recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Anna Leetsmann** (12. oktoober 1888 Kalvi vald, Virumaa – 5. märts 1942 NSV Liit, hukkus vangistuses) oli Kunda koolis pedagoog, poliitik ning Eesti Ajutise Maanõukogu ainus naissoost ja bolševikust liige. Tuntud ka hüüdnimega **Punane Anna**. 

Anna Leetsmann sündis Virumaal külakoolmeistri paljulapselises peres. Alghariduse omandas oma isa käe all Rannu külakoolis. 1904. aastal lõpetas Rakveres tütarlastekooli, sooritas Rakvere linnaalgkooli juures algkooliõpetaja kutseeksamid ja asus tööle õpetajana Aseri tsemenditehase koolis. 1911. aasta suvel õppis Peterburi ülikooli naiskursustel, sooritades eksamid keskhariduse omandamise kohta.

Liitus VSDTP Aseri organisatsiooni liikmeks 1917. aasta revolutsioonipäevil, peagi valiti ta kohepealse parteiorganisatsiooni sekretäriks ja Virumaa Töörahva Nõukogu liikmeks. 

Suvel 1917 valiti Anna Leetsmann esimese ja ainsa naisena Eestis Eestimaa Kubermangu Ajutise Maanõukogu liikmeks, ta oli VSDTP bolševike suuna esindaja. Osales Maapäeva koolide ja töö- ning hoolekande komisjoni töös ja 5. augustil 1917 moodustatud Kurista sündmuste (kus miilitsa käe läbi hukkus Kurista rentnik) uurimise erikomisjonis.

Nõudis Maapäeva laialisaatmist, seetõttu heideti ta 5. veebruaril 1919. aastal Maapäevast välja.

Töötas seejärel abiõpetajana Aseri koolis.

Viited
------

1. ↑  R. Oras. 90 aastat Anna Leetsmanni sünnist. *Kodumaa* 11. oktoober 1978
2. 1 2  Piret Viljamaa. "Anna Leetsmann". *Eesti naised riigikogus 1917-1940*.

Kirjandus
---------

* Eerik Selli, *Anna Leetsmanni elust ja tegevusest*. Tartu Riiklik Ülikool, Tartu, 1966
* Oras, R. 90 aastat Anna Leetsmanni sünnist // Kodumaa, 11. okt. 1978

Välislingid
-----------

* Anna Leetsmann, 12.10.1888 Kalvi v. Virumaa – 1942 NSVL (vangistuses)
Anna Kontula (2018)
**Anna Liisa Kontula** (sündinud 30. märtsil 1977 Poris) on Soome sotsioloog ja poliitik, ta kuulub erakonda Vasakliit. Ta on aastast 2011 Eduskunna liige.

Aastal 2002 kaitses ta väitekirja "Üliõpilasliikumistest 1970-ndatel aastatel". Olles lõpetanud mitu prostitutsiooniga seotud uurimisprojekti Soomes, avaldas Tampere ülikool tema artikli ja oma töö, milles hinnati prostitutsiooni ja naistevastase vägivalla kriminaliseerimist. Ta töötab tööjõupiirangute, kultuuriväärtuste, sealhulgas rassismi mõju hindamise valdkonnas mitte ainult selles, kus inimesed saavad töötada, vaid ka seal, kus nad saavad elada. Ta töötas ülikoolis õpingute ajal seksitööstuse ühingu aseesimehena ja osales paljudes organisatsioonides, mis olid seotud erinevate ühiskondlike tegevustega.

Aastast 2011 on ta Eduskunna liige.

Isiklikku
---------

Ta on abielus ja on kolme lapse ema. Tema vanaisa Manu Kontula (1873–1931) oli samuti Eduskunna liige.

Välislingid
-----------

* Anna Kontula koduleht
Tamme pahk

**Pahk**, ka **gall** ja **granuloom** on farmaatsias ja bioloogias termin, mis tähistab mõnede taimede lehtedel, võrsetel, okstel või tüvel putuka elutegevuse tagajärjel taimekoest kujunenud kasvajataolisi moodustisi.

Pahad tekivad üldjuhul teatavate putukate (näiteks pahkvaablaste), bakterite jt eritatavatest ärritatavatest ainetest, mis taimekoel kutsuvad esile haigusliku paikse vohanguna.

Türgi galle (*Gallae turcicae*) esineb portugali tammel ja neid põhjustab pahklane *Cynips tinctoria*. Hiina gallid (*Gallae chinensis*) tekivad hiina sumahhil (*Rhus chinensis*) ja nende tekitajaks on lehetäi *Schlechtendalia chinensis*.

Türgi gallide teket põhjustav emasputukas muneb lehe sisse munad. Need ärritavad lehekude. Pahklase mune ümbritsev parenhüümkude hakkab vohama ja tekib pahk. Pahas areneb tõuk, kes eritab parkainerikast tumepruuni massi. Täiskasvanud putukas aga närib paha seina augu ja väljub, kui mingil põhjusel ta seda teha ei jõua siis hukkub.

90% Kesk-Euroopas tuntud 170 pahamoodustajatest putukatest elutseb tammedel.

Ungari gallid (*Gallae hungaricae*) tekivad hariliku tamme lehtedel pahklase *Cynips lignicola* elutegevuse tagajärjel. Harilikult tammelt saadakse ka inglise galle, neid tekitab *Adleria kollari*.

Galle kasutatakse droogina ja neid kogutakse sügisel. Tamme-pahkvaablase tekitatud pahad tammelehtedel, nn *tammeõunad* on oma parkainete sisalduse tõttu alates 2. sajandist kuni varauusajani, aga mõnes kohas 20. sajandini üks musta tindi koostisosi.

Vaata ka
--------

* kasepahk
* must pässik

Viited
------

1. ↑  Ain Raal. "Maailma ravimtaimede entsüklopeedia". Eesti Entsüklopeediakirjastus. 2010. Lk 381-382
2. ↑  Ain Raal. "Seitse tervendavat puud". Tartu Ülikooli Kirjastus. 2012. Lk 130
3. ↑  "J. Lehtaru. Raudgallustindi korrosioon. - Renovatum anno 2006, lk 16" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 17. detsember 2018. Vaadatud 17. detsembril 2018.
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. detsember 2018. Vaadatud 17. detsembril 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**Niangi** (gruusia keeles "ნიანგი", *krokodill*) oli gruusia huumoriajakiri, mis asutati 3. juunil 1923 Tbilisis ja ilmus 2 korda kuus. Aastatel 1924–1930 ilmus väljaanne ajalehes Mush pealkirja "Tartarozi" all. 1931. aastal hakkas ilmuma iseseisva ajakirjana Krokodill.

Ajakirjas avaldati satiirilisi ja humoorikaid lugusid, šarže ja karikatuure. Eri aegadel töötasid Krokodilli toimetajatena Silibistro Todria, Sandro Euli, Grigol Abashidze, Vakhtang Chelidze, Nodar Dumbadze, Zurgan Gemazashvili, Zaur Bolkvadze, Zhani Sikharulidze ja teised. Kaasautoriteks olid tuntud Gruusia kirjanikud, ajakirjanikud, kunstnikud ja karikaturistid – Zaliko Sulakauri, Kemo (Nika Kemularia), Irakli Toidze, Besik Dugashvili, Revaz Jashi, Marika Kandelaki ja paljud teised.

Lisaks ajakirjale ilmus igal aastal huumoriraamatute sari "Krokodilli raamatukogu", kus avaldati aasta parimaid humoorikaid teoseid. 

