recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Max Suhrbier** (12. oktoober 1902 Rostock – 16. jaanuar 1971 Ida-Berliin) oli saksa jurist ja Saksa DV riigitegelane.

Max Suhrbier oli pärit lukksepa perekonnast. Gümnaasiumi lõpetamise järel õppis ta aastatel 1921–1924 Rostocki Ülikoolis õigusteadust, doktorikraadi kaitses 1925. aastal. Seejärel töötas Rostockis erinevates asutustes ametnikuna kuni 1928. aastal sooritas assessorieksami. 1929–1933 töötas Max Suhrbier Schwerinis Mecklenburgi põllumajandusministeeriumis referendina, 1933–1945 Schwerinis Mecklenburgi rahandusministeeriumis referendi ja valitsusnõunikuna. 1945. aastal oli ta Mecklenburg-Vorpommerni rahandusministeeriumi ministeeriuminõunik. 1946. aasta jaanuaris oli ta üks Saksamaa Liberaaldemokraatliku Partei kohaliku organisatsiooni asutajatest Mecklenburg-Vorpommernis ja 1947–1952 selle esimees. 1946. aastal oli ta Mecklenburgi rahandusministeeriumi osakonnajuhataja. 1946–1950 oli Suhrbier Mecklenburg-Vorpommerni liidumaa parlamendi liige ja 1948–1952 Mecklenburgi rahandusminister. 1952–1959 oli ta Schwerini ringkonna ringkonnanõukogu aseesimees ja Saksamaa Liberaaldemokraatliku Partei allorganisatsiooni esimees. 1950–1958 ja 1963–1971 oli Max Suhrbier Rahvakoja (parlamendi) liige. 1959–1960 oli ta Saksa DV rahandusministri asetäitja ja 1960–1965 üks Saksa DV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitjatest.

1960. aasta juulist kuni 1967. aasta novembrini oli Max Suhrbier Saksamaa Liberaaldemokraatliku Partei esimees. Seejärel oli ta kuni surmani Saksamaa Liberaaldemokraatliku Partei auesimees.

Viited
------

1. ↑  Suhrbier, Max \* 12.10.1902, † 16.1.1971, Vorsitzender der LDPD, Stellv. Vorsitzender des Ministerrats : Biographische Angaben aus dem Handbuch "Wer war wer in der DDR?" Bundesstiftung zur Aufarbeitung der SED-Diktatur
2. ↑  German Democratic Republic : Ministries, political parties, etc. rulers.org
3. ↑  Dr. Max Suhrbier : geboren am: 12.10.1902, gestorben am: 16.01.1971. Jurist, Politiker www.berlin.friedparks.de
**Pierre de Fermat** [pjɛːʀ dəfɛʀˈma] (17. august 1601, Beaumont-de-Lomagne – 12. jaanuar 1665, Castres) oli prantsuse matemaatik. Elukutse poolest oli Fermat jurist.

Fermat oli üks arvuteooria, analüütilise geomeetria ja (koos Blaise Pascaliga) tõenäosusteooria rajajaid. Enamik tema töid avaldati postuumselt.

Elulugu
-------

Fermat sündis jõuka nahakaupmehe pojana, tema noorpõlvest pole palju teada. Hariduse sai ta Toulouse'i ja Orléansi ülikoolides. 1631. aastal ostis Fermat endale Toulouse'i parlamendi nõuniku ametikoha.

Matemaatikaga tegeles Fermat juristitööst vabal ajal. Fermat ei ajanud taga kuulsust ning tema eluajal avaldati temalt vaid üks oluline käsikiri, seegi initsiaalide M.P.E.A.S. mitte Fermat' nime all. Fermat pidas kirjavahetust paljude silmapaistvate matemaatikutega. Tal oli tavaks esitada oma tulemusi tükkhaaval või tõestusteta, teatades näiteks, et tõestust ta ei saada, kuna see on liiga pikk. Fermat' kuulsaim selline avaldus, kritseldatud Diophantose teose äärele, puudutas nn Fermat' suurt teoreemi, mis suudeti tõestada alles kolm ja pool sajandit hiljem. Mitmed tulemused leiti alles pärast Fermat' surma juhuslikelt paberilehtedelt, enamasti tõestuseta.

