recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kuningas Arthur 1385. aastast pärineval seinavaibal
**Kuningas Arthur** on keskaja Lääne-Euroopa kirjanduses legendaarne kuningas Suurbritannias. Traditsiooniliselt dateeritakse kuningas Arthuri valitsusaeg 5. sajandi lõppu ja 6. sajandi algusse. Keskaegsete ajalooraamatute ja rüütliromaanide väitel juhtis Arthur rooma-keldi Inglismaa kaitset saksi sissetungijate vastu 6. sajandi alguses. Arthuri legendis on põimunud rahvaluule ja kirjandus ning tänapäeval on tema ajalooline olemasolu kahtluse all.

Napid ajaloolised andmed Arthuri kohta pärinevad mitmest allikast, millest peamised on "Annales Cambriae", "Historia Brittonum" ja Püha Gildase kirjutised. Samuti mainitakse Arthuri nime varastes luuletekstides nagu kõmri "Y Gododdin".

Arthuri legend sai populaarseks eelkõige Monmouthi Geoffrey fantaasiaküllasest teosest "Historia Regum Britanniae" ("Britannia kuningate ajalugu"), mis valmis 1138. Sellele eelnesid kõmri ja bretooni legendid ja luuletused, millest Arthur on kas suur sõdalane, kes kaitses Britanniat inimeste ja üleloomulike vastaste eest, või maagiline kuju, kes seostus vahel kõmri allilma Annwniga. On teadmata, mis Geoffrey "Historia"'s pärineb varasemaist allikaist ning mis on tema enese kirjanduslik väljamõeldis.

Ehkki kuningas Arthuri loo teemad, sündmused ja tegelased varieeruvad laialt ja sel pole üht kanoonilist versiooni, lähtuvad hilisemad ümberjutustused tihti Monmouthi Geoffrey versioonist. Geoffrey kirjelduses oli Arthur kuningas, kes lõi puruks saksid ning rajas impeeriumi, millesse kuulusid Britannia, Iirimaa, Island, Norra ja Gallia. Samuti ilmus Historia's rida tegelasi, kes nüüdseks on saanud Arthuri legendi oluliseks osaks: Arthuri isa Uther Pendragon, võlur Merlin, Arthuri naine Guinevere, mõõk Excalibur, Arthuri sünd Tintageli lossis, tema viimane lahing Mordredi vastu Camlannis ning viimne puhkepaik Avalonis.

12. sajandi Prantsuse autor Chrétien de Troyes lisas Arthuri legendi Püha Graali ja Lanceloti. Tema eeskujul said keskaja kirjanduses populaarseks Arthuri-romaanid, milles loo keskpunkt nihkub sageli Arthurilt teda ümbritsenud tegelastele, näiteks mitmesugustele Ümarlaua rüütlitele. Keskajal õitsenud Arthuri-kirjandus vajus uusajal unustusse, tõustes uuesti laia lugejaskonna ette alles 19. sajandi romantismi ajel.

Kuningas Arthuri loo põhjal on kirjutatud arvukalt raamatuid, tehtud filme, oopereid ja muid kunstiteoseid. Eesti keeles on ilmunud näiteks Marion Zimmer Bradley Arthuri-töötlus "Avaloni udud", T. H. White'i "Kunagine ja tulevane kuningas", Mary Stewarti "Kristallkoobas", James Riordani "Kuningas Arthuri lood", Mark Twaini paroodia "Jänki kuningas Arthuri õukonnas", samuti Arthuri-kirjanduse üks alusteoseid, Wolfram von Eschenbachi "Parzival" Rein Sepa tõlkes.

Vaata ka
--------

* Püha Graal
**Stabat Mater** on itaalia päritolu hispaania helilooja Luigi Boccherini 1781. aastal Stabat Materi tekstile kirjutatud heliteos sopranile ja keelpillikvintetile (keelpilliorkestrile). Teose 1800. aastal valminud teine versioon (trükis avaldatud 1801) on kirjutatud kahele sopranile, tenorile ja keelpillidele. Teosele on hiljem antud oopusenumber 61. Teos valmis Hispaania printsi Don Luis'i tellimusel, selle esiettekande kohta info puudub. 

Boccherini Stabat Mater on isikupärane ja põnev teos, mis kuulub oma aja olulisemate religioossele tekstile loodud teoste hulka. Boccherini muusika ühendab retsitatiivseid, vabu arioosseid ja täiemõõdulisi ooperilaadseid aariaid. Teost võib pidada pigem kultiveeritud meditatsiooniks kui Stabat Materi sünge teksti kehastuseks. Teoses leidub ka ülivirtuoosseid lõike soolotšellole, mida tšellistist helilooja ilmselt ise esitas. 

Uurijad on viidanud Boccherini Stabat Materi seostele Giovanni Battista Pergolesi Stabat Materiga aastast 1736. Sarnasusi leidub nii notatsioonilistes detailides kui ka harmoonias. Mõlemal teosel on sama põhihelistik: f-moll. Samuti võib hoolikal vaatlemisel leida seoseid ka Joseph Haydni teosega "Jeesuse seitse sõna ristil". 

Teosel on 11 osa ja muusikasse on kirjutatud kogu Stabat Materi tekst: 

1. Stabat mater dolorosa (Grave assai)
2. Cujus animam gementem (Allegro)
3. Quae moerebat et dolebat (Allegretto con moto)
4. Quis est homo (Adagio assai - Recitativo)
5. Pro peccatis suae gentis (Allegretto)
6. Eja mater, fons amoris (Larghetto non tanto)
7. Tui nati vulnerati (Allegro vivo)
8. Virgo virginum praeclara (Andantino)
9. Fac ut portem Christi mortem (Larghetto)
10. Fac me plagis vulnerari (Allegro commodo)
11. Quando corpus morietur (Andante lento)
Cessna 172 stabilisaator
**Stabilisaator** on lennuki tagaosas asuv aerodünaamiliste pindade kooslus, mille eesmärgid on põiki- ja teekonnajuhitavuse ning tasakaalu andmine. Üldjuhul koosneb stabilisaator liikuvatest (juhtpindadest) ja liikumatutest pindadest, s.o stabiliseerivatest pindadest,   kuid mõnel juhul liigub terve pind ühes tükis – stabilaator ehk horisontaalstabilisaator ja selle juhtpind on ühes tükis ning liigub koos. Traditsiooniliselt kasutavad lennukid vertikaal- ja horisontaalstabilisaatoreid, mille juhtpinnad liiguvad sõltumatult teineteisest. Samas on kasutusel ka V-kujulisi kombineeritud stabilisaatoreid, mis tekitavad korraga jõu ümber kahe telje .

Horisontaalstabilisaator
------------------------

Horisontaalstabilisaator koosneb kahest osast: liikumatust stabilisaatorist esiservas ja liikuvast juhtpinnast tagaservas. Horisontaalstabilisaatori juhtpind võimaldab lennukil hoida õiget pikikaldenurka ja vajadusel seda korrigeerida. Liikumatu stabilisaator lisab staatilist stabiilsust, st lennuki tasakaalu asendist välja viimisel aitab stabilisaator selle tagasi tasakaaluasendisse. Stabilisaatori pind on neutraalse kujuga ja ise tõstejõudu ei tekita. Samas juhtpinda neutraalasendist üles või alla liigutades tekib vastavasuunaline tõstejõud, mis mõjub jõuõla kaudu ümber massikeskme punkti, muutes sellega lennuki pikikaldenurka.