1981. aastal oli tiraaž 150 tuhat eksemplari.

1990. aastatel ilmus ajakiri ebaregulaarselt, kuni väljaandmine lõpetati.

2011. aasta juunis taastati ajakirja väljaandmine.

Viited
------

1. 1 2  "Media.ge 'Niangi' is Back!". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. juuni 2018. Vaadatud 14. juunil 2018.
2. ↑  Revaz Jashi.blogspot
3. ↑  "Marika Kandelaki". Vaadatud 15.06.2018.
**Võlle** on küla Harju maakonna Kose vallas.

1977. aastal liideti Võlle külaga Lagesöödi.

Küla on pikliku kujuga. Selle läänepiir kulgeb mööda Kose–Jägala maanteed. Lõunapiir jookseb küla lääneosas mööda Kose–Ravila–Nõmbra teed ja idaosas mööda Pirita jõge.

Võlle küla põllud

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  Tiina Laansalu: artikkel "Lagesöödi" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.

Kose valla lippKose valla lipp
Kose valla asulad

**Alevikud:** Ardu | Habaja | Kose | Kose-Uuemõisa | Ravila   

**Külad:** Aela | Ahisilla | Alansi | Harmi | Kadja | Kanavere | Kantküla | Karla | Kata | Katsina | Kirivalla | Kiruvere | Kolu | Krei | Kuivajõe | Kukepala | Kõrvenurga | Kõue | Laane | Leistu | Liiva | Lutsu | Lööra | Marguse | Nutu | Nõmbra | Nõmmeri | Nõrava | Ojasoo | Oru | Pala | Palvere | Paunaste | Paunküla | Puusepa | Rava | Raveliku | Riidamäe | Rõõsa | Saarnakõrve | Sae | Saula | Silmsi | Sõmeru | Sääsküla | Tade | Tammiku | Triigi | Tuhala | Uueveski | Vahetüki | Vanamõisa | Vardja | Vilama | Virla | Viskla | Võlle | Äksi
JW GROM-i embleem
**Jednostka Wojskowa GROM** on Poola relvajõudude erivägede eliitüksus, mis peamiselt tegeleb terrorismivastase võitluse ja suunatud rünnakutega. 

GROM-i loomisel võeti eeskuju NATO erisihtüksustest, näiteks Ameerika Ühendriikide Delta Force'ist ja DEVGRU-st ning Suurbritannia Special Air Service'ist. Üksust hinnatakse rahvusvahelises mastaabis väga kõrgelt ja see liigitatakse maailma parimate eriüksuste hulka.

Üksus paikneb Varssavis ja Gdańskis. Gdańskis paiknevad allüksused on võimelised osalema meresuunalistes erioperatsioonides.

Ajalugu
-------

Üksus loodi 13. juulil 1990, täieliku lahinguvalmiduse saavutas 1992. aastal. Üksuse loomisel kasutati USA ja Briti eriüksuste kogemusi (värbamine, väljaõpe, relvastus ja varustus).

Alates 1995. aasta septembrist on GROM-i liikmetel õigus kanda Teise maailmasõja aegsete Poola eriväelaste *cichociemni* nimetust ('vaiksed ja nähtamatud') ja traditsioone.

Üksus on osalenud missioonidel Haitil, Kosovos, Horvaatias, Iraagis ja Afganistanis.

Viited
------

1. ↑  Jarosław Rybak (2009). *GROM2.pl* (Poola keeles). Warsaw: Jeden Świat. ISBN 978-83-89632-50-0.
2. ↑  Komar (2010). *GROM: Siła i honor* (Poola keeles). Kraków: Wydawnictwo Literackie. ISBN 978-83-08-04538-1.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **JW GROM** |

* Ametlik koduleht (poola keeles)
15. sajandil tehtud portree Nichirenist
**Nichiren** (jaapani keeles 日蓮, 1222–1282) oli jaapani budistlik munk ja õpetaja, kes pani aluse omanimelisele koolkonnale (jaapani keeles *nichiren shōshū*).

Saanud 15-aastaselt mungaks, õppis Nichiren mitme koolkonna, kõige rohkem aga *tendai* õpetajate juures. Vastuolude tõttu eemaldus ta koolkondadest, kuid olles veendunud «Lootossuutra» õpetuse ainuõigsuses, asus seda kuulutama.

Nichiren soovitas neil, kel pole aega või suutlikkust lugeda läbi kogu «Lootossuutra», lausuda austusavaldust selle nimele (jaapani keeles *daimoku*), mis samuti andvat edasi suutra vabastava väe.

Nichiren süüdistas teisi jaapani budismi koolkondi valeõpetuste levitamises ja Jaapani allakäigu põhjustamises ning esitas keisrile märgukirju, nõudes piirangute kehtestamist teistele koolkondadele. See põhjustas vaenu tema enda suhtes ning isegi jälitamist ja asumisele saatmist.

Nichireni järgijad, üldnimetusega *nichiren shū*, on jagunenud paljudeks alakoolkondadeks ja moodustavad Jaapanis suuruselt teise religioosse kogukonna (puhta maa koolkonna järel). Tuntumad neist on *nichiren shōshū* ja sellest lahku löönud ilmalike ühendus *sōka gakkai*.

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Ida mõtteloo leksikoni" materjale.*
**Anna Nicole Smith** (õieti **Vickie Lynn Marshall**; 28. november 1967 – 8. veebruar 2007) oli USA modell ja näitleja.

Tema abielu endast 63 aastat vanema miljardärist ärimehe J. Howard Marshalliga ei leidnud ühiskonnas heakskiitu, sest arvati, et naine abiellus 80. eluaastates mehega rahalise kasu saamiseks. Anna ise aga eitas selliseid motiive. Pärast mehe surma algasid pikad kohtuprotsessid ärimehe vara jagamise asjus, kohtuasi jõudis viimaks isegi USA ülemkohtusse. 

Anna lapsepõlv möödus Texase osariigis. Ta visati keskkoolist välja ja ta abiellus 17-aastaselt. Tuntuks sai ta siis, kui astus üles 1993. aastal Playboy kaanetüdrukuna ja sai seksisümboliks[*viide?*]. Ta reklaamis mitme rõivafirma tooteid, näiteks Guess?i teksapükse. Juhtis ka omanimelist telesaadet "Anna Nicole Show". 

Anna Nicole Smith suri 2007. aasta 8. veebruaril mürgistuse tõttu, mille põhjustas retseptiravimite üledoos. Mõni kuu enne surma oli ta ajakirjanduse tulipunktis olnud poeg Daniel Smithi surma tõttu.

Viited
------

1. ↑  Anna Nicole Smith Autopsy Released
**Niccolò dell'Abbate** (1509 või 1512 Modena – 1571 Fontainebleau) oli Itaalia renessansiajastu maneristlik maalikunstnik, üks renessansi Prantsusmaale viinud Fontainebleau koolkonna juhtkujudest.

Stukimeistri pojana asus Abbate esmalt õppima Modena meistri skulptor Antonio Begarelli käe alla. 1537. aastaks töötas ta maalikunstnik Alberto Fontana käe all. Tema suurimad mõjutajad olid Antonio da Correggio ja tõenäoliselt ka Ferrara kunstnik Dosso Dossi. Umbes aastal 1540 maalis ta sarja freskosid Vergiliuse "Aeneise" teemadel, millest mõni on ka säilinud.  Figuuride asetus lubab aimata Parmigianino ja Correggio mõjusid.

