recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Danas Rapšys** (sündinud 21. mail 1995 Panevėžysis) on Leedu ujuja. Mitmekordne Leedu rekordi omanik meeste selili, vaba- ja liblikujumises. Ta on kahekordne võitja 2017. aastal Taiwanis Taipei toimunud universiaadil. Rapšys on Panevežysi Žemyna klubi liige, teda juhendab Ina Simeliūnaitė.

2013. aastal tuli ta Euroopa juunioride meistriks. Araabia Ühendemiraatides Dubais peetud FINA juunioride maailmameistrivõistlustel 2013. aastal võistlesid Rapšys 4 × 100 meetri kompleksujumise segateateujumises koos Rūta Meilutytė, Povilas Strazdase ja Eva Gliožerytė, saavutasid ajaga 3.55,74 sekundit kolmanda aja ja kvalifitseerusid finaali. Finaalis lõpetasid Meilutyte, Rapšys, Strazdas ja Gliožerytė teisena ning võitsid hõbemedali ajaga 3.52,52 sekundit. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel jõudis ta poolfinaali 200 m seliliujumises.

2017. aastal Taiwani Taipeis toimunud suveuniversioonil võistles Rapšys neljal alal: 100 meetri seliliujumine, 200 meetri vabaujumine, 200 meetri seliliujumine ja 4 × 100 m kompleksujumise teateujumises.

Oma esimesel võistlusel saavutas Rapšys 100 m seliliujumises pronksmedali ajaga 54,17 ja jäi hõbemedalist viis sekundi sajandikku (0,05) jaapanlase Kosuke Hagino taha. Rapšys võitis 200 meetri vabaujumise finaalis ajaga 1.45,75 kuldmedali ja ületas Leedu rekordi. Ta võistles ka 200 m seliliujumise finaalis, kus ta võitis teise kulla ajaga 1.56,52. 

2017. aasta maailmameistrivõistlustel ületas Rapšys Leedu rekordi peaaegu kõigis isiklikes startides, parandades kokku 4 Leedu rekordit. Meeste 200 m vabaujumise eelujumises oli ta 10. (1.46,93) ja kuigi poolfinalist oli kiirem (1.46,56), ei pääsenud ta finaali. Meeste 200 m seliliujumises oli ta eelujumises kolmas (1.56,67) poolfinaalis kaheksas (1.56,11), kindlustades sellega oma sportlaskarjääri esimese maailmameistrivõistluste finaali. Finaalis sai ta ajaks 1:.56,96) ja sai 8. koha.

2017. aasta Kopenhaagenis peetud Euroopa lühikese basseini meistrivõistlustel tuli ta Euroopa meistriks 200 m vabaujumises, parandades Leedu rekordit (1.40,85). Samuti võitis ta pronksmedali ja püstitas Leedu rekordi 200 m seliliujumise distantsil (1.49,06).

2019. aasta lühiraja Euroopa meistrivõistlustel Glasgow's tuli Rapšys Euroopa meistriks nii 200 m (1.41,12) kui ka 400 m vabaujumises (3.33,20).
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Kuld** | 2017 | jäähoki |
| **Pronks** | 2010 | jäähoki |

**Victor Erik Olof Hedman** (sündinud 18. detsembril 1990 Örnsköldsvikis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Tampa Bay Lightning. Ta on klubi meeskonna asekapten.

Ta alustas klubikarjääri Rootsi klubis Modo Hockey, mille koosseis debüteeris ta Rootsi kõrgliigas hooajal 2007–08. Järgmisel hooajal valiti ta liiga hooaja uustulnukaks.

2009. aastal valiti ta NHL-i *draft* '​is Lightningi poolt teise valikuna. Alates hooajast 2009–10 on ta kuulunud Lightningi põhikoosseisu.

Hooajal 2016–17 andis Hedman NHL-is kaitsemängijatest enim väravasööte (56). 2017–18 põhihooajal lõi ta 17 väravat, millega oli Calgary Flamesi mängija Dougie Hamiltoni ja Philadelphia Flyersi mängija Ivan Provorovi kõrval sel hooajal enim värava löönud kaitsemängija. Samal hooajal pälvis Hedman liiga hooaja parimale kaitsemängijale antava James Norris Memorial Trophy.

Hooajal 2019–20 tuli Hedman Lightningiga Stanley karika võitjaks. Ta pälvis Stanley karika väljalangemismängude väärtuslikumale mängijale antava Conn Smythe Trophy.

Aastatel 2017, 2018 ja 2020 on ta valitud NHL-i tähtede mängule. Hooajal 2017–18 valiti ta NHL-i hooaja sümboolsesse koosseisu (*NHL First All Star Team*) ning hooaegadel 2016–17, 2018–19 ja 2019–20 on ta valitud *NHL Second All Star Team* '​i. 2015. aastal valiti ta Hedman Rootsi aasta jäähokimängijaks.

Hooaja 2012–13 alguses toimunud NHL-i tööseisaku ajal mängis ta KHL-i klubis Astana Barõs.

2009. ja 2010. aastal võitis ta Rootsi kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali. 2017. aastal tuli Hedman Rootsi jäähokikoondisega maailmameistriks. Lisaks võitis ta 2010. aasta maailmameistrivõistlustel pronksmedali.

Välislingid
-----------

 Victor Hedman – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Victor Hedman NHL.com lehel
* Victor Hedman hockeydb.com lehel
Ivica Račan (aastal 2002)
**Ivica Račan** (24. veebruar 1944 Ebersbach – 29. aprill 2007 Zagreb) oli Horvaatia poliitik (Horvaatia Sotsiaaldemokraatlik Partei). Ta oli aastatel 2000–2003 Horvaatia peaminister.

Ta sündis aastal 1944 Ebersbachis Natsi-Saksamaal, kuhu tema ema oli töölaagrisse saadetud. Pärast Teise maailmasõja lõppu pöördus ta koos emaga tagasi Horvaatiasse, ta kasvas üles Brodi-Posavina maakonnas Slavonski Brodis. Aastal 1970 lõpetas ta Zagrebi Ülikooli õigusteaduskonna.

Ta oli aastast 1959 Horvaatia Kommunistide Liidu (mis kuulus Jugoslaavia Kommunistide Liitu). Aastatel 1989–1990 oli ta Horvaatia Kommunistide Liidu esimees. 1990-ndate alguses esines ta avaliku kriitikaga nii Jugoslaavia Föderatiivse Sotsialistliku Vabariigi valitsuse eesotsas olnud Slobodan Miloševići kui ka rahvuslikult meelestatud Horvaatia Demokraatliku Liidu suhtes. Aastal 1990 sai tast Horvaatia Kommunistide Liidu radikaalse uuenemise eestvedajaid; millest moodustus 3. novembril 1990 Horvaatia Sotsiaaldemokraatlik Partei. Ta oli partei liidriks partei asutamisest kuni oma surmani.

27. jaanuaril 2000 õnnestus tal moodustada koalitsioonivalitsus (ta sai ise Horvaatia peaministriks), kuhu kuulusid Horvaatia Sotsiaaldemokraatlik Partei, Horvaatia Talurahvapartei, Horvaatia Sotsiaalliberaalne Partei ja Horvaatia Rahvapartei – Liberaaldemokraadid. See koalitsioon toimis 30. juulini 2002. Siis muutus koalitsioon.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Zlatko Mateša** | **Horvaatia peaminister**2000–2003 | Järgnev**Ivo Sanader** |
**Ivica Šerfezi** (1. detsember 1935 Zagreb – 28. mai 2004 Zagreb) oli horvaadi meespoplaulja ja helilooja.

