recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Urok** (vene keeles *урок*) oli andami või teokoormise maksuseaduse kohaselt fikseeritud suurus Vana-Venes; andami kindlaksmääratud hulk, mille maksukohustuslane pidi maksma kindlaks tähtajaks, ettemääratud kohas ja teatud piirkonna, pogosti, maksuametnike ehk tiuunide järelevalve all.

Uroki kehtestamine tähendas peamiselt määramatus naturaalses suuruses sõja- ja Vana-Vene vürstide muid retki varustava hüvitise ja tuluallika, poljudje muutmist konkreetselt kindlaksmääratud naturaalses või rahalises määras ja tekkepõhise maksuperioodi eest sooritatavaks andamiks.

Uroki kehtestas pärast vürst Igori surma aastatel 945–947 korraldatud haldus- ja maksureformiga Kiievi-Vene vürstinna Olga, pannes sellega aluse seadusjärgsele tulumaksustamisele.

Vaata ka
--------

* Jassakk
* Pearahamaks
* Tjaglo
* Obrok
* Prodrazvjorstka
* Zabožnitše

Viited
------

1. 1 2  "Urokid" ("seadused") ja "pogostid" (ru:"Уроки" ("уставы") и "погосты") (vene keeles)
2. ↑  Riiklikud tuluallikad Vana-Venes (ru:Государственные доходы в древней Руси (vene keeles)
3. ↑  Andamid ja urokid (ru:Дани и уроки) (vene keeles)
**Vahemik** ehk **lahtine vahemik** on sirge mingi kahe eri punkti *A* ja *B* vahel paiknevate punktide hulk. Punkte *A* ja *B* nimetatakse vahemiku otspunktideks. Otspunktid vahemikku ei kuulu.

Vahemiku punkte koos otspunktidega (*A* ja *B*) nimetatakse lõiguks.

Vahemik reaalarvude hulgal
--------------------------

Reaalarvude hulgal on vahemik ehk **lahtine vahemik** defineeritud kui reaalarvude hulga alamhulk, mille iga element *x* rahuldab võrratust *a* < *x* < *b*, kus *a* ja *b* on fikseeritud reaalarvud, mida nimetatakse vahemiku otspunktideks.

Kirjeldatud vahemikku tähistatakse (*a*, *b*) või ]*a*, *b*[. Vahemikud reaalarvude hulgal on üksüheses vastavuses vahemikega arvsirgel.

### Lõpmatud vahemikud

 *Pikemalt artiklis Lõpmatu vahemik*
Tinglikult räägitakse ka vahemikest {\displaystyle (-\infty ,+\infty )}, kuhu kuuluvad kõik reaalarvud, {\displaystyle (-\infty ,a)}, kuhu kuuluvad kõik reaalarvust *a* väiksemad reaalarvud, ja {\displaystyle (a,+\infty )}, kuhu kuuluvad kõik reaalarvust *a* suuremad reaalarvud.

### Topoloogia

Vahemikud reaalarvude hulgal on lahtised hulgad reaalarvude loomuliku meetrika

{\displaystyle \rho (x,y)=|x-y|,\,}
suhtes.

Vahemikud osaliselt järjestatud hulgal
--------------------------------------

Vahemikuks nimetatakse ka osaliselt järjestatud hulga kõikide selliste elementide *x* hulka, mis fikseeritud elementide *a* ja *b* korral rahuldavad võrratust *a* < *x* < *b*.

Vaata ka
--------

* Lõik
* Poollõik

Viited
------

1. ↑   Ü. Kaasik, Matemaatikaleksikon (2002)
Maxi Gómez 2018. aastal Celta de Vigo särgis
**Maximiliano Gómez González** (sündinud 14. augustil 1996 Paysandús) on Uruguay jalgpallur, kes mängib ründajana Türgi kõrgliigaklubis Trabzonspor ja Uruguay jalgpallikoondises.

Ta alustas karjääri Defensor Sportingus, mille põhimeeskonnas debüteeris ta Uruguay kõrgliigas 2015. aastal. Debüüthooajal lõi ta liigas 14 väravat.

2017. aasta mais sõlmis ta viieaastase lepingu Hispaania kõrgliigaklubiga Celta de Vigo. Ta tegi klubi meeskonnas debüüdi 19. augustil mängus Real Sociedadi vastu ja lõi selles mängus kohe kaks väravat. Ta lõi hooajal 2017–18 liigas 17 väravat, millega oli liiga resultatiivsuselt seitsmes mängija. Järgmisel hooajal lõi ta liigas 13 väravat.

Aastatel 2019–2022 mängis ta Hispaania kõrgliigaklubis Valencia.

2022. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Trabzonsporiga.

Uruguay jalgpallikoondises tegi Gómez debüüdi 2017. aasta lõpus mängus Poola vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 25. märtsil 2019 mängus Tai vastu. Ta on kuulunud Uruguay koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2019. ja 2021. aasta Copa Américal.

| * v
* r
Uruguay koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Muslera
* 2 Giménez
* 3 Godín (c)
* 4 Varela
* 5 Sánchez
* 6 Bentancur
* 7 Rodríguez
* 8 Nández
* 9 Suárez
* 10 De Arrascaeta
* 11 Stuani
* 12 Campaña
* 13 G. Silva
* 14 Torreira
* 15 Vecino
* 16 Pereira
* 17 Laxalt
* 18 Gómez
* 19 Coates
* 20 Urretaviscaya
* 21 Cavani
* 22 Cáceres
* 23 M. Silva
* Treener: Tabárez

 | Uruguay |

| * v
* r
Uruguay koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Muslera
* 2 Giménez
* 3 Godín (c)
* 4 Araújo
* 5 Vecino
* 6 Bentancur
* 7 De la Cruz
* 8 Pellistri
* 9 Suárez
* 10 De Arrascaeta
* 11 Núñez
* 12 Sosa
* 13 Varela
* 14 Torreira
* 15 Valverde
* 16 Olivera
* 17 Viña
* 18 Gómez
* 19 Coates
* 20 Torres
* 21 Cavani
* 22 Cáceres
* 23 Rochet
* 24 Canobbio
* 25 Ugarte
* 26 Rodríguez
* Treener: Alonso

 | Uruguay |
**Anna Maria Elisabeth Lisinska Jerichau-Baumann** (21. november 1819 Varssavi – 11. juuli 1881 Kopenhaagen) oli Poola-Taani kunstnik.

19-aastaselt alustas ta õpinguid Düsseldorfi Kunstiakadeemias. Ta kuulus sealsesse Düsseldorfi kunstikoolkonda. Ta avas seal oma näituse ja saavutas avalikkuse tähelepanu esimest korda 1844. aastal. Mõni aeg hiljem kolis ta Rooma, kus tutvus Taani skulptori Jens Adolf Jerichauga, kellega abiellus 1846. aastal. Nad töötasid Roomas asuvas stuudios.

1849. aastal kolisid nad Kopenhaageni, kus tema abikaasa sai professoriks Kuninglikus Taani Kunstiakadeemias. Elisabethi ei võtnud Taani kunstikogukond hästi vastu, kuna seal oldi haaratud Taani kuldajastu kunstiidentiteedi säilitamisest.

Ta saavutas suurema edu välismaal, eriti Prantsusmaal, kus ta osales oma näitusega 1867. ja 1878. aasta Pariisi maailmanäitusel.