1547 Bolognasse asudes oli Abbate juba isikupärase stiiliga küps kunstnik.

Dell'Abbate spetsialiseerus pikkadele friisidele nii ilmaliku kui ka müütidest pärit teemaga. Modena lähedal Sassuolos kaunistas ta hertsogipalee freskode tsükliga, mis illustreerisid "Raevunud Orlandot".

Bolognas kujutas enamik tema teoseid viimistletud maastikke ning stseene õukonnaelust jahi- ja armastusstseenidega. Sageli sisaldasid need vihjeid müütidele.

1552 suundus Niccolò dell'Abbate Prantsusmaale Fontainebleausse, kus ta osales Fontainebleu lossi kaunistamise töörühmas, mida juhatas Francesco Primaticcio. 1554. aastaks oli ta valmistanud ka sisekujunduse projekti Anne de Montmorensy mälestuseks. Pariisis valmistas ta Hôtel de Guise'i kiriku lae freskod (see hoone ei ole säilinud), järgides Primaticcio kavandit. Ta maalis *Galerie d'Ulysse* ja nn Henry II galerii freskod. Ta täitis ka eratellimusi, maalides peamiselt vabas looduses toimuva sisuga mütoloogiateemalisi maale. Kuid suur osa tema loomingust on sageli tähelepanuta jäetud, kuigi tema ajal oli seda sorti töö kunstniku jaoks tavaline, näiteks dekoratsioonid ühepäevastele pidustustele õukonnas, näiteks Pariisi kaunistamine kuninga Charles IX ja tema pruudi Austria Elisabethi triumfaalseks sissetulekuks Pariisi. Samal aastal dell'Abate suri.

### Teosed

* "Püha Pauluse kiusatus", Viin, Kunsthistorisches Museum,"Püha Pauluse kiusatus", Viin, Kunsthistorisches Museum,
* "Noor mees papagoiga", (pärast 1552), Viin, Kunsthistorisches Museum"Noor mees papagoiga", (pärast 1552), Viin, Kunsthistorisches Museum
* "Moosese päästmine", 1560, Louvre"Moosese päästmine", 1560, Louvre
* "Proserpina röövimine, Pariis, Louvre"Proserpina röövimine, Pariis, Louvre
* "Daami portree", u 1549, Galeria Borghese "Daami portree", u 1549, Galeria Borghese

Viited
------

1. 1 2 3  Turner, J. Ed. Encyclopedia of Italian Renaissance and Mannerist Art, Volume I, Macmillan Reference Limited, 2000, lk 1

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Niccolò dell'Abbate** |
Anna Netšajevskaja (2019)
**Anna Aleksandrovna Netšajevskaja** (vene keeles Анна Александровна Нечаевская; sündinud 21. augustil 1991 Verhovažje rajoonis, Vologda oblastis) on Venemaa murdmaasuusataja.

Nii 2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis kui ka 2019. aasta maailmameistrivõistlustel Seefeldis on ta Venemaa naiskonnaga võitnud pronksmedali. Parimaks individuaalkohaks on tiitlivõistlustel 2018. aasta taliolümpiamängudel 10 km vabatehnikas saavutatud kümnes koht.

Esimest korda osales ta MK-sarjas 2. veebruaril 2013 Krasnaja Poljanas. Seni parimaks kohaks MK-sarjas on 2018.–2019. aasta Tour de Ski viimasel etapil Val di Fiemmes 9 km lõputõusul saadud neljas koht.

Saavutused
----------

### Olümpiamängudel

* 2018 Lõuna-Korea Pyeongchangis
	+ hõbemedal teatesõidus

### Maailmameistrivõistlustel

* 2019 Austria Seefeldis
	+ Pronks pronksmedal teatesõidus

### Juunioride maailmameistrivõistlustel

* 2011 Eesti Otepääl
	+ Hõbe hõbemedal 4×3,3 km teatesõidus

Välislingid
-----------

* Anna Netšajevskaja FIS-i lehel
**Briis** ehk **vinu** on iseloomulik suurte veekogude rannikualadele, kohalik ööpäevase tsükliga puhuv tuul, kus õhk võib minutitega muutuda lausa kaks korda jahedamaks.

Mere- ja maabriis
-----------------

A – päevane briis meretuulega; B – öine briis maatuulega
Mere- ja maabriis esineb mere, ookeani või suure järve rannikualadel. Vee suurema soojusmahtuvuse tõttu soojeneb veekogu kohal olev õhk aeglasemalt kui rannikuala kohal paiknev õhk. Päeval päikese käes maapinna kohal soojenenud õhk tõuseb kõrgemale ning selle asemele voolab veepinna kohalt jahedam õhk. Tekib õhu tsirkulaarne liikumine ehk briis. Öösel on olukord vastupidine, näiteks mere kohal paiknev õhk jahtub aeglasemalt kui rannikuala maapind ning õhk hakkab tsirkuleerima vastupidi, tuul puhub maalt merele.

Briisi tuult on kõige tugevamini tunda rannikul. Sisemaa poole briis nõrgeneb, kuid võib ulatuda siiski rohkem kui 20 km kauguseni rannikust. Merebriis on tugevaim pärastlõunal, mil maapinna ja veekogu temperatuurierinevus on kõige suurem. Öösel on briis tunduvalt nõrgem kui päeval, sest õhu temperatuurierinevused on öösel väiksemad kui päeval.

Mäe- ja orubriis
----------------

Mäe- ja orubriis on põhimõtteliselt sarnane nähtus mere- ja maabriisiga. Päikesekiired soojendavad orukülgi, mis omakorda annab osa soojusest õhule, mis hakkab mööda mäe külge tõusma – seda nimetatakse orubriisiks. Öösel jahtuvad mäetipud kiiremini ning külm ja tihedam õhk laskub alla orgudesse – tekib mäebriis.

Põhjapoolkeral esineb orubriis lõunapoolseil mäekülgedel palju tugevamini kui põhjapoolseil (varjus olevail). Et Päike tõuseb idast, algab orubriis mäe idapoolsel küljel ning saavutab suurima tugevuse keskpäeval. Põhjapoolsel mäeküljel esineb orubriis nõrgemini või puudub. Mäebriis ehk mäelt laskuv tuul saavutab oma suurima tugevuse umbes päikesetõusu ajaks. Mäe-, nagu ka orubriis, algab kõigepealt idapoolsel mäeküljel. Kui tõusev orubriis on piisavalt niiske, võivad mägedes tekkida rünkpilved. See tähendab, et mägedes võib oodata sadu või isegi äikest eelkõige pärastlõunal. 

Mäebriis ja katabaatiline tuul, mille levinuimad nimetused on boora ja mistraal, ei ole sama nähtus. Briisi tuleb eristada ka märksa suurema ulatusega, kuigi tekkepõhjuselt sarnasest mussoonist.

Vaata ka
--------

* Iil
* Pagi
**Lord Nicholas Windsor** (Nicholas Charles Edward Jonathan Windsor) (s. 25. juulil 1970) on Kenti krahvi ja krahvinna kolmas laps ning teine poeg. Tal on vanem vend George ja vanem õde Helen. 

Lord Nicholas Windsor 2013. aastal
Lord Nicholas sündis, kuuludes Briti troonipärimisjärjekorda kui Briti monarhi lapselapselaps. Kuid 2001. aastal võttis ta ema eeskujul omaks katoliku usu ning kaotas sünnijärgse koha troonipärimisjärjekorras. 