Elulugu
-------

Ta lõpetas Zagrebi ülikooli geograafina. Huvi muusika ja laulmise vastu tõi ta 1954. aastal estraadile ja temast sai Zagrebi raadio ja televisiooni solist. 

1960. aastatel sai temast populaarne artist, kelle nimi oli tuntud paljudes maades. 
Lisaks oma kodumaale esines ta suure eduga ka NSV Liidus, Saksa DV-s, Tšehhoslovakkias, Kanadas, USA-s ja mujal.
Tema repertuaaris olid peamiselt laulud armastusest ja jugoslaavia rahvalaulud.

Tema lauludega plaate on müüdud miljoneid eksemplare, 15 tema plaati said ta elu jooksul kuldplaadiks.

Šerfa oli ka edukas sportlane – ta mängis tennist ja golfi ning oli tuline jalgpalli- ja hokifänn.

Ta harrastas küll tervislikke eluviise, kuid viimastel aastatel tegi talle valu kõht. 

2004. aasta veebruaris avastasid arstid, et Šerfezil on vähk. 
Muusik sai kuu aega keemiaravi ja naasis pärast seda lavale, kuid suri paari kuu pärast.

Autasud
-------

* Dresdeni rahvusvahelise laulufestivali 1. preemia (1973).

Viited
------

1. ↑  www.sovetika.ru/sfrj/sherfezi
2. ↑  "ivica-sherfezi.-dve-gramplastinki". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 31. märtsil 2015.
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Jugoslaavia FSV |
|  |
| 2. ring | 1980 | Raskekaal |
| Pronks | 1984 | Üliraskekaal |
| 2. ring | 1988 | Üliraskekaal |
|  |
| Pronks | 1981 | Üliraskekaal |
| Pronks | 1985 | Üliraskekaal |

**Aziz Salihu** (sündinud 1. mail 1954; sünnikoht praeguse jaotuse järgi Banullë, Lipjani vald, Kosovo) on Kosovo ja Jugoslaavia FSV endine poksija, rahvuselt albaanlane.

Poksijana
---------

### Jugoslaavia meistrivõistlustel

Ta oli kokku kaheksakordne Jugoslaavia FSV meister.

### Kaasaegsetel olümpiamängudel

Ta sai 1984. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel üliraskekaalus (üle 91 kg) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Tyrell Biggsile (USA) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja.

Ta osales 1980. aasta Moskva olümpiamängude poksivõistlustel raskekaalus (üle 81 kg), kus kaotas 2. ringis hilisemale hõbemedalivõitjale Pjotr Zajevile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 1988. aasta Souli olümpiamängude poksivõistlustel üliraskekaalus (üle 91 kg), kus kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

### Euroopa meistrivõistlustel

Ta sai üliraskekaalus (üle 91 kg) pronksmedali 24. Euroopa meistrivõistlustel (Tampere, 1981) ning 26. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1985).

Viited
------

1. ↑  Jugoslaavia meistrivõistlused poksis. Tulemused Inglise keeles
2. ↑  23. suveolümpiamängude poksivõistlus. Los Angeles 1984. Tulemused inglise keeles
3. ↑  22. suveolümpiamängude poksivõistlus. Moskva 1980. Tulemused inglise keeles
4. ↑  24. suveolümpiamängude poksivõistlus. Soul 1988. Tulemused inglise keeles
5. ↑  24. Euroopa meistrivõistlused poksis. Tampere 1981. Tulemused inglise keeles
6. ↑  26. Euroopa meistrivõistlused poksis. Budapest 1985. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Aziz Salihu veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Ivika Kärmik** (sündinud Teinmann; 2. märts 1942 Rakvere – 8. veebruar 2020) oli eesti tekstiilikunstnik.

Ta õppis 1971–1976 Peterburi Kunstide Akadeemia Ilja Repini nimelises maali-, skulptuuri- ja arhitektuuri instituudis kunstiteooria ja -ajaloo erialal. 1976. aastal ei leidnud ta Tallinnas erialast tööd, noore spetsialisti võttis avasüli vastu sünteetilisi kodu- ja autotekstiile valmistav teadus- tootmiskoondis Mistra. Siit algas vaipade kavandamine ja peagi moodustas toimekas peakunstnik Ivika Kärmik enda ümber tegusatest tekstiilikunstnikest naiskonna. Aastatel 1987–1991 õppis Ivika Kärmik Moskva Tekstiiliinstituudi aspirantuuris.

1990. aastate keskel jätkas Kärmik vabakutselise kunstnikuna. Aga ta oli tegus ka kunstigaleriide loojana: 1993. aastal oli ta abiks esimese tarbe­kunstnike galerii – Lühikese Jala Galerii, seejärel 1995. aastal Toompea kunstigalerii juures. Ivika Kärmik oli Toompea kunstigalerii juhataja 2010. aastani.

Ivika Kärmik osales tarbekunsti ja tekstiilikunsti näitustel ja oli esimene eesti tekstiilikunstnik, kes kavandas sõlmtehnikas 2005. aastal kootud Eesti-Hiina ühistööna valminud siidvaiba, siidvaipu tehti kaks: ühel 430 000 ja teisel 155 000 sõlme ruutmeetri kohta.

1991. aastal ilmus Eesti Disainerite Liidu juhtimisel Margus Haavamägi kujundatud 32-leheküljeline suures formaadis ning pehmes köites brošüür "Ivika Kärmik" (eesti ja inglise keeles), mis tutvustab tema loodud vaipu.

Viited
------

1. ↑  Ivika Kärmik 2. III 1942 – 8. II 2020, Sirp, 21. veebruar 2020
2. ↑  Epp Alatalu, Ivika Kärmik - Eesti esimese siidvaiba autor, Eesti Päevaleht, 10. detsember 2005
3. ↑  Raamatukoi raamatupood
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Aasia meistrivõistlused |
| Esimene koht | 2015 |  |

**Aziz Eraltay Behich** (sündinud 16. detsembril 1990 Melbourne'is) on Austraalia jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Šotimaa kõrgliigaklubis Dundee United ja Austraalia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Austraalias. Austraalia kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2009/10 Melbourne Victory meeskonnas.

Aastatel 2010–2013 mängis ta Austraalia kõrgliigas Melbourne Hearti meeskonnas. Hooajal 2011/12 valiti Behich Austraalia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. 2013. aasta jaanuaris liitus ta Türgi kõrgliigaklubiga Bursaspor, kuid hooajal 2013/14 mängis ta sealt laenul taas Melbourne Hearti. Bursaspori põhikoosseisus mängis Behich alates hooajast 2014/15.

2018. aasta augustis sõlmis ta lepingu Hollandi kõrgliigaklubiga PSV Eindhoven, kuid seal tal läbilööki teha ei õnnestunud ning aasta hiljem naasis ta Türgi kõrgliigasse, liitudes İstanbul Başakşehiriga, kellega tuli hooajal 2019/20 Türgi meistriks. Hooajal 2020/21 mängis Behich Türgi kõrgliigaklubis Kayserispor. 2021. aasta augustis sõlmis ta üheaastase lepingu Türgi kõrgliigaklubiga Giresunspor. 2022. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Dundee Unitediga.

Austraalia jalgpallikoondises debüteeris Behich 14. novembril 2012 sõprusmängus Lõuna-Korea vastu. Koondisekarjääri kaks esimest väravat lõi ta 9. detsembril 2012 mängus Hiina Taipei vastu. 2015. aastal tuli ta Austraalia koondisega Aasia meistriks. Ta on kuulunud Austraalia koondisse veel ka 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril, 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2019. aasta Aasia meistrivõistlustel. 

