recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Reherull** (ka **rehetamp**) oli hobuse jõul mööda viljaladet ringiveetav jäme puurull. Seda kasutati suvivilja, aga ka lina- ja ristikheinaseemne peksmiseks.

Ajaloost
--------

Euroopas oli reherull laialdaselt tuntud. 19. sajandi algul võeti see kasutusele Liivimaa mõisates, hiljem laialdaselt ka taludes, esmalt Lätis, seejärel Lõuna-Eestis. Reherullist loobuti 20. sajandi algul, kuna kasutusele võeti rehepeksumasin.

Ehitus
------

Reherull oli umbes 1 meetri pikkune ning 0,5 meetrise läbimõõduga. Sellesse tapiti ridadena mitukümmend neljakandilist puupulka (pikkusega kuni 12 cm), mille peale löödi kuni 12 cm kõrgused puulatid(liistud). Lattidega suruti rulli ringivedamisel viljapeadest terad välja. Reherulle valmistati ka liistudeta, laiade tapitud pulkadega. Veoaisad olid kinnitatud rulli ümbritseva raami külge.

Vaata ka
--------

* koot
* rabamispink

Viited
------

1. 1 2  Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 177
2. ↑  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Tallinn, Ühiselu AS trükikoda. Lk 249

Välislingid
-----------

* Reherull, Mõniste talurahvamuuseum
Madis Võõras 2021. aasta Arvamusfestivali teadusalal
**Madis Võõras** (sündinud 28. juulil 1955) on Eesti kosmosebüroo ja CERN-i büroo juht. Eelnevalt on ta olnud aktsiaseltsi Klement juhatuse esimees (1994–2002). Aastatel 1978–1991 töötas ta TTTK Mistras inseneri- ja leiduriametis. Ta on kuue patendi kaasautor.

Haridus
-------

Madis Võõras lõpetas 1973. aastal Väike-Maarja Gümnaasiumi, Tallinna Tehnikaülikooli mehaanikateaduskonna lõpetas 1979. aastal, õppis hiljem Tartu Ülikoolis ärijuhtimist ning sai seal 1999. aastal magistrikraadi tööga "Äriprotsessi optimiseerimine rõivatootmises".

Tunnustus
---------

* 2014 Valgetähe V klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  "Eesti kosmosebüroo". *EAS*. 31. märts 2022. Vaadatud 3. aprillil 2022.
2. ↑  "Täna aasta eest tegi Heiti Hääl ratsaspordi rekordtehingu". *Raamatupidaja*. 18. november 2010. Vaadatud 3. aprillil 2022.
3. 1 2  "Eesti on kosmoseriik". *Kuulutaja*. 9. detsember 2016. Vaadatud 3. aprillil 2022.
4. ↑  "Madis Võõras". *ETIS*. Vaadatud 3.4.2022.
**Carl-Olof Jacobson** (24. aprill 1929 – 4. juuni 2018) oli rootsi zooloog, Eesti Teaduste Akadeemia välisliige. 

Carl-Olof Jacobson on sündinud Öri linnas Edela-Rootsis. Ta lõpetas 1948. aastal Vänersborgis keskkooli ning asus õppima Uppsala Ülikoolis, kus omandas 1952. aastal magistrikraadi zooloogia alal. Ka järgmised teaduskraadid (1958 – litsentsiaat, 1964 – doktor) sai Carl-Olof Jacobson Uppsala Ülikoolist.

Doktorikraadi omandamise järel jätkus Carl-Olof Jacobsoni teadlasetee Uppsala Ülikoolis, kus ta on enam kui nelikümmend aastat töötanud õppejõuna (sh 1970–1994 zooloogilise morfoloogia professorina), olles aastatel 1977–1989 tehnika- ja loodusteaduste teaduskonna dekaan ning ülikooli juhatuse liige. 1994. aastast jätkus Carl-Olof Jacobsoni akadeemiline tegevus emeriitprofessorina arengu ja geneetika osakonnas. Aastatel 1989–1997 oli Carl-Olof Jacobson Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia peasekretär, kuuludes samal ajal ka Nobeli Fondi direktorite kogusse. Ta on töötanud külalisteadlasena Wistari Bioloogiainstituudis Philadelphias ja külalisprofessorina Texase Ülikoolis Austinis. Tema põhilised teadustööd on rakendusliku neurobioloogia ja puhta vee ökoloogia vallast. Vähemalt samavõrra tulemuslik kui erialases uurimistöös oli Carl-Olof Jacobsoni tegevus teaduskorralduse, teaduse tutvustamise ja teaduskoostöö edendamise valdkonnas. Ta oli ka kõrgelt hinnatud lektor Rootsi Rahvaülikoolis.

Carl-Olof Jacobson oli Rootsi Linné ühingu esimees. Ta kuulus Ameerika Teaduse Edendamise Assotsiatsiooni ning oli tegev mitmes erialaühingus, nagu Rahvusvaheline Rakendusbioloogide Selts jt.

Tunnustus
---------

* 1979 – valiti Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia liikmeks
* 1992 – valiti Rootsi Kuningliku Inseneriteaduste Akadeemia liikmeks
* 1995 – valiti Lundi Kuningliku Füsiograafia Seltsi liikmeks
* 1995 – valiti Eesti Teaduste Akadeemia välisliikmeks
* 2001 – Baltimaade akadeemiate medal, pikaajalise töö eest Balti- ja Põhjamaade akadeemiate vahelise koostöö edendamisel

Jacobson oli valitud ka Kuningliku Teaduste Selts Uppsalas ja Euroopa Teaduste, Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia liikmeks.

Välislingid
-----------

* Tutvustus Eesti Teaduste Akadeemia lehel
**Madis Norvik** (4. jaanuar 1932 Tallinn – 20. detsember 2013) oli eesti keeleteadlane ja teadusorganisaator.

Elulugu
-------

1950. aastal lõpetas Norvik Tallinna 1. Keskkooli, 1956 TÜ eesti filoloogia osakonna soome-ugri keelte erialal. 1958–1961 oli ta Keele ja Kirjanduse Instituudi (KKI) aspirant toponüümikas.

Norvik oli 1956–1958 Viljandi 2. Keskkooli, õhtukeskkooli ja meditsiinikooli eesti keele ja kirjanduse õpetaja, 1961–1968 KKI murdesektori nooremteadur, 1968–1985 KKI teadussekretär, 1985–1987 välissuhete teadussekretär, 1987–1995 direktori abi välissuhete alal.

Madis Norvik oli Piret Norviku abikaasa.

Teadustöö
---------

Madis Norviku uurimisvaldkond oli eesti keele toponüümika.

Ta tegeles aastaid fennougristikaalase teadusorganisatoorse tööga, oli III rahvusvahelise fennougristide kongressi (Tallinn, 1970) sekretär, osales 1970–2005 NSV Liidu TA Nõukogude fennougristide komitee eestseisuse (kuni 1991) ja Eesti fennougristide komitee liikmena 8 rahvusvahelise fennougristide kongressi organiseerimises, oli umbes 20 aastat (kuni 1991) NSV Liidu ja Soome vahelise Teaduslik-Tehnilise Koostöökomisjoni keeleteaduse ning kirjanduse ja rahvaluule töörühma NSV Liidu poolne liige ja teadussekretär, 1994–2001 Soome Alfred Kordelini Sihtasutuse Eesti fondi esindaja Eestis. Ta oli instituudi 50. aastapäeva puhul koostatud "Eesti filoloogia poolsajand Teaduste Akadeemias: väljaannete bibliograafia 1947–1996" (Tallinn, 1997) lingvistikaosa bibliograafia ning ajakirja Keel ja Kirjandus koondregistrite (1978–1997, ilm 1988, 2005) koostajaid.

