone pikkus on 33,4 kilomeetrit. Kaldad on madalad, kohati liivased, kohati turbased. Järve lääneosas asub Manastyrščyna saar, mis on oma ligi 5 km² pindalaga Valgevene suurim saar. Lisaks sellele on järvel ka ujuvad saared. Asvieja järve lõunakaldal asub Asvieja agrolinnake.

Vee läbipaistvus on 2,5 meetrit. Asvieja on eutroofne järv. Järvel pesitseb ohtralt veelinde, nende seas sinikael-part, punapea-vart ja lauk. Järvel pesitseb ka Valgevene suurim kajakakoloonia. Viimasel ajal[*millal?*] on järve veetase alanenud, osalt võib selle põhjuseks olla järve lähedal asuv turbatööstus, teine võimalik põhjus on järve veetaset reguleeriva tammi halb tehniline seisukord.

Kaladest leidub järves haugi, lutsu, angerjat, koha, latikat, linaskit ja kokre. Järve kallastel elutsevad koprad ja ondatrad. Taimedest kasvab järves ohtralt valget vesiroosi. Asvieja järve ümbrusse on moodustatud samanimeline maastikukaitseala.

Välislingid
-----------

 Asvieja järv – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Järv Valgevene kalapüügiportaalis
**Friisi hobune** (friisi keeles *Frysk hynder*, hollandi keeles *Fries paard*) on Friisimaa provintsist Hollandist pärit hobusetõug. See on ainuke põline hobusetõug Hollandis.

Ajalugu
-------

Tegu on küllaltki vana hobusetõuga, mis pärineb väidetavalt aastast 1000 eKr, kui ta oli roomlaste poolt hinnatud raskeveohobusena. Keskajal kasutati Friisi hobuseid rüütlihobustena. Hiljem on neid ristatud Andaluusia hobusega, mis on tõule lisanud temperamenti ja sihvakust. Seda tõugu hobuseid kasutati ka taludes kergematel töödel ja pühapäeviti vankri ees.

Friisi hobune on olnud mitmel korral väljasuremisohus.

19. sajandil oli traavisport populaarseks muutumas ja nii üritati ka seda tõugu paremaks muuta neid traavlitega ristates. Ka see lisas Friisi hobusele sihvakust, kuid õigeid traavleid neist ei saanud. 

1879. aastal asutati Friisi Hobuse Tõuraamat , mis oli ühtlasi ka esimene hobuste tõuraamat Hollandis. Hoolimata sellest oli aastal 1913 selles nimestikus kõigest kolm sugutäkku. Tõug päästeti tänu hoolikale aretusprogrammile.

Kasutamine
----------

Friisi hobuseid kasutatakse tihti koolisõidus ja tõlla või vankri ees. Takistussõiduks ei ole see hobusetõug eriti sobiv tema loomuliku kehahoiaku tõttu. 
Nende kena välimuse tõttu kasutatakse Friisi hobuseid tihti Ameerika filmides. Näiteks on neid näha filmides:

* "Eragon"
* "The Mask Of Zorro"
* "Conan The Barbarian"
* "Clash of The Titans"
* "Alexander"
* "The Chronicles of Narnia"

Välimus
-------

Friisi hobusel on väga omanäoline välimus. Nad on musta värvi ja pika ning paksu laka ja sabaga. Ka on neil pikad sõrgatsitutid mida, erinevalt teistest hobusetõugudest, tavaliselt ei pügata. Varem võis Friisi hobune värvuse poolest olla ka hall või raudjas, kuid need värvid on aastate jooksul välja aretatud.
Valged märgised pole üldiselt tõuraamatu poolt soovitatud, kuid kuni 3,2-sentimeetrine täht on lubatud. Valged laigud mujal hobuse kehal või näol allpool silmajoont pole lubatud. 
Tõuraamatusse pääsemiseks nõutav turjakõrgus on 155–170 cm. Kõrgemaid hobuseid ei pruugita tõuraamatusse lasta.

Iseloom
-------

Friisi hobune on iseloomult intelligentne, elavaloomuline, aga mitte tuline, töötahteline ega ustav.

Viited
------

1. ↑  Horse (The Complete Guide) by Mary Gordon Watson, R. Russell Lyon, Sue Montgomery
2. ↑  KFPS. "KFPS General Information" (inglise keel). Originaali arhiivikoopia seisuga 10. jaanuar 2012. Vaadatud 12. veebruar 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
3. ↑  KFPS (16. jaanuar 2012). "Breeding goal of KFPS" (inglise keel). Originaali arhiivikoopia seisuga 10. jaanuar 2012. Vaadatud 16. jaanuar 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Friisi hobune** |

* Kuninglik Friisi Hobuse Tõuraamat
* Aive Sarjas "Hollandi hobusekasvataja otsib kadunud Ameerika turule Eestist asendajat" Maaleht, 25. veebruaril 2011
* Video saanivõidusõidust Friisi hobustega Friisimaa, 11. veebruar 2012
Nikita Andrejev (2014)
**Nikita Andrejev** (sündinud 22. septembril 1988 Narvas) on Eestist pärit Venemaa kodakondsusega jalgpallitreener ja endine jalgpallur (ründaja). 2023. aastast on ta Nõmme Kalju peatreener.

Aastatel 2005–2006 mängis ta Lasnamäe Ajaxis. Aastatel 2006–2009 kuulus ta esimest korda Levadia koosseisu. Seejärel mängis ta Hispaania klubi UD Almería duubelmeeskonnas ning Venemaa klubides FC Tjumen, Saratovi Sokol ja FC Tambov.

Aastatel 2017–2019 mängis ta taas Levadias. Ta mängis 2020. aastal Hispaania tugevuselt neljanda liiga klubis CF Intercity.

Aastail 2006–2007 mängis ta Venemaa U-19 jalgpallikoondises 11 korral ja lõi 2 väravat, sealjuures osales ka selle vanuseklassi 2007. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Saavutused
----------

### Individuaalsed

* Eesti Meistriliiga
	+ Soccernet.ee lugejate poolt parimaks ründajaks hääletatud 2006
	+ Soccernet.ee lugejate poolt parimaks noormängijaks hääletatud 2006
	+ Soccernet.ee lugejate poolt enim arenenud ründajaks hääletatud 2006
	+ Lasnamäe Ajaxi edukaim väravakütt 2005

### Meeskondlikud

Levadia
* Eesti Meistriliiga
	+ Eesti meister: 2006, 2007, 2008, 2009
	+ Eesti karikas: 2017/2018, 2006/2007
	+ Eesti superkarikas: 2018

Viited
------

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Mattieseni trükikoda** (allikates ka *K. Mattieseni trükikoda*, *Mathieseni trükikoda, C. Mattieseni trükikoda*) oli trükikoda Tartus, mis asus praeguse Ülikooli ja Vallikraavi tänava ristmikul.

Trükikoja asutas trükkal Carl Gottlieb Mattiesen, kes 1848 omandas endale Ülikooli ja Vallikraavi tänava ristmikul oleva kinnistu, kuhu ta tõi trükkal Johann Christian Schünmanni leselt renditud Tartu ülikooli trükikoja. 1864 sai trükikoja omanikuks Mattieseni poeg Carl Emil Johann Mattiesen. 1878 muudeti trükikoja fassaadi (arhitekt Maximilian Rötscher).

