recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ülo Telgmaa** (sündinud 19. juulil 1945 Padise vald, Harjumaa) on Eesti ammulaskja, poksitreener ja harrastuskunstnik.

Sportlasena
-----------

Ta poksis aastatel 1960–1967 Tallinna Tööjõureservides, tema treener oli Martin Linnamägi, Harry Buddel ja Lembit Maurer. Ta pidas 27 kohtumist ja võitis neist 25.

Ta sai 1963. aastal Tööjõureservide Eesti NSV juunioride karikavõistlustel poksis I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) esikoha.

Ta sai 1981. aastal Eesti NSV sisemeistrivõistlustel ammulaskmises harjutuses 2x18 m esikoha.

Poksitreenerina
---------------

Ta asutas 1993. aastal Haapsalus poksiklubi ABC ning on olnud ka selle ja järglase Poksiklubi Hapsal treener.

Kunstnikuna
-----------

Maalimisega hakkas ta tegelema Nõukogude armees aega teenides. Aastatel 1965–1966 õppis Telgmaa Skrupskaja-nimelises Moskva kunstikoolis.

Telgmaa on loonud eelkõige loodusmaale ja ajaloolisi maale.

Teoseid
-------

### Raamatuid

* "Poks. Olümpia stiil". Haapsalu 2014

Isiklikku
---------

Tema vend oli matemaatik ja kasvatusteadlane Aksel Telgmaa.

Kirjandus
---------

* Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009. Lk 406

Välislingid
-----------

* Ülo Telgmaa sporditulemused
* "Galerii: Ülo Telgmaa avas Laikmaal näituse". Lääne Elu, 3. juuli 2014
* "Ülo Telgmaa alustab Nikolai koolis poksitreeninguid". Läänlane, 8. september 2014
* Risto Roosi. "Haapsalu olümpiapoksil on elu sees". Lääne Elu, 14. juuli 2015
* Ülo Telgmaa. "Eesti poks vajab uuendamist". Postimees, 25. juuni 2017
* Ülo Telgmaa. "Sajandi poksimatši võitnud Mayweatherist on ka paremaid". Postimees, 28. august 2017
**Timofei Pavlovitš Mozgov** (vene keeles Тимофей Павлович Мозгов; sündinud 16. juulil 1986 Peterburis) on Venemaa korvpallur, kes mängib 2019. aastast Moskva oblasti Himkis. 

Ta on 2016. aastal tulnud Cleveland Cavaliersiga NBA meistriks ning Venemaa koondisega võitnud pronksmedali 2011. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2012. aasta olümpiamängudel.

Karjäär
-------

### Venemaa

Mozgov alustas klubikarjääri Venemaa esiliigaklubides Peterburi LenVo ja Samara BC, misjärel siirdus aastateks 2006–2010 Moskva oblasti Himkisse, kellega tuli 2008. aastal Venemaa karika võitjaks.

### NBA

2010. aastal sõlmis ta kolmeaastase lepingu New York Knicksiga, kuid vahetati juba 2011. veebruaris Denver Nuggetsisse, kus mängis järgmised neli aastat. Ta oli hooajal 2014/15 toonud keskmiselt 8,5 punkti ja 7,8 lauapalli mängus, kui vahetati 2015. aasta jaanuaris Cleveland Cavaliersi. Seal kogus ta 46 mänguga karjääri kõrgeimad 10,6 punkti mängus, millele hankis lisaks keskmiselt 6,9 lauapalli.

2016. aastal Cavaliersiga NBA meistriks tulnud Mozgov sõlmis sama aasta suvel nelja-aastase ja 64 miljonit dollarit väärt lepingu Los Angeles Lakersiga. Lakersis olid tema keskmised näitajad 2016/17. hooajal 7,4 punkti ja 4,9 lauapalli mängus.

Seejärel vahetati ta 2017. aasta suvel Brooklyn Netsi, 2018. aasta suvel esmalt Charlotte Hornetsisse ja siis Orlando Magicusse. Magic lõpetas põlvevigastuse tõttu mitte üheski mängus osalenud Mozgoviga lepingu 6. juulil 2019.

### Tagasi Venemaal

2019. aastal naasis Mozgov Venemaale, kus liitus varasema koduklubi Moskva oblasti Himkiga.

### Rahvuskoondis

2009. ja 2011. aasta Euroopa meistrivõistlustel ning 2012. aasta olümpiamängudel Venemaad esindanud koondise koosseisus on Mozgov viimaselt kahelt võitnud pronksmedali.

Saavutused
----------

* NBA meister (2016)
* Venemaa karika võitja (2008)

Välislingid
-----------

* Timofei Mozgov – NBA.com
* Timofei Mozgov – Basketball-Reference.com
Albrecht V (paremal) koos oma isaga
**Albrecht V** (1397 – 1. juuni / 6. detsember 1423) oli Mecklenburgi hertsog 1412. aastast kuni oma surmani.

Albrecht V oli Mecklenburgi hertsogi Albrecht III ja selle naise Agnese poeg. Albrecht III suri 1412. aastal ja vastavalt kokkuleppele Johann IV-ga toimis Agnes kui Albrecht V eestkostja. 1415. või 1416. aastal hakkas ta üksi valitsema. Pärast Johann IV surma 1422. aastal toimisid Albrecht V ja Johann IV lesk tema alaealiste poegade Heinrich IV ja Johann V kaasregentidena.

13. veebruaril 1419 asutasid Albrecht V ja Johann IV koos hansalinn Rostocki volikoguga Rostocki Ülikooli kui esimese ülikooli Põhja-Saksamaal ja kogu Läänemere piirkonnas.

1413. aastast oli Albrecht kihlatud Nürnbergi linnakrahvi, hilisema Brandenburgi kuurvürsti Friedrichi tütre Cäciliega. Kuid Albrecht ja Cäcilie ei abiellunud. Selle asemel abiellus Albrecht 1423. aastal Cäcilie õe Margaretega. Friedrich andis Albrechtile Dömitzi ja Gorloseni ringkonnad kui tütre kaasavara. Kuid Albrecht suri varsti pärast abiellumist.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Albrecht III** | **Mecklenburgi hertsog**1412-1423 | Järgnev**Heinrich IV** |
**Ülo Rooma** (4. detsember 1929 Tartu – 16. oktoober 2008 Valga) oli eesti majandusteadlane.

Elulugu
-------

Ülo Rooma oli sõjaväelase poeg.

Lõpetas 1948 Tallinna Polütehnilise Instituudi ettevalmistusosakonna ja 1961 TÜ majandusteaduskonna; majanduskandidaat (1969, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Normaalne fonditaotlus ja fondimaksu diferentseerimine ehituses (Eesti NSV ehitusorganisatsioonide baasil)". 1949–54 represseerituna vangilaagris. Oli TÜ-s normeerija ja kapitaalehituse insener ning Tartu Ehitusvalitsuses vanemökonomist. 1965–70 Eesti NSV TA Majanduse Instituudi nooremteadur ja vanemteadur, 1970–74 Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudi uurimislabori juhataja, 1974–92 TTÜ ehituse ökonoomika ja organiseerimise kateedri vanemõpetaja, dotsent, 1982–92 ka ehitusökonoomika kateedri juhataja, 1992–97 TTÜ ehitustootluse instituudi dotsent. 2006– TTÜ emeriitdotsent.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: ehituse majandusanalüüs, tootmispõhivara ja investeeringute kasutamise efektiivsus. 86 teadustrükist.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Ehitusökonomisti käsiraamat (kaasautor). Tallinn, 1987
* Ehitusettevõtte tootmisprogrammi täitmise analüüs. Tallinn, 1987
* Ehitusressursside kasutamise analüüs. Tallinn, 1988
* Ehitusökonoomika sõnastik (inglise-eesti-vene, vene-eesti-inglise) (kaasautor). Tallinn, 1993
* Reaalinvesteeringute efektiivsuse arvutamine. Tallinn, 1997.

