recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sten Heinoja** (sündinud 26. septembril 1993) on eesti pianist, kes on esinenud nii soolo- kui ka kammermuusikuna Eestis ja paljudes teistes riikides ning ka mitmetel konkurssidel. Ta teenis 2014. aastal koos mitme eripreemiaga esimese koha VIII Eesti pianistide konkursil. 2016. aastal võitis ta Eesti Kontserdi, Klassikaraadio ja ETV koostöös valminud klassikalise muusika interpreetide konkursi "Klassikatähed" kolmanda hooaja. Ta on esinenud Ameerika Ühendriikides, Hiinas, Indias, Iisraelis, Jaapanis, Venemaal ja paljudes teistes Euroopa riikides.

Heinoja lõpetas 2012. aastal Tallinna Muusikakeskkooli Marju Rootsi klassis klaveri erialal ja 2015. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia Ivari Ilja juhendamisel *cum laude*. 2017. aastal omandas ta kiitusega magistrikraadi Londoni Kuninglikus Muusikakolledžis. 2011. aastal paluti teda osalema inglise pianisti Alasdair Beatsoni meistriklassis. 2021. aastast omandab ta doktorikraadi Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias.

Ta on soleerinud muuhulgas Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri, Tallinna Muusikakeskkooli sümfooniaorkestri, Tallinna Kammerorkestri, Järvi Akadeemia Noorteorkestri, Tel Avivi ooperiorkestri ees, ning ta käib igaaastastel tuuridel Ameerika Ühendriikides Florida Lakes Symphony Orchestraga. Ta jagab sageli lava Marcel Johannes Kitsega ning on ansambli Hämarik liige koos viiuldaja Triin Ruubel-Lillebergi ja tšellist Theodor Sinkiga.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  "Heinoja, Sten". *Eesti Muusika Infokeskus*. 2020. Vaadatud 29. jaanuaril 2024.
2. ↑  MuusikaElu (28. november 2014). "VIII Eesti pianistide konkursi võitis Sten Heinoja". *MuusikaElu*. Vaadatud 29. jaanuaril 2024.
3. 1 2 3  "Avaleht". *Sten Heinoja*. Vaadatud 29. jaanuaril 2024.

Välislingid
-----------

* Sten Heinoja koduleht
* Sten Heinoja: tunnen, et mul ei ole praegu muusikaga midagi anda Sten Heinoja ETV saates "Plekktrumm". ERR Kultuur, 26. detsember 2023
**Ellex Raidla Advokaadibüroo** on Eesti kõrgeima reitinguga äriõigusele spetsialiseerunud advokaadibüroo, mille kaudu osutatakse õigusteenust kõikides olulisemates ärisektorites. 22. veebruaril 1993. aastal asutatud büroos töötab üle 70 advokaadi, juristi ja nõuniku.

Büroo advokaadid on osalenud õigusloomes, võttes osa rohkem kui neljakümne seaduse koostamisest. Ellex Raidla on ainus Eesti advokaadibüroo, mida on juhtiv rahvusvaheline reitingufirma Chambers & Partners hinnanud kõrgeimas kategoorias nii tehingute kui ka vaidluste osas.

Ellex Raidla kuulub Baltikumi kolme juhtiva ja kõrgeima reitinguga advokaadibüroo ühendusse **Ellex**. Kohalikus suhtluses kasutatakse büroo nime, milles on asutajapartneri nimeviide – Eestis *Ellex Raidla*, Lätis *Ellex Klavins* ja Leedus *Ellex Valiunas*.

Tegevus
-------

Ellex Raidla Advokaadibüroo abistab nii kohalikke kui ka rahvusvahelise suunitlusega kliente nii Eesti-siseste, ülebaltiliste kui ka globaalsete kaasuste juures, esindades ja nõustades ettevõtteid peaaegu kõikides tegevusvaldkondades.

Viited
------

1. ↑  "Chambers & Partners".

Välislingid
-----------

* Büroo koduleht
**Eduard Odinets** (sündinud 27. mail 1976 Kohtla-Järvel) on Eesti poliitik ja ühiskonnategelane, XV Riigikogu liige, õiguskomisjoni esimees ja Kohtla-Järve linnavolikogu esimees.
Ta on olnud ka XIV Riigikogu liige, korruptsioonivastase erikomisjoni esimees (2021-2022), põhiseaduskomisjoni esimees (augustist 2022 märtsini 2023). 

Eduard Odinets oli aastatel 2003–2007 Sotsiaaldemokraatliku Erakonna kantselei juhataja. Aastatel 2003–2005 oli ta ühenduse Noored Sotsiaaldemokraadid peasekretär ja 1999–2002 rahvastikuminister Katrin Saksa nõunik. Aastatel 2002–2003 töötas teleproduktsioonifirmas Filmimees saatesarja Subboteja produtsendina. 2007. aasta aprillist oktoobrini oli ta rahvastikuministri Urve Palo nõunik ja büroo juhataja.

2009. aastal astus Eduard Odinets SDEst välja, kuid astus SDEsse uuesti 5. jaanuaril 2021. 2007. oktoobrist kuni 2013. aasta oktoobrini töötas ta Integratsiooni Sihtasutuse elukestva õppe üksuse juhina. Seejärel oli ta Kultuuriministeeriumi välisvahendite juht. 

Odinets on Kohtla-Järve Linnavolikogu liige aastast 1996, SDE fraktsiooni esimees. 16. veebruaril 2023 valis Kohtla-Järve volikogu ta volikogu esimeheks. 

30. detsembrist 2020 sai ta XIV Riigikogu liikmeks Riigikogust lahkunud Katri Raiki asemel (ametivande andis 11. jaanuaril 2021). 5. veebruarist 2022 kuni 4. aprillini 2023 oli Odinets Sotsiaaldemokraatliku Erakonna peasekretär. 
7. mail 2023 valiti ta SDE volikogu esimeheks. 

Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 7 (Ida-Virumaa) 630 häält ning ei osutunud valituks, kuid sai Riigikokku asendusliikmena. Ta on Riigikogu korruptsioonivastase erikomisjoni liige.

| * v
* r
Riigikogu praegune koosseis |
| --- |
| RE fraktsioon (37) | 

* Akkermann
* Alender
* Haugas
* Joller
* Kadastik
* Kallas
* Keldo
* Kersna
* Kiili
* Kivi
* Kivimägi
* Klaassen
* Kross
* Kruuse
* Kuusemäe
* Laaneots
* Lahe
* Lauri
* Ligi
* Merilind
* Mihkelson
* Pere
* Pillak
* Raidma
* Randpere
* Ruusmann
* Rõivas
* Seeme
* Siemann
* Suslov
* Sutrop
* Sutt
* Sõerd
* Šmigun-Vähi
* Tiidus
* Toomast
* Vaga

 |
| EKRE fraktsioon (16) | 

* Aller
* Epler
* Frosch
* H.-M. Helme
* Mart Helme
* Martin Helme
* Kingo
* Kokk
* Kunnas
* Laneman
* Pohlak
* A. Poolamets
* E. Poolamets
* Põlluaas
* Valge
* Vooglaid

 |
| Eesti 200 fraktsioon (14) | 

* Hussar
* Izmailova
* Lutsar
* Pakosta
* Raid
* Reinaas
* Stoicescu
* K. Tali
* P. Tali
* Tamm
* Taro
* Tein
* Terras
* Uibo

 |
| SDE fraktsioon (9) | 

* Allas
* Kaljulaid
* Kütt
* Lomp
* Maran
* Odinets
* Ossinovski
* Pikhof
* Rand

 |
| Isamaa fraktsioon (8) | 

* Kokk
* Lukas
* Maastik
* Metsoja
* Reinsalu
* Seeder
* Sibul
* Solman

 |
| KE fraktsioon (6) | 

* Belobrovtsev
* Jevgrafov
* Korobeinik
* Kovalenko-Kõlvart
* Laats
* Tšaplõgin

 |
| Fraktsioonitud (11) | 

* Aab
* Eesmaa
* Grünthal
* Hanimägi
* Jufereva-Skuratovski
* Karilaid
* Karuse
* Kiik
* Mölder
* Ratas
* Sarapuu

 |
| 
XV Riigikogu |

Viited
------



1. ↑  "Saadik - Riigikogu". Riigikogu.ee. Vaadatud 24. veebruar 2024.
2. ↑  "Mart Helme: Kaja Kallas rikub komisjoni kutset eirates seadust". *Eesti Päevaleht*. Vaadatud 28. augustil 2023.
Krista Piirimäe ning keemik ja ajaloolane Tullio Ilomets (2012).
**Krista Piirimäe** (aastani 1968 **Hiiemets**, sündinud 5. aprillil 1946 Tallinnas) on Eesti kunstiajaloolane ja pedagoog.

