recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Varblane** on perekonnanimi.

Statistika
----------

2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Varblane 233 inimesel: 104 mehel ja 129 naisel. Perekonnanimede levikult oli Varblane meeste puhul 784. kohal ja naiste puhul 647. kohal.

Varblane oli levinumaks nimeks vanuserühmas 0–4 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 2,67. Perekonnanimi Varblane oli kõige sagedasem Hiiu maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 7,32 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Eestis 14 erinevas mõisavallas talupoegadele perenimedeks Warblanne, Warblene, Wärblane ning Warblane.

1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus Eestis perekonnanime Varblane ei asendatud teise vastu ega ka võetud uueks nimeks.

Nime kandjaid
-------------

* Hannes Varblane, eesti luuletaja (1949–2022)
* Indrek Varblane, eesti korvpallur (1968–)
* Lembitu Varblane, eesti õpetaja ja koolijuht (1923–2013)
* Marju Varblane, eesti rahvamuusik (1983–)
* Reet Varblane, eesti kunstiteadlane (1952–2023)
* Theodor Varblane, eesti vaimulik (1903–1982)
* Urmas Varblane, eesti majandusteadlane (1961–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet. Rahvastikuregister (vaadatud 08.05.2022)
2. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine (algne nimekuju): Varblane.
3. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine (uus nimekuju): Varblane.

Välislingid
-----------

* Varblane statistikaameti andmebaasis
Estronautide kosmoseklubi esimese hooaja lapsed 2008. aasta sügisel Tartu Ülikooli füüsika instituudis
Estronautide kosmoseklubi neljanda hooaja lapsed 2011. aasta sügisel Tartu Ülikooli füüsika instituudis
**Estronaudid** on Eesti põhikoolide õpilastele suunatud kosmosetehnoloogia valdkonna huviklubi. See asutati 2008. aasta sügisel ning on ainus selline Eestis. Kosmoseklubi Estronaudid kuulub Erahuvikooli HuviTERA koosseisu ja seda korraldatakse koostöös Tartu Observatooriumi ja Tartu Ülikooliga. Estronautide kosmoseklubi juhendaja on Tartu Ülikooli õppejõud ja Tartu Observatooriumi vanemteadur Mart Noorma ning aastatel 2008–2009 Miina Härma Gümnaasiumi õpetaja Heli Lätt. Alates 2012. aastast on klubi kaasjuhendaja Hannes Pehk.

Estronautide kosmoseklubi järgi on nimetatud teaduskeskuse Ahhaa interaktiivne eksponaat "Estronautide treeningseade".

Tegevused
---------

Kosmoseklubi eesmärk on põhikoolide õpilaste õpimotivatsiooni toetamine. Estronautide kosmoseklubi tegevused toimuvad kooliaasta jooksul korra nädalas Tartu Ülikooli füüsika instituudis, Tartu Observatooriumis Tõraveres, Tartu tähetornis, Ahhaa keskuses või muudes teaduse või tehnoloogiaga seotud asutustes. Kosmoseklubi lapsed korraldavad regulaarselt avalikke kosmoseteemalisi üritusi Tartu linna lastele, näiteks igakevadistel Karlova päevadel.

Estronaudid olid osa ettekandest Ahhaa kosmosenäituse pidulikul avamisel 22. novembril 2012.

Estronautide klubi liikme Joosep Ressi jõuludeks küpsetatud piparkoogisatelliidi EstPiparCube-1 (mida on näha ka lisatud pildil Estronaudid 2013. kevadel) foto valiti 10. jaanuaril 2013 Tartu Postimehe esiküljele, ilmestamaks Martin Pau artiklit Eesti tudengisatelliidi programmist.

Estronautide kosmoseklubi lapsed osalesid telesaate "Rakett 69" mitme osa salvestusel 2012. aasta sügisel. Estronaute on arvukalt näha "Rakett 69" teadusteatrisaate publiku hulgas.

Viited
------

1. 1 2  "Estronautide kosmoseklubi Eesti tudengisatelliidi programmi kodulehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. september 2013. Vaadatud 24. septembril 2013.
2. ↑  "Estronautide kosmoseklubi Erahuvikooli HuviTERA kodulehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. november 2012. Vaadatud 27. juunil 2012.
3. ↑  Karlova Seltsi koduleht[*alaline kõdulink*]
4. ↑  Lapsed vallutavad Tartu turuhoone, 1. juuni[*alaline kõdulink*] GreenGate, 23.05.10
5. ↑  Malle Elvet: "Interaktiivsel kosmosenäitusel troonib ehtne nõukogude sputnik" Lõunaleht, 22. november 2012
6. ↑  Martin Pau: "Tudengisatelliit läbib tugevusproovi" Tartu Postimees, 10. jaanuar 2013
7. ↑  Telesaate Rakett 69 koduleht

Välislingid
-----------

* Estronaudid Facebookis
* Virve Liivanõmm: "Kunagi sõidame niikuinii, estronaudid ees", Õpetajate Leht, 16. oktoober 2009
* Evar Post: Ükskord purjetame päikesetuules, Naiste Maailm, 6. jaanuar 2011
**Mai Leisz** (sünninimi **Mai Jõgi**; varem **Mai Agan**; sündinud 5. mail 1988 Kuressaares) on eesti basskitarrist ja helilooja. 

Ta on lõpetanud 2003. aastal Kuressaare Muusikakooli viiuli eriala, 2007. aastal Saaremaa Ühisgümnaasiumi ja 2010. aastal Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli. Ta on õppinud ka Skurups Folkhögskolas (2011). 2014. aastal lõpetas ta Stockholmi Kuningliku Muusikaakadeemia ja astus samas koolis magistrantuuri.

Muusikukarjäär
--------------

2010. aastal Rootsis Skurups Folkhögskolas õppides kutsus Mai Leisz kokku omanimelise džäss-*fusion'*'i ansambli MaiGroup, millega anti välja kaks stuudioalbumit - "Luv" (2013) ja "You" (2015). Mõlemad sisaldavad Mai Leiszi kirjutatud, arranžeeritud ja produtseeritud originaalloomingut. Viimasel plaadil "You" mängivad ka külalisesinejad Greg Leiszi *pedal steel* kitarril, Håkan Broström sopransaksofonil ja Wille Alin trummidel. 

Ta on koostööd teinud tippmuusikutega nii Eestist kui ka välismaalt. Nende seas on näiteks Doug Seegers, Carola Häggkvist, Greg Leisz, David Crosby, Tõnis Mägi, Riho Sibul, Jaak Johanson, Ain Agan, Toomas Rull, Meelis Vind, Ebbot Lundberg, Linnea Henriksson, Kerli Kõiv, Lembit Saarsalu, Villu Veski, Alessia Mattalia, Norrbotten Big Band, Stockholm Strings, New Places Orchestra jt.

Tunnustus
---------

* 2004 Alo Mattiiseni muusikapäevade peaauhind
* 2008 festivali Tartu Jazz üllatajapreemia
* 2010 Uno Naissoo parima instrumentalisti preemia
* 2016 Alice Babsi džässiauhind (Rootsis)

Isiklikku
---------

Alates 2018. aasta aprillist on ta abielus Ameerika Ühendriikide multiinstrumentalisti Greg Leisziga.

Viited
------

1. ↑  "Mai Leisz Fretless Questions Interview – FretlessBass.com". *fretlessbass.com* (Ameerika inglise). Vaadatud 27. mail 2018.