Behich on pärit Küprose türklaste perekonnast.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 8.6.2022)
2. ↑  "AZIZ BEHICH SIGNS FOR DUNDEE UNITED". *Dundee United Football Club*. Vaadatud 28. juulil 2022.
3. ↑   (vaadatud 7.6.2022)

| * v
* r
Austraalia koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Ryan
* 2 Degenek
* 3 Meredith
* 4 Cahill
* 5 Milligan
* 6 Jurman
* 7 Leckie
* 8 Luongo
* 9 Juric
* 10 Kruse
* 11 Nabbout
* 12 Jones
* 13 Mooy
* 14 Maclaren
* 15 Jedinak (c)
* 16 Behich
* 17 Arzani
* 18 Vukovic
* 19 Risdon
* 20 Sainsbury
* 21 Petratos
* 22 Irvine
* 23 Rogic
* Treener: Van Marwijk

 | Austraalia |

| * v
* r
Austraalia koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Ryan (c)
* 2 Degenek
* 3 Atkinson
* 4 Rowles
* 5 Karačić
* 6 Tilio
* 7 Leckie
* 8 Wright
* 9 Maclaren
* 10 Hrustic
* 11 Mabil
* 12 Redmayne
* 13 Mooy
* 14 McGree
* 15 Duke
* 16 Behich
* 17 Devlin
* 18 Vukovic
* 19 Souttar
* 20 Deng
* 21 Kuol
* 22 Irvine
* 23 Goodwin
* 24 King
* 25 Cummings
* 26 Baccus
* Treener: Arnold

 | Austraalia |
Dan Brown
**Dan Brown** (sündinud 22. juunil 1964 Exeteri linnas Rockinghami maakonnas USA New Hampshire'i osariigis) on Ameerika põnevuskirjanik. Tema tuntuim teos on 2003. aastal ilmunud romaan "Da Vinci kood".

Brown on huvitatud krüptograafiast ja koodidest, mis tihti tema lugudes esinevad. Tema teoseid on tõlgitud 54 keelde[*viide?*].

Elukäik
-------

Brown oli pere kolmest lapsest vanim. Tema ema Constance oli muusik ja isa Richard G. Brown matemaatikaõpetaja. 1982. aastal lõpetas Brown Phillips Exeteri akadeemia ja läks Amhersti kunstikolledžisse. 1991. aastal läks Brown Hollywoodi, et teha karjääri laulja, laulukirjutaja ja pianistina. Elatist teenis ta Beverly Hillsi eelkoolis tunde andes. 1993. aastal kolis Brown tagasi New Hampshire'i osariiki ja hakkas enda vanas koolis inglise keele õpetajaks. 1997. aastal abiellus ta Blythe Newloniga.

Kirjanduslik karjäär
--------------------

1996. aastal lahkus Brown õpetaja ametikohalt, et hakata kirjanikuks. 1998. aastal ilmus Browni esimene romaan "Digitaalne kindlus". 2000. aastal järgnes sellele "Inglid ja deemonid" ning 2001. aastal "Pettepunkt". Browni esimesel kolmel romaanil oli vähe edu, kuid kui neljas romaan "Da Vinci kood" esimesel müüginädalal bestselleriks sai, hakkasid ka tema varasemate romaanide müüginumbrid suurenema. Romaani "Da Vinci kood" on maailmas müüdud üle 60 miljoni, millega läbi aegade suurima läbimüügiga raamatute edetabelis 19. kohale. 

2004. aastal olid kõik Browni romaanid samal nädalal New York Timesi bestsellerite nimekirjas. Ajakiri Forbes arvutas Browni aastaseks sissetulekuks 76,5 miljonit USA dollarit.[*viide?*]

2009. aastal ilmus Dan Browni romaan "Kadunud sümbol" (*The Lost Symbol*; eesti keeles 2010), mis on romaani "Da Vinci kood" järg. Teos räägib vabamüürlusest. Peategelasest professor Robert Langdon satub taas kord põnevasse sündmustejadasse, mis leiab aset 12 tunni jooksul peamiselt Washingtonis. Romaani kirjutamiseks ja enamasti vabamüürluse kohta andmete kogumiseks kulus Dan Brownil viis aastat.

2013. aastal ilmus romaan "Inferno", mis on neljas professor Robert Langdonist jutustavate romaanide sarjas.

2017. aastal ilmus Robert Langdoni sarja viies romaan "Päritolu" ("Origin").

Isiklik elu
-----------

Browni sõnul pidi ta jõulude ja sünnipäevade ajal kinkide leidmiseks läbima aardejahi, järgides salajasi vihjeid ja koode, mille ta isa oli jätnud. Samal moel kirjeldab enda lapsepõlve ka tema tegelaskuju Sophie Neveau romaanis "Da Vinci kood".

Viited
------

1. ↑  David Mehegan (08.05.2004). "Thriller instinct". *boston.com*. Vaadatud 11. märts 2018.

Välislingid
-----------

* Dan Browni koduleht
* Dan Brown Ulmekirjanduse BAASis
**Iveta Radičová** (neiuna **Iveta Karafiátová**; sündinud 7. detsembril 1956 Bratislavas) on Slovakkia poliitik, kes oli 8. juulist 2010 kuni 4. aprillini 2012 Slovakkia peaminister.

Iveta Radičová on hariduselt sotsioloog. Ta omandas Bratislava Comeniuse ülikoolis 1981 filosoofiadoktori kraadi sotsioloogia alal. Ta töötas 1979–1989 Slovakkia Teaduste Akadeemias, juhtides perekondade uurimise töörühma. 1990 läbis ta üheaastase doktorijärgse õppe Oxfordi ülikoolis. Pärast tagasipöördumist Slovakkiasse asutas ta 1991 Sotsiaalpoliitika Analüüsimise Keskuse, mis oli üks esimesi mittetulundusühinguid Slovakkias, ja juhtis seda kuni 2005. Ühtlasi töötas ta sel ajal Comeniuse ülikoolis, pidades loenguid sotsioloogia, politoloogia ja sotsiaaltöö teemadel. 2005 valiti ta Comeniuse ülikooli filosoofiateaduskonna sotsioloogiaprofessoriks.

Radičová on lesk. Tema abikaasa Stano Radič oli komöödianäitleja, kes suri 2005; nende abielust sündis tütar.

Radičová alustas poliitilist tegevust 1990 liikumises Avalikkus Vägivalla vastu, olles kuni 1992 selle pressiesindaja. 

Ta kuulub erakonda Slovakkia Demokraatlik ja Kristlik Liit – Demokraatlik Partei. Ametlikult kuulub ta sellesse alates 2006 ja valiti juba samal aastal erakonna aseesimeheks, aga juba varem osales ta erakonna juhitud valitsuse töös.

Aastatel 2005–2006 oli ta tööminister Mikuláš Dzurinda valitsuses. Pärast 2006. aasta Slovakkia parlamendivalimisi pidi tema erakond jääma opositsiooni. Aastatel 2006–2009 kuulus ta Slovakkia parlamenti.

Ta kandideeris 2009. aasta presidendivalimistel, kuid kaotas teises voorus Ivan Gašparovičile. Ta sai esimeses voorus 38,05% häältest Gašparoviči 46,71% vastu ja teises voorus 44,47% häältest. Radičová on Slovakkia ajaloos ainus naine, kes jõudnud presidendivalimiste teise ringi, aga Gašparovič on Slovakkia ajaloo ainus president, kes on ametisse tagasi valitud.