1929 sai trükikoja omanikuks OÜ **K. Mattieseni trükikoda**. 1939 sai trükikoja omanikuks kirjastus OÜ Loodus. 1940 trükikoda natsionaliseeriti ja selle nimeks sai 7.juunil 1941 **Hans Heidemanni nimeline trükikoda**. 1954 tehti trükikojas kapitaalremont.

1997 ehitati endine trükikoda ümber kohvik-muuseumiks, raamatupoeks ja pubiks.

Viited
------

1. 1 2 3   (vaadatud 24.09.2016)

Välislingid
-----------

* Trükikojast Tartu linna kodulehel
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kunagisest Mesopotaamia linnast; Kreeka linna kohta vaata artiklit Édessa* |

---

**Edessa** (kreeka *Έδεσσα*, аrmeenia *Եդեսիա*, :*Edesija*) oli linn Ülem-Mesopotaamias, tänapäeva Lõuna-Türgis, Urfa ehk Şanlıurfa kohal.

Edessa teoloogia kool
---------------------

Edessa oli varase kristluse tähtis keskus. 1. sajandil tegutses linnas mitmeid koole, nende hulgas ka mõjukas teoloogiline õppeasutus. Edessa teoloogiakoolis (varem nimetatud ka pärslaste kooliks) õppis sellel ajal palju Pärsia impeeriumist pärit kristlasi, kes hiljem kodumaale tagasi pöördunult said tihti kirikus juhtivatele kohtadele. Nende õpilaste kaudu levisid Antiookia koolkonna arusaamad. Mida tugevamaks muutus monofüsiitlik erakond Edessas, seda nestoriaanlikumaks muutus Iraani (Pärsia) kristlaskond.

Kool suleti 489 aastal kristoloogiliste tülide tõttu ja Antiookia-meelse Bütsantsi keisri Zenoni korraldusel suleti Edessa teoloogiline õppeasutus. Nii õppejõud kui ka õpilased põgenesid Pärsia impeeriumisse, kus nestoriaanlust taga ei kiusatud. Kooli uueks asupaigaks sai Nisibis, millest kujunes kogu nestoriaanliku kristluse jaoks ülikoolilaadne õppeasutus. Ehkki kiriklik, ei allunud Nisibise kool siiski kiriklikule hierarhiale, vaid säilitas akadeemilise ja teoloogilise sõltumatuse.
**Adolf IX**, ka *Adolf VII*, (u.1327 – 26. jaanuar 1390) oli Holstein-Kieli ja Holstein-Plöni krahv 1359. aastast kuni oma surmani.

Elu
---

Tema vanemad olid Johann III "Leebe" ja Katharina. 1362. aasta detsembris abiellus Adolf IX hertsog Albrecht II tütre Annaga.

Adolfi valitsemine oli enamasti rahumeelne. 1375. aastal pantis vürstlik Bremeni peapiiskop Albert II talle Haseldorfi soo. Bremeni peapiiskop ei suutnud hiljem panti lunastada ja Haseldorfi soo on siiani Holsteini osa.

Adolf IX suri pärijateta. Pärast tema surma okupeerisid Holstein-Rendsburgi krahv Nikolaus ja selle vennapojad Holstein-Kieli ja Holstein-Plöni. Schaumburgi dünastiast Holstein-Pinnebergi krahvid protesteerisid ja nõudsid osa pärandist. Vaidlus lahendati rahumeelselt, kus Pinnebergi krahvid said rahalise hüvitise, pluss Nienlandi ringkonna (sealhulgas Neuland ja Herzhorni isandkond) ja mõned maad Elbe ääres. Holstein-Rendsburgi ja Holstein-Pinneburgi krahvid sõlmisid ka vastastikuse pärimise lepingu: kui üks liin hääbub, pärib teine kõik selle valdused ja pärilikud läänid.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Johann III** | **Holstein-Kieli krahv**1359–1390 | Järgnev**Nikolaus,Albrecht II jaGerhard VIkui Holstein-Rendsburgi krahvid** |
Saiga levila
**Saiga** (*Saiga tatarica*) on kriitilises seisundis antiloobiliik, mille algne levila hõlmas Euraasia stepialasid Karpaatidest ja Kaukasusest Mongooliani. Tänapäeval on säilinud vaid üks alamliik (*S. t. tatarica*) Venemaal Kalmõkkias ja Kasahstanis kolmes piirkonnas.

Kuigi aastatuhande alguseks oli saigade populatsioon vähenenud 20 000 isendile, siis pärast 2009. aastal kehtestatud küttimiskeeldu hakkas see saigade arvukus Kasahstanis väga jõudsalt suurenema. Aastaks 2015 oli saigasid seal hinnanguliselt kuni pool miljonit isendit, kellest ligikaudu 200 000 hukkus nasaalbakteriepideemia tõttu, mille põhjustas erakordselt soe ja niiske aasta. Järele jäänud 200–300 tuhandest isendist sai vaid seitsme aastaga 2022. aasta loenduse hinnangul 1,3 miljoni isendi suurune asurkond. Aastal 2023 räägivad Kasahstani keskkonnaspetsialistid, et tõenäoliselt on loomi juba mitu miljonit ning nad põhjustavad suurt kahju põllumajandussektorile ja loomapidajatele. Nende antiloopide arvukuse piiramise moratoorium kehtib kuni 2024. aastani, kuid Kasahstani ökoloogiaministri Zulfia Suleimanova sõnul on probleem mastaapne, ning juba 2023. aastal algab põhjalik teaduslik uurimistöö, kuidas nende loomade arvukust oleks kõige otstarbekam piirata.

Viited
------

1. ↑  IUCN SSC Antelope Specialist Group (2018). Saiga tatarica. *IUCNi punase nimestiku ohustatud liigid*. IUCN 2018.
2. ↑  "Rare saiga antelope population now over a million in Kazakhstan". *phys.org* (inglise). Vaadatud 13. juunil 2023.
3. ↑  "В Казахстане растет численность сайгаков - el.kz". *el.kz* (vene). 11. jaanuar 2023. Vaadatud 13. juunil 2023.
**AERONET** on NASA poolt koordineeritav maapealne päikesefotomeetrite võrk atmosfääri optiliste omaduste mõõtmiseks. Päikesefotomeetriga mõõdetakse pilvede puudumisel mitmeid kordi päevas päikese otsekiirgust ning taeva heledust almukantaraadil ja Päikese tasandis mitmel lainepikkusel. Fotomeetriteks on Prantsuse firma CIMEL Electronique mitmekanaliliste fotomeetrite CE318 erinevad variandid, Mõõtmisandmed edastatakse mõõtmisjaamadest NASA Goddardi kosmosekeskusesse kas telefoni, interneti või satelliidi vahendusel. AERONET võrku hakati rajama eelmise sajandi üheksakümnendatel. 2023. aasta augustis oli võrguga liitunud mõõtmiskohti üle 1600, millest umbes 120 ei ole aktiivselt tegutsevad ning sadakond täidavad ainult osalist mõõtmisprogrammi. Tartu Observatooriumis Tõraveres alustas AERONET-i päikesefotomeeter tööd 3. juunil 2002 ja on mõõtmisandmeid edastanud rohkem kui 13 aasta kestel.

