recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Konstantínos Volanákis** või **Volonákis** (*Κωνσταντίνος Βολανάκης* või *Βολονάκης*; 1837 Irákleio, Kreeta – 29. juuni 1907 Pireus) oli üks 19. sajandi hinnatumaid kreeka maalikunstnikke.

Noorus
------

Volanákis sündis Kreeta saarel asuva Retimno lähedalt pärit heal järjel peres. Pärast Sýrose saarel gümnaasiumi lõpetamist läks ta samal aastal oma vanemate vendade kutsel Itaaliasse Triestesse, kus asus tööle suure suhkrukontserni Afentoulis raamatupidajana.

Ettevõtte juht hindas väga noore Volanákise kunstiannet, nähes arveraamatutes tema rohkesti joonistusi paatidest, laevadest ja sadamatest. Selle tulemusena finantseeris ta Volanákise maalikunstiõpinguid ning saatis ta omal kulul Baierisse Müncheni Kaunite Kunstide Akadeemiasse õppima. Volanákis alustas õpinguid 1860. aastal Carl Theodor von Piloty õpilasena.

Hilisem elu
-----------

Pärast õpingute lõpetamist töötas ta Münchenis, Viinis ja Triestes. 1883. aastal pöördus ta aga tagasi Kreekasse ja asus elama Pireusesse. Samast aastast kuni aastani 1903 õpetas ta Ateena Kaunite Kunstide Akadeemiais. Volanákis suri Pireuses 29. juunil 1907.

Looming ja pärand
-----------------

Meri, laevad ja sadamad olid tema loomingu pidevateks inspiratsiooniallikateks. Volanákis on üks nn Müncheni koolkonna akadeemilise realismi tähtsamaid esindajaid (samasse koolkonda kuulub ka Theódoros Vryzákis). Siiski leiab tema teostest ka kergeid impressionistlikke jooni.

Tema teoseid leiab suurematest muuseumidest nii Kreekas kui ka mujal maailmas. Tema teoseid on rahvusvahelistel oksjonitel müüdud kõrge hinnaga: tema maal "Karaïskákise saabumine Fálirosse", mis müüdi 2008. aastal Sotheby oksjonil Londonis rohkem kui 1,6 miljoni naela eest, on kõige kallima hinnaga müüdud 19. sajandi kreeka kunstiteos.

Tema õpilaste hulka kuulus tuntud kreeka kunstnik Michális Oikonómou.

Galerii
-------

* "Karaïskákise saabumine Fálirosse""Karaïskákise saabumine Fálirosse"
* "Kalamehed merel""Kalamehed merel"
* "Kórinthose kanali avamine" (1893)"Kórinthose kanali avamine" (1893)
* "Arise väljatung" (1894)"Arise väljatung" (1894)
* "Ankrus seisvad paadid" (1895)"Ankrus seisvad paadid" (1895)

Vaata ka
--------

* Ateena Rahvusgalerii

Viited
------

1. ↑  Constantinos Volanakis | Lot | Sotheby's. Vaadatud 14.11.2014.
**Vasivere mõis** (saksa keeles *Wassifer*) oli eramõis Kadrina kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Järni küla lähedal Rakvere vallas Lääne-Virumaal.

Mõisa omanikud olid teiste seas Vietinghoffid, Rosenid.

Viited
------

1. ↑  Vasivere mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 12.08.2016)
2. ↑  Vasivere ms, www.eki.ee

Välislingid
-----------

* Vasivere mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Kadrina kirik
Kadrina kihelkond

**Kirik**: Kadrina  

**Mõisad**: Arbavere mõis | Eigu mõis | Hulja mõis | Hõbeda mõis | Imastu mõis | Ilumäe mõis | Jõepere mõis | Jõetaguse mõis | Kadrina kirikumõis | Kihlevere mõis | Kolu mõis | Kruusimäe mõis | Kõrve mõis | Lante mõis | Lasila mõis | Liblika mõis | Liigvere mõis | Lepiku mõis | Loksu mõis | Muike mõis | Muusi mõis | Mõndavere mõis | Neeruti mõis | Oonurme mõis | Pala mõis | Pakitu mõis | Palmse mõis | Polli mõis | Pressi mõis | Päri mõis | Saksi mõis | Sakussaare mõis | Sinnepali mõis | Soomukse mõis | Tuimõisa mõis | Tõdva-Kõnnu mõis | Udriku mõis | Undla mõis | Uku mõis | Vandu mõis | Vasivere mõis | Vatku mõis | Vohnja mõis | Võduvere mõis | Võsu mõis
Handtwigi suguvõsa aadlivapp
**Handtwig** oli Rootsist pärit aadlisuguvõsa. 

Suguvõsast on teada vabatalupoja järeltulija Jöran Hansson Hanwycki, kes oli Läänemaal Kullamaa kihelkonna Käända mõisa omanik. 

Georg Handtwig (1676–1733 Kadrina), oli Eesti vaimulik: Kadrina Katariina koguduse õpetaja, Viru ja Alutaguse praost, Käända (Kullamaa kihelkonnas, Läänemaal), ja Kiviloo mõisa (Harjumaal) omanik.

Tema pojad Georg Adolf († 1752), Gustav Christian (1712–1767) ja Karl Reinhold (1717–1778) aadeldati 1740. aastal Saksa-Rooma keisririigis ja Georg Adolfi poeg Karl Reinhold von Handtwig (1737–1792) kanti 1764 Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse ja 1765. aastal Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.

Suguvõsa liikmed (Magnus Gustav (1732–1783), Adolf Johann (1742–1822) ja Friedrich Christian (1746–1793)) kanti 1774 Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.

Suguvõsal oli kaks haru: Käända ja Kiviloo mõisa haru.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Handtwig** |

Viited
------

1. 1 2 3   Damier, P. E. & Ando Pajus, 2007. Eestimaa rüütelkonna vapiraamat. Tänapäev, lk 69
2. ↑  Stackelberg, Otto Magnus von: Handtwig, Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft, Bd.: 3, Görlitz, 1930, seite 313
**Juuliku karjamõis**, ka Juuli mõis (saksa keeles *Julienhof*) oli Saku mõisa karjamõis Keila kihelkonnas, praeguse haldusjaotuse järgi Saku vallas Juuliku külas. 

Von Lilienfeld'ile kuuluva vapi kujutis pärineb 30. augustist 1650. Säilinud vapi kirjelduse autor on professor Ad. M. Hildebrandt.

Viited
------

1. ↑  Juuliku karjamõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
2. ↑  Juuliku karjamõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
3. ↑  Juuliku krjms, www.eki.ee

Välislingid
-----------

* Juuliku karjamõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Keila kirik
Keila kihelkond

**Kirik**: Keila kirik  

**Pastoraat**: Keila kirikumõis  

**Peamõisad**: Haabersti mõis | Harku mõis | Jõgisoo mõis | Jälgimäe mõis | Keila mõis | Keila-Joa mõis | Klooga mõis | Kumna mõis | Laulasmaa mõis | Lehola mõis | Naissaare mõis | Ohtu mõis | Rahula mõis | Rannamõisa mõis | Saku mõis | Saue mõis | Tuula mõis | Tännassilma mõis | Valingu mõis | Vana-Karjaküla mõis | Vanamõisa mõis | Voore mõis | Vääna mõis | Ääsmäe mõis | Üksnurme mõis  

**Kõrvalmõisad**: Humala mõis | Hüüru mõis | Käesalu mõis | Maeru mõis | Meremõisa mõis | Muraste mõis | Mustamäe mõis | Peetri mõis | Uue-Karjaküla mõis | Vana-Pääla mõis | Viti mõis  

**Poolmõisad**: Koppelmaa mõis | Kuivaveski mõis | Kõltsu mõis | Luka mõis | Niitvälja mõis | Tiskre mõis | Vismeistri mõis  

**Karjamõisad**: Aru mõis | Juuliku mõis | Kalda mõis | Kiisa mõis | Laabi mõis | Laoküla mõis | Lehmja mõis | Nahkja mõis | Pällu mõis | Suur-Aru mõis
**David Savard** (sündinud 22. oktoobril 1990 Saint-Hyacinthe'is Québeci provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Montreal Canadiens.

