recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Ida-Saksamaa |
|  |
| Kuld | 1980 | Sulgkaal |
|  |
| Veerand-finaal | 1979 | Sulgkaal |
| 1. ring | 1981 | Kergekaal |

**Rudi Fink** (sündinud 6. juulil 1958 Cottbusis (praegu Brandenburgi liidumaa)) on Ida-Saksamaa endine poksija.

Fink oli kokku kolmekordne Ida-Saksamaa meister – sulgkaalus (kuni 57 kg) aastatel 1977 ja 1979 ning kergekaalus (kuni 60 kg) 1980. aastal.

Fink võitis sulgkaalus (kuni 57 kg) 1980. aasta Moskva olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.

Fink osales sulgkaalus (kuni 57 kg) 23. Euroopa meistrivõistlustel (Köln, 1979), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Viktor Rõbakovile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning kergekaalus (kuni 60 kg) 24. Euroopa meistrivõistlustel (Tampere, 1981), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Viited
------

1. ↑  Rudi Fink lehel *Wer war wer in der DDR?* (Kes oli kes Ida-Saksamaal?). Saksa keeles
2. ↑  Ida-Saksamaa meistrivõistlused poksis 1949–1989. Tulemused inglise keeles
3. ↑  22. suveolümpiamängude poksivõistlus. Moskva 1980. Tulemused inglise keeles
4. ↑  23. Euroopa meistrivõistlused poksis. Köln 1979. Tulemused inglise keeles
5. ↑  24. Euroopa meistrivõistlused poksis. Tampere 1981. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Rudi Fink veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
| Medalikohad |
| --- |
| Suurbritannia esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Kolmas koht | 1920 | Kukk-kaal |

**George McKenzie** (22. september 1900 Leith, Edinburgh – 5. aprill 1941 Leith, Edinburgh) oli Šotimaa ja Suurbritannia poksija.

McKenzie oli Suurbritannia meister kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) 1920. aastal.

McKenzie sai kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) 1920. aasta Antwerpeni olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Clarence Walkerile (Lõuna-Aafrika Liit) ning võites 3. koha kohtumises Henri Hébrants'i (Belgia).

Elukutselisena
--------------

McKenzie poksis jaanuarist 1922 kuni märtsini 1931 elukutselisena. Ta osales kokku 19 kohtumisel, millest võitis 12 (neist 5 nokaudiga) ja kaotas 6 (neist 2 nokaudiga) kohtumist ning 1 kohtumine jäi viiki.

Isiklikku
---------

George McKenzie noorem vend James oli samuti tuntud Šotimaa ja Suurbritannia poksija ning tema nõbu oli tuntud elukutseline poksija Tancy Lee.

Viited
------

1. ↑  7. suveolümpiamängude poksivõistlus. Antwerpen 1920. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* George McKenzie saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* George McKenzie saidil BoxRec
**Eesti Teaduste Akadeemia Toimetised** (inglise Proceedings of the Estonian Academy of Sciences) on aastast 1952 Eesti Teaduste Akadeemia ja mitme teise asutuse (nt Tartu Ülikooli) välja antav teadusajakiri. 

Ajakiri on 1991. aastast eelretsenseeritav. Aastast 1995 on ajakirja artiklid olnud enamjaolt ingliskeelsed koos eestikeelsete kokkuvõtetega.

Seeriad
-------

Aastatel 1956–1966 ilmus ajakiri neli korda aastas ja kolme seeriana. 

Aastast 1967 ilmus ajakiri neli korda aastas ja nelja seeriana. 

Aastal 1996 lõpetati seeria "Ühiskonnateadused" väljaandmine ja selle asemel hakkas ilmuma Eesti Teaduste Akadeemia ja Tartu Ülikooli ühisajakiri Trames.

Aastast 1997 ilmub neli korda aastas ja viie seeriana. Seeriasse kuuluvad järgmised ajakirjad:

* Biology. Ecology (Bioloogia. Ökoloogia) (Alates aastast 2008 Estonian Journal of Ecology)
* Physics. Mathematics (Füüsika. Matemaatika)
* Chemistry (Keemia)
* Geology (Geoloogia)
* Engineering (Tehnikateadused).

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 02.03.2013)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  EE 12. köide, 2003: 103.

Välislingid
-----------

* Ajakirja koduleht (inglise keeles) (vaadatud 02.03.2013)
**Riigivolikogu 4. valimisringkond** asus Tallinnas.

Ringkonda kuulusid Tallinna linna tänavad: Aspe, Drevingi, Fählmanni, Gildi ― paaritud numbrid, Gonsiori ― Raua ja Türnpuu tänavate vaheline osa, Heeringa, Hermanni ― paaritud numbrid 3-st ja paarisnumbrid 4-st alates, Imanta ― paaritud numbrid 33-st ja paarisnumbrid 36-st alates, Israeli, Jakobi ― paaritud numbrid 1―13 ja paarisnumbrid 2―12, Jakobsoni ― paaritud numbrid 1―33 ja paarisnumbrid 2―44, Jannseni ― paaritud numbrid 3-st ja paarisnumbrid 4-st alates, Kaasani ― paarisnumbrid, Kappeli ― paaritud numbrid 3-st ja paarisnumbrid 4-st alates, Klaasingi ― paaritud numbrid, Kollane, Kreutzwaldi ― paaritud numbrid 7―31 ja paarisnumbrid 6-st alates, Kuhlbarsi, Kunderi, Laulupeo ― paaritud numbrid 3-st ja paarisnumbrid 4-st alates, Lennuki ― paaritud numbrid 17-st ja paarisnumbrid 30-st alates, Liivalaia ― 51―83, Liivamäe, Lubja ― paaritud numbrid 3―11, Lutheri ― paarisnumbrid 2―18, Poska ― nr. 1, 2, 3, 4, 5, Pärna, Raua ― paarisnumbrid 4―42, Reinvaldi, Saali, Septembri, Tartu maantee ― paaritud numbrid 45―57 ja paarisnumbrid 30―50, Terase ― paarisnumbrid, Tina ― paaritud numbrid 21-st ja paarisnumbrid 24-st alates, Tobiase, Türnpuu, Veski, Vilmsi ― paarisnumbrid 26-st alates.

I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 8910 hääleõiguslikku kodanikku.

Kandideerisid Nikolai Kann, Enn Murdmaa (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat), Rudolf Mähar ja Neeme Ruus, kes said vastavalt 1016, 1320, 1439 ja 2208 häält, seega valiti 4. valimisringkonnast Riigivolikogusse Neeme Ruus.

II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Neeme Ruus, vastaskandidaat Heinrich Tann.
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Poola |
|  |
| 2. ring | 1936 | Kukk-kaal |
|  |
| 4. koht | 1937 | Kukk-kaal |
| Hõbe | 1939 | Sulgkaal |

**Antoni Czortek** (2. juuli 1915 Buśnia, Warlubie vald, Świecie maakond, Kujawy-Pomorze vojevoodkond – 15. jaanuar 2004 Radom, Masoovia vojevoodkond) oli Poola poksija.

Czortek oli kokku neljakordne Poola meister – kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 1934. aastal, sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) aastatel 1938–1939 ning kergekaalus (kuni 62 kg) 1949. aastal. Ta sai Poola meistrivõistlustel 2. koha kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 1935. aastal ja sulgkaalus (kuni 58 kg) 1948. aastal ning 3. koha kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) 1936. aastal.

Czortek osales mõlemal Eesti ja Poola maavõistlusel poksis. Ta võitis oma kohtumise Evald Seepere vastu nii 1938. aasta kevadel kui ka 1938. aasta sügisel. 

