recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Diogo Jota 2018. aastal Wolverhampton Wanderersi särgis
**Diogo José Teixeira da Silva** (tuntud lihtsalt kui **Diogo Jota**; sündinud 4. detsembril 1996 Portos) on Portugali jalgpallur, kes mängib ründajana Inglismaa Premier League'i klubis Liverpool ja Portugali jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Portugali klubis Paços de Ferreira, mille meeskonnas debüteeris ta Portugali kõrgliigas 2015. aasta veebruaris. Esimesed kaks väravat lõi ta liigas sama aasta 17. mail mängus Académica de Coimbra vastu. Hooajal 2015–16 lõi ta Portugali kõrgliigas 12 väravat.

2016. aasta märtsis sõlmis ta viieaastase lepingu Hispaania kõrgliiga klubiga Madridi Atlético. Hooajal 2016–17 mängis ta laenul Portugali kõrgliiga klubis Porto.

2017. aasta juulis läks ta laenule Inglismaa esiliiga klubisse Wolverhampton Wanderers, kellega sõlmis 2018. aasta jaanuaris püsiva lepingu. Hooajal 2017–2018 lõi ta Inglismaa esiliigas 17 väravat ja aitas Wolverhampton Wanderersil Inglismaa kõrgliigasse jõuda. 17 väravaga oli ta sel hooajal klubi suurim väravakütt. Inglismaa kõrgliigas lõi Jota esimese värava 5. detsembril 2018 mängus Chelsea vastu. Hooajal 2018–19 lõi ta Inglismaa kõrgliigas kokku üheksa väravat.

2020. aasta septembris sõlmis ta pikaajalise lepingu Liverpooliga. Liverpooli meeskonnas lõi ta esimese värava 28. septembril mängus Arsenali vastu. Sama aasta novembris sai esimeseks mängijaks pärast Robbie Fowleri 1993. aastal, kes on Liverpooli meeskonnas oma esimese kümne mänguga löönud seitse väravat.

Portugali jalgpallikoondises tegi Jota debüüdi 14. novembril 2019 EM-i valikmängus Leedu vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 5. septembril 2020 UEFA Rahvuste Liiga mängus Horvaatia vastu.

Viited
------

1. ↑  "Liverpool FC seal signing of Diogo Jota on long-term deal". Liverpool F.C. Vaadatud 10.3.2021
2. ↑  "Seven incredible stats about Diogo Jota after his first Liverpool hat-trick". Planet Football. 3.11.2020. Vaadatud 10.3.2021

Välislingid
-----------

 Diogo Jota – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Liverpool FC mängijad  –  Premier League |
| --- |
| 

* 1 Alisson
* 3 Fabinho
* 4 Van Dijk
* 5 Konaté
* 6 Thiago
* 7 Milner
* 8 Keïta
* 9 Firmino
* 10 Mané
* 11 Salah
* 12 Gomez
* 13 Adrián
* 14 Henderson
* 15 Oxlade-Chamberlain
* 17 Jones
* 18 Minamino
* 20 Jota
* 21 Tsimíkas
* 23 Shaqiri
* 26 Robertson
* 27 Origi
* 32 Matip
* 46 R. Williams
* 62 Kelleher
* 66 Alexander-Arnold
* Treener: Klopp

 |
**Mikojan-Gurevitš MiG-15** (vene keeles МиГ-15; NATO koodnimi Fagot, kaheistmelise koodnimi Midget) on Nõukogude Liidus ehitatud ja kasutusel olnud reaktiivhävituslennuk. 

MiG-15 prototüübi esmalend toimus 1947. aastal, 1949. aastal võeti see lennuväes kasutusse. Kokku ehitati üle 12 000 lennuki, millega MiG-15 on maailmas kõige arvukam reaktiivlennuk.

Ajalugu
-------

MiG-15 oli ehitatud hävituslennukiks – õhuvõitluseks teiste lennukitega. Korea sõja alguses ilmnes, et MiG-15-l oli Koreas ÜRO vägede koosseisus lendavate USA õhujõudude hävituslennukitega võrreldes mitmeid eeliseid lennuomadustes ja tulejõus, sellega tulistati alla nii USA kolbmootoritega pommituslennukeid B-29 kui ka reaktiivhävitajaid F-80 ja F-84. Alles hävituslennukite F-86 Sabre kasutuselevõtmine, mis mõneti ületasid MiG-15 taktikalisi omadusi, suutis ülekaalu Korea õhuruumis ÜRO vägede kasuks kallutada.

Hiljem jätkas Nõukogude Liit edukalt oma lennukite tehnilist arendamist, mille käigus töötati välja ka mitu täiuslikumat MiG-15 versiooni.

Nõukogude Liit üritas hoolega varjata oma pilootide osalemist Korea sõjas. Selleks kaeti Nõukogude MiG-15-d kas Põhja-Korea või Hiina eraldusmärkidega, ning piloodid kandsid kas Põhja-Korea sõjaväe vormiriietust või tsiviilrõivaid. Raadioside jaoks anti neile paberid kirillitsas kirjutatud koreakeelsete lennundusterminitega.

1950. aastate lõpuks oli MiG-15 juba moraalselt vananenud lennuk ja asendati MiG-17-ga.

Tehnilised andmed
-----------------

MiG-15 kolmvaade
Lennuki ehitamise käigus kasutati Saksamaa kapituleerumise järel saadud uuringuid, jooniseid ja Saksamaalt Nõukogude Liitu deporteeritud lennundusinsenere. Samuti polnud Nõukogude Liidul sel ajal piisava võimsuse ja töökindlusega reaktiivmootorit, selle tootmiseks kopeeris NSV Liit Suurbritannialt ostetud Rolls-Royce Nene tsentrifugaal-kompressoriga reaktiivmootori.

* **Meeskond:** 1 (oli ka kahekohaline õppelennuk MiG-15UTI)
* **Pikkus:** 10,11 m
* **Tiivaulatus:** 10,08 m
* **Tiiva pindala:** 20,60 m²
* **Kõrgus:** 3,70 m
* **Tühimass:** 3580 kg
* **Suurim stardimass:** 6105 kg
* **Mootor:** 1× Klimov VK-1 turboreaktiivmootor, 26,5 kN
* **Kiirus:** 1031 km/h (5000 m kõrgusel)
* **Lennukaugus:** 1200 km, 1975 km tiiva-aluste lisapaakidega
* **Lennulagi:** 15 500 m
* **Relvastus:** 2 x NR-23 automaatkahurit (23 mm) ja üks automaatkahur NL-37 (37 mm)
**Joosep Aavik** (17. november 1899 Kuressaare – 20. november 1989 Tallinn) oli eesti organist, koori- ja orkestrijuht ning muusikaõpetaja.

Joosep Aavik lõpetas 1919. aastal Saaremaa Eesti Segagümnaasiumi. Õppis 1919–1920 Tallinna Kõrgemas Muusikakoolis Peeter Süda oreliklassis, 1920–1923 Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas keemiat ja samal ajal Tartu Kõrgemas Muusikakoolis, 1923–1927 Tallinna Konservatooriumis (lõpetas A. Topmani oreliklassi).

Aastatel 1923–1925 töötas Tallinnas Hans Kubu eragümnaasiumis muusikaõpetajana, Estonia muusikaosakonnas koori repetiitorina, Muusikalehe korrektorina ja Tallinna Konservatooriumis elementaarteooria- ja solfedžoõpetajana. 1927. aastal kolis Tartusse ja oli 1927–1929 Tartu Ülikooli kiriku organist ja segakoori Cantate Domino koorijuht, 1928 Tartu ühiskommertsgümnaasiumis ja kaubanduskoolis õpetaja. Aastatel 1929–1964 töötas Saaremaa koolides, sh Kuressaare naiskutsekoolis, Kuressaare 6-klassilises algkoolis ja 1. keskkoolis muusikaõpetajana, 1969–1970 Kuressaare lastemuusikakoolis muusikaliteratuuri-, solfedžo- ja klaveriõpetajana.