Kirjandus
---------

* Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 333, 350–351, 501
* Eesti majanduse biograafiline leksikon. Tallinn, 2000, 428.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Bojan Bogdanović** (sündinud 18. aprillil 1989 Mostaris, Bosnia ja Hertsegoviinas) on horvaatia elukutseline korvpallur, kes mängib 2019. aastast NBA klubis Utah Jazz.

Karjäär
-------

### Euroopa

Bogdanović alustas karjääri 2004. aastal kodulinnaklubis Mostari Zrinjski, misjärel sõlmis mitmeaastase lepingu Madridi Realiga. Ta mängis Reali noortemeeskonnas madalamates liigades ning oli laenul esimeses koduklubis Zrinjskis ja Hispaania kõrgliigaklubis Murcias.

Seejärel mängis ta aastatel 2009–2011 Zagrebi Cibonas ja aastatel 2011–2014 Istanbuli Fenerbahçes ning tuli mõlema riigi meistriks ja karikavõitjaks. Lisaks mängis ta mõlema klubi meeskonnas ka Euroliigas.

### NBA

Bogdanovići mängijaõigused omandas 2011. aasta NBA *draft*'i 31. valikuga Miami Heat, kes vahetas need Minnesota Timberwolvesi kaudu edasi New Jersey Netsi. Debüüthooajal (2014/15) kogus ta vahepeal New Jerseyst Brooklynisse kolinud Netsis keskmiselt 9 punkti ja 2,7 lauapalli mängus ning valiti uustulnukate sümboolsesse teise viisikusse.

Hooajal 2016/17 oli Bogdanović Netsi kasuks toonud keskmiselt 14,2 punkti ja 3,6 lauapalli mängus, kuni vahetati 2017. aasta veebruaris Washington Wizardsisse. Sama aasta suvel siirdus ta kaheks aastaks Indiana Pacersisse, kus kogus hooajal 2018/19 keskmiselt 18 punkti ja 4,1 lauapalli mängus.

7. juulil 2019 sõlmis ta nelja-aastase ja 73 miljonit dollarit väärt lepingu Utah Jazziga. 2019/20. hooajal olid tema keskmised näitajad Jazzis karjääri parimad – 20,2 punkti, 4,1 lauapalli ja 2,1 resultatiivset söötu mängus.

### Rahvuskoondis

Bogdanović on koondises Horvaatiat esindanud 2010. ja 2014. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2013. ja 2015. aasta Euroopa meistrivõistlustel. 2016. aasta olümpiamängudel viskas ta keskmiselt 25,3 punkti mängus ja oli kogu turniiri resultatiivseim mängija.

Saavutused
----------

* NBA uustulnukate teine viisik (2015)
* Türgi meister (2014)
* Türgi karika (2013) ja superkarika (2014) võitja
* Horvaatia meister (2010)
* Horvaatia karika võitja (2009)

Välislingid
-----------

* Bojan Bogdanović – NBA.com
* Bojan Bogdanović – Basketball-Reference.com
**Ülo Stöör** (sündinud 1. märtsil 1939 Pärnus[*viide?*]) on eesti arhitekt.

Ta õppis aastatel 1946–1951 ja 1953–1955 Tallinna 10. Keskkoolis, aastatel 1951–1952 Tallinna 36. Mittetäielikus Keskkoolis ning aastatel 1952–1953 Tallinna 29. 8-klassilises Kool, kuid lõpetas aastal 1957 Tallinna 5. Töölisnoorte Keskkooli hõbemedaliga (töölisnoorte koolis õppimise ajal töötas ta puusepana). Aastatel 1957–1959 õppis ta TPI energeetikateaduskonnas ja ta lõpetas aastal 1965 ERKI arhitektuuri õhtuse osakonna. Aastal 1969 täiendas ta ennast linnaehituse alal Moskva Arhitektuuriinstituudis.

Ta on töötanud Aleksander Leineri nimelises puidutööstuses ja autotranspordibaasis puusepana, aastal 1958 Tallinnfilmis administraatorina, aastatel 1960–1961 Kohaliku Tööstuse Ministeeriumi KTB-s tehnikuna, aastatel 1961–1966 Eesti Projektis tehniku ja arhitektina.

Isiklikku
---------

Ülo Stöör on teist korda abielus. Tema esimene naine Virve Stöör (neiuna Aring) on sisearhitekt, abielust sündisid poeg Mart ja tütar Mari-Anne. Tema teine naine Ilme Stöör (neiuna Tiit) on muusikapedagoog, abielust sündisid pojad Lembit-Kaur, Lauri ja Ülo-Tarmo. Ülo-Tarmo ja Lembit-Kaur on arhitektid.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. august 2021. Vaadatud 27. augustil 2021.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**"Mass Effect"** on ulme-, märuli-, rolli- videomäng, mille andis välja Kanada tuntud videomängude tootja Bioware. 
Esimene mäng ilmus Xbox 360 ja Microsoft Windowsile, kuid alates teisest mängust "Mass Effect 2" on "Mass Effect" ilmunud ka PlayStation 3 platvormile. 

Triloogia keskendub mängija komandör Shepardi tegelaskujule. Shepardi missioon on päästa galaktika tundmatu mehaanilise rassi käest tuntud ainult kui Reaperid (lõikurid). Komandör puutub oma kosmilisel seiklusel kokku teiste galaktikas elavate tehnoloogiliselt arenenud rassidega, kelle kultuuri, kommete, ajaloo ja probleemidega on võimalik mängu jooksul ühel või teisel moel tutvust teha.

Esimeses mängus satub Shepard ühe esialgu rutiinse missiooni jooksul kontakti iidse tulnukate seadmega, mis kutsub temas esile nägemused muistse rassi hävimisest. Tuleb välja, et galaktilise nõukogu agent Saren Arterius on osutunud reeturiks. Ta on endale saanud tundmatu hiidlaeva Sovereign (mõistetav kui "kõrgeim valitseja") ja kogub armeed, et vallutada galaktika. Tegelikult on Sovereign Reaper, kes üritab alustada galaktikas massiivset invasiooni, mis hävitaks kõik tehnoloogiliselt arenenud orgaanilised olendid. Shepard pälvib endale au olla esimene inimene, kes on galaktilise nõukogu agent. Tema ülesandeks saab reeturiks osutunud agendi peatamine.

Teise mängu tegevus leiab aset kaks aastat pärast esimest. Seal satub Shepard konfliktsesse liitu inimmeelse rassistliku organisatsiooniga Cerberus. Shepard saab teada, et inimkolooniaid üle galaktika tühjendatakse vägivaldselt asunikest. Et selgitada välja, kes on röövide taga, ning nad peatada, peab Shepard panema kokku meeskonna galaktika kõige andekamatest isikutest. Nii kohtub ta taas vanade sõpradega ja leiab ka uusi. Pärast pikka uurimist, saab Shepard teada, et taas on tegu Reaperite ebahumaanse plaaniga galaktikat rünnata.

