recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pete Conrad** (õieti **Charles Conrad**; 2. juuni 1930 – 8. juuli 1999) oli Ameerika Ühendriikide mereväelane, aerokosmose insener, katselendur ja NASA astronaut. Ta sai astronaudiks 1962. aastal kui ta valiti The New Nine'i liikmeks.

Conrad osales 1965. aastal missioonil Gemini 5 ja 1965. aastal juhtis missiooni Gemini 11. Novembris 1969 juhtis ta missiooni Apollo 12 ja oli kolmas inimene, kes kõndis Kuul. Ise nimetas ta ennast esimeseks Kuul tantsinud inimeseks. Pärast Apollo programmi lõppu juhtis ta missiooni Skylab 2, mis oli esimene mehitatud missioon Skylabi. Conrad lahkus NASA-st 1973. aastal ja töötas seejärel erasektoris.

8. juulil 1999 sai Conrad mootorratta õnnetuses vigastada ja suri sisemise verejooksu tõttu samal päeval haiglas.

Viited
------

1. ↑  "Charles Conrad Jr". *NASA*. Vaadatud 21. august 2018.
2. ↑  "Pete Conrad: Apollo 12 Commander". *Space.com*. Vaadatud 21. august 2018.
3. ↑  "Third Man to Walk on Moon Dies in Motorcycle Accident". *NASA*. Vaadatud 21. august 2018.
"**Tuulte pöörises**" on August Kitzbergi esimene väljapaistev draama, millest sai ka 1906. aastal Vanemuise kutselise teatri avalavastus.

Draama keskendub külaühiskonna temaatikale, kus omandiõigus põhjustab vastuolusid. Kirjandusteadlase Ants Järve sõnul kannab põhiintriigi Soosaare renditalu perepoeg Jaan, kes on sunnitud isamajast lahkuma ning teenib näidendi alguses samas sulasena. Soosaare peretütre Leena armastuse pärast võitleb ta naabertalu peremehe Kaarliga. 

1905. aasta revolutsiooni sündmuste mõjul lasi Kitzberg Jaanil kõnelda revolutsiooniliste loosungitega, kuigi tema motiivid on isiklikud. Enda sõnul kirjeldas Kitzberg Jaani tegelasena, kes "sotsiaal-demokraatia õpetusest küll kuulnud on, aga ise selle järele ei ela". Ehkki autori poolehoid kuulub algul õiglust otsivale Jaanile, jätab Kaarel järjest positiivsema mulje.

Näidendit on lavastatud korduvalt Eesti tippnäitlejate esituses.

Kultuuriloos
------------

Kitzbergi draamale viitab Kuressaare linna tunnuslause "Heade tuulte pöörises".

2010. aastal võitis Estonian Airi vormiriietuse avaliku veebihääletuse moelooja Katrin Kuldma kollektsioon "Tuulte pöörises".

Viited
------

1. ↑  Ants Järv "Eesti kirjandus X klassile" Tallinn: Valgus, 1983, lk 15-16

Kirjandus
---------

* Ants Järv, "August Kitzbergi "Tuulte pöörises" 100". Eesti Keele Sihtasutus, Tallinn 2006.
Kaart
**Lääneringtee** on tänav Tartu lääneosas.

Tänav asub Tartu läänepiiril Emajõest edelas ja on umbes 3,5 km pikk. Lääneringtee on kogu ulatuses osa Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maanteest.

Tänav algab Ilmatsalu tänava ristmikust ning põhjast lõuna poole minnes ristub tänav veel Pihlapuu, Lootuse, Viljandi maantee, Raja, Metsmaasika, Riia ja Aardla tänavaga. Lääneringtee lõpeb Variku viaduktiga. Ristmikud Ilmatsalu tänava ja Viljandi maanteega on ringristmikud ning ristmikud Riia ja Aardla tänavaga on eritasandilised. 

Oma praeguse nime sai tänav 2022. aastal, enne seda oli tänav osa Ringtee tänavast.

14. septembril 2007 avati Ringtee ja Aardla tänava ristmikul jalakäijatele ja jalgratturitele mõeldud Ringtee-Aardla ristmiku tunnel. Aastatel 2021–2022 toimusid Lääneringteel suuremahulised ehitustööd, mille käigus ehitati ristmikud Riia ja Aardla tänavaga eritasandiliseks.

Viited
------

1. ↑  "Kohanimede määramise eelnõu avalikustamisel". *tartu.ee*. 20. mai 2022. Vaadatud 31.01.2023.
2. ↑  "Riia ringristmiku rekonstrueerimine". *tartu.ee*. Vaadatud 31.01.2023.
Straupe kirikumõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wolmarschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1903). Mõisa maad on kaardil tähistatud ristiga
**Straupe kirikumõis** (saksa keeles *Pastorat Roop*, läti keeles *Straupes mācītājmuiža*) oli kirikumõis Liivimaal Volmari kreisis Straupe kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Cēsise piirkonnas Straupe vallas Straupe  asulas.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel ei kuulunud mõisale 1816. aastal ühtki adramaad maad, ka ei allunud sellele mitte ühtki hinge. Ka ühelgi teisel aastal pole mõisavalduses olnud ühtki adramaad.

Viited
------

1. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 252.
2. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 179.

  


Straupe kirik.
Straupe kihelkond

**Kirik**: Straupe kirik  

**Abikirik**: Augstroze kirik  

**Mõisad**: Straupe kirikumõis | Auciemsi mõis | Augstroze mõis | Daibe mõis | Dauguļi mõis | Kūdumsi mõis | Lielstraupe mõis | Mazstraupe mõis | Raiskumsi mõis | Rozbeķi mõis | Stalbe mõis | Ungurmuiža mõis
Vääna jaamahoone
**Vääna raudteejaam** oli raudteejaam Harjumaal Väänal.

Tegemist oli lõppjaamaga kitsarööpmelisel Liiva–Vääna raudteel, mis avati 1913. aastal seoses Peeter Suure merekindlusega.

Ehkki raudtee oli ehitatud sõjaliseks otstarbeks, toimis sellel hiljem ka reisirongiliiklus.

Jaam suleti koos raudteega 1959. aastal ja rööpad demonteeriti 1962. aastal.

Jaamahoone
----------

1917. aastal valmis Vääna jaamahoone, mis erinevalt teistest selle raudteeliini jaamahoonetest on puidust (enamik jaamahoonetest on paekivist). 

1930. aastatel tegutses jaamahoones puhvet. Pärast raudtee sulgemist töötas hoone postkontorina.

1997. aastast on hoone arvel kultuurimälestisena ja praegu kasutusel elamuna.

Vaata ka
--------

* Peeter Suure merekindlus
* Kitsarööpmeline raudtee Eestis

Viited
------

1. ↑  Eesti kitsarööpmelised raudteed
2. ↑  Rong see sõitis kunagi ka Harku vallas; Maaleht, 08.07.2011
3. ↑  8853 Peeter Suure Merekindluse raudtee Vääna jaamahoone, 1917. a.; Kultuurimälestiste register
**Läänetsuuga** (*Tsuga heterophylla*) on igihaljas okaspuuliik männiliste sugukonnast tsuuga perekonnast.

Kirjeldus
---------

Okkad ja käbid
Puit
Läänetsuuga kasvab Põhja-Ameerika loodeosa mägedes, enamasti kuni 100 km kaugusel Vaiksest ookeanist; valdavalt kuni 600 meetri kõrgusel merepinnast. Esineb ka Kaljumäestiku läänenõlvadel ning Kanadas Briti Columbias.