Lord Nicholas on Märter Kuningas Charlesi nimelise ühenduse patroon. Tema tiitel "lord" tuleneb tema sünniõigusest, olles vürsti poeg ja Briti monarhi järeltulija. Ta oleks olnud *Tema Kuninglik Kõrgus prints Nicholas*, kuid 1917 välja antud seadusega ei kuulu see tiitel monarhi lapselapselastele. 

Tema lapsed saavad küll perekonnanime *Windsor*, kuid ei kanna ühtegi tiitlit. Tema lapsed kuuluvad troonipärilusjärjestusse tingimusel, et nad on anglikaanid (mitte katoliiklased).

Abielu ja lapsed
----------------

Lord Nicholas Charles Windsor abiellus 2006. aastal Paola Doimi de Lupis Frankopan Šubić Zrinskiga, keda selles abielus olles tuleks kõnetada kui Lady Nicholas Windsori. Nende abielu sõlmiti 19. oktoobril 2006 ja kiriklik laulatus peeti 4. november 2006.

* Poeg Albert Louis Philip Edward Windsor on sündinud 22. septembril 2007.
* Poeg Leopold Ernest Augustus Guelph Windsor on sündinud 8. septembril 2009.
* Poeg Arthur Nicholas Felix Windsor on sündinud 27. mail 2014.
Brigitte Reimann (1966)
Herbert Warnke (vasakul) annab Brigitte Reimannile ja Siegfried Pitschmannile üle Saksa Vabade Ametiühingute Koondise kirjandusauhinna (1961)
**Brigitte Reimann** (21. juuli 1933 Burg (Magdeburgi lähedal) – 20. veebruar 1973 Ida-Berliin) oli saksa kirjanik.

Brigitte Reimann lõpetas gümnaasiumi 1951. aastal. Ta astus Weimari teatrikooli, mille jättis aga varsti pooleli, ja õppis õpetajaks.

Loometee
--------

Tema esimene jutustus ilmus 1953. aastal. Saksa DV Kirjanike Liitu võeti Brigitte Reimann vastu 1956. aastal, alates 1963. aastast kuulus ta selle juhatusse. 1960. aastal kolis Brigitte Reimann Hoyerswerdasse, kus töötas osalise tööajaga kombinaadis Schwarze Pumpe. Ta juhendas ka kombinaadi tööliste kirjandusringi. 

1961. aastal ilmus ta romaan "Ankunft im Alltag" ("Saabumine argipäeva"), mis kujutab kolme gümnaasiumilõpetanu kohanemist töö ja eluga töölisbrigaadis. Romaan äratas Saksa DVs laialdast tähelepanu ja sellele sai osaks suur lugejamenu.

Romaan "Die Geschwister" (1963) (eesti keeles "Õde-vennad", 1966) käsitles Läände põgenemist ja Saksamaa lõhestatust. 

1968. aastal kolis Brigitte Reimann Neubrandenburgi, kus ta töötas mahuka romaani "Franziska Linkerhand" kallal (lõpetamata, ilmunud postuumselt 1974). 1998. aastal ilmus romaani esialgne, tsenseerimata variant. Kui oma loometee algperioodil võis Brigitte Reimanni pidada sotsialistliku realismi esindajaks, siis edaspidi muutus ta loomemeetod assotsiatiivsemaks ja subjektiivsemaks.

1968. aastal diagnoositi Brigitte Reimannil vähk. Järgnes kaks operatsiooni (1968. ja 1971. aastal). 1973. aasta veebruaris suri ta vähki.

Isiklikku
---------

Brigitte Reimann oli neli korda abielus: 1953–1958 Günter Domnikiga, 1959–1964 Siegfried Pitschmanniga, 1964–1969 Hans Kerschekiga ja 1970. aastast kuni surmani Rudolf Burgartziga.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2016. Vaadatud 12. novembril 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. veebruar 2011. Vaadatud 12. novembril 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Brigitte Reimann** |

* Brigitte Reimanni koduleht
Brinelli kõvadus
**Brinelli kõvadus** on katseliselt leitav materjali kõvadus, mille korral surutakse uuritava materjali pinda karastatud teraskuul. Kuuli läbimõõt on 10; 5; 2,5; 2 või 1 mm ja jõud 9,8...29430 N (1...3000 kgf) Brinelli kõvadusarv määratakse kuulile toimiva jõu ja tekkiva sfäärilise jälje pindala suhtena. Kui jõud on kgf (jõukilogramm), siis arvutatakse Brinelli kõvadust valemiga:

{\displaystyle HB={\frac {F}{A}}={\frac {2F}{\pi D(D-{\sqrt {D^{2}-d^{2}}}}}}

Kui jõud on Njuutonites siis:

{\displaystyle HB={\frac {0,102F}{A}}={\frac {0,204F}{\pi D(D-{\sqrt {D^{2}-d^{2}}}}}}, kus:

* A on jälje pindala (mm²)
* D on kuuli läbimõõt (mm)
* d on jälje läbimõõt (mm).

Brinelli kõvaduse tähistus D = 10 mm, F = 3000 kgf ja t = 10...15 sekundit korral on 185 HB, ühikuks on kgf/mm², kuid seda ei märgita.

Kui katsetingimused on teistsugused, märgitakse HB järele kuuli läbimõõt, koormus ja koormamise kestus, näiteks 185 HB 5/750/20. See viimane on siis Brinelli kõvadusarv, mis on määratud kuuliga D = 5 mm, koormusel 750 kgf ning koormuse kestus on 20 sekundit.

Valemitest on näha, et kõvadus sõltud survejõust F, kuuli läbimõõdust D ja jälje läbimõõdust d. Viimast mõõdetakse spetsiaalse mikroskoobi (eriluubi) abil. Jälje läbimõõt määratakse kahes teineteisega risti olevas suunas täpsusega 0,05 millimeetrit ja võetakse läbimõõtude aritmeetiline keskmine. On koostatud tabel, mille põhjal jälje läbimõõdu järgi saadakse vahetult kõvaduse HB väärtus. Et saada materjalide võrreldavad kõvaduse väärtused kuuli erinevate läbimõõtude ja koormuste korral, peab olema täidetud nõue {\displaystyle k={\frac {F}{D^{2}}}=const}. GOST annab k väärtusteks 30; 10; 5; 2,5 ja 1.

Katsekeha minimaalne paksus ei tohi olla väiksem kui 10-kordne jälje sügavus.

Kõvasid materjale koormatakse 10...15 sekundit, pehmeid materjale 10...180 sekundit. Brinelli kõvadust ei soovitata kasutada, kui terase kõvadus ületab 450 HB ning värviliste metallide, sulamite ja muude materjalide korral pole soovitatav Brinelli meetodit kasutada, kui kõvadus on üle 200 HB.

DIN 50351 järgi võib mõõta Brinelli kõvadust ka kõvasulamkuuliga (kõvadusi kuni 650 HB). Brinelli kõvaduse tähis DIN-i kohaselt on teraskuuli korral on HBS, kõvasulamkuuli korral HBW.

Vaata ka
--------

* Rockwelli kõvadus
* Vickersi kõvadus
Külmkuivatatud jäätis
**Külmkuivatamine**, tuntud ka kui lüofiliseerimine, on jää või muude külmutatud lahustite materjalist eemaldamine sublimatsiooni teel ja seotud veemolekulide eemaldamine desorptsiooni teel. Külmkuivatamise käigus külmutatakse materjal rõhku vähendades ja soojust lisades, et materjalis olev külmunud vesi saaks sublimeeruda.