Allikad
-------

* Kirke Ert, Eesti basskitarrist Mai Agan võitis maineka džässiauhinna", Postimees, 12. juuli 2016
* Ivo Heinloo, "Mai Jõgi: Pauluse käe alt Rootsi", Postimees, 17. veebruar 2011
* Tõnis Kipper, "Mai Jõgi jätkab õpinguid Rootsi mainekas kõrgkoolis", Saarte Hääl, 4.mai 2011
* Anni Viskus, Mai Agan: selle plaadi peal on minu viie aasta elu, Saarte Hääl, 24. aprill 2013
* Mart Niineste, "Mai Agan: bänd on täpselt nii hea, kui hea selle bassist", Eesti Päevaleht, 19. aprill 2013
* Mart Niineste, "Bassist Mai Agan: mu muusika on isiklik. Mis tunne on teha bändi Rootsi meestega?", Publik, 19. aprill 2013
**Ikonograafia** (kreeka keele sõnadest εἰκών eikón 'kuju', 'kujutis' ja γράφειν gráphein 'kirjutama') on kunstiteaduse haru, mis tegeleb kujutava kunsti taiestes esinevate motiivide uurimise, eritlemise ja selgitamisega. Uurimisobjektiks on teatud isiku või teema traditsiooniliste motiivide, sümbolite ja atribuutika kujutamise reeglistik kunstis. Eriti põhjalikult on uuritud antiikkunsti ikonograafiat ja kristlikku ikonograafiat.

Ikonograafia kui teadusharu
---------------------------

Ikonograafia kui teadusharu kujunes välja 19. sajandil, metodoloogiliselt tugines see Hippolyte Taine'i (1828–1893) positivistlikule filosoofiale. Ikonograafia oli esialgu eelkõige kirjeldav teadus, mida esindasid Emile Mâle ("*L'Art religieux du XIIIe siècle en France, étude sur l'iconographie du Moyen Âge et sur ses sources d'inspiration*.", 1899), Anton Springer ("*Ikonographische Studien*", 1860), Raimond van Marle ja Louis Réau.

Ikonograafia olulisemateks mõjutajateks on peetud Aby Warburgi (1866-1929) ja Erwin Panofskyt (1892-1968). Aby Warburg lähtus oma käsitluses teesist, et iga kunstiteost tuleb tõlgendada tema loomisaja vaimse ja kultuurilise konteksti põhjal. Warburg ei kirjutanud ühtegi metodoloogilist teksti, kuid tema ajaloolised uurimused olid ikonograafiavaldkonnas väga mõjukad.

Warburgi süsteemi edasi arendades jõudis Erwin Panofsky ikonoloogilisele meetodile, mille eesmärgiks on kunstiteost tõlgendada kunstniku maailmavaatest tulevneva sümbolina. Panofsky ikonoloogilise meetodi näol on tegu kunstianalüüsi meetodiga ja seetõttu eristatakse seda ikonograafiast kui teadusharust.

Vaata ka
--------

* Pildiprogramm
* Atribuut (kunst)
* Kategooria: Kristlik ikonograafia

Viited
------

1. ↑  Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001
2. ↑
3. ↑
4. 1 2  Büttner, Frank; Gottang, Andrea (2014). *Sissejuhatus ikonograafiasse*. Tallinn: Tallinna Ülikooli Kirjastus.

Kirjandus
---------

Büttner, Frank. Gottang, Andrea *Sissejuhatus ikonograafiasse*. Tallinn: Tallinna Ülikooli Kirjastus 2014

Quentot, Michel *Ikoon*. *Aken kuningriiki*. Tallinn: Logos 1998
**Voldemar Härma** (3. august 1904 Uniküla, Lüganuse kihelkond, Virumaa – 8. mai 1950 Krasnojarski krai, NSV Liit) oli Eesti ametnik, Jõhvi linnapea aastatel 1939–1940.

Voldemar Härma õppis Lüganuse algkoolis, Jõhvi kõrgemas algkoolis, lõpetas Jõhvi gümnaasiumi. 1922. aastal astus ta Eesti Vabariigi sõjakooli, kuid lahkus sealt omal soovil 1923. aastal. Ta teenis kaitseväes sundaega 10. jalaväerügemendis ja samal ajal õppis Tallinna Kolledži 1. ja 2. kursusel.

1925. aastast oli Voldemar Härma Jõhvi alevisekretäri abi, 1926. aastast alevisekretäri ajutine kohusetäitja, 1927. aastast alevisekretäri kohusetäitja, 1927. aastast alevisekretär.

1938. aasta linnaseadusega, millega Eestis kaotati alevid, sai Jõhvi linnaõigused. Jõhvi esimese linnavolikogu valimistel sai Voldemar Härma Jõhvi linnavolinikuks. 14. detsembril 1939 valiti Härma Jõhvi linnavanemaks. 1938. aastal kehtima hakanud linnaseaduse alusel oli linnavalitsuse juhiks maakonnalinnade hulka mittekuuluvais kolmanda astme linnades linnavanem. Voldemar Härma oli ametis kuni 1940. aasta detsembrini.

Voldemar Härma arreteeriti ja mõisteti 8. aprillil 1941 karistust kandma Intalagi. Ta vabanes 20. oktoobril 1948 ja saadeti asumisele Krasnojarski kraisse.

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

Jõhvis on temanimeline, Voldemar Härma tänav.

Viited
------

1. ↑  Eesti Kommunismiohvrid 1940–1991
2. ↑  Jõhvi suurkujud, johvimuuseum.ee (vaadatud 09.09.2020)
**Varėna** (Helifaili info leedu i, poola *Orany*) on linn Leedus endise Alytuse maakonna aladel, Varėna rajooni ja Varėna valla keskus. Linn asub merepinnast 136 meetri kõrgusel Merkysi jõe kaldal. Linnas asub Vilniuse–Marcinkonysi raudtee Varėna raudteejaam.

Linnas on raamatukogu, postkontor ja kultuurimaja. Haridust annavad kaks keskkooli ja erikool. Vaatamisväärsusteks on Girežerise linnamägi ja 1933. aastal ehitatud katoliku kirik.

Ajalugu
-------

Linn tekkis 1862 Varssavi–Vilniuse-Peterburi raudtee äärde, kus asus Varėna raudteejaam. Sealne asula kandis algselt nime **Varėna II**. 1891. aastal põles Varėna I maha ja paljud sealsed elanikud asusid elama raudtee äärde, aidates uuel asulal nii aleviks kujuneda. 1894. aastal kujunes asula raudteesõlmeks, kui rajati Alytusesse suunduv raudteeharu. Esimese maailmasõja ajal hävis Alytuses üle Nemunase viiv raudteesild ja kuna Varėna jäi Poola piiridesse, Alytus kuulus aga Leedule, siis see raudteeharu demonteeriti.

9. septembril 1942 hukkasid saksa okupatsiooniväed sealses sünagoogis 831 Varėna juuti. 1946. aastal asustati ligi 2000 sealset poolakat ümber praeguse Poola aladele.

1946. aastal sai Varėna II linnaõigused. 1980. aastal liideti Varėna I ja Varėna II ühiseks asulaks, mis hakkas kandma nime Varėna. 1994. aastal eraldati sellest Varėna I alad, mis hakkasid kandma nime Senoji Varėna.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 400 (1923)
* 1 800 (1939)
* 2 401 (1959)
* 4 478 (1970)
* 7 100 (1976)
 | * 8 015 (1979)
* 12 291 (1989)
* 10 845 (2001)
* 9 240 (2011)
* 8 477 (2017)
 |

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Varėna elanikest leedulasi 91,87%, poolakaid 5,17% venelasi 1,68%, valgevenelasi 0,97%, ukrainlasi 0,22%.

