recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Otto Friedrich Ignatius** (28. aprill 1794 Hageri – 7. september 1824 Peterburi) oli eesti maalikunstnik.

Elukäik
-------

*Carl Philipp Fohr* :  
 Otto Friedrich Ignatius, August Georg Wilhelm Pezold, Gustav Adolf Hippius
Õppis Hageris, isa asutatud pansionaadis koos Gustav Adolf Hippiusega (Nissi Maarja koguduse õpetaja Thomas Hippiuse pojaga) Carl Sigismund Waltheri (kes oli Vardi mõisas August von Kotzebue laste koduõpetaja) juhendamisel. Kuna David Friedrich Ignatiuse ja August von Kotzebue naised olid õed, siis suheldi perekondlikul pinnal ja ka laste õpetamisel-kasvatamisel kasutati samade inimeste teeneid. 

Aastatel 1812–1813 õppis Peterburi Kunstide Akadeemias ja seejärel mõnda aega Berliinis Preisi Kunstide Akadeemias. Siirdus aastal 1815 koos Gustav Adolf Hippiuse ja August Georg Wilhelm Pezoldiga Dresdenisse, sealt Praha kaudu Viini, oli lühikest aega Viini Kunstiakadeemias Heinrich Friedrich Fügeri õpilane. Läks aastal 1817 Itaaliasse, tegutses kaks aastat Roomas, oli tihedas suhtluses natsareenlastega. Naasis aastal 1819 kodumaale, elas Hageris ja Tallinnas. Asus aastal 1820 Peterburi, oli Ermitaažis õukonnamaalija.

Looming
-------

Loonud usuteemalisi kompositsioone ning portreid. Abikaasa Adelheidi portrees (1819) on märgata otsest natsareenlaste mõju. Realistlikumad on erubrigadir Otto Wilhelm von Krusensterni ja ta abikaasa portree (1820). Suurim teos – Tsarskoje Selo lossikiriku keisrilooži laemaal – jäi lõpetamata (u. 1822, lõpetas 1825 Gustav Adolf Hippius, hävis 1941).

Kirjutanud naljamänge ja sentimentaalseid luuletusi, komponeerinud laule. Aastatel 1829 ja 1830 avaldas väljaanne "Esthona" tema Itaalia-reisi päevaraamatu katkendeid, milles kirjeldab oma kunstimuljeid.

Isiklikku
---------

Tema vanaisa Michael Ignatius oli eesti hernhuutlik kirjamees, koolmeister ja köster, isa David Friedrich Ignatius oli Hageri Lambertuse koguduse õpetaja. Tema ema onupoeg Adam Johann von Krusenstern oli baltisaksa päritolu Vene meresõitja, admiral (1842).

Viited
------

1. ↑  Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn 1996

Välislingid
-----------

* Otto Friedrich Ignatius Eesti vanema kirjanduse digitaalses tekstikogus EEVA
**Andrus Nagel** (sündinud 14. oktoobril 1963 Pärnus) on endine eesti korvpallur ja korvpallitreener.

Aastatel 1983–1996 Eesti korvpallikoondisse kuulunud Nagel on Kalevi esindusmeeskonnaga tulnud 1991. aastal Nõukogude Liidu meistriks.

Haridus
-------

Nagel õppis aastatel 1979–1982 Tallinna Spordiinternaatkoolis (TSIK), lõpetas 1983. aastal Tallinna õhtukeskkooli ja autoremondi erialal kutsekeskkooli nr 19.

Sportima suunas teda Sindi keskkoolis õpetaja Taivo Sikk, korvpalli õppis Pärnu laste ja noorte spordikoolis Jaak Kurvitsa ja Lembit Rebase, TSIK-is Märt Kermoni juhendamisel.

Klubikarjäär
------------

Nagel on Eesti meistrivõistlustel võitnud 11 medalit: BC Kalevi meeskonnas 1992. 1993. ja 1995. aastal kulla, Harju KEK-i meeskonnas 1983. ja 1984. aastal hõbeda, Baltika meeskonnas 1986. 1989. 1994. 1997. aastal hõbeda ja 1996. aastal pronksi ning Maxime-HMR meeskonnas 1991. aastal pronksi.

Mänginud aastatel 1981–1983 Kalevi duubelkoosseisus (1982. aasta Nõukogude Liidu juunioride meistrivõistluste hõbe ja 1983. aasta pronks).

Kalevi esindusmeeskonnaga on Nagel tulnud 1991. aastal Nõukogude Liidu meistriks, saanud 1990. aastal 5. ja 1989. aastal 6. koha ning tulnud 1994. aastal Idaliiga võitjaks.

Koondisekarjäär
---------------

Aastatel 1983–1996 Eesti korvpallikoondisse kuulunud Nagel saavutas koondisega 1993. aasta Euroopa meistrivõistlustel 6. koha.

Saavutused
----------

* NSV Liidu meister (1991)
* Idaliiga võitja (1994)
* Euroopa meistrivõistluste 6. koht (1993)
* 3-kordne Eesti meister (1992, 1993, 1995)
* 3-kordne Eesti karika võitja (1989, 1992, 1997)

Treenerikarjäär
---------------

Nagel on olnud aastatel 1999–2000 Keila korvpallikooli treener ning omaaegse Keila Korvpalliklubi asutaja.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Biograafia ESBL-is

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
Piirioidu pae
**Piirioidu pae** on liivakivipaljand ehk pae Ahja jõel, Saesaare paisjärve ääres. Piirioidu pae paikneb Ahja jõe ürgoru maastikukaitsealal jõe vasakkalda käänakus Kiidjärve sillast umbes 2 km allavoolu.

Piirioidu pae on kuni 15 meetrit kõrge ja ligi 140 meetrit pikk Burtnieki lademe Härma kihistiku põimkihiline liivakivi paljand. Piirioidu pae on lõhestatud nelja sälkoruga osadeks. Paljandis on mitu koopaava. Enne Saesaare paisjärve rajamist moodustasid Piirioidu pae, Savioidu pae ja Mõtstare mägi ühe pideva 700 meetri pikkuse paljandi. Piirioidu paed on peetud Saesaare paisjärve äärsetest paljanditest üheks silmapaistvamaks.

Vaata ka
--------

* Ahja jõgi
* Ahja jõe ürgoru maastikukaitseala

Viited
------

1. ↑  Kumari, Eerik. Ahja jõe ürgorg. Tallinn. 1968
2. ↑  Ürglooduse objekt: Piirioidu pae Eesti looduse infosüsteemis
3. ↑  Heino Raieste. Taevaskoja. Tallinn: Eesti Raamat, 1981

Välislingid
-----------

* Geokogude infosüsteem. Piirioidu pae (ID: 16446)
**Enn Jaama** (25. juuni 1934 Koruste küla, Rõngu vald – 13. august 2021) oli eesti põllumajandusteadlane, põllumajanduskandidaat (1968).

Ta lõpetas 1958 Eesti Põllumajanduse Akadeemia ning töötas samas aastast 1956, muuhulgas on ta olnud 1971–1978 EPA kaugõppeteaduskonna prodekaan ja 1978–1984 dekaan.

1983–1988 ja 1990–1993 oli ta EPMÜ taimekasvatuskateedri dotsent ja juhataja, 1993–1994 taimekasvatuse õppetooli professor ja juhataja, 1994–1995 taimekasvatusinstituudi juhataja ja dotsent, 1995–1999 juhataja ja professor, aastast 1999 emeriitprofessor. 

Enn Jaama on õpetanud taimekasvatust, söödatootmist ja rohumaaviljelust ning avaldanud kirjutisi kartuli, õli- ja eeterliku õli kultuuride, rapsi ja rüpsi, söödakapsa ja teraviljakasvatuse (sh tritikale kasvatuse) alalt.

