recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tootsi Teataja** on Tootsi alevi ajaleht. Leht ilmus aastatel 1999–2000 ja ilmub uuesti 2009. aasta detsembrist. Ajalehe toimetaja on Lev Suni. Ajaleht ilmub sagedusega kord kuus, keskmine tiraaž on umbes 150 eksemplari.

Lehe esimene ilmumisperiood
---------------------------

Tootsi Teataja hakkas ilmuma 1999. aasta suvel. Kokku ilmus 12 numbrit. Vallavalitsus eesotsas Kaljo Ahmaniga peatas lehe ilmumise 2000. aasta juunis, kuna lehes ilmuma hakanud arvamussari "Ega mitte ääremaaks...?" ei sobinud kokku vallavalitsuse vaadetega. Samuti oli Tootsi vallavalitsusele vastumeelt asjaolu, et 2000. aasta suvel hakkas sõltumatuna ilmuma Tootsi Teataja veebiväljaanne, mis oli üks esimesi elektroonilisi vallalehti Eestis. Tootsi Teataja veebiväljaannet toimetas Raivo Suni. Tootsi Teataja elektroonilist versiooni uuendati 2000. aasta oktoobrini.

Suletud paberväljaande asemel avaldasid Lev Suni ja Raivo Suni eraalgatuslikult 40 numbrit Tootsi ajalugu käsitlenud kuukirja Kodukant, millest kasvas hiljem välja kodulooline dokumentaaluurimus "Ameerika Tootsi rabas".

Lehe teine ilmumisperiood
-------------------------

Tootsi Teataja hakkas uuesti ilmuma 2009. aasta detsembris pärast kohalike omavalitsuste valimisi, kui Tootsi vallas tuli võimule valimisliit Kodukant Tootsi. Lehe taaskäivitamine oli valimisliidu üks lubadusi.

Viited
------

1. ↑  Tootsi Teataja. Tootsi valla leht. Vaadatud 19.06.2012.
2. ↑  Tootsi saab vabariigi aastapäevaks oma raamatu. Pärnu Postimees, 27.01.2009. Vaadatud 19.06.2012
Alfred Wegener
Alfred Wegener Gröönimaal
Wegeneri oma ajast ees olev joonis mandrite triivist
**Alfred Lothar Wegener** (1. november 1880 Berliin – november 1930 Gröönimaa) oli mitmekülgne saksa loodusteadlane. Ta tegeles meteoroloogia, geofüüsika, astronoomia ja geoloogiaga. Wegeneri tuntuim saavutus on mandrite triivi hüpoteesi püstitamine.

Wegener kaitses 1905. aastal Berliini Ülikoolis doktoriväitekirja astronoomia alal, kuid huvitus hiljem peamiselt paleoklimatoloogiast. Ta töötas põhiliselt Saksamaa ülikoolides meteoroloogia ja geofüüsika professorina. 1918. aastal töötas ta lühikest aega ka Tartu ülikoolis. 1927. aastal külastas Wegener Eestit, uurides Kaali kraatrit, ja pidas Tallinnas ettekande mandrite liikumise teooria kohta. Wegener võttis osa mitmest ekspeditsioonist Gröönimaale, kus ta 1930. aastal ka hukkus.

Wegener on tuntud peamiselt mandrite triivi (*Verschiebung der Kontinente*) hüpoteesi püstitajana. Wegeneri, nagu ka paljusid teisi enne teda, paelus Atlandi ookeani vastasrannikute hämmastav sarnasus, mis viis ta mõttele, et mandrid on kunagi moodustunud ühtse hiidmandri, mis on hiljem väiksemateks mandriteks lagunenud. Sellele hiidmandrile pani ta nimetas Pangaea. Wegener esitas oma ideed aastal 1912 suusõnaliselt ning 1915. aastal oma kõige tähtsamas töös "Die Entstehung der Kontinente und Ozeane" ("Mandrite ja ookeanide teke") ka kirjalikult. Ta üritas leida geoloogilist materjali oma hüpoteesi tõestuseks. Selleks olid peamiselt sarnased fossiilid Atlandi ookeani vastaskaldalt, kuid sellest ei piisanud geoloogilise üldsuse veenmiseks. Mandrite triiv tundus ebausutavana, sest ei tuntud sellist jõudu, mis suudaks mandreid liikuma panna. Mandrite triivi hüpotees jäi mitmeks aastakümneks unustusse, et elustuda taas 1960. aastail osana laamtektoonikast, mis on tänapäeval geoloogias üldtunnustatud teooria.
**Artur Saat** (16. oktoober 1902 Kambja vald, Tartumaa – 18. oktoober 2004 Tallinn) oli eesti viiuldaja.

Õppis Tartu Linnakoolis.

Aastatel 1919–1927 õppis ta viiulit Tartu Kõrgemas Muusikakoolis, 1927. aastal täiendas end Pariisis Jacques Thibaud' juures.

Aastatel 1930–1939 õppis Tallinna Konservatooriumis Johannes Paulseni viiuliklassis, 1942. aastal lõpetas samas Herbert Laane viiuliklassi.

1920. aastatest mängis Tallinna ja Tartu kino- ja kohvikuorkestrites, aastatel 1920–1928 ka Vanemuise suveorkestris. Aastatel 1931–1940 mängis ta Eesti Akadeemilise Helikunstnike Seltsi keelpillikvartetis.

Aastatel 1930–1967 oli ERSO viiuldaja, 1930–1967 Estonia teatri orkestri viiuldaja.

Aastatel 1944–1951 õpetas viiulit Tallinna Lastemuusikakoolis.

Tunnustus
---------

* 1967 Eesti NSV teeneline kunstnik

Viited
------

1. ↑  Eesti NSV teenelisi kunstnikke. Sirp ja Vasar, 10. märts 1967
2. 1 2  Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn: Valgus, 1990, lk 219
3. ↑  Artur Saat (16. X 1902 – 18. X. 2004). Postimees, 23. oktoober 2004

Välislingid
-----------

* Heili Vaus-Tamm. Artur Saat tõstis 100. sünnipäeval pokaali. Eesti Päevaleht, 18. oktoober 2002
**Isamaale ja Vabadusele/LNNK** (läti keeles *Tēvzemei un Brīvībai/LNNK*) on rahvuskonservatiivne Läti erakond, mis sündis 21. juunil 1997 erakondade Isamaale ja Vabadusele ning Läti Rahvuslik Iseseisvusliikumine (LNNK) ühinemisel.

Läti praeguses valitsuses kuuluvad sellele erakonnale majandusministri, justiitsministri ja Euroopa Liidu fondide haldamisega tegeleva portfellita ministri koht.

Erakonna esimees on Roberts Zīle.

Poliitilised vaated
-------------------

Mõlemad 1997. aastal ühinenud erakonnad olid kasvanud välja Läti taasiseseisvumiseni viinud rahvaliikumise radikaalsemast osast, mis nõudis algusest peale mitte suuremat autonoomiat Nõukogude Liidu koosseisus, vaid iseseisvuse taastamist riikliku järjepidevuse alusel.

1990. aastatel propageeriti Läti keele- ja kodakondsuspoliitika karmistamist. Pärast nende küsimuste suuremalt jaolt lahenemist on ühenderakond keskendunud peamiselt majandusküsimustele, pooldades vaba turumajandust.

Mitmete politoloogide hinnangul on tegu paremäärmusliku parteiga.

Osalemine valimistel
--------------------

Läti parlamendivalimistel sai see erakond 1998. aastal sajakohalises parlamendis 17 kohta (14,7% häältest), 2002. aastal 7 kohta (5,4% häältest) ja 2006. aastal 8 kohta (6,9% häältest). Suur tagasilöök 2002. aasta valimistel oli analüütikute hinnangul tingitud sellest, et erakond tegi Riia linnavolikogus koostööd Läti venekeelsete erakondadega ning see peletas eemale paljud senised toetajad.