Elulugu
-------

Ta lõpetas 1964. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1970. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna. Kaitses 2000. aastal Tartu Ülikoolis väitekirja "Eesti kunsti näitustealased välissuhted aastatel 1920–1940" ja sai magistrikraadi.

Ta on 1970. aastast Tartu Kunstimuuseumi teadur, ühtlasi aastast 1981 mitmes praeguse Tartu maakonna keskkoolis kunstiajaloo õpetaja.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: kunstiharidus, näitused, Tartu kunst ja tarbekunst. Kirjutanud uurimuslikke artikleid ja kunstinäituste arvustusi, koostanud näitusekatalooge, dokumentaalfilmi "Professor Aleksander Vardi" stsenarist[*viide?*], raamatu "Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon" (Tallinn, 1996) kaasautor. Aastail 1992–2002 ja 2005 ilmunud 8.–11. klassi ajalooõpikute kunstiajaloo peatükkide autor. Üle 10 teadustrükise.

Teoseid
-------

* Professor Aleksander Vardi looming aastail 1961–1971 (kataloog). Tartu 1972
* Väliskunstinäitused Eestis aastail 1920–1940. // TKM-i kogude teatmik. Tartu 1985
* Tartu Riiklik Kunstiinstituut 1950. aastal. // TÜ ajaloo küsimusi XXV (1991)
* Eesti kunstinäitus Pariisis 1929. a. // Looming (1995) 2
* Tartu Kunstimuuseumi asutamine stalinistliku kultuuripoliitika taustal. // Muuseum 10 (2001) 1
* Aleksander Vardi dekoraatorina Pärnus ja Tartus. // TMK (2001) 8–9
* 100 aastat Voldemar Ermi sünnist. // Muuseum 18 (2005) 2

Tunnustus
---------

* 2019 Tartu Kultuurikandja aunimetus (aasta kultuurikajastaja)

Isiklikku
---------

Krista Piirimäe abikaasa oli Helmut Piirimäe. Neil on neli last: tütar on põllumajandusteadlane Triinu Peters; pojad on ajaloolased Pärtel Piirimäe ja Kaarel Piirimäe ning bioloog Kristjan Piirimäe.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn 1996, lk 385.

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Tulnuk-tömbik** (*Acartia tonsa*) on aerjalaliste (*Copepoda*) seltsi tömbiku (*Acartia*) perekonda kuuluv kosmopoliitse levikuga vähiliik, Eesti faunas umbes 1920. aastatest.

Kui enamikku aerjalalisi esineb Eesti merevete hõljumis praktiliselt kogu aasta jooksul, siis tulnuk-tömbikut kohtab seal ainult suvel.

Kirjeldus
---------

*Acartia tonsa* on poolläbipaistva, bilateraalsümmeetrilise kehaga, pikkusega 0,5–1,5 mm. Esimene tundlapaar on väga pikk, vähemalt poole keha pikkune, teine tundlapaar on kaheks harunenud. Viienda ja kuuenda kehalüli vahel on liikuv ühendus. Karapaks puudub. Toidu närimiseks on paar lõugjalgu. Emased on tavaliselt isastest veidi suuremad ning nende tundlad on pikemad ja sirgemad; isaste tundlad on otstest kaardunud ja neid kasutatakse emaslooma hoidmiseks paljunemise ajal.

Levik ja eluviis
----------------

*Acartia tonsa* algkodu arvatakse olevat India ja Vaikse ookeani piirkonnas. Seda liiki peetakse tänapäeval kosmopoliitseks ning seda leidub Atlandi ookeanis, India ja Vaikses ookeanis, Aasovi meres, Läänemeres, Mustas meres, Kaspia meres, Vahemeres ja Põhjameres, samuti Mehhiko lahes ja muudes merekeskkondades ning jõgede lehtersuuetes.

Kosmopoliitse leviku põhjuseks peetakse liigi levimist laevade ballastveega.

Nagu paljud lehtersuuete ökosüsteemide planktilised loomad, talub *A. tonsa* laia temperatuuri- ja soolsusevahemikku, mis on mõnes piirkonnas aidanud kaasa liigi invasioonile.

Viited
------

1. ↑  H. Ojaveer, L. Eek, J. Kotta. Vee võõrliikide käsiraamat. Tallinn, 2011
2. ↑  Selts: Aerjalalised. - Lülijalgsed. zbi.ee
3. 1 2 3  Acartia tonsa. - Animal Diversity Web

Välislingid
-----------

* Acartia tonsa. - Animal Diversity Web
***Diastylis rathkei*** on põnguskilbiliste seltsi kuuluv merelise päritoluga üheaastane vähiliik. Levinud Atlandi ookeani põhjapoolses osas, Põhjameres ja Läänemere lõunaosas.

Kirjeldus
---------

*Diastylis rathkei* keha on lüliline ja kuni 22 mm pikk, tal on lai *carapax*, mis katab pea ja osa rindmikust, väikesed tundlad ja kuuest segmendist koosnev tagakeha. Loom eelistab pehmeid põhjasid ja lainetuse eest varjatud merepiirkondi. Ta elab eelkõige mesotroofses veekeskkonnas, võib esineda ka oligotroofses vees. On kõrge reostustundlikkusega ja avarasoolaline.

Eelistab toituda settest, kuid sööb ka hõljumit ja taimi ning võib olla kiskja. Liigub ujudes ja kaevudes põhjasettesse.

Liik on põhjapoolsema levialaga kui enamik teisi Läänemere põnguskilbilisi. Liigi kirjeldus on lülitatud Eesti rannikumere võõrliikide kaardistamise nutirakendusse.

Viited
------

1. ↑  A cumacean (Diastylis rathkei). - The Marine Life Information Network
2. 1 2  J. Kotta. Võõrliikide kaardistamine rahvateaduse abil. Lõpparuanne. Eesti Mereinstituut, Tartu Ülikool, 2021
3. ↑  HELCOM Checklist 2.0 of Baltic Sea Macrospecies. - Baltic Marine Environment Protection Commission

Välislingid
-----------

* A cumacean (Diastylis rathkei). - The Marine Life Information Network
Marco Schwarz 2019. aastal
**Marco Schwarz** (sündinud 16. augustil 1995 Villachis) on Austria mäesuusataja. 

Schwarz debüteeris maailma karikasarjas 2014. aasta novembris Soomes Levis 19-aastaselt. Poodiumile jõudis ta esimest korda 2015. aasta detsembris; kolmas koht tuli slaalomis Itaalias Madonna di Campiglios võitja Henrik Kristofferseni ja teise koha saanud Marcel Hirscheri järel. 14. veebruaril 2016 Jaapanis Naebas toimunud slaalomis saavutas ta taas kolmanda koha. 