Töid
----

* Taimekasvatuse laboratoorne praktikum (1965, autoreid)
* Põllukultuurid ja nende hindamine (1976, autoreid)
* Taimekasvatus (1986, autoreid)
* Talirapsi seemnekasvatuslikke uurimistulemusi. – Agraarteadus, 1990, 2

Tunnustus
---------

* Eesti Maaülikooli teenetemedal (1999)

Allikad
-------

* Eesti teaduse biograafiline leksikon, 1. köide, Tallinn, 2000
Jāzeps Grosvalds. Autoportree
**Jāzeps Grosvalds** (24. aprill 1891 Riia – 1. veebruar 1920 Pariis) oli läti maalikunstnik.

Elulugu ja looming
------------------

Jāzeps Grosvalds oli üks läti modernistliku maali teerajajaid, kes edukalt sidus oma loomingus Euroopa modernismi mõjud omaenese rahvusliku kunsti taotlustega. 1909.–1910. aastal õppis ta Münchenis Simon Hollósy maalistuudios-vabaakadeemias. 1910. aastal läks ta Pariisi, kus täiendas end erinevates eraateljeedes ja õppestuudiotes kuni aastani 1914, puutudes kokku Kees van Dongeni, Charles Guerini ja teiste kaasaegsete kunstnike loominguga ning La Palette'i Akadeemia kubismikoolkonnaga. Samal ajal kasutas ta võimalust uurida muuseumides nii vana kui uuemat Euroopa kunsti, nii prantsuse moodsat kunsti (Paul Cezanne, Andre Derain) kui ka vanade meistrite teoseid. Tema kunstnikukäekiri kaldub pigem abstraktsema laadi poole, seda iseloomustab süntees ja vormi lihtsustamine, samuti tinglik värvikasutus.

1914. aastal pöördus kunstnik tagasi Riiga ja asutas koos mõttekaaslastest kunstnikega Konrāds Ubānsi, Valdemārs Tone ja Aleksandrs Drēviņšiga kunstirühmituse "Zaļā puķe" (läti keeles 'roheline lill'), millest hiljem sai Ekspressionistide Rühm ning veelgi hiljem Riia Kunstnike Grupp. Portretistina pöördus Grosvalds ühena noortest läti kunstnikest sõjapõgenike ja läti küttide kujutamise poole. Kui algas esimene maailmasõda, astus Grosvalds sõjaväeteenistusse ning maalis mitmeid sõjastseene, nagu seeriad "Sõjapõgenikud" (läti keeles *"Bēgļi"*) aastaist 1915–1917 ning "Läti kütid" (läti keeles *"Latviešu strēlnieki"*) aastaist 1916–1917. 1917. aastal komandeeriti ta läänerindele, kus ta varsti astus Briti armee koosseisu, ühines 1918 ekspeditsioonigrupiga (*British Expeditionary Group*) ja reisis nendega läbi Araabia, Pärsia ja Kaukaasia. Reisidel nähtu on inspireerinud maalideseeria "Idamaad" (1918–1919).

Pärast demobiliseerumist töötas Jāzeps Grosvalds Läti saatkonnas Pariisis. 1920. aastal suri ta grippi. 1925. aastal maeti tema põrm ümber Riiga Lielie kapi kalmistule.

Pildid
------

* "Pariisi eeslinnad" (1914)"Pariisi eeslinnad" (1914)
* "Valged ristid" (seeriast "Läti kütid", 1916)"Valged ristid" (seeriast "Läti kütid", 1916)
* "Õudusunenäo rada" (1916)"Õudusunenäo rada" (1916)
* "Sõjapõgenik" (1917)"Sõjapõgenik" (1917)
* "Tänav Bagdadis" (1918)"Tänav Bagdadis" (1918)
* "Oriendi maastik" (1918)"Oriendi maastik" (1918)

Viited
------

1. 1 2  Grosvalds Jazeps antonia.lv

Välislingid
-----------

* Jāzeps Grosvalds Google Art&Culture lehel
* Jāzeps Grosvaldsi elulugu ja illustratsioone teostest portaalis studija.lv (läti keeles)
* Jāzeps Grosvaldsist portaalis Alchetron.com (inglise keeles)
**Enn Kareda** (25. september 1939 – 7. august 2016) oli eesti insener ja tehnikateadlane.

Lõpetas Tallinna Polütehnilise Instituudi automaatika erialal 1963. aastal. Diplomiprojekti teema oli "Sünkrodetektor kulumõõtjale" (sisuliselt mõõtetehnilise sünkroondetektori elektroonne sõlm elektromagnetilisel induktsioonil põhineva vedelike kulu mõõteseadme – induktsioonkulumõõtja jaoks).

Nõmme Tee Seltsi asutajaliige ja esimene esimees.

Nõmme halduskogu aseesimees (2002).

Ta oli vastu Tallinna Linnavalitsuse ja sealhulgas Nõmme Linnaosa Valitsuse Nõmme looduse suhtes väga vaenulikule plaanile ehitada Mustamäe männimetsaga kaetud kaldapealsele endise kitsarööpmelise raudtee (praeguse Kitsarööpa tee) kohale Nõmme Keskusest mööda viiv nn ümbersõidutee. Tee ehitamine liivikule ja intensiivne liiklus sellel oleksid metsa hävitanud, kuid poleks parandanud liikluse olukorda Nõmme keskuses ja Hiiul.

Koos mõttekaaslastega 1999. aastal asutatud Nõmme Tee Seltsist oli tema eesmärk säästa seda metsa ja peatada tee ehitamise plaan. Kasutades ära kohaliku omavalitsuse seadusega antud võimalust, mis andis 1% elanikkonnast (antud juhul Tallinna elanikkonnast) õiguse peatada kohaliku omavalitsuse algatus, kogusid NTS liikmed umbkaudu 4000 kodaniku allkirjad, et tee ehitamise plaan nurjata.

Ta oli üks nendest, kes tegi ettepaneku sedalaadi plaanide peatamiseks algatada Nõmme-Mustamäe maastikukaitseala moodustamine. See oli pikk protsess, mis lõppes võiduga.

Ta oli SEI projekti "Energiamajanduse Riikliku Arengukava aastani 2020 keskkonnamõju strateegiline hindamine" töörühma liige, energiamajanduse väliskulude ekspert (2007–2009).

Enn Kareda suri 7. augustil 2016 ja ta maeti 12. augustil 2016 Rahumäe kalmistule.

Publikatsioone
--------------

* Elektromagnetvälja kiirguskaitse. Metoodiline materjal. Koostanud Enn Kareda. Tallinna Polütehniline Instituut, 1983, lk 55.
* Töökaitsealased arvutused: ülesannetekogu. Koostanud E. Kareda jt. Tallinn, Tallinna Polütehniline Instituut, töökaitse kateeder, 1988, lk 114.
* Säästva arengu sõnaseletusi. Võrgusõnaraamat koos otsimootoriga (Võrguteavik). Toimetanud ja koostanud Aet Tamm, ... Enn Kareda jt. Kollektiivautorid ÜRO Arenguprogramm, Eesti Keskkonnaministeerium, Säästva Eesti Instituut. Tallinn, Säästva Eesti Instituut, 2006.

Viited
------

1. ↑  "In memoriam - Enn Kareda". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. oktoober 2018.
2. ↑
3. ↑  "Kirje e-kataloogis ESTER". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. oktoober 2018.

Välislingid
-----------

* Enn Kareda Eesti TeadusInfo Süsteemis ETIS
**Jāzeps Vītols** (saksapäraselt **Joseph Wihtol**, 26. juuli 1863 Valmiera – 24. aprill 1948 Lübeck) oli läti helilooja, dirigent ja pianist. Ta oli rahvusromantismi juhtiv esindaja Lätis.