Vertikaalstabilisaator
----------------------

Vertikaalstabilisaator koosneb kahest osast: liikumatust stabilisaatorist esiserval (uim) ja liikuvast juhtpinnast tagaserval. Vertikaalne stabilisaatori pind aitab hoida lennukit õiges asendis ümber vertikaaltelje ja lisab staatilist stabiilsust. Nagu ka horisontaalstabilisaator, nii ka vertikaalstabilisaator ei tekita neutraalasendis tõstejõudu kummaski suunas, vaid jõud tekivad juhtpinna liigutamisel vasakule või paremale. Peamine ülesanne peale stabiilsuse on manööverdamisel lisaks põikikaldenurga lisada lennukile õige pöördenurk ümber vertikaaltelje, et tagada koordineeritud pööre s.t gravitatsiooni ja tsentrifugaaljõu resultantjõud on samal teljel tõstejõuga.

V-kujuline kombineeritud stabilisaator
--------------------------------------

V-kujuline kombineeritud stabilisaator on vähem levinud kommertslennunduses ja on peamiselt kasutusel sõja- ja hobilennunduses. Vertikaal- ja horisontaalstabilisaatorite asemel, mille juhtpindasid on võimalik liigutada sõltumatult teineteisest, kasutatakse kahte pinda, mis on umbes 45-kraadise nurga all vertikaaltelje suhtes. Sellisel juhul peab liigutama korraga mõlemat juhtpinda, et saavutada jõu moment ümber ühe telje. Selle tõttu on ka kombineeritud stabilisaatori juhtimismehhanism palju keerulisem. Lisaks puudub märgatav eelis traditsioonilise paigutuse ees.

Viited
------

1. 1 2  Hall, Nancy (05.04.2018). "Vertical Stabilizer - Rudder". *NASA*. Vaadatud 05.04.2021.
2. 1 2  Hall, Nancy (20.11.2018). "Horizontal Stabilizer - Elevator". *NASA*. Vaadatud 05.04.2021.
3. ↑  Hall, Nancy (05.04.2018). "Stabilators". *NASA*. Vaadatud 05.04.2021.
4. 1 2  HAW Hamburg (23.05.2007). "Aircraft Design" (PDF). *HAW Hamburg*. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 6.05.2021. Vaadatud 15.04.2021.
Schenna valla paiknemine Lõuna-Tiroolis
**Schenna** (itaalia: *Scena*) on vald *(comune)* Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 25 km Bolzanost loodes.

Geograafia
----------

2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 2841 inimest ja valla pindala on 48,2 km².

Schenna külgneb järgmiste valdadega: Hafling, Kuens, Merano, Riffian, St. Leonhard in Passeier, Sarntal ja Tirol.

### Frazioni

Vallas on *frazioni* (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Schennaberg (Montescena), Tall (Valle) ja Verdins.

Ajalugu
-------

### Juured

Keskajal ehitati tähtis kindlus. Austria ertshertsog Johann omandas selle 1845. aastal. 1970. 1980. ja 1990. aastatel toimus selles palju festivale, kuid nüüd neid tervise ja ohutuse tagamiseks (kuna avariiväljapääsu ei olnud) enam ei peeta.

Schenna lossist leiti Andreas Hoferi välivoodi.

### Koha nimi

"Schenna" tuleneb saksakeelsest "Schön Au" ("armas karjamaa"), mistõttu oli see kirjutatud "Schönna", kuigi teised ütlevad, et see on nime saanud Rooma maaomaniku Sconiuse järgi. 6.–7. sajandil hakkas inimesi saabuma Baierist ja Frangimaalt.

Kogukond
--------

### Keeleline jaotus

2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 98,18% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 1,67% itaalia keelt ja 0,15% ladiini keelt.

Välislingid
-----------

* Valla koduleht (saksa ja itaalia keeles)
**Spektromeeter** on elektromagnetilise kiirguse intensiivsuse ja lainepikkuse vahelise sõltuvuse määramise riist.

Spektromeetriteks nimetatakse mitmesuguseid seadmeid, mis töötavad kiirguse etteantud lainepikkuse piirkonnas: raadiolained, mikrolained, infrapunakiirgus, valgus, ultraviolettkiirgus, röntgenikiirgus, gammakiirgus. Spektromeetris mõõdab igale lainepikkusele vastava kiirguse kas fotoelement, fotokordisti, termoelement vms ja tulemuse – spektri – fikseerib registreeriv seade.

Keemilises analüüsis kasutatava spektromeetri põhimõtteline skeem proovi füüsikalisest mõjutamisest kuni muutuste registreerimiseni: a) energia- (kiirgus-)allikas, b) proov küvetis, c) tajur, d) signaaliprotsessor, e) tulemuse registreerimine isekirjuti või arvutiga
Analüütilises keemias kasutatavad spektromeetrid on seadmed ainete kvalitatiivseks või kvantitatiivseks määramiseks (tihti identifitseerimiseks) spektroskoopia meetoditega. See tähendab, et uuritakse füüsikalise mõjuri (elektromagnetiline kiirgus, magnetväli) toimet aine aatomituumadele, elektronidele, aatomitele, molekulidele või kristallidele. Seejuures registreeritakse ainele iseloomulik spekter, tavaliselt kiirguse intensiivsuse sõltuvus sagedusest või lainepikkusest.

Nähtava valguse või lähiultraviolett- või lähiinfrapunakiirguse piirkonnas töötavat spektraalaparaati, mis on ette nähtud aine spektri mõõtmiseks absoluutühikutes (mitte suhtelistes), nimetatakse **spektrofotomeetriks**.

Vaata ka
--------

* Spektroskoopia
* Analüütiline keemia
Päikesevalguse pidev spekter
Raua (Fe) joonspekter
**Spekter** (ladina keeles *spectrum* välimus) on füüsikalise suuruse või omaduse jaotus protsessi või nähtuse koostisosade (lainepikkus) tunnuse järgi. Selleks tunnuseks on enamasti sagedus, aga võib olla ka mass ja energia. Näiteid:

* elektromagnetkiirguse spektrid (vt ka Elektromagnetspekter):
	+ kiirgusspekter – kiirguse intensiivsuse sõltuvus kiirguse sagedusest;
	+ neeldumisspekter – kiirguse aines neeldumise tugevuse sõltuvus kiirguse sagedusest;
	+ ergastusspekter – kiirguse poolt mingi sekundaarse protsessi tekitamise efektiivsuse sõltuvus kiirguse sagedusest;
* massispekter – osakeste esinemissageduse sõltuvus nende massist (nt massispektroskoopias);
* helispekter – heliintensiivsuse jaotus heli eri sagedusega koostistoonide vahel.

Kiirguse sagedusala järgi eristatakse raadiokirguse, infrapunakiirguse, valguskiirguse, ultraviolettkiirguse, röntgenikiirguse ja gammakiirguse spektrit. 

Spekter võib olla pidev või diskreetne (mittepidev). Pidev spekter ehk pidevspekter on näiteks mustkiirguril. Diskreetne spekter võib esineda joonspektrina ja ribaspektrina.

Valge päikesekiirguse kimbu lahutas prisma abil spektrivärvusteks (violetist sujuvalt punaseni muutuva värvusega ribaks) Isaac Newton 1666. aastal.

Vaata ka
--------

* Signaali spekter
* Spektroskoopia

Viited
------

1. 1 2  ENE 8. köide, 1995
Tarmo Riga (foto 2005)
Tarmo Riga (foto 2006)
**Tarmo Riga** (2. oktoober 1971 Tallinn – 7. juuni 2015 Huarazi linna lähedal Peruus) oli eesti alpinist ja lennundustöötaja.

Ta on üks kahest esimesest Eesti alpinistist, kes on vallutanud kaks kaheksatuhandelist.

Ta töötas lennunduses.

Ta oli Eesti Akadeemilise Orientaalseltsi liige. Ta on tõlkinud vene keelest Linnart Mälli tekste 1998. aastal Eesti Mõtteloo sarjas ilmunud kogumikule "Nulli ja lõpmatuse kohal".

Haridus
-------

Ta lõpetas aastal 1990. aastal Tallinna 2. Keskkooli. 1996. aastal lõpetas ta Tartu Lennukolledži lennuliiklusteeninduse (kutseõppes) erialal, spetsialiseerumisega lennujuhtimisele.

