recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Stieglitzi kunstikooli peahoone Peterburis
Stieglitzi muuseum, mis asub kunstikooli kõrval
**A. L. Stieglitzi nimeline Peterburi Riiklik Kunsttööstusakadeemia** (vene keeles *Санкт-Петербургская государственная художественно-промышленная академия имени А. Л. Штиглица*), eesti keeles ajalooliselt tuntud **Stieglitzi kunstikoolina**, on Peterburis asuv kunstikõrgkool. See on kandnud ka nimesid **Tehnilise joonistamise keskõppeasutus** (*Центральное училище технического рисования*, ЦУТР) ja **V. I. Muhhina nimeline Leningradi kõrgem kunsttööstuskool** (*Ленинградское высшее художественно-промышленное училище им. В. И. Мухиной*, ЛВХПУ).

Kool rajati 1876. aastal Aleksander II käsul vahendite eest, mille annetas pankur ja tööstur parun Alexander von Stieglitz (Александр Людвигович Штиглиц). Kool tegutses 1884. aastal Stieglitzi surma järel pärandatud kapitali (umbes 7 miljonit rubla) protsentidest. See valmistas ette nii tarbekunstnikke tööstuse tarvis kui ka joonistus- ja joonestusõpetajaid keskastme kunsttööstuskoolide tarbeks. 

Eesti kunstnikest on Stieglitzi kunstikoolis õppinud Lilly Walther (1888–1894), Karl Burman vanem (1901–1902), August Roosileht (1906–1907), Aleksander Promet (1897–1904), Hans Kuusik (1902), Peet Moorats, Jaan Koort, Konrad Mägi, Roman Nyman, Aleksander Tassa, Voldemar Mellik ja Nikolai Triik.

Akadeemia peakorpus asub hoones, mille projekteeris kooli esimene direktor, arhitekt Maximilian von Messmacher.

Aastatel 1953–1994 kandis õppeasutus Nõukogude skulptori Vera Muhhina nime, seepärast hüütakse seda vahel ka "Muhhina kooliks". 1994. aastal võeti õppeasutuselt Muhhina nimi ning 27. detsembril 2006 anti sellele tagasi Stieglitzi nimi.

Tänapäeval on akadeemias 1500 üliõpilast ja 220 õppejõudu. Selles on kolm osakonda: monumentaalkunsti, disaini ja dekoratiiv-rakendusliku kunsti osakond.

Vaata ka
--------

* Stieglitzi muuseum

Viited
------

1. ↑  "Училище барона Штиглица". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. jaanuar 2010. Vaadatud 12. veebruaril 2012.
2. ↑  Студенты Мухинского училища: Нас лишают материальной помощи // «Газета. СПб», 12.11.2007
3. ↑  Художественно — промышленная академия меняет имя — Мухиной на Штиглица // Фонтанка.ру, 27.04.2006
4. ↑  Петербургской Художественно-промышленной академия вернули имя барона Александра Щтиглица[*alaline kõdulink*] // Пятый канал, 27.12.2006.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Stieglitzi kunstikool** |

* СПГХПА им. А. Л. Штиглица
Katowice
**Katowice** on maakonnaõigustega linn Lõuna-Poolas. Katowice on Sileesia vojevoodkonna halduskeskus ning üks Poola suuremaid majandus-, teadus- ja tööstuskeskusi.

Katowice on Poola suurima linnastu, Ülem-Sileesia linnastu peamine linn. Lisaks Katowicele kuuluvad linnastusse Sosnowiec, Gliwice, Bytom, Zabrze, Ruda Śląska, Tychy jt linnad.

Katowices tegutseb Sileesia Ülikool (Uniwersytet Śląski w Katowicach).

Majandus
--------

Katowice on tuntud eeskätt kaevandusrajooni keskse tööstuslinnana. Viimastel aastakümnetel on tööstuse osakaal oluliselt vähenenud ning kasvanud teeninduse tähtsus; tööstushooneid on ehitatud ümber kaubanduskeskusteks, meelelahutuskeskusteks, galeriideks jne. 

Tööpuudus Katowices on umbes 8%.

### Transport

Katowices on bussi- ja trammiliinid, raudteejaam ja 8 rongipeatust. Samuti paikneb linnas Katowice-Pyrzowice rahvusvaheline lennujaam, kus lennuoperaatoriteks on LOT, Euro LOT, Lufthansa, Centralwings, Wizz Air jt.

Katowice asub suurte maanteede ristmikul, sealt saavad alguse ka kiirteed.

Vaata ka
--------

* Śląski park

Välislingid
-----------

* Katowice-Pyrzowice lennujaam

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Katowice** |

Sileesia vojevoodkonna vapp
Sileesia vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Bielsko-Biała |
Bytom |
Chorzów |
Częstochowa |
Dąbrowa Górnicza |
Gliwice |
Jastrzębie-Zdrój |
Jaworzno |
Katowice |
Mysłowice |
Piekary Śląskie |
Ruda Śląska |
Rybnik |
Siemianowice Śląskie |
Sosnowiec |
Świętochłowice |
Tychy |
Zabrze |
Żory  

**maakonnad:**
Będzin |
Bielsko-Biała |
Bieruń-Lędziny |
Cieszyn |
Częstochowa |
Gliwice |
Kłobuck |
Lubliniec |
Mikołów |
Myszków |
Pszczyna |
Racibórz |
Rybnik |
Tarnowskie Góry |
Wodzisław Śląski |
Zawiercie |
Żywiec
Bujan-M-klassi laev Veliki Ustjug 2016. a
Võšni Volotšjok 2018. a
**Bujan-M-klassi korvett** (vene keeles Малый ракетный корабль проекта 21631 Буян-М) on Venemaal valmistatud lahinguotstarbeline sõjalaev-korvett, venepärase liigituse järgi väike raketilaev. See on algse Bujan-klassi korveti edasiarendus.

Kirjeldus
---------

Bujan-M-klassi korveti pikkus on 75 m, süvis 2,5 m ja kiirus 26 sõlme. Meeskonnas on 52 liiget. 

Relvastuseks on 1 tavaline ja 2 automaatkahurit, laeva- ja maismaasihtmärkide vastased raketid, lühimaa õhutõrjeraketid ja kuulipildujad. 

Laeva eeliseks on väike süvis, mis võimaldab sõitu madalates rannikuvetes, ja puuduseks vähene merekindlus (kuni 5 palli).

Ajalugu
-------

Eelkäijaks oli aastatel 2006–2012 teenistusse võetud natuke väiksem **Bujan-klassi korvett** (projekt 12630), mida valmistati vaid 3 alust Kaspia flotillile. Esimene parendatud Bujan-M-klassi korvett võeti teenistusse 2014. aastal. Kokku on kavas valmistada 12 Bujan-M-klassi korvetti, millest 10 olid 2022. aasta detsembris juba kasutusele võetud.

2015. aasta oktoobris osalesid 3 selle klassi korvetti Kaspia merelt raketirünnaku läbiviimises Süürias asunud sihtmärkidele. 

2 laeva suunati 2016. aastal Musta mere laevastikust Balti laevastiku 36. punalipulise raketikaatrite brigaadi koosseisu.

Vaata ka
--------

* Nanuchka-klassi korvett – eelkäija Nõukogude Liidus.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Bujan klass** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Bujan-M klass** |

* Russianships.info
* Telekanal Zvezda
* Youtube.com – Laeva *Zeljonõi Dol* meeskonna video

1. ↑
"Sabah" suunab siia. Teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Sabah (täpsustus).

**Sabahi osariik** on Malaisia osariik, mis asub Kalimantani saare kaguosas. Piirneb Malaisia Sarawaki osariigi ja Indoneesia Põhja-Kalimantani provintsiga. Selle lähedale jääb ka Labuani liiduala, mis asub eraldi saartel, ja Brunei riik.