Ta oli Soome Kirjanduse Seltsi korrespondentliige. Saanud Eesti Teaduste Akadeemia au- ja tänukirju. Ligi 20 teadustrükist.

Teoseid
-------

* Isuri ja vadja keele sufiksi -zikko päritolust. // Emakeele Seltsi aastaraamat 5 (1959)
* Emakeele Selts ning Keele ja Kirjanduse Instituut eesti kohanimede kogujana ja uurijana. // Emakeele Seltsi aastaraamat 6 (1960)
* Kohanimedest Koka-, Koke-, Koki-. // Emakeele Seltsi aastaraamat 8 (1962)
* Miks on Järvemaa asemel Järvamaa? // Nonaginta. Tallinn 1963
* Juhend kohanimede kogumiseks (koostaja). Tallinn 1967
* Der Dritte Internationaler Finnougristenkongress. Третьий межд. Конгресс финно-угроведов. // Congressus Tertius Internationaler Fenno-Ugristarum Tallinae Habitus 17.–23. august 1970. I. Acta linguistica. Tallinn 1975

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 24

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Aiamaa peatuskoha elamu
**Aiamaa raudteepeatus** oli raudteepeatus Tartu–Valga liinil Nõo vallas Aiamaa külas.

Peatus asus Ropka raudteejaama ja Nõo raudteejaama vahel (kilometraaž 440,26). 

Avamisel jäi peatus Meeri valda. Aiamaal peatusid kõik Tartu–Elva rongid ja tavalised Tartu–Valga rongid. Viimane reisirong peatus Aiamaa raudteepeatuses 2008. aastal, enne Tartu–Valga raudtee remondi algust. Pärast rongiliikluse taastamist (2010) reisirongid enam Aiamaa peatuses majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi otsuse järgi ei peatunud. Peatuskoht suleti seda kasutavate reisijate vähesuse tõttu.

Aiamaa raudteepeatuses oli madal, 20 cm kõrgune ja 30 meetri pikkune perroon, mis lammutati raudteelõigu remondi käigus 2009. aastal. Reisijate ooteruum oli lammutatud juba mõni aasta varem.

Viited
------

1. 1 2  AS Eesti Raudtee avaldamata andmed
2. ↑  Tartu-Valga rongiliiklus seiskub raudteeremondi tõttu mitmeks kuuks
3. ↑  Jätke meile rongipeatus alles!
4. ↑   Maa-ameti aerofotode andmetel vahemikus 2002–2006.

Välislingid
-----------

* Infot peatuse kohta; fotod (*vene keeles*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Ropka |  **Aiamaa** | Nõo  |
Hoang Thanh Trang (2013)
**Hoang Thanh Trang** (sündinud 25. aprillil 1980 Hanois) on vietnami päritolu Ungari maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2007). 

Hoang hakkas malet mängima neljaaastaselt. 10-aastaselt asus ta koos vanematega elama Ungarisse. Tal on Vietnami ja Ungari kodakondsus. 1998. aastal tuli ta Vietnami esindajana naisjuunioride maailmameistriks ja 2000. aastal Aasia naiste malemeistriks. 

2013. aastal võitis ta Belgradis Ungari esindajana Euroopa naiste malemeistri tiitli. Ta on osa võtnud 9 naiste maleolümpiast – Vietnami (1994–2002) ja Ungari (2006–2012) naiskonna koosseisus.

Maailmameistrivõistlused
------------------------

Hoang mängis naiste maailmameistrivõistlustel. 1995. aastal MM-i tsoonidevahelisel turniiril Chișinăus (52 osavõtjat) jagas ta 17–24. kohta. 2001. aastal MM-i turniiril Moskvas (64 osavõtjat) pääses Hoang teise ringi, kuid kaotas seal Aleksandra Kostenjukile, 2004. aastal MM-i turniiril Elistas kaotas ta teises ringis Tatjana Kossintsevale. 2008. aastal MM-i turniiril Naltšikis võitis ta teises ringis Monika Soćkot, kuid kaheksandikfinaalis kaotas Humpy Konerule. 2010. aastal MM-i turniiril Antakyas kaotas ta teises ringis Katerõna Lagnole ja 2012. aastal MM-i turniiril Hantõ-Mansiiskis kaotas teises ringis Tatjana Kossintsevale. Ka 2018. aastal MM-i turniiril Hantõ-Mansiiskis kaheksandikfinaali ta ei pääsenud, kuna kaotas teises ringis Jekaterina Lagnole.

Hoang sai FIDE-lt 1995. aastal naiste rahvusvahelise meistri, 1995. aastal naiste suurmeistri, 1995. aastal rahvusvahelise meistri ja 2007. aastal rahvusvahelise suurmeistri nimetuse.

Välislingid
-----------

* Hoang Thanh Trang FIDE andmebaasis
**Garage48** on üritus (inglise keeles "hackathon" ), mis võimaldab inimestel ja iduettevõtetel uusi äriideid ellu viia. Selles osalejad peavad 48 tunni jooksul oma idee prototüübiks realiseerima ja võimalusel küsima ideele ka klientide tagasisidet. 

Seni on toimunud mitusada üritust. Sageli on üritusel teema, millel ideid oodatakse ja teostatakse, näiteks tarkvara- ja mobiilirakendused, kosmos, riistvara, tervishoid, haridus, küberkaitse, puidutooted jne. 

Garage48 üritused said alguse Eestist 2010. aasta aprillis ja on nüüdseks levinud ka mujale maailma. Garage48 Sihtasutuse algatasid tehnoloogiaettevõtjad Jüri Kaljundi, Rain Rannu, Ragnar Sass, Martin Villig, Priit Salumaa ja Asko Seeba. 

Selline üritus toimub skeemi järgi, kus mitukümmend osalejat kogunevad reede õhtul, kõik saavad oma ideid lühidalt tutvustada. Ideed pannakse seinale ja iga osaleja peab valima oma lemmikidee. Neid ideid, mis saavad kokku 4–7-liikmelise meeskonna, hakatakse ellu viima. Korraldajad pakuvad meeskondadele ruume, mentoreid ja süüa-juua ning koordineerivad tegevust. 

Meeskonnad peavad 48 tundi hiljem esitlema oma prototüüpe, mida hindavad žürii ja publik. Paremaid tunnustatakse nii rahaliste kui ka mitterahaliste auhindadega.

Vaata ka
--------

* TEDx

Viited
------

* Garage48 koduleht
	+ Garage48 Facebookis
	+ Garage48 YouTube'is
	+ Garage48 Twitteris
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on laevast; teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Ofelia (täpsustus).* |

---


|  |
| --- |
| 
**Ofelia** |
| **Liin:** | Rohuküla–Heltermaa |
| **Ehitaja:** | Krögerwerft GmbH, Saksamaa |
| **Ehitatud:** | 1968 |
| **Pikkus:** | 74,38 meetrit |
| **Laius:** | 16,84 meetrit |
| **Süvis:** | 3,81 meetrit |
| **Reisijakohti:** | 800 |
| **Autokohti:** | 110 |
| **Võimsus:** | 2354 kW |
| **Kiirus:** | 14,5 sõlme |
|

**Ofelia** oli Saaremaa Laevakompanii parvlaev, mis oli ehitatud 1968. aastal Saksamaal Kröger Werfti laevatehases. 

Ofelia sõitis aastail 1998–2012 peamiselt Rohuküla–Heltermaa liinil.

