recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Zelva rajoon** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Hrodna oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 870 km². 2009. aasta seisuga elas seal 19 119 inimest.

Rajoon moodustati 1940. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Dabrasielcy, Dziarečyni, Hałynka, Karałini, Kramianica, Słavacičy, Synkavičy, Zelva ja Tułava külanõukogu.

Halduskeskus on Zelva alev. Vaatamisväärne paik on veel Synkavičy küla.

* ZelvaZelva
* SynkavičySynkavičy
* DziarečynDziarečyn

Rajooni suurimaks jõeks on Ščara, teine suurem jõgi on Nemunase lisajõgi Zelvianka. Rajoon asub osalt Vaŭkavyski kõrgustikul, osalt aga Słonimi kõrgustikul, põhjaosas aga Neemeni madalikul. Kõrgused ulatuvad valdavalt 150-200 meetrit üle merepinna. Kõrgeim koht asub Madziejka küla lähistel (239 meetrit).

2009. aasta seisuga olid elanikest 70,69% valgevenelased, 4,28% venelased, 23,6% poolakad ja 1,43% oli teistest rahvustest. 684,81% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 13,16% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 76,05% elanikke, vene keelt aga 19,61%.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

 Zelva rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Rajoon Hrodna oblasti täitevkomitee kodulehel (*vene keeles*)
* Rajooni kaart

| * v
* r
Hrodna oblasti haldusjaotus |
| --- |
| 
Rajoonid: Astravieci rajoon • Ašmiany rajoon • Bierastavica rajoon • Dziatłava rajoon • Hrodna rajoon • Iŭje rajoon • Kareličy rajoon • Lida rajoon • Masty rajoon • Navahrudaki rajoon • Słonimi rajoon • Smarhońi rajoon • Svisłači rajoon • Ščučyni rajoon • Zelva rajoon • Vaŭkavyski rajoon • Voranava rajoon |
| 
Oblastilise alluvusega linnad: Hrodna (selle koosseisus: Kastryčnicki rajoon • Leninski rajoon) |
**Biešankovičy rajoon** (transkribeerituna Bešankovitšõ rajoon) on rajoon Viciebski oblastis Valgevenes.

Rajooni pindala on 1250 km². 2014. aasta seisuga elas seal 16 453 inimest.

Rajoon loodi 1924. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Astroŭna, Bačejkaŭ, Biešankovičy, Soržyca, Uła, Viarchoŭje ja Vierchniaje Kryvina külanõukogu.

Halduskeskus on Biešankovičy alev.

* BačejkaŭBačejkaŭ
* Biešankovičy õigeusu kirikBiešankovičy õigeusu kirik
* Uła õigeusu kirikUła õigeusu kirik
* DvornikiDvorniki

Rajooni kõige kõrgem punkt asub Plisy küla lähistel (179,8 m), madalaim Daugava ääres (111,6 m). Daugava on rajooni suurim jõgi, tähtsamad jõed on veel Uła ja Kryvinka jõgi. Rajooni suurim järv on Saro.

2014. aasta seisuga olid elanikest 94,18% valgevenelased, 4,42% venelased ja 1,4% oli teistest rahvustest. 82,39% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 15,17% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 40,4% elanikke, vene keelt aga 50,25%.

Välislingid
-----------

* Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
* Rajooni kaart

 Biešankovičy rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Viciebski oblasti rajoonid |
| --- |
| 
Biešankovičy rajoon • Brasłaŭ rajoon • Čašniki rajoon • Dokšycy rajoon • Dubroŭna rajoon • Haradoki rajoon • Hłybokaje rajoon • Lepieli rajoon • Lozna rajoon • Miory rajoon • Orša rajoon • Pastavy rajoon • Połacki rajoon • Rasony rajoon • Sianno rajoon • Šarkaŭščyna rajoon • Šumilina rajoon • Tałačyni rajoon • Ušačy rajoon • Vierchniadźvinski rajoon • Viciebski rajoon |
**Võle mõis** (saksa keeles *Woljel*) oli rüütlimõis Haljala kihelkonnas Virumaal..

Tänapäeval jääb kunagine mõis Lääne-Viru maakonda Haljala valda, asub Võle küla lähedal.

Viited
------

1. ↑  Võle mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 17.01.2018)

Välislingid
-----------

* Võle mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Haljala kirik
Haljala kihelkond

**Kirik**: Haljala kirik  

**Mõisad**: Aari mõis | Aaspere mõis | Annikvere mõis | Aru mõis | Ernemaa mõis | Essu mõis | Haljala kirikumõis | Harmi mõis | Holsta mõis | Idavere mõis | Jalumäe mõis | Kaliküla mõis | Kandle mõis | Karula mõis | Kavastu mõis | Koigi mõis | Kodavere mõis | Kärmu mõis | Käsmu mõis | Lihulõpe mõis | Loobu mõis | Läsna mõis | Maheda mõis | Metsiku mõis | Mõisalõpe mõis | Oandu mõis | Paduri mõis | Rassivere mõis | Sagadi mõis | Sauste mõis | Selja mõis | Tammispea mõis | Tatruse mõis | Telliste mõis | Tereski mõis | Tõikvere mõis | Tõugu mõis | Vanaküla mõis | Vanamõisa mõis | Varangu | Veltsi mõis | Vihula mõis | Võle mõis
**Maładziečna rajoon** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Minski oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1392 km². 2009. aasta seisuga elas seal 138 375 inimest.

Rajoon moodustati 1940. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Alachnovičy, Chažova, Ciurli, Čyśći, Haradoki, Haradziłava, Krasnaje, Lebiedzieva, Markava, Miasata, Pałačany ja Radaškovičy külanõukogu.

Halduskeskus on Maładziečna linn. Teine tähtsam asula on Radaškovičy alev. Rajoonis asub Janka Kupała sünnikoht Viazynka küla.

Rajoonis antakse välja rajoonilehte *«Маладзечанская газета»* ja ajalehte *«Рэгіянальная газета»*.

* HaradokHaradok
* ChoŭchłaChoŭchła
* KrasnajeKrasnaje
* LebiedzievaLebiedzieva

Rajooni tähtsamad jõed on Vilija ja selle lisajõgi Uša, samuti ka Nemunase lisajõgi Biarezina. Rajoon asub osalt Ašmiany kõrgustikul, osalt aga Minski kõrgustikul. Kõrgused ulatuvad valdavalt 170–210 meetrit üle merepinna. Kõrgeim koht asub Dubrava küla lähistel (320 meetrit).

2012. aasta seisuga olid elanikest 90,03% valgevenelased, 6,76% venelased, 1,12% ukrainlased ja 2,09% oli teistest rahvustest. 73,81% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 23,83% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 41,06% elanikke, vene keelt aga 54,61%.

Välislingid
-----------

 Maładziečna rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Rajoon Minski oblasti täitevkomitee kodulehel (*vene keeles*)
* Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
* Rajooni kaart

| * v
* r
Minski oblasti haldusjaotus |
| --- |
| Rajoonid | 
Barysaŭ rajoon • Bierazino rajoon • Červieńi rajoon • Dziaržynski rajoon • Kapyli rajoon • Klecki rajoon • Krupki rajoon • Łahojski rajoon • Lubańi rajoon • Maładziečna rajoon • Minski rajoon • Miadziełi rajoon • Niasviži rajoon • Puchavičy rajoon • Salihorski rajoon • Słucki rajoon • Smalavičy rajoon • Staryja Darohi rajoon • Stoŭbcy rajoon • Uzda rajoon • Vałožyni rajoon • Vilejka rajoon |
| Oblastilise alluvusega linnad | 
Žodzina |
Daugava jõe kallas Daugmale vallas
**Daugmale vald** (läti keeles *Daugmales pagasts*) on vald Lätis Ķekava piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Baldone ning Ķekava vallaga. Lisaks piirneb see Ogre piirkonna Tome vallaga, üle Daugava jõe aga Ogre piirkonna Tīnūži vallaga ja Salaspilsi piirkonna Salaspilsi vallaga.