Aastatel 1869–1870 ning koos poja Haraldiga aastatel 1874–1875 reisis Elisabeth Vahemere idaosas ja Lähis-Idas. Tal õnnestus saada Osmanite riigi haaremite lähedale, tänu millele õnnestus tal sealset haaremielust maale teha erinevalt paljudest teistest selle aja kunstnikest isiklikust vaatepunktist lähtuvalt. Sensuaalsete toonide tõttu hoiti mõnesid tema neist maalidest kaasaegsest Euroopa kunstist varjus.

Elisabethil ja Jens Adolfil oli üheksa last, kellest kaks surid imikueas. Paljudest nende lastest said samuti kunstnikud, näiteks Harald Jerichau oli tuntud maastikumaalija.

* "Emake Taani" (1851). Õlimaal. Ny Carlsberg Glyptotek, Kopenhaagen"Emake Taani" (1851). Õlimaal. Ny Carlsberg Glyptotek, Kopenhaagen
* "Egiptuse töölisnaine lapsega" (1872). Õlimaal. Taani Rahvusgalerii, Kopenhaagen"Egiptuse töölisnaine lapsega" (1872). Õlimaal. Taani Rahvusgalerii, Kopenhaagen
* "Merineitsi" (1873). Õlimaal. Ny Carlsberg Glyptotek, Kopenhaagen"Merineitsi" (1873). Õlimaal. Ny Carlsberg Glyptotek, Kopenhaagen

Viited
------

1. ↑  Elisabeth Jerichau Baumann. vindebiografiskleksikon.lex.dk. Vaadatud 31.10.2023

Kirjandus
---------

* Nicolaj Bøgh, *Elisabeth Jerichau-Baumann* (Kopenhaagen 1886).
* Sigurd Müller, *Nyere dansk Malerkunst*, Kopenhaagen (1884).
* Peter Nørgaard Larsen, *Elisabeth Jerichau Baumann*, Øregaard Museum (1996)
* Peter Nørgaard Larsen in: Weilbach, Vol. 4, Kopenhaagen (1996).
* Elisabeth Oxfeldt, (2005), *Nordic Orientalism: Paris and the Cosmopolitan Imagination 1800–1900*, Museum Tusculanum Press. ISBN 87-635-0134-1
* Sine Krogh og Birgitte Fink, *Breve fra London. Elisabeth Jerichau Baumann og den victorianske kunstverden*, Ny Carlsbergfondet og Strandberg Publishing (2018)
Alexandrine Mecklenburg-Schwerin
**Alexandrine Auguste** (24. detsember 1879 Schwerin – 28. detsember 1952 Kopenhaagen) oli Mecklenburg-Schwerini printsess ja Taani kuninganna. Ta oli Taani kuninga Christian X abikaasa.

Sünd ja lapsepõlv
-----------------

Alexandrine sündis Mecklenburg-Schwerini suurhertsogi Friedrich Franz III ja Venemaa keisri Nikolai I tütretütre suurvürstinna Anastassija Mihhailovna tütrena.

Alexandrinel oli vend, Mecklenburg-Schwerini suurhertsog Friedrich Franz IV (1882–1945), ja õde Cecilie Auguste Marie (1886–1954), kes oli abielus viimase Saksa kroonprintsi Wilhelmiga.

Abielu
------

Alexandrine abiellus 26. aprillil 1898 Cannes'is Taani printsi Christianiga. Neil oli kaks last: Frederik IX (1899–1972, Taani kuningas 1947–1972) ja Knud (1900–1976). 

1902 annetati abielupaarile Marselisburgi loss. Alexandrine hoolitses väga lossiaia eest.

Alexandrine sai 1906 kroonprintsessiks ja 1912 kuningannaks. Poliitikas ta kaasa ei rääkinud, aga oma abikaasale oli ta täielikult lojaalne. 

Alexandrine huvitus muusikast. Ta tegutses Kopenhaageni muusikaühingu (*Musikforeningen*) ja Taani Richard Wagneri ühingu (*Den danske Richard Wagnerforening*) kaitsjana. Ta oli tuntud ka oma õmblustööde poolest, mida ta hetategevaks otstarbeks müüs. Pärast oma ämma Rootsi Louise surma sai ta mitme Louise asutatud heategeva organisatsiooni patrooniks. 

Alexandrine suri 1952 ja maeti abikaasa kõrvale Roskilde toomkirikusse.
**Ostujuht** (ingl.k. *purchasing manager*) on professionaal, kes tegeleb organisatsioonis ostuprotsessi kõikide etappide haldamisega ja vastutab organisatsiooni varustamise eest vajalike toodete ja teenustega. Ühtlasi tegeleb ostujuht ettevõtte ostupersonali juhtimise ja tarnijate haldamisega.

Ostutegevusest ja ostujuhtimisest räägitakse peamiselt tootmis- ja kaubandusettevõtetes, kus materjale, valmistooteid ja teenuseid on vaja osta igapäevaselt, kattes ettevõtte tootmis- ja/või müügitegevuse vajadusi.

Ostutegevuse peamine ülesanne ettevõttes on rahuldada välisklientide vajadusi, kelleks on tarneahela lõpus olev tarbija ja viimane edasimüüja tarneketis. Sama oluline on ka ettevõtte siseklientide, ehk tootmis-, müügi- ja muude allüksuste ning nende töötajate vajaduste rahuldamine tööks vajalike kaupade ja teenustega. Ostujuhi kui keskastmejuhi ja tippspetsialisti tööst sõltub ettevõtte konkurentsivõimelisus, turuosa suurus ja majanduslik edukus.

Ostujuhi töö sisuks on korraldada ettevõtte ostutööd, sh osta ettevõtte tegevuseks vajalikke materjale, kaupu ja teenuseid õigel ajal, õige hinna- ja kvaliteedisuhtega, kasutades selleks optimaalselt  ressursse. Tema tähtsaks ametialaseks ülesandeks on tagada ettevõttele oma vastutusalas olevate materjalide, valmistoodete ja teenuste pidev saadavus. 

Hankejuhi puudumisel organisatsioonis on ostujuhi töövaldkondadeks strateegiline ja taktikaline planeerimine, tarnijate valik, läbirääkimised, tarnelepingute sõlmimine ning ostueelarve ja päringute koostamine, analüüsimine ja laovarude haldamine. 

Ostujuht peab tundma süvitsi oma vastutusalas olevate toodete ja teenuste valdkonda, tarnijaturgu ja potentsiaalseid tarnijaid, nende tooteid ja/või teenuseid ning olema kursis turu muutumise võimalike trendidega. 

Ostujuht on vastutav tarnijasuhete, ostulepingute kvaliteedi, ostetavate kaupade ning teenuste hinna ja kvaliteedi suhte, ostukulude ja regulaarsete, ettevõtte vajadusi rahuldavate tarnete eest. 

Olulisel kohal on ettevõtte ostuorganisatsiooni  ja ostupersonali juhtimine ning arendamine, mis eeldab juhtimis- ja meeskonnatöö oskusi. Ostujuht korraldab oma alluvate tööd ja jälgib, et alluvad ning kaastöötajad järgivad ostuprotsessi kõiki reegleid ja teostavad ostutoiminguid vastavalt ettevõttes kehtestatud korrale, ostupoliitikatele ja ostueetilistele põhimõtetele. Ta teeb koostööd ettevõtte lao-, tootmis- ja müügiallüksuse ning organisatsiooni muude allüksustega. 

Ostujuht on üldjuhul aruandekohustuslane oma otsese ülemuse – hankejuhi või hanke(ostu)direktori ees. Alluvad, kelleks on ostuspetsialistid, ostukoordinaatorid, sisseostjad ja ostuassistendid vastutavad omakorda ostujuhi ees. 