Aastatel 2007–2010 mängis ta Quebec Major Junior Hockey League'is. Hooajal 2009–10 valiti ta liiga ja kogu Canadian Hockey League'i parimaks kaitsemängijaks. 

2009. aastal valis Columbus Blue Jackets ta NHL-i *draft* '​is 94. valikuna. Aastatel 2010–2013 sai ta enam mänguaega American Hockey League'is Blue Jacketsi noorteklubis Springfield Falcons. NHL-is debüteeris Savard Blue Jacketsi meeskonnas hooajal 2011–12. Esimese värava lõi ta liigas 7. veebruaril 2012 mängus Minnesota Wildi vastu. Blue Jacketsi põhikoosseisu kuulus ta alates hooajast 2013–14.

2021. aasta aprillis siirdus ta Tampa Bay Lightningi. Ta mängis seal vaid hooaja lõpuni, kuid tuli 2021. aastal klubiga Stanley karika võitjaks.

2021. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Canadiensiga.

2015. aastal tuli Savard Kanada jäähokikoondise koosseisus maailmameistriks.

Viited
------

1. ↑  "Four-year contract for defenseman David Savard". nhl.com. 28.7.2021. Vaadatud 15.2.2022

Välislingid
-----------

* David Savard NHL.com lehel
* David Savard hockeydb.com lehel

| * v
* r
Montreal Canadiens |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Jake Allen **·** Sam Montembeault **·** Carey Price |
| 
**Kaitsjad**: Justin Barron **·** Kaiden Guhle **·** Jordan Harris **·** Johnny Kovacevic **·** Gustav Lindström **·** Mike Matheson **·** David Savard **·** Chris Wideman **·** Arber Xhekaj |
| 
**Ründajad**: Josh Anderson **·** Cole Caufield **·** Kirby Dach **·** Christian Dvorak **·** Jake Evans **·** Brendan Gallagher **·** Rafaël Harvey-Pinard **·** Sean Monahan **·** Alex Newhook **·** Tanner Pearson **·** Michael Pezzetta **·** Juraj Slafkovský **·** Nick Suzuki **·** Jesse Ylönen |
"Ergeme" suunab siia. Aadlisuguvõsa kohta vaata artiklit Ermes (aadlisuguvõsa).

**Härgmäe** (läti: *Ērģeme*) on küla (*vidējciems*) Lätis Valka piirkonnas, Härgmäe valla halduskeskus. Härgmäe asub merepinnast 55 meetri kõrgusel. 

Külas asuvad põhikool, lastead, rahvamaja ja raamatukogu. Seal asuvad Rikanda, Ērģeme, Ērģemes pilsdrupase ja Ērģemes kapi bussipeatus.

Härgmäel asuvad eestlaste linnamäele 14. sajandi lõpus rajatud Härgmäe ordulinnuse varemed ja teise maailmasõja ajal hävinud Härgmäe kiriku varemed. Külla jäävad ka endiste Härgmäe mõisa ja Kogenbergi mõisa keskused. Linnamägi on regionaalse, ordulinnuse varemed aga riikliku kaitse all.

Kuni XIII sajandini elasid piirkonnas eestlased, ent seejärel asustati ristisõdades tühjaks jäänud aladele ümber latgalitest asunikke.

Kalmistul on 1919. aastal hukkunud Eesti ja Põhja-Läti armee sõdurite vennashaud.

Külas kasvav Härgmäe kask on looduskaitse all.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 321 (1935)
* 257 (1970)
* 228 (1979)
* 346 (1989)
* 361 (2000)
 | * 313 (2011)
* 319 (2015)
* 303 (2018)
* 284 (2022)
 |

Vaata ka
--------

* Härgmäe lahing
* Härgmäe raudteejaam

Viited
------

1. ↑  Autotransporta direcija
2. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts, vaadatud 8.11 2024]
3. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001. ISBN 9984-00-412-0. 278 lk.
4. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
5. ↑  Vietvārdu datubāze

| * v
* r
Härgmäe valla asulad |
| --- |
| 
Bozēni **·**  Hoomuli **·**  **Härgmäe** **·**  Staļi **·**  Turna |
Sead Hakšabanović 2021. aastal Kaasani Rubini särgis
**Sead Hakšabanović** (sündinud 4. mail 1999 Hyltebrukis) on Rootsis sündinud Montenegro jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Šotimaa kõrgliigaklubis Celtic ja Montenegro jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Rootsi klubis Halmstads BK, mille noortesüsteemiga liitus ta 2006. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Rootsi kõrgliigas 2015. aasta aprillis. 15-aastaselt sai ta Halmstadi läbi aegade noorimaks debütandiks. Rootsi kõrgliigas lõi ta esimese värava järgmise aasta 4. aprillil mängus Siriuse vastu. 2016. aasta hooajal lõi Hakšabanović Rootsi kõrgliigs kokku kümme väravat. 

2017. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga West Ham United. Klubi meeskonnas debüteeris 19. septembril 2017 EFL Cup'i mängus Bolton Wanderersi vastu, kuid pärast seda pääses ta West Ham Unitedi meeskonnas platsile vaid veel ühes karikamängus. 2018. aasta augustis läks Hakšabanović laenule Hispaania esiliigaklubisse Málaga, kuid ka seal ei saanud ta peaaegu üldse mänguaega.

2019. aasta jaanuaris naasis Hakšabanović Rootsi kõrgliigasse, kui liitus laenulepingu alusel IFK Norrköpingiga. 2020. aasta hooajal oli ta Rootsi kõrgliigas Hammarby mängija Gustav Ludwigsoni kõrval enim väravasööte andnud mängija, lisaks lõi Hakšabanović sel hooajal Rootsi kõrgliigas seitse väravat.

2021. aasta mais sõlmis ta viieaastase lepingu Venemaa kõrgliigaklubiga Kaasani Rubin. Seoses 2022. aasta veebruaris alanud Venemaa sissetungiga Ukrainasse läks Hakšabanović kuni 2022. aasta juunini laenule Rootsi kõrgliigaklubisse Djurgårdens.

2022. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu Celticuga. Hooajal 2022/23 tuli ta Celticuga Šotimaa meistriks.

Aastatel 2014–2017 mängis Hakšabanović Rootsi noortekoondistes, kuid ta otsustas seejärel Montenegro kasuks, kuna tema vanemad on sealt pärit. Montenegro jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 10. juunil 2017 MM-i valikmängus Armeenia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 19. novembril 2019 sõprusmängus Valgevene vastu.