Tegutses Saaremaal ka organistina kirikutes, juhatas 1931–1933 Kuressaare suveorkestrit, 1929–1935 Kuressaare Eesti Seltsi segakoori, 1945–1964 Kingissepa kultuurimaja segakoori ja kommunaaltöötajate ametiühingu naiskoori. Võttis kooridega osa kõigist laulupidudest, oli aastast 1932 Saaremaa laulupäevade üldjuht.

Avaldas muusikaarvustusi Saaremaa ajalehtedes, Postimehes ja Muusikalehes. Kirjutas soololaule, segakoorilaule ja "Romansi" sümfooniaorkestrile.

Viited
------

1. ↑  Vilistlased. Kuressaare Hariduse Kooli veebisait.

Välislingid
-----------

* Online Encyclopedia *ENTS.ee*
* Joosep Aavik 100 *Videvik*
Estonia-3M
Estonia-3M tagantvaade
**Estonia-3M** oli elektronlampidel töötav radioola, mis töötati välja Tallinna Raadio-Elektroonika Konstrueerimisbüroos (TREKB) ning mida toodeti Tallinnas tehases Punane RET.

Valjuhääldid olid paigutatud kummalegi kasti küljele nagu stereofoonilise heli edastamise jaoks, kuid tegelikult oli radioola monofooniline. Selline valjuhääldite paigutus andis aga teatava pseudostereofoonilise efekti ka monofoonilise heli korral. Võrreldes eelneva mudeliga Estonia-3 oli aga madalamate helisageduste taasesitus tunduvalt halvem kasti väiksema mahu tõttu.

Juba eelnenud mudel Estonia-3 oli stereofoonilise raadiovastuvõtu suunas orienteeritud, ja talle sai külge ühendada stereodekooderi koos kahekanalilise lisavõimendiga (ehk omaaegses venekeelses keelepruugis "stereopristavka"). Mudelil Estonia-3M oli samuti välise stereodekooderi külgeühendamise võimalus.

Järgmise mudeli Estonia-4 kohta vastav info puudub. Stereofooniline oli aga radioola Estonia järgmine mudel Estonia Stereo, ja kõik järgnevad mudelid, mis hakkasid kandma NSV Liidus selleks ajaks kehtima hakanud standardiseeritud tüübinumbreid 005 (Estonia 005) kuni 010 (Estonia 010).

Viited
------

1. ↑  *Ajakiri "Радио", 1965, nr 6*. Moskva. Lk 27.
**Miklós Ybl** (6. aprill 1814 Székesfehérvár – 22. jaanuar 1891 Budapest) oli Ungari arhitekt. Ta oli 19. sajandi teise poole Ungari mõjukaim arhitekt. Tema tuntuim teos on Budapestis asuv Ungari Riigiooper (1875–1884).

Pärast polütehnikumi lõpetamist Viinis sai Yblist 1832. aastal arhitekt Mihály Pollacki assistent. Aastail 1836–1840 töötas ta Henrik Kochi büroos. Seejärel õppis ta Münchenis ja Itaalias. Pärast kodumaale naasmist hakkas ta koostööd tegema Mihály Pollacki poja Ágostiga. Nad renoveerisid krahv Lajos Batthyányle kuulunud Ikervári lossi. Tema esimeseks põhitööks jäi siiski Fóti kirik, mis ehitati aastail 1845–1855.

Tema varajased suured projektid olid romaanipärases stiilis, mõjutatuna idamaistest motiividest. Kuigi romaani kujundeid esineb ka tema hilisemates hoonetes, hakkas ta pärast teist õppereisi Itaaliasse 1860. aastast huvi tundma itaalia renessanss-stiili taaselustamise võimaluse vastu. Seetõttu projekteeris ta mitmeid uusrenessansshooneid. Paljud tema hooned on tänapäevalgi Budapesti linnapildi määravateks elementideks: Püha Istváni basiilika (1867–1891), Várkert Bazár, Ráci ravitermid, endine Fővámház (1871–1874) ning Buda palee troonisaal ja selle Krisztinavárosi-poolne hoonetiib. Samuti ehitati tema juhatusel Austria-Ungari provintsidesse lugematul hulgal kirikuid, kortereid ja losse.

Tema järgi nimetati 1953. aastal asutatud arhitektuurialane ungari aastapreemia.

Endine Fővámház
Buda palee hoonetiib, mis jääb Krisztinavárosi poole

Välislingid
-----------

 Miklós Ybl – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib tegelasest; Sophoklese näidendi kohta vaata Antigone (Sophokles); Anouilh' näidendi kohta Antigone (Anouilh); lindude perekonna kohta Antigone (perekond).* |

---

*Antigone*
**Antigone** (vanakreeka keeles Ἀντιγόνη) oli vanakreeka mütoloogias Teeba kuninga Oidipuse ja tema naise Iokaste tütar, Ismene, Eteoklese ja Polyneikese õde.

Kui Oidipus suundus pagendusse, oli Antigone talle saatjaks. Kui Antigone pärast isa surma Teebasse naasis, oli tema vendade vahel puhkenud tüli Teeba trooni pärast. Polyneikes läks koos oma kaaslastega Eteoklese vastu sõjaretkele (seitsme sõjaretk Teeba vastu) ning lahingus langesid mõlemad vennad. Teeba uus valitseja, Antigone onu Kreon keelas Polyneikese surnukeha matta, sest ta oli võidelnud oma kodulinna vastu. Antigone, kes pidas jumalikke seadusi inimlikest ülemaks, sooritas keelust hoolimata matmisrituaali, puistates Polyneikese kehale mulda. Kui valvurid selle avastasid, pühkisid nad surnukeha uuesti puhtaks ning jäid varitsema. Öösel tuli Antigone taas matmisrituaali sooritama ning ta võeti kinni. Karistuseks müüriti ta kaljukoopasse, kus poos end üles. Sellest teada saanud, tappis end ka Antigone peigmees, Kreoni poeg Haimon.
**Joosep Parktal** VR II/3 (25. mai (vkj)/ 6. juuni 1889 Klaukse talu, Vanaküla, Kõnnu vald, Kuusalu kihelkond, Harjumaa – 24. aprill 1919 Varstu küla juures, Mõniste vald, Hargla kihelkond, Võrumaa) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).

Ta lõpetas Tallinna Nikolai Gümnaasiumi ning õppis aastatel 1912–1914 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Ta kuulus Eesti Üliõpilaste Seltsi.

Vabadussõjas teenis ta algul Varustusvalitsuses, siis Soomusrongide Divisjoni Tagavara Pataljoni 2. dessantroodus. Ülendati leitnandiks 19. märtsil 1919.

Joosep Parktal langes 24. aprillil 1919 Varstu küla juures ning maeti 4. mail 1919 Loksa kalmistule.

Tunnustus
---------

* 17. august 1920 – Vabaduse Risti II liigi 3. järk

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

* 20. augustil 1939 avati mälestusmärk Joosep Parktali sünnikohas Klaukse talus.