2018. aasta olümpiamängudel Pyeongchangis 24. veebruaril võitis toona 22-aastane mees hõbemedali koos Stephanie Brunneri, Manuel Felleri, Katharina Gallhuberi, Katharina Liensbergeri ja Michael Mattiga võistkonnavõistluses, mis oli siis esimest korda olümpiamängude kavas. Ta võitis hooajal 2018–2019 maailma karikasarjas Oslo City Eventi ja Wengeni etapi. 

2019. aasta MM-il Åres võitis ta oma esimese individuaalmedali suurvõistlustel Alpi kahevõistluse pronksiga, millele järgnes võistkondlikus arvestuses hõbe ja slaalomis pronks. 19. veebruaril 2019. aastal tuli ta Stockholmis paralleelslaalomis kolmandaks. Kolm päeva hiljem Banskos Alpi kahevõistluse kiirlaskumises kukkus ta nii õnnetult, et pidi ülejäänud hooaja katkestama.

12. jaanuaril 2020 jõudis Schwarz Adelbodenis slaalomis kolmanda kohaga esimest korda pärast vigastust taas poodiumile. Sama aasta 26. jaanuaril tuli ta Kitzbühelis slaalomis teiseks. 10. jaanuaril 2021 võitis ta pärast seitset sellel alal saavutatud poodiumikohta esimest korda MK-etapi slaalomis Chuenisbärglia. 26. jaanuaril 2021 võitis ta MK-etapi Austrias Schladmingi öövõistlusel. 15. veebruaril 2021. aasta MM-il tuli ta Alpi kahevõistluses maailmameistriks ja neli päeva hiljem võitis ta suurslaalomis pronksmedali. 2020-2021 hooajal võitis ta MK-sarjas üldarvestuses kolmanda koha.

Courchevel/Méribeli maailmameistrivõistlustel 2023. aasta oli ta kõigil viiel alal esikuuikus. Hõbemedali võitis ta Alpi kahevõistluses ja pronksmedali suurslaalomis. Kiirlaskumises jäi tal napilt puudu veel ühest medalist neljandana ning super-G ja slaalomis tuli kuuendaks. Pärast MM-i tähistas ta Palisades Tahoes oma esimest MK-võitu suurslaalomis. Hooaja finaalvõistlusel Soldeus saavutas ta Super-G-s Marco Odermatti järel teise koha ja tõusis esimest korda sel distantsil poodiumile.

Schwarz võistles Austria eest 2012. aasta noorte taliolümpial mäesuusatamises ja võitis kolm kuldmedalit; poiste Alpi kahevõistluses arvestuses, paralleelslaalomis segavõistkondlikus arvestuses ja poiste suurslaalomis.

Välislingid
-----------

* Marco Schwarzi koduleht
* Marco Schwarz ROK-i veebilehel-i veebisaidil
* Marco Schwarz Rahvusvaheline Suusaföderatsioon-i veebilehelRahvusvaheline Suusaföderatsiooni veebisaidil
* Marco Schwarz Olympedia veebilehel
* Marco Schwarz Ski-DB veebilehel
**Jüri Sasi** (sündinud 29. mail 1954) on eesti haridustegelane, koolijuht ja poliitik.

Jüri Sasi lõpetas 1972. aastal A. H. Tammsaare nimelise Tartu 1. Keskkooli ja 1977. aastal Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikateaduskonna matemaatiku ja matemaatika õpetaja kvalifikatsiooniga.

Ta on olnud Tartu 8. Keskkooli matemaatikaõpetaja ja õppealajuhataja. Matemaatikat on ta õpetanud ka Tartu 7. Keskkoolis, Oued-Fodda Tehnikumis Alžeerias ja Tartu 14. Keskkoolis. 

Aastatel 1988–1991 oli Jüri Sasi Kuuste 9-klassilise Kooli direktor, aastatel 1991–1993 Tartu Linnavalitsuse haridusosakonna juhataja, aastatel 1993–1996 Tartu abilinnapea, aastatel 1997–2006 Miina Härma Gümnaasiumi direktor ning aastatel 2006–2011 taas Tartu abilinnapea. Ta lahkus Tartu haridus- ja kultuurivaldkonna abilinnapea kohalt omal soovil 4. mail 2011, võttes poliitilise vastutuse, sest Tartu linna haridusametnikele esitati kahtlustus linna vara ulatuslikus omastamises, kasutades haridusosakonna kinkekaarti enda huvides.

2012. aasta sügisest kuni 2014. aasta veebruarini oli ta Narva Kutseõppekeskuse direktor. Seejärel oli ta 2014. aasta veebruarist Haridusministeeriumi kutsehariduse osakonna juhataja.

2015. aasta juulis valiti Jüri Sasi Tartu Forseliuse Kooli direktoriks. Ta asus tööle sama aasta septembris.

Viited
------

1. 1 2  Gamzejev, Erik. Narva kutseõppekeskuse juhiks saab Tartu endine abilinnapea. Põhjarannik, 13. august 2012.
2. ↑  Kooli ajalugu. Tartu Forseliuse kooli veebisait.
3. ↑  Jüri Sasi saab Forseliuse kooli direktoriks. Tartu Postimees, 20. juuli 2015.
Rimoliai linnamägi
**Rimoliai** (žemaidi *Rimuolē*) on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Seda vallas. Rimoliai asub Varduva jõe kaldal. Osaliselt ulatuvad külla Natura 2000 ala Varduva jõgi ja Varduva maastikukaitseala.

Muinsuskaitse all on Rimoliai linnamägi. Esimesest aastatuhandest XIII sajandini kasutusel olnud kompleks asub Varduva maastikukaitsealal. Varduva jõekäärus asuva linnuse hoovi pindala on 65x55 meerit. Nõlvad on 13-14 meetri kõrgused, läänes erosioonist osaliselt rikutud. Linnusehoovi piiras igast küljest vall; põhjas oli see meetri kõrgune ja 11 meetrit lai, lõunas aga 3,5 meetri kõrgune. Lõunas oli selle taga veel teine vall, mil laiust 7 ja kõrgust 0,3 meerit; see on erosioonist märgatavalt rikutud.Vallide vahel on viie meetri laiune ja meetri sügavune vallikraav. Põhjas asus eeslinnus, mille nõlvad on 4-7 meetri kõrgused. Seda piiravad meetri kõrgused ja 11 meetri laiused vallid. Sellest veel eespool asub asulakoht, kus on 50-60 cm paksune kultuurikiht.

Küla nimi tuleneb isikunimest Rimas.

Rimoliaid on esmakordselt mainitud aastal 1646. Lenkauskaste majapidamise juures oli votiivkabel puitskulptuuriga Pietà, hiljem kabel hävis ja skulptuur viidi üle Mažeikiai koduloomuuseumisse.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 129 (1902)
* 46 (1923)
* 34 (1959)
* 24 (1970)
 | * 19 (1979)
* 9 (1989)
* 9 (2001)
* 5 (2011)
 |

Viited
------

1. ↑  Dėl Mažeikių rajono savivaldybės gyvenamųjų vietovių nustatymo, pavadinimų suteikimo, gyvenamųjų vietovių panaikinimo, teritorijų ribų nustatymo ir pakeitimo
2. ↑  Gyventojai gyvenamosiose vietovėse: Lietuvos Respublikos 2011 metų gyventojų ir būstų surašymo rezultatai. Vilnius: Statistikos departamentas, 2013.
3. ↑
4. ↑   Rimolių piliakalnis su priešpiliu ir gyvenviete]
5. ↑  Rimolių piliakalnio su priešpiliu ir gyvenviete piliakalnis, vad. Užpiliu
6. ↑  Rimolių piliakalnio su priešpiliu ir gyvenviete priešpilis
7. ↑  Rimolių piliakalnio su priešpiliu ir gyvenviete gyvenvietė

Välislingid
-----------

* Küla Mažeikiai piirkonna entsüklopeedias

| * v
* r
Seda valla haldusjaotus |
| --- |
| 
**linnad:** **Seda** |
| 
**külad:** Arvydiškė **·**  Beržėnai **·**  Butikiai **·**  Dagiai **·**  Dingailai **·**  Domėnai **·**  Dūmaičiai **·**  Grūstė **·**  Kalnijos **·**  Kuisiai **·**  Kulšėnai **·**  Nausodė **·**  Pabradumė **·**  Padvarninkai **·**  Paežerė **·**  Pagardė **·**  Pasruojė **·**  Renavas **·**  Rimoliai **·**  Rubikaliai **·**  Skėriai **·**  Žadeikiai **·**  Tiškai **·**  Uikiai **·**  Užežerė **·**  Vadagiai |
**Krasnouralsk** (vene keeles Красноуральск) on linn Venemaal Sverdlovski oblastis, Krasnouralski linnaringkonna keskus. Krasnouralsk asub Jekaterinburgist ligi 170 km põhjas.