Alpinism
--------

Mägironimisega alustas ta 1986. aastal Tallinna 2. Keskkooli matkaringis õpetaja Anu Kallavuse juhendamisel. 
Ta osales mägimatkadel ja kõrgtõusudel, juhtis mägimatkagruppe, tõusis 1993. aastal seitsmetuhandelise Han-Tengri (7010 m) tippu.

2007. aastal tõusis ta Antarktises Vinsoni tippu. Aastatel 2008 ja 2009 ronis ta koos Jane Rigaga Lõuna-Ameerika mägedes, tõustes mitme eestlaste poolt vähekäidud mäe tippu. 2009. aastal tegi ta soolotõusu Aconcagua (6960 m) tippu.

2011. aastal tõusis ta koos Jane Rigaga esimeste eestlastena Indias Nuni (7135 m) tippu.

### Tõusud kaheksatuhandelistele

Ta võttis 1998 osa Eesti esimesest Himaalaja ekspeditsioonist Cho Oyule ja jõudis 9. oktoobril selle tippu. 

2001. aastal käis ta Eesti teisel Himaalaja ekspeditsioonil ning tõusis 23. juulil koos Raivo Plumeriga Broad Peaki eeltippu (8035 m). 

2005. aastal ronis ta Leedu-Eesti ühisekspeditsiooniga Gasherbrum II-l, tõus tuli katkestada 6700 m kõrgusel laviiniohu tõttu.

#### Edukad tipputõusud

* 1998 – Cho Oyu (8188 m)
* 2001 – Broad Peaki eeltipp Rocky Summit (8028 m)

Hukkumine
---------

Eesti alpinistide neljaliikmeline grupp koosseisus Tarmo Riga, Jane Riga, Allan Valge ja Annemai Märtson üritas 2015. aasta juunis tõusta klassikalist marsruuti mööda Andides Cordillera Blanca mäeahelikus Tocllaraju (6034 m) tippu. Ootamatu lumesilla varisemise tõttu 7. juunil hukkusid lume- ja jäärusude all Tarmo Riga, Jane Riga ja Allan Valge.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli Jane Riga.

Viited
------

1. ↑  EAO tegevliikmed.eao.ee
2. ↑  Nulli ja lõpmatuse kohal.erb.nlib.ee
3. ↑  Linnart Mäll. "Nulli ja lõpmatuse kohal". Ilmamaa: Tartu, 1998. Lk 7
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. veebruar 2012. Vaadatud 10. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
5. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. juuni 2015. Vaadatud 10. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
6. ↑  Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee
7. ↑  7 juunil 2015 Peruus Tocllaraju mäel toimunud õnnetusjuhtumi faktoloogia. ajaveeb.alpinism.ee

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tarmo Riga** |

* Peruus hukkunud eesti alpinistid olid ülikogenud mägironijad, Delfi, 9. juuni 2015
* Alar Sikk: Tarmo ja Jane olid mu parimad sõbrad, Delfi, 9. juuni 2015
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib linnast Moskva oblastis; endise linna ja praeguse küla kohta Sahhalinil vaata artiklit Tšehhovo; kirjaniku kohta vaata artiklit Anton Tšehhov* |

---

**Tšehhov** on linn Venemaal Moskva oblastis. Asub Moskvast 77 km lõunas.

Linna nimi oli enne 1920. aastat ja 1936–1954 **Lopasnja**, 1920–1936 **Tšornoje Ozero**.

Linn sai nime kirjanik Anton Tšehhovi järgi, kes elas 12 km linnast lõunas Melihhovo külas, kus tänapäeval asub A. Tšehhovi majamuuseum.

Viited
------

1. ↑  , vaadatud 14.07.2017.

Moskva oblasti vapp
Moskva oblasti linnad

Aprelevka  | Balašihha  | Beloozjorski  | Bronnitsõ  | Dedovsk  | Dmitrov  | Dolgoprudnõi  | Domodedovo  | Drezna  | Dzeržinski  | Dubna  | Elektrogorsk  | Elektrostal  | Elektrougli  | Frjazino  | Golitsõno  | Himki  | Hotkovo  | Istra  | Ivantejevka  | Jahroma  | Jegorjevsk  | Kašira  | Klin  | Kolomna  | Koroljov  | Kotelniki  | Krasnoarmeisk  | Krasnogorsk  | Krasnozavodsk  | Krasnoznamensk  | Kubinka  | Kurovskoje  | Likino-Duljovo  | Ljubertsõ  | Lobnja  | Lossino-Petrovski  | Luhhovitsõ  | Lõtkarino  | Možaisk  | Mõtištši  | Naro-Fominsk  | Noginsk  | Odintsovo  | Orehhovo-Zujevo  | Ozjorõ  | Pavlovski Possad  | Peresvet  | Podolsk  | Protvino  | Puškino  | Puštšino  | Ramenskoje  | Reutov  | Rošal  | Ruza  | Sergijev Possad  | Serpuhhov  | Solnetšnogorsk  | Staraja Kupavna  | Stupino  | Šatura  | Štšolkovo  | Zaraisk  | Zvenigorod  | Žukovski  | Taldom  | Tšehhov  | Tšernogolovka  | Vereja  | Vidnoje  | Volokolamsk  | Voskressensk  | Võssokovsk
Tšehhi koondise võistlusriietus 2019. aasta maailmameistrivõistlustel
**Tšehhi meeste jäähokikoondis** esindab Tšehhit jäähokis rahvusvahelistel võistlustel.

Tšehhi koondis kuulub koos Kanada, Venemaa, Soome, Rootsi ja USA koondisega kuue kõige tugevama jäähokikoondise hulka.

1998. aasta taliolümpiamängudel tuli Tšehhi koondis olümpiavõitjaks, alistades finaalis Venemaa. Lisaks on võidetud 2006. aasta taliolümpiamängudel pronksmedali. Tšehhi on tulnud maailmameistriks kuus korda ning võitnud Maailmameistrivõistlustel kokku kaksteist medalit. Aastatel 1999–2001 tuldi maailmameistriks kolmel aastal järjest.

Koondise koduhall on O2 Arena Prahas.

Kõige rohkem mänge (218) on Tšehhi koondises mänginud David Výborný, kellele kuulub ka koondise punktirekord (147). Enim väravaid on Tšehhi koondises löönud Martin Procházka (61).

Tšehhi koondis 2002. aasta taliolümpiamängudel

Tulemused
---------

###  Olümpiamängudel

|  |
| --- |
| * 1994 – 5. koht
* 1998 – Kuld **olümpiavõitja**
* 2002 – 7. koht
* 2006 – Pronks pronksmedal
* 2010 – 7. koht
* 2014 – 6. koht
* 2018 – 4. koht
* 2022 – 9. koht
 |

### Maailmameistrivõistlustel

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * 1993 – Pronks pronksmedal
* 1994 – 7. koht
* 1995 – 4. koht
* 1996 – Kuld **maailmameister**
* 1997 – Pronks pronksmedal
* 1998 – Pronks pronksmedal
* 1999 – Kuld **maailmameister**
* 2000 – Kuld **maailmameister**
* 2001 – Kuld **maailmameister**
* 2002 – 5. koht
* 2003 – 4. koht
 | * 2004 – 5. koht
* 2005 – Kuld **maailmameister**
* 2006 – Hõbe hõbemedal
* 2007 – 7. koht
* 2008 – 5. koht
* 2009 – 6. koht
* 2010 – Kuld **maailmameister**
* 2011 – Pronks pronksmedal
* 2012 – Pronks pronksmedal
* 2013 – 7. koht
* 2014 – 4. koht
 | * 2015 – 4. koht
* 2016 – 5. koht
* 2017 – 7. koht
* 2018 – 7. koht
* 2019 – 4. koht
* 2021 – 7. koht
* 2022 – Pronks pronksmedal
* 2023 – 8. koht
 |

Välislingid
-----------

* Tšehhi Jäähokiliidu koduleht
* Tšehhi IIHF-i kodulehel
**Tuumorilüüsi sündroom** on potentsiaalselt eluohtlik vähiravi tüsistus patsientidel, kes saavad kehas vohavate kasvajate mõjutamiseks agressiivset onkoteraapiat. 