Viited
------

1. ↑  Tartu Ülikooli üliõpilaskonna teatmik. *Album Academicum Universitatis Tartuensis* 1889–1918. 2. köide. Tartu 1987. Lk 272
2. ↑  Leinakuulutus. Päevaleht, 17. mai 1919. Lk 4
3. ↑  Eesti Vabariigi teenetemärkide kavalerid

Välislingid
-----------

* Joosep Parktal Eesti ohvitseride andmekogus



]
CCTV peakorter Pekingis.
**China Central Television (CCTV)** on Hiina avalik-õiguslik ringhäälinguorganisatsioon. CCTV-l on 50 kanalist koosnev võrk, mis edastab erinevaid programme ja on kättesaadav enam kui miljardile vaatajale kuues erinevas keeles. Enamik selle programme on segu uudistest, dokumentaalfilmidest, ühiskondlikust haridusest, komöödiast, meelelahutusest ja draamast, millest suurema osa moodustavad Hiina seebiooperid ja meelelahutus.

CCTV loodi 1. mail 1958 riigile kuuluvaks uudiste ja avaliku arvamuse juhtimisagentuuriks, mis tegutses Hiina kommunistliku partei suupillina. CCTV-l on mitmesugused funktsioonid, nagu uudistesuhtlus, sotsiaalne haridus, kultuur ja meelelahutusteabe teenused. Riikliku televisioonina vastutab see nii Hiina Kommunistliku Partei Keskkomitee kui ka Riiginõukogu ees.

Kanalid
-------

* CCTV-1
* CCTV-2
* CCTV-3
* CCTV-4
* CCTV-5
* CCTV-5+
* CCTV-6
* CCTV-7
* CCTV-8
* CCTV-9
* CCTV-10
* CCTV-11
* CCTV-12
* CCTV-13
* CCTV-14
* CCTV-15
* CCTV-16
* CCTV-17
* CCTV-4K

### CGTN

* CGTN
* CGTN Arabic
* CGTN Documentary
* CGTN French
* CGTN Russian
* CGTN Spanish
* CGTN America
* CGTN Africa

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
Willi Orban (2011)
**Vilmos Tamás Orbán** (tuntud kui **Willi Orbán**; sündinud 3. novembril 1992 Kaiserslauternis) on Saksamaal sündinud Ungari jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis RB Leipzig ja Ungari jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri 1. FC Kaiserslauternis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 1997. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Saksamaa kõrgliigas hooajal 2011–12. Esimese värava Kaiserslauterni põhimeeskonnas lõi ta 12. mail 2013 Saksamaa esiliiga mängus Jahn Regensburgi vastu.

2015. aasta mais liitus ta Leipzigiga, mis mängis siis veel Saksamaa esiliigas. Alates hooajast 2016–17 on ta Leipzigiga mänginud Bundesligas.

2014. aastal pidas Orbán kaks mängu Saksamaa kuni 21-aastaste koondises. 2018. aasta oktoobrist mängib ta aga Ungari koondises, kus tego debüüdi 12. oktoobril 2018 mängus Kreeka vastu. Esimese värava lõi ta koondisesärgis 15. novembril 2018 UEFA Rahvuste Liiga mängus Eesti vastu.

Orbani isa on ungarlane ja ema Poola päritolu.
**William Payne Alston** (29. november 1921 Shreveport, Louisiana – 13. september 2009 Jamesville, New York) oli Ameerika Ühendriikide filosoof. Ta oli kristlike filosoofide ühingu Society of Christian Philosophers (1978) ning väljaande Faith and Philosophy (1984) kaasasutaja.

Elulugu
-------

Alston sündis Shreveportis 1921. aasta novembris Eunice Shcoolfieldi ja William Alstoni peres. Ta lõpetas 15-aastaselt keskkooli ning asus Centenary kolledžis klaverit õppima, kus ta omandas 1942. aastal bakalaureusekraadi. Teise maailmasõja ajal teenis ta Põhja-Californias sõjaväeorkestris. Pärast sõjaväest vabanemist võeti ta vastu Chicago Ülikooli filosoofia doktoriõppesse. Väitekirja kaitses ta Alfred Northi metafüüsikast ning omandas doktorikraadi 1951. aastal. Seejärel õpetas mitmes ülikoolis: Michigani Ülikoolis (1949–1971), Rutgersi ülikoolis (1971–1976), Illinoisi Ülikoolis (1976–1980) ning Syracuse'i Ülikoolis (1980–1992). Ta õpetas 50 aastat, aastal 1992 läks pensionile ning pälvis emeriitprofessori aunimetuse.

Alston tegeles analüütilise filosoofia ja epistemoloogiaga. 

Karjääri aktiivsemal perioodil oli Alston American Philosophical Associationi, Society for Philosophy and Psychology ja Society of Christian Philosophersi president. Alston on tuntud tööde poolest keelefilosoofias, epistemoloogias, metafüüsikas ja religioonifilosoofias.

Isiklikku
---------

Alstonil oli abikaasa Valerie, tütar Ellen (John) Danelly, lapselapsed Patrick ja Anna Donnelly ning kasulapsed Marsha (Gary) Dysert, James (Nancy) ja Kathleen (Blair).

Ta suri 2009. aasta septembris Jamesville’i hoolduskodus 87-aastaselt.

Bibliograafia
-------------

* "Beyond "Justification": Dimensions Of Epistemic Evaluation", Ithaca, NY: Cornell University Press, 2005.
* "A Sensible Metaphysical Realism (The Aquinas Lecture, 2001)", Milwaukee, WI: Marquette University Press, 2001.
* "Illocutionary Acts and Sentence Meaning", Ithaca, NY: Cornell University Press, 2000.
* "A Realist Conception of Truth", Ithaca, NY: Cornell University Press, 1996.
* "Epistemic Justification: Essays in the Theory of Knowledge", Ithaca, NY: Cornell University Press, 1996.
* "The Reliability of Sense Perception", Ithaca, NY: Cornell University Press, 1993.
* "Perceiving God: The Epistemology of Religious Experience", Ithaca, NY: Cornell University Press, 1991.
* "Divine Nature and Human Language: Essays in Philosophical Theology". Ithaca, NY: Cornell University Press, 1989.
* "Philosophy of Language", Englewood Cliffs, Prentice Hall, 1964

Viited
------

1. 1 2  "William Alston". Vaadatud 28.10.2018.
2. 1 2  "ALSTON, William Payne (1921- )" (PDF). *The Dictionary of Modern American Philosophers. Thoemmes Press*. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 9.05.2016. Vaadatud 28.10.2018.
3. 1 2 3  News Staff (2009). "Emeritus professor of philosophy William Payne Alston dies". *Syracuse University News*. Vaadatud 28.10.2018.
**Joosep Meibaum** (pseudonüüm **J. Meig**; 16. aprill (vkj)/ 28. aprill 1895 Laius-Tähkvere vald, Tartumaa – 7. oktoober 1941 Tartu lähistel) oli Eesti poliitiline aktivist.

Ta astus Gattšina reaalkooli võltsitud küpsustunnistusega Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas ja õppis seal aastail 1920–1924, oli Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.

26. novembril 1928 mõistis Tallinna-Haapsalu Rahukogu ta küpsustunnistuse võltsimise eest kolmeks aastaks vangiroodu. Ta vabastati ennetähtaegselt 1931. aastal.

1932. aastal avaldas ta J. Meigi nime all raamatu "Meie eluraskused" ja 1933. aastal "Põletavaist nähtusist meie elus", milles ta esitas süüdistusi valitsuse ja Riigikogu vastu. Kuna ta ei suutnud oma väiteid tõestada, mõistis Tartu-Võru Rahukogu 19. oktoobril 1934 ta kaheks kuuks vangi. Varem, 12. jaanuaril 1934, oli Tartu-Võru rahukogu karistanud teda valekaebuse tõstmise eest oma kirjastaja Karl Puusepa vastu kolmenädalase arestiga.