Valla pindala on 65,8 km². Aastal 2023 oli elanikke 2955. 2011. aasta seisuga elas vallas 1051 inimest. Nende seas oli 895 lätlast, 88 venelast, 16 valgevenelast, 15 ukrainlast, 14 poolakat ja 15 leedulast. Valla keskuseks on Daugmale küla, mis aga valla koosseisu ei kuulu.

Valla suurim jõgi on selle põhjapiiriks olev Daugava. Valda jääb Lejasezersi järv (4,9 ha).

Looduskaitse all on Daugmale kooli punane hiidtamm ja Vedmeri sanglepad.

Vald kandis algselt nime *Līve-Bramberģe vald'*. Administratiivreformi ajal kuulus valla aladel Līve mõisale 540, Bramberga mõisale 161 ja Kalni mõisale 126 hektarit maad. Aastal 1925 nimetati vald ümber Daugmale vallaks. Aastal 1935 oli Daugmale valla pindala 24,2 km² ja seal oli 859 elanikku.

Aastal 1945 moodustati vallas Strēlnieki ja Daugmale külanõukogud. Vald ise likvideeriti aastal 1949. Aastal 1951 liideti Daugmale külanõukogu Strēlnieki külanõukoguga. Aastal 1960 likvideeriti ka Strēlnieki külanõukogu ja selle maad jagati Ķekava külanõukogu ning Ķegumsi linna maaterritooriumiga. Daugmale külanõukogu taastati aastal 1974, mil see eraldati Ķekava külanõukogust. Aastal 1990 moodustati külanõukogust vald, mis aastal 2009 liideti Ķekava piirkonnaga.

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Sakaiņi linnamägi, Daugmale linnamägi koos sealse asulakoha ja muinaskalmetega, ning Surmasaare lahingupaik.

Vallas on kaks küla. Valla keskus Daugmale on staatusega *vidējciems* ja aastal2022 oli seal 727 elanikku. Sama staatusega on ka Dzintari 249 elanikuga aastal 2021. Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited
------

1. ↑  Ethnic composition of Latvia 2011
2. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
3. ↑  Latviešu konversācijas vārdnīcas I. sējuma 1593 sleja. Rīga, 1927.-1928. gads
4. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
5. ↑  Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9
6. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts, vaadatud 29.01 2024]
7. ↑  Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.

Välislingid
-----------

 Daugmale vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Ķekava piirkonna haldusjaotus |
| --- |
| 

* Baldone vald
* Baldone linn
* Baloži linn
* Daugmale vald
* Ķekava vald
* Ķekava linn

 |
Droonivideo Emajõge ületavast Elroni rongist 2021. aasta septembris
Jänese raudteesild 2008. aastal
**Jänese raudteesild** on raudteesild Tapa–Tartu raudteel Kärkna ja Tartu vahelisel lõigul üle Suure-Emajõe.

Ajalugu
-------

44,9 m pikkune terassild, mis valmis 1876. aastal, asub Vorbuse küla lähedal.

1941. aasta juulis lõhkas taganev Punaarmee silla. Selle asemele ehitati ajutine raudteesild.

Uus ja veidi kõrgem raudteesild ehitati samasse kohta 1959. aastal. Jänese raudteesild on üks Emajõe madalamaid sildu. 
Lõhatud silla varemed on tänini jõe põhjas ning ohtlikud veesõidukitele.

Jänese raudteesillad 2021. aastal
Eesti Raudtee rajas olemasoleva silla kõrvale uue silla ning õgvendas sel kohal raudteetrassi, et rongid ei peaks seal sõitu aeglustama. Sild läks käiku augustis 2021.

Pildid
------

* Jänese raudteesild, esiplaanil diiselvedur C36-7i-1554Jänese raudteesild, esiplaanil diiselvedur C36-7i-1554
* Jänese raudteesildJänese raudteesild
* Vaade sillalt EmajõeleVaade sillalt Emajõele
* Jänese raudteesild u 1900–1917, fotograaf Heinrich StadenJänese raudteesild u 1900–1917, fotograaf Heinrich Staden

Vaata ka
--------

* Jänese kõrts

Viited
------

1. ↑  "Eesti laevatatavad siseveeteed: Emajõgi", Eesti Loodus
2. ↑  "Eesti Raudtee kuulutas välja Emajõe uue raudteesilla hanke" ERR, 18. august 2020
3. ↑  "Uus raudteesild üle Emajõe sai avatud". *Vooremaa*. 27.8.2021. Vaadatud 4.9.2021.

Välislingid
-----------

* YouTube-i video: Vana ja uus sild üle Suur-Emajõe; 2021
* GALERII ⟩ Vana Jänese raudteesild läheb peagi teenitud puhkusele; Tartu Postimees, 18.06.2021
Pertti Virtaranta intervjueerimas oulanka murde kõnelejat Marina Takalot (1966)
**Erkki Pertti Ilmari Virtaranta** (20. mai 1918 Karkku – 9. juuli 1997 Helsingi) oli soome keeleteadlane.

Pertti Virtaranta vanemad olid algkooliõpetajad Vihtori Arvid Virtaranta (1879–1959) ja Sigrid Josefiina Hietaranta (1881–1983). Ta lõpetas gümnaasiumi 1936. aastal ja asus õppima Helsingi Ülikoolis, kus sai filosoofiakandidaadi kraadi 1943. aastal ja doktorikraadi 1946. aastal.

1947–1955 oli Pertti Virtaranta soome keele lektor Lundi Ülikoolis.

Pertti Virtaranta oli aastatel 1959–1981 Helsingi ülikooli soome keele professor, 1969–1975 oli ta ajaloo-keeleteaduse teaduskonna dekaan. 1955–1983 oli ta Karjala keele sõnaraamatu peatoimetaja.

Alates 1990. aastast oli Pertti Virtaranta Soome Teaduste Akadeemia akadeemik.

Perti Virtaranta põhilised uurimisteemad olid soome keele murded ja karjala keel.

Tunnustus
---------

* 1992 – Antero Wareliuse auhind

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. aprill 2016. Vaadatud 2. aprillil 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 15. aprill 2016. Vaadatud 2. aprillil 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**Vilejka rajoon** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Minski oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 2454 km². 2012. aasta seisuga elas seal 49 700 inimest.

Rajoon moodustati 1946. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Alkovičy, Asipavičy, Chacienčycy, Daŭhinava, Iłla, Iža, Kaścianievičy, Kuranieci, Lubańi, Narači, Rabuńi, Sciešycy ja Viazynka külanõukogu.

Halduskeskus on Vilejka linn. Teine tähtsam asula on Kuranieci agrolinnake.

Rajoonis antakse välja rajoonilehte «Шлях перамогі» ja ajalehte «Рэгіянальная газета».