Saavutused
----------

Celtic
* Scottish Premiership: 2022–23
* Scottish Cup: 2022–23
* Scottish League Cup: 2022–23

Viited
------

1. ↑  "Här går 15-åringens dröm i uppfyllelse..." (rootsi). aftonbladet.se. 9. aprill 2015. Vaadatud 9. novembril 2016.
2. ↑  "Sead Haksabanovic: West Ham sign teenager from Halmstads BK". *BBC Sport*. 7. august 2017. Vaadatud 9. augustil 2017.
3. ↑  "СЕАД ХАКШАБАНОВИЧ – В "РУБИНЕ"" (vene). Kaasani Rubin. 27. mai 2021.
4. ↑  "Sead Haksabanovic: Celtic sign Montenegro winger on five-year contract". *BBC Sport*. 25. august 2022. Vaadatud 25. augustil 2022.
5. ↑  "Hakšabanović: Moja porodica je iz Crne Gore, osjećam ljubav prema Crnoj Gori" (bosnia). cg-fudbal.com. 25. mai 2017. Vaadatud 25. mail 2017.
Mūri mõisa peahoone 2014. aastal
Mūri mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Walkschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1903). Mõisa valdused on kaardil tähistatud numbriga 104
**Mūri mõis** (saksa keeles *Muremoise*, läti keeles *Mūrmuiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Volmari
 kihelkonnas. Mõisakompleks jääb tänapäeval Valmiera piirkonda Kauguri valda Mūrmuiža külla. Peahoones tegutseb tänapäeval kohalik postkontor.

Ajalugu
-------

Mūri oli varasemal ajal koos Skangaļi mõisaga Volmari lossiala osa või vakus. Mõis doneeriti eravaldusse alles 1793. aastal, mil selle omanikuks sai kindral Möller-Zakomelski. Aastal 1798 ostis mõisa 44 000 taalri eest Magnus Johann von Lilienfeld. Aastal 1828 omandas mõisa 28 320 rubla eest Christoph Drachenauer.

1843. aastal sai mõisa omanikuks Johann August von Knieriem, kes ostis selle Christophi leselt tema laste nõusolekul 49 000 rubla eest.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 8 ja 1/2 adramaad, sellele allus 187 mees- ning 229 naishinge. Aastal 1641 oli Mūri mõisa, Kokmuiža, Kauguri ja Volmari mõisade suurus 103 adramaad. Aastail 1688 ja 1734 oli mõisa suurus 7 ja 1/2 adramaad, aastal 1757 aga 8 ja 1/2. Aastal 1823 oli mõisa suurus 7 ja 9/10 adramaad. Ka aastal 1832 oli mõisal adramaid sama palju, aastal 1881 kuulus mõisale aga 4 ja 8/80 adramaad, lisaks 13 ja 11/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Karjamõisad
-----------

Mõisale kuulus aastal 1816 kaks karjamõisa: *Swarge* ja Skangaļi, mis hiljem iseseisvus (*Skangal*).

Viited
------

1. ↑  Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 120-121.
2. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 234-235.
3. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 240.
4. ↑  Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 120.
5. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 232.

Volmari Püha Siimoni kirik
Volmari kihelkond

**Kirik**: Volmari Püha Siimoni kirik  

**Mõisad**: Volmari kirikumõis | Gerinši mõis | Kauguri mõis | Mūri mõis | Skangaļi mõis | Volmari mõis
Osalised tagant vasakult paremale: Talis Ponna, Anni Luud, Rauno Leets, Tarvo Metspalu, Janno Puusepp, Anneli Mutso (istub), Madis Metsalu (süles)
**"Madisseia"** oli teatri Nora 2012. aasta suve lõpus valminud lavateos, mille autor ja lavastaja oli Janno Puusepp. 

"Madisseia" on kergelt improvisatsiooniline tragikomöödia, mille tekstilise ja sisulise poole loomises lõid kaasa teatri Nora trupi liikmed.

Sisu
----

Tükk räägib tavalisest noormehest Madis Tilgametsast ning tema igati reaalsena tunduvatest (kuid siiski fiktsionaalsetest) eluseiklustest vahetult pärast ülikooli lõpetamist. Esimese takistusena tabab Madist töö leidmine tänapäevastes majandustingimustes ning loomulikult ei jää puudutamata ka sellised teemad nagu armastus (antud juhul karm ja rusikaga lajatav), laste kasvatamine (k.a. abort) ning liigne alkohol. Madisseia edu seisneb ilmselt selles, et läbivad teemad on ikkagi seks ja vägivald ning klišee kogemus näitab, et need müüvad alati. Siiski ei tule need kaks märksõna teoses otsejoones välja, vaid kajastuvad meie igapäevaste probleemide taustalugudena. Olles etenduse ajal publiku ilmeid jälginud, olen teatud stseenide ajal näinud nii inimesi kõveras naermas kui ka samal ajal nende kõrval teisi suurte silmadega veidi hirmunult laval toimuvat jälgimas. See on ilmselgeks viiteks, et Madisseias käsitletav temaatika on mõne jaoks raske reaalsus ning teise jaoks koomiline elukogemus.

Osades
------

* Madis Metsalu – peaosa, Madis Tilgamets
* Anni Luud – Madise ema, nümfomaanist boss Anne, klubis tantsija
* Anneli Mutso – Madise tüdruksõber Mari, koolilõpetaja ning üks tööandjatest
* Talis Ponna – Madise isa Andrus, samuti üks tööandjatest, esialgu Mari isa Raimond. Peale selle ka telefoniheli.
* Rauno Leets – Ponna asendusnäitleja Madise isana, üks tööandjatest, Mari isa Raimond alates 4. etendusest. Peale selle ka telefoniheli.
* Tarvo Metspalu – koolidirektori, Madise parim sõber, üks tööandjatest, Mari isa ja maakler. Peale selle ka muude heliefektide eest vastutav.
* Janno Puusepp – Ponna ja Leetsi asendusnäitleja

Etendused
---------

Etendused toimusid alates 8. septembrist 2012 kuni 4. maini 2013 peamiselt Tiigi Seltsimajas, aga ka näiteks Saksa Kultuuri Instituudis, Viljandi vaegnägijate päeval, Otepää Saaremäe külalistemajas, Kotka Keldris, Laeva kultuurimajas, Mart Reiniku gümnaasiumis, Pajusi Rahvamajas, Põltsamaa Kultuurikeskuses harrastusteatrite festivalil "Mõhu 2013".

"Madisseia" lavastusest on valminud videoreportaaž ja ühe osalise kokkuvõtlik blogipostitus.

Pildid
------

* "Madisseia" kogu grupp"Madisseia" kogu grupp
* Kooli lõpuaktus ilma MadisetaKooli lõpuaktus ilma Madiseta
* Madis oma isa ja emagaMadis oma isa ja emaga
* Madise töötu sõberMadise töötu sõber
* Kohtumine MarigaKohtumine Mariga
* Kohtumine Mari vanemategaKohtumine Mari vanematega
* Grupp koos lavastaja Janno PuusepagaGrupp koos lavastaja Janno Puusepaga

Viited
------

1. ↑   Teatri NORA lavastus "Madisseia"
2. ↑    Impro-etendus noorte probleemidest - "Madisseia" - on ülinaljakas!
3. ↑    Madisseia - T. Metspalu blogi
Seuthopolise plaan
Koprinka veehoidla
**Seuthopolis** (vanakreeka keeles Σευθόπολις) oli Traakia kuninga Seuthes III rajatud hellenistlik linn, Odrysia kuningriigi pealinn. Tänapäeval asub see Bulgaarias Stara Zagora piirkonnas Kazanlaki lähedal.

Linn asutati millalgi vahemikus 325...315 eKr. See oli väike linn, mis ehitati varasema asula kohale. See oli ainus linn Traakias, mida ei ehitanud kreeklased, kuigi ka see ehitati vanakreeka stiilis. Seuthopolis ei olnud tegelikult polis, vaid Seuthese ja tema õukonna residents. Põhiosa linnast moodustasid ametihooned, enamik inimestest, kelle hulgas oli traaklasi ja kreeklasi, elas väljaspool linna. 281 eKr rüüstasid linna keldid.