Czortek osales kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) 1936. aasta Berliini olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Czortek sai sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 6. Euroopa meistrivõistlustel (Dublin, 1939) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Patrick Dowdallile (Iirimaa). Ta osales kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) 5. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1937), kuid kaotas poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Anton Oscale (Rumeenia) ning 3. koha kohtumise Veikko Huuskosele (Soome).

Czortek mobiliseeriti Teise maailmasõja puhkedes Poola sõjaväkke. Ta võitles Saksamaa vägede vastu Wieluńi ruumis, kuid pärast Poola alistumist püüdis ta end varjata. Ta tabati ja saadeti Oświęcimi koonduslaagrisse, hiljem Mauthausen-Guseni koonduslaagrisse ning vabanes sealt alles 1945. aastal. Temaga laagris juhtunu – teda sunniti surma ähvardusel poksima endast raskemate kaasvangide ja valvuritega – sai hiljem tuntuks. Neid sündmusi on kasutatud filmis "Klintš" (1979; poola keeles "Klincz"), kus ka Czortek ise mängis ühes kõrvalosas.

Viited
------

1. ↑  11. suveolümpiamängude poksivõistlus. Berliin 1936. Tulemused inglise keeles
2. ↑  6. Euroopa meistrivõistlused poksis. Dublin 1939. Tulemused inglise keeles
3. ↑  5. Euroopa meistrivõistlused poksis. Milano 1937. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Antoni Czortek veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Antoni Orgusaar** (8. september 1862 Võisiku mõisavald – 19. juuli 1930 Sindi) oli eesti õigeusu vaimulik.

Ta sündis Võisiku vallas Viljandimaal. Vaimuliku hariduse omandas Riia Vaimulikus Seminaris, mille lõpetas 1884. aastal I järgu diplomiga.

Tema esimeseks töökohaks oli Hiiumaal Pühalepa vallas asuv Kuri õigeusu kogudus, kus ta töötas kümme aastat preester-kooliõpetajana. Tema teenistuse ajal toimus piirkonnas suur usuvahetus – ainuüksi aastatel 1885–1887 läks Pühalepa luteri kogudusest õigeusku üle 1023 inimest. Seoses sellega tuli isa Antonil asuda rajama ka kiriku- ja kogudusehooneid, mis ehitati aastatel 1888–1891.

1894. aastal viidi Antoni Orgusaar üle Jõhvi õigeusu koguduse preestriks, kus tema juhtimisel lõpetati 1895. aastal uue Jõhvi Issanda Ristimise kiriku ehitustööd. 13. augustil 1895 pühitses uue kiriku sisse Riia ja Miitavi peapiiskop Arseni.

Töötanud kolmteist aastat Jõhvis, sai isa Antonist 1907. aastal Sindi õigeusu koguduse preester. See jäi tema viimaseks töökohaks, kus ta teenis 23 aastat kuni oma surmani 1930. aastal. Sindis oli ta samuti kooliõpetajaks; samuti oli isa Antoni mõnda aega Pärnumaa praost, siis kirikliku kohtu uurija ja ka vaimulike pihiisa.

Antoni Orgusaar tegeles ka vaimuliku kirjanduse tõlkimisega eesti keelde. Trükis on ilmunud tema tõlgitud kaheosaline "Usk, lootus ja armastus".

Ta maeti 22. juulil 1930 Sindi õigeusu koguduse kalmistule. Isa Antoni matusetalitust toimetasid viis preestrit ja kolm ülempreestrit praost Nikolai Leismani eesteenimisel.

Kasutatud allikad
-----------------

* *+ Ülempreester Antoni Orgusaar.* // Uus Elu, 1930, nr 8, lk 6.
**Lee Myung-bak** (korea keeles 이명박, hanja: 李明博, sündinud 19. detsembril 1941 Jaapanis Ōsakas) on Lõuna-Korea poliitik, 17. Lõuna-Korea president 25. veebruarist 2008 kuni 25. veebruarini 2013.

Lee vanemad olid emigreerunud Jaapanisse ajal, mil Korea oli Jaapani poolt okupeeritud. Tema isa Lee Chung-u töötas karjafarmis sulasena, ema Chae Taewon oli koduperenaine. Myung-bakil oli kolm venda ja kolm õde ning ta oli vanuselt seitsmest lapsest viies.

Pärast seda, kui 1945 lõppes Jaapani okupatsioon Koreas, pöördus pere Koreasse tagasi. Laev, millega nad kodumaale tahtsid sõita, läks aga Tsushima saare juures põhja ning perekond kaotas kogu oma varanduse.

Perekond hakkas elama Lõuna-Korea idarannikul Pohangis, kus isa oli üles kasvanud. Lee õppis seal algul õhtukoolis, pärast pealinnas Korea Ülikoolis. 1964, kui ta oli kolmandal kursusel, valiti ta ülikooli üliõpilasnõukogu presidendiks. Samal aastal osales ta üliõpilaste demonstratsioonis presidendi Park Chung-hee vastu. Teda süüdistati vastuhaku organiseerimises ning selle eest mõisteti talle karistuseks 3 aastat vangistust pluss 5 aastat tingimisi. Kuid tegelikult istus ta Sŏulis vanglas pisut vähem kui 3 kuud.

Lõuna-Koreas on kohustuslik sõjaväeteenistus, kuid Lee vabastati sellest tervislikel põhjustel. Tal diagnoositi äge bronhektaasia.

1965 asus Lee tööle ehitusettevõttes Hyundai Engineering and Construction. Samal aastal sai Hyundai oma esimese tellimuse välismaalt. See oli 5,2 miljoni USA dollari suuruse mahuga hange kiirtee ehitamiseks Taisse. Kuigi Lee oli uus töötaja, saadeti ta Taisse projektis osalema. Maantee valmis 1968. aasta märtsis. Lee naasis kodumaale ja seejärel ülendati ta Hyundai masinatehase juhatajaks Sŏulis. Selleks pidi ta eelnevalt Park Chung-heele tõotama, et ei protesti rohkem tema poliitika vastu. Juba 29 aasta vanuselt sai Lee Hyundai direktorite nõukogu liikmeks ja 35-aastaselt selle tegevdirektoriks. 1988, 47 aasta vanuselt nimetati ta Hyundai presidendiks. Kui ta 1965 tööd Hyundais alustas, oli seal kõigest 90 töötajat, aga kui ta ettevõttest 1992 lahkus, oli neid üle 160 000.

Enne presidendiametisse asumist oli Lee Sŏuli linnapea.

Lee Myung-bak on kristlane. Ta on abielus ja tal on neli last.

2018. aasta 5. oktoobril mõisteti talle 15 aastat vangistust korruptsiooni eest.

Viited
------

1. ↑  Choe Sang-Hun (5. oktoober 2018). "Former South Korean President Gets 15 Years in Prison for Corruption" (inglise). The New York Times. Vaadatud 5.10.2018.
2. ↑  "Lee Myung-bak, S Korea ex-president, jailed for 15 years" (inglise). BBC. 5. oktoober 2018. Vaadatud 5.10.2018.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Lee Myung-bak** |

* Lee Myung-bak koduleht inglise keeles
Avaari mark Ida-Baieris Doonau (*Donau*) ja Drava (*Drau*) jõe vahel
**Avaari mark** (Avaria, saksa: *Awarenmark*) oli kagupoolne piiriala Karolingide impeeriumis, mis loodi Karl Suure poolt 8. sajandi lõpul avaaride vastu Doonau jõel kohas, kus nüüd on Alam-Austria.