Vaata ka
--------

* Fermat' väike teoreem
* Fermat' printsiip
* Fermat' arvud
* Pelli võrrand

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Pierre de Fermat** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on luuletusest ja laulust; Mats Traadi romaani kohta vaata artiklit Minge üles mägedele (Mats Traat)* |

---

Mingem üles mägedele
Minge üles mägedele,  

tuule õrna õhule!  

Vaatke alla oru põhja  

üle lille hiilguse!  

Vaatke, kuidas oja keerleb  

läbi luha läikiva!  

Ja siis hüüdke alla orgu:  

:,: „Ilus oled, isamaa!" :,:  

  

Vaatke, metsad pilve poole  

tõstvad latvu uhkuses!  

Kuulge, kuidas kaasik kohab  

lõhnavates lehtedes!  

Vaatke, jõed, järved läik’vad  

metsas virvendusega!  

Ja siis hüüdke üle metsa:  

:,: „Ilus oled, isamaa!" :,:  

  

Vaatke, rohke rukis hällib  

uhke nurme nõlvadel!  

Tõuvili tõotab anda  

rohket saaki sügisel.  

Viljapuude okste otsas  

hiilg’vad anded iluga.  

Ja siis hüüdke üle nurme:  

:,: „Ilus oled, isamaa!" :,:  

  

Vaatke karja lustipidu  

leherikkas lepikus!  

Kuulge karjalaste laulu  

vastuhelkjas võsikus!  

Vaatke, kuidas kõrgel võlvil  

taevas helgib sinaga!  

Ja siis hüüdke taeva poole:  

:,: „Ilus oled, isamaa!" :,:!  


"**Minge(m) üles mägedele**" on Mihkel Veske luuletus, mille viisistas Karl August Hermann. Luuletuse originaalpealkiri oli "**Ilus oled, isamaa**". 

Laulu töötlustest on tuntuim Alo Mattiiseni samanimeline laul, mille Mattiisen viisistas Henno Käo luuletust kasutades. See laul oli laulva revolutsiooni ajal üks Mattiiseni "Viiest isamaalisest laulust".

Viited
------

1. ↑  Mihkel Veske. "Mingem üles mägedele". *laulud.ee*. Vaadatud 04.02.2021.

Välislingid
-----------

* Mihkel Veske luuletus "Mingem üles mägedele"
Pierre Sonnerat
**Pierre Sonnerat** (18. august 1748 – 31. märts 1814) oli prantsuse loodusteadlane ja maadeuurija.

Sonnerat tegi mitu reisi Kagu-Aasiasse, külastades 1769–1772 Filipiine ja Maluku saari ning 1774–1781 Indiat ja Hiinat. Ta kirjutas neist reisidest raamatud "Reis Uus-Guineasse" (1776) ning "Reis Ida-Indiasse ja Hiinasse, mis toimus 1774–1781" (1782).

Sonnerat kirjeldas esimesena mitmeid looma- ja taimeliike (aie, indri, hiina litšipuu). Ta andis indrile ka nimetuse: kui teejuht hüüdis talle: "Indri!" (malagassi keeles 'vaata!'), pani Sonnerat selle loomale nimeks (indri malagassikeelne nimi on *babakoto*). Sonnerat andis kuukabarrale ladinakeelse nime *Dacelo novaeguineae* ja ühele pingviinile ladinakeelse nime *Pygoscelis papua*, kuigi kumbki neist Uus-Guineas ehk Paapuas ei ela. Tema kirjeldatud liikide juures kasutatakse lühendit **Sonn.**

Sonnerati nimi on antud hall-džunglikanale (*Gallus sonneratii*). Kukesabaliste sugukonnas nimetati tema auks perekond *Sonneratia*.