19. juunil 2012 müüdi Ofelia Sjöfartstidningeni teatel Lissaboni firmale Roris Maritime Co. Ltd. sõiduks piki Angola rannikut loodaval parvlaevaliinil. Laeva uueks nimeks pandi **Tuizidi**, pardale maaliti uus kaubamärk Angocab ja lipuriigiks sai Saint Kitts ja Nevis. 

2022. aastal oli Tuizidi näha Angolas Praia do Saricos randa kinni triivinuna ja hüljatuna.[*viide?*]

* Ofelia Suures väinas, 2007Ofelia Suures väinas, 2007
Konstantin Ilkovski (2013)
**Konstantin Konstantinovitš Ilkovski** (vene keeles Константин Константинович Ильковский; sündinud 12. jaanuaril 1964 Batagais Verhojanski rajoonis Jakuudi ANSV-s) on Venemaa ja Sahha poliitik, ekskuberner.

Aastatel 2002–2011 oli ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi Riigikogu (Il Tümene) ja 2011–2013 Riigiduuma liige. Aastatel 2013–2016 juhtis ta kubernerina Siberi föderaalringkonda kuuluvat Taga-Baikali kraid.

Päritolu, haridustee ja töökäik
-------------------------------

Konstantin Ilkovski sündis Põhja-Jakuutias asuvas Batagai alevis. Tema vanemad olid Batagaisse sattunud suunamisega pärast õppeasutuse lõpetamist. 

1986. aastal lõpetas ta Plehhanovi-nimelise Leningradi Mäeinstituudi mäeinseneri-geoloogi kutsega. Pärast seda töötas ta Põhja-Jakuutia piirkonna mäetööstusettevõtetes.

1994. aastal sai ta teise kõrghariduse Venemaa Föderatsiooni juures asuvast Rahvamajanduse Akadeemiast. Hiljem kaitses ta majandusteaduste kandidaadi kraadi.

Aastatel 1998–1999 töötas ta Sahha tööstusministri esimese asetäitjana, 1999–2000 Sahha (Jakuutia) Vabariigi presidendi administratsiooni juhi esimese asetäitjana ja 2000–2009 Jakutskis asuva aktsiaseltsi Jakutskenergo peadirektorina.

2011. aastal pääses ta poliitilise partei Õiglane Venemaa nimekirjas Riigiduumasse. Lahkus sealt seoses määramisega 1. märtsil 2013 Venemaa Föderatsiooni presidendi Vladimir Putini seadlusega Taga-Baikali krai kuberneri ajutiseks kohusetäitjaks. 8. septembril 2013 toimunud krai kuberneri otsestel valimistel sai ta 71,6% valijate häältest ja 18. septembril astus Taga-Baikali krai kuberneri ametisse.

2016. aasta veebruaris rahuldas president Putin kuberner Ilkovski tagasiastumispalve. Viimane oli seotud Taga-Baikali krai väga halva finantsseisuga ja krai võimueliidi sisetülidega.

2016. aasta septembris teatas Taga-Baikali krai ekskuberner Ilkovski enda valmisolekust vajadusel asuda Sahha (Jakuutia) Vabariigi etteotsa.

Tunnustus
---------

* Sahha (Jakuutia) Vabariigi teeneline rahvamajanduse töötaja
* Sahha (Jakuutia) Vabariigi riiklik preemia materiaalse tootmise valdkonnas

Viited
------

1. ↑  СР: забайкальский глава ушел в отставку из-за внутриэлитного конфликта. ria.ru, 17. veebruar 2016
2. ↑  Ильковский о Якутии: «Я готов возглавить республику». news.rambler.ru, 20. september 2016

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Konstantin Ilkovski** |

* Константин Ильковский. compromat.ws, 10. aprill 2017
**Tõnu Altosaar** (sündinud 7. oktoobril 1943 Tallinnas) on Kanadas Torontos elav Eesti juurtega arhitekt. 

Altosaar on partner Kanada ühes suuremas arhitektuurifirmas Bergman & Hamann, kelle projekteeritud on suurem osa uuematest pilvelõhkujatest Toronto südalinnas. Tema projekteeritud pilvelõhkujaid leidub ka paljudes teistes maailma suurlinnades.

Altosaare pere lahkus Eestist, kui ta oli 11-kuune. Lapsepõlve veetis ta Rootsis ning 5-aastaselt suundus perega elama Kanadasse. Ta lõpetas Toronto Ülikooli ning alustas arhitektuurifirmas Bergman & Hamann tööd 1967. aastal. Aastal 1975 sai ta samas firmas partneriks ning töötab seal siiani vanema äriosaniku ja Lähis-Ida tegevdirektorina. Ta on olnud seotud suurte projektidega Indoneesias, Indias, Mehhikos ja Euroopas. Tema suurimate projektide hulka kuuluvad Torontos asuvad RBC Centre, Brookfield Place, First Canadian Place ja First Canadian Centre (Calgary) ning mitmed suurejoonelised hotellid Niagara joa juures.

Tõnu Altosaar on korp! Sakala vilistlane.

Välislingid
-----------

* Tõnu Altosaar Veebiakadeemias
* Kaire Tensuda "Arhitekt Tõnu Altosaar on projekteerinud paljudes maailma riikides" Eesti Elu, 15. aprill 2005
* Ingrid Tähismaa "Pilvelõhkujate pagar Tõnu Altosaar" NaisteMaailm, 8. jaanuar 2008
* Tõnu Altosaar ETV saates "Püramiidi tipus", 22. jaanuar 2011
*
Asendikaart
**Ofanto** (ladina keeles **Aufidus**) on Itaalias Campania, Basilicata ja Apuulia maakonnas voolav jõgi.

Ofanto jõgi algab Irpinia platoolt Avellinost idas, San Giorgio del Sanniost kagus ja Cervialto mäest põhjas 715 m kõrguselt. Esmalt voolab ta läbi Lucano Apenniinide itta, jõuab Basilicata piirini ja voolab tükk aega selle piirijõena. Ta pöördub põhja ning möödub Rionero in Vulturest, Vulture mäest ja Melfist lääne poolt, jõuab siis Apuulia piirini ja pöördub taas itta. Ta möödub Lavellost põhja poolt ja pöördub kirdesse. Alles sel kohal lakkab ta olemast Basilicata piirijõgi ja jätkub Apuulias, voolates läbi Canosa di Puglia. Jõgi suubub Aadria merre Barletta lähistel Fiumaras. Ofanto suuet loetakse Manfredonia lahe lõunapoolseks punktiks.

Ofanto suubub Aadria merre Barlettast loodes, moodustades väikese delta, mille peamised harud on muutunud estuaarideks.

Ofanto on 170 km pikk. Antiikajal oli ta laevatatav kuni Canusiumini, mida tänapäeval nimetatakse Canosa di Pugliaks.

Ofanto on muutuva veehulgaga jõgi, millele on iseloomulikud sügisesed ja talvised üleujutused ning suvine madalvesi. Hoolimata suhteliselt suurest pikkusest ja valglast (2780 km²), on jõe keskmine vooluhulk suudmes suhteliselt väike, alla 14 m³/s.

Jõe kallastel asuvad järgmised omavalitsusüksused:

* Avellino provintsis: Andretta, Aquilonia, Bisaccia, Cairano, Calitri, Caposele, Conza della Campania, Guardia Lombardi, Lacedonia, Lioni, Monteverde, Morra De Sanctis, Nusco, Sant'Andrea di Conza, Sant'Angelo dei Lombardi, Teora, Torella dei Lombardi
* Potenza provintsis: Atella, Melfi, Lavello, Pescopagano, Rapone, Rionero in Vulture, Ruvo del Monte
* Foggia provintsis: Ascoli Satriano, Candela, Cerignola, Rocchetta Sant'Antonio
* Barletta-Andria-Trani provintsis: Barletta, Canosa di Puglia, Margherita di Savoia, Minervino Murge, San Ferdinando di Puglia, Spinazzola, Trinitapoli.