Külmkuivatamise meetodit kasutatakse tavaliselt kiiresti riknevate materjalide säilitamiseks, säilivusaja pikendamiseks või materjali transportimise lihtsustamiseks.

Külmkuivatada saab paljusid toiduaineid, näiteks marju, aedvilju, puuvilju, seeni, liha ja maitsetaimi. Kuna toimingu temperatuur jääb alla 40 °C, nimetatakse külmkuivatatud toitu toortoiduks.

Külmkuivatamise kolm põhietappi
-------------------------------

* Külmutamine – tähtis on külmutamise kiirus, et vältida suurte jääkristallide teket, mis vähendab lõpptoote kvaliteeti.
* Primaarne kuivatamine ehk sublimatsioon – primaarse kuivatamise ajal alandab kõrgvaakum rõhku ja soojusenergia tagab jää sublimeerumise. Selle toimingu käigus eemaldatakse umbes 95% toidus sisalduvast veest.
* Sekundaarne kuivatamine ehk adsorptsioon – sekundaarset kuivatamist on vaja selleks, et eemaldada esmasest kuivatamisest järele jäänud külmutatud veemolekulid.

Eelised ja puudused
-------------------

Külmkuivatatud toitudel on parem kvaliteet võrreldes teiste meetoditega, kus dehüdraaditakse. Hea kvaliteet tuleneb sellest, et toimingu käigus kasutatakse madalat temperatuuri ja vedelat faasi ei ole. Külmkuivatamine säilitab maitse, värvuse ja välimuse, minimeerides samal ajal kuumatundlike toitainete termilisi kahjustusi. Külmkuivatatud toodetel on omapärane krõbe tekstuur.

Külmkuivatusmeetodi miinus on maksumus, mis on tingitud suurtest energia-, töö- ja hoolduskuludest.

Külmkuivatusseade
-----------------

Külmkuivatusseadme põhielemendid on jahutus-, vaakum- ja juhtimissüsteem ning tootekamber ja kondensaator.

Välislingid
-----------

* "Basic principles of freeze drying" (Inglise keel). Vaadatud 31.03.2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
* "Freeze-drying fundamentals" (Inglise keel). Vaadatud 31.03.2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
* "What is freeze drying?" (Inglise keel). Vaadatud 31.03.2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
* "Külmkuivatamine" (Eesti keel). Vaadatud 31.03.2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
Dünamiidi diagramm
1. nitroglütseriinis immutatud saepuru või muu absorbent);
2. kaitsekiht lõhkematerjali ümber;
3. kapseldetonaator,
4. detonaatori külge ühendatud elektrijuhe või süütenöör

Dünamiidi ettevalmistus lõhkamiseks Douglase tammi ehitusel USA-s 1942. aastal
**Dünamiit** on lõhkeaine, mis koosneb nitroglütseriini segust diatomiidi või teiste absorbentidega (näiteks savi või saepuruga). Orgaanilisi materjale kasutavad dünamiidid on vähem stabiilsed ning neid tarvitatakse tänapäeval harva. Dünamiidi leiutas Rootsi keemik ja insener Alfred Nobel Geesthachtis Saksamaal, ta patenteeris leiutise 1867. aastal. Nobel nimetas uue aine vanakreeka sõna δύναμις (dýnamis) järgi, mis tähendab jõudu.

Dünamiiti pruugitakse peamiselt kaevandamisel, ehituses ja lammutamisel, ajalooliselt on seda tarvitatud ka sõjanduses. Nitroglütseriini ebastabiilsuse tõttu (eriti allpool külmumispunkti) on sellest sõjanduses siiski loobutud. Tuntuse tõttu kasutatakse tavakeeles dünamiiti ka metafoorina, näiteks nimetades "plahvatusohtlikku" teemat või materjali "poliitiliseks dünamiidiks".

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Dünamiit** |
**Brigit** ehk **Brigid** oli keldi mütoloogias ravitsemis- ja viljakusejumalanna, kes aitas naisi sünnitusel.

Teda kummardati laialdaselt Iirimaal ja Britannias, kus teda tunti tõenäoliselt Brigantia nime all.. Põhja-Inglismaal oli Brigantia enne roomlaste sissetungi valitseva hõimu, brigantide, peajumalanna. Teda seostati vee, sõja ja ravitsemisega, aga ka jõukusega. Prantsusmaal kandis ta Brigindo nime. Teda austati Imbolci pidustuste ajal 1. veebruaril, ajal, mil uted poegisid.

Ta oli abielus jumal Bresiga ning sünnitas talle kolm poega. Brigit oli Lugi õde ja Dagda tütar.[*viide?*] Tihti esineb Brigid ka oma ema Anu teisendina, mis tähendab, et nad olid tõenäoliselt ühe ja sama emajumalanna eri aspektid.

Ta oli oluline viljakusjumalanna ja ravija, kaitses sünnitavaid naisi ning oskas tulevikku ennustada. Ta oli ka seppade ja poeetide kaitsejanna, olles tihedalt seotud bardidega.[*viide?*] Ta oli seotud pühade kaevudega ja ka Brenti jõgi sai tema järgi nime.[*viide?*]

Püha Brigid või Püha Bride, üks Iirimaa kaitsepühakuid, võis olla enne ristiusu vastuvõtmist jumalanna Brigid preestrinna.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Arthur Cotterell, Lääne mütoloogia entsüklopeedia, Varrak, 2001
Kaart
Turu tänav 2021. aasta juunis
**Turu tänav** on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Keldrimäe asumis.

Tänav algab Mardi tänavalt ja lõpeb Lastekodu tänavaga ristudes.

Turu tänav 8 asub osa Mardi lasteaiast.

Ajalugu
-------

1914. aasta Tallinna linna kaart, millel on kujutatud Heeringa tänav
Heeringa tänaval puudus 19. sajandi algul nimi ja majade määramisel kasutati ajutisi nimetusi, näiteks „liival kitsal tänaval" jne. Ajutiselt kasutati ka majaomaniku õuenõunik Salzmanni perekonnanimest moodustatud nimetusi: Salzmann-Dörptsche Strasse (Salzmanni Tartu maantee). 

1865. aastast kandis tänav nime *Heeringa tänav* (saksa Heringstrasse, vene Селедочная ул.), mis tõenäoliselt pandi mõne tänaval oleva heeringapoe järgi. 

Algselt algas tänav Torupilli otsast ja suundus mööda praegust Lastekodu tänavat läände, lõppedes Polgu (praegu Mardi) tänaval. Heeringa tänav lookles poolkõveralt Liivamäe ja Puuvilja tänava vahel, majad tänaval olid madalad, hoovid liivased ning kõrgete väravate ja piirdeaedadega. Ainuke ilus maja oli Heeringa tn 12, kahekorruseline kahe paraadtrepiga hoone. 

13. juulil 1948 sai tänav praeguse nime: **Turu tänav**.

Viited
------

1. ↑  Tallinna tänavad linnaosade kaupa. KNAB, vaadatud 23.02.2016.
2. ↑  Tallinna tänavanimed. KNAB.
3. ↑  Robert Nerman, 19. SAJAND Asustuse levik Tänavad, TALLINNA JUHKENTALI ASUMI AJALOOST, www.juhkentali-keldrimae.eu, (vaadatud 24.10.2020)
4. ↑  Erika Aulik, VIRU TÄNAV JA TEISED, Elukaar, Sotsiaalministeeriumi vanemaealiste poliitika komisjoni väljaanne, nr. 2, 1 veebruar 2019
5. ↑  Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn: Valgus, 1972. Lk. 127

Kirjandus
---------

* Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn: Valgus, 1972. Lk 127.
**Marju Tammik** (sündinud 15. oktoobril 1972) on eesti kunstnik ja moeillustraator. 