Sonnerat kritiseeris oma kaasaegsete hulgas levinud rassismi ja europotsentrismi. Teda vaimustas india kultuur ja ühes oma raamatus kirjutas ta: "Vana-India andis maailmale religioonid ja filosoofiad: Vana-Egiptus ja Vana-Kreeka võlgnevad oma tarkuse Indiale ning on teada, et Pythagoras käis Indias braahmanite juures õppimas, sest nemad olid kõige valgustatumad inimesed."
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Juunioride maailmameistrivõistlused |
| **Pronks** | 2017 |  |
| Euroopa U-19 meistrivõistlused |
| **Hõbe** | 2016 |  |

**Nicolò Barella** (sündinud 7. veebruaril 1997 Cagliaris) on Itaalia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Milano Internazionale ja Itaalia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Cagliari Calcio, millega liitus 2006. aastal. Cagliari meeskonnas debüteeris ta Itaalia kõrgliigas 2015. aasta mais. Hooaja 2015–16 teises pooles mängis ta laenul Itaalia esiliiga klubis Como. Cagliari põhikoosseisu kuulus Barella alates hooajast 2016–17. Esimese värava Itaalia kõrgliigas lõi ta 17. septembril 2017 mängus S.P.A.L.-i vastu. Samal hooajal lõi ta Itaalia kõrgliigas kokku kuus väravat.

2019. aasta juulis läks ta laenul Internazionalesse, kellega sõlmis 2020. aastal nelja-aastase lepingu. Hooajal 2020–21 tuli ta klubiga Itaalia meistriks.

Hooaegadel 2018–19 ja 2019–20 on Barella valitud Itaalia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. Hooajal 2020–21 valiti ta Itaalia kõrgliiga hooaja parimaks poolkaitsjaks.

2016. aastal saavutas Itaalia kuni 19-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistrivõistlustel teise koha ja võitis 2017. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel Itaalia kuni 20-aastaste koondisega pronksmedali. Itaalia jalgpallikoondises tegi Barella debüüdi 10. oktoobril 2018 sõprusmängus Ukraina vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 23. märtsil 2019 EM-i valikmängus Soome vastu. Ta kuulub Itaalia koondisse 2020. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Milano Inter
* Serie A: 2020–21
* UEFA Euroopa Liiga: Teine koht 2019–20

| * v
* r
Itaalia koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Sirigu
* 2 Di Lorenzo
* 3 Chiellini (c)
* 4 Spinazzola
* 5 Locatelli
* 6 Verratti
* 7 Castrovilli
* 8 Jorginho
* 9 Belotti
* 10 Insigne
* 11 Berardi
* 12 Pessina
* 13 Palmieri
* 14 Chiesa
* 15 Acerbi
* 16 Cristante
* 17 Immobile
* 18 Barella
* 19 Bonucci
* 20 Bernardeschi
* 21 Donnarumma
* 22 Raspadori
* 23 Bastoni
* 24 Florenzi
* 25 Tolói
* 26 Meret
* Treener: Mancini

 | Itaalia |
**Max Vaher** (17. jaanuar 1897 Vana-Otepää – 10. juuli 1981 Geislingen) oli eesti vaimulik.

Kooliteed alustas Max Vaher Nüpli vallakoolis, järgnesid Otepää progümnaasium ja Pärnu gümnaasium. 1918. aastast õppis Tartu Ülikoolis keeleteaduse erialal. Õpingud katkestas Vabadussõda, kust ta võttis osa sõjaväeametnikuna. Pärast Vabadussõja lõppu siirdus ta tagasi ülikooli, kuid juba usuteaduskonda, kus õppis 1920–1924 ja mille lõpetas *cand. theol.* astmega. Prooviaastal oli ta Põlva Püha Neitsi Maarja koguduses. Õpetajaametisse ordineeriti ta 7. juulil 1925.

Aastatel 1925–1926 oli ta Avinurme koguduse õpetaja ja 1926–1944 Paistu Maarja koguduse õpetaja, lisaks oli ta aastatel 1942–1944 Viljandi praostkonna abipraost.