Mõõtmisandmetest arvutatakse aerosooli optiline paksus ja suurusjaotus ning veeauru hulk atmosfääris.

Viited
------

1. ↑  Aerosol Robotic Network, Goddard Spcae Flight Center, NASA
**Jaunpiebalga** (vanasti ka *Kaugurieši*) on asula Lätis Cēsise piirkonnas, Jaunpiebalga valla halduskeskus. Küla asub Koiva jõe kaldal, merepinnast 163 meetri kõrgusel. Asulas oli Jaunpiebalga mõisa (*Neu-Pebalg*) süda.

Asula tekkis Gauja jõe vasakule kaldale Jaunpiebalga mõisakompleksi ja Piebalga raudteejaama juurde. Aastal 1950 sai Jaunpiebalgast alev, aastast 1990 on see jälle küla. Aastail 2009-20021 oli asula Jaunpiebalga piirkonna halduskeskuseks.

Külas on raamatukogu, keskkool, kultuurimaja, seal asuvad piirkonna administratiivhooned. Jaunpiebalgas valmistatakse õlut ( "Piebalgas alus") ja mööblit ("Wenden Furniture"). Vaatamisväärsusteks on piirkonna muuseum ja luteri kirik. Bussipeatustest asuvad seal Piebalgas skola, Jaunpiebalgas sākumskola, Jaunpiebalgas vidusskola, Jaunpiebalgas mežniecība, Jaunpiebalga 2 ja Jaunpiebalga.

Jaunpiebalga kõrtsihoone ning Jaunpiebalga muinaskalmed ehk Rootsi kalmistu on muinsusmälestistena regionaalse kaitse all.. Jaunpiebalga luteri kirik (sealhulgas sealsed altar, kantsel ja orel), on muinsusmälestistena riikliku kaitse all.

Külas asub teises maailmasõjas hukkunud sõdurite vennaskalmistu. Ka asub sealsel kalmistul hukkunud sõdurite ühishaual mälestusmärk.

Aastal 2015 oli külas 1020 elanikku. Aastal 2018 oli elanikke 948, aastal 2022 aga 868.

* Jaunpiebalga luteri kirikJaunpiebalga luteri kirik

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  Autotransporta direcija
5. ↑  Autotransporta direcija
6. ↑  Autotransporta direcija
7. ↑  Autotransporta direcija
8. ↑  Jaunpiebalgas kroga apbūve
9. ↑  Jaunpiebalgas viduslaiku kapsēta ar bij.Zvanu priedi Cieres kalnā
10. ↑  Jaunpiebalgas luterāņu baznīca
11. ↑  Altāris
12. ↑  Kancele
13. ↑  Ērģeles
14. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija
15. ↑  Список памятников и памятных мест, связанных с событиями Великой Отечественной войны, на территории Латвийской Республики
16. ↑  Vietvārdu datubāze

| * v
* r
Jaunpiebalga valla asulad |
| --- |
| 
Abrupe **·**  Baltiņi **·**  Baši **·**  Boļi **·**  Cebuļi **·**  Dukuļi **·**  Dzirkstiņi **·**  Ilzēni **·**  **Jaunpiebalga** **·**  Jaunzemi **·**  Jānēni **·**  Kanāži **·**  Kaņepi **·**  Kleivas **·**  Ķūģi **·**  Lāci **·**  Mācītājmuiža **·**  Mostene **·**  Naudēļi **·**  Naukšēni **·**  Niklavas **·**  Paupi **·**  Pēterīši **·**  Rempi **·**  Roci **·**  Rudgalvji **·**  Skrāģi **·**  Skubiņi **·**  Strupiņi **·**  Zariņi **·**  Žagari **·**  Tirznieki **·**  Viekšeles **·**  Viņķi |
**Zane Maloney** (sündinud 7. oktoobril 2003 Bridgetownis) on Barbadose võidusõitja, kes 2019. aastal sai Briti Vormel 4 võiduga esimeseks Barbadose piloodiks, kes on võitnud Euroopas meistritiitli.

Karjäär
-------

### Kart

Pärast mitme karditiitli võitu Barbadosel alustas Maloney kaheteistkümneaastaselt Põhja-Ameerikas kardisõitu, enne kui kolis Euroopasse Ricky Flynn Motorsport meeskonnaga sõitma. 2018. aastal saavutab ta suurepäraseid tulemusi, saavutab nii Saksamaa meistrivõistluste kui ka WSK Champions Cupi kolmanda koha, osaleb ka kardisõidu Euroopa meistrivõistlustel, kus saavutab neljanda koha, ja maailmameistrivõistlustel, kus saavutab viienda koha.

### Vormel 4

2019. aastal siirdus ta üheistmelisele võidusõidule, osales Carlini meeskonnaga Briti Vormel 4 Meistrivõistlustel koos Joe Turneyga (Matías Zagazeta järgi). Oultonil õnnestub ettevõtmine võita kõik kolm võistlust ühe nädalavahetusega, võidab veel seitse võitu, jõudes poodiumile kokku viisteist korda. Maloney võidab meistritiitli kahekümne punktiga teiseks, saades nii esimeseks Barbadose sõitjaks, kes on Euroopas meistritiitli võitnud, kui ka esimeseks meistritiitli võitnud uustulnukaks.

### Euroformula Open

Aastal 2020, alati koos Carlini meeskonnaga, registreerus ta koos Ido Coheni ja Ben Barnicoatiga (Jordan Kingi järgi) Euroformula Open meistrivõistlustel. Esimesel nädalavahetusel Hungaroringil saavutas ta esimeses sõidus neljanda ja teises sõidus kolmanda koha, Paul Ricardil oli ta sunnitud tehniliste probleemide tõttu esimese vahele jätma, kuid teises sõidus lõpetas ta Ye Yifei järel teisena. Ülejäänud hooajal ta teistele poodiumitele ei küündi ning lõpetab üldarvestuses kaheksandana ja algajate seas kolmandana.

### Vormel Regionaal Euroopa Meistrivõistlustel

2020. aasta detsembris sõlmib Maloney koos Isack Hadjari, Hadrien Davidi ja Léna Bühleriga lepingu R-ace GP-ga Vormel Regionaal Euroopa Meistrivõistlustel 2021. aasta hooajaks. Pärast katkestamist esimeses sõidus lõpetas ta Imolas teises sõidus kolmandana, naasis Monaco vürstiriigis poodiumile esimeses sõidus teise kohaga, teises sõidus võitis ta oma esimese polepositsiooni ja esimese võidu ees. tema meeskonnakaaslastest Isack Hadjarist ja Hadrien Davidist. Hooaja lõpetab ta ühe võidu ja veel kuue poodiumikohaga, saavutades lõpparvestuses neljanda koha.

### Vormel 3

Maloney osaleb Itaalia meeskonnaga Trident Motorsport 2022. aasta hooaja Vormel 3 kollektiivkatsete esimesel kolmel päeval. 21. jaanuaril kinnitab Trident ta koos Jonny Edgari (pärast Oliver Rasmusseni) ja Roman Staněk Vormel 3 hooajaks 2022. Maloney osutus kohe konkurentsivõimeliseks, vallutades Imolas hooaja teises sõidus pole-positsiooni ülejäänud osavõistlustel, kuid sõidus tegi ta vea ja väljus sündmuskohalt juhtpositsioonil olles.