Esimene asula linna territooriumile rajati 1832. aastal seoses kullaleiukoha avastamisega. Kulda leiti piirkonnas siiski suhteliselt vähe. 19. sajandil avastati piirkonnas vasemaagi leiukohad. 1925. aastal asutati seoses vasemaagi leiukoha kasutuselevõtuga ja vasesulatustehase ehitusega Bogomolstroi asula, mis 1929. aastal sai uueks nimeks Uralmedstroi. Vasesulatustehas alustas tööd 1931. aastal. 10. juunil 1931 sai asula alevi staatuse ja praeguse nime. 1932. aastal anti Krasnouralskile linnaõigused.

Viited
------

1. ↑  Красноуральск "Мой Город" : Народная энциклопедия городов и регионов России. Vaadatud 17. juulil 2023

Sverdlovski oblasti vapp
Sverdlovski oblasti linnad

Alapajevsk  | Aramil  | Artjomovski  | Asbest  | Berjozovski  | Bogdanovitš  | Degtjarsk  | Irbit  | Ivdel  | Jekaterinburg  | Kamensk-Uralski  | Kamõšlov  | Karpinsk  | Katškanar  | Kirovgrad  | Krasnoturjinsk  | Krasnoufimsk  | Krasnouralsk  | Kušva  | Lesnoi  | Mihhailovsk  | Nevjansk  | Nižni Tagil  | Nižnije Sergi  | Nižnjaja Salda  | Nižnjaja Tura  | Novaja Ljalja  | Novouralsk  | Pervouralsk  | Polevskoi  | Rež  | Revda  | Serov  | Severouralsk  | Sredneuralsk  | Suhhoi Log  | Sõssert  | Zaretšnõi  | Talitsa  | Tavda  | Turinsk  | Verhni Tagil  | Verhnjaja Põšma  | Verhnjaja Salda  | Verhnjaja Tura  | Verhoturje  | Voltšansk
**Evald Karotoom** (ka *Karutam*, *Karrotom*; 16. november 1914 Tiilimaa küla, Paadrema vald, Läänemaa – 9. september 1946 Vorkutlag, Vorkuta, Komi ANSV) oli eesti sõjaväelane (leitnant).

Elulugu
-------

Karotoom lõpetas 1938. aastal Eesti Aleksandri Alampõllutöökooli agronoomina. Ajateenistuse läbis ta kaitseväes aastatel 1938–1939, 1940. aastal sai allohvitseriks. 1941. aasta oktoobris astus Omakaitsesse ja oli Kaitseliidu Harju maleva V pataljoni rühmaülem Pirital. 1942. aastal viidi ta üle Nissi valda Harju maleva III pataljoni adjutandiks. 

Vahistati oktoobris 1942 Saksa julgeolekuteenistuse SD poolt süüdistatuna saksavastases agitatsioonis ja relvade kogumises. Põgenes SD vanglast Tõnismäel märtsis 1943 (võttes kaasa SS-ohvitseri mundri) ja varjas end Kloostri metskonnas Lüüsi metsavahi Uno Sessmanni juures. Augustis 1943 põgenes Soome, oktoobris 1943 tõi paadiga Eestist ära ka oma naise ja tütre. Lõi side admiral Pitkaga, kes saatis ta 22. augustil 1944 Eestisse ülesandega formeerida löögiüksus. Evald Karotoom oli Pitka löögiüksuse üks komandöre. 

1944. aasta septembri lõpus koondas Karotoom Lüüsi metsavahi juures metsavendade salga. Ta otsis võimalusi Soome põgenemiseks, oli sides Eesti Vabariigi Rahvuskomitee ja Tiefi valitsuse liikmetega. 

Karotoom langes vangi 23. novembril 1944 Tallinnas. Tribunal määras talle 15. novembril 1945 Vene NFSV Krk §58-1a, §58-11 alusel karistuseks 20 + 5 aastat sunnitööd. Ta põgenes 1946. aasta septembris koos poolakast kaasvangiga Vorkutlagist, tabati ja lasti laagri värava ees maha.
**Norbergi vald** (*Norbergs kommun*) on vald Kesk-Rootsis Västmanlandi maakonnas. Selle keskus asub Norbergi linnas.

Ajalugu
-------

Kesk-Rootsi kaevanduspiirkonnas Bergslagenis asuv piirkond on ajalooliselt olnud raua kaevandamise piirkond. 1970. aastatel dateerisid arheoloogid Lapphyttani kõrgahju päritolu 12. sajandisse.

1390. aastatel sündis Norbergi lähedal talus Engelbrekt Engelbrektsson. 1434. aastal juhtis ta märkimisväärseid kaevandustööliste ja talupoegade ülestõuse Rootsi kuninga vastu.

Vapp loodi 1948. aastal ning registreeriti ametlikult omavalitsuse vapina 1971. aasta vallareformiga. Selle alumine pool viitab Engelbrekt Engelbrektssoni vapile: Kolm pooliiliat kolmnurgas; ülemisel poolel on raua märk.

Asukoht
-------

Norbergi linn asub *Norbergsåni* jõe ääres, mille kallastel asub ka asula vanim osa, sealhulgas Norbergi kirik ja veski, mis pärinevad 14. sajandist. Mitmed majad Norbergis on pärit 18. sajandist.

Sõprusvallad
------------

* Eesti Raasiku vald, Eesti
* Soome Nastola vald, Soome

Viited
------

1. ↑  Swedish Land and Water Area Report 2012–2019
2. ↑  Q123384877

Välised lingid
--------------

* Norbergi vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Norberg Municipality - Official site
**Meigas** on eesti perekonnanimi.

Statistika
----------

2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Meigas 106 inimesel: 42 mehel ja 62 naisel. Perekonnanimede levikult oli Meigas meeste puhul 2600. kohal ja naiste puhul 1774. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Meigas vanuserühmas 15–19, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,46. Nimi oli kõige sagedasem Lääne-Viru maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 2,40 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Järvamaal Järva-Jaani ja Järva-Madise kihelkonnas; Harjumaal Harju-Jaani ja Rapla kihelkonnas; Virumaal Simuna kihelkonnas ning Läänemaal Vigala kihelkonnas kuuel korral nimeks Meikas ja Meigas.

Nimede eestistamisel võeti perekonnanimi Meigas aastatel 1935–1940 kasutusele isikute poolt, kes kandsid varem nime Maikovitsh, Meilbaum, Mendes, Mikfeldt, Mikker, Musso ja Siepan.

Nime kandjaid
-------------

* Helo Meigas, eesti majandustegelane (1965–)
* Julius Ernst Meigas, eesti raamatukaupmees ja kirjastaja (1882–1968)
* Leonardo Meigas, eesti disainer ja tarbekunstnik (1952–)
* Voldemar Meigas, eesti arhitekt ja Eesti NSV riigitegelane (1910–1984)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika. Meigas. Vaadatud 6. veebruar 2004.
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Meigas.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Meigas.

