recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**RSA Insurance Group plc** (varasema nimega **Royal & Sun Alliance**) on Suurbritannia päritolu kahjukindlustuskontsern.

Ettevõtte aktsiad on noteeritud Londoni börsil. Aktsia hinda jälgib börsi indeks FTSE 100.

Eestis tegutseb RSA Eesti kaubamärgi all Taanis registreeritud RSA gruppi kuuluva kindlustusseltsi Codan Forsikring A/S-i Eesti filiaal.

Suurbritannia
Londoni börsi indeksi FTSE 100 ettevõtted

3i
– Admiral Group
– Anglo American
– Antofagasta
– Ashtead Group
– Associated British Foods
– AstraZeneca
– Auto Trader Group
– Aviva
– BAE Systems
– BHP
– BP
– Barclays
– Barratt Developments
– Berkeley Group Holdings
– British American Tobacco
– British Land
– BT Group
– Bunzl
– Burberry
– Carnival
– Centrica
– Coca-Cola HBC
– Compass Group
– CRH
– Croda International
– DCC
– Diageo
– Direct Line Group
– easyJet
– Evraz
– Experian
– Ferguson
– Fresnillo
– GlaxoSmithKline
– Glencore
– Halma
– Hargreaves Lansdown
– Hikma Pharmaceuticals
– Hiscox
– HSBC
– Imperial Brands
– Informa
– InterContinental Hotels Group
– International Airlines Group
– Intertek
– ITV
– Johnson Matthey
– Just Eat
– Kingfisher
– Land Securities
– Legal & General
– Lloyds Banking Group
– London Stock Exchange Group
– Marks & Spencer
– Melrose Industries
– Micro Focus International
– Mondi
– Morrisons
– National Grid
– Next
– NMC Health
– Ocado
– Paddy Power Betfair
– Pearson
– Persimmon
– Phoenix Group
– Prudential
– Royal Bank of Scotland
– Reckitt Benckiser
– RELX
– Rentokil Initial
– Rightmove
– Rio Tinto Group
– Rolls-Royce
– Royal Dutch Shell
– RSA Insurance Group
– Sage Group
– J Sainsbury
– Schroders
– Scottish Mortgage Investment Trust
– Segro
– Severn Trent
– Smith, D.S.
– Smith & Nephew
– Smiths Group
– Smurfit Kappa
– Spirax-Sarco Engineering
– SSE
– Standard Chartered
– Standard Life Aberdeen
– St. James's Place
– Taylor Wimpey
– Tesco
– TUI
– Unilever
– United Utilities
– Vodafone
– Whitbread
– WPP

(19. aprill 2019)
Järva-Peetri kirik
Rõngasrist kirikaias
Kirikuaia piirdemüür
**Järva-Peetri Püha Peetruse kirik** (ka *Peetri kirik*; vanemais allikais ka *Ämbra kirik*) on kirik Järva maakonnas Järva vallas Peetri alevikus. Varem jäi kirik Järvamaale Peetri kihelkonda.

Pühale Peetrusele pühitsetud kirikut kasutab EELK Järva-Peetri Püha Peetruse kogudus.

Ajalugu
-------

Kirikut hakati ehitama tõenäoliselt 13. sajandi lõpus ja see valmis arvatavasti 14. sajandi alguses, mis teeb sellest Järvamaa noorima kodakiriku.

Järvamaa suurim kirik järgib tüüpilist maakonna kodakirikute stiili ja koosneb kolmelöövilisest pikihoonest, ühe võlvikuga väiksemast nelinurksest kooriruumist ja läänetornist.

Kiriku kellatorn oli algselt pikihoone seinast vaid platvormkorruse võrra kõrgem. Alumine võlvkorrus on idaküljest avatud ja moodustab kesklööviga ühtse ruumi. Müüritrepp paikneb lääneseinas ning viib nii torni platvormkorrusele kui ka pikihoone võlvipealsele.

* Järva-Peetri kirikJärva-Peetri kirik
* Kabel kirikuaias.Kabel kirikuaias.
* Vabadussõjas langenute monument kirikuaiasVabadussõjas langenute monument kirikuaias

Pikihoone põhjaseinas ja tornifassaadis asuvad Järvamaa kirikutele iseloomulikud kitsad ja teravkaarsed raidportaalid.

Pikihoone võlve toetab kolm paari jämedaid ümarsambaid.

Kiriku kellatorn sai praeguse kuju ja kõrguse (69,7 m) 1868. aastal, arhitekt Johann Gottfried Mühlhauseni projekti järgi. Peetri kiriku torn on Järvamaa omadest kõrgeim ja Pilistvere kiriku torni järel pikkuselt teine maakiriku torn Eestis.

Tõenäoliselt 14. sajandi teisel poolel rajati raidportaaliga põhjaeeskoda.

Kiriku juures on kirikuaed (Järva-Peetri kirikuaed).

Järva-Peetri kirikus on töötanud Heinrich Stahl ja Christoph Beermann.

Sisustus
--------

Peetri kiriku altar, kantsel ja pingistik pärinevad 19. sajandi teisest poolest.

Säilinud on kaks 16. ja 17. sajandi krutsifiksi, kaks laelühtrit aastaist 1651 ja 1652, messingist laelühter 18. sajandist ja mõned 16. ja 17. sajandi hauaplaadid.

* InterjöörInterjöör
* Köisi mõisniku Peter Stormkrantzi ja tema abikaasa hauaplaat 17. sajandistKöisi mõisniku Peter Stormkrantzi ja tema abikaasa hauaplaat 17. sajandist
* Brun Drolshageni hauaplaat 16. sajandist, mis varem asus Paide vanas kirikusBrun Drolshageni hauaplaat 16. sajandist, mis varem asus Paide vanas kirikus

Välislingid
-----------

 Järva-Peetri kirik – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Järva-Peetri kirik kultuurimälestiste riiklikus registris
* Järva-Peetri kirik veebiportaalis eestigiid.ee
* Järva-Peetri kirik Järvamaa infoportaalis


Järva-Peetri Püha Peetruse kirik
Peetri kihelkond

**Kirik**: Peetri  

**Mõisad**: Ammuta mõis | Aru mõis (Aru) | Aru mõis (Arrohof) | Aru mõis (Arro) | Ataste mõis | Enari mõis | Esna mõis | Huuksi mõis | Kodasema mõis | Koigi mõis | Koordi mõis | Köisi mõis | Küti mõis | Lähevere mõis | Müüsleri mõis | Olli mõis | Palasi mõis | Palu mõis | Peetri kirikumõis | Prandi mõis | Põhjaka mõis | Päinurme mõis | Sargvere mõis | Silmsi mõis | Suur-Öötla mõis | Viisu mõis | Vodja mõis | Väike-Kareda mõis | Väike-Öötla mõis
Mount Vioz ja Peio
**Peio** (kohalikus murdes *Péj*) on vald *(comune)* Trento provintsis Põhja-Itaalias, umbes 50 km Trentost loodes. Valla pindala on 160,3 km². 2004. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 1892 inimest.

Peio külgneb järgmiste valdadega: Martello, Valfurva, Rabbi, Ponte di Legno, Vermiglio, Ossana ja Pellizzano.

Ajalugu
-------

Kuni Esimese maailmasõja lõpuni (1918) oli Peio, nagu kogu piirkond, Austria-Ungari osa; piir keisririigi ja Itaalia kungriigi vahel kulges Peio kohal mägedes, kus peeti rasket sõda, kaljude, lume ja liustike vahel. Isegi tänapäeval võib tänu liustike sulamisele leida veel armeevarustuse tükke. Väike muuseum Peios näitab neid koos filmitud dokumentidega neist lahinguist.