Puu võib kasvada 30...80 meetri kõrguseks. Võra on tihe, lai ja koonusjas, ulatub sageli peaaegu maani. Vanematel puudel võib tüve alumine 30...40 meetrit laasuda. Tihedad oksad on horisontaalsed ja veidi tõusvad, tipust longus. Tüvi on sirge; selle läbimõõt võib ulatuda 2,7 meetrini. Koor on tumepruun ja õhuke.
Võrsed on heledad, kaetud umbes 1 mm pikkuste karvakestega. Pungad on ümarad ja karvased. Lapikud okkad on 5...23 mm pikkused ja 1,5...2 mm laiused; tumerohelised ja läikivad, harvade väikeste sakkidega, otsast tömpteravad. Käbid on rippuvad, piklikovaalsed, 14...30 mm pikkused; läbimõõt on suletuna 7...8 mm, avatuna 18...25 mm.

Noorena on puu kasv aeglane. Läänetsuuga eelistab pool- või täisvarju. Kasvab meelsasti teiste okaspuude varjus. Läänetsuuga on pikaealine; teada on üle 1200 aasta vanuseid isendeid.

Kasutamine
----------

Läänetsuugat kasvatatakse ka aia- ja pargipuuna muu hulgas Euroopas ja Uus-Meremaal. Eesti kliimas on noorena külmaõrn ega kannata talviseid tuuli. Eestis kasvab põõsasjalt või väikese puuna. Euroopasse toodi läänetsuuga 1860. aastal. Suurbritannias ja Uus-Meremaal on puu kohati naturaliseerunud.

Läänetsuugalt saadakse väärtuslikku tarbepuitu.

Viited
------

1. ↑  Conifer Specialist Group (1998). Tsuga heterophylla. *IUCNi punase nimistu ohustatud liigid*. IUCN 2010.
2. ↑  "Conifer database: *Tsuga heterophylla*". *Catalogue of Life: 2010 Annual Checklist* (inglise). Vaadatud 10.06.2010.

Välislingid
-----------

* Läänetsuuga andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Läänetsuuga** |
**Igavese valguse tipp** (ingl *a peak of eternal light* (PEL)) on punkt Päikesesüsteemi taevakehal, mis pidevalt on päikesevalguses. Selline tipp peab olema kõrge ning asuma väga väikese teljekaldega taevakehal. Selliste tippude olemasolu pakkusid esimestena välja aastal 1837 Wilhelm Beer ja Johann Heinrich Mädler. Igavese valguse tipud oleksid kasulikud kosmoseuuringute ja -koloniseerimise jaoks, kuna sinna paigaldatud elektriseade saaks igal ajal päikeseenergiat ning temperatuurivahemik seal oleks suhteliselt ühtlane. Ühtegi igavese valguse tippu veel kindlalt tuvastatud ei ole, seega siiani on tegu veel hüpoteetilise mõistega. 
Igavese valguse tipud ei ole tegelikult valgustatud igavesti, vaid ainult seni kuni eksisteerib Päike.

Kuu
---

Kuul ei ole tuvastatud igavese valguse tippe, kuid on leitud punkte, mis on valgustatud enam kui 80% Kuu aastast. Kuul leiavad aset ka päikesevarjutused, mistõttu sealsed igavese valguse tipud võivad saada siiski vahetevahel varjutatud. Võimaluse, et Kuul võiks igavese valguse tippe leiduda, pakkus 1879. aastal välja Camille Flammarion.

### Kuu põhjapoolus

Teadlaste töörühm Johns Hopkinsi Ülikoolist avastas kosmoseaparaadi Clementine'i fotodelt, et Kuul on neli asukohta Peary kraatri äärel, mis võivad olla igavese valguse tipud. See kraater asub Kuu põhjapooluse lähedal. Clementine'i fotod tehti põhjapoolkera suve ajal ning oli võimatu kinnitada, kas need neli tippu on mingil ajal talve jooksul varjus. Edasine info SELENE kosmoseaparaadilt tegi kindlaks, et üks tipp Peary Kraatris saab valgust 89% jooksul Kuu aastast.

### Kuu lõunapoolus

Kuu lõunapoolus asub suures sügavikus (selle tõttu on sealne kõrguste amplituud umbes 16 kilomeetrit). Kuu lõunapooluse fotode analüüsimisel on leitud mõned valgustatud kõrgendikud 15 kilomeetri raadiuses poolusest. Igaüks neist on nagu saar, mille läbimõõt ei ulatu üle mõnesaja meetri. Valgust saavad need tipud Kuu talvel 70–90% ajast ning tõenäoliselt terve Kuu suve jooksul.

Merkuur
-------

Igavese valguse tippude olemasolu Merkuuril võib olla samuti võimalik, kuid kindlad andmed nende kohta veel puuduvad. Sealsed tipud ei saaks varjutatud päikesevarjutuste ajal, kuna Merkuuril ei ole teadaolevaid looduslikke kaaslasi.

Viited
------

1. ↑  Beer, Wilhelm,and Johann Heinrich Mädler: *Der Mond nach seinen kosmischen und individuellen Verhältissen oder allgemeine vergleichende Selenographie*. Berlin, Simon Schropp and Co. 1837.
2. ↑  Nodac et al. Illumination conditions at the lunar polar regions by KAGUYA(SELENE) laser altimeter. 30.12.2008 DOI: 10.1029/2008GL035692
3. ↑  Kruijff, M. *The Peaks of Eternal Light on the Lunar South Pole: How they were found and what they look like*, 4th International Conference on Exploration and Utilization of the Moon (ICEUM4), ESA/ESTEC, SP-462, september 2000.
Maja ja terrasspõllud Lääneprovintsis
**Lääneprovints** (ruanda keeles *Intara y'Iburengerazuba*) on 1. järgu haldusüksus Rwandas.

Lääneprovints moodustati 2006. aastal, kui haldusreformi käigus ühendati Cyangugu, Gisenyi, Kibuye ja väike osa Ruhengeri provintsist.

Provints piirneb läänes Kongo Demokraatliku Vabariigi ja Kivu järvega ning lõunas Burundiga.

Lääneprovintsi pindala on 5882 km². Provintsis elab umbes kaks miljonit inimest.

Provintsi halduskeskus on Kibuye. Teised suuremad asulad on Gisenyi ja Cyangugu.

Inimeste põhiline tegevusala on põllumajandus. Kasvatatakse kohvipuud ja teepõõsaid. Piirkonnas on kaks teevabrikut ja tsemenditehas. Cyangugus Rusizi jõel on hüdroelektrijaam. Peetakse piiriäärset kaubavahetust Kongo Demokraatliku Vabariigiga.

Provintsi alal asub suurem osa Nyungwe rahvuspargist ja Mukura metsakaitseala. Kogu ala on mägine, põhjaosas on Virunga mäed.

Haldusjaotus
------------

Provints jaguneb seitsmeks ringkonnaks:

1. Karongi ringkond
2. Ngororero ringkond
3. Nyabihu ringkond
4. Nyamasheke ringkond
5. Rubavu ringkond
6. Rusizi ringkond
7. Rutsiro ringkond

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Lääneprovints (Rwanda)** |

* Koduleht
**HIM** (tuntud ka kui **His Infernal Majesty** ja **HER**) oli Soome bänd, mis loodi 1991. aastal, kuid tegutses aktiivselt alates 1995. aastast. See viljeles romantilist rokki. Bänd esitas oma viimase loo 2017. aasta vana-aastaõhtul Helldone Festivali raames.