Osariigi pealinn on Kota Kinabalu. See sai linna staatuse 2000. aastal, millega see oli kuues linnaks arvatud omavalitsus riigis (Malaisia linnad).

Seal asub 4101 m kõrgune Kinabalu, mis on saare kõrgeim tipp ja ühtlasi Malaisia kõrgeim mägi. Osariigis voolab ka Kinabatangani jõgi (560 km), mis on riigi pikkuselt teine jõgi.

2020. aasta rahvaloenduse järgi elas osariigis 3 418 785 inimest.

Vanimaid inimasustuse jälgi on leitud 20 000 – 30 000 aasta tagusest ajast Madai-Baturongi koobastest Darvel lahe äärest.

Sarnaselt Sarawakile ei juhi Sabahi sultan, vaid osariigi juht on kuberner, kelle kuningas nimetab ametisse neljaks aastaks. Alates 2011. aasta algusest on kuberneriks Juhar Mahiruddin.

* Kinabalu mägi (4101 m)Kinabalu mägi (4101 m)
* Tambuyukoni mägi (2579 m)Tambuyukoni mägi (2579 m)
* Madai koobasMadai koobas
* Pulau Gaya saarPulau Gaya saar
* Kota KinabaluKota Kinabalu
* Haigla Kota KinabalusHaigla Kota Kinabalus
* Mošee Kota KinabalusMošee Kota Kinabalus

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Sabahi osariik** |

* Koduleht

Malaisia osariigid ja liidualad

Johori osariik **·**  Kedahi osariik **·**  Kelantani osariik **·**  Kuala Lumpuri liiduala **·**  Labuani liiduala **·**  Melaka osariik **·**  Negeri Sembilani osariik **·**  Pahangi osariik **·**  Peraki osariik **·**  Perlise osariik **·**  Pulau Pinangi osariik **·**  Putrajaya liiduala **·**  Sabahi osariik **·**  Sarawaki osariik **·**  Selangori osariik **·**  Terengganu osariik
**Alfred Kalm** (14. märts 1883 Udeva vald, Järvamaa – 1. jaanuar 1959 Los Patios, Santa Barbara, USA) oli eesti agronoom, tööstur ja reeder.

Kalm oli Riia Eesti Üliõpilaste Seltsi, hilisema üliõpilasseltsi Liivika asutajaliige.

Kalm asutas 1913. aastal Põhja-Liivimaa Põllumeeste Keskseltsi ja oli alates 1914. aastast Tartu konservitehase omanik.

1915. aastal sõitis ta Siberisse, kus asutas samuti konservitehase.

1917. aastal ostis Alfred Kalm Keila mõisa. 1919. aasta maareformiga rekvireeriti kõik mõisad ja mõisamaadest tuli loobuda ka Kalmul. Kuna ta soovis siiski mõisa omanikuks jääda, tuli tal Eesti riigilt mõis uuesti välja osta. 1926. aastal müüs Alfred Kalm Keila mõisa riigile tagasi. 

Alfred Kalm oli 1920.–1930. aastatel ärimees ja laevareeder Eestis. Ta põgenes suvel 1940. aastal Rootsi, tema laevaühingu laevad (Aarne, Begonia, Margo) natsionaliseeriti juunipöörde järel võimul olnud Johannes Varese valitsuse poolt 17. augustil 1940.

Viited
------

1. ↑  1052. Natsionaliseerimisele kuuluvate laevade nimestik. Riigi Teataja, nr. 104, 19 august 1940.

Kirjandus
---------

* Eesti ärimees aegade tuules. Alfred Kalm: tagasivaated. Päevaraamat 1940-46. Tallinn: Kunst, 2002.
* Lukk, Mart. 25. aastat Elva Piimaühisuse tegevust: 1911-1936. Elva Piimaühisus, 1936.

Välislingid
-----------

* Maailmapilt: Alfred Kalm, Eesti Raadio, 9. juuli 2002
**Davyd-Haradok** (transkribeerituna **Davõd-Garadok**) on linn Valgevenes Bresti oblastis Stolini rajoonis, Davyd-Haradoki külanõukogu halduskeskus. Linn asub Gorõni jõe kaldal. Poola keeles *Dawidgródek*, leedu keeles *Davyd Haradokas*.

Linna piirides on kaks keskkooli ja laste spordikool. Davyd-Haradokis on ka kultuurimaja, kino ja kaks raamatukogu. Tööstusest on linnas leivatehas ja elektromehaanikatehas.

Davyd-Haradoki vaatamisväärsusteks on linnamägi (XIII sajand), katoliku kirik XX sajandi algusest, endine kreekakatoliku kirik (1724–1726; praegu õigeusu kirik) ja teine õigeusu kirik (1913). Linna piiridesse jääb ka vana asulakoht koos sealsete kalmetega.

Ajalugu
-------

Davyd-Haradokki mainitakse esimest korda aastal 1100, kuigi veel hiljuti arvati, et seda mainiti esimest korda alles aastal 1385. Arheoloogilistel andmetel linn umbes tol ajal ka asutati. XIV sajandil ehitati linna juurde puust kindlus, mis püsis kuni XVIII sajandi alguseni.

Linnake oli kuni aastani 1558 kuninglik valdus, seejärel anti see Radziwillidele. Asula hakkas kuuluma Bresti vojevoodkonda ja Pinski maakonda.

XVII sajandil oli Davyd-Haradok juba linn, kuigi pole teada, millal see linnaõigused sai. Aastal 1655 võitsid Kiievist laevadel saabunud Moskva väed asula lähistel Rzeczpospolita vägesid ja kohalikku maakaitseväge, rüüstasid asula ja põletasid selle maha. 

Aastal 1793 läks asula teisel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu ja hakkas kuuluma Minski kubermangu. Aastal 1796 kaotas asula linnaõigused. Aastast 1921 oli Davyd-Haradok Poola koosseisus. 1939. aastal liideti alev Valgevene NSV-ga. Davyd-Haradokist sai taas linn aastal 1940.

* Endine kreekakatoliku kirikEndine kreekakatoliku kirik
* Davyd-Haradoki uus õigeusu kirikDavyd-Haradoki uus õigeusu kirik

Tuntud elanikke
---------------

* Hieorhij Marčuk – valgevene kirjanik
* Leanid Drańko-Majsiuk – valgevene luuletaja

Välislingid
-----------

 Davyd-Haradok – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Linna juutide ajalugu
* Linn Valgevene fotoentsüklopeedias
**Dokšycy** (transkribeerituna **Dokšõtsõ**) on linn Valgevenes Viciebski oblastis, Dokšycy rajooni ja Dokšycy külanõukogu halduskeskus. Poola keeles *Dokszyce*. Linna lähedal algab Biarezina jõgi.