Sündroomi kutsub esile maliigsete rakkude lüüsumine, mille tulemusel nende rakkude valgud, kaalium, kaltsium, fosfaadid, nukleiinhapped, kusihape jm vallanduvad rakuvälisesse vedelikku ja vereringesse. Selle tagajärjeks võib olla ainevahetushäirete konstellatsioon, mis võib põhjustada ägedat neerupuudulikkust, südame rütmihäireid ja äkksurma.

Tuumorilüüsi sündroomi on täheldatud igat liiki pahaloomuliste kasvajate ravi saavatel patsientidel, kes on saanud kiiritusravi, kortikosteroide, hormoonravi ja bioloogilist ravi. Eriti ohustatud on lapsed.

Välislingid
-----------

* Alan K Ikeda, MD; Wafik S El-Deiry, MD, PhD jt, *Tumor Lysis Syndrome*
* Scott C. Howard, M.D. Deborah P. Jones, M.D. ja Ching-Hon Pui, M.D. *The Tumor Lysis Syndrome*, N Engl J Med. 12. mai 2011 ; 364(19): 1844–1854, doi: 10.1056/NEJMra0904569, PMCID: PMC3437249, NIHMSID: NIHMS370895
* Amaka Edeani, MD, ja Anushree Shirali, MD, *Chapter 4: Tumor Lysis Syndrome*
* Hande KR, Garrow GC, *Acute tumor lysis syndrome in patients with high-grade non-Hodgkin's lymphoma.*, Am J Med. veebruar 1993 ;94(2):133-9.
***Kuningal on külm*** on Valter Ojakääru ooper kahes osas ja kahes pildis Ain Kaalepi libretole Anton Hansen Tammsaare samanimelise satiirilise näidendi (1936) järgi. Helilooja esimene ooper. Suhteliselt tagasihoidliku eduga ühiskonnakriitiline teos. Väljatulekul esitati 30 korda. Hiljem pole esitatud. Teos võitis 1968. aastal NSV Liidu muusikaliste lavateoste ülevaatusel III preemia. Libreto on tõlgitud vene ja saksa keelde, kuid pole leidnud kasutamist.

Esmaettekanne toimus 23. septembril 1967 Tartu teatris *Vanemuine*. Peaosi esitasid Endel Ani (Kuningas), Einari Koppel (Narr), Lembit Soone (Mattias), Aavo Hinno (Karlo), Mare Puusepp (Angela), Aida Truu (Klaara). Dirigent Erich Kõlar. Lavastaja Epp Kaidu.

Peamised osad: Kuningas (tenor), Narr Joosep (*buffo*), noor teener Mattias (bariton), toateener Klaara (sopran), Karlo (bass-bariton), Angela (sopran), Väeülem, Kirjaülem (bariton), Siseülem (bass), Välisülem, Põlluülem (bariton), Hüveülem (tenor), Ülempreester (bass).

Tege­vus toimub täpselt määramata ajal ja kohas kunin­ga erakabinetis, troonisaalis, mägedes ja linnaväljakul. Kuningas ei saa sooja. Narr laseb suvel kütta ahjusid, kuulutades selle riiklikuks saladuseks. Noor teener Mattias ihkab kojanarri kohta, sest see on kuningale kõige lähemal olev amet. Toatüdruk Klaara on lubanud end suudelda alles siis, kui Mattias saab narriks. Narr tahab leida kuningale naist, kes ei tea midagi mehest, kosmeetikast ega ehtimisest. Mattiasel on niisugune naine pakkuda. See on Angela. Karlo armastab Angelat, kuid tüdruk ei tee temast välja. Karlo lehmal sünnib kahe peaga vasikas, mida rahvas imetleb. Angela tegeleb kuningaga – sõtkub tema seljas ja masseerib kuninga haigeid voolmeid. Mattias kasutab kahe peaga vasika ära uue demagoogilise vasikausu propageerimiseks. Seda käsitletakse kui Kuninga ja Narri vastane akt­siooni. Narr laseb Mattiase ja Karlo arre­tee­rida. Kuningas saab Mattiase intriigidest teada. Karlo ja Angela lähevad mägedesse. Kuninga külmahäda leevendamiseks laseb Narr esitada striptiisi, mis annab kuningale sooja.

Muusikalugusid: ansambel "Kuningal külmatõbi"; Kuninga ja Angela duett "Me võitlesime vabaduse eest"; Karlo ja Angela stseen "Ja kui ööbik nägi ilusaid lilli"; Ülikute marss "Valitseme! Valitseme!"; Nuhkide koor "Oh, milleks rääkima sa pead"; Kuninga, Narri ja Angela tertsett; ansambel "Andke mulle Angela!".
**Stephan Grube** (ka **Stefan** või **Stephanus Grube**; surnud 20. detsembril 1483 Riias) oli Riia peapiiskop aastatel 1480–1483.

Brube sündis Leipzigis linnakodaniku pojana ning astus 1450. aastal ka sealsesse ülikooli. Kümme aasta hiljem jätkas ta õpinguid Bolognas, kus ta 1461. aastal sai bakalaureusekraadi.

1475. aastal oli Grube Troja piiskop ning Saksa ordu ülemprokuraator Apuulias, Grubest oli selleks ajaks saanud Saksa ordu preestervend. 

1480. aasta 12. märtsil kinnitas paavst Grube Riia peapiiskopiks ning Grube andis talle kuulekusvande kümme päeva hiljem. 1481. aastal viibis ta aga veel Itaalias ja oli Apuulia orduprovintsi valitseja. Ta jäi sellega seotuks kuni surmani, sest omas õigusi seal rajatavatest kirikutest sissetulekuid saada. 

1483. aastaks oli Grube aga jõudnud Riiga ning hoolimata sellest, et parajasti käis kodusõda Riia linna ja ordu vahel, jäi ta linna, hilisemad teated tema Riiast väljaajamisest 1483. aasta juulis ei vasta ilmselt tõele. Ta suri aga juba 1483. aasta lõpus, surma põhjuseks märgiti maksatsirroos.

Kirjandus
---------

* Leonid Arbusow vanem. *Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert*.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Silvester Stodewescher** | **Riia peapiiskop**1480–1483 | Järgnev**Michael Hildebrand**

 |
Heteroaatomi elektronpaari osalemine
Kaksiksideme elektronpaari osalemine
Tsüklopropüül-tsüklobutüül-homoallüülrühma osalemine
Aromaatse tsükli osalemine
**Naaberrühma osalemine** on orgaaniliste reaktsioonidega seonduv nähtus, kui esineb reaktsiooni intermediaadi täiendav molekulisisene stabilisatsioon reaktsioonitsentrist kaugemal asuva elektronpaari doonori osalusel, kusjuures ei ole tegu konjugeeritud sidemetega. 

Enamasti on tegemist karbokatioonse reaktsioonitsentri sisemolekulaarse stabilisatsiooniga läbi tsükli moodustumise, milles osaleb sobivas asendis (sobivas kauguses) asuv ja vaba elektronpaari omav naaberrühm. See intermediaadi stabilisatsioon põhjustab oodatust (oluliselt) suurema reaktsiooni kiiruse. Paremal on skeemidel toodud mõned klassikalised naaberrühma osaluse näited, mille korral esineb intermediaadi stabilisatsioon üle 3- (4-) lüliliste tsükliliste süsteemide. 