Esialgu kasutas bänd nime His Infernal Majesty. Seetõttu juhtus, et teda aeti segamini Kanada *thrash metal*'i bändiga Infernäl Mäjesty. Alates 1998 ilmunud singlist "Wicked Game" kasutab ta nime HIM, kuigi see on põhjustanud segiajamist USA post-roki bändiga HIM ja USA kristliku bändiga 4HIM. Oma teise stuudioalbumi "Razorblade Romance" väljaandmisel selgus, et USA bändile HIM kuuluvad selle nime kasutamise õigused USA-s, mistõttu selles riigis levitati seda plaati nime all HER. Kui nad seejärel Euroopas, eriti Saksamaal turneele läksid, pidid nad seetõttu kasutama nime **HIM and HER**. Lõpuks ostis HIM endale selle nime kasutamise õigused ka USA-s ja sellest ajast peale kasutab seda nime kõikjal maailmas.

HIM võitis 2001. aasta Viva 2 televaatajate lemmiku tiitli ja Komeedi auhinna.

Missugusesse žanri kuuluvat muusikat HIM teeb, see ei ole päris selge. Oma kolmandal, 2001. aastal ilmunud albumil "Deep Shadows & Brilliant Highlights" nimetas bänd oma muusikat alternatiivseks, kuid tavaliselt kasutavad nii bändi liider Valo kui ka fännid sõnu *love metal*. Valo ütles, et bänd asutati "Black Sabbathi tribuutbändi tüüpi" bändina. Ta on ka teatanud, et on tüdinud sellest, et ajakirjanikud ja teised intervjueerijad küsivad temalt ja bändilt, missugusesse žanri nende muusika kuulub, ning et vastus sellele küsimusele on *love metal*. Seda nime kannab ka nende 2003 välja antud neljas album. Kriitikud on nende stiili nimetanud *gothic rock*'iks, *gothic metal*'iks, süngeks rokiks, alternatiivrokiks, alternatiivseks *metal*'iks ja *heavy metal*'iks.

Liikmed
-------

* Ville Valo – vokaal
* Mikko Lindström (Linde) – kitarr
* Mikko Paananen (Migé) – basskitarr
* Janne Puurtinen (Emerson Burton) – süntesaator
* Mika Karppinen (Gas Lipstick) – trummid

Diskograafia
------------

### Stuudioalbumid

* *Greatest Lovesongs Vol. 666* (1997)
* *Razorblade Romance* (1999)
* *Deep Shadows and Brilliant Highlights* (2001)
* *Love Metal* (2003)
* *Dark Light* (2005)
* *Venus Doom* (2007)
* *Screamworks: Love in Theory and Practice, Chapters 1-13* (2010)
* *Tears on Tape* (2013)

### Kogumikalbumid

* "And Love Said No – The Greatest Hits 1997–2004" (2004)
* "Uneasy Listening Vol. 1" (2006)
* "Uneasy Listening Vol. 2" (2007)
* "XX-Two Decades of Love Metal" (2012)

### Kontsertalbumid

* "Digital Versatile Doom" (2008)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **HIM** |

* Ametlik koduleht
Riietus eri ajastutel
**Riietus** ehk **rõivastus** on inimeste mitmesugused kehakatted.

Rõivaste kandmine on omane üksnes inimestele ning levinud peaaegu kõigis tänapäeva inimühiskondades. Rõivaste hulk ja laad sõltub niihästi selle otstarbekusest (vajadus soojuse ning kaitse järele ilmastiku eest) kui ka sotsiaalsetest kaalutlustest. Mõnes olukorras võib ühiskonnas piisata minimaalsest rõivastusest (näiteks suguelundite katmisest), teisal aga eeldatakse märksa ulatuslikumat riietust.

Riietus kaitseb inimesi ilmastiku eest. Samuti võivad rõivad parandada ohutust ohtlike tegevuste ajal nagu matkamine ja toiduvalmistamine, luues tõkke naha ja keskkonna vahele. Rõivad võivad olla tähtsad ka hügieeni seisukohast, hoides kehast eemal toksiinid ja piirates pisikute levikut.

Rõivastusel on hulk sotsiaalseid ja kultuurilisi funktsioone: see eristab indiviide, elukutseid ja sugusid ning näitab sotsiaalset staatust. Nii annab vorm märku ühiskonnas olulisest positsioonist, näiteks politseinike ja sõjaväelaste puhul, näitab kuuluvust meeskonda, rühma või poliitilisi sidemeid.

Paljudes ühiskondades peegeldavad riietusnormid sündsuse, religiooni, soo ja sotsiaalse staatusega seotud standardeid. Rõivad võivad olla ka kehakaunistus ning väljendada isiklikku maitset või stiili.

Rõivaid on aegade jooksul valmistatud väga mitmekesistest materjalidest. Rõivaid on tehtud eri materjalidest: lihtsatest nahkadest ja kudumitest keerukate ja eksootiliste looduslike ning sünteetiliste kangasteni.

Mitte kõiki kehakatteid ei peeta riietuseks. Tavaliselt ei nimetata rõivasteks asju, mida pigem kantakse kaasas kui seljas (näiteks rahakott), mida kantakse ühel kehaosal ja mis on kergesti eemaldatavad (sall), kantakse pelgalt ilu pärast (ehted) või millel on muud funktsioonid kui kaitse (prillid). Kas jalanõusid ja mütse rõivaste hulka lugeda või mitte, sõltub tavast ja kontekstist.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Riided** |

* Rõivaste loend
* Rõivatööstus
**Vääna** (van. *Feyena, Faehna, Fähna*; enne 1977 Vääna-Mõisaküla) on küla Vääna jõe ürgorus ja selle nõlvadel, Harjumaal, Harku vallas. Küla asub ajaloolise Keila kihelkonna põhjaserval.

2007. aasta hinnangul oli külas 275 elanikku, 1976. aastal oli Väänas elanikke 161 (ENE).

Droonivideo Vääna mõisast 2021. aasta juunis
Küla on ürikutes esmamainitud 1325. aastal (Feyena). Seal asub kunagise Vääna mõisa peahoone ja mõisa pargis on Vääna vasallilinnuse varemed. Mõisahoones on tänapäeval Vääna lasteaed-algkool (asutatud 1862), raamatukogu ja avalik internetipunkt.

1913. aastal avati Nõmme-Väike ja Vääna vaheline raudteeliin, mis esialgu oli sõjalise otstarbega (Peeter Suure Merekindluse kindlusraudtee). 1933. aastal anti raudteeliin üle EVR-le. Reisiliiklus liinil lõppes 1959. aastal ning 1962 võeti üles ka rööpad. Küla kirdeserval, Väänatammi teel on säilinud kunagine raudteejaama hoone.

Pilte
-----

* Vääna linnuse varemedVääna linnuse varemed
* Vääna mõisa peahooneVääna mõisa peahoone
* Mõisa tall-tõllakuurMõisa tall-tõllakuur
* Vääna mõisahoone ja tõllakuur 2021. aasta juunisVääna mõisahoone ja tõllakuur 2021. aasta juunis
* Vääna õhust 2021. aasta juunisVääna õhust 2021. aasta juunis
* Vääna 2021. aasta juunisVääna 2021. aasta juunis

Vaata ka
--------

* Vääna jõgi
* Vääna maastikukaitseala
* Vääna raba
* Vääna vald
* Kumna–Vääna tee
* Tõlinõmme veehoidla

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  Marja Kallasmaa: artikkel "Vääna" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.

