recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Edgar Tomusk** (26. november 1905 Viljandi – 25. september 1972) oli eestlasest Nõukogude julgeolekutöötaja.

Elulugu
-------

Edgar Aleksander Tomusk sündis 26. novembril 1905 Viljandis töölisperekonnas, isa oli ehitustööline. Õppis 4 aastat Viljandi Ministeeriumikoolis ja aastatel 1918–1922 Viljandi linna kõrgemas algkoolis, kust lahkus enne 6. klassi lõpetamist. 1920–1926 õpipoiss K. Ochsche Mehaanilises puu- ja ehitustöökojas Viljandis, 1926–1928 puusepp Eesti kaitseväe puutöökojas Viljandis. 1926. aastal teenis sundaega EV sõjaväes Sakala Partisanide Pataljonis. 1928–1940 oli mööbelsepp K. Ochsche puutöökojas Viljandis ja Frankonia puutöökojas Tallinnas.

1923. aastal astus Viljandi Töölisspordi Seltsi „Spartacus", kuuludes selle juhatusse. 1924. aasta jaanuarist märtsini oli oma poliitilise tegevuse tõttu vahi all seoses nn 149 protsessiga, kuid vabastati oma nooruse tõttu.

Võttis Nõukogude okupatsioonivägede saabudes juunis 1940 ametiühingu liikmena aktiivselt osa „uue korra" kehtestamisest. Juulis määrati kommunistliku partei usaldusmeheks Viljandi poliitilise politsei juurde. 24. juulil 1940 esitas avalduse kommunistlikku parteisse astumiseks, võeti liikmeks 29. juulil 1940. 14. augustil 1940 määrati ametisse okupatsioonivõimude komplekteeritud poliitilisse politseisse. Septembris 1940 nimetati Siseasjade Rahvakomissariaadi Viljandi linna julgeoleku osakonna operatiivvolinikuks. Detsembris 1940 abiellus Linda Petseriga. Sõja puhkedes astus 1941. aasta juulis hävituspataljoni. 8. juulil 1941 organiseeris ja viis läbi massihukkamise Viljandi linna vangla hoovis, kus mõrvati üheksa inimest. Osales Viljandi hävituspataljoni koosseisus lahingutes Põltsamaa ja Rutikvere juures taganedes Nõukogude Liitu. Augustist 1941 veebruarini 1942 vangivalvur Luninsk-Kuznetski linna vanglas nr. 8 Kemerovo oblastis. 1942–1943 Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi Kõrgema Kooli kuulaja Moskvas, lõpetas selle kooli 1943. 1943–1944 Vologda oblasti Grjazovetsi linna julgeolekutöötaja (operatiivvoliniku abi (praktikant)). 1944–1945 Järva maakonna julgeoleku ülema asetäitja Paides. 1945–1946 Viljandi maakonna julgeoleku 2. jaoskonna ülem. 1946–1949 Viljandi maakonna julgeoleku ülem. Oli Viljandi kooliõpilastest koosnenud põrandaaluse vastupanuorganisatsiooni Triumviraat põhirepresseerijaid (viis läbi arreteerimised ja põhilised ülekuulamised).

1949–1950 Pärnu linna julgeoleku 5. jaoskonna ülem. 1950–1953 Kilingi-Nõmme rajooni julgeoleku ülem, 1953–1954 Siseministeeriumi Kilingi-Nõmme osakonna ülem. 1954–1955 KGB Kilingi-Nõmme rajooni volinik. Vabastati töölt tervislikel põhjustel (tunnistati 2. grupi invaliidiks). Suri 25. septembril 1972 neeruvähki. Ta maeti 28. septembril 1972 Viljandi vanale kalmistule.

Viited
------

1. ↑  Edgar Tomusk. EK(b)P Viljandimaa Komitee. RA ERAF.19.7.120
2. ↑  Margus Haav „Ärikeskus mälestab mõrvatuid" , *Sakala,* 05.07.2014
3. ↑  Edgar Tomusk EKP KK kaadrite osakond. RA ERAF.1.6.4683
4. ↑
5. ↑
Jbel Toubkali sadul ja läänetipp
Jebel Toubkal ja grupp Eesti matkajaid
**Jbel Toubkal** ehk **Jebel Toubkal** (kohalikus tamasikti keeles Adrar n Toubkal) on 4167 m kõrgune mägi Maroko edelaosas, Atlase mäestiku lääneosas Kõrg-Atlase ahelikus. See on nii Atlase mägede, Maroko kui kogu Põhja-Aafrika kõrgeim mägi. Toubkal asub 60 km kaugusel Marrakechi linnast. Hea ilmaga ja selge õhu korral on Toubkal linnast näha. 

Atlase mäestik koosneb üldiselt settekivimitest, kuid Toubkali massiiv on vulkaanilise tekkega. Toubkali peatipu lähedal on veel teine tipp - 4010 m kõrgune Toubkal West. 

Toubkali ilm on suvel üldiselt kuiv, kuid võib esineda vihma- ja tormihoogusid. Sügisest alates on nõlvadel lund ja jääd.

##### Juurdepääs ja mägimatkamine

Kuna mägi on kõrge, kergesti ligipääsetav ning suhteliselt lihtsalt ja ohutult ronitav, on see väga populaarne mägimatkamise siht. Põhiline rada algab Imlili asulast 1700 m kõrguselt, kulgeb orgu pidi üles Toubkali mägimajadeni (3200 m), jõuab tipust läänes asuvaid orge pidi tipuharjani ja sealt päristipuni. Tippu märgib mitme meetri kõrgune kolmnurkne metallist rajatis.

Tõusu mäemajast tipuni on rajavalikust sõltuvalt 950 .. 1000 meetrit. Kogu matk Imlilist tipuni ja tagasi võtab 2-3 päeva ja eeldab keskmist füüsilist vormi, kuid ei vaja mägironimise ega tehnilise alpinismi oskusi. Matkamisel on nõutav kohaliku giidi kasutamine.
Johan Afzelius
**Johan Afzelius** (1753 Larv, Västergötland – 20. mai 1837) oli rootsi keemik, kes on tuntud eelkõige Jöns Jacob Berzeliuse doktoritöö juhendajana.

Ta oli botaanik Adam Afzeliuse ja Per von Afzeliuse vend. 

Aastal 1776 sai ta Torbern Bergmani juhendamisel Uppsala ülikoolist magistrikraadi ning huvitus orgaaniliste ühendite uurimisest. Aastal 1777 sai ta dotsendiks. Ta teenis mõnda aega Mäekolleegiumis. Aastal 1780 sai ta Uppsala ülikooli adjunktiks ja laboraatoriks. Aastatel 1784–1820[*viide?*] oli ta Uppsala ülikooli keemia, metallurgia ja farmaatsia[*viide?*] professor.

Ta tegi mineraalide analüüse (näiteks baariumseleniidi kohta). Tema hinnaline mineraalide kogu on tähtis osa Uppsala ülikooli rikkalikust mineraalide kabinetist.

Ta isoleeris sipelgatest sipelghappe ning näitas, et sipelghape on erinev karboksüülhappest ja äädikhappest.

Samuti uuris ta nikli ja oksaalhappe keemiat.

Peale keemia oli ta erudeeritud ka paljudes muudes valdkondades.

Tunnustus
---------

* 1801 Kuningliku Teaduste Akadeemia liige nr 303

Viited
------

1. ↑  *The New American Cyclopedia*, 1. kd, lk 181. Google'i raamat
**Heinrich I** (ladina *Henricus*, suri 14. oktoobril 1416), kutsutud **Heinrich Leebeks**, Braunschweig-Lüneburgi hertsog, oli koos oma venna Bernhardiga aastatel 1388 kuni 1409 Lüneburgi vürst ning aastatel 1400 kuni 1409 ka Wolfenbütteli vürst, ja aastast 1409 kuni oma surmani Lüneburgi ainuvürst.