Sõpruslinnad
------------


|  |  |
| --- | --- |
| * Venemaa Nesterov, Venemaa
* Poola Mikołajki, Poola
 | * Saksamaa Prenzlau, Saksamaa
* Rootsi Skurup, Rootsi
 |

* VarėnaVarėna
* Katoliku kirikKatoliku kirik

Tuntud elanikke
---------------

Varėnas on sündinud helilooja ja kunstnik Mikalojus Konstantinas Čiurlionis
* Mikalojus Konstantinas Čiurlionis – leedu helilooja
* Stanisław Sztarejko – Poola sõjaväelane
* Vincentas Korkutis – leedu geoloog
* Petras Lapinskas – leedu geoloog
* Stasys Vėlyvis – leedu õigusteadlane
* Romas Žmuidzinavičius – leedu kunstnik
* Nora Ribokienė – Leedu poliitik
* Gediminas Jakavonis – leedu majandusteadlane
* Aušra Fridrikas – Austria käsipallur
* Rimantas Stašys – leedu majandusteadlane
* Gintaras Kvitkauskas – leedu jalgpallur
* Dainius Šalenga – leedu korvpallur

Viited
------

1. ↑  Resident population by city / town at the beginning of the year, vaadatud 12.02.2023.
2. ↑  YadVashem
3. ↑  [ Przesiedlenie ludności z Litwy do Polski
w latach 1944-1947] Stanisław Ciesielski, Aleksander Srebrakowski
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. august 2015. Vaadatud 18. novembril 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Varėna** |

* Linn Poola geograafilises sõnastikus
* Linn portaalis vietoves.Lt
**Tiido Laur** (31. detsember 1882 Kohtla vald Virumaa – 1. august 1930 Tallinn) oli Eesti poliitik, Maapäeva liige ja arhivaar.

Tiido Laur õppis Jõhvi ministeeriumikoolis ja Hugo Treffneri eragümnaasiumis, mille järel omandas Narva gümnaasiumis alg- ja kihelkonnakooli õpetaja kutse. Peale selle õppis Tomski õpetajate instituudis.

Tiido Laur alustas teenistust Jõhvi vallavalitsuses vallakirjutaja õpilasena ja abilisena. Pärast seda töötas notari juures ja Eestimaa kubermangu maa- ja mereasjanduse keskasutustes ning Siberi raudteevalitsuses. 1905. aastal valiti ta koduvalla vallakirjutajaks. Tegutses vallavalitsuse ja -kohtukirjutajana 15 aastat, Kohtlas, Kernus ja Kohilas.

1917. aastal võttis Kohtla valla saadikuna Eesti Maanõukogu ja maakonnanõukogu valimistest osa ja valiti Eestimaa Kubermangu Ajutine Maanõukogu liikmeks. Ta ei osalenud vastloodud Eesti Vabariigi Asutavas Kogus ega Riigikogus. Tiido Laur oli Eesti Maakondade Liidu esimese juhatuse liige ja sekretär. 

Aastatel 1921–1928 oli T. Laur Harju maavalitsuse liige ja mitmes osakonnas juhataja ja hiljem pikemat aega Harju maavalitsuse arhivaar. Seejärel töötas Pikalaenu pangas.

Laur suri 1. augustil 1930 Tallinnas

Viited
------

1. ↑  Tiido Lauri ei ole enam. Kaja, nr. 178, 3 august 1930
2. ↑  Jaan Toomla, *Valitud ja Valitsenud: Eesti parlamentaarsete ja muude esinduskogude ning valitsuste isikkoosseis aastail 1917–1999* (National Library of Estonia, 1999), pp. 23, 294.
3. ↑  Maaomavalitsus nr 18, Eesti Maakondade Liidu häälekandja 25. novembril 1925, lk 332-334
Albrecht Dürer, "Märtrite hukkamine", 1508, Viin, Kunsthistorisches Museum
Sebastia nelikümmend märtrit kannatamas, Kristus ja märtreile saadetud kroonid nende kohal. 19. sajandi lõpu ikoon
**Märter** (kreeka keeles μάρτυς *mártys* 'tunnistaja' sõnatüvest μάρτυρ- *mártyr-*), arhailisema nimetusega **veretunnistaja**, on oma usu või veendumuste pärast kannatanud ja hukatud inimene. Ülekantud tähenduses nimetatakse **märtriks** ka mingi aate eest teadlikult surma läinud isikut.

Märtri mõistet ei tunta loodususundites.

Märtrid kristluses
------------------

Kitsamas tähenduses on märtrid Rooma riigiusundit mittetunnistanud varakristlikud usutunnistajad, kes kindlalt lunastusse uskudes läksid oma usu eest surma. Paljud märtrid tunnistati hiljem pühakuteks.

Ikonograafia
------------

Läänekiriku ikonograafias kujutatakse märtrit sageli koos kannatusriista ja/või palmioksaga. Idakiriku ikonograafias hoiab märter käes umbes rinna kõrgusel väikest risti, ent võib olla kujutatud ka ilma selleta, vaid märtritiitlile viitava tekstiga ikoonil.

* Märterneitsid kannavad närtsimatuid kroone. Mosaiik St Apollinare Nuovo kirikus RavennasMärterneitsid kannavad närtsimatuid kroone. Mosaiik St Apollinare Nuovo kirikus Ravennas
* Märtrid kandmas närtsimatuid kroone. Mosaiik St Apollinare Nuovo kirikus RavennasMärtrid kandmas närtsimatuid kroone. Mosaiik St Apollinare Nuovo kirikus Ravennas
* Karja kiriku skulptuurigrupil on püha Katariina kujutatud märtri atribuudi palmioksaga ja õpetlase atribuudi raamatugaKarja kiriku skulptuurigrupil on püha Katariina kujutatud märtri atribuudi palmioksaga ja õpetlase atribuudi raamatuga
* Püha Justina Paduast palmioksa, pistoda ja raamatuga. Andrea Mantegna maalPüha Justina Paduast palmioksa, pistoda ja raamatuga. Andrea Mantegna maal
* Pühad märtrid Boriss ja Gleb. Rostovi-Suzdali koolkonna ikoon 15. sajandistPühad märtrid Boriss ja Gleb. Rostovi-Suzdali koolkonna ikoon 15. sajandist
* Püha Apollonia. Atribuutideks on palmioks ja hambatangid. Francisco de Zurbaráni õlimaal.Püha Apollonia. Atribuutideks on palmioks ja hambatangid. Francisco de Zurbaráni õlimaal.
* Kiliikia püha Andronikost kujutav mosaiik ChorasKiliikia püha Andronikost kujutav mosaiik Choras
* Püha Barbara (kreeka traditsioonis püha suurkannataja Varvara) ikoonPüha Barbara (kreeka traditsioonis püha suurkannataja Varvara) ikoon

Vaata ka
--------

* Kangelane
* Pühak
* Martüürium
* Usutunnistaja
* Piiskop Platon (Kulbusch)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Märter** |
**Medvežje-Sankovo** on Venemaa enklaav, mis piirneb Valgevene alade Dobruši rajooni Rassvieti külanõukoguga. Administratiivselt kuulub see Brjanski oblasti Zlõnka rajooni Võškovi linnanõukogu koosseisu. Enklaavi piir on tähistamata.

Enklaavi aladele jääb kriidi leiukoht.

Enklaavis asus varem kaks küla: Medvežje ja Sankovo. Need rajati XX sajandi algul, mil vene päritolu ümberasujad ostsid sealselt mõisnikult Švedovilt ligi 4,5 ruutkilomeetrit maad.

1926. aastal likvideeriti Gomeli kubermang. Sel ajal läksid need külad Brjanski kubermangu Novozõbkovi maakonda, seega ka VNFSV koosseisu.

Teise maailmasõja ajal liitusid peaaegu kõik külade elanikud partisanidega. See tõi kaasa tragöödia, kui Saksa karistussalklased põletasid maha valgevene küla Vhatki, pidades sealseid elanikke partisanideks. Ka Medvežje ja Sankovo külad põletati maha.