Kolmas ja väidetavalt viimane mäng, mis keskendub komandörile, paneb Shepardi täitma rasket ülesannet. Ta peab ühendama kogu galaktika, et seista vastu Reaperitele, kes on juba põrmustanud mitu planeeti ning on nüüd Maad vallutamas. Eesmärgi täitmise teevad raskeks rassidevahelised ajaloolised konfliktid, millele Shepard peab kuidagi lahendused leidma.

Välislingid
-----------

* Peeter Helme. Mänguarvustus: Mass Effect 3
* VIDEO: HDTaneli ülevaade "Mass Effect 2"-st
* Mass Effect (360) — massiivselt efektiivne
* BioWare: "Mass Effect 3" tekitab mängijais soovi mehe eest väljas olla!
**Mets-nürisaba** (*Xenicus longipes*) on väljasurnuks peetav Uus-Meremaa endeemne linnuliik nürisabalaste sugukonnast.

Linnu kehapikkus oli umbes 9 cm ja kaal 16 g. Ta oli peaaegu lennuvõimetu.

Loodusliku populatsiooni hävitasid sissetoodud närilised ja kaslased. Põhjasaarel elanud alamliigi (*X. l. stokesi*) nägemise kohta on viimased usaldusväärsed ülestähendused 1955. aastast. Lõunasaare alamliiki *X. l. longipes* kohati veel 1966. ja 1968. aastal ning selle väidetavat nägemist looduses on tähendatud ka mõnedel hilisematel aastatel. Kolmas alamliik *X. l. variabilis* elas Stewarti saarel (kus kinnitati selle esinemine veel 1951. aastal) ja teistel lähedalasuvatel saartel. 1960. aastatel jõudsid sealsetele saartele ka kodurotid. Looduskaitsjad suutsid tabada veel kuus isendit ja viisid nad Kaimohu saarele, kus neist viimased surid 1972. aastal.

Perekonna *Xenicus* liikidest on säilinud ainult kalju-nürisaba (*Xenicus gilviventris*).

Viited
------

1. ↑  BirdLife International (2012). *Xenicus longipes*. *2006 IUCNi punane nimistu*. IUCN 2006. Vaadatud 25. augustil 2015.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Mets-nürisaba** |
'**Pamjati Vavilova'** on musta sõstra sort. Tegu on saagika ja kasvutingimuste suhtes lepliku ning kergesti paljundatava põõsastaime ja marjakultuuriga.

Põõsas
------

'Pamjati Vavilova' põõsas on keskmise kasvutugevusega ja püstise kasvulaadiga. Üsna talvekindel.

Viljad
------

Marjad on üsna suured, mustad ja läikivad ning asetsevad kobarates võrdlemisi tihedalt. Viljaliha on mahlane, hea maitsega. Sobib masinkorjeks.

Marjade valmimine on varieeruv ja sõltub paljudest teguritest, nii valmisid marjad (rohkem kui 90 % marjadest iseloomuliku musta värvusega) Soodla kandis (Eesti) 2015. aastal 15. juuliks.

Sordiaretus
-----------

Musta sõstra sort 'Pamjati Vavilova' on aretatud Valgevene Kartuli ning Puu- ja Köögiviljanduse Teadusliku Uurimise Instituudis sortide 'Paulinka' ja 'Belorusskaja sladkaja' ristamisel.

Musta sõstra sortide 'Pamjati Vavilova' ja 'Öjebyn' ristamisel on saadud sort 'Asker'.

Soovitussortiment Eestis
------------------------

Alates 2001. aastast kuulub nii Eesti kodu- kui ka äriaedade soovitussortimenti.

Viited
------

1. ↑  , Veebiversioon (vaadatud 03.12.2013)
2. ↑  EMÜ Eesti puuviljade ja marjakultuuride sordivaramu

Välislingid
-----------

* Kaja Kurg, Soovitusi koduaeda: milline mustsõstrasort valida?, Veebiversioon (vaadatud 03.12.2013)
**Boriss Šilkov** (28. juuni 1927 Arhangelsk – 27. juuni 2015 Peterburi) oli vene kiiruisutaja ja treener.

Šilkov võitis 1956. aasta taliolümpiamängudel Cortina d'Ampezzos kuldmedali 5000 meetri distantsil. Kiiruisutamise maailmameistrivõistlustelt võitis ta viis kulda, viis hõbedat ja neli pronksi. Euroopa meistrivõistlustelt võitis ta kolm kulda, ühe hõbeda ja ühe pronksi. Nõukogude Liidu meistriks tuli ta kümnel korral. 

Maailmarekordi uisutas ta 5000 meetri distantsil. Aastal 1955 püstitatud tulemus **7.45,6** püsis maailmarekordina kaheksa aastat, aastani 1963.

Šilkovi isiklikud rekordid distantside kaupa:

* 500 meetrit – 41,9 (1960)
* 1500 meetrit – 2.10,4 (1955)
* 5000 meetrit – 7.45,6 (1955)
* 10 000 meetrit – 16.50,2 (1955)

Pärast sportlaskarjääri lõppu töötas treenerina. Ta juhendas Nõukogude Liidu olümpiakoondist aastail 1962–1964 ja 1966–1968. Sel ajal kuulus NSV Liidu olümpiakoondisse ka eestlasest olümpiavõitja Ants Antson.

Tunnustus
---------

* 1954 – NSV Liidu teeneline meistersportlane
* 1957 – Tööpunalipu orden
* 1964 – NSV Liidu teeneline treener

Viited
------

1. ↑  Peterburi Vedomosti
**Rafael Amos** (esines ka nimekuju **Ralf Amos**; 4. august 1950 – 9. november 2012) oli eesti ajakirjanik ja Reformierakonna poliitik, Eesti Ajakirjanike Liidu esimees ning Saue linnavolikogu esimees.

Amos töötas Eesti Filmiarhiivi teaduri, ajakirjaniku, Eesti Telegraafiagentuuri peatoimetaja asetäitja, justiitsministeeriumi ja Harju maavalitsuse osakonnajuhatajana, samuti oli ta Harju maakonna piirkondlik töötülide lepitaja. 1996–2000 oli ta Eesti Ajakirjanike Liidu esimees.

1994. aastal valiti Rafael Amos Harju Maakogu esimeheks. Ta oli Eesti presidendi valimiskogu liige 1996. ja 2001. aastal.

Amos oli Saue linnavolikogu kõigi kuue koosseisu liige ning volikogu esimees 1996–2002 ja 2004–2005. Novembrist 2005 kuni 2012. aasta märtsi lõpuni töötas ta Saue linnavalitsuses abilinnapeana.

2002. aastal andis Saue linn Rafael Amosele linna kõrgeima autasu, teenetemärgi pikaajalise tulemusliku töö eest volikogus.

2010 ja 2011 tuli Amos Saue linna mälumängumeistriks.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  "Suri Saue linnavolikogu pikaaegne esimees ja abilinnapea Rafael Amos" Delfi, 12. november 2012 (vaadatud 13. novembril 2012)
2. ↑  "Saue paremad mälumängurid on Rafael Amos, Kaido Lasn ja Urmas Väärtnõu" Delfi, 13. oktoober 2011

Välislingid
-----------

* "Suri Saue linnavolikogu pikaaegne esimees ja abilinnapea Rafael Amos" Delfi, 12. november 2012
Kino Edu vaade.  
Foto: Väino Valdmann, 29.09.2012
Kino Edu vaade (2012)
**Edu** on kino Põltsamaal aadressil Kuperjanovi 2. 