Linna nime päritolu pole selge. Ühe teooria kohaselt pärineb see leedu keelest, võimalik on ka keldi algupära. Legendi kohaselt pannud linnale nime Katariina II, keda kõik seal "tütrekeseks" kutsunud (дощечкa). Linna nimi on aga palju vanem.[*viide?*]

Linnas on kolm kooli, kaks raamatukogu, kultuurimaja. Antakse välja ajalehte «Родныя вытокі». Linnas on toiduainete tööstus.[*viide?*]

Vaatamisväärsusteks on mošee aastast 1925, Mikulskite pere mõisakompleks, veskid 20. sajandi algusest, kirikud aastaist 1863 ja 1903, mõned 18. sajandist pärinevad hooned. Linnast on pärit Prantsuse kunstnik Nadia Khodossievitch-Léger.[*viide?*]

Ajalugu
-------

Dokšycyt mainiti esimest korda aastal 1407. 16. sajandi lõpus või 17. sajandi algul sai Dokšycyst alev. See paik on kuulunud Manvydastele, Radziwillidele, Olshanskitele, Kiškadele, Pacidele, Astikastele, Sanguszkodele, Judzitskitele, Gustarovitšitele. Liivi sõja ajal oli Dokšycy Stefan Batory vägede baasiks.[*viide?*]

Kui Poola teisel jagamisel läks asula Vene impeeriumi koosseisu, sai ta aastal 1795 linnaõigused. Aastal 1843 konfiskeeriti venestamisel sõjaväe poolt katoliku kirik ja anti see Moskva patriarhaadi kasutusse. 1921. aastal sattus Dokšycy Poola riigi koosseisu, aga 1939. aastal liideti Valgevene NSV-ga.[*viide?*]

Pilte
-----

* SüdalinnSüdalinn
* Dokšycy õigeusu kirikDokšycy õigeusu kirik
* Dokšycy kunstikoolDokšycy kunstikool

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Dokšycy** |

* Dokšycy koduleht
* Linn YouTube'is
* Linn fotoentsüklopeedias
Võrdlus valge kääbuse IK Pegasi B (keskel) ja A klassi IK Pegasi A (vasakul) ning Päikese (paremal) vahel. See valge kääbus omab pinnatemperatuuri umbes 35 500 K
**Valge kääbus** on väikeste mõõtmetega, väikese heledusega ja väga suure tihedusega nn surnud täht, milles ei toimu enam termotuumareaktsioone ja mis jahtub aeglaselt kuni muutumiseni mustaks kääbuseks.

Tüüpilise valge kääbuse mass on 60% Päikese massist, kuid mõõtmed on vaid veidi suuremad Maa omadest. Suurema osa valgete kääbuste massid jäävad vahemikku 0,5...0,7 Päikese massi, kuid väike osa valgeid kääbuseid on massiga kuni 1,4 Päikese massi.

Kui evolutsiooni lõppfaasi jõudnud punane hiidtäht heidab ära oma vesinikurikkad välimised kihid ning tekib planetaarudu, jääb tähest järele väga kuum ja tihe tuum, mida nimetataksegi valgeks kääbuseks. Edaspidi kiirgab valge kääbus vaid oma sisemise soojuse arvelt. Esialgne valgete kääbuste pinnatemperatuur on väga kõrge: 100 tuhat kraadi ja enamgi. Selline kõrge pinnatemperatuur püsib vaid lühikest aega pärast tekkimist. Kõige kuumemad valged kääbused on ka kõige heledamad ja neid on kergem märgata.

Piisavalt kaua jahtudes saab valgest kääbusest külm must kääbus. Arvatakse, et neid ei ole Universumi eluea jooksul jõudnud tekkida, sest jahtumiseks ei ole olnud piisavalt aega. Kõige vanemate ja jahedamate vaadeldud valgete kääbuste temperatuur on u 4000 K.

Sõltuvalt tähe arengust ja selle massist koosneb tuum kas hapnikust ja süsinikust või siis hapnikust, neoonist ja magneesiumist. Haruldasemad on juhtumid, kus täht on mitmest tähest koosnevas süsteemis massi kaotanud ja tuum koosneb heeliumist.

Valged kääbused on üsna tavalised, moodustades 10% kõigist Galaktika tähtedest, kuid ükski valge kääbus pole palja silmaga nähtav.

Meile lähim valge kääbus on Siirius B, mis asub 8,6 valgusaasta kaugusel ning on ühtlasi ka heledaim valge kääbus, tähesuurusega umbes 8,7. Kõige kergemini vaadeldav valge kääbus on Keid B, olles ka esimene avastatutest.

Kuulsaim Eesti astronoom Ernst Öpik määras oma 1916. aastal avaldatud töös valge kääbuse ο2 Eridani (e. 40 Eri B) tiheduse, saades tulemuseks 25 000 korda suurema tiheduse kui on Päikesel. Sel ajal levinud arusaamad tähtede evolutsioonist ei olnud veel piisavalt arenenud, võimaldamaks teha järeldust nagu tegu oleks täiesti uut tüüpi tähega ning Öpik võttis artikli viimasel leheküljel tulemuse kokku – võimatu. Hilisemad tulemused näitasid, et Öpiku arvutused ja tulemused olid õiged.

Viited
------

1. ↑  Öpik, Ernst (1916). "The Densities of Visual Binary Stars". *ApJ*. **44**: 292–302. DOI:10.1086/142296.
**Saksa 2. armee** (saksa keeles *2. Armee*) oli Saksamaa väliarmee Teises maailmasõjas.

Ajalugu
-------

Formeeriti 20. oktoobril 8. armee vägedest, mis oli just lõpetanud Poola kampaania. Võttis osa sõjakäigust Prantsusmaa ja Beneluxi maade vastu,
pärast nende alistumist viidi tagasi Saksamaale garnisonivägedeks. Osales 1941. aasta märtsist kuni maini Balkani maade vallutamisel. Juunist 1941 osales sissetungil Nõukogude Liitu. Armee liikus väegrupi Mitte lõunatiival ja jõudis kuni Voronezini. 1944. aasta suve Punaarmee
suurrünnaku käigus taganes armee läbi Pripeti soode, jõudes sügiseks Narevi liinile Varssavist põhjas. 7. aprillil
1945 formeeriti ümber armeeks Ostpreussen.

Komandörid
----------

* Maximilian Reichsfreiherr von Weichs (20.10.1939)
* Hans von Salmuth (15.07.1942)
* Walter Weiss (4.02.1943)
* Dietrich von Saucken (12.03.1945)

Allunud väeosad
---------------

1. mail 1940:

* XVII korpus
* XXXVII korpus
* XXXIX motoriseeritud korpus
* XXXXV eriotstarbeline korpus (*Höhere Kommando z.b.v. XXXXV*)

8. juunil 1941:

* IX korpus
* XXVI korpus
* VI korpus

3. septembril 1941:

* XIII korpus
* XXXXIII korpus
* XXXV eriotstarbeline korpus (*Höhere Kommando z.b.V XXXV*)

2. jaanuaril 1942:

* XXXVIII motoriseeritud korpus
* LV korpus
* XXXV eriotstarbeline korpus (*Höhere Kommando z.b.V XXXV*)

1. jaanuaril 1943:

* XII korpus
* VII korpus
* LV korpus
* 88 jalaväediviis (osaliselt)

7. juulil 1943:

* XII korpus
* VII korpus
* Ungari 1. julgestusdiviis.

26. detsembril 1943:

* XXXXVI tankikorpus
* XX korpus
* LVI tankikorpus
* Ungari VII korpus
* 203. julgestusdiviis (osad)
* 4. tankidiviis (osad)

15. aprillil 1944:

* VII korpus
* LVI tankikorpus
* XXIII korpus

16. septembril 1944:

* Ratsaväekorpus
* XXIII korpus
* XX korpus
* 3. tankidiviis
* 102. tankibrigaad

31. märtsil 1945:

* XXVII korpus
* XXIII korpus
* VII tankikorpus
* XVIII mägikorpus
Mungad oma kirjutatud raamatut pühale Benedictusele esitlemas Eadwigi psaltri miniatuuril
Esimese psalmi *incipit*-lehekülg "Beatus vir qui non abit..."
**Eadui psalter** on 11. sajandi esimesest poolest pärinev ja 12. sajandil täiendatud illumineeritud psalter, mis on nimetuse saanud anglosaksi munga, kirjutaja ja kunstniku Eadwig Basani järgi (kirjutatakse ka Eadui). Eadwig oli Canterbury Christ Churchi kloostrikogukonna munk ja teda peetakse üheks osavamaks illumineerijaks omas ajas. Käsikiri asub Briti Raamatukogus kohaviida Arundel MS 155 all.