Välislingid
-----------

* Zane Maloney, aadressil driverdb.com, DriverDB AB. (inglise keeles)
**Kadri Leetmaa** (neiupõlvenimega **Kadri Org**; sündinud 20. augustil 1975) on Eesti geograaf (spetsialiseerunud inimgeograafiale) ja poliitik.

Haridus
-------

Ta õppis aastatel 1993–1997 Tartu Ülikoolis geograafiat bakalaureuseõppes ja 1997–2005 inimgeograafiat magistriõppes. 2003–2005 oli ta külalisüliõpilane Trieri Ülikoolis Saksamaal. 2005–2008 õppis ta inimgeograafiat Tartu Ülikoolis doktoriõppes. 2005. aastal kaitses ta magistritöö teemal "Eeslinnastumine Tallinna linnaregioonis sotsialismijärgsel perioodil" (juhendaja Tiit Tammaru), 2008. aastal doktoritöö "Residential suburbanisation in the Tallinn metropolitan area" ("Rahvastiku eeslinnastumine Tallinna linnaregioonis", juhendaja Tiit Tammaru).

Töö ja teadustegevus
--------------------

1996–2001 töötas ta Haanja Looduspargis maakasutuse planeerimise spetsialistina (poole kohaga), 2001–2002 Harju maavalitsuses peaspetsialistina. 2005–2007 oli ta assistent Euroopa Parlamendi eesti kirjaliku tõlke osakonnas.

2005–2008 oli Tartu Ülikooli ökoloogia- ja maateaduste instituudi geograafia osakonnas doktorant-teadur ja alates 2009. aastast on ta samas inimgeograafia teadur.

Töid
----

* "Eeslinnastumine Tallinna linnaregioonis sotsialismijärgsel perioodil". Magistritöö, 2005
* "Tallinn lahkub Harjumaale". EPL, 1. mai 2002
* "Kas Tartu linn mahub kolme kasti?". Postimees, 1. märts 2010
* "Planeerimise neljas mõõde". Tartu Postimees/sotsdem.ee, 5. mai 2011
* "Kvaliteetne linnakeskkond ja valglinnastumine". Videoloeng (44 min), areng.ee

Poliitiline tegevus
-------------------

Ta kuulub Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda.

Ta on Tartu linnavolikogu arengu- ja planeerimiskomisjoni liige alates 2009. aastast ning Elva linnavolikogu arengukomisjoni liige alates 2011. aastast.

Alates 16. jaanuarist 2022 on ta Sotsiaaldemokraatliku Erakonna Tartu piirkonna esimees.

Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 10 (Tartu linn) 415 häält ning ei osutunud valituks.

Tunnustus
---------

* 1997 – üliõpilaste teadustööde riikliku konkursi III preemia bakalaureuseõppe astmes
* 2005 – üliõpilaste teadustööde riikliku konkursi III preemia magistriõppe astmes, ühiskonnateaduste ja kultuuri aastapreemia
* 2008 – üliõpilaste teadustööde riikliku konkursi I preemia doktoriõppe üliõpilaste kategoorias ühiskonnateaduste ja kultuuri valdkonnas

Viited
------

1. 1 2 3 4  Kadri Leetmaa Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
2. ↑  "Planeerimise neljas mõõde". Tartu Postimees/sotsdem.ee, 5. mai 2011
3. ↑  Eili Arula:Tartu sotsiaaldemokraate tüürib Kadri Leetmaa Tartu Postimees, 17. jaanuar 2022
4. ↑  Delfi. (2023). Riigikogu valimiste tulemused 2023. Delfi, 6. märts. Kasutatud 12.03.2023,

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kadri Leetmaa** |

* Kadri Leetmaa Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
**Jūrė** (ka **Jūrė II**, kuni aastani 2002 **Jūrės geležinkelio stotis** (*Jūrė raudteejaam*)) on alev Leedus Kazlų Rūda omavalitsuses Kazlų Rūda vallas. Alev asub Pilvė jõe kaldal; seda läbib Kaunase ja Kazlų Rūda vaheline raudtee.

Alevis on algkool, kultuurimaja ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on kultuurimälestiste registrisse kantud raudteejaama hoone aastast 1937. Jūrės on elanud Leedu ooperisolist Violeta Urmanavičiūtė-Urmana.

Ajalugu
-------

Alev tekkis Esimese maailmasõja ajal, mil sinna rajati raudteejaam. Aastal 1915 rajati selle kõrvale Saksa sõjaväekalmistu. Aastal 1916 raudteejaama juurde rajatud sõjavangide laagri puidust barakid võtsid pärast sõda kasutusele Leedu metsatöölised. Laagris raiutud puitu kasutasid sakslased kitsarööpmelise raudtee rajamiseks, mis ühendas Kazlų Rūdat Pavilkijysega.

Aastaks 1925 oli kujunenud asula tänavavõrgustik. Aastal 1926 sai Jūrė omale kooli ja turuplatsi. Aastal 1928 ehitati asulasse veski ja kaks saekaatrit. Teise maailmasõja ajal olid Jūrė ümbruses taas vangilaagrid (nii Nõukogude kui ka Saksa sõjavangide omad).

1940. aastatel ühendas asulat Ežerėlisega kitsarööpmeline raudtee, mida kasutati turba veoks. Alev sai asulast aastal 2002.

Pilte
-----

* Raudteejaama hooneRaudteejaama hoone
* Jūrė koolimajaJūrė koolimaja
* Jūrė kabel (valminud aastal 2008)Jūrė kabel (valminud aastal 2008)

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jūrė** |

* Alev portaalis vietoves.Lt
**BMW Z1** oli BMW esimene Z-seeria rotster, mida toodeti aastatel 1989–1991.

1985. aastal alustas tegevust osakond BMW Technik GmbH uute sõidukite ja tehnoloogiate väljaarendamiseks. Z tähendab *Zukunft* (tulevik), seda tähist otsustati kasutada BMW ideeautodel. Augustis 1985 tuli välja BMW Techniki esimene ideeauto – rotster Z1, mis baseerus E30 kolmandal, keretähisega E30 (Z) ja BMW andis loa auto edasiarenduseks. Aasta hiljem valmis autost ka sõidukõlbulik prototüüp ja BMW avalikustas projekti. Disainiti ka kupeemudelit, kuid see ei jõudnud tootmisesse.

Augustis 1987 teatas BMW, et Z1 hakatakse tootma ka seeriaautona, järgmine kuu esitles BMW autot Frankfurdi autonäitusel. Tootmine algas oktoobris 1988.

Z1 uksed on elektrilised ja avanevad alla autokeresse libisedes. Kõrge kere ja kõrged lävepakud pakuvad ustest sõltumatut kokkupõrkekaitset, seega saab Z1ga sõita ka siis, kui uksed on all, kuigi see ei pruugi mõnes riigis olla seaduslik. Aknaid saab avada ustest sõltumatult, samas kui uksed alla lasta, siis aknad laskuvad koos ustega. Uksi ja aknaid liigutavad elektrimootorid hammastatud kummirihmadega, hädaolukorras saab neid ka manuaalselt liigutada. Ka Z1 kerepaneelid on plastikust ja eemaldatavad. Kõik Z1 toodeti vasakpoolse rooliga Euroopa turu mudelina (tüübikood BA91). Mootoriks oli BMW E30 325i-lt pärit M20 2,5-liitrine reaskuuene võimsusega 170 hj, käigukastiks Getrag 260/5 viiekäiguline manuaal.