Varsti pärast presidendivalimisi pidi Radičová parlamendist tagasi astuma skandaali tõttu, mille ta tekitas, kui hääletas parlamendis ka oma puuduva parteikaaslase eest. Ta loovutas oma koha parlamendis 23. aprillil 2009.

11. oktoobril 2011 avaldas parlament seoses Euroopa Finantsstabiilsuse Fondi lisagarantiide hääletusega Iveta Radičová valitsusele umbusaldust.

2012. aasta ennetähtaegsed parlamendivalimised võitis erakond Suund – Sotsiaaldemokraatia ja 4. aprillil 2012 vannutati uueks peaministriks selle erakonna esimees Robert Fico.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Robert Fico** | **Slovakkia peaminister**2010–2012 | Järgnev**Robert Fico** |

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Iveta Radičová** |

* Koduleht
**Azimbek Beknazarov** (sündinud 1956 Karasuu külas, Aksõ rajoonis, Džalalabati oblastis) on Kõrgõzstani poliitik, aktiivne osaline president Askar Akajevi kukutanud Tulbirevolutsioonis 2005. aastal ning Kurmanbek Bakijevi kukutanud 2010. aasta revolutsioonis.

Lõpetanud Kirgiisi Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna, Taškendi juriidilise tehnikumi.

1980. aastatel töötas rajooni rahvakohtu kohtutäiturina, 1991–1996 uurija ja vanemuurijana Džalalabati oblasti prokuratuuris, 1997–1999 kohtunikuna Biškeki Oktoobri rajooni kohtus. 

Aastatel 2000–2007 oli Beknazarov parlamendi liige, 2002–2006 Asaba partei esimees, 2006–2007 kaasesimees koos Roza Otunbajevaga.

2002. aastal aasta jaanuaris protestis Beknazarov president Askar Akajevi vastu seoses mõnede Tian Shani kõrgmäestikualade loovutamisega Hiinale. Ta vahistati ja tema kodupiirkonnas puhkesid meeleavaldused. Aksõ külas avas politsei protestijate pihta tule, viis inimest hukkus.

2005. aasta Tulbirevolutsiooni järel määrati Beknazarov peaprokuröriks. Ta uuris hoolega võimalusi tagastada riigile presidendipere poolt kõrvaldatud varad ja võtta Akajevilt põhiseadusega tagatud puutumatus. Septembris astus Beknazarov ametist tagasi.

Aprillis 2010 sai Beknazarovist Kõrgõzstani ajutise valitsuse juhi asetäitja prokuratuuri ja finantspoliitikat puudutavate küsimuste alal. Alates 10. augustist tegutses ajutise valitsuse asepeaministrina.

2011. aasta 9. aprillist ajutise presidendi täievoliline esindaja Džogorku Kengešis (parlamendis).

2010. aastal astus Beknazarov ajutise presidendi Roza Otunbajeva vastu avalikult välja, kui see püüdis pärast Oši tapatalguid ametist vabastada Oši linnapead Melisbek Mõrzakmatovit.

Viited
------

1. ↑  БЕКНАЗАРОВ Азимбек Анаркулович[*alaline kõdulink*], centrasia.ru
2. ↑  Kyrgyzstan president undermined weeks before election

Välislingid
-----------

* БЕКНАЗАРОВ Азимбек Анаркулович centrasia.ru lehel.
* Lentapedias.
Iveta Grigule-Pēterse 2011. aastal
**Iveta Grigule-Pēterse** (sündinud 30. septembril 1964 Riias) on Läti poliitik, ta oli aastatel 2013–2017 Läti Talurahva Liidu liige. Ta oli aastatel 2011–2014 seimi liige ja 2014–2019 Euroopa Parlamendi liige.

Elulugu
-------

Ta lõpetas aastal 1983 Riia 2. Keskkooli. 1998. aastal lõpetas ta bakalaureusekraadiga Läti Kultuuriakadeemia ja 2000. aastal Läti Ülikooli rahvusvaheliste suhete instituudi. 2012. aastast õpib ta Läti Ülikooli sotsiaalteaduskonnas magistriõppes diplomaatia erialal.

Ta oli aastatel 1989–1992 riikliku akadeemilise koori Latvija direktor, seejärel töötas riigiasutustes ja kohalikes omavalitsustes (Lielrīga piirkondlikus keskkonnaametis, Riia linnavolikogus, Läti investeeringute ja arengu agentuuris, Jūrmala linnavolikogus), samuti projekti koordinaatorina Geo Consultantsis.

Ta oli aastatel 2011–2014 seimi liige.

Ta oli vastu Läti liitumisele euroalaga.

Ta valiti Euroopa Parlamenti 2014. aastal ja seal liitus ta euroskeptikute fraktsiooniga Vaba ja Demokraatlik Euroopa. Sama aasta lõpul soovis Grigule üle minna Euroopa Rahvaparteisse, mis tähendanuks, et euroskeptikute ühendusel ei oleks enam esindajaid seitsmest riigist, mis on miinimumnõue fraktsiooni pidamiseks. Aprillis 2015 liitus ta Euroopa Demokraatide ja Liberaalide Liidu fraktsiooniga.

2016. aastal hääletas Grigule vastu Euroopa Parlamendi resolutsioonile, mis laitis maha Venemaa propaganda kasutust. Roheliste ja Talurahva Liitu kuuluv Läti peaminister Māris Kučinskis kritiseeris teda selle eest karmilt ning soovitas erakonna juhatusel Grigule käitumist hinnata. Resolutsiooni vastu hääletasid ka Andrejs Mamikins ja Tatjana Ždanoka.

Novembris 2016 avaldas uuriva ajakirjandusega tegelev Re:Baltica, et Läti saadikud Grigule ja Andrejs Mamikins on läinud mööda 2014. aastast kehtinud keelust palgata enda assistentideks oma lähisugulasi.

2017. aasta lõpul oli ta MEPRanking.eu hinnangul kõige väiksema mõjuga lätlaste esindaja europarlamendis ja ühtlasi üks kõige väiksema mõjuga saadikuid terves parlamendis. Kui Läti saadikutest edukaima (Roberts Zīle) skoor oli 118,8 punkti, siis Grigule-Pēterse skoor oli kõigest 0,36.

Veebruaris 2017 lahkus ta Läti Talurahva Liidust ja avaldas lootust, et tema lahkumine tõstab erakonna toetust.

Isiklikku
---------

Ta oli aastatel 1987–1996 abielus ärimehe ja poliitiku Roman Mežeckiga, abielu lahutati. 2017. aastast on ta abielus Ēriks Pēterssiga.

Viited
------

1. ↑  For Latvia, euro still attractive despite Europe's financial crisis The Guardian, 16. juuli 2013
2. ↑  "Eurosceptic MEP group collapses" BBC News, 16. oktoober 2014
3. ↑  "Liberals and Democrats adopt Latvia’s stray MEP" Public broadcasting of Latvia, 28. aprill 2015
4. ↑  "Kucinskis categorically distances himself from Grigule’s behaviour in EP" BNN, 25. november 2016
5. ↑  "MEPs can’t hire relatives? Ask the Latvians how to get around the rules" Re:Baltica, 24. november 2016
6. ↑  Mike Collier: "Latvia's top MEPs are ..." Public broadcasting of Latvia, 8. detsember 2017
7. ↑  "MEP Grigule leaves Latvian Union of Farmers" The Baltic Course, 8. veebruar 2017
**Hakkâri provints** on 1. järgu haldusüksus (provints) Kagu-Türgis. Provintsist lõunas asub Iraak ja idas Iraan. Provintsi keskus on Hakkâri.