Algselt ei olnud tegemist enklaaviga, enklaaviks kujunes piirkond Teise maailmasõja järel, mil piire korrigeeriti. Enklaavi eraldab ülejäänud Venemaast ligi 800 (minimaalselt 570) meetrit soiseid alasid.

1926. aastal oli Medvežje külas 159 elanikku ja Sankovo külas 165 elanikku. 1979. aastal oli Medvežjes elanikke 95 ja Sankovos 76. 1989. aastal oli Medvežje elanike arv 49, Sankovo elanike arv 34.

Piirkond kujunes Tšornobõli katastroofi järel üheks saastatumaks piirkonnaks. 1991. aastal võeti vastu otsus, millega sai Sankovo külast keelutsooniks, kus polnud keelatud mitte üksnes elamine, vaid ka igasugune muu tegevus. Medvežje külast sai piirkond, kust elanikud tuli ümber asustada. Sellest ajast peale on enklaav elaniketa.

Viited
------

1. ↑   Закон Брянской области от 09.03.2005 № 3-З
2. ↑  Санькова-медвежье
3. ↑  Пограничные курьёзы - российский анклав в Беларуси
4. ↑  "Перечень населённых пунктов, относящихся к территориям радиоактивного загрязнения". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. märts 2014. Vaadatud 26. aprillil 2021.
**Hłybokaje rajoon** (transkribeerituna *Glõbokaje rajoon*) on rajoon Valgevenes Viciebski oblastis.

Rajooni pindala on 1760 km². 2014. aasta seisuga elas seal 38 456 inimest.

Rajoon moodustati 1940. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Abrubi, Aziarcy, Hałubičy, Karaby, Łomašy, Padsviłle, Plisa, Prazaroki, Psuja, Zaleśsie, Ziabki, Udzieła ja Uzrečča külanõukogu.

Halduskeskus on Hłybokaje linn. Teine tähtsam asula on Padsviłle alev.

* HłybokajeHłybokaje
* HłybokajeHłybokaje
* MosarMosar
* BušykiBušyki

Rajooni suurimad jõed on Dzisna jõe lisajõed Biarozaŭka jõgi, Mniuta jõgi ja Avuta jõgi. Kõrgeim koht on Kavali küla lähistel (226,4 meetrit). Madalaim koht asub Avuta jõe ääres (130 meetrit).

Rajoonis asub Valgevene sügavaim järv Doŭhaje. Suurimad järved on Šo, Plisa, Mniuta, Vialikaje, Piatroŭskaje, Biełaje ja Carkavišča.

Rajooni elanikest olid 2014. aasta seisuga 84,51% valgevenelased, 3,2% venelased, 10,25% poolakad ja 1,04% teistest rahvustest. 88,32% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 11,12% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 79,65% elanikke, vene keelt aga 19,26% elanikke.

Viited
------

1. ↑  Численность населения на 1 января 2023 г. и среднегодовая численность населения за 2022 год по Республике Беларусь в разрезе областей, районов,

Välislingid
-----------

 Hłybokaje rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
* Rajooni kaart

| * v
* r
Viciebski oblasti rajoonid |
| --- |
| 
Biešankovičy rajoon • Brasłaŭ rajoon • Čašniki rajoon • Dokšycy rajoon • Dubroŭna rajoon • Haradoki rajoon • Hłybokaje rajoon • Lepieli rajoon • Lozna rajoon • Miory rajoon • Orša rajoon • Pastavy rajoon • Połacki rajoon • Rasony rajoon • Sianno rajoon • Šarkaŭščyna rajoon • Šumilina rajoon • Tałačyni rajoon • Ušačy rajoon • Vierchniadźvinski rajoon • Viciebski rajoon |
**Mailberg** on vald (*Marktgemeinde*) Austrias Alam-Austria liidumaal Hollabrunni ringkonnas. Esmakordselt 1055. aastal ürikuis mainitud **Mailbergi loss** (saksa: **Schloss Mailberg**) kuulub alates 1146. aastast Malta ordu Austria suurkloostrile. See on tuntud oma veinitootmise poolest ja toimib nüüd kui lossihotell ja kui kohaliku veinivalmistajate kogukonna "Mailbergi org" vinoteek.

Mailbergis on mitmeid veinitootmise pereettevõtteid, millest suurim on *Weingut Hagn*. Mailbergi piirkonna tähelepanuväärseim viinamarjasort on *Grüner Veltliner*, valge veini sort, mis Mailbergi ümbruses arendab vürtsikamat ja piprasemat iseloomu. Kuigi veinitootjad on peamiselt tuntud valgete veinide tootmise poolest, toodavad veinitootjad ka punast veini. Kõige silmapaistvam punase viinamarja sort on *Zweigelt*, mida kasvatatakse Austrias laialdaselt.

Viited
------



Hollabrunni ringkonna vallad

* Alberndorf im Pulkautal
* Grabern
* Guntersdorf
* Göllersdorf
* Hadres
* Hardegg
* Haugsdorf
* Heldenberg
* Hohenwarth-Mühlbach am Manhartsberg
* Hollabrunn
* Mailberg
* Maissau
* Nappersdorf-Kammersdorf
* Pernersdorf
* Pulkau
* Ravelsbach
* Retz
* Retzbach
* Schrattenthal
* Seefeld-Kadolz
* Sitzendorf an der Schmida
* Zellerndorf
* Ziersdorf
* Wullersdorf
**Vabariiklik Partei** (lühend **VP**) oli Eestis aastatel 1999–2012 tegutsenud rahvuslik-parempoolne eurovastane erakond. Seda juhtis Kristjan-Olari Leping.

VP asutati 12. oktoobril 1999 Tartus. Erakondade registrisse kanti see 8. veebruaril 2001.

Erakond koondas parempoolseid noori, kes olid vastu Eesti ühinemisele Euroopa Liiduga, väärtustasid iseseisvust ja demokraatlikku riigikorda.

VP pooldas liberaalset majanduspoliitikat ja vabakaubandust. Oluliseks peeti aktiivset koostööd kõikide regioonidega. Leiti, et liikmelisus Euroopa Liidus piirab Eesti iseseisvust ja pidurdab Eesti arengut.

Euroopa Liidu mõju vähendamiseks soovis VP arendada tihedamaid majanduslikke ja poliitilisi suhteid USA, Jaapani ja Kagu-Aasia riikidega. Julgeolekukaalutlustel peeti vajalikuks ka Eesti kuulumist NATO-sse.

Erakond osales valimistel ainult ühe korra. 2002. aasta kohalikel valimistel Pärnus, kus selle linnapeakandidaat oli 22-aastane majandustudeng Kristjan-Olari Leping, toetas VP-d 1,1% valijatest.

Erakond oli aastaid sisuliselt mitteaktiivne ning selle juriidiline keha ühendati lõpuks Eesti Iseseisvusparteiga. 13. jaanuaril 2012 kustutati VP registrist.

Viited
------

1. ↑  "Euroopa Liidu vastased noored koondusid oma parteisse" Saarlane, 10. veebruar 2001
2. ↑  "Kristjan-Olari Leping: noorus pole takistus" Pärnu Postimees, 11. oktoober 2002
**Ušačy rajoon** (transkribeerituna Ušatšõ rajoon) on rajoon Valgevenes Viciebski oblastis.

Rajooni pindala on 1489 km². Halduskeskus on Ušačy alev. 2014. aasta seisuga elas seal 14 251 inimest.

Rajoon moodustati 1924. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Hłybačka,  Kubličy, Saročyna, Ušačy, Vialikija Dolcy ja Viarkudy külanõukogu.

* Sielišča‎Sielišča‎
* Sielišča‎Sielišča‎
* Rajooni piiritähisRajooni piiritähis

Rajooni suurimaks jõeks on Daugava rajooni läänepiiril. Teine tähtsam jõgi on Daugava lisajõgi Ušača. Kõrgeim koht on Huščynskaja Słabodka küla lähistel (239 meetrit). Madalaim koht asub Janova järve ääres (127 meetrit).