Z1 toodeti 8000 eksemplaris märtsist 1989 juunini 1991, kõik BMW tehases Münchenis. Hinnaks oli 83000 DEMI. 80% autodest (6443) müüdi koduturul (Lääne-)Saksamaal, suuruselt teiseks turuks olnud Itaalias müüdi vaid 445 autot (5,56% kogutoodangust).

Algne nõudlus oli suur, enne tootmise algust sai BMW 3500 tellimust. 1988. aastaks langes nõudlus aga kiirelt. Ühes päevas suutis BMW maksimaalselt toota 10–20 autot. Rohkem kui pooled (4091) Z1 toodeti 1990. mudeliaastaks. 78 Z1 kasutati väidetavalt katseautodena, mis väidetavalt hiljem müüdi ilma ühegi garantiita.

Kuigi Z1 ei saanud menukautoks, pani see siiski aluse BMW Z-seeria kaheistmeliste rotsterite sarjale. Järgmine Z-auto, E36l põhinev Z3, läks tootmisesse 1996. aastal.

Viited
------

1. 1 2  "Back to the future +++ 25 years of the BMW Z1". *www.press.bmwgroup.com* (inglise). Vaadatud 31. mail 2023.
2. ↑  "Seven Incredible BMW Performance Cars that Could Have Been". *Road & Track* (Ameerika inglise). 21. august 2015. Vaadatud 31. mail 2023.
3. ↑  "BMW Deutschland : BMW Aktuell : Panorama". *web.archive.org*. 3. mai 2005. Originaali arhiivikoopia seisuga 3. mai 2005. Vaadatud 31. mail 2023.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: robot: algne URL-i olek teadmata (link)
4. ↑  "numbers". *web.archive.org*. 4. veebruar 2012. Originaali arhiivikoopia seisuga 4. veebruar 2012. Vaadatud 31. mail 2023.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: robot: algne URL-i olek teadmata (link)
5. ↑  "BMW Z1 Roadster". *www.z1z1.de*. Vaadatud 31. mail 2023.
Gesso-tahvleid kasutati märkmete tegemiseks ning koolitööde jaoks. Sel tahvlil on õpilase kirjaharjutus ning punase tindiga õpetaja parandused. (Vana-Egiptus, Keskmine riik, umbes 1981–1802 eKr)
**Kiri** on märgisüsteem teksti ülesmärkimiseks nähtavate või kombitavate märkide abil.

Kirjasüsteemide ajalugu
-----------------------

Varaseimad kirjasüsteemid olid ilmselt piktogrammide, ideogrammide või mnemogrammide süsteemid. Nende hulka on arvatud näiteks Jiahu kiri (umbes 6600 eKr), Vinča kiri (umbes 4500 eKr) ja varane Induse kultuuri kiri (umbes 3500 eKr), samuti Äänisjärve kaljujoonistel kasutatud kiri või kirjad (umbes 2500 eKr), kuid on ka teisi seisukohti.

Kindlat teadaolevad kirjasüsteemid tekkisid ja arenesid ilmselt kunagi 4. aastatuhandel eKr. Vanimateks peetakse Sumeri vana kirja ning Egiptuse hieroglüüfe, mis kujunesid umbes 3200 kuni 2600 eKr. Hiina kiri kujunes välja umbes 1600 eKr. Kunagi umbes samal ajal said alguse ka Olmeegi, Maia jt Kesk-Ameerika põlisasukate kirjad.

Kirjasüsteemide liigitus
------------------------

Kirjasüsteeme on liigitatud mitmeti. Kuna mitmetes kirjasüsteemides võib olla erinevate süsteemide tunnuseid, siis on need liigitused tihtipeale kokkuleppelised või tinglikud. 

| Kirjasüsteemi tüüp | Mida sümbol esindab | Näide |
| --- | --- | --- |
| Logograafiline | morfeem | Hiina kiri |
| Silpkiri | silp | Jaapani *kana* |
| Häälikkiri | foneem (konsonant või vokaal) | Ladina kiri |
| Konsonant-vokaalne kiri | foneem (konsonant ja vokaal) | India devanaagari |
| Konsonantkiri | foneem (konsonant) | Araabia kiri |
| Muu | muu foneetiline üksus | Korea *hangul* |

Kirjade (märgisüsteemide) loend
-------------------------------

* Ladina kiri
* Araabia kiri
* Armeenia kiri (armeenia tähestik)
* Devanaagari kiri
* Gruusia kiri (gruusia tähestik)
* Hieraatiline kiri
* Jaapani segakiri
* Kürilliline kiri

Vaata ka
--------

* Daktülograafia
* Interpunktsioon
* Kalligraafia
* Kirjavahemärgid
* Kirjutamine
* Phaistose ketas
* Praktiline transkriptsioon
* Transliteratsioon
**Hans Anton Schultz** (1866–1905) oli rätsep, rahvaluulekoguja ja 1905. aasta revolutsioonist osavõtnu Järvamaalt Koeru kihelkonnast Vaali külast. 

Schultz sai haridust vaid kolm aastat külakoolis. Lisaks rätsepatööle oli ta olnud ka rändraamatukaupmeheks. Vähesest haridusest hoolimata omanud ta siiski kõnemehe osavust, eriti piiblitsitaatide kasutamisel. Ta oli Jakob Hurda üks viljakamaid korrespondente rahvaluule kogumisel. 1905. aasta revolutsiooni käigus asutas ta koos mõnekümne kaaslasega "Vaali Vabariigi", mille juhiks (Eesti presidendiks) ta ka ise siis oli. Mehed mõõtsid 1905. aasta sügisel Vaali mõisast tagasi paarkümmend aastat varem mõisaga ühendatud talu maad. Oli 1905. aasta oktoobris moodustatud Vaali komitee saadik Tartu kongressil. Moodustas miilitsasalga ja mõõtis maatameestele Vaali mõisa maid. Nn "Vaali vabariigi" asutajana on teda peetud üheks esimeseks Eesti Vabariigi idee algatajaks.

Sama aasta jõululaupäeval lasi tsaari karistussalk mitšman Izmailovi juhtimisel tema ja ta mõttekaaslased Mart Jürmanni, Voldemar Jürmanni ja teised Koerus maha.

Hinnangud
---------

Oskar Loorits on teda iseloomustanud järgmiselt: "ta on oskamatult räpakas ja ajuti otse närvlikult tujukas, ülihõlpsasti süttiv ja ärrituv, vaimustuse kõrgelt harjalt kauhti silmapilkselt ahastuse karidelle kukkuv ja pettumuse-pessimismi purunev. Ei mõistuse tasakaalustavat süstemaatsust, ei loogikat, enesekriitikat ega järjekindlust selle mehe iseloomu pole sadestund, seda enam aga siia on kuhjund õhulosside lapselikkust ja härdameelset hellust, fantaseeringut ja otse avasilmi unelemist, igatsemist ja tundeid, tunge, kirgi kuni endaunustuse ja eksaltatsioonini kas või kõige tüütavamas argielu proosas."