Haldusjaotus
------------

* Hakkâri ringkond (kurdi keeles Colemêrgi ringkond)
* Çukurca ringkond (kurdi Çelê ringkond)
* Şemdinli ringkond (kurdi Şemzînani ringkond)
* Yüksekova ringkond (kurdi Geweri ringkond)

Viited
------

1. ↑  Population of provinces by years - 2000-2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

* Hakkâri provintsi koduleht (türgi keeles)

Türgi provintsid

Adana **·**  Adıyaman **·**  Afyonkarahisar **·**  Ağrı **·**  Aksaray **·**  Amasya **·**  Ankara **·**  Antalya **·**  Ardahan **·**  Artvin **·**  Aydın **·**  Balıkesir **·**  Bartın **·**  Batman **·**  Bayburt **·**  Bilecik **·**  Bingöl **·**  Bitlisi **·**  Bolu **·**  Burdur **·**  Bursa **·**  Çanakkale **·**  Çankırı **·**  Çorum **·**  Denizli **·**  Diyarbakır **·**  Düzce **·**  Edirne **·**  Elazığ **·**  Erzincan **·**  Erzurum **·**  Eskişehir **·**  Gaziantep **·**  Giresun **·**  Gümüşhane **·**  Hakkâri **·**  Hatay **·**  Iğdır **·**  Isparta **·**  İstanbul **·**  İzmir **·**  Kahramanmaraş **·**  Karabük **·**  Karaman **·**  Kars **·**  Kastamonu **·**  Kayseri **·**  Kilis **·**  Kırıkkale **·**  Kırklareli **·**  Kırşehir **·**  Kocaeli **·**  Konya **·**  Kütahya **·**  Malatya **·**  Manisa **·**  Mardin **·**  Mersin **·**  Muğla **·**  Muş **·**  Nevşehir **·**  Niğde **·**  Ordu **·**  Osmaniye **·**  Rize **·**  Sakarya **·**  Samsun **·**  Şanlıurfa **·**  Siirt **·**  Sinop **·**  Şırnak **·**  Sivas **·**  Zonguldak **·**  Tekirdağ **·**  Tokat **·**  Trabzon **·**  Tunceli **·**  Uşak **·**  Van **·**  Yalova **·**  Yozgat
**E-kaubandus** (inglise keeles *E-commerce*) on toodete ja teenuste ostu-müügi tehing ettevõtete ja tarbijate vahel elektroonilisel teel internetis. 

Ostud, mis sooritatakse internetis, sõlmitakse kauglepinguga müüja ja tarbija vahel. E-kaubandus on üks kiiremini arenevaid kaubandusharusid, kasvades Eestis viimastel aastatel 35–40% aastas. Eestis on üle 15 aasta tegutsenud E-kaubanduse Liit, hõlmates rohkem, kui 500 liiget ning andes välja ka Turvalise Ostukoha usaldusmärgist ning korraldab E-smaspäeva. E-kaubanduse Liit korraldab koolitusi, seminare, seisab valdkonna arengu ning seadusandluse eest (www.e-kaubanduseliit.ee)

E-kaubandus jaguneb kolme kategooriasse:

* ettevõttelt ettevõttele (ingl k. *business to business* ehk *B2B*);
* ettevõttelt tarbijale (ingl k. *business to consumer* ehk *B2C*);
* tarbijalt tarbijale (ingl k. *consumer to consumer* ehk *C2C*)

Ajalugu
-------

Üks populaarsemaid tegevusi veebis on ostlemine, mis sai võimalikuks 1991. aastal, kui internet levis kaubandusse. Sestpeale on suur osa ettevõtetest laienenud veebikeskkonda. Esimesed suured e-kaubanduse ettevõtted on e-Bay ja Amazon. Tänu nende ettevõtete loojatele on tekkinud suur e-kaubanduse sektor.

Statistika andmete põhjal müüakse internetis kõige rohkem pileteid, raamatuid, muusikat, arvuteid, kontoritarbeid ja elektroonikaseadmeid ja rõivaid.

Eelised ja puudused
-------------------

### Eelised

* mugav ostelda;
* võimalus tellida igal ajal ja igal pool, 14 päeva tagastusõigus kogu Euroopa Liidu piires;
* suurem kaubavalik;
* saab tellida tooteid väljastpoolt oma riiki, hetkega kümneid poode külastada ja võrrelda;
* ei pea seisma järjekorras;
* lihtsam võrrelda hindu ja tooteid.

### Puudused

* puudub võimalus tutvuda, proovida selga toodet;
* välismaalt tellides krediitkaardi vajadus.

Viited
------

1. ↑  "History of Ecommerce". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. mai 2017.
2. 1 2  "Advantages and Disadvantages of Ecommerce".
3. 1 2  "E-kaubanduse eelised ja puudused". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. märts 2017.
4. 1 2  "E-kaubandus".

Välislingid
-----------

* 30. juunist jõustub e-kaubanduse jaoks oluline HTTPS nõue, *zone.ee*, 26.06.2018
Liimpuidust sillakonstruktsioon Itaalias Bergamos
**Liimpuit** on mitmest puidukihist koosnev toode, kus puidukihid on omavahel kokku liimitud vastupidava ja niiskuskindla konstruktsiooniliimiga.

Liimpuitu kasutatakse puitkonstruktsioonides. Lamineerides mitu väiksemat puidutükki, saadakse üks suur ja tugev struktuuri tugiosa. Neid struktuuri tugiosi kasutatakse vertikaalsete tulpadena või horisontaalsete taladena, samuti kaarja kujuna. Liimpuitu saab valmistada erineva välimuse ja kujuga, näiteks on sellele kerge anda kaarjas kuju. Kahe liimpuidu tugiosa ühenduskohad ühendatakse tavaliselt poltidega või terasest tüüblite ja terasplaatidega.

Liimpuidu valmistamisel on võimalik ära kasutada väheväärtuslikku puitu, see ei vaja ilmtingimata kvaliteetset saematerjali.  Nii on võimalik puitmaterjal maksimaalselt ära kasutada.

Liimpuidul on palju väiksem energiasisaldus kui raudbetoonil või terasel ning see on samaväärne või väiksem täispuidu energiasisaldusega. Lamineerimisprotsess võimaldab liimpuidul kauem vastu pidada, kanda raskemaid koormusi ja olla vormitud erikujuliseks. Liimpuit on ⅔ võrra kergem terasest ja 1/6 võrra kergem betoonist. Liimpuidu tootmiseks kuluv energia on kuus korda väiksem kui sama tugevusega terasel.[*viide?*]

Liimpuitu saab toota nii sirgelt kui ka kumeralt, mis annab arhitektidele kunstilise vabaduse, ilma et peaks tegema järeleandmisi struktuurilistes nõuetes. Puidul on suurem tõmbetugevus kui terasel ja suurem survetugevuslik jõud kui betoonil.

Tugev ja jäik lamineeritud puit võimaldab taladele ja kaartele pikki vahemaid, ilma et vahepeal peaks olema sambaid, mis omakorda võimaldab rohkem disaini paindlikkust, kui see oleks võimalik traditsioonilisest puidust ehitades. Suurused on piiratud ainult veo- ja käitlemise piirangutega.

Viited
------

1. ↑  A Guide To Engineered Wood Products, Form C800
2. ↑  Product Guide, Form No. EWS X440D
3. ↑  Canadian Wood Council Glulam
4. ↑  Appendix: Mechanics of Materials, Si Metric EditionFerdinand P. Beer and E. Russell Johnston Jr.Appendix B Typical Properties of Selected Materials Used in Engineering
**Jaak Nanilson** (1880 – 16. august 1924) oli eesti poliitik. 