Ta on lõpetanud Eesti Kunstiakadeemia moekunstnikuna 1997. aastal. Pärast Kunstiakadeemia lõpetamist töötas ta stilisti ja moekunstnikuna. Ta on avaldanud illustratsioone ajakirjades ja illustreerinud raamatuid, loonud kaubamärkide ja reklaamikampaaniate visuaalseid lahendusi, esinenud rahvusvahelistel moeillustratsiooni näitustel.

Tema fookuses on peamiselt graafiline disain ja moeillustratsioon, mida ta ka Eesti Kunstiakadeemias õpetab. Marju Tammiku teoseid on eksponeeritud näitustel Tallinnas, Thbilisis, Pärnus , Helsingis  ja Washingtonis, disaininädala raames Budapestis ja Boråsi Tekstiilimuuseumis Rootsis. Tema teosed on Londoni galerii Rise Art veebigalerii püsiekspositsioonis. 

Marju Tammiku ja Margus Tammiku loodud kohvibrändi  visuaalne lahendus on auhinnatud pakendikategoorias Eesti Disaini auhinna ja Kuldmuna  konkurssidel.

Tunnustus
---------

* 2017 Põlvepikuraamatu konkurss, eripreemia parima teemaraamatu eest („Hommikukontsert Matsalu linnuriigis", autor Kaja Lotman)

Viited
------

1. ↑  Päring inforegister.ee andmebaasis[*alaline kõdulink*]
2. ↑  "Pärnu Muuseumi koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. oktoober 2016. Vaadatud 30. septembril 2016.
3. ↑  Veebileht exhibition.ee
4. ↑  Marju ja Maargus Tammiku kohvibränd Facebookis
5. ↑  Kuldmuna konkurss

Välislingid
-----------

* Marju Tammiku koduleht
* Londoni galerii Rise Art veebileht
**Dünaamikaulatus** ehk **dünaamiline ulatus** ehk **dünaamiline diapasoon** on mingi füüsikalise suuruse (nt elektripinge, helirõhu) või funktsiooni suurima ja väikseima väärtuse suhe. Seda suhet väljendatakse sageli kümnendlogaritmina (detsibellides) või kahendlogaritmina (nt fotograafiast pärit avaarvuga, ingl *f-number*, *f-stop*).

Dünaamikaulatuse mõistet kasutatakse kõige sagedamini helitehnikas ja pilditehnikas (foto-, filmi- ning videotehnikas).

Helitehnika
-----------

Helitehnikas väljendab dünaamikaulatust suurima ja väikseima helirõhu suhe detsibellides, seda tingimusel, et moonutused signaali töötlemisel ei ületa etteantud väärtusi. Dünaamikaulatus võib näiteks olla inimkõrval kuni 130 dB, orkestril 60–70 dB, ringhäälingu helil kuni 40 dB.

Pilditehnika
------------

Pilditehnikas kasutatakse dünaamikaulatuse tähenduses ka terminit kontrastsus. Kontrastsust *K* kui suurima ja vähima heleduse suhet väljendatakse mitmel viisil (näidetes *K* = 1000):

* suhtena 1:*K* (1:1000);
* detsibellides, 10 log10 *K* (30 dB);
* bittides; sel juhul väljendatakse kontrastsust heleduste suhte logaritmina alusel 2: log2 *K*; näitejuhul on kontrastsus *ca* 10 bitti (täpsemalt vastab 10-bitisele dünaamikaulatusele suhe 210 = 1024).

Viited
------

1. ↑  ENE 2. köide, 1987

Välislingid
-----------

* Dünaamiline ulatus
**Düdenbüttel** on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Stade kreisis. Valla pindala on 10,18 km². 31. detsembril 2017 elas seal 1000 inimest.

Ajalugu
-------

Düdenbüttel kuulus 1180. aastal loodud vürstlikku Bremeni peapiiskopkonda. 1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esmalt personaalunioonis Rootsi – mille katkestas Taani okupatsioon (1712–1715) – ja 1715. aastast Hannoveri krooniga.

Pärast Preisi ja Prantsuse okupatsioone aastatel 1806–1810 annekteeris hertsogkonna üürike Vestfaali kuningriik, 1. jaanuaril 1811 annekteeris selle Prantsusmaa. 1813. aastal anti hertsogkond tagasi Hannoveri kuurvürstkonnale, mis – pärast ülendamist Hannoveri kuningriigiks 1814. aastal – liidendas hertsogkonna reaaluniooni ja hertsogkonna territooriumist, sealhulgas Düdenbüttelist *Amt* Himmelpfortenis, sai 1823. aastal loodud Stade regiooni osa. 1885. aastal liideti *Amt* Himmelpforten uue, Stade kreisi koosseisu.

Viited
------

1. ↑  GeoNames
2. ↑  Register of German municipalities (4th quarter 2022), vaadatud 12.02.2023.

Välislingid
-----------

* www.himmelpforten.de


Stade kreisi vallad

* Agathenburg
* Ahlerstedt
* Apensen
* Balje
* Bargstedt
* Beckdorf
* Bliedersdorf
* Brest
* Burweg
* Buxtehude
* Deinste
* Dollern
* Drochtersen
* Düdenbüttel
* Engelschoff
* Estorf
* Fredenbeck
* Freiburg/Elbe
* Großenwörden
* Grünendeich
* Guderhandviertel
* Hammah
* Harsefeld
* Heinbockel
* Himmelpforten
* Hollern-Twielenfleth
* Horneburg
* Jork
* Kranenburg
* Krummendeich
* Kutenholz
* Mittelnkirchen
* Neuenkirchen
* Nottensdorf
* Oederquart
* Oldendorf
* Sauensiek
* Stade
* Steinkirchen
* Wischhafen
**Skapiškis** (poola keeles *Skopiszki*) on alev Leedus Kupiškise rajoonis, Skapiškise valla halduskeskus. Alev asub Mituva järve kaldal. Alevis on keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1819 valminud katoliku kirik.

Aastal 1555 mainiti esimest korda Mituva järve kaldal asuvat Skapiškise mõisa. Asula ise kujunes välja XVII sajandil, sajandi teisel poolel sai Skapiškisest ka alev. Aastail 1750–1752 rajati sinna dominiiklaste klooster. Enne Esimest maailmasõda oli alevis kaks kirikut, aga üks neist põles maha ja seda ei taastatud. Esimese maailmasõja ajal viis alevist Suvainiškisesse raudtee. Nõukogude ajal oli Skapiškis kohaliku kolhoosi keskasulaks.

Skapiškises on sündinud Poola vaimulik Wincenty Kwiatkowski ja seal on elanud Leedu luuletaja Antanas Strazdas.

Pilte
-----

* Tulpkabel Skapiškise keskusesTulpkabel Skapiškise keskuses
* Skapiškise kirikSkapiškise kirik
* Vana kellatornVana kellatorn
* RaudteejaamRaudteejaam

Viited
------

1. ↑  Kupiškio r. sav.
2. ↑  Bogusław R. Zagórski, Krzysztof Głownia: Lietuvos Republikos žemėlapis. Mapa Republiki Litewskiej. Celestynów: Echnateon, 1990. ISBN 83-900076-0-6. OCLC 174827254
3. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Skapiškis** |

* Alev portaalis vietoves.Lt
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on kirjastusest; Eesti kolhoosi kohta vaata Külvaja (kolhoos); teise kolhoosi kohta vaata Külvaja (Pärnu rajoon)* |

---

**Külvaja** oli Leningradis tegutsenud Kommunistliku Internatsionaali Eesti sektsiooni kirjastus. Kirjastus andis muu hulgas NSV Liidus välja eestikeelset kirjandust.