Rajoonis on üle 200 järve, seal asub ka Ušačy järvestik. Suuremad järved on veel Doŭžyna, Viečalle, Vaŭčo, Plesna, Astravita, Hłybač, Biarozaŭskaje, Advoranskaje, Akuń, Arechaŭna, Ašycik, Harodna, Hłybačka, Dubraŭskaje, Lešva, Lešna, Łutava, Linka, Plina, Połazna, Rukšanskaje, Sałoniec, Biełaje ja Krasnaje.

2014. aasta seisuga olid elanikest 94,83% valgevenelased, 3,99% venelased ja 1,18% oli teistest rahvustest. 88,2% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 10,46% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 76,56% elanikke, vene keelt aga 18,53%.

Viited
------

1. ↑  Численность населения на 1 января 2023 г. и среднегодовая численность населения за 2022 год по Республике Беларусь в разрезе областей, районов,

Välislingid
-----------

 Ušačy rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
* Rajooni kaart

| * v
* r
Viciebski oblasti rajoonid |
| --- |
| 
Biešankovičy rajoon • Brasłaŭ rajoon • Čašniki rajoon • Dokšycy rajoon • Dubroŭna rajoon • Haradoki rajoon • Hłybokaje rajoon • Lepieli rajoon • Lozna rajoon • Miory rajoon • Orša rajoon • Pastavy rajoon • Połacki rajoon • Rasony rajoon • Sianno rajoon • Šarkaŭščyna rajoon • Šumilina rajoon • Tałačyni rajoon • Ušačy rajoon • Vierchniadźvinski rajoon • Viciebski rajoon |
Suur järvistu
Suur järvistu talvel
**Suur järvistu** (inglise keeles *Great Lakes*) on järvestik Põhja-Ameerikas Ameerika Ühendriikide ja Kanada piiril. Atlandi ookeaniga on Suurel järvistul ühendus Saint Lawrence'i jõe kaudu.

Suur järvistu koosneb ametlikult viiest järvest:

* Ülemjärv (82 000 km²)
* Erie järv (25 700 km²)
* Huroni järv (60 000 km²)
* Michigani järv (58 000 km²)
* Ontario järv (19 000 km²)

Suure järvistu hüdroloogilises süsteemis on veelgi järvi. Neist suurimat, Ülemjärvest põhja poole jäävat Nipigoni järve nimetatakse vahel ka kuuendaks suureks järveks. Temast tunduvalt väiksemat Saint Clairi järve, mis jääb Huroni ja Erie järve vahele, ei loeta suureks järveks. Michigani ja Huroni järve ühendab kaheksa kilomeetrit lai Mackinaci väin ning neid järved moodustavad hüdrograafiliselt ühe järve.

Suur järvistu on pindalalt suurim mageveejärvistu Maal. Järvistu kogupindala on 244 106 km². Järvistu kogumaht on 22 671 km³, millega jääb see mõnevõrra alla Baikali järvele. Ülemjärv on Kaspia mere järel pindalalt teine järv maailmas ja suurim mageveejärv. Ülemjärve kogumaht on suurem kui ülejäänud nelja järve kogumaht. Ülemjärves asub ka Suure järvistu sügavaim koht – 406 meetrit.

Suur järvistu hakkas moodustab viimase jääaja lõpus umbes 14 000 aastat tagasi.

Suure järvistu ümbrus on tuntud Suure järvistu regioonina, mis hõlmab kaheksa USA osariiki ja Ontario provintsi Kanadas. Sellesse regiooni jääb ka Suure järvistu hiidlinnastu ehk ChiPitts.
Eckhart Tolle
**Eckhart Tolle** (sünninimi **Ulrich Leonard Tölle**; sündinud 16. veebruaril 1948 Lünenis Nordrhein-Westfalenis) on tänapäeva populaarsemaid eneseabikirjanikke. Tema lihtsad ja kergelt loetavad kirjutised paigutatakse vahel New Age'i kategooriasse. Peamiselt selgitab ta oma raamatutes hetkes oleku kasu.

Elulugu
-------

Tolle sündis ja elas kuni 13-aastaseks saamiseni Saksamaal. Seejärel elas ta koos isaga Hispaanias, kuni 19-aastaselt kolis Inglismaale. 13-aastaselt keeldus ta formaalse haridustee jätkamisest, kuid sellest hoolimata lõpetas Londoni Ülikooli parimate hinnetega. Praegu elab ta Kanadas Briti Columbias Vancouveris.

Eluaeg teda vaevanud depressioonid tipnesid siis, kui ta oli 29-aastane, umbes samal ajal, kui ta sai Cambridge'i ülikooli uurimisstipendiumi, müstilise kogemusega. Õndsusseisundis veetis ta kaks aastat hulkurina, misjärel ta otsustas oma kogemuse kirja panna.

Tegevus
-------

Eckhart Tolle on kirjanik ja lektor vaimsetel teemadel. Viimastel aastatel on ta oma esinemiste sagedust vanuse tõttu piiranud.

Tolle esimene raamat, "The Power of Now", ilmus 1997. aastal (väljaandja Namaste Publishing) tiraažiga 3000 eksemplari. Ta viis seda ise koos sõpradega müügile Vancouveri piirkonna raamatupoodidesse. Raamatu andis 1999 uuesti välja New World Library ning see muutus bestselleriks 2000. aastal, kui seda soovitas Oprah Winfrey oma ajakirjas "O".

Kuigi Tolle ei ole olnud ühegi vaimse liikumise järgija, on talle lähedased olnud Bo Yin Ra, Jiddu Krishnamurti ja Ramana Maharshi teosed.

Oma loengutes ja kirjutistes rõhutab ta väge, mis tuleneb käesolevale hetkele tähelepanu pööramisest (raamatu "The Power of Now" kogu sisu ongi sellest), ning seda, kui väeti on muretseda möödaniku pärast või karta tulevikku. Eckhart Tolle selgitab, et praegune on kõik, mis meil tegelikult on, ning teadlikult siinses kohalolek on parim viis tuleviku potentsiaali realiseerida. Ta toob välja, et praeguses olek viib ka teadvuse mõistusest kaugemale. Selline teadlikkus võimaldab vabaneda "valukehast", mis on tekkinud teadvuse identifitseerumisel mõistuse, keha ja egoga.

Bibliograafia
-------------

* "Siin ja praegu: kohaloleku jõud". Tallinn: Pilgrim Group 2004. ISBN 9985-9532-0-7
* "Meelerahu hääl". Tallinn: Pilgrim 2005 ISBN 9985-9569-1-5
* "Practicing the Power of Now: Essential Teachings, Meditations, and Exercises from The Power of Now".2001 ISBN 1-57731-195-7 Eesti keeles: "Siin ja praegu: kohaloleku harjutused", Tallinn: Pilgrim 2006, tõlkinud Kadre Vaik, ISBN 9985-9651-3-2
* "A New Earth: Awakening to Your Life's Purpose" 2005 ISBN 0-525-94802-3

Välislingid
-----------

* Eckhart Tolle ametlik koduleht
* Eckart Tolle fännileht intervjuude, tsitaatide, katkendite, artiklite ja fotodega
* The Power of Now and A New Earth - Eckhart Tolle
**Otto III** (29. mai 1444 - 7. september 1464) oli Pommeri dünastia liige ja Pommeri-Stettini hertsog.

Elu
---

Otto III oli Pommeri hertsogi Joachim I "Noorema" ja tema naise Elisabethi ainus poeg. Pärast isa surma 1451. aastal abiellus ema 1453. aastal Pommeri-Wolgasti hertsogi Wartislaw X-ga. Noor Otto, Pommeri-Stettini pärija, sai hariduse oma onu ja eestkostja, Brandenburgi kuurvürsti Friedrich II (1413–1471) õukonnas.