Nanilson kuulus II Riigikogu ja Pärnumaa maakonnanõukogu koosseisu. Nanilson sai Riigikogu liikmeks Töörahva Ühise Väerinna nimekirja järgi Alice Leevaldi asendusliikmena, kuid hiljem sai temast iseseisvate sotsialistide rühma liige. Seejärel avaldati kommunistlikus ajakirjanduses tema kohta ähvardusi. 1924. aasta 16. augusti õhtul tapeti ta Viljandimaal Abja raudteejaama lähedal tema abikaasa Anu Nanilsoni nähes tundmatuks jäänud mõrtsuka poolt. Kommunistlikes lendlehtedes kiideti see tegu heaks. Kommunistid avaldasid kaks üleskutset, kus nad end avalikult Nanilsoni tapjateks tunnistasid ja töörahvale soovitasid "Pärnumaa proletaarlastest eeskuju võtta." Lahkunu mälestuseks tõusti kolm päeva hiljem juhataja ettepanekul parlamendisaalis püsti. Oma toolidesse jäid Töörahva Ühise Väerinna saadikud. Saalis kõlasid hüüded: "Mõrtsukad istuvad!", "Röövlid!", "Häbi!". Veidi hiljem teatas kõnetoolist TÜV-i rühma liige Johannes Jürna: ikka tuldagu ja "…waadaku nende rühm läbi, kas neil on weremärkisid küljes." 1. detsembriks 1924 oli arreteeritud vähemalt 12 kahtlusalust, mis takistas Pärnumaal 1. detsembri mässu organiseerimist. 

Protsess Jaak Nanilsoni mõrvas kahtlustatavate üle toimus Viljandi-Pärnu rahukogus 10.–12. juulil 1926. Kõik kohtualused mõisteti tõendite puudumisel õigeks. Jaak Nanilsoni asemel sai Riigikogu liikmeks Boris Kumm.

Viited
------

1. ↑  Nädala 7 päeva. Rahvaleht, 30. august 1924, nr. 67, lk. 5.
2. ↑  Riigikogu toimetised. Meie parlamentaarsest suhtlemiskultuurist, aga teisest vaatevinklist.

Välislingid
-----------

* Rahvasaadik terrori ohvriks, Päevaleht, 19. august 1924
**Jaak Oja** (sündinud 16. augustil 1953 Viljandi rajoonis Karksi-Nuias) on eesti vandeadvokaat.

Haridus
-------

Ta on lõpetanud 1971. aastal A. H. Tammsaare nimelise Tartu 1. Keskkooli ja 1976. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna.

Töökäik
-------

Suunati tööle Tallinna. Augustist 1976 oli stažöör Tallinna I Õigusnõuandlas, kus jätkas 1977. aastal tööd advokaadina.

Veebruaris 1977 sai ta Eesti NSV Advokaatide Kolleegiumi liikmeks – advokaadiks – ning veebruarist 1992 on ta Eesti Advokatuuri kuuluv vandeadvokaat. 

Detsembris 1991 asutas ta omanimelise advokaadibüroo, mille ärinimi on 2012. aastast Advokaadibüroo Oja, Nõu ja Partnerid. Jaak Oja tegeleb põhiliselt tsiviilõiguse ja -protsessi küsimustega.

Septembrist 1989 kuni märtsini 1990 oli Jaak Oja Eesti NSV Plaanikomitee uue seadusandluse osakonna nõunik ja juhataja[*viide?*]. Aastatel 1990–1994 osales ta õigusaktide projektide väljatöötamisel. 

Aastatel 1997–2016 oli Islandi aukonsul Eestis[*viide?*], pärast seda on olnud Austria Suursaatkonna usaldusadvokaat.[*viide?*]

Liikmesus
---------

Jaak Oja oli Eesti NSV Advokaatide Kolleegiumi Presiidiumi esimees aastatel 1990–1992[*viide?*] ning 1992–1994 Eesti Advokatuuri esimees[*viide?*], olles seega esimene taasiseseisvumisjärgne advokatuuri esimees.[*viide?*] Aastatel 1994–1995 kuulus Jaak Oja advokatuuri juhatusse[*viide?*]. Aastatel 1993–1998 oli ta Avatud Eesti Fondi nõukogu liige, aastatel 1994–1996 ka nõukogu esimees.

Tunnustus
---------

* 2003 Valgetähe V klassi teenetemärk
* 2016 Eesti Advokatuuri teenetemedal

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Avatud Eesti Fond 1990–2000" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 26. november 2020. Vaadatud 28. mail 2022.
3. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 4247
**Jaak Ostrat** (sündinud 8. juunil 1943 Valgas) on eesti õigusteadlane ja patentoloog.

Elulugu
-------

Jaak Ostrat on juristi poeg.

Lõpetas 1961 Tartu 1. Keskkooli, 1966 Tallinna Polütehnilise Instituudi automaatikateaduskonna, 1971 Üleliidulise Patendiinstituudi, õiguskandidaat (1982, NSVL TA Riigi ja Õiguse Instituut), väitekiri "Правовые вопросы охраны рационализаторских предложений". Täiendas end Berliinis, Strasbourgis ja Münchenis. Oli 1972–79 EKE Projekti patendiinsener, 1979–1982 ETKVL Koondise Auto patendiinsener, 1982–1994 Küberneetika Instituudi arvutustehnika erikonstrueerimisbüroo patendiosakonna juhataja, 1994– patendibüroo LASVET patendivolinik (aastast 1992 registreeritud patendivolinik).

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: tööstusomandi õiguskaitse; patendiõigus; intellektuaalse omandi kaitse. Eesti Patendivolinike Seltsi juhatuse liige (1998–), Euroopa patendivolinik (2002–). Mitme rahvusvahelise erialaorganisatsiooni (AIPPI, FICPI jt) liige. Üle 100 teadustrükise, sh 7 raamatut.

Tunnustus
---------

* 1985 Eesti NSV teeneline ratsionaliseerija

Teoseid
-------

* Disainilahenduste õiguskaitse probleeme. // Juridica (1996) 5
* Kaubamärgiseaduse kohaldamise probleeme. // Juridica (1998) 3
* Õiguste ammendumise doktriin Eesti tööstusomandi õiguskaitses. // Juridica (1999) 8
* Tööstusomandi vaidluste kohtueelne lahendamine. // Juridica (2002) 4
* Eesti kaubamärgimaastik pärast ühinemist Euroopa Liiduga. Euroopa Ühenduse kaubamärk ja Eesti ettevõtja. // Juridica (2004) 4
* Leiutis ja patendinõudlus (kaasautor R. Kartus). 2001, 2. trükk 2006
* Kaitsmata toodang on probleemide allikas. // Juura. Tallinn, 2006
* Töösuhtes või muu lepingu täitmisel tehtud leiutise õigusliku reguleerimise probleeme. Kas lepinguvabadus või eraldi seadus? // Juridica (2007) 3

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

* Patendivolinikud
* Jaak Ostrat Juridica

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Jaak Peeter Reesalu** (sündinud 17. novembril 1947 Tranemos Rootsis) on eesti vaimulik.

Jaak Reesalu lõpetas gümnaasiumi Göteborgis ning sooritas 1974. aastal sealses ülikoolis filosoofiakandidaadi eksami keemia ja teoreetilise füüsika alal. Hiljem õppis ta usuteadust ja sooritas 1978. aastal teoloogiakandidaadi eksami Lundi Ülikoolis. Viibis stipendiaadina seitse kuud Iisraelis Jeruusalemmas. Ordineeriti 8. aprillil 1979 peapiiskop Konrad Veemi poolt Stockholmi Klaara kirikus õpetajaks.