Kirjeldus
---------

Raamat koosneb 193 pärgamentlehest mõõdus 290 x 210 mm, tekstivälja suurus on 215 x 160 mm. Tekst on kirjutatud karolingide minusklis ja anglosaksi minuskelkirjas (*Anglo-Saxon vernacular minuscule*), hilisemad lisandused on tehtud varagooti ja gooti kirjas. 

Käsikiri on vallutuseelsel Inglismaal loodud säilinud psaltritest kõige rikkalikuma kujundusega. See on kaunistatud kolme ülevoolavalt dekoreeritud lehtkullatud initsiaaliga, mida ümbritsevad mitmevärvilised äärised. Käsikirja lõpus on pilt rühmast munkadest, kes esitlevad püha Benedictuse kloostrireegli ümberkirjutust pühakule endale. Selles kujutises on nähtud Eadwigi enda kogukonda või vähemasti on arvatud, et rühmas võib olla teiste seas Eadwigi autoportree. Käsikirja uurimine tänapäevaste meetoditega on ilmutanud, et pühaku rüül asuvad kolmes ülemises neliksiirus sõnad Castus ('kasinus'), Humilis ('alandlikkus) and Obediens ('kuulekus'), kolm voorust, mis olid Benedictuse reeglis olulisel kohal.

Lisaks psalmidele on käsikirjas palvetekstid, hümnid ja muud usulise sisuga laulud, samuti kalender ja ülestõusmispühade aja väljaarvutamise tabelid. Käsikirja näib olevat kasutatud Canterburys pikalt, osa materjali on lisatud 12. sajandil.

Viited
------

1. ↑  "Eadui Psalter. - British Library Collection Items". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. detsember 2022. Vaadatud 26. detsembril 2022.
2. ↑  "Eadui Psalter. - British Library Collection Items". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. detsember 2022. Vaadatud 26. detsembril 2022.
3. ↑  "Arundel MS 155. - Digitised Manuscripts. British Library". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. juuli 2022. Vaadatud 26. detsembril 2022.

Välislingid
-----------

* Pildid käsikirjast Wikimedia Commonsis
* Arundel MS 155. - Digitised Manuscripts. British Library
* Eadui Psalter. - British Library Collection Items (käsikirja kohta)
* Recreating the ‘Beatus’ page from the Eadui Psalter. - Patricia Lovett MBE (käsikirja initsiaali koopia loomine)
Palaviku mõõtmiseks kasutatakse kehatermomeetrit
Oskar Kallise pastellmaal "Palavik" (1917)
**Palavikuks** ehk **püreksiaks** nimetatakse normaalsest kõrgemat kehatemperatuuri. 
Harilikult seostatakse palavikku mõne haigusega ja seda peetakse haiguse sümptomiks. Nii näiteks algab Ebola viirushaigus gripile omaste sümptomitega: väsimusega, kõrge palavikuga (38,9 °C ja enam) koos külmavärinatega, liigesevaluga, lihasevaluga ja valuga rinnus, iiveldusega koos kõhuvalu, kõhulahtisuse, oksendamisega ja isutusega.

Palaviku korral tuleks kindlasti teha eristusdiagnoos ja võimalusel teha mitmed laboratoorsed uuringud, selgitamaks välja palavikku põhjustavad tegurid.

Inimesel loetakse normaalseks kehatemperatuuriks vahemikku 36,5–37,5 °C, kuid see on siiski varieeruv – inimesel võib kehatemperatuur digitaalse termomeetriga mõõtes olla ka 35,5 °C ja seega temperatuuri tõus 37 °C-ni näitab sellel inimesel juba kõrgemat palavikku.

Palavik üle 42 °C võib olla eluohtlik.

Palavikuga käivad tavaliselt kaasas loidus, isutus, unisus ja keskendumisraskused.

Palavikku mõõdetakse haiguste diagnoosimisel ka koduloomadel.

Mesilaste letaalne kehatemperatuur on 48–50 °C.

Metsloomadel sõltub kehatemperatuur nii elupaigast kui ka aastaajast. Nii on rästikute jaoks surmav kehatemperatuur 37 °C, mis toob kaasa ülekuumenemuse.

Tundmata päritoluga palavik
---------------------------

Tundmata päritoluga palavikku põhjustavad mitmed pahaloomulised kasvajad – kroonilised leukeemiad, lümfoomid, metastaseerunud vähkkasvajad, neeruvähk, kolorektaalvähk, rinnanäärmevähk jt.

Vaata ka
--------

* hüpertsütokineemia
* ravimipalavik
* palavikuunenägu

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Palavik** |


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portaal Meditsiin***  |

* Margus Lember, Ene Anijalg, Tundmata päritoluga palavik, Eesti Arst 2009; 88(1):62–68, veebiversioon (vaadatud 30.09.2014)
Romaani petikkaaristu Vézelay kloostrikirikul Prantsusmaal. Joonis Eugène Viollet-le-Duci raamatust "Dictionnaire raisonné de l’architecture française du XIe au XVIe siècle"
Gooti petikkaaristu Saint-Denis' basiilikas
**Petikarkaad** ehk **petikkaaristu** on arhitektuuris esinev dekoorielement, mille moodustab petikutest kaarterida; võib olla kujundatud sammastele või poolsammastele toetuvana.

Petikkaaristu motiivi esineb väga palju romaani kunstis, kuid seda leiab ka mauri arhitektuuris, osal Kiievi-Venemaa ehitistel ja gootikas. Sel pole ehitises kandvat funktsiooni, vaid tegemist on lagedat seinapinda liigendava puhtalt kaunistusliku elemendiga. Petikarkaadina võib olla kujundatud kiriku pseudotrifoorium, mida esineb nii romaanikas kui gootikas.

Pildid
------

* Pisa Camposanto MonumentalePisa Camposanto Monumentale
* Córdoba Suure mošee sissekäikCórdoba Suure mošee sissekäik
* Norwichi katedraal NorfolkisNorwichi katedraal Norfolkis
* Santa María a Real do Sari kiriku apsiid, Santiago de CompostelaSanta María a Real do Sari kiriku apsiid, Santiago de Compostela
* Canterbury katedraalCanterbury katedraal
* Vladimiri Püha Dimitri katedraalVladimiri Püha Dimitri katedraal
* Torre del Oro SevillasTorre del Oro Sevillas
* Santi Pietro e Paolo d'Agrò kirik, Casalvecchio Siculo SitsiiliasSanti Pietro e Paolo d'Agrò kirik, Casalvecchio Siculo Sitsiilias
* Linköpingi toomkirikLinköpingi toomkirik
* Kairouani Suur mošee TuneesiasKairouani Suur mošee Tuneesias
* 12. sajandi Ardmore katedraal Püha Declani kloostris Iirimaal12. sajandi Ardmore katedraal Püha Declani kloostris Iirimaal
* Gooti petikarkaad Zvíkovi lossi kabelisGooti petikarkaad Zvíkovi lossi kabelis
* San Miniato al Monte, FirenzeSan Miniato al Monte, Firenze
* Armeenia kirik LvivisArmeenia kirik Lvivis
* Cantoni viadukt Cantonis MassachusettsisCantoni viadukt Cantonis Massachusettsis

Vaata ka
--------

* Arkaad
* Kääbusgalerii
* Kaarfriis

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001

Välislingid
-----------

* What is a Blind Arcade in Architecture? - study.com
**Kaitseliidu Järva malev** on Kaitseliidu Järva maakonnas tegutsev territoriaalne üksus.

Ajalugu
-------

Vabadussõja algul organiseeris Järvamaal Kaitseliitu Viktor Puskar, kes määrati 24. detsembril 1924 taasformeeritud 2. Diviisi ülemaks.

Vabadussõjas juhtis Järvamaa Kaitseliitu ülemana August Kasekamp.