Kirjastuse eelkäija olid Eesti Töörahva Kommuuni Kultuuri ja Hariduse Valitsuse kirjastusosakond, mis alustas J.Lilienbachi juhtimisel Petrogradis tegevust 1919.a märtsis ja tegutses Petrogradis 1919. aastal veebruarist juuliniJuhtkonda kuulusid peale J.Lilienbachi veel O.Miger ja C.Vallner. Peale VTK lõppu allus kirjastusosakond EKP KK Venemaa Büroole.1922.a märtsis asutati Eesti Kirjastuse Ühisus,mis tegutses 1926.aastani ja mille juhid olid J.Palvadre, J.Ikmelt, P Peterson ja A.Leetsmann..Nimi Külvaja võeti kasutusele 4.märtsil 1922. Leningradis oli see Kommunistliku Internatsionaali Eesti sektsiooni kirjastus aastatel 1923-1934.1934.aastal liideti Külvaja Välismaatööliste Kirjastusühisusega.Külvajal oli ainsana Venemaal asunud Eesti kirjastustest enda trükikoda (1930.aastast.) Trükikoda jätkas ka peale liitumist VTKÜga Külvaja nime all.

Viited
------

1. 1 2 3 4  *Eesti entsüklopeedia.* 5. köide: *KONJ–LÕUNA.* Tallinn: Valgus, 1990, lk 335.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib elektrigeneraatorist. Eesti spordiseltsi kohta vaata artiklit Eesti Spordiselts Põhjakotkas; jäähokiklubi kohta vaata artiklit Dünamo (jäähokiklubi); suusavabriku kohta vaata artiklit Suusavabrik Dünamo* |

---

Jalgrattadünamo
**Dünamo** (kreeka k *dynamis*, ’jõud’) on endaergutusega alalisvoolumootori algne nimetus. Endaergutuse põhimõtte avaldas saksa tööstur W. Siemens 1867. aastal dünamoelektrilise printsiibi nimetuse all. Vastavalt nimetati ka niisuguse ergutusega alalisvoolugeneraator dünamoelektriliseks masinaks, lühemalt dünamoks (saksa k *Dynamomaschine*).

Endaergutusega generaatoris tekitavad masina tööks vajaliku magnetvälja püsimagnetite asemel elektromagnetid – pehmemagnetmaterjalist poolusesüdamikel paiknev mähis, mida toidab masina enda tekitatud vool. Endaergutus hakkab algul tööle pooluste jääkmagnetismi (jääkmagnetvoo) arvel.

Dünamoks on nimetatud ka väikest valgustusvoolu andvat vahelduvvoolugeneraatorit, mida käitati jalgratta rehvilt või käsitsi (taskulambis).

Vaata ka
--------

* Alalisvoolugeneraator
* Erguti
**Skathi** või **Saturn XXVII** on Saturni looduslik kaaslane.

Selle kuu avastasid 2000. aastal Brett J. Gladman, John J. Kavelaars ja teised ning esmaseks ajutiseks nimetuseks sai **S/2000 S 8**.

Nimi Skathi tuleb skandinaavia mütoloogiast, kus Skadi on naishiid, kes on vaanide hulka kuuluva jumala Njördri naine. Vahel on nimetatud seda kuud ka nimega **Skadi**.

Skathi on umbes 8-kilomeetrise läbimõõduga ning ühe tiiru tegemiseks ümber Saturni kulub tal 728,2 ööpäeva. Orbiidi pikem pooltelg on tal 15 541 000 km ja orbiidi kalle  on 152,6. Näiv tähesuurus on 23,6.

Skathi võib olla tekkinud mingil ajal Päikesesüsteemi ajaloos Phoebe'i küljest lahti löödud tükkidest selle kokkupõrkel teise taevakehaga.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Institute for Astronomy Saturn Satellite DataVaadatud: 21.04.2014.

  


Saturni kaaslased

S/2009 S 1 • Pan • Daphnis • Atlas • Prometheus • Pandora • Epimetheus • Janus • Aegaeon •  Mimas • Methone • Anthe • Pallene • Enceladus • Tethys • Telesto • Kalypso • Dione • Helene • Polydeuces • Rhea • Titan • Hyperion • Iapetus • Kiviuq • Ijiraq • Phoebe • Paaliaq • Skathi • Albiorix • S/2007 S 2 • Bebhionn • Erriapus • Skoll • Siarnaq • Tarqeq • S/2004 S 13 • Greip • Hyrrokkin • Jarnsaxa • Tarvos • Mundilfari • S/2006 S 1 • S/2004 S 17 • Bergelmir • Narvi • Suttungr • Hati • S/2004 S 12 • Farbauti • Thrymr • Aegir • S/2007 S 3 • Bestla • S/2004 S 7 • S/2006 S 3 •  Fenrir • Surtur • Kari • Ymir • Loge • Fornjot
**Pühasõdalane** on inimene kes tapab teisi jumala nimel. 

Mõiste võeti kasutusele 2014 aasta algusest eesti meedias islami terroristi koondnimetusena, mudžahiid või džihadisti tõlkevastena. Pühasõdalased islamis peavad läbi tegema nii usulise kui ka sõjalise väljaõppe.

Näited
------

Al-Nusra rühmituse võitleja, taanist pärineva Amiri tunnistus, Süüria kodusõjas (EPL 20. oktoober 2014): „*Me tänasime jumalat, et usutaganejad surid. Me peksime nende laipu ja määrisime neid nende enda verega. Tead, nad on koerad. Loomad, kes väärivad surma. Ma räägin, ma olin tõeliselt õnnelik. Iga kord, kui me tapsime rafidah’ (šiiitide halvustav nimetus), tundsin end tõeliselt õnnelikuna*."

22. septembril 2014 ütles videopöördumises terrorirühmituse Islamiriigi (IS) kõneisik Abu Mohammed al-Adnani: *Kui te saate tappa uskmatu ameeriklase või eurooplase, eriti pahatahtlikke ja räpaseid prantslasi või austraallasi või kanadalasi /../ kaasaarvatud Islamiriigi vastu koalitsiooni astunud riikide kodanikke, siis toetuge Allahile ja tapke ta. Lömastage tema pea kiviga või veristage ta noaga või sõitke temast oma autoga üle või visake ta kõrgelt alla või kägistage või mürgitage teda. /../ Te maksate veel selle eest, kui teie ristisõda kokku kukub, ning seejärel ründame me teid teie kodumaal*.

Vaata ka
--------

* Džihaad
* Ristisõjad
* Usuline terrorism

Viited
------

1. ↑  Carey Lodge. ISISe video: *Me murrame teie ristid ja orjastame teie naised*. Decivitate 25.09.2014. (10.11.2014)
**Herbert Kütt** (7. detsember (vkj)/ 20. detsember 1903 Rae vald, Jüri kihelkond, Harjumaa – 13. jaanuar 1924 rongis Nõmme ja Tallinna vahel) oli Eesti poksija.

Ta poksis Tallinna "Spordis".