Uus kinohoone kavandati Põltsamaa uude keskusse, mis pidi ehitatama 1970. aastatel valminud planeeringu järgi. Kino ja uus kultuurikeskus pidid olema uue keskuse kaks kõige olulisemat ehitist. Kinohoone projekteeriti aastatel 1972–1974 Eesti Maaehitusprojektis, arhitekt oli Ago Pähn ja sisearhitekt Tiiu Pai.

Hoonet hakati ehitama mitu aastat hiljem, see avati 5. novembril 1983. Kino oli kavandatud polüfunktsionaalsena, avar fuajee pidi toimima ka näitusesaalina, keldris olev kohvik ka klubiruumina. Saalis oli 253 istekohta.

Kinohoone oli projekteerimise ajal Eestis uudse neofunktsionalistliku välislahendusega, kuid valmimise ajal oli selline vormilahendus Eestis juba tavalisem.

1990. aastatel tegutsesid hoones lisaks kinole mitmed ärid, nagu videolaenutus, baar, juuksur, autoremondi- ja õmblustöökoda. Kinosaali algsed kõvad lakitud vineerist istmed asendati pehmete dermatiinkattega istmetega, mis olid pärit Tallinna kinost Kosmos.

Alates 21. sajandi algusest äritegevus hoones järk-järgult vähenes. Viimane kinoseanss toimus 19. septembril 2008, kui näidati filmi "WALL·E". Pärast seda kasutati kinosaali ja fuajeed mõne aasta jooksul aeg-ajalt kaubanduspinnana (riiete jms müük). Alates 2013. aastast seisab kinohoone kasutuseta, kinoaparatuur on eemaldatud.

Hoonet on üritatud ümber projekteerida ka muudeks otstarveteks. Kino kunagine oluline tunnusmärk – fassaadil asunud, arhitekti vabakäeliselt kujundatud kino nimesilt "Edu" – on eemaldatud. 

Kinohoone on Eestis küllaltki ainulaadne, sest üldiselt väikelinnades ei ehitatud ainuprojekti järgi nii suuri kinohooneid. Hoone võeti 2005. aastal ajutise riikliku kaitse alla ja see on 2006. aastast riiklik ehitismälestis.

Viited
------

1. ↑  Ain Padrik. "Põltsamaa kino "Edu"". - Ehituskunst 4. Tallinn 1988. Lk 23
2. ↑  Kultuurimälestis nr 27437 "Põltsamaa kino, 1983"

Kirjandus
---------

* Leonhard Lapin. "Põltsamaa uus kinomaja". – Teater. Muusika. Kino. 8/ 1986
* Ain Padrik. "Põltsamaa kino "Edu"". – Ehituskunst 4. Tallinn 1988. Lk 23
* Oleg Kotšenovski. "Põltsamaa kino Kuperjanovi t. 2" // Eesti arhitektuur 4 (Tartumaa, Jõgevamaa, Valgamaa, Võrumaa, Põlvamaa). Valgus. Tallinn 1999. Lk 108
* Epp Lankots. "Põltsamaa kino Edu". – Muinsuskaitse aastaraamat 2006. Tallinn 2007. Lk 114
* Karen Jagodin. Kino "Edu". – Lähme kinno! Kuurist kobarkinoni - sajand Eesti kinoarhitektuuri. Eesti Arhitektuurimuuseum. Tallinn 2013. Lk 128–129

Välislingid
-----------

* Edu kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
* Põltsamaa kino Edu välisvaade 1986. aastal. Eesti Filmiarhiiv
* "Omanik taotles kinomaja kustutamist ehitismälestiste registrist". Põltsamaa.Info, 4. september 2014
* "Soodne või mitte? Põltsamaa ainulaadne kinohoone on müügis 1 euroga". eestielu.ee, 3. november 2014
**Elle Mälberg** (10. aprill 1907 Räpina vald, Linte küla – 16. detsember 2015 Räpina) oli rahvatantsujuht ja pedagoog, Eesti vanim elanik 2014. aastast kuni surmani.

Elulugu
-------

Elle Mälberg (neiuna Ella-Adele Raudmanson) sündis 10. aprillil 1907 Räpina valla Linte küla Villaku talus. Ta õppis Raadama Ministeeriumikoolis aastatel 1916–1920, Köstrimäe Kihelkonnakoolis 1920–1921, Räpina Kõrgemas Algkoolis 1922. aastal, Räpina Reaalgümnaasiumis ja Räpina Ühis-põllumajandusgümnaasiumis, mille lõpetas 1927. aastal. Seejärel õppis ta Tartu Ülikoolis, kus valmistati ette õpetajaid põllumajanduslikele koolidele. Algklasside õpetaja kutse omandas ta Tallinna Pedagoogiumi juures 1931. aastal. 

Elle Raudmanson oli õpetaja kohusetäitja Võõpsu ja Raadama algkoolides. 1932. aastal sai õpetaja Raudmanson ainukese naisõpetajana töökoha Räpina 6-klassilises Algkoolis.

Ella Raudmanson oli Naiskodukaitse asutajaliige ja spordiosakonna juhataja, kodutütarde rühma asutaja ja vanem, võttis osa laulukoori ja näiteringi tööst, oli Räpina Haridusseltsi liige, teda autasustati Kaitseliidu III klassi Valgeristiga.

1937. aasta septembris eestistas ta oma nime, tema uueks nimeks sai Elle Raudver. 1939. aastal abiellus ta Olev-Martin Mälbergiga. 

Elle Mälberg oli rahvatantsuringi juhendaja. Räpina laulupidudel oli ta rahvatantsu üldjuht. Pärast sõda juhendas ta koolis seitset tantsurühma. Rahva- ja karaktertantse õpetas Elle Mälberg 1962. aastani.

1950. aastate lõpul asus õpetaja Elle Mälberg rajama kooliaeda ja juhendama noori loodusesõpru. Tema juhendamisel on Räpinasse rajatud kolm kooliaeda. Pärast 1974. aastat käis Elle Mälberg koolis tunde andmas, aga mitte enam täiskoormusega. Alles 1980. aastate algul pani ta õpetajaameti päriselt maha.

Õpetaja Elle Mälberg oli Eesti Looduskaitse Seltsi Räpina osakonna asutajaliige. 

Eduka tegevuse eest bioloogiaõpetajana anti talle 1962. aastal Eesti NSV teenelise õpetaja aunimetus. Ta oli Räpina linna aukodanik.

Tunnustus
---------

* Kaitseliidu III klassi Valgerist
* Eesti NSV teeneline õpetaja (1962)
* Räpina linna aukodanik

Viited
------

1. ↑  Räpinas suri vanim eestlane
2. ↑  "Eesti vanim elanik võttis vastu uue ID-kaardi" Tartu Postimees, 12. november 2014

Välislingid
-----------

* 100. sünnipäev aprill 2007
* Kas 101 aastat on vähe või palju? vedur.ee, august 2008
* 104 aastane Elle – ikka rõõmsameelne Delfi, 23. aprill 2011
* Lugupeetud Elle Mälbergil täitus 10. aprillil 106. Õnnitlused Seltsi poolt! elks.ee, 18. aprill 2013
* Peaaegu vanim eestlane sai 107-aastaseks Tartu Postimees, 11. aprill 2014
* Elle Mälberg sai 108-aastaseks. FBst eesti.ca, 11. aprill 2015

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**??** | **Vanim eesti naine**2014 – 16. detsember 2015 | Järgnev**Amalie-Vilhelmine Saia** |
| Eelnev**??** | **Vanim eestlane**2014 – 16. detsember 2015 | Järgnev**Arved Tamm** |
**Lamecha Girma** (sündinud 26. novembril 2000 Asellas) on Etioopia jooksja.