Euroopa Parlamendi valimistel sai ühenderakond 2004. aastal 29,8% häältest, mis kindlustas Euroopa Parlamendis neli kohta. Lätist valiti Euroopa Parlamenti kokku üheksa saadikut.

Viited
------

1. ↑  Daunis Auers, Andres Kasekamp. "The impact of the radical right in the Baltic States". Kogumikus *Transforming the Transformation? The Radical Right in the Political Process in East Central Europe*. London: Routledge. 2015

Välislingid
-----------

* Isamaale ja Vabadusele/LNNK
**"Vampiirid meie seas"** (originaalpealkiri **"The Breed"**) on 2001. aasta põnevus-/õudusfilm, mille tegevus toimub düstoopilises tulevikus, kus inimeste kõrval eksisteerivad ka vampiirid, kes on aga rahumeelne rass ja elavad eraldatud kommuunis.

Sisu
----

Kui tundmatu vampiir tapab politseinik Steve Granti (Bokeem Woodbine) silme all tema partneri, värbab NSA (*National Security Agency*) ta enda ridadesse tööle. Seal saab ta teada, et lisaks inimestele elab planeedil ka umbes 4000 vampiiri, kes on suutnud luua sünteetilise aseaine verele ja on seega rahumeelsed. Leidub vaid üksikuid erandeid. Grantile määratakse uueks partneriks vampiirikommuuni politseiohvitser Aaron Gray (Adrian Paul). Koos hakkavad nad uurima kahtlasi mõrvajuhtumeid, kus noorte tüdrukute mõrvariks paistab olevat just vampiirirassi esindaja.

Osatäitjad
----------

* Adrian Paul – Aaron Gray
* Bokeem Woodbine – Steve Grant
* Péter Halász – Cross
* Bai Ling – Lucy Westenra
* James Booth – Fleming
* Lo Ming – Jack Seward
* Paul Collins – Calmet
* Debbie Javor – Section Chief
* Reed Diamond – Phil
* John Durbin – Boudreaux
* Zen Gesner – West
* István Göz – Dr. Orlock
* William Hootkins – Fusco

Välislingid
-----------

* The Breed andmekogus IMDb (inglise)
**Artur Tarmet** (kuni 1935. aastani **Artur Trubok**; 26. september 1898 Liiguste, Aaspere vald, Virumaa – 15. mai 1998 Stockholm) oli eesti agronoom.

Ta õppis aastail 1920–1935 (lõpetas) Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.

Aastail 1919–1920 töötas Artur Tarmet Rakvere 2. algkoolis õpetajana. Aastatel 1924–1928 oli ta Asunike, Riigirentnike ja Talupidajate Põllumajandusliidu (ARTP) põllumajanduskonsulent Virumaal, 1928–1940 Põllutööministeeriumi kartuli väljaveo kontrolör, 1941–1943 Põllumajanduse Keskvalitsuse taimekaitse- ja seemnekontrolliosakonna vaneminspektor, 1943–1944 abijuhataja. 

1944. aastal põgenes ta Saksamaale, kust siirdus 1945. aastal Rootsi. Eesti Agronoomide Seltsi Rootsis ja Vabade Eestlaste Põllumajandusliidu liige, 1993. aastal elas Hägerstenis.

Kirjandus
---------

* Aksel Mark. Artur Tarmet surnud. Teataja, 20. juuni 1998, nr 6, lk 7.

Välislingid
-----------

* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944
**Richard Karelson** (sündinud 1. augustil 1977) on Eesti maadleja.

Saavutused
----------

R. Karelson on tulnud 11 korda Eesti meistriks (1999, 2000, 2002, 2003, 2005, 2007 poolraskekaalus ning 2002, 2003, 2004, 2006, 2009 absoluutses kaalukategoorias)

1996. aasta Eesti meistrivõistlused – 3. koht;

1997. aasta Eesti meistrivõistlused – 2. koht;

1998. aasta Eesti meistrivõistlused – 3. koht;

2004. aasta Eesti meistrivõistlused – 2. koht;

2010. aasta Eesti meistrivõistlused – 2. koht

Tuntumad konkurendid: Hamza Yerlikaya, Mikael Ljungberg, Marek Švec, Toomas Proovel, David Saldadze, Maik Bullmann, Mirko Englich, Vello Pärnpuu, Helger Hallik, Mindaugas Ežerskis.

Maailmameistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
-----------------------------------------------

1993. aasta Lünen Saksamaa – 6. koht (kadett);

1994. aasta Budapest Ungari – 9. koht (juunior);

1997. aasta Turu Soome – 4. koht (juunior);

2010. aasta MoskvaVenemaa – 26. koht (96 kg) (osavõtjaid 34).

Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
------------------------------------------------

1995. aasta Witten Saksamaa – 2. koht (juunior);

1997. aasta İstanbul Türgi – 8. koht (juunior);

1999 Sofia Bulgaaria – 22. koht (97 kg);

2000 Moskva Venemaa – 20. koht (97 kg);

2001 İstanbul Türgi– 16. koht (97 kg);

2002 Seinäjoki Soome – 13. koht (96 kg);

2003 Belgrad Serbia – 20. koht (96 kg);

2005 Varna Bulgaaria – 19. koht (96 kg).

OM-i valikturniir
-----------------

2000 Faenza Itaalia – 6. koht;

2000 Clermont-Ferrand Prantsusmaa – 19. koht;

2000 Taškent Usbekistan – 11. koht;

2000 Colorado Springs Ameerika Ühendriigid – 4. koht.

Sõjaväelaste maailmameistrivõistlused
-------------------------------------

1999. aasta Zagreb Horvaatia – 8. koht (97 kg);

2000. aasta Camp Lejeune Ameerika Ühendriigid – 6. koht (97 kg);

2003. aasta İstanbul Türgi – 8. koht (96 kg);

2006. aasta Bakuu Aserbaidžaan – 5. koht (96 kg);

2010. aasta Lahti Soome – 3. koht (96 kg).

Rahvusvahelised turniirid
-------------------------

Grand Prix of Germany Saksamaa

2002. aasta – 8. koht (96 kg)

Golden Grand Prix

2007. aasta Ungari – 12. koht.

Kristjan Palusalu mälestusvõistlused Eesti

1995. aasta – 4. koht;

2002. aasta – 3. koht;

2008. aasta – 9. koht;

2010. aasta – 1. koht.

Georg Lurichi mälestusvõistlused Eesti

2001. aasta – 1. koht;

2006. aasta – 1. koht

Herman Kare Tournament Soome

2011. aasta – 5. koht.

Vantaa Painicup Soome

2003. aasta – 1. koht.

Põhjamaade meistrivõistlused

Juuniorid

1995. aasta Oslo Norra – 9. koht;

1996. aasta Vaajakoski Soome – 2. koht;

1997. aasta Hässleholm Rootsi – 1. koht.

Täiskasvanud

1998. aasta Vaajakoski Soome – 1. koht (97 kg);

2002. aasta Herning Taani – 2. koht (96 kg);

2003. aasta Eslöv Rootsi – 2. koht (96 kg).

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Maadlusliit
**Mari Karm** (sündinud 21. mail 1956) on eesti kasvatusteadlane ja Tartu Ülikooli kõrgkoolipedagoogika dotsent. 

Tema peamised uurimisteemad on pedagoogika ja didaktika ning õppemeetodid.

Haridustee
----------

Karm lõpetas 1979. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti keele ja kirjanduse eriala. Ta sai 2001. aastal Tallinna Pedagoogilisest Ülikoolist kasvatusteaduste magistrikraadi ning kaitses sealsamas 2007. aastal doktorikraadi teemal „Eesti täiskasvanukoolitajate professionaalsuse kujunemise võimalused" (juhendaja Larissa Jõgi).