Kui Pommeri-Wolgasti hertsog Wartislaw IX 1457. aastal suri, nimetas tema testament pärijaks mitte ainult tema pojad Erich II ja Otto kasuisa Wartislaw X, vaid ka noore Otto III. Puhkes pärandivaidlus, milles Friedrich II toetas Ottot ja kasutas ka võimalust sekkuda Pommeri asjadesse.

1460. aastal kuulutati Otto III Pommeri seisuste nõudel täisealiseks. See lõpetas Brandenburgi regentluse; 15-aastane Otto III asus ise valitsema. Tema õukonna kõige olulisemad ametid olid täidetud Brandenburgi-meelsete inimestega. Warislaw IX pärandi vaidlus lahendati 1463. aastal, Otto sai Pommeri-Stargardi, Pommeri lääneosa.

Otto suri katku ja maeti Stettini *Ottenkirchesse*. Ta oli vallaline ja lastetu. Tema surmaga hääbus Pommeri dünastia Stettini liin. See oli alanud hertsog Otto I-ga (u.1279-1344).

Otto surm päästis valla Stettini pärilussõja. Kuurvürst Friedrich II väitis, et Pommeri-Stettin oli nüüd täielik lään ja see tuli tagastada Brandenburgile. Wolgasti hertsogid väitsid, et see oli Pommeri osa ja pidi minema Pommeri dünastia elusolevale liinile.

Legendi kohaselt algas vaidlus Otto matusel. Stettini linnapea Albert Glinde olevat Otto kiivri ja kilbi tema hauda pannud, näitamaks tema dünastia lõppu. Eickstädti härrasmees hüppas seejärel hauda ning võttis kiivri ja kilbi uuesti välja sõnadega "meil on endiselt pärilikke, sündinud valitsejaid, Wolgasti hertsogid. Kiiver ja kilp kuuluvad neile".

Vaata ka
--------

* Pommeri hertsogkonnad ja hertsogid

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Joachim I** | **Pommeri-Stettini hertsog**1451-1464 | Järgnev**Erich II** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib aastatel 1991–2017 tegutsenud vallast; 1939 moodustatud valla kohta vaata artiklit Veriora vald (1939); varasema valla kohta vaata artiklit Veriora vald (Räpina kihelkond).* |

---

**Veriora vald** oli vald Põlva maakonnas.

Vald paiknes endiste Räpina, Põlva ja Rõuge kihelkonna maa-alal.

Nõukogude perioodil tegutses hilisema valla alal Veriora külanõukogu.

Veriora valla omavalitsuslik staatus kehtestati 4. juunist 1992.

28. detsembril 2016 kinnitasid Meeksi, Veriora ja Räpina valla volikogu ühinemislepingu. 17. oktoobril 2017 tekkis valdade ühinemisel uus omavalitsusüksus – Räpina vald, mis on ühinenud omavalitsusüksuste õigusjärglane.

### Vallavanemad

* 1993–2005 Peeter Sibul
* 2005–2017 Enel Liin

Asustus
-------

Veriora vallas oli 1 alevik (Veriora) ja 29 küla.

### Külad

Haavapää, Himmiste, Jõevaara, Jõeveere, Kikka, Kirmsi, Koolma, Koolmajärve, Kullamäe, Kunksilla, Laho, Leevi, Lihtensteini, Mõtsavaara, Männisalu, Nohipalo, Pahtpää, Sarvemäe, Soohara, Süvahavva, Timo, Vareste, Verioramõisa, Viira, Viluste, Vinso, Võika, Väike-Veerksu, Vändra.

* Ilumetsa raudteepeatusIlumetsa raudteepeatus
* Leevi kalmistuLeevi kalmistu
* Nohipalu ValgjärvNohipalu Valgjärv
* Meenikunno rabaMeenikunno raba
* Veriora mõisavalitseja majaVeriora mõisavalitseja maja

Viited
------

1. ↑  Maakatastri statistika, vaadatud 26.03.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator
4. ↑  Eesti Vabariigi Ülmenõukogu Presiidiumi seadlus Põlva maakonna Mikitamäe, Veriora ja Värska valla ning Valga maakonna Palupera valla omavalitsusliku staatuse kinnitamise kohta

Välislingid
-----------

 Veriora vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Mait Maameele** (1934. aastani **Mart Eiert**; 24. detsember 1910 Pada vald, Viru-Nigula kihelkond, Virumaa – 1. veebruar 1987 Tartu) oli eesti kunstnik-dekoraator ja karikaturist ning kujutava kunsti kaugõppekursuste ellukutsuja. 

Aastatel 1945–1950 oli talle tribunali otsusel mõistetud viieks aastaks vabadusekaotus, oli Sverdlovski oblastis BogoslovLagi vangilaagris Gulagis.

Pärast vabanemist juhendas 1950.–1960. aastatel Tartus Ametiühingute kultuurimajas ja Tartu Linna Kaubandusvalitsuses kujutava kunsti ringkunstikursuseid ning populariseeris maalimisharrastust. 

Asutas 1953. aastal koos skulptor Endel Tanilooga isetegevusliku skulptuuristuudio. Ta oli Tartu ajalehe Edasi satiirisektsiooni karikaturist. Kujundas ka eksliibriseid.

Mait Maameele on maetud Misso kalmistule Võru maakonnas.

Tunnustus
---------

* 1958 – Isetegevusliku vabariikliku kujutava kunsti ja tarbekunsti näituse preemia kujutava kunsti alal

Viited
------

1. ↑  "okupatsioon.ee - M-MET". *okupatsioon.ee*. Originaali arhiivikoopia seisuga 9. juuli 2019.
2. ↑  "Tartlaste omalooming". Sirp ja Vasar nr 26, 24. juuni 1960. Lk 6
3. ↑  "Preemiaid isetegevuslikele kunstnikele". Sirp ja Vasar nr 45, 7. november 1958. Lk 7

Välislingid
-----------

* Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
**Virve Aruoja** (kuni 1936 **Virve Arbeiter**; aastast 1978 **Virve Hellström**; 19. veebruar 1922 Saduküla – 15. september 2013 Hiiu maakond) oli eesti filmirežissöör.

Ta lõpetas 1941 Tartu Õpetajate Seminari, õppis aastatel 1942–1946 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas/ Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas, aastatel 1945–1947 Draamastuudio eriklassis, lõpetas Moskvas 1953 GITIS-e eesti stuudio näitlejana, sai 1984 Uppsala Ülikoolis filoloogiamagistriks.

Oli 1942–1945 Vanemuise ooperikoori liige, näitleja, 1945–1947 Tallinna Draamateatri näitleja, 1947–1949 Vanemuise näitleja, 1953–1956 Tallinna Draamateatri näitleja.

Oli aastatel 1956–1978 Eesti Televisiooni režissööri abi, assistent ja režissöör, ühtlasi 1972–1976 filmirežissöör Tallinnfilmis.

Elas 1978–1994 Rootsis, alates 1994. aastast elas ta põhiliselt Hiiumaal.

Filmograafia
------------

* "Näitleja Joller" (1960)
* "Romantikud" (1962)
* "Ühe suve akvarellid" (1966)
* "Tädi Rose" (1968)
* "Kolme katku vahel" (1970)
* "Lõppematu päev" (1971)
* "Värvilised unenäod" (1974)
* "Minu naine on vanaema" (1976)

Tunnustus
---------

* 2001 – Valgetähe V klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 3598

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* "Suri eesti filmilavastaja Virve Aruoja". Maaleht, 16. september 2013
**Veeber** on magnetvoo mõõtühik rahvusvahelises mõõtühikute süsteemis (SI). Ühiku tähis on Wb.
Veeber on nimetatud saksa füüsiku Wilhelm Eduard Weberi järgi.