216 eKr toimus Ofanto jõe lähedal Cannae lahing.

Galerii
-------

* Antiikne rooma sild Monteverde lähedalAntiikne rooma sild Monteverde lähedal
* Ofanto jõgi Cairano lähedalOfanto jõgi Cairano lähedal

Viited
------

1. ↑  Suur maailma atlas, lk. 62-63, välja arvatud kõrgus merepinnast
2. ↑  Antiigileksikon, 1. kd. lk. 77
3. ↑  Antiigileksikon, 1. kd. lk. 96

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ofanto** |
Konstantin Feoktistov (1965)
**Konstantin Petrovitš Feoktistov** (vene keeles Константин Петрович Феоктистов; 7. veebruar 1926 Voronež – 21. november 2009 Moskva) oli vene kosmonaut ja kosmosetehnikakonstruktor. 

Konstantin Feoktistov lõpetas 1949. aastal Baumani Moskva Kõrgema Tehnikakooli. Diplomitöö käsitles õhureaktiivmootoreid. Töötas raketiehituse konstrueerimisbüroodes. 1955. aastal kaitses ta kandidaadiväitekirja tiibrakettide teooria alal.

Alates 1957. aastast töötas ta Sergei Koroljovi juhtimisel erikonstrueerimisbüroos nr 1 (OKB-1), kus osales esimese Maa tehiskaaslase väljatöötamisel, juhtis kosmoselaevade Vostok ja Voshod projekteerimist ning oli juhtivkonstruktor kosmoselaevade Sojuz, Sojuz T, Sojuz TM, Progress, Progress-M, samuti orbitaaljaamade Saljut ja Mir väljatöötamisel. 1967. aastal sai ta tehnikateaduste doktori kraadi.

Oktoobris 1964 osales Feoktistov kosmoselaeva Voshod-1 pardal 24 tundi kestnud lennul Maa orbiidil (koos Vladimir Komarovi ja Boriss Jegoroviga). Feoktistov oli esimene kosmoselaeva konstruktor, kes katsetas enda loodud lennumasinat kosmoses.

Tunnustus
---------

* 1964 – Nõukogude Liidu kangelane
* 1964 – NSV Liidu teeneline meistersportlane

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Konstantin Feoktistov** |

| * v
* r
NSV Liidu kosmoselendurid |
| --- |
| 1960. aastad | 

*1961* Gagarin, G. Titov •
*1962* Nikolajev, Popovitš •
*1963* Bõkovski, Tereškova •
*1964* Jegorov, Komarov, Feoktistov •
*1965* Beljajev, Aleksei Leonov •
*1968* Beregovoi •
*1969* V. Volkov, Volõnov, Gorbatko, Jelissejev, Kubassov, Filiptšenko, Hrunov, Šatalov, Šonin
 |
| 1970. aastad | 

*1970* Sevastjanov •
*1971* Rukavišnikov, Dobrovolski (postuumselt), Patsajev (postuumselt) •
*1973* Klimuk, Lazarev, Lebedev, Makarov •
*1974* Artjuhhin, Djomin, Sarafanov •
*1975* Gretško, Gubarev •
*1976* Aksjonov, Žolobov, Zudov, Roždestvenski •
*1977* Glazkov, Kovaljonok, Rjumin •
*1978* Džanibekov, Ivantšenkov, Romanenko •
*1979* Ljahhov
 |
| 1980. aastad | 

*1980* Kizim, Malõšev, Popov, Strekalov •
*1981* Savinõhh •
*1982* Berezovoi, Savitskaja, Serebrov •
*1983* Aleksandrov, V. Titov •
*1984* Atkov, Volk, V. Solovjov •
*1985* Vasjutin, A. Volkov •
*1987* Viktorenko, Laveikin, Levtšenko •
*1988* Manarov, A. Solovjov •
*1989* Krikaljov, Poljakov
 |
| 1990. aastad | 

*1990* Balandin •
*1991* Artsebarski, Aubakirov, Afanasjev, Manakov
 |
**Regressioonanalüüs** meetodite kogum statistikas, kus uuritakse suuruste vahelist sõltuvust ja võimalusi sõltuvuse funktsionaalseks kirjeldamiseks etteantud valemi põhjal. Regressioonanalüüsi käigus leitakse regressioonmudeli deterministlik komponent. Levinuim regressioonanalüüsi tüüp on linearregressioon, milles leitakse lineaarne seos, mis kirjeldab ette antud andmete vahelist seost mingi määratud matemaatilise kriteeriumi alusel võimalikult lähedaselt.

Regressioonmudel
----------------

Uurides suuruste vahelist sõltuvust ja proovides kirjeldada antud funktsionaalset sõltuvust etteantud valemi põhjal eeldatakse, et sõltuvus koosneb täpselt määratavast komponendist (determineeritud) ja juhuslikust komponendist. Sellise eeldusega seost nimetatakse regressioonmudeliks. Seega koosneb regressioonmudel deterministlikust ja juhuslikust komponendist.

Defineerides üldjuhul, et juhuslik(ud) suurus(ed) {\displaystyle Y\_{i}} on funktsionaalses sõltuvuses juhuslikust suurusest/juhuslikest suurustest {\displaystyle X\_{i}} ja {\displaystyle \beta } on määratavad deterineeritud komponendi parameetrid. Tähistades erinevat päritolu juhusliku kompnendi {\displaystyle e\_{i}} võib regresioonmudeli kirja panna kujul:

{\displaystyle Y\_{i}=f(X\_{i},\beta )+e\_{i}}
Regressioonanalüüsi eesmärgiks on määrata täpne funktsiooni kuju {\displaystyle f(X\_{i},\beta )}, mis kirjeldab võimalikult täpselt ette antud andmete muutujate vahelist seost. Regressioonanalüüsi läbiviimiseks tuleb funktsiooni {\displaystyle f} matemaatiline kuju ette anda.

Vaata ka
--------

* Korrelatsioonanalüüs
* Polünomiaalne regressioon
* Linearregressioon

Viited
------

1. ↑  Ako Sauga (2020). *Statistika õpik majanduseriala üliõpilastele*. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikooli kirjastus. Lk 422. ISBN 978-9949-83-519-5.
Vaade paavsti eluruumidele Püha Peetruse väljakult
Apostliku palee mudel
**Apostlik palee** (ladina keeles *Palatium Apostolicum*), tuntud ka kui **Paavsti palee** ja **Vatikani palee**, on Vatikanis Püha Peetruse basiilikast kirdes asuv Rooma Katoliku Kiriku paavsti ametlik residents.

Palee on mitmest hoonest koosnev kompleks, milles on enam kui 1000 ruumi. Lisaks paavsti eluruumidele asuvad palees ka Püha Tooli ja Rooma Katoliku Kiriku töötajate ametiruumid, kabelid, muuseumid ja kunstigaleriid. Palee tuntumad osad on Vatikani raamatukogu, Vatikani salaarhiiv, Vatikani muuseumid, Sixtuse kabel, Raffaeli saalid ja Borgia eluruumid. Varem asus kompleksis ka Vatikani observatoorium. Mitmed palee osad, näiteks Cappella Paolina kabel, Sala Regia saal ja Scala Regia (*Kuninglik trepp*), on turistidele suletud.