Välislingid
-----------

* Vääna lasteaed-algkool
* MTÜ Vääna Külakoda veebileht
* Vääna mõis Eesti mõisaportaalis
* Tallinn-Vääna raudteeliin

Harku valla vapp
Harku valla asulad

**Alevikud:** Harku | Tabasalu  

**Külad:** Adra | Harkujärve | Humala | Ilmandu | Kumna | Kütke | Laabi | Liikva | Meriküla | Muraste | Naage | Rannamõisa | Suurupi | Sõrve | Tiskre | Tutermaa | Türisalu | Vahi | Vaila | Viti | Vääna | Vääna-Jõesuu
**Jacques Revel** (sündinud 1942) on prantsuse ajaloolane, üks silmapaistvamaid Annaalide koolkonna noorema põlvkonna esindajaid.

Revel õppis ajalugu École Normale Supérieure's ja Sorbonne'i ülikoolis ning sai 1978. aastal École des Hautes Études en Sciences Socialesi professoriks. Aastatel 1995–2004 oli ta selle rektor. Alates 1975. aastast on ta ka ajakirja Annales toimetaja, alates 1981 üks peatoimetajaid.

Uurimisteemadelt on Revel keskendunud varauusaegsele Euroopale. Ta on teinud palju koostööd teiste ajaloolastega, luues ka uue üldkäsitluse Prantsusmaa ajaloost (see ilmus aastatel 1988–1991). Reveli võib pidada üheks kõige teadlikumaks mikroajaloo metoodika rakendajaks oma uurimistöödes, mille üks silmapaistvamaid tulemusi, raamat "Mässu loogika" on ka eesti keeles ilmunud. Revel tegeleb ka ajalooteooriaga.

Eesti keeles ilmunud teos
-------------------------

* *Mässu loogika: lasteröövide afäär Pariisis 1750*. Koos Arlette Farge'iga. Tallinn: Varrak, 2005. ISBN 9985310330

Välislingid
-----------

* Reveli lühielulugu New Yorgi ülikooli veebiportaalis
**Aruvalla mõis** (saksa keeles *Arrowall*) oli rüütlimõis Jüri kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Rae valda.

Mõis rajati 17. sajandil Kose-Uuemõisa mõisast eraldatud osast. Mõisa esimesed omanikud olid Rechenbergid. Aastal 1678 läks mõis Hans Heinrich von Tiesenhauseni kätte. Seejärel oli mõis umbes 150 aastat Kose-Uuemõisa mõisa omanike valduses. 1820ndatel ja 1830ndatel olid omanikud Engelhardtid ja Vietinghoffid. 1838 läks mõis Pahlenite kätte. Seejärel olid omanikud Riesenkampffid, Rosenid, Ungern-Sternbergid ja viimasena (enne 1919. aasta ülemaalist võõrandamist) Dehne esindav Alexander Julius von Dehn.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Aruvalla mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 18.05.2015)

Välislingid
-----------

* Aruvalla mõis Eesti mõisaportaalis

Jüri kirik
Jüri kihelkond

**Kirik**: Jüri  

**Mõisad**: Aruvalla mõis | Kautjala linnamõis | Kurna mõis | Lagedi mõis | Lehmja mõis | Mõigu mõis | Nabala mõis | Rae linnamõis | Sausti mõis | Vaida mõis
***Musica ficta*** (ladina keeles *fingere*, ette kujutama, leiutama, välja mõtlema) ehk ***musica falsa*** (ladina keeles *falsus*, vale) on 12.–17. sajandi muusikas heksakordi helide valikuline altereerimine.

*Musica ficta* mõistet kasutasid muusikateoreetikud 12. sajandi lõpust kuni 16. sajandini vastandina mõistetele *musica recta* ehk *musica vera*. *Musica ficta* all mõisteti Guido käe abil esitatud heksakordide süsteemi kunstlikke laiendusi. 

Tänapäeval arvatakse, et keskaja ja renessansi polüfooniline muusika oli noteeritud preskriptiivselt. See nõudis esitajatelt noodikirja tõlgendamist vastavalt oma väljaõppele teatud kontrapunktiliste ja meloodiliste kriteeriumide alusel, mille põhiliseks nõudeks oli tagada konsonantside puhtus ja kadentside õige lahendamine. Neid nõudeid suudeti enamasti täita ka *musica recta* puhul, mistõttu *musica ficta*t kasutati ainult vajadusel, tänapäevases mõttes juhuslikke alteratsioonimärke lisades.

Tänapäeval mõistetakse *musica ficta* all nii noodiväljaannetes kui ka esitustes algsest nooditekstist kõrvale kalduvaid noteerimata variante. Väljaannete toimetajad lisavad partituuridesse esitajate arvamustel põhinevaid juhuslikke alteratsioonimärke kas noodi kohale, sulgudesse või väiksemas kirjas, et eristada neid algses käsikirjas märgitust.

Mõiste ajalugu
--------------

Juba 11. sajandil kasutati omadussõna *falsa* intervalliõpetuse kontekstis.

Alates 12. sajandist kasutatakse terminit *musica falsa* võimaluse tähenduses tõlgendada heksakordide üksikuid helisid altereeritavatena.

Mõned 13. sajandi teoreetikud omistasid terminile *musica falsa* negatiivse tähenduse, mõistes seda alteratsioonide väära kasutamisena.

Alates 13. sajandist kasutatakse lisaks *musica falsa*'le ka rööpterminit *musica ficta*, millest alates 15. sajandist sai põhitermin. *Musica falsa* jäi siiski kasutusse seoses intervallide klassifitseerimisega. 

Alates 14. sajandist kirjeldatakse termini *musica ficta* abil juba võimalust altereerida heksakordi kõiki astmeid.

Alates 15. sajandist on *musica ficta*'t kirjeldatud *musica vocalis regulata* erijuhtumina.

Alates 16. sajandist hakatai terminit *musica ficta* kasutama tervete heliridade transponeerimise ehk itaalia keeles *scala finta* tähenduses. *Musica ficta'*st tuletati ka mõisted *cantus falsus* ja *cantus fictus*, *voces falsae* ja *voces fictae*, *scala ficta* ja *scala finta*, intervalli tähistamiseks näiteks *falsa quinta*.
**Arved-Johannes Engmaa** VR I/3 ja VR II/3 (kuni 1935. aastani **Arved Engmann**; 19. detsember 1890 Tallinn Eestimaa – 5. märts 1947 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonel). 

Kitsarööpmeliste soomusrongide üldjuht Vabadussõjas.

Elulugu
-------

Arved Engmann astus Venemaa keisririigi armeesse 1912. aastal, Eesti rahvusväeosade moodustamisel 1917. aastal läks ta üle 1. Eesti jalaväepolku.

Eesti Vabadussõjas
------------------

Vabadussõja alguses teenis alates 26. novembrist 1918 kuulipildujate komando ülemana 1. Jalaväepolgus. Ja seejärel alates 18. jaanuarist 1919 kitsarööpmelise soomusrongi nr. 3 ülemana. 

Oli alates 20. märtsist 1919 (pärast kapten Albert Petersi langemist) kõigi kitsarööpmeliste soomusrongide üldjuhiks kuni Vabadussõja lõpuni (20.03.1919-21.02.1921).

Pärast Vabadussõda
------------------

1921. aasta märtsis suunati Arved Engmann teenistust jätkama jalaväkke, kust viidi 1922. aasta detsembris üle Piirivalve Valitsusse ja 1931 ülendati koloneliks. Vabastati tegevteenistusest Piirivalve ülema abi ametikohalt 12. detsembril 1939.

Teises maailmasõjas
-------------------

1941. aastal sattus ta koos teiste Punaarmee poolt mobiliseeritutega aurikule Eestirand ja oli seal kõrgeima sõjaväelise auastmega ohvitserina tegev pärast eestlaste poolset punaväelastelt võimu ülevõtmist Prangli saarel.