Ajalugu
-------

Umbes 560. aastast alates valitsesid avaarid suuri Pannoonia tasandiku ja Karantaania alasid Frangi riigist kagus, kuigi viimasel ajal pidi Avaari khaaniriik tegelema Bulgaaria ja Horvaatia sissetungidega. Oma impeeriumi piiride ja liikluse kaitsmiseks idakaubateedel asus Frangi kuningas (768–814) Karl Suur liitu Bulgaaria khaani Krumiga ja Horvaatia hertsogi Vojnomiriga ning käivitas aastast 791 mitu kampaaniat avaaride vastu, kus ta "Vita Karoli Magni" järgi kohtas vaid vähest vastupanu. Aastal 796 hävitasid Karl Suure poja ja Itaalia kaaskuninga (781–810) Pippini juhitavad Karolingide väed peamise avaaride kindluse *avaaride rõnga* ja tegid khaani Frangi vasalliks, kui ülejäänud avaarid taandusid Tisza jõe taha. Võit on põlistatud poeemis "De Pippini regis Victoria Avarica".

Karl Suur asutas Avaari margi Ennsi jõest idas. Avaria ja Karantaania piirialad ulatusid piki Baieri idapiiri Doonau tasandikult Dravani ja Ida-Friuli taha, et kaitsta impeeriumi tulevaste rünnakute eest Pannooniast. Avaari margi sõjaline juhtimine anti Alemannia krahvile Gerold von Anglachgaule, tema pojale Gerold Nooremale ja Erichile Friulist, kes valitsesid kui markkrahvid võimuga kohalike krahvide üle ja õigusega koguda maksu (*Marchfutter*).

Kui Horvaatia hertsogi Ljudevit Posavski ja Suur-Määri riigi valitsejate poolt kerkisid uued ohud, kadusid avaarid 820. aastate ürikutest ja nii Avaari mark koos nendega. Koos Baieriga sai selle idamark (*marcha orientalis*, ka Pannoonia mark) pärast 843. aasta Verduni lepingut Ida-Frangi riigi osaks. Külgneva Pannoonia tasandiku Leitha ja Morava (*March*) jõe taga idas asustasid umbes 900. aasta paiku madjarid, kes vallutasid 907. aasta Bratislava lahinguga ka endise Avaari margi. See oli alles aastal 955, kui Saksa kuningas Otto I võttis oma võiduga Lechi lahingus need alad tagasi. Kui 976. aastal ülendas tema poeg, keiser Otto II Baieri suure Kärnteni margi hertsogkonnaks, tekkis ülejäänud *marcha orientalis*est Doonaul Idamark (*Ostarrîchi*).

Vaata ka
--------

* Austria ajalugu
**Termodünaamiline tasakaal** on termodünaamilise süsteemi stabiilne olek, mille puhul süsteemis ei toimu mingeid makroskoopilisi muutusi (aine- ja energiavood väliskeskkonnast eraldatud süsteemi sees ei muutu) ja olekuparameetrid – temperatuur, rõhk ja ruumala (maht) – jäävad ajas muutumatuks.

Püsivates välistingimustes olevas süsteemis saabub termiline tasakaal relaksatsiooni tõttu. Kui välistingimused ei muutu, siis süsteem iseenesest sellest enam ei välju.

Tasakaalutingimused
-------------------

Selleks et süsteem saaks olla termodünaamilises tasakaalus, peavad olema täidetud termilise, mehaanilise ja keemilise tasakaalu tingimused:

* termilise tasakaalu eelduseks on makroskoopiliste soojusvoogude puudumine süsteemis; selleks peab temperatuur olema süsteemi ulatuses ühesugune;
* mehaaniline tasakaal eeldab, et üks makroskoopiline osasüsteem ei mõjuta teist osasüsteemi; sel juhul on rõhk kogu süsteemi ulatuses ühesugune ja süsteemile ei mõju välised väljad;
* keemiline tasakaal eeldab, et eri faasiolekutest koosneva süsteemi koostis jääb muutumatuks; sel juhul on faaside keemilised potentsiaalid võrdsed; kui süsteemile mõjub elektriväli), siis on elektrokeemilise tasakaalu eelduseks  elektrokeemilise potentsiaali konstantsus.

Tasakaalutingimused eri süsteemides
-----------------------------------

### Suletud süsteem

Suletud süsteem on termodünaamilises tasakaalus, kui selle entroopia {\displaystyle S} on maksimaalne; vastavalt diferentsiaal

{\displaystyle \mathrm {d} S=0}.
### Kindla mahuga ja kindla temperatuuriga süsteem

Süsteemis, millele on väljastpoolt ette antud konstantne maht {\displaystyle V} ja konstantne temperatuur {\displaystyle T}, on vabaenergia {\displaystyle F(T,V,N)=U(S,V,N)-TS} minimaalne; siin {\displaystyle U} on siseenergia ja N osakeste arv. Kuna diferentsiaal

{\displaystyle \mathrm {d} F=-S\mathrm {d} T-p\mathrm {d} V+\mu \mathrm {d} N=0},
sest {\displaystyle \mathrm {d} T=\mathrm {d} V=0}, siis järelikult ka {\displaystyle \mathrm {d} N=0}.

### Kindla rõhuga ja kindla temperatuuriga süsteem

Süsteemis, millele on väljastpoolt ette antud konstantne rõhk {\displaystyle p} ja konstantne temperatuur {\displaystyle T}, on Gibbs vaba entalpia minimaalne. Kuna diferentsiaal

{\displaystyle \mathrm {d} G=-S\mathrm {d} T+V\mathrm {d} p+\mu \mathrm {d} N=0},
sest {\displaystyle \mathrm {d} T=\mathrm {d} p=0}, siis järelikult ka {\displaystyle \mathrm {d} N=0}.

Vaata ka
--------

* Termodünaamiline süsteem
* Termodünaamiline protsess
* Olekuparameetrid

Viited
------

1. ↑  ENE 9. köide, 1996
Euroopa Liidu (rohelise taustaga) missioonidega kaetud muud riigid (sinise taustaga)
**Euroopa Liidu diplomaatiline missioon** (inglise keeles *diplomatic mission of the European Union*) on Euroopa Liidu missioon riikides, mis ei ole Euroopa Liidu (EL) liikmesriigid või rahvusvaheliste organisatsioonide juures (ÜRO, UNESCO ja teised). Sellist missiooni nimetatakse ka Euroopa Liidu delegatsiooniks (prantsuse keeles *délégation de l'Union européenne*; inglise keeles *delegation of the European Union*).

Euroopa Liidu liikmesriigid on oma välispoliitikas paljudes küsimustes ühel meelel. Neis küsimustes esindab neid liikmesriike Euroopa Liit. Kuna igal liikmesriigil on välisriikides olemas ka neid riike esindavad diplomaatilised esindused, siis Maastrichti lepingu (1992) kohaselt peavad liikmesriikide diplomaatilised esindused ja Euroopa Liidu delegatsioonid tegema koostööd.

Euroopa Liit on saanud õiguse delegatsiooni loomiseks rohkem kui 120 riigis.

* EL-i delegatsiooni Suurbritannias residents Londonis
* EL-i delegatsiooni Barbadoses residents Bridgetownis
* EL-i delegatsiooni Austraalias residents Canberras

Vaata ka
--------

* Euroopa Liidu ühine välis- ja julgeolekupoliitika
* Euroopa Liidu suursaadik
* Euroopa Liidu delegatsioon Ameerika Ühendriikides
* Euroopa Komisjoni esindus Eestis
**Termodünaamika esimene seadus** on sisuliselt energia jäävuse seadus.

See on edasiarendus mehaanilise energia jäävusest võttes arvesse ka kehade siseenergia ning soojuse kui energiaülekandevormi olemasolu. (Näiteks hõõrdumise esinemisel on mehaanilise energia jäävus rikutud, kuna osa mehaanilisest energiast muundub siseenergiaks - soojuseks.)