Töökäik
-------

Mari Karm oli aastatel 1979–2005 H. Elleri nimelise Tartu Muusikakooli eesti keele ja kirjanduse õpetaja, aastatel 2002–2005 Tallinna Pedagoogilise Ülikooli kasvatusteaduskonna andragoogika lektor ning 2005–2007 Tartu Ülikooli haridusteaduskonna kõrgkoolipedagoogika lektor.

Alates 2012. aastast on Karm Tartu Ülikooli kõrgkoolipedagoogika dotsent.

15 aasta jooksul, mil on toimunud kursus „Õppimine ja õpetamine kõrgkoolis", on tema juures õppinud üle 600 Tartu Ülikooli õppejõu ja doktorandi (lisaks veel teiste kõrgkoolide õppejõud).

Tunnustus
---------

* 2016 Tartu Ülikooli medal
* 2016 Tartu Ülikooli aumärk
* 2017 Aasta õpetaja gala nominent kategoorias Aasta õppejõud

Teadusorganisatsiooniline tegevus
---------------------------------

Karm on 2007. aastast õppejõudude professionaalse arengu koostöövõrgustiku (NETTLE) töögrupi liige, ühenduse "European Educational Research Association" kõrgharidusvaldkonna võrgustiku nõukogu liige ning International Consortium for Educational Development (ICED) liige. 2009. aastal liitus ta European Association for Research on Learning and Instruction (EARLI) liikmeskonnaga.

Publikatsioonid
---------------

Temalt on ilmunud arvukalt teaduspublikatsioone ning ta on kirjutanud õppejõududele õpetamisalase raamatu "Õppemeetodid kõrgkoolis", mis ilmus 2013. aastal.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  "Eesti Teadusinfosüsteem. Mari Karm".
2. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 6.12.2022.
3. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 9.12.2022.
4. ↑  "ERR Novaator. Eestimaa õpib ja tänab: aasta õppejõu nominendid".

Välislingid
-----------

* Mari Karmi Google Scholar lehekülg
* Mari Karmi ResearchGate lehekülg
**Vambola Laanmäe** (aastani 1936 **Vambola Laanberg**; 26. juuni 1916 Kabala vald – 23. september 2005) oli eesti loomakasvatusteadlane.

Ta alustas õpinguid Kabala algkoolis, 1938. aastal lõpetas ta Viljandi Poeglaste Gümnaasiumi. Aastatel 1939–1946 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis, lõpetades põllumajandusteaduskonna.

Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta ETKVL-i kooperatiivkoolis õpetajana. Aastatel 1947–1990 töötas ta Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituudis, olles aastatel 1957–1988 instituudi Kehtna seakasvatuse kontrollkatsejaama ja 1961–1986 instituudi seakasvatusosakonna juhataja ning 1972–1986 ühtlasi Kehtna näidissovhoostehnikumi asedirektor. Aastatel 1986–1988 oli ta instituudi konsultant-vanemteadur.

Ta on edendanud sigade tõuaretust ja seakasvatust, tema algatusel asutati Kehtnasse seakasvatusalane uurimiskeskus. Ta on selgitanud 12 seatõu nuuma- ja lihaomadusi, tegelenud eriti Eesti peekonsea ja suure valge sea täiustamisega. Ta on uurinud seatõugudevahelist ristamist, sigade söötmist, seasöötade pärmistamist, emiste tootlikkuse suurendamist, seafarmitööde mehhaniseerimist jpm.

Tunnustus
---------

* 1964 Eesti NSV teeneline teadlane
* 1965 Eesti NSV riiklik preemia
* 1975 NSV Liidu riiklik preemia

Viited
------

1. ↑  Heiki Raudla. Pilistvere kihelkond - Eestimaa Taani. Viljandi muuseum 2012
2. ↑  EE 14. köide lk. 218
Richard Kruspe
**Richard Z.** **Kruspe** (sündinud 24. juunil 1967 Richard Zven Kruspe nime all Saksa DV-s Wittenberges) on saksa muusik, tuntud ansambli Rammstein asutajana ning juhtkitarristina.

Ta kasutas aastast 1999 ka nime Bernstein oma LAV-USA päritolu naise Caron Bernsteini järgi, kuid lahutas aastal 2006 ning kasutab taas nime Kruspe.

Richardil on kaks vanemat õde ja vanem vend. Tema vanemad lahutasid, kui ta oli noor. Richard ei saanud oma kasuisaga läbi. Nad kolisid Weiseni külasse.

Lapsena oli Kruspe ansambli KISS fänn.

16-aastaselt külastasid Kruspe ja ta sõbrad Tšehhoslovakkiat, kust ta ostis esimese kitarri. Sealt tekkis huvi selle mängimise vastu.

10. oktoobril 1989, enne Berliini müüri langemist, sõitis ta metroos. Sealt väljudes leidis ta end keset poliitilist demonstratsiooni. Ta vahistati ning pandi 6 päevaks vanglasse. Pärast vabastamist lahkus ta läbi Tšehhoslovakkia Saksamaa Liitvabariiki.

Aastal 1991 asutas ta ansambli Orgasm Death Gimmicks.

Rammstein sündis jaanuaris 1993, kui Till Lindemann, Oliver Riedel, Cristoph Schneider ja Richard Kruspe võitsid Berliini muusikavõistluse. Auhinnaks oli võimalus lindistada professionaalne demo 4 lauluga. Nad palusid Paul Landersil ja Christian Lorenzil ansamblist Feeling B nendega liituda. Pärast seda alustati tööd esimese albumi "Herzeleid" kallal.
**Artur Taska** (20. jaanuar 1912 Kopli talus Väike-Verevi külas Meeri vallas – 29. september 1994 Lund, Rootsi) oli eesti õigusteadlane ja kultuuriloolane. Temalt on ilmunud töid Eesti lipust ja vapist, õigusteooriast jm.

Elukäik
-------

Õppis Elva Algkoolis ja Tartu Ühiskommertsgümnaasiumis. Aastatel 1931–1942 õppis Tartu Ülikoolis õigusteadust. 1931. aasta sügissemestril astus Eesti Üliõpilaste Seltsi.

Aastatel 1933–1938 oli ta ajalehe Lõuna-Eesti toimetaja Valgas, hiljem Päevalehe toimetuses ,peale juunipööret ajalehe Kommunist kompartei elu osakonna kaastööline, seejärel 1941–1944 Kalurite Keskuse ametnik.

1944. aastal põgenes Suure põgenemise ajal Rootsi.

1945–1946 oli Eesti Komitee büroojuhataja ja 1946–1962 Svenska Diamant-Bergborrnings AB ametnik Stockholmis.

1952. aastal sai Taska õigusteaduste doktorikraadi, kui oli kaitsnud Kieli Ülikoolis doktoritöö "Die Grenzen des Küstenmeeres Estlands".

1962–1975 oli Malmöhusi lääni haigekassa osakonnajuhataja ja asedirektor Lundis.

Ta oli E.E.L.K. Stockholmi koguduse esimees.

Alates 1988. aastast Eesti Üliõpilaste Seltsi auvilistlane.

Maetud Elva kalmistule.

Teoseid
-------

* "Sini-must-valge värvikolmik eesti luules" (Stockholm, 1959)
* "Enesemääramisõigusest rahvusmõrvani – Nõukogude Liidu sõnad ja teod Eesti Vabariigi ja rahva suhtes" (1965)
* "Sini-must-valge 100 aastat" (1982)
* "Helsingi üliõpilased Eesti Üliõpilaste Seltsis Tartus" (1983)
* "Eesti hümn" (1983)
* "Eesti hävitatud ja hävimatuid mälestusmärke" (1986)

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Auvilistlased Eesti Üliõpilaste Selts.
2. ↑  Sini-must-valge värvikolmik eesti luules Raamatukoi.
3. ↑  Sini-must-valge 100 aastat Raamatukoi.
4. ↑  Eesti hümn Raamatukoi.
5. ↑  Eesti hävitatud ja hävimatuid mälestusmärke Raamatukoi.