Perekond
--------

Heinrich abiellus aastal 1388 Pommeri hertsogi Wartislaw VI tütre Sophiega (suri aastal 1406). Abielust sündisid järgmised lapsed:

* Wilhelm Võidukaks (u. 1392–1482)
* Katharina (suri aastal 1442), oli abielus Saksi kuurvürsti Friedrich I-ga

Heinrich abiellus aastal 1409 Hesseni maakrahvi Hermann II tütre Margarethega (u. 1389–1471). Abielust sündis üks teadaolev laps:

* Heinrich Rahumeelne (u. 1411–1473)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Wenzel I** | **Braunschweig-Lüneburgi hertsogLüneburgi vürst**1388–1416 | Järgnev**Wilhelm I Võidukas ja tema vend Heinrich II Rahumeelne** |
| Eelnev**Friedrich I** | **Braunschweig-Lüneburgi hertsogWolfenbütteli vürstühisvalitsemine koos oma venna Bernhardiga**1400–1409 | Järgnev**Bernhard I** |
Arvatav 5,8S rRNA sekundaarstruktuur. Värvidega on tähistatud vastavate järjestuselementide konserveeritus
**5,8S ribosomaalne RNA** (**5,8S rRNA**) on eukarüootide ribosoomi suure alaüksuse 60S-alaüksuse üks rRNA-molekulidest, RNA komponent ning seetõttu oluline translatsioonil.

5,8S rRNA-d transkribeerib RNA polümeraas I, kui osa 45S prekursorist, mis sisaldab ka 18S ja 28S rRNA järjestusi. Selle rRNA funktsiooniks arvatakse olevat ribosomaalne translokatsioon.

Teatakse ka, et 5,8S rRNA seondub kovalentselt kasvaja supressorvalgu p53-ga.

5,8S rRNA-d leidub ka arhedel.

5,8S rRNA-d kodeerib **5,8S rDNA**.

### 60S-alaüksus

Suur alaüksus 60S-alaüksus sisaldab lisaks **5,8S rRNA** molekulile veel ka 5S rRNA-d ja 28S rRNA-d.

Viited
------

1. ↑  Ain Heinaru, "Geneetika" õpik kõrgkoolile, Tartu Ülikooli Kirjastus, lk 298, 2012, ISBN 978-9949-32-171-1
2. ↑  Abou, Elela S; Nazar RN (1997). "Role of the 5.8S rRNA in ribosome translocation". *Nucleic Acids Res*. **25** (9): 1788–1794. DOI:10.1093/nar/25.9.1788. PMC 146658. PMID 9108162.
3. ↑  Fontoura, BM; Atienza CA; Sorokina EA; Morimoto T; Carroll RB (1997). "Cytoplasmic p53 polypeptide is associated with ribosomes". *Mol Cell Biol*. **17** (6): 3146–3154. PMC 232167. PMID 9154813.

Välislingid
-----------

* Sherif Abou Elela,Ross N. Nazar, Role of the 5.8S rRNA in ribosome translocation, 1788–1794 Nucleic Acids Research, 1997, Vol. 25, No. 9, 1997 Oxford University Press, Veebiversioon (vaadatud 01.03.2014) (*inglise keeles*)
Oldenburgi suurhertsog August I
**Paul Friedrich August** (vene *Август Павел Фридрих Гольштейн-Ольденбургский*; 13. juuli 1783 Rastede – 27. veebruar 1853 Oldenburg) oli saksa päritolu Venemaa sõjaväelane (kindral), Eestimaa kindralkuberner ja Tallinna sõjakuberner aastatel 1811–1816 ning esimene Oldenburgi suurhertsog 1829–1853.

Napoleoni sõdade ajal Oldenburgi hertsogkonna okupeerimise ajal Napoleoni vägede poolt emigreerus koos isaga Venemaa keisririiki ja oli aastatel 1811–1816 Eestimaa kindralkuberner ja Tallinna sõjakuberner. Aastatel 1810–1814 oli Oldenburg okupeeritud Napoleoni Prantsusmaa poolt. Selle annekteerimine Prantsuse keisririiki aastal 1810 oli üks põhjusi diplomaatiliseks lõheks endiste liitlaste Prantsusmaa ja Venemaa vahel, vaidlus, mis viis 1812. aasta sõtta ja lõpuks Napoleoni langemiseni.

Paul Friedrich August osales aastatel 1812–1814 sõjategevuses 1812. aasta Isamaasõjas ja Kuuendas koalitsiooni sõjas ning naasis pärast sõdu Oldenburgi, kus oli esimene Oldenburgi suurhertsog 1829–1853.

Perekond
--------

Tema vanemad olid Oldenburgi hertsog Peter Friedrich Ludwig (1755–1829) ja Württembergi printsess Friederike (1765–1834), kelle õde Sophia Dorothea (Venemaa keisrinnana Maria Fjodorovna) oli abielus Venemaa keiser Paul I-ga (1754–1801). Tema noorem vend oli Peter Friedrich Georg von Holstein-Oldenburg (1784–1812), Eestimaa kindralkuberner aastail 1808–1809.

Aastal 1817 abiellus printsess Adelheidiga (1800–1820), kes oli Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoymi vürsti Viktor II tütar. Abielust sündisid:

* Amalie, Oldenburgi printsess (1818–1875), abiellus Baieri printsi ja hilisema Kreeka kuninga Otto I-ga (1815–1867)
* Friederike, Oldenburgi printsess (1820–1891), abiellus vabahärra Maximilian von Washingtoniga (1829–1903).

Aastal 1825 abiellus eelmise naise noorema õe printsess Idaga (1804–1828). Abielust sündis:

* Nikolaus Friedrich Peter (1827–1900), eelviimane Oldenburgi suurhertsog, kelle pojatütar Sophie Charlotte abiellus Saksa keisri Wilhelm II poja Preisimaa printsi Eitel-Friedrichiga (1883–1942).

Aastal 1831 abiellus Rootsi kuningas Gustav IV Adolfi tütre Printsess Ceciliaga (1807–1844). Abielust sündisid:

* Alexander Friedrich Gustav (1834–1835),
* Nikolaus Friedrich August (1836–1837),
* Anton Günther Friedrich Elimar (1844–1895), abiellus vabapreili Natalie Vogel von Friesenhofiga (1854–1937), kes sai Welsburgi krahvinnaks 1896, Welsburgi krahv Gustav Gregor Alexanderi isa (1878–1927).

Välislingid
-----------

* Oldenburgide perekonna genealoogia

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **August I (Oldenburg)** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Kindralkuberneri polnud ametis** | **Eestimaa kindralkuberner**1811–1816 | Järgnev**Tsiviilülemjuhataja või Tsiviilkuberner Vabahärra Berend Johann von Uexküll** |
| Eelnev**Aleksei Grigorjevitš Spiridonov** | **Tallinna sõjakuberner**1811–1816 | Järgnev**Aleksei Grigorjevitš Spiridonov** |
**Johan Eichfeld** (26. jaanuar 1893 Paide – 20. aprill 1989 Tallinn) oli eesti bioloog, põllumajandusteadlane ja ühiskonnategelane; põllumajandusdoktor (1936), Eesti NSV Teaduste Akadeemia liige (1946) ja president (1950–1968).

Elukäik
-------

Johan Eichfeld sündis Paide linnas. 1910. aastast töötas ta Kaunases posti-telegraafikontoris teenistujana. Võttis aastatel 1914–1917 Looderinde inseneriroodu telegrafistina osa Esimesest maailmasõjast. Pärast sõda lõpetas 1923. aastal Leningradi Põllumajandusliku Instituudi ja pühendus teaduslikule tööle. 1924. aastal rajas Koola poolsaarele Hibiinide jalamile Üleliidulise Taimekasvatuse Instituudi polaarkatsejaama, mille juht ta ka oli.