* VilejkaVilejka
* KaścianievičyKaścianievičy
* Višnieŭ‎Višnieŭ‎
* IłlaIłla
* Vilejka veehoidlaVilejka veehoidla

Rajooni tähtsamad jõed on Vilija ja selle lisajõed Strača, Naračanka, Ilija, Dzvinasa ja Servač. Rajoonis asub Vilejka veehoidla. Rajooni põhjaossa ulatub osaliselt Narači rahvuspark.

Rajoon asub suuremalt osalt Narači-Vilija madalikul, lõunaosa asub aga Minski kõrgustikul. Kõrgused ulatuvad valdavalt 150–180 meetrit üle merepinna. Kõrgeim koht asub Chacienčycy küla lähistel (257,4 meetrit).

2012. aasta seisuga olid elanikest 93,89% valgevenelased, 4,48% venelased ja 1,63% oli teistest rahvustest. 84,23% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 14,98% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 61,38% elanikke, vene keelt aga 37,24%.

Välislingid
-----------

 Vilejka rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
* Rajooni kaart

| * v
* r
Minski oblasti haldusjaotus |
| --- |
| Rajoonid | 
Barysaŭ rajoon • Bierazino rajoon • Červieńi rajoon • Dziaržynski rajoon • Kapyli rajoon • Klecki rajoon • Krupki rajoon • Łahojski rajoon • Lubańi rajoon • Maładziečna rajoon • Minski rajoon • Miadziełi rajoon • Niasviži rajoon • Puchavičy rajoon • Salihorski rajoon • Słucki rajoon • Smalavičy rajoon • Staryja Darohi rajoon • Stoŭbcy rajoon • Uzda rajoon • Vałožyni rajoon • Vilejka rajoon |
| Oblastilise alluvusega linnad | 
Žodzina |
**Madridi autonoomne piirkond** on Hispaania keskosas asuv autonoomne piirkond.

Autonoomne piirkond ei jagune provintsideks, vaid on ise ühtlasi Madridi provints.

Provintsi maa-alale kuulub ka Hispaania pealinn Madrid.

Haldusjaotus
------------

Piirkonnas on 179 kohalikku omavalitsusüksust ja 801 asulat, millest suurimad on järgmised:

| Jrk nr | Omavalitsus | Elanike arv (2009) |
| --- | --- | --- |
| 1. | Madrid | 3 255 944 |
| 2. | Móstoles | 206 478 |
| 3. | Alcalá de Henares | 204 574 |
| 4. | Fuenlabrada | 197 836 |
| 5. | Leganés | 186 066 |
| 6. | Alcorcón | 167 967 |
| 7. | Getafe | 167 164 |
| 8. | Torrejón de Ardoz | 118 162 |
| 9. | Parla | 115 611 |
| 10. | Alcobendas | 109 104 |
| 11. | Coslada | 90 280 |
| 12. | Las Rozas de Madrid | 86 340 |
| 13. | Pozuelo de Alarcón | 82 428 |
| 14. | San Sebastián de los Reyes | 75 912 |
| 15. | Rivas-Vaciamadrid | 68 405 |
| 16. | Majadahonda | 68 110 |
| 17. | Valdemoro | 62 750 |
| 18. | Collado Villalba | 55 027 |
| 19. | Aranjuez | 54 055 |
| 20. | Arganda del Rey | 51 489 |

Kliima
------

Madridi autonoomse piirkonna aasta keskmine temperatuur on +14,0 °C, jaanuaris +5,6 °C, augustis +24,0 °C.

Aastas sajab keskmiselt 462 mm, sealhulgas jaanuaris 47 mm ja augustis 12 mm sademeid. Aastas paistab päike keskmiselt 2792 tundi, sealhulgas jaanuaris 153 ja augustis 336 tundi.

Viited
------

1. 1 2 3  Guía Oficial de Campings. TURESPAÑA. Secretaría de Estado de Comercio y Turismo, Ministerio de Economía. Madrid 2003
2. ↑  Instituto Nacional de Estadística

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Madridi autonoomne piirkond** |

* Madridi autonoomse piirkonna koduleht

Hispaania autonoomsed piirkonnad (*comunidades autónomas*)

Andaluusia **·**  Aragón **·**  Astuuria **·**  Baleaarid **·**  Baskimaa **·**  Castilla–La Mancha **·**  Castilla-León **·**  Extremadura **·**  Galicia **·**  Kanaari saared **·**  Kantaabria **·**  Kataloonia **·**  La Rioja **·**  Madrid **·**  Murcia **·**  Navarra **·**  Valencia



Hispaania 2. järgu haldusüksused

A Coruña **·**  Albacete **·**  Alicante **·**  Almería **·**  Araba **·**  Astuuria **·**  Ávila **·**  Badajoz **·**  Baleaarid **·**  Barcelona **·**  Biskaia **·**  Burgos **·**  Cáceres **·**  Cádiz **·**  Castellón **·**  Ceuta **·**  Ciudad Real **·**  Córdoba **·**  Cuenca **·**  Gipuzkoa **·**  Girona **·**  Granada **·**  Guadalajara **·**  Huelva **·**  Huesca **·**  Jaén **·**  Las Palmas **·**  León **·**  Lleida **·**  Lugo **·**  Madrid **·**  Málaga **·**  Melilla **·**  Murcia **·**  Navarra **·**  Ourense **·**  Palencia **·**  Pontevedra **·**  Salamanca **·**  Santa Cruz de Tenerife **·**  Santander **·**  Segovia **·**  Sevilla **·**  Soria **·**  Zamora **·**  Zaragoza **·**  Tarragona **·**  Teruel **·**  Toledo **·**  Valencia **·**  Valladolid
**Aasmaa** on eesti perekonnanimi.

Ameerika Ühendriikides oli perekonnanime Aasmaa kandjaid 2014. aastal 20 isikut, Soomes oli neid 5.

Statistika Eestis
-----------------

2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Aasmaa 221 inimesel: 99 mehel ja 122 naisel. Perekonnanimede levikult oli Aasmaa meeste puhul 839. kohal ja naiste puhul 698. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Aasmaa vanuserühmas 70–74, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,85. Nimi oli kõige sagedasem Jõgeva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 8,33 inimest.

Nimede eestistamisel võeti perekonnanimi Aasmaa aastatel 1935–1939 kasutusele 80 korral isikute poolt, kes kandsid varem nime Aal (2), Aarmann, Aasmann (10), Adamson (7), Adamsson, Ahnsmann, Albert, Aman, Ambos, Anderson, Andrejev, Anis, Ansmann (2), Arman (2), Armann, Asmann, Asmuth, Assmann (4), Assmuth, Ausberg, Ausshura, Blokcmann, Brandt, Brenner, Dimse, Elblaos (2), Fels, Gavrilov, Grünstam, Habermann, Hammelmann (2), Hansmann, Harkmann, Horn, Hutmann (2), Jaakson, Jakobson (2), Juldop, Jürgenson, Korell, Kornit, Kull, Leivits, Lübeck, Malsup, Martinson, Oller, Pott, Pust, Reintal, Stokkeby, Tobert, Treier ja Vilberg (2).

Nime kandjaid
-------------

* Anti Aasmaa, eesti jurist
* Arvi Aasmaa, eesti arhitekt (1938–)

Viited
------

1. ↑  Aasmaa Surnames. Vaadatud 30. jaanuar 2024.
2. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika. Aasmaa. Vaadatud 30. jaanuar 2024.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Aasmaa.