Pärast sõda
-----------

Arved Engmaa suri 5. märtsil 1947 Tallinnas ja on maetud Rahumäe kalmistule.

Kirjandus
---------

* Hannes Walter, Tiina Tojak, "Nad andsid kõik. Vabadussõjas langenud ohvitserid." Tallinn 2000, lk 160.
* Jaak Pihlak, "Karutapjad ja Vabaduse Risti vennad". Jaak Pihlak ja Viljandi Muuseum 2010, lk 97-98.

Välislingid
-----------

* Ohvitseride andmekogu
Jacques Mieses
**Jacques Jakob Mieses** (27. veebruar 1865 Leipzig – 23. veebruar 1954 London) oli Saksamaa maletaja, malekohtunik ja maleliteraat, rahvusvaheline suurmeister (1950), rahvusvaheline arbiiter (1951). 

Mieses mängis 1890. aastal Leipzigis 8-partiilise matši Emanuel Laskeriga, mille kaotas tulemusega 1½:6½. 1895. aastal tegi ta kaasa Hastingsi suurturniiril (võitis Harry Nelson Pillsbury), kus sai 22 osavõtja seas 20.–21. koha. 1900. aastal Pariisi rahvusvahelisel turniiril (võitis Lasker) jagas Mieses 7.–9. kohta. 1901. aastal Monaco turniiril tuli kuuendaks. 

1907. aastal võitis Mieses Viinis peetud 14 osavõtjaga turniiri, kus mängisid teiste seas Oldřich Duras, Milan Vidmar, Géza Maróczy, Savielly Tartakower, Carl Schlechter ja Rudolf Spielmann. 1907. aastal Oostendes meistrite turniiril jagas ta Aron Nimzowitschiga 3.–4. kohta (tahapoole jäid Duras, Tartakower ja Spielmann).

Mieses esines 1927. aastal Londonis Saksamaa võistkonna koosseisus esimesel maleolümpial (mängis teisel laual). Saksamaa sai kuuenda koha.

Ta elas Berliinis. Oma juudi päritolu pärast oli ta sunnitud 1938. aastal Saksamaalt lahkuma. Ta asus elama Inglismaale. Pärast sõda sai ta Suurbritannia kodakondsuse. 1950. aastal võttis Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) kasutusele rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. Varasemate malesaavutuste eest anti nimetus 12 maletajale, nende seas ka Miesesile. Aasta hiljem andis FIDE talle tegevuse eest malekohtunikuna rahvusvahelise arbiitri nimetuse.

Välislingid
-----------

* Jacques Mieses – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Arved Eduard Kalvo** (kuni 1940 **Kansvei**; 26. september 1910 Suure-Kambja, Kambja vald, Kambja kihelkond, Tartumaa – 19. veebruar 1983 Tartu) oli eesti näitleja, hävituspataljonlane, Eesti NSV Siseministeeriumi juhtivtöötaja, teatridirektor ja sõjaajaloolane.

Elulugu
-------

Ta lõpetas aastal 1933 Tartu Õpetajate Seminari. Aastal 1937 lõpetas ta Tartu Näitekunsti Stuudio. Aastatel 1938–1940 õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas (ei lõpetanud). Aastatel 1948–1950 ja 1954–1960 õppis Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonnas, kaitses diplomitöö "Töötülide läbivaatamise kord". Aastal 1976 kaitses väitekirjaga *"Изгнание фашистов из Южной Эстонии (август-сентябрь 1944 года)"* ajalookandidaadi kraadi.

Ta mängis aastatel 1937–1939 Tartu Töölisteatris. Lisaks oli ta 1930. aastatel Noorkotkaste juht. 

Aastatel 1940–1941 oli ta Eesti NSV Siseasjade Rahvakomissariaadi Tartumaa linnaosakonna miilitsaülem, aastal 1941 kuulus ta hävituspataljoni ridadesse. Aastatel 1941–1944 oli ta Punaarmees. Märtsist 1944 oli ta Eesti NSV siseasjade rahvakomissari Aleksander Resevi asetäitja miilitsa alal. ja ning 1944–1948 Eesti NSV Siseasjade Rahvakomissariaadi Miilitsavalitsuse ülem.

1950. aasta märtsis toimunud EK(b)P Keskkomitee VIII pleenumi järel võimuladvikus toimunud puhastuste käigus arreteeriti 13. aprillil 1950 teiste seas ka Kalvo. Ta vabanes vangistusest 1952. aastal.

Aastatel 1958–1970 oli ta Vanemuise teatri korraldajadirektor ja aastatel 1970–1977 Draamateatri direktor.

Publikatsioone
--------------

Ta on avaldanud miilitsa- ja sõjaajalooalaseid uurimusi.

* "Nemad vabastasid Lõuna-Eesti 1944. aasta augustis-septembris". Tallinn: Eesti Raamat, 1972
* "Lõuna-Eesti vabastamine: 30 aastat Eesti NSV vabastamislahingust". // Abiks lektorile. Tallinn: Eesti NSV ühing Teadus, 1974

Tunnustus
---------

* 1974 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane

Viited
------

1. ↑  E-kataloog ESTER. Arved Kalvo. Töötülide läbivaatamise kord. Diplomitöö. Tartu: Tartu Riiklik Ülikool, õigusteaduskond, 1960
2. ↑  Pearu Kuusk. "Vabastajad või vallutajad? Siseasjade Rahvakomissariaadi Tartu Linnaosakonna tegevusest 1944. aastal". Tuna 3/2008. Lk 20
3. ↑  Meelis Saueauk. "Nõukogude julgeolekuorganid Eestis 1944–1953: ülesanded,struktuur, juhtimine". Ajalooline Ajakiri 1/2 (127/128), 2009. Lk 89, 104
4. ↑  Meelis Saueauk. "Nõukogude julgeolekuorganid Eestis 1944–1953: ülesanded,struktuur, juhtimine". Ajalooline Ajakiri 1/2 (127/128), 2009. Lk 104

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Pearu Kuusk. "Vabastajad või vallutajad? Siseasjade Rahvakomissariaadi Tartu Linnaosakonna tegevusest 1944. aastal". Tuna 3/2008. Lk 19–32
* Meelis Saueauk. "Nõukogude julgeolekuorganid Eestis 1944–1953: ülesanded,struktuur, juhtimine". Ajalooline Ajakiri 1/2 (127/128), 2009. Lk 77–121
* Haud Tallinna Metsakalmistul
**Arve Moen Bergset** (sündinud 13. märtsil 1972. aastal Sandnessjøenis, Norras) on norra rahvamuusik, laulja ja viiuldaja. 

Ta on rahvamuusikaansambli Bukkene Bruse liige, mängib esimest viiulit Oslo Filharmooniaorkestris, on välja andnud mitu sooloalbumit ning solistina kaasa teinud paljudel muusikasalvestustel.

5-aastaselt kolis ta Telemargi maakonda Vinjesse, ning juba 8-aastaselt hakkas ta õppima rahvalaulu Sondre Bratlandi juures. Ta sai tuntuks 1986. aastal välja antud kassetiga "Litle fuglen". Järgmisel aastal andis ta välja rahvamuusikaalbumi "Arvesølv", mille eest ta võitis muusikaauhinna "Spellemannprisen 1987" rahvamuusika/vanatantsu kategoorias. 

1988. aastal moodustas ta koos Steinar Olfsdali, Annbjørg Lieni ja Bjørn Ole Raschiga ansambli Bukkene Bruse, mis on välja andnud viis albumit, käinud turneedel ning esitluskontsertidel mitmes riigis.