1. ↑  *Hanke- ja ostujuhtimine*. Seilecs. 2023.
**WEK** on Eesti instrumental technical progressive metal '​i sooloprojekt, mis alustas tegevust aastal 2018.

WEK on välja andnud 2 albumit - Mystery (2019) ja Infinity (2021).

Mystery (2019 album)
--------------------

1. Dusk 02:22

2. Mystery 03:18

3. Connection 02:52

4. Powerflow 04:28

5. Elevation 04:13

6. The Leader 02:59

7. Difficulties Create Progress 03:55

8. Gift of Curse 04:25

9. Aspiration 03:14

10. Tornado 04:20

11. Light 05:14

\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_

Muusika kompositsioon/produktsioon/salvestamine/programmeerimine: Kevin Oper

Mix/master: Kevin Oper

Albumi kujundus: Kevin Oper

  

välja antud 22.02.2019

Infinity (2021 album)
---------------------

1. Exordium 00:54

2. Optical Illusion 04:10

3. On A Whim 03:23

4. Conqueror 04:26

5. Eternal Hymn 03:29

6. Axiom 04:39

7. Euclid 04:00

8. Non-Standard Perspective 04:03

9. Fractal Dimension 02:42

10. Ancient Serpent 04:01

11. Djinn 05:01

12. Infernal Abyss 03:37

13. Magnetism 04:39

\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_

Muusika kompositsioon/produktsioon/salvestamine/programmeerimine: Kevin Oper

Mix/master: Kevin Oper

Albumi kujundus: Kevin Oper

  

välja antud 03.09.2021

Diskograafia
------------

Infinity (2021 album)

Mystery (2019 album)
Aime ja Andres Lutsar 1995. aastal  
Foto: Jaan Künnap
**Andres Lutsar** (9. märts 1937 Erastvere vald, Võrumaa – 30. september 2007 Tallinn) oli Eesti judotreener, sportlane, spordiestraadi[*viide?*] artist ning Eesti judoliikumise rajaja.

Aastal 1961 lõpetas Andres Lutsar Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. Pärast seda tegutses ta treeneri ja artistina[*viide?*], oli andekas noortetreener ja mitme tuntud judoka kasvataja. 1972. aastal asutas Lutsar judoklubi Aita nime (praegune Aitado), hiljem oli ta selle president. Ta ise tuli 10 korral Eesti meistriks sambos ja kahel korral akrobaatilistes hüpetes.

Lutsar tegi 1969. aastal sambovõtete juhendajana kaasa filmi "Viimne reliikvia" võtetel, kaskadöörina tegi ta kaasa filmides "Viimne reliikvia" ja "Tulivesi". Lavastas Salme Kultuurikeskuse teatris näidendi "Meisterdetektiiv Kalle Blomkvist".

Andres Lutsar kirjutas judo- ja enesekaitseteemalisi raamatuid (sh "Judo meile" ja "Väike judoõpik") ja artikleid ajakirjandusväljaannetele.

Judoliikumise rajaja Jigorō Kanō eeskuju vääriliselt oli ka Andres Lutsar mitmekülgselt andekas. Ta tegeles peale judopedagoogi ülesannete ka filosoofiaga ning rääkis lisaks emakeelele vene, soome ja inglise keelt. Karismaatilise ja humoorika õhtujuhina juhtis Lutsar nii pulmi kui ka peoõhtuid. Lisaks, mingi aeg 70-ndates ta tegi kaasa Pirita jõesuudmes asuva kuunar-kohviku "Kihnu Jõnni" Kaljo Saarekese varjeteeprogrammis, mängides suupillil 2.MS populaarseid lugusid. 

Andres Lutsar suri 30. septembril 2007 Tallinnas ning ta maeti 6. oktoobril 2007 Metsakalmistule.

Tunnustus
---------

* NSV Liidu meistersportlane sambos
* Kalevi auliige
* 1997 aasta õpetaja
* 2000 Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi sihtkapitali aastapreemia (rahvusvahelise tasemega judokate ettevalmistamine, sportlike eluviiside propageerimine)
* 2001 Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk
* 2006 Eesti Vabariigi spordipreemia (**elutööpreemia** – pikaajalise tegevuse ja silmapaistvate tulemuste eest judo arendaja ja treenerina)
* 2006 Tallinna teenetemärk
* 2008 Haabersti elutöö preemia (postuumselt)

Tuntud õpilasi
--------------

* Indrek Pertelson
* Martin Padar

Isiklikku
---------

Andres Lutsaril on abielust Aimega poeg Jaan Lutsar, kes jätkab ka judokooli Aitado juhatamist ja treeninguid. Lutsaril on kolm pojatütart[*viide?*].

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 1515

Välislingid
-----------

* Järelehüüe Eesti Päevalehes 2. oktoober 2007
* Lahkus teenekas judopedagoog Andres Lutsar
* Biograafia ESBL-is
**F-teadus** (inglise keeles *φ-science*) on osa teadusest, mille eesmärk on maailma formaalne kirjeldamine. F-teaduse mudeli ülesanne on teadusharude, näiteks keemia erinevate iseloomude mõistmine ja ilmestamine.

Päritolu
--------

F-teaduse mudelit kasutas esimesena eesti teadusfilosoof Rein Vihalemm oma teaduskäsitluse täpsustamiseks peamiselt keemia ajaloos ja keemiafilosoofias. Oma töö lihtsustamiseks pidas Vihalemm vajalikuks eraldi määratleda teaduse teoreetilise ja täielikult kirjeldatava ning piiritletud osa f-teadusena. Teadus ei koosne vaid loodusseadustest, matemaatilisest füüsikast, füüsikateooriast jms, vaid sisaldab erinäolisi komponente. F-teadus tegeleb ainult enda poolt loodusseaduste objektidena konstrueeritavaga. 

F-teaduse mudel on paika pandud füüsika ehk nn etalonteaduse järgi, millest on tulnud ka f-täht nimetusse "f-teadused". F-teadus kujutab endast ideaalset teaduse mudelit.

Teaduste liigitamine
--------------------

F-teaduse mudel on vajalik eraldi teoreetilise mudelina teadusharude eristamiseks, kuna füüsikat ennast pidevalt areneva teadusena ei saa aluseks võtta. Vihalemma f-teaduse mudelist lähtudes liigitatakse teadus kolmeks:

1) täielikult f-teadusena kirjeldatav, nagu füüsika,

2) osaliselt f-teadusena kirjeldatav, nagu keemia või bioloogia,

3) vaid väga väikestes piirides või üldse mitte f-teadusena kirjeldatav ehk sotsiaal- ja humanitaarteadus.

Teaduse pideva arengu ja uute avastuste tõttu võivad need piirid nihkuda ning teaduste liigitused muutuda. Tänapäevase käsitluse järgi liigitub füüsika täielikult f-teaduse alla ja on selle põhinäide, kuid tulevikus ei pruugi see nii olla. Keemia koosneb kahest poolest, millest üks liigitub f-teaduse alla, kuid teine (kirjeldav-klassifitseeriv-ajalooline pool) ei sisalda ainult f-teaduslikult modelleeritavat.  F- teadusest sõltumatu materjal ei taandu füüsikale ning seda pole võimalik täielikult f-teaduslikult konstrueerida, seega ei saa olla täppisteadus. Keemiaga sarnaselt on mitmeosaline ka bioloogia. Kuigi bioloogias on üldtuntum pool, mis pole f-teaduslik, sisaldab siiski ka bioloogia teadusena mitmeid ühisusi füüsikaga.

