recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
VI fort aastal 2019
**Kaunase kindluse VI fort** on endine fort Tsaari-Venemaa Kaunase kindluse koosseisus. Tänapäeval jääb see Kaunasesse Gričiupise linnaossa, asudes aadressil K. Baršausko g. 101.

Fort valmis aastail 1883–1888. See on säilinud peaaegu muutumatuna, ainult esimese maailmasõja eel rajati selle vasakule tiivale kaks betoonist varjendit, mis olid mõeldud tulejuhtimiseks.

See rajati Nemunase paremkaldale, Kaunase tunneli idapoolse otsa lähedusse. Fort oli kavandatud mitte üksnes tulepunktina, see oli mõeldud ka lähedal asuva raudtee laoalaks. 

Fort on sümmeetriline viisnurkse põhiplaaniga rajatis. Seda ümbritseb kontreskarpse tugimüüriga vallikraav, mille kaitseks ehitati keskne kaponiir ja kaks külgmist poolkaponiiri. Üks kaponiir rajati ka fordi värava kaitseks. Ehitustööde ajal rajati fordini ka puust sild, mida mööda toimetati suurtükid nende alustele; hiljem lammutati see maha. Fordis paiknes kaks kahekorruselist ja kolm ühekorruselist moonaladu. Fordi eripäraks on suur hulk väikesekaliibriliste suurtükkide tulepesi.

Esimese maailmasõja ajal jäi VI fort saksa vägede rünnakust kõrvale. Kui sakslased kaitseliinist läbi murdsid, lahkus kindluse komandant. Fordi kaitsjad ootasid tema naasmist, et ta organiseeriks edasist kaitset, aga kui sakslased ületasid Nemunase ja komandandiga ikka veel ühendust ei olnud, lahkusid kaitsjad. Fort jäi puutumatuks ja nii paiknes seal aastail 1915–1919 saksa vägede garnison.

Sõja järel paiknes seal sõjaväekohus. Teise maailmasõja ajal asus seal sõjavangide laager (*Stalag 336*). Nõukogude sõjavangide enamik paiknes vallikraavis, osad ka valgustamata kasemattides. Algselt olid valvuriteks sakslased, hiljem aga vlassovlased. Kokku hukkus sealses laagris ligi 35 000 sõjavangi.

Fort on aastast 1993 muinsuskaitse all.

Aastast 2018 asub fordis Vytautas Suure sõjandusmuuseumi sõjatehnikanäitus.

* Üks VI fordi patareidestÜks VI fordi patareidest
* Mälestusmärk hukkunud sõjavangideleMälestusmärk hukkunud sõjavangidele

Viited
------

1. ↑  "Kauno tvirtovės 6-asis fortas". Vaadatud 12. aprillil 2021.
2. ↑  "Kauno tvirtovės parkas". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. aprill 2021. Vaadatud 12. aprillil 2021.
3. ↑  Lietuva 1940–1990: okupuotos Lietuvos istorija. Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centras, Vilnius, 2007. – lk. 234



|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kaunase kindluse VI fort** |
Pitsitäis Jägermeisterit kallatakse Red Bulli sisse
**Jägerbomb** on segatud alkohoolne jook, kus kallatakse üks pits Jägermeisterit ühte klaasi Red Bulli ja juuakse korraga ära.

Saksakeelsetes riikides nimetatakse jägerbomb'i "Flying Hirschiks".

Terviseriskid
-------------

Kanada ülikoolis aastatel 1981–2016 tehti 13 uuringut, kus leiti, et tarbides koos alkoholi ja energiajooki, suureneb oluliselt risk kukkuda, sattuda õnnetusse või kaklusse. Tarbides energiajooki võib tarbija saada kofeiinilaksu, mis tekitab uneprobleeme, südametöö liigse kiirenemise, ebameeldiva ärevustunde ja kõrge vererõhu.

On andmeid, et tarbijad on pärast jägerbombi joomist saanud südamerabanduse.

Viited
------

1. ↑  "Kuidas valmistada Jager Bomb'i retsept". Vaadatud 09.04.2019 23:39.
2. ↑  "cocktailscout retsept "TurboJäger"". Originaali arhiivikoopia seisuga 14.05.2021. Vaadatud 09.04.2019 23:42.
3. ↑  "õhtulehe artikkel "PADUÄRKVEL-PURUPURJUS: loe, miks alkoholi energiajoogiga segada ei tohiks"". Originaali arhiivikoopia seisuga 8.08.2018. Vaadatud 09.04.2019 23:55.
4. ↑  "the sun artikkel "Teen girl's three cardiac arrests after ten-Jagerbomb bender"". Vaadatud 09.04.2019 23:57.
5. ↑  "dailymail artikkel "'I only had FOUR shots!' Jagerbomb teen had THREE heart attacks after drinking Jagermeister mixed with energy drink"". Vaadatud 09.04.2019 23:58.
Foto: Kaupo Kalda
**Kaunid Kontserdid Käsmus** on 2008. aastal Villu Veedla ideest ja kontseptsioonist alguse saanud iga-aastane muusikaüritus.

Kaunid Kontserdid Käsmus toimub igal aastal juuni alguses Käsmu kaptenikülas. Kontserdisarja külastab keskmiselt 10 000 – 15 000 inimest aastas. Sarja tunnusloosung on olnud "Muusika, melu ja loodus". Alates esimesest aastast on ürituse peakorraldajad olnud Villu ja Peep Veedla. Korraldustiimi on läbi aastate kuulunud ka Tuuli Potik, Kaur Orgusaar, Marko Kangust jt.

Festival on toonud lavale mitmeid eriprojekte ja kontserte. Teiste seas juubeli- ja meenutuskontserdid: 

* Ivo Linna 60 (aastal 2009),
* Jaak Joala 60 (aastal 2010),
* Ruja 40 (aastal 2011),
* Mati Nuude 70 (aastal 2011),
* Tarmo Pihlap 60 (aastal 2012),
* Urmas Alender 60 (aastal 2013),
* Polyphon 40 (aastal 2014).

Suurt tähelepanu on saanud ka 1980ndate erikontsert "Power of the 80s", Kihnu Virve suur tänukontsert, Tõnis Mägi ja Ivo Linna "Las jääda kõik, mis hea – 20 aastat hiljem", Vallatute Vestide ja Kõrsikute, Curly Stringsi, Lenna ja Taukari, Jaan Tätte, Marko Matvere, Tanel Padari ja sõprade, Lenna ja Epliku jt kontserdid. Aastal 2017 esinesid üritusel teiste seas Lenna ja Vennaskond, Meisterjaan, Smilers jt.

Viited
------

1. ↑  "Kontsertsari Kaunid kontserdid Käsmus täitis kapteniküla muusikasõpradega". *Virumaa.info*. 19.06.2009. Originaali arhiivikoopia seisuga 2.02.2017. Vaadatud 19.06.2009.
2. ↑  Anne Soosalu (04.06.2016). "Korraldaja põhjendab Padari kontserdi liikluskaost: nii massilist huvi ürituse toimumise päeval pole meil kunagi varem olnud!". *Delfi*. Vaadatud 04.06.2016.

Välislingid
-----------

* Festivali koduleht
* Facebooki leht
**"Star Trek"** (inglise keeles **"Star Trek: The Animated Series"**, **TAS**) on Star Treki ulmemaailma teemaline joonissari, mis oli esmakordselt eetris 1973. aasta septembrist 1974. aasta oktoobrini.

Joonissari jätkas samanimelise telesarja lugu. Kuna telesarja filmimise ajal puudus arvutianimatsiooni kaadrisse lisamise võimalus, siis kasutasid joonissarja tegijad neid käsikirju, mis olid esimese sarja tootmisest üle jäänud või oleksid nõudnud liiga kulukate või keeruliste eriefektide kasutamist. Joonissari valmis tollal väga tuntud stuudios Filmation ning seda tehti kokku 22 osa. 