Linna avastasid 1948. aastal bulgaaria arheoloogid Koprinka veehoidla ehitamise käigus ja seda uuriti kuni aastani 1954, misjärel otsustati veehoidla siiski selle kohale rajada. Linn on seni veehoidla all, kuid 2005. aastal pakkus bulgaaria arhitekt Zheko Tilev välja projekti linna vee alt välja toomiseks. Ümber iidse linna on plaanis ehitada müür, mis eraldab linna veest ning moodustab kunstsaare. Paik loodetakse muuta turismisihtkohaks ja UNESCO maailmapärandi objektiks.

Seuthopolis on 20 m sügavusel kuid on ideaalses seisukorras.[*viide?*]

Välislingid
-----------

* 
*
**Ivo Pilving** (sündinud 7. oktoobril 1975) on Eesti jurist, riigikohtunik (halduskolleegiumi liige).

Ta õppis 1994–1998 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas bakalaureuseõppes. 1999–2000 õppis ta Freiburgi Ülikooli õigusteaduskonnas. 2000–2006 õppis ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas doktorantuuris.

Ta sai 2000. aastal magistrikraadi teemal "Realakt im Verwaltungsverfahrensrecht: Eine Untersuchung am Beispiel der Bundesrepublik Deutschland und der Republik Estland unter besonderer Betrachtung der hoheitlichen Informationshandlungen"  2006. aastal sai ta doktorikraadi tööga "Haldusakti siduvus. Uurimus kehtiva haldusakti õiguslikust tähendusest rõhuasetusega avalik-õiguslikel lubadel".

Ta nimetati 29. aprillil 2004 teise astme kohtunikuks. Ta töötas algul Tallinna Ringkonnakohtus ning alates 2009. aastast[*lisa viide*] Tartu Ringkonnakohtus. Ta on olnud Tartu Ringkonnakohtu esimees.

2011. aastal vabanes kohtuniku ametikoht seoses riigikohtunik Julia Laffranque'i nimetamisega Euroopa Inimõiguste Kohtusse. Välja kuulutatud konkursil konkureeris Ivo Pilving Tallinna Ringkonnakohtu kohtuniku Oliver Kasega (Kask) ja õiguskantsleri asetäitja-nõuniku Madis Ernitsaga (Ernits). Riigikohtu esimees Märt Rask tunnistas, et valik oli väga keeruline, kuid ta otsustas esitada Riigikogule Pilvingu kandidatuuri.

18. jaanuaril 2011 otsustas Riigikogu nimetada Ivo Pilvingu riigikohtunikuks alates 1. veebruarist 2011. Otsuse poolt oli 83 Riigikogu liiget, vastu ega erapooletuid ei leidunud. Ta on alates 1. oktoobrist 2014 Riigikohtu halduskolleegiumi esimees.

Ta on olnud 2001–2009 Tartu Ülikoolis õppeülesande täitja ja 2009–2017 haldusõiguse dotsent.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Ivo Pilving Eesti Teadusinfosüsteemis
2. ↑  Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Presidendi 29.04.2004 otsus nr 623 "M. Kauri, O. Kase ja I. Pilvingu kohtunikuks nimetamine". Avaldamismärge: RTL 2004, 57, 966.
3. 1 2 3 4 5  XI Riigikogu stenogramm, IX istungjärk, 18. jaanuar 2011, päevakorrapunkt "Riigikogu otsuse "Ivo Pilvingu Riigikohtu liikme ametisse nimetamine" eelnõu (899 OE) esimene lugemine".
4. ↑  Elektrooniline Riigi Teataja. Riigikogu 18.01.2011 otsus "Ivo Pilvingu Riigikohtu liikme ametisse nimetamine". Avaldamismärge: RT III, 21.01.2011, 1.
5. ↑  Riigikohtu koduleht. "Riigikohtu kolleegiumid said uued juhid", riigikohus.ee, 09.09.2014.
**Juhan Lohk** (9. oktoober 1898 Pühajärve vald – 8. detsember 1971 Tallinn) oli eesti muusikapedagoog, haridustegelane ja tõlkija.

Ta õppis aastatel 1914–1918 Tartu õpetajate seminaris ja ka Tartusse evakueeritud Riia Muusikakoolis, aastal 1918 Saratovi konservatooriumis. Ta lõpetas aastal 1926 eksternina Tallinna Konservatooriumi, saades helikunstniku diplomi ja muusikaõpetaja kutse.

Ta töötas aastatel 1921–1923 õpetajana Otepää algkoolis. Aastatel 1923–1930 töötas ta Võru Õpetajate Seminaris viiuli-, klaveri-, laulu- ja laulumetoodikaõpetajana. Aastatel 1930–1941 töötas ta Kundas alg- ja keskkooli juhatajana.

Aastatel 1941–1944 (Teise maailmasõja ajal) oli ta Venemaal tööline ja raamatupidaja. Täiendas ennast aastal 1944 Moskva Pedagoogilises Instituudis, juhatas Jegorjevski õppekombinaadis vene keele kursusi ja segakoori. Oli aastatel 1944–1945 Tallinna TSN TK haridusosakonna juhataja ja aastatel 1945–1950 haridusministeeriumi alg- ja keskkoolide valitsuse juhataja asetäitja. Korraldas õpilaskooride ettevalmistust 1947. aasta üldlaulupeoks.

Ta on tõlkinud ka ilukirjandust.
**Kenneth Einar Himma**, ka **Ken Himma**, (sündinud 1957 Seattle'is) on eesti päritolu USA õigusfilosoof.

Töökäik
-------

Ken Himma lõpetas 1985. aastal Illinoisi Ülikooli Chicagos bakalaureusekraadiga. Magistriväitekirja kaitses ta 1987 California Ülikoolis Los Angeleses. 1990. aastal lõpetas Himma Washingtoni Ülikooli School of Law' *juris doctor'*'i kraadiga.

2001. aastal kaitses Ken Himma Washingtoni Ülikoolis väitekirja "The Status of Legal Principles" ning talle anti filosoofiadoktori (PhD) kraad.

Himma on töötanud California Ülikoolis Los Angeleses (1986–1987), Washingtoni Ülikoolis (1992–1997 ja 2001–2004) ning Seattle'i Vaikse Ookeani Ülikooli filosoofiaosakonnas (külalisabiprofessorina 1999–2001, kaasprofessorina 2004–2009 ja professorina 2009–2011) .

Alates 2012. aastast töötab Himma filosoofialektorina (osalise koormusega) Seattle'is Washingtoni Ülikooli School of Law's.

Ken Himma on külalislektorina pidanud loenguid USA-s, Mehhikos, Kanadas, Ecuadoris, Colombias, Brasiilias, Serbias, Saksamaal, Hollandis, Rootsis, Hispaanias, Indias, Hiinas, Tais, Austraalias, Sloveenias, Itaalias, Kreekas, Türgis, Lõuna-Aafrika Vabariigis ja Kesk-Aafrika Vabariigis.[*viide?*]

Teadus
------

Ken Himma põhilised uurimisvaldkonnad on õigusfilosoofia ja arvutieetika. Ta on avaldanud teadustöid ka religioonifilosoofia, rakenduseetika, vaimufilosoofia, sotsiaalfilosoofia, poliitikafilosoofia ja karistusteooriate alal. 

Himma töid on tõlgitud türgi, hiina, hispaania, portugali ja vene keelde.[*viide?*]

Liikmesus erialaorganisatsioonides
----------------------------------

* American Academy of Religion
* American Association of Law Schools
* American Association of University Professors
* Ameerika Filosoofia Assotsiatsioon
* American Political Science Association
* American Society for Information Science and Technology
* American Society for Political and Legal Philosophy
* Association for Practical and Professional Ethics
* International Association for Computing and Philosophy
* International Association for Philosophy of Law and Social Philosophy
* International Society for Ethics and Information Technology
* Society for Philosophy and Technology
* Society of Christian Philosophers

Isiklikku
---------

Kenneth Einar Himma on Einar Himma poeg.