Vaata ka
--------

* Domus Sanctae Marthae
* Lateraani palee

Viited
------

1. ↑  "The Apostolic Palace" (inglise keeles). Vatikan. Vaadatud 24. september 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)

Välislingid
-----------

* Apostlik palee – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib ringkonnast; endise valla kohta vaata artiklit Ofoteni vald* |

---

Efjorden Ballangeni vallas Narvikist edelast.
Bjerkvik on tähtis teederist. E10 läheb läände Lofootidesse ja E6 läheb põhja poole Tromsi suunas.
**Ofoteni ringkond** (norra *Ofoten*, põhjasaami *Ufuohttá*) on ringkond Norra põhjaosas. Ta hõlmab Nordlandi maakonna mandriosa põhjaosa (Tysfjordi, Ballangeni, Evenesi, Tjeldsundi, Narviki ja Lødingeni valla).

1. oktoobril 2007 oli elanike arv 28 037. Ofoteni pindala on 5512 ruutkilomeetrit. 

Ringkonna keskus on Narvik.

Ofoten on nime saanud Ofotfjordeni järgi, mis moodustab Ofoteni keskme (algselt nimetati Ofoteniks fjordi ennast).

Ofotenit iseloomustavad fjordid, mida ümbritsevad kuni 1700 m kõrgused mäed (Rootsi piiri ääres küünivad mäed ligi 1900 meetrini).

Ofotenist läände jäävad Lofoodid, idasse Rootsi. Põhja pool on Tromsi maakond, lõuna pool Salteni ringkond. 

Ofoteni ringkond langeb kokku Ofoteni majanduspiirkonnaga. 

Kõik ringkonna vallad peale Lødingeni valla teevad koostööd piirkonnanõukogu Ofotsamvirket raames. Lødingeni vald osaleb Vesteråleni piirkonnanõukogus. 

Ofoteni ringkond kuulub Ofoteni tingikohtu ja Hålogalandi lagmannikohtu alluvusse.

Ofoteni ringkond kuulub Lõuna-Hålogalandi piiskopkonna Ofoteni piiskopkonda.

Ofoten kuulus Salteni foogtkonda.
**Konstantin Ollik** (12. jaanuar 1917 Tallinn – 18. august 1989 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane.

Elulugu
-------

Lõpetas 1935 Tallinnas Jakob Westholmi Gümnaasiumi, 1944 Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusmehaanikateaduskonna tööstus- ja tsiviilehituse erialal, tehnikakandidaat (1954, TPI). Oli 1944–1956 TPI ehitusmehaanika ja -konstruktsioonide kateedri assistent ja vanemõpetaja, aastast 1956 dotsent, 1962–1972 ehitusmehaanika kateedri juhataja, 1972–1977 dotsent, 1976–1984 EKE Projekti peaspetsialist.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: deformatsioonimehaanika, tugevusõpetus, ka ehitusmehaanika ja teoreetiline mehaanika. Uuris materjalide tugevusomaduste füüsikalisi aluseid. Oli betooni survetugevuse kaudse määramise meetodi (nn pendelvasarameetodi) autoreid. Esines teaduskonverentsidel. ENE kaasautor. 21 teadustrükist, sh kõrgkooliõpikud.

Teoseid
-------

* Tugevusõpetus (kaasautor O. Roots). Tallinn, 1965
* Masinaehitaja käsiraamat I. Pingete ja deformatsioonide arvutus. Tallinn, 1968
* Materjalide korpuskulaarmudel tugevusõpetuses. // TPI Toimetised 227 (1965)
* Suured deformatsioonid ja materjali purunemine (Deponeeritud käsikiri, 1969)

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Eesti entsüklopeedia 14, 342
* Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 209, 228, 238-239, 438, 483
* Ehitusinsenerid TPI-st. Tallinn, 1986, 216
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Konstantin Orgin** (vene keeles *Константин Петрович Оргин*; 10. juuli 1910 Saveljevka küla, Orenburgi oblast – 5. oktoober 1964 Kumertau, Baškiiri ANSV) oli Suures Isamaasõjas osaleja, Leningradi rinde 11. laskurdiviisi 219. laskurpolgu 3. kuulipildujate roodu kuulipildujalahingupaari esimene number, Nõukogude Liidu kangelane, nooremseersant.

Konstantin Orgin võeti 28. juulil 1941 Punaarmeesse ja osales Suure Isamaasõja lahingutes alates 1941. aasta augustist. 1943. aastal sai temast Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei liige. 28. juulil 1943 sai ta haavata. 1944. aasta veebruaris osales ta Narva pealetungis. 

Lahingutes üles näidatud sõjalise vapruse eest sai ta Punatähe ordeni. 

Teda autasustati ka medaliga Leningradi kaitsmise eest ja Suure Isamaasõja võidu medaliga. 

5. oktoobril 1944 anti talle Nõukogude Liidu kangelase aunimetus.

Pärast Teist maailmasõda töötas ta kolhoosi esimehena ja ettevõttes Baškirugol.

Konstantin Orgin on maetud Kumertausse.

Tema järgi olid nimetatud tänavad Kumertaus ja Narvas (Konstantin Orgini tänav aastatel 1978–1994).

Viited
------

1. ↑  Герои страны
***Notice and take down*** (eesti keeles "teatamine ja kõrvaldamine", "märka ja eemalda", "märka ja võta maha") on illegaalse sisu teadetele reageerimise protseduur veebiteenustes, mis on kasutusel USA-s ja Euroopa Liidus. Selles süsteemis eemaldab veebiteenuse pakkuja enda majutatavalt veebiplatvormilt sisu, mille illegaalsuse kohta on talle tulnud teade.

*Notice and take down* on laialdaselt kasutusel autoriõiguse rikkumiste korral, kuid ka muu illegaalse veebisisu puhul nagu laim. USA ja ELi õiguses kuulub see protseduur veebiteenuste pakkujate piiratud vastutuse garantiide paketti (nn *safe harbor*), mille USAs kehtestas Digital Millennium Copyright Act 1998. aastal ja ELis elektroonilise kaubanduse direktiiv 2000. aastal. Piiratud vastutuse üks tingimusi on, et veebiteenuste pakkujad peavad kiirelt veebist eemaldama või tõkestama ligipääsu sellisele veebisisule, mille väidetavast ebaseaduslikkusest neid on teavitatud.

Alternatiivid
-------------

Autoriõiguse eri osapoolte hinnangul on *notice and take down*-protseduuril mitmeid nõrkusi: kasutajate poolelt vaadatuna tähendab illegaalsusest teataja tõenduskoormise puudumine, et sageli võetakse sisu veebist maha ekslikult või isegi pahatahtliku valesüüdistuse alusel, autoriõiguste valdajate seisukohalt kaasneb selle süsteemiga aga neile hulk tööd illegaalse sisu tuvastamisel. Seepärast on püütud töötada välja alternatiivseid süsteeme. Nii on Kanadas kasutusel mõnevõrra leebem *notice and notice*-protseduur, kus veebiteenuse pakkuja saadab sisu illegaalsusteate korral omakorda teate sisu üleslaadinud kasutajale, kuid sisu eemaldamise kohustus lasub kasutajal, mitte teenusepakkujal. Euroopa Liidus kavandatavas direktiivis autoriõiguste kohta digitaalsel ühtsel turul aga pakutakse välja rangem süsteem, mis paneb veebiteenuste pakkujatele eelfiltreerimise kohustuse (nn robotfiltrid).