Välislingid
-----------

* Meigas statistikaameti andmebaasis
**Leonardo Meigas** (sündinud 14. veebruaril 1952) on eesti disainer. 

Meigas lõpetas 1970. aastal Tallinna 46. Keskkooli ja 1975. aastal disainerina Eesti Riikliku Kunstiinstituudi.

Looming
-------

Meigas on oma loomingus keskendunud aja mõistele ja tähendusele inimeksistentsis.

Aastatuhandevahetusel presenteeris Meigas Tallinnas Vabaduse väljakul oma suurprojekti AEG, mida kandsid üle eri riikide meediakanalid.

2010. aastal valmis Tallinna Linnamuuseumi tellimusel teoks saanud suurtükitorni Kiek in de Kök ja bastionikäikude kujundusprojekt "Ajarännak". Publiku suure tähelepanu pälvis bastionikäigus liikuv Ajarong. 2011. aastal püstitas Meigas Tallinnas Vabaduse väljakule Maa kiirgusvälja visualiseeriva valgusinstallatsiooni, nn Hartmanni võre, mis on nime saanud maakera energiavälju uurinud Saksa arsti Ernst Hartmanni (1915–1992) järgi. „Hartmanni võre" osales ka valgusfestivalidel Poolas, Inglismaal ja Lätis. Meigase tool Katarina võitis 2020. aastal USAs konkursi „Sit Furniture Design Award 2020" tugitoolide kategoorias.

2021. aastal kujundas Meigas Tallinna Tehnikakõrgkooli tellimusel püsinäituse „Eesti ehituspaekivi" ja lõi Eesti tuntuimale paekiviuurijale, geoloogiaprofessor Rein Einastole pühendatud mälestuspingi. Meigas kujundas Eesti ringdisaini näituse „Second Chance" 2021. aasta Veneetsia disainibiennaalil ja selle uuendatud väljapaneku Tallinna Disainiööl. 

2021. aasta mais oli Meigas üks peaesinejaid Rooma La Sapienza ülikooli korraldatud seminaril ettekandega "Connections of Time, Space and Light in the Designer's Toolbox", mis võttis kokku tema loometööd graafikast, keraamikasarjade ja tootedisaini, ruumikujunduse, mööbli, linnaruumi valgusinstallatsioonide ja tarbeesemeteni.

Meigas on korraldanud isikunäitusi, näiteks "Ajavahe" 2019. aastal Rakvere Teatrikohvikus. 

Leonardo Meigas on Eesti Disainerite Liidu ja Eesti Kunstnike Liidu liige.

Isiklikku
---------

Leonardo Meigase isa oli eesti arhitekt, ehitusjuht ja Eesti NSV riigitegelane Voldemar Meigas.

Viited
------

1. ↑  "Vabaduse väljakul avatakse valgusinstallatsioon AEG". *Eesti Päevaleht*. Vaadatud 3. mail 2023.
2. ↑  Within the VDB - Second Chance: Estonian Association of Designers.
3. ↑  Eesti näituse kataloog 2021. aasta Veneetsia disainibiennaalil.
4. ↑  "Embassy of Estonia in Rome - Esmaspäeval, 10. mail kell 10:00 Itaalia aja järgi toimub esimene eestiteemaline loeng Rooma La Sapienza ülikool seminaris "Small Baltic Conversations. Baltic Landscapes: Architectures, Cities and Heritage of Lithuania, Latvia, Estonia"". *ko-kr.facebook.com*. Vaadatud 3. mail 2023.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on putukast, pilli kohta vaata artiklit Kilk (pill), ajalehe kohta vaata artiklit Kilk (ajaleht), nime kohta Kilk (perekonnanimi)* |

---

Kilgi hääl
**Toakilk** (*Acheta domestica*) on putukaliik, mis kuulub sihktiivaliste seltsi kilklaste sugukonda.

Toakilk on öise aktiivsusega. Ta on termofiilne. Elab hoonetes, eelistades temperatuuri umbes 30 kraadi. 

Ta sööb toidujääke jm.

Elutsükkel
----------

Toakilkidel kulub oma elutsükli lõpuleviimiseks temperatuuril 26-32 kraadi umbes 2-3 kuud. Nad ei oma erilist ,,taliolekut'' talve üleelamiseks. Aga nad suudavad siiski külme olusid välja kannatada, elades hoonetes ja nende ümbruses või valides elukohaks paiga, kus neid soojendab lagunemisprotsessidest tekkiv soojus. Noorisendite ainsad erinevused võrreldes täiskasvanutega on tiivutus ja veidi väiksemad mõõtmed.

Väljanägemine
-------------

ma olen 

ma olenMajakilk on tavaliselt halli ja/või pruunika värvusega, pikkus jääb vahemikku 16-21 mm. Emas- ja isasisendid on sarnased, kuid emasisendite tagakehast väljub umbes 12 millimeetri pikkune muneti. Muneti värvus on mustjaspruun, seda ümbritsevat kaks jäset.

Levik
-----

Kilk on suure tõenäosusega pärit Edela-Aasiast, kuid on levinud üle kogu maailma. Põhja-Aafrikas, Edela-Aasias ja Euroopas (välja arvatud Euroopa põhjaosas). 

Eestis elab kohati vanades hoonetes.

Kasumlikkus inimesele
---------------------

Tais kasvatatakse toakilke söögieesmärkidel, kus neid eelistatakse kohalikele liikidele, põhjusteks pidavat olema parem maitsekvaliteet ja tekstuur. Neid süüakse tavaliselt kas õlis küpsetatud suupistetena või müüakse valguekstrakti või -pulbrina.

Viited
------

1. ↑  Albrecht, Z. 1963. *Eesti sihktiivalised*. Tartu: ZBI, lk. 62–64.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **kilk** |

* Toakilk andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
Endine mõisa peahoone
**Viti mõis**, ka Pöövli mõis (saksa keeles *Wittenpöwel*) oli rüütlimõis Keila kihelkonnas Harjumaal, tänapäeva Viti küla lähedal Harku vallas Harju maakonnas.

Mõis moodustati 1630. aastal ja esimene omanik oli Hermann Witt, kelle järgi mõis ka nime sai.

Põhjasõja järel kuulus mõis Hermann von Rentelnile ning 1740test aastatest oli Viti mõis Christian Buchau omanduses, 1785. aastal omandas Viti mõisa Johann Christian von Wistinghausen (1743–1787), Wistinghauseni perekonna kätte jäi mõis rohkem kui seitsmeks aastakümneks. Alates 1858. aastast kuni 1919. aasta võõrandamiseni oli mõis von Stackelbergide omanduses.

1893–1899 oli mõisa valitsejaks Eduard Vilde isa. Kirjanik ise viibis mõisa valitsejamajas sagedasti.

Viited
------

1. ↑  Viti mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
2. ↑  Viti mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
3. ↑  Viti ms, www.eki.ee
4. ↑  "Viti mõis". *mois.ee*.
5. ↑  Stackelberg, Otto Magnus von,, Johann Christian von Wistinghausen (1743–1787, Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft; 3, 1930
6. ↑  Marika Alter (30.4.2015). "Eduard Vilde seosed Keila kihelkonnaga". *Keila Leht*.