Peategelastele andsid hääled originaalsarjas osalenud näitlejad. Enamikku tulnukate ja puuduvate originaalnäitlejate hääli (ka arvutihääli) tegi Majel Barret, kes oli Gene Roddenberry elukaaslane ja hilisem abikaasa. Samuti andis oma panuse James Doohan, kes mängis nii algses seriaalis, joonissarjas kui esimeses seitsmes täispikas mängufilmis laevamehaanikut.

1974. aastal sai joonissari parima lastesaate Emmy auhinna.

Peaosalised
-----------

* William Shatner – James T. Kirk
* Leonard Nimoy – Spock
* DeForest Kelley – Leonard McCoy
* James Doohan – Montgomery Scott ja Arex
* George Takei – Hikaru Sulu
* Nichelle Nichols – Uhura
* Majel Barrett – Christine Chapel ja M'ress
See artikkel räägib astronoomia mõistest.  Filmi kohta kohta vaata artiklit Loojang (film 2018).  

---

Päikeseloojang Võrtsjärve kohal
Päikeseloojang Marsil
**Loojang** ehk **loojumine** on taevakeha kadumine horisondi taha teise taevakeha pinnalt vaadelduna. Maal on sõna otseses mõttes igapäevane päikeseloojang, kuid loojumisest kõneldakse ka teiste planeetide, Kuu ja tähtede, ent samuti tehistaevakehade, näiteks Maa satelliitide puhul.

Loojangu põhjuseks on üldjuhul vaatleja asukohaks oleva taevakeha pöörlemine, samas kui vaadeldav taevakeha, mis loojub, on vaatleja alustaevakeha suhtes lühiajalises plaanis fikseeritud – kosmiliste mastaapide tõttu on pöörlemine vaatleja seisukohast kiirem kui taevakehade liikumine üksteise suhtes. Väga aeglaselt pöörleva taevakeha või väga kiirelt liikuva lähedase kaaslase puhul (nagu tehiskaaslased) võib loojangu peamiseks põhjuseks olla ka vaadeldava taevakeha suhteline liikumine.

Maal kokkulepitud ilmakaarte asetuse järgi loojub Päike läände või täpsemalt öeldes on lääs see ilmakaar, kuhu Päike loojub. Seda väljendab ka lääne nimetus mitmes keeles (nt vene *запад* ja poola *zachód*).

Eri taevakehade loojumisel võib olla mitmesuguseid praktilisi tagajärgi. Tähe, näiteks Päikese loojumine kahandab järsult vaatleja asukohale taevakeha pinnal langeva valguse, soojuse ja muude kiirguste hulka. Tähe kiirgust peegeldava kuu loojumisega öisel ajal (mil tähe otsene kiirgus vaatlejani ei jõua), on sama tagajärg, ehkki väiksemas mastaabis (sõltuvalt tähe kaugusest, teiste valgusallikate olemasolust jne). Tehiskaaslase loojangu järel katkeb üldjuhul sellega otseside, mis on oluline näiteks sidesatelliitide puhul. Astronoomias ja astroloogias on olulisel kohal ka planeetide ja tähtede täpsed loojanguhetked, mille järel ei ole täht enam vaatleja asukohast otseselt vaadeldav.

Võib juhtuda, et ühe taevakeha mõnes punktis vaadelduna ei looju teine taevakeha mitte kunagi või siis loojub väga harva. Harv ja aeglane loojang esineb näiteks juhtudel, kui vaatleja asub oma taevakeha polaarpiirkonnas, taevakeha pöörlemistelg on aga teise taevakeha suhtes viltu, nii et pöörlemisele vaatamata ei vaju teine taevakeha pikka aega esimesel asuva vaatleja silmis horisondi taha – selle tuntuim näide on Maal polaarpäev piirkondades, kus Päike loojub vaid korra aastas. Vaatleja seisukohast loojumatu on teine taevakeha näiteks juhul, kui vaatleja alustaevakeha on teise taevakeha kaaslane, mis pöörleb tiirlemisega samas tasapinnas nii, et kaaslase üks külg on pidevalt pööratud teise taevakeha poole. Selle klassikaline näide on Maa Kuu, mille üks külg on Maalt alaliselt vaadeldav ja teine mitte kunagi – ehk siis teisipidi võetuna on Maa Kuu ühelt poolelt alati nähtav ja teiselt mitte kunagi. Tehiskaaslased kui oma tiirlemiskeskmele suhteliselt lähedal asuvad ja kiiresti liikuvad objektid võivad aga loojuda väga tihti, Maalt vaadeldes näiteks mitu korda ööpäevas.

Metafoorselt nimetatakse loojanguks ka kellegi või millegi, näiteks tsivilisatsiooni või inimese allakäiku või (elu)lõppu.
**Jaan Luks** (kuni 23. veebruarini 1935 **Joann Luks**; 23. juuli 1900 Aidu vald, Paistu kihelkond, Liivimaa – 14. august 1973 Saku) oli Eesti kaitseväe (kapten, 1933) ja Nõukogude sõjaväelane (polkovnik) teises maailmasõjas, 8. Eesti Laskurkorpuse tagalaülem ja hiljem Kostivere sovhoosi direktor[1].

Jaan Luks osales Eesti Vabadussõjas vabatahtlikuna Viljandi kooliõpilaste pataljonis. 1922. aastast nooremleitnant, läbis Sõjaväe Ühendatud Õppeasutuste allohvitseride kursused aastatel 1922–1927, ülendati leitnandiks 1927. aastal, lõpetas edukalt Kõrgema Sõjakooli kursused ohvitseridele aastatel 1928–1932. Teenis Eesti kaitseväe Kaitsevägede Staabi kehalise kasvatuse juhi abina aastast 1932, ülendati kapteniks aastal 1933. Teenis ka lühikest aega Eesti sõjaministri adjutandina ja teenis seejärel Varustusvalitsus.

Viited
------

1. ↑  Sõdurist sovhoosi direktoriks, Stockholms-Tidningen Eestlastele, 11. märts 1959

Välislingid
-----------

* Luks, J. Eesti biograafiline andmebaas ISIK
**Inimeste Sõrmused** on olulised esemed J.R.R. Tolkieni triloogias "Sõrmuste isand".

Inimeste Sõrmused kuulvad kahekümne Võimusõrmuse hulka. Inimestele oli võimusõrmustest antud 9 sõrmust.

Sõrmused olid valmistatud haldjaseppade poolt Eregionis u 1500. aastal Sauroni juhendamisel. Kuid haldjad ei teadnud, et need sõrmused on kurjast ning valmistatud täitma kurja nõu. Kui teised sõrmused olid valmistatud, valmistas Sauron ise salaja veel ühe sõrmuse – Võimusõrmuse, et allutada teised Sõrmused täitma oma tahet. Inimeste Sõrmused olid valmistatud, et muuta inimesed Nazguliteks – Sõrmuste Vaimudeks, kes täidavad oma isanda tahet.
1697. aastal andis Sauron 9 sõrmust üheksale mehele – kolm neist kutsusid endid numenoorlasteks. 
Need mehed kasutasid sõrmuste võimu, et saada rikkust, au ja kuulsust enesele.

Üheksa tegid oma kandjad nähtamatuks ning pikendasid nende eluiga. Kuid peagi sai neist kingitustest oma kandjaile needus. Nad muutusid jäädavalt nähtamatuks ning nende elu tõmmati viimseni pingule kuni elamine muutus neile talumatuks. Nendest said vaimud, nähtamatud va siis kui nad enesele mustad rüüd heitsid. Esimest korda kutsuti üheksa sõrmuse kandjaid Sõrmuste vaimudeks ehk Nazguliteks u 2251. aastal Teisel Ajastul.