Viited
------

1. ↑  *The Role of Internet Intermediaries in Advancing Public Policy Objectives*. OECD Publishing. 4. oktoober 2011. Lk 144. ISBN 9789264115637.
2. ↑  Thomas Mennecke (24. märts 2005). "Canada Plans P2P and file-sharing Crackdown". Slyck News.
3. ↑  "'Disastrous' copyright bill vote approved". *BBC News*. 20. juuni 2018. Vaadatud 1. juuli 2018.
4. ↑  Maack, Már Másson (19. juuni 2018). "The EU's disastrous Copyright Reform, explained by its lovers and haters". *The Next Web*. Vaadatud 21. juuni 2018.
**Aichi prefektuur** on Jaapani prefektuur Honshū saare keskosas. Asub Ise ja Mikawa lahe ääres.

Prefektuuri lääneosa on tihedalt asustatud, seal asub Nagoya linn koos eeslinnadega. Kõrgeim koht on Chasuyama mägi (1415 m). Suurim jõgi on Yahagi.

Haldusjaotus
------------

Aichi prefektuur on jaotatud 54 omavalitsusüksuseks, millest 38 on linnad (市, *shi*).

### Linnad

* Aisai
* Ama
* Anjō
* Chiryū
* Chita
* Gamagōri
* Handa
* Hekinan
* Ichinomiya
* Inazawa
* Inuyama
* Iwakura
* Kariya
* Kasugai
* Kitanagoya
* Kiyosu
* Komaki
* Kōnan
* Miyoshi
* Nagakute
* Nagoya
* Nishio
* Nisshin
* Okazaki
* Ōbu
* Owariasahi
* Seto
* Shinshiro
* Tahara
* Takahama
* Tokoname
* Tōkai
* Toyoake
* Toyohashi
* Toyokawa
* Toyota
* Tsushima
* Yatomi

Sümbolid
--------

Aichi prefektuuri tunnuslind on salupäll (*Otus scops*), tunnuspuu on jaapani punavaher (*Acer pycnanthum*) ja tunnuslill iiris (*Iris laevigata*).

Majandus
--------

Aichi tööstustoodang on Jaapani prefektuuridest kõige suurem. Seal asuvad autotööstuse ja lennukitööstuse ettevõtted. Aichi prefektuuris toimus maailmanäitus EXPO 2005.

Vaatamisväärsused
-----------------

* Meiji Mura vabaõhumuuseum
* ahvipark Inuyamas

Viited
------

1. ↑  ■

Välislingid
-----------

* Aichi prefektuuri koduleht

Jaapani prefektuurid

Aichi **·**  Akita **·**  Aomori **·**  Chiba **·**  Ehime **·**  Fukui **·**  Fukuoka **·**  Fukushima **·**  Gifu **·**  Gumma **·**  Hiroshima **·**  Hokkaidō **·**  Hyōgo **·**  Ibaraki **·**  Ishikawa **·**  Iwate **·**  Kanagawa **·**  Kagawa **·**  Kagoshima **·**  Kōchi **·**  Kumamoto **·**  Kyōto **·**  Mie **·**  Miyagi **·**  Miyazaki **·**  Nagano **·**  Nagasaki **·**  Nara **·**  Niigata **·**  Ōita **·**  Okayama **·**  Okinawa **·**  Ōsaka **·**  Saga **·**  Saitama **·**  Shiga **·**  Shimane **·**  Shizuoka **·**  Tochigi **·**  Tokushima **·**  Tōkyō **·**  Tottori **·**  Toyama **·**  Wakayama **·**  Yamagata **·**  Yamaguchi **·**  Yamanashi
**Aarne Pung** (kuni 1939 **Arnold Puns**; 30. juuni 1909 Kõnnu vald, Harjumaa – 14. august 1994 Tallinn) oli eesti agronoom ja põllumajandusteadlane, Eesti Teaduste Akadeemia liige (alates 1969).[*viide?*]

Elukäik
-------

Pung õppis 1932. aastast Tartu Ülikoolis agronoomiat ja lõpetas ülikooli 1938. aastal. 1946. aastal sai ta samas teaduste kandidaadi kraadi agronoomias (väitekiri "Tõuaretustöö aluseid Eesti NSV piimakarja taastamisel") ning 1953 doktorikraadi agronoomias (väitekiri "Eesti veisetõugude kujunemine ja teed nende parandamiseks"). Ta oli korporatsioon Rotalia vilistlane.

Aastatel 1936–1939 töötas Aarne Pung Tartu Ülikooli Zootehnika Katsejaama abiassistendina ja 1939–1941 Konjunktuurinstituudis. 1941–1944 teenis Pung Punaarmees. Hiljem oli ta Tartu Riikliku Ülikooli ja Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppejõud, professor (1954) ja akadeemik (1969). Aastatel 1962–1982 oli Pung tegev Eesti Mustakirju Karja Tõuaretuse Nõukogu esimehena.

Tema initsiatiivil loodi Eesti Teaduste Akadeemia juurde põllumajandusteaduste kraadinõukogu, mis võimaldas eestlastel Venemaa asemel kraade kaitsta kodumaal ja emakeeles.

Eesti NSV Teaduste Akadeemia liikmeks põllumajandusloomade tõuaretuse alal valiti ta 1969. aastal.[*viide?*]

Teadustöö
---------

Aarne Pung juhatas enam kui kaks aastakümmet EPA põllumajandusloomade aretuse kateedrit ning tal on suuri teeneid Eesti veisetõugude uurimisel.Tema juhtimisel asuti sõja järel välja selgitama tõuveiste arvu. Aastail 1948–1950 korraldas ta lehmade mõõtmise ekspeditsiooni ja 20 aasta pärast kordusmõõtmised.

Raamatuid
---------

* „Eesti mustakirju veisetõug" (1965) koos V. Kutti ja L. Vaheriga
* „Põllumajandusloomade aretus" (1966)
* „Veiste aretuse ja selektsiooniteooria areng Eestis" (1984)

Tunnustus
---------

* 1977 – Eesti NSV teeneline teadlane
* 1989 – Eesti Teaduste Akadeemia medal

Viited
------

1. 1 2  100 aastat akadeemik Aarne Punga sünnist. Maaleht, 30. juuni 2009
**Maardu** on küla Jõelähtme vallas Harjumaal.

Maardu küla on esmamainitud aastal 1241 (*Martaekilae*) ning Maardu mõisa (*Maarthe*) 1397. aastal. Küla mõisastati 18. sajandi keskpaigas.

Külas asuvad Maardu mõis, Maardu hiiemets, väikeselohuline kultusekivi Hiiekivi ning Maardu kivikalmete rühm. Põhjas piirneb küla Tallinna–Narva maanteega, millega ühendab küla keskust Maardu mõisa tee. Küla läbib Lagedi–Kostivere tee ja külla jääb ka üks bussipeatus (Maardu mõis). Lähimad kauplused, koolid, lasteaiad ja muud asutused jäävad sama valla Loo ja Kostivere alevikku.

1941. aasta 6. detsembril sündis Maardu külas talunike Evald ja Adele Hermaküla (sündinud Sepp) poeg Evald Hermaküla, hilisem tuntud näitleja, teatrilavastaja, filmilavastaja ja näitejuht.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 159 inimest. Neist 114 (71,7%) olid eestlased. 

Küla järgi on nimetatud Kallavere kihistu Maardu kihistik.