Välislingid
-----------

* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944
*Palazzo Ducale*

  

**Gonzaga hertsogipalee** (*Palazzo Ducale*, ka: *Palazzo Ducale di Mantova*) on Gonzagade suguvõsale kuulunud palee Itaalias Mantova linnas.

See on üks Euroopa suuremaid losse. Ta võtab enda alla kogu linna kirdeosa. Lisaks lossile kuulub paleekompleksi 14. sajandist pärinev kindlus *Castello di San Giorgio* ning kirik. Osa paleest on avatud külastajatele muuseumina.

Hiilgeaegadel oli lossi suuruseks 34 000 m² ja seal elas üle tuhande inimese. Kui Habsburgid seda 1630. aastal rüüstasid, läks neil palee enam kui 500 ruumist kunstivarade äravedamiseks tarvis 1630 vankrit.

Kunstiväärtused
---------------

*Camera degli Sposi* laemaal, Andrea Mantegna
*Camera delgli Sposi* fresko, Andrea Mantegna 
Hertsogipalee kunstiväärtused:

* Andrea Mantegna freskod nn Abikaasade toas (*Camera degli Sposi*) (1465–1474). Fresko kujutab Ludovico II Gonzagat tema lähikondlaste keskel.
* Pisanello lõpetamata freskod kuningas Arthuri legendide teemadel (15. sajand)
* Rubensi maalitud portree Gonzaga perekonnast (17. sajand)

#### Aadress

*Museo di Palazzo Ducale, Piazza Sordello 40, 46100 Mantova*

Välislingid
-----------

* Ingliskeelne tutvustus
* Muuseumi itaaliakeelne koduleht
Jānis Jaks, 2023
**Jānis Jaks** (sündinud 22. augustil 1995 Riias) on Läti jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Tšehhi kõrgliigaklubis HC Litvínov.

Ta alustas jäähoki mängimist kodulinnaklubis HK Rīga.

Aastatel 2014–2016 mängis Jaks USA nooreliigas North American Hockey League. Aastatel 2016–2020 USA üliõpilasliigas American International College'i jäähokimeeskonnas.

2020. aasta märtsis sõlmis Jaks üheaastase lepingu American Hockey League'i (AHL) klubiga Bakersfield Condors. Kuna hooaja 2020/21 algus Põhja-Ameerikas koroonapandeemia tõttu hilines, mängis Jaks hooaja esimeses pooles KHL-i klubis Riia Dinamo. Condorsis sai Jaks 20 mänguga kirja kaks väravat ja neli väravasöötu.

2021. aasta juulis sõlmis Jaks üheaastase lepingu KHL-i klubiga HK Sotši.

2022. aasta augustis liitus Jaks Litvínoviga.

Läti jäähokikoondise koosseisus osales Jaks esmakordselt maailmameistrivõistlustel 2014. aastal.

Viited
------

1. ↑  "CHRISTENSEN AND JAKS SIGN AHL DEALS". 30. märts 2020. Vaadatud 1. mail 2020.

Välislingid
-----------

* 
*
Mošee Petropavlis
**Petropavl** (kasahhi keeles Петропавл, mitteametlikult Кызылжар) on linn Kasahstanis, Põhja-Kasahstani oblasti keskus.

Petropavl asub Išimi jõe ääres Venemaa piiri lähedal.

Petropavlis on sündinud Lydia Auster.

Kliima
------

Petropavli kliima on mandriline. Talv on pakaseline, vähese lumega ja kestab 5 kuud. Suvi on suhteliselt palav, ilm on siis selge ja sageli põuane. Kõige soojemad kuud on juuli (keskmiselt +19,7 °C) ja juuni (keskmiselt +18,4 °C), kõige külmemad kuud on jaanuar (-15,6 °C) ja veebruar (-14,9 °C). Aasta keskmine temperatuur on +2,2 °C.

Keskmine sademete hulk Petropavlis on 345 mm aastas, õhuniiskus on 73,8% ja tuule kiirus 4,3 m/s.

Püha Peetruse kindlus
---------------------

28. veebruaril 1740 kiitis tsaarivalitsus heaks projekti, mille kohaselt Venemaa keisririik rajas uue kindlustatud liini lõuna poole varasemast Išimi kindlustusvööndist. Uus liin oli 558 km pikk ja kulges Omskist (Irtõši ääres) Kurgani kanti (Toboli ääres). See liin pidi takistama kasahhide ja teiste rändhõimude rüüsteretki paiksete venelaste asulatele.

Kuigi Senat oli rõhutanud uue kindlustusvööndi ehituse alustamise möödapääsmatust, saabus kahe tuhande mehe suurune sõjaväeüksus Petropavli kanti alles 1752. aasta juunis. Kindluse nimeks sai Püha Peetruse kindlus. Kindluse asutamise kuupäevaks loetakse 12. juuli 1752. Oktoobris ehitustööd katkestati, neid jätkati kevadel ja 1753 loeti kindlus valminuks. Raske töö, halva toidu ja varakult saabunud külmade tõttu tekkisid sõduritel kiiresti terviseprobleemid. Sõdurid olid haiged, mitmed neist surid, esines deserteerumist.

Kindlus asus Išimi paremal kaldal kohas, kus jõgi oli kuni 47 m lai. Kindlust piirasid kaks looduslikku jäärakut. Kindlus oli kuusnurkse põhiplaaniga ja ehitatud puust, selle ümbermõõt oli üle 1,3 km ja pindala umbes 2 ha. Kindluse bastionides asusid kahurid ning kindluse sees olid kasarmud, hobusetallid, ohvitseride elamud, garnisoni kirik, püssirohuladu jne.

Kindlus asus strateegiliselt soodsas kohas ning sai varsti piirkonna poliitiliseks ja majanduskeskuseks. Lähedusse asusid talupojad, sest sõduritele oli vaja toitu ja riiet. Kindlusse asusid elama kaupmehed. Juba 1759 avati esimene kool sõdurite lastele. Puitkindlustused asendati muldkindlustustega, rajati niinimetatud saadikumaja Kokandi khaaniriigi esindajate vastuvõtmiseks. 1772. aastal oli väljaspool kindlust juba kaks eeslinna.

10. detsembril 1804 avaldas Seant oma ukaasiga nende linnade loendi, kus asuvad kindlused. Nende hulgas oli ka Püha Peetruse kindlus. 1807 nimetati kindlus Petropavlovskiks, talle anti linna õigused ja ta määrati Tobolski kubermangu. 7. septembril 1807 määrati Petropavlovski esimene linnapealik palgaga 300 rubla aastas. Selleks sai erumajor Levašov.

Välislingid
-----------

* Petropavli koduleht
**Richard Julius von Paucker** (24. november 1859 Rakvere – 29. märts 1910 Narva) oli Eesti vaimulik.

Õppis aastatel 1872–1877 Tartus gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1878–1882, cand. theol. (Die Theologie des Irenäus). Korporatsioon Neobaltia liige.

Oli pärast ülikooli lõpetamist koduõpetaja. Prooviaastal oli ta aastal 1883 Ambla Maarja koguduses. Ordineeriti õpetajaks 20. mail 1884.

Pärast ordineerimist oli ta Eestimaa vikaarõpetaja. Valiti 15. detsembril 1884 Vaivara koguduse filiaali õpetajaks. Sai Narva Aleksandri koguduse õpetajaks (oli selle koguduse esimene õpetaja) 3. veebruaril 1885.