Viited
------

1. ↑  Sünnijärgne eesnimi Hans, Anton lisandus õigeusku pöördumisel, ka lihtsalt Hans; ka oma perekonnanime kirjutas ta mitut moodi: Schults, Schultz, Schuls, Schulz jne. Vt. Katre Kikas. Rahva( ja )luule piiril: Hans Anton Schults Oskar Looritsa ja Richard Viidalepa käsitlustes. Paar sammukest XXIII. Eesti Kirjandusmuuseumi aastaraamat. Tartu 2007. Lk. 72.
2. ↑  Oskar Loorits. Meie, eestlased. Ilmamaa, Tartu 2000, lk. 354.

Kirjandus
---------

* Oskar Loorits. Poeedi ja professori prototüübid massis. Raamatus: Meie,eestlased, Ilmamaa, Tartu 2000 (Eesti mõttelugu), lk. 352–366. Varem avaldatud: Meie Tee, 1955, nr. 7-8, 1956, nr. 1-2.
* Richard Viidalepp, "Jakob Hurt ja Hans Anton Schultz" – Keel ja Kirjandus 1982, nr 5, lk 252–261; bibliograafia rea-alustes märkustes

Välislingid
-----------

* Pekka Erelt Eesti Vabariik sündis Vaali külas Eesti Ekspress 07. detsember 2000
**Kaltanėnai** on alev Leedus Švenčionyse rajoonis, Kaltanėnai valla halduskeskus. Alev asub Švenčionėliaist 10 kilomeetrit läänes merepinnast 148 meetri kõrgusel Žeimena jõe lähtel ja Zeimenysi järve kaldal. 

Alevis on postkontor ning kasvatus- ja turismikeskus. Sealne katoliku kirik valmis aastal 1909. Mõisakompleksist on säilinud aastal 1838 ehitatud puidust kahekorruseline ait ja XIX sajandil rajatud pargi osad.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 201 (1865)
* 202 (1897)
* 155 (1905)
* 229 (1929)
* 289 (1931)
* 357 (1959)
 | * 278 (1977)
* 288 (1979)
* 301 (1985)
* 282 (1989)
* 282 (2001)
* 204 (2011)
 |

Ajalugu
-------

Alevi lähistel metsas asuvad kuus muinaskalmet, mis on rajatud IX–XII sajandil.

Kaltanėnaid on kirjalikes allikates esmamainitud XV sajandi keskpaigas, mil suurvürst Žygimantas Kęstutaitis selle Narbutaste valduseks läänistas. Sealset mõisa on esmamainitud aastal 1512.

XVII sajandi alguses sai asulast alev. Aastal 1633 rajasid frantsisklased sinna kloostri, mille juurde ehitati ka kirik. Klooster suleti aastal 1832. Kirik põletati XVII sajandi keskel maha, ent taastati aastal 1696. Aastail 1740–1767 ehitati vana kiriku asemele uus puidust kaheksanurkse kellatorniga kirik. Aastail 1797–1804 tegutses kiriku juures ringkonnakool, mis aastal 1804 muudeti algkooliks.

Tsaariajal olid asula venekeelne nimekuju Колтыняны. XIX sajandi teisel poolel oli see tähtis veiste ja hobustega kauplemise paik. Aastail 1855-1899 valmis alevit läbiv Pastavy-Panevėžysi kitsarööpmeline raudtee. Aastal 1905 toimusid alevis tsaarivõimu vastased väljaastumised.

Alevis oli hästi säilinud rahvakultuur, mida aitas edendada raamatusmugeldaja Jonas Burba ja mida uuris hiljem etnograad Eduards Volters.

Aastail 1920–1939 kuulus Kaltanėnai Poola koosseisu. Juulis 1941 hukati alevis elanud juudid. Teise maailmasõja järel tegutsesid alevi ümbruskonnas Leedu metsavennad. Nõukogude perioodil oli alev kohaliku kolhoosi keskasulaks.

* KaltanėnaiKaltanėnai
* Alevi tänavavaadeAlevi tänavavaade
* Endine koolimajaEndine koolimaja
* Katoliku kirikKatoliku kirik

Viited
------

1. ↑  2011 m. surašymas
2. ↑  Колтыняны. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 2 (Дабанъ — Кяхтинское Градоначальство). СПб, 1865, 697 lk.
3. ↑  Holocaust atlas of Lithuania
4. ↑  Algimantas Miškinis. *Kaltanėnai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 232 lk.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kaltanėnai** |

* Poola Kuningriigi geograafiline leksikon
* Alev portaalis vietoves.Lt
**Inna Roostfeld** (ka **Rostfeldt**; 28. juuli 1914 Narva-Jõesuu, Eesti – 23. mai 2011 East Killingly, Connecticut, USA) oli eesti esimene naislendur, kes sooritas eksami Eestis.

Inna Roostfeld sündis Narva-Jõesuus. Tema lapsepõlves elas pere talviti Peterburis. Pärast Tartu rahulepingu sõlmimist kolisid ta vanemad Eestisse. Ta lõpetas Tallinna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumi. Gümnaasiumi viimases klassis asus ta tööle lennubaasi töökotta ja järgmisel suvel pani end kirja lennukursustele. Ta ei lasknud end heidutada sellest, et samal suvel hukkus lennuõnnetusel tema lennuohvitserist hea sõber ning tema enda esimene lend lõppes maandumisel õppelennuki ninalikeeramisega. 13. detsembril 1934, päev pärast suurt lumesadu sooritas ta aga edukalt eksamilennu, kusjuures polnud ta varem tõusnud õhku lennukiga, millel on all suusad.

Aastatel 1938–1939 õppis ta Varssavi Tehnikaülikoolis masinaehituse osakonnas lennukite konstrueerimist. Alanud teise maailmasõja tõttu jätkusid õpingud Tallinna Tehnikaülikoolis; praktikal oli ta Franz Krulli masinatehase ja Aviotehase (mis oli varem lennubaasi töökoda ning kus ehitatud lennukeid lendasid ka järgnenud sõja-aastatel) osakondades.

1944. aastal põgenes ta koos ema ja õega Saksamaale, tema isa, kes jäi Eestist lahkumisega hiljaks, suri kurnavates tingimustes Gulagi koonduslaagris. Ta omandas 1948. aastal Saksamaal insenerihariduse ja siirdus järgmisel aastal USA-sse. Seal töötas ta algul lapsehoidja ja teenijana, seejärel majapidajana haiglas. Pärast seda pääses ta joonestajaks tekstiilimasinaid tootvasse vabrikusse. Inseneriametit pidas ta mitmes firmas 70. eluaastani.

Isiklikku
---------

Tema isa Bernhard Roostfeld oli 1920. aastatel minister mitmes Eesti valitsuses, 1930. aastatel tõusis ta Pikalaenu Panga direktoriks ja oli aastatel 1938–1940 Riigikogu liige; ema Alma Roostfeld oli lastearst. Onu Roman Roostfeld oli esimese maailmasõja kangelane, Georgi mõõgaga autasustatu. Ameerikas olles abiellus Inna laevakapten Lorentsiga ja neil oli kaks last.