Peio oli viimastel aastakümnetel mägedes asuv asundus, mis püsis põllumajandusel ja karjakasvatusel. Alates 1970. aastast algas kiire areng, tehes Peiost suusakuurordi ja tervisekeskuse. Peio orus on rikkalikult mineraalvett, mida praegu kasutatakse mitte ainult pudelivee tootmiseks, vaid ka terapeutilistel eesmärkidel.

Teise tähtsa tegurina turismi arendamisel Peios on selle asukoht Stelvio rahvuspargis, tohutus mägipiirkonnas, kus säilitatakse rangelt taimestiku ja loomastiku bioloogilist mitmekesisust. Lihtsad jalutuskäigud ja raskemad matkarajad võimaldavad külastajatel tutvuda orgude ja metsaga Passo del Tonalest kuni Ortlerini.

Välislingid
-----------

* Linna koduleht
**Latentne soojus** on soojusenergia, mis neelatakse või vabastatakse aine faasisiirdel.

Kõik puhtad ained looduses on võimelised muutma oma olekut. Näiteks tahketest ainetest võivad saada vedelad (jääst saab vesi) ning vedelad ained võivad omakorda muutuda gaasiliseks (veest saab veeaur). Sellised aineoleku muutused aga nõuavad vastavalt kas soojushulga lisamist või eemaldamist. See soojushulk, mis põhjustab olekus muutusi, ongi latentne soojus.

Latentne ehk teisisõnu peidetud soojus on saanud nimetuse selle järgi, et toimuvad protsessid ei väljendu temperatuuri muutusena (aine sulamissoojus ja aine aurustumissoojus). Näiteks vee temperatuur keemishetkel on 100 °C. See soojushulk, mis kogu aeg veele lisandub, et hoida teda keemas ja 100 °C juures, on latentne soojus.

Mõiste võttis 1762. aastal esimesena kasutusele šoti keemik Joseph Black, kelle uurimused ja taiplikkus ületasid kaugelt tema kaasaegsete keemikute oma. Hiljem avastas latentse soojuse iseseisvalt ka šoti insener James Watt, kes kasutas teadmisi aurumasina ehitamisel.

Latentse soojuse leidmiseks saab kasutada valemit

{\displaystyle L={\frac {Q}{m}},}
kus {\displaystyle Q} on vabanenud või neeldunud energia hulk aine faasimuutusel (kJ), {\displaystyle m} on aine mass (kg), ja {\displaystyle L} aine latentne soojus (kJ kg−1).
*Softball*’i-väljak
*Softball*’i pall
***Softball*** (keelekorraldajate soovitusel **pehmepall**; tsitaatsõnana ***softball***) on meeskonnamäng, mille leiutas George Hancock 1887. aastal Chicagos. Algselt oli tegemist siseruumides mängitava alaga, ent 19. sajandi lõpus muudeti veidi reegleid ja koliti välisväljakule. Ühtsed reeglid loodi 1926. aastal ning sealt algaski *softball*’i populaarsuse tõus. Praegu on sel spordialal üle maailma umbes 20 miljonit harrastajat ning seda võib kirjeldada naiste pesapallina.

Maailma pesapalli ja pehmepalli konföderatsioon (WSBC) loodi 2013. aastal (Rahvusvahelise Pesapalliföderatsiooni (IBAF) ja Rahvusvahelise Pehmepalliföderatsiooni (ISF) ühinemisel) ning esimesed maailmameistrivõistlused naistele peeti 1965. aastal. WSBC-il on praegu 141 liikmesmaad.

Olümpiamängudel oli *softball* esimest korda kavas 1996. aastal Atlantas ja viimast korda 2008. aastal Pekingis. 2005. aastal võeti vastu otsus, et alates 2012. aastast enam *softball*’i olümpiakavva ei võeta, kuid see võeti siiski 2020. aasta suveolümpiamängude kavva. *Softball*’i mängivad üksnes naised. Olümpiamängudel saavutasid Ameerika Ühendriigid kolm kuld- ja ühe hõbemedali, Jaapan ühe kuld-, ühe hõbe- ja ühe pronksmedali, Austraalia ühe hõbe- ja kolm pronksmedalit ning Hiina ühe hõbemedali.

*Softball*’is on naiste maailmameistrivõistlusi peetud alates 1965. aastast. Alates 1970. aastast toimuvad maailmameistrivõistlused nendel paarisaastatel, mis ei ole olümpia-aastad. Seni peetud 14 MM-il on USA tulnud üheksa korda võitjaks ja neli korda teiseks. Euroopa naiskonnad ei ole kordagi esinelikusse tulnud ei maailmameistrivõistlustel ega olümpiamängudel.

Eesti *softball*
----------------

Eestis korraldab *softball*’iga seotut Eesti Pesapalli ja Softpalli Liit.

Välislingid
-----------

* Rahvusvahelise Softballiföderatsioon

| * v
* r
Olümpiamängude spordialad |
| --- |
| Suveolümpia spordialad | 

* Aerutamine
* Golf
* Jalgpall
* Jalgrattasport (BMX **·**  Maanteesõit **·**  Trekisõit)
* Judo
* Kergejõustik
* Korvpall
* Käsipall
* Laskesport
* Lauatennis
* Maadlus (Kreeka-Rooma maadlus **·**  Vabamaadlus)
* Maahoki
* Moodne viievõistlus
* Poks
* Purjetamine
* Ragbi
* Ratsasport
* Sulgpall
* Sõudmine
* Taekwondo
* Tennis
* Triatlon
* Tõstesport
* Veesport
	+ Kujundujumine
	+ Ujumine
	+ Veepall
	+ Vettehüpped
* Vehklemine
* Vibusport
* Võimlemine
	+ Iluvõimlemine
	+ Riistvõimlemine
	+ Trampoliinvõimlemine
* Võrkpall
	+ Rannavõrkpall

*Lisatud 2020. aasta olümpiamängude kavva*: 3x3 (korvpall) **·**  Karate **·**  Pesapall/Pehmepall **·**  Rulasõit **·**  Sportronimine **·**  Surfamine |
| Taliolümpia spordialad | 

* Bobisõit/Skeleton
* Jäähoki
* Jääkeegel
* Kelgutamine
* Laskesuusatamine
* Suusasport
	+ Kahevõistlus
	+ Lumelauasõit
	+ Murdmaasuusatamine
	+ Mäesuusatamine
	+ Suusahüpped
	+ Vigursuusatamine
* Uisusport
	+ Iluuisutamine
	+ Kiiruisutamine
	+ Lühirajauisutamine

 |
| Endised olümpiaalad | 

* *Jeu de paume*
* Kriket
* Kroket
* Köievedu
* Lakross
* Mootorpaatide võidusõit
* Pelota
* Polo
* *Rackets*
* *Roque*

 |
**Kustav Soosild** (kuni 8. aprillini 1937 **Kustav Stolzen**; 21. veebruar / 6. märts 1903 Tallinn – 4. veebruar 1944 Białystok, Białystoki ringkond, okupeeritud Poola) oli eesti poksija.

Ta sai Eesti meistrivõistlustel poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 2. koha aastatel 1924 ja 1925. 

Ta osales 1926. aastal poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) ühe korra Eesti ja Soome maavõistlusel, kus kaotas oma kohtumise ning ühe korra Eesti ja Läti maavõistlusel, kus kaotas samuti oma kohtumise.

Ta võitles teises maailmasõjas vabatahtlikuna idarindel. Arvatavasti sai ta rindel haavata ning suri 4. veebruaril 1944 Białystokis, mis tol ajal oli kaugel rinde tagalas.