Sõrmuste vaimud olid täielikult Sauroni kontrolli all ega omanud mingisugustki oma tahet. Seega oli Sauroni plaan valitseda Võimusõrmusega teisi Võimusõrmuseid kõige enam õnnestunud just inimeste puhul. Päkapikude eluiga sõrmused ei pikendanud ning päkapikud olid nii kangekaelsed, et Sauroni võim ei hakanud neile peale kuigi muutis nad ahnemaks ja sõjakaks, Haldjad aga oma sõrmuseid ei kasutanud kui Sauroni käes oli Võimusõrmus. Ainsana saigi Sauron oma täieliku võimu alla inimesed.

Nazgulitest said Sauroni võimsaimad teenrid. Nad külvadsid vägivallaga üle kõik kes neile ei allunud. Sõrmuse sõja ajal saadab Sauron Nazgulid otsima Frodot. Neid juhtis üks sõrmus ning kui Frodo selle sõrme pani siis muutus ta Nazgulitele nähtavaks.

Kui 25. märtsil 3019 Võimusõrmus hävitati siis kaotasid ka teised Võimusõrmused oma väe. Nazgulite isand on juba lahingus alistatud, kuid kaheksa ülejäänud Nazgulit süttivad Võimusõrmuse hävimise järel leekidesse, üheksa sõrmust aga hävinevad kui Bara-dur kokku langeb ja Mordor hävineb.
**Inimkeha isesüttimine** ehk **inimese isesüttimine** (inglise keeles *spontaneous human combustion*, lühend *SHC*) on nähtus (isesüttimine), kus inimkeha süttib tuvastamata välise süüteta. Inimkehast jäävad enamasti järele sisemisest põlengust puutumata sääred või jalalabad ning söestunud kolju, harva küünarvarred või käelabad. Nähtust ei osata veel adekvaatselt seletada, kuigi arvatakse, et sellel on loogiline põhjendus; nähtuse olemasolu on teaduslikult tõendamata.

Imekombel põleng ümbruskonda palju ei kahjusta. Tavatult võivad põleda ja sulada lähedal olevad objektid, millest kergesti süttivad jäävad tihti puutumata. Näiteks võib tool, millelt on leitud istuvas asendis olnud hukkunu tuhk ja jäänused, olla vähe põlenud. Suuri küsitavusi tekitab seejuures tõik, et inimese luustik tuhastub krematsioonil väga kõrge temperatuuri juures (760–982°C) vähemalt kahe ja poole tunni jooksul, jättes siiski järele luufragmente.

Uurijad on õnnetult tules surnud inimesi kirjeldanud kui **inimküünlaid**. Kirjeldus vastab ka omamoodi tõele, sest katsed on näidanud, et tõenäoliselt süttib teadmata asjaoludel keha pruun rasvkude, mis kütusena hoiab põlevat keha kustumast. Seda nimetatakse tahi efektiks. Keha rasva ja liigeste põlemine seletab ka ebameeldivat lehka ja nõega määrdunud pindu isetuhastunud inimkehade ümbruses. See võib seletada ka säärte puutumata jäämist, kuna nendes on vähe rasvkudet, enamasti tugevad lihased ja luud.

Ajalugu
-------

1654. aastal kirjeldas taani füüsik, matemaatik ja teoloog Thomas Bartholin oma teoses "Historiarum Anatomicarum Rariorum" esimest teadaolevat isesüttimise juhtumit kuninganna Bona Sforza valitsemise ajal aastatel 1468–1503. Milanos hukkus arvatavasti aastal 1470 oma vanemate silme all saladusliku põlemise käigus poola päritolu rüütel Polonus Vorstius. Ta olevat pärast paari klaasi kange veini ja brändi joomist oksendanud tuld ja seejärel surnuks põlenud.

Teine tuntud näide inimese isesüttimisest pärineb 18. sajandi prantslase Jonas Duponti sulest, ta on seda kirjeldanud tabava pealkirjaga raamatus "De Incendiis Corporis Humani Spontaneis" (1763). Tema sõnutsi viis kõrtsipidaja Nicole Millet endaga kaasa saladuse: "*Kõik, mis pärast tõsist joomingut Madame Milletile alles jäi, oli tema kolju, mõned selja ja alajäsemete luud*". Voodis olnud põhukott tema surnukeha juures ja mitmesugused puidust esemed jäid sisemiselt puhkenud põlengust kuidagi alles, kui surm teda 20. veebruaril 1725 tabas. Tema abikaasa üle peeti kohut ja ta mõisteti mõrvas süüdi, kuid lõpuks kuulutati ta süütuks tänu tohtri Claude-Nicolas Le Cati ülestunnistusele. Viimane oli kõrtsi külastajate hulgas, kui kõrbelehk maja äratas ja majaemanda tuhastunud keha avastati. Ta veenis kohut, et see oli Jumala tegu.

Inimese isesüttimist pärast alkoholi tarvitamist on kirjeldanud ka kirjanik Charles Dickens oma 1853. aasta romaanis "Kõle maja" ("Bleak House").

Viited
------

1. 1 2  Jackie Rosenhek (2011). "A fire within". *Doctor's Review*. Centuries of Cinders. Originaali arhiivikoopia seisuga 21. juuli 2018.
IV fort
**Kaunase kindluse IV fort** on endine fort Tsaari-Venemaa Kaunase kindluse koosseisus. Tänapäeval jääb see Kaunasesse Rokai linnaossa, asudes aadressil Plytinės g. 15.

Fort valmis aastail 1883–1888. Seda rekonstrueeriti aastail 1892–1894, 1904–1908 ja 1914.

Fort on asümmeetriline nelinurkse põhiplaaniga rajatis (praktiliselt on see muutunud kolmnurkseks). Selle keskmeks on maa-alune ühenduskäik. Säilinud on selle väravad ja kasarmud, kasemattide osa, kaponiirid ja poolkaponiirid, laskemoonalaod, üks tulepesa, kontreskarpne tugimüür ja forti ümbritsev vallikraav koos esplanaadiga. Fordi muudavad unikaalseks selle külgedel asuvad betoonist poolkaponiirid. Need rajati esmakordselt ventileeritavatena ja olid esmakordselt Tsaari-Venemaal varustatud kuulipildujatega. Ka muutis fordi ainulaadseks tõstemehhanism, mis võimaldas suurtükke hoidlast tulepositsioonidele liigutada.

Esimese maailmasõja ajal jäi IV fort Saksa vägede rünnakust kõrvale. Kui sakslased fortide liinist läbi murdsid, jõudis forti valeteave, et sakslased on kolmanda fordi vallutanud. Nii asusid sealsed suurtükid kolmandat forti tulistama, et Vene väed saaksid positsiooni tagasi vallutada. Taganedes lasid venelased fordi õhku, nii et osad sealsed laskemoonalaod ja suurtükid hävisid. Leedu iseseisvudes kavandati fort Leedu sõjaväe treeninguväljakuks. Teise maailmasõja ajal koondati sinna juute, ka kasutati forti juutide hukkamispaigana. Nõukogude perioodil oli fort sõjaväe territoorium, seda kasutati laskemoonalao ja lasketiiruna.