Välislingid
-----------

* Suri Eesti esimene naislendur
* Suri Eesti Vabariigi esimene naislendur - Inna Roostfeld
* 90 aastat lennukoolitust Eestis
* Inna Roostfeld ohvitseride andmekogus
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib alevist; Mosėdise valla küla kohta vaata artiklit Krakės (Mosėdise vald)* |

---

**Krakės** on alev Leedus Kėdainiai rajoonis, Krakėse valla halduskeskus. Alev asub Smilgaitise jõe kaldal.

Krakėses on gümnaasium, kultuurimaja ja raamatukogu. Alevis on saekaater. Vaatamisväärsusteks on 1907. aastal valminud katoliku kirik ja 1645. aastal valminud Katariina kloostri hoonetekompleks.

Ajalugu
-------

Krakėst on esimest korda kirjalikult mainitud XIV sajandil. 1421. aastal läks sealne mõis Žemaitija piiskoppide valdusse, jäädes nende omandusse aastani 1842. XV sajandi lõpus ehitati asulasse kirik. Aastail 1565 ja 1569 asula põles.

Aastal 1579 mainiti asulat esimest korda kui alevit. Aastal 1615 rajati sinna klooster, mis tegutses aastani 1945. Selle puidust peahoone on maha põlenud, aga säilinud on kloostrile kuulunud koolimaja.

Aastal 1863 toimus alevi juures lahing ülestõusnud leedulaste ja tsaariarmee vahel. Tsaariajal oli alevi venekeelne nimi Кроки. Aastal 1907 valmis vana kirikuhoone asemele uus. Alev põles ka aastail 1863 ja 1914. XX sajandi alguses kasutati alevi kohta leedu keeles nimekuju *Krakiai*, tänapäevast nimekuju hakati kasutama aastal 1926.

2. septembril 1941 hukkasid Saksa okupatsioonivõimud alevi läheduses 1125 alevi ja selle ümbruskonna juuti. Pärast sõda tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Krakės kohaliku kolhoosi keskasulaks. Aastal 1997 avati klooster taas.

Pilte
-----

* KrakėsKrakės
* Krakėse kirikKrakėse kirik
* KoolimajaKoolimaja
* KeskväljakKeskväljak

Tuntud elanikke
---------------

* Mikalojus Daukša – Leedu vaimulik
* Shira Gorshman – juudi kirjanik

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Кроки. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 2 (Дабанъ — Кяхтинское Градоначальство). СПб, 1865, 794 lk.
3. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Krakės** |

* Alevi koduleht
* Infot alevi kohta
* Alev portaalis vietoves.Lt
* Infot kloostri kohta
**Alatskivi linnamägi** on muistne eestlaste linnamägi Alatskivil Aovere–Kallaste–Omedu maantee ääres mõne kilomeetri kaugusel Peipsi järvest.

Alatskivi linnamägi novembris 2022
Alatskivi linnamägi. Johann Christoph Brotze kogust

Oletuste kohaselt oli mägi 13.–14. sajandil kasutusel vasall-linnuse paigana. Lõunas ja kagus kaitsevad mäge järved, läänes soo, põhjas aga keskmiselt 10 meetrini küündiv nõlv, mida oli kunstlikult kõrgemaks kaevatud ning raudkividega kindlustatud. Linnamäge ümbritseb paari meetri sügavune ja kuni 5 meetri laiune kraav. Linnuse õu on ovaalse kujuga, pindalalt 2300 m².

Linnamäel kasvavad kuused ja tammed.

Rahvapärimus
------------

Vana rahvapärimuse kohaselt asuvad mäe sees raudustega kivikeldrid. Neisse olevat saksa mõisnikud vanasti müürinud mässulisi talupoegi.

Ühe harulise tamme kohta räägitakse, et selle otsa olevat Alatskivi parun Nolcken lasknud tõmmata mässumeelsed talupojad ning lasknud neil seal rippuda.

Välislingid
-----------

* Alatskivi linnamägi kultuurimälestiste riiklikus registris
**Martin Taras** (8. veebruar 1899 Eristvere – 14. august 1968 Tallinn) oli Eesti ooperilaulja (tenor).

Ta õppis aastatel 1912–1915 Kaarepere ministeeriumikoolis. Laulmist õppis ta 1931. aastal Tartus (Georg Karl Stahlbergi õpilasena) ja aastatel 1933–1937 Tallinna Konservatooriumis (Helmi Eineri klassis). 1938. aastal viibis teatri Estonia stipendiaadina Milanos, Roomas ja Napolis.

Ta mängis aastatel 1919–1921 Petseris ajateenijana Petseris Eesti Rahvaväe 7. Jalaväerügemendi orkestris klarnetit. Aastatel 1921–1931 töötas Petseris kantseleiametniku, raamatupidaja ja notari sekretärina; ühtlasi lõi kaasa 1924–1931 Petseri Rahvahariduse Seltsi ning eesti laulu- ja mänguseltsi Kalev teatris ning mängis klarnetit asjaarmastajate orkestreis. 

1931. aasta oli ta teatri Vanemuine ja aastatel 1932–1959 Estonia teatri solist. Ta esines kontserdilauljana, ka välismaal (Soomes, Lätis, Leedus, Poolas, Tšehhoslovakkias). Kauni tenorihääle tõttu on teda nimetatud Eesti Carusoks.[*viide?*]

Martin Taras suri 14. augustil 1968 ja maeti 17. augustil 1968 Metsakalmistule.

Tunnustus
---------

* 1945 Eesti NSV teeneline kunstnik
* 1954 Eesti NSV rahvakunstnik
* 1949 Nõukogude Eesti preemia
* 1950, 1951 Stalini preemia

Rolle
-----

Viited
------

1. ↑
**Turgeliai** on alev Leedus Šalčininkai rajoonis, Turgeliai valla halduskeskus. Alev asub Merkysi jõe ääres. Suur osa sealsetest elanikest on poolakad.

Turgeliais on postkontor ja raamatukogu. Haridust annavad kaks gümnaasiumit (poola- ja leedukeelne).

Alevisse on maetud Leedu jurist ja endine Vilniuse ülikooli rektor Simonas Malevskis.

Ajalugu
-------

Alevist lõunas asub Turgeliai linnamägi, mis oli kasutusel I aastatuhandel ja II aastatuhande alguses. Linnuse pindala on 65x40 m ja kõrgus 10-15 meetrit. Seda uuriti aastal 1968.

XV sajandi lõpus on esmamainitud Turgeliai mõisa, mis kandis toona Mažąja Merkine mõisa nime. Aastal 1500 püstitati Turgeliai külla esimene kirik. Asula põles aastal 1722 maha, seejärel ehitati uus kirikuhoone. XVIII sajandil hakkas kiriku juures tegutsema kihelkonnakool. Hiljem kuulus sealne mõis Merkinė mõisale. 

Aastail 1769-1795 kuulus küla Paulava vabariiki. Tsaariajal oli asula venekeelne nimekuju Тургея. Aastail 1836–1837 valmis praegune kirikuhoone, aastal 1850 aga Turgeliai kabel. Aastal 1903 sai Turgeliai alevi staatuse, sealne laadapäev oli 8. mail.