1940. aastal sai ta Üleliidulise Taimekasvatuse Teadusliku Uurimise Instituudi direktoriks. 1951. aastal loovutas ta Eesti Postimuuseumi kogud A. S. Popovi nimelisele side keskmuuseumile Leningradis. 1950. aastail arvas ta, et Eesti Rahva Muuseumi eksponaate (tekstiil, puit) pole vaja säilitada, vaid need tuleks ruumitegemiseks ära põletada. Aastatel 1963–1966 oli "Eesti nõukogude entsüklopeedia" peatoimetaja.

1946. aastast oli Eichfeld Eesti NSV Teaduste Akadeemia liige (valitud taimekasvatuse ja sordiaretuse alal), 1950–1968 oli ta Teaduste Akadeemia president. 

1958–1961 oli Johan Eichfeld Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimees.

Teadustöö
---------

Eichfeldi algatusel loodi Eestis mitu põllumajandus- ja bioloogiaalast uurimisasutust, samuti tehti tema eestvõttel kompleksseid uuringuid mulla- ja sooteaduses ning paljudes muudes valdkondades. Ta oli peamisi lõssenkismi pooldajaid Eestis.

Eichfeld aretas mitu roosisorti: kobarroosi, mõrsjaroosi jmt. 1968. aastal aretas ta geraaniumpunaste õitega teehübriidroosi 'Friedebert Tuglas'.

Teoseid
-------

* *Культурные пастбища и методы селекции пастбищных трав в Скандинавии* (1929)
* *Борьба за Крайний Север* (1933)
* *Maa uuendamise teel* (1968)

Tunnustus
---------

* 1953 Eesti NSV teeneline teadlane
* 1963 sotsialistliku töö kangelane
* 1982 Eesti Teaduste Akadeemia medal
* 1987 Eesti NSV riiklik preemia
* 1935, 1948, 1950, 1958 ja 1963 Lenini orden

Viited
------

1. 1 2  Johan Hansu p. Eichfeld. Saadikukandidaat Eesti NSV Ülemnõukogusse Ropka valimisringkonnas nr 99 - Rahva Hääl.
2. ↑  Sirje Endre. R. Järliku "Viiekümnendad". Kultuur ja Elu, 1988, nr. 6, lk. 15.
3. ↑  Eesti entsüklopeedia. 14. köide, Tallinn 2000.
4. ↑  Eesti entsüklopeedia. 14. köide, Tallinn 2000.
5. ↑  Roosipeenrasse valitakse uusi sorte talvel. Kuulutaja, 27.02.2015.

Kirjandus
---------

* Johan Eichfeld : personaalnimestik. Tallinn, 1983

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**August Jakobson** | **Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimees**1958–1961 | Järgnev**Aleksei Müürisepp** |
| Medalikohad |
| --- |
| Gruusia esindaja |
| Euroopa meistrivõistlused |
| Kolmas koht | 2006 | II kergekeskkaal |

**Khahhaber Žvania** (gruusia ქახაბერ ჟვანია) on Gruusia poksija.

Žvania osales II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) 2008. aasta Pekingi olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise Demetrius Andradele (USA) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Žvania osales II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) 14. maailmameistrivõistlustel (Chicago, 2007) kuid kaotas 1. ringis jälle Andradele (hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 15. maailmameistrivõistlustel (Milano, 2009) kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Žvania sai II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) 36. Euroopa meistrivõistlustel (Plovdiv, 2006) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Spas Genovile (Bulgaaria).

Viited
------

1. ↑  29. suveolümpiamängude poksivõistlus. Peking 2008. Tulemused inglise keeles
2. ↑  14. maailmameistrivõistlused poksis. Chicago 2007. Tulemused inglise keeles
3. ↑  15. maailmameistrivõistlused poksis. Milano 2009. Tulemused inglise keeles
4. ↑  36. Euroopa meistrivõistlused poksis. Plovdiv 2006. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Khahhaber Žvania saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Livø** on saar Taanis Limfjordenis. Saare pindala on 331 ha ja seal on 9 püsielanikku (2012). 

Saar kuulub halduslikult Vesthimmerlandi valda.

Livø keskosas asuvad künkad ulatuvad 43 m üle merepinna.

Arheoloogiliste leidude põhjal on kindlaks tehtud, et Livø oli asustatud juba kiviajal. 1158. aastast kuulus saar Vitskøli kloostrile. Saarel asuv kabel ehitati 18. sajandil. 1911 ostis saare professor Johan Keller, kes rajas sinna arengupuudega inimeste ja kurjategijate hooldekodu. Patsiendid töötasid põllumajanduses ja metsatööstuses. Asutus suleti 1970. aastal. Tänapäeval kuulub saar riigile ja seda haldab keskkonnaministeeriumi Loodusamet. 1977. aastast on saar looduskaitse all.

Livøle pääseb praamiga, mis 1. aprillist 1. septembrini liigub iga päev. Saarele ei tohi tuua koeri ja mootorsõidukeid. 

Saare rannikul elavad ja poegivad randalid.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Livø** |
See artikkel See artikkel räägib poksijast.  pesapalluri kohta vaata artiklit Héctor López (pesapallur).  

---

| Medalikohad |
| --- |
| Mehhiko esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Teine koht | 1984 | Kukk-kaal |

**Héctor López Colín** (1. veebruar 1967 México – 24. oktoober 2011 México) oli Mehhiko poksija.

López sai kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1984. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlusel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Maurizio Steccale (Itaalia).

López poksis jaanuarist 1985 kuni juulini 2000 elukutselisena. Ta osales kokku 49 kohtumisel ning võitis neist 41 (neist 23 nokaudiga) ja kaotas 7 (neist 1 nokaudiga) kohtumist ning 1 kohtumine jäi viiki. Ta on olnud elukutseliste erinevate kaalukategooriate ja poksiorganisatsioonide Põhja-Ameerika ja maailmameister.

Viited
------

1. ↑  23. suveolümpiamängude poksivõistlus. Los Angeles 1984. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Héctor López saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Héctor López saidil BoxRec
Kevin Strootman (2016)
**Kevin Johannes Willem Strootman** (sündinud 13. veebruaril 1990 Ridderkerkis) on Hollandi jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Genoa.

Ta alustas klubikarjääri 2008. aastal Rotterdami Spartas. Hooaja 2010–11 teises pooles mängis ta Utrechtis. 2011. aasta juunis liitus ta PSV Eindhoveniga, kus mängis kokku kaks hooaega.

2013. aasta juulis liitus ta Itaalia kõrgliiga klubiga AS Roma. Romas mängis ta kokku viis hooaega.

2018. aasta augustis siirdus ta Prantsusmaa kõrgliiga klubisse Marseille Olympique. 2021. aasta jaanuaris läks ta hooaja lõpuni laenule Genoasse.

Debüüdi Hollandi jalgpallikoondises tegi Strootman 9. veebruaril 2011 mängus Austria vastu. Esimese värava lõi ta koondises 6. septembril 2011 EM-i valikmängus Soome vastu. Ta kuulus Hollandi koondisse 2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Saavutused
----------

PSV Eindhoven
* KNVB beker: 2011–12
* Johan Cruijff Schaal: 2012

Välislingid
-----------

 Kevin Strootman – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Holland koondis  –  UEFA Euro 2012 |
| --- |
| 

* 1 Stekelenburg
* 2 Van der Wiel
* 3 Heitinga
* 4 Mathijsen
* 5 Bouma
* 6 Van Bommel (c)
* 7 Kuyt
* 8 N. de Jong
* 9 Huntelaar
* 10 Sneijder
* 11 Robben
* 12 Vorm
* 13 Vlaar
* 14 Schaars
* 15 Willems
* 16 Van Persie
* 17 Strootman
* 18 L. de Jong
* 19 Narsingh
* 20 Afellay
* 21 Boulahrouz
* 22 Krul
* 23 Van der Vaart
* Treener: Van Marwijk

 | Holland |
**Saue Raamatukogude Hüüru teeninduspunkt** on Saue Raamatukogude teeninduspunkt Saue vallas Hüüru külas aadressil Jõe tee 2 Hüüru mõisa peahoones.