Vaata ka
--------

* Maardu
* Maardu mõisa kalmistu

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
2. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
3. 1 2  "Maardu küla". 12.12.2011. Vaadatud 30.01.2014.
4. ↑  Statistikaameti andmebaas
5. ↑  Stratigraafia info

Jõelähtme valla vapp
Jõelähtme valla asulad

**Alevikud:** Kostivere | Loo  

**Külad:** Aruaru | Haapse | Haljava | Ihasalu | Iru | Jõelähtme | Jõesuu | Jägala | Jägala-Joa | Kaberneeme | Kallavere | Koila | Koipsi | Koogi | Kostiranna | Kullamäe | Liivamäe | Loo | Maardu | Manniva | Neeme | Nehatu | Parasmäe | Rammu | Rebala | Rohusi | Ruu | Saha | Sambu | Saviranna | Uusküla | Vandjala | Võerdla | Ülgase
Valentin Serov. Konstantin Balmonti portree. 1905. Tretjakovi galerii, Moskva.
**Konstantin Balmont** (vene keeles Константин Дмитриевич Бальмонт *Konstantin Dmitrijevitš Balmont*; 15. juuni (vkj 3. juuni) 1867 Šuja, Ivanovo oblast, Venemaa – 23. detsember 1942 Pariis, Prantsusmaa) oli vene sümbolistlik luuletaja ja tõlkija, üks vene luule hõbeajastu suurkujusid 20. sajandi algul.

Balmont õppis Moskva Ülikoolis, kuid ei lõpetanud seda. Ta tõlkis luulet ja folkloori mitmest keelest, peamiselt saksa ja prantsuse keelest. Muuhulgas paistis ta silma Edgar Allan Poe tõlkijana vene keelde.

Konstantin Balmont oli korduvalt abielus. Tema viimane teadaolev romantiline suhe oli Eestist pärit krahvinna Dagmar Šahhovskajaga (sünd. paruness Lilienfeld, 1893–1967); nad kohtusid harva, kuid neil oli kaks last: Georgi (1922–1943?) ja Svetlana (s. 1925).

Paljud vene heliloojad kirjutasid muusikat Balmonti tekstidele: Mihhail Gnessin, Nikolai Mjaskovski, Nikolai Obuhhov, Sergei Prokofjev, Sergei Rahmaninov, Maximilian Steinberg, Igor Stravinski ja Sergei Tanejev. Üks ta tuntumaid tõlkeid on Edgar Allan Poe "Kellad", mis oli aluseks Rahmaninovi samanimelisele sümfooniale (op. 35).

Isiklikku
---------

Tema vennapoeg Vladimir Balmont (1901–1971) oli lammaste tõuaretaja, vennapojapoeg Boriss Balmont (1927–2022) oli Nõukogude Liidu riigitegelane, aastatel 1981–1986 Nõukogude Liidu tööpinkide ehituse ja tööriistatööstuse minister.

Teosed eesti keeles
-------------------

* Innokenti Annenski, Konstantin Balmont, Andrei Belõi, "Nii upuvad ööuttu laevad. Luulet". Vene keelest tõlkinud ja järelsõna: Kalju Kangur. Eesti Raamat, Tallinn 1981, 228 lk

Kirjandus
---------

* Bernhard Linde, "Kohtamisi vene kirjanikega" (Gorki, Brjussov, Majakovski, Balmont) – Looming 1940, nr 8, lk 866–877; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Konstantin Balmont** |
**Maardu kihistik** (inglise *Maardu Member*) on ordoviitsiumi ja Kambriumi ladestu Kallavere kihistu kihistik. Seda hakkas esimesena määratlema Karl Müürisepp aastal 1958.

Kihistiku stratotüüp on Maardu fosforiidikaevandus, selle neostratotüüp aga Ülgase paljand. Kihistik on nime saanud Maardu küla järgi.

Kihistik on Kallavere kihistu alumine kihistik, sellel lasub Suurjõe kihistik. Kihistiku moodustab valkjas- või pruunikashall liivakivi, mis sisaldab vahekihtidena aleuroliiti või argilliiti. Kihistiku keskmise osa moodustab kohati fosforiidina kaevandatud konglomeraat. Erinevalt Suurõe kihistikust erineb Maardu kihistikus lisaks detriidile ka terveid karbijäänuseid.

Viited
------

1. ↑  Maardu kihistik Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 30.08.2019)
2. ↑  Stratigraafia info
3. ↑  Eesti stratotüüpsed paljandid
4. ↑  Loodusmälestised. Natural heritage of Estonia. u. Harjumaa. Viimsi, Maardu, Jõelähtme. TTÜ Geoloogia Instituut, 2000. lk. 12-13

Välislingid
-----------

* Maardu kihistik Eesti geokogude infosüsteemis
Kaart
Kostivere mõisa sild maanteel
**Maardu–Raasiku tee** (registrinumbriga 11103) on kõrvalmaantee Jõelähtme ja Raasiku vallas. Tee pikkus on 12,0 km. 

Tee saab alguse Tallinna–Narva maantee üheksateistkümnendal kilomeetril Võerdla külas (Jõelähtme vald). Tee läbib Võerdla, Vandjala, Parasmäe, Aruaru ja Haljava küla ning Kostivere ja Raasiku aleviku. Tee lõpeb Raasiku alevikus (Raasiku vald). Tee ületab üht silda (Kostivere sild üle Jõelähtme jõe tee neljandal kilomeetril) ja kaheksat truupi. Teele jääb viis bussipeatust: Kostivere tee, Loodesalu, Kostivere, Parasmäe, Aruaru.

Vandjala külas ja Kostivere alevikus on tee mustkattega, ülejäänud on pinnatud kruusatee. Tee klass on V. Liiklussagedus on Vandjala külas ja Kostivere alevikus kuni Jõelähtme–Kostivere teeristini 1000–3000 autot ööpäevas, edasi vahemikus 200–500 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on Kostivere alevikus (40 km/h) ja selle sisse- ja väljasõitudel (50 ja 70 km/h), Raasiku aleviku sissesõidul (50 ja 70 km/h) ning tee kuuenda kilomeetri kurvilisel lõigul (50 ja 70 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.

Teega ristuvad kolmandal kilomeetril Aruküla–Kostivere tee, neljandal kilomeetril Kostivere tee ja Jõelähtme–Kostivere tee, tee lõpus Raasiku jaama tee ja Raasiku Elektri tee.
**Konstantin Kütt** (30. juuli 1906 Kõpu – 22. september 1944 Läänemeri) oli eesti vaimulik.

Ta lõpetas aastal 1926 Tallinna Linna Poeglaste Humanitaargümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1926–1927 ja 1931–1936 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas ning aastatel 1927–1930 õigusteaduskonnas. Ta oli Fraternitas Liviensise vilistlane. 

Ordineeriti 20. oktoobril 1937 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1938–1939 Haapsalu Püha Johannese koguduse adjunktõpetaja, aastatel 1939–1944 oli ta sama koguduse õpetaja (3. märtsil 1940 valiti ta ainsa kandidaadina Haapsalu koguduse õpetajaks 578 poolt- ja 16 vastuhäälega), hooldades aastatel 1941–1944 ka Noarootsi Püha Katariina kogudust; välja arvatud 14. juunist 2. oktoobrini 1942, mil ta oli Tallinna Peeteli koguduse õpetaja.

Ta hukkus Eestist põgenemisel laeval "Moero".

Viited
------

1. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
2. ↑  Esimene eesti pastor Haapsalus. Rahvaleht, 4. märts 1940, nr. 54, lk. 5.
3. ↑  Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. II, lk. 251
**Maare Kümnik** (15. märts 1936 – 13. november 2015) oli eesti bibliograaf. 

Ta sündis Tartus kirikuõpetaja Alfred Toominga peres esimese lapsena. 

Pere kolimise tõttu õppis ta eri algkoolides, keskkooli lõpetas 1954. aastal Viljandis. 1959. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli raamatukogunduse ja bibliograafia erialal. 

Lõpetamise järel töötas ta Sirgalas ja Kallastel. 1961. aastast töötas Tartu Ülikooli raamatukogus kõigepealt bibliograafi, seejärel toimetaja ning viimati sektori- ja osakonnajuhatajana. 