Jāzeps Vītols sündis õpetaja peres. Ta õppis aastail 1880–1886 Peterburi konservatooriumis Nikolai Rimski-Korsakovi juhendamisel. Seejärel töötas ta sealsamas õppejõuna. 1901 sai ta professoriks. Tema õpilaste seas olid Nikolai Mjaskovski ja Sergei Prokofjev. Vītolsi lähedased sõbrad olid professorid Aleksandr Glazunov ja Anatoli Ljadov.

1918. aastal naasis ta Venemaalt Lätti ja asus tööle Läti Rahvusooperi peadirigendina. 1919 asutas ta Läti Konservatooriumi (praegu Jāzeps Vītolsi Läti Muusikaakadeemia) ning oli selle rektor 1935. aastani ja õppejõud 1944. aastani. Tema õpilaste seas olid Jānis Ivanovs ja Ādolfs Skulte. 1944 põgenes ta Saksamaale, kus ta elu viimased aastad veetis Flensburgis. Ta suri Lübeckis. 1993. aastal viidi tema põrm Lätti ja maeti Riia metsakalmistule.

Vītols kirjutas mitu sümfoonilist teost, sh 1 sümfoonia, üle 100 laulu ja umbes 300 rahvalaulu seadet. Ta on kirjutanud ka kammermuusikat ja klaveripalu. Tema koorilaulud, näiteks "Gaismas pils" ('valguse loss') on Lätis väga populaarsed ja on sageli laulupidude kavas.

Jāzeps Vītols oli korporatsiooni Fraternitas Lataviensis liige.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib 1991–2009 tegutsenud valitsusasutusest; praegu vastutab Eesti Vabariigi riigipiiri valvamise eest Politsei- ja Piirivalveameti piirivalveosakond.* |

---

**Piirivalveamet** oli Siseministeeriumi hallatav valitsusasutus, mis juhtis kogu Eesti piirivalve tegevust kuni 2009. aasta lõpuni.

Ajalugu
-------

Eesti Riiklik Piirikaitseamet moodustati Eesti NSV Valitsuse määrusega 8. aprillil 1991. 15. juulil 1991 moodustati Riikliku Tolliameti ja Riikliku Piirikaitseameti baasil Riiklik Tolli- ja Piirikaitseamet Eesti Vabariigi riigiministri valitsemisalas. 29. augustil 1991 reorganiseeriti Riiklik Tolli- ja Piirikaitseamet Eesti Vabariigi Riigi- ja Piirikaitseametiks Eesti Vabariigi riigiministri valitsemisalas. 

Eesti Vabariigi Riigi- ja Piirikaitseameti reorganiseerimisega Eesti Vabariigi Valitsuse määrusega moodustati 28. veebruaril 1992 Eesti Vabariigi Piirivalveamet.

Alates 1995. aastast sai Piirivalveameti ülesandeks merepääste Eesti vetes, mida koordineeris merepäästekeskus MRCC Tallinnas ja merepääste alamkeskus ARCC Kuressaares. Alates septembrist 2000, pärast Alambra reostusjuhtumit, sai Piirivalveamet ülesandeks ka reostustõrje Eesti vetes.

1. jaanuaril 2010 ühendati piirivalveamet koos muude politsei-, piirivalve- ning kodakondsus- ja migratsiooniametkondadega Politsei- ja Piirivalveametiks.

1. novembril 2014 algatas Piirivalveameti endine peadirektor Tarmo Kõuts pöördumise riigikogu poole, et taastada Piirivalveamet iseseisva paramilitaarse organisatsioonina, mis alluks otseselt siseministeeriumile ja sõjaolukorra puhkedes kaitseväe ülemale.

 *Pikemalt artiklis Eesti piirivalve ajalugu*

Koosseis
--------

Piirivalveameti koosseisu kuulusid järgmised üksused:

* teabe- ja analüüsiosakond
* piiri- ja mereosakond
* rahvusvahelise koostöö osakond
* personali- ja dokumendihalduse osakond
* logistikaosakond
* raamatupidamisjaoskond
* siseauditi jaoskond

Lisaks tegutses piirivalveameti juures Eesti Piirivalve Ohvitseride Kogu.

Piirivalveameti peadirektorid
-----------------------------

* Andrus Öövel (1991–1993)
* Tarmo Kõuts (1993–2000)
* Harry Hein (2000–2005)
* Roland Peets (2005–2009)

Vaata ka
--------

* Piirist Piirini
* NSV Liidu piirivalve Eestis
* Eesti Vabariigi majanduspiir

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**–** | **Piirivalveamet**1991–2009 | Järgnev**Politsei- ja Piirivalveamet** |

Viited
------

1. ↑  Eesti Vabariigi Riigi- ja Piirikaitseameti reorganiseerimise kohta, RT 1992, 10, 152
2. ↑  "Kollektiivne pöördumine iseseisiva piirivalve taastamise asjus". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. september 2015. Vaadatud 29. juunil 2022.
3. ↑  Piirivalveameti põhimäärus, RTL 2006, 39, 675
4. ↑  Riigikantselei pressiteade. 4. oktoober 2000
5. ↑  Kaitseväe juhataja autasustas kindralmajor Heina
Junior Firpo (2021)
**Héctor Junior Firpo Adames** (tuntud kui  **Junior Firpo** või **Junior**; sündinud 22. augustil 1996 Santo Domingos) on Dominikaani Vabariigis sündinud Hispaania jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Leeds United. Ta võib mängida ka paremkaitsja või keskkaitsjana.

Kuueaastaselt kolis ta Hispaaniasse Benalmádenasse Andaluusias.

2014. aastal liitus ta Hispaania klubiga Real Betis. 2015. aasta veebruaris debüteeris ta klubi reservmeeskonnas Hispaania tugevuselt kolmandas liigas. Hispaania kõrgliigas debüteeris Junior 12. veebruaril 2017 mängus Deportivo La Coruña vastu, saades esimeseks Dominikaani Vabariigi mängijaks, kes on Hispaania kõrgliigas mänginud. Sama aasta 17. märtsil lõi mängus RCD Espanyoli vastu oma esimese värava Hispaania kõrgliigas.

2019. aasta augustis sõlmis Junior viieaastase lepingu FC Barcelonaga.

2021. aasta juulis siirdus ta Leeds Unitedi, kellega sõlmis nelja-aastase lepingu.

9. oktoobril 2015 pidas Junior ühe kohtumise Dominikaani Vabariigi jalgpallikoondises, kui mitteametlikuks sõprusmängus kohtuti Brasiilia olümpiameeskonnaga. 2019. aastal tuli ta Hispaania kuni 21-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks.

Viited
------

1. ↑  "Junior Firpo: Leeds sign Barcelona full-back for undisclosed fee as Ezgjan Alioski replacement". Sky Sports. 6.7.2021. Vaadatud 16.1.2022
**Enn Auksmann** (sündinud 30. oktoobril 1969 Pärnus) on EELK ja E.E.L.K. vaimulik. 

Ta lõpetas aastal 1987 Tartu 3. Keskkooli. Ta õppis aastatel 1987–1990 Tartu Ülikoolis ajalugu (ei lõpetanud) ja aastatel 1990–2003 Usuteaduse Instituudis. Ordineeriti 10. oktoobril 1992 aseõpetajaks, õpetaja õigused sai 1. juulil 2003. 

Ta on teeninud aastail 1990–1992 praktikandina Tartu Pauluse kogudust, 1992–1994 Jõelähtme Püha Neitsi Maarja kogudust, 1994–1998 Paide Püha Risti kogudust, samal ajal (1994–1997) Anna kogudust, 1998–2004 Kärdla, Pühalepa ja Reigi kogudust Hiiumaal (2000. aastal lisaks ka Emmaste ja Käina kogudust).