Välislingid
-----------

* Aasmaa statistikaameti andmebaasis
Avalik tasuline käimla Tallinnas
Tasuline avalik käimla Pariisis, Prantsusmaal
Avalikud ajutised keemilised käimlad rock kontserdil
**Avalikud käimlad** on eraldi seisvad statsionaarsed ehitised või ajutiselt kohale toodud keemilised käimlad[*viide?*]. Avalikes käimlates peab saama üldiselt käsi pesta ja peavad olema varustatud tualettpaberiga[*viide?*]. Suuremate rahvaürituste korral võidakse teha eraldi naiste ja meeste tsoonid. Meeste tsoonis võib olla eraldi veel urineerimise ja roojamise alad.

Ajutised käimlad ei ole tavaliselt ühendatud kanalisatsioonisüsteemiga ja neid peab käima regulaarselt tühjendamas.

Soopõhine eristus
-----------------

Aastaks 1879. olid naiste avalikud käimlad olemas näiteks Pariisis ja Glasgow's, kuid viktoriaanlikus Londonis loodi neid vaid meestele, naiste jaoks ei peetud selliseid rajatis sündsaks. Esimene naiste käimla püstitati seal 1893. aastal ning kui 1900. aastal rajati naiste avalik käimla Park Streeti ja Camden High Streeti ristmikule, õhutati väidetavalt taksojuhte sellele otsa sõitma, et tõestada sellise hoone ohtlikkust liiklusele, see pidavat autojuhtide tähelepanu häirima. Ka kirjanik George Bernard Shaw võttis sel teemal 1909. aastal avalikult sõna, leides, et naistele avalike käimlate kasutamise mitte võimaldamine on ebainimlik ja põhjendamatu kannatuste tekitamine. Naistele käimlate võimaldamine oli samuti sufražettide üks nõudmisi.

Soopõhist eristust hakati 21. sajandi algul tagasi pöörama ja sooneutraalsete käimlate nõue on ka mõnede riikide seadusandluses määratletud.

Viited
------

1. ↑  Broad, Leah (5. juuni 2022). "Why toilets were a feminist issue". *by Leah Broad*. Vaadatud 20. veebruaril 2023.
2. ↑  Penner, Barbara (2001). "A World of Unmentionable Suffering: Women's Public Conveniences in Victorian London". *Journal of Design History*. Vaadatud 20.02.2023.
3. ↑  "Countries with Gender Neutral Bathrooms 2023". *2023 World Population by Country (Live)*. Vaadatud 20. veebruaril 2023.
4. ↑  "Designing around Debate: The Gender-Neutral Bathroom". *ArchDaily*. 28. juuni 2022. Vaadatud 20. veebruaril 2023.
Rakvere turuhoone
**Ferdinand Gustav Adoff** (12. mai (vkj)/ 24. mai 1890 Roela vald, Viru-Jaagupi kihelkond – 14. oktoober 1938 Davos) oli eesti insener ja arhitekt.

Eesti Panga Petseri osakonna hoone rajati 1929–1930. See oli suurim Eesti Panga osakonnahoone, sest sama katuse alla koondati ka mitu muud riigi jaoks vajalikku asutust
Algne Eesti Panga Rakvere osakonna hoone, Lai tänav 20

Elulugu
-------

Ta sündis Rakvere ehitusmeistri perekonnas. Ta õppis aastatel 1899–1901 Rakvere elementaarkoolis, 1901–1905 Rakvere linnakoolis ja 1905–1909 Tallinna Peetri Reaalkoolis. Aastatel 1909–1910 ja aastast 1912 õppis ta Riia Polütehnilises Instituudis, lõpetades selle aastal 1918 (sooritades õppepraktika Rakveres). Akadeemiliselt oli ta hiljem ÜS Liivika liige.

Ta töötas aastal 1915 raudbetoonehituse alal Ph. Holzmanni ehitusfirmas Petrogradis ja aastatel 1916–1918 Moskvas Makarovi ja Co ehitusfirmas.

Ta on projekteerinud mitu hoonet Rakveres (Rakvere turuhoone (*pildil*), Vene tänava Rakvere linnahaigla hoone). Samuti on ta olnud osaline mitme Eesti Panga hoone (Tallinna, Petseri, Rakvere) ja tuletorni (Abruka teine, Kübassaare ja Virtsu kolmas) projekteerimisel.

Kaarli rahvamaja Sõmeru vallas valmis 1922 ning võis nime saada samas vallas asuva Kaarli küla järgi, sest kunagi eraldi seisnud Kaarli vald liideti juba 1890. aastal mitme muu vallaga Sõmeru ühendvallaks, mis lühikest aega kandis veel Kaarli nime.

Aastail 1919–1933 oli ta Tallinna Tehnikumi ehituskonstruktsioonide ja raudbetooni eriala õppejõud.

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

Tema nime kannab Rakveres Turu platsi juures olev Ferdinand Gustav Adoffi tänav.

Viited
------

1. ↑  Aarne Mäe (5. juuli 2014). "Kaarli rahvamajas tantsiti aastakümneid pommi otsas". *Virumaa Teataja*. Postimees/AS Ühinenud Ajalehed. Vaadatud 6. juulil 2014.

Kirjandus
---------

* Mart Kalm. "Adoff, Ferdinand Gustav, ehitusinsener". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 17–18
* Odette Kirss. Tuletornimeister kavandas kauneima turuhoone. Virumaa Teataja nr 102, 28. mai 2020

Välislingid
-----------

* Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
**Peter Sexford Magubane** (18. jaanuar 1932 Johannesburg – 1. jaanuar 2024) oli Lõuna-Aafrika Vabariigi pressifotograaf.

Ta sai tuntuks fotodega Lõuna-Aafrika ajaloo olulistest hetkedest. 

Peter Sexford Magubane sündis Johannesburgi Vrededorp linnaosas ja kasvas üles Sophiatowni linnaosas. Aastal 1955 võttis ajakiri Drum, mille lugejad olid peamiselt mustanahalised, ta autojuhina ja käskjalana tööle. Juba varsti õpetas toimetaja Jürgen Schadeberg ta välja fotograafiks. Tema mustvalged fotod portreteerisid paljusid tuntud mustanahalisi lõunaaafriklasi ning kujutasid ajaloolisi sündmusi, näiteks 20 000 naise demonstratsiooni Union Buildingsi ees. Peale selle kujutas ta oma fotodel elu slummides. Mõnikord pidi ta fotoaparaati võimude eest varjama, näiteks piibli sees. Aastal 1958 sai ta esimese mustanahalise lõuna-aafriklasena aasta parima pressifoto auhinna.

Magubane pildistas 1960. aastal Sharpeville'i veresauna. Aastal 1961 oli tal esimene isikunäitus, samuti esimese mustanahalisena Lõuna-Aafrika Vabariigis. Kuni 1965. aastani jäi ta tööle ajakirja Drum. 

Aastal 1966 asus ta tööle päevalehes Rand Daily Mail. Aastal 1969 ta arreteeriti; ta vabanes alles septembris 1970. Ta ei tohtinud viie aasta jooksul fotograafina töötada. 1971. aastal arreteeriti ta uuesti ja ta oli üle poole aasta vangis. Aastal 1976 pildistas ta ajalehe Rand Daily Mail fotoreporterina Soweto ülestõusu. Ta arreteeriti uuesti; teda löödi, nii et tema ninaluu murdus. Fotod rahutustest tõid talle rahvusvahelise tunnustuse. Hiljem tegi ta kaastööd ajakirjale Time, ÜRO-le ja ajakirjale Sports Illustrated (fotoreportaaž jooksjast Zola Buddist).