Introdutseeriti 21. aprillil 1979 Göteborgis Kristiine kirikus Göteborgi ja Lääne-Rootsi koguduse õpetajaks. 1989. aastast on ta E.E.L.K. Rootsi praostkonna praost.

Isiklikku
---------

Tema isa oli soomepoiss, ettevõtja ja eesti aktivist Rootsis Kalju Reesalu (1924–2015). Jaak Reesalu on abielus ning peres neli tütart ja kolm poega.

Tunnustus
---------

* Kuldametirist, 10. aprill 2005

Viited
------

1. ↑  Eesti Kirik nr. 2. 2005

Välislingid
-----------

* Sissekanne Väliseesti isikuloolises andmebaasis (VEPER)
**Vanamõisa** on küla Harju maakonnas Kose valla idaosas.

Kuni 2013. aastani kuulus küla Kõue valda.

Suur osa küla territooriumist on kaetud metsaga. Küla ümbritsevad põhjast, idast ja lõunast paljuski sood. Küla põhjaosa jääb Kõrvemaa maastikukaitsealale. Küla piiril asub Peetsaare järv.

Külas asus Peetsaare metsavahikoht. Samuti paiknes seal Vanamõisa mõis, mis oli Saarnakõrve mõisa karjamõis. Samas on pakutud, et see võis olla ka algne Saarnakõrve mõisa asukoht.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Eesti 2011. aasta rahvaloendus, vaadatud 14.07.2014.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  Pärandkultuuri objekt: Peetsaare metsavahikoht (363:VKK:004)
5. ↑  Vanamõisa küla, kunagine Saarnakõrve mõisakoht soomets.blogspot.com

Kose valla lippKose valla lipp
Kose valla asulad

**Alevikud:** Ardu | Habaja | Kose | Kose-Uuemõisa | Ravila   

**Külad:** Aela | Ahisilla | Alansi | Harmi | Kadja | Kanavere | Kantküla | Karla | Kata | Katsina | Kirivalla | Kiruvere | Kolu | Krei | Kuivajõe | Kukepala | Kõrvenurga | Kõue | Laane | Leistu | Liiva | Lutsu | Lööra | Marguse | Nutu | Nõmbra | Nõmmeri | Nõrava | Ojasoo | Oru | Pala | Palvere | Paunaste | Paunküla | Puusepa | Rava | Raveliku | Riidamäe | Rõõsa | Saarnakõrve | Sae | Saula | Silmsi | Sõmeru | Sääsküla | Tade | Tammiku | Triigi | Tuhala | Uueveski | Vahetüki | Vanamõisa | Vardja | Vilama | Virla | Viskla | Võlle | Äksi
**Jaak Pikk** (sündinud 21. augustil 1942 Viljandis) on eesti metsateadlane.

Elulugu
-------

Jaak Pikk on metsniku poeg. Ta lõpetas 1961 Võru Kohaliku Tööstuse Tehnikumi, 1966 Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsamajanduse erialal, põllumajanduskandidaat metsakasvatuses (1988, Valgevene Tehnoloogia Instituut), väitekiri "Лесоводственная эффективность применения минеральных удобрений на осущенных торфяно-болотных почвах в Эстонской ССР".

Oli 1966 Tudu metsamajandi metsapunkti tootmisjuhataja, 1967–72 Kambja sovhoosi agro-metsamelioraator, 1972–89 Eesti Metsamajanduse ja Looduskaitse Teadusliku Uurimise Instituudi vaneminsener ja nooremteadur, 1989–96 vanemteadur, labori juhataja ja töörühma juhataja, 1995–2004 EPMÜ metsatööstuse instituudi dotsent, ühtlasi 1996–97 metsaökosüsteemide uurimiskeskuse ja 1998–2004 metsandusliku uurimisinstituudi vanemteadur, 2005– EMÜ metsandus- ja maaparandusinstituudi dotsent.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: metsaparandus ja metsakasvatus, väetatud ja kuivendatud puistute tootlikkus, jääksoode ja kuivendatud soode metsastamine, soode pinnavee koostis, kuivendatud metsade majandamine. Kuulub professor Uno Valki sooteaduse ja metsaparanduse koolkonda. Looduseuurijate Seltsi ja Akadeemilise Metsaseltsi liige. Üle 40 teadustrükise.

Viited
------

1. 1 2 3 4  *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Teoseid
-------

* Kuivendatud ja väetatud soode pinnavee lämmastikusisaldus ja reaktsioon. // Metsanduslikud uurimused XXII. Tallinn, 1987
* Puude arvu muutumine kuivendatud rabamännikute väetamisel. // Metsanduslikud uurimused XXIII. Tallinn, 1989
* Õhukeseturbaliste soode kauakestnud kuivendamise tulemusi. // EPMÜ teadustööde kogumik 189 (1997)
* Metsaparandusliku uurimistöö arengulugu Eestis. // TALE XII. Metsateaduse ajaloost Eestis. Tallinn, 1998
* Puidutöötlemine I. Tartu, 1998
* II. Tartu, 2001
* Loss of peat on drained peatlands in Estonia (kaasautor H. Seemen). // Baltic Forestry 6 (2000) 1.

Kirjandus
---------

* EE 14, 650
* Eesti majanduse biograafiline leksikon. Tallinn, 2000. 370
* Eesti Põllumajandusajandusülikool: audoktorid, töötajad ja vilistlased 1991–1995. Trt, 1996, 114
* 80 aastat akadeemilist metsanduslikku haridust Eestis. Tartu, 2000, 73.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Sisetakistus** on elektrienergia allika, näiteks keemilise vooluallika iseenda takistus laengukandjate liikumisele ehk elektrivoolule. Sisetakistus on määratav allika sisepingelangu ja koormusvoolu jagatisena.

Alalisvooluahelas on elektriallika klemmipinge (positiivse ja negatiivse elektroodi vaheline pinge)

{\displaystyle U=E-IR\_{\text{s}},}
kus *E* on allika elektromotoorjõud, *I* ‒ koormusvool ja *R*s ‒ allika sisetakistus.

Seega sisetakistus

{\displaystyle R\_{\text{s}}={\frac {E-U}{I}}.}
Näiteks kui patarei elektromotoorjõud ehk avaahelapinge, s.o pinge koormata olekus *E* = 9 V ja koormusvoolu *I* = 0,1 A korral langeb pinge väärtuseni *U* = 8,5 V, siis patarei sisetakistus selle koormusvoolu juures *R*s = (9 ‒ 8,5)/0,1 = 5 Ω.

Mida väiksem on sisetakistus, seda väiksem pingelang *IR*s allikal tekib ning seda vähem langeb allika koormamisel tema klemmipinge. Vastavalt väheneb ka allikasisene võimsuskadu. Seega on elektrienergia allika kasutegur seda parem, mida väiksem on tema sisetakistus.

Vaata ka
--------

* Elektromotoorjõud
* Takistus
**Imažism** (inglise *image* 'pilt, kujund') on kirjandussuund Ameerika Ühendriikides ja Inglismaal (1909–1917), mis taotles teemade ja luulevormide valiku täielikku vabadust ja pidas eriti tähtsaks eredat luulekujundit.

Imažism sündis samaaegselt futurismi ja kubismiga ameerika ja inglise luuleringkondades, millele pani aluse Ezra Pound.