Isiklikku
---------

Ta abiellus 1885. aastal Helene Dehioga.

Tema isa Georg Michael von Paucker oli Rakvere Kolmainu koguduse õpetaja. Emapoolne vanaisa Hugo Richard Paucker oli Simuna Siimona ja Juuda koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007

Kirjandus
---------

* Album der Landsleute der Neobaltia 1879-1904. Jurjew 1908. Nr. 204 (10303), lk. 136–137.
**Johannes Linkhorst** (alates 1926 **Johannes Nõmmik**; 14. veebruar 1895 Mäo vald, Järvamaa – 23. aprill 1941) oli Eesti kommunist.

Ta oli endine sõjatehase Dvigatel tööline, kes tegutses alates 1918. aastast põranda all, parteilise hüüdnimega "Malm". 1921. aastal valiti ta EKP Keskkomitee liikmeks. 

11. juunil 1920 osales ta Kaitsepolitsei kaastöölise Richard Tammeriku tapmises. 

Ta oli 1. mail 1922 maidemonstratsiooni organiseerija, kuid tabati samal päeval. Tagaajamisel haavas ta politseinik Johannes Tuchermi, kes suri 6. mail. 

2. mail mõisteti ta politseiniku tapmise eest surma. 11. mail muutis sõjaminister karistuse eluaegseks sunnitööks. Tema antud tunnistuste põhjal tabati Viktor Kingissepp ja teisi kommuniste. 

28. jaanuaril 1925 muutis Vabariigi Valitsus tema karistuse 10-aastaseks sunnitööks, järgmisel aastal Linkhorst vabastati ennetähtaegselt Johannes Nõmmiku nime all. 

Ta arreteeriti Nõukogude võimu poolt 4. septembril 1940 ja hukati.

Viited
------

1. ↑  "Tulewahetus politsei ja kommunistide wahel". *Tallinna Teataja*. 2.05.1922.
2. ↑  "Terrorist Linkhorst palub armu". *Kaja, nr. 9*. 11. jaanuar 1925.
3. ↑  "Walgest Eestist. Riigikogu kommunistliku tööliste rühma arupärimised Eesti vabariigi valitsusele 15. mail 1922 a." *Edasi : Venemaa Kommunistline (enamlaste) Partei Peterburi Eesti osakonna häälekandja*. 2. juuni 1922.
**Kõrgpeenar** on loodusliku või tehisliku materjaliga ääristatud maapinnast kõrgemal asetsev lillepeenar.

Peenart võivad ääristada näiteks puitprussid, paksemad lauad, maakivist või tellistest materjalid. Üldiselt on kõrgpeenar 25-45 cm kõrge, kuid kõrgus ja pindala varieeruvad vastavalt aia elementidele ja ruumile. Kõrgem peenar soodustab drenaaži ja lisab juurtele kasvuruumi. Peenar võib olla nii maapinna peal kui ka maapinnast kõrgemal jalgade peal või seina külge kinnitatud.

Kõrgpeenar

Eelised
-------

Kõrgpeenral on võimalik taimi varem kasvatama hakata, sest erinevalt tavalisest peenrast soojeneb selles keskkonnas muld kiiremini ning vee äravool on efektiivsem, ei teki liigniiskust. Kõrgpeenrad on paremini kaitstud kahjurite eest nagu mullamutid, teod, koerad, linnud jms, sest peenraäärised loovad barjääri kahjurite ja taimede vahele. Samuti on kõrgpeenras taimed tihedalt istutatud, mistõttu on umbrohul vähem kasvuruumi. Umbrohtu sobib tõrjuda ka multši või geotekstiiliga, mis piiravad umbrohu kasvamiseks vajalikke tingimusi. Kuna peenral ei saa kõndida, on muld tänu vähesele tallamisele õhulisem ja juurtel rohkem kasvuruumi. Olenevalt peenra ehitusest ja asukohast on seda lihtne harida näiteks vanematel inimestel, sest see nõuab vähem füüsilist pingutust.

Taimed ja muld
--------------

Kõrgpeenras saab kasvatada taimi tihedamalt ning ruumikasutus on efektiivsem. Vastavalt taimede vajadustele on võimalus valida sobiv muld. Selline peenar on sobilik ka tarbetaimede kasvatamiseks nagu köögiviljad, salatid, supiroheline, maasikad. Kõrgpeenrad sobivad hästi eritingimusi nõudvatele taimedele. Näiteks alpitaimed, mis eelistavad sooja pinnast ja kannatavad ka talvist külma, kuid mitte liigniiskust. Kõrgpeenar on eelistatud ka turbapeenra rajamiseks, et tekitada happeline keskkond. Selline peenar tuleb ääristada puitserva, puupakkude või maakividega, põhjast vooderdada vett läbilaskva materjaliga ning täita turba või hapulembelistele taimedele mõeldud mullaseguga.

Viited
------

1. ↑  "What Is a Raised Bed, Anyway?". *miraclegro.com*. Vaadatud 11.05.2022.
2. 1 2  "Lihtne kõrgpeenar". *aiaidee.ee*. 16. september 2011. Vaadatud 11.05.2022.
3. ↑  Nicole Faires. "10 Excellent Reasons to Use Raised Beds in Your Garden". *learn.eartheasy.com*. Vaadatud 11.05.2022.
4. 1 2  "The Basics: Gardening in Raised Beds". *gardeners.com*. Vaadatud 11.05.2022.
**San Francisco 49ers** on Ameerika Ühendriikide Ameerika jalgpalli liigas NFL osalev meeskond. Tema kodulinn on California osariigis asuv Santa Clara ja kodustaadion Levi's Stadium.

San Francisco 49ers on nime saanud 1849. aasta California kullapalaviku järgi.

Meeskond mängib konverentsi NFC Läänedivisjonis koos Seattle Seahawksi, Arizona Cardinalsi ja Los Angeles Ramsiga. 

San Francisco 49ers asutati 1946. aastal. Meeskonna värvid on punane ja kuldne. San Francisco 49ersi logol on ovaalsel punasel kilbil valged tähed S ja F.

Oma divisjoni meistriks on 49ers tulnud aastatel 1970, 1971, 1972, 1981, 1983, 1984, 1986, 1987, 1988, 1989, 1990, 1992, 1993, 1994, 1995, 1997, 2002, 2011, 2012 ja 2019. Väljalangemismängudeni on meeskond jõudnud 25 hooajal. Konverentsi meistriks on 49ers tulnud kuus korda: 1981, 1984, 1988, 1989, 1994, 2012 ja 2019. 

Super Bowlis on 49ers mänginud kuus korda (1981, 1984, 1988, 1989, 1994, 2012 ja 2019) ja viiel esimesel korral võitnud ka karika. Finaali jõuti ka 2012. aastal alanud hooajal. 3. veebruaril 2013 peetud finaalmängus kaotas 49ers Baltimore Ravensile 31:34.

Mängijaid
---------

* Colin Kaepernick (mängujuht)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **San Francisco 49ers** |

* Koduleht
Richard Gynge 2011. aastal AIK IF-i meeskonnas
**Richard Gynge** (sündinud 1. veebruaril 1987 Tyresös) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib keskründajana Rootsi kõrgliiga klubis Växjö Lakers.

Ta alustas klubikarjääri Hammarbys, debüteerides hooajal 2005–06 Rootsi esiliigas. Rootsi kõrgliigas mängis ta esmakordselt hooajal 2006–07 Brynäs IF-i meeskonnas.

Aastatel 2008–2009 mängis ta Rootsi esiliigas IK Oskarshamni meeskonnas. Seejärel liitus ta AIK IF-iga, kellega tõusti 2010. aastal Rootsi kõrgliigasse. Hooajal 2011–12 oli Gyne Rootsi kõrgliiga suurim väravakütt (28 väravat) ning pälvis Håkan Loob Trophy.