1990ndate lõpus tegi Magubane värvipilte ohustatud kommetest. Ilmus viis köidet seeriast "African Heritage Series" Sandra Klopperi tekstidega. Aastal 2005 sai Magubane ühe matuse ajal püssilasust haavata ja sattus haiglasse.

Viited
------

1. ↑  Hasina Gori. Legendary photographer Dr Peter Magubane passes away], sabcnews.com, 1.1.2024.
2. ↑  Jürgen Schadeberg, Klaus Humann (toim). *DRUM - Die fünfziger Jahre – Bilder aus Südafrika*. Rogner & Bernhard bei Zweitausendeins, Hamburg 1991, ISBN 3-8077-0248-2, lk 16.
3. ↑  *Dr Peter Magubane.*, southafrica.co.za, vaa (inglise keeles), vaadatud 19.1.2024.
**Sürgavere raudteepeatus** (saksa keeles *Surgefer*) on raudteepeatus Viljandimaal Põhja-Sakala vallas Sürgaveres.

Sürgavere peatuses on üks madal perroon. Peatuses peatub 8 reisirongi päevas (pooled Viljandi ja pooled Tallinna suunduvad). Tavarong sõidab Balti jaamast Sürgaverre umbes 2 tundi ja 10 minutit, aga kiirrong umbes 2 tundi.

Ajalugu
-------

Sürgavere jaam 20. sajandi alguses
Sürgavere pooljaam rajati koos raudteeliiniga 1900. aastal. Sürgavere pooljaam sai nime kahe ja poole kilomeetri kaugusel asuva Sürgavere küla järgi. Jaam jäi toona Suure-Jaani kihelkonda Sürgavere mõisa maadele.

Liini algusaastatel asus Viljandi ja Sürgavere vahel Pärsti peatus ning Sürgavere ja Olustvere vahel Tällivere peatus.

Enne 2011. aasta rekonstrueerimistöid asus peatus Lelle jaamast 63,9 kilomeetri kaugusel,  praegune peatus asub Lelle jaamast aga 66,4 km kaugusel.

Jaamahoone
----------

Esimene jaamahoone valmis samal ajal, kui rajati jaam. Pärast uue jaamahoone valmimist 1930. aastail võeti vana kasutusele elumajana ning see on säilinud tänapäevani.

1930. aastate algul sai Sürgavere pooljaamast jaam ning sinna ehitati uus kahekorruseline kelpkatusega telliskivist jaamahoone. Pärast laiarööpmelise raudtee rajamist jaam suleti ning alles jäi vaid raudteepeatus. Teine jaamahoone seisab tühjana.

Viited
------

1. ↑  Eesti kitsarööpmelised raudteed
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Mehis Helme "Eesti Raudteejaamad" (Tänapäev 2003)

Välislingid
-----------

* Infot peatuse kohta; fotod (*vene keeles*)
* Infot uue peatuse kohta; fotod (*vene keeles*)
* FOTO: Sürgavere vana peatus ja reisirong aastal 1996; Baltic Trains Picture Gallery
* GALERII ⟩ Sürgavere raudteejaamahoone on justkui ajarännak minevikku; Sakala, 26.12.2020

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** |  **Raudteepeatus lõunasuunalistel reisirongiliinidel** | **Järgnev peatus** |
|  Olustvere |  **Sürgavere** | Viljandi  |
**Üksildane mägi** ehk **Erebor** on mägi inglise ulmekirjaniku John Ronald Reuel Tolkieni raamatutes "Kääbik ehk Sinna ja tagasi" ning sarjas "Sõrmuste isand".

Kolmandal Ajastul asus Üksildane mägi Rhovanionis lõuna pool Hallmägesid, Sünklaane ja Raudmägede vahel.

1999. aastal asus sinna päkapikkude kuningas Thrain I, kelle ajal kujunes Ereboris välja Mäealune kuningriik. Enam kui seitsme sajandiga muutus päkapikkude kuningriik jõukaks ja võimsaks.

2770. aastal hävitas selle riigi tiivuline tuld purskav lohe Smaug Kuldne, kes ajas päkapikud minema. Smaug elas Ereboris üle kahesaja aasta, tegeledes peamiselt magamisega hiiglasliku varahunniku otsas mäealustes kambrites.

2941. aastal häirisid lohe rahu kääbik Bilbo Paunaste, päkapikk Thorin ja tema kaaskond, ent kui raevunud Smaug lendas kättemaksu ihates välja, ootas teda surm Bard Vibuküti käe läbi. Päkapikud tulid Ereborile tagasi ning kuningas Dáin II taastas Mäealuse kuningriigi jõukuse ja kuulsuse. Sõrmuse sõja ajal ründasid Sauroni väed Erebori ja piirasid selle sisse. Pärast Võimusõrmuse hävitamist hajusid aga pimeduse jõud ning päkapikud ja nende liitlased, Oru inimesed, lõid puruks Erebori piiranud orkide ja idalaste väed.

Neljandal Ajastul oli Erebor endiselt jõukas ja sõltumatu riik, kuid sidus end tihedalt kuningas Elessari võimu all asuva Arnori ja Gondori Taasühendatud Kuningriigiga.
Jakob Chychrun 2023. aastal Sarnia Stingis mängimas
**Jakob Chychrun** (sündinud 25. juunil 1998 Boca Ratonis Floridas) on Kanada – Ameerika Ühendriikide jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Ottawa Senators.

Aastatel 2014–2016 mängis ta kaks hooaega Ontario Hockey League'i klubis Sarnia Sting.

2016. aastal valis Arizona Coyotes ta NHL-i *draft* '​is 16. valikuna. Sama aasta juunis sõlmis ta klubiga kolmeaastase lepingu. Alates hooajast 2016–17 kuulus ta Coyotesi põhikoosseisu. Esimese värava lõi ta NHL-is 20. oktoobril 2016 mängus Montreal Canadiensi vastu. 2018. aasta novembris pikendas ta Coyotesiga lepingut kuue aasta võrra. Hooajal 2020/21 oli Chychrun NHL-is enim väravaid löönud kaitsemängija (18).

2023. aasta märtsis kaubeldi Chychrun Coyotesist Ottawa Senatorsi.

Tema isa Jeff Chychrun oli samuti jäähokimängija.

Viited
------

1. ↑  
"Arizona Coyotes sign Jakob Chychrun to six-year extension". The Arizona Republic. 13.11.2018. Vaadatud 20.8.2020
2. ↑   (vaadatud 3.1.2024)
3. ↑  "Chychrun traded to Senators by Coyotes". National Hockey League. 2. märts 2023. Vaadatud 13. märtsil 2023.

Välislingid
-----------

* Profiil NHL.com lehel
* Profiil hockeydb.com lehel

| * v
* r
Ottawa Senators |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Anton Forsberg **·** Joonas Korpisalo |
| 
**Kaitsjad**: Erik Brännström **·** Thomas Chabot **·** Jakob Chychrun **·** Travis Hamonic **·** Jake Sanderson **·** Lassi Thomson **·** Artjom Zub |
| 
**Ründajad**: Drake Batherson **·** Rourke Chartier **·** Claude Giroux **·** Ridly Greig **·** Mathieu Joseph **·** Mark Kastelic **·** Parker Kelly **·** Dominik Kubalík **·** Zack MacEwen **·** Josh Norris **·** Tim Stützle **·** Vladimir Tarassenko **·** Brady Tkachuk |
**Sander Linnus** (sündinud 1. veebruaril 1991) on eesti triatleet ja orienteeruja.