Viited
------

1. ↑  "Poksi maavõistluselt". Eesti Spordileht nr 9, 4. märts 1926. Lk 7
2. ↑  EELK Tallinna Toompea Kaarli koguduse arhiiv. Kaarli koguduse matuseraamat 1936-1954. Leht 188p–189

Kirjandus
---------

* Leinakuulutus. Eesti Sõna nr 116, 20. mai 1944. Lk 3
* Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009

Välislingid
-----------

* Kustav Soosilla (Gustav Stolzeni) sporditulemused
**Freda** (poola keeles *Freda*) on Kaunase linnaosa, mis asub linna keskosas Aleksotase valla territooriumil Nemunase kaldal. Freda piirneb lõunas Birutė linnaosaga ja läänes Aleksotasega, üle Nemunase viib sild Centrase valda.

Nemunase kaldal asub tööstuspiirkond Žemojoji Freda, kus asuvad raudbetoonitehas, teraviljakombinaat ja veel palju tööstusettevõtteid. Seal asub ka Kaunase vanasadam. Kõrgemal asub Aukštoji Freda, kus asuvad Kaunase botaanikaaed, Freda kalmistu ja Freda lennuväli.

Ajalugu
-------

Piirkond kuulus XVII sajandi teisel poolel Pacidele. Krzysztof Zygmunt Pac andis selle Lodovico Fredole, kelle järgi paikkond ka oma nime sai. Hiljem kuulus paikkond Godlewskitele, kes ehitasid välja Freda mõisa hoonetekompleksi.

Kolmandal Poola jagamisel läks Freda Preisimaa valdusse, Napoleoni tegevuse tagajärjel sai sellest aga Varssavi hertsogiriigi osa, mille likvideerimise järel hakkas Freda kuuluma Venemaale.

Aastal 1862 valmis üle Nemunase jõe viiv raudteesild ja Fredat hakkas läbima Vilniuse ning Königsbergi vaheline raudtee. Aastal 1880 rajati Freda kalmistu. Kaunase kindluse rajamise järel piirkond sõjaväestati, aastal 1891 ehitati sinna suurtükiväelaste tarbeks õigeusu kirik.

Aastal 1919 ehitati Fredasse Leedu lennuväe tarbeks remonditöökoda, selle juurde rajati aga lennuväli. Töökojas valmistati ka lennukeid ja loodi uusi lennukimudeleid (mark ANBO). Nõukogude ajal läks see Punaarmee käsutusse. 1970. aastatel spetsialiseerus töökoda kopterite remondile; sellega tegeleb töökoda ka tänapäeval.

Aastal 1923 rajati Freda mõisa parki Kaunase botaanikaaed. Aastal 1951 sai Freda raamatukogu.

* Õigeusu kirikÕigeusu kirik
* Freda veetorn, varasem Kaunase Vanasadama majakasFreda veetorn, varasem Kaunase Vanasadama majakas
* Endine kasarmuhoone FredasEndine kasarmuhoone Fredas

Viited
------

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Freda** |

* Freda Poola geograafilises sõnastikus.
**Nepali lipp** on Nepali riigi-, rahvus- ja sõjaväelipp. 

See võeti ametlikult kasutusele 16. detsembril 1962 koos põhiseadusega. 

Lipp moodustati lihtsustatud sümbolitega kujul (varem olid taevakehadel näojooned) kahest eraldi vimplist, mida kasutasid päritavat peaministriametit enda käes hoidva Rana suguvõsa kaks võistlevat rühmitust (Ranade dünastia). 

Vimplid on eraldi olnud kasutusel umbes 200 aastat ning koos alates 19. sajandist. Sarnane kaheosaline lipp oli kasutusel juba Malla dünastia ajal templite väravate kohal, mõnikord oli lipul ka päike ja kuu. Samasuguse kujuga lipud olid kasutusel ka Indias. Kolmnurga kuju võib olla seotud männiga. 

Lipu ääris on varem olnud ka roheline.

Kirjeldus
---------

Lipp koosneb kahest ülestikusest karmiinpunasest siniste äärtega kolmnurgast. Ülemises kolmnurgas on stiliseeritud kuusirp, alumises stiliseeritud 12 sakiga päike. Alumine kolmnurk on ülemisest suurem. 

Lipu kõrguse ja laiuse suhe on 4:3, kui mitte arvestada sinist äärt. 

Tegu on ainsa riigilipuga, mis ei ole ristkülikukujuline (mitteristkülikukujuline on ka USA osariigi Ohio lipp; ka Vatikani lipp ja Šveitsi lipp ei ole ebavõrdsete külgedega ristküliku kujulised).

Tõlgendus
---------

Sinine sümboliseerib rahu. Karmiinpunane on Nepali rahvusvärv. Vastandina valgele ja mustale sümboliseerib ta surma. 

Poolkuu ja täht sümboliseerivad kuningakoda. Päike sümboliseerib Rana suguvõsa seda haru, mille käes oli kuni põhiseaduse jõustumiseni peaministriamet (Ranade dünastia). Tänapäeval tähistavad need sümbolid lootust, et Nepali riik kestab sama kaua kui päike ja kuu. See on seotud palvemantratega. 

Rahva seas on ka teisi tõlgendusi. Ühe tõlgenduse järgi tähendab kuu rahu (rahumeelsust ja öist puhkamist) ning päike tööd (päeval teevad kõik tööd). 

Lippu on ametlikult tõlgendatud ka nii, et kolmnurgad tähistavad Himaalajat ning 
ühtlasi kaht usundit hinduismi ja budismi. 

Hinduismis sümboliseerib kolmnurk dharmat (kõlblusseadus, usuline voorus ja pühad kohustused).

Varasemad lipud
---------------

* 19. sajand～1962
* 19. sajand～1962

Vaata ka
--------

* Nepali vapp
* Nepali rahulipp
* Nepali õhujõudude embleem

Välislingid
-----------

* Sissekanne saidil *Flags of the World*
RP FLIP pööratud asendis
**RP FLIP** (inglise keeles ***R**esearch **P**latform **Fl**oating **I**nstrument **P**latform*) on avaookeani uurimisplatvorm, mis kuulub USA Mereväeministeeriumi allasutusele USA Mereväeuuringute Büroo (ONR) ja mida haldab Scripps Institution of Oceanography. 

RP FLIP on pukseeritav.

Uurimisplatvorm FLIP valmis ja võeti kasutusele 1962. aastal. 1995. aastal platvorm moderniseeriti. Platvormi meeskond on viieliikmeline. Teadureid mahub platvormile oma uurimistööd tegema kuni 11.

Platvormi eripäraks on viis, kuidas seda uurimispaigas ekspluateeritakse: 108 meetri pikkune kere lastakse 90°-se pööramise teel osaliselt vee alla, nii et vöörist jääb veepinnast kõrgemale vaid 17-meetrine platvormi osa.

Platvormil viiakse läbi uuringuid seismiliste lainete leviku kohta ookeanis, ka erinevate veekihtide koosmõju ning veesamba ja veepinna vahelise soojusvahetuse kohta. Üks viimaseid uuringuid hõlmas ookeanimüra 3D-kaardistuse koostamist.

* RP FLIP-i pööramine (video)
* Platvormi pukseeriminePlatvormi pukseerimine
* RP FLIP vertikaalasendisRP FLIP vertikaalasendis

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **RP FLIP** |
**Neovitalism** on vaateviis bioloogias, mis kujunes 19. sajandi lõpul ja oli mõjukas 20. sajandi alguse bioloogia filosoofias.