Raamatud
--------

* Himma, Kenneth Einar (2006). *Internet Security: Hacking, Counterhacking, and Security*. Jones and Bartlett Learning
* Adler, Matthew, Himma, Kenneth Einar (2009). *The Rule of Recognition and the U.S. Constitutio*n. Oxford University Press.
* Himma, Kenneth Einar (2011). *The Nature of Law: Philosophical Issues in Conceptual Jurisprudence and Legal Theory*. Foundation Press

Välislingid
-----------

* Kenneth Einar Himma Ken Himma koduleht
* Curriculum Vitae. Kenneth Einar Himma Ken Himma CV
* Ken Himma Seattle’i Vaikse Ookeani Ülikooli filosoofiaosakonna kodulehel
* Kenneth Himma Ken Himma sünniaasta veebilehel mylife.com
**Ants Õnnis** (sündinud 17. jaanuaril 1956 Tallinnas) on eesti kontrabassimängija.

Ta õppis viiulimängu aastatel 1964-1968 Nõmme Laste Muusikakoolis Peep Tõldsepa ja Tallinna Muusikakeskkoolis Paul Purga klassis. Lõpetas TMKK 1974. ja 1979. aastal TRK Kaupo Oldi kontrabassiklassi. 

Töötab alates 1975. aastast Eesti Riiklikus Sümfooniaorkestris (ERSO). Vajadusel mänginud ka mandoliini ja esinenud orkestri kontrabassikvartetis. 
ERSO koosseisus on ta esinenud Nõukogude Liidus, Soomes, Rootsis, Norras, Lätis, Leedus, Saksamaal, Prantsusmaal, Austrias, Inglismaal, Hiinas ja USAs. 

Lisaks on Õnnis teinud kaasa 21. sajandi orkestri, Põhjamaade sümfooniaorkestri ja Haapsalu promenaadiorkestri koosseisus. 

1980. aastatel oli ta mitme kultuuriasutuse ringijuht. Sai 1986. aasta noorte lavajõudude ülevaatusel III preemia. 

Tegutses levimuusikuna Tallinna restoranides *Kungla*, *Nõmme*, *Vana Toomas*, *Raeköök*, baar-varietee *Tallinn* (1975-1987), ansamblites *Kontor* (1980-1990), *Park* (1989-1992), *LustFest* (1995), *Kirss Garden* (2000) ja *Evermen* (2003-2019, esinemised soome ja rootsi laevadel). Levimuusikuna on Õnnis andnud kontserte Nõukogude Liidus, Soomes, Rootsis, Hollandis ja Saksamaal.

Suupilliklubi *Piccolo* liige aastast 2007. Võtnud osa enamikust Pärnu suupillifestivalidest ja suvekursustest. Pärnu suupillifestivali laureaat kromaatilise suupilli kategoorias aastatel 2008 ja 2012. 

Ants Õnnis mängib sooloinstrumendina ka mandoliini. Tõsisem huvi tekkis selle vastu 2013. aastal, kui ta kutsus ellu ansambli *Beati Mandolini*. Isa ja poja Anto Õnnise eestvedamisel tegutsevas ansamblis domineerib mandoliini kõla ja *bel canto-*laul ning selle repertuaari moodustab klassikalise muusika ja Itaalia rahvamuusika süntees. Tema juhtimisel on seitsmeliikmeline *Beati Mandolini* välja andnud kolm plaati: *Mandoliini ja lauluga läbi Sitsiilia* (2015), *Itaalia värvid* (2019) ja *Rõõmsad jõulud igal pool* (2022). 

Ants Õnnise tähtsaim tegevus on osalemine ERSO kontrabassirühmas. Ta on öelnud: „Oma parimad muusikalised õpetused ja kogemused olen saanud maailma silmapaistvaimate dirigentide taktikepi all mängides. See on erakordne kogemus – tänu ERSOle ja oma kolleegidele olen saanud olla mitmekülgne muusik ja kasulik oma muusikutest sõpradele".

### Isiklikku

Ants Õnnise isa Aksel Õnnis (26.04.1922 Paldiski – 18.04.2006 Tallinn) oli elukutseline autojuht. Muusikahuvilisena mängis tuletõrje puhkpilliorkestris klarnetit ning harjutas iseseisvalt mandoliini ja kitarri. 

Ema Lehti Õnnis (Tammet) (13.05.1929-24.03.2007 Tallinn) ja kõik tema õed ja vennad olid vabal ajal väga laululembelised. Igapäevane töö oli tal toitlustamine. 

Ants Õnnisel on poeg Anto Õnnis ja tütar Ave-Õnne Jalakas.

Viited
------

1. ↑  *Eesti Biograafiline Leksikon*. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. 2008. Lk-d 575–576. ISBN 978-9985-70-299-4.
2. ↑  "Beati Mandolini - Mandoliini ja lauluga läbi Sitsiilia [CD]". *www.lasering.ee*. Vaadatud 14. augustil 2023.
3. ↑  "Itaalia värvid [CD]". *www.lasering.ee*. Vaadatud 14. augustil 2023.
4. ↑  "Rõõmsad jõulud igal pool [CD]". *www.lasering.ee*. Vaadatud 14. augustil 2023.

Välislingid
-----------

*
**Hans Kink** (25. detsember 1894 Puhu talu, Sürgavere vald, Suure-Jaani kihelkond, Viljandimaa – 16. november 1968 Paide) oli Eesti endine sõjaväelane (nooremseersant).

Ta lõpetas Suure-Jaani kihelkonnakooli 1910. aastal.

Ta võttis osa Esimesest maailmasõjast Riia rindel ning sai 1916. aastal lahingus põrutada. Teenis 2. Eesti Polgus aastatel 1917–1918.

Ta võttis osa Vabadussõjast ja teenis 3. jalaväepolgus. 

1940. aastal ülendati ta nooremseersandiks.

Ta vangistati 1945. aastal ning saadeti 1946. aastal Siberi vangilaagritesse. 1953. aastal tuli ta Siberist tagasi ning elas kuni 1968. aastani Kabalas.

Liikmesus
---------

* VRVÜ Viljandi osakond
* Kaitseliidu Sakalamaa Maleva Pilistvere malevkond
* 1925–1944 Kabala Vabatahtlik Tuletõrje Ühing
* 1936–1944 Kabala-Kurla Piimaühingu juhatuse liige

Tunnustus
---------

* 1920 Vabadusristi II liigi 3. järk (vapruse eest 17. aprillil 1919 Egle kõrtsi juures toimunud lahingus)
* 10 000 marka ja tasuta maa normaaltalu suuruses (hilisem Saeveski talu Kabala vallas)
* Eesti Vabadussõja mälestusmärk
* Läti iseseisvuse 10. aastapäeva mälestusmedal

Isiklikku
---------

Tema isa oli Vene erusoldat.

Ta suri Paide haiglas südamepuudulikkuse ja kopsuskleroosi tõttu. Maetud Pilistvere kalmistule.

Tal oli tütar Elvi (1925–1990). Tütrepoeg Ants elab Saeveski talus.

Viited
------

1. 1 2 3 4
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. aprill 2018. Vaadatud 29. aprillil 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Suure-Jaani kihelkond ja Vabaduse Risti vennad
James Joyce Dublinis O'Connelli tänaval
**James Joyce** (täisnimi **James Augustine Aloysius Joyce**; 2. veebruar 1882 Dublin – 13. jaanuar 1941 Zürich) oli iiri rahvusest ingliskeelne kirjanik.