Raamatukoguhoidja kohuseid täidab Hüüru kultuurijuht.

Ajalugu
-------

Hüüru raamatukogu on vanim (asutatud 1886. aastal Harku vallakooli juurde **Harku raamatukogu** nime all) tänapäeva Saue valla territooriumil tegutsev raamatukogu.

Alates 1926. aastast tegutses raamatukogu **Harku avaliku raamatukogu** nime all. Pärast Teist maailmasõda oli raamatukogu Harku vallamajas (tänapäeval Harku hooldekodu maja). Tõenäoliselt kolis raamatukogu Hüüru mõisa eelmise sajandi 1970. aastatel. Alates 1979. aastast kandis raamatukogu **Hüüru Raamatukogu** nime ja oli Saue külanõukogu halduses. 1990. aastatel laiendati Hüüru mõisas raamatukogu ruume ja selle tulemusena saadi juurde palju uusi riiuleid, parandati valgustust ja tehti euroremont.

2008. aastal ühendati Hüüru mõisas tegutsenud Hüüru Raamatukogu Saue vallavalitsuse otsusega Saue Vallaraamatukoguga ja selle tulemusena jätkas Hüüru raamatukogu tegevust Saue Vallaraamatukogu harupunktina.

1. aprillil 2022 jõustunud Saue Raamatukogude põhimäärusega reorganiseeriti Saue valla territooriumil tegutsevate raamatukogude tegevus. Põhimäärus sätestab, et Saue Raamatukogudel on seitse haruraamatukogu ja kaks teeninduspunkti (nende hulgas **Hüüru teeninduspunkt**).

Aastatel 1958–1973 oli tollase Harku raamatukogu juhataja Valve Heinat, aastatel 1974–2002 oli Hüüru raamatukogu juhataja Mai Kull.

Viited
------

1. ↑  Saue Raamatukogud põhimäärus. RT IV, 09.03.2022, 10.
2. ↑  Hüüru raamatukogu. Hüüru Külaseltsi veebisait.
3. ↑  Hüüru raamatukogu. Saue Raamatukogude veebisait.
4. 1 2 3  Saue Vallaraamatukogu ajaloost. Saue Vallaraamatukogu veebisait.
5. 1 2 3 4 5  Nirk, Lia. Valla vanim raamatukogu sai juubeliks sama kingituse, mis veerandsada aastat tagasi. Maaleht, 14. jaanuar 2012.

Välislingid
-----------

* Raamatukogust Hüüru külaseltsi kodulehel
* Raamatukogust Saue Raamatukogude kodulehel
Kevin Vogt 2019. aastal Hoffenheimi särgis
**Kevin Vogt** (sündinud 23. septembril 1991 Wittenis) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Saksamaa kõrgliigaklubis Hoffenheim.

2004. aastal liitus ta VfL Bochumi noortesüsteemiga. 2008. aasta detsembris sõlmis ta Bochumiga esimese profilepingu. Aastatel 2009–2010 mängis ta põhiliselt Bochumi reservmeeskonnas Saksamaa tugevuselt neljandas liigas. Saksamaa kõrgliigas debüteeris ta Bochumi meeskonnas 18. aprillil 2009 mängus Dortmundi Borussia vastu. Bochumi meeskonnas hakkas Vogt enam mänguaega saama hooajal 2010/11, mil Bochum oli langenud kõrgliigast esiliigasse.

Aastatel 2012–2014 mängis Vogt Saksamaa kõrgliigaklubis FC Augsburg. 6. aprillil 2013 lõi ta mängus Dortmundi Borussia vastu oma esimese värava Saksamaa kõrgliigas. Aastatel 2014–2016 kuulus ta Saksamaa kõrgliigaklubi 1. FC Kölni ridadesse.

2016. aasta mais sõlmis ta lepingu Hoffenheimiga. Hooaja 2019/20 teises pooles oli ta laenul Saksamaa kõrgliigaklubis Bremeni Werder.

Aastatel 2008–2013 mängis Vogt Saksamaa noortekoondistes.

Viited
------

1. ↑  Kienel, Uli (16. detsember 2008). "Kevin Vogt wird VfL-Profi". *ruhrnachrichten.de* (saksa). Vaadatud 17. juulil 2014.
2. ↑   (vaadatud 17.7.2023)
3. ↑  "Hoffenheim verplifchtet Vogt vom 1. FC Köln" (saksa). DFB. 30. mai 2016.
Alexander Kerfoot 2014. aastal Harvardi Ülikooli meeskonnas
**Alexander Douglas Kerfoot** (sündinud 11. augustil 1994 Vancouveris) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Toronto Maple Leafs.

Aastatel 2011–2013 mängis ta British Columbia Hockey League'i klubis Coquitlam Expres ja 2013–2017 Harvardi Ülikooli jäähokimeeskonnas.

2012. aastal valis New Jersey Devils ta NHL-i *draft* '​is 150. valikuna. Devilsiga ta lepingut ei sõlminud. 2017. aasta augustis sõlmis ta kaheaastase lepingu NHL-i klubiga Colorado Avalanche. Kerfoot paistis silma hooaja 2017–18 eel toimunud treeninglaagris ning kindlustas kohe koha Avalanche'i põhikoosseisus. Esimese värava lõi ta liigas 11. oktoobril 2017 mängus Boston Bruinsi vastu. Debüüthooajal sai NHL-is kirja 19 väravat ja 24 väravasöötu.

2019. aasta juulis kaubeldi Kerfoot Maple Leafsi.

Viited
------

1. ↑  "Maple Leafs trade Kadri, Rosen to Avalanche for Barrie, Kerfoot". Sportsnet. 1.7.2019. Vaadatud 15.2.2022

Välislingid
-----------

* Alexander Kerfoot NHL.com lehel
* Alexander Kerfoot hockeydb.com lehel

| * v
* r
Toronto Maple Leafs |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Erik Källgren **·** Matt Murray **·** Ilja Samsonov **·** Joseph Woll |
| 
**Kaitsjad**: Jordie Benn **·** T. J. Brodie **·** Mark Giordano **·** Erik Gustafsson **·** Justin Holl **·** Timothy Liljegren **·** Mac Hollowell **·** Jake McCabe **·** Victor Mete **·** Jake Muzzin **·** Morgan Rielly **·** Luke Schenn **·** Conor Timmins |
| 
**Ründajad**: Nick Abruzzese **·** Noel Acciari **·** Zach Aston-Reese **·** Michael Bunting **·** Pontus Holmberg **·** Calle Järnkrok **·** Alexander Kerfoot **·** Matthew Knies **·** David Kämpf **·** Sam Lafferty **·** Mitchell Marner **·** Auston Matthews **·** William Nylander **·** Ryan O'Reilly **·** Nick Robertson **·** Wayne Simmonds **·** John Tavares |
**Lizumer Reckner** (2886 m) on kõrgeim mägi Tuxi Alpides Austrias Tirooli liidumaal.

Asukoht ja piirkond
-------------------

Lizumer Reckner põhjast vaadatuna
Lizumer Reckner asub Tuxi Alpide keskosas, umbes 20 km Innsbruckist kagus Lizum Walcheni polügoonil (*Truppenübungsplatz Lizum Walchen*). Läände jääb Navisi org, kagusse Schmirni org ja itta Wattener Lizum. Tuxertali org kagus ei jää kaugele. Selle naabermägi lõunas on Geier. Põhjas kulgeb mäehari Lizumer Sonnenspitze, Tarntaler Köpfe ja lõpuks kuni Mölsbergini. Lizumer Recknerist läänes on 2824 m kõrge **Naviser Reckner**.