Ranna-, õhu- ja sisekaitseülem kindralmajor Johan Unt tegi 18. detsembril 1924 oma ringkirjaga nr 1362 Kaitseliidu organiseerimise ja juhtimise Järvamaal ülesandeks rahvaväe ülemale kapten Heinrich Oidermannile (1894–1941), kes oma käskkirjaga jagas Järva maakonna viieks allüksuseks. Neist said hilisemad malevkonnad: Paide, Türi, Tapa, Järva-Jaani ja Koeru. 

Järva maleva pealikuna teenis 1. maist 1928. aastast kuni 1940. aastaniKaitseliidu Järva maleva pealikuna Karl Prees. Maleva tegevus likvideeriti 1940. aasta juunis.

Järva malev taastati 14. aprillil 1990 Roosna-Allikul, kui seal taasloodi Kaitseliidu Roosna-Alliku kompanii, mille pealikuks valiti Neeme Väli.

Alates 18.veebruarist 2007 korraldab malev koos Naiskodukaitse Järva ringkonna, Noorte Kotkaste Järva maleva, Kodutütarde Järva ringkonna, Kareda ja Järva-Jaani vallavalitsuse, Järva maavalitsuse ja Järvamaa Spordiliiduga admiral Johan Pitka mälestuseks rahvamatka.

Järva maleva pealikud taastamise järel
--------------------------------------

* 1991–1993 kindralmajor Neeme Väli
* 1993–1995 leitnant Rein Männik
* 1995–2003 kolonelleitnant Urmas Susi
* 2003 – 07.11.2016 kolonelleitnant Arvi Niglas
* 2016– 2021 major Gabriel Rikberg
* 2021- kolonelleitnant Kuido Pettai

Viited
------

1. ↑  Fred Limberg. Isamaa eest. Eesti Vabariigi sõjajõudude organisatsioon ja juhtkond. Cardiff: Boreas Publishing House 1980, lk 98.
2. ↑  ""Küüditamine Eestist Venemaale. OIDERMAA, Heinar, Karl ka Einar, Heinrich, 1894 Viru mk. ohvitser, arr. Kunda; Sverdlovski obl. Sevurallag, surn. eeluurimisel 19.10.41. Kaitseliit". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuli 2022. Vaadatud 24. juulil 2022.
3. ↑  "OIDERMAA, Einar, Karl s. 1894 Virumaa, arr. 14.06. 41 Rakvere; Sverdlovski obl. surn. 19.10.41". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuli 2022. Vaadatud 24. juulil 2022.
4. ↑  Kolonel K. Prees 50-aastane, Järva Teataja (1926-1944), nr. 2, 9 jaanuar 1943
5. 1 2 3  Raivo Porr. Kaitseliit tähistas 85. aastapäeva[*alaline kõdulink*]. Koigi Vallaleht, detsember 2003, lk 5.
6. ↑  Kolm Kaitseliidu malevat said uued juhid, BNSi teade ajalehes Postimees, 03.11.2003

Välislingid
-----------

* 
* Reservväelaste õppekogunemine Järva malevas. 30. august 2004.
* Täna möödub 20 aastat Kaitseliidu taasasutamisest. Järvamaa Infoportaal, 17. veebruar 2010.
* Kaitseliidu Järva maleva rinnamärk
* Admiral Johan Pitkat mälestav rahvamatk


Kaitseliidu malevad

Alutaguse |
Harju |
Järva |
Jõgeva |
Lääne |
Põlva |
Pärnumaa |
Rapla |
Saaremaa |
Sakala |
Tallinna |
Tartu |
Valgamaa |
Viru |
Võrumaa
  

**Endised malevad**: Narva |
Pärnu |
Tartumaa |
Petseri
**Jevgeni Golikov** (vene keeles Евгений Алексеевич Голиков; sündinud 20. oktoobril 1946 Moskvas) on Eesti poliitik ja sotsioloog.

Golikov elab Eestis 1958. aastast. Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna ning on filosoofiateaduste kandidaat. 

Golikov oli üks Rahvarinde asutajaid. Ta töötas nõunikuna Edgar Savisaare valitsuses ja Tiit Vähi esimeses valitsuses. Edgar Savisaare valitsuse ajal oli ta Eesti esindaja Moskvas. Hilisemal ajal oli ta AS-i Haltransa ärijuht ja nõukogu liige. 1997. aastal asus Golikov tööle tollase peaministri Mart Siimanni rahvussuhete nõunikuna.

2004–2011 kuulus Golikov Rahvaliitu, 2011. aastast Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda.

Teoseid
-------

* Голиков, Е. 2021. *Рэм Блюм в поисках путей к свободе: книга о моем учителе*. Tallinn: Jevgeni Golikov.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Peaministri rahvussuhete nõunik on Jevgeni Golikov", BNS/Õhtuleht, 2. aprill 1997 (vaadatud 07.03.2023)
3. ↑  Enno Tammer, "Golikov läks Siimannile appi", Postimees, 11. aprill 1997 (vaadatud 07.03.2023)

Välislingid
-----------

* Enno Tammer, "Golikov läks Siimannile appi", Postimees, 11. aprill 1997
**Ralf Taal** (sündinud 27. märtsil 1974 Tallinnas) on eesti pianist ja muusikapedagoog.

Ta lõpetas klaveri erialal 1992. aastal Tallinna Muusikakeskkooli (õpetajad Maigi Pakri, Bruno Lukk) ja 1997. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia (Lauri Väinmaa, Peep Lassmann). Ta on osalenud Kalle Randalu, Arbo Valdma, Petras Geniušase, Boris Bermani ja paljude teiste meistrikursustel.

1989. aastal võitis Taal Rahvusvahelise noorte pianistide konkursi Ústí nad Labemis Tšehhis. 1993. aastal saavutas ta esikoha EMTA ja Norra Saatkonna korraldatud Edvard Griegi 150. sünniaastapäevale pühendatud noorte interpreetide konkursil. 1994. aastal võitis Taal vabariikliku pianistide konkursi ja noorte interpreetide konkursi "Con Brio" ning oli hooajal 1994/95 Eesti Kontserdi stipendiaat. 1995. aastal saavutas ta Franz Schuberti nimelisel rahvusvahelisel pianistide konkursil Dortmundis noorima finalisti eripreemia.

1992. aastal andis ta oma esimese soolokontserdi. Ta on esinenud nii solisti kui ka kammermuusikuna Eestis, Soomes, Rootsis, Norras, Saksamaal ja Lätis.

Ralf Taal töötas aastatel 1993-2021 kontsertmeistrina Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias, aastatel 1998-2014 korrepetiitorina Rahvusooperis Estonia. 1998. aastast töötab ta õpetajana Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis ja aastatel 2003-2015 töötas ka õppejõuna Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias.

Ralf Taal on Eesti Interpreetide Liidu liige. On abielus Kai Taaliga. Mall:Viide?

Tunnustus
---------

* 2011 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (järjekindel loominguline tegevus nii solisti kui ansamblipartnerina)
**Vadim Makšejev** (Вадим Николаевич Макшеев; 4. september 1926 Leningrad – 7. veebruar 2019 Tomsk) oli lapsepõlve Eestis veetnud vene kirjanik ja ajakirjanik.

Vadim Makšejevi isa oli valgekaardi ohvitser, kes osales Krimmi vabastamises ja pärast selle ebaõnnestumist lahkus Venemaalt üle Türgi ja Prantsusmaa Eestisse Tartusse. 12. novembril 1923 laulatati Tartu Uspenski kirikus tulevase kirjaniku vanemad. 1926. aastal sõitis Vadimi rase ema Leningradi oma lähedaste juurde Leningradi sünnitama, Vadim sündis 4. septembril. Mõne kuu pärast sõitsid ema ja Vadim tagasi Tartusse. Aastatel 1930–1931 töötas Vadimi isa Tartu–Petseri raudtee ehitusel kümnikuna, olles õppinud Tartu ülikoolis aastatel 1923–1926 kaubandust ja aastatel 1927–1928 majandust (matr. nr. 8410). 1933. aastast töötas tema isa Kiviõlis, olles vabal ajal vene emigrantide lastest moodustatud skaudimaleva juhiks. Samal aastal hakkas Vadim algkoolis käima. 1939. aastal õppis Vadim Tartu eesti reaalkoolis, 1940. aastast aga Narva Vene Gümnaasiumis (hilisema nimetusega Narva 2. Keskkool).