Ta oli Eesti Rahvusfašistide Kogu asutaja, kuid jaanuaris 1933 heideti ta kogust välja.

27. septembril 1935 mõistis Sõjaringkonnakohus Joosep Meibaumi vaps-terroristide protsessil kuueks aastaks vangimajja.

1941. aastal leidis ta, et Eestil peaks olema oma natsipartei. Partei lipp pidi olema sinine, sellel valgel ringil must haakrist. Hiljem said kavandatava partei liikmed teada, et Joosep Meibaum on NSV Liidu spioonina hukatud.

Edgar Aavik väitis 1970. aastail, et 1941. aastal moodustati Tartus Eesti valitsus, mille peaminister oli Joosep Meibaum, kes olevat saanud selleks volituse Jüri Uluotsalt.[*viide?*]

Teosed
------

* 1932 - J. Meig. "Meie elu raskused, nende põhjused ja kõrvaldamise võimalused : rahva elu paremale järjele tõstmise küsimuste selgitamiseks". Tartu 1932. 2. trükk: Tartu 1933
* 1933 - J. Meig. "Põletavaist nähtusist meie elus : meie olukorra paremale järjele tõstmise küsimuste selgitamiseks". Tartu 1933

Viited
------

1. 1 2  Eesti Rahvusarhiiv, RA ERA.R-64.1.89, leht 58p, 59
2. ↑  "Mees võltsitud haridustunnistusega". Rahvaleht, 29. november 1928, nr 141, lk 2
3. ↑  Võltsitud küpsustunnistusega ülikooli. Kaja, 29. november 1928, nr 281, lk 6
4. ↑  "Skandaalid Tartu "fascistidega". Uue organisatsiooni juhiks vangirooduga karistatud endine kooliõpetaja. Kes on J. Meibaum-Meig?". Uudisleht, 12. november 1932, nr 133, lk 3
5. ↑  Fashist Meibaum sai 2 kuud. Vaba Maa, 20. oktoober 1934, nr 247, lk 6
6. ↑  "Eesti Mussolini" süüpingil. Vaba Sõna, 13. jaanuar 1934, nr 9, lk 8
7. ↑  Eilsest tänaseni. Rahvaleht, 14. jaanuar 1933, nr 6, lk 3
8. ↑  Riigipöörajad 1–6 aastaks vangimajja. Vaba Maa, 28. september 1935, nr 229, lk 4

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Eesti biograafiline andmebaas ISIK
* "(Tartu Vabadussõjalaste Liidu juht) Joosep Meibaum arreteerituna". Foto: 1935. Eesti Rahvusarhiivi Filmiarhiiv, RA EFA.222.A.249.97
* Pekka Erelt. "Terrorist Eesti Mussolini tahtis Pätsi gaasitada". Eesti Ekspress, 11. oktoober 2017
**Antifašism** on fašismi (sealhulgas natsionaalsotsialismi) vastane ühiskondlik liikumine, mis tekkis vastukaaluks fašismile. Pärast II maailmasõda on antifašistide püüdeks fašismi (natsionaalsotsialismi) ja antisemitismi taassünni vältimine, mis pole aga siiski õnnestunud. Rahvusvaheline antifašistlik liikumine ühendab paljusid erineva maailmavaatega inimesi. 

Antifašistlik liikumine jaguneb traditsiooniliselt liberaalseks antifašismiks ja võitlevaks antifašismiks, mis aktsepteerib võitluse meetodina ka vägivalda ning muid ebaseaduslikke meetodeid. Liberaalne antifašism kasutab võitluses ainult vägivallatuid ja seaduslikke meetodeid.
Mõlemat on kritiseeritud oma meetodite tõttu – paljud peavad vägivaldseid meetodeid sobimatuks, kuid samas kritiseeritakse liberaalse antifašismi liigset sõltuvust võimudest.

Antifašiste
-----------

* Mordechaj Anielewicz
* Jean de Boe
* Willy Brandt (SAP/SPD)
* Albert Camus
* Emil Carlebach (1914–2001)
* Buenaventura Durruti
* Karl Einstein
* Walter Fisch
* David Frankfurter
* Etty Gingold
* Peter Gingold
* Kurt Goldstein
* Wilhelm Hammann
* Alfred Hausser (1912–2003)
* Walter Hochmuth (1904–1979)
* Erich Honecker
* Ernst Kirchweger
* Jakob Kindinger
* Eugen Kogon
* Johann Koplenig
* Uno Laht
* Agustin Remiro Manero
* Jean Moulin
* Oskar Müller
* George Orwell
* Anti Pathique
* Adrien Perrissaguet
* Christian Pineau
* Jean-Paul Sartre
* Hannie Schaft
* Richard Scheringer
* Emil Schmidt
* Lotte Schmidt
* Willy Schmidt (1911–2003)
* Kurt Schumacher
* Fritz Selbmann
* Josip Broz Tito
* Allan Vainola
* Walter Vielhauer
* Nancy Wake
* Eleonore Wolf

Vaata ka
--------

* Antikommunism
**Mulla happesus** on mulla omadus, mis sõltub vesinik- ja alumiiniumioonide ning dissotsieerumata hapete sisaldusest mullas.

Dissotsieerumata hapete sisaldumine mullas oleneb mulla lähtekivimist ning osaliselt ka orgaanilise aine muundumisest mullas (nt kõdunemine).

Mulla happesust saab reguleerida väetamise, lupjamise ja viljavahetusega.

Mulla happesust saab liigitada kahte kategooriasse aktiivsuse põhjal aktiivseks ja passiivseks, passiivne mullahappesus jaguneb veel asendushappelisuseks ja hüdrolüütiliseks happelisuseks.

Aktiivne mulla happesus
-----------------------

Aktiivset happelisuse põhjustajaks on vesinikioonid mullalahuses. 

Mulla aktiivset happesust väljendab mulla reaktsioon, mida kirjeldatakse logaritmilise suuruse pH kaudu. Selle järgi jagunevad mullad tugevalt, mõõdukalt ja nõrgalt happelisteks.

Passiivne mulla happesus
------------------------

Potentsiaalset ehk varjatud ehk passiivset mulla happesust põhjustavad neeldunud vesiniku- või alumiiniumiioonid ning dissotsieerumata happed.

### Asendushappesus

Asendushappelisus on põhjustatud neutraalsooladelahuste poolt, mis tõrjuvad mulla koostisest välja vesinik- ja alumiinuimioonid. Need samad alumiiniumioonid on kahjulikud enamikule kultuurtaimedele.

### Hüdrolüütiline happesus

Hüdrolüütilist happesust põhjustavad läbi aluseliste soolade hüdrolüüsi mulla koostisest väljatõrjutud ioonid.

Viited
------

1. ↑  Loit Reintam. Märksõnad mullateadusest ja ökoloogiast
2. 1 2 3  "Eesti entsüklopeedia: Mullahappesus" (eesti keel). Vaadatud 22.05.2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
3. 1 2  Loit Reintam. "Märksõnu ökoloogiast ja maateadusest" (eesti keel). Vaadatud 22.05.2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
|  |
| --- |
|  **Kergejõustik** |
| Riik |  | Soome |
|  |
| 18. koht | 1992 | Seitsmevõistlus |
|  |
| 15. koht | 1993 | Seitsmevõistlus |
|  |
| 15. koht | 1994 | Seitsmevõistlus |

**Helle Aro** (kuni 1986 **Helle Saadlo**; sündinud 9. detsembril 1960; Lohu, Kohila külanõukogu, Rapla rajoon) on endine eesti ja Soome kergejõustiklane.