2012. aastal liitus ta KHL-i klubiga Moskva Dinamo. Hooaja 2012–13 teises pooles mängis ta KHL-is Praha Levi ridades. 2013–2015 mängis ta KHL-is Vladivostoki Admirali meeskonnas. Seejärel naasis Gynge Rootsi kõrgliigasse, mängides hooajal 2015–16 Växjö Lakersis. Pärast seda jätkas ta karjääri taas KHL-is, liitudes üheks hooajaks Nižnekamski Neftehimikiga. Aastatel 2017–2019 mängis ta kaks hooaega Tšeljabinski Traktoris.

2019. aasta juulis liitus Gynge taas Växjö Lakersiga, kellega sõlmis kolmeaastase lepingu.

Viited
------

1. ↑  "Gynge är tillbaka". vaxjolakers.se. Vaadatud 7.5.2021

Välislingid
-----------

* Richard Gynge hockeydb.com lehel
**Valfried Treier** (1901–1984) oli eesti insener.

Uuris masinate detailide kulumist ja purunemist ning oli abrasiivkulumisalaste uuringute algataja Eestis. Tema algatusel loodi TTÜ masinaehituse aluste kateedri juurde aspirantuur ja ta juhendas kateedri aspirante.

Elulugu
-------

Valfried Treier sündis 1901. aastal. Tema isa nimi oli Nikolai.

Ta lõpetas M. Lomonossovi nimelise Auto-Traktori Instituudi Moskvas 1932. aastal. Tehnikakandidaat 1931; tehnikadoktor 1950; professor 1950.

Töötanud õppejõu ja kateedrijuhatajana Moskva Terase Instituudis.

TTÜs 1950–1955: masinaehituse aluste kateedri professor ja kateedrijuhataja 1950–55; direktori/rektori asetäitja teadusalal 1951–54.

Lahkus Eestist 1955. aastal ja töötas Valgevene Põllumajanduse Mehhaniseerimise ja Elektrifitseerimise Instituudi õppejõuna.

Kirjandus
---------

* Kleis, I. Seadmete töökindlusalaste uuringute kujunemine ja saavutusi Eesti NSV-s // Tehnilise mõtte ja tehnikahariduse ajaloo probleeme Eestis, II: Teadusuuringud, 1985, lk 15; Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tln, 1986, lk 146; Mehaanikainseneride koolitus 1918–1998. Tln, 1998, lk 51, 52, 54, 55.
**Richard-Johannes Kokk**, (1. oktoober 1904 Tallinn – 21. aprill 1977 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (vanemleitnant), ajakirja „Merendus" esimene ja viimane toimetaja.

Richard Kokk lõpetas 1924. aastal Jakob Westholmi poeglaste era-humanitaargümnaasiumi ja hakkas Tallinna Tehnikumis õppima laevaehituse erialal, kuid see eriala suleti. 1925. aastal asus õppima Sõjakooli mereväe õppekursusel, mille lõpetas 1928. aastal. Lõpetas oma kursuse parimate hinnetega ja sai Sõjaväe Ühendatud Õppeasutuste ülemalt auhinnaks mereväeohvitseri mõõga. Samast aastast teenistuses Merejõudude Staabis, 1930 – 1939 Merelaevastiku divisjonis. Alates 1936. aastast oli allveelaeval „Lembit" komandöri abi ja 1940. aastal komandöri kohusetäitja. 1. septembril 1940 vabastati omal soovil teenistusest.

Oli 1933. aastal ilmuma hakanud ajakirja „Merendus" esimeseks tegevtoimetajaks (vastutav toimetaja oli siis kaptenleitnant Vassili Martson) ning aastatel 1939 kuni 1940 selle viimaseks vastutavaks toimetajaks.

Saksa okupatsiooni ajal oli Omakaitse Ambla kompanii ülem ja Läänemaa maleva staabis, mistõttu 1944. aastal arreteeriti Nõukogude võimu poolt ja mõisteti 10+5 aastat. Vabanes 1956. aastal, elas seejärel Lehtses. Töötas kolhoosis raamatupidaja ja ökonomistina.

Auastmed
--------

* mereväe nooremleitnant - 1928
* mereväeleitnant - 1932
* vanemleitnant -- 1939

Välislingid
-----------

* Ohvitseride andmekogu
* Liivo Laanetu „Eesti meresõjalise mõtte kullafond"
**Generaadio** on apoliitiline Tartu kogukondade internetiraadio, mis toodab jutusaateid ja keskendub põhiliselt uuemale Eestis loodud muusikale. 

Generaadio toimetus ning stuudio asuvad Kultuurikvartalis Genialistide klubi ruumides aadressil Magasini 5, Tartu. Generaadio peatoimetaja on alates 27. oktoobrist 2014 Sven Paulus.

Raadiojaama tööd haldab MTÜ Generaadio, mille asutasid 24. märtsil 2014 tollane Generaadio peatoimetaja Kärt Rebane ning saatejuhid Mihkel Vinogradov ja Greete Palmiste.

Generaadio läks esmakordselt eetrisse 6. veebruaril 2014 kell 18:00 teatrisaatega "Elusamus".

Generaadio on praegu kuulatav vaid Generaadio veebisaidil, tulevikus on kavas osta sagedusluba Tartus ja selle lähiümbruses.[*viide?*]

Ajalugu
-------

Mõte Genialistide klubis tegutsevast raadiost sündis klubi programmijuhi Ahto Külveti peas. Sellest rääkis Ahto lõpuks Sigrid Saluteele, kes on ajakirjandust õppinud. Kuna Sigridil endal sellise uue tegevuse ellu viimiseks aega nappis, otsustas ta sellest omakorda 2013. aasta augustikuus Uues Õues Kärt Rebasele rääkida. Kärt võttis viimaks nõuks raadiole elu sisse puhuda. Temast sai ka Generaadio esimene peatoimetaja.

Tegijad
-------

Generaadio peatoimetaja on Raik Sõster, programmijuht Mari-Liis Leis, kommunikatsioonijuht Kaspar Aug, süsteemiadministraator Umar Zarip.

Generaadio saated
-----------------

Sügisel 2016 kuuleb Generaadios järgmiseid saateid:

* Kaks kaptenit
* Tõe monopol
* Olukorrast konnatiigis
* Koi ja täi
* Genklubis
* Meelepakend

Vaata ka
--------

* Eesti raadiojaamade loend
* Genialistide Klubi

Viited
------

1. ↑  Genialistide klubis alustas tööd raadiojaam Tartu Postimees, 11. veebruar 2014
2. 1 2  Generaadio: Raadiost generaadio.ee

Välislingid
-----------

* Generaadio veebisait
**Valeuudis** (ing k *fake news*) tähistab uudist, mis sisaldab võltsitud ja/või eksitavat materjali, kuid mida auditoorium peab tõeseks, kontrollitud faktidega usaldusväärseks uudiseks. 
Just viimane tahk eristab valeuudist libauudisest, libauudise sisu peaks auditooriumile teadaolevalt mitte tõetruu olema, näiteks 1. aprilli uudised, vastavasisulised väljaanded (nt The Onion, Lugejakiri jt) või rubriigid (Ekspressi Kranaat, Rohke Debelaki uudised jt).
Käibel on ka mõiste võltsuudis. Seda eristab valeuudisest tahtlikkus – valeuudis võib sisaldada kogemata valeinformatsiooni, võltsuudis on sihilikult petmiseks või eksitamiseks loodud uudis.