Ta võitis 2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas 3000 meetri takistusjooksus hõbemedali Etioopia rekordiga 8.01, kaotades maailmameistriks tulnud keenialasele Conseslus Kiprutole ühe sajandiksekundiga.

2021. aasta suveolümpiamängudel Tōkyōs võitis ta 3000 meetri takistusjooksus Soufiane El Bakkali järel hõbemedali 8.10,39.

2022. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Belgradis võitis Girma 3000 meetri jooksus kaasmaalase Selemon Barega järel hõbemedali ajaga 7.41,63. Maailmameistrivõistlustel Eugene'is võitis ta 3000 meetri takistusjooksus taas El Bakkali järel hõbemedali. 2023. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta 3000 meetri takistusjooksus kolmandat korda järjest hõbemedali.

2023. aasta sisehooajal jooksis Girma Liévinis 3000 meetri jooksus sisemaailmarekordi 7.23,81, alistades 1998. aastast Daniel Komenile kuulunud rekordi 1,09 sekundiga. 9. juunil püstitas ta Pariisi Teemantliiga etapil 3000 meetri takistusjooksus maailmarekordi 7.52,11, olles 2004. aastast Saif Saaeed Shaheenile kuulunud rekordist 1,52 sekundit kiirem.

Isiklikud rekordid
------------------

Väljas

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| 1500 m jooks | **3.29,51** NR | 30. juuni 2023 | Šveits Lausanne |
| 2000 m jooks | **4.57,87** | 19. august 2020 | Poola Bydgoszcz |
| 3000 m jooks | **7.26,18** | 5. mai 2023 | Katar Doha |
| 3000 m takistusjooks | **7.52,11** **MR** | 9. juuni 2023 | Prantsusmaa Pariis |

Sees

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| 1500 m jooks | **3.35,60** | 24. veebruar 2021 | Prantsusmaa Val-de-Reuil |
| 3000 m jooks | **7.23,81** **MR** | 15. veebruar 2023 | Prantsusmaa Liévin |

Allikas: Rahvusvaheline kergejõustikuliit

Välislingid
-----------

* Lamecha Girma Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel Muuda Vikiandmetes

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Lamecha Girma** |
**Johan Sverkersson** (ka **Johan I**, vanemates allikates tihti **Jon**; 1201 – 10. märts 1222) oli Rootsi kuningas aastatel 1216–1222. 

Johan oli kuningas Sverker Karlsson noorema ja Ingegärd Birgersdotteri poeg. 

Johani ema oli mõjuvõimsa Bjälbo suguvõsast pärineva jarli Birger Brosa tütar. See oli ilmselt ka põhjus, miks Johan Erik Knutssoni surma järel 1216. aastal kuningaks valiti. Johan krooniti 1219. aastal Linköpingis. 

Skandinaavia 1219. Rootsi alad sinisega
"Västgötalagens kungalängd" kirjutab Johani kohta, et oma vanuse kohta oli ta lapsik ja heatahtlik. Veel saab sealt teada, et ta valitses kolm talve ja suri 1222. aastal "loomulikku" surma Visningsöl ning maeti Alvastra kloostrisse. 

Johan jõudis oma lühikesel valitsemisajal korraldada sõjaretke ka Eestisse. Johani vägi sai 1220. aasta suvel enda kätte Lihula linnuse ja selle ümbruse. Varsti pärast Lihula vallutamist naasis Johan Rootsi, kuid seejärel tungisid linnuse alla saarlased. Järgnenud Lihula lahingus 8. augustil 1220 said rootslased lüüa ning langesid ka Johani sugulane jarl Karl Kurt ja tema kantsler, Linköpingi piiskop Karl Magnusson.

Johan oli heades suhetes kirikuga ja laiendas kiriklike institutsioonide privileege, kuigi paavst soovis Rootsi troonil näha Erik Erikssoni.

Vallalise ja lastetu Johan Sverkersoni surmaga hääbus ka Sverkeri kuningasuguvõsa.

Vanemates allikates kasutati Johani kohta nime **Jon**, mistõttu on teda tihti segi aetud Jon jarliga.

Vaata ka
--------

* Eestlaste muistne vabadusvõitlus#Taani ja Rootsi sõtta sekkumine, Lihula lahing
**Enn Roose** (10. mai 1939 Tallinn – 10. oktoober 2001 Tallinn) oli Eesti majandusteadlane ja riigiametnik.

Elulugu
-------

Enn Roose oli teenistuja poeg, tema ema oli tõlkija Nadežda Roose (7. mai 1917 – 26. juuli 2022). 

Lõpetas 1957 Tallinna Polütehnikumi, 1964 Tallinna Polütehnilise Instituudi energeetikateaduskonna ja 1977 Moskvas NSVL TA Majandusmatemaatika Keskinstituudi aspirantuuri; majanduskandidaat (1977, samas), väitekiri "Некоторые теоретические вопросы проектирования систем управления (отраслевой аспект)". 
Täiendanud end maksunduses Soomes, Rootsis, Taanis, Austrias, Saksamaal, Prantsusmaal ja Kanadas.

Oli 1957–1964 tööl raadiotehases Punane RET. 1964–1969 ENSV TA Erikonstrueerimise Büroo peainsener, 1969–1975 Autotranspordi Ministeeriumi arvutuskeskuse asedirektor, 1976–1985 Kohaliku Tööstuse Ministeeriumi arvutuskeskuse juhataja.

1989–1990 ENSV Riikliku Plaanikomitee esimehe asetäitja, 1990–1992 rahandusministri asetäitja, aastast 1993 AS EnnRoose&Ko juhataja, maksunõunik, 1989–1990 valitsuse eksperdirühma esimees uue seadusloome alal, 1991 valitsuse rahareformi eksperdirühma esimees, 1992. aasta rahareformiga kaasneva majandusreformi komisjoni juht, 1994–1995 Tallinna Linnavolikogu rahandusnõunik, aastast 1995 Eesti Maksumaksjate Liidu juhataja esimees. 

Oli Eesti majanduse iseseisvuse (IME) probleemnõukogu eestvedajaid, tegelenud 1990–1995 Eesti maksusüsteemi sätestamise ja arendamisega. 
Eesti NSV riiklik preemia (1972) (kollektiivis), Saksamaa majandusreformi auhind (1992). Üle 10 teadustrükise.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa on olnud Marju Lauristin ja nende lapsed on Katrin Reimann ja Marin Laak.

Teoseid
-------

* Juhtimissüsteemide morfoloogia ja dialektika (kaasautor Ülo Vooglaid). Tallinn, 1986
* Käibemaksu aktuaaltekstid: seadused, juhendid, kommentaarid, seisuga 1. jaanuar 1995 (koost). Tallinn, 1995.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* EE 14, 433
* Eesti majanduse biograafiline leksikon. Tallinn, 2000, 429.

Välislingid
-----------

* "Maksukonsultant Enn Roose on surnud" Eesti Päevaleht, 11. oktoober 2001

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Ehalkäimine** (ka: *tädirannas käimine*; saarte murdes ka: *lipsul käimine*) oli mitmetes rahvakultuurides traditsioon, mille korral noormehed külastasid öösel abiellumiseas tütarlapsi. 