Ta õppis Hagudi 8-klassilises koolis ning lõpetas 1980. aastal Tallinna Spordiinternaatkooli ja 1984. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonna.

Sportlasena
-----------

### Eesti NSV meistrivõistlustel

Aastatel 1979–1985 võitis ta Eesti NSV meistrivõistlustel hüpetes, tõkkejooksus ja viievõistluses individuaalselt kokku 8 medalit (4 sisehallis) ja oli teatejooksus 4 korda Eesti NSV meister.

### Soome meistrivõistlustel

Aastatel 1992 ja 1993 oli ta Soome meister seitsmevõistluses. Ta on olnud aastatel 1990 ja 1992 Soome sisemeister naiste viievõistluses. Ta on saanud Soome meistrivõistlustelt kergejõustikus veel 9 medalit (neist 4 sisehallis).

### Kaasaegsetel olümpiamängudel

Ta sai Soome esindajana naiste seitsmevõistluses 1992. aasta Barcelona olümpiamängude kergejõustikuvõistlustel 18. koha.

### Maailmameistrivõistlustel

Ta sai Soome esindajana naiste seitsmevõistluses 4. kergejõustiku maailmameistrivõistlustel (Stuttgart, 1993) 15. koha.

### Euroopa meistrivõistlustel

Ta sai Soome esindajana naiste seitsmevõistluses XVI Euroopa meistrivõistlustel kergejõustikus (Helsingi, 1994) 15. koha.

Hilisem elukäik
---------------

Ta töötab Helsingis soome-vene koolis tütarlaste kehalise kasvatuse õpetajana.

Viited
------

1. 1 2 3  Biograafia ESBL-is (vaadatud 01.04.2015)
2. ↑  "25. suveolümpiamängude kergejõustiku naiste seitsmevõistlus. Barcelona 1962. Tulemused inglise keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. veebruar 2010. Vaadatud 25. aprillil 2018.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Helle Aro sporditulemused
* Helle Aro veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Deivil Tserp. "Helle Aro: „Kõik arvasid, et töötan KGBs! Tundus imelik, et sain esimese kutsega Soome elama!"". Õhtuleht, 25. aprill 2018
**Mulla erosioon** on mulla ja selle lähtekivimi ärauhtumine ajutise vooluveega või lendumine tuulega. See tähendab, et peamised mulla erosiooni tekitajad on tuul ja vesi.

Mulla erosiooni esinemine looduses
----------------------------------

Mulla erosioon on sage põllumajanduslikes piirkondades, järskude nõlvadega mägedes, suure sademete hulgaga piirkondades ja samuti piirkondades, kus on metsaraie levinud.

Mulla erosiooni tekke põhjused
------------------------------

Mulla erosiooni võib tekitada põllumajandus, sest põllumaade kündmine muudab mullaosakesed väiksemaks ning seeläbi on põllumajanduslikes piirkondades suurem erosiooni võimalus.
Samuti võib mulla erosiooni mõjutada kliima ja selle muutumine:

* sademete koguhulga intensiivsuse suurenemine
* mullaosakesi siduva organiilise aine vähenemine
* temperatuuritõus talvel, mis põhjustab rohkem sademeid ja suurema hulga mulla erosiooni
* mulla erosiooni tekitab ka geograafiline asetus – näiteks ilma taimkatteta järskudel nõlvadel toimub erosioon kiiremini kui laugetel aladel.

Mulla erosiooni tagajärjed
--------------------------

Mulla erosioon võib tekitada pikas perspektiivis kõrbestumist, samuti ka vähendab põllumaa tootlikkust ning võib ka mõjutada veeteede ummistumist setetega.

Viited
------

1. ↑  Eesti entsüklopeedia.. VE, 2006
2. ↑  Styczen, M.E. & Morgan, R.P.C. "Engineering properties of vegetation". Slope Stabilization and Erosion Control: A Bioengineering Approach, 1995. Taylor & Francis
3. ↑   Toy, Terrence J. Soil Erosion: Processes, Predicition, Measurement, and Control. John Wiley & Sons. p. 1, 2002
**Porphyriose puu** (*arbor porphyrii*) on filosoofias soo-liigisuhtel põhinev vahend "olemise astmete" (*scala praedicamentalis*) illustreerimiseks. Selle leiutas 3. sajandil tegutsenud kreeka uusplatooniline filosoof ja loogik Porphyrios.

Porphyrius soovitas puukujulist struktuuri kasutada oma sissejuhatuses (*Isagoge*) Aristotelese "Kategooriatele". Ta esitas Aristotelese kategooriate sisese klassifikatsiooni viisil, mida hiljem on kasutatud paljudes puuskeemides ja muudes dihhotoomsetes jaotustes. Porphyriose puu näitab, et liike defineeritakse lähima soomõiste (*genus proximum*) ja liigierisuse (*genus et differentia*) kaudu ning see loogiline protsess jätkub kuni madalaima liigini, mida pole enam võimalik dihhotoomselt jaotada. Porphyriose enda teostest ei leia ühtegi diagrammi pilti, kuid Aristotelese kategooriaid kirjeldavaid diagramme on joonistatud tema kirjelduse järgi hiljem. 

Porphyriose "Sissejuhatus" oli algselt kirjutatud vanakreeka keeles; 6. sajandi teisel poolel tõlkis Anicius Manlius Severinus Boethius selle ladina keelde. Boethiuse tõlkest sai keskaja filosoofilise loogika tüvitekst. Loogikaüliõpilased käsitlesid Aristotelese kategooriaid Porphyriose tekstile tuginedes kuni 19. sajandi lõpuni.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib põllu ettevalmistamisest; maaharimiseks võidakse nimetatakse ka maaviljelust* |

---

**Mullaharimine** ehk **maaharimine** on tegevuste kogum, mille sisuks on põllupinna ettevalmistamine taimekasvatuseks.

Minimeeritud harimine
---------------------

Minimeeritud harimisvõtetega jääb koristusjärgsest põhust 15–30% mulla pinnale ehk 560–1100 kilogrammi põhku hektari kohta. Selliste agrotehniliste võtete kasutamisel võib hiljem vaja minna kultivaatorit või mõnda muud harimisriista.

Maaharimine jaotatakse sageli kaheks: minimeeritud harimiseks ja künnipõhiseks harimiseks. Nende kahe maaharimis viisi vahel kindel piir puudub, kuna masinad on väga erinevad ning töötavad eri sügavustel. Üldiselt on minimeeritud harimine maapinnalähedane, ei minna harimisega sügavale. Künnipõhise harimise puhul haritakse mulda sügavamalt, kogu künnikihi ulatuses. Künnipõhise harimisega käib üldiselt kaasas ka põhjalik külvipinna viimistlemine, et saavutada piisavalt tasane pind ja luua põllumajanduskultuuridele piisavalt hea kasvu keskkond. Mõlemad harimisviisid on väga laialdaselt kasutusel ning mõlemal on oma eelised ja puudused.

Intensiivne harimine
--------------------

Intensiivne harimine jätab mulla pinnale maksimaalselt 15% koristusjärgset põhku ehk kuni 560 kg/ha. Sellist harimisviisi nimetatakse ka tavaviljeluseks. Intensiivse harimise juures kasutatakse mitmesuguseid tööagregaate nagu libisti, randaal või ader. Lisaks kasutatakse veel ka äket, põllurulle ja mullafreese külvi ettevalmistamisel. Võimalusi on mitu.