Geoloogia
---------

Reckner asub Kõrg-Tauerni tektoonilise akna serval, see on Ida-Alpide piirkond, kus paljastuvad penniinilised katted ja võimalik, et ka helveetsilised katted. Reckneri tipuplokk koosneb serpentiniidist, mis on peamiselt varjatult radiolariidis. Lisaks on geoloogiliselt mitmekesises ümbruskonnas dolomiitbretšad, *kalkschiefer* ja teised juuraajastu kivimid.

Reckneri tipuploki all on kivivoolud, mida peetakse endise kiviliustiku jäänusteks. Siit võib leida ka surnud jää jälgi.

Baasid ja rajad
---------------

Navisi orust võib mäkke ronida muu hulgas *Naviser Hüttest* (1767 m) või *Peeralmist* (1663 m). Schmirni orus toimib lähtepunktina *Oberni* asundus. Tuxertalist saab Recknerile tõusta 1984 m kõrguselt *Junsbergalmilt* või Hintertuxist. Wattener Lizumi tähtsaim baas on *Lizumer Hütte* (2019 m).

Tipuploki lõunajalamile pääseb kõigist nendest baasidest läbi mitmete tähistatud matkaradade. Lizumist saab ronida ka talvel suusatuurina. Viimane tõus tippu nõuab mõningast hõlpsat kaljuronimist ja on osaliselt tagatud *via ferrataga*.

Selle asukoha tõttu sõjaväe polügoonil on mäkketõusud aeg-ajalt keelatud.
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| CONCACAF Gold Cup |
| **Kuld** | 2011 |  |
| **Kuld** | 2019 |  |
| **Hõbe** | 2021 |  |

**Héctor Alfredo Moreno Herrera** (sündinud 17. jaanuaril 1988 Culiacánis) on Mehhiko jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Mehhiko kõrgliiga klubis Monterrey ja Mehhiko jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Mehhiko kõrgliiga klubis UNAM, mille meeskonnas tegi ta debüüdi 2006. aastal. Aastatel 2008–2011 mängis ta Hollandi kõrgliiga klubis AZ Alkmaar. Hooajal 2008–09 tuli ta klubiga Hollandi meistriks. Seejärel mängis ta neli hooaega Hispaania kõrgliiga klubis Espanyol. 2015. aastal naasis ta Hollandi, liitudes PSV-ga, kellega tuli hooajal 2015–16 Hollandi meistriks. 2017. aasta juunis sõlmis ta lepingu Itaalia kõrgliiga klubiga Roma, kuid juba 2018. aasta jaanuaris siirdus ta Hispaania kõrgliiga klubisse Real Sociedad. Aastatel 2019–2021 mängis ta Katari kõrgliiga klubis Al-Gharafa. 2021. aasta juunis naasis ta pärast 14 aastat Mehhiko kõrgliigasse, liitudes Monterreyga.

2005. aastal tuli ta Mehhiko kuni 17-aastaste koondisega noorte maailmameistriks. Mehhiko jalgpallikoondises tegi Moreno debüüdi 17. oktoobril 2007 sõprusmängus Guatemala vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 12. juunil 2012 MM-i valikmängus El Salvadori vastu.

Ta on Mehhiko koondisega võitnud 2011. ja 2019. aasta CONCACAF Gold Cupi. Ta on kuulunud Mehhiko koondisse veel kolmedel maailmameistrivõistlustel, 2013. ja 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril, 2016. aasta Copa América Centenariol ja 2021. aasta CONCACAF Gold Cupil.

Saavutused
----------

AZ
* Eredivisie: 2008–09
* Johan Cruijff Schaal: 2009

PSV
* Eredivisie: 2015–16
* Johan Cruijff Schaal: 2016

Monterrey
* CONCACAF-i Meistrite Liiga: 2021

Välislingid
-----------

 Héctor Moreno – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Mehhiko koondis  –  2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Pérez
* 2 Rodríguez
* 3 Salcido
* 4 Márquez (c)
* 5 Osorio
* 6 Torrado
* 7 Barrera
* 8 Castro
* 9 Franco
* 10 Blanco
* 11 Vela
* 12 Aguilar
* 13 Ochoa
* 14 Hernández
* 15 Moreno
* 16 Juárez
* 17 dos Santos
* 18 Guardado
* 19 Magallón
* 20 Torres Nilo
* 21 Bautista
* 22 Medina
* 23 Michel
* Treener: Aguirre

 | Mehhiko |

| * v
* r
Mehhiko koondis  –  2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Corona
* 2 Rodríguez
* 3 Salcido
* 4 Márquez (c)
* 5 Reyes
* 6 H. Herrera
* 7 Layún
* 8 Fabián
* 9 Jiménez
* 10 dos Santos
* 11 Pulido
* 12 Talavera
* 13 Ochoa
* 14 Hernández
* 15 Moreno
* 16 Ponce
* 17 Brizuela
* 18 Guardado
* 19 Peralta
* 20 Aquino
* 21 Peña
* 22 Aguilar
* 23 Vázquez
* Treener: M. Herrera

 | Mehhiko |

| * v
* r
Mehhiko koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Jo. Corona
* 2 Ayala
* 3 Salcedo
* 4 Márquez
* 5 Gutiérrez
* 6 J. dos Santos
* 7 Layún
* 8 Fabián
* 9 Jiménez
* 10 G. dos Santos
* 11 Vela
* 12 Talavera
* 13 Ochoa
* 14 Hernández
* 15 Moreno
* 16 Herrera
* 17 Je. Corona
* 18 Guardado (c)
* 19 Peralta
* 20 Aquino
* 21 Álvarez
* 22 Lozano
* 23 Gallardo
* Treener: Osorio

 | Mehhiko |
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Rootsi |
|  |
| Veerand-finaal | 1984 | Raskekaal |
|  |
| 1. ring | 1986 | Üliraskekaal |
|  |
| Veerand-finaal | 1985 | Üliraskekaal |

**Nils Håkan Brock** (sündinud 15. mail 1961 Lundis) on Rootsi endine poksija.

Harrastajana
------------

Ta esindas Rootsit 12 poksimaavõistlusel, millest võitis 11 kohtumist ja kaotas 1 kohtumise.

### Rootsi meistrivõistlustel

Ta oli kokku kahekordne Rootsi meister – 1983. aastal üliraskekaalus (üle 91 kg) ja 1984. aastal raskekaalus (kuni 91 kg) ning sai 1988. aasta Rootsi meistrivõistlustel üliraskekaalus (üle 91 kg) pronksmedali.

### Kaasaegsetel olümpiamängudel

Ta osales raskekaalus (kuni 91 kg) 1984. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Angelo Musonele (Itaalia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

### Maailmameistrivõistlustel

Ta osales üliraskekaalus (üle 91 kg) 4. maailmameistrivõistlustel (Reno, 1986), kuid kaotas 1. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Biagio Chianesele (Itaalia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

### Euroopa meistrivõistlustel

Ta osales üliraskekaalus (üle 91 kg) 26. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1985), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Aziz Salihule (Jugoslaavia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Elukutselisena
--------------

Ta poksis juunist 1989 kuni juunini 1991 elukutselisena ning pidas kokku 14 kohtumist, millest võitis 11 (neist 8 nokaudiga) ja kaotas 3 (neist 2 nokaudiga) kohtumist.