Ehal käidi leeritatud tüdrukute juures, ka ehalkäijad olid leeritatud (s.o täisealiseks tunnistatud). Ehalkäimine algas paastumaarjapäevast (25. märts), kui tüdrukud olid "saanud võtme" (s.o kolisid lakka või aita magama), enamasti küll jüripäevast (23. aprill) ja kestis mihklipäevani (29. september), s.o läbi suve. Ehal käidi neljapäeva ja laupäeva õhtuti (need on ka kosjaskäimise õhtud). Komme on tuntud üle maa (v.a õigeusklikud setud ja venelased). Ehalkäimine ei tähendanud tingimata sugulist läbikäimist, selle varjundi sai ehalkäimine alles XX sajandil. Ehkki ehalkäimist põhimõtteliselt ei põlustatud, leidus siiski peremehi, kes kommet vaenasid (magamata tüdrukud ei suuda tööd teha). Sellistele peremeestele mängiti sageli tooreidki tempe (maeti kaev, viidi vanker katusele jne). Ehalkäimine oli normipärane komme, mis täitis aega leeritamise ja kosjade vahel. Tüdruk, kellel ehaline üldse ei käinud, võis jääda kosilasteta. 

Ehalkäimiseks on nimetatud ka tüdrukute sügistalvist kooskäimist käsitöö tegemiseks, jutuajamiseks, mängimiseks – enne valget mindi koju – enamasti laupäeva õhtul (harva pühapäeval, ka neljapäeva õhtul) (Jõhvi, Iisaku, Kadrina, Simuna, Räpina jne). 

Mõnel pool oli ehalkäimine pimedal ajal üksiku inimese juures õhtust hommikuni seltsiks olemine, eriti laupäeval (Avinurme, Holstre, Tarvastu, Otepää jne). 
Mõnes kihelkonnas nimetati seda traditsiooni ka *hämarikule minemiseks* (Jõhvi, Kose, Vaivara, Viru-Nigula).

Viited
------

1. ↑  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 23
2. ↑  Ülo Tedre. Pulmasõnastik I[*alaline kõdulink*]
**Djuna Barnes** (12. juuni 1892 Cornwall on Hudson, Orange'i maakond, New Yorgi osariik – 18. juuni 1982 New York) oli Ameerika Ühendriikide modernistlik kirjanik ja ajakirjanik.

1912. aastal kolis ta koos emaga New Yorki. Tal oli suur lugemus, kodunt kaasa saadud kirjutamis- ja joonistusoskus, samas ametlikku kooliharidust tal praktiliselt ei olnud. New Yorgis õppis ta kunsti ja kirjutas lühiproosat. 

Tema esimeseks töökohaks sai ajaleht Brooklyn Daily Eagle, hiljem tegi ta kaastööd paljudele New Yorgi ajalehtedele ja ajakirjadele, sealhulgas Vanity Fairile ja The New Yorkerile. Tema sõprade hulka kuulusid Peggy Guggenheim, James Joyce, Ezra Pound, Natalie Clifford Barney, Gertrude Stein, Berenice Abbott, Sylvia Beach, Edward Estlin Cummings ja Eugenio Montale. 

Aastatel 1921–1930 elas ta Pariisis. 1930. aastatel viibis ta Inglismaal, New Yorgis, Pariisis ja Põhja-Aafrikas, oktoobris 1939 pöördus tagasi New Yorki.

Ilukirjanduslooming
-------------------

1915. aastal ilmus Djuna Barnesi esikraamatuna illustreeritud luulekogu "The Book of Repulsive Women". 

Pariisi-perioodil valmisid ja ilmusid ka lesbiteemasid käsitlev teos "Ladies Almanack" (1928, toona pseudonüümi A Lady of Fashion all ja poolsalaja nurgataguses kirjastuses), mida on tunnustatud "Nightwoodi" kõrval tema teise tähtteosena, ning romaan "Ryder" (1928), millest sai hiljem lühikeseks ajaks New York Timesi bestseller, ja "A Night Among the Horses" (1929). 

1936. aastal ilmus Inglismaal tema peateos – romaan "Nightwood", mida võib pidada üheks lesbikirjanduse teerajajaks ja homoseksuaalsete suhete põranda alt välja toojaks. Romaan pälvis küll kohe kiidusõnu kirjanduskriitikutelt, kuid laiemat lugejaskonda esialgu ei leidnud. Ka teose esmatrüki üllitanud eksklusiivne Farber and Farberi kirjastus oli pettunud ja leidis toona, et autorile selle eest vaid 43 naela honorariks maksta on täiesti piisav. Umbes sama leige vastuvõtu ja võõristuse osaliseks sai algul teose 1937. aastal USA-s ilmunud väljaanne. Kuid ometi hakkas teos oma elu elama sellest vaimustunud feministlikes ringkondades ning jõudis seejärel ringiga nn tavalugeja huviorbiiti. Et tsensuur ei hakkaks teose levikut takistama, lihvis Barnesi ihutoimetajaks saanud T. S. Eliot isiklikult teose liigjulgeid seksistseene ja religioosseid ringkondi pahandada võivat sõnakasutust uute trükkide tarbeks leebemaks. 2016. aastal ilmus romaan eesti keeles Loomingu Raamatukogus Krista Mitsi tõlkes pealkirjaga "Öömets". 

Tema hilisema loomeperioodi üks kaalukamaid teoseid on raevukas värssnäidend "The Antiphon" (1958). 

Barnesi kirjutatud viimaseks raamatuks jäi taas luulekogu, suuresti luule lühivormidest koosnev "Creatures in an Alphabet" (1982), milles kirjanik ülistab avarat silmaringi ja teadmiste süstematiseeritust.

Tunnustus
---------

* 1959 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia tegevliikmeks

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Djuna Barnes** |
Toomas Kiho esinemas A. H. Tammsaare Muuseumi 9. sügiskonverentsil 29. novembril 2013
**Toomas Kiho** (sündinud 17. jaanuaril 1963 Tartus) on eesti matemaatik ja ühiskonnategelane.

Haridus
-------

Toomas Kiho on lõpetanud Tartu 2. Keskkooli. 1986. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika erialal. 1994. aastal kaitses ta sealsamas matemaatika doktorikraadi tööga "Lavrentjevi itereeritud meetodi optimaalsuse uurimine ja üldistused" (juhendaja Gennadi Vainikko).

Töökohad
--------

Toomas Kiho on töötanud president Lennart Meri nõunikuna. Aastast 1988 on ta olnud ajakirja Akadeemia osakonnatoimetaja, alates 2002 peatoimetaja. 

Ta töötas kuni 2016. aastani ka Eesti Vabariigi peaministri nõunikuna, valmistades ette peaministri ajaloolise või kultuuriloolise taustaga sõnavõtte ja läkitusi.

Pärast seda sai temast EV 100 juhtrühma esimees.

Tunnustus
---------

* 2012 – Valgetähe IV klassi teenetemärk

Vaata ka
--------

* 101 kiri

Viited
------

1. ↑  Toomas Kiho riigikantselei kodulehel[*alaline kõdulink*]
2. ↑  "President Ilves annab teenetemärgi taas 99 inimesele" postimees.ee, 1. veebruar 2012

Artikleid
---------

* Kui Meri oli president ja ... juhatas väge *Eesti Päevaleht*, 14. märts 2007
* Minister või inimnäoline hai? *Postimees: Arvamus*, 12. veebruar 2010
* Kaks teoreemi *Postimees: Arvamus*, 3. september 2010
* Eesti teisel pool *Postimees: Arvamus*, 14. november 2011
* Me mõtted on priid ehk lugu roidunud rahvast *Postimees: Arvamus*, 31. jaanuar 2017
* Kas Eesti jääb Eestiks? Saja-aastase riigi kolm rinnet *Postimees: Arvamus*, 3. jaanuar 2018
**Tiiu Tulp** (esinejanimi **Tiiu**; sündinud 16. jaanuaril 1976) on eesti laulja, konkursi "Kaks takti ette" võitja 1995. 