Fordi aladel elavate nahkhiirte kaitseks asutati aastal 1988 Kaunase terioloogiline kaitseala (pindala 8 ha). Selle alal elab 7 liiki nahkhiiri. Aastail 1998–1999 alustati fordi puudest puhastamist ja drenaažisüsteemi taastamist, ent kui raha otsa sai, lõppesid ka tööd. Aastal 2012 eemaldati fordilt puud, et tagada nahkhiirtele paremat ligipääsu nende talvitumispaikadele, ühtlasi õhiti ka leitud lõhkemata jäänud laskemoon. Fort ise on aastast 2002 kultuurimälestisena kaitse all.

* KasarmudKasarmud
* Fordi väravFordi värav
* Fordi tugimüürFordi tugimüür
* Mälestusmärk hukatud juutideleMälestusmärk hukatud juutidele

Viited
------

1. ↑  "Kauno tvirtovės 4-asis fortas". Vaadatud 11. aprillil 2021.
2. ↑  "Kauno tvirtovės parkas". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. aprill 2021. Vaadatud 11. aprillil 2021.
3. ↑  www.saugoma.lt
4. ↑    Kauno fortų sprogmenų žvalgyba



|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kaunase kindluse IV fort** |
**Inimkaubandus** on ÜRO rahvusvahelise organiseeritud kuritegevuse vastase konventsiooni Palermo protokollis sätestatud definitsiooni järgi
"inimese värbamine, vedamine, üleandmine, majutamine või vastuvõtmine, inimröövi toimepanemine või muul viisil jõu kasutamine või sellega ähvardamine, petmine, võimu kuritarvitamine, isiku abitu seisundi ärakasutamine või inimese üle mõjujõudu omava isiku nõusoleku saavutamine selleks, et inimest ekspluateerida. 

Ekspluateerimisena käsitletakse teise isiku prostitueerimisele sundimist või muul viisil seksuaalset ärakasutamist, sunniviisilist tööd või teenistust, orjuses või sama laadi seisundis pidamist või elundi sunniviisilist eemaldamist. Inimkaubanduse ohvri enda nõusolek ekspluateerimiseks ei oma tähtsust ega vähenda kuriteo tõsidust juhul, kui tegu on toime pandud esimeses punktis nimetatud viisil. 

Laps on alla kaheksateistkümneaastane isik ja tema värbamine, vedamine, üleandmine, majutamine või vastuvõtmine ekspluateerimiseks on igal juhul inimkaubandus ka siis, kui selleks ei ole rakendatud ähvardamist, petmist, võimu kuritarvitamist jms (vt esimest punkti)."

/Keskkriminaalpolitsei 2006. aasta tõlge/

Viited
------

1. ↑  "Sotsiaalministeeriumi soolise võrdõiguslikkuse osakond". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. juuli 2011. Vaadatud 6. septembril 2010.

Välislingid
-----------

* Palermo protokolli tekst (inglise k)
**"Kas venelased tahavad sõda?"** (vene keeles "Хотят ли русские войны"; eestikeelses versioonis pealkirjaga "Kas ihkab sõda meie maa?") on Jevgeni Jevtušenko luuletus ning nendele värssidele Eduard Kolmanovski kirjutatud laul.

Jevgeni Jevtušenko kirjutas luuletuse 1961. aasta sügisel välismaal viibides, kus talt olevat sageli küsitud, kas venelased tahavad sõda. Pärast Nõukogude Liitu naasmist näitas ta luuletust Eduard Kolmanovskile, kes kirjutas sõnadele viisi. Laulu esmaesitaja oli näitleja ja laulja Mark Berness.

Jevtušenko väitel üritas Nõukogude armee poliitvalitsus laulu edutult keelustada, väites, et see on patsifistlik ning demoraliseerib Nõukogude sõdureid.

1962. aastal Moskvas toimunud rahvusvahelisel rahukongressil jagati osalejatele suveniiridena vinüülplaate laulu inglis-, prantsus-, saksa- ja hispaaniakeelse versiooniga Georg Otsa esituses.

1968. aastal tõlkis Hardi Tiidus selle laulu ka eesti keelde:

> Спросите вы у матерей,
> 
> 
> спросите у жены моей,
> 
> 
> и вы тогда понять должны,
> 
> 
> хотят ли русские войны.
> 
> 
> 
>   
> 
> Eks vasta kindlalt ema arm,
> 
> 
> eks vasta meie naiste arm –
> 
> 
> ja igaüks siis aru saab:
> 
> 
> kas ihkab sõda ta…
> 
> 
> 
> kas ihkab sõda meie maa.
> 
>

Viited
------

1. ↑  Ester Šank (9. märts 2022). "Kas (v)ihkab sõda meie maa?". *Raplamaa Sõnumid*.
**Kaunispe mõis** (saksa keeles *Kaunispäh*) oli rüütlimõis Saaremaal Jämaja kihelkonnas. Nüüdisajal jääb see Saare maakonda Saaremaa valda.

Ajalugu
-------

Osten-Sackeni suguvõsa aadli- ja vabahärravapp
1523. aastal läänistati Kaunispe külast ja Salme küla maadest neli adramaad Clawes von Ungernile. Neist kujunes mõis, mis kuulus 1572. aastal Jürgen von Ungernile. 1619. aastal omandasid mõisa Osten-Sackenid, kes olid mõisavaldajad 1786. aastani. 1786−1846 oli see perekond Kräftingi ja seejärel Nolckenite valduses. XIX sajandi lõpul omandasid mõisa Sengbuschid, kellelt see 1919. aastal võõrandati.

Kaldama karjamõis
-----------------

Karjamõisa on nimetatud 1798. aastal Mellini kaardil. Mõis tükeldati 1922. aastal.

Mõisaansambel
-------------

Häärber oli tahumata maakivist hoone, mis ehitati XIX sajandi 2. poolel. Hoone nurgad olid dolomiidist. Kõrvalhooneid oli vähe, säilinud on tänapäeval maakivist ait. Park oli väike, selle ääres asus tiik.

Viited
------

1. ↑  ERA.T, f. 76, n. 1, s. 3728, L 92 .

Kirjandus
---------

* *Baltisches historisches Ortslexikon*. Teil I. Estland (einschließlich Nordlivland). − Quellen und Studien zur baltischen Geschichte. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1985. Lk 203.
* Buxhövden, F. von. *Zweite Fortsetzung von des Herrn Hofraths von Hagemeister Materialen zur Gütergeschichte Livlands, enthaltend Beiträge zu einer älteren Geschichte d. Oeselschen Landgüter und ihrer Besitzer*. Riga: Nicolai Kymmel´s Buchhandlung, 1851. Lk 27-28 .
* Praust, Valdo. *Saaremaa mõisad*. Tallinn: Tänapäev, 2006. Lk 78-79.
* Särg, Alo. *Saaremaa mõisad*. Tallinn: Argo, 2007. Lk 39.
* Tiesenhausen, C. J. H. von. *Erste Fortsetzung von des Herrn Hofraths von Hagemeister Materialen zur Gütergeschichte Livlands*. Riga: N. Kymmel, 1843. Lk 186 .

Välislingid
-----------

* Kaunispe mõis Kultuurimälestiste riiklikus registris
* Kaunispe mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Jämaja kirik
Jämaja kihelkond

**Kirik**: Jämaja  

**Mõisad**: Jämaja kirikumõis | Kargi mõis | Kaunispe mõis | Koltse mõis | Mõntu mõis | Olbrüki mõis | Põdra mõis | Sääre mõis | Torgu mõis
**Inimgenoomi suuruse kihlvedu** toimus Inimese Genoomi Projekti käigus Ewan Birney (s. 1972) initsiatiivil. Ennustusvõistlus algatati geneetikute seas 2000. aasta inimgenoomi konverentsil Cold Spring Harbori laboris ja ülesandeks oli hinnata geenide koguarvu inimgenoomis.