Naaberrühma osalemine võib põhjustada reaktsiooniproduktide mitteoodatava isomeerse koostise. Mitmetel juhtudel on näidatud reaktsioonitsentrist kaugemal asetseva hapniku aatomi (OH, OR, C=O jmt rühmad) mõju reaktsiooni kiirusele ja produktide isomeersele koostisele üle 5- või 6-lülilise tsüklilise süsteemi. Näiteks allüülse Z-konfiguratsiooniga karbokatiooni stabilisatsioon 5-metoksürühma osalusel suurendab *cis*-isomeeri sisaldust termodünaamilise kontrolli tingimustes (Tetrahedron Letters 1993, 34 (29), 4717).

Vaata ka
--------

* Karbokatioon
* Intramolekulaarne efekt
Elektroonikas kasutatakse **summaatoreid** kahendarvude aritmeetiliseks liitmiseks.

Summaatorite tüübid
-------------------

Summaatorid liidavad kahendarve biti kaupa. Sellejärgi kas summaator arvestab võimalikku ülekannet madalamast bitis, jagatakse summaatorid kaheks

### Poolsummaator

Poolsummaator
Poolsummaator ei arvesta võimalikku madalamast bitist tulnud ülekannet. Poolsummaatoril on kaks sisendit *A* ja *B*, ning kaks väljundit, summa *S* ja ülekanne *C*.
*S* on *A* ja *B* vahel tehtava XOR tehte tulemus, *C* on *A* ja *B* vahel tehtava NING tehte tulemus. Võib öelda, et poolsummaator liidab kaks ühebitilist arvu kahebitiliseks, kusjuures *C* on MSB.

{\displaystyle S=A\oplus B}
{\displaystyle C=A\cdot B}
Poolsummaatori väärtusi näitav tabel:

| Sisend | Väljund |
| --- | --- |
| A | B | C | S |
| 0 | 0 | 0 | 0 |
| 0 | 1 | 0 | 1 |
| 1 | 0 | 0 | 1 |
| 1 | 1 | 1 | 0 |

### Täissummaator

Täissummaator  
**Sisend: {A, B, Ülekanne} → Väljund: {Summa, Ülekanne}**
Summaatori põhimõtteline skeem
Teine tüüp summaatoreid on täissummaatorid ehk lihtsalt summaatorid. Täissummaator liidab korraga kokku kolm bitti, nii saab arvesse võtta ka nooremast bitist tulnud võimaliku ülekannet. Ühendades mitu täissummaatorit, saab liita mitmekohalisi kahendarve.
Sisendisse tulevat ülekannet tähistatakse *Ci* või *Cin* väljuvat ülekannet aga *Co* või *Cout*.

{\displaystyle S=(A\oplus B)\oplus C\_{i}}
{\displaystyle C\_{o}=(A\cdot B)+(C\_{i}\cdot (A\oplus B))=(A\cdot B)+(B\cdot C\_{i})+(C\_{i}\cdot A)}

| Sisend | Väljund |
| --- | --- |
| {\displaystyle A} | {\displaystyle B} | {\displaystyle C\_{i}} | {\displaystyle C\_{o}} | {\displaystyle S} |
| 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 0 | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 0 | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 0 | 1 | 1 | 1 | 0 |
| 1 | 0 | 0 | 0 | 1 |
| 1 | 0 | 1 | 1 | 0 |
| 1 | 1 | 0 | 1 | 0 |
| 1 | 1 | 1 | 1 | 1 |

Täissummaatorid võib vaadelda kui kahte ühendatud poolsummaatorit.

**Ehituse järgi jagunevad summaatorid järgmiselt:**

**Jadasummaator** – mitmekohalised arvud liidetakse bitikaupa. 
* **Jadaülekandega** – ülekandeväljundid ühendatakse kõrgemate naaberkohtade ülekande sisenditega, tulemus on aeglustub jada kasvades.

**Rööpsummaator** – liidetakse kõik bitid korraga paralleelselt. 
* **Rööpülekandega** – ülekandesignaal jõuab kõigisse ülekandega haaratud pesikuisse praktiliselt üheaegselt, lahendus nõuab palju riistvara.

Välislingid
-----------

* Aritmeetika moodulite riistvaralised algoritmid.
Tuukrilaevaks ümber ehitatud endine Rootsi mereväe dessantkaater Lennusadamas.
**Tuukrilaev** on veealuste tööde ehk tuukrite tegevuse toetamiseks mõeldud laev.

Tavaline tuukrilaev
-------------------

Rannikulähedasteks tuukritöödeks võib tuukrilaev olla väikeste mõõtmetega (alla 50 m pikk) abilaev. Tuukrilaeval on tavaliselt spetsiaalne trepp tuukrite vette liikumiseks ja sageli ka dekompressioonikamber ehk barokamber. Samuti võivad laeval olla kajutid tuukrite majutamiseks ja sukeldumiseks ettevalmistamiseks ning sukeldumisvarustuse hoiuks.

Avamere tuukritööde abilaev
---------------------------

Avamerel ja ookeanil väljaspool tuukrilaevade sõidupiirkonda võidakse allveetööde toetamiseks kasutada suuremaid paigalhoiuvõimekusega uurimislaevu või merepäästelaevu, millel on tavaliselt samuti tuukritööde toetamise võimekus. Kasutatakse ka tuukritööde abilaevu (inglise keeles *diving support vessel*, *DSV*), millel on tuukrite väljumisava läbi laevakere, tuukrikell, barokamber ja muud võimalused tuukrite töö toetamiseks.

Vaata ka
--------

* Uurimislaev
* Tuuker
* Päästelaev

| * v
* r
Laevatüübid otstarbelt |
| --- |
| Kaubalaevad | 

|  |  |
| --- | --- |
| Kuivlastilaevad | 
Kaubalaev • Puistlastilaev • Maagilaev • Külmutuslaev • Konteinerilaev • Praam • Raskelastilaev |
| Veeremilaevad | 
Raudteeparvlaev • Autotarnelaev • Ro-ro-laev |
| Vedellastilaevad | 
Tanker • Gaasitanker • Kemikaalitanker |

 |  |
| Reisilaevad | 
Parvlaev • Kiire parvlaev • Ristluslaev • Kiirreisilaev • Ro-pax-laev • Reisi-kaubalaev |
| Kalalaevad | 
Traalpüügilaev • Seiner • Krevetipüügilaev • Vaalaküttimislaev • Püügi-baaslaev |
| Erilaevad | 
Jäämurdja • Uurimislaev • Tuukrilaev • Hüdrograafialaev • Reostustõrjelaev • Süvenduslaev • Ujuvkraana • Puurimislaev • Ankrupaigalduslaev • Huvilaev |
| Teenistuslaevad | 
Sõjalaev • Valvelaev • Transpordilaev • Õppelaev |
| Abilaevad | 
Pukser • Lootsilaev • Punkrilaev • Reoveetanker • Päästelaev |
**34. maleolümpia** (inglise keeles *34th Chess Olympiad*) oli 2000. aastal İstanbulis FIDE egiidi all peetud maleolümpia. 

Maleolümpia peeti 28. oktoobrist kuni 12. novembrini 2002 İstanbulis. Lahtises kategoorias osales 126 võistkonda, naiste kategoorias 86 naiskonda (korraldajariiki Türgit esindasid kaks võistkonda ja kaks naiskonda). Mängiti ajakontrolliga 100 minutit 40 käigule, seejärel 50 minutit 20 käigule, mille järel anti 10 minutit mängu lõpuni ühes 30 sekundi lisandumisega iga käigu kohta.

Maleolümpia peakohtunik oli rahvusvaheline arbiiter Geurt Gijssen (Holland).