Välislingid
-----------

* Viti mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Keila kirik
Keila kihelkond

**Kirik**: Keila kirik  

**Pastoraat**: Keila kirikumõis  

**Peamõisad**: Haabersti mõis | Harku mõis | Jõgisoo mõis | Jälgimäe mõis | Keila mõis | Keila-Joa mõis | Klooga mõis | Kumna mõis | Laulasmaa mõis | Lehola mõis | Naissaare mõis | Ohtu mõis | Rahula mõis | Rannamõisa mõis | Saku mõis | Saue mõis | Tuula mõis | Tännassilma mõis | Valingu mõis | Vana-Karjaküla mõis | Vanamõisa mõis | Voore mõis | Vääna mõis | Ääsmäe mõis | Üksnurme mõis  

**Kõrvalmõisad**: Humala mõis | Hüüru mõis | Käesalu mõis | Maeru mõis | Meremõisa mõis | Muraste mõis | Mustamäe mõis | Peetri mõis | Uue-Karjaküla mõis | Vana-Pääla mõis | Viti mõis  

**Poolmõisad**: Koppelmaa mõis | Kuivaveski mõis | Kõltsu mõis | Luka mõis | Niitvälja mõis | Tiskre mõis | Vismeistri mõis  

**Karjamõisad**: Aru mõis | Juuliku mõis | Kalda mõis | Kiisa mõis | Laabi mõis | Laoküla mõis | Lehmja mõis | Nahkja mõis | Pällu mõis | Suur-Aru mõis
**Gideon von Numers** (1650/1657–1708) oli Numersite aadlisuguvõsast pärit Rootsi sõjaväelane ja viitseadmiral, kes juhatas Põhjasõja ajal Rootsi laevastikku Soome lahes.

Elulugu
-------

Gideon von Numers sündis 1650. aastal (teiste andmete järgi 1657. aastal) Lorentz von Numersi ja Margaretha Focki perekonda.

Numers liitus mereväega 1670. aastal. 1675–1678 osales ta sõjas Taani vastu ning 1694. aastal sõdis ta Inglismaa ja Hollandi laevastiku koosseisus. 1700. aastal ülendati ta viitseadmiraliks.

Põhjasõja algul, 1701. aastal määrati Numers juhtima Rootsi laevastikku, mis tegutses Soome lahes ning Peipsi ja Laadoga järvedel. Kuna Laadogal paiknev laevastik oli kõige tugevam, keskendus Gideon pigem sellele. 1701. aastal seilas ta nelja väikse laevaga Laadoga järvele ning põletas seal piirkonnas ka kaks kloostrit maha. 1702. aastal võitis ta lahingus väiksemat Vene laevastikku.

Gideon von Numers suri 1708. aastal Karlskronas.

Abielu
------

Gideon von Numers abiellus Maria von Rosenfeltiga. Abielust sündis viis last: Lorentz, Charlotta Margaretha, Christina, Magdalena ja Hedvig.

Viited
------

1. 1 2 3  "Numers, von (von Nummers, Nummens, Numens), släkt". Vaadatud 29.01.2024.
2. ↑  "Gideon von Numers". Vaadatud 29.01.2024.
3. ↑  "Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar". Von Numers, Gideon. Vaadatud 29.01.2024.
4. ↑  "PEIPUSESKADERN 1701-1704 DORPTSKA SKEPPSFLOTTAN". Vaadatud 29.01.2024. Till överbefälhavare över sjöstyrkorna på Ladoga och Peipus utsågs viceamiral Gideon von Numers, som dock huvudsakligen kom att ägna sig åt den starkare Ladogaeskadern
5. ↑  "Von Numers, Gideon". Vaadatud 29.01.2024.
6. 1 2  "Von Numers No.596". Tab 28. Vaadatud 29.01.2024.
**Põhja-Iirimaa** (inglise keeles *Northern Ireland*, iiri keeles *Tuaisceart Éireann*; ka **Ulster**) on Suurbritannia ja Põhja-Iirimaa Ühendkuningriigi piirkond Iirimaa saare kirdeosas. Hõlmab enamiku ajaloolisest Ulsterist. Põhja-Iirimaa halduskeskus on laevaehituse poolest tuntud Belfasti linn.

Põhja-Iirimaal ametlikku lippu ei ole, kasutatakse Suurbritannia lippu.

Rahvastik
---------

Põhja-Iirimaa rahvastik on pidevalt kasvanud alates 1978. aastast. 2011. aastal oli see 1,8 miljonit. 98,2% elanikest olid valgenahalised (europiidid).

Usuliselt kuuluvuselt olid 2011. aastal 41,6% elanikest protestandid või muud mittekatoliiklikud kristlased, 40,8% katoliiklased ja 16,9% mitteusklikud.

2011. aasta rahvaloendusel määratlesid Põhja-Iirimaa elanikud oma rahvuslikku identiteeti järgmiselt:

| Rahvuslik identiteet | Osakaal rahvastikus (%) | Usuline kuuluvus (%) |
| --- | --- | --- |
| katoliiklased | protestandid ja muud kristlased | mittekristlased | mitteusklikud |
| britid | 48,4 | 12,9 | 81,6 | 50,1 | 55,9 |
| iirlased | 28,4 | 57,2 | 3,9 | 12,4 | 14,0 |
| põhjaiirlased | 29,4 | 30,7 | 26,9 | 18,0 | 35,2 |
| inglased, šotlased ja kõmrid | 1,6 | 0,8 | 1,5 | 2,9 | 5,2 |
| muud | 3,4 | 4,4 | 1,0 | 29,1 | 7,1 |

Põhja-Iirimaa elanike peamine identiteet (2011. aasta rahvaloenduse andmeil). punane - britid, sinine - põhjaiirlased, roheline - iirlased
Valdav kodakondsus 2011. (punane - Suurbritannia, roheline - Iirimaa)
Peaaegu kõik Põhja-Iirimaa elanikud räägivad emakeelena inglise keelt. 2011. aasta rahvaloenduse andmeil oskasid 11% elanikest mingil määral ka iiri keelt. 1999. aastal läbi viidud uuringu järgi oli 1% Põhja-Iirimaa elanike kodune keel iiri keel. 2% elanikest oskab šoti keele Ulsteri murret.

Ajalugu
-------

Vaata ka
--------

* Põhja-Iirimaa jalgpallikoondis
* Põhja-Iirimaa lipp
* Põhja-Iirimaa konflikt
* Kuninglik Ulsteri politseijõud
* Põhja-Iirimaa politseiteenistus

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **Põhja-Iirimaa** |

* Põhja-Iirimaa valitsusportaal
* Suurbritannia Põhja-Iiri asjade ministeerium
* May 6, 20222:26 PM GMT+3, By Amanda Ferguson, Sinn Fein eyes historic Northern Ireland election win

Suurbritannia maad

Inglismaa | Põhja-Iirimaa | Šotimaa | Wales
Pierina Legnani (1895)
**Pierina Legnani** (30. september 1863 Milano, Itaalia kuningriik – 15. november 1930 Milano) oli itaalia balletitantsija ja balletipedagoog.

Legnani sai 1892. aastal Milanos La Scala teatris priimabaleriini staatuse. 1893. aastal kutsuti ta tantsima Venemaale, kus ta sõlmis töölepingu Keiserlike teatrite direktsiooniga. Põhiliselt töötas ta Peterburis Maria teatris, kus tantsis ballettmeister Marius Petipa lavastustes peaosi. Tema lepingut pikendati korduvalt vaatamata Matilda Kšessinskaja vastasseisule ja intriigidele.

1893. aastal pälvis Legnani Maria teatri *prima ballerina assoluta* austava nimetuse. Debüüdiga balletietenduses "Tuhkatriinu" põhjustas ta sensatsiooni, tehes järjest 32 fueteed. Element, mida õpetati Milano balletikoolis, rabas venelasi.

Naasnud kodumaale 1901. aastal, töötas Legnani La Scala teatris. 20. sajandi alguses õpetas ta La Scala balletikoolis.

Viited
------

1. ↑   Coryne Hall. "Keiserlik baleriin: Matilda Kšessinskaja ja Romanovid". Kirjastus Kunst, 2007. Lk 61.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Pierina Legnani** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib üldmõistest; objektorienteeritud programmeerimise mõiste kohta vaata Meetod (programmeerimine)* |

---

**Meetod** (kreeka keeles *μέθοδος* *méthodos*, 'uurimistee'. *metá*, 'pärast, järele' + *hodós*, 'tee, käik, liikumine' = 'järele minemine, järele uurimine, jälitamine, võrdlemine, teestamine') on lahendusviis ehk lahendustee ülesande täitmiseks.