Termodünaamika esimest seadust võib ka sõnastatada järgnevalt: "Igiliikuri (*perpetuum mobile*) ehitamine on võimatu." See tähendab, et ei ole võimalik ehitada masinat (seadet), mis teeks tööd ilma väliskeskkonnast saadava soojuseta (energiata).

Termodünaamika esimene seadus sätestab, et keha siseenergia (*U*) saab muutuda tänu soojushulgale (*Q*), mis saadakse väliskeskkonnast ning tööle (*A*), mida süsteem teeb välisjõudude vastu:

{\displaystyle \Delta U=Q-A},
kus *Q* on soojushulk, mille keha saab väliskeskkonnalt ning *A* on töö, mida keha teeb välisjõudude vastu (juhul kui keha annab soojust ära, siis on *Q* negatiivne; kui välisjõud teevad tööd, siis on *A* positiivne).

{\displaystyle \Delta U=-Q+A},
Kõige lihtsam töö vorm on mehaaniline töö. Näiteks gaas teeb paisumisel tööd

{\displaystyle A=p\Delta V},
kus *p* on gaasi rõhk ning *ΔV* on ruumala muut. Võimalikud on ka muud töö vormid (nt. elektriline: aku laadimine-tühjenemine).

Diferentsiaalkujul saab esimest seadust esitada järgnevalt:

{\displaystyle dU=dQ-p\cdot dV}
Kui teha lihtsustus ning vaadelda sama protsessi ühe mooli ühe kraadilise muutuse jaoks, siis saab termodünaamika I seaduse esitada kujul:

{\displaystyle C\_{p}=C\_{V}+R} (*Cp* - moolsoojus isobaarilises protsessis, *CV* - moolsoojus isohoorilises protsessis, *R* - Universaalne gaasikonstant)
Universaalne gaasikonstant näitab tööd, mida teeb üks mool ideaalgaasi, paisudes isobaariliselt nii palju, et tema temperatuur tõuseb ühe kraadi võrra.

Vaata ka
--------

* Energia jäävuse seadus
* Termodünaamika teine seadus
* Termodünaamika kolmas seadus
* Energiabilanss
**Nerėpai** on küla Leedus Kretinga rajoonis Imbarė vallas. Nerėpai põhjaosa moodustab samanimelise küla, mis jääb Mosėdise valda.

Küla jääb Salantai regionaalparki, osaliselt ka Šaukliai maastikukaitsealale. Osaliselt ulatuvad külla ka Natura 2000 ala Salantase ja Blendžiava jõed.

Muinsuskaitse all on ka Katkuhaudadeks kutsutud Nerėpai vana kalmistu, mis oli kasutusel XX sajandi algusaastateni.

Asulat on esmamainitud 1568. aastal. XVIII sajandil kuulus asula Vilniuse trinitariaanide kloostrile. 1847. aastal konfiskeeriti küla kloostrilt ja see läks riigile kuuluva Mosėdise mõisa omandisse.

Nerėpaisse jäi küla põhiosa, põhjapoolse Nerėpai aladel asus üksiktaludega mõisa mets. Nõukogude perioodil jagati küla kaheks.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 112 (1821)
* 114 (1843)
* 81 (1866)
* 54 (1902)
* 100 (1923)
* 52 (1959)
 | * 239 (1970)
* 16 (1979)
* 10 (1989)
* 5 (2001)
* 2 (2011)
 |

Viited
------

1. ↑  Gyventojai gyvenamosiose vietovėse: Lietuvos Respublikos 2011 metų gyventojų ir būstų surašymo rezultatai. Vilnius: Statistikos departamentas, 2013.
2. ↑
3. ↑  Nerėpų kaimo senosios kapinės, vad. Marų kapais
4. ↑  Lietuvos valstybės istorijos archyvas. – F. 1292
**Termokeemiline muundamine** (*thermochemical conversion*) tähendab keemiatehnoloogias mingi toorme kõrgel temperatuuril töötlemist, mille käigus tahked või vedelad ained muundatakse väärtuslikeks tahketeks, vedelateks või gaasilisteks saadusteks.

Termokeemiline muundamine tähendab aine molekuli lagundamist kõrge temperatuuri toimel (keemiliste sidemete katkemine, termolüüs), millele võib järgneda esmaste lagusaaduste edasine lagunemine (näiteks õliaurude lagunemine gaasiks ja koksiks) või modifitseerumine keskkonda viidud ainete (õhuhapnik, veeaur) osalusel.

Termokeemiline muundamine tähendab valdavalt orgaaniliste kõrgmolekulaarsete ainete (looduslikud tahked kütused, nafta, energiataimed, mitmesugused orgaanilised jäätmed jm) lagundamist (pürolüüsi) tahke-, vedel- ja gaaskütusteks. Enamasti teostatakse pürolüüs ilma õhu juurdepääsuta (krakkimine, utmine, destruktiivne destillatsioon) või vähese õhu juuresolekul või reguleeritud koguse õhu ja veeauru osalusel (gaasistamine, hüdropürolüüs). 

Paljudel juhtudel kasutatakse termokeemilise muundamise tähenduses selliseid üldisi termineid nagu "termolüüs", "pürolüüs" ja "termiline destruktsioon" ning spetsiifilisi termineid nagu "lubjapõletus", "rauasulatus", "tõrvaajamine", "depolümerisatsioon" jt.

Vaata ka
--------

* Termolüüs
* Lagunemisreaktsioon
* Põlevkiviõli
**Termolüüs** ehk **termiline lagundamine** on protsess, milles aine kõrge temperatuuri toimel laguneb kaheks või enamaks aineks. See on ainete termiline destruktsioon, mille puhul suuremad või keerulisema struktuuriga molekulid lagunevad lihtsamateks väiksema molekulkaaluga ühenditeks.

Termolüüsireaktsioonid toimuvad kuumutamisel, sest keemiliste sidemete katkemine nõuab tavaliselt energiat, s.t. on endotermilised. Termolüüsi kasutatakse näiteks vinüülkloriidi saamiseks 1,2-dikloroetaani kuumutamisel 500 °C rõhul 15-30 atm:

ClCH2CH2Cl → CH2=CHCl + HCl
Termilised lagunemisreaktsioonid omavad olulist tähtsust keemiatööstuse väga olulistes valdkondades: gaasiliste ning vedelate kütuste tootmine, metallurgia ja ehitusmaterjalide tootmine. Metallide tootmisel maakidest on enamasti põhiprotsess metallioksiidide lagundamine kõrgel temperatuuril (pürometallurgia).

Ehitusmaterjalide vallas on oluline kustutamata lubja tootmine lubjakivi kuumutamisel šaht- või pöördahjudes:

CaCO3 → CaO + CO2
Fossiilkütustes (vähemal määral muude tahkekütustes ja -jäätmetes) sisalduva orgaanilise aine termolüüs ehk lagundamine kõrgel temperatuuril gaasilisteks või vedelateks kütusteks viiakse läbi ilma õhuhapniku juurdepääsuta; seejuures saadakse väiksema molekulkaaluga erinevate orgaaniliste ühendite segu. Kasutatavad tehnoloogilised meetodid (termokeemiline muundamine) on:

* pürolüüs, see mõiste on seotud erinevate lähtematerjalide tööstusliku lagundamise protsessidega kõrgel temperatuuril, kusjuures toimub orgaaniliste molekulide süsinikskeleti lõhustumine ja funktsionaalrühmade täielik või osaline eraldumine. Võrdluseks: tahke kütuse gaasistamine kõrgel temperatuuril toimub vaba või seotud hapniku (õhk, veeaur jm) osalusel.
* termiline krakkimine, see mõiste seondub just kõrgemate naftakomponentide lagundamise protsessidega; toimub suurte süsivesiniku molekulide lõhustumine väiksemateks molekulideks, s.t. kergemateks fraktsioonideks. Saadavate produktide segust on võimalik eraldada väärtuslikke üksikkomponente (näiteks isopreen). Nafta termilise krakkimise alternatiiviks on katalüütiline krakkimine.
* destruktiivne destillatsioon on puidu, kivisöe jm orgaanilist ainet sisaldava materjali pürolüüs spetsiaalses destillatsiooni retordis, kusjuures lenduvad produktid kondenseeritakse. Näiteks esmakordselt saadi isopreeni loodusliku kummi (kautšuki) destruktiivsel destillatsioonil. Võrdluseks: kuivdestillatsioonil pürolüüsiprotsesside osatähtsus ei ole kuigi suur.