Neovitalism kujunes reaktsioonina lihtsustatud mehhanitsistlikule arusaamale organismidest, mis levis 19. sajandi teisel poolel seoses biokeemia ja biofüüsika kujunemise esimeste sammudega. Mehhanitsitlike arusaamade kohaselt on kõik eluavaldused seletatavad universaalsete füüsikaseadustega. Neovitalistide meelest on aga olemas spetsiifiliselt elusolendeis ilmnevad jõud ja nähtused.

Neovitalism sarnaneb mõneti Aristotelese vitalistlike arusaamadega. Samuti toetus neovitalism 17. ja 18. sajandi vitalismile. 

Neovitalismi algatavaks kirjutiseks oli Gustav Bunge artikkel aastal 1887. Tuntuimaks neovitalismi esindajaks oli Hans Driesch.

Neovitalistlike vaadete populaarsus bioloogias hääbus 1930ndail. 

Neovitalismile lähedaste vaadetega on filosoofid Henri Bergson, Georges Canguilhem, Gilles Deleuze, Hans Jonas.

Vaata ka
--------

* vitalism
* holism
* organitsism

Kirjandus
---------

* Bunge, Gustav 1887. Vitalismus und Mechanismus. In: Bunge, Gustav, *Lehrbuch der physiologischen und pathologischen Chemie*. Leipzig: F.C.W.Wogel, 3–15.
Severnaja Zemlja saarestik
Severnaja Zemlja asukoht
**Severnaja Zemlja** (vene Северная Земля) on Venemaale kuuluv saarestik Põhja-Jäämeres. 

Severnaja Zemlja piirneb läänes Kara ja idas Laptevite merega. Saarestiku pindala 38 000 km². Valitseb külm arktiline kliima. Saarestik on asustamata. Palju on liustikke.

Severnaja Zemlja kõrgus on kuni 965 meetrit.

Severnaja Zemljal asub Aasia kõige põhjapoolsem punkt – Arktiline neem Komsomoletsi saarel (81° 13' põhjalaiust).

Pioneeri saarest lõunas olevatel Keskmistel saartel on strateegiliste pommituslennukite jäälennujaamad.

Ajalugu
-------

Severnaja Zemlja avastas Boriss Vilkitski ekspeditsioon 1913. Esialgu arvati, et saarestik moodustab ühe saare, ja nimetati see **Nikolai II maaks**. Selle lähedal olev pisike saar nimetati Tsareevitš Aleksei saareks.

11. jaanuaril 1926 nimetas NLKP Keskkomitee presiidium Nikolai II maa Severnaja Zemljaks ('Põhjamaa').

1931–1933 korraldati piirkonna uurimiseks ekspeditsioon, mida juhtisid Nikolai Urvantsev ja Georgi Ušakov. Ekspeditsiooni käigus avastati ja nimetati Pioneeri saar, Komsomoletsi saar, Oktoobrirevolutsiooni saar ja Šmidti saar. Tsareevitš Aleksei saar nimetati ümber Väike-Taimõriks.

1. detsembril 2006 võttis Taimõri autonoomse ringkonna plenaaristung vastu otsuse, millega nimetati saarestik tagasi Nikolai II saarestikuks, Väike-Taimõr Tsareevitš Aleksei saareks, Oktoobrirevolutsiooni saar Püha Aleksandra saareks, Bolševiku saar Püha Olga saareks, Komsomoletsi saar Püha Maria saareks, Pioneeri saar Püha Tatjana saareks ja Domašni saar Püha Anastassia saareks. Kuid Krasnojarski krai seadusandlik kogu seda algatust ei toetanud.

Saared
------

* Komsomoletsi saar
* Pioneeri saar
* Oktoobrirevolutsiooni saar
* Bolševiku saar
* Šmidti saar
* Sedovi saared
* Samoilovitši saar
* Starokadomski saar

Välislingid
-----------

* Русские Колумбы на Дальнем Востоке
* Арктические миражи или метаморфозы топонимики Вокруг света, 1998. №2
* Сайт о Северной Земле
Fredensborgi lossi esifassaad
**Fredensborgi loss**, mis asub Fredensborgis Esrumi järve kaldal, on Taani kuningliku perekonna kevad- ja sügisresidents. Lisaks kasutatakse lossi ka ametlike ürituste kohana.

Ajalugu
-------

Põhjasõja lõpul andis Frederik IV arhitekt Johan Cornelius Kriegerile käsu projekteerida Østrupi talu maadele väike hubane loss. Barokkstiilis lossi ehitati aastail 1720–1726 ning ka kuningas ise osales lossi ja parkide kavandamisel. Tööde kulgemise eest vastutas arhitekt Johan Conrad Ernst, kes oli olnud tegev ka Frederiksbergi lossi ehitamisel.

Lossi ehitamise ajal sõlmiti 3. juulil 1720 ehitise läheduses Taani ja Rootsi vaheline vaherahu ning selle järgi hakati valmivat lossi nimetama Fredens Borgiks ('rahu loss'). 

Lossikompleksi moodustas väike, peaaegu kaarjas pooleteisekorruseline peahoone, mida kaunistasid kuplid ja laternad. Peahoone ees asub kaheksanurkne õu, mida kahest küljest piiravad ühekorruselised majatiivad, kus asusid teenijateruumid. 

Loss tagantvaates
Õuest idas asus ja asub ka praegu ratsutamisplats ning tallid. Idas külgnes lossiga talveaed ja ühekorruseline maja, mida kutsuti Markkrahvi majaks. Talveaia läheduses asub ka lossikabel.

Teisel pool kabelit asus nn Õukondlaste tiib (*Kavalerfløj*), kus asusid õukonnaliikmete eluruumid. Need ruumid valmisid 1724–1726 ning nende puhul on kasutatud Hollandi baroki ja rokokoo elemente.

Krieger lõpetas lossikompleksi ehitamise 1731. aastal, mil valmis uus lordkantslerite kantselei hoone. Kuni oma surmani elas seal kuninganna Ingrid ning praegu elavad seal kroonprints Frederik ja kroonprintsess Mary.

Norra jahimehe skulptuur

Lossiaiad
---------

Barokkstiilis Fredensborgi lossiaiad projekteeris samuti Johan Cornelius Krieger. Aedade põhituumiku moodustab nn Norra org (*Nordmandsdalen*), kus asub 70 Norra ja Fääri saarte muinasaegseid talunikke ja kalureid kujutavat skulptuuri. Park avati pärast uuendamist 2002. aasta septembris.

Lossile lähemad aiad on reserveeritud kuningaperele, kuid on juulis külastajatele avatud. Lisaks iluaedadele asub seal ka köögiviljaaed ja 1995. aastal avatud uus talveaed.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Fredensborgi loss** |

* Palace and Properties Agency
Dr. **Jigorō Kanō** (jaapani keeles 嘉納 治五郎 *Kanō Jigorō*; 28. oktoober 1860 Mikage – 4. mai 1938) on jūdo rajaja.

Dr. Jigorō Kanō sündis 28. oktoobril 1860 Jaapani mereäärses linnas Mikages. 1871. aastal lõpetas ta Tokios keskkooli. 17-aastaselt astus ta Kaisei Lütseumi, mis hiljem nimetati ümber Tokio Keiserlikuks Ülikooliks. Ta sooritas eksamid sotsioloogia teaduskonda, kust siirdus pedagoogika teaduskonda. Aasta hiljem kaitses ta filosoofias doktoriväitekirja. Ta lõpetas ülikooli 1881. aastal. 

16-aastaselt hakkas J. Kanō tegelema jūjutsuga. Tema esimeseks jūjutsu õpetajaks oli sensei Teinosuke Yagi, kes õpetas talle jūjutsu põhiprintsiipe. Hiljem õppis ta Tenji-Shinyo ryu koolis selliste jūjutsu meistrite käe all nagu sensei Hachinosuke Fukuda ja Masatomo Iso. 1881. aastal siirdus Kanō õppima Kito ryu kooli Tsunetoshi Iikobo juurde.