Meetod on tehniline (isegi algoritmiline) uurimisviis. Meetodid on universaalsed. Meetodi või meetodite valik sõltub uurimisprobleemist ja ainevaldkonnast. Üks meetod võib olla kasutatav mitmes eri kohas.

Suurte ja keeruliste ülesannete lahendamiseks (asjade tegemiseks) võib tarvis minna mitut meetodit. Keeruka ülesande lahendamise viisi nimetatakse metoodikaks (kr< inglise keeles *methodology*). Õpetust metoodika ja meetodite kasutamisest nimetatakse metodoloogiaks.

Meetod on tööriist plaanipärasteks ja/või järjepidevaks tegutsemiseks; asjadele lähenemiseks; objektide uurimiseks; tegutsemise ja lähenemise eriviis ja seetõttu saab rääkida "meetod mingis valdkonnas":

* Teaduses tegevus uute süstemaatiliste teadmiste omandamiseks, näiteks katse.
* Informaatikas objektiviseeritud programmeerimise sees läbiviidav tegevus (*action*), mida saab objektiga või objekti peal läbi viia, vaata Meetod (programmeerimine).
* Tarkvaratehnoloogias: tegutsemise viis tarkvara programmide loomiseks, vaata meetod (tarkvara-arendus), sealsed meetodid võivad olla, näiteks andmevoodiagramm või üldisem nimetus planeerimine ja arendamine.
* Pedagoogikas või koolitamisel – slaidide näitamine või kontrollimiseks kontrolltöö.
* Ajakirjanduses – intervjuu, taustauuring.
* Statistikas – tulpdiagramm.

Meetod on tööriist, metoodika aga õpetus, kus ja milleks neid tööriistu kasutada.

Üldisemad loogikad, millega uuritakse seoseid väidete vahel - analoogia, analüüs, deduktsiooninduktsioon ja süntees - pole teadusmeetodid, vaid järeldusvahendid.

Meetodite loend
---------------

* Ajaloolis-kriitiline meetod (Ajalooline meetod)
* Biograafiline meetod
* Dialektiline meetod
* Graafiline meetod
* Hermeneutiline meetod
* Hüpoteetilis-deduktiivne meetod (teaduslik meetod)
* Kartograafiline meetod
* Kvalitatiivsed uurimismeetodid
* Kvantitatiivsed uurimismeetodid
* Loodusteaduslik meetod
* Mõisteajalooline meetod
* Suurima keskmise meetod
* Suurimate ülejääkide meetod
* Võrdlev meetod

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Meetod** |

* Antimeetod
* Katse
**Triin Ruumet** (sündinud 2. juulil 1988) on eesti filmirežissöör. 

Ta lõpetas 2008 Tallinna Vanalinna Hariduskolleegiumi Gümnaasiumi ning õppis seejärel Tallinna Ülikooli Balti Filmi- ja Meediakoolis: 2008–2009 bakalaureuseõppes audiovisuaalse meedia erialal, 2009–2011 bakalaureuseõppes filmirežii erialal ja 2011–2012 magistriõppes filmirežii erialal.

2014. aastal valmis tal lühifilm "Tupsu".

Triin Ruumeti esimene täispikk mängufilm "Päevad, mis ajasid segadusse" valmis 2016. aastal, mida saatis suur edu. Film pälvis võidu kuues kategoorias Eesti filmi- ja teleauhindade (EFTAde) jagamisel (2017), sealhulgas sai film aasta parima mängufilmi auhinna.

Ruumet on loonud muusikavideo "Protsendid saavad otsa" ansamblile Miljardid.

Triin Ruumeti teine täispikk mängufilm "Tume paradiis" valmis 2023. aastal.

Isiklikku
---------

Triin Ruumet põeb unetust. 2016. aastal lõigati tema selga närvikanalisse murdunud killu tõttu.

Tema lemmikmuinasjutt on Rapuntsel.

Ta harrastab pilatest ja *barre*’i. Tegelenud ka Muay Thai ja joogaga.

Tunnustus
---------

* 2012 – Anri Rulkovi preemia
* 2016 – Minski rahvusvahelise filmifestivali Listapad põhivõistlusprogrammi diplom ("Päevad, mis ajasid segadusse")
* 2016 – Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti aastapreemia (koos Sten-Johan Lille, Matis Rei ja Maie Rosmann-Lillega; mängufilm "Päevad, mis ajasid segadusse"))
* 2017 – Eesti filmi- ja teleauhindade jagamisel sai film "Päevad, mis ajasid segadusse" võidu kuues kategoorias, sealhulgas sai film aasta parima mängufilmi auhinna
* 2023 - Tume paradiis (2023)

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Suvi, Tiiu (20. september 2023). "Triin Ruumet: olen mitu korda põrgust läbi käinud ja iga kord sealt välja tulles natukene muutunud". *Eesti Ekspress*. Vaadatud 20. septembril 2023.
2. ↑  "REPORTAAŽ | Laboratooriumi tänava baarist sai „Tume paradiis". Rea Lest: kõigepealt tuleks vaadata otsa enda varjulisematele külgedele, mitte tegeleda valgustumisega". *Kroonika*. Vaadatud 11. septembril 2023.

Välislingid
-----------

* Lühitutvustus
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on luteri kirikust; õigeusu kiriku kohta vaata Vändra Apostlite Peetruse-Pauluse kirik* |

---

Vändra kirik
**Vändra kirik** on kirik Vändra alevis Pärnu maakonnas. Varem jäi kirik Vändra kihelkonda Pärnumaal. 

Pühale Martinile pühitsetud kirik on EELK Vändra Martini koguduse kasutuses.

Praegune alevi keskel asuv Vändra kivikirik ehitati 1787. aastal, torn lisati 1841. aastal.

See on neljas luteri kirik Vändras. Varasemad kolm puukirikut asusid mujal ja põlesid. Varaseim teade pühale Martinile pühitsetud kirikust pärineb 1624. aastast.

Vändra kiriku abikirik oli Tahkuranna kirik.

Vaata ka
--------

* Vändra kalmistu

Viited
------

1. ↑  Ilmar Palli "Maaleht esitleb — ainus naine, kes on Vändras karu näinud!" Maaleht, 4. juuni 2010
2. ↑  "Vändra alev" eestigiid.ee (vaadatud 8. juunil 2011)

Välislingid
-----------

* "Vändra kirik vajab remondi jaoks annetajaid" Eesti Kirik, 18. märts 2009, lk 6



Vändra kihelkond

**Kirik**: Vändra Martini kirik  

**Abikirik**: Käru  

**Pastoraat**: Vändra kirikumõis  

**Peamõisad**: Eidapere mõis | Käru mõis | Lelle mõis | Uue-Vändra mõis | Vana-Vändra mõis | Viluvere mõis | Võidula mõis  

**Kõrvalmõisad**: Rõusa mõis  

**Karjamõisad**: Atsekõnnu mõis | Isakõnnu mõis | Kullimaa mõis | Kõrbja mõis | Lauri mõis | Lungu mõis | Massu mõis | Põllumõisa mõis | Rahkema mõis | Sarapiku mõis | Sikana mõis | Tootsi mõis | Tootsikõnnu mõis | Vihtra mõis | Waldburgi mõis
**Õendus** on tervishoiu valdkonda kuuluv iseseisev kutseala ja teadusharu (õendusteadus), mille ülesandeks on aidata inimest, nii haiget kui tervet, tema tervise kaitsmisel ja taastamisel ning haiguste preventsioonil. Tugineb meeskonnatööle.