Viited
------

1. 1 2 3  Kändler, T. (2009). *Kuidas liigitada teadusi?* Forte: https://forte.delfi.ee/artikkel/22851147/kuidas-liigitada-teadusi
2. 1 2 3 4  Lõhkivi, E. (2013). *Teadusest - keemiaga ja ilma*. Universitas Tartuensis: https://www.ajakiri.ut.ee/artikkel/182
3. ↑  *Rein Vihalemm*. (2021). Vikipeedia: https://et.wikipedia.org/wiki/Rein\_Vihalemm#cite\_note-1cpuo-18
4. 1 2  Müürsepp, P. (2015). *Mis on see, mida nimetatakse teadusfilosoofiaks?* Sirp: https://www.sirp.ee/s1-artiklid/c21-teadus/mis-see-on-mida-nimetatakse-teadusfilosoofiaks/
**Püsivkulu** *(ingl.k. fixed cost)* on igasugune muu kulu, mis pole muutuvkulu. Püsivkulude määr on ühesugune olenemata sellest, millise intensiivsusega tegevused toimuvad. Püsivkulude suurus jääb muutumatuks ka siis, kui tegevusi üldse ei toimu. Püsivkulud on masinate ja seadmete ning infrastruktuuri rajatiste soetamiseks või teenuse osutamiseks tehtud kulud, mis ei muutu koos teenuste hulga muutumisega vaadeldaval perioodil. Püsivkulude määr ei sõltu sellest, kas nõudlus on olemas või mitte, need esinevad mistahes nõudluse puhul. 

Ettevõttes on püsivkuludeks hoonete ja seadmete amortisatsioon, juhtkonna palgakulu, kütmiskulu jms kulud. Püsivkulud muutumatu tasemega ainult teatud kindlal ajavahemikul. Kui ostetakse uus seade või ehitatakse uus hoone, muutub püsivkulude tase. Püsivkuludel on vahel ka omadus näida lühiperioodil muutuvkuludena. Hanke- ja ostutegevuses on püsivkuludeks tööjõukulud, kontorikulud, majanduskulud, ametisõidukite kulud, arvuti- ja sidekulud jms.  

1. ↑  *Hanke- ja ostujuhtimine*. Seilecs. 2023.
**Ohtla mõis** (saksa keeles *Ochtel*) oli rüütlimõis Kullamaa kihelkonnas Läänemaal.

Mõis rajati 1591. aastal. Ohtla oli endine Haapsalu linnuselääni küla. 

1553. aastast oli küla Haapsalu toomhärrast skolastiku Finckenow elatismaa. 1585. aastast kuulus Haapsalu toomkirikule. 14. augustil 1590 läänistas Rootsi kuningas Johan III Feodor Baranoffile suurusega 1,25 adramaad, millele see järgmisel aastal rajas mõisa. Feodor ise ja ta pojad Johan ja Gerd langesid lahingus. Ohtla läks 1631. aastal Rootsi kuninga Gustav Adolfi kinnitusega, Feodor Baranoffi väimees Christopher von Nyen/Nyn/Nyienile (1603–1684) meeslääniks.

1669. aastal läks mõis tagasi krahv De la Gardie valdusse ja ta liitis selle Martna kihelkonnaga. Magnus Gabriel de la Gardie müüs Ohtla mõisa Karl IX loaga Stockholmi kodanikule Johan Scheurmannile. 

Mõisahoonetest on alles esinduslik kivist karjakastell, paar muud kõrvalhoonet ja väike puidust kahekorruseline aidahoone.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 22.03.2016)
2. ↑  Ohtla mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 22.03.2016)

Välislingid
-----------

* Ohtla mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
* Ohtla mõis Eesti mõisaportaalis
* Ohtla mõis (Kullamaa khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis

Kullamaa kirik
Kullamaa kihelkond

**Kirik**: Kullamaa  

**Mõisad**: Jõgisoo mõis | Kasenurme mõis | Kalju mõis | Kohatu mõis | Koluvere mõis  | Kuijõe mõis | Käända mõis | Kääsla mõis | Kütke mõis | Leevre mõis | Leila mõis | Liivi mõis | Loodna mõis | Luiste mõis | Maidla mõis | Ohtla mõis | Piirsalu mõis | Päri mõis | Sipa mõis | Sooniste mõis | Suure-Kullamaa mõis | Teenuse mõis | Tolli mõis | Ubasalu mõis | Vaikna mõis | Väike-Kullamaa mõis
Annika Altmäe, Kullamaa Rohumäel 2021
**Annika Altmäe** (sündinud 2. aprillil 1987 Kullamaal) on Eesti keskkonnakaitsja, endine Erakond Eestimaa Rohelised peasekretär.

Ta lõpetas 2005. aastal Käina Gümnaasiumi ja astus Eesti Maaülikooli, kus omandas bakalaureusekraadi loodusvarade kasutamise ja kaitse erialal. Viimasel ülikooliaastal võitis konkursil Euroforesteri stipendiumi, millega jätkas magistriõpinguid Rootsi Põllumajandusülikoolis (SLU) säästva metsanduse erialal. Rootsis õppides kandideeris järgmisse stipendiumiprogrammi, mis võimaldas õpinguid jätkata Helsingi Ülikoolis ja Põhja-Carolina Osariigi Ülikoolis (NCSU). Magistriõpingud lõpetas 2012. aastal. Ta veetis aasta Eestis ja suundus seejärel Austraaliasse.

2018. aastal mängis Kangarilla FC esimeses naiskonnas Austraalia jalgpalli.

2019. aastal naasis püsivalt Eestisse ja 2020 astus Erakond Eestimaa Rohelistesse, kus valiti volikogu asejuhiks. 2021. aprillist alates oli erakonna peasekretär.

2021. aastal oli Eesti Inimõiguste Keskuse vabatahtlik saadik Läänemaal.

2021. aastal kandideeris kohalike omavalitsuste valimistel Lääne-Nigula vallas Keskerakonna nimekirjas.

Tunnustus
---------

2016. aastal sai Annika Altmäe Elupäästja 3. klassi medali.

Viited
------

1. ↑  Jörg Brunet, Desiree Mattsson, Vilis Brukas Giulia Attocchi & Per-Magnus Ekö. "The MSc programme EUROFORESTER at SLU" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 29. oktoober 2021. Vaadatud 11. oktoobril 2021.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
2. ↑  Bronson Bullock. "International Dual Degree Programs // Transatlantic Master's Degree Program in Forest Resources" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 24. oktoober 2021. Vaadatud 11. oktoobril 2021.
3. ↑  Eestimaa Rohelised (06.04.2021). "Saame tuttavaks – Roheliste uus peasekretär Annika Altmäe!". *erakond.ee*. Originaali arhiivikoopia seisuga 26.10.2021. Vaadatud 11.10.2021.
4. ↑  Anne Raiste. "Erakordset vaprust näidanud inimesi premeeriti päästeteenistuse aumärkidega".
Hilda Heine
**Hilda Cathy Heine** (sündinud 6. aprillil 1951 Majuro atollil) on Marshalli Saartelt poliitik ja pedagoog, alates 3. jaanuarist 2024 on ta Marshalli Saarte president. Ta oli Marshalli Saarte president ka aastatel 2016–2020.

Haridus
-------

Heine õppis Ameerika Ühendriikide kõrgkoolides. 1970. aastal lõpetas ta Oregoni ülikoolis bakalaureuseõppe. 1975. aastal lõpetas ta magistriprogrammi Hawaii ülikoolis ning 2004. aastal kaitses Lõuna-California ülikoolis magistritöö ning sai doktorikraadi haridusteaduse alal. Ta oli sealjuures ka esimene Marshalli Saarte elanik, kes on doktorikraadi saanud.