Veebrit saab defineerida lähtudes Faraday seadusest, mis seob juhtmekeeruga piiratud pinda läbiva magnetvoo muutuse keerus indutseeritava elektromotoorjõuga (ja vastavalt juhtmekeeru otste vahel tekkiva pingega): 

>  magnetvoo muutus 1 veeber sekundis tekitab juhtmekeeru otste vahel pinge 1 volt,
> {\displaystyle \mathrm {Wb} =\mathrm {V} {\cdot }\mathrm {s} .}
> 
> 

Veeber on ka võrdne magnetvooga, mis läbib magnetvälja suunaga ristuvat 1 m2 suurust pinda, kui välja magnetinduktsioon on 1 tesla (T): 

{\displaystyle \mathrm {Wb} =\mathrm {T} {\cdot }\mathrm {m} ^{2}.}
Induktiivsuse mõõtühikut henri (H) defineeritakse kui veeber ampri (A) kohta, järelikult saab veebrit väljendada nende ühikute korrutisena:

{\displaystyle \mathrm {Wb} =\mathrm {H} {\cdot }\mathrm {A} .}
Veeber väljendatuna SI põhiühikutes:

{\displaystyle \mathrm {Wb} ={\dfrac {\mathrm {kg} {\cdot }\mathrm {m} ^{2}}{\mathrm {s} ^{2}{\cdot }\mathrm {A} }}.}
Elektromagnetilises CGS-süsteemis oli magnetvoo mõõtühik maksvell (Mx):

{\displaystyle \mathrm {1\,Wb=10^{8}\,Mx} .}

| * v
* r
SI-süsteem |
| --- |
| Põhiühikud | 
Amper  • Kandela  • Kelvin  • Kilogramm  • Meeter  • Mool  • Sekund |  |
| Tuletatud ühikud | 
Bekrell  • Celsiuse skaala  • Džaul  • Farad  • Grei  • Henri  • Herts  • Katal  • Kulon  • Luks  • Luumen  • Njuuton  • Oom  • Paskal  • Radiaan  • Siimens  • Siivert  • Steradiaan  • Tesla  • Vatt  • Veeber  • Volt |
**Thomas Jörist** (1677 Lokso küla, Kadrina kihelkond – 1750 Piiumetsa mõis) oli eesti ohvitser, kes teenis Põhjasõja ajal Rootsi sõjaväes.

Elulugu
-------

Jörist sündis Kadrina kihelkonnas Lokso külas. Ta ühines novembris 1700 Rootsi ratsarügemendiga ja osales Narva lahingus, kus ta sai haavata. Väkke astus ka tema vend Johan. Thomas osales 1702. aastal Kliszówi lahingus, kus ta langes vangi ja vahetati välja Saksi vangide vastu, samuti võitlustes Poznańi ja Vepriku all. 

1703. aastal liitus Jörist ooberst Johan August Meijerfeldti värvatud tragunirügemendiga, tõustes 1706 kapteniks, seega kompaniiülemaks. Rügement tegutses koos kuningliku peaarmeega Saksimaal. 1709. aastal osales Jörist Poltava lahingus ja langes pärast seda Vene vägede kätte vangi. 

Pärast vabanemist tuli ta Eestisse tagasi. Rootsi kuningas ülendas ta 1723. aastal ooberstleitnandiks (kolonelleitnandiks). Oma mõisas rajas ta muuhulgas ka kooli talupoegadele.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. september 2009. Vaadatud 28. novembril 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑
**August Rebanes** (13. jaanuar 1896 Vao vald – 28. juuni 1967) oli Eesti NSV transpordi- ja riigitegelane.

Ta oli 8-klassilise haridusega. Enne Teist maailmasõda töötas ta autojuhina. Teisest maailmasõjast võttis ta osa Eesti Laskurkorpuse koosseisus, sai korpuse tagala staabiülemaks ja ülendati alampolkovnikuks.

Aastatel 1950–1953 töötas ta Eesti NSV Ministrite Nõukogu Autotranspordi Valitsuse ülemana. Aastatel 1953–1954 töötas ta Eesti NSV autotranspordi ja maanteede ministri I asetäitjana, 1954–1958 ministrina.

Ta oli aastast 1945 NLKP liige.

August Rebanes suri 28. juunil 1967 ja ta maeti 30. juunil 1967 Metsakalmistule.

Tunnustus
---------

* Lenini orden
* Punalipu orden
* Isamaasõja orden (1. järk)
* Punatähe orden
* orden Austuse märk

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 10. juuni 2012. Vaadatud 12. juunil 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑

Kirjandus
---------

* Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951\*2000 AS Kirjastus Ilo, 2003
**Orion** (pärisnimega **James Hughes Ellis**, ka **Jimmy Ellis** ja **Ellis James**; 26. veebruar 1945 – 12. detsember 1998 Selma lähiümbrus, Alabama osariik) oli USA laulja. Tuntud Elvis Presleyga sarnase hääle poolest.

Elukäik
-------

Jimmy Ellis sündis 26. veebruaril 1945 arvatavasti Washingtonis. 1947. aastal kolisid Jimmy ja ta ema Gladys Birminghami, kus ta jäeti haiglasse adopteerimiseks, misjärel ta veetis nooruspõlve Orrville'is Alabama osariigis.

Laule hakkas ta salvestama 1964. aastal, 1972. aastal avastati tema hääle enneolematu sarnasus laulja Elvis Presley omaga. Eripära kasutas ära Nashville'i Sun Recordsi stuudio omanik Shelby Singleton, avaldades 1979. aastal, pärast Elvise surma, kunagised Jerry Lee Lewise salvestised, millele Jimmy Ellise laul peale dubleeriti, lastes avalikkusel arvata, et tegemist on tõelise Elvis Presleyga. Album sai nimeks "Jerry Lee Lewis And Friends".

Shelby Singletoni plaan oli lasta teha Jimmy Ellisel karjääri saladusliku Elvisena. Jimmy Ellisele polnud küll meeltmööda kellegi teisena esineda, kuid valides, kas jääda tundmatuks, keskpäraseks lauljaks või teha karjääri müstilise Elvisena, otsustas ta viimase kasuks. Nii saigi Jimmy Ellisest Orion.

Nimi "Orion" on pärit Gail Brewer-Giorgio novellist "Orion: The Living Superstar Of Song", mis jutustas superstaar Orion Eckley Darnellist, kes võltsis oma surma, et pääseda staariametist tulenevast vangistusest. Autor samastas peategelast ilmselgelt kadunud Elvis Presleyga.

Laval hakkas Orion kandma maski ja esinemisriietust, mis on võrreldavad Elvise lavakostüümidega. Nii hakatigi arvama, et tegemist on päris Elvisega, kes oli oma surma võltsinud ja jätkas nüüd lauljakarjääri.

Orion andis kontserte nii USA lõunaosariikides kui ka Euroopas. Samuti anti välja albumeid ja kogumikke. Orion esitas laule paljude artistide repertuaarist ja eri muusikažanritest sarnaselt Elvisega: *rockabilly*'t, kantrit, gospelit, ballaade.

Kuigi Orionil oli kõrge tähelend, ihaldas Jimmy Ellis siiski endiselt oma karjääri. Tal oli tõsine soov alustada uut karjääri Jimmy Ellisena või jätkata olemasolevat oma nime all. See aga tõi Ellise ja Singletoni suhetesse vaenu. 1981. aasta vana-aasta õhtul keset kontserti rebis Orion maski eest. Intsident lõpetas Jimmy Ellise ja Shelby Singletoni koostöö.