Maleolümpia medalistid
----------------------

* Lahtises kategoorias: Kuld Venemaa Venemaa, Hõbe Saksamaa Saksamaa, Pronks Ukraina Ukraina
* Naiste kategoorias: Kuld Hiina Hiina, Hõbe Gruusia Gruusia, Pronks Venemaa Venemaa

Eesti esinemine maleolümpial
----------------------------

Eesti võistkond (esimesel laual Jaan Ehlvest) sai 25. koha, naiskond (esimesel laual Monika Tsõganova) 29. koha.

Välislingid
-----------

* 2000. aasta maleolümpia – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* 34th Chess Olympiad 2000 Open. chess-results.com
* 34th Chess Olympiad 2000 Women. chess-results.com
**Astrobioloogia** ehk **bioastronoomia** ehk **eksobioloogia** ehk **ksenobioloogia** uurib elu tekke ja päritolu, elu evolutsiooni, leviku ja tulevikuga seotud küsimusi universumis. Hõlmab nii maapealse eluga kui ka võimaliku maavälise eluga seotud küsimusi.

Tänapäeva astrobioloogia sisaldab paljude teadusharude (astronoomia, füüsika, keemia, bioloogia, paleontoloogia, okeanograafia, mikrobioloogia, geoloogia, geofüüsika, geneetika jt) omavahelist koostööd ja kokkupuutepunkte.

Teaduslikus fantastikas räägitakse sageli ksenobioloogiast kui teadusharust, mis on spetsialiseerunud maaväliste eluvormide uurimisele empiirilisel alusel.

Ülevaade
--------

Kuigi astrobioloogia on praeguse seisuga spekulatsioonide valdkond, on maavälise elu olemasolu põhimõtteliselt verifitseeritav hüpotees (kuigi seda pole seni verifitseeritud). Seetõttu on ksenobioloogia õigustatud uurimisala. Samuti on põhiliste eluprotsesside arvutisimulatsioon teinud võimalikuks alternatiivsete eluvormide (näiteks vasakhelikaalse DNA) uurimise.

Vaata ka
--------

* astrosotsiobioloogia
* ekstremofiilid
* maaväline elu
* NASA Astrobioloogia Instituut
* panspermia
* SETI
* süsinikušovinism
* terravormimine
* varibiosfäär

Välislingid
-----------

* Bernard Barbier, Muriel Gargaud, Hervé Martin, Jacques Reisse (toimetajad). *Lectures in Astrobiology: Vol I : Part 2: From Prebiotic Chemistry to the Origin of Life on Earth*, Springer, 2006, ISBN 978-3-540-29004-9.Google`i raamatu osaline veebiversioon (vaadatud 31.05.2013)
* The Stanford Astrobiology Course, *From Astrochemistry to Astrobiology*. 2008-2010. Veebiversioon (vaadatud 31.05.2013)
* Douglas A. Vakoch. *Astrobiology, History, and Society: Life Beyond Earth and the Impact of Discovery*.(Advances in Astrobiology and Biogeophysics), Springer, 2013 ASIN: B00CZ296KG. Amazon`i Kindle`i raamatu osaline veebiversioon (vaadatud 31.05.2013)
* *The Astrobiology Web*
* *Astrobiology Magazine*
* *ajakiri Astobiology*
* *ajakiri International Journal of Astrobiology*
* Astrobioloogia elu lätete otsingul (Eesti Loodus)
**Tuva Rahvavabariik** (tuva keeles Тыва Арат Республик *Tıwa Arat Respublik*), aastatel 1921–1926 **Tannu-Tuva Rahvavabariik**, oli osaliselt tunnustatud sotsialistlik riik, mis eksisteeris aastatel 1921–1944.

Riik paiknes endise Vene Keisririigi ja hiljem Venemaa Vabariigi protektoraadi Urjanhai krai territooriumil, piirnedes loodes Mongooliaga. Alates 1759. aastast oli piirkond (tollal tuntud kui Tannu Urjanhai) kuulus Mongoolia alla, mis omakorda oli osa Qingi dünastia juhitavast Hiinast. 1911. aastal puhkenud Xinhai revolutsioon kukutas aga Hiinas võimult Qingi dünastia ning samal aastal puhkes revolutsioon ka Mongoolias, mis viis nii Tuva (ametlikult Tuva Urjanhai Vabariik) kui Mongoolia iseseisvumiseni. Uus vabariik oli aga poliitiliselt ebastabiilne ning 1914. aastal sai sellest Vene Keisririigi protektoraat. Tänapäeval asub samal territooriumil Venemaa koosseisus olev Tõva Vabariik. 

Iseseisvus kuulutati välja 14. augustil 1921, samal päeval võeti vastu ka esimene põhiseadus. Riigiaparaadi, majanduse ja sisekorralduse ülesehitamisel lähtuti Nõukogude Venemaa eeskujust. Kuigi oldi formaalselt iseseisevad, hoidis riiki tegelikult oma kontrolli all Nõukogude Liit, kes oli koos Mongoolia Rahvavabariigiga ka ainus Tuva iseseisvuse tunnustaja. 1924. aastal võeti vastu uus põhiseadus, kaotades sellega muuhulgas sätte, mille järgi oli riik Nõukogude Liidu kaitse all. NSVL jätkas siiski sekkumist Tuva siseasjadesse. 1941. aastal võeti vastu kolmas põhiseadus, mis sidus riiki uuesti tugevamalt Nõukogude Liiduga, andes nõukogude kodanikele õiguse osaleda Tuvas toimuvatel valimistel.

Teise maailmasõja ajal saatis Tuva Nõukogude Liidule toitu ja muid kaupu ning mitmed tõvalased astusid vabatahtlikult Punaarmeesse. 1944. aasta augustis esitas täidesaatvat võimu teostav Väike Huraal Moskvale palve inkorporeerida Tuva Nõukogude Liitu. 14. oktoobril kiitis Nõukogude Liidu Ülemnõukogu Presiidium palve heaks ning rahvavabariik muudeti Tuva autonoomseks oblastiks. 10. oktoobril 1961 organiseeriti oblast ümber Tõva Autonoomseks Nõukogude Sotsialistlikuks Vabariigiks (Tuva ANSV).

Vaata ka
--------

* Tõva riigipeade loend
* Mongoolia Rahvavabariik

Viited
------

1. 1 2  Adle, Chahryar (toim.; 2005). *History of Civilizations of Central Asia: Towards the contemporary period : from the mid-nineteenth to the end of the twentieth century*. UNESCO. ISBN 9789231039850. lk 337.
2. ↑  Alatalu, Toomas (1992). "Tuva: a State Reawakens". *Soviet Studies*. **44** (5): 881–895. JSTOR 152275.
3. 1 2 3  Sanders, Alan J.K. (2010). *Historical Dictionary of Mongolia*. Scarecrow Press. ISBN 9780810874527. lk 718.
4. 1 2 3  Hoch, Tomáš; Kopeček, Vincenc (2019). *De Facto States in Eurasia*. Routledge. ISBN 9780429534256. lk 92.
5. 1 2  Smeele, Jonathan D. (2015). *Historical Dictionary of the Russian Civil Wars, 1916-1926*. Rowman & Littlefield. ISBN 9781442252813. lk 1197.

Välislingid
-----------

* Tuva Rahvavabariik – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Bugatti Veyron** EB 16.4 on keskmootoriga sportauto, mille on Saksamaal välja töötanud Bugatti Engineering GmbH ning mida tootis Bugatti Automobiles SAS Prantsusmaal Molsheimis. 

Veyroni põhikontseptsiooni autoriks on Bugatti peainsener ja tehnikaguru Frank Götzke  ja see sai nime võidusõitja Pierre Veyroni järgi. 

Algse versiooni tippkiirus on 407 km/h (253 mph). BBC telesaade "Top Gear" nimetas selle aastakümne autoks ja parimaks autoks 2000–2009. Tavaline Bugatti Veyron pälvis 2005 ka Top Geari aasta parima autoga nimetuse.