Maaharimise viisid
------------------

### Kündmine

**Plussid:**

* Et seemne külvamine oleks lihtsam, siis mulla pealmine kiht õhustatakse
* Toitainete, orgaanilise aine ja saagikoristusjäätmete viimine mulda
* Umbrohu hävitamine
* Mulla kuivemaks muutmine enne külvi
* Sügisene künd aitab talvel mulda murendada (külmumine ja sulamine), mis tagab külviks tasasema pinnase

**Miinused:**

* Mulla kuivamine enne külvi
* Vee imendumine mulda langeb
* Keemiline neeldumine
* Vähendab mulla orgaanilist ainet
* Mikroobide, vihmausside, sipelgate jne arvukus langeb
* Mullaagregaatide lagundamine
* Mulla tihenemine
* Eutrofeerumine
Port-au-Princ'i statelliidipilt
**Port-au-Prince** on Haiti pealinn, suurim linn, majanduskeskus ja suurim sadamalinn, Läänedepartemangu keskus looduslikult kaunis kohas Gonaїves'i lahe ääres.

Suur osa linnast hävis 2010. aasta Haiti maavärinas, nii et linn on tarvis uuesti üles ehitada.

Rahvastik
---------

### Elanike arv

Elanike arv oli 1995. aasta andmetel 846 200, 1986. aasta hinnangul 457 600. 

### Sotsiaalsed olud

Eliit elab põhiliselt kesklinnas. Keskklass praktiliselt puudub. Mustanahalised linnatöölised on väga vaesed ja elavad veel halvemini kui talupojad. Maalt voolab inimesi pidevalt juurde, mis teeb olukorra veel hullemaks. Vaestelinnaosades on kohalikeks keskusteks voodoo-preestrite majad. 

Port-au-Prince on ainuke Haiti linn, kus on kanalisatsioon.

Majandus
--------

Port-au-Prince'is või linna lähistel toodetakse kangaid, puuvillaseemneõli, jahu, suhkrut, seepi ja tsementi. Linnast eksporditakse kohvi ja suhkrut. 

Linnas on mitmeid luksushotelle. Port-au-Prince'il on lennuühendus peamiste Kariibi mere saartega, Kanada, USA ja Šveitsiga. Turismiäri on sõltuvuses poliitilisest olukorrast.

Haridus
-------

Port-au-Prince'is on Haiti Ülikool (asutatud 1944).

Vaatamisväärsused
-----------------

2010. aasta Haiti maavärinas said paljud linna vaatamisväärsused kannatada. 

Port-au-Prince'is leidub nii tavalisi büroohooneid, viktoriaanlikke piparkoogimaju kui ka modernseid eramuid. 

Linna keskväljak on Place du Champ-de-Mars. Selle ääres on Rahvuspalee ja kasarmud, väljakul on iseseisvussõdade kangelase Jean-Jacques Dessalines'i mälestussammas. 

Vaatamisväärsused on ka Rauaturg, Notre Dame'i katedraal (basiilika; pärast maavärinat varemetes), Rahvusarhiiv, Rahvusraamatukogu, Rahvusmuuseum (pärast maavärinat varemetes) ja sadamakai.

Ajalugu
-------

Linna rajasid 1749 prantslastest suhkrurooistanduste omanikud ning panid sellele nimeks L'Hôpital. 1750 ja 1771 sai linn kannatada maavärinates. 

1770 toodi Prantsuse koloonia Saint-Domingue'i (praegune Haiti) pealinn Cap-Haїtienist L'Hôpitali üle.

1804 sai linn vastiseseisvunud Haiti riigi pealinnaks.

1807 avati sadam väliskaubandusele. 

1861. rajati Port-au-Prince'i piiskopkond. 

1987. aastal, enne vabasid valimisi, oli linnas vägivallapuhang, milles hukkus sadu inimesi. 

2004. aasta veebruaris oli Haitis kodusõda. Kui mässulised jõudsid linna lähistele, põgenes president Jean-Bertrand Aristide 29. veebruaril. Linnas tekkis kaos.

12. jaanuaril 2010 leidis aset 2010. aasta Haiti maavärin, mis purustas suure osa hoonetest ning nõudis kümneid tuhandeid ohvreid.

Kultuur
-------

Port-au-Prince'is on sündinud filmirežissöör ja -stsenarist Raoul Peck.

Port-au-Prince'ist on juttu Graham Greene'i raamatus "Komödiantide tund" (1966). Teos on ekraniseeritud; filmis mängisid Liz Taylor ja Richard Burton.
**Kobjai uluss** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaa Sahha Vabariigi keskosas.

Ulussi halduskeskus on Viljui jõe kaldal asuv Sangari alev.

2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli ulussi elanike arv 14 178, neist 65% jakuudid, 24,2% venelased ja 5,7% eveenid.

Uluss jaguneb 13 kohalikuks omavalitsuseks (*nasleg*), kus on kokku 25 asulat.

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.

Välislingid
-----------

* Kobjai ulussi koduleht

Sahha ulussid

Abõi |
Aldan |
Allaihha |
Amga |
Anabar |
Bulun |
Eveeni-Bõtantai |
Gornõi |
Hangalassõ |
Kobjai |
Lensk |
Megino-Kangalassõ |
Mirnõi |
Moma |
Namtsõ |
Nerjungri |
Nižnekolõmsk |
Njurba |
Oimjakon |
Olenjok |
Oljokminsk |
Srednekolõmsk |
Suntar |
Žigansk |
Tatta |
Tompo |
Tšuraptša |
Ust-Aldansk |
Ust-Jansk |
Ust-Maja |
Verhnekolõmsk |
Verhneviljuisk |
Verhojansk |
Viljuisk
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib elamust; teiste tähenduste kohta vaata artiklit Koda (täpsustus)* |

---

**Koda** on algeline elamu või muu ehitis, mille välisseinad nõuavad perioodilist uuendamist. Koda võib tähendada ka püsielamule, näiteks palkmajale lisatud kergkonstruktsiooniga eeskoda või tuulekoda.

Elamuna kasutatavaid kodasid on mitut tüüpi, mida kõiki iseloomustab sõrestikule toetuvate välisseinte kasutamine.

Peamiselt rändleva eluviisiga rahvad kasutavad kergesti paigaldatavat ja lahtivõetavat püstkoda, mida vastavalt vajadusele elupaika vahetades enesega kaasas veetakse. Reliktina on püstkoda peamiselt abihoone funktsioonis kasutanud ka paikse eluviisiga rahvad, näiteks eestlased suveköögina.

Kaasaegne püsielamu on välja arenenud maasse kaevatud süvendi kohal kõrguvast kumerast pinnasega kaetud sõrestikkonstruktsiooniga maakojast, milliseid Eestis on teada mitmest muinasaegsest asulakohast. Poolrändleva eluviisiga rahvad, näiteks Missouri oru indiaanihõimud, kasutasid igal aastal uuendatavaid maakodasid hooajaliste elamutena kohati veel 20. sajandi alguses.

Lisaks laialt levinud püstkojale ja maakojale eksisteerib veel mitmesuguseid muid koja kohalikke erivorme, näiteks puukoorega kaetud vigvam Põhja-Ameerikas.

Mõnedes kultuuripiirkondades on rööbiti kasutatud mitut koja tüüpi. Näiteks mitmed põhjaameerika poolpaiksed preeriahõimud vahetasid kord aastas palissaadiga ümbritsetud suvekülades asuvad maakojad väiksemate vastu kindlustamata talvekülades ning jahihooajal ränneldes elasid püstkodades. 
Põhjasaami kultuuris eristatakse uuemat, koonilise kujuga püstkoda (*lávvu*) ja vanemat tüüpi kumera katusega koda (*goahti*).