Põgenes 1944. aastal Saksamaale. Oli aastatel 1945–1949 Augsburgi Eesti Gümnaasiumi ladina keele õpetaja. 1949–1950 oli ta Fontainebleaus (Prantsusmaal) ungarlastest põgenike hooldajaõpetaja. Aastatel 1950–1977 oli ta EELK Baden-Württembergi koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
2. ↑  Eesti Kirik nr. 2, 1972
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib ajakirjast; kuulipilduja kohta vaata artiklit Maxim (kuulipilduja); eesnime kohta artiklit Maxim (eesinimi)* |

---

Jessica Simpson ajakirjanumbriga, mille kaanepildil ta ise on.
**Maxim** on meestele mõeldud elustiili ajakiri. Ajakirja esimene number ilmus 1995. aasta mais Suurbritannias. Ajakirja lehekülgedel kirjutatakse meestemoest, autodest, tehnikast ja muudest meestele huvi pakkuda võivatest asjadest. Samuti sisaldab ajakiri ka mõningaid erootilisi hõnguga fotosid. 

Ajakirja edu kodumaal tõi kaasa laienemise välisturgudele. 1997. aastal ilmus esimene number, mis oli mõeldud USA turule. Sellest väljaandest on saanud seal riigis suurim noorte meeste ajakiri, mille igakuine trükiarv ületab 9 miljonit eksemplari. Ajakirja erinevad väljaanded on veel ka Argentinas, Austraalias, Belgias, Bulgaaria, Filipiinidel, Hispaanias, Hollandis, Indias, Indoneesias, Itaalias, Kanadas, Kreekas, Lõuna-Koreas, Mehhikos, Montenegros, Poolas, Prantsusmaal (kandes nime "Maximal"), Rumeenias, Tšehhis, Serbias, Singapuris, Tais, Türgis, Ukrainas ja Venemaal (olles riigi suurima trükiarvuga meesteajakiri). Ajakiri on ilmunud ka Brasiilias, Portugalis (nimega "Maxmen") ja Saksamaal.

Vaata ka
--------

* Maxim Hot 100
"Collision Course" on lõpptulemus MTV eri "Ultimate Mash-Ups" tehtust, kus MTV kontakteerus Jay-Z-ga, paludes tal välja valida bänd, kellega koos esineda "mash-up" kontserdil. Jay-Z kaaslaseks sel kontserdil sai Linkin Park. Plaan oli mõlema artisti loomingut kokku klopsida, võttes mõlema artisti originaallauludest osad ja panna kokku sujuvalt üheks looks. MTV ammutas selle idee ühest New Yorgi raadiosaatest, mille DJ mashis kokku omavahel erimeelsusi väljendanud artistide laulude osad. Jay-Z isiklikult oli varemgi saanud sellise mash-uppimise osaliseks, kus kokku mashiti LP "1stp Klosr" koos "99 Problems", kokku saadi laul "99 Steps Klosr". Linkin Park ja Jay-Z pidid ainult koos ühe kontserdi tegema, kuid pärast kui Jay oli kuulnud karme mikse mash-uppidest MC Mike Shinoda poolt stuudios otsustati koguni album teha. Selle tulemuseks avaldati esimene mash-up-album kahe populaarse artisti poolt.

**Välja antud:** 29. ja 30. novembril 2004

**Produtsendid:** Mike Shinoda, Shawn Carter

Lood
----

1. Lying From You/Dirt Off Your Shoulder
2. Big Pimpin'/Papercut
3. Jigga What/Faint
4. Numb/Encore
5. Izzo/In the End
6. Points of Authority/99 Problems/One Step Closer