Auhinnad ja tunnustus
---------------------

* Spellemannprisen 1987 – muusikaauhind rahvamuusikas/vanatantsus
* Lindemanprisen 2006 (noorte kategoorias)

Diskograafia
------------

### Sooloalbumid

* "Litle fuglen" (1986)
* "Arvesølv" (Kirkelig Kulturverksted, 1987)
* "Religiøse folketonar" (Grappa, 1996)

### Solistina

* Johan Kvandal. "Fantaasia hardangeri viiulile ja orkestrile" (1999). Arve Moen Bergset hardangeri viiulil koos Kristiansandi kammerorkestriga, dirigent Jan Stigmer.
* Stephen Frost. "Fagotikontsert; oboekontsert" (2000). Vokaal: Arve Moen Bergset. Bornemouthi Sümfooniaorkester, dirigent Tony Harrison.
* Geirr Tveitt. "Kaks kontserti hardangeri viiulile ja orkestrile" (2002) .Arve Moen Bergset hardangeri viiulil koos Stavangeri Sümfooniaorkestriga, dirigent Ole Kristian Ruud.
* Johan Halvorsens. "Fossegrimen, Greetings to Roosevelt" (2002). Arve Moen Bergset hardangeri viiulil koos Läti Rahvusliku Sümfooniaorkestriga.
*Siin on loetletud plokkflöödimängijaid.*



---

**# A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y**

---

A
-

- Aldo Abreu
- Piers Adams
- Giovanni Antonini

B
-

- Rachel Begley
- Vicki Boeckman
- Kees Boeke
- Erik Bosgraaf
- Adriana Breukink
- Drora Bruck
- Daniël Brüggen
- Frans Brüggen

C
-

- Michael Copley

D
-

- Patrick Denecker
- Arnold Dolmetsch
- Bertho Driever

F
-

- Horacio Franco

H
-

- Walter van Hauwe
- Peter Holtslag
- Friedrich von Huene
- Edgar Hunt

I
-

- Jorge Isaac

K
-

- Ricardo Kanji
- Erich Katz
- Jill Kemp
- Hans Maria Kneihs
- Bernard Krainis
- Barthold Kuijken

L
-

- Genevieve Lacey
- Dan Laurin
- Paul Leenhouts
- Hans-Martin Linde

M
-

- Matthias Maute
- Fred Morgan
- David Munrow

O
-

- Dorothee Oberlinger

P
-

- Michala Petri
- Philip Pickett
- Barnaby Ralph

R
-

- Gwyn Roberts
- Pete Rose

S
-

- Michael Schneider
- Ashley Solomon
- Hans Ulrich Staeps
- Karel van Steenhoven
- Maurice Steger
- Reet Sukk

T
-

- Stefan Temmingh
- Linda Turbett

U
-

- Taavi-Mats Utt

V
-

- Marion Verbruggen

Vaata ka
--------

* Plokkflööt
**‘Īsá ibn Salmān Āl Khalīfah** (3. juuni 1933 Jasra – 6. märts 1999 Manama) oli Bahreini valitseja alates 1961. aastast kuni surmani.

Ta oli oma isa, Bahreini ḩākimi Salmān ibn Ḩamad Āl Khalīfah' kolmest pojast vanim. Pärast isa surma sai ta tema asemel ḩākimiks.

Aastatel 1961–1971 kandis ta Bahreini ḩākimi tiitlit. Pärast Bahreini iseseisvumist Suurbritannia võimu alt võttis ta 16. augustil 1971 endale emiiri tiitli. Samal aastal sai tema noorem vend Khalīfah ibn Salmān Āl Khalīfah Bahreini peaministriks ja on seda tänapäevani.

Esialgu pidi Bahrein hakkama kuuluma Araabia Ühendemiraatidesse, kuid Īsá loobus sellest, sest polnud rahul AÜE põhiseaduse projektiga. Teine riik, mis keeldus Araabia Ühendemiraatidesse astumast, oli Katar.

Īsá püüdis juurutada mõõdukat parlamentaarset demokraatiat ja andis 1973. aasta parlamendivalimisteks kõigile oma riigi meestele valimisõiguse. Kuid 1975. aastal saatis ta parlamendi laiali, sest see keeldus vastu võtmast valitsuse esitatud riigi julgeoleku seadust. Selle seadusega sätestati valitsuse õigus inimesi vahistada ja ilma loata kuni 3 aastat kinni pidada kuritegude eest, mis puudutavad riiklikku julgeolekut. Samuti sätestas see seadus tingimused, millel kinnipeetut piinata tohib. See seadus kehtis kuni Īsá surmani (tühistati ülejärgmisel aastal pärast seda) ja samuti ei taastatud kuni tema surmani parlamenti ja ta koondas võimu kuningliku perekonna kätte.

Īsá pühendas ennast riigi majandusolukorra parandamisele ja selles saavutaski ta suurt edu. Tema 38 valitsusaasta jooksul muutus Bahrein vaesest saareriigist Pärsia lahe rahanduskeskuseks. Ise uskus ta, et tema suurim saavutus on silla ehitamine, mis ühendas Bahreini Saudi Araabiaga.

Īsále oli surmanuhtluse kasutamine vastumeelne ja sageli keeldus ta alla kirjutamast surmaotsuseid. Üks erand esines 1996. aastal, kui ta andis järele julgeolekujõudude survele ja laskis hukata mehe, kes oli tapnud sõduri.

Īsá suri ootamatult 1999. aastal. Ameerika Ühendriikide president Bill Clinton väljendas tema surma puhul "sügavat kurbust" ja nimetas teda "rahu heaks sõbraks". ÜRO peasekretär Kofi Annan väljendas samuti "suurt kurbust" ja nimetas teda "stabiilsuse jõuks" piirkonnas.

Īsále järgnes troonil tema vanim poeg Ḩamad ibn ‘Īsá Āl Khalīfah.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Salmān ibn Ḩamad Āl Khalīfah** | **Bahreini ḩākim**1961–1971 | Järgnev**tiitel kaotatud** |
| Eelnev**tiitel loodud** | **Bahreini emiir**1971–1999 | Järgnev**Ḩamad ibn ‘Īsá Āl Khalīfah** |
Kadrina pastor Arnold Friedrich Johann Knüpffer
**Arnold Friedrich Johann Knüpffer** (5. juuli (vkj. 24. juuni) 1777 Juuru kirikumõis, Harjumaa – 15. oktoober (vkj. 3. oktoober) 1843 Kadrina, Virumaa) oli Eestimaa vaimulik, rahvaluule- ja keeleuurija.

Elulugu
-------

Arnold Friedrich Johann Knüpffer sündis Juuru kirikumõisas pastori Friedrich Gustav Knüpfferi ja Beata Christine Knüpfferi (sündinud Tideböhl) pojana. Tema vanaisa Arnold Johann Knüpffer oli samuti pastor. Ta õppis Tallinna toomkoolis 1787–1794 ning aastatel 1794–1797 Jena ülikoolis teoloogiat. 

Pärast stuudiumi oli Knüpffer koduõpetaja Eestimaal, kuni ta 1800. aastal ordineeriti Kadrina Katariina koguduse pastoriks. Sellele ametikohale jäi ta kuni surmani.

Lisaks oli ta Eestimaa konsistooriumi assessor aastatel 1817–1833 ja esimene Eestimaa kindralsuperintendent aastatel 1833–1834. Viimasest ametist astus ta tagasi, kuna ei soovinud loobuda kogudusest. 