Viited
------

1. ↑  Håkan Brock lehel *Ringside*. Rootsi keeles
2. ↑  23. suveolümpiamängude poksivõistlus. Los Angeles 1984. Tulemused inglise keeles
3. ↑  4. maailmameistrivõistlused poksis. Reno 1986. Tulemused inglise keeles
4. ↑  26. Euroopa meistrivõistlused poksis. Budapest 1985. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Håkan Brock lehel *Ringside*. Rootsi keeles
* Håkan Brock veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Håkan Brock lehel *BoxRec*. Inglise keeles
**Hōei vulkaanipurse** oli Fuji vulkaani purse, mis algas 16. detsembril 1707 (4. hōei-aasta 11. kuu 23. päeval) ning lõppes 24. veebruaril 1708. Tegu on Fuji viimase kinnitatud purskega, aastatel 1708–1854 on kirjeldatud veel kolme purset, mida ei ole kinnitatud. Hoei purskest tekkis Ida-Jaapani kohale tihe tuhasadu, millele järgnesid maalihked ja näljahäda. Hokusai seerias "Sada Fuji vaadet" on näha purskest tekkinud kraatrit mäe edelaküljel. Purskeala tuntakse Hōei mäena, kuna purse toimus hōei ajajärgu neljandal aastal. Tänapäeval pääseb kraatrit vaatama mööda Fujinomiya või Gotemba matkarada.

Vaata ka
--------

* 1707. aasta hōei maavärin
* Fuji vulkaanipursked
* Hōei mägi

Viited
------

1. ↑  "Fujisan". *Global Volcanism Program*. Smithsonian Institution. Vaadatud 12. jaanuaril 2019.

Välislingid
-----------

* 富士山火山防災協議会 (Fuji katastroofide vähendamise komisjon (jaapani keeles))
* 富士山宝永噴火（1707）後の土砂災害(PDF) (Settekatastroofide jaotus pärast 1707. aasta Fuji vulkaani Hoei purset Kesk-Jaapanis, ajalooliste dokumentide põhjal (jaapani keeles))
**Holokausti mälestuspäev**, ka **holokausti ohvrite rahvusvaheline mälestuspäev** on alates 27. jaanuarist 2006 üleilmselt tähistatav tähtpäev Teises maailmasõjas massiliselt mõrvatud juutide mälestuseks. Peale leina on tähtpäev mõeldud ka vastava haridus- ja uurimistöö ergutamiseks. 

Holokausti ohvrite rahvusvaheline mälestuspäev on sätestatud ÜRO peaassambleel 2005. aasta 1. novembril vastu võetud resolutsiooniga nr 60/7.

Eestis toimuvad holokausti mälestuspäeva üritused mainitud kuupäeval alates 2003. aastast. Päeva tähistatakse mälestusüritustega kas 27. jaanuaril või lähimal argipäeval, kui 27. jaanuar juhtub kalendris kattuma puhkepäevaga.

Holokausti mälestuspäeva ajaloost
---------------------------------

Esimest korda tähistati holokaustipäeva Saksamaal 1996. aasta 27. jaanuaril natsionaalsotsialismi ohvrite mälestuspäevana (saksa keeles: *Gedenktag für die Opfer des Nationalsozialismus*). Daatum valiti kuupäeva järgi, mil Punaarmee vallutas 1945. aastal Auschwitzi koonduslaagri Poolas.

Holokausti mälestuse globaliseerimise algatas 1998. aastal Rootsi tollane peaminister Göran Persson. Kaks aastat hiljem, 27. jaanuaril 2000 kogunesid Stockholmi 44 riigi valitsuse esindajad, et arutada holokausti hariduse, mälestamise ja uurimise küsimusi. Foorum lõppes üksmeelse deklaratsiooni allakirjutamisega, mis tunnustas holokausti mälestuspäeva. Seejärel loodi valitsuste ja vabaühenduste holokaustialane koostööfoorum ehk rahvusvaheline rakendusrühm, kuhu kuuluvad Ameerika Ühendriigid, Argentina, Austria, Belgia, Holland, Horvaatia, Iisrael, Itaalia, Kreeka, Leedu, Luksemburg, Läti, Norra, Poola, Prantsusmaa, Rootsi, Rumeenia, Saksamaa, Slovakkia, Suurbritannia, Šveits, Taani, Tšehhimaa, Ungari ja Eesti. Rakendusrühma eesistuja on Tšehhimaa. Eesti ühines rakendusrühmaga 2007. aasta lõpul. 

Suurbritannias tähistatakse holokausti mälestuspäeva ametlikult aastast 2001. 

Eesti Vabariigis sai mälestuspäev valitsuse heakskiidu 23. jaanuaril 2003 ja esimest korda tähistati seda juba 4 päeva hiljem, 27. jaanuaril 2003.

Holokausti mälestuspäev Eestis
------------------------------

Lihtsustamaks üldsuse, koolide ja mitmesuguste ametiasutuste osalemist mälestusüritustel ja ühtlasi ka mälestuspäeva peamiste toetajate tahet arvestades on holokausti mälestuspäev Eestis kujunenud sisuliselt liikuvaks tähtpäevaks. Jeruusalemma Rahvusvahelise Kristliku Suursaatkonna (JRKS) ja Eesti Juudi Kogukonna eestvõttel tähistatakse seda jaanuari viimasel reedel või esmaspäeval, kui 27. jaanuar langeb puhkepäevale. Näiteks 2008. ja 2013. aastal nihutasid nimetatud organisatsioonid holokausti traditsioonilised, Klooga koonduslaagri asupaigas ja Tallinna sünagoogis toimuvad mälestusüritused esmaspäevale, 28. jaanuarile. Kloogal peetav mälestustseremoonia on muutnud iga-aastaseks kombetalituseks, mida on JRKS koostöös kohaliku juudi kogukonnaga läbi viinud alates 2003. aastast.

Viited
------

1. ↑  Kloogal mälestati holokausti ohvreid, ERR uudised, 28.01.2008
2. ↑  Tallinnas mälestati holokaustiohvreid, ERR uudised, 28.01.2013
**Oksana Puuste** (aastani 1979 **Oksana Kullam**; sündinud 3. jaanuaril 1956 Moskvas) on eesti nahaarst ja kosmeetik ning endine korvpallur.

Ta lõpetas aastal 1974 Tartu 2. Keskkooli ja aastal 1980 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna spordimeditsiini erialal. Ta on täiendanud ennast dermatoloogia-kosmetoloogia alal TRÜ-s, Moskvas, Pariisis ja Helsingis.

Ta hakkas korvpalli mängima oma vanemate eeskujul, treenerina juhendas teda Edgar Naarits. Ta kuulus aastatel 1975–1979 Eesti koondisse ja TRÜ esindusvõistkonda. Ta tuli aastal 1975 korvpallis Eesti meistriks, võitis 1979. ja 1980. aastal Eesti meistrivõistluste hõbemedali ning 1976, ja 1978. aastal pronksmedali.

Ta töötab aastast 1983 dermatoloogi-kosmeetikuna, seejuures aastast 1995 Dr. O. Puuste Kosmeetika OÜ-s.

Isiklikku
---------

Ta on aastast 1979 abielus odaviskaja ja treeneri Heino Puustega, nende poeg Alan Puuste on odaviskaja. Tema ema Valentina Kullam (neiuna Nazarenko) oli korvpallur ja Tartu 4. Keskkooli kehalise kasvatuse õpetaja, isa Ilmar Kullam oli korvpallur, treener ja Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna õppejõud (aastast 1973 dotsent).

Tunnustus
---------

* 1979 – meistersportlane

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Holsbeek** on hollandikeelne vald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Flaami Brabandi provintsis Leuveni haldusringkonnas.

Osavallad
---------

Holsbeek, Kortrijk-Dutsel, Nieuwrode ja Sint-Pieters-Rode.