Küüditati 14. juunil 1941 koos ema ja õega Siberisse Tomski oblastisse Vasjugani rajooni Volkovosse. Ema ja õde surid aastal 1942. Isa suri aastal 1941 Sverdlovski oblastis, Stupino kinnipidamiskohas. Vasjuganis elas Makšejev 20 aastat, nendest 14 aastat eriväljasaadetuna. Ta töötas mitmes kolhoosis, pidades mitmeid ameteid, elatades end nii füüsilise töö kui ka raamatupidamisega.

1950ndate keskel hakkas Makšejev ajakirjandusele kaastööd tegema. Aastal 1960 võeti ilma passita kolhoosnik Vadim Makšejev ajakirjanike liidu liikmeks. Aastal 1960 ühinesid Vasjugani ja Kargasoki rajoonid ning Makšejev suunati Kargasoki rajooni ajalehe Severnaja Pravda maaelu osakonna juhatajaks. Aastal 1962 asus ta ümber Tomskisse, oblasti ajalehe Krasnoje Znamja maaelu osakonna juhatajaks. Samuti hakkas ta ka pikkamööda päris kirjanduse poole kalduma.

Tunnustus
---------

* 2011 Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärk

Raamatuid eesti keeles
----------------------

* Makšejev, Vadim. Viige talle lilli! Jutud. Vene keelest tõlkinud Averonika Beekmann, Jaan Viira; kunstnik Igor Balašov. Tallinn: Aleksandra, 2009
* Makšejev, Vadim. Narõmi kroonika. Vene keelest tõlkinud Jüri Ojamaa. Tallinn: Varrak, 2011
* Makšejev, Vadim. Damoklese mõõk. Vene keelest tõlkinud Peep Varju, Jaan Viira, Averonika Beekmann. Eessõna: Peep Varju. Tallinn: Valge Raamat, 2018

Viited
------

1. ↑  Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. II, lk. 470
2. ↑

Välislingid
-----------

* 
*
*Filmifrantsiisi kohta vaata artiklit Godzilla (frantsiis). Muude kasutuste kohta vaata Godzilla (täpsustus).*

**Godzilla** (jaapani keeles ゴジラ, *Gojira*) on jaapani filmiseeriast pärit koletis ehk *kaiju*. Tegelaskuju debüteeris 1954. aasta filmis "Godzilla". Temast on tänapäevaks saanud popkultuuriikoon, kellest on ettevõte Toho teinud 32 filmi, lisaks on ta figureerinud paljudes muudeski ameerika filmides, arvutimängudes, romaanides, koomiksites ja telesarjades.

Godzilla on teostes radioaktiivsuse tõttu üles ärganud hiiglaslik eelajalooline merekoletis. Esimeste filmide ajal olid Jaapanis endiselt relevantsed Hiroshima ja Nagasaki tuumapommitamine ning Daigo Fukuryū Maru vahejuhtum ning Godzillat tõlgendati tuumapommi metafoorina. Teine tõlgendus on olnud, et Godzilla on hoopis Ameerika Ühendriigid ehk hiiglaslik peletis, kes on unest ärganud, et Jaapan hävitada. Filmisarja arenedes on toon muutunud leebemaks, mõnes teoses on Godzilla olnud hoopis antikangelane või inimkonna kaitsja.

Godzillal on olnud palju kõrvaltegelasi. Tema vastaste hulka on lisaks Jaapani sõjaväele kuulunud sellised koletised nagu King Ghidorah, Mechagodzilla ja Gigan. Mõnes teoses on tal olnud liitlasi, nagu Rodan, Mothra ja Anguirus, või järeltulijaid, nagu Minilla ja Godzilla Junior. Lisaks on Godzillat kujutatud ka muudes teostes, näiteks koos RKO Picturesi / Universal Studiosi King Kongiga või Marvel Comicsi tegelastega, nagu "S.H.I.E.L.D.", "Fantastiline nelik" ja "Tasujad".

Viited
------

1. ↑  Doug, Bolton (7. juuli 2015). "Godzilla creator Eiji Tsuburaya celebrated in Google Doodle". *The Independent* (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 26. juuli 2022. Vaadatud 25. juulil 2021.
2. ↑  Merchant, Brian (25. august 2013). "A Brief History of Godzilla, Our Never-Ending Nuclear Nightmare". *Vice*. Originaali arhiivikoopia seisuga 12. juuni 2018. Vaadatud 23. veebruaril 2022.
3. ↑  Eric Milzarski (12. detsember 2018). "How Godzilla films were actually a metaphor for how postwar Japan saw the world". We Are the Mighty.
4. ↑  "Is Godzilla a metaphor for the United States?". Fox News. 13. oktoober 2016.
5. ↑  Ambrosia Viramontes Brody (23. jaanuar 2012). "Trojans explore the fantastic aspects of reality". USC News. Originaali arhiivikoopia seisuga 12. november 2020. Vaadatud 4. novembril 2022.

Välislingid
-----------

* Godzilla ametlik veebileht, Toho Co. Ltd
* Toho koduleht
* Godzilla IMDb-s
**Juri Miljutin** (vene keeles Юрий (Георгий) Сергеевич Милютин; 18. aprill 1903 Moskva – 9. juuni 1968 Moskva) oli Nõukogude Liidu helilooja, Vene NFSV rahvakunstnik (1964), Stalini preemia laureaat (1949).

Elulugu
-------

Juri Miljutin sündis teenistuja peres. 1918. aastal lõpetas Moskva Reaalkooli. Järgnevatel aastatel mängis draamarolle mitmes Moskva teatris ning tegi lavastuste jaoks ühtlasi muusikaseadeid. Töötas helilooja ja pianistina estraadikollektiivis Sinine bluus aastatel 1924–1925, kirjutas ka tantsumuusikat. 1924. aastal kirjutas esimese opereti Moskva teatrile Ermitaaž. 1930. aastate alguses töötas kinodes tummfilmi klaverimängijana ning teatrites muusikaosakonna juhatajana.

Laiema tuntuse saavutas 1930. aastatel ja Teise maailmasõja päevil patriootlike laulude loojana. Sõja ajal esines kontsertbrigaadide koosseisus rindeväeosades. Sel ajal lõi ta ka filmimuusikat.

1945. aastast pööras Miljutin peamise tähelepanu operetile. Tema operette iseloomustasid hoogne tegevus, selge muusikaline joonis ning folkloorielementide kasutamine. Tema operette mängiti menukalt Nõukogude Liidu ning sotsialistlike riikide muusikateatrites.

Ta oli Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei liige 1952. aastast. Ta suri 9. juunil 1968 ning on maetud Moskva Novodevitšje kalmistule.