Alates 2004. aastast on teeninud Pärnu Eliisabeti kogudust, esialgu abiõpetajana Andres Põderi kõrval, pärast viimase valimist ja pühitsemist EELK peapiiskopiks koguduse õpetajana (alates 2005. aastast). 2005. 2009. ja 2013. aastal valiti ka Pärnu praostkonna praostiks. On olnud ajutiselt kõigi Pärnu praostkonna koguduste hooldajaõpetaja peale Vigala Maarja koguduse.

Olnud Eesti Luterliku Tunni Teenistuse kaastööline, samuti Eesti Kristliku Televisiooni ja Pereraadio saatejuht. Veebiajakirja Meie Kirik toimetuse liige.

Pälvis EELK veebilehel esitatud küsimustele vastamise eest EELK 2008. aasta meediapreemia.

2016. aasta suvel kolis perega USA-sse ning asus E.E.L.K. Los Angelese koguduse õpetajaks.

Alates 2019. aasta advendiajast koostab abimaterjale EELK vaimulikele jutluste ettevalmistamiseks.

2022. aastal tunnustati Enn Auksmanni EELK III järgu Teeneteristiga.

Isiklikku
---------

Abielus, Mirje Auksmanniga, 3 last, Johannes, Maarja, ja Joosep Felix Auksmann.
Ajaloolaste Rein Helme ja Mart Helme õepoeg. Tema ema oli raamatukogundustegelane Reet Auksmann.

Teosed
------

* *Kui sul on kiire.* EELK Konsistoorium 2009. ISBN 978-9949-18-496-5

Välislingid
-----------

* Enn Auksmanni veebipäevik
* Küsimused ja vastused EELK veebilehel
* Mõtisklused Pärnu Eliisabeti koguduse veebilehel
* Jutlused Pärnu Eliisabeti koguduse veebilehel
* Abimaterjalid jutlustajatele
**Juozas Tonkūnas** (30. märts 1894 – 6. mai 1968 Vilnius) oli Leedu agronoom, haridusjuht (Vytautas Suure Ülikooli Põllumajanduse Akadeemia rektor). Aastatel 1934–1939 oli ta Leedu haridusminister.

Ta sündis aastal 1894 praeguse haldusjaotuse järele Pasvalysi rajoonis. Aastal 1913 lõpetas ta Miitavi gümnaasiumi. Seejärel läks ta õppima Moskva Põllumajanduse Akadeemia agronoomiaosakonda, mille lõpetas 1917. aastal.

Aastal 1918 tuli ta Leetu tagasi. Ta on töötanud Marijampolė, Seinai ja Alytuse maakonna põllumajandusinspektorina ning maareformi peakomisjoni esimehena. 1. maist 1922 kuni 1. detsembrini 1923 töötas ta Maareformi osakonna direktorina. 1. jaanuarist 1924 oli ta Leedu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna põllumajandusosakonna juhataja. Täiendas end Königsbergi ülikoolis.

Pärast Vytautas Suure Ülikooli Põllumajanduse Akadeemia loomist Dotnuvas 23. septembril 1924 määrati dotsendiks ja põllumajandusosakonna juhatajaks. 24. septembril 1924 valiti professorite kogu esimeseks sekretäriks. 16. mail 1927 ülendati erakorraliseks professoriks. 11. novembril 1927 valiti Vytautas Suure Ülikooli Põllumajanduse Akadeemia prorektoriks. 1. detsembrist 1928 kuni 28. juulini 1934 oli ta Vytautas Suure Ülikooli Põllumajanduse Akadeemia rektor.

12. juunist 1934 kuni 27. märtsini 1939 oli ta Leedu haridusminister.

Juunis 1941 küüditati ta 14 aastaks Siberisse. Aastal 1955 sai ta tagasi Leetu. Oktoobris 1955 määrati Leedu riikliku tõuaretusjaama agrotehnilise osakonna juhatajaks Dotnuvas. Aastatel 1956–1962 töötas Dotnuvas Leedu Põllumajandusinstituudi niitude ja karjamaade osakonna juhatajana, õpetades aastatel 1956–1960 Leedu Põllumajandusakadeemias aiandust. Ta oli üks esimesi, kes hakkas uurima rohumaade väetamist ja kultuurkarjamaid.
Amphioni kuju Schönbrunni lossi aias Viinis
**Amphion** oli vanakreeka mütoloogias Zethose kaksikvend, Zeusi ja Antiope poeg, Teeba kuningas ja Niobe abikaasa.

Antiope oli Teeba kuninga Nykteuse tütar, kes jäi Zeusist rasedaks. Pärast Nykteuse surma sai kuningaks tema vend Lykos. Lykose naine **Dirke** kohtles Antiopet väga halvasti ja kui see kaksikud pojad sünnitas, käskis ühel karjusel need Kithaironi mäele surema jätta. Tol hakkas poistest kahju ja ta kasvatas nad oma lastena üles.

Aastaid hiljem põgenes Antiope piinamise tõttu lossist ning sattus Amphioni ja Zethose juurde. Kui Antiope rääkis, kes ta on, siis tunnistas karjus Amphionile ja Zethosele, et see on nende ema. Kui Dirke saabus Antiopet tagasi viima, sidusid noormehed kuninganna kas härja sarvede või juukseidpidi härja saba külge ja see tappis Dirke ära. Pärast kogusid noormehed oma sõbrad kokku, vallutasid Teeba, tapsid Lykose ja hakkasid kahekesi ise riiki valitsema.

Hermes õpetas Amphioni laulma ja lüürat mängima ning kinkis talle kuldse lüüra. Temast sai suurepärane muusik. Zethos oli pigem jahimees ja karjus. Kui nad hakkasid ehitama Teeba ümber müüri, oli Amphioni pillimänguoskusest rohkem kasu. Ta mängis lüürat nii kaunilt, et kivid tõusid ise maast ja asusid oma kohale müüris. Nii sai Teeba endale 7 väravaga linnamüüri.

Amphion abiellus Tantalose tütre Niobega. Nad said 7 poega ja 7 tütart, keda niobiidideks nimetatakse. Niobe kiitles nendega, pidades end paremaks jumalanna Letost, kel oli ainult üks poeg ja üks tütar. Ta käskis linlasi, et need peavad Leto templis hoopis temale ohverdama. Karistuseks lasksid Leto lapsed Apollon ja Artemis mürgitatud nooltega maha kõik Niobe ja Amphioni lapsed; Apollon tappis pojad, kes osalesid parasjagu spordivõistlustel, ja Artemis tütred. Ainsana pääses noorim tütar Chloris, kes jooksis ema sülle ja kellele Niobe armu palus. Mõne autori järgi tapeti ka Chloris.

Amphion tappis end meeleheitest ise, kuid mõne autori järgi tappis Apollon ka tema. Ta maeti Zethosega ühte hauda.

Amphioni ja Zethose järel sai Teeba kuningaks Laios, Oidipuse isa.
**Toitjakaotuspension** on sotsiaalkindlustuse või erakindlustuse poolt makstav rahaline hüvitis toitja kaotuse korral. Toitjakaotuspension kui sotsiaalkindlustushüvitis on olemas kõigis Euroopa Liidu liikmesriikides, kuid hüvitisele õigust omavate isikute ringid ning hüvitise arvutamise ja maksmise põhimõtted erinevad riikide vahel suuresti. 

Rahvusvahelised standardid toitjakaotuspensioni suhtes sätestavad Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni konventsioonid nr 102 ja 128 ning Euroopa sotsiaalkindlustuskoodeks.