1882. aastal, pärast Kanō nimetamist instruktoriks ja inspektoriks privilegeeritud Gakusjuini Lütseumis, alustas ta omandatud jūjutsu tehnika ümbertöötamist, analüüsides vanu käsikirju ja süstematiseerides arvukate koolkondade tehnikaid. Ta pidas võimalikuks, et saab ühendada eri koolkondade parimad tehnikad ühtseks süsteemiks ning luua kehalise kasvatuse programmi, mis haarab nii vaimseid kui ka kehalisi oskusi.

1887. aastal tegi ta esimesed märkmed jūdō tehnika alal. Kuid alles 62 aasta vanuselt pidas ta võimalikuks üldistada talletatud kogemused ja kirjutada raamat jūdōst.

Kanōst sai Keiserliku Majandusministeeriumi ja Riigi Õpetusministeeriumi esindaja ning 1932. aastal valiti J. Kanō Jaapani kehakultuuriministriks.

1935. aastal sai Kanō Asahi preemia silmapaistva töö ja organiseerimise eest Jaapani spordis.

1938. aastal osales Kanō Kairos Olümpiakomitee kongressil, kus arutati lähenevate olümpiamängude ettevalmistust. 1909. aastal valiti Kanō Jaapani Olümpiakomitee liikmeks. See, et järgmised olümpiamängud pidid toimuma Jaapanis, oli suurel määral professor Kanō teene. Ühtlasi oli Kanō ka esimene Aasiast pärit ROK-i liige. 

Pöördudes tagasi Kairost professor Jigorō Kanō suri 4. mail 1938.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jigorō Kanō** |
**Retie** on hollandikeelne vald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Antwerpeni provintsis.

* 
* 
* 
* 
* RaekodaRaekoda

Viited
------

1. ↑  Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

 Retie – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (hollandi keeles)

Antwerpeni provintsi vallad

Aartselaar **·** Antwerpen **·** Arendonk **·** Baarle-Hertog **·** Balen **·** Beerse **·** Berlaar **·** Boechout **·** Bonheiden **·** Boom **·** Bornem **·** Borsbeek **·** Brasschaat **·** Brecht **·** Dessel **·** Duffel **·** Edegem **·** Essen **·** Geel **·** Grobbendonk **·** Heist-op-den-Berg **·** Hemiksem **·** Herentals **·** Herenthout **·** Herselt **·** Hoogstraten **·** Hove **·** Hulshout **·** Kalmthout **·** Kapellen **·** Kasterlee **·** Kontich **·** Laakdal **·** Lier **·** Lille **·** Lint **·** Malle **·** Mechelen **·** Meerhout **·** Merksplas **·** Mol **·** Mortsel **·** Niel **·** Nijlen **·** Olen **·** Oud-Turnhout **·** Putte **·** Puurs-Sint-Amands **·** Ranst **·** Ravels **·** Retie **·** Rijkevorsel **·** Rumst **·** Schelle **·** Schilde **·** Schoten **·** Sint-Amands **·** Sint-Katelijne-Waver **·** Stabroek **·** Turnhout **·** Vorselaar **·** Vosselaar **·** Westerlo **·** Wijnegem **·** Willebroek **·** Wommelgem **·** Wuustwezel **·** Zandhoven **·** Zoersel **·** Zwijndrecht
|  |  |
| --- | --- |
| 10 | 
82 |
| Ne
20,183 |
| Neoon |

**Neoon** (keemiline sümbol **Ne**) on keemiline element järjenumbriga 10.  

Tal on kolm stabiilset isotoopi massiarvudega 20, 21 ja 22.

Keemilised omadused
-------------------

Omadustelt on neoon väärisgaas. Ta on praktiliselt inertne. Laboratooriumis on saadud üks ühend fluoriga. Pole teada, kas seda looduses esineb.

Füüsikalised omadused
---------------------

Hõõguv neoon
Ta kondenseerub temperatuuril 27,1 kelvinit ja tahkub temperatuuril 24,6 kelvinit.

Neoon on värvitu. Elektronlampides ja neoonlampides hõõgub ta punakas-oranžilt.

Neoon on väärisgaasidest heeliumi järel kõige kergem (väiksema tihedusega).

Külmutusvõime ruumalaühiku kohta on neoonil vedela heeliumi omast üle 40 korra suurem ja vedela vesiniku omast kolm korda suurem.

Tavaliste pingete ja voolutugevuste korral annab neoon haruldaste gaaside seas kõige intensiivsema elektrilahenduse.

Levik
-----

Õhus sisaldub teda normaalolukorras 0,0012 protsenti.

Rakendused
----------

Neoonlampide punakas-oranži valgust kasutatakse laialdaselt neoonreklaamis. Sõna "neoon" kasutatakse selles seoses ka teiste gaaside puhul, mis annavad teisi värve.

Vedelat neooni kasutatakse ka odava krüogeense külmutusagensina. Enamikus rakendustes on ta odavam külmutusagens kui heelium.

Neooni kasutatakse veel:

* kõrgepingeindikaatorites
* liigpingepiirikutes
* lainemõõturites
* televiisorites

Heeliumi ja neooni kasutatakse heelium-neoonlaseris.

Ajalugu
-------

Neooni avastasid William Ramsay ja Morris Travers 1898. Element sai nimetuse kreeka sõnast *neos* 'uus'.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **neoon** |



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Keemiliste elementide perioodilisussüsteem |
| --- |
| Metallid | Poolmetallid | Väärisgaasid | Mittemetallid | Leelismetallid | Leelismuldmetallid | Lantanoidid | Aktinoidid |
| Heelium - Neoon - Argoon - Krüptoon - Ksenoon - Radoon |

 |
Neoonlampi läbiva voolu *i* sõltuvus pingest *u*
 Neoonlambid
**Neoonlamp** on neoongaasiga täidetud madalarõhuline huumlamp, mida kasutatakse laialdaselt signaallambina, samuti ehis- ja reklaamvalgustuses.

Nagu teistelgi gaaslahenduslampidel, on neoonlambi tunnusjoonel negatiivse takistusega piirkond (joonisel lõik AB), mistõttu süütamise ja põlemise ajal on lambil erinev pinge.

Lamp hakkab punakasoranžilt helendama, kui pinge on vähemalt 100 V, väljalülitamiseks tuleb pinget alandada 50 voldini. Helenduse värvust on võimalik muuta teiste gaaside lisamisega.

Kui lampi läbib vahelduvvool, helendavad vaheldumisi mõlemad elektroodid. Alalispinge rakendamisel helendab ainult negatiivne elektrood – katood.

Vaata ka
--------

* Huumlahendus
* Huumlamp
* Pingeindikaator

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Neoonlambid** |

| * v
* r
Valgustid ja lambid |
| --- |
| 
Elavhõbelamp • Gaaslahenduslamp • Halogeenlamp • Huumlamp • Hõõglamp • Impulsslamp• Kompaktluminofoorlamp • Krüptoonlamp • Ksenoonlamp • Kvartslamp • Külmkatoodhuumlamp • Lahenduslamp • Leedlamp • Luminofoorlamp • Metallhalogeniidlamp • Naatriumlamp • Neoonlamp • Petrooleumilamp • Valgusdioodlamp • Välklamp • Õlilamp |
Teresa Claramunt i Creus
**Teresa Claramunt i Creus** (4. juuni 1862 Sabadell, Hispaania – 11. aprill 1932 Barcelona, Hispaania) oli katalaani päritolu Hispaania anarhosündikalist.