Töökäik
-------

26. jaanuaril 2016 valiti Heine Marshalli Saarte presidendiks. Ta oli riigi ja ühtlasi kõikide Mikroneesia riikide esimene naispresident. Lisaks oli ta alles neljas naine, kes on olnud Okeaania iseseisva riigi valitsusjuht (enne teda olid olnud Jenny Shipley ja Helen Clark Uus-Meremaal ning Julia Gillard Austraalias). Tema ametiaeg kestis kuni 13. jaanuarini 2020. Enne presidendiametit oli ta haridusminister.

2024. aasta jaanuaris valiti Heine taas Marshalli Saarte presidendiks.

Viited
------

1. ↑  "Marshall Islands". Pacific Women in Politics.
2. ↑  Johnson, Giff (2016-01-28). "Hilda emerges as RMI President". Marshall Islands Journal.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Casten NemraDavid Kabua** | **Marshalli Saarte president**2016–20202024– | Järgnev**David Kabua.** |
**Catherine Zarip** (sündinud 18. oktoobril 1966 Tallinnas) on eesti illustraator ja raamatukujundaja. 

Lõpetanud 1995. aastal Eesti Riikliku Kunstiakadeemia keraamika eriala. Töötanud kirjastuse Avita peakunstnikuna 1998–2014, praegu vabakutseline. Ta on Eesti Kujundusgraafikute Liidu ja IBBY Eesti osakonna liige. 

Zarip on illustreerinud kümneid lasteraamatuid, õpikuid ja töövihikuid ning kujundanud peaaegu 200 raamatut. Tema tööd asuvad Eesti Rahvusraamatukogu kunstikogus ja Eesti Lastekirjanduse Keskuse illustratsioonikogus. Ta on pälvinud kahel korral auhinna Tallinna Illustratsioonitriennaalil ja kümnel korral "5 kauneimat Eesti lasteraamatut" konkursil.

Tema kunst on värske ja elegantne – ühtaegu animeeritud ja vaoshoitud, detailirikas ja lihtne.

Viited
------

1. ↑  "ELLSA" (Ameerika inglise). Vaadatud 28. jaanuaril 2023.
2. ↑  "ELK". *Eesti Lastekirjanduse Keskus*. Vaadatud 28. jaanuaril 2023.

Välislingid
-----------

* Catherine Zarip joonistab emotsioone, Õpetajate Leht, 26. veebruar 2016.
* Catherine Zarip: lasteraamatus on oluline luua võimalikult helge atmosfäär, ERR, 19. september 2019.
* Presidendi jõulukaardil näeb maailma mitmekesisust, Õhtuleht, 4. detsember 2020.
* Zarip: illustratsioon on Eestis viimase kümne aastaga kõvasti arenenud, ERR, 21. september 2021.
**Uno Palu** (8. veebruar 1933 Sindi – 15. jaanuar 2024) oli eesti kergejõustiklane ja treener.

Ta õppis aastatel 1951–1952 Tallinna Kehakultuuritehnikumis, lõpetas eksternina keskkooli ja 1966. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonna.

Tuli kõrgushüppes 1951. aastal NSV Liidu noortemeistrivõistlustel teiseks ja tõusis Dünamo ülel koondise kandidaadiks. Alates 1953. aastast kujunes põhialaks kümnevõistlus. 

Ta sai 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängudel kümnevõistluses neljanda koha. 1958. aasta võitis ta Stockholmis Euroopa meistrivõistlustel 7329 punktiga hõbemedali.

Töötas 1955–1962 Dünamo spordiinstruktorina ja Pirital tuletõrjujana, 1966–1967 Tallinna Mererajooni spordikoolis ja 1968–1974 Dünamo kergejõustikukoolis treenerina (silmapaistvaim õpilane Peeter Põld). 1974–1992 oli Harju KEK-i spordimetoodik.

Isiklikke rekordeid
-------------------

* 100 m jooks – 11,0 (1958)
* 400 m jooks – 49,3 (1958)
* 1500 m jooks – 4.15,8 (1961)
* kõrgushüpe – 1.92 (1960)
* kaugushüpe – 7.08 (1960)
* teivashüpe – 3.80 (1959)
* kuulitõuge – 13.71 (1960)
* odavise – 68.76 (1960)
* kettaheide – 45.21 (1958)

Tunnustus
---------

* 1956 ja 1958 Eesti NSV aasta sportlane
* Alates 1957. aastast korraldatakse noortele mitmevõistlejatele Uno Palu auhinnavõistlusi (esimene võitja Rein Aun)
* 2001 Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Muusik Indrek Palu on tema venna lapselaps.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Uno Palu rajas teed spordis ja muusikas. Pärnu Postimees, 9. veebruar 2008
Karikatuur Kaplinnast Kaironi raudteeprojektile
**Imperialism** (*ladina keeles* *imperare* valitsema; *imperium* valitsetav maa-ala; näiteks *Imperium Romanum*) on mitmetähenduslik sõna. Üldiselt mõistetakse imperialismi all ühe riigi enesekeskset poliitikat oma võimu- ja mõjupiirkonna laiendamiseks. Selleks on võimalik luua koloniaalmaid ja protektoraate. Sellist tegevust nimetatakse ka kolonialismiks.

Tänapäevases tähenduses on võimupiire võimalik laiendada ka majanduslikult teisi riike halvemasse olukorda pannes, näiteks majanduspiiranguid seades.

Marksistliku käsitluse järgi on imperialism kapitalismi viimane staadium, millele järgneb sotsialistlik revolutsioon. 
Lenin väitis, et 19. sajandi lõpul omandas kapitalism spetsiifilised jooned: tootmine oli saavutanud sellise kontsentratsioonitaseme, mis viis monopolide tekkimiseni ja monopolid olid saavutanud ülevõimu. Lenin nimetas seda kapitalismi staadiumit roiskuvaks, parasiteerivaks ja väljasurevaks. Sellest on tigitud ka kapitalistlike riikide ebaühtlane majanduslik ja poliitiline arengutase ning see ebaühtlus suurenev järsult, omandades hüppelise ja konfliktse iseloomu ja kutsudes olukorras, kus maailm on imperialistlike riikide vahel ära jaotatud, esile maailmasõdu maailma ümberjaotamise pärast. Imperialistlikele riikidele on omane agressiivne ja vallutuslik välispoliitika, milles kajastub monopolide püüd maailmavallutamisele. 

Eurooplaste asumaad Aafrikas 1914
Omas riigis kaasneb selle poliitikaga majanduse suurenev militariseerumine, mis näitab imperialismi parasiitlikku iseloomu. Monopolide ülemvõim tekitab tendentsi pidurdada ühiskonna tootlike jõudude arengut, mis ei välista tootmise suhteliselt kiiret kasvu üksikutel perioodidel. 

Lenin leidis, et imperialism on kapitalismi selles arenemisstaadiumis, kus on välja kujunenud monopolide ja finantskapitali ülemvõim, kapitali väljavedu on silmapaistvalt oluline, rahvusvahelised trustid on algust teinud maailma jaotamisega ja kogu maailma territoorium on jaotatud suurimate kapitalistlike riikide vahel.

Vaata ka
--------

* Keisriosariik

Välislingid
-----------

* Peeter Tarvel, Imperialism kui uusima ajaloo periood. Ajalooline Ajakiri nr. 4/1939
**Albert Roost** (26. juuni 1919 Lümanda vald Kihelkonna kihelkond – 21. oktoober 1999 Toronto) oli eesti vaimulik.

Sai alghariduse Taritu algkoolis. Lõpetas 1939. aastal Saaremaa Ühisgümnaasiumi. Õppis Tallinna Tehnikaülikooli mehaanikateaduskonnas. 