**Imažistid** taotlesid luule täpset ja ilustamata keelt ning täielikku teema- ja vormivabadust (eelistati vabavärssi). Eriti tähtsaks pidasid nad eredat, lakoonilist ja sugestiivset kujundit – paljud luuletused koosnevadki üksnes kaemuspiltide reast. Eeskuju võeti prantsuse sümbolistlikust luulest ning antiikluulest. Lisaks ka jaapani ja hiina luulest. Imažism nõudis täpseid sõnu, uusi rütme uute meeleolude avaldamiseks, piltide kasutamist üldiste, olgugi mõjuvate sõnade asemel ja sõnastusele keskendumist olulisema väljendamiseks.

Luuletajana oli märkimisväärseim Ezra Pound. Äramärkimist vajavad ka Hilda Doolittle ja Amy Lowell.

Vaata ka
--------

* Imažinism

Välisviited
-----------

* Ants Oras, Imažism. Looming nr. 10 1930
**Sisu SA-110** on Soome ettevõtte Sisu-Auto poolt aastal 1986 valmistatud taktikalise veoauto prototüüp. Auto on neljarattaveoga ja osaliselt soomustatud. Toodeti ainult kuus prototüüpi.

Masinat hakati konstrueerima Soome kaitseväe soovil, kes 1983. aasta aprillis avaldas soovi hankida Sisu-Autolt jalaväe transpordiks mõeldud kergeid taktikalisi veoautosid. Kaitsejõud plaanisid osta tuhat sellist sõidukit. Sisu-Auto andis kaitseväele 1986. aasta lõpus prototüübi katsetamiseks.

Tehnilisi andmeid
-----------------

Sisu-Auto andis valida kahe mootori Deutz BF 6 L 913-e ja Valmet 411 DSJ-i vahel. Viimast neist kasutati nelja masina jõuallikana. Käigukast on ZF-S5-35/2, mis on ühendatud Sisu enda konstrueeritud reduktoriga. Autos on portaalteljed ja ketaspidurid. Rehvirõhku saab reguleerida kabiinist.

Erinevalt Masist on autol jäik raam ja rataste suur liikuvus tagatakse vedrustusega. Esisillal on keerdvedrud ja tagateljel paraboollehtvedrud..

Kastis on ruumi 24 inimesele. Masinale minek ja jalastumine toimib tagumise ja külgmiste luukide kaudu.

Omadused
--------

Katsetel hinnati auto maastikuläbivus väga heaks ja seda peeti lausa parimaks turul saada olevate veokite seas. Mootor käivitus -25 °C pakasega. Auto läbis 60 cm paksust lund ja 75–85 cm sügavusi veetakistusi probleemideta. Auto suutis ilma raskusteta üles ronida 30 kraadise tõusunurgaga mäekallakust ja kuni 25° tõusunurgaga kruusahunnikust. Väga hea maastikuläbivuse tõttu hakati seda "Unimogi tapjaks" hüüdma.

Puudujääkideks peeti mootori liiga väikest võimsust, madalat pöördemomenti ja liiga kõrget mürataset: kõige kõrgem mõõdetud tulemus oli kabiinis 88 dB. Pöörderaadus oli 9,4 meetri ja seda peeti liiga suureks. Kolmanda ja neljanda käiku ülekandearve ei peetud rahuldavaks.

Üks põhjus, miks SA-110-t tootma ei hakatud, oli kõrge hind. See maksis umbes 85% Masi ja pool Pasi hinnast.

Allikad
-------

* Blomberg, Olli (2006). *Suomalaista Sisua vuodesta 1931 – Monialaosaajasta kuorma-autotehtaaksi* (soome). Karis: Oy Sisu Auto Ab. ISBN 952-91-4918-2.
* Mäkipirtti, Markku (2006). *Puolustusvoimien moottoriajoneuvot 1960–2000* (soome). Tampere: Apali Oy. ISBN 978-952-5026-50-4.

### Viited

1. 1 2  Blomberg: *Kotimaista Valmettia...* (lehed 136–137)
2. 1 2  Blomberg: *Puolustuksellistakin painoarvoa* (lehekülg 304)
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Mäkipirtti: *Sisu SA-110* (lehed 141–144)

Välislingid
-----------

* moondevärvides SA-110
* Hooldusauto SA-110
**Jaan Muru** (9. detsember 1900 Haaslava – 25. juuli 1987 Tartu) oli eesti vaimulik.

Jaan Muru lõpetas aastal 1922 cum laude Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1923–1928. Täiendanud end mitu korda Saksamaal alates 1928, sh. aastal 1935 Marburgi ülikoolis. Aastal 1939 kaitses ta teoloogiamagistri väitekirja. 1943–1944 luges ta tegeliku usuteaduse aineid. Prooviaastail oli ta Pilistvere ja Tallinna Toompea Kaarli koguduses. Õpetajaametisse ordineeriti ta 23. juunil 1929.

Kursi kogudust teenis ta aastatel 1929–1941. Tartu Peetri koguduse teist pihtkonda teenis ta aastatel 1941–1945 ja oli aastatel 1942–1944 Tartu Maarja koguduse hooldajaõpetaja. 1943. aastal nimetati ta Tartu raehärraks. Saksa ajal korraldas ta haavatud eesti sõjameeste abistamist. Seetõttu pidi ta aastatel 1945–1951 ennast varjama. Aastatel 1951–1955 viibis ta vangilaagris. Pärast vabanemist teenis ta aastatel 1957–1964 Paistu (hooldades samaaegselt Kõpu kogudust) ja 1964–1983 Torma kogudust. 

Maetud koos abikaasa Lydiaga Torma kalmistule.

Viited
------

1. ↑  Tartu raehärrad. Postimees, 18. detsember 1943, nr. 291, lk. 2
2. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988

Välislingid
-----------

* Ei ole ränduri käes juhtida oma sammu
* Jaan Muru "Ühe õpetaja lahkumine" Eesti Kirik nr. 1. 1984

Teoseid
-------

* Piibli lood, 2. täiend. tr. (Tartu: Loodus, 1935)
* Leeriõpetus ja konfirmatsioon Eestis (magistritöö, käsikiri, Tartu Ülikooli usuteaduskond, 1938)
* Leeriõpilase käsiraamat (Tartu: Postimees, 1940)
* Kui Tõrmas kirikukangast kooti. Rahvuslik Kontakt nr 4, 2014, lk 23–29
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel kirjeldab soomlaste enesekindlust; ettevõtte kohta vaata Oy Sisu Auto Ab; loogika mõiste kohta vaata artiklit Sisu (loogika); keelefilosoofia mõiste kohta vaata artiklit Sisu (keelefilosoofia); vaimufilosoofia mõiste kohta vaata artiklit Sisu (vaimufilosoofia)* |

---

Talvesõjas osalev naiskodukaitsja "Lotta"
***Sisu*** on soomlastele kontseptsioon ja kultuuriline konstrukt, mida saaks kirjeldada kui kombinatsiooni stoilise otsustavuse, kindlameelse eesmärgipärasuse, südikuse, vapruse ja vastupidavuse vahel. Soomlased ise peavad seda rahvusliku iseloomu väljenduseks. See on seesmiselt kramplik südikus, mida tavaliselt esitatakse olukordades, kus edu saavutamine on vastuoluline. Seda võib väljenduda soomlaste resoluutses tegevuses teadvustatud ebaõnne(stumise) vastu. See on võrreldav nii-öelda külma närvi säilitamisega, allaandmatusega, mis juhindub stressi karmist taltsutamisest, et saavutada pikaajalist eesmärki.

Vaata: kangekaelsus.

Vaata ka
--------

* Soomlased
* Afektiseisund
* *C'est la vie*

Välislingid
-----------

*