Märkus. Vahel samastatakse mõiste "termolüüs" mõistega "pürolüüs".

Vaata ka
--------

* Lagunemisreaktsioon
* Termokeemiline muundamine
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Soome |
|  |
| 1. ring | 1932 | Raskekaal |
|  |
| Kuld | 1934 | Raskekaal |
|

**Gunnar Richard Bernhard Bärlund** (hüüdnimi **GeeBee**; 9. jaanuar 1911 Helsingi – 2. august 1982 Palm Beachi maakond, Florida osariik) oli Soome ja Ameerika Ühendriikide poksija. Poksiga tegelemist alustas ta 1925. aastal, juba 16-aastaselt tegi spordiühingu TUL koondises kaasa oma esimese välisvõistluse (1927). Ta osales Soomet esindades seitsmetel maavõistlustel, neist 1932. aastal Helsingis ja 1933. aastal Tallinnas Eesti koondise vastu.

Bärlund osales raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) 1932. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel, kus tema sekundant oli tuntud eesti poksija Valter Palm. Ta kaotas 1. ringis oma kohtumise hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Alberto Lovellile (Argentina) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Bärlund võitis raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) 4. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1934) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks.

Elukutselisena
--------------

Bärlund hakkas pärast Euroopa meistriks saamist elukutseliseks (USA-s 1936. aastast). Ta poksis septembrist 1934 kuni aprillini 1948 elukutselisena ning pidas kokku 87 kohtumist. Ta võitis neist 56 (neist 28 nokaudiga) ja kaotas 30 (neist 10 nokaudiga) kohtumist ning 1 kohtumine jäi viiki. Ta kohtus 29. detsembril 1937 ringis uuesti Lovelliga (kes oli samuti vahepeal elukutseliseks hakanud) ning võitis teda nüüd punktidega. Bärlund tõusis 1938. aastal teiseks tiitlipretendendiks, kuid MM-i tiitlimatš jäi tal pidamata.

Isiklikku
---------

Bärlund jäi elama USA-sse ja võttis ka USA kodakondsuse. Ta põdes elu lõpuaastail Alzheimeri tõbe. Tema mälestuseks peetakse alates 1982. aastast Helsingis iga-aastast poksiturniiri "GeeBee Turnaus". Talle püstitati 1991. aastal Helsingis Vallila linnaosas mälestusmärk (kujur Niilo Rikola).

Viited
------

1. ↑  10. suveolümpiamängude poksivõistlus. Los Angeles 1932. Tulemused inglise keeles
2. ↑  4. Euroopa meistrivõistlused poksis. Budapest 1934. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Gunnar Bärlund saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Gunnar Bärlund saidil BoxRec
| Medalikohad |
| --- |
| Ukraina esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Kolmas koht | 2000 | Kukk-kaal |
| Maailmameistrivõistlused |
| Kolmas koht | 2001 | Kukk-kaal |
| Euroopa meistrivõistlused |
| Esimene koht | 1998 | Kukk-kaal |

**Serhi Petrovõtš Danõltšenko** (ukraina keeles **Сергій Петрович Данильченко**; sündinud 27. aprillil 1974 Harkivis) on Ukraina endine poksija.

Harrastajana
------------

Ta oli Ukraina meister kukk-kaalus (kuni 54 kg) vähemalt 2001. aastal.

Ta sai kukk-kaalus (kuni 54 kg) 2000. aasta Sydney olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Raimkul Malahbekovile (Venemaa).

Ta sai kukk-kaalus (kuni 54 kg) 11. maailmameistrivõistlustel (Belfast, 2001) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Guillermo Rigondeaux'le (Kuuba)..

Danõltšenko võitis kukk-kaalus (kuni 54 kg) 32. Euroopa meistrivõistlustel (Minsk, 1998) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks.

Elukutselisena
--------------

Ta poksis elukutselisena 15. juunil 2002 ja 20. märtsil 2003 ning võitis esimese kohtumise punktidega ja kaotas teise kohtumise tehnilise nokaudiga.

Viited
------

1. ↑  Ukraina meistrivõistlused poksis. Lviv 2001. Tulemused inglise keeles
2. ↑  27. suveolümpiamängude poksivõistlus. Sydney 2000. Tulemused inglise keeles
3. ↑  11. maailmameistrivõistlused poksis. Belfast 2001. Tulemused inglise keeles
4. ↑  32. Euroopa meistrivõistlused poksis. Minsk 1998. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Sergi Danõltšenko saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Serhi Danõltšenko lehel *BoxRec*. Inglise keeles
**Kotsu** (ka *Cozzo*) oli muinaskihelkond Läänemaal. 

Kotsut (kujul *Cozzo*) mainitakse Henriku Liivimaa kroonikas seoses riialaste, latgalite ja liivlaste 1218. aasta rüüsteretkega Läänemaale, mille järel sealsete kihelkondade, sh Kotsu vanemad nende juurde rahu paluma läksid. Pärast vanemate lubadust end ristida lasta, iga-aastast maksu tasuma hakata ja pantvange anda sõlmitigi rahu. 1224. ja 1231. aastast pärinevad ürikud mainivad *Cotze* ja 1242. aasta allikas *Cotye* kihelkonda.

Kotsu, üks seitsmest Läänemaa kihelkonnast, hõlmas hilisema Karuse kirikukihelkonna ja võib-olla ka osa Varbla kirikukihelkonna alast. Muinaskihelkonna keskus oli tõenäoliselt Linnuse küla ja sealne Vatla maalinn. On oletatud, et Kotsu koosnes kahest osast, millest põhjapoolsemat on nimetatud *Svorue*, *Suorbe* või *Svorbe*.

Arvatakse, et allikates mainitud nime hääldati *kotso* ja et see tuleneb praeguseks keelest kadunud sõnast *kotso* või *kotsa*, mille tähendus oli oletatavalt "kõrgendik" või "tõus, nõlvak".

Viited
------

1. ↑  Henriku Liivimaa kroonika = Heinrici chronicon Livoniae. Ladina keelest tõlkinud Richard Kleis, toimetanud ja kommenteerinud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat 1982. Peatükk XXI 5, lk 182–183
2. 1 2  Enn Tarvel. Läänemaa seitse kihelkonda. *Keel ja Kirjandus* 1971, nr 5, lk 292–298
3. ↑  Lembit Jaanits, Silvia Laul, Vello Lõugas, Evald Tõnisson. "Eesti esiajalugu". Eesti Raamat, 1982. Lk 408
4. ↑  Paul Alvre. Eesti ja liivi keeleaines Henriku Liivimaa kroonikas, III : Kohanimed. *Keel ja Kirjandus, 1985, nr 2, lk 103*
**Tõugu mõis** (saksa keeles *Taugupäh*) oli Tatruse mõisa karjamõis Haljala kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Varangu küla lähedal Haljala vallas Lääne-Virumaal.