Põgenes sõjaolukorras Rootsi, kus täiendas oma tehnilisi teadmisi korrespondentskursustel. Töötas Rootsis Linköpingi raudteetehastes joonestajana. 

1951. aastal emigreerus Kanadasse, kus töötas ehituste tulekaitsesüsteemide planeerimise alal. Torontos ühines ta E.E.L.K. Toronto Vana-Andrese kogudusega, 1962. aastast oli ta Toronto Vana-Andrese koguduse nõukogu aseesimees ja 1973. aastast nõukogu esimees. Albert Roosti isa oli Kärla Maarja-Magdaleena koguduse nõukogu liige. Albert Roost õppis 1978–1981 Torontos Usuteaduslikus Instituudis ja oli prooviaastal õpetaja Andres Tauli juures Toronto Vana-Andrese koguduses.

Roost ordineeriti (koos Väino Kaldmaga) diakonõpetajaks 20. juunil 1982 Toronto Vana-Andrese kirikus piiskop Karl Raudsepa poolt. Assisteerisid prof. Arthur Võõbus, dr. Gilbert Sharf, praost Andres Taul ja õpetaja Udo Petersoo.

Oli seejärel Kanada praostkonna vikaarõpetaja ja Toronto Vana-Andrese koguduse abiõpetaja. 1984. aastal valiti ta Sudbury ja Buffalo Pauluse koguduse õpetajaks. 15. märtsil 1997 valiti ta Kanada praostkonna praostiks. 20. märtsil 1999 jäi ta tervislikel põhjustel emerituuri. 21. oktoobril 1999 ta suri ning maeti 26. oktoobril 1999 Toronto Yorki kalmistule.

Kogudusetöö kõrvalt kirjutas Albert Roost ka raamatuid.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. veebruar 2005. Vaadatud 15. juunil 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. august 2009. Vaadatud 21. juunil 2010.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  Vaba Eestlane 20. juuli 1999 (lk. 11)
4. ↑  Eesti Kirik nr. 3. 1982
5. ↑  Vaba Eestlane 9. november 1999 (lk. 9)

Kirjandus
---------

* Toronto Esimene Eesti Evangeeliumi Luteri usu kogudus 1949-1984: EELK Toronto Vana-Andrese kogudus 35 aastat :[kogumik]/ toimetanud Udo Petersoo, Albert Roost,... [jt.] Toronto: Toronto Esimene Eesti Ev.-Luteri usu kogudus, 1984
* Toronto Esimese Eesti Luteri Usu Koguduse 25. aastapäeva juubelialbum/ toimetanud Karl Arro, Albert Roost,... [jt.] Toronto: Toronto Esimene Eesti Evangeeliumi Luteri Usu Kogudus, 1974
* Eesti-inglise sõnastik: noortele vähemtuntud sõnu dr. Martin Lutheri väikeses katekismuses ja Luuka evangeeliumis/ koostanud Albert Roost. Toronto: EELK Kanada praostkond, 1986
* Apostel Paulus: tema teoloogia peajooni ja juhiseid kristlikuks eluks/ Albert Roost. Toronto : EELK Usuteaduslik Instituut, 1991
* Jutlustamine ja jutlus/ Albert Roost. Toronto: EELK Usuteaduslik Instituut, 1988
* Raamatute raamat: Piibli usaldusväärsus ja selle tähendus kristuse kirikule/ Albert Roost; [toimetanud Marika Kusnets]. Tallinn: Logos, 1995.
* Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
Tartu Koidu Keskus on pika ajalooga mittetulundusühing (asutatud 1999.aastal), mis vastavalt ajastu vajadustele on pakkunud kogukonnale erinevaid teenuseid. Kõige pikemalt tegutses Koidu 13 majas Tartus asenduskodu, mis esimesena Eestis rakendas tänaseks tavapäraseks saanud peremudelit, andes nii lastele võimaluse ühiselt tegutsedes õppida teineteisega arvestamist turvalises ning toetatud keskkonnas. Tartu Koidu Keskuse majas algas ka noorsootöö Avatud Noortekeskuste (ANK) teenusena, samuti tegutses seal MTÜ Öökull. Pikka aega pakkus Tartu Koidu Keskus koostöös Tartu linnaga laste päevakeskuste teenust, et vähekindlustatud lapsed saaksid pärast kooli turvalises ruumis õpiabi, sooja toitu ning eakaaslastega aega veeta. Aastal 2008.avati keskuse hoovimajas väikelastehoid Koidukiir, mis tegutseb tänaseni. Tartu Koidu Keskuse pikaaegne juht oli Anne Schotter, kelle eestvedamisel toimetas organisatsioon kuni aastani 2020. 

Alates 2020.aasta kevadest on MTÜ eestvedaja Eva Üprus ja senisest suurem rõhk on Tartu Koidu Keskuse kogukonnakeskuseks kujunemisel. Kogukonnale pakutakse erinevaid vaba-aja veetmise võimalusi, huviringe, koolitusi ning töötubasid. 2024.aasta alguses avatakse plastiku ümbertöötlemise töökoda.
Vecvāle mõis 1904. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Walkschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904). Mõisa valdused on kaardil tähistatud numbriga 91
**Vecvāle mõis** (saksa keeles *Alt-Sackenhof*, läti keeles *Vecvāles muiža*) oli riigimõis Liivimaal Valga kreisis Trikāta kihelkonnas. Tänapäeval asub endine mõisasüda Lätis Valmiera piirkonnas Trikāta vallas.

Ajalugu
-------

Mõis kuulus Poola ajal Walter von Sackenile, kes aga Poola ja Rootsi vahelistes sõdades hukkus. Seejärel said mõisa omanikuks jesuiidid, ent aastal 1621 tagastas Gustav Adolf mõisa selle pärijale Otto von Sackenile. Too müüs mõisa 2000 taalri eest aastal 1633 Axel Oxenstjernale. Mõisate reduktsiooni käigus sai sellest riigimõis, ent Katariina II annetas sellest osa Jaunvāle mõisa nime all parun Loewenile.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus aastal 1816 5 ja 7/8 adramaad, sellele allus 94 mees- ja 126 naishinge. Aastal 1688 oli mõisa suurus (koos Jaunvāle mõisaga) kümme adramaad, sama oli mõisade suurus aastal 1734. Aastal 1758 kuulus mõisale 5 ja 7/8 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 3 ja 4/10, aastal 1881 allus mõisale 3 ja 60/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Viited
------

1. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 284
2. ↑   Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Von H. von Bienenstamm. Riga, bei Deubner, 1826. Riga, gedrukkt in der Müllerschen Buchdrukkerei. Riga : Deubner, 1826 lk. 273
3. ↑  Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 282.
4. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 420.

Trikāta kirik
Trikāta kihelkond

**Kirik**: Trikāta kirik  

**Abikirik**: Vijciemsi kirik  

**Mõisad**: Cempi mõis | Dutka mõis | Jaunbrenguļi mõis | Jaunvāle mõis | Lipšukalnsi mõis | Lubi mõis | Plāņi mõis | Tiepole mõis | Trikāta kirikumõis | Trikāta mõis | Vecbrenguļi mõis | Vecvāle mõis | Vījciemsi mõis
**David Kabua** (sündinud 1951) on Marshalli saarte poliitik, alates 13. jaanuarist 2020 kuni 3. jaanuarini 2024 Marshalli saarte president. Ta on Marshalli saarte esimese presidendi Amata Kabua ning esimese esileedi Emlain Kabua poeg.