Lisaks jumalasõna kuulutamisele andis ta panuse eesti keele grammatika ja rahvaluule uurimisse. Kadrina ümbrusest kirjutas ta üles umbes 500 regivärsiteksti ja rohkesti Kalevipoja-ainelisi muistendeid. Rosenplänteri ajakirjas Beiträge avaldas ta palju ülevaateid eestlaste müütide, ajaloo, keele, rahvaluule, kooli ja muu eluolu alalt. Knüpffer rajas eesti keele tuletusõpetuse ja soovitas 1817 eesti keele grammatika aluseks võtta mitte ladina, vaid soome keele grammatika; eestikeelses luules soovitas kasutada regivärsi vormi. Ta uuris ja avaldas eesti rahvaluulet, keelt ja kombeid käsitlevaid kirjutisi. Muuhulgas tõlkis ta põhjaeesti murdesse 1832. aastal kehtestatud Agenda, andes sellega aastakümneteks kuju jumalateenistuste pidamiseks.

Knüpffer oli Rakvere linna heakorrakomisjoni esimees, Isamaaliste Sõprade Eesti Ühingu liige, Õpetatud Eesti Seltsi auliige (1841. aastast) ja Eestimaa Kirjanduse Ühingu liige (1842. aastast).

Arnold Friedrich Johann Knüpffer suri 1843 ja on maetud Kadrina kirikuaeda.

Isiklikku
---------

Arnold Friedrich Johann Knüpffer oli 1803. aastast abielus Sophie Krafftiga.
Ta oli Friedrich Reinhold Kreutzwaldi ristija.

Pildid
------

* Knüpfferi mälestusrist Kadrina kiriku sissepääsu juures (2009)Knüpfferi mälestusrist Kadrina kiriku sissepääsu juures (2009)
* Mälestusrist lähemaltMälestusrist lähemalt

Välislingid
-----------

* ID puudub saidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
* Eesti biograafiline andmebaas ISIK
* Eesti monumentide e-kataloog
* EEVA
Vanessa Lynn Williams aprillis 2010
**Vanessa Lynn Williams** (sündinud 18. märtsil 1963) on Ameerika Ühendriikide laulja, näitleja, produtsent ja endine modell. 

1983 krooniti ta Miss Ameerikaks. Kui ajakiri Penthouse ostis ja avaldas tema alastifotod, puhkes skandaal ning ta loovutas tiitli kiiresti järgmise koha võitjale. 

Ta on võitnud Grammy, Emmy ja Tony auhinna. 

Ta mängis enesekeskset diivat ja endist supermodelli Wilhelmina Slaterit seriaalis "Inetu Betty". Pärast selle filmimise lõppu avaldas ta, et toetab kindlasti "Inetu Betty" filmi. 

2010–2012 mängis ta seriaalis "Meeleheitel koduperenaised" Renee Perryt. 2012. aastal alustas ta Olivia Dorani mängimist seriaalis "666 Park Avenue".

Isiklikku
---------

Williams on olnud kaks korda abielus. Esimesest abielust suhtekorraldaja Ramon Herveyga on tal tüted Melanie ja Jillian ning poeg. Abielu kestis 1987–1997. 

Teisest abielust NBA endise korvpalluri Rick Foxiga on tütar Sasha.

Intervjuus Barbara Waltersile, mis jõudis eetrisse 24. veebruaril 2008, tunnistas Williams Botoxi kasutamist ning nimetas seda imeks, mis iluprotseduurina ei nõua lõikust ega midagi.

Williams on roomakatoliiklane.

Diskograafia
------------

* "The Right Stuff" (1988)
* "The Comfort Zone" (1991)
* "The Sweetest Days" (1994)
* "Star Bright" (1996)
* "Next" (1997)
* "Silver & Gold" (2004)
* "Everlasting Love" (2005)
* "The Real Thing" (2009)

Viited
------

1. ↑  Vanessa Williams nõuab «Inetu Betty» filmi, Elu24, 19. aprill 2010
2. ↑  "Inetu Betty" staar jumaldab Botoxit, Õhtuleht, 26. veebruar 2008
3. ↑  "Halle Berry, Mariah Carey, Vanessa L. Williams talk about their careers after marital breakups". *Jet*. 1998. Originaali arhiivikoopia seisuga 9.07.2012. Vaadatud 24.03.2013.
**Evángelos Odysséas Papathanasíou** (29. märts 1943 Vólos – 17. mai 2022 Pariis) oli elektroonilise ja progressiivse orkestrimuusika helilooja esinejanimega **Vangelis**. 

Tema tuntud teoste hulka kuulub filmide "Tulevankrid" ("Chariots of Fire", 1981; võitis Oscari parima algupärase muusika eest), "Blade Runner" (1982) ja "1492: Paradiisi vallutamine" (1992; nimetati Kuldgloobuse kandidaadiks) muusika. "Tulevankrite" avamuusika lasti 1982. aastal välja singlina ja see jõudis Billboardi edetabeli tippu. Suurbritannias tõusis see 5. kohale ja Jaapanis oli kogu aasta müüduim singel.

Vangelis kirjutas 2000. aasta Sydney olümpiamängude lõputseremoonia muusika ja 2002. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste ametliku laulu. See pani paljusid ja ka Vangelist ennast arvama, et ta võiks midagi kirjutada koduste 2004. aasta Ateena olümpiamängude jaoks, kuid see töö anti Hollandi DJ Tiëstole. Esimest korda olümpiaajaloos valis ja kirjutas kogu olümpiamängude muusika DJ, tehes seda *trance*-stiilis. Vangelis ei kirjutanud oma koduolümpia jaoks midagi.

1987. aastal kaebas Kreeka muusik Stavros Logarides Vangelise kohtusse: filmi "Tulevankrid" avamuusika olevat plagiaat tema teosest. Vangelis seadis kohtusaali süntesaatorid ja mängis kohtule, et demonstreerida oma heliloomingu käiku, koostades kohtus uue helitöö. Kohus otsustas, et sarnasused "Tulevankrite" avamuusika ja Logaridese muusika vahel on väikesed ja muusika on Vangelise loodud algupärand.

2003. aastal ilmus tema teoste kogumik "Odyssey: The Definitive Collection".

Viited
------

* Vangelis | A musical journey | (Page 1 of 15) | Vangelis Papathanassiou, Biography of Greek composer Vangelis
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
|  Olümpiamängud |
| Esimene koht | 1912 | 1500 m jooksus |

**Arnold Nugent Strode Strode-Jackson** (5. aprill 1891 Addlestone – 13. november 1972 Oxford) oli briti keskmaajooksja ja sõjaväelane.

Jackson alustas 1910. aastal õpinguid Oxfordi Ülikoolis. Ta võistles ta mitmel spordialal, muu hulgas sõudmises, jalgpallis ja maahokis, kus ta oli ülikooli meeskonna kapten. Ta võitis Oxfordi–Cambridge'i vahelise miilijooksus kolmel korral ja oli Oxfordi Ülikooli kergejõustikuklubi president.

Rahvusvaheliselt tuntud Jackson sõitis 1912. aasta Stockholmi olümpiamängudele oma kulul. Ameeriklased Norman Taber ja maailmarekordimees Abel Kiviat juhtisid 1500 meetri jooksus peaaegu lõpuni. 50 meetrit enne lõppu tõusis Jackson nende kõrvale ja võitis jooksu ajaga 3.56,8. Esimesed viis meest lõpetasid viie meetri sees. Kiviat ja Taber kaotasid mõlemad 0,1 sekundiga, mistõttu selgitati teised medalisaajad välja fotofinišiga.