Eestis on toitjakaotuspension üks riikliku pensioni liik. Õiguse riiklikule toitjakaotuspensionile sätestab riikliku pensionikindlustuse seadus. Üldjuhul on õigus toitjakaotuspensionile toitja surma korral nendel perekonnaliikmetel, kes olid toitja ülalpidamisel. Lapsel, vanemal ja lesel on õigus toitjakaotuspensionile siiski sõltumata sellest, kas toitja neid reaalselt ülal pidas või mitte. Lapsel on õigus toitjakaotuspensionile kuni 18-aastaseks saamiseni, õppimise korral kuni 24-aastaseks saamiseni. Lesel on õigus toitjakaotuspensionile üksnes siis kui ta ei tööta ja kasvatab toitja kuni 3-aastast last, samuti raseduse ajal, või kui lesk on püsivalt töövõimetu või pensionieas. Viimasel kahel juhul on lesel aga enamasti õigus ka vastavalt töövõimetuspensionile või vanaduspensionile, mis on valdavalt kõrgemad kui toitjakaotuspension.

Toitjakaotuspensioni maksmisel on veel tingimuseks, et toitjal pidi olema surma päevaks seaduses nõutav pensionistaaž. Vastav pensionistaaži nõue sõltub toitja vanusest surma päeval. Kui toitjal puudus nõutav pensionistaaž, siis võib pereliikmetel olla õigus rahvapensionile toitja kaotuse alusel. 

Mõnede ametite esindajate perekonnaliikmetel on õigus toitjakaotuspensionile eriseaduste alusel. Kui politseiametnik või kaitseväelane hukkub teenistusülesannete täitmisel, tekib tema ülalpidamisel olnud perekonnaliikmetel õigus toitjakaotuspensionile vastavalt politsei ja piirivalve seaduse ja kaitseväeteenistuse seaduse alusel. Vastav eripension on üldjuhul kõrgem kui riiklik toitjakaotuspension. 

Toitjakaotuspensioni, rahvapensioni ja eripensione toitja kaotuse alusel maksab Sotsiaalkindlustusamet.

Vaata ka
--------

* Sotsiaalne kaitse
* Sotsiaalkindlustusamet
* Toitjakaotus

Allikad
-------

1. ↑  Riikliku pensionikindlustuse seadus
2. ↑  "Sotsiaalkindlustusamet. Toitjakaotuspension". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. oktoober 2014. Vaadatud 25. novembril 2014.

Välislingid
-----------

* MISSOC Comparative Tables Database
* Sotsiaalkindlustusamet. Toitjakaotuspension
**Anguillara Sabazia** on linnaks nimetatav omavalitsusüksus (*comune*) Itaalias Lazio maakonnas Rooma provintsis. Anguillara Sabazia sai linnaõigused vabariigi presidendi 2001. aasta 28. detsembri dekreediga.

Anguillara Sabazia kõrgus merepinnast on 195 meetrit, asustustihedus keskmiselt 248 inimest ruutkilomeetri kohta.

Haldus
------

Anguillara Sabazia piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Bracciano, Campagnano di Roma, Cerveteri, Fiumicino, Rooma, Trevignano Romano.

Anguillara Sabazia halduspiirides asuvad järgmised asulad ja asumid: Fonte Claudia, Stazione, Ponton dell'Elce.

Loodus
------

Anguillara asub 32,7 km Roomast loodes, Sabatini mägedes, Bracciano järve kallastel. Omavalitsusüksuse territooriumil on ka osa Martignano järvest.

Infrastruktuur
--------------

### Raudtee

Anguillarat läbib Rooma-Capranica-Viterbo raudteeliin.

* 
* Bracciano kaldapealneBracciano kaldapealne
* AnguillaraAnguillara
* Terra purskkaevTerra purskkaev
* Collegiata kirikCollegiata kirik
* VaadeVaade
* KellaväravKellavärav

Viited
------

1. ↑  "DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. oktoober 2018. Vaadatud 6. juuli 2013.
2. ↑  Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018, vaadatud 16.03.2019.

Välislingid
-----------

 Anguillara Sabazia – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (itaalia keeles)
**Toivo Aalja** (sündinud 25. jaanuaril 1955 Suure-Jaanis) on eesti ökokogukondade liikumise eestvedajaid.

Ta lõpetas 1982. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia põllumajanduse ökonoomika ja organiseerimise erialal.

Ta on MTÜ Lilleoru juhatuse liige.

Tegevus ELKNÜ-s ja EKP-s
------------------------

Ta töötas 1983. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia komsomolisekretärina. Ta oli aastatel 1983–1984 ELKNÜ Tartu Linnakomitee ja 1983–1989 ELKNÜ Keskkomitee liige.

Ta oli alates 1984. aastast Eestimaa Kommunistliku Partei liige.

Kirjutisi
---------

* "Eesti võiks olla Põhjamaade päike". Eesti Ökokogukondade Ühenduse koduleht, 25. märts 2015

Viited
------

1. ↑  Inga Raitar. "Toivo Aalja - ärimehest sai vabatahtlik". Eesti Päevaleht, 3. mai 2014
2. ↑  "Lilleoru Keskus. Üldkontaktid". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. juuli 2019. Vaadatud 30. oktoobril 2019.
3. ↑  "ÜLKNÜ 65. aastapäevale pühendatud Tartu Üliõpilaspäevad 1983". TRÜ. Tartu Riiklik Ülikool nr 32, 25. november 1983. Lk 1
4. ↑  Eesti Rahvusarhiiv, ERAF 148.103.3
**Radioaktiivse aine aktiivsus** kui füüsikaline suurus iseloomustab radioaktiivse lagunemise kiirust ja väljendab proovis lagunevate radioaktiivsete aatomituumade arvu ajaühikus (proov on siin radioaktiivse aine kogus, seda mõõdetakse enamasti massiühikutes).

Aktiivsuse {\displaystyle A} SI mõõtühik on bekrell (Bq). Proovi aktiivsus on 1 Bq, kui selles toimub üks lagunemine sekundis. Aktiivsus massiühiku kohta (Bq/kg) on eriaktiivsus.

Vastavalt radioaktiivse lagunemise seadusele saab aktiivsuse ajalist muutumist kirjeldada valemitega

{\displaystyle A(t)=-{\frac {dN}{dt}}=\lambda N={\frac {\ln 2}{T\_{1/2}}}\,N\_{0}\cdot 2^{-{\frac {t}{T\_{1/2}}}}={\frac {\ln 2}{T\_{1/2}}}\,{\frac {m}{\mu }}\,N\_{A}\cdot 2^{-{\frac {t}{T\_{1/2}}}}=A\_{0}\cdot 2^{-{\frac {t}{T\_{1/2}}}},}
kus

* {\displaystyle N(t)} on radioaktiivsete tuumade arv proovis,
* \lambda on lagunemiskonstant (igale nukliidile ainuomane konstant),
* {\displaystyle N\_{A}} on Avogadro arv,
* {\displaystyle T\_{1/2}} on poolestusaeg,
* {\displaystyle N\_{0}} on nende esialgne arv,
* {\displaystyle m} on proovi mass,
* {\displaystyle \mu } on antud tüüpi radioaktiivsete tuumade molaarmass.

Siin eeldatakse, et proovis ei teki uusi radionukliidi tuumasid, vastasel juhul võib aktiivsuse sõltuvus ajast olla keerulisem.
Andreas Osiander 1544. aastal
**Andreas Osiander** (19. detsember 1498 Gunzenhausen – 17. oktoober 1552 Königsberg) oli saksa protestantlik usureformaator.

Osiander õppis enne reformatsiooni Ingolstadti ülikoolis preestriks ning määrati sellena 1520. aastal ka Nürnbergi ametisse, ta õpetas augustiinlaste ordus heebrea keelt. 1522. aastal teatas ta avalikult, et toetab Martin Lutheri õpetust. ning asus usupuhastust kuulutama. Tema tulist jutlust kuulas 1523. aastal ka Saksa ordu kõrgmeister Albrecht von Hohenzollern, kes õige pea pärast seda hakkas luterlaseks. Osiander sai tema vaimseks mõjutajaks ja nad säilitasid tiheda kontakti kuni reformaatori surmani. 1525. aastal saavutas Osiander Nürnbergi protestantlikuks muutmise, samal aastal ta ka abiellus. 