Ta lõpetas 2010. aastal Värska Gümnaasiumi. 2018. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli kehalise kasvatuse ja spordi eriala bakalaureuseõppe.

Aastatel 2012–2016 (viiel aastal järjest) ja 2018 tuli ta Eesti meistriks talitriatlonis.

Talitriatloni Euroopa meistrivõistlustel sai ta 2013. aastal 4. koha ja 2016. aastal 8. koha.

Ta on Värska Orienteerumisklubi Peko liige.

Orienteerumises on ta võitnud Eesti meistrivõistlustel suusaorienteerumise märketeates OK Peko meeskonnas kulla (2010) ja hõbeda (2012).

Aastatel 2008, 2010 ja 2011 osales suusaorienteerumise juunioride maailmameistrivõistlustel, parimad tulemused 18. koht tavarajal ja 6. koht teatesõidus 2011. aastal.

Rogaini Euroopa meistrivõistlustel on ta võitnud koos Timmo Tammemäega neli kuldmedalit: 2018 Ukrainas Karpaatide mäestikus, 2020 Lätis Tukumsi lähedal, 2021 Eestis Otepääl ja 2023 Soomes Pöytyäl. Rogaini maailmameistrivõistlustel on ta võitnud koos Timmo Tammemäega 2022. aastal Tšehhis Paprsekis hõbeda ja 2023. aastal USAs Sierra Nevada mäestikus kulla.

Tunnustus
---------

* 2023 – Kaitseväe parim sportlane

Viited
------

1. ↑  "Värska Gümnaasium. Vilistlased". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. november 2015. Vaadatud 30. jaanuaril 2016.
2. ↑  Sander Linnus. Terviseriskid ultravastupidavusaladega tegelejatel. Bakalaureusetöö. Tartu Ülikooli sporditeaduste ja füsioteraapia instituut, 2018
3. ↑  Eesti Triatloni Liit. Eesti meistrid
4. ↑  Malle Elvet. Euroopa parimad triatleedid selgusid Tehvandil. Lõunaleht, 28.01.2016
5. ↑  OK Peko liikmed
6. ↑  Kaitseväe parimaks sportlaseks valiti Setomaa mees. Lõuna-Eesti Postimees, 13. jaanuar 2024

Välislingid
-----------

* IOF Eventor. Sander Linnus
*Mitte segi ajada Lõuna-Korea jalgpalluriga Jung Woo-young.*

---

**Jeong Woo-yeong** (korea keeles 정우영; sündinud 20. septembril 1999 Incheonis) on Lõuna-Korea jalgpallur, kes mängib ründaja või ründava poolkaitsjana Saksamaa kõrgliigaklubis VfB Stuttgart ja Lõuna-Korea jalgpallikoondises.

Klubikarjäär
------------

Aastatel 2010–2017 kuulus ta Lõuna-Korea klubisse Incheon United.

2017. aasta juunis sõlmis ta lepingu Saksamaa klubiga Müncheni Bayern, kuhu siirdus ametlikult 2018. aasta jaanuaris. Hooajal 2018/19 lõi Jeong Müncheni Bayerni reservmeeskonnas Saksamaa tugevuselt neljandas liigas 29 mänguga 13 väravat. Bayerni põhimeeskonnas debüteeris ta 27. novembril 2018 UEFA Meistrite Liiga alagrupimängus Lissaboni Benfica vastu. Ainsal korral mängis ta Saksamaa kõrgliigas Bayerni meeskonnas 2. märtsil 2019 mängus Mönchengladbachi Borussia vastu.

2019. aasta juunis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Saksamaa klubiga SC Freiburg. Hooaja 2019/20 teises pooles mängis ta laenulepingu alusel taas Müncheni Bayerni reservmeeskonnas. Freiburgi põhimeeskonnas mängis ta Saksamaa kõrgliigas alates hooajast 2020/21. Saksamaa kõrgliigas lõi ta esimese värava 12. detsembril 2020 mängus Bielefeldi Arminia vastu.

2023. aasta juulis sõlmis ta lepingu Stuttgardiga.

Koondisekarjäär
---------------

2020. aastal tuli Jeong Lõuna-Korea kuni 23-aastaste koondisega Aasia omavanuste meistriks. 2022. aasta Aasia mängude jalgpalliturniiril võitis ta Lõuna-Korea võistkonnaga kuldmedali; kaheksa väravaga oli ta turniiril suurim väravakütt.

Lõuna-Korea jalgpallikoondises tegi Jeong debüüdi 25. märtsil 2021 sõprusmängus Jaapani vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 16. novembril 2021 MM-i valikmängus Iraagi vastu.

Ta on kuulunud Lõuna-Korea koondisse 2022. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2024. aasta Aasia meistrivõistlustel. 2024. aasta Aasia meistrivõistluste viimases alagrupimängus lõi ta värava Malaisia vastu.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 30.1.2024)
2. ↑  "Wooyeong Jeong kommt zum VfB" (saksa). VfB Stuttgart. 11. juuli 2023.

| * v
* r
Lõuna-Korea koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Kim Seung-gyu
* 2 Yoon Jong-gyu
* 3 Kim Jin-su
* 4 Kim Min-jae
* 5 Jung Woo-young
* 6 Hwang In-beom
* 7 Son Heung-min (c)
* 8 Paik Seung-ho
* 9 Cho Gue-sung
* 10 Lee Jae-sung
* 11 Hwang Hee-chan
* 12 Song Bum-keun
* 13 Son Jun-ho
* 14 Hong Chul
* 15 Kim Moon-hwan
* 16 Hwang Ui-jo
* 17 Na Sang-ho
* 18 Lee Kang-in
* 19 Kim Young-gwon
* 20 Kwon Kyung-won
* 21 Jo Hyeon-woo
* 22 Kwon Chang-hoon
* 23 Kim Tae-hwan
* 24 Cho Yu-min
* 25 Jeong Woo-yeong
* 26 Song Min-kyu
* Treener: Bento

 | Lõuna-Korea |
Skulberģi mõis (Läti)Skulberģi mõis
Asendikaart
Skulberģi mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wolmarschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1903). Mõisa maad on kaardil tähistatud numbriga 53
**Skulberģi mõis** (saksa keeles *Kolberg*, läti keeles *Skulberģu muiža*) oli riigimõis Liivimaal Volmari kreisis Väike-Salatsi kihelkonnas. Praegu asub Lätis Valmiera piirkonnas Skaņkalne vallas Skaņkalnes.

Ajalugu
-------

Mõis kujunes ühe adramaa suurest maatükist, mille aastal 1487 omandas Heinrich Kolberg. Aastaks 1590 oli see kujunenud Väike-Salatsi omanike apartemendiks ehk omanike esinduselumaja asukohaks. Sel aastal ostis selle Ruhja pastori Jürgen Lewnhuseni lesk, sündinud Anna Senger. Mõis kuulus aastal 1678 Krister Hornile. Reduktsiooni ajal sai sellest riigimõis.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 4 ja 1/2 adramaad, sellele allus 262 mees- ning 300 naishinge. Aastal 1757 kuulus mõisale 4 ja 1/4 adramaad maad. Aastal 1734 oli mõisal adramaid 3 ja 1/4, aastal 1688 aga 4 ja 1/4. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 9 ja 14/20, aastal 1881 aga 7 ja 14/80 adramaad maad mõisale kuuluvate talude valduses.