Valeuudiste suurem levik 2010ndatel on tingitud muuhulgas veebiuudiste suurenenud rollist, mis on ühtlasi muutnud uudiste ilmumise tsükli varasema asemel ööpäevaseks. Nii on ajakirjanikel ja meediatöötajatel surve kiiresti ja palju uudiseid toota, lisanduvad raskused killustatud meediamastiku ja lugeja hajutatud tähelepanuga. Sel põhjusel kannatab uudise loonute allikakriitilisus, võib koguni juhtuda, et tõlkeartiklit refereeriv autor vahendab tõsimeeli libauudist.

Valeuudiste levikul on mitmeid kahjulikke tagajärgi, muuhulgas umbusaldavad meediatarbijad uudiste kvaliteeti, meediat ja ühismeedias levivat infot. Lisaks võib sage kokkupuude valeuudistega ühiskonna moraalseid väärtusi ümber kujundada, inimesed valetamise suhtes tolerantsemaks muuta.

Viited
------

1. ↑  Himma-Kadakas, Marju (21. juuli 2017). "Alternative facts and fake news entering journalistic content production cycle". *Cosmopolitan Civil Societies: an interdisciplinary journal*. Vaadatud 06.12.2019.
2. ↑  Kaldoja, Kerttu (24. märts 2020). "Mis on valeuudis?". *ERR*. Vaadatud 12.02.2021.
3. ↑  "KUKU raadio libauudised". *KUKU raadio*. Vaadatud 06.12.2019.
4. ↑  Ennet, Priit (1. aprill 2019). "Aprillinalja tunneb ära keele järgi". *ERR Novaator*. Vaadatud 06.12.2019.
5. ↑  Sikk, Rein (4. veebruar 2021). "Naljaportaali Lugejakiri.ee pilauudiste uskujad pöörduvad isegi politseisse". *Maaleht*. Vaadatud 12.02.2021.
6. ↑  Klaassen, Maia (2018). "Vale- ja võltsuudiste avaldamine peavoolumeedias: Eesti meediaväljaannete peatoimetajate selgitused tekkepõhjustele" (PDF). Vaadatud 06.12.2019.
7. ↑  Himma, Marju (11. detsember 2018). "Soovitused ajakirjanikele: kuidas vältida võltsuudiste jõudmist ajakirjandusse". *ERR Novaator*. Vaadatud 06.12.2019.
8. ↑  Himma, Marju (4. september 2019). "Valeinfo vohamine sunnib ajakirjandust muutuma usaldusväärsemaks". *ERR Novaator*. Vaadatud 06.12.2019.
9. ↑  Oidermaa, Jaan-juhan (17. detsember 2019). "Häbitud valed kallutavad inimeste moraalset kompassi". Vaadatud 20.12.2019.

Välislingid
-----------

* "Teadur: sulaselge vale polegi nii selge" ERR Novaator, 6. mai 2020
**Genf** on linn ja vald Šveitsis, Genfi kantoni keskus. Asub Genfi järve ja Rhône'i jõe kaldal. See on Zürichi järel Šveitsi suuruselt teine linn.

Genf oli keldi hõimu allobroogide pealinn. 1026. aastast kuulus Saksa-Rooma riiki.
1814. aastal liitus Šveitsiga.

Genfis asuvad paljude rahvusvaheliste organisatsioonide peakorterid. Seal asub ka ÜRO Euroopa peakorter ja Punase Risti peakorter.

Seda on hinnatud Londoni, Frankfurti, Zürichi ja Luxembourgi järel üheks olulisemaks finantskeskuseks Euroopas.

Linnas tegutsevad jäähokiklubi Genève-Servette HC, jalgpalliklubi Servette FC ja korvpalliklubi Lions de Genève.

Vaade Genfile lõunast

Suurenda
Vaade Genfile lõunast

Vaata ka
--------

* Genfi protokoll
* Genfi lennujaam
* Grand Théâtre de Genève

Viited
------

1. ↑  , vaadatud 2.06.2020.
2. ↑  The Global Financial Centres Index 29 Financial Centre Futures, märts 2021. Lk 4

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Genf** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Genf** |

* Genfi koduleht
* Genfi turismileht
Rudolfi saar Barentsi mere kaardil
**Rudolfi saar** (vene keeles остров Рудольфа) on Franz Josephi maa kõige põhjapoolsem saar (koordinaadid: 81° 47′ 22″ N, 58° 39′ 59″ E).

Saare põhjaosas Fligely neemel asub nii saare kui ka Venemaa ja Euroopa kõige põhjapoolsem punkt. Saar kuulub Arhangelski oblasti koosseisu, selle pindala on 297 km². Rudolfi saar on peaaegu üleni kaetud jääga.

Ajalugu
-------

Nagu kogu Franz Josephi maa, avastas ka Rudolfi saare 1873. aastal Julius von Paier, kes juhtis Austria-Ungari põhjapooluse ekspeditsiooni. Saar sai nime Austria-Ungari kroonprintsi Rudolfi auks.

Aastal 1936 loodi saarel Nõukogude Liidu esimese põhjapooluse lennuekspeditsiooni baas, kust mais 1937 toimetas neli lennukit ANT-6 poolusele papaninlasi. 

Aastal 1932 rajati saarele polaarjaam, mis konserveeriti aastal 1995.

Geograafia
----------

Rudolfi saart ümbritseb Põhja-Jäämeri. Lõunas eraldab seda Oktjabrjata saartest ja Hohenloe saarest Neimaieri väin. Saare kõrgeim punkt (461 m) asub saare keskel. Saare lõunaosas paikneb Middendorfi liustik ja lääneosas Teplitse lahe ääres asub Rudolfi polaarjaam.

Välislingid
-----------

* Завершено обследование островов архипелага Франца Иосифа 1.juuli 2004
* Saarel asuvate majade pildid
* Saare kaart mõõtkavaga 1:200 000
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib liigist; perekonna kohta vaata artiklit Väikepütt (perekond)* |

---

Munad
Tachybaptus ruficollis
**Väikepütt** ehk **punakael-pütt** (*Tachybaptus ruficollis*) on pütlaste sugukonda kuuluv veelind. Ta on väikseim Euroopas pesitsev pütt.

Levila
------

Ta elab paljudel avavetel oma areaali ulatuses Euraasias, osadel Malai saartel, Uus-Guineal ja Aafrikas .

Välimus
-------

Väikepüti üldpikkus on 25–29 cm, tiibade siruulatus 40–45 cm.

Väikepüttide hundsulestik on hõlpsasti teistest liikidest eristatav: kogu keha on valdavalt tumedate toonidega, roostepunased põsed ja kael ning nokalahulaik kollakas, linnu tagakeha on valkjas. Linnu nokk on teravdunud. Väikepüti puhkesulestik on heledam kui hundsulestik: siis on kurgualune valkjas, keha küljed, kael ja põsed aga kollakaspruunid. 
Häälitsused on heledakõlalised ja sageli trillerdavad.

Eluviisid
---------

Väikepütt pesitseb oma laia levila ulatuses väikeste kolooniatena (Eestis küll mitte, sest siin on tema leviku piiriala). Väikepütt vajab pesitsemiseks varjupakkuva tiheda kaldataimestikuga veekogusid. Pesa teeb ta kalda lähedale, selles on tavaliselt neli kuni seitse muna. Väikepüti pojad on triibulised. 

Eestis on väikepütt haruldane haudelind, tema pesitsusaegset arvukust hinnatakse 10–30 paarile, talvist arvukust 0–10 isendile. Mõnikord ka talvitub jäävabadel veekogudel.

Esimesed tõestatud pesitsemised Eestis 1861. aastal Õisu järvel ja 1909.–1910. aastal Riksu järvel. Eestis pesitseb väikepütt kaks korda aastas: täiskurn on mai keskel ja juulis.

Väikepütt toitub kaladest ja veeselgrootutest, sukeldudes osavalt saagi järele.

Eestis on väikepüti vaatlemiseks head kohad Lääne-Eesti, Tartu ümbrus, Ilmatsalu kalatiigid ja Paljassaare linnuala.