Elulugu
-------

Teresa Claramunt oli tekstiilivabriku tööline. Ta rajas Sabadellis anarhistliku rühma, mida mõjutas Fernando Tarrida de Mármol. Rühm osales 1883. aastal seitsmenädalases streigis, millega nõuti tööpäeva lühendamist vähemalt kümnetunniseks. 1884. aasta oktoobris oli ta üks anarhokollektivistliku töölissektsiooni loojatest Sabadellis (*Secció Vària de Treballadores Anarco-col·lectivistes de Sabadell*).

1892. aastal kuulutas ta koos Ángela Lopez de Ayala ja Amàlia Domingoga välja Hispaania esimese feministliku ühingu, Barcelona Naiste Autonoomse Seltsi (*Sociedad Autónoma de Mujeres de Barcelona*).

Teresa Claramunt arreteeriti pärast pommiplahvatust Barcelona Gran Teatre del Liceus 1893. aastal ning hiljem veel kord Montjuïci protsessi ajal 1896. aastal. Tol korral peksti teda rängalt, nii et see rikkus ta tervise kogu eluks. Ehkki teda ei mõistetud üheski kuriteos süüdi, pidi ta jääma 1898. aastani Inglismaale. Ta asutas 1901. aastal ajakirja El Productor (Tootja) ning osales 20. sajandi alguse sotsiaalses protestiliikumises. Ta tegi kaastööd ajakirjadele La Tramuntana ja La Revista Blanca ning oli 1907–1908 ajalehe El Rebelde peatoimetaja.

1902. aastal osales Claramunt meeleavaldustes streikivate metallitööliste toetuseks ja 1902. aasta veebruari üldstreigis. Pärast Kataloonia Traagilise nädala (*Setmana Tràgica*) sündmusi augustis 1909 arreteeriti ta taas. Ta oli vangis Zaragozas, kus 1911. aastal aitas kohalikel ametiühingutel suurendada Rahvusliku Tööliste Konföderatsiooni (*Confederación Nacional del Trabajo*) liikmeskonda. 1911. aasta üldstreigi järel vangistati ta uuesti. Ehkki ta oli juba väga haige ning liikus vaevalt voodi ja tooli vahel, otsis politsei ta korteri läbi pärast kallaletungi kardinal Juan Soldevilla y Romerole Zaragozas 4. juunil 1923, otsides süüdimõistvaid tõendeid. 1924. aastal naasis ta Barcelonasse, kuid süvenev halvatus ei lasknud tal avalikus elus osaleda.

Viited
------

1. ↑  "Teresa Claramunt". *Nomenclator*. Ajuntament de Sabadell. Vaadatud 16. märts 2014.
2. ↑  Laura Vicente (2006): *Teresa Claramunt: Pionera del feminismo obrerista anarquista*. Madrid: Fundación Anselmo Lorenzo. Biografías y Memorias, 4
3. ↑  Pérez Molina, Isabel. "Les dones en el moviment obrer a Catalunya". Institut Català de les Dones. Vaadatud 16. märts 2014.

Välislingid
-----------

* "El carrer de Teresa Claramunt en el nomenclàtor de Sabadell"
* "Teresa Claramunt" "L'Enciclopèdia catalana" Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana
* "Teresa Claramunt" Diccionari Biogràfic de Dones
**Vaimne reisimine** on üks kultuuriturismi liike.

2007. aastal tunnistas UNWTO vaimse turismi kõige kiiremini kasvavaks turismi segmendiks. Vaimne turism põhineb mitmesugustel motiividel – traditsioonilisest religioossest turismist kuni alternatiivmeditsiini ja loomuliku sügava keelekümbluse vormideni.

Erinevalt religiooniturismist ei seostata seda ühegi konkreetse usundiga. Vaimse turismi harrastajad otsivad enese arendamise viise ning religioosse turismi harrastajad eelkõige jumalalt õnnistust.

Vaimsete reiside motiivid
-------------------------

Meditatsioon
Vaimne turism on abstraktsem, mitme religiooniga ja eklektiline (filosoofiline, usuline õpetus), milles turistid otsivad tähendust, kaasatust ja rahu sellise alternatiivse ruumi kaudu, kus saab tegeleda enesevaatlusega ilma stressi ja tähelepanuta.

Vaimne turism on teekond eesmärgi ja tähenduse leidmiseks oma elus. See suurendab füüsilist, vaimset ja emotsionaalset energiat. See arendab, toetab, ühendab ja parandab keha ja vaimu. Seetõttu võib vaimset turismi määratleda kui palverännaku teekonda, et saada valgustust, meelelahutust ja haridust.

Vaimne turism on teekond, mitte sihtkoht. Üks vaimse turismi mõistmise põhiteemasid on see, et tee tervise poole on palju olulisem kui vaimse turismi sihtkoht, mis on sageli alternatiivne ruum, kus saab teha enesevaatlust ilma stressi ja tähelepanu kõrvale juhtimiseta kodus.

Vaimset turismi määratletakse kui kodumaale või välismaale reisimist, et külastada selliseid vaimseid kohti nagu mošeed, kirikud ja templid ning looduskeskkonnad, nagu metsad, ookeanid, järved, vaimsed aiad, metslindude ja -loomade looduspargid, botaanikaaiad, koopad ja kivid vaimsetel põhjustel, et rahuldada vajadust olla kõikvõimas, andestav ja sisemises rahus.

Vaimse lõõgastumise tüübid
--------------------------

Jooga, meditatsioon, kultuurilised tegevused, usunditegevus.

Viited
------

1. ↑  What is Spiritual Tourism igi-global.com
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Kirjandus
---------

* *Professor M.S. Rao, PhD, October 14, 2019, Tourists First, Tour Operators Second, And Destinations Third, International Leadership Guru and Father of "Soft Leadership" at MSR Leadership Consultants India*
* January 2014, *Lucia Aiello* *Handbook of Research on Management of Cultural Products: E-Relationship Marketing and Accessibility Perspectives,*

Välislingid
-----------

* Spiritual tourism ukessays.com

1. ↑
2. ↑
APEX 2006. aastal
**Atacama Teerajaja Eksperiment** (*Atacama Pathfinder Experiment*; APEX) on Atacama kõrbes Llano de Chajnantori Observatooriumis asuv raadioteleskoop.

APEX valmis Max Plancki Raadioastronoomia Instituudi, Onsala Kosmoseobservatooriumi ja Euroopa Lõunaobservatooriumi (ESO) koostöös ja seda haldab ESO. Teleskoobi peataldriku diameeter on 12 meetrit ja see koosneb 264 alumiiniumpaneelist, mis on valmistatud 17-mikromeetrise täpsusega. Teleskoop alustas tööd 2005. aastal.

APEX on edasi arendatud ALMA prototüüpantennist ja see asub ALMA territooriumil. APEX projekteeriti töötama submillimeetri lainepikkustel (0,2–1,5 mm) ja see otsib ALMA jaoks võimalikke uurimisobjekte. Submillimeetri astronoomia võimaldab uurida külma, tolmust ja kauget Universumit, kuid nõrku signaale neelab atmosfääris leiduv veeaur. Chajnantor valiti APEXi asukohaks, sest see on üks planeedi kuivemaid piirkondi ja asub Mauna Keal olevatest observatooriumitest rohkem kui 750 m ja Väga Suurest Teleskoobist 2400 meetrit kõrgemal.

Viited
------

1. ↑  "Euroopa Lõunaobservatoorium — uus tase astronoomias" (PDF). *ESO*. Vaadatud 24. jaanuar 2019.
2. ↑  "Desert Pathfinder at Work". *Phys.org*. Vaadatud 24. jaanuar 2019.
3. ↑  "APEX". *ESO*. Vaadatud 24. jaanuar 2019.
**Vaimulik kirjandus** on religioosse sisuga kirjandus.