Kütt oli Eesti meister keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1923. aastal. Ta osales septembris 1923 rahvusvahelisel turniiril Helsingis ning kaotas oma kohtumise Läti esindaja vastu.

Kuna ta laskis end 13. jaanuaril 1924 maha, siis aprillis toimunud 1924. aasta Eesti meistrivõistlustel poksis ei saanud ta enam osaleda, nagu on vahel ekslikult tõlgendatud võistlustest osavõtjate nimede põhjal.

Ta maeti 20. jaanuaril 1924 Tallinna Kalamaja kalmistule.

Viited
------

1. ↑  "Eesti poksiesivõistlused". Eesti Spordileht, nr 7/8 (aprill–mai) 1924. Lk 140
2. ↑  Poks; 2. EESTI MEISTRIVÕISTLUSED. Tallinn 12.04.1924
3. ↑  Leinateated. Päevaleht nr 16, 18. jaanuar 1924. Lk 10

Kirjandus
---------

* "Herbert Kütt †". Päevaleht nr 13, 15. jaanuar 1924. Lk 6
* "Piletita sõitja ennast wagunis maha lasknud". Kaja nr 13, 15. jaanuar 1924. Lk 5
* Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009. Lk 375

Välislingid
-----------

* Herbert Kütt. Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseum, ESM F 152:10
* Herbert Kütt. Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseum, ESM F 152:25
* Herbert Küti treeningpäevik. Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseum, ESM Fp 288:2 KK 28/F4-1/28
* Herbert Küti sporditulemused
**Lüneburgi pärilussõda** (saksa keeles *Lüneburger Erbfolgekrieg*) oli konflikt, mis puhkes 1370. aastal Põhja-Saksamaal ja kestis koos vaheaegadega 18 aastat. Sõda käis Lüneburgi vürstkonna pärilusliini üle.

Taust
-----

Pärast Lüneburgi vürsti Wilhelm II surma 1369. aastal ilma meessoost pärijateta hääbus Lüneburgi vanem liin. Vastavalt Welfide dünastia reeglitele ja Wilhelmi soovidele oli Magnus Torquatus Braunschweigist (Magnus II) õigusjärgne pärija. Keiser Karl IV leidis aga, et keiserlik lään (*Reichslehen*) langes tagasi keisri kätte ning läänistas vürstkonna Saksi-Wittenbergi Albrechtile ja tema onu Wenzelile, ajendades sellega Lüneburgi pärilussõja.

Võitlus
-------

Kuna Braunschweigi Magnus II (Magnus Torquatus) ei saanud rahuldada oma nõuet Lüneburgi vürstkonnale rahumeelsete vahenditega, algatas ta vaenutegevuse ning hõivas 700 rüütli ja nende paažidega Lüneburgi. Võitluses, mis nüüd puhkes, kutsus Magnus välja peamiselt Askania dünastiast Saksi-Wittenbergi hertsogi Albrechti. Lüneburgi, Harburgi, Winsen an der Luhe, Uelzeni ja Hannoveri linn läksid Albrechtile, misjärel vaenutegevus nihkus Wolfsburgi linnuse ümbrusse. Aastail 1371–1372 ehitas Braunschweigi hertsog Neuhausi linnuse. 24. juunil 1372 kohtusid vastasjõud lahinguväljal Heßlingeni küla lähistel, kuid edu ei saavutanud kumbki pool. 1906. aastal avastati külas massihaud 72 surnuga. 25. juulil 1373 tapeti hertsog Magnus lahingus Gehrdeni lähistel.

Lahendus
--------

Pärast Magnuse surma sõlmiti kokkulepe ühelt poolt kuurvürst Wenzeli ja tema vennapoja Albrechti ning teiselt poolt Magnuse lese ja tema poegade vahel. Lepiti kokku, et maa kuulub jagamatuna kahele Askanialasele ja pärast nende surma antakse need Magnuse poegadele. Ning pärast Welfide surma läheksid maad jälle Askanialastele. Et plaani ka peresidemetega tugevdada, abiellus Saksi-Wittenbergi Albrecht 1374. aastal Magnus II lese Katharinaga ja valis koduks Celle, mille tegi aastal 1378 residentsiks. Kaks veel alaealist poega abiellusid ka Askanialastega aastal 1386. Hertsog Friedrich abiellus kuurvürst Wenzeli tütre hertsoginna Annaga ja hertsog Bernhard laulatati samuti Wenzeli tütre hertsoginna Margaretega.

Vaenutegevuse jätkamine ja lõpetamine
-------------------------------------

Sõjategevus algas taas, vaatamata rahulepingule. Aastal 1385 piirati ümber Ricklingeni loss, kus pesitses röövelparun Mandelsloh. Kui kiviheitemasinaga heidetud hiiglaslik rahn tabas hertsog Albrechti vägesid, sai ta sellega pihta ja suri 28. juunil 1385.

Magnuse pojad võtsid nüüd Lüneburgis võimu üle. Kuurvürst Wenzel, kes vastavalt keiserlikule seadusele tiitlit kandis, püüdis oma väimeest Bernhardit enda poole värvata. Kuid noorem vend Heinrich Leebe ei toetanud tema valitsemist ja pärast viljatuid katseid kokku leppida lahvatas sõda 1388. aasta kevadel taas. Wenzel pani ise, ilma Bernhardi abita, väed kokku, milles teda toetas Lüneburgi linn. Lahkudes Winsen an der Allerist, kavatses ta rünnata Cellet, mida hoidsid oma käes Heinrich ja tema ema. Ettevalmistuste käigus haigestus Wenzel raskelt. Legendi kohaselt ta ilmselt mürgitati. Igal juhul ei suutnud ta sõda jätkata, nii et 28. mail 1388 oli Heinrich lõpuks võidukas.
**Herbert Tomberg** (ka **Herbert Thomberg**; 1. veebruar 1906 Jõelähtme – 31. detsember 1956 Burladingen) oli eesti-baltisaksa päritolu eesti arst.

Ta lõpetas aastal 1924 Tallinna toomkooli ja astus samal aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas aastal 1930 arsti astme väärilisena.

Ta registreeriti kutseõigusliku arstina mais 1930 Tallinnas, kus ta töötas aastani 1933 Diakonisside Asutise haiglas assistendina, mil ta asus Türile ja töötas seal erapraktiseeriva sisehaiguste arstina.

Aastal 1939 rändas ta Saksamaale, aastal 1940 elas ta Hochstüblaus (praegu Zblewo Starogard Gdański maakonnas Pomorze vojevoodkonnas). Ta suri aastal 1956 Burladingenis Zollernalbi kreisis Tübingeni ringkonnas Baden-Württembergi liidumaal.

Isiklikku
---------

Dr. Herbert Tomberg oli kaks korda abielus: tema esimene abikaasa oli Karin Dagmar (neiuna Luchsinger, 1905–1938), teine abikaasa oli Hildegard Anna Elisabeth (neiuna Wolff, sündinud 1904). Tema isa Oskar Ernst Emil Tomberg oli Jõelähtme Püha Neitsi Maarja koguduse õpetaja, onu Nikolai Adolf Tomberg oli luterlik vaimulik Kamenets-Podolskis, onu Christoph Dietrich Georg Tomberg oli Vaivara koguduse õpetaja. Isapoolne vanaisa Johannes Tomberg oli rentnik Tudulinnas, emapoolne vanaisa Heinrich Ferdinand Hoffmann oli Koeru Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja.

Kirjandus
---------

* Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk. 109
*