1914. aastal värvati ta sõjaväkke. Ta osales Esimeses maailmasõjas jalaväes. Jackson sai sõjas kolm korda haavata ja oli riigi noorim brigaadikindral. Ta pälvis lisaks Teeneteordeni. Sõjas saadud vigastus tegi lõpu tema sportlaskarjäärile. Ta kolis 1945. aastal USA-sse ja sai riigi kodakondsuse. Päris abikaasa Dora (abiellusid 1918) surma 1963. aastal naasis ta Oxfordi, kuhu jäi elu lõpuni.

Viited
------

1. ↑  "Athletics at the 1912 Stockholm Summer Games: Men's 1,500 metres". sports-reference.com. Vaadatud 11.12.2016

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Arnold Jackson** |

* Arnold Jackson veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes

| * v
* r
Meeste 1500 m jooksu olümpiavõitjad |
| --- |
| 
1896: Edwin Flack • 1900: Charles Bennett • 1904: Jim Lightbody • 1906: Jim Lightbody • 1908: Mel Sheppard • 1912: Arnold Jackson • 1920: Albert Hill • 1924: Paavo Nurmi • 1928: Harry Larva • 1932: Luigi Beccali • 1936: Jack Lovelock • 1948: Henry Eriksson • 1952: Josy Barthel • 1956: Ron Delany • 1960: Herb Elliott • 1964: Peter Snell • 1968: Kip Keino • 1972: Pekka Vasala • 1976: John Walker • 1980: Sebastian Coe • 1984: Sebastian Coe • 1988: Peter Rono • 1992: Fermín Cacho • 1996: Noureddine Morceli • 2000: Noah Ngeny • 2004: Hicham El Guerrouj • 2008: Asbel Kiprop • 2012: Taoufik Makhloufi • 2016: Matthew Centrowitz • 2020: Jakob Ingebrigtsen |
**Vokaalmitmus** on koos *de*-mitmusega üheks põhiliseks mitmuse väljendamise viisiks. Vokaalmitmus avaldub omakorda kahe tüübina (nt *aasta/i/s, õnnelike/s*). 

Tugevaastmeline vokaalmitmus on eriti iseloomulik Tartu keelele.

Esinemisvõimalused
------------------

Vokaalmitmuse esinemisvõimalus oleneb sõnatüübist. Kui sõnatüüp vokaalmitmust võimaldab, esineb vokaalmitmus vähemalt osastavas kään­­des (kas ainuvõimalikuna või paralleelselt formatiiviga *sid*), nt *aasta : aasta/i/d, siil : siile ~ siili/sid*. Sõnatüübiti võib vokaal­mit­mus esine­da paralleelselt *de*-mitmusega ka kohakäänetes ja saavas käändes ning (olenevalt vokaalmitmuse liigist) ka omastavas, rajavas, olevas, ilmaütle­vas ja kaasaütlevas käändes. Nimetavas käändes ei esine kunagi vokaalmitmust. 

### *i*-mitmus ja tüvemitmus

Vokaalmitmusel on omakorda kaks liiki: *i*-mitmus ja tüvemitmus. Neist esimese korral on mitmuse tunnuseks *i*, mis liitub tüvele, nt *aasta/i/d, karvase/i/d*. Teatud sõnatüüpides on mitmuse tunnus *i* sula­nud häälikuloolise arengu tulemusel tüvega ühte. Selle tagajärjel on tekkinud mitmusetüvi, milles mitmuse tunnus ja tüvi ei ole teineteisest eraldatavad, nt *siil (: siili) : siile, maja : maju, kurk (: kurgi) : kurke*. Niisugust mitmuse liiki nimetatakse tüvemitmuseks.

Mitmusetüve moodustamine
------------------------

Mitmusetüvi moodustatakse tüvevokaali määramisega. Õige tüvevokaal leitakse lõpumuutuslike sõnade korral sõna muute­­tüvest, nt *lai : laia* on *a*-tüveline, *keel : keele* on *e*-tüveline sõna. Klusiili või s-i kaoga laadivahelduslike sõnade korral on otstarbekas võtta aluseks tugeva­­astmeline muutetüvi (kui sõnal niisugune tüvevariant on), sest nõrgas astmes võivad vokaaliteisendused tüve lõpuvokaali moonutada, nt *pood : poe : poodi* on *i*-tüveline sõna. Tüvemitmust saab moodustada ainult astmevahelduseta sõnadest (*seminar-, pesa-, oluline-, jõuline-*tüüp) või nõrgeneva astme­vahel­dusega sõnadest (VI käändkond).

* ­u → e (nt *toit : toidu : toite*)
* i → e (nt *kuul : kuuli : kuule*)
* e → i (nt *meel : meele : meeli*)
* a → u, kui esisilbis a, aa, i, ii, õ, õõ, ae, ai, ei, äi, õi, au, iu, õu (nt *kala : kalu, vaal : vaala : vaalu, kaer : kaera : kaeru*)
* a → e, kui lühikeses esisilbis u (nt *tuba : tube*)
* a → i muudel juhtudel (nt *pesa : pesi, julm : julma : julmi*)

Viited
------

1. ↑  "Mitmus". *Eesti keele käsiraamat 2007*. Vaadatud 06.01.2021.
2. ↑  eki.ee
3. 1 2  "Vokaalmitmus". *Eesti keele käsiraamat 2007*. Vaadatud 06.01.2021.
4. ↑  "Mitmusetüve moodustamine". *Eesti keele käsiraamat 2007*. Vaadatud 07.01.2021.
**Podenzana** on omavalitsusüksus (*comune*) Itaalias Toscana maakonnas Massa ja Carrara provintsis.

312 meetri kõrgusel merepinnast asuva Podenzana asustustihedus on keskmiselt 128 inimest ruutkilomeetri kohta. 

Podenzana piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Aulla, Bolano (SP), Calice al Cornoviglio (SP), Follo (SP), Licciana Nardi, Tresana.

Podenzana halduspiirides asuvad järgmised asulad: Bagni, Barco, Campana Battia, Casa Borsi, Casalina, Ceresedo, Cerghiraro, Cospedo, Cuncia, Faito, Ficaro, Fogana, La Costa, Laghi, Lagneda, Loppiedo, Metti, Montale, Montalini, Oliveto, Pagliadiccio, Pianello, Serracanda, Sescafale.

Mälestusmärgid ja vaatamisväärsused
-----------------------------------

### Sakraalarhitektuur

* *Santuario della Madonna della Neve al Gaggio*

Madonna della Neve pühakoda Gaggios
* *Pieve di Sant'Andrea a Montedivalli*
* *Oratorio di Metti*

Metti oratoorium
* *Necropoli di Genicciola*

Genicciola nekropolid
* *Torre Malaspiniana al Prato*

*Torre Malaspiniana* Pratos
* *Chiesa di San Giacomo e San Cristoforo in località Chiesa Podenzana*

San Giacomo ja San Cristoforo kirik Chiesa Podenzanas
* *Chiesa di San Rocco in località Chiesa di Montedivalli*

San Rocco kirik Chiesa di Montedivallis
* *Parco del Gaggio in località Gaggio*

Galerii
-------

* Madonna della Neve pühakoda GaggiosMadonna della Neve pühakoda Gaggios
* San Giacomo ja San Cristoforo kirikSan Giacomo ja San Cristoforo kirik
* Podenzana kastellPodenzana kastell
* Podenzana oratooriumPodenzana oratoorium
* San Rocco kirik MontedivallisSan Rocco kirik Montedivallis

Viited
------

1. ↑  "DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. oktoober 2018. Vaadatud 6. juuli 2013.
2. ↑  Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019.
3. ↑  Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018, vaadatud 16.03.2019.

Välislingid
-----------

 Podenzana – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (itaalia keeles)