Looming
-------

* 1940 "Näitleja elu"(«Жизнь актёра»)
* 1945 "Neiud ärevil" («Девичий переполох»)
* 1947 "Rahutu õnn" («Беспокойное счастье»)
* 1949 "Trembita" («Трембита»)
* 1953 "Esimene armastus" («Первая любовь»)
* 1960 "Tsirkus süütab tuled" («Цирк зажигает огни»)
* 1964 "Anjuta silmad" («Анютины глазки»)

Viited
------

1. 1 2 3   автор Яковлев М. М. | Милютин Г. С.| Музыкальная энциклопедия | Москва | 1976 | том=3

Allikad
-------

* Katkend näitleja Lembit Antoni mälestustest: Kalju Karaskiga kuulsa helilooja Juri Miljutini kodus Delfi, 14. august 2011
Pruuklaen Vana-Rooma õiguses
----------------------------

**Pruuklaenu** (*commodatum*) sisu on kirjeldatud **Justinianuse Digestides 43.26.1.3**: "*Et est simile commodato: nam et qui commodat rem, sic commodat, ut non faciat rem accipientis, sed ut ei uti re commodata permittat*." (See sarnaneb pruuklaenuga: nimelt et laenuandja laenab oma asja välja nii, et laenuks antud asi ei muutu vastuvõtja varaks, vaid see annab talle ainult õiguse laenuks saadud asja kasutada.) Seega laenab omanik pruuklaenu lepingu puhul oma vara teisele isikule omandivormi muutmata, s.t et laenusaaja ei muutu omanikuks. 

Teise laenulepingu liigi, nimelt muutlaenu puhul, saab laenusaajast omanik.
Pruuklaenu ehk *commodatum*’it iseloomustabki see, et pruuklaenu esemeks on asendamatu asi. Leping sai sõlmituks kui laenatud vara oli laenusaajale üle antud. Pruuklaenu-lepingu alusel tuli tagasi anda täpsemalt sama asi, mis laenati. Saadud vara tuleb kasutada lepingus ette määratud ulatuses ning kindlaks määratud aja jooksul. Kindlaks määratud ajaraam on asjaolu, mis eristab pruuklaenu näiteks tasuta kasutamise lepingust ehk *precarium*’ist, mis tuli tagastada omaniku nõudmisel hiljemalt seitsme päeva jooksul.

Pruuklaen on Eesti õigussüsteemis sarnane võlaõiguses kasutatava tasuta kasutamise lepinguga, VÕS § 389.

Viited
------

1. ↑  Justinianus. Digesta seu Pandectae. http://www.thelatinlibrary.com/justinian/digest43.shtml (kasutatud: 05.06.2020).
2. ↑  Zimmermann, R. The Law of Obligations: Roman Foundations of the Civilian Tradition. Oxford University Press, 1996, lk 188.
Neelupõletik e kurgupõletik e farüngiit, on neelu limaskesta äge põletik. 

Neelupõletik on Eesti külmas kliimas üks kõige sagedamini levinumaid põhjuseid arsti juurde pöördumiseks. Haigus esineb igas vanuses inimestel, põhiliselt külmadel aastaaegadel. Kurgupõletikku tuleb eristada angiinist e kurgumandlite põletikust, kuna kaebused on mõlema haiguse puhul väga sarnased. Äge neelupõletik on üldine neelu limaskesta põletik ja võib esineda ka siis, kui mandlid on ära opereeritud. Tavaliselt kestab farüngiit 5-10 päeva.

Ägedat neelupõletikku põhjustab kõige sagedamini viirus, aga vahel võivad tekitajateks olla bakterid. Bakterid ja viirused tekitajad levivad õhu kaudu ja satuvad sissehingamisel neelu limaskestale põhjustade seal põletiku. 

Ägeda neelupõletiku puhul esinevad üldsümptonid nagu palavik, peavalu, lihasvalud, väsimus ja isutus. Üldsümptomid on iseloomulikud peaaegu kõikidele ägedatele põletikkudele. Lisaks esineb veel kurguvalu ja valulikkus neelamisel. Sageli kaasneb ka nohu ja köha, mis viitab just viiruslikule põletikule. Kaela lümfisõlmed võivad olla suurenenud ja valulikud, mis on tingitud sellest, et inimese immuunsüsteem võitleb põletiku tekitajaga. 

Põhiline diagnoosimise meetod on vaatlus, mille käigus vaadeldakse neelu, surudes spaatliga keel kergelt alla. Kurgulima külv näitab, millised mikroobid kasvavad neelus. See uuring võidakse teha sellisel juhul, kui tekib kahtlus, et põletiku tekitajaks on hoopis bakter.

Neelupõletik e farüngiit
Kuna põhiliselt on põletiku tekitajateks viirused, on vajalik vaid üldine toetav ja sümptomaatiline ravi: piisav puhkamine ja palaviku alandamine, vajadusel võtta ka paratsetamooli. Neelu valu leevendavad paikselt kasutatavad aerosoolid nt. hexoral sprei, taruvaigu ja saialille aerosool ja soojad joogid. Tablettravi antibiootikumidega osutub vajalikuks sellisel juhul, kui tegemist on bakteriaalse põletikuga. Esmavaliku ravimiks on penitsilliin või amoksitsilliin. Ravikuuri kestuseks on 7-10 päeva.
Kaart
**Papli tänav** on tänav Pärnu rannarajoonis.

Papli tänav algab Lehe tänavalt ja kulgeb itta, kuni lõpeb ristumisel Kanali tänavaga. Papli ristub veel Kuuse ja Side tänavaga. Tänav on ligikaudu 919 m pikk.

Papli tänav on üks peamisi villade piirkondi Pärnus. Tänava algusosa jääb Pärnu vanalinna ja kuurordi muinsuskaitsealale.

Papli-Kanali ristmik, oktoober 2023
Papli villad

Nimi
----

Tänava ajalooline saksakeelne nimi oli *Pappelstraße*.

Ajalugu
-------

Papli tänava piirkonda planeeriti villasid juba 19. sajandi lõpus, et siduda supelrand paremini kesklinnaga. Linnavalitsus soosis eramuehitust ka seetõttu, et linnas oli hakanud tekkima raskusi suvitajate majutamisega. Villad Lehe ja Kuuse tänava vahel ehitatigi sel perioodil eesmärgiga neid suviti välja üürida.

Villad Kuuse ja Side tänava vahelisel lõigul rajati 1930. aastatel linnaarhitekt Olev Siinmaa nõudmiste järgi. Seetõttu moodustab piirkond koos Kaarli tänavaga tänaseni harvanähtavalt ühtse ja tervikliku ansambli. Mitu selle tänava äärset hoonet on arvatud ehitismälestiseks, nagu Kuuse 2 ja A. H. Tammsaare pst 19.

Papli tänava viimane, Side ja Kanali tänava vaheline osa ehitati välja 2003. aastal. Samal ajal on ehitatud tänavalõigul asuvad elamud ja tänavaga külgnev hotell-veekeskus Tervise Paradiis.

Viited
------

1. ↑  "Papli tn". *Kohanimeandmebaas*. Vaadatud 20.12.2020.
2. ↑  Tõnu Kann (10. september 2005). "Pärnu villad sündisid tsaariajal". *Pärnu Postimees*. Vaadatud 20.12.2020.
3. ↑  Leele Välja (2008). *Jalutaja teejuht. Pärnu*. Tallinn: Solnessi Arhitektuurikirjastus. Lk 98.
4. ↑  27826 Elamu Pärnus kultuurimälestiste riiklikus registris
5. ↑  27835 Elamu Pärnus kultuurimälestiste riiklikus registris
6. ↑  Andres Mets (3. juuli 2003). "Papli tänava pikendusega läheb ehitajal kiireks". *Pärnu Postimees*. Vaadatud 20.12.2020.

| * v
* r
Pärnu Rannarajooni linnaosa tänavad |
| --- |
| 
Aia **·**  Auli **·**  A. H. Tammsaare puiestee **·**  Eha **·**  Esplanaadi **·**  Kaarli **·**  Kajaka **·**  Kanali **·**  Kapteni **·**  Karusselli **·**  Lehe **·**  Lootsi põik **·**  Lootsi **·**  Mere puiestee **·**  Muru **·**  Muuli **·**  Nikolai **·**  Papli **·**  P. Kerese **·**  Pärna **·**  Ranna puiestee **·**  Remmelga **·**  Ringi **·**  Roosi **·**  Sadama **·**  Seedri **·**  Side **·**  Supeluse **·**  Suvituse **·**  Söödi **·**  Sääse **·**  Tiiru **·**  Toominga **·**  Tulbi **·**  Viire **·**  Villa |
| 
Eeslinna linnaosa tänavad **·**  Kesklinna linnaosa tänavad **·**  Lodja linnaosa tänavad **·**  Mai linnaosa tänavad **·**  Raeküla linnaosa tänavad **·**  Rääma linnaosa tänavad **·**  Tammiste linnaosa tänavad **·**  Vana-Pärnu linnaosa tänavad **·**  Ülejõe linnaosa tänavad |
**100-protsendiline alkohol** ehk **absoluutne alkohol** ehk **absoluutalkohol** on puhastatud etanool, mis ei sisalda vett. Tavaliselt käib selle mõiste alla etanool veesisaldusega alla ühe mahuprotsendi. 