Viited
------

1. ↑  Tõugu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
2. ↑  Tõugu krjms, www.eki.ee

Välislingid
-----------

* Tõugu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Haljala kirik
Haljala kihelkond

**Kirik**: Haljala kirik  

**Mõisad**: Aari mõis | Aaspere mõis | Annikvere mõis | Aru mõis | Ernemaa mõis | Essu mõis | Haljala kirikumõis | Harmi mõis | Holsta mõis | Idavere mõis | Jalumäe mõis | Kaliküla mõis | Kandle mõis | Karula mõis | Kavastu mõis | Koigi mõis | Kodavere mõis | Kärmu mõis | Käsmu mõis | Lihulõpe mõis | Loobu mõis | Läsna mõis | Maheda mõis | Metsiku mõis | Mõisalõpe mõis | Oandu mõis | Paduri mõis | Rassivere mõis | Sagadi mõis | Sauste mõis | Selja mõis | Tammispea mõis | Tatruse mõis | Telliste mõis | Tereski mõis | Tõikvere mõis | Tõugu mõis | Vanaküla mõis | Vanamõisa mõis | Varangu | Veltsi mõis | Vihula mõis | Võle mõis
**Mükeene** (vanakreeka *Mykēnai* [mük'eenai], uuskreeka Μυκήνες (Mykínes [mik'ines]), ladina *Mycenae*) on ajalooline linn, tänapäeval arheoloogiline leiukoht Kreekas, umbes 90 km Ateenast edelas, Peloponnesose poolsaare kirdeosas.

Mükeene periood, esiajal
------------------------

Teisel aastatuhandel enne Kristust oli Mükeene Kreeka tsivilisatsiooni üks olulisemaid keskusi – sõjaline tugipunkt, mis domineeris terve Kreeka lõunaosa üle. Kreeka ajalooperiood 1600 eKr kuni umbes 1100 eKr on nimetatud Mükeene perioodiks, et näidata Mükeene juhtivat osa.

Akropolis ehk ülalinn arvatakse olevat Mükeenes kindlustatud vähemalt aastal 1500 eKr, kuna seal on sellest ajast pärinevad hauaehitised. Umbkaudu 1350 eKr rajatud kindlustused ülalinnas ja ümberkaudu ehitati stiilis, mida praegu tuntakse "kükloopilisena", sest ehituseks kasutatud kiviplokid olid nii suured, et hilisemad kreeklased ei uskunud, et inimesed olid võimelised neid tõstma. Seepärast arvasid hilisemad kreeklased, et need müürid olid kokku tassitud suurte ja väga tugevate, kuid ühe silmaga mütoloogiliste tegelaste – kükloopide poolt.

Mükeene kultuuri perioodid:

* I 1700 eKr–1550 eKr varamükeene
* II 1550 eKr–1400 eKr keskmükeene
* III 1400 eKr–1200 eKr hiline Mükeene

1200 eKr hakkas Mükeene tähtsus vähenema ja 12. sajand eKri jooksul mükeenelaste domineerimine lõppes. Seda on peetud doorlaste invasiooni tulemuseks. Järgnevate sajandite jooksul, mida ajaloos tuntakse tumeda ajajärguna, hääbusid teadmised mükeene tsivilisatsioonist, kuigi Homerose eeposed viitavad Mükeene õitseajale. Ka Iliase kangelane Agamemnon oli nende järgi Mükeene kuningas.

Mükeene kultuuri keskused purustati 12. sajand eKr Kreekasse tunginud doorlaste ehk illüürlaste poolt.

Mükeene lossist leitud seinamaalingud sarnanevad paljuski Knossose omadega.

Vana-Kreeka, vanaajal
---------------------

 *Pikemalt artiklis Vana-Kreeka*
Kreeka klassikalise ajajärgu algul oli Mükeene taas asustatud, kuid tema tähtsus ei tõusnud enam iial varasemale tasemele. Mükeenelased võitlesid Termopüülides Pärsia sõdade ajal. 468 eKr vallutasid sõdurid Argosest Mükeene ja küüditasid elanikud minema. Hellenistlikul ja Rooma ajajärgul olid Mükeene müürid vaid turismiatraktsioon, nagu need on seda tänini.

Taasavastamine
--------------

Kreeka arheoloog Kyriakos Pittakis viis Mükeenes esimesed kaevamised läbi 1841. aastal. Ta leidis ja taastas Lõvivärava. 1874. aastal saabus Mükeenesse Heinrich Schliemann ja võttis ette kaevamised. Schliemann uskus, et Homerose lood on puhas tõde ja interpreteeris oma leide vastavalt. Ta leidis vanad kuningate hauad ja erakordsed hauapanused. Leides kuldse maski ühest hauast pidas ta seda Agamemnoni maskiks, kuigi tagantjärele on tõendatud, et see peab pärinema mitu sajandit varasemast ajast.

Tuntumad objektid
-----------------

* Mükeene kuldmask
* Mükeene Lõvivärav

Vaata ka
--------

* Egeuse kultuur, Trooja sõda
* Mükeene kultuur, Kreeta

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Mükeene** |
**Ernst Jaakson** (endiste nimedega **Alar**, **Kurland**, **Arne**) on 1937–1939 Hiiumaal ehitatud kolmemastiline mootorpurjekas. Ernst Jaakson on maailmas ainus autentsena säilinud Teise maailmasõja eelne puidust mootorpurjekas. Alates laeva valmimisest on Ernst Jaaksonil vahetatud vaid peamasin.

Ajalugu
-------

Laev ehitati Hiiumaal Õngu küla rannakoplis. Laevameister Peeter Himmist ja sepasellid olid pärit Saaremaalt, ka puitmaterjal laevakere ehituseks toodi Saaremaalt. Purjed õmmeldi Õngul Peedu talus, mastid ja kajutid lisati hiljem Loksal, 1939. aastal paigaldati Tallinnas 120 hj kahesilindriline Bolinder naftamootor.

Alar kuulus laevaühingule Alar ja vedas 1940. aastal Loksalt Saaremaale Jaagurahu sadamasse telliseid ja Saaremaalt Tallinnasse palke. Eesti NSV Ajutine Ülemnõukogu kuulutas laeva oma seadusega 9. oktoobril 1940 natsionaliseeritavaks. Augustis 1941 ootas Alar Matsi lahes laadungit ja jäi Nõukogude Liitu viimata. Sakslased andsid laevale Pärnust merelemineku loa ja rahuldasid reprivatiseerimise taotluse. Aastatel 1942–1944 oli laeva kapten Feliks Voolens ja laev tegi kohalikke vedusid. 1944. aastal üritas Alari meeskond perekondadega Kõrgessaare sadamast Rootsi põgeneda, kuid sattus Saksamaale Hamburgi ja nimetati ümber Kurlandiks, kus laeva esialgne kapten Arnold Türi selle ära ostis. Arnold Türi viis laeva Inglismaale remonti, sai nimeks Arne ja registreeriti Panama lipu all, kuni Arnold Türi selle rootslastele maha müüs. 1968. aastal ostis kapten Arnold Türi laeva tagasi. Arnold Türi oli Ameerika Ühendriikide kodanik ja registreeris laeva USA lipu all. Kodusadam oli New York 1969. aastal jäi laev seisma Taani Hobro sadamasse, kus see aastatel 1970–1977 ümber ehitati ja nime Alar tagasi sai.