Kuna Ellise karjäär hakkas alla käima, pani ta 1987. aastal taas maski ette, et Orionina edasi esineda. Ta hakkas rohkem kaverdama Elvise hitte, ka kostüümid ja lavaline liikumine muutusid sarnasemaks.

Hiljem hakkas ta aga pettunult oma Orioni-karjäärist distantseeruma ja esinemised jäid harvaks. Ta avas likööripoe, pandimaja ja bensiinijaama ning veetis rohkem aega oma Selma läheduses asuvas farmis Alabamas ja töötades oma ettevõtetes.

12. detsembril 1998 lasti Jimmy Ellis oma poes kolme kohaliku noore poolt maha. Rünnakus sai surma ka ta naine Elaine Thompson ja haavata sõber Helen King.
**Central Park** on suur haljasala, mis asub New Yorgis Manhattani saare keskosas. 

Park on edela–kirdesuunalise ristküliku kujuline, mille pikkus on 4,1 km, laius 830 m ja pindala 3,4 km². Seda piiravad 59th Street ja 110th Street tänavad, mis pargi juures kannavad nimesid Central Park South ja Central Park North, ning Fifth Avenue ja Eighth Avenue puiesteed – neist viimane kannab pargi juures nime Central Park West. Üksnes Fifth Avenue kannab ka pargi juures Fifth Avenue nime.

Pargi neljas nurgas asuvad: Columbus Circle, Frederick Douglass Circle, Duke Ellington Circle ja Grand Army Plaza.

Parki haldab vastavalt lepingule New Yorgi linnavalitsuse parkide ja puhkealade osakonnaga eraomanduses olev mittetulundusühing Central Park Conservancy, mille president on ametikohast tulenevalt Central Parki administraator.

Central Parkis asuvad Strawberry Fieldsi aed ja loomaaed Central Park Zoo.

Park ehitati perioodil 1853–1878. Selle projekteerisid maastikuarhitektid Frederick Law Olmsted ja Calvert Vaux. Pargi rajamisel likvideeriti 1857. aastal seal varem asunud Seneca Village, mis oli 1825. aastal asutatud afroameeriklaste asula.

Parki külastab igal aastal üle 45 miljoni inimese. Pargis asub Ramble mets, kus kevadel ja sügisel peatuvad rändlinnud.

Pargis asub Metropolitani muuseum, mis on Ameerika Ühendriikide külastatuim muuseum.

Vaade pargile NYonAirilt (2014)
Vaade Midtown Manhattanist
Vaade Midtown Manhattanist

Veekogud
--------

* Harlem Meer
* Jacqueline Kennedy Onassis Reservoir
* Conservatory Water
* The Pond and Hallett Nature Sanctuary

Vaata ka
--------

* Balto mälestusmärk
* Sheep Meadow

Viited
------

1. ↑  Ira Diana Mazzoni. "Aiad ja pargid". ISBN 9985715209
2. ↑  How Urban Parks Are Bringing Nature Close to Home

Välislingid
-----------

* Central Park – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Central Parki koduleht
**Ferdinand Linnus** VR II/3 (kuni 1935 **Ferdinand Leinbock**, 8/20. mai 1895 Riidaja vald, Viljandimaa – 23. veebruar 1942 Unžlagi vangilaager, Suhhobezvodnoje, Gorki oblast) oli eesti etnoloog, esimene Eesti etnoloogiadoktor (1938) ja Eesti sõjaväelane (leitnant). Võttis osa Vabadussõjast.

1929–1941 oli ta Eesti Rahva Muuseumi direktor.

Ta uuris muuhulgas Eesti vanemat mesinduse ajalugu (metsamesindust).

Valesüüdistuse alusel arreteeriti Linnus NKVD poolt 25. juunil 1941 ning ta suri tüüfusesse eeluurimisvanglas Venemaa Gorki oblasti Unžlagis.

Pere
----

Tema etnoloogist poeg Jüri Linnus (19. jaanuar 1926 Tartu – 12. juuni 1995 Tartu) töötas Nõukogude okputasiooni ajal samuti ERMis, tollase nimega Eesti NSV Riiklikus Etnograafiamuuseumis, muuseumi teadussekretärina.

Viited
------

1. ↑  Ainsoo, Lembit; Ainsoo, Uno 2003. *1000 tartlast läbi aegade*. Tartu: Liivimaa Mälu, lk. 231.

Välislingid
-----------

* Lühibiograafia
* Ohvitseride andmekogu
* Ferdinand Linnus Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
**August Johannes Torma** VR I/3 (kuni 25. maini 1940 **August Johannes Schmidt**; 19. veebruar 1895 Voltveti vald – 12. märts 1971 London) oli Eesti diplomaat.

Elulugu
-------

1914. aastal lõpetas Torma kuldmedaliga Pärnu Poeglaste Gümnaasiumi. Aastatel 1914–1916 õppis ta Peterburi ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas ja 1924–1928 Tartu ülikooli õigusteaduskonnas.

Aastatel 1916–1917 oli ta Esimeses maailmasõjas, 1917–1918 sõjavangis Austrias, 1918–1919 teenis Arhangelskis Briti Põhjakorpuse staabis, kus oli üks Eesti leegioni asutajatest.

Aastatel 1919–1921 oli ta Eesti Vabariigi sõjaväeline esindaja, 1921–1923 *chargé d'affaires* Leedus. Aastatel 1923–1927 oli ta välisministeeriumi poliitilise osakonna juhataja, 1924–1925 *chargé d'affaires* Pariisis ja Brüsselis ning 1926. aastal Moskva saatkonna nõunik. Aastatel 1927–1931 välisministri abi. Aastatel 1931–1934 saadik Itaalias ja Šveitsis ning alaline esindaja Rahvasteliidu juures, 1934–1971 saadik Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigis. Ta oli ainus 1940. aastal ametis olnud Eesti saadik, kes säilitas diplomaadi staatuse asukohamaa valitsuse silmis ja kontrolli saatkonnahoone üle, ehkki Johannes Vares, Eesti NSV Peaminister, Vabariigi Presidendi ülesannetes vabastas ta 25. juulil 1940 saadiku ametist Londonis.

Tunnustus
---------

* Vabadusristi I liigi 3. järk
* Eesti Punase Risti mälestusmärgi II järgu I aste, 1929
* Kotkaristi I klassi teenetemärk, 1936
* EÜSi auvilistlane, 1970
* Stockholmi Eesti Meeskoori auliige

Viited
------

1. ↑  "Saadik A. Torma 60-aastane". *Vaba Eestlane = Free Estonian*. 19.02.1955. Vaadatud 17.01.2019.
2. ↑  772. Vabariigi Presidendi käskkiri nr. 188. Riigi Teataja, nr. 81, 26 juuli 1940
3. ↑  Auvilistlased EÜS

Kirjandus
---------

* Eesti Entsüklopeedia, 14. köide (Eesti elulood), Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn 2000, lk 545
* Tiina Tamman, "The making of an officer-diplomat: August Torma's early years" – Baltic Security and Defence Review. 11 / Baltic Defence College. Tartu, 2009. ISSN 1736-3772. Pp. 114–132
* Tiina Tamman, "August Torma – sõdur, saadik, salaagent". Argo, Tallinn 2011, 392 lk; ISBN 9789949466412
* Wall Street Journal: Balti saatkonnad Inglismaal sirbi ja vasara varjutuses. Eesti Päevaleht, 20. jaanuar 1971, nr. 5, lk. 1 ja 8.
* A. Torma suri. Londoni-saatkonna juhiks E. Sarepera. Eesti Päevaleht, 17. märts 1971, nr. 21, lk. 1.

Välislingid
-----------

* Tiina Tamman, "August Torma arhiivi saatus" – Kultuur ja Elu 2008, nr 4, lk 56–59