| * v
* r
Linkin Park |
| --- |
| 
*Rob Bourdon **·**  Brad Delson **·**  Dave Farrell **·**  Joe Hahn **·**  Mike Shinoda*Chester Bennington **·** Kyle Christener **·**  Scott Koziol **·**  Mark Wakefield |
| Stuudioalbumid | 
*Hybrid Theory* **·**  *Meteora* **·**  *Minutes to Midnight* **·**  *A Thousand Suns* **·**  *Living Things* **·**  *The Hunting Party* **·**  One More Light |
| Remiksalbumid | 
*Reanimation* **·**  *Collision Course* |
| Kontsertalbumid | 
*Live in Texas* **·**  *Road to Revolution: Live at Milton Keynes* |
| Demod/EP-d | 
*Xero* **·**  *Hybrid Theory*  **·** *In the End: Live & Rare* **·**  *Live from SoHo* **·**  *Songs from the Underground* |
Trolza-5265 Megapolis Permis
Enim toodetud mudel ZiU-9 Budapestis
**Trolza** (vene keeles ЗАО "Троллейбусный завод" (Тролза)) on Venemaal Saratovi oblastis Engelsis asuv ettevõte, mis valmistab trollibusse.

Ettevõte asutati 1868. aastal Brjanski oblastis Raditsa külas veduritehasena.

Aastal 1918 tehas natsionaliseeriti. Aastal 1919 ühendati Raditsa küla naaberasulaga ja nimetati aasta varem tapetud revolutsionääri Moissei Uritski järgi Uritskiks. Veduritehas nimetati ümber Uritski vagunitehaseks.

Aastal 1941 evakueeriti tehas Engelsisse, kus asub tänapäevani. Selle käigus nimetati see ümber Uritski-nimeliseks vagunitehaseks (vene keeles ЗиУ, Завод имени Урицкого).

Aastal 1950 otsustas NSV Liidu Ministrite Nõukogu, et tehas peab hakkama tootma trollibusse. 1. mail 1951 valmis esimene prototüüp ja augustis hakati tootma trollibussi MTB-82, mida aasta lõpuks valmis 21.

Kõige arvukamalt valmistati mudeleid MTB-82, ZiU-5 ja ZiU-9, mida eksporditi näiteks Argentinasse, Bulgaariasse, Kreekasse, Mongooliasse, Ungarisse ja Serbiasse.

Enam kui 50 aasta jooksul on tehases valmistatud üle 75 000 trollibussi. Praegune tootmismaht on üle 1500 trolli aastas.

2005. aastal oli tehase käive 880 miljonit rubla.

Viited
------

1. ↑  "ZAO Trolza ajalugu" (vene). Originaali arhiivikoopia seisuga 8.04.2008. Vaadatud 05.01.2009.

Välislingid
-----------

* Firma ZAO Trolza veebileht
Ljudmõla Rudenko (1928)
**Ljudmõla Volodõmõrivna Rudenko** (ukraina keeles Людмила Володимирівна Руденко; 27. juuli 1904 Lubnõ, Poltava kubermang – 28. veebruar 1986 Leningrad) oli ukraina päritolu Nõukogude Liidu maletaja, maailmameister (1950–1953), naiste suurmeister (1976).

Rudenko osales 1946. aastal NSV Liidu ja Suurbritannia vahelises male raadiomatšis. Aastavahetusel 1949/1950 mängis ta naiste maailmameistrivõistluste turniiril uue maailmameistri selgitamiseks. 16 osavõtjaga turniiri võitiski Rudenko, edestades teiseks jäänud NSV Liidu 1949. aasta meistrit Olga Rubtsovat. 1953. aastal kaotas ta MM-tiitlimatšis pretendentide turniiri võitnud Jelizaveta Bõkovale. 1955. aastal toimunud pretendentide turniirist (võitis Olga Rubtsova) Rudenko osa ei võtnud. Rubtsova sai võiduga õiguse MM-tiitlimatšile, kuid ootamatult otsustas FIDE teisiti – korraldada MM-tiitlimatši asemel 1956. aastal matšturniir maailma kolme tugevaima maletaja vahel (Bõkova, Rudenko ja Rubtsova). Selline turniir toimuski, kuid Rudenko jäi seal kolmandaks.

Ta sai FIDE-lt 1950. aastal naiste rahvusvahelise meistri ja rahvusvahelise meistri ning 