David Kabua on õppinud Mikroneesias Xavieri kõrgkoolis ning Hawaii ülikoolis. Aastatel 2008–2011 oli ta senaator Wotho atollilt. Aastatel 2012–2013 riigi terviseminister, 2014. aastal sai temast siseminister. Jaanuaris 2016 nimetati Kabua Casten Nemra valitsuse presidendi abiministriks.

6. jaanuaril 2020 valis Marshalli saarte parlament hääletustulemusega 20:12 (1 erapooletu) David Kabua presidendiks. Eelmine president Hilda Heine kandideeris Kabua vastu, kuid kaotas. Kabua märkis oma ametiaja peamisteks väljakutseteks kliimasoojenemisega võitlemise, 2023. aastal lõppeva Ameerika Ühendriikide rahastusleppe pikendamise ning Runiti saare radioaktiivsete jäätmete likvideerimise. Tema ametiaeg algas 13. jaanuaril 2020.

Viited
------

1. ↑  Profile of David Kabua
2. ↑
3. ↑  "Presidential Cabinet". Rmiembassyus.org. Originaali arhiivikoopia seisuga 30. märts 2015. Vaadatud 2. juuni 2015.
4. ↑  Inc. IBP (4. aprill 2013). *Marshall Islands Land Ownership and Agricultural Laws Handbook - Strategic Information and Basic Laws*. Lulu.com. Lk 22. ISBN 978-1-4387-5952-4.
5. ↑  "Marshall Islands - Marshall Islands President Christopher Loeak has defeated a second vote of no confidence last Tuesday, by a vote of 17-13". Tfbmicronesia.com. 19. märts 2014. Vaadatud 2. juuni 2015.
6. ↑  "New president for Marshall Islands". Radio New Zealand. 6. jaanuar 2020. Vaadatud 6. jaanuar 2020.
7. ↑  "Marshalls' president-elect anticipating challenging term". Radio New Zealand. 6. jaanuar 2020. Vaadatud 6. jaanuar 2020.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Hilda Heine** | **Marshalli saarte president**2020– | Järgnev' |
Porvoo toomkirik 2006. aasta jaanuaris
**Porvoo toomkirik** (soome *Porvoon tuomiokirkko*, rootsi *Borgå domkyrka*) on Soome Evangeelse Luterliku Kiriku toomkirik Porvoos. Ta on rootsikeelse Borgå (Porvoo) piiskopkonna peakirik. Kirikut kasutab ka soomekeelne kogudus, mis kuulub Helsingi piiskopkonna alla.

Porvoo kirik on põhiosas ehitatud 15. sajandil. See sai toomkirikuks 1723. aastal, kui Viiburi langes Venemaa kätte ning sealne piiskopkonna keskus koliti ümber Porvoosse. 1809. aastal toimus toomkirikus Porvoo maapäev, millel Venemaa keiser Aleksander I kinnitas Soome vanad õigused ning pandi alus Soome suurvürstiriigile.

Ajalugu
-------

Toomkirik pärast põlengut 2006. aasta mais
Toomkirik koos eraldiseisva kellatorniga 2010. aastal
Porvoos asus tõenäoliselt juba 13. sajandil puukirik. Kivikirik rajati sinna arvatavasti 1410. aastatel ning see oli pühitsetud tõenäoliselt neitsi Maarjale. Kiriku rajajaks peetakse Pernaja meistrit, kellele omistatakse mitme 15. sajandi esimesest poolest pärineva Soome kiriku ehitamine. 15. sajandi keskpaiku kirikut laiendati neli meetrit ida ja kuus meetrit lõuna suunas.

16. sajandil sai kirik mitu korda kannatada: 1508. aastal purustasid selle taanlased ning 1571. ja 1590. aastal rüüstasid seda venelased. 17. sajandi alguses kirik taastati ning muu hulgas ehitati sinna esimene orel. 1708. aastal põles kirik aga Põhjasõja käigus uuesti. Siiski taastati ta peagi ning sai 1723. aastal Viiburist Porvoosse üle toodud piiskopkonna keskuseks. 1923. aastal viidi Porvoo piiskopkonna keskus Tamperesse (Tampere piiskopkond) ning Porvoo sai uue rootsikeelse piiskopkonna keskuseks.

1809. aastal toimunud Porvoo maapäev algas Porvoo toomkirikus ning seal andsid Soome seisused vande Aleksander I-le kui Soome suurvürstile.

1941. aastal tabas toomkirikut Jätkusõja käigus lennukipomm, mis aga ei lõhkenud ning kirik pääses suuremate kahjustusteta.

1992. aastal pühitseti Porvoo toomkirikus Porvoo lepingu sõlminud luteri ja anglikaani kirikute ühist armulauateenistust; sellest sai leping ka oma nime.

2006. aasta 29. mail süüdati kirik põlema ning tulekahjus hävis kiriku katus, selle sisemus sai kannatada peamiselt suitsu- ja veekahjude tõttu. Süütaja mõisteti 2007. aastal kuueks ja pooleks aastaks vangi. Kirik remonditi ning 2008. aasta 30. novembril toimus seal esimene põlengujärgne teenistus.

2009. aastal kujutati Porvoo toomkirikut 2-eurosel mündil, mis löödi Porvoo maapäeva 200. juubeli puhul. Siis anti välja ka 100-eurone mälestusraha, millel on samuti kujutatud toomkirikut.

Viited
------

1. ↑  "Marianna Niukkanen, Porvoon kirkko ja kellotapuli keskiajalla". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. jaanuar 2017. Vaadatud 2. jaanuaril 2017.
2. ↑  Iltasanomat: Porvoon kirkon polttajan tuomio kaksinkertaistui, 15.52007
3. ↑  Helsingin Sanomat: Porvoon tuomiokirkko vihitään adventtina, 21.11.2008

Välislingid
-----------

* Porvoo koguduste koduleht
Lukas Hinterseer (2014)
**Lukas Hinterseer** (sündinud 28. märtsil 1991 Kitzbühelis) on Austria jalgpallur, kes mängib ründajana Saksamaa esiliigaklubis Hansa Rostock.

Ta alustas klubikarjääri Innsbrucki Wackeris. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Austria esiliigas hooajal 2009–10. Hinterseeri läbimurdehooaeg oli 2013–14, kui ta lõi Wackeri meeskonnas Austria kõrgliigas 13 väravat.

2014. aasta mais sõlmis ta kolmeaastase lepingu Saksamaa esiliigaklubiga FC Ingolstadt 04. Hooaegadel 2015–16 ja 2016–17 mängis ta Ingolstadtiga Saksamaa kõrgliigas, kus ta lõi kahe hooaja peale kokku üheksa väravat.

2017. aastal siirdus ta Saksamaa esiliigaklubisse VfL Bochum. Ta oli järgmisel kahel hooajal klubi suurim väravakütt, lüües liigas vastavalt 14 ja 18 väravat. 2019. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu Hamburger SV-ga.

2021. aasta jaanuaris siirdus ta Lõuna-Korea kõrgliigaklubisse Ulsan Hyundai. Seal mängis ta vaid pool aastat. 2021. aasta augustis sõlmis ta lepingu Saksamaa esiliigaklubiga Hannover 96. 2022. aasta juulis liitus ta samasse liigasse kuuluva Hansa Rostockiga.