Osalusmaksu suurus oli 1 USA dollar ning auhinnaks kogu osalusraha ja pudel Šoti viskit. Osalusmaks kasvas järgneva kolme aasta jooksul 20 USA dollarini ja osalejate nimekiri 460-ni.

Kihlveo alguseks oli määratud mõni tuhat geeni.

Esialgu tehti ennustusvõistlusse 228 panust ja pakutavate arvude keskmiseks kujunes 62 598 geeni.

Kihlveo tähtajaks valiti 2003. aasta. Geenide täpne arv ei ole ka aastaid hiljem täpselt paigas, aga 2003. aastal hinnati seda 24 847 juurde ning näiteks 2018. aasta keskpaiga seisuga arvati aga valke kodeerivate geenide koguarv olevat alla 21 000.

Auhinnafondi 1200 USA dollarit võitjaks tunnistati Lee Rowen, kes oli pakkunud kõige vähem – 25 947 geeni. Lee Rowen jagas auhinna kahe teise lähima pakkumise teinud osalejaga, kelleks olid Paul Dear ja Olivier Jaillon.

Viited
------

1. ↑  Semple, Colin (2000). ""Gene prediction: the end of the beginning"". *Genome Biology. 1 (2): reports4012.1*.
2. ↑  Pennisi, Elizabeth ((2003-06-03).). ""Low Numbers Win GeneSweep Pool"". *Science. Retrieved 2019-10-21*. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|aeg=` (juhend)
**Kaunissaare** on küla Harju maakonnas Anija vallas.

Kaunissaares asus Harjumaa üks vanemaid mõisaid, mis asutati 1326. aastal Tallinna piiskopi residentsina. Hilisematel sajanditel iseseisev mõis seal küll kadus, säilis ainus veskikoht Jägala jõel. Kaunissaarde taasasutati mõis (Kaunissaare poolmõis) 1815. aastal. Mõisa 19. sajandist pärinev puidust katusekorrusega peahoone hävis 1944. aastal tulekahjus, säilinud on mitu kõrvalhoonet (eraomanduses).

1980. aasta paiku rajati mõisa kõrvale Jägala jõele Tallinna joogiveehaardesse kuuluv Kaunissaare veehoidla, millega kadus mõisasüdames asuv ajalooline jõeületuskoht.

* Teerist Kaunissaare veehoidla läänekaldalTeerist Kaunissaare veehoidla läänekaldal

Vaata ka
--------

* Kaunissaare veehoidla

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Välislingid
-----------

* Kaunissaare mõis Eesti mõisaportaal
* Kaunissaare veehoidla Eesti looduse infosüsteemis

Anija valla vapp
Anija valla asulad

**Linn:** Kehra  
**Alev:** Aegviidu  

**Külad:** Aavere | Alavere | Anija | Arava | Härmakosu | Kaunissaare | Kehra | Kihmla | Kuusemäe | Lehtmetsa | Lilli | Linnakse | Looküla | Lükati | Mustjõe | Paasiku | Parila | Partsaare | Pikva | Pillapalu | Rasivere | Raudoja | Rooküla | Salumetsa | Salumäe | Soodla | Uuearu | Vetla | Vikipalu | Voose | Ülejõe
**Sliač** (ungari keeles *Szliács*) on linn Slovakkias Banská Bystrica maakonnas Zvoleni ringkonnas.

Sliač on kuurortlinn, seal asuvad tervistavad kuumaveeallikad.

Linna lähedal asub Sliači lennujaam. 31.detsembril 2020 lõpetati Sliači lennujaamast reisilennud. Sliači lennujaam on sestpeale kasutusel ainult sõjaväelennujaamana.

Geograafiline asend
-------------------

Sliač asub Zvoleni nõos, Zvolenist vahetult põhjas ja Banská Bystricast ligikaudu 14 km lõunas.

Ajalugu
-------

Sliači asula moodustati 1959. aastal Hájniky, Rybáre ja Sliač-kúpele külade ühendamise tulemusel. Linnaõigused sai Sliač 1. märtsil 1969. Hájniky ja Rybáre külasid on ürikutes esmamainitud 13. sajandi keskel.

Rahvastik
---------

Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Sliači elanikest slovakke 95,48%, tšehhe 1,19% ja ungarlasi 0,43%. Rahvus oli teadmata 2,04%-l elanikest.

Sõpruslinnad
------------

* Tšehhi Přibyslav, Tšehhi

Viited
------

1. ↑  Počet obyvateľov SR k 31. 12. 2019
2. ↑  Spa Sliac and surroundings Relaxos. Vaadatud 29. aprillil 2023
3. ↑  Letisko Sliač po 84 rokoch končí s civilnou prevádzkou, prepúšťa zamestnancov Bystricoviny.sk, 18. detsember 2020
4. ↑  O meste Mesto Sliač. Vaadatud 29. aprillil 2023
5. ↑  Number of population by ethnicity in the municipality Sliač at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 29. aprillil 2023
**"Tintin"** ehk **"Tintini seiklused"** (**"Les Aventures de Tintin"**) on koomiksialbumite sari, mille autor on Belgia kunstnik Hergé, kodanikunimega Georges Remi (1907–1983). 

Remi tuletas kunstnikunime Hergé oma initsiaalidest "R-G", mis kõlab prantsuse keeles hääldades "Hergé". Koomiks debüteeris prantsuskeelsena Belgia ajalehe lastelisas Le Vingtième Siècle 10. jaanuaril 1929. "Tintini seiklused" koosnevad 23 koomiksialbumist, millest suuremas osas figureerivad samad tegelased ja tegevus toimub eri riikides. Pärast Hergé surma ei ole albumite avaldamist jätkatud.

Sarja peategelane on Tintin, noor Belgia ajakirjanik, kes rändab mitmel pool maailmas ja satub aina seiklustesse. Teda saadab alati valge karmikarvaline foksterjer Milou, enamikus raamatutes on ka juhmardlikud Siiami kaksikutest politseinikud Dupond ja Dupont. Sarja hilisemates raamatutes saavad olulisteks tegelaseks kapten Haddock ja professor Päevalill. Kahes albumis ("Seiklus Punasel merel" ja "Lend 714") on tegelaseks eestlasest lennukipiloot, kelle nimi on originaalraamatutes Piotr Szut.

Tintin on üks populaarsemaid Euroopa koomikseid, mille tõlkeid on ilmunud üle 70 keeles enam kui 200-miljonilise kogutiraažiga. Steven Spielberg ja Peter Jackson valmistavad ette Tintini seikluste teemalist triloogiat, millest esimene osa jõudis kinno 2011. aastal. Teine film peaks linastuma 2015. aasta jõuludeks.

Tintini albumid
---------------

1. "Tintin bolševike maal" (joonistatud 1929–1930)
2. "Tintin Kongos" (1930–1931)
3. "Tintin Ameerikas" (1931–1932)
4. "Vaarao sigarid" (1932–1934), eesti keeles 2008 (tõlkija Katrin Kaarep, kirjastus Tänapäev)
5. "Sinine Lootos" (1934–1935), eesti keeles 2008 (tõlkija Katrin Kaarep, kirjastus Tänapäev)
6. "Katkine kõrv" (1935–1937)
7. "Must saar" (1937–1938)
8. "Kuningas Ottokari skepter" (1938–1939)
9. "Kuldsõrgadega krabi" (1940–1941), eesti keeles 2010 (tõlkija Katrin Kaarep, kirjastus Tänapäev)
10. "Sabaga täht" (1941–1942)
11. "Ükssarviku saladus" (1942–1943), eesti keeles 2013 (tõlkija Katrin Kaarep, kirjastus Tänapäev)
12. "Rackham Punase aare" (1943–1944), eesti keeles 2013 (tõlkija Katrin Kaarep, kirjastus Tänapäev)
13. "Seitse kristallkuuli" (1943–1948)
14. "Päikese vangid" (1946–1949)
15. "Musta kulla maa" (1948–1950)
16. "Sihtkohaks Kuu" (1950–1953)
17. "Maadeavastajad Kuul" (1950–1954)
18. "Professor Päevalille juhtum" (1954–1956)
19. "Must last" (1958), eesti keeles 2010 (tõlkija Katrin Kaarep, kirjastus Tänapäev)
20. "Tintin Tiibetis" (1960)
21. "Castafiore smaragdid" (1963)
22. "Lend 714" (1968)
23. "Tintin ja Picarod" (1976)
24. "Tintin ja tähekunst" (avaldatud postuumselt; 1986–2004)

Filmid
------

 *Pikemalt artiklis Tintini seiklused: Ükssarve saladus*

Välislingid
-----------

* Taustalugu Tintini autori ja Eesti seostest ning tõenäoline seletus, miks on Tintini seiklustes eestlasest tegelane
* Ametlik koduleht
**Sigrid Uiga** (20. juuli 1922, Tallinn – 8. juuli 2007) oli eesti maalikunstnik.