Keskajal
--------

Vaimulik kirjandus arenes keskajal kõrvuti linnakirjandusega. Vaimulikul kirjandusel oli keskaja kultuuris hoopis avaram tähendus kui hilisemal ajal. Varakeskajal võis endale kirjanduse luua üksnes haritud, ladina keelt valdav vaimulikkond. 12.-13. sajandini kuuluski koolihariduse monopol vaimulikele ning nende kirjanduslikus loomingus oli peale religioossete teemade esindatud ka muu kooliteadmistega seotud ainestik. Keskaja lõpul, rahvuskeelte arenedes, sugenes ladinakeelse kõrvale ka rahvakeelne vaimulik kirjandus. 

Tähtis koht oli vaimulikus kirjavaras pühakute elulugudel ja religioossetel legendidel. 

**"Vagajutt püha Alexiuse elust"** Alexius pühendab ennast noorusest peale Jumalale. Isa tahab poega sellest võõrutada ja kosib talle naiseks suursuguse neiu, kuid pulmaööl lahkub Alexius kodust. 17 aastat rändab ta mööda maailma, siis pöördub tagasi Rooma, kus keegi ei tunne teda ära. Alexius elab veel 17 aastat oma viletsas urkas ning surres jätab maha oma eluloo, mille peale paavst ja kaks keisrit kuulutavad ta pühakuks. Tema haual hakkavad toimuma imeteod. 

Paljusid pühakulegende on seejuures täiendatud puhtilmalike romantiliste väljamõeldistega. **"Püha Jüri lugu"** Noor ja vapper mees on tapnud lohe ja päästnud Kapadookia kauni kuningatütre, keda taheti koletisele ohvriks tuua. Kristlikus loos on rahvaluule lohe asemel kurat. 

Sageli viljeldud teemade hulka kuulus ka ristiusu misjonitöö ja misjonäride elu. Näiteks **"Püha Patricu puhastustuli"** Patric pöörab iirlasi ristiusku, ja sattudes ühe tigeda kuninga vastupanule, hakkab Jumalat paluma, et see teeks imet. Avaneb kalju sees olev sügav koobas. Sinna söandab tungida rüütel Owen, kes jõuab lõpuks hiiglaorgu, kust kostab valje oigeid ja karjeid. Tegemist on puhastustulega, kus patuseid praetakse varda otsas, lastakse neil külmetada jäätunud järves jne. 

Veel on sellest ajast tuntud legendid surmajärgsest teispoolsusest, neitsi Maarjast ning tema imetegudest jpm. **"Jumalaema žonglöör"** Kloostris esineb žonglöör-veiderdaja, kes ei oska ladinakeelset palvet ja avaldab seetõttu jumalaemale austust oma kunstiga: teeb trikke, kuni langeb väsimusest oimetuna kokku. Siis astub jumalaema alla ja lehvitab ta näole taevalikku jahedust.
**Ado Johanson** (16. veebruar (vkj) / 1. märts 1874 Vastemõisa vald, Suure-Jaani kihelkond, Viljandimaa – 9. jaanuar 1932 Tallinn) oli Eesti põllumajandustegelane, põllutööinstruktor ja poliitik.

Kui ta õppis aastail 1898–1900 Soomes Harju Põllutöökoolis, tegi ta Sakalaga nii tihedat kaastööd, et Sakala toimetaja Ado Peet saatis 21. jaanuaril 1900 kolmekeelse (eesti, vene ja saksa keeles) tunnistuse, et ta on Sakala kaastööline. Käis põllumajanduslikel õppereisidel Rootsis, Taanis ja Saksamaal. Pärast Sakala sulgemist tegi kaastööd Rahvalehte, kus tal ilmus pseudonüümi *A. J. ja Brutus* all paarkümmend poliitilise suunaga juhtartiklit.

Ta töötas aastatel 1901–1902 Põllumehe toimetuses, 1902–1905 Viljandi Eesti Põllumeeste Seltsis ja 1906–1919 Põhja-Eesti Põllumeeste Keskseltsi juures põllutööinstruktorina, 1910–1918 kuukirja Talu toimetajana. On olnud 1919–1921 ajalehe Kaja toimetuse liige ja ajakirja Põllumees toimetaja ning 1920–1932 Eesti Põllumeeste Keskseltsi Põhja-Eesti maaparandusbüroo juhataja, ühtlasi Tallinna ja Harjumaa põllumeeste seltside juhatuste esimees. Oli Riigikogu III ja IV koosseisu liige. 1911. aastal rajas koos veel kahe põllutööinstruktoriga Keila Karjakülla sookatsejaama. Temalt on ilmunud põllumajandusalaseid uurimusi.

Raamatud
--------

* Soo harimisest (1902)
* Õpetus, kuidas põllumaad tunda ja parandada võib (1907)
* Asuniku hoonete ehitamisest (1923)
* Tegelik maaparandus (1925)
* Uudismaade harimine (1925)

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

Talle on püstitatud Suure-Jaani kalmistule mälestusmärk.

Viited
------

1. ↑  Aimur Joandi (7. jaanuar 2006). "Kolm kanget Adot Viljandis sada aastat tagasi". *Sakala*.
2. ↑  Eesti Entsüklopeedia

Välislingid
-----------

* Haud Suure-Jaani kalmistul
Karvane piiphein
**Karvane piiphein** (*Luzula pilosa*) on loaliste sugukonda piipheina perekonda kuuluv mitmeaastane taim.

Ta kasvab Euroopas ja Lääne-Siberis, mägedes kuni 2000 meetri kõrguseni. Eestis on ta tavaline, eelistades kasvukohana valgusküllaseid okas- ja segametsi ning puisniite. Umbes samasugustes kohtades kasvavad metskannike, võsaülane, kanakoole ja harilik jänesekapsas.

Karvane piiphein kasvab 15–40 cm kõrgeks ja moodustab tiheda rohukamara. Varre alusel on punakaspruun lehetupp. Ta talvitub rohelisena.

Taime lehed on lamedad, süstjad, 5–10 mm laiad, aga varrest lühemad. Lehed kasvavad välja tihedast männasest. Lehed on äärest karvased.

Tema õied on 5 õielehega, tumepruunid, tavaliselt üksikud, harva kahekaupa hõredas õisikus, milleks on sarikas või pööris. Kandelehed on mitu korda lühemad õietupest, pruunikad, munajad, sageli pisut narmendavad, pealt kelmega kaetud. Õieraod on väga erineva pikkusega. Õies on 6 tolmukat ja need on umbes 2 mm pikad. Tolmukapead on piklikud ja tolmukaniidist paar korda pikemad. Piiphein on tuultolmleja.

Vili on rohekaskollane, kujult ümarkoonusjas kidaga kupar, mis on õiest märgatavalt pikem. Valminult vajuvad õieraod, mille otsa kupar kasvab, longu. Seemned on 2,5–3,5 mm pikad, suurte kõverate lisemetega. Viljad valmivad aprillis-mais. Seemneid levitavad tuul ja sipelgad. Selleks, et sipelgaid ligi meelitada, on seemned õli- ja suhkrurikkad.

Karvane piiphein on diploidne, tal on 66 kromosoomi.

Viited
------

1. ↑  Eesti taimede määraja. Eesti Loodusfoto 1999, lk. 331

Välislingid
-----------

* Karvane piiphein andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
Kunstniku nägemus
1929. aastal Poolast leitud karvane ninasarvik
**Karvane ninasarvik** (*Coelodonta antiquitatis*) on väljasurnud kabjaline ninasarviklaste sugukonnast.