Õppinud Georg Otsa nim. muusikakoolis muusikateooriat ja laulmist Mare Väljataga käe all. 

Telekonkursilt alguse saanud koostöö helilooja Ivar Mustaga päädis sooloplaadi "Magusad huuled" ilmumisega sama aasta sügisel. Plaati ei saatnud edu ning Tulp kadus kiiresti suurelt lavalt. Tiiu Tulp on hotelli meelelahutusprogrammi lauljana üles astunud ka Jaapanis.

Tuntuimad Tulbi esitatud hitid olid "Nukuke" ja sooloplaadi nimilaul "Magusad huuled". "Nukukesest" on kujunenud 1990. aastate eesti diskomuusika ("päkapikudisko") ere stiilinäide, mida on parodeerinud Koit Toome saatesarjas "Su nägu kõlab tuttavalt".

Praegu tegeleb Tiiu Tulp (abiellumise järel Tiiu Kanter) äriga. Muusikategemisest on ta loobunud, kuigi on andnud mõne üksiku kontserdi.

2009. aastal mängis episoodilise rolli telesarjas "Kelgukoerad".

Diskograafia
------------

* 1995 - "Magusad huuled" OK Music, CD MC

Välislingid
-----------

* Millega tegeleb "Nukukese" lauljanna Tiiu Tulp täna?, Delfi, 24. oktoober 2013
**João Pedro Cavaco Cancelo** (sündinud 27. mail 1994 Barreiros) on Portugali jalgpallur, kes mängib Inglismaa Premier League'i klubis Manchester City ja Portugali jalgpallikoondises. Ta mängib põhiliselt paremkaitsjana, kuid võib mängida ka parema äärepoolkaitsja või vasakkaitsjana.

Ta alustas klubikarjääri Lissaboni Benficas, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2007. aastal. Hooajal 2012–13 debüteeris ta Benfica reservmeeskonnas Portugali esiliigas. Benfica põhimeeskonnas debüteeris ta 2014. aastal.

2014. aasta augustis läks ta laenule Hispaania kõrgliiga klubisse Valencia. 2015. aasta mais sõlmis ta klubiga püsiva lepingu. Hooajal 2017–2018 mängis ta laenul Itaalia kõrgliiga klubis Milano Internazionale.

2018. aasta juunis siirdus ta 40,4 miljoni euro eest Juventusesse, kellega ta sõlmis viieaastase lepingu. Hooajal 2018–19 tuli ta Juventusega Itaalia meistriks.

2019. aasta augustis siirdus ta Manchester Citysse, kellega ta sõlmis kuueaastase lepingu. Samal ajal siirdus tema asemele Manchester Cityst Juventusesse Danilo.

2015. aastal võitis Cancelo Portugali kuni 21-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistrivõistlustel hõbemedali. Portugali jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 26. augustil 2016 sõprusmängus Gibraltari vastu ja lõi selles mängus ka oma koondisekarjääri esimese värava.

Saavutused
----------

Juventus
* Serie A: 2018–19
* Supercoppa Italiana: 2018

Manchester City
* EFL Cup: 2019–20

Viited
------

1. ↑  "Man City sign Joao Cancelo as Danilo heads to Juventus in part-exchange". Standard. 7.8.2019. Vaadatud 2.12.2020

Välislingid
-----------

 João Cancelo – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
*Kaldkiri*

| * v
* r
Manchester City FC mängijad  –  Premier League |
| --- |
| 

* 2 Walker
* 3 Dias
* 4 Phillips
* 5 Stones
* 6 Aké
* 8 Gündoğan
* 9 Haaland
* 10 Grealish
* 14 Laporte
* 16 Rodri
* 17 De Bruyne
* 18 Ortega
* 19 Álvarez
* 20 Silva
* 21 Gómez
* 25 Akanji
* 26 Mahrez
* 31 Ederson
* 32 Perrone
* 33 Carson
* 47 Foden
* 80 Palmer
* 82 Lewis
* Treener: Guardiola

 |
**Tatjana Jaanson** (neiupõlvenimi **Tatjana Borissova**; sündinud 23. novembril 1966 Moskvas) on endine Nõukogude Liidu sõudja ja Eesti sõudmistreener.

Elulugu
-------

Tatjana Borissova lõpetas 1984 Moskva 721. keskkooli ja omandas samal aastal Moskva Dzeržinski rajooni kutsehariduskeskuses lasteaiakasvataja kutse. Ta harrastas 1974–77 sportvõimlemist, 1978–80 kergejõustikku ja 1980–82 võrkpalli.

Eestisse asus ta elama 1990. aastal. 

Sõudmisega hakkas Borissova tegelema 15-aastaselt. Tema suurimateks saavutusteks sportlasena on kuldmedal 1990. aasta Hea Tahte mängudel roolijata kahepaadil, hõbe 1989. aasta universiaadil paarisaerulisel neljapaadil ning NSV Liidu meistrivõistluste kuld-, hõbe- ja pronksmedal. 

Treenerina on Tatjana Jaanson töötanud 1996. aastast ning omab 7. kategooria treeneri litsentsi. 

2008. aastal treenis ta paarisaerulisel kahepaadil sõitvaid Jüri Jaansonit ja Tõnu Endreksoni ning ühepaadil sõitvat Andrei Jämsät. Enne seda on ta treeninud 2005. aasta maailmameistrivõistlustel pronksmedali võitnud paarisaerulise neljapaadi meeskonda, kuhu kuulusid Jüri Jaanson, Tõnu Endrekson, Leonid Gulov ja Andrei Jämsä. 

2008 lõpetas Jaanson Tartu Ülikooli KKT bakalaureuseõppe ja 2010 magistriõppe.

2009. aasta augustis astus Jaanson Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liikmeks. Ta oli alates 28. märtsist 2014 asendusliikmena XII Riigikogu liige kuni selle koosseisu tegevuse lõppemiseni 19. veebruaril 2015. Samal ajal kuulus Riigikokku ka tema abikaasa Jüri Jaanson.

Tunnustus
---------

* NSV Liidu meistersportlane
* 2008 Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2009 Eesti Vabariigi spordipreemia tulemusliku töö eest treenerina meeste paarisaerulise kahepaadi ettevalmistamisel 2008. aasta Pekingi olümpiamängudeks

Isiklikku
---------

Aastatel 1991–2016 oli ta abielus sõudja Jüri Jaansoniga, peres kasvavad tütred Anita ja Greta.

Tütar Greta Jaanson (sündinud 5. juunil 2000) on samuti sõudja. Ta võitis ühepaadil 2018 noorte OM-il pronksi, sai 2017 noorte MM-il ja 2018 noorte EM-il 9. koha. Ta on tulnud 6 korda Eesti meistriks: 2017 ja 2018 ühepaadil, 2017 ja 2018 paarisaerulisel kahepaadil, 2017 paarisaerulisel neljapaadil ja 2018 kaheksapaadil. Ta oli Sõudeliidu parim naissõudja 2017–18.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  "Tatjana Jaanson liitus sotsidega", Pärnu Postimees, 31. august 2009
4. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 5494

Välislingid
-----------

* Priit Pullerits "Tatjana Jaanson, nelja mehe tasakaalustaja" Postimees, 10. september 2005
* Biograafia ESBL-is
**Evald Tupits** (5. aprill 1922 Nõmme, Harjumaa – 21. mai 2013) oli eesti sportlane (mäesuusataja, suusahüppaja, jalgpallur). 