Elukäik
-------

Ta lõpetas 1941. aastal Tallinna 8. Keskkooli ning alustas kunstiõpinguid 1942. aasta sügisel Tallinna Kujutava ja Rakenduskunsti Kooli maali erialal. 1943. aasta kevadel soovitasid õppejõud Roman Nyman ja Eerik Haamer tal jätkata õpinguid Pallase kunstikoolis. Sama aasta sügisel alustas ta õpinguid sealses eelklassis, kust suunati juba kahe nädala pärast aktiklassi ning teisel semestril maaliklassi. 1944. aastal muudeti kooli õppehoone sõjaväehaiglaks ning edasi tuli töötada hoovipealses skulptuurimajas. 25. märtsil 1944 katkestati õppetöö sootuks.

1944. aasta sügisel jätkas ta õppimist nüüdseks juba Tartu Riikliku Kunstiinstituudi kolmandal kursusel. 1946. aasta sügisel oli ta sunnitud perekondlikel põhjustel kolima Tallinna, kus jätkas õpinguid Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis. Ta lõpetas Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi 1961. aastal maali erialal. Sigrid Uiga õpetajate hul­gas olid lisaks Nymanile ja Haamerile ka Johannes Greenberg, August Jansen ja Johannes Võerahansu.

1961–1969 töötas ta kunstiõpetajana Tallinna 20. Keskkoolis. 1969. aastast kuni pensionile minekuni oli Sigrid Uiga Tallinna Pedagoogilise Instituudi maali­õppejõud.

Looming
-------

Enamiku Sigrid Uiga monumentaalse vormi ja nüansirikka värviga loomingust moodustavad looduslähedased maastikumaalid. Loometee alguses lõi ta ka optimistlikke noorteteemalisi figuurikompositsioone. Ta on viljelenud ka akvarelli. Näitustel esinenud aastast 1958.

1990. aastate loomingust on tuntud suurepärase atmosfääritunnetusega teostatud Pühajärve ja Kaarnajärve vaated.

Viited
------

1. ↑  Omakäeline elulugu. Eesti Kunstimuuseumi arhiivkogu EKMA.136.13.8/56
2. 1 2  NN (11.07.2007). "In memoriam: Sigrid Uiga". *Postimees.ee*. Vaadatud 04.05.2022.
3. ↑  Sigrid Uiga e-kunstisalongis

Välislingid
-----------

* Sigrid Uiga looming Eesti muuseumide kogudes
**KreaNord** on ulatuslik Põhjamaade algatatud ühing, mille eesmärk on parandada piirkonna kultuuri- ja loomemajanduse raamtingimusi. 

Kreanord asutati 2008. aastal ja on Eestis tuntud Põhjamaade Ministrite Nõukoguna.

Põhjamaade Ministrite Nõukogu oluliseks algatuseks on "Põhjamaade võimalused - vastus globaliseerimisele". Selle üheks osaks on Põhjamaade, kui piirkonna, profiili tõstmine selleks, et maailmalaval suuremat mõju avaldada. Loomemajandus on maailmas kasvavas järgus, mistõttu on oluline tagada selles valdkonnas juhtiv positsioon. 

Edukas "liikmesriik" püüdleb kultuuri- ja ärisektori partnerlusele. KreaNord vastab pädevusenõuetele esitades üldtuntud asutusi neile vastavate püüdlustega Põhjamaades. Seejuures on KreaNord võimeline esindama riigi seisukohti ja tagama riigi pingutused ja meetmete rakendamised koostöös Põhjamaadega, vastates samal ajal poliitilise programmi arengunõudlustele loomemajanduses. 

Distsiplineeritud KreaNord keskendub kogemuste, teadmiste ja arengu läbinud visioonidele, et hõlmata nii äri-kui kultuurisektorit. KreaNord aitab kaasa tõhustatud Põhjamaade koordineerimisele, koostab poliitilisi soovitusi ja algatab ühendatud-Põhjala arengu ja profileerimise tegevust.

Turundustemise läbi viimine maailmaareenil nõuab teadmisi ja vahendeid. KreaNord tahab toetadada tegevusi Põhjamaades ja nende majandusharude töövõtjate omaalgatusi.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. juuli 2011. Vaadatud 18. aprillil 2011.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* KreaNordi koduleht
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib budismi mõistest; perekonnanime koht vaata artiklit Õnnemaa (perekonnanimi)* |

---

***Sukhāvatī***, ka **Puhas maa** ehk **õnnemaa** (hiina keeles 净⼟ *jingtu*; jaapani keeles *jōdo*) on hiina ja jaapani budismis buda Amitābha budaväli. 

Laiemas mõttes võib "Puhas maa" tähendada ka budavälja ehk teatud buda mõjuala üldiselt. 

Budistlikus kosmoloogias on *Sukhāvatī* (paali keeles *suddhāvāsa*, sanskriti keeles *sukhāvatī*) kõrgeim olek vormidega olus ja selle miljardites universumites. Puhtal maal on viis mittenaasjate (*anāgāmī*) olekut, neist kõrgeim on *Akaniṣṭa*. 

Puhast maad ehk õnnelikku maad kirjeldatakse Sukhavati suutrates jt tekstides. 
Selles olekus on kehastunud arhatid, kes on saavutanud täieliku virgumise; nad ei taaskehastu enam sansaaras ja võivad vaibuda nirvaanas. See on ka Brahma Sahampati (*Maheśvara*), deevade ja budade õpetaja asupaik.

Hiina traditsioonid
-------------------

Hiina budismi eri koolkondades on loodud mitmesuguseid puhaste maade hierarhiaid, alates tavalistest sansaaraolendite maailmadest, kus budad alles kuulutavad seadmust ja suurem osa olendeid ei ole veel virgunud, kuni täiuslikult puhaste budaväljadeni, kus kõik on virgunud ega toimu enam ümbersünde.

Puhta maa koolkonnal Hiinas (hiina keeles *jingtuzong*; jaapani keeles *jōdoshū*) ei ole kindlalt piiritletud järgijaskonda ega õpetusliine ning see on pigem erinevaid koolkondi läbiv õpetus, mis hakkas kujunema 5.–6. sajandil. See põhineb peamiselt *Sukhāvatīvyūha-sūtra*’l ning selle esimeseks patriarhiks peetakse Hui Yuani (334–416).

Puhta maa õpetuse kohaselt on võimalik usu ja pühendumuse teel ümber sündida Amitābha budaväljal, kusjuures eriti oluline on pidev ja pikaajaline *nembutsu*  (hiina keeles *namu amituo fo*; jaapani keeles *namu amida butsu*) lausumine.