Viited
------

1. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 220.
2. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 244.
3. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 134
4. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 213.

Väike-Salatsi kirik.
Väike-Salatsi kihelkond

**Kirik**: Väike-Salatsi kirik  

**Mõisad**: Väike-Salatsi kirikumõis | Iduse mõis | Jaunate mõis | Košķele mõis | Pantene mõis | Sēļi mõis | Skulberģi mõis | Valtenbergi mõis | Vecate mõis
Kauno Kõima, Koidu viimane peatoimetaja.
**Koit** (1951–1953 **Bolševistlik Lipp**) oli Põlva maakonna ajaleht. Ajaleht asutati 1951. aastal, viimane number ilmus 28. juunil 2019.

2011. aasta seisuga ilmus väljaanne kolm korda nädalas, 2019. aastal kaks korda nädalas. 2019. aastal oli tiraaž teadmata, kuna Koit polnud Eesti Ajalehtede Liidu liige, kuid tellijate arv jäi alla tuhande. Toimetuses oli 12 töötajat, lehte kirjastas 1994. aastal asutatud Osaühing Põlva Koit.

Ajalugu
-------

Põlva rajooni leht Bolševistlik Lipp asutati aastal 1951, selle esimene number ilmus 8. märtsil 1951 kaheküljelisena. 1. jaanuarist 1953 sai ajalehe nimeks Koit. Alates 1. detsembrist 1954 hakkas ta ilmuma neljaküljelisena. Lehe esimene kirjanduslik kaastööline oli Paul Haavaoks. Aastal 1979 oli ajalehe trükiarv 16 000.

Koit on andnud välja lisa- ja erilehti ning erilehekülgi Nädal Mitte Ainult Teleris, Tele Raadio Kava, Setomaa, Agu, Uma Leht, Tarbijaleht, Keskkond, Kodukant, Metsaleht, Messileht, Kompass ja Militarist.

### Peatoimetajad

* Selma Nikiforova (aastatel 1951–1959)
* Valve Talumees (1959–1971)
* Enn Esko (1971–1987)
* Peeter Aas (1987–1992)
* Aivar Roop (1992–1994 ja 1995–1998)
* Mati Määrits (1995)
* Sven Harjo (1998–2000)
* Kauno Kõima (2000–2019)

Viited
------

1. 1 2 3  "Põlva ajaleht Koit lõpetab ilmumise" ERR/BNS, 5. aprill 2019
2. ↑  "Tootetutvustus". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 16. mail 2010.
3. ↑  Marju Lauristin, Peeter Vihalemm, S. Uus, Juhan Peegel. "Rajoonileht ja lugeja". Tallinn: Eesti Raamat, 1987.

Välislingid
-----------

* Ajalehe koduleht
* "Põlva ajaleht Koit lõpetab ilmumise" ERR, 5. aprill 2019
* "Põlvamaa ajaleht Koit võib jätkata ilmumist Lõuna-Eesti Postimehe vahel" ERR, 16. mai 2019
**Tatruse mõis** (saksa keeles *Tatters*) oli rüütlimõis Haljala kihelkonnas Virumaal.

Mõisat on esmamainitud 1390. aastal.

Mõisa järgi on nime saanud Haljala lademe Tatruse kihistu.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 24.01.2016)
2. ↑  Tatruse mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 24.01.2016)
3. ↑  Tatruse kihistu Eesti Stratigraafia Komisjoni andmebaasis (vaadatud 17.08.2019)

Välislingid
-----------

* Tatruse mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Haljala kirik
Haljala kihelkond

**Kirik**: Haljala kirik  

**Mõisad**: Aari mõis | Aaspere mõis | Annikvere mõis | Aru mõis | Ernemaa mõis | Essu mõis | Haljala kirikumõis | Harmi mõis | Holsta mõis | Idavere mõis | Jalumäe mõis | Kaliküla mõis | Kandle mõis | Karula mõis | Kavastu mõis | Koigi mõis | Kodavere mõis | Kärmu mõis | Käsmu mõis | Lihulõpe mõis | Loobu mõis | Läsna mõis | Maheda mõis | Metsiku mõis | Mõisalõpe mõis | Oandu mõis | Paduri mõis | Rassivere mõis | Sagadi mõis | Sauste mõis | Selja mõis | Tammispea mõis | Tatruse mõis | Telliste mõis | Tereski mõis | Tõikvere mõis | Tõugu mõis | Vanaküla mõis | Vanamõisa mõis | Varangu | Veltsi mõis | Vihula mõis | Võle mõis
**Ontoloogiline sidumus** (inglise keeles *ontological commitment*) on Willard Van Orman Quine'i artiklis "Sellest, mis on olemas" ("On what there is", 1948) kasutusele võetud mõiste, mille ta on defineerinud järgmiselt: "teooria on kohustatud nendeks ja üksnes nendeks entiteetideks, millele peavad teooria seotud muutujad suutma osutada selleks, et teoorias esitatud väited oleksid tõesed." (Quine 2008: 649)) (*"a theory is committed to those and only those entities to which the bound variables of the theory must be capable of referring in order that the affirmations made in the theory be true."*(Quine 1948: 33)

Quine'i sõnul lähtub iga keelekasutaja ontoloogiast, eeldades entiteetide, millest ta räägib, olemasolu. Sellist eeldust nimetas Quine sidumuseks. Seega saab Quine'i järgi teooriaid mõista ainult seoses keeleliste viidete süsteemiga, mis on seotud tõetingimustega, mis annavad teada, missugune peab maailm olema, et teooria oleks tõene. 

Teooria ontoloogiline sidumus on entiteet või entiteetide liik, mis peab eksisteerima, et teooria oleks tõene.

Viited
------

1. ↑  Quine, Willard Van Orman 2008. Sellest, mis on olemas. Akadeemia Nr. 228, 2008-03. Tõlkinud Bruno Mölder: 637-657
2. ↑  Quine, Willard V. 1948. On What There Is. The Review of Metaphysics 2, no. 5: 21-38
Aïssa Laïdouni (2022)
**Aïssa Bilal Laïdouni** (sündinud 13. detsembril 1996 Montfermeil's) on Prantsusmaal sündinud Tuneesia jalgpallur, kes mängib keskpoolkaitsjana Saksamaa kõrgliigaklubis Union Berlin ja Tuneesia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaa klubis Angers. Aastatel 2014–2016 mängis ta Angers' reservmeeskonnas. Ainsal korral mängis ta Angers' meeskonnas Prantsusmaa kõrgliigas 2. aprillil 2016, kui kohtuti Troyes'ga. Hooajal 2016/17 oli ta Angers'st Prantsusmaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Les Herbiers ja hooajal 2017/18 samasse liigasse kuuluvas Chamblys.

Aastatel 2018–2020 mängis Laïdouni Rumeenia kõrgliigaklubis Voluntari ja 2020–2023 Ungari kõrgliigaklubis Ferencváros. Hooaegadel 2020/21 ja 2021/22 tuli ta Ferencvárosega Ungari meistriks. Hooajal 2020/21 valiti Laïdouni lisaks Ungari kõrgliiga hooaja väärtuslikumaks mängijaks.