Elukäik
-------

James Joyce sündis Dublini lõunapoolses eeslinnas Rathgaris vaesunud haritlasperekonnas. Ta oli kümnelapselise pere vanim laps. Tema noorus langes kokku iiri rahvusliku liikumise tõusuga.

Hariduse sai ta mitmes jesuiitide koolis. Kuueaastaselt pandi ta jesuiidi kolledžisse ja aastatel 1898–1902 õppis ta Dublini jesuiitlikus University College'is keeli ja filosoofiat. Katoliiklik dogma muutus talle aga peagi vastumeelseks ning ta ütles end kirikust lahti. Hiljem pihtis Joyce poolautobiograafilise kangelase Stephen Dedaluse kaudu romaanis "Kunstniku noorpõlveportree", et otsustas varakult tõde otsida vabaduse altari ees, eemal dogmadest ja fanaatilisest mõtteviisist.

Pärast ülikooli lõpetamist lahkus James Joyce Iirimaalt ja suundus Pariisi, kus ta vireles ühe aasta (1902), kirjutades peamiselt luulet. Aastal 1903, pärast teadet ema raskest haigestumisest, naasis ta Iirimaale, kus elas lühikest aega vanas Martello kindlusetornis. Tema ema suri 1904. aastal.

Dublinis tutvus Joyce Nora Bernacle'iga, kellega koos lahkus uuesti oma kodumaalt. Noraga elas ta Zürichis, Triestes ja mujal Euroopas. Kooselust (abielu registreeriti alles 27 aastat hiljem) sündis poeg Giorgio (1905) ja tütar Lucia (1907).

Triestes elades teenis Joyce elatist inglise keele tundide andmisega. Triestes kirjutas Joyce suurema osa oma esimesest menukast proosateosest, novellikogust "Dublinlased" (1914).

Esimese maailmasõja eest läks Joyce pagulusse Zürichisse. Sõja ajal ja vahetult pärast seda ilmusid romaan "Kunstniku noorpõlveportree" ja näidend "Pagulased". 1922. aastal kirjaniku 40. sünnipäeval ilmus suurromaan "Ulysses".

James Joyce kannatas silmahaiguse all, mis lõppes tema pimedaksjäämisega. Joyce'i tütar kannatas vaimuhaiguse all.

1939 ilmus kirjaniku viimane romaan "Finnegans Wake". Joyce'i elupäevad lõppesid Zürichis, kus ta otsis varju ka teise maailmasõja eest.

Looming
-------

"Dubliners", 1914
James Joyce rakendas oma romaanides teadvuse voolu tehnikat.

### Teosed

* "Kammermuusika" (1907; luulekogu)
* "Dublinlased" ("Dubliners", 1914, novellikogu; eesti keeles 1969, 2003; tõlkija Jaak Rähesoo)
* "Pagulased" ("Exiles", 1915; eesti keeles 2003; tõlkija Jaak Rähesoo)
* "Kunstniku noorpõlveportree" ("A Portrait of the Artist as a Young Man", 1916, autobiograafiline romaan; eesti keeles 2003; tõlkija Jaak Rähesoo)
* "Ulysses" (1922; eesti keeles on Märt Väljataga tõlkes ilmunud peatükid 1–3 ajakirjas Vikerkaar 1991/2, 1992/9 ja 1993/5 ning Kullo Vende tõlkes peatükid 4–9 ajakirjas Akadeemia 2016–2021)
* "Finnegans Wake" (1939, romaan)

Muud
----

James Joyce'i oli kujutatud Iiri kümnenaelasel rahatähel.

Välislingid
-----------

* Kalle Käsperi retsensioon romaanile "Kunstniku noorpõlveportree"
* Toomas Raudami retsensioon näidendile "Pagulased"
**Üksküürkaamel** ehk **dromedar** (*Camelus dromedarius*) on sõraliste seltsi kaameli perekonda kuuluv kaameliliik.

Dromedar eksisteerib vaid koduloomana. Tema esivanemaks peetakse *Protylopus*'t.

Klassifikatsioon
----------------

Üksküürkaameleid kirjeldas Aristoteles, binaarse nimetuse autor on Carl Linnaeus (1758).

Levik
-----

Dromedarid on levinud Aafrikas, Araabias, Väike-Aasias, Indias, Kesk-Aasias (peamiselt Türkmenistanis).

Haiguslikud seisundid
---------------------

Oletatakse, et respiratoorse sündroomiga Lähis-Ida koroonaviirus võib nakatada ka üksküürkaameleid, põhjustades neil kergemat haigestumist (eksperimentaalse nakatumise tulemina: riniit), osadel inimestel aga MERSi. 

Respiratoorse sündroomiga Lähis-Ida koroonaviirus on tuvastatud ka nakatunud kaamelite piimas.

*Anti-MERS-CoV* antikehi tuvastati Saudi Araabia üksküürkaamelite säilitatud vereseerumi proovides, mis pärinesid 1993. aastast, ja Araabia Ühendemiraatide kaamelite 2003. aasta proovidest. 

Mitmed kaamelid imporditakse Saudi Araabiasse Ida-Aafrika regioonist. Ida-, Lääne- ja Põhja-Aafrika regioonidest pärinevad vereseerumiproovid olid MERS-CoV positiivsed juba 1992. aastal.

Viited
------

1. ↑  Loomade elu 7:323.
2. ↑  Loomade elu 7:323.
3. ↑  Alimuddin Zumla, David S Hui, Stanley Perlman, Middle East respiratory syndrome, 3. juuni 2015, lk 5, veebiversioon (vaadatud 23.06.2015)(*inglise keeles*)

Kirjandus
---------

* 1. Origins and distribution

MERS-CoV
* V. Stalin Raj, Elmoubasher A.B.A. Farag, Chantal B.E.M. Reusken jt, Isolation of MERS Coronavirus from a Dromedary Camel, Qatar, 2014, Emerg Infect Dis. 2014 Aug; 20(8): 1339–1342. doi:10.3201/eid2008.140663
**Kaljo Palmiste** (16. jaanuar 1948 – 13. oktoober 2002) oli eesti alpinist. 

Ta on tõusnud NSV Liidu kõrgeima mäe tippu (1972).

Alpinistlikud kõrgtõusud
------------------------

1965. aastal võttis ta osa Pamiiri ekspeditsioonist seitsmetuhandelisele Lenini mäetipule ja tõusis teise rühma koosseisus Ragnar Palmre juhtimisel mäe lõunaküljest selle tippu. Tõusuga lõunast saadi Nõukogude Liidu esivõistlustel 4. koht. Baltikumi alpinistidel oli see tõus esimene ja tunnistati parimaks.

1972. aastal osales ta Pamiiris ekspeditsioonil Kommunismi mäetipule. Koos Peeter Varepi, Vello Parki ja Ilmar Paloga tõusis ta NSV Liidu kõrgeima mäe tippu, korrates sellega Eesti kõrgtõusude rekordit.

1974. aastal toimus ekspeditsioon Lenini mäetipule (7134 m) tõusuga mäe lõuna küljelt. Ilmar Priimetsa juhtimisel käisid Lenini tipul 10 meest, teiste seas ka Kaljo Palmiste, kellele oli see teist korda tippu jõuda.

### Kõrgtõusud

* 1965 – Lenini mäetipp (7134 m)
* 1970 – Kommunismi mäetipp (7495 m)
* 1974 – Lenini mäetipp (7134 m), teist korda

Viited
------

1. 1 2 3  Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee
**Erkki Hüva** (sündinud 2. oktoobril 1965) on eesti muusik.

Ta on lõpetanud 1984. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi reaalsuunal. 