Viited
------

1. 1 2 3  Jonsson, L. *Euroopa linnud*. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. 2000, lk 42–43
2. ↑
3. 1 2  Renno, O. *Eesti linnuatlas*. Tallinn: Valgus. 1993, lk 24

Välislingid
-----------

* Väikepütt andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
* Eesti veekogude "arg pardipoeg" on väikepütt, Looduskalender.ee
Leo Siiman 2017. aastal
**Leo Aleksander Siiman** (sündinud 12. oktoobril 1979 Potsdamis New Yorgi osariigis Ameerika Ühendriikides) on eesti füüsik ja pedagoogikateadlane.

Haridus
-------

Ta lõpetas 1997. aastal Western High Schooli, omandas 2001. aastal Florida Ülikoolis bakalaureusekraadi arvutiteadustes ja elektroonikas, kaitses 2008. aastal Kesk-Florida Ülikoolis doktorikraadi füüsikas väitekirjaga "Ultrashort laser pulse interaction with photo-thermo-refractive glass". Aastatel 2009–2012 oli ta järeldoktorantuuris Michigani Ülikoolis.

Teadustöö
---------

Alates 2013. aastast on ta Tartu Ülikooli haridusteaduste instituudi haridustehnoloogia vanemteadur. Alates 2019. aastast töötab ta ka Miina Härma Gümnaasiumis füüsikaõpetajana.

Uurimisvaldkonnad: uurimuslik õpe arvutisimulatsioonide abil; digipädevuse hindamine; kuidas tõhusalt kasutada pedagoogikas tänapäevaseid 3D-vahendeid (3D-arvutiprogrammid, 3D-skannerid, 3D-printerid).

Siiman on üldhariduskooli õppevahendite koostajaid, nt veebipõhises keskkonnas Go-Lab uurimusliku õppe ruum "Kas on hea olla ilus?", laborid (arvutisimulatsioonid) Sexual Selection in Guppies ja Seesaw Lab.

Ta on osalenud rahvusvahelistes uurimisprojektides (Go-Lab, Next-Lab, Uuringulaegas). 

Siiman kuulub teadusorganisatsioonidesse The Optical Society (OSA) ja The International Society for Optics and Photonics (SPIE).

Tal on üle 40 teadustrükise, 1 patent.

Viited
------

1. 1 2 3  "Leo Siiman". *ETIS*. Vaadatud 14. oktoober 2017.
2. 1 2  TÜ haridusteaduste instituut. "Haridustehnoloogia keskus". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. oktoober 2017. Vaadatud 14. oktoober 2017.
3. ↑  Miina Härma Gümnaasium. "Kooli töötajad". Vaadatud 30. november 2020.

Välislingid
-----------

* Leo Siiman, Margus Pedaste: "3D-tehnoloogia abil haridusele uus nägu" Sirp, 20. august 2014
* Taavi Eilat: "Uued 3D-skannerid laiendavad Tartu ülikooli teadlaste võimalusi" "Aktuaalne kaamera" 29. juuni 2014
* Leo Siiman: "Teadussõnumid: Teaduslik mõtlemine ja probleemide lahendamine David Klahri ideedest lähtuvalt" Õpetajate Leht, 14. jaanuar 2019
Krumpendorf and Wörthersee
**Krumpendorf am Wörthersee** (sloveeni: *Kriva Vrba*) on vald Austria Kärnteni liidumaa Klagenfurdi maaringkonnas.

Villa Haybäck
Krumpendorf asub piki Wörthersee põhjakallast, mis on Kärnteni suurim suplusjärv. Pindalalt on vald väikseim Kärntenis. Idas külgneb see liidumaa pealinna Klagenfurdiga. Krumpendorfi võib jõuda läbi kahe liiklussõlme Süd Autobahnilt (A2) Viinist Villachisse ja Itaalia piirile.

Vallaosad on Pritschitz (*Pričiče*), Krumpendorf, Drasing ja Gurlitsch II.

Ajalugu
-------

Algne nimi *Chrumpendorf* pärines tõenäoliselt kohalikust tähistusest *krumpe Felfer* (sloveeni: *vrba*), s.o. "kõver paju". Drasingi lossi, mis asus põhjapoolsel mäenõlval, on esmamainitud 1284. aastal, see võis olla lähedalasuva Moosburgi (Arnulfi loss) *Kaiserpfalzi* välise kvartali asukoht. Kunagise maapiirkonna muudab selle maaliline paik tänapäeval Krumpendorfi populaarseks sihtkohaks päevareisijatele ja turismikuurordile. 1740. aastal valminud barokse Krumpendorfi lossi kõrval on paikkonna üldilmes mitu luksuslikku hotelli ja mõisa, mis on ehitatud tüüpilises fin-de-siècle 'Wörthersee stiilis'.

Nime lisand *am Wörther See* lisati kohaliku omavalitsuse otsusega 1987. aastal, 2012. aastal muudeti *am Wörtherseeks*.

Krumpendorfi loss

Viited
------

1. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Klagenfurti maaringkonna vallad

* Ebenthal
* Feistritz im Rosental
* Ferlach
* Grafenstein
* Keutschach am See
* Köttmannsdorf
* Krumpendorf
* Ludmannsdorf
* Magdalensberg
* Maria Rain
* Maria Saal
* Maria Wörth
* Moosburg
* Poggersdorf
* Pörtschach am Wörther See
* Sankt Margareten im Rosental
* Schiefling am Wörthersee
* Techelsberg
* Zell
|  |
| --- |
| Marátha, Santalárise ja Alóda veresaun |
|  |
| Küprosetürklaste-vastaste veresaunade asukohad, 1974 |
|
| Riik |  Küpros |
| Koht | Marátha, Santaláris, Alóda |
|
| Kuupäev | 14. august 1974 |
|
|
| Sihtmärk | Küprosetürgi tsiviilelanikud |
| Liik | veresaun |
|
|
|
|
|
|
| Relv(ad) | kuulipildujad, teravad esemed |
|
|
|
|
| Hukkunuid | 126 |
|
|
|
| Vastutaja(d) | EOKA B |
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|

**Marátha, Santaláris ja Alóda veresaun** (türgi keeles: *Muratağa, Sandallar ve Atlılar katliamı*) toimus 1974. aastal Küprose konflikti ajal EOKA B küprosekreeklaste korraldatuna küprosetürklaste vastu Maráthas, Santalárises ja Alódas (*Muratağa, Sandallar ve Atlılar*).

2. septembril 1974 leidsid Türgi sõjaväelased Marátha lähedal asuvast massihauast 84/89 veresauna ohvri surnukeha. Ohvrite arvu kinnitasid ÜRO missiooni Rootsi ohvitserid. Enne rünnakut oli Maráthas 93 elanikku. Üks ellujäänu dateeris rünnaku 14. augustile 1974. Kuna Marátha massihaudade avastamisega samal ajal leiti ka Santalárise (*Sandallar*) ja Alóda (*Atlılar*) külade lähedalt massihaudasid (37 hukkunut), nimetatakse neid kolme veresauna ka ühiselt Marátha, Santaláris ja Alóda veresaunaks (126 hukkunut), mille mälestuspäevaks on Põhja-Küprose Türgi Vabariigis kuulutatud 14. august.

Viited
------

1. 1 2 3  Paul Sant Cassia: *Bodies of Evidence: Burial, Memory, and the Recovery of Missing Persons in Cyprus*. Berghahn Books, 2007, ISBN 9781845452285, lk 237.
2. 1 2  *CYPRUS: Ankara's Slow Nibble*. *Time Magazine* 16. september 1974.
3. ↑  "TKCLIST.missing.doc" (PDF). Originaali (pdf) arhiivikoopia seisuga 15. september 2011.