Jaapani traditsioonid
---------------------

Ka Jaapani puhta maa budism on pigem mitmete koolkondade või rühmituste kogum, millest olulisemad on Hōneni (1132–1212) rajatud *jōdoshū*, Shinrani (1173–1262) rajatud *jōdo shinshū* ja Ippeni (1239– 1289) rajatud *jishū*.

Tänapäevased käsitlused
-----------------------

Tänapäeva hiina humanistlikus budismis tõlgendatakse puhta maa mõistet psühholoogilises ja sotsiaalses kontekstis. Leitakse, et budistlik haridus, meeleharjutused, heategevus, sotsiaaltöö ning üldse aktiivne tegutsemine ühiskonna heaks puhastavad inimest ja tema sotsiaalset keskkonda ning kujundavad sel moel inimühiskonda ümber puhtaks maaks budistlikus mõttes.

Vaata ka
--------

* Budistlik kosmoloogia

Viited
------

1. ↑  Mahāprajñāpāramitāśāstra, IV, 2. saj.
2. ↑  Sukhāvatīvyūha-sūtra lühem versioon on ilmunud eesti keeles pealkirja all «Õnneliku maa suutra» Maret Kargi tõlkes (1975)
3. ↑  Susan Elbaum Jootla: "Teacher of the Devas", The Wheel Publication No. 414/416, Kandy: Buddhist Publication Society, 1997
4. ↑  The Request: Āyācana Sutta (SN 6:1)

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Ida mõtteloo leksikoni" materjale.*
**Tatjana Elmanovitš** (ka **Elmanovich**, vene keeles Татьяна Эльманович, kasutanud ka pseudonüümi **Tatyana Tanika**; sündinud 2. augustil 1934 Paides) on eesti filmikriitik ning kunsti- ja filmiteadlane, kes 1989. aastast elab USAs, kus tegutseb meediumina, jätkates ka kirjanduslikku tegevust.

Aastal 1952 lõpetas ta Paide Keskkooli ja aastal 1957 Elmanovitš TPI insener-keemikuna, tema erialaks oli silikaatide tehnoloogia.

1958. aastal kirjutas ta näidendi "Üks kursus lõpetab jälle", mille TPI klubi näitering Aksel Orava juhendamisel lavale tõi.

1967 läbis Elmanovitš Moskva stsenaristide ja lavastajate kõrgemad kursused, 1977 sai temast kunstiteaduste kandidaat. 1977/1978 koostas ta õppekavad ETV režiikursusteks.

Läbi aastate on Elmanovitš töötanud insenerina (kontrollis Johannes Hindi juhendamisel Nõukogude Liidus toimuvat silikaltsiitplokitehaste ehitamist), ajakirjanikuna nii Eestis kui välismaal (1960. aastast on ta avaldanud üle 200 filmialase artikli) ja esinenud loengutega filmikunstist ja televisioonist.

Mahukamad kirjutised
--------------------

* "Plakat naerab". Tallinn: Eesti Raamat, 1965
* "Кино Советской Эстонии". Таллин, 1972
* "Образ факта: от публицистики к фильму на эстонском телевидении". Москва: Искусство, 1975
* "Eesti kinokunst", 1979
* "Ajapeegel: Andrei Tarkovski filmid". Tallinn: Eesti Raamat, 1980
* "Death, the beginning". Costa Mesa: Tanika's Books, 1999

Viited
------

1. ↑  Eve Heinla, "Vaimudega suhtlemist peavad paljud paraku hullumeelsuse märgiks.", Õhtuleht, 17. oktoober 2009.
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. veebruar 2014. Vaadatud 1. veebruaril 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  "ETV ajalugu - personaalia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 30. juulil 2013.

Välislingid
-----------

* "Jumal ja Saatan II: Headus ja kurjus Ameerika nüüdisfilmis, Teater. Muusika. Kino
Tino Kadewere (2019)
**Tinotenda Kadewere** (sündinud 5. jaanuaril 1996 Harares) on Zimbabwe jalgpallur, kes mängib ründajana Hispaania kõrgliigaklubis Mallorca ja Zimbabwe jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Zimbabwe klubis Harare City.

2015. aastal asus ta mängima Rootsi kõrgliigaklubis Djurgårdens IF. 2018. aasta hooaja kaheteistkümne esimese mänguga lõi Kadewere Rootsi kõrgliigas kaheksa väravat.

2018. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Prantsusmaa esiliigaklubiga Le Havre. Hooajal 2019–20 lõi ta Prantsusmaa esiliigas 20 väravat ja oli sellega liiga suurim väravakütt.

2020. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Lyoni Olympique, kuid jäi ülejäänud hooajaks veel laenule Le Havre'i. Prantsusmaa kõrgliigas debüteeris ta Lyoni meeskonnas 11. septembril 2020 mängus Bordeaux' Girondinsi vastu ja lõi liigas esimese värava sama aasta 18. oktoobril mängus RC Strasbourgi vastu. 2022. aasta augustis läks ta Lyonist laenule Mallorcasse.

Zimbabwe jalgpallikoondises debüteeris Kadewere 2015. aastal. Koondisekarjääri kaks esimest väravat lõi ta 9. juunil 2018 COSAFA karika mängus Sambia vastu. Ta on kuulunud Zimbabwe koondisse 2017. 2019. ja 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Saavutused
----------

Djurgårdens IF
* Svenska Cupen: 2017–18
**Sulamine**  on aine faasi muutumise protsess, kus tahke aine muutub temperatuuri tõstmisel vedelikuks. Tahke aine muutmist vedelikuks nimetatakse **sulatamiseks**. Temperatuuri, millel sulamine toimub, nimetatakse sulamistemperatuuriks.

Vastupidine protsess sulamisele on tahkumine (vee puhul külmumine), kus vedelik muutub tagasi tahkiseks. Ainete sulamis- ja tahkumistemperatuurid on üldiselt samad.

Aine sulatamiseks on vaja kulutada energiat ning aine tahkumisel eraldub energia vastavalt funktsioonile

{\displaystyle \Delta Q=\lambda \cdot m},
kus

{\displaystyle \Delta Q} on sulamiseks või tahkumiseks vajalik soojushulk ehk energia hulk J;
{\displaystyle \mathbf {\lambda } } on aine sulamissoojus J/kg;
{\displaystyle m} on aine mass kg.
Üldiselt on vedelik väiksema tihedusega kui sama aine tahkelt. Selliste ainete korral soodustab rõhu vähendamine sulamist – rõhu alandamisel sulamistemperatuur langeb. Nende ainete korral, mis võivad olla vedelas olekus tihedamad kui tahkes faasis, saab sulamistemperatuuri alandada rõhu tõstmisega. Niisugune aine on näiteks vesi, mis on kõige tihedam 4 °C juures ja mille maht külmumisel suureneb.

Vaata ka
--------

* sulamissoojus
**Tatjana Oja** (aastani 1979 **Tatjana Halina**;, sündinud 21. aprillil 1957 Obojanis Kurski oblastis) on Eesti bioloog.

Elulugu
-------

Tatjana Oja on rahvuselt venelane, teenistuja tütar ja Tõnu Oja abikaasa.