Hüva alustas muusikuteed 1980. aastate alguses punkbändides kitarristina, hiljem õppis Elleri muusikakoolis kontrabassi. 1990. aastatest on vabakutseline.[*viide?*]

Laulab folklaule kitarri saatel. Mängib bassi, soolokitarri, viiulit, laulab, mängib löök- ja elektroonilisi pille, komponeerib elektroonilist muusikat. Hüva on salvestanud kümneid kassette.[*viide?*]

Hüva on mänginud Tõnis Aaliste amatöörfilmis "Võimlev jänes ja asjad" (1995), dokumentaalfilmis "2 RI"[*viide?*] (režissöör Margus Kiis) ja monomängufilmis "Lindiskandaali aastapäeva puhul"[*viide?*]. 2004. aastal osales ta Jaan Jürgen Klausi dokumentaalfilmides "Supilinn" ja "Alma Mater Power Tartuensis". 

Jaan-Jürgen Klaus on teinud temast dokumentaalse portreefilmi "Sinitäheke"[*viide?*] ja humoreski "Erkki Hyva läheb Tallinna".[*viide?*] 
Ta on oma kodulinna Tartut huvilistele tutvustanud ka "Loeng-jooksude" vormis.

Osales 2017. aasta kohalike omavalitsuste valimistel valimisliidu Südamega Tartu linnapeakandidaadina.[*viide?*]

Teda on ajakirjanduses nimetatud multitalentseks trubaduuriks[*viide?*] ja Tartu suurimaks friikmuusikuks[*viide?*], kel on ka loomulik kõnemehe annet[*viide?*].

Muusikapalu helikandjatel
-------------------------

* "Klaveri impro" (singel) (Õunaviks, 2004, CD )
* "Varjust rambini" (Õunaviks, 2004, CD )
* "Erkki Hyva – Loeng-jooks" (Õunaviks; lühifilm, idee Lauri Sommer, režissöör Ivailo Zladkov, 2005)

Isiklikku
---------

1980. aastal jalgrattaga sõites sai kokkupõrkes autoga tugevalt põrutada.

Välislingid
-----------

* 
* 
* Erkki Hüva loengujooks
* Hullu Erkki elulood
* Võimlev Jänes ja Asjad (Exercising Hare and The Things) 1996
* 
* 
* 
* 
*
**Henry Orlov** (sündinud 4. novembril 2002 Tallinnas), tuntud kui **pluuto**, on eesti räppar, laulukirjutaja ja produtsent.

Karjäär
-------

Pluuto avaldas oma esimese miksteibi 2018. aasta sügisel, mille singel "Mõtetes" kogus kiiresti populaarsust ja kujunes "uue räpi" üheks olulisemaks lauluks. Tollal kõigest 15-aastane Henry oli Eesti muusikatööstuses nii kuum nimi, et tuntud produktsioonifirmade pakkumisi ei tulnud kaua oodata.

2019. aasta algus oli pluutole väga viljakas, 1. veebruaril avaldas ta koostöös 5MIINUST laulu "Tsirkus", mis oli kaks kuud kuulatuim laul riigis, kuniks Pluuto avaldas nubluga singli "Mesimagus", mis võttis Tsirkuselt esikoha üle ja oli nädal aega populaarseim laul Eestis.

2020. aastal avaldas ta koos reketi ja nubluga laulu "SOS", millest SIIMI tegi remixi ja mis osutus superhitiks.

2020. aasta septembris avaldas ta oma debüütalbumi "Päripäeva", mis sisaldas 12 laulu ja võeti väga soojalt vastu. Albumi avaldas ta Wavy Musicu plaadifirma kaudu, mille üks asutajaid ta ka ise on. Sama aasta novembris selgus, et pluuto osaleb koos produtsent Andrei Zevakiniga Eesti Laulul lauluga "Wingman". Eesti Laulul said nad 5. koha.

2021. aasta novembris teatas Sony Music Estonia, et nad on sõlminud Pluutoga plaadilepingu. Juba samal nädalal ilmus selle plaadifirma kaudu pluuto esimene laul "Deja Vu", mis oli esimesel nädalal Spotify kõige kuulatum kodumaine laul.

Viited
------

1. ↑  ?
**Hando Tõnumaa** (sündinud 12. septembril 1981 Tallinnas) on eesti vandenõuteoreetik. 

Ta lõpetas Tallinna Ühisgümnaasiumi ning õppis Tallinna Ülikoolis meediat ja imagoloogiat. Viimase jättis ta pooleli. 

2009. aastal lõi Hando plaadifirma Technoir ning hakkas 2011. aastal sama *labeli* alt tegema koos venna Martiniga bändi Future Brain. 2012. aasta märtsis ilmus nende esimene album. 

Ta andis välja ka (viimati 2015. aastal) "Nokuonu" koomiksit, mille peategelane käib ringi, noku püksist väljas, kuid kõik teda ümbritsevad tegelased on selle suhtes pimedad.

Hando Tõnumaa on veebilehe Telegram.ee juht. Eesti Rahvusringhäälingu teatel käis Tõnumaa Tartu Waldorfgümnaasiumis keskkooliõpilastele rääkimas, et maakera on tegelikult lapik. 

Veebileht Skeptik.ee andis talle ja Telegram.ee-le aasta 2013 umbluu preemia.

Tõnumaa kandideeris üksikkandidaadina 2019. aasta Riigikogu valimistel ning sai 191 häält.

Telegram.ee rahastamine
-----------------------

Eesti Rahvusringhäälingu teatel mõisteti Hando Tõnumaa ja Telegrami peatoimetaja Telegram OÜ juhatusliikmetena suvel 2018 süüdi raamatupidamiskuriteos, mille eest karistati üldkasuliku tööga. 
Järgmisel aastal küsis Telegram raha Hando Tõnumaa juhitud Unlimited OÜ-le.

Debatt Lamemaa teooriast
------------------------

Tõnumaa pidas 8. septembril 2017 Õhtulehe vahendusel füüsiku ja astronoomi Üllar Kivilaga maha debati lamemaa teooria tõestamiseks. Debati moderaatoriks oli Anu Saagim. Arutelu käigus ei esitanud Tõnumaa peaaegu mitte ühtegi fakti ega konkreetset argumenti, Kivila käsutuses oli aga hulgaliselt fakte, viiteid, kogemusi ning lihtsalt arusaadavaid katseid. Oma jutu mõtet tõestada üritades rebis Tõnumaa astronoomia raamatust välja pilte, mis tema arvates olid võltsid.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. jaanuar 2021. Vaadatud 25. märtsil 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Tartu gümnaasium lubas õpilastele rääkida, et maakera on lapik
5. ↑
6. ↑
7. ↑  Prokuratuur pani Telegrami juhid üldkasulikule tööle ERR, 13. juuni 2018
8. ↑  Madli Vitismann. Võitlus kohtus, ajalehes ja ekraanil. Meremees 2019, nr 4
9. ↑  ""Tere, Teile on Telegramm" - Õhtulehe veebiartikkel".

Välislingid
-----------

Hando Tõnumaale kuuluva Telegram OÜ enamusosalus (81%) oli kohtutäituri poolt müüki pandud. Enampakkumine toimus alates 15. märts 2016.a.
**Trükikoda nr. 27** oli trükikoda, mis tegutses aastatel 1950–1970 Tapal aadressil Lai 13.

Seoses Eesti NSV rajoonide loomisega vastavalt EK(b)P Keskkomitee otsusele 07.09.1950 kohustati Eesti NSV Ministrite Nõukogu j.a. PKRV Polügraafiatööstuse Trusti organiseerima kõigisse rajoonikeskustesse kohaliku rajooniajalehe väljaandmiseks trükikojad. ENSV MN korraldusega 1374-k, 08.12.1950 kinnitati ENSV MN j.a. PKRV Polügraafiatööstuse Trusti uute rajooni trükikodade hulka hakkas kuuluma ka trükikoda nr. 27 Tapal. 