Veyroni Super Sporti versioon on üks kiiremaid tänavalegaalseid autosid maailmas, mille tippkiirus on 431,072 km/h (267,856 mph). Veyron Grand Sport Vitesse oli maailma kiireim *rodster*, mis saavutas 6. aprillil 2013 toimunud katsel keskmiseks tippkiiruseks 408,84 km/h (254,04 miili/tunnis).

Veyroni peadisainer oli Hartmut Warkuß ja välisilme kujundas Jozef Kabaň Volkswagenist, kusjuures suur osa inseneritöödest toimus tehnilise peadirektori Wolfgang Schreiberi juhendamisel. Veyron sisaldab helisüsteemi, mille on välja töötanud ja ehitanud Burmester Audiosysteme.

Toodetud on mitu erimudelit. 2010. aasta detsembrist hakkas Bugatti pakkuma ostjatele võimalust valida auto ja selle sisemuse värvi kasutades rakendust Veyron 16.4 Configurator. Bugatti Veyron tootmine lõpetati 2014. aasta lõpus, kuid erimudeleid toodeti kuni 2015. aastani.

Viited
------

1. ↑  Sam Mitani (9. september 2011). "2011 Bugatti Veyron 16.4 Super Sport".
2. ↑  "407 km/h – A Milestone in Automotive History". 27. aprill 2020. Originaali arhiivikoopia seisuga 17. mai 2021. Vaadatud 17. mail 2021.
3. ↑  "Bugatti Veyron 16.4 Super Sport revealed - sets 268 mph land speed world record". 5. juuli 2012. Originaali arhiivikoopia seisuga 17. mai 2021. Vaadatud 17. mail 2021.
4. ↑  "Bugatti kinnitas rekordi püstitamist". 11. aprill 2013. Originaali arhiivikoopia seisuga 17. mai 2021. Vaadatud 17. mail 2021.
5. ↑  Dhiram Shah (19. mai 2007). "Bugatti Veyron's stereo booms even at 250 MPH".
NSV Liidu teenelise treeneri rinnamärk
**NSV Liidu teeneline treener** (vene keeles Заслуженный тренер СССР) oli aunimetus spordi valdkonnas  Nõukogude Liidus. 

Aunimetus asutati 1956. aastal NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuva Kehakultuuri- ja Spordikomitee määrusega. Aunimetusega kaasnes rinnamärk. 7. augustili 1956 avaldas Sovetski Sport NSV Liidu teenelise treeneri aunimetuse pälvinud 56 treeneri nime. 

Enne teenelise treeneri aunimetuse kehtestamist anti teenekatele treeneritele  teenelise meistersportlase aunimetus. 

Venemaa Föderatsioonis antakse välja Venemaa teenelise treeneri aunimetust.

Aunimetuse saanud Eesti treenereid
----------------------------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Kristjan Arusoo
* Ivan Dratšov
* Klavdi Jadlovski
* Jaan Jürgenstein
* Valter Kalam
* Jevgeni Karavajev
* Rein Kirsipuu
* Evald Kree
* Fred Kudu
 | * Ilmar Kullam
* Uno Källe
* Johannes Laar
* Richard Laur
* Mihkel Leppik
* Joann Lõssov
* Nigul Maatsoo
* Boris Meos
* Enn Meriväli
* Edgar Naarits
 | * Olaf Olman
* Edgar Puusepp
* Tõnu Pääsuke
* Lembit Sestverk
* Peet Soosaar
* Johannes Tomson
* Aleksander Tšikin
* Aleksander Tulk
* Viktor Vaiksaar
 |

Vaata ka
--------

* Eesti NSV teeneline treener
**Vladimir Tšernõšev** (4. mai 1921 Narva – 23. august 1985 Tallinn) oli Eesti NSV tootmisjuht ja riigitegelane.

Ta lõpetas aastal 1963 Üleliidulise Metsatehnilise Kaugõppeinstituudi.

Teisest maailmasõjast võttis ta osa Eesti Laskurkorpuse koosseisus. Aastatel 1951–1954 oli ta Rakvere metsamajandi direktor, aastatel 1954–1957 Eesti NSV metsatööstuse ministri asetäitja. Aastatel 1957–1960 oli ta Eesti NSV Rahvamajanduse Nõukogu Metsa-, Puidu- ja Paberitööstuse Valitsuse juhataja asetäitja, aastatel 1960–1965 Tallinna Tselluloosi- ja Paberikombinaadi direktor. Aastatel 1965–1985 oli ta Eesti NSV metsa- ja puidutööstuse minister.

Ta oli aastast 1943 NLKP liige, ta on olnud EKP Keskkomitee liige

Vladimir Tšernõšev suri 23. augustil 1985 Tallinnas ja ta maeti 28. augustil 1985 Metsakalmistule.

Viited
------

1. ↑  EESTI NSV ÜLEMNÕUKOGU PRESIIDIUMI SEADLUS
«193 Sm. V. Tšernõševi autasustamise kohta Eesti NSV Ulemnõukogu Presiidiumi aukirjaga. EESTI NÕUKOGUDE SOTSIALISTLIKU VABARIIGI ÜLEMNÕUKOGU JA VALITSUSE
TEATAJA, 3. mai 1981 Nr. 15 (577)
2. ↑

Kirjandus
---------

* Eesti nõukogude entsüklopeedia 8. köide, Tallinn 1976
**Aleksei Heints** (1898 Põltsamaa – 2.juuni 1971 Leningrad) oli eesti päritolu Nõukogude sõjaväelane ja 1. detsembri riigipöördekatsest osavõtnu.

Aleksei Heints liitus kommunistliku liikumisega 1917. aastal ning osales bolševike võimu kehtestamisel Punakaardis. 

Eesti Vabadussõjas oli ta Nõukogude Venemaa Punaarmee poolel Eesti iseseisvuse vastu sõdinud Eesti kütivägede 1. Eesti Kütidiviisi koosseisus 5. Võru Eesti kommunistliku kütipolgu roodu- ja 2. pataljoni komandör. Lahinguliste teenete eest autasustati teda Punalipu ordeniga. A. Heints astus VK(b)P liikmeks 1919. aastal.

Pärast Eesti Vabadussõja ja Vene kodusõja lõppu lõpetas ta NSV Liidus Sõja-meditsiini Akadeemia.

1924. aastal suunati ta illegaalsele tööle Eestisse, kus osales 1. detsembri riigipöördekatse ettevalmistamisel ning oli ühe rünnakrühma (I pataljoni) komandör. (*Vaata 1. detsembri riigipöördekatse*).

A. Heints represseeriti 1930. aastate lõpus ning viibis kuni 1955. aastani, mil ta rehabiliteeriti, Siberis vangilaagrites, kus ta töötas arstina.

Viited
------

1. ↑  Hilda Sabbo, Häving, lk 60, Tallinn "Olion" 1990

Välislingid
-----------

* Heints, Aleksei Georgi p. võttis osa 1924. aasta 1. detsembri riigipöördekatsest Tallinnas, pääses. Portree.
Ruslan Hasbulatov
**Ruslan Hasbulatov** (vene Руслан Имранович Хасбулатов; 22. november 1942 Groznõi [*viide?*] – 3. jaanuar 2023) oli tšetšeeni päritolu Venemaa majandusteadlane ja endine poliitik, viimane Venemaa Föderatsiooni Ülemnõukogu esimees 1991–1993.

Sündis 1942 Grožnõi lähedal Doikur-Aulis. 1944. aasta tšetšeenide ja inguššide küüditamisega viidi Kesk-Aasiasse. Lapsepõlv ja noorus möödusid Kasahstanis. 1962 asus ümber Moskvasse, lõpetas 1965 Moskva Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna; 1970 lõpetas sama ülikooli majandusteaduskonnas (välisriikide majanduse kateedris) aspirantuuri.