* HolsbeekHolsbeek
* Sint-Pieters-Rode,Horsti lossSint-Pieters-Rode,  
Horsti loss
* Sint-Pieters-RodeSint-Pieters-Rode
* Nieuwrode,Sint-LambertuskerkNieuwrode,  
Sint-Lambertuskerk
* Kortrijk-Dutsel,Sint-CatharinakerkKortrijk-Dutsel,  
Sint-Catharinakerk

Viited
------

1. ↑  Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

 Holsbeek – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* www.holsbeek.be

Flaami Brabandi provintsi vallad

Aarschot | Affligem | Asse | Beersel | Begijnendijk | Bekkevoort | Bertem | Bever | Bierbeek | Boortmeerbeek | Boutersem | Diest | Dilbeek | Drogenbos | Galmaarden | Geetbets | Glabbeek | Gooik | Grimbergen | Haacht | Halle | Herent | Herne | Hoegaarden | Hoeilaart | Holsbeek | Huldenberg | Kampenhout | Kapelle-op-den-Bos | Keerbergen | Kortenaken | Kortenberg | Kraainem | Landen | Lennik | Leuven | Liedekerke | Linkebeek | Linter | Londerzeel | Lubbeek | Machelen | Meise | Merchtem | Opwijk | Oud-Heverlee | Overijse | Pepingen | Roosdaal | Rotselaar | Scherpenheuvel-Zichem | Sint-Genesius-Rode | Sint-Pieters-Leeuw | Steenokkerzeel | Ternat | Tervuren | Tielt-Winge | Tienen | Tremelo | Vilvoorde | Wemmel | Wezembeek-Oppem | Zaventem | Zemst | Zoutleeuw
**Ganshoren** (prantsuse [ɡɑ̃soˈʁen], hollandi hääldus: [ˈʝɑnsˌ(ɦ)oːrə(n)]) on üks üheksateistkümnest Belgia Brüsseli piirkonna vallast. Ganshoreni elanikest 80% on prantsuskeelsed.

1870ndate Ferrarise kaardil on asula toodud ära kui *Ganshoren*. Bourbonide valitsemisajal oli Ganshoren ühendatud Jette'iga. Ganshoren ja Jette eraldati iseseisvateks valdadeks 1841. aastal.

* 
* Riviereni loss (XII sajand)Riviereni loss (XII sajand)
*

Sõpruslinnad
------------

* Rwanda – Rusatira

Viited
------

1. ↑  Bevolking per gemeente op 1 januari 2020

Välislingid
-----------

 Ganshoren – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (prantsuse ja hollandi keeles)

Brüsseli piirkonna vallad

Anderlecht | Auderghem | Berchem-Sainte-Agathe | Brüssel | Etterbeek | Evere | Forest | Ganshoren | Ixelles | Jette | Koekelberg | Molenbeek-Saint-Jean | Saint-Gilles | Saint-Josse-ten-Noode | Schaerbeek | Uccle | Watermael-Boitsfort | Woluwe-Saint-Lambert | Woluwe-Saint-Pierre
**Lapi tsiitsitaja** ehk **keltsalind** (*Calcarius lapponicus L.*) on linnuliik tsiitsitajalaste sugukonnast.

Levila
------

On pesitsusajal levinud tsirkumpolaarselt Euraasias ja Põhja-Ameerikas. Polaarjoonest lõuna pool ulatub pesitsusaegne levila ainult mägedesse.
Ta on rändlind. Talvitub avamaastikul Taanis, Inglismaal, Kesk- ja Ida-Aasias ja USA lõunaosas.

Eestis harv läbirändaja aprillis ja septembri teisest poolest hilissügiseni. Teda kohatakse peamiselt läänesaarte ning mandri loode- ja lääneosa mererannikul ja lagedatel põldudel, mujal sisemaal väga harva. Üksikutel kordadel on talvitunud.

Välimus ja käitumine
--------------------

Üldpikkus 14–15,5 cm. Hundsulestikus isaslind sarnaneb põhjatsiitsitaja ja rootsiitsitaja vanalindudega, kuid tal puudub valge lahuriba ning must värvus ulatub pugualale ja kehakülgedele. Puhkesulestikus on sulestik tuhmim ja mustad suled heledate ääristega. Erinevalt rootsiitsitajast ei tegutse ta kunagi roostikus.

Kutsehüüd on mahedakõlaline *tlüü tjüet* või *höid*, ka kruttiv *rt rt*. Laulab põõsaladvas või lennul, laul on kanepilinnu omaga sarnane sädin-vidin.
Lapi tsiitsitaja tegutseb peaaegu eranditult maapinnal, kus liigub edasi kiirel jooksul, keha kummargil. Lennujoon on lainjas.

Elupaik ja pesitsemine
----------------------

Lapi tsiitsitaja munad
Calcarius lapponicus
Pesitsusajal asustab tundrat ja mägitundrat, tavaliselt soode ja veekogude lähedal. Pesa rajab maapinnale, kurnas on 2–4 muna.

Toitumine
---------

Pesitsusajal on toiduks peamiselt putukad, muul ajal rohkem seemned.

Viited
------

1. ↑  Kumari, E. *Eesti NSV linnud*. Eesti riiklik kirjastus. Tallinn 1954.

Välislingid
-----------

* Lapi tsiitsitaja andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
**Liisa Perandi** (neiupõlvenimega **Reinvald**; 26. märts (vkj)/ 7. aprill 1879 Tarvastu kihelkond, Viljandimaa – 30. aprill 1946 Roobe küla, Helme vald, Valgamaa) oli eesti ärkamisaegne kirjanik.

Ta sündis Illissa talus, mis oli tema isa talu ja Liisa lapsepõlvekodu. Tema vanemad olid Ann ja Ado Reinvald.

Elukäik
-------

Ta sai alghariduse isatalus, kus teda õpetas lell Jaak. Seejärel õppis ta Lilli Suburgi tütarlastekoolis Viljandis ja Karoliina Tamme käsitöökoolis Narvas.

Aastatel 1895–1890 töötas ta koos oma lellede Jaani ja Jüri Reinvaldiga Narvas Virmalise toimetuses. Toimetuses oli ta abitööline, kuid tegi selle kõrvalt kaastööd ajakirjandusele.

Ta oli aktiivne seltskonnategelane: esines kõnedega, laulis laulukoorides, mängis teatritükkides. Lisaks asutas ta 30. septembril 1934 Ropka-Soinaste Maanaiste Ühingu, kus oli ise esinaine kuni elukoha vahetuseni.

Ta suri 30. aprillil 1946 ja maeti 5. mail 1946 Helme kalmistule.

Looming
-------

Liisa Perandi on kirjutamisel kasutanud pseudonüüme: L.R.; Liisa; Liisa Reinvald. Luuletaja karjääri alustas ta üsna vara, sest tema esimesed luuletused ilmusid juba 1889. aastal, kui ta oli vaid 10-aastane. Kui ta oli 15 aastane, trükiti tema esimene luulekogu, mis kandis pealkirja "Koidu kannid".

Lisaks on ta avaldanud ka novelle ja novellikogusid: "Kasuõed", "Mere rannal", "Nõmme sant", "Vabanaine" (1925), "Sinimäe Eeva" (1926). Loomingust ei puudu ka näidendid, üks teadaolevatest kannab pealkirja "Miss Vibavere" (1932).

Oma 60. sünnipäeva juubelil ütles Perandi, et tahab hakata kirjutama memuaare, kuhu plaanis üles märkida ka oma isa Ado Reinvaldi elust seni ilmumata lugusid ja fakte. Raamatu käsikiri valmis 1940. aastal, kuid ei ilmunud Nõukogude okupatsiooni tõttu. Käsikirjas tõi välja mälestusi lapsepõlvest, rääkis põhjalikult oma isast ja suhetest teiste oma aja tuntud tegelastega (näiteks Lydia Koidula, C. R. Jakobson).

Teos avaldati lõpuks 1996. aastal Tallinnas. Teosele "Lauliku tütar. Rida mälestusi lapsepõlvest" on lisanud kommentaarid ja eessõna Endel Priidel.

Isiklikku
---------

Liisal oli üks vanem ja üks noorem õde, neist vanem õde suri noores keskeas ja noorem õde suri kolmandal eluaastal.