2023. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Union Berliniga.

Tuneesia jalgpallikoondises tegi Laïdouni debüüdi 25. märtsil 2021 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Liibüa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 16. novembril MM-i valikmängus Sambia vastu. Ta on kuulunud Tuneesia koondisse 2022. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2022. ja 2024. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Saavutused
----------

Ferencváros
* Ungari kõrgliiga: 2020–21; 2021–22
* Ungari karikas: 2021–22

Individuaalsed
* Ungari kõrgliiga hooaja väärtuslikum mängija: 2020–21
* Tuneesia aasta jalgpallur: 2022

Viited
------

1. 1 2 3   (vaadatud 20.1.2024)
2. ↑  tuniscope.com (28. mai 2023). "TAP : Liste officielle des meilleurs sportifs de l'année 2022". *tuniscope.com* (prantsuse). Vaadatud 28. mail 2023.

| * v
* r
Tuneesia koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Mathlouthi
* 2 Ifa
* 3 Talbi
* 4 Meriah
* 5 Ghandri
* 6 Bronn
* 7 Msakni (c)
* 8 Mejbri
* 9 Jebali
* 10 Khazri
* 11 Khenissi
* 12 Maâloul
* 13 Sassi
* 14 Laïdouni
* 15 Ben Romdhane
* 16 Dahmen
* 17 Skhiri
* 18 Chaalali
* 19 Jaziri
* 20 Dräger
* 21 Kechrida
* 22 Ben Saïd
* 23 Sliti
* 24 Ali Abdi
* 25 Ben Slimane
* 26 Hassen
* Treener: N. Maâloul

 | Tuneesia |
Ameerika Ühendriikide raketiristleja tulistab Harpoon laevatõrjeraketi.
**Laevatõrjerakett** on juhitav rakett, mis on loodud laevade ja suuremate paatide tabamiseks. Enamik laevatõrjerakette lendab madalal merepinna kohal ja kasutab sihtmärgini jõudmiseks inertsnavigatsioonisüsteemi ja aktiivset radarjuhtimist. Osa laevatõrjerakette leiab sihtmärgi infrapunasensoriga või juhitakse algusest lõpuni raadio teel.

Esimesed laevatõrjeraketid konstrueeriti teise maailmasõja ajal Saksamaal ja neid juhiti raadio teel. Toona kandsid laevatõrjerakette ainult lennukid, aga aega mööda lisandus laskeplatvorme. Laevatõrjerakette tulistatakse allveelaevadelt, helikopteritelt, hävituslennukitelt, sõjalaevadelt, maismaasõidukitelt, merepatrull-lennukitelt, pommitajatelt ja rannikukaitsepatareidest. Kergemaid laevatõrjerakette suudavad õlalt lasta ka jalaväelased.

Laevatõrjeraketid on laevadele ohtlikud, sest laevade radari- ja soojusjälge ning raadioemissioone on raske varjata. Samuti pole laevad piisavalt manööverdusvõimelised, et raketitabamust vältida. Laevatõrjeraketi võimas lõhkepea tekitab samas märkimisväärset kahju isegi suurtele laevadele.

Tabamuse vältimiseks rakendatakse erinevaid passiivseid ja aktiivseid vastumeetmeid. Nende hulka kuuluvad:

* Elektroonilise sõjapidamise vahendite kasutamine raketi ja laskeplatvormi sensorite segamiseks.
* Laevatõrjeraketi kahuri või õhutõrjeraketiga alla tulistamine.
* Peibutiste õhku paiskamine.
* Vargtehnoloogia kasutamine, vähendamaks laeva radari- ja soojusjälge ning raadioemissioone.

Vastumeetmete mõju vähendamiseks kasutavad moodsamat laevatõrjeraketid segamiskindlamaid ja täpsemaid sensoreid ning keerulisemaid ja ettearvamatumaid lennuprofiile. Viimati nimetatu tähendab seda, et rakett läbib enamiku teekonnast sihtmärgini madalal merepinna kohal ja võrdlemisi aeglaselt. Sihtmärgi lähedal suurendab laevatõrjerakett aga kiirust, tõuseb kõrgemale ja hakkab ägedalt manööverdama – see muudab raketi alla tulistamise raskemaks.

Viited
------

1. ↑  Bomb, Guided, Fritz X (X-1). *National Air and Space Museum*. Vaadatud 26. augustil 2023.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib tutvustajast; astronoomia mõiste kohta vaata artiklist Giid (astronoomia)* |

---

**Giid** (prantsuse sõnast *guide*) ehk **reisijuht** on isik, kes tutvustab turistidele ja ekskursantidele vaatamisväärsusi või muuseumites eksponaate. Giid on ka isik, kes juhib kedagi läbi tundmatu või kaardistamata maa-ala. Giidiks võib olla ka kogemustega alpinist, kes juhib turisti mäetippu. 

Tarvo Krall (vasakul) ja Jüri Kuuskemaa (paremal) esinemas Tallinna päeval (2010)
Eestis on tuntumaid giide kunstiajalooharidusega Jüri Kuuskemaa.

Giid võib tähendada ka reisijuht-käsiraamatut.

26. aprillil 2008 leidis Marek Vahula algatusel aset esimene Eesti Giidi- ja kodulookonkurss "Viru Raba Rääkijad". Tavaks saanud konkursid toimuvad iga aasta aprilli viimasel laupäeval igal pool Eestimaal. 

17. detsembril 2023 valmis giidinduse õppefilm "Lahe Maa-Lahtede Maa", kus esitletakse autori arvukaid erinevaid giidinippe.

Giidide liike
-------------

* loodusgiid

Viited
------

1. ↑  5 küsimust veebileht Pealinn

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Giid** |
Olavi Granö
**Olavi Johannes Granö** (27. mai 1925 Helsingi – 19. aprill 2013) oli soome geograaf.

Tartu ülikooli professor Johannes Gabriel Granö oli Olavi Granö isa.

Olavi Granö kaitses 1957. aastal doktorikraadi. Aastal 1959 nimetati ta Turu ülikooli geograafia abiprofessoriks ja 1962. aastal professoriks. Selles ametis oli ta 1988. aastani. Aastatel 1984–1994 oli ta Turu ülikooli kantsler.

Ta tegeles eelkõige rannikugeograafiaga ning geograafia ajaloo ja meetodite ning üldisemalt teadusajalooga.

Granö oli muu hulgas Soome teaduste akadeemia juhatuse esimees aastatel 1994–1995, Londoni Royal Geographical Society auliige aastast 1980, Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia liige aastast 1985, Academia Europaea liige aastast 1989. Ta oli Poola Toruńi Mikołaj Koperniku ülikooli, Tartu ülikooli ja Åbo Akademi audoktor.

Olavi Granö osales Turu ja Tartu teaduskoostöös. Aastal 2006 nimetati ta Eesti Geograafia Seltsi auliikmeks.

Aastal 2001 sai ta Maarjamaa Risti III klassi teenetemärgi.

Viited
------

1. 1 2 3  "Kuka kukin on 1998" lk 133–134 ISBN 951-1-14344-1
2. ↑  "Tartu Ülikooli audoktorid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 13. detsembril 2022.
3. ↑  Akateemikko Granöstä Viron maantieteen seuran kunniajäsen[*alaline kõdulink*]
4. ↑  Teenetemärkide kavalerid