Absoluutset alkoholi pole võimalik saada lihtsa fraktsioneeriva destillatsiooni teel, sest segu, mis sisaldab umbes 95,6% etanooli ja 4,4% vett (rektifitseerirud piiritus), on aseotroopne segu. 

Üks harilik tööstuslik meetod 100-protsendilise alkoholi saamiseks seisneb selles, et rektifitseeritud piiritusele lisatakse pisut benseeni ning saadud segu destilleeritakse. Absoluutne alkohol on kolmandas fraktsioonis, mis destilleerub temperatuuril üle 78,2 °C.

Absoluutne alkohol on väga hügroskoopne.

Kuna erinevad alkohoolsed joogid sisaldavad erinevas koguses etanooli, siis hinnatakse ka inimeste alkoholitarbimist taandatuna absoluutalkoholi kogusele. 2022. aastal tarbiti Eestis elaniku kohta (vanuses 15 aastat ja üle selle) 10,3 liitrit absoluutalkoholi.

Vaata ka
--------

* Etanool
* Alkohol
* Viin (jook)
* Alkoholid

Viited
------

1. ↑  "Arst: „mõistlik" alkoholi kogus – kaks ühikut naistel ja neli ühikut meestel – on olnud inimeste petmine" Maaleht, 12. oktoober 2023
**"Tuulevaiksel ööl"** on Jaan Tätte kirjutatud laul, mis oli Eesti 2009. aasta üldtantsupeo "Meri" tunnuslaul. Tseremoonial "Tule tulemine" ja tantsupeol esitasid seda Marko Matvere ja Liisi Koikson.

Jaan Tätte, kes on nii laulu meloodia kui ka sõnade autor, kirjutas erandlikult seekord kõigepealt viisi. Laulu teksti loomiseks tuli tal aga kaks nädalat Salavamaal veeta.

Laul ilmus esimest korda helisalvestisena Jaan Tätte 2009. aasta albumil "Tulemine". 

2010. aasta suvel korraldas Aarne Valmis kontserditurnee "Tuulevaiksel ööl", kus esinesid Jaan Tätte, Marko Matvere, Maarja-Liis Ilus, Liisi Koikson ja ansambli Udupasun liikmed. 

2010. aastal ilmunud albumiga "Tuulevaiksel ööl" (Hitivabrik : Udupasun, 2010, 2 CD-d) pälvis Jaan Tätte 2011. aastal Eesti popmuusika aastaauhinna Kuldse Plaadi kolmes kategoorias: parima meesartistina, aasta autorina ja aasta albumi eest.

Laul "Tuulevaiksel ööl" on valitud Raadio Elmar 2009. aasta hitiks, 2016. aastal eestlaste lemmikmerelauluks ja 2021. aastal Eesti vabadusaja parimaks lauluks (esikoht Raadio Elmar edetabelis "Taasiseseisvunud Eesti 100 parimat laulu").

Laulu "Tuulevaiksel ööl" kasutati 2017/2018. aastal projekti "Eesti tantsib" ühe tantsu, eesti tantsu saateloona ning esitati projekti avalikul ühestantsimisel 31. detsembril korraga 16 Eesti linnas: Tallinnas, Tartus, Pärnus, Narvas, Rakveres, Viljandis, Jõhvis, Jõgeval, Paides, Kuressaares, Kärdlas, Võrus, Valgas, Põlvas, Raplas ja Haapsalus.

Programmi "Eesti Vabariik 100" raames 19. augustil 2018 Tallinna lauluväljakul toimunud üheslaulmisel esitas seda laulu eeslauljana Jaan Tätte ise. Üheslaulmisel kaasa laulnud ülemaailmsesse elektroonilisse ühendkoori kuulus toona kokku 52 772 inimest üle maailma.

Viited
------

1. 1 2  Raadio Elmari aastahitt on "Tuulevaiksel ööl"
2. ↑  Salava sai lõpuks Salavale, Saarte Hääl, 22. august 2015.
3. ↑  "Eesti tants". *menu.err.ee*. 30.12.2017. Vaadatud 2. detsembril 2018.
4. ↑  Üheslaulmine | Jaan Tätte: "Tuulevaiksel ööl" ERR Menu, 19.08.2018.
5. ↑  EV100 Üheslaulmisel liitus elektroonilise kooriga üle 52 000 inimese ERR Menu, 20.08.2018.

Välislingid
-----------

* Laulu sõnad kitarrifoorumi kodulehel
* Tauri Tallermaa ja Merlyn Uusküla – "Tuulevaiksel ööl"
Martela mööbel ettevõtte peakontoris
**Martela Oyj** on Soome ettevõte, Soome suurim ja Põhjamaade suuruselt kolmas kontorite ja avalike ruumide sisustaja ja kontorimööbli tootja.

Martela on 1945. aastal **Tehokaluste Oy** nime all asutatud perefirma. Ettevõtte peakorter on Helsingis, tootmisüksused asuvad Soomes Nummelas, Kiteel ja Raisios, Rootsis Bodaforsis ja Poolas Varssavis. Tütarettevõtted on lisaks Soomele Rootsis, Norras, Poolas ja Venemaal. 

Martela toodab ka hotelli- ja koolimööblit. Martela mööbel on saanud maailma tunnustatumaid disainiauhindu, sealhulgas mitu IF Design Awardi, Red Dot Awardi ja ADEX Design Awardi.

Ajalugu
-------

Ettevõtte asutas Matti Martela, kes töötas Riihimäel enese asutatud puidutööstusettevõttes. Tal olid äriringkondades head suhted ja ta teadis, et uue kontorimööbli järele on nõudlus. Seetõttu asutas Martela ettevõtte, mille eesmärk oli välja töötada ja turustada mõistlikult projekteeritud kontorimööblit, mis vastaks kaasaja standarditele.

Esialgu kandis ettevõte Tehokaluste nime. Erinevalt enamikust konkurentidest, ei alustanud ta tootmisega. Alguses püüdis ta keskenduda disainile. Selle eest vastutas sisekunstnik Vladimir Rumjantsev. Kuid juba enne seda, kui ettevõte õieti asutatud oli, saabus Soome valitsuselt esimene tellimus: Soome põllumajandusministeeriumi ümberasujate osakonna direktor Veikko Vennamo tellis 50 kirjutuslauda. Ettevõte ei jõudnud neid veel kättegi toimetada, kui saabus tellimus veel 50 kirjutuslauale. 100 lauda oli alles asutamisel olevale ettevõttele suur tellimus ja see pani aluse Martela ja Tehokaluste headele suhetele. Valitsus oli palju aastaid Tehokaluste suurim klient.

Aastal 2010 oli Martela kontserni käive 108,4 miljonit eurot, töötajaid oli 601. Ettevõtte peamised turud on Läänemere piirkonna maad, Norra, Holland, Ukraina, Ungari ja Jaapan.

Martela aktsiad on alates 1986. aastast noteeritud Helsingi börsil.

Viited
------

1. ↑  Yritys

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Martela 60. aastapäeva väljaanne