Lõpetas 1974 Voronežis keskkooli, 1979 bioloogina Voroneži ülikooli. Diplomitöö tegi NSVL TA Biokeemia ja Mikroorganismide Füsioloogia Instituudis. Aastast 1993 Tartu Ülikooli botaanika ja geoökoloogia instituudi doktorant, Ph.D. (botaanika ja mükoloogia, 1998, TÜ), väitekiri "Isoenzyme diversity and phylogenetic affinities among the Eurasian annual bromes (*Bromus L. Poaceae*)". Oli 1979–94 TÜ taimesüstemaatika ja geobotaanika kateedri insener ja vanemlaborant, 1998–98 EPMÜ ZBI teadur, 1999 vanemteadur, 1999–2004 Eesti Põllumajandusülikooli põllumajandus- ja keskkonnainstituudi erakorraline teadur, 2004– TÜ botaanika ja ökoloogia instituudi vanemteadur.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: kõrreliste perekonna *Bromus* fülogeneetiline süstemaatika, taimeliikide geneetiline mitmekesisus, populatsioonigeneetika ja fülogeograafia. Üle 10 teadustrükise.

Tunnustus
---------

* 2007 Tartu Ülikooli aumärk

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 8.12.2022.

Teoseid
-------

* Eesti taimede välimääraja (kaasautor). Tartu, 1999
* Allozyme Diversity and Interspecific Differentiation of the Two Diploid Bromegrass Species, *Bromus tectorum* L. and *B. sterilis* L (Poaceae).. // Plant Biology, 1 (1999)
* Genetic divergence and interspecific differentiation in the Bromus madritensis complex (Poaceae) based on isozyme data. // Biochemical Systematics and Ecology 30 (2002)
* Comparative study of the Ploidy series *Bromus sterilis*, *B. diandrus* and *B. rigidus* (Poaceae) based on chromosome numbers, morphology and isozymes (kaasautor H. Laarmann). // Plant Biology 4 (2002)
* Breeding system, evolution and taxonomy of *Bromus arvensis*, *Bromus japonicus* and *Bromus squarrosus* (Poaceae) (kaasautorid V. Jaaska, V. Vislap). // Plant Systems and Evolution 242 (2003)
* Phylogenetic relationships and systematics in Genus Bromus (Poaceae). // Plant Genome: Bodiversity and Evolution. 1, D. Sci. Publ. Inc. 2006.

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

* Tatjana Oja Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Karl Terrav** (sündinud **Karl Teraw**; 24. detsember 1885 Nõo, Tartumaa – 21. aprill 1926 Läänemaa) oli Eesti sõjaväelane (kapten).

Karl Terrav oli pärit paljulapselisest perest. Lahkus noorena isatalust, põhihariduse omandas Tartus.

Jätkas õpinguid Venemaal sõjakoolis. Esimeses maailmasõjas osales ohvitserina paljudes lahingutes.
Eesti Vabadussõjas osales algusest kuni lõpuni, võttes osa väga paljudest lahingutest. Teenis Laiarööpmelisel soomusrongil nr 3. 

29. veebruaril 1920 ülendati alamleitnant Terraw leitnandiks vanusega 20. veebruar 1919. Eesti Vabadussõjas osutatud teenete eest anti talle tasuta maa normaaltalu suuruses.

Pärast Vabadussõda läks tegevast sõjaväest reservi. Asus teenistusse algul Vaivara metsaülema ametikohal, kust ta varsti Haapsalu metskonna metsaülemaks määrati. Haapsalus osales seltskondlikus tegevuses. Kaasaegsete mälestustes kirjeldatakse teda heatahtliku ja vastutuleliku kodanikuna. 

Kaitseliidu taasasutamisest peale ehk 1924. aastast oli Kaitseliidu Lääne maleva pealiku abi ja II Haapsalu malevkonna (Risti malevkond) pealik. Kaasaegsete mälestustes kirjeldatakse teda kui aatelist, hea organiseerimisvõimega ja kaasakiskuvat pealikku. Kogu temale alluv kaitseliitlaskond tundis teda kui head sõpra. 

Läks vabasurma täiselujõus, vaevalt keskikka jõudnud mehena. Maetud Tartumaale.

Viited
------

1. ↑  Personaalraamat X. Vana-Nõo, Pangodi, Uderna ...; EAA.1259.1.336; 1910-1939 - viide nimele, sünnidaatumile, surmadaatumile
2. ↑  Eesti Sõjamuuseumi ohvitseride andmekogu: Terrav, Karl[*alaline kõdulink*]
**Kužiai** on alev Leedus Šiauliai rajoonis, Kužiai valla halduskeskus. Alev asub Ringuva jõe kaldal. Kužiaid läbib Šiauliai ja Kretinga vaheline raudtee.

Alevis on keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1946 püstitatud katoliku kirik ja alevi lähistel asuv linnamägi.

Ajalugu
-------

Kužiaid mainitakse esimest korda XVII sajandi keskel. Aastal 1657 ehitati sinna esimene kirik, mille juures XIX sajandil hakkas tegutsema ka kihelkonnakool. Alev sai asulast XIX sajandi alguses, mil sinna rajati postijaam. Aastail 1915 ja 1944 põles asula maha.

Teise maailmasõja ajal tapeti alevi lähistel 8000 inimest, nende seas juudid Šiauliai getost. Pärast teist maailmasõda tegutsesid alevi ümbruskonnas Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Kužiai kohaliku kolhoosi keskasula.

Pilte
-----

* KužiaiKužiai
* Kužiai koolKužiai kool
* Kužiai kirikKužiai kirik
* Mälestusmärk natsismiohvrite hukkamispaigalMälestusmärk natsismiohvrite hukkamispaigal

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

 Kužiai – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Alev portaalis vietoves.Lt
**Karl Torro** (6. detsember 1888 Pilistvere kihelkond, Viljandimaa – 20. märts 1960 Waiblingen, Baden-Württemberg, Lääne-Saksamaa) oli eesti luuletaja ja veskimeister.

Torro oli iseõppija, koolis sai ta käia vaid ühe aasta. Ta osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas. Hiljem pidas ta oma isa Jaan Torro rajatud tuuleveskit Tormiku veskitalus Kassinurme külas Kaarepere vallas, kus neile kahele on püstitatud mälestuskivi. Karl Torro oli ka Ahja jõel paikneva Kiidjärve vesiveski viimane omanik, veski ostis ta selle ehitanud mõisaomanikelt Maydellidelt 1925. aastal.

1944. aastal põgenes Torro koos oma kolmelapselise perega Saksamaale, kus oli põgenikelaagris Geislingenis.

Karl Torro kirjutas üle 400 luuletuse ja mitu romaani, novelle ja lastelaule. 1948. aastal koostas ta mälestusalbumi "3 aastat Geislingenis" (fotod Karl Hintzer). Postuumselt on tema luule ilmunud kogudes "Valge tee" (Tallinn: I. Randalu, 1995), "Valged teed" (Frankfurt Maini ääres: Tiio-Mai McCurty, 2000) ja "Võlulinik" (Frankfurt Maini ääres: Tiio-Mai McCurty, 2000). Tema sõnadele on kirjutanud laule Inno Salasoo ja Tiina Kiilaspea, neid on esitanud Eesti Rahvusraamatukogu Naiskoor ja Eesti Meeslaulu Selts.

Torro valdas vene, inglise, saksa, soome, hispaania, prantsuse ja esperanto keelt.

Viited
------

1. 1 2 3  Ilme Säde "Teabelehes "Memento" aastatel 1989-2007 ilmunud kirjutiste ja illustratsioonide, nende autorite, kasutatud fotokogude omanike ja nimetatud isikute register" Käru-Tallinn 2007 (vaadatud 30. novembril 2012)
2. 1 2 3  "Kiidjärve vesiveski" Metskonsi talu kodulehel (vaadatud 30. novembril 2012)
3. ↑  Kassinurme Naisselts[*alaline kõdulink*] Jõgevamaa Koostöökoja kodulehel (vaadatud 30. novembril 2012)
4. ↑  "Ajaleht Memento mälestusmärk kirjasõnas" Kultuur ja Elu, 2002 (vaadatud 30. novembril 2012)