Tänapäev
--------

Viimane omanik Arnold Türi tegutses selle nimel, et Alar kodusadamasse tagasi jõuaks. 28. juulil 1998 toodigi Alar Emmaste vallavalitsuse kaasabil tagasi Hiiumaale Sõru sadamasse restaureerimisele. Laeva esimese ja viimase kapteni Arnold Türi tuhk puistati 2005. aastal Alari kõrvale merre. 14. septembril 1998 andis Emmaste valla volikogu president Lennart Meri ettepanekul laevale Eesti diplomaadi Ernst Jaaksoni nime, loodi Ernst Jaaksoni Sihtasutus, mille ülesanne oli muu hulgas mootorpurjeka restaureerimise korraldamine.

Pärast kahemastilise kaljase Hval uppumist 2004. aasta suvel Helsingi lähedal on Ernst Jaakson üks kahest allesjäänud Eestis valmistatud vanast purjelaevast. Teine allesjäänud Eestis ehitatud purjelaev on Rootsis asuv Hoppet. Ernst Jaakson seisab Sõru sadamas Eesti ainukeses puulaevade restaureerimise keskuses.

Üldandmed
---------

* pikkus 35 m
* laius 8 m

Välislingid
-----------

* Alar Eesti Vanalaevade Ühingu kodulehel
**Møsvatn** ehk **Møsvann** on järv Norras Vestfold og Telemargi maakonnas Vinje vallas (väike osa järvest on Tinni valla territooriumil). Järv on osa Skiensvassdragetist.

Järvel on ebakorrapärane kolme haruga kuju.

Järve pikkus on kuni umbes 40 km.

Veehoidla rajamist alustati aastal 1903. Järve veepinna kõrgust reguleeritakse alates aastatest 1904–1906 Møsvassdammeni paisuga. Veetase on 918,5...900 m merepinnast. Järv on Rjukanist ülesjõge asetsevate hüdroelektrijaamade suurim veehoidla.

Tegu on pindalalt (78,43 km²) 11. järvega Norras. Veetaseme reguleerimisel kõigub pindala 78 ja 80,9 km² vahel. Ümbermõõt on 206,62 km.

Suurim mõõdetud sügavus on 68,5 m.

Järve kaldalt on leitud leide kiviajast.

Suurim järve suubuv jõgi on Kvenna, mis toob vett Hardangervidda edelaosa järvedest.

Järvest voolab välja Måna jõgi, mis suubub Tinnsjøsse.

Järve ääres on hajusalt talusid. Pärast järve paisutamist asetseb Møsstrandi kirik ühel järvesaarel.

Piki järve kagukallast kulgeb maantee *riksvei 37*, mis ühendab Raulandit Rjukaniga.

Järve nime päritolu pole selge; seda on seostatud Måna jõe nimega.

Viited
------

1. ↑  Flomberegning for Måna ved Rjukan (016.HZ). Norges vassdrags- og energidirektorat, 2004, vaadatud 31.03.2015.
2. ↑  Store norske leksikon
3. ↑  De største innsjøene i Norge. Norges vassdrags- og energidirektorat, 1. aprill 2009, vaadatud 31.03.2015.
4. 1 2  Dybdekart, Innsjodatabase. NVEAtlas, Norges vassdrags- og energidirektorat, vaadatud 31.03.2015.
**Amme jõgi** on jõgi Eestis, millest valdav osa asub Vooremaal ning lühike suudme-eelne osa Kagu-Eesti lavamaal.

Amme jõge tuntakse ka muude nimede järgi, näiteks *Aame*, *Ame* või *Amedi jõena*. Jõelõik Kaiavere ja Elistvere järve vahel on Kõlajõgi või Kaiavere jõgi.

Amme jõgi saab alguse Kuremaa järvest ja suubub Emajõkke. Jõe pikkus on 58,4 km ja valgla pindala 511,1 km².

Jõgi läbib Kaiavere ja Elistvere järve. Asulatest jääb jõe teele Palamuse alevik, kus asuvad ka Palamuse Veskijärv ja Palamuse paisjärv.

Lisajõgedeks on Kõla oja, Nava oja, Kirjasoo peakraav, Vara oja, Preedi oja, Lubja oja, Vedu peakraav, Kõrveküla kraav ja Mudajõgi.

Jõe suudme lähedal asus tsistertslaste Kärkna klooster, mis asutati 1220. aastatel ning purustati 1559.

Jõe alamjooks oli XX sajandi alguses veetee, mis suurema veega sobis puidu parvetamiseks.

Kalastik
--------

Jõest on püütud haugi, angerjat, särge, turba, rünti, tippviidikat, trullingut, lutsu, ahvenat ja võldast. Levinuim ja arvukaim kalaliik on särg.

Vaata ka
--------

* Amme Rock

Viited
------

1. ↑  Amme jõgi. Keskkonnaregister, vaadatud 24.03.2022.
2. ↑  Eesti sadamad, veeteed, kaubalaevastik ja laevasõit 1923/1924, lk. 17

Kirjandus
---------

* Eesti jõed, EPMÜ ZBI, 2001, ISBN 9985-9293-0-6.

Välislingid
-----------

* Amme jõgi keskkonnaportaalis Muuda Vikiandmetes
**Igikelts** ehk **kirsmaa** on kestvalt külmunud maakoore ülemine osa.

Igikelts katab ligi 25% Maa pinnast.

Igikelts tekib aladele, kus esinevad aastaringselt madalad õhutemperatuurid ja vähe sademeid. Seega esineb igikelts kontinentaalse kliimaga aladel.

Igikeltsa paksus võib ulatuda paarist meetrist 1500 meetrini. Peale sademete ja õhutemperatuuri sõltub igikeltsa sügavus peamiselt pinnase koostisest ja lõhelisusest. Mida lõhelisem ja jämedateralisem pinnas, seda sügavamale võib ulatuda ka külmumispiir.

Eristatakse lausalist, katkendlikku, saarelist ja merealust igikeltsa. Lausaline igikelts katab ligikaudu 20 miljonit km² Maa pinnast. Saareline igikelts paikneb kas mägedes või lausalise igikeltsa läheduses.

Igikelts võib olla süngeneetiline (tekkinud üheaegselt setete kujunemisega) vōi epigeneetiline (tekkinud pärast setete kuhjumist).

Igikelts on reliktne nähtus ehk püsinud vähemalt viimasest jääajast. Selle tõestuseks on mitmed mammutite säilinud jäänused, mis vastasel korral oleksid hävinud.

Igikeltsa alade jääkatteta piirkondades võib pealmine ehk aktiivseks horisondiks nimetatav kiht soojal aastaajal sulada, selle all asuvat pidevalt külmunud kihti nimetatakse passiivseks ehk inertseks horisondiks. Aktiivse horisondi paksus sõltub paljudest asjaoludest, mille hulka kuuluvad näiteks geograafiline laius, nõlva ekspositsioon, õhutemperatuur ja pinnase soojusjuhtivus.

Igikelts on ka oluline reljeefi kujundav tegur. Ta põhjustab selliseid nähtusi nagu solifluktsioon, defluktsioon, termoabrasioon, pinnase kohrutus, pingo, termokarst, jääkiil, polügonaalpinnas ja palsa.

Igikeltsa tõttu on raskendatud jõgede põhjaerosioon, mistõttu on jõed suhteliselt madalad, laiad ja väga meandreerunud.

Vaata ka
--------

* Igilumi
* Igijää
Kaart
**Tõusu tänav** on tänav Rakveres Vanalinna linnaosas.

Tänav, mis on 551 meetrit pikk ja keskmiselt 11 meetrit lai, saab alguse Pikalt tänavalt. Sealt tõuseb see Vallimäe oosile ja suundub seejärel langusega loode suunas läbi Vallimäe tee 5 kinnistu Vallikraavi tänavani. Tänav ristub põhja poolt Vallimäe teega, mis on jalgtee ja viib Vallimäe vabaõhukeskusse ning Rakvere ordulinnusse. Seejärel ristub ta Tammetõru tänava ja Annemäe teega.