Vaata ka
--------

* Maakoda
* Püstkoda
* Tšumm
* Tipi
* Jaranga
* Vigvam
* Jurta

Välislingid
-----------

* Saami kojatüübid

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Koda** |
**Mullateke** ehk **mullagenees** ehk **pedogenees** on biogeokeemiline protsess, mille kaudu moodustub muld. Mullatekkimise aluseks on lähtekivimi füüsikalis-keemilised protsessid. Oluline roll on orgaanilist ainet lagundavatel organismidel. Mulla kujunemises osalevad mitmed putukad ja nende vastsed, ussid (näiteks vihmauss), seened, protistid ja bakterid. Nende elutegevuse tagajärjel lagundatakse taimsed ja loomsed jäänused huumuseks. Viimane on keeruka ehitusega orgaaniliste ühendite kogum, mis on mullas kasvavatele taimedele sobivaks kasvukeskkonnaks. Seejuures ei suuda taimed huumuses leiduvaid keemilisi elemente enne omastada, kui mullabakterid on need anorgaanilisteks ühenditeks muundanud. Mullateket mõjutavateks peamisteks keskkonnateguriteks on kliima ja veerežiim, tekkimise koha geoloogiline ehitus (eriti lähtekivim), organismid ja inimtegevus.

Sõltuvalt sellest, missugused keskkonnategurid vastava maa-ala mullatekkes osalevad, eristatakse erinevaid mullatekketüüpe. Neist olulisimad on leostumine, kamardumine, leetumine, soostumine, lessiveerumine jt.
Simon Wiesenthali keskuse hoone Los Angeleses
**Simon Wiesenthali keskus** (inglise **Simon Wiesenthal Center**, ingliskeelne lühend **SWC**) on 1977. aastal asutatud Simon Wiesenthali järgi nimetatud sihtasutus. Keskuse peakorter asub Ameerika Ühendriikide California osariigis Los Angeleses.

Keskus tegeleb natsionaalsotsialistliku Saksamaa teenistuses olnud sõjakurjategijate jälitamise, ODESSA võrgustike vastu võitlemise, holokausti kohta teabe jagamise ja internetis tegutsevate antisemiitlike äärmusrühmituste vastase tegevusega.

Keskus ise ütleb, et ta on rahvusvaheline juudi inimõiguste kaitse organisatsioon, mis on pühendatud maailma parandamisele sammhaaval. Keskuse mitmekülgne tegevus muudab maailma ühiskonna harimise abil. Keskuse tegutsemismeetodid on võitlus antisemitismi, vaenu õhutamise ja terrorismiga, inimõiguste ja väärikuse propageerimine, Iisraeli eest seismine, juutide ohutuse ülemaailmne kaitsmine ja holokausti õppetundide tutvustamine tulevatele põlvkondadele.

2009. aasta seisuga on keskuse juht rabi Marvin Hier. Tema asetäitja on rabi Abraham Cooper ning tegevjuht on rabi Meyer May.

Wiesenthali keskuse Iisraeli osakonna juht on Efraim Zuroff, kes on Eestilt nõudnud väidetavate sõjakurjategijate kohtu alla andmist ning kritiseerinud kommunismiohvrite ja natsionaalsotsialismi ohvrite ühist mälestamist.

Keskus annab välja ajakirja Response.

Vaata ka
--------

* Ameerika Ühendriikide Justiitsministeeriumi kriminaaldivisjoni eriuurimisosakond (OSI) (*United States Department of Justice Office of Special Investigations*), inimsusvastaste kuritegude uurimisüksus

Viited
------

1. ↑  "SWC Home > About Us". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. oktoober 2007. Vaadatud 9. augustil 2009.
**Eelrooma rauaaeg** on vanema rauaaja ja ühtlasi kogu rauaaja varaseim periood Põhja-Euroopas. 

Eelrooma rauaaegne asustus Põhja-Euroopas, 4. sajand eKr - 1. sajand eKr

Eesti alad
----------

Eesti alal peetakse eelrooma rauaaja alguseks kokkuleppeliselt aastat 500 eKr, kuigi vanim teadaolev raudese – naaskel Iru kindlustatud asulast – on dateeritud juba nooremasse pronksiaega. Eelrooma rauaaja lõpp on määratletud sõlgede ilmumisega Eesti tarandkalmetesse, umbes aastasse 50 pKr, mil algas Rooma rauaaeg. Eelrooma rauaaja sees võib omakorda eristada varast ja hilist ajajärku, esimest iseloomustab pronksiaja lõpule omaste ehtetüüpide jätkuv levik ja samamoodi endiselt kivikirstkalmete rajamine, teist rauast ehete, tööriistade ja relvade laiem levik, nöör- ja kammornamendiga keraamika ning kivikirstkalmete asemel tarandkalmete rajamine. Perioodide piiriks on umbes 3. sajandi keskpaik eKr.

Peamine eelrooma rauaaja asulatüüp oli tavaliselt üksikmajapidamisest koosnev avaasula, kuid leidus ka kindlustatud asulaid. Kujunes välja ühe domineeriva talu süsteem – igas piirkonnas asus muidu ühetaoliste majapidamiste kõrval üks märgatavalt jõukam talu, millel oli ilmselt privilegeeritud ligipääs strateegilistele ressurssidele ja kaubavahetuse saadustele ning millele teised talud maksid mingil kujul maksu. Antropoloogilised uuringud näitavad, et toitumises kasvas põllusaaduste osakaal, mis põhjustas mitmete terviseprobleemide (skorbuut, hambavaaba hüpoplaasia, kaaries) sagenemist, eriti vaesemates napi ja ühekülgse toidulauaga taludes. Tolleaegsete suhteliselt paljude luumurdude analüüs näitab, et need tekkisid peamiselt õnnetusjuhtumite, mitte tahtliku vägivalla tulemusel.

Kirjandus
---------

* Lang, Valter. Baltimaade metalliaeg. Õppematerjale. Tartu, 2003. Lk 37–50.    ‎
Eelsüüteküünal
**Eelsüüteküünal** on elektriline seadis, mida kasutatakse diiselmootorite käivitamise lihtsustamiseks.

Diiselmootorid, erinevalt bensiinimootoritest, ei kasuta küttesegu süütamiseks süüteküünlaid. Eelsüüteküünal on hõõgkuum seade põlemiskambris, mille temperatuur on piisav selleks, et diislikütus rõhu all tema läheduses süttiks. Mõnel juhul võivad eelsüüteküünlad hõõguda ka mootori töö ajal, üldjuhul küll mitte täisvõimsusega, näiteks seni, kuni jahutusvedelik on saavutanud kindla temperatuuri.

Eelsüüteküünal hõõgub valgelt. Küünal hõõgub eredamalt otsa poolt, vastasel korral ei tööta ta õigesti ja vajab vahetamist.

Sõltuvalt mootorist võivad eelsüüteküünlad olla ühendatud jadamisi või rööbiti.

Mõnel autol, sealhulgas kõigil vanematel autodel, on võimalik mootorit käivitada, kui eelsüüteküünlad on sisse lülitatud. Mootori kuumus koos elektrist saadud kuumusega võib eelsüüteküünla kergesti läbi põletada. Läbipõlenud eelsüüteküünaldega diiselmootori käivitamine madalatel temperatuuridel on väga raske. Sellepärast on oluline, et elektrivool läbi eelsüüteküünla mõne aja pärast katkeks. Tänapäevastel autodel takistavad releed mootori käivitamist sisselülitatud eelsüüteküünalde korral.

Tavalise eelsüüteküünla võimsus on ligikaudu 150 vatti.

Viited
------

1. ↑  "Pico Technology: eelsüüteküünalde diagnostika". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. jaanuar 2012. Vaadatud 2. jaanuaril 2012.
**Kobruvere paisjärv** (ka *Kalju paisjärv*) on paisjärv Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Kobruvere külas. Järv on paisutatud Lemmjõele.