Aastal 1918 kuulutas Valgevene Rahvavabariik Turgeliai enda koosseisu kuuluvaks, aastal 1919 hõlvasid asula poolakad. Aastal 1939 läks küla Valgevene NSV koosseisu, aastal 1940 anti see aga üle Leedule.

Sügisel 1943 vallutasid küla Armia Krajowa väeosad ja hoidsid seda oma valduses juunini 1944, kuulutades seal välja Turgeliai vabariigi.

Nõukogude perioodil oli küla kohaliku sovhoosi keskasulaks. Aastal 2016 sai Turgeliai taas alevi staatuse.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 116 (1885)
* 277 (1897)
* 196 (1905)
* 434 (1931)
* 382 (1959)
* 447 (1970)
* 447 (1977)
 | * 440 (1979)
* 517 (1982)
* 620 (1989)
* 663 (2001)
* 588 (2011)
 |

Tuntud elanikke
---------------

* Józef Obrembski - Poola vaimulik
* Edward Pawłowicz - Poola kunstnik

* TurgeliaiTurgeliai
* Poolakeelne koolPoolakeelne kool
* LinnamägiLinnamägi
* Leedukeelne koolLeedukeelne kool
* Turgeliai kirikTurgeliai kirik
* Kiriku sisevaadeKiriku sisevaade
* TurgeliaiTurgeliai
* Turgeliai kabelTurgeliai kabel

Viited
------

1. ↑  2011 m. surašymas
2. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 a. Kd. 2 lk. 170 (Nr. 758).
3. ↑  Тургея. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 5 (Таарджалъ — Яя). СПб, 1885, 267 lk.
4. ↑  150 пытанняў і адказаў з гісторыі Беларусі Іван Саверчанка, Зміцер Санько. — Вільня: Наша Будучыня, 2002.— 238 lk. ISBN 9986-9229-6-1.
5. ↑  *Turgeliai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. XXIV (Tolj–Veni). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2015
6. ↑  NUTARIMAS DĖL ŠALČININKŲ RAJONO SAVIVALDYBĖS GYVENAMŲJŲ VIETOVIŲ PAVADINIMŲ PAKEITIMO, GYVENAMŲJŲ VIETOVIŲ NUSTATYMO, PANAIKINIMO, TERITORIJŲ RIBŲ NUSTATYMO IR PAKEITIMO

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Turgeliai** |

* Poola Kuningriigi geograafiline leksikon
* Alev portaalis vietoves.Lt
**Eduard-Alfred Kubbo** VR II/3, VR I/2 (vkj 16./28. detsember 1887 Helme vald Helme kihelkond Viljandimaa – 10. juuni 1941 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonel).

Elulugu
-------

Eduard-Alfred Kubbo sündis 28. (vkj 16.) detsembril 1887 Viljandimaa Helme kihelkonna Helme vallas kõrtsmiku peres. Õppis Viljandi linnakoolis ja Vilno sõjakoolis, mille lõpetas 1908. aastal. 

Teenis 25. Siberi kütipolgus ja viidi sealt 1914. aasta augustis üle 45. Siberi kütipolku. Esimese maailmasõja puhkemise ajal oli Kubbo leitnandi auastmes. Sõjas võttis osa lahingutest Karpaatides, Poolas, Galiitsias ja Lätis ning sai kahel korral haavata. Teda autasustati Georgi mõõgaga 22. aprillil 1915. Autasu anti 5–6. detsembril 1914 toimunud lahingu eest, kus leitnant Kubbo lõi oma rooduga tagasi mitu vastaste rünnakut ja sattunud piiramisrõngasse, murdis sellest täägirünnakuga välja. Ülendati alampolkovnikuks 1917. aasta juunis. 

Eduard Kubbo tuli 1918. aastal Eestisse ning oli jaanuarist kuni märtsini Viljandis asuva 2. Eesti jalaväepolgu majandusülem. Vabadussõja eel 1918. aasta 11. novembrist määrati ta Viljandi maakonna ja Viljandi linna Kaitse Liidu ülemaks.1918. aasta 21. novembrist oli ta 3. jalaväepolgu ülem, 1919. aasta veebruarist 2. diviisi I brigaadi ülem ning 1919. aasta aprillist 2. diviisi ülema abi. Aastal 1919. ülendati koloneliks (polkovnikuks). 

Pärast Vabadussõda oli 1921–1924. aastani 1. diviisi ülema abi, 1924–1930. aastani 2. diviisi ülema abi ja 1927–1929. aastani 2. diviisi ülema kohusetäitja. Läks erru 1934. aastal. 

Lisaks sõjaväelisele karjäärile õppis Eduard Kubbo aastatel 1925–1930 Tartu Ülikoolis õigusteadust. Õpingute ajal astus korp! Sakalasse. Kuulus ka Vabadussõjalaste Keskliidu juhatusse ja arreteeriti selle tõttu 1934. aastal ning viibis aastatel 1936–1938 vangis. Vabanes vanglast 1938. aasta 7. mai amnestia põhjal. Peale vangistust oli aastatel 1938–1939 vandeadvokaat Hilda Reiman-Poomi abi ja alates 1939. aastat vandeadvokaat Tartus. 

Eduard-Alfred Kubbo arreteeriti pärast Eesti okupeerimist nõukogude võimu poolt 6. novembril 1940 ja hukati nõukogude julgeolekuorganite poolt Tallinnas 10. juunil 1941. Tõenäoliselt maeti tundmatuna Tallinna Liiva kalmistule.

Viited
------

1. ↑  Need, kes vabanevad, Päewaleht, nr. 123, 7 mai 1938

Kirjandus
---------

* Jaak Pihlak, "Helme kihelkond ja Vabaduse Risti vennad" Viljandi Muuseumi aastaraamat, 2007, lk 253-256.
* Jaak Pihlak, "Viljandi linn ja Vabaduse Risti vennad", Viljandi muuseum, 2010. aasta aastaraamat, lk 111.

Välislingid
-----------

* Ohvitseride andmekogu
* Eestlastest kavaleride loend
* korp! Sakala liikmeks olnud Vabaduse Risti kavalere
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Prantsusmaa linnast; teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Nantes (täpsustus).* |

---

**Nantes** [naa(n)t] on linn Prantsusmaal Loire'i jõe ääres, suudmest 55 km kaugusel, Pays de la Loire'i piirkonna ja Loire-Atlantique'i departemangu keskus.

Ajalugu
-------

Keltide asutatud linna vallutas Julius Caesar 56 eKr ja andis sellele nimeks *Portus Namnetum*.

Nantes oli Bretagne'i hertsogkonna pealinn kuni selle liitmiseni Prantsusmaaga 1532.

18. sajandil oli Nantes orjakaubanduse keskus.

1851. aastal jõudis linna raudtee.

Teise maailmasõja ajal pommitasid Saksa okupatsiooni all olevat Nantesi Briti ja Ameerika lennukid.

Nantesis on sündinud kirjanik Jules Verne.

Sport
-----

Linnas tegutseb jalgpalliklubi FC Nantes.

Kliima
------

2022. aasta 18. juulil registreeriti Nantes'is 42 °C.

Haridus
-------

* Audencia Business School
* e-artsup
* École pour l'informatique et les nouvelles technologies
* ISEG Marketing & Communication School
* ISEFAC Bachelor

Vaata ka
--------

* Nantesi edikt
* Nantesi Ülikool

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2020