1528. aastal aitas ta Albrechti vennal Georgil läbi viia luterlikku usupuhastust Ansbachis, seejärel osales ta 1530. aastal Augsburgi usutunnistuse kinnitamisel ning oli aasta hiljem ka Schmalkaldeni liidu sõlmimise juures.

1543. aastal aitas Osiander kaasa Mikołaj Koperniku raamatu "De revolutionibus orbium coelestium" trükkijõudmisele, seda hoolimata nii katoliiklaste kui ka teiste protestantide juhtide ägedast vastuseisust. Siiski pidi ta raamatus tegema teatavaid mööndusi, eemaldades osa Koperniku kirjutatust ja lisades oma mõttearendusi.

Leppimatu uue usu eest võitlejana olid Osianderile vastumeelt igasugused kokkulepped katoliiklastega. Kui keiser Karl V suutis protestante 1548. aastal rängalt lüüa ja vastu võeti Augsburgi interim, oli Osiander sunnitud Nürnbergist lahkuma. Ta tegutses lühikest aega Sileesias, 1549. aastal saabus aga Königsbergi oma vana tuttava hertsog Albrechti juurde. Samal ajal oli autoriteetseim protestant Philipp Melanchthon otsustanud Augsburgi interimi aktsepteerida ja püüdis luterlasi katoliiklastega lepitada. Hertsog Albrecht nägi selles, sarnaselt Osianderiga, ohtu protestantlikule usule tervikuna ja otsustas end sellest distantseerida. Preisimaa, mis asus väljaspool Saksa-Rooma riiki, osutus sel ajal ka ainsaks Saksa vürstiriigiks, kus protestandid said vabalt tegutseda. Seetõttu koondus sinna eri voole, mis peagi omavahel tülli läksid. Osianderil õnnestus saavutada aga hertsogi täielik toetus, ta valiti Königsbergi ülikooli esimeseks teoloogiaprofessoriks ning tema usuõpetusest kujunes Preisimaa ametlik usutunnistus. Kuid enamik Preisimaa teolooge teda siiski ei toetanud ning nõnda algas 1551. aastal tõsine vaidlus tema ja teiste vahel, mis lõppes tema ülikoolist lahkumisega. Osianderile jäi siiski hertsogi toetus ja 1552. aasta alguses esitas ta oma usuõpetuse lõpliku versiooni, mis keskendus õigeksmõistmisõpetusele. Seejärel suri ta ootamatult, kuid hertsog Albrecht kaitses tema ideid koos Osianderi väimehe Johann Funckiga veel ligi 15 aastat, kuni 1566. aastal Preisi maapäev otsustas viimaks siiski Wittenbergist lähtuvat ortodokssemat luterlust tunnistada.

Osianderi poeg Lukas ja tema pojad Andreas ning Lukas noorem olid samuti teoloogid.
**Aniche'i kanton** on kanton Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus. See moodustati 2014. aasta kantonireformiga, mis jõustus 2015. aasta märtsis. Kantoni keskus on Aniche.

See koosneb järgmistest valdadest:

1. Aniche
2. Arleux
3. Auberchicourt
4. Aubigny-au-Bac
5. Brunémont
6. Bugnicourt
7. Cantin
8. Dechy
9. Écaillon
10. Erchin
11. Estrées
12. Féchain
13. Férin
14. Fressain
15. Gœulzin
16. Guesnain
17. Hamel
18. Lécluse
19. Lewarde
20. Loffre
21. Marcq-en-Ostrevent
22. Masny
23. Monchecourt
24. Montigny-en-Ostrevent
25. Roucourt
26. Villers-au-Tertre

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2020

Nordi departemangu kantonid

Aniche **·** Annœullin **·** Anzin **·** Armentières **·** Aulnoye-Aymeries **·** Aulnoy-lez-Valenciennes **·** Avesnes-sur-Helpe **·** Bailleul **·** Cambrai **·** Le Cateau-Cambrésis **·** Caudry **·** Coudekerque-Branche **·** Croix **·** Denain **·** Douai **·** Dunkerque-1 **·** Dunkerque-2 **·** Faches-Thumesnil **·** Fourmies **·** Grande-Synthe **·** Hazebrouck **·** Lambersart **·** Lille-1 **·** Lille-2 **·** Lille-3 **·** Lille-4 **·** Lille-5 **·** Lille-6 **·** Marly **·** Maubeuge **·** Orchies **·** Roubaix-1 **·** Roubaix-2 **·** Saint-Amand-les-Eaux **·** Sin-le-Noble **·** Templeuve **·** Tourcoing-1 **·** Tourcoing-2 **·** Valenciennes **·** Villeneuve-d'Ascq **·** Wormhout
|  |  |
| --- | --- |
| 86 | 
818321882 |
| Rn
<222> |
| Radoon |

**Radoon** on keemiline element järjekorranumbriga 86.

Kõik selle isotoobid on radioaktiivsed. Stabiilseim on isotoop massiarvuga 222, mille poolestusaeg on 3,8 ööpäeva ja mis looduses tekib uraani radioaktiivsel lagunemisel. Olulised radooni isotoobid on ka toroon massiarvuga 220 ja aktinoon massiarvuga 219.

Omadustelt on radoon väärisgaas. See kondenseerub temperatuuril –62 °C ja tahkub temperatuuril –71 °C.

Radoon on oluline looduslik radioaktiivse kiirguse allikas, mistõttu on see inimestele ohtlik.

### Välislingid

* Radoon - Keskkonnaministeeriumi koduleht

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **radoon** |



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Keemiliste elementide perioodilisussüsteem |
| --- |
| Metallid | Poolmetallid | Väärisgaasid | Mittemetallid | Leelismetallid | Leelismuldmetallid | Lantanoidid | Aktinoidid |
| Heelium - Neoon - Argoon - Krüptoon - Ksenoon - Radoon |

 |
Márcio Azevedo 2013. aastal Harkivi Metalisti särgis
**Márcio Gonzaga de Azevedo** (sündinud 5. veebruaril 1986 Guarabiras) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Brasiilia kõrgliiga klubis Athletico Paranaense.

Ta alustas klubikarjääri 2004. aastal Brasiilia kõrgliiga klubis Juventudes. Aastatel 2007–2008 mängis ta laenul Fortalezas. 2008. aastal suundus ta tagasi Brasiilia kõrgliigasse, liitudes Athletico Paranaensega. 2009. aastal tuli ta klubiga Paraná osariigi meistriks. Aastatel 2011–2013 mängis ta Brasiilia kõrgliigas Botafogo meeskonnas.

2013. aastal siirdus Azevedo esimest korda välismaale, liitudes Ukraina kõrgliiga klubiga Harkivi Metalist. Sealt suundus ta järgmisel aastal Donetski Šahtari, kellega tuli hooajal 2016–17 Ukraina meistriks. Suur osa Donetski Šakhtaris veedetud ajast vaevles Azevedo vigastuste küüsis. Hooaja 2017–18 teises pooles mängis ta laenul Kreeka kõrgliiga klubis PAOK.

2018. aasta juulis suundus ta tagasi Brasiiliasse, liitudes taas Athletico Paranaensega.

Saavutused
----------

Fortaleza
* Campeonato Cearense: 2008

Athletico Paranaense
* Campeonato Paranaense: 2009, 2019
* Copa Sudamericana: 2018
* Copa do Brasil: 2019

Donetski Šahtar
* Ukraina Premjer-Liga: 2016–17
* Ukraina karikas: 2016, 2017
* Ukraina superkarikas: 2016, 2017

PAOK
* Kreeka karikas: 2017–18

Viited
------

1. ↑  "Atlético-PR confirma a contratação do lateral-esquerdo Márcio Azevedo". globoesporte.globo.com. 24.7.2018. Vaadatud 15.7.2019
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Ida-Saksamaa |
|  |
| Hõbe | 1988 | Kärbeskaal |
|  |
| Kuld | 1987 | Kärbeskaal |
| Riik |  | Saksamaa |
|  |
| Kuld | 1992 | Sulgkaal |
|  |
| Veerand-finaal | 1991 | Sulgkaal |
|  |
| Pronks | 1991 | Sulgkaal |

**Andreas Tews** (sündinud 11. septembril 1968 Rostockis) on Ida-Saksamaa ja Saksamaa endine poksija.

Tews oli kokku kolmekordne Ida-Saksamaa meister - helveskaalus (kuni 48 kg) 1985. aastal, kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1987. aastal ja kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1989. aastal ning kahekordne Saksamaa meister sulgkaalus (kuni 57 kg) aastatel 1991-1992.

Tews võitis Saksamaad esindades sulgkaalus (kuni 57 kg) 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Ta sai Ida-Saksamaad esindades kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1988. aasta Seouli olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Kwang-Sun Kimile (Lõuna-Korea).

Tews osales Saksamaad esindades sulgkaalus (kuni 57 kg) 6. maailmameistrivõistlustel (Sydney, 1991), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Arnaldo Mesale (Kuuba) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Tews võitis Ida-Saksamaad esindades kärbeskaalus (kuni 51 kg) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks 27. Euroopa meistrivõistlustel (Torino, 1987). Ta sai Saksamaad esindades kukk-kaalus (kuni 54 kg) 29. Euroopa meistrivõistlustel ja (Göteborg, 1991) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Serafim Todorovile (Bulgaaria) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja.

Viited
------

1. ↑  Ida-Saksamaa meistrivõistlused poksis 1949-1989. Tulemused inglise keeles
2. ↑  Saksamaa meistrivõistlused poksis 1990-2000. Tulemused inglise keeles
3. ↑  25. suveolümpiamängude poksivõistlus. Barcelona 1992. Tulemused inglise keeles
4. ↑  24. suveolümpiamängude poksivõistlus. Seoul 1988. Tulemused inglise keeles
5. ↑  6. maailmameistrivõistlused poksis. Sydney 1991. Tulemused inglise keeles
6. ↑  27. Euroopa meistrivõistlused poksis. Torino 1987. Tulemused inglise keeles
7. ↑  29. Euroopa meistrivõistlused poksis. Göteborg 1991. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Andreas Tews veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Mátra** ehk **Mátra mäed** ehk **Mátra massiiv** on mäestik Kesk-Euroopas Ungaris. See on osa Karpaatidest, täpsemalt Põhja-Ungari keskmäestikust. Kulgeb ida-lääne suunas, põhjanõlvad on järsud, lõunanõlvad lauged. Kõrgus kuni 1015 meetrit (Kékes).

Mátrast itta jääb Bükk, läände Cserhát. Suurim asula mäestikus on Gyöngyöse linn.

Piirkond on tähtis endine vulkaaniline piirkond. See kujunes Pannoonia merre vulkaanilise saarena; peamiseks vulkaaniliseks kivimiks selles piirkonnas on trahhüüt. Mäestiku lõunapoolsetel nõlvadel esineb rüoliiti, marglit ja lössi, seal kasvatataeks viinamarju (põhiliselt muscat ja traminer) ja toodetakse veini.

Galyatetős asuvas Kékestető meteoroloogiajaamas teostatakse pidevaid vaatlusi aastast 1925. Jaama asukoht mägises piirkonnas on taganud selle, et sealt pärineb rohkeim ilmarekordeid kui teistest Ungari meteoroloogioajaamadest.

Sealsete maastike kaitseks on loodud Mátra maastikukaitseala, mis allub Büki rahvuspargile.

Geoloogia
---------

Mäestiku põhjanõlvadel esineb ka miotseenieelseid kivimeid, mis Mátra lõunapoolsemas osas on piirkonna vajumise järel nooremate kivimite alla mattunud. Seal võib leida nii Permi ajastu lubjakivisid, Mesosoikumi basalti kui ka Triiases moodustunud lubjakivi, radiolariiti ja argilliiti.

Mátras esinevad ka Oligotseenist pärinevad settekivimid (savi ja mergel), mille vahel esineb kihiti tuffi. Selle päritolu pole aga teada; see võib olla seotud kohaliku vulkanismiga, kuid võib pärineda ka kaugemalt. Ka Miotseeni algusest pärineb settekivimeid, sealhulgas liivakivi.

Suur osa mäestiku kivimeist on Miotseenis tekkinud vulkaanilised kivimid. Suur osa sealsetest vulkaanidest purskasid andesiiti; andesiitset päritolu tuffi esineb ka Mátras. Andesiitne laava muutus andesiidiks vahevööd läbides ja sealseid kivimeid lahustades, ent säilitas algse basaltse laava voolavuse ja moodustas laavakatteid. Teine oluline laavatüüp oli kaltsiumirikas laava. Happelisema laavaga kaasnes plahvatuslik vulkanism ja datsiitse päritoluga tufi teke, kuigi plahvatustes tekkinud kaldeerade asukohad pole tänapäeval kindlat tuvastatavad. Hiljem kujunesid seal savikad lubjakivid, aktiivsema vulkanismi lakkamise järel esines seal üksikuid rüoliitset laavat purskavaid vulkaane.

Kõvad andesiitsed laavakatted hoidsid mäestiku kõrgemaid kohti kulumisest ja panid aluse sealsete tippude tekkele.

Sealse vulkanismi põhjustas Tisza-Daakia ja ALCAPA mikrolaamade kokkupõrge, millega ei kaasnenud subduktsiooni, ja nende pöörlemisest tekkinud pinged. 

Vulkanism on pannud aluse mitmetele maagileiukohtadele, samas kui Pannoonia mere aladel tekkisid pruunsöe lademed.

Viited
------

1. ↑  Magyarországi időjárási rekordok.
2. ↑  A Mátra természetvédelme.
3. ↑  Mátras

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Mátra** |

* Infot piirkonna kohta; fotod (*tšehhi keeles*)
Tüüpiline geoloogivasar
Geoloogivasar
**Geoloogivasar** on spetsiaalse ehituse ning disainiga vasar, mis on suurema osa geoloogide põhiline töövahend välitingimustes.

Traditsiooniliselt nimetatakse seda tööriista eesti keeles just vasaraks, mitte haamriks.

Vasaral on üks lame ots nagu tavalisel haamril või vasaral. Seda kasutatakse peamiselt kivide purustamiseks, et otsida näiteks kivistisi või saada värsket murenemata murdepinda, millelt uurida kivimite mineraloogilist koostist. Kivimite mineraalse koostise uurimiseks kasutavad geoloogid teist tüüpilist välitingimustes kaasaskantavat töövahendit luupi. Vasara peenemat otsa kasutatakse mitmel erineval otstarbel, peamiselt kivimite puhastamiseks taimestikust, setteist vms; kildaliste ja kihiliste kivimite paljandist lahti kangutamiseks jne.

Geoloogivasara nii vars kui ka pea, koosneb ühest tükist. See on vajalik, et vasar oleks piisavalt vastupidav, et taluda lööke vastu kõvasid kivimeid. Paljud geoloogid siiski ei kasuta spetsiaalset geoloogi vasarat, vaid suvalist haamrit, mis on enamasti samuti oma ülesannete kõrgusel, kuid nende puuduseks on reeglina just väiksem vastupidavus.

Vasar kaalub enamasti 0,5...1,5 kg. See on kompromisslahenduseks, sest kergemast vasarast poleks mingit kasu (purustusjõud sõltub peamiselt vasara kaalust) ning raskemat vasarat on välitingimustes tüütu kaasas kanda. Niinimetatud kõva kivi geoloogid eelistavad üldiselt raskemaid vasaraid.

Vasarat kasutatakse tihti ka mõõtkavana fotodel.
**Filimon Kuznetsov** (sündinud 28. novembril 1939 Piirissaare vallas) on endine Piirissaare vallavanem (2005–2009) ja hilisem vallavolikogu juht.

Vallavanemana tegutses ta uue sadama ja korraliku laevaühenduse nimel. Erinevalt Maria Korotkovast sai ta hästi läbi nii Keskkonnaameti kui ka eestlastest kogukonnaga.

Elulugu
-------

Filimon Kuznetsov sündis 1939. aastal Piirissaare vallas. Nagu enamik saareelanikke tegeles tema isa kalapüügiga ja ema oli kodune – tegeles sibulakasvatusega ja muude koduste tegevustega. Nende pere oli sügavalt usklik. Nagu Piirissaare venelastele kohane oli ka tema pere vanausuline.

Poliitiliselt muutus Kuznetsov aktiivseks alles pärast Eesti Vabariigi taasiseseisvumist.

Poliitiline tegevus
-------------------

Piirissaare vallavanemaks valiti ta alles 2005. aastal. Hääletamas käis 89% valijatest. Valimisliit Kodupaik sai 61 häält ehk 72,6% häältest. Kuigi Kuznetsov sai vaid 17,5% oma valimisliidu häältest, tehti talle ettepanek asuda juhtima Piirissaare vallavalitsust.

Vallavanemana sai Filimon hästi hakkama: remonditi Piirissaare vanausuliste kirik, süvendati nn Eesti väravaid, elustati kohalik kauplus jne. Kuigi juba järgmistel kohaliku omavalitsuse valimistel sai ta ülekaalukalt parima tulemuse (17 häält) loobus ta uuesti vallavanemaks hakkamast ja loovutas koha endisele vallavalitsuse liikmele Maria Korotkovale. 

Aastatel 2009–2013 oli ta vallavolikogu esimees.

2013. aasta valimistel kogus 25 häält, olles Piirissaare valla suurim häältemagnet.

Viited
------

1. ↑  Kandidaat nr. 107 FILIMON KUZNETSOV
2. ↑  Piirissaare valla valimistulemused

Välislingid
-----------

* Vallavanem Filimon toob õigust maa peale

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Kalju Sakk** | **Piirissaare vallavanem**aprill 2005 – 2009 | Järgnev**Maria Korotkova** |
Mátyás I
**Mátyás I Corvin** ehk **Mátyás Hunyadi** (ungaripäraselt *Hunyadi Mátyás*, latiniseeritult *Matthias Corvinus*) (23. veebruar 1443 – 6. aprill 1490) oli Ungari ja Horvaatia kuningas alates 1457. Ta oli János Hunyadi poeg. Teda peetakse viimaseks edukaks Ungari kuningaks. Alates 1471 oli ta ametlikult ka Böömi kuningas (koos Jagelloon Vladislav II-ga).

Ungari alad 1480. aastal
Mátyás I vallutused läänes, 1490. aastaks
Mátyás Hunyadi valitsemisaeg oli Ungari kuningriigi kuldaeg. Tema hüüdnimi oli Mátyás Õiglane. Ta parandas veelgi Ungari majandust ja kasutas nutikat diplomaatiat sõjaliste toimingute asemel, kui vähegi võimalik. 

Pärast Böömi kuninga (1458–1471) Jiří Poděbradyst surma 1471. aastal valiti Böömimaa troonile Poola kuninga ja Leedu suurvürsti Kazimierz IV poeg Ulászló II (Vladislav II). Et Böömimaa trooni taotles ka Ungari kuningas Mátyás, siis puhkes Ungari ja Böömimaa vahel sõda ning Mátyás okupeeris enamuse Määrimaast. Ungari kuningas kandis sellest ajast Böömi kuninga tiitlit. 

Aastal 1479 hävitasid Ungari väed Pal Kinizsi juhtimisel Osmanite ja Valahhia väed Leivavälja lahingus. Ungari väed hävitasid oma vaenlasi peaaegu iga kord, kui Mátyás kuningas oli. Mátyás ei alustanud sõda, kui see ei olnud vajalik. 

1485. aastal, eesmärgiga piirata Saksa-Rooma riigi mõju ja Habsburgide sekkumist Ungari asjadesse, vallutas ta Saksa-Rooma keisrilt Friedrich III-lt ja okupeeris ta Viini 5 aastaks, kus asus tema residentsiks kuni surmani. 

Mátyás Hunyadi on üks neist, kellele on omistatud algselt pilkav lause: *"Bella gerant alii at tu felix Austria nube"* ("Teised sõdigu, aga sina, õnnelik Austria, abiellu"). Sellega peeti silmas, et 15.–16. sajandil laienesid Habsburgide valdused pigem soodsate abielutehingute kui võidukate sõdade abil. Üks tema peamisi oponente oli Saksa-Rooma keiser Friedrich III. 1485. aastal vallutas ta sõjas keisriga Viini, mis oli järgnevalt tema residentsiks kuni surmani. 

Ta sõdis edukalt ka Osmanite riigiga ning toetas kultuuri ja teaduse arengut. 1490. aastal surigi Mátyás pärijateta ning pärast tema surma sai Ungari kuningaks (1490–1516) Ulaszló II Jagelloonide dünastiast. Ta valis oma põhiresidentsiks Buda linna.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev:**Ladislaus Postumus** | **Ungari kuningas**1458–1490 | Järgnev:**Ulászló II** |
| Eelnev:**Jiří Poděbradyst** | **Böömimaa kuningas**1471–1490 |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Mátyás I** |
**Toitjakaotus** - ülalpidajaks olnud lapsevanema või abikaasa surm. Toitjakaotus on üks sotsiaalsetest riskidest ja sotsiaalse kaitse süsteemi funktsioon, mille eesmärgiks on sissetuleku tagamine ja rahaline või mitterahaline toetus varem ülalpidamist taganud pereliikme surma korral .

Sotsiaalse kaitse hüvitised toitjakaotuse riski korral võivad olla nii rahalised kui mitterahalised. Peamisteks hüvitisteks on toitjakaotuspension ja matusetoetus või matusekulude kompensatsioon.

Eestis on sotsiaalne kaitse toitjakaotuse riski korral tagatud põhiseadusega. Eesti Vabariigi põhiseaduse §28 kohaselt: *Eesti kodanikul on õigus riigi abile vanaduse, töövõimetuse, toitjakaotuse ja puuduse korral. Abi liigid, ulatuse ning saamise tingimused ja korra sätestab seadus. Kui seadus ei sätesta teisiti, siis on see õigus võrdselt Eesti kodanikuga ka Eestis viibival välisriigi kodanikul ja kodakondsuseta isikul.* Õiguse toitjakaotuspensionile sätestab riikliku pensionikindlustuse seadus.

Allikad
-------

1. ↑  Statistikaameti andmebaas. Sotsiaalne kaitse. Mõisted[*alaline kõdulink*]
2. ↑  Statistikaamet (2012). Sotsiaalkaitse kogukulutuste (ESSPROS) käsiraamat

Välislingid
-----------

* Statistikaamet (2012). Sotsiaalkaitse kogukulutuste (ESSPROS) käsiraamat
* Henberg, A. Muller, K. Alekand, A. (2012). Perekonna kohustused (sotsiaalsete probleemide tõttu) abi vajavate pereliikmete ees