Järve pindala on 1,8 ha, valgla suurus 25 km², kaldajoone pikkus 1 km ja kõrgus merepinnast on 74 m.
Järves asub kaks saart pindalaga 0,08 ha. Järv on avalikult kasutatav veekogu. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.

Järve põhjakaldal asub riikliku kultuurimälestisena arvele võetud arheoloogiamälestis kalmistu Kadakamägi. Järve idapoolsest otsast möödub Viljandi – Suure-Jaani tee.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Kobruvere paisjärv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 19.08.2016)
2. ↑  Lemmjõgi Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 19.08.2016)
3. ↑  Kobruvere paisjärv keskkonnaportaalis (vaadatud 19.08.2016)
4. ↑  Kalmistu "Kadakamägi" kultuurimälestiste riiklikus registris

Välislingid
-----------

* Kobruvere paisjärv Eesti looduse infosüsteemis
* Kobruvere paisjärv keskkonnaportaalis
Araniko portree Hubilai-khaanist, mis tehti mõni aeg pärast Hubilai surma
**Hubilai** ehk **Hubilai-khaan** (23. september 1215 – 18. veebruar 1294) oli Mongolite riigi viies suurkhaan (1260–1294) ja esimene Hiina keiser Yuani dünastiast (1271–1294).

Tema isapoolne vanaisa oli Tšingis-khaan. Tema isa Tolui oli Tšinigis-khaani noorim poeg.

Hubilai oli tuntud kavala ja taktikaliselt osava sõjapealikuna. 1252. aastal alustas ta suurkhaan Möngke käsul Põhja-Hiina vallutamist. Aasta hiljem vallutas ta Dali kuningriigi, kuid võimaldas sealsetel kuningatel edasi valitseta mongolite vasallidena. Seejärel alustas ta sõjakäiku Lõuna-Hiinasse, mida valitses Songi dünastia, kuid see peatus 1259. aastal Möngke surmaga.

Pärast Möngke surma pretendeerisid troonile Hubilai ja tema noorem vend Arig Böke. 1259. aastal valiti järgmiseks suurkhaaniks Arig Böke, kuid aasta hiljem lasi ka Hubilai ennast suurkhaaniks kroonida. Vendade ja nende toetajate vahe puhkes seejärel kodusõda, millest väljus 1264. aastal võitjana Hubilai, kuid Mongolite riigi lõhenemine jätkus alates sellest alates.

1271. aastal rajas ta Yuani dünastia ja võttis endale Hiina keisri tiitli. Hiina vallutamine jõudis lõpule 1279. aastal. Hubilai ühendas seega kaks maailmavalitsemisele pretendeerivat tiitlit (Hiina keisrit kui taevapoega loeti Kaug-Idas ju ainsaks tõelise impeeriumi valitsejaks) ning samuti liideti Mongoolia tegelikult Hiinaga, sest ta valis oma pealinnaks Pekingi. Hubilai tegeles Yuani riigis riigi arendamise ja rahva heaolu tõstmisega. Näiteks kehtestas ta seal usuvabaduse, kaitses tagakiusamise eest vähemusrahvusi ja võttis kasutusele uue maksusüsteemi, seahulgas võttis kasutusele paberraha. Hubilai valitsusajal aastatel 1274 ja 1281 korraldas Mongolite riik kaks sõjakäiku Jaapanisse, kuid mõlemal korral lõppesid sõjakäigud katastroofiga.

Hubilai tegelik võim piirdus tema valitsusaja lõpul vaid Yuani dünastiaga, khaanina oli tal mõningane mõjuvõimu ilkhanaadis ja veel väiksemal määral Kuldhordis. Mongolite riik valitses tema ajal ligikaudu 22,1% Maast, ulatudes Vaiksest ookeanist Musta mereni.

Hubilai valitsusajal külastas Hiinat ka Veneetsia seikleja Marco Polo, kes veetis tema teenistuses umbes 20 aastat.

Pärast Hubilai surma päris Yuani dünastia trooni tema pojapoeg Temür-khaan.
Simon Sluga (2012)
**Simon Sluga** (sündinud 17. märtsil 1993 Porečis) on Horvaatia jalgpallur, kes mängib väravavahina Bulgaaria kõrgliigaklubis Razgradi Ludogorets ja Horvaatia jalgpallikoondises.

Horvaatia kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2014–15 NK Lokomotivas, kus ta mängis HNK Rijekast laenul. Rijeka esiväravavahi kohal oli Sluga aastatel 2017–2019. 2019. aastal võitis ta Rijekega Horvaatia karikavõistlused.

2019. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu äsja Inglismaa esiliigasse tõusnud Luton Towniga. Üleminekutasu oli 1,5 miljonit naelsterlingit, millega sai Sluga Luton Towni läbi aegade suurimaks ostuks. 2021. aastal valiti Sluga Luton Towni aasta mängijaks.

2022. aasta jaanuaris liitus ta Razgradi Ludogoretsiga.

Horvaatia jalgpallikoondises tegi Sluga debüüdi 11. juunil 2019 sõprusmängus Tuneesia vastu. Ta oli Horvaatia koondisse varuväravavaht 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Viited
------

1. ↑  "THE HATTERS BREAK TRANSFER RECORD TO SIGN SIMON SLUGA!". Luton Town F.C. 19.7.2019. Vaadatud 8.8.2021
2. ↑  "Лудогорец привлече хърватски национал от Англия". ludogorets.com. 31.1.2022. Vaadatud 13.6.2022

| * v
* r
Horvaatia koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Livaković
* 2 Vrsaljko
* 3 Barišić
* 4 Perišić
* 5 Ćaleta-Car
* 6 Lovren
* 7 Brekalo
* 8 Kovačić
* 9 Kramarić
* 10 Modrić (c)
* 11 Brozović
* 12 Kalinić
* 13 Vlašić
* 14 Budimir
* 15 Pašalić
* 16 Juranović
* 17 Oršić
* 18 Rebić
* 19 Badelj
* 20 Petković
* 21 Vida
* 22 Bradarić
* 23 Sluga
* 24 Gvardiol
* 25 Ivanušec
* 26 Škorić
* Treener: Dalić

 | Horvaatia |
**Kodakondsusamet** oli Eesti justiitsministeeriumi alluvuses tegutsenud riigiamet, mis tegeles eeskätt kodakondsuse küsimustega.

Kodakondsusamet moodustati 17. novembril 1992, kui EV Valitsus võttis vastu määruse Riigi Kodakondsusameti moodustamise kohta seni eraldi tegutsenud Passiameti ja Siseministeeriumi kodakondsuse büroo ühendamise teel. Riigi Kodakondsusamet jäi siseministri valitsemisalasse.

Kodakondsusameti peadirektor oli Linnar Liivamägi, seejärel endine Eesti Kodanike Komitee kodakondsusameti direktor Enn Seppel ning Peeter Ello.[*viide?*]

1993. aastal, 28. detsembril 1993 vastu võetud EV Valitsuse määruse alusel liitis Siseministeerium Kodakondsusameti ja Migratsiooniameti ühiseks Kodakondsus- ja Migratsiooniametiks.

Viited
------

1. ↑  Poole miljoni isikutunnistuse blanketi saatus teadmata, Eesti Päevaleht = Estniska Dagbladet, 5 mai 1993 lk 1 ja 7
2. ↑  Pool aastat poliitilisi mänge Enn Šeppeli ümber TÄNAPÄEVA METSAVEND, Post : rahva tõeline hääl, 22 oktoober 1993
3. ↑   (vaadatud 23.07.2013)