Lisaks tavapärasele väljaannete bibliografeerimisele, toimetamisele ja teatmeteenindusele kulus suur osa ajast raamatukogu kirjastuskolleegiumile, nõukogudele ja komisjonidele. Lisaks bibliograafiaõppuste läbiviimine üliõpilastele, raamatukogu ja kolleege tutvustavad artiklid perioodikas, ettekanded konverentsidel. Oma täpsuse, korrektsuse ja asjatundlikkuse tõttu tuli tal sageli nõustada bibliograafiate ja näituste koostajaid, nii õppejõude, üliõpilasi kui ka kolleege.

Enamik Tartu Ülikooli bibliograafia aastaraamatutest ilmus Maare Kümniku toimetamisel. Tema juhtimisel valmis Tartu Ülikooli biobibliograafilise kartoteegi süsteem ja sadadesse kastidesse ulatuv kartoteek. 

Toimetatud töid: "Tartu ülikooli toimetiste sisuregistrid 1893–1944", "Professor Juhan Aul". Kirjanduse nimestik 1919–1989, "Viktor Kalnin: bibliograafia 1957–2000".

1998. aastal ilmus Kümniku ja Kaja Noodla koostatud artiklikogumik "Meie õppisime raamatukogundust Tartu ülikoolis", kus eri lendude esindajad oma õpinguaastaid meenutavad. Pensionieaski osales ta Eesti raamatukogunduse biograafilise andmebaasi koostamisel.

Tunnustus
---------

* 1996–1997 Tartu Ülikooli medal
* 1997 Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu (ERÜ) aastapreemia
* 1999 Tartu Ülikooli Raamatukogu aastapreemia
* 2003 Tartu Ülikooli Raamatukogu teenetemärk
* 2004 Tartu Ülikooli medal
* 2008 ERÜ auliige

Ta kuulus Õpetatud Eesti Seltsi alates selle taasasutamisest 1988. aastal.

Viited
------

1. 1 2  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 5.12.2022.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib malagassi rahvarõivast; Šotimaa saare kohta vaata artiklit Lamba saar* |

---

***Lamba*** ('riie', kangas') on malagassi rahvarõivaste põhielement, malagasside tavaline rõivas. See on suur nelinurkne, tavaliselt puuvillast või siidist (traditsiooniliselt kalingurist) kangas. Seda peetakse sarongi kohalikuks variandiks. 

*Lamba* on 4...5 m pikkune, pikiti pooleks lõigatud ja kokku õmmeldud. 

Sõna *lamba* võib malagassi keeles tähistada mis tahes rõivast. 

*Lamba*'t kannavad nii mehed kui ka naised hällist hauani. Kihluse puhul vahetatakse *lamba*'sid.

Mehed kannavad enamasti tumedat vertikaalsete triipudega *lamba*'t. Naised kannavad valget või väga värvilist *lamba*'t sõlmega kinnitatuna kaenalde läbi, ümber pea või ümber vöökoha.

Kui *lamba*'t kantakse õlgadel, langeb üks hõlm üle vasaku õla selja taha. Leina puhul langeb hõlm üle parema õla.

*Lamba*'de tüübid
-----------------

*Lamba*'sid on mitut liiki:

* ***lambahoany***, puuvillane riie, mida kantakse õlgade all või vöökohal (peamiselt rannapiirkondades)
* ***lamba arindrano***, aadlike, rikaste ja vanade inimeste tseremooniarõivas
* ***lambamena***, surilina
* ***arindrano landihazo***, siidist ja puuvillast kokku pandud *lamba*
* ***jabo-landy***, siidist ja madagaskari raffiapalmi raffiast kokku pandud *lamba*
* ***salaka***, niudevöö, ümber niuete ja jalgade vahelt läbi seotud siidkangas, mida mehed kandsid aluspesuna

Levik
-----

*Lamba* on levinud Maskareenidele, eriti Réunionile, kus teda kantakse rannarõivana nagu *pareo*'d. 

Réunioni laulja Pierre Rosely on teinud Henri Ratsimbazafy malagassi *séga*'st "Valge *lamba*" kaveri, mis 1980ndatel oli India ookeani maades menukas.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **lamba** |

* *Lamba* lehekülg (*prantsuse ja malagassi keeles*)
**Maarika Järvi** (sündinud 29. jaanuaril 1964 Tallinnas) on eesti flötist, kes 1980. aastal emigreerus Ameerika Ühendriikidesse.

Õpingud
-------

Maarika Järvi õppis flööti Tallinna Muusikakoolis Kaljo Westi juhendamisel. Pärast emigreerumist jätkas õpinguid Bostoni ja New Englandi konservatooriumis. Muusikamagistri kraadi sai ta Carnegie Mellon Universitys.

Töö
---

Maarika on töötanud esiflötistina kolmes Hispaania orkestris. Solistina on esinenud veel mitme nimeka kollektiiviga, sealhulgas Inglise Kammerorkestri, Detroiti Sümfooniaorkestri ja Göteborgi Sümfoonikutega Rootsis, kammerorkestriga Lyra Borealis Torontos, Ankara Presidendi Sümfooniaorkestriga Türgis, ERSO, Tallinna Kammerorkestri ja Moskva Kammerorkestriga.

Salvestised
-----------

* "Musica Triste" (2002), millel on Eduard Tubina, Kuldar Singi, Heino Jürisalu ja Eino Tambergi flöödikontserdid;
* "Celestials" (2001), kuhu kuulub kaks spetsiaalselt temale kirjutatud uut kontserti, Peeter Vähi "Taevase järve laul" ("Chant of the Celestial Lake") ja Urmas Sisaski "Leoniidid" ("Leonides");
* "Méditations" (1995), kus koos mängivad flööt, vioola ja harf.

Isiklikku
---------

Ta on Neeme Järvi tütar ning Paavo Järvi ja Kristjan Järvi õde.

Viited
------

1. ↑  David Oistrahhi Festival, vaadatud 23. jaanuar 2013
Karjääri idaosa Rebala külas
**Maardu fosforiidikaevandus** oli fosforiidikaevandus Maardu ja Jõelähtme valla piiril.

Maardu allmaakaevandus avati 1940. aastal Kroodi oru juures. Varem tegutses lähedal 1938. aastal suletud Ülgase fosforiidikaevandus.

1954. aastal avati Maardus avamaakaevandus (karjäär). Pärast karjääri avamist allmaakaevandamine vähenes ja 1965. aastal see lõpetati.

Avakaevandamise suurim probleem oli katendis oleva diktüoneemaargilliidi isesüttimine, mis hakkas tekitama keskkonnareostust. Näiteks hakkasid diktüoneemaargilliidi tuhast välja lahustuma mitmed raskmetallid. Kaevanduse keskkonnaprobleemide avalikustumine mõjutas ka 1980. aastate fosforiidisõda.

Maardu avakaevandus suleti 1991. aasta jaanuaris keskkonnaprobleemide ja vähese majandusliku tasuvuse tõttu.

Kaevandus on Kallavere kihistu Maardu kihistiku stratotüüp. Kaevanduse ala ei ole rekultiveeritud, ent see on siiski kinni kasvamas. Varem paljandus seal Türisalu kihistu ja Suurjõe kihistiku all Maardu kihistiku liivakivi.

Vaata ka
--------

* Maardu graniidikaevandus

Viited
------

1. 1 2 3 4  Maardu fosforiidileiukoht. Mäenduse ja geoloogia teadusklubi (vaadatud 09.08.2016)
2. ↑  Stratigraafia info
3. ↑  Eesti stratotüüpsed paljandid

Välislingid
-----------

* Pilte fosforiidikaevandusest kaevandused.blogspot.ee kodulehel