Ta abiellus 1901. aastal näitekirjaniku ja õpetaja Adolf Perandiga. Neil oli kuus last: Karl Heinrich Perandi, Adolf August Perandi, Raoul Johannes Perandi, Alli Amalie Perandi, William Ludvig Perandi ja Ilmar-Raimond Perandi.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  "Eesti biograafiline andmebaas ISIK". Originaali arhiivikoopia seisuga 8.12.2020. Vaadatud 29.11.2020.
2. 1 2 3 4 5  "Antikvariaaat. Vanad raamatud". Vaadatud 29.11.2020.
3. 1 2  Kleis R (1932). "Eesti avalikud tegelased". Vaadatud 29.11.2020.
4. 1 2 3 4 5 6 7 8  "Postimees". 6. aprill 1939. Vaadatud 29.11.2020.
5. 1 2 3 4 5  
"Päevaleht". 5. aprill 1939. Vaadatud 29.11.2020.
6. ↑  "Postimees". 27. jaanuar 1937. Vaadatud 29.11.2020.
7. 1 2  "Geni. Sugupuu". Vaadatud 29.11.2020.
8. ↑  "Eesti rahvusbibliograafia". Originaali arhiivikoopia seisuga 10.12.2020. Vaadatud 29.11.2020.

Välislingid
-----------

* Eesti biograafiline andmebaas ISIK
**Rummu vangla** oli Harju maakonnas tänase Lääne-Harju valla territooriumil Rummu alevikus asunud vangla.

Ajalugu
-------

### JUM-422/3

Rummu vangla asutati 1961 Murru vangla idaosast eraldatud alast.[*viide?*] Vangla kandis nimetust **JUM-422/3**.

### PTK nr. 3

Kinnipidamisasutuse nimetus muudeti ENSV Siseministeeriumi 17.05.1990. a käskkirjaga nr 67, Parandusliku Töö Koloonia nr. 3, moodustati Parandusliku Töö Valitsuse baasil Siseministeeriumi Kohtuotsuste Täitmise Amet.

1991. aastal põgenes vanglast, tsemenditsisternis Jüri Mosin ning põgenes Venemaale.

### Rummu vangla

Riikliku Kinnipidamiskohtade Ameti peadirektori 03.05.1994. a käskkirjaga nr 81 nimetati kinnipidamisasutused vanglateks. 

20.03.1993.a toimusid kinnipeetavate rahutused Rummu Vanglas. Põhjuseks oli kinnipeetavate rahuolematus vangla kui elukeskkonnaga (eelmisel päeval
oli külastanud vanglat inimõiguste delegatsioon, samuti ei oldud kinnipeetavate eelnevatele ettepanekutele/märgukirjadele väidetavalt pikka aega vastatud). Kinnipeetavad ronisid hoonete katustele, avaldamaks meelt enda halva olukorra üle. Olukorra rahustamiseks kasutati vangla eriüksust ja tuletõrje abi.

### Harku ja Murru vangla avavanglaosakond

1. jaanuaril 2001 liideti Rummu vangla Murru vanglaga. 1. veebruaril 2001 asutati **Rummu avavangla**, mis 1. aprillil 2004 liideti Murru vanglaga.

Harku ja Murru vangla kinnise osakonna sulgemisel, Rummu vanglaüksus jätkas tööd 81kohaline avavanglaosakonnana, kus viibivad vangid said päevasel ajal vanglast väljas tööl ja õppimas käia.

Rummu vangla vange kasutati Rummu karjääris paekivi kaevandamisel. Pärast Rummu vangla sulgemist lõpetati ka paekivi kaevandamine.

Viited
------

1. ↑  Tulevikuvanglad, www.ohtuleht.ee, 13. november 2000
2. ↑  Poliitilised arreteerimises Eestis 1944–1988, nr 3, Memento, Tallinn, 2005 lk 296
3. ↑  Kiri Patareist Eesti vangiaist praegu , Teataja : poliitika, kultuuri, ühiskonna- ja noorteprobleemide häälekandja = Estnisk tidning för politik, kultur, samhällsinformation och ungdomsfrågor, 11 mai 1991
4. ↑  Kurikuulus vanglapõgenik abiellus ja hakkas kirjanikuks, www.postimees.ee, 26. november 2008
5. ↑  Kalle Kitsing, VANGLARAHUTUSED: OLEMUS JA PÕHJUSED, Sisekaitseakadeemia Justiitskolledž, Tallinn 2009 lk 12
6. ↑   (vaadatud 10.03.2016)
7. ↑  Rummu kinnise vangla tegevus on lõppenud, www.ohtuleht.ee, 31. detsember 2012
8. ↑   (vaadatud 10.03.2016)
|
|  |
| 
Väike hüpikämbliklane perekonnast *Sandalodes*, umbes 10mm pikkune |
| **Taksonoomia** |
| Riik  | Loomad *Animalia* |
| Hõimkond  | Lülijalgsed *Arthropoda* |
| Klass  | Ämblikulaadsed *Arachnida* |
| Selts  | Ämblikulised *Araneae* |
|  |

**Hüpikämbliklased** (*Salticidae*) on ämblikuliste seltsi kuuluv sugukond.

Hüpikämbliklased on väikesed alla ühe sentimeetri pikad kirjud, hallikad või mustad ämblikud, kes liiguvad kiiresti ja ka hüppavad. Neil on lühikesed ja tugevad jalad, eeskeha eesosas kaks suuremat silma. Neid võib leida taimedel ja majaseintel. Ta ei püsi hetkegi paigal. Tal on mitmeplaaniline, terav ja värviline nägemine. Ka paljudel teistel ämblikel on kaheksa silma, kuid need on algelised ja võivad tajuda vaevalt rohkem kui valgust ja pimedust. Hoolimata oma kaheksast silmast vaatab ta oma liikuva pisikese peaga vilkalt ringi, kord üles, kord alla.

On olemas väike hüpikämbliklane, kes hiilib sipelgapessa ja elab moondatuna oma vaenlaste keskel. Et tema olemasolu seal ei avastataks, muudab ta oma välimust ja käitumist. Sipelgatel on kuus jalga ja kaks tundlat, ämblikul aga kaheksa jalga, kuid tundlad puuduvad üleüldse. Kuidas siis hüpikämblik end sipelgaks moondab? Ta jookseb ringi kuuel jalal ning sirutab kaks ülejäänud jalga tundlate sarnaselt ettepoole. Lisaks oskab ämblik oma "tundlaid" liigutada üsna sipelgale iseloomulikul viisil, nii et neid peetakse ekslikult sipelgatundlateks. See meistermaskeerija imiteerib koguni sipelgate katkendliku siksak-kõndi.

Taksonoomia
-----------

Hüpikämbliklasi on umbes 500 perekonda, kokku umbes 5000 liigiga.

### Perekondi

* *Maratus*

Kirjandus
---------

* Vilbaste, Asta 1969. *Eesti ämblikud I. Krabiämbliklased (Xysticidae), jooksikämbliklased (Philodromidae) ja hüpikämbliklased (Salticidae)*. Tallinn: Valgus, Zooloogia ja Botaanika Instituut.

Galerii
-------

* Salticus scenicus*Salticus scenicus*
* isane Saitis barbipesisane *Saitis barbipes*
* Phidippus audax*Phidippus audax*
* Phidippus workmani*Phidippus workmani*
* Marpissa muscosa*Marpissa muscosa*
* Paraphidippus aurantius*Paraphidippus aurantius*
* Sipelgat jäljendav hüpikämblikSipelgat jäljendav hüpikämblik
* 
* isane Plexippus setipesisane *Plexippus setipes*
* Emane Phidippus mystaceusEmane *Phidippus mystaceus*
* Metacyrba undata*Metacyrba undata*
* Holoplatys semiplanata*Holoplatys semiplanata*