Tänava ajalooline nimi 19. sajandi teisest poolest oli Palvemaja tänav, kuna seal paiknes 1865. aastast vennastekoguduse palvemaja. Sellel kohal (Tõusu tn 13) asub nüüd postmodernistlik ridaelamu, mille arhitektuurne lahendus on koostatud endise palvemaja motiividel arhitektuuribüroos Künnapu & Padrik. 1950. aastal nimetati tänav Tõusu tänavaks. 

Tõusu 2 krundile ehitatud puitelamu kuulus Adoffite perekonnale. Perepoeg Ferdinand Gustav Adoff (1890–1938) oli ehitusinsener, kes projekteeris Rakverre rohkesti kauneid hooneid: turuhoone, pangahooned, linnahaigla, käsitööliste seltsimaja jne.

Tõusu tänav 3 krundil paikneb majake, kus elas ärkamisaja luuletaja ja näitekirjanik Peeter Jakobson.

Tõusu 7 asuv elamu oli koduks 1920.–1930. aastatel Viru esimesele maavanemale, Eesti vabariigi sõjaministrile ja Riigikogu liikmele Mihkel Juhkamile.

Tõusu tänav õigustab oma nime, olles Rakvere linna üks suurema kaldega tänavaid – tõus 7,5%. Tänava kõrgeim punkt on 99 meetrit üle merepinna, mis on suurim kõrgus Rakvere tänavatel.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tõusu tänav (Rakvere)** |

Viited
------

1. ↑  Rakvere linnaosad
2. ↑  Kohalike teede nimekiri (vaadatud 05.12.2017)
3. ↑  Geoportaal. Vaadatud 05.12.2020
4. ↑  Rakvere pangahoone kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 29.11.2020)
5. ↑  Tuli viis ajaloolise maja, Virumaa Teataja, 169, 5. september 2015
6. ↑  Odette Kirss. "Jalutaja teejuht. Rakvere", Tallinn, Solnessi Arhitektuurikirjastus, 2007. lk 73
Kootud viimistlemata ja värvimata *chirimen*
Valgest *chirimen*'ist õmmeldud ja tikanditega kaunistatud lapsekimono 19. sajandist
Viskooskiust *chirimen* lähivaates
Mustriline *chirimen*
***Chirimen*** on säbrulise pinnaga traditsiooniline Jaapani kangas, mida sarnasuse tõttu krepiga on nimetatud jaapani krepiks. Traditsiooniliselt siidkangas, kuid kootakse ka tehiskiust *chirimen*'i.

Ajaloost
--------

*Chirimen*'i kudumise tehnika arendati välja 16. sajandi lõpul. Kangas kootakse labases siduses, kuid koelõng, mis on lõimest kümme kord paksem, hoitakse kudumise vältel suure pinge all ja kasutatakse kordamööda erisuunalise keeruga koelõnga. Nii saadakse kangapinnale iseloomulikud väga peened kurrukesed (jaapani keeles *shibo*). Katsudes on kangas sile ja pehme, see ei kortsu kergesti. Kangas värvitakse enamasti pärast kudumist.

*Chirimen* on Jaapanis traditsiooniline esinduslike kimonote õmblemise materjal, kuid sellest tehakse ka pakkekangaid (*furoshiki*) ning tänapäeval ka pisiesemeid nagu kotte, mündikukruid, rahakotte ja kaunistusi.

Jaotus
------

*Chirimen* jaotatakse omakorda kuude klassi materjali ja kaalu järgi, kergeim on 525 grammi ja raskeim 899 g rull. Sõltuvalt sellest, kuidas lõng on kootud ja kedratud, erinevad kanga omadused. Kareda tekstuuriga *chirimen* kannab nimetust *Oni chirimen* 'koletis-chirimen', sellest tehakse enamasti pakkekangaid. Pehmem *Hitokoshi chirimen* on naiste ametlikuks kandmiseks mõeldud kimonote riie. *Rinzu* on siidist *chirimen*'i liik, mis on läikiv nagu satään, seda kasutatakse eriti pidulike kimonote valmistamiseks.

**Viskoosist:**
*Hito Koshi chirimen*
*Yu Zen chirimen*
*Kin Sha chirimen*
*Oni chirimen*
**Polüesterkiust *chirimen***
**Looduslikust siidist *chirimen***

Viited
------

1. ↑  What is Chirimen (Crepe Textile)? - onokimono.com
2. ↑  "Chirimen. Hand-Sewn Charms with Kimono Fabric. - Japanese Creations". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. november 2020. Vaadatud 15. novembril 2020.
3. ↑  FAQ: Japanese Fabric : Kimono, Chirimen, etc. - https://www.bestfromjapan.com/

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Chirimen**
 |

* Chirimen (Crêpe). - Kyoto Tourism. Official Site for Kyoto Prefecture, Japan
* The Textiles. Sumono design
**Riigivolikogu 1. valimisringkond** asus Tallinnas.

Ringkonda kuulusid Tallinna linna tänavad: Aia, Aida, Apteegi, Suur-Patarei, Väike-Patarei, Girgensoni – paaritud numbrid 1–15 ja paarisnumbrid, Graniidi – nr. 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 9, 11, 13, Gümnaasiumi, Hobuse, Inseneri, Jahu, Kalamaja kalmistu, Uus-Kalamaja, Vana-Kalamaja, Kesk-Kalamaja, Kalda – nr. 1, 2, 4, 6, 8, 10, 12, 14, 16, Kalevi – paaritud numbrid 1–15, paarisnumbrid 2–26, Kalju, Keskvangla, Kinga – paarisnumbrid, Suur-Kloostri, Väike-Kloostri, Kooli (Kloostri), Kopli – paaritud numbrid 1–7 ja paarisnumbrid 2–20, Kotzebue, Köie, Küti, Suur-Laagri, Väike-Laagri, Laboratooriumi, Lai, Linda – paarisnumbrid, Malmi – paaritud numbrid, Merepuiestee – nr. 1 ja paarisnumbrid 2–14, Mundi, Munga, Müürivahe – paaritud numbrid 29-st ja paarisnumbrid 40-st alates, Niine, Noole, Nunne – paarisnumbrid, Olevimägi, Oleviste, Pagari, Pikk – paaritud numbrid ja paarisnumbrid 10-st alates, Prii, Põhja puiestee – paaritud numbrid 1–27 ja paarisnumbrid, Pühavaimu, Raekoja plats – välja arvatud nr. 1–5, Rannamäe tee, Suur-Rannavärava, Väike-Rannavärava, Balti jaama ja Balti Puuvillavabriku vahekohas raudtee territooriumil asuvad raudtee majad, Saiakang, Soo – paaritud numbrid 1–19 ja paarisnumbrid 2–22, Sulevimägi, Suurtüki, Sõja – paaritud numbrid 21-st ja paarisnumbrid 30-st alates, Teenri, Telliskivi – paarisnumbrid 60-st alates, Tolli, Toompuiestee nr. 33, 35 ja 37, Uus, Vabriku – paaritud numbrid 1–13 ja paarisnumbrid 2–8d, Vaimu, Valgevase, Veelennujaama plats, Vene, Vana-Viru, Viru – paaritud numbrid, Võrgu.

I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 10 521 hääleõiguslikku kodanikku.

Kandideerisid Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat Ado Anderkopp, Helmi Jansen ja Jaan Reinbach, kes said vastavalt 3490, 891 ja 2186 häält, seega valiti 1. valimisringkonnast Riigikogusse Ado Anderkopp. 

II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Aleksander Kiidelmaa, vastaskandidaat EELK Tallinna Püha Vaimu koguduse õpetaja Theodor Tallmeister.