Tapa trükikoda nr. 27 asus aadressil Lai tänav 13 ja allus Rakvere trükikojale Ühistöö.

Aastatel 1951–1962 trükiti selles trükikojas Tapa rajooni ajalehte Edasi Kommunismile, mille toimetus asus trükikojast üle tee endise Gustav Nimrichi elumaja teisel korrusel. 1970. aastatel toodeti Tapa trükikojas nr 27 peamiselt blankette asutustele ja Tapa linnavalitsusele, tooteetikette Flora Kadrina tsehhile ning Kehra Tselluloosi- ja Paberikombinaadile.

Aastatel 1997–2009 tegutses endise trükikoja hoones Lai 13 AS Tapa Media House, mille teenusteks olid ofsettrükk, siiditrükk ja fooliotrükk.

Viited
------

1. ↑  "Tapa trükikoda". *Tapa muuseum*.
**Ettepaneku päring** (ingl.k. *Request for Proposal; RFP*) on nii projektipõhine hankeprotsess kui ka hankedokument, mis hõlmab lahendust, tingimusi ja hinda kui peamisi hindamiskriteeriume, mis otsustavad hanke võitja. *RFP*-d kasutatakse peamiselt uute meetodite ja lahenduste leidmiseks, et lahendada probleemi/ äriprotsessi või osaleda hankija arendusprojektis. Meetodi kasutamine võib lõppeda nii üheetapilise kui ka mitmeetapilise hanke sõlmimisega. Kasutatakse rohkem teenuste hankel juhul, kui tellija teab, mida vajab, kuid ei oma lõplikku arusaamist, kuidas seda saavutada. *RFP* on sobiv kasutamaks olukordades, kus kavatsetakse osta mittestandardseid ja/või suure keerukusastmega kaupu või teenuseid.

Päringule vastates kirjeldab tarnija, kuidas ta suudaks täita kaupadele ja/või teenustele ostja poolt esitatavaid nõudeid. Pakkumuse näol on tegemist tarnija sooritusvõime detailse kirjeldamisega. Nii näiteks võib tarnija esitada oma tugevusi ja paindlikkust, mitte aga konkreetsete materjalide, komponentide või valmistoodete tehnilisi andmeid ja omadusi. Pakkuja vastab päringule üksikasjalikult, kuidas ta suudab rahuldada ostja poolt esitatud nõudmisi ning seda, kas ollakse valmis müüma tooteid ja/või teenuseid ostja poolt eeldatud ja oodatud hinnatasemega. Protsess on peamiselt iteratiivne (korduv ja täiendatav), kuna tarnija saadetud info alusel võib hankija saata täpsustavaid lisaküsimusi.

Ettepaneku päringu ja pakkumuse protsess:

* kutsub tarnijaid hankeprotsessis osalema ja esitama omapoolset pakkumust;
* on suunatud probleemile ja sellele lahenduse otsimisele;
* eeldab hankija äritegevuse põhinõuete edastamist tarnijale;
* on fookustatud tarnija kogemusele, kvalifikatsioonile  ja ettepanekutele.

1. ↑  *Hanke- ja ostujuhtimine*. Seilecs. 2023. ISBN 9789916985205.
**Juris Alunāns** (pärisnimi **Gustavs Georgs Frīdrihs Alunāns**; 13. mai 1832 Jaunkalsnava – 18. aprill 1864 Jostene) oli läti luuletaja, publitsist ja keeleteadlane. Ta oli üks noorlätlaste juhte.

Alunāns sündis Jaunkalsnava mõisa rentniku peres. 1846–1854 õppis ta Jelgava põhikoolis ja gümnaasiumis. Ta õppis selgeks lisaks läti keelele saksa, vene, prantsuse, leedu, ladina, vanakreeka ja heebrea keele. Ta luges originaalis vanakreeka autoreid ja püüdis ka ise vanakreeka keeles luuletusi kirjutada. 1855 asus ta õppima Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonda, hiljem õppis ka riigiteadusi. 

Ta kuulus korporatsiooni Fraternitas Academica Dorpatensis. 

1856 andis ta välja mitmetest keeltest läti keelde tõlgitud või mugandatud luuletuste kogu "Dziesmiņas..." ("Laulukesed..."), mis sisaldas ka ühe tema enda luuletuse. 

Alunāns asus teadlikult kujundama läti kirjakeelt, luues umbes 500 neologismi, millest suur osa võeti kasutusele ja püsivad keeles siiani. Ta pani kirja läti kirjakeele loomise põhimõtted.

1862 asutas ta koos Krišjānis Valdemārsi ja Krišjānis Baronsiga noorlätlaste ajalehe Pēterburgas Avīzes, mille esimeseks peatoimetajaks sai Alunāns. 1859–1860 andis ta Tartus välja populaarteaduslikku almanahhi "Sēta, Daba, Pasaule" ("Õu, loodus, maailm"), mis sisaldas artikleid geograafia, looduse, ajaloo ja keele teemal.

1864. aasta jaanuarist oli ta politsei pideva jälgimise all ning paljude tema luuletuste ja kirjutiste avaldamine keelati.

Teosed
------

* "Dziesmiņas, latviešu valodai pārtulkotas" (1856)
* "Sēta, daba, pasaule" (1860)
* "Tautas saimniecība" (1867)

Isiklikku
---------

Ta oli Ādolfs Alunānsi onu. Tema vend Indriķis Alunāns oli ajakirjanik, samuti aktiivne noorlätlaste liikumises.

Välislingid
-----------

*
Bussipeatus Leedus Vilniuses
**Bussipeatus** on liinibusside peatumiseks ette nähtud tähistatud koht. Bussipeatuse rajatised peegeldavad tavaliselt peatuse kasutust: suurema ja tihedama kasutusega peatustes võib olla rajatisi ja linnamööbliesemeid, nagu peatustasku, ooteplatvorm, istmed, ootekoda, infotahvel sõiduplaani jms jaoks, elektrooniline infotabloo, prügikastid, valgustid jne, väiksema kasutusega peatustes võib olla vaid post koos sildi või märgiga peatuskoha tähistamiseks.

Teenindamispõhimõtte järgi on kolm peamist bussipeatuse liiki: tähistatud peatus, kus liinibuss peatub igal juhul; tähistatud nõudepeatus, kus buss peatub juhul, kui selle peatuse jaoks on ostetud pilet või seal ootab reisijaid; nn hääletuspeatus, mis ei ole kindlas kohas tähistatud, vaid reisida soovija võib bussi peatada ja peale minna soovitud kohas kas kogu liinimarsruudi ulatuses või teatud lõigul. Bussipeatus võib olla ette nähtud ainult reisijate pealevõtmiseks või ainult mahaminekuks.

Mõned hooldekodud ja haiglad rajavad erakorralisi bussipeatusi, mida liiklus tegelikult ei läbi, selleks et dementsuse või muude sarnaste probleemidega elanikud või patsiendid ei jalutaks kaugele ega kaoks ära, vaid jääksid bussi ootama tuttavlikku peatusse, kust neid on lihtne leida.

* Hargla bussipeatusHargla bussipeatus
* Kodijärve bussipeatusKodijärve bussipeatus
* Tubala bussipeatusTubala bussipeatus
* Seliste bussipeatusSeliste bussipeatus

Vaata ka
--------

* Eesti bussipeatuste loend
* Bussijaam
* Trammipeatus
* Trollipeatus

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Bussipeatus** |