Hinterseer tegi Austria rahvuskoondises debüüdi 2013. aastal. Ta kuulus Austria koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Välislingid
-----------

 Lukas Hinterseer – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

Viited
------

1. ↑  "Verstärkung aus Südkorea: Hinterseer soll Ducksch ersetzen". *kicker.de* (saksa). kicker. 30. august 2021. Vaadatud 30. augustil 2021.
2. ↑  ""Physisch sehr robust": Rostock holt Hinterseer". *kicker.de* (saksa). kicker. 21. juuli 2022. Vaadatud 21. juulil 2022.

| * v
* r
Austria koondis  –  UEFA Euro 2016 |
| --- |
| 

* 1 Almer
* 2 Garics
* 3 Dragović
* 4 Hinteregger
* 5 Fuchs (c)
* 6 Ilsanker
* 7 Arnautović
* 8 Alaba
* 9 Okotie
* 10 Junuzović
* 11 Harnik
* 12 Lindner
* 13 Suttner
* 14 Baumgartlinger
* 15 Prödl
* 16 Wimmer
* 17 Klein
* 18 Schöpf
* 19 Hinterseer
* 20 Sabitzer
* 21 Janko
* 22 Jantscher
* 23 Özcan
* Treener: Koller

 | Austria |
**Põllumeesteselts** on põllumeeste huve kaitsev ja tavaliselt ka põllumajandusteadmisi levitav selts.

Baltimaade esimeste põllumeesteseltside hulka kuulusid 1792 asutatud Liivimaa Üldkasulik ja Ökonoomiline Sotsieteet ning 1839 asutatud Eestimaa Põllumajanduse Selts. Esimesed põllumeesteseltsid (LÕÖSi tütarseltsid-põllumajandusseltsid ja EPS) juhindusid mõisnike huvidest.

Esimesed eestlaste põllumeesteseltsid Liivimaa kubermangus organiseeris Johann Voldemar Jannsen Tartus ja Pärnus 1870 ning Viljandis ja Võrus 1871, Põltsamaal 1881. Eestimaa kubermangu Tallinna Eesti Põllumeeste Selts asutati alles 1888.

Carl Robert Jakobsoni ja Märt Miti mõjul ei teinud eestlaste põllumeesteseltsid kuni 1890. aastateni baltisaksa põllumeesteseltsidega koostööd.

Seltse tekkis maapiirkondadeski: Helme Põllumeeste Selts, Koeru Põllumeeste Selts, Kullamaa Eesti Põllumeeste Selts, Kuremaa Põllumeeste Selts, Läänemaa Põllumajanduse Selts, Põltsamaa Põllumeeste Selts, Räpina Põllumeeste Selts, Tarvastu Eesti Põllumeeste Selts, Sangaste Põllumeeste Selts, Võnnu Põllumeeste Selts, Tapa Põllumeeste Selts, Änge Põllumeeste Selts, Saarde Põllumeeste Selts, Suure-Jaani Põllumeeste Selts, Paide Põllumeeste Selts, Vändra Põllumeeste Selts, Haapsalu (1903), Kullamaa (1899), Käina, Lääne-Nigula (1910), Martna, Mihkli (1910), Märjamaa (1910), Noarootsi (1909), Piirsalu, Varbla (1910), Velise (1903), Rapla Põllumeeste Selts, Vigala Eesti Põllumeeste Selts jt. 

1905. aastal tegutses Eesti alal üle 60 põllumeeste seltsi. Kui esimestel põllumeeste seltsidel polnud tegevuspiirkond täpselt kindlaks määratud, hiljem asutatuil oli see põhikirjas fikseeritud (kihelkondlikud seltsid). 1907 ja 1908 asutati vastavalt Eestimaa kubermangu ja Põhja-Liivimaa põllumeesteseltside kesktoimkond. Need muudeti vastavalt 1910 Eestimaa Põllumeeste Keskseltsiks ja 1911 Põhja-Liivimaa Põllutöö Keskseltsiks. 1922 ühinesid need Eesti Põllumeeste Keskseltsiks.

Kuna põllumeesteseltse oli palju, siis tegelesid nad küllaltki erinevate asjadega. Seltsid tutvustasid talurahvale mitmeväljasüsteemi, põllutöömasinaid, mineraalväetisi ja maaparandust. Korraldati loenguid, kursusi, põllumeeste päevi, põllumajandusnäitusi ning põllutöökongresse (1899 ja 1905). Nad asutasid mitmesuguseid ühistuid ja koole, seadsid ametisse instruktoreid ja konsulente ning andsid välja ajakirju (Põllumees ja Tulu).

1940 põllumeesteseltsid natsionaliseeriti. Nende ülesanded anti riigiasutustele.

1980. aastate lõpus hakati põllumeesteseltse taastama.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Eesti entsüklopeedia, 12. kd. lk. 428
2. ↑  Eesti Põllumeeste seltsid. Eesti Postimees ehk Näddalaleht: ma- ja linnarahvale, nr. 35, 29 august 1884

Välislingid
-----------

* Eesti põllumeeste seltsid, Ajalooarhiivi fondiloend
**Ville Ilmari Lajunen** (sündinud 8. märtsil 1988 Helsingis) on Soome jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Saksamaa kõrgliigaklubis Schwenninger Wild Wings.

Ta alustas klubikarjääri Soome klubis Espoo Blues. Soome kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2006–07.

2011. aastal liitus ta KHL-i klubiga Magnitogorski Metallurg. 2012. aastal liitus ta Rootsi kõrgliigaklubiga Färjestad BK.

2014. aastal naasis ta KHL-i, mängides esmalt kolm hooaega Jokerites (2014–2017) ning seejärel ühe hooaja Moskva Spartakis ja ühe hooaja Kunluni Red Staris. 2019. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu Vitjaziga. 2020. aastal naasis ta pärast kaheksat aastat Soome kõrgliigasse, liitudes HC TPS-iga. Aastatel 2021 ja 2022 võitis ta TPS-iga Soome meistrivõistlustel hõbemedali.

2022. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu Schwenninger Wild Wingsiga.

2014. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Soome jäähokikoondise koosseisus hõbemedali.

Viited
------

1. ↑  "Ville Lajunen signs for the Wild Wings" (saksa). Schwenninger Wild Wings. 24. juuni 2022. Vaadatud 24. juunil 2022.

Välislingid
-----------

* Ville Lajunen KHL.ru lehel
* Ville Lajunen hockeydb.com lehel
**Peeter Tooma** (sündinud 3. novembril 1946) on eesti laulja.

Peeter Tooma lõpetas 1965. aastal Tallinna 22. Keskkooli ja 1972. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (5.lend).

Ta on töötanud režissööri ja kultuuriprogrammi juhina Eesti Televisioonis, õppejõuna lavakunstikateedris, Concordia meediakoolis, Tallinna Ülikooli Balti Filmi- ja Meediakoolis, ajakirjanikuna ajalehes Sirp ja Vasar ja ajakirjas Teater. Muusika. Kino.

Looming
-------

Tema tuntumad laulud kõlavad filmis "Viimne reliikvia": "Põgene, vaba laps", "Prostituudi laul" ja "Pistoda laul".

Viited
------

1. ↑  "Rain Stuudio". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. märts 2016. Vaadatud 20. augustil 2011.

Välislingid
-----------

* TEA JA TUNNE. Peeter Tooma, Silvia Karro intervjuu, 12. aprill 1978.
* 10 minutit Peeter Toomaga (Eesti Telefilm 1982)
* Ardo Kaljuvee. Tarkust põgenemiseks, kui Su reliikvia on ohus Eesti Päevaleht, 30. oktoober 2006
* KÕIK PUHUVAD. Peeter Tooma. "Viimne reliikvia" laulud. Sten Teppani intervjuu, 1. november 2007.
* Marvi Taggo. Kuidas Peeter Toomale endale meeldis näosaate Peeter Tooma?, elutark.delfi.ee, 20. november 2015