Juunis 1990 sai Hasbulatov Boriss Jeltsini soovitusel Ülemnõukogu esimeseks aseesimeheks. Pärast Jeltsini valimist Venemaa presidendiks juulis 1991 sai Hasbulatovist Ülemnõukogu esimehe kohusetäitja ning sama aasta oktoobris esimees. 

1991. aasta augustiputši päevil oli Hasbulatov Jeltsini liitlane, kel oli oluline roll putši lämmatamisel. Peagi sai temast presidendi põhioponent, kes süüdistas teda avalikult joomarluses. Hasbulatovist sai üks olulisemaid tegelasi 1992.–1993. aasta konstitutsioonilises kriisis, mil Jeltsin püüdis riiki valitseda dekreetidega ning Ülemnõukogu ignoreerida, samas kui Ülemnõukogu üritas reformikurssi pidurdada ja Jeltsini volitusi vähendada. 1993. aasta oktoobris lõppes kriis tankirünnakuga parlamendihoonele, Hasbulatovit hoiti veebruarini eeluurimisisolaatoris ja vabastati seejärel Riigiduuma amnestiaga.

Naasis akadeemilise tegevuse juurde. Tegi 1994. ja 1995. aastal mõned edutud katsed organiseerida Venemaa võimude ja Džohhar Dudajevi vahelisi läbirääkimisi.

Teoseid
-------

* Преступный режим: «Либеральная тирания» Ельцина (Kuritegelik režiim: Jeltsini "liberaalne türannia"). — М.: Яуза-пресс, 2011. — 416 с. — 3 000 экз. ISBN 978-5-9955-0304-0
* Полураспад СССР. Как развалили сверхдержаву (NSV Liidu poollagunemine. Kuidas lagundati superriik) — М.: Яуза-Пресс, 2011. ISBN 978-5-9955-0302-6

Tunnustus
---------

* 2008 – Venemaa Föderatsiooni teeneline teadustegelane

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. aprill 2021. Vaadatud 31. juulil 2021.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Элита Страны Советов. Руслан Хасбулатов
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Gabriele Salvatorese filmist. Teisi tähendusi leiab artiklist Nirvana (täpsustus).* |

---

**"Nirvana"** on Itaalia 1997. aasta ulmefilm, mille on lavastanud Gabriele Salvatores. Filmi peaosades mängivad Christopher Lambert, Diego Abatantuono ja Stefania Rocca.

Kuigi film ei osutunud kinolinale jõudes kuigi menukaks, on see aastate möödudes muutunud filmifriikide ja küberpungisõprade maiuspalaks ning see on pakkunud inspiratsiooni paljudes kommertsprojektides ("Matrix", "Dark City" jne).

Sünopsis
--------

Programmeerija Jimi (Christopher Lambert) püüab lõpetada oma viimast arvutimängu "Nirvana". Üllatusega avastab ta, et mängu peategelane Solo (Diego Abatantuono) on teadlik oma olemusest ning kuna ta mängu jooksul iga kord surres taas uuesti ellu ärkab ja seda tsüklit aina kordama peab, palub ta Jimil mäng hävitada. Selleks peab Jimi sisse murdma oma tööandja, korporatsiooni Oksama Star peaarvutisse, mis on aga kaitstud väga keeruliste häkkimisvastaste seadmetega. Et sissemurdmine käib Jimil üksinda üle jõu, asub ta Salvatorese futumaailmas mängu hävitamiseks otsima abilisi.
**Ovrutš** (ukraina Овруч) on linn Ukrainas Žõtomõri oblastis, Korosteni rajoonis. Ovrutši kesklinn asub Valgevene piirist umbes 11 km kaugusel, Žõtomõrist ligikaudu 120 km põhjas.

Ajalugu
-------

Ovrutšit on esmamainitud 946. aastal 1641. aastal andis Poola kuningas Władysław IV Waza Ovrutšile linnaõigused. 1793. aastal läks linn Teise Poola jagamise tulemusel Venemaa Keisririigi võimu alla.

2022. aasta augusti alguses pani Eesti välisminister Urmas Reinsalu Ukraina Žõtomõri oblastit külastades taastatavale Ovrtutši lasteaiale nurgakivi. Lasteaed avati juunis 2023.

Ovrutšist on pärit antropoloog ja keeleteadlane Vladimir Bogoraz.

Rahvastik
---------

Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ovrutši elanikest ukrainlasi 89,94%, venelasi 7,27%, valgevenelasi 1,47%, juute 0,50% ja poolakaid 0,27%.

Galerii
-------

* Püha Vassõli kirikPüha Vassõli kirik
* RaudteejaamRaudteejaam

Viited
------

1. ↑  Історія Овруча Овруцька районна рада
2. ↑  Reinsalu on ministrina esimesel visiidil Ukrainas - ERR, 02.06.2022 (vaadatud: 02.06.2022)
3. ↑  ERR Ukrainas: Ovrutšis avati Eesti abil valminud moodullasteaed, ERR, 2. juuni 2023
4. ↑  Національний склад міст Datatowel.in.ua
Singeri overlokmasin
**Overlokpiste** on õmbluspiste, mida kasutatakse overlok(õmblus)masinaga kangaserva ääristamiseks, palistamiseks ja/või ühendamiseks teise kangaservaga. 

Lisaks sellele lõikavad overlokmasinad tavaliselt kangaserva(d) enne õmblemist tasaseks.

Ajalugu
-------

Overlokpiste leiutas Merrow Machine Company aastal 1881.

J. Makens Merrow ja tema poeg Joseph Merrow, kellele kuulus 1838. aastal asutatud õmblusvabrik Connecticutis, töötasid õmblusvabrikus kasutamiseks välja mitmesuguseid tehnoloogilisi uuendusi. Merrow'de esimene patent käis heegeldusmasina kohta ja Merrow Machine Company toodab tänapäevani heegeldusmasinaid, mis põhinevad tollel algsel mudelil. Heegeldusmasina tehnoloogia pani aluse overlokmasina väljatöötamisele, mille Joseph Merrow patenteeris aastal 1889. Kunagine Merrow' loodud kolmeniidisüsteemiga üle ääre õmblev õmblusmasin on tänapäevaste overlokmasinate eelkäija.

Tüübid
------

Overlokõmblusi klassifitseeritakse mitmel viisil. Kõige elementaarsem klassifikatsioon on pistes kasutatud niitide arvu järgi. Tööstuslikud overlokmasinad on tavaliselt valmistatud 1, 2, 3, 4 või 5 keermega. Igal neist koosseisudest on unikaalne kasutus ja eelised:

* 1-lõngaline: tükikaupade otsaõmblus ehk "takkõmblus" tekstiili viimistlemiseks.
* 2-lõngaline: ääristamine ja õmblemine, eriti kudumitel ja kootud kangastel, õmblusservade viimistlemine, tasapinnaliste õmbluste õmblemine, elastse ja pitsi õmblemine pesu külge ning palistamine. See on kõige levinum overlokõmbluse tüüp.
* 3-lõngaline: õmblemine, kitsaste valtsitud ääriste loomine, kanga servade viimistlemine, dekoratiivsed äärised ja kudumite või kootud kangaste õmblemine.
* 4-lõngaline: dekoratiivne ääris ja viimistlus, suure pingega piirkondade õmblemine, imiteeritud turvaõmblused, mis loovad lisatugevust, säilitades samal ajal paindlikkuse.
* 5-lõngaline: rõivatootmises loovad kahe nõelaga turvaõmblused väga tugeva õmbluse.

* Kaks kangast on ühendatud 1 niidiga overlokpistetegaKaks kangast on ühendatud 1 niidiga overlokpistetega
* Kanga serv on ääristatud overlokpistegaKanga serv on ääristatud overlokpistega
* Overlokpistega ääristatud kanga serv kahelt pooltOverlokpistega ääristatud kanga serv kahelt poolt