1940. ja 1941. aastasse jäi esikoht slaalomis Eesti esimestel mäesuusatamise meistrivõistlustel ja 1941. aastasse võit Mustamäe hüppemäe avavõistlustel. 

Nõmme Kalju jalgpallimeeskonna I koosseisus mängis Evald Tupits 1939. ja 1940. aastal.

Edukalt alanud sportlaskarjääri lõpetas Teine maailmasõda. Evald Tupits osales Soome sõjas, mis tõi talle paraku kaasa aastatepikkuse vangipõlve. Algul viibis ta 1,5 aastat Tallinna Patarei vanglas ja 1946. aastal küüditati Venemaale Vorkuta vangilaagrisse. Kodumaale naasis Evald Tupits alles 1956. aastal.

Juba sõjaeelseil aastail oli Evald Tupits seotud spordiseltsiga Nõmme Kalju. Ta mängis aastaid spordiseltsi jalgpallimeeskonnas. 

Evald Tupits oli teadaolevalt viimane elusolev mees, kes kuulus sõja-eelsesse Nõmme Kalju jalgpallimeeskonna I koosseisu ridadesse.

|  |  |
| --- | --- |
| Hoiatus! | **Võimalik autoriõiguste rikkumine!**  Kui on olemas/saadud luba teksti kasutamiseks litsentsi CC BY-SA 3.0 tingimustel, siis edasta aadressile permissions-etättwikimedia.org kiri, milles autor kinnitab, et on nõus teksti kasutamisega selle litsentsi tingimustel.

Võimalikuks lahenduseks on ka teksti ümbersõnastamine, sest faktid ei ole autoriõigustega kaitstud. |

   Teksti allikas: Suri mitmekülgne spordimees ja Nõmme Kalju endine jalgpallur Evald Tupits. Maaleht, 23. mai 2013 
Pärast vangla-aastaid Evald Tupits enam tippspordiga ei tegelenud. Töötas suusavabrikus ning kuni pensionile jäämiseni Silikaadi tehases elektrikuna.

Kirjandus
---------

* Jukko Nooni. Endine spordimees Evald Tupits sai 90-aastaseks. Nõmme Sõnumid, aprill 2012
* Suri mitmekülgne spordimees ja Nõmme Kalju endine jalgpallur Evald Tupits. Maaleht, 23. mai 2013

Välislingid
-----------

* Eesti spordi biograafiline leksikon
* Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
* Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Kaart
Nõmme Saksa Lunastaja kirik, Õie 10
Elamu aadressil Õie 42
**Õie tänav** on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Nõmme asumis.

Õie tänav algab Raudtee tänavalt Nõmme raudteejaama juurest. Tänava alguse geograafilised koordinaadid on 59° 23′ 10″ N, 24° 41′ 19″ E.

Tänav kulgeb loode-kagu suunas, ristub Valdeku, Rohelise, Liiva, Sihi, Kuljuse, Pesa ja Puhma tänava ning Õie põiguga. Tänav lõpeb Vabaduse puiesteel. Valdeku tänavast kuni Vabaduse puiesteeni on tänav ühesuunaline. Teisel pool Vabaduse puiesteed jätkub tänav Paul Kerese nimelisena.

Õie tänava pikkus on umbes 950 meetrit. Suurim majanumber on 48.

Õie ja Valdeku tänava nurgal asub Nõmme Saksa Lunastaja kirik. Õie tänava ääres asub Nõmme loodusmaja ning Õie park ja Kiige park.

Kiige park

Galerii
-------

* Nõmme Saksa Lunastaja koguduse õpetaja elamu aadressil Õie 10Nõmme Saksa Lunastaja koguduse õpetaja elamu aadressil Õie 10
* Õie 21-2Õie 21-2
* Õie 21-3Õie 21-3
* Õie 21-4Õie 21-4
* Betoonaed Õie 42Betoonaed Õie 42
* Nõmme loodusmaja aadressil Õie 14Nõmme loodusmaja aadressil Õie 14
* Elamu Õie 46Elamu Õie 46
* Õie parkÕie park

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Õie tänav (Tallinn)** |

Viited
------

1. ↑  Tallinna tänavanimed. KNAB.
**"Ameerika suvi"** on 2016. aastal valminud Eesti *road movie*.

2016. aastal käis Eesti kinodes filmi vaatamas 9773 inimest.

Filmist
-------

"Ameerika suvi" on *road movie* sugemetega komöödia elust enesest, mis põhineb Eesti tudengite tõestisündinud lugudel Ameerika Ühendriikides ukselt-uksele raamatuid müües. 

Karismaatiline müügikunn Norris, hädavaresest motivatsiooniraamatute fänn Alan, seiklushimuline Läti tüdruk Anna ja kõige suhtes skeptiline Eesti poiss Martin leiavad end 8000 kilomeetri kaugusel kodust, Ameerika Ühendriikide kõrbelinnas, ukselt uksele raamatuid müümas. Neile lubati elu seiklust ja võimalust teenida palju raha – kuid kas kõik ikka on nii, nagu paistab? 

"Ameerika suvi" on Eesti esimene täispikk Ameerika Ühendriikides filmitud mängufilm, mis on tehtud *guerilla*-meetodil: väike entusiastlik meeskond, 18-tunnised võttepäevad, käepärased rekvisiidid ja filmimine tavaliste inimestega nende igapäevakeskkonnas USA California ja Nevada osariigi kõrbelinnades.

Osatäitjad
----------

* Einar Kuusk – Martin
* Helena Pruuli – Anna
* Kristo Viiding – Norris
* Jarmo Murumaa – Alan

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Ameerika suvi andmekogus IMDb (inglise)
* Ameerika suvi jõudis Eesti kinodesse
* Forum Cinemas lehel
* Kinoveebi arvustus
**Jean Todt** (sündinud 25. veebruaril 1946) on prantsuse autosporditegelane.

Jean Todt osales kuni 1981. aastani autoralli MM-sarjas kaardilugejana. Tema parim tulemus oli 1981. aastal võidetud hõbemedal Guy Fréquelini kaardilugejana. Seejärel sai temast Peugeot' rallitiimi juht. Jean Todti juhtimisel võitis meeskond 1985. ja 1986. aastal nii individuaalse kui ka konstruktorite MM-tiitli. Aastatel 1993 kuni 2007 töötas Todt Scuderia Ferrari motospordidivisjoni juhina. Tema juhtimisel võitis Ferrari aastatel 1999–2004 kuus järjestikust Vormel 1 sarja konstruktorite tiitlit ja viis järjestikust sõitjate tiitlit ning mõlemad tiitlid ka 2007. aastal.

Aastatel 2004–2008 oli ta Ferrari tegevjuht.

Alates 2009. aasta oktoobrist on ta Rahvusvahelise Autoföderatsiooni FIA president.

Ta on lõpetanud EDC Paris Business School.

Viited
------

1. ↑  "JEAN TODT (69) PRESIDENT DE LA FEDERATION INTERNATIONALE DE L'AUTOMOBILE (FIA)". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. november 2020. Vaadatud 2. augustil 2020.

Välislingid
-----------

* Elulugu FIA lehel
* Jean Todt: loodetavasti jõuab mõni eestlane ka vormel 1 sarja Eesti Päevaleht, 19. november 2011