Karvane ninasarvik elas pleistotseenis Euraasia ja Põhja-Aafrika rohtlates. Tema levila muutus läbi aja suuresti, sõltudes kliima soojenemisest ja jahenemisest.

Karvane ninasarvik kasvas keskmiselt 3,7 meetri pikkuseks, kuid suurimad isendid küündisid 4,4 meetrini. Sellega oli ta suurem tänapäeva laimokk-ninasarvikust. Ta kasvas kuni 3,3 meetrit kõrgeks.

Koonul oli kaks sarve, neist eesmine võis kasvada kuni meetripikkuseks. Väiksem sarv kasvas silmade vahel. Arvatakse, et ta kasutas sarvi enesekaitseks, paariliste ahvatlemiseks ja talvel lume kraapimiseks, et selle alt taimi kätte saada. Loomadel oli paks karva- ja rasvakiht, et väga külmas kliimas toime tulla, väikesed kõrvad, lühikesed jämedad jalad ja töntsakas keha. Koopamaalingute põhjal oli tal esi- ja tagajalgade vahel lai tume riba, kuid nähtavasti mitte kõigil isenditel.

Karvane ninasarvik oli ninasarvikutest kõige kõrgemini arenenud. Oma keskkonnaga oli ta suurepäraselt kohastunud. Jässakad jäsemed ja paks kasukas sobisid hästi stepi-tundra keskkonda, mis jääajal enamikku Euroopa jäävaba osa kattis. Kuid tema keha põhiehitus jäi samasuguseks nagu kõigil ninasarvikutel alates nende tekkimisest hiliseotseenis.

Tema luude jäänuseid on leitud ka Eestis: Võrumaal Sulbis 4 meetri sügavuselt liivast. On leitud isegi tema toidujäänuseid, mille seas on kindlaks tehtud kuuse, nulu ja lehise okkaid, paju, kase ja pohla lehti ning mitmesuguseid kõrrelisi 

Karvase ninasarviku peamiseks väljasuremise põhjuseks on peetud liigset küttimist. I. Pidoplitško arvates suri karvane ninasarvik välja alles 10. sajandil inimese jälitamise tõttu. See pole siiski üldtunnustatud seisukoht. Kõige nooremad fossiilid pärinevad Lääne-Siberist 8. aastatuhandest eKr. Kindlasti oli tähtsal kohal ka kliima üldine soojenemine, mistõttu suured maa-alad, mida varem tundra kattis, kasvasid nüüd metsa täis ja see polnud karvasele ninasarvikule enam sobiv elupaik.

Looma on kujutatud ürgsetel kaljujoonistel ja koopamaalingutel.

Tänapäeval on karvane sumatra ninasarvik. See ei kuulu karvase ninasarvikuga samasse perekonda ja ta on väljasuremise piiril.

Viited
------

1. ↑
2. 1 2  "Loomade elu", 7. kd. lk. 307
**Vaime Kabur** (kuni 1935 **Miralda Eugenia Vilandberg**, 1935–1941 **Vaime Vilgma**; 25. november (vkj)/ 8. detsember 1914 Pada mõis, Viru-Nigula kihelkond, Virumaa – 2. veebruar 2005 Tallinn) oli eesti bibliograaf.

Ta lõpetas 1933. aastal Rakvere Ühisgümnaasiumi. 1934–1940 õppis ta Tartu Ülikoolis eesti kirjandust ja 1948–1950 Tartu Riiklikus Ülikoolis bibliograafiat ja raamatukogundust.

1947–1968 oli ta ENSV Riikliku Raamatukogu vanembibliograaf ja 1968–1983 peabibliograaf.

Ta on koostanud muu hulgas mitme eesti kirjaniku (näiteks A. H. Tammsaare) personaalbibliograafia.

Tunnustus
---------

* 1998 Riigivapi V klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Ta oli olnud abielus Boris Kaburiga.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 02.04.2016)
2. 1 2 3  *Eesti entsüklopeedia.* 14. köide: *Eesti elulood.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 639.
3. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 940

Kirjandus
---------

* "Vaime Kabur". // Padaorust Viru mereni. Viru-Nigula kihelkonna kirjanduslik-kodulooline antoloogia. Viru-Nigula ja Tallinn 1994. Lk 87
* Ülle Kurs. "Kabur, Vaime". // Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn 1995. Lk 164–165
* Eesti entsüklopeedia 14 (Eesti elulood). Tallinn 2000. Lk 639

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
**Vaimu arvutusteooria** (inglise keeles *Computational theory of mind*) on filosoofias seisukoht, mille järgi inimese vaim ja aju on informatsiooni töötlemise süsteemid ning mõtlemine on raalimise vorm. Teooria esitas kaasaegses vormis 1961. aastal Ameerika Ühendriikide filosoof ja arvutiteadlane Hilary Putnam, ning hiljem arendas seda edasi USA filosoof ja kognitiivteadlane Jerry Fodor (Putnami doktorant).

Kriitika
--------

Ameerika Ühendriikide filosoof John Searle esitas vaimu arvutusteooria vastu mõttelise eksperimendi, mida nimetatakse Hiina toaks. Searle'i vaidleb vastu väitele, et tehisintellekt saab olla intentsionaalne ja arusaamale, et tehisintellekti saab kasutada inimvaimu uurimiseks, sest saab väita tehisintellektil on samuti vaim.

Vaata ka
--------

* Vaimuteooria
* Kognitivism
* Konstruktivistlik epistemoloogia
* Funktsionalism
* Simuleeritud reaalsus
* Tehisteadvus

Viited
------

1. ↑  "The Computational Theory of Mind". *Stanfordi filosoofiaentsüklopeedia* (inglise keeles). 16. oktoober 2015. Vaadatud 3. november 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
2. ↑  Searle, John (1980), "Minds, Brains and Programs", Behavioral and Brain Sciences, 3 (3): 417-424, DOI:10.1017/S0140525X00005756
Gustave Doré illustratsioon Jean de La Fontaine'i teosele "*L'Ours et l'amateur des jardins*"
**Karuteene** on teene, mis lõpptulemusena toob negatiivseid tagajärgi sellele, kellele püüti teha heategu.

Eestikeelne sõna, nii nagu ka saksa *Bärendienst* ning norra ja taani *bjørnetjeneste*, on tulnud 17. sajandi prantsuse kirjaniku Jean de La Fontaine'i valmist "L’ours et l’amateur des jardins". Hjalmar Falki ja Alf Torpi andmeil on valmi päritolumaa India ning algselt oli karu asemel ahv.[*viide?*]

Eesti lugejaile on motiiv tuttav ka Ivan Krõlovi venekeelse muganduse kaudu, mis omakorda on eesti keelde tõlgitud. Krõlovi valm on kirjutatud mitte hiljem kui 1807. aasta mai alguses, kuna 4. mail 1807. aastal luges seda A. Hvostovi õhtul Ivan Krõlov. Esimest korda avaldati see Dramaatilises Teatajas 1808. aastal.

Valm räägib karust, kes enda sõbra eest kärbseid ära ajades tappis oma kohmakuse tõttu koos kärbsega ka sõbra. Krõlovi versioonis pole sõna "karuteene", kuid on lause "abivalmis loll on vaenlasest ohtlikum".

La Fontaine'i ja Krõlovi valmide sündmustikuga on nähtud paralleele ka Vana-Kreeka müüdis Deianeirast, kes kuulas kentaur Nessose pahatahtlikku soovitust ning kinkis Heraklesele koletise Lerna hüdra veres immutatud särgi. Nessose väitel pidi see rõivas tegema Heraklese haavamatuks, kuid tegelikult tappis mürgine veri Heraklese.