WHO 5 taset
-----------

* Tervise edendamine ja säilitamine
* Haiguste ennetamine
* Varajaste sümptomite avastamine
* Rehabilitatsioon
* Reparatiivne õendus

Ajalugu
-------

Keskajal tekkisid õenduse põhialused. Hooldus oli meditsiinist eraldi. Tol ajal hoolitseti haigete eest kloostrites.

Tänapäevase õenduse sünniks loetakse aastat 1820. Esimese tänapäeva meditsiiniõdede kooli ja instituudi asutas 1860. aastal Florence Nightingale.

Eestis on termin "õendus" kasutusel aastast 1996.

Õenduse teoreetikud ja teooriad
-------------------------------

* Florence Nightingale – esimene õendusteoreetik
* Virginia Henderson – õenduse definitsioon
* Hildegard E. Peplau – õe ja patsiendi vaheline suhe õendusprotsessis, suhtlemisteooria
* Dorothea Orem – enesehooldusteooria õenduses
* Marta Rogers – inimene kui ühtne tervik
* Callista Roy – adaptatsiooniteooria
* Nancy Roper – inimese elamise mudel (Roperi–Logani–Tierney õendusmudel)

Õendusharidus Eestis
--------------------

* Tartu Tervishoiu Kõrgkool – põhiõpe, täiendõpe, magistriõpe
* Tallinna Tervishoiu Kõrgkool – põhiõpe, täiendõpe, magistriõpe
* Tartu Ülikooli arstiteaduskonna õendusteaduse osakond – magistriõpe; osakonda on juhatanud Ilme Aro ja Kristi Toode.

Tänapäeval toimub Eestis õdede koolitus vastavalt Euroopa Liidu programmidele ja normidele. Eestis on võimalus saada magistrikraadi õenduses ning aastast 2005 võimalik spetsialiseeruda ehk saada õde-spetsialistiks. Õed, kes on saanud hariduse vanade programmide järgi võivad saada täiendkoolitust ja omandada õenduslikku kõrgharidust.

Õdede tegevus Eestis
--------------------

Õenduse kutseala arendamisega tegeleb Eesti Õdede Liit.

Vaata ka
--------

* Humaansus
**Venemaa Föderatsiooni hümn** (vene *Гимн Российской Федерации* või *гимн России*) on Venemaa riigihümn.

Hümn aastast 2001
-----------------

Praegune hümn kinnitati riigihümniks 7. märtsil 2001. Sõnade autor on Sergei Mihhalkov ja meloodia autor Aleksandr Aleksandrov. Selle hümniga võeti uute sõnadega taas kasutusele Nõukogude Liidu hümni meloodia.

### Venekeelsed sõnad

1. salm:  

Россия - священная наша держава,  

Россия - любимая наша страна.  

Могучая воля, великая слава -  

Твое достоянье на все времена!  

Refrään:  

Славься, Отечество наше свободное,  

Братских народов союз вековой,  

Предками данная мудрость народная!  

Славься, страна! Мы гордимся тобой!  

2. salm:  

От южных морей до полярного края  

Раскинулись наши леса и поля.  

Одна ты на свете! Одна ты такая -  

Хранимая Богом родная земля!  

Refrään:  

Славься, Отечество наше свободное,  

Братских народов союз вековой,  

Предками данная мудрость народная!  

Славься, страна! Мы гордимся тобой!  

3. salm  

Широкий простор для мечты и для жизни  

Грядущие нам открывают года.  

Нам силу дает наша верность Отчизне.  

Так было, так есть и так будет всегда!  

Refrään:  

Славься, Отечество наше свободное,  

Братских народов союз вековой,  

Предками данная мудрость народная!  

Славься, страна! Мы гордимся тобой!

Vaata ka
--------

* Nõukogude Liidu hümn

Välislingid
-----------

* Muusikavideo Youtube'is
* Palju muid hümni salvestisi
* Venemaa hümn Larisa Dolina esituses
Foiniiklaste peamised kaubateed, mis lähtusid nende esimestest kaubanduskeskustest Byblosest, Siidonist ja Tüürosest
**Foiniiklased** olid antiikajal rahvas Vahemere idarannikul Foiniikias, hiljem ka Põhja-Aafrikas Puunias. Nende kindel päritolu on üheselt teadmata ja nende eellastena nimetatakse müütilist mererahvast[*lisa viide*]. Legendi järgi olevat nad tulnud Punase mere äärest või teise legendi järgi hoopis Pärsia lahe äärest, kuid mingeid teadaolevaid tõendeid selles osas ei ole.

Piibli järgi võib neid pidada Noa järglasteks, kellest esimene oli Siidon.

Foiniikia oli esimene riigi tasemel ühiskond, kes leiutasid ja hakkasid kasutama foneetilist tähestikku (alfabeeti). Foiniikia tähestik ongi kõigi tänapäevaste tähestike eelkäijaks, enne seda olid olemas piltkirjad, hieroglüüfkirjad ja silpkirjad, kuid mitte veel häälikulist kirja. See sai alguse Foiniikia Byblose linnast.

Foiniikia keel kuulus semiidi keelte kaananiitide alamgruppi ja oli lähedases suguluses heebrea keelega.

Foiniiklaste laeva Mazarrón I säilmed Cartagenas
Foiniiklaste peamised tegevusalad olid sadamalinnade ehitus, kaubandus ja meresõit. Herodotose järgi olla foiniiklased aastal 600 eKr Egiptuse vaarao ülesandel ka ümber Aafrika sõitnud. Foiniiklaste tuntumad meresõitjad olid Necho, Himilco, Hanno Meresõitja ja tuntud logistik Sander I Segull.

Viited
------

1. ↑  1. Moosese X:15[*alaline kõdulink*]
2. ↑  Foiniiklaste kaubateed ja teekonnad

Kirjandus
---------

* Gerhard Herm. "Foiniiklased – Antiikaja purpuririik". Kirjastus Olion, 1998, ISBN 9985-66-094-3, 303 lk

Välislingid
-----------

* Encyclopedia Phoeniciana
* Paul Rincon. BBC: DNA legacy of ancient seafarers
* Rick Gore. Who Were the Phoenicians?, ngm.nationalgeographic.com
**Kuie mõis** (saksa keeles *Kui*) oli rüütlimõis Järva-Jaani kihelkonnas Järvamaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Tapa vallas Lääne-Viru maakonnas.

Ajalugu
-------

Kuie mõis eraldati 18. sajandi alguses Roosna mõisast. Mõis on kuulunud Friedrich Magnus von Ungern-Sternbergile (1728–1771), krahv Peter Manteuffelile (1768–1842) ja parun Reinhold von Uexküll-Güldenbandile (1790–1860). Mõisa viimane võõrandamiseelne omanik oli Carl Wilhelm Ernst von Stackelberg (20.07.1868–26.07.1941).

Mõisakompleks
-------------

Mõisa endine härrastemaja on pikk ühekorruseline krohvitud puithoone, mis rajati ilmselt 18. sajandil. 19. sajandi keskel või lõpus on hoonet tugevasti ümber ehitatud.

Pärast võõrandamist asus hoones kool ja endist härrastemaja ehitati veelgi ümber.

Tänapäeval on mõisakeskus eravalduses. Säilinud on ka hulk kõrvalhooneid.

Vaata ka
--------

* Eesti mõisate loend

Välislingid
-----------

* Kuie mõis Eesti mõisaportaalis

Järva-Jaani kirik
Järva-Jaani kihelkond

**Kirik**: Järva-Jaani kirik  

**Mõisad**: Einmanni mõis | Karinu mõis | Kuie mõis | Kuksema mõis | Kuusna mõis | Metstaguse mõis | Orina mõis | Rava mõis | Roosna-Alliku mõis | Seliküla mõis | Võhmuta mõis