recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Riina Viiding** (aastani 1972 **Riina Kiisk**; sündinud 1. veebruaril 1948 Kohtla-Nõmmel) on eesti teatritegelane.

Elukäik
-------

Ta õppis Tallinna Lastemuusikakoolis Veera Lensini juures klaverit, lõpetas 1966 Tallinna 46. Keskkooli ja 1973 Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia eriala.

Ta on töötanud lühemat aega Eesti Televisioonis režissööri abina. Alates 1981 on ta töötanud Eesti NSV Teatriühingus, algul konsultant, aastast 1996 Eesti Teatriliidu juhataja (hiljem tegevjuht, vastutav sekretär), kauaaegne Eesti Teatriliidu esindaja Teenistujate Ametiliitude Keskorganisatsioonis TALO, aastast 2005 TALO juhatuse aseesimees.

Juhtinud Eesti Teatriliidu kirjastustegevust, korraldanud teoste väljaandmist (entsüklopeediad, aastaraamatud, sariväljaanded teatrikoolidest, teatrite juubeliväljaanded, teatriinimeste monograafiad, õpikud, teatriajaloolised ja -teoreetilised väljaanded), sh koostöös Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooliga. Koostanud koos Elo Viidinguga viiest CD-st koosneva kogumiku „Juhan Viiding" (ARM Music, 2004).

Isiklikku
---------

Tema isa oli Kaljo Kiisk, ema kontsertmeister Sinaida Kiisk (snd Ivanova). Ta oli abielus Juhan Viidinguga, nende tütar on Elo Viiding (Vee).

Tunnustus
---------

* 2005 Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärk
* 2011 Priit Põldroosi nimeline auhind

Viited
------

1. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 1802

Kirjandus
---------

* Rein Oja, Riina Viiding. Eesti Teatriliit 60. Intervjueerinud Rait Avestik. – Sirp, 2. detsember 2005
* Riina Viiding. Pealelend. Intervjueerinud Tambet Kaugema. – Sirp, 23. veebruar 2012
**Nõiavits** ehk **pilda** (ka *võluvits*) on hargi- või kaarekujuline puuoks (ka sellekujuline metallist ese), mida kasutatakse näiteks veesoonte leidmiseks.

Kasutamine
----------

Nõiavits lõigatakse kasvavast kaheharulisest puust, selle abil otsitakse maa sees paiknevaid metallesemeid, maaki, veesooni vms, samuti ehituseks sobivaid kohti. Leiukohas hakkab horisontaalselt käes hoitava vitsa vaba ots allapoole kalduma. Kuna nõiavits reageerib vaid väheste inimeste käes, on seda peetud üleloomulikuks, nõiduse jõul töötavaks esemeks.

Ajaloost
--------

Nõiavitsa tunti juba muistses Hiinas 7–8 tuhat aastat tagasi. Tuntud oli ka Antiik-Kreekas. Maaki otsiti nõiavitsa abil kogu keskaegses Euroopas.

Eestis valmistati nõiavits enamasti pajust või sarapuust, seda kasutasid peamiselt kaevutargad ja kaevumeistrid veel 19. sajandil. Rahvauskumustes arvati nõiavitsaga leidvat rahaauku, rahapada jms.

20. sajandi II poolest on teadlased kogu maailmas, sealhulgas ka Eestis, hakanud uurima nõiavitsa biofüüsikalist efekti radiesteesiat ehk biolokatsiooni.[*viide?*] Vitste asemel kasutatakse traadist raame, L-kujulisi pöörleid (pöörlevad peos maasoonte mõjul) ja pendlit. Radiesteesia olemusel pole praegu veel piisavat teaduslikku seletust.

Kriitika
--------

Kuigi nõiavitsa tulemuslikkust on kontrollitud oludes korduvalt testitud, pole tuvastatud, et see oleks tõhusam meetod kui juhuslik oletamine. Aastatel 1964–2015 pakkus James Randi rahalist auhinda (algul 1000 dollarit, hiljem 10 000 ja viimaks miljon dollarit) neile, kes suudavad üleloomulikke võimeid, muuhulgas ka nõiavitsa edukat kasutamist näidata, kuid keegi pole selle praktilist toimivust tõestada suutnud.

Viited
------

1. ↑  Eesti keele seletav sõnaraamat  vaadatud 12.05.2020]
2. 1 2 3  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 186
3. ↑  Radford, Benjamin (17. mai 2013). "Dowsing: The Pseudoscience of Water Witching". *livescience.com*. Vaadatud 22. novembril 2022.
4. 1 2  Kjørstad, Elise (2. veebruar 2022). "Is it really possible to find water with dowsing rods?". *Sciencenorway*. Vaadatud 22. novembril 2022.

Välislingid
-----------

* Eesti Mütoloogia, Vikitekstid
* Nõiavits ja veesoon, Andres Soolo
**Kioma külanõukogu** oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954. 

Külanõukogu hõlmas Aarna, Kioma, Kähri, Puskaru ja Tännassilma küla. Külanõukogu keskus asus Kioma külas.

Kioma külanõukogu moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlusega Võrumaa Põlva valla koosseisus.

Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlusega Põlva vald likvideeriti ja Kioma külanõukogu territoorium arvati Põlva rajooni koosseisu. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 17. juuni 1954 seadlusega Kioma külanõukogu likvideeriti ja selle territoorium liideti Põlva külanõukoguga.

Viited
------

1. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Võru maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta". Eesti NSV Teataja, 1945, 33, 520
2. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s". Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
3. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus Eesti NSV külanõukogude ühendamisest. Eesti NSV Teataja, 1954, 10, 104
**Riivli matmispaik** on Teise maailmasõja-aegne matmispaik Põltsamaa kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Esku külas Põltsamaa vallas Jõgeva maakonnas.

Matmispaik paikneb Põltsamaa linnast lääne pool Viljandi maantee ääres enne Võhma ja Pilistvere tee risti. 

Sinna on maetud väidetavalt 169–200 inimest, kes Teises maailmasõjas võitlesid Nõukogude poolel või tegid Nõukogude võimuga koostööd ning tapeti aastatel 1941–1944. Herbert Kuurme järgi on sinna aga maetud 54 inimest. Neist on väidetavalt nimeliselt teada 19 inimest.

Mälestusmärk püstitati 1967. aastal ning 1997. aastast on matmispaik riiklik ajaloomälestis.

Viited
------

1. ↑  Herbert Kuurme. Pildikesi Põltsamaa ajaloost 1. Põltsamaa 2001. Lk 203

Kirjandus
---------

* E. Udras memorandum 06.mai 1967a. kriminaalasja nr. 91-66.(26. oktoober 1966.)[*viide?*]
* Herbert Kuurme. Pildikesi Põltsamaa ajaloost 1. Põltsamaa 2001
* Kadri Tael. Põltsamaa kalmistute pärand. VI osa. "Vali Uudised", 28. veebruar 2014. Lk 6
* Robert Treufeldt. "Põltsamaa kalmistud Eesti kalmistute pärandis, 1. osa". Vali Uudised nr 29, 11. aprill 2014. Lk 3

Välislingid
-----------

* Riivli matmispaik kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
**Rikke Marianne Helms** (sündinud 25. veebruaril 1948) on Taani kultuuritöötaja.

Lapsepõlv ja haridus
--------------------

Rikke Helms sündis 25. veebruaril 1948 Taanis Skives arstide Peder Georg Helmsi (1920–2005) ja Sara Helmsi (neiupõlvenimi Tønnesen; 1911–1999) tütrena. Tal on vanem vend Lars Helms ja noorem vend Hans Jacob Helms. Enamiku lapsepõlvest veetis ta Gröönimaa idaosas, kuna tema vanemad töötasid seal arstidena. 

1966. aastal lõpetas Helms Horsens Statsskole ja sai 1976. aastal magistrikraadi vene ja taani keele alal Kopenhaageni Ülikoolis. Pärast üheaastast õpingut Leningradi Riiklikus Ülikoolis töötas ta kooli ajal aastatel 1970–1975 reisigiidina turistide ja kongresside tarbeks endises Nõukogude Liidus.

Karjäär
-------

Aastatel 1977–1985 töötas Helms Taani haridussüsteemi kallal. Ta naasis 1985. aastal Nõukogude Liitu ja töötas Moskva Riiklikus Ülikoolis rektorina, kuni aastal 1990 nimetati ta vastloodud Taani Kultuuri Instituudi Riia büroo esimeseks juhiks, samal ajal kui Lätis toimusid rahutused iseseisvuse taastamiseks. Helms oli selles ametis 2003. aastani, kui ta nimetati Taani Kultuuri Instituudi juhiks Peterburis Venemaal.

Autasud
-------

Rikke Helmsi auhinnati 1993. aastal Ebbe Muncks Hæderspris'iga ja esimese välismaalasena pärast Läti iseseisvumist sai ta 7. novembril 1994 III klassi Kolme Tähe ordeni. 1996. aastal nimetati Helms Läti Kultuuriakadeemia audoktoriks ja 2011. aastal sai ta III klassi Dannebrogi ordeni.

Viited
------

1. ↑  Ar Triju Zvaigžņu ordeni apbalvoto personu reģistrs apbalvošanas secībā, sākot no 1994. gada - 2004.gadam (doc)

Välislingid
-----------

* Artikel hos Horsens Leksikon
* Profil i KVINFOs Ekspertdatabase
**Riitta Maria Uosukainen** (sünninimi **Riitta Maria Vainikka**; sündinud 18. juunil 1942) on Soome poliitik.

Riitta Uosukainen sündis Karjalas Jääski vallas Ensos (praeguses Svetogorskis). Tema eriala on soome keel, aastast 1970 on ta filosoofialitsentsiaat; 1997. aastal andis USAs Michigani osariigis tegutsev Suomi College (nüüdne Finlandia Ülikool) Uosukaisele filosoofia audoktori kraadi, 1999. aastal promoveeris Lappeenranta tehnikakõrgkool ta majanduse audoktoriks. Enne poliitikasse minemist töötas ta muu hulgas kirjastuses ja soome keele õpetajana.

Ta kuulub Rahvuslikku Koonderakonda. Aastatel 1983–2003 oli ta Eduskunna liige, sealhulgas 1994–2003 Eduskunna esimees. Aastatel 1991−1994 oli ta Esko Aho valitsuse haridusminister.

2000. aasta presidendivalimistel oli Riitta Uosukainen Koonderakonna presidendikandidaat, kuid jäi esimeses voorus 12,8 protsendiga häältest Tarja Halose ja Esko Aho järel kolmandaks ega pääsenud teise vooru.

Aastal 2004 sai ta riiginõuniku (*valtioneuvos*) aunimetuse. Seni riiginõuniku nimetuse saanute hulgas on Riitta Uosukainen ainuke naine.

Tunnustus
---------

* 1995 Valgetähe I klassi teenetemärk
* 2001 Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk

Välislingid
-----------

* Tutvustus Eduskunna lehel
Bengali lahe asendikaart
Andamani mere asendikaart
**Andamani meri** on ääremeri India ookeani kirdeosas.

Andamani meri piirneb loodes Andamani saartega, edelas Nicobari saartega, lõunas Sumatraga, idas Indohiina poolsaare ja Malaka poolsaarega ning põhjas Birma rannikuga. Kagus on ta Malaka väina kaudu ühendatud Lõuna-Hiina merega, kuid mere kagupiiriks määrati 1953 Tais asuvat Phuketit ja Sumatral asuvat Jambo Aye neeme ühendav lõik, nii et Malaka väin jääb Andamani merest väljapoole. Läänes on meri Coco, Duncani, Kümnenda Kraadi ja Sombrero väina ning teiste väinade kaudu ühendatud Bengali lahega. Mere põhjaosas on Mottama laht.

Andamani mere ulatus põhjast lõunasse on 1200 km, idast läände 650 km, pindala 797 700 km². Mere keskmine sügavus on 1043 m, suurim sügavus 4507 m , vee maht on umbes 660 000 km³.

Andamanid ja Nicobarid kuuluvad Indiale, Sumatra Indoneesiale. Indohiina poolsaarel on Andamani mere rannikul Birma, Tai ja Malaisia.

Andamani mere põhjas jookseb põhja-lõunasuunaline piir Birma ja Sunda laama vahel. Usutavasti olid need laamad varem Euraasia laama osad, kuid pärast seda, kui India laam põrkas Euraasia laamaga kokku, murdusid need selle küljest ära. See juhtus kõigest 3–4 miljonit aastat tagasi.

Kokkupõrke tulemusel algas Andamani meres ookeanipõhja moodustumise protsess, mis lükkab Andamane ja Nicobare Indohiinast järjest kaugemale. Selle protsessi tulemusel on Andamani meri mõne viimase miljoni aasta jooksul oluliselt laienenud.

Tänapäeval jätkub India laama sukeldumine Birma laama alla. See pressib magmat välja Birma laama teisel küljel, Sunda laama piiril. Sinna on tekkinud vulkaaniline saar Barren, mis kuulub Andamanide hulka. Barren on ainus Andamani meres või selle kaldal asuv tegevvulkaan. Barrenist põhjas asub samasuguse tekkega saar Narcondan, kuid see ei ole tänapäeval aktiivne.

Viited
------

1. ↑  Suur maailma atlas, lk. 79
Saarte asukoht
**Andamanid** ehk **Andamani saared** on saarestik Bengali lahe ja Andamani mere vahel. Pindala 6408 km². Saared on künklikud, suurim kõrgus 737 meetrit. Kuuluvad Indiale.

2011. aasta seisuga elas saartel 343 125 inimest.

Koos lõunas asuvate Nicobari saarte ja veel mõnede väiksemate saarerühmadega moodustavad nad India liiduala, mida tuntakse kui Andamanid ja Nicobarid.

Andamanide saartele sisenemiseks on vaja eriluba, kuna see kuulub India keelutsooni. Saare peamaantee on Andaman Trunk Road. India ülemkohus on alates 2002. aastast nõudnud peamaantee sulgemist, et vähendada kontakte saare põlisasukatest džaraude ja sisserännanute vahel.

Itaalia maailmarändur Marco Polo nimetas nende saarte elanikke koerakoonlasteks, kuna tema arvates olid sealsetel meestel hirmutavad silmad, välkuvad hambad, hiiglaslikud labajalad ja sama pikad kui õlalaius. Ta hoiatas, et saare elanikud söövad kõiki elusalt kätte saanuid.

Vaata ka
--------

* Põhja-Sentinel

Viited
------

1. 1 2  Krister Kivi (26. juuli 2017). "Paradiis – inimsööjate viimane kants". *Eesti Ekspress*. Ekspress Meedia AS. Originaali arhiivikoopia seisuga 26. juuli 2017.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Andamani saared** |

* Andamani saarte turismilehekülg
* Andamani saarte Bo hõimu viimane liige suri Postimees, 5. veebruar 2010
**Andekat last** iseloomustavad eelkõige tunduvalt üle keskmise üldvõimed, eesmärgikindlus ja loovus. 

Nähtus kuulub hariduslike erivajaduste hulka. Probleemiga tegelevad nii pedagoogika kui eripedagoogika.

Andekustunnused:

* võime kiiresti omandada, säilitada ja kasutada suurt hulka teavet;
* võime seostada uut ideed eelnevatega;
* võime langetada arukaid otsuseid;
* võime tajuda suuremate teabesüsteemide toimimist, kui on tavaline;
* võime omandada abstraktseid sümbolsüsteeme ja nendega opereerida;
* võime lahendada probleeme küsimusi ümber sõnastades ja uudseid lahendusi pakkudes.

Andekatele õpilastele on riiklikus ja klassi õppekavas määratletud pädevused nõrgad, seetõttu on neile vajalik koostada individuaalsed õppekavad lähtuvalt iga lapse kognitiivsest arengust, milles fikseeritakse konkreetsele õpilasele klassiga võrreldes kõrgemad nõuded.

Olenevalt konkreetse erivajaduse spetsiifikast ja raskusastmest võivad hariduslike erivajadustega lapsed õppida

* integreeritult tavakoolis või
* erikoolides/klassides, kus õpetus on suunatud eelkõige probleemist tuleneva erivajaduse ületamisele/kompenseerimisele.

Kool peab lapsele kindlustama võimetekohase õpetuse.

Eestis on märkimisväärseid traditsioone andekate arendamiseks – olümpiaadid, Tartu Ülikooli teaduskoolis toimuv töö tippudega jne – kuid teadusandekate laste arenguprobleemide kompleksseks lahendamiseks vajame süsteemi, mis garanteeriks järjepidevuse kõigil tasanditel ning andekate haridust toetavat riiklikku programmi. 

1995. aastal Avatud Eesti Fondi projektis „Probleemne laps tavakoolis" tuli ilmsiks üllatav tõsiasi, et andekas laps Eesti üldhariduskoolides olevates õppimistingimustes võib olla suuremaks probleemiks kui õpiraskustega või alla keskmiste õpitulemustega laps. Andeka lapse tegevus peab pidevalt pakkuma avastamisvõimalusi, sest muidu tekib igavus- ja rutiinitunne ning sellega võivad kaasneda mitmed distsipliiniprobleemid klassitunnis (oma mõtetes olemine, tunni korra rikkumine, mitte kaasa töötamine jne). Tagasilöökide põhjuseks võib olla see, et esimeses neljas klassis laps vaid igavles tunnis ning töötegemise harjumus jäi välja kujunemata. Sageli on andekatele omane ka perfektsionism ja üldine emotsionaalne tundlikkus.

Vaata ka
--------

* arenguline erivajadus
* Eripedagoogika
* hariduslik erivajadus
* individuaalne ainekava
* individuaalne õppekava
* sotsiaalne erivajadus

Välislingid
-----------

* Andekus on hariduslik erivajadus
* Andekus kui hariduslik erivajadus
* Nõustamis- ja õpiabikeskus (arhiiviversioon)
* Kreitzberg: andekat õpilast peab treenima andekas õpetaja
"**Andaluusia koer**" (prantsuse "***Un Chien Andalou***") on Salvador Dalí ja Luis Buñueli tumm 16-minutiline sürrealistlik lühifilm. Seda näidati esimest korda 1929. aasta juunis mitteavalikul seansil, kus viibisid ka arhitekt Le Corbusier, Pablo Picasso ja sürrealistide juht André Breton. Breton nimetas seda esimeseks sürrealistlikuks filmiks üldse. Sellele filmile on tähtis koht filmiajaloos, sest see on esimene filmivormis tõlgendus Bretoni sürrealismi manifestis esitatud pildiliste ja keeleliste motiivide vabast assotsieerumisest. Arvukad eelretsensioonid ülistasid "Andaluusia koera" kui pöördepunkti filmiajaloos ja sürrealismi meistriteost.

Filmi loomine
-------------

Buñuel läks 1928. aastal Dalí juurde ja tegi ettepaneku koos film teha. Dalí oli küll vaimustunud ideest, aga mitte käsikirjast ja nii kirjutas ta ka oma stsenaariumi. Film põhines väga lihtsal reeglil: pildiideed ja -järjestus ei tohtinud järgida mingit loogikat, lubatud oli vaid irratsionaalsus ja üllatuslikkus. Filmivõtted kestsid Pariisis kaks nädalat.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| „ | "Andaluusia koer" oli film puberteedist ja surmast, mille ma intellektuaalsele, vaimukale ja elegantsele Pariisile kogu tõelisuses ja Ibeeria pistoda teravuses südamesse torkasin. | "| Salvador Dalí |

Osatäitjad
----------

* Simone Mareuil
* Pierre Batcheff
* Luis Buñuel
* Salvador Dalí
* Robert Hommet
* Marval
* Fano Messan
* Jaime Miravilles

Viited
------

1. 1 2  Frank Weyers. "Salvador Dalí - Elu ja looming". Eesti keelde tõlkinud Meelika Öpik. Kirjastus Koolibri, 2006. ISBN 9985-0-1739-0

Välislingid
-----------

* Filmi analüüs leidub Olev Remsu "Filmidraamatehnikas", TÜ kirjastus, 2016.
* Un Chien Andalou Internet Movie Database
* Andaluusia koer. Filmiveeb.ee
**Andaluusia hobune** (hispaania keeles *Caballo andaluz*) on pärit Andaluusia piirkonnast Hispaanias. 
Neil hobustel on kõrge liikumisviis ja lühike kuid ühtlane samm, mida iseloomustab kõrge põlvetõste. Andaluusia hobune on leebe ja õpihimuline, uhke, arukas ning võib olla väga vapper. Ta on valmis rõõmuga töötama ja õppima. Andaluusia hobune on oivaliselt juhitav kerge ratsahobune. Märkimisväärne on nende tohutu populaarsus tsirkusehobustena.

Välimus
-------

Andaluusia hobused on valdavalt halli värvusega. Turjakõrgus on keskmiselt 152–154 cm. Tegu on välimuselt elegantse ja ilusa hobusetõuga. Tal on pikk pea, korrapärane ümar nina ja suured väljendusrikkad silmad. Teised iseloomulikud jooned on külluslik lakk, väiksed kõrvad ja lihaselised õlad. Õlad on madalad ja ümarad, samuti kui selg. Saba ulatub peaaegu maani. Jäsemed on keskmise suurusega, teravajoonelised, aga tugevad. Lakk ja saba moodustuvad siidjatest karvadest.

Päritolu
--------

Hispaania: Andaluusia provintsid Cadiz, Sevilla ja Medina Sidonia. Hobusekasvandus: Jerez de la Frontera.
**Antoine I** [antu'aan esimene] (**Antoine Grimaldi**; 25. jaanuar või 27. jaanuar 1661 – 20. veebruar või 21. veebruar 1731) oli kolmas Monaco vürst 2. jaanuarist või 3. jaanuarist 1701 kuni surmani, vürst Louis I ja Charlotte Catherine de Gramont'i (1639–1678) poeg. 

Louis I-l oli Charlotte de Gramont'iga kaks poega: vanem poeg Antoine, kes päris trooni, ja noorem poeg Honoré (1669–1748), kellest sai Besançoni peapiiskop. 

Antoine liikus Prantsuse aristokraatlikus kõrgseltskonnas ja paistis silma sõjaväes. Vägeva kasvu ning vapruse tõttu Fleurusi, Monsi ja Namuri lahingutes sai ta hüüdnimeks "Koljat". 

Ta restaureeris ja kindlustas palee, kus ta korraldas suurejoonelisi pidusid. Ta oli hea muusik ning dirigeeris oma orkestrit Jean-Baptiste Lullylt päranduseks saadud taktikepiga.

Antoine I asus troonile oma isa Louis I järel. Isa oli Vatikanis Prantsusmaa suursaadikuna teenides tohutuid summasid välja andnud. Seetõttu pidi Monaco vürst oma elustiili muutma ning Versailles' õukonnast lahkuma. Louis XIV kahetses tema lahkumist. Ta ütles: "Hüvasti, mu Monaco isand, olgu Teile kinnitatud, et Te lahkute minu lugupidamisega, minu sõprusega ja minu usaldusega." 

Valgustatud metseenina hoolitses Antoine I muusiku François Couperini ja maalikunstniku Louis-Michel Van Loo eest ning oli nendega elavas kirjavahetuses. 

Ta laskis Jacques Gabrielil ja Robert Cotte'il Mentoni väikese palee ehitada. 

Oma valitsemisajal rajas ta Monacole täiendavaid kindlustusi. 

Ta lükkas tagasi paljud oma tütre ja ainsa pärija Louise-Hippolyte'i kosilased. Lõpuks aktsepteeris ta bretooni päritolu Jacques de Goyon de Matignoni, Thorigny krahvi, kellest sai hiljem Monaco vürst Jacques I), sest ta võttis endale Grimaldide nime ja vapi ning Monaco vürsti tiitli. Tütar päris isa trooni, kuid suri vähem kui aasta pärast ja troon läks tema abikaasale. Antoine I-ga sai Grimaldide meesliin otsa.

Perekond
--------

Antoine abiellus 1688 vürstitar Marie de Lorraine-Harcourt-Armagnaci (1674–1724), Lorraine-Harcourt-Armagnaci hertsogi Louis I ja Catherine de Neufville de Villeroy tütrega (1641–1718). Neil sündis kuus tütart: 

* Catherine suri 1696
* Louise-Hippolyte (1687–1731), Monaco vürstitar
* Elisabeth Mademoiselle de Valentinois (suri 1702)
* Marguerite Mademoiselle de Carladès (1700–1758); abiellus 1720 Louis de Gand'i Isenghieni vürstiga (1678–1767)
* Dévote Mademoiselle des Baux (suri 1703)
* Marie Mademoiselle de Chabreuil (suri 1726)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Louis I** | **Monaco vürst**1701–1731 | Järgnev**Louise-Hippolyte** |
**Antonie de Montchrestien** (u 1575 – 7. või 8. oktoober 1621) oli Prantsuse näitekirjanik ja majandusteadlane. 

Ta sündis Normandias Falaisis apteeker Mauchrestieni pojana. Ta jäi varakult orvuks ning võeti parun François Thésarti teenijaskonda, kus tal oli võimalik osaleda paruni laste õpingutes. Hiljem (1618. aastal) abiellus ta Thésarti tütre Suzanne'iga.

Montchrestien kaalus esmalt kirjanikukarjääri ning aastal 1595 avaldas ta oma esimese tragöödia. 1601. aastal ta avaldas veel 5 näitemängu, sealhulgas "L’Ecossaise", mis rääkis Mary Stuartist.

Montchrestien osales mitmetes duellides (alates 1602. aastast Prantsusmaal keelatud), saades 1603. aastal peaaegu surma. 1604 ja 1605 tappis ta oma vastased ja pidi Inglismaale põgenema, et hukkamisest pääseda. Tänu James I-le, kellele ta pühendas oma tragöödia ""L’Ecossaise", sai ta hiljem Prantsusmaale naasta.

Aastal 1615 avaldas ta teose „Traité de l'économie politique", mis põhines peamiselt Jean Bodini teostel. Majandusteaduste ajaloos oli ta esimene, kes kasutas mõistet „poliitiline ökonoomia". Sellega ta vaidlustas Aristotelese positsiooni majanduse iseseisvusest riigi suhtes. 

1620. aastal liitus Montchrestien hugenottide mässuga. Ta pöördus vägede kogumiseks Normandiasse tagasi. See aga ei õnnestunud ning 1621. aasta 7. oktoobri öösel leiti ta ühest kõrtsist Les Tourailles’s ja tapeti.

Viited
------

1. ↑  Antoine de Montchrestien, 1615. Traicté de l'oeconomie politique. F. Billacois, ed. 1999, critical-edition preview
**Aino Pill** (20. märts 1926 Tallinn – 8. veebruar 2016) oli Eesti hüdrogeoloog.

Elulugu
-------

Ta õpetas 1944. aastal Tallinna 7. Keskkooli ja 1957. aastal Tartu Riikliku Ülikooli geoloogiaosakonna ning kaitses 1974. aastal geoloogia-mineraloogiakandidaadi kraadi Eesti Teaduste Akadeemia juures (väitekiri "Подземные воды западного побережья и островов Эстонии и особенности их формирования"). 

Ta töötas aastatel 1957–1958 Krasnojarski Geoloogia Valitsuse ja 1958–1962 ENSV Geoloogia Valitsuse (EGV) hüdrogeoloogina, aastatel 1963–1988 Eesti NSV TA Geoloogia Instituudi teadurina.

Teadustöö
---------

Uurimusi merevee mõjust põhjavee koostisele, põhjavee reostuse ja isepuhastusvõime kohta.

Teoseid
-------

18 teadustrükist.

* "Tallinna linna ja selle ümbruse kvaternaargeoloogia ja pinnaveed". Diplomitöö. Tartu 1957
* "Влияние морской воды на химический состав воды реки Пярну в ее нижнем течении". // Изв. АН ЭССР. Хим. Геол. 19 (1970) 3
* "Уровенный режим и минерализация грунтовых вод на морском берегу курорта Пярну". // Изв. АН ЭССР. Хим. Геол. 23 (1974) 3
* "Lahemaa põhjavesi" (kaasautor V. Karise). // Lahemaa uurimused 1. Tallinn 1981

Viited
------

1. 1 2 3  "Eesti teaduse biograafiline leksikon", 3. köide

Kirjandus
---------

* "Eesti geoloogia: biograafiline teatmik". Tallinn 1995. Lk 89
* "История геологических наук в Эстонии". Tallinn 1986. Lk 324

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
XJ600S
**Yamaha Diversion** on tänavasõidu tüüpi (street bike) mootorratas, mis põlvneb Yamaha varasematest XJ mootorrataste seeriast. Varajastel mudelitel on neljataktiline sisepõlemismootor õhkjahutusega 8-klapiline rida neli mootor.

Diversioni mudelid
------------------

Enne 2009. aasta mudeli turuletulekut koosnes Diversioni seeria neljast põhimudelist: XJ600S, XJ600N, XJ900S ja XJ900GT.

XJ600S Diversion/Seca II
------------------------

XJ600S on tuntud kui Diversion suuremas osas maailmast, kuid Põhja-Ameerikas ja Austraalia turgudel on see tuntud nimega Seca II. Mootorrattal on väike ülemise osa gondel, alumise osa gondel on saadaval lisana. XJ600S põlvneb XJ600 mudelist, mida toodeti aastatel 1984–1991. Mootorrattal on 598 cm3, õhkjahutusega rida neli mootor, mille võimsus on 45 kW (61 hj). Algupärase XJ600 mootor on seadistatud madalatele ja keskmistele pööretele tippvõimsuse arvelt.

600 cm3 Diversioni mudeleid toodeti aastatel 1992–2004. Seca II oli tootmises aastatel 1992–1998.
Diversioni konstruktsioon baseerub varasemal hästi välja arendatud XJ600 mudelil. Muudatused, mida mootorrattal tehti tootmise aastatel, olid pigem tagasihoidlikud: need puudutasid gondlite arendust, lisati teine esipiduriketas ning väike õlijahutus 1998. aasta mudelile koos karburaatorite täiustamisega.

Diversionil on püstine sõiduasend, võrreldes enamiku 600 cm3 sportmootorratastega. See püsis tootmises päris pikka aega, ilmselt oma soodsa hinna, tagasihoidliku kütusekulu ja vastupidavuse ning töökindluse pärast. Väga vähesed seeriatootmise mootorrattad on olnud nii kaua aega tootmises.

XJ600N
------

XJ600N on peaaegu identne XJ600S-iga, kuid see on *naked bike*'i tüüpi mootorratas. Erinev on näidikute plokk ja see liigub koos juhtrauaga. Lisaks on esilatern ümmargune ja see liigub samuti koos juhtrauga.

XJ900S/XJ900GT
--------------

XJ900S ja XJ900GT on sisuliselt sama mootorratas, mille erinevus seisneb gondlites ja lisavarustuses. GT-l on suurem gondel ja kaks Krauser K2 küljekohvrit. XJ900S gondel on väiksem ja sarnaneb XJ600S välimusega. Näidikute plokk on laiem ja lisatud on kütusenäidik. XJ900S mootorrattal on 892 cm3, õhkjahutusega, 8 klapiga rida neli mootor, võimsusega 66 kW (89 hj). XJ900S/GT mudelitel on kardaanülekanne ja 600 cm3 mudelid on kettülekandega.

XJ6 Diversion, XJ6 N ja XJ6 Diversion F
---------------------------------------

Aastal 2009 tutvustas Yamaha uut Diversioni seeriat XJ6 ja XJ6N. Mootor on Yamaha Fazeri jõuallika edasiarendus ja mõlemale versioonile on ABS-pidurid lisana saadaval. Uuel seerial on vedelikjahutusega, 16 klapiga, neljataktiline ettepoole kallutatud rida neli mootor, millele on võimsust 57 kW (78 hj)..

Viites
------

1. ↑
Kuues **Yamaguchi-gumi** (jaapani keeles 六代目山口組 *Rokudaime Yamaguchi-gumi*) on Jaapani suurim *yakuza* ühendus. Organisatsioon on nime saanud oma asutaja Harukichi Yamaguchi järgi, ühenduse juured ulatuvad Teise maailmasõja eelsesse Kōbesse, kus see oli algselt sadamatööliste ametiühing.

Tegu on ühe maailma suurima kuritegevusliku organisatsiooniga. Jaapani riikliku politseiagentuuri 2007. aasta andmetel on Yamaguchi-gumil 20 400 aktiivset liiget ja 18 600 tegevuspartnerit. Sellega on ühendus kindlalt suurim *bōryokudan*i grupp ning hõlmab u 45% 86 300-st Jaapani allmaailma *yakuza*st. 2005. aasta novembri seisuga on Yamaguchi-gumil kokku 102 juhtivat liiget: 1 *kumichō* (組長; boss), 15 *shatei*d (舎弟; noorem vend) ja 86 *wakachū*t (若中; laps).

Yamaguchi-gumi juhid kuuluvad maailma jõukamate gangsterite hulka, iga aasta toovad väljapressimiste, hasartmängude, seksitööstuse, relva- ja narkokaubanduse ning altkäemaksuga seotud skeemid neile sisse miljardeid dollareid, organisatsioon on seotud ka väärtpaberituruga manipuleerimise ja netipornograafiaga.

Yamaguchi-gumi peakorter asub Kōbes, kuid selle paljud allorganisatsioonid tegutsevad üle Jaapani ning ülejäänud Aasias ja ka USAs. Organisatsiooni praegune *kumichō* (boss) Kenichi Shinoda on välja kuulutanud laienemisprogrammi, millega proovitakse oma tegevust laiendada ka Tokyosse, mis üldiselt pole *yakuza*de territoorium. Yamaguchi-gumil on harusid ka paljudes teistes välisriikides.

Viited
------

1. ↑   Yamaguchi-gumi: Japan's largest organized crime group | Japan Visitor
2. ↑  平成19年の暴力団情勢 (PDF) (jaapani). National Police Agency. Aprill 2008. Lk 3. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 3. detsember 2016. Vaadatud 23. märts 2014.
3. ↑  McCurry, Justin (28. august 2015). "Japanese police bracing for gang war as Yamaguchi-gumi mafia group splits". The Guardian via MSN. Vaadatud 28. august 2015.
4. ↑  "Tokyo death sparks gang war". BBC. 8. veebruar 2007.
5. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. september 2007. Vaadatud 9. juunil 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Deb Haaland
**Debra Anne Haaland** (sündinud 2. detsembril 1960 Winslows Arizonas) on Ameerika Ühendriikide poliitik. Ta on alates 16. märtsist 2021 Ameerika Ühendriikide siseminister. Ta on esimene põlisameeriklane selles ametis. Haaland on Laguna pueblo ja Demokraatliku Partei liige.

Deb Haaland sündis 1960. aastal Winslows Arizonas sõjaväelastest vanemate lapsena. Tema ema on läänekerese keelt rääkiva Laguna pueblo hõimu liige. Isa oli norra päritolu ameeriklane Minnesotast. Lapsena pidi ta seoses vanemate tööga sageli koole vahetama. Ta käis 13 koolis, enne kui pere jäi elama Albuquerque'i New Mexico osariiki, ühe teise Laguna pueblosse kuuluva pere lähedusse. Haaland lõpetas New Mexico Ülikooli inglise keele erialal. 

Neli päeva pärast ülikooli lõpetamist sündis tal tütar. Üksikemana oli ta suurtes majanduslikes raskustes. Ta asutas salsat tootva ettevõtte, kuid väheste sissetulekute tõttu ei saanud ta omale eluaset lubada ning pidi ööbima sõprade juures. 2006. aastal kaitses ta indiaani õiguse erialal New Mexico Ülikoolis väitekirja ja sai õigusteaduse doktori kraadi.

3. jaanuarist 2019 16. märtsini 2021 oli ta USA Esindajatekoja liige.

17. detsembril 2020 teatas presidendiks valitud Joe Biden, et esitab Deb Haalandi siseministri kandidaadiks.

Viited
------

1. ↑  Boetel, Ryan (October 10, 2020). "'Proud progressive,' Haaland seeks 2nd term". Albuquerque Journal.
**Puidu niiskusmõõtur** on mõõteseade puidu niiskussisalduse määramiseks (niiskusmõõtur).

Puidu elektrilise laadumise efektiga niiskusmõõtur
--------------------------------------------------

Puidu elektrilise laadumise efektiga niiskusmõõturi puidu kiu küllastuspunktist suurema niiskussisalduse mõõtmiseks, samuti mõõturi kalibreerimise meetodi töötas välja Eesti Maaülikooli töörühm.

### Tööpõhimõte

Üheaegselt mõõdetakse puidu elektritakistus (mõõtmise ajast sõltuvana, intervall 1–0,1 sekundit, kogu mõõtmistsükli aeg 20 sekundit) ja samaaegselt puidu elektrimahtuvus. Mõõdetud elektritakistuse ja elektrimahtuvuse väärtused sisestatakse mõõturi mikroarvutisse. Mikroarvuti sisaldab vastavat algoritmi ehk niiskusmõõturi funktsiooni, mille alusel toimub mõõtmistulemuste ja puidu keskmise niiskussisalduse vastavusse viimine. Tulemus näidatakse arvutis puidu niiskussisaldusena (protsentides puidu kuivkaalust). 

### Mõõturi osad

* mõõte-elektroodid (2)
* signaali juhtmed
* mõõteseadme analoog-osa (eelvõimendi ja filtrid)
* mõõteseadme digitaalne osa (analoog-digitaalmuundur ja mikroarvuti)
* välisseadmed (kuvar, salvestusseadmed: mälukaart või mälupulk, interneti liides)

### Kalibreerimine

Erinevalt traditsioonilistest niiskusmõõturitest kalibreeritakse niiskusmõõtur iga puidu liigi jaoks eraldi kahe muutuja funktsiooni suhtes, kus funktsiooni sõltumatud muutujad on puidu elektritakistus R ja puidu elektrimahtuvus C, ja sõltuvaks muutujaks on puidu niiskussisaldus NS kuivkaalu protsentides.  

Puidu niiskusmõõturi prototüüp. Foto: Valdek Tamme
### Prototüüp

Prototüüp töötati välja töörühma poolt, kuhu kuuluvad Valdek Tamme, Hannes Tamme, Peeter Muiste, Toomas Bernotas, Jüri Olt ja Peep Miidla.

Puidu niiskusmõõtur on patenteerimise järgus.

Viited
------

1. ↑   Valdek Tamme. Elektriliste takistus-tüüpi kontrollimeetodite arendamine puidukuivatuses. Eesti Maaülikool, doktoritöö, Tartu 2016.
2. ↑   V. Tamme, P. Muiste, A. Padari, H. Tamme. Modelling of Resistance-Type Wood Moisture Meters for Three Deciduous Tree Species (Black Alder, Birch, Aspen) in Moisture Contents Above Fibre Saturation Point. Baltic Forestry 20(1):157–166 · May 2014.
**Puiga Põhikool** on põhikool, mis asub Võru maakonnas Võru vallas Puigas Võrust lõuna pool.

Koolimajast
-----------

Puiga Põhikool on välja kasvanud Puiga lasteaiast. 1995. aastal kolis kool sisse praegusesse koolimajja. Koolimaja kõrval on park, kuhu õpilased on ise puid istutanud. 14. oktoobril 2005 täitus Puiga põhikoolil 10. aastat. 21. jaanuaril 2008 alustati Puiga kooli spordihalli, uue arvutiklassi ja jõusaali ehitamist, mis valmisid 2008. aasta lõpus.

Õppeained
---------

Põhikoolile omaselt on tähtsamateks õppeaineteks eesti keel, matemaatika ja inglise keel. Teiseks võõrkeeleks on vene keel. Võru kultuuri säilitamiseks on Puiga Põhikooli tunniplaanis ka võru keele tund.

Huvitegevus
-----------

Pärast tundide lõppu on õpilastel võimalus käia erinevates huviringides. On võimalik õppida savist, nahast ja teistest materjalidega esemete, kaunistuste ja kujukeste valmistamist, mängida korvpalli ja muid spordialasid. Neil on võimalus ka õppida tantsima ja laulma või hoopis arvutit kasutada. Puiga Põhikoolis on võimalik käia ka kooli raamatukogus.

Huviringid:

* Mudilaskoor
* Lastekoor
* Ansambel
* Vabaaja spordiring
* Korvpall edasijõudnutele
* Aeroobika
* Rahvatants
* Arvuti
* Tehnikaring
* Naharing
* Saviring
* Õpioskused
* Ajalooring
* Kodulooring
* Näitering
* poistekoor

Direktorid
----------

* 1995–1998 Anneli Laansalu
* 1998–2002 Astrid Org
* 2002–2017 Mart Märdin
* 2018–... Siiri Plangi

Viited
------

1. ↑  Kooli ajalugu Puiga Põhikool

Välislingid
-----------

* Puiga Põhikool
Moskva ja kogu Venemaa patriarhi Kirilli monogramm
**Moskva ja kogu Venemaa patriarh** (lühidalt ka **Moskva patriarh**; vene keeles *Патриарх Московский и всея Руси*) on Vene Õigeusu Kiriku eestseisja tiitel alates aastast 1589.

Patriarhi tiitli andis Moskva metropoliidile Iiobile 1589. aastal tollane Konstantinoopoli oikumeeniline patriarh Ieremías II. Tiitlit kinnitati 1590. ja 1593. aastal Konstantinoopolis toimunud kirikukogudel.

Peeter I likvideeris patriarhi ameti oma kirikureformiga 1721. aastal, kuigi koht ise oli jäetud vakantseks juba pärast patriarh Adriani surma 1700. aastal.

Patriarhi amet taastati alles ülevenemaalisel kirikukogul 28. oktoobril (ukj 11. novembril) 1917. 5. (18.) novembril valiti patriarhiks Tihhon, tema intronisatsioon toimus 21. novembril (4. detsembril) 1917. Patriarh Tihhoni surma järel 1925. aastal riik uut patriarhi valida ei võimaldanud ja ametikoht jäi taas vakantseks.

Uuesti taastati patriarhi amet Jossif Stalini loal 1943. aastal, mil uueks patriarhiks valiti senine patriarhi kohusetäitja Sergius (Sergi).

Alates 1. veebruarist 2009 on Moskva ja kogu Venemaa patriarh Kirill.

Moskva ja kogu Venemaa patriarhid
---------------------------------

* 1589–1605 Iiob (u 1525 – 1607)
* 1605–1606 Ignati (u 1540 – 1620)
* 1606–1612 Germogen (u 1530 – 1612)
* 1619–1633 Filaret (1554–1633)
* 1634–1640 Joassaf I (surnud 1640)
* 1642–1652 Jossif (surnud 1652)
* 1652–1667 Nikon (1605–1681)
* 1667–1672 Joassaf II (surnud 1672)
* 1672–1673 Pitirim (surnud 1673)
* 1673–1690 Joakim (1621–1690)
* 1690–1700 Adrian (1636–1700)
* 1917–1925 Tihhon (1865–1925)
* 1943–1944 Sergius (1867–1944)
* 1944–1970 Aleksius I (1877–1970)
* 1971–1990 Pimen (1910–1990)
* 1990–2008 Aleksius II (1929–2008)
* 2009– Kirill (1946–)

* Iiob (Moskva patriarh)
* Adrian (Moskva patriarh)
* Nikon (Moskva patriarh)
* Joassaf II (Moskva patriarh)

Vaata ka
--------

* Vene õigeusu kiriku juhtide loend

Viited
------

1. ↑  Liina Eek. Õigeusu kiriku fülogeneesist. - Akadeemia, 5, 2016, lk. 779.

Välislingid
-----------

* Moskva Patriarhaadi veebileht *(vene ja inglise keeles)*
* Krister Paris. Selgusid kolm kandidaati Vene kirikupea kohale ERR, 25. jaanuar 2009
**Valdis Kaskema** (2. juuli 1969 – 20. jaanuar 2019) oli eesti ettevõtja. 

Ta oli Eesti suurim maasikakasvataja, kes tegutses selles valdkonnas üle 20 aasta. Tartumaal Nõo vallas kasvatas ta oma ettevõttes "Kindel Käsi" maasikaid 20 hektaril.

Valdis Kaskema hukkus õnnetuse tagajärjel, mis juhtus 20. jaanuaril Valgamaal Otepää lähistel Kibena külas, kus mootorsaaniga sõitnud Kaskema kaldus tähistatud mootorsaanirajalt põllule ja sai nii raskelt vigastada, et meedikutel ei õnnestunud teda päästa.

Ta oli kindla sõna poolest tuntud maasikakasvataja, kes arendas marjakasvatajate ühistegevust, katsetas oma põldudel uuendusi ja tegi koostööd konsulentidega. Kaskema oli aastal 2015 Aasta põllumehe konkursil üks kandidaatidest.

Maasikate korjamiseks võttis ta esimesena Eestis kasutusel nn maasikakombaini ehk traktori järel veetava lava, kus peal saab 14 inimest kõhuli olles marju korjata. Kaks inimest on kaalumas ja kontrollimas ning üks on lava vedava traktori roolis.

Välislingid
-----------

* "Suurim maasikakasvataja tegutseb toetusteta" Maaleht, 9. juuli 2015
* "Mootorsaaniõnnetuses hukkunud Valdis Kaskema vend: selliseid asju ei saa ennetada" Maaleht, 23. jaanuar 2019
**Valkla** on küla Harju maakonna Kuusalu vallas. 

Külas asub Valkla baptistikoguduse palvela.

Külas tegutses Valkla kõrts, mille säilinud kõrtsihoone on arvele võetud kultuurimälestisena.

* Valkla mõisa peahooneValkla mõisa peahoone
* Valkla kivisildValkla kivisild
* Harjumaa Valkla palvelaHarjumaa Valkla palvela

Vaata ka
--------

* Valkla bautakivikalmistu
* Valkla mõis
* Valkla oja
* Valkla soo
* Jaanukse Murendikivi
* Jaanukse Tagametsakivi
* Jaanukse kivi

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Kuusalu valla vapp
Kuusalu valla asulad

**Alevikud:** Kiiu | Kolga | Kuusalu  

**Külad:** Allika | Andineeme | Aru | Haavakannu | Hara | Hirvli | Ilmastalu | Joaveski | Juminda | Kaberla | Kahala | Kalme | Kasispea | Kemba | Kiiu-Aabla | Kodasoo | Koitjärve | Kolga-Aabla | Kolgaküla | Kolgu | Kosu | Kotka | Kupu | Kursi | Kuusalu | Kõnnu | Külmaallika | Leesi | Liiapeksi | Loksa | Murksi | Mustametsa | Muuksi | Mäepea | Nõmmeveski | Pala | Parksi | Pedaspea | Pudisoo | Põhja | Pärispea | Rehatse | Rummu | Salmistu | Saunja | Sigula | Soorinna | Suru | Suurpea | Sõitme | Tammispea | Tammistu | Tapurla | Tsitre | Turbuneeme | Tõreska | Uuri | Vahastu | Valgejõe | Valkla | Vanaküla | Vihasoo | Viinistu | Virve
Põltsamaa Felixi kontorihoone
**AS Põltsamaa Felix** oli toiduaineid tootev ettevõte Põltsamaal, mis moodustati aastal 1993 ning liideti 2018. aastal ettevõttega AS Kalev. Tootmine jätkub ettevõtte Orkla Eesti AS koosseisus.

Ettevõttel oli umbes 200 erinevat toodet.

Alates 2005. aastast haldab ettevõte Felixhalli spordihoonet Põltsamaal. Ta tegeleb ka Põltsamaa lossikompleksis asuva veinikeldri arendamisega. Ettevõtte territooriumil Põltsamaal asub Põltsamaa hiis.

Ajalugu
-------

Firma tootmistraditsioonid ulatusid aastasse 1920, mil alustas tegutsemist ETK Põltsamaa Tehased. Algusaastatel valmistati Põltsamaa Tehastes piiritust, kartulihelbeid, kohvi, tärklist, puu- ja aedviljahoidiseid ning marjaveine.

Eesti NSV ajal tegutses kui ETKVL-i Põltsamaa Põllumajanduskombinaat

AS Põltsamaa Felix loodi ühisettevõttena 1993. aastal ning selle omanikeks said Rootsi firma Felix AB ning ETK (tänane Coop Eesti). 

2004. aastal sai ettevõtte ainuomanikuks Procordia Food, mille kaudu kuulus AS Põltsamaa Felix rahvusvahelisse ettevõtete gruppi Orkla. Kuna grupi toiduettevõtted asuvad lisaks Skandinaavia- ja Baltimaadele, Austrias, Venemaal ning Indias, moodustas eksport umbes 30 protsenti Põltsamaa Felixi müügist.

2015. aasta seisuga oli Põltsamaa Felixis 170 töötajat ning see on üks Jõgevamaa suuremaid tööandjaid.

Aastatel 1993 kuni 2004 oli ettevõtte tegevdirektor Andres Koern.

1. veebruaril 2018 liitis toiduainekontsern Orkla ettevõtted AS Kalev ja Põltsamaa Felix AS kokku ettevõtteks Orkla Eesti AS, kui AS Kalev vahetas ärinime ja sellega liitus Põltsamaa Felix. Säilis tootmistegevus Jüris ja Põltsamaal ning muutusi ei toimunud ka kaubamärkides. Ettevõtete juhtimine oli liidetud juba ligi viis aastat varem ning 2018. aastaks oldi jõutud ka enamuse tugiteenuste ühendamiseni.

Toodang
-------

Ettevõtte toodetavad veinid
Ettevõttes toodeti muu hulgas puuvilja-marjatooted (mahlad, moosid, veinid), aedviljakonserve, konserveeritud valmistoite, kastmeid (majoneesi, salatikastmeid, sinepit, ketšupit). Firma tuntumad kaubamärgid on Felix ja Põltsamaa.

Tunnustus
---------

2011. aastal sai Põltsamaa Felix Eesti ettevõtetele antava Rootsi äriauhinna kõige jätkusuutlikuma ettevõtte kategoorias.

Viited
------

1. ↑  ETKVL-i Põltsamaa Põllumajanduskombinaat, Punane Täht: EKP Rakvere Rajoonikomitee ja Rakvere Rajooni RSN häälekandja, nr. 145, 10 detsember 1963
2. ↑  Ettevõte Felix
3. ↑  "Kalev ja Põltsamaa Felix ühinevad" Äripäev, 1. veebruar 2018

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Põltsamaa Felix AS** |

* AS Põltsamaa Felixi koduleht
* ETKVL Põltsamaa Põllumajanduskombinaat, 1965
* 31. jaanuar 2013, Hanneli Rudi, Legendaarne Kosmose tuubitoit ei pääsenud kunagi orbiidile, Postimees:tarbija24.ee
* Kohus teeb otsuse Ivar Musta rahanõudes Põltsamaa Felixi vastu juunis ERR, 04.05.2018
* "100-aastase traditsiooni lõpp: Põltsamaa lõpetab veinide tootmise" ERR, 14. jaanuar 2022
**Põltsamaa linna aukodanik** on Põltsamaa linna tunnustusavaldus, mis antakse üksikisikule Põltsamaa linnale osutatud väljapaistvate teenete eest või linnapoolse erilise austuse avaldusena.

Aukodaniku nimetuse andmise otsustab Põltsamaa linnavolikogu ajutise komisjoni tehtud ettepanekute põhjal. Aukodanikuks nimetamisega kaasneb vapimärgi andmine. Põltsamaa linna vapimärk on rinnamärk, millel on Põltsamaa täisvapi kujutis pärjatud altpoolt 2/3 ulatuses.

Alates 2008. aastast on igal aastal antud välja kuni üks aukodaniku nimetus.

Põltsamaa linna aukodanikud
---------------------------

| Aasta | Aukodanik |
| --- | --- |
| 1994 | May-Britt Engström |
| 1995 | Herbert Kuurme |
| 1996 | Voldemar Lemmik |
| 1998 | Endel Kiisk, Hilda Rosin |
| 1999 | Lembit Vink |
| 2001 | Eduard Sild, Leida Ulp |
| 2002 | Voldemar Laos |
| 2003 | Aino Sillaots, Asta Kuurme |
| 2005 | Endel Pajumägi |
| 2006 | Villu Reiljan, Ants Paju |
| 2008 | Helbe Pung |
| 2009 | Väino Linnuste |
| 2010 | Eha Mäll |
| 2011 | Mart Vahesoo |
| 2012 | Villu Ojassalu |
| 2013 | Vilja Roots |
| 2014 | Tiit Kulu |
| 2015 | Margus Oro |
| 2016 | Juta Kossatkin |
| 2017 | Margi Ein |
| 2023 | Ene Kase |

Viited
------

1. 1 2  "Põltsamaa linna tunnustuste avaldamise kord" Riigi Teatajas, vastu võetud 21.11.2006 (vaadatud 04. novembril 2016)
Põltsamaa vana kiriku ase ja kunagine kalmistu
**Põltsamaa kesk- ja uusaegne kalmistu** on kalmistu Põltsamaa kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Põltsamaa linnas.

Kalmistu võeti arvatavasti kasutusele 13. sajandil koos kiriku ehitamisega. Ehkki kirik hävis 17. sajandi alguse Poola ja Rootsi vahelistes sõdades, maeti sinna ikka edasi, muuhulgas ka 1695.–1697. aasta näljaohvreid ning 1711. aasta katkuohvreid.

Kalmistule matmine lõpetati 1773. aastal. Selleks ajaks olid matused jõudnud juba Uue-Põltsamaa mõisa keskuseni ning mõis oli huvitatud uue kalmistu rajamisest kaugemale. Uue-Põltsamaa mõisast antigi maad uue kalmistu jaoks, kus edaspidi laienedes maeti enamik kihelkonna surnuid (kalmistu mitmele laiendusele maetakse tänapäevani).

Vaata ka
--------

* Põltsamaa vana Niguliste kirik

Kirjandus
---------

* Kadri Tael. Põltsamaa kalmistute pärand. Vali Uudised, 24. jaanuar 2014. Lk 4

Välislingid
-----------

* Põltsamaa kesk- ja uusaegne kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
* Põltsamaa kesk- ja uusaegne kalmistu Jaan Vali kogus. Muinsuskaitseameti fotokogu
Viiratsi valla lipp
**Viiratsi valla lipp** on Viljandi maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Viiratsi valla lipp.

Lipp on kinnitatud 11. detsembril 1995.

Lipu kirjeldus
--------------

Viiratsi valla lipp on ruudukujuline kangas, mis jaotatud diagonaalse lainelise joonega (vardapoolsest alanurgast lehvipoolsessse ülanurka) siniseks ülemiseks ja valgeks alumiseks väljaks.

Lipu normaalmõõtmed on 105x105 cm.

Põhjendus
---------

Lipu jaotus ja selle tähendus on sama mis Viiratsi valla vapil. Kaldjaotus viitab valla paiknemisele Sakala kõrgustikul ning lainejoon tähistab jõgesid ja Võrtsjärve. Värvid viitavad vapitunnustele - roosile ja tammelehele. Valge ja sinine on pärit Viljandi linna lipult ning viitavad Viiratsi valla ajaloolisele seosele Viljandi linnaga.

Lipu kasutamise kord
--------------------

1. Kui Eesti riigilipp heisatakse koos mõne Eesti maakonna, linna või valla lipuga, paigutatakse need lipud maakondade kaupa ning linnade ja valdade kaupa nimede järjekorras eestikeelse tähestiku järgi riigilipust lippude poolt vaadates vasakule, kusjuures maakonnalipud asuvad linnade ja valdade lippudest paremal.
2. Valla asutuste ja organisatsioonide lipud ei tohi olla äravahetamiseni sarnased valla ametlikult registreeritud lipuga.

Kasutamiskõlbmatuks muutunud vallalipp kuulub sündsal viisil hävitamisele.

Vaata ka
--------

* Viiratsi valla vapp
* Viljandi maakond

Välislingid
-----------

* Viiratsi valla sümboolika valla kodulehel
* Viiratsi valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Viirelaiu tuletorn (2022)
Viirelaiu tuletorn
**Viirelaiu tuletorn** on tuletorn Muhu vallas Viirelaiu kirdetipus.

Tuletorni geograafilised koordinaadid on 58° 32′ 41″ N, 23° 26′ 35″ E

Viirelaiu tuletorn on üks väheseid raudplekist tuletorne.

Nimi
----

Algselt kandis tuletorn laiu muistset nime *Paternoster* (ladina keeles 'meie isa'), 1930. aastatel nimede eestistamise ajal nimetati ka tuletorn Viirelaiu tuletorniks. Arvatakse, et saarel oli ka enne 1857. aastat mingi meremärk, mis kandis nime "Paternoster".

Ajalugu
-------

Viirelaiu tuletorn (1927)
Praegune tuletorn on ehitatud 1881. aastal. Varasem puittorn ehitati 1857. aastal inglise insener Gordoni projekti järgi. Arvatakse, et saarel oli ka enne 1857. aastat mingi meremärk. Viirelaiu tuletorn on Eestis teadaolevalt vanim metalltuletorn.

Pärast Teist maailmasõda kõrvaldati tugevasti vigastatud tornilt toeribad ja malmkonsoolid ning torn kaeti väljastpoolt 10–12 cm paksuse betoonkestaga.

2002. aastal tuletorn remonditi.

Välimus ja tööpõhimõtted
------------------------

Viirelaiu tuletorn on punase laternaruumi ja rõduga silindriline metalltorn kõrgusega 10,4 meetrit maapinnast.

Tuletorn oli algusest peale plinktuledega. Selle jaoks oli olemas vastav ringleva ekraaniga mehhanism, mis töötas kellamehhanismi põhimõttel: osutile kinnitatud raskus vändati võllile, mis alla vajudes pani kogu süsteemi tööle. Laterna pöörlevat ekraani käitasid raskuspommid.

Et tuletorn on suhteliselt madal, siis viidi pommidele suurema langemistee saavutamiseks sisemise, 25 cm läbimõõduga silinder ligi kahe meetri sügavusele kivivundamendi sisse. Väliskesta ja südamikusilindri vahel on keerdtrepp.

Nõutava tule tagas tuletornis algul kahe tahiga Moris-tüüpi petrooleumilamp, seejärel töötas süsteem petrooleumiga, siis 1898. aastast alates atsetüleengaasil ja lõpuks elektritoitel. Elektrienergiat saab tuletorn praegu päikesepatareidest.

Osaliselt on kirjeldatud mehhanism tornis säilinud tänapäevani.

Tulesektorid| Vilkumissagedus1,5 s + 6,5 s |  |  |
| Värvus
  | punane | valge |

Välislingid
-----------

* Viirelaiu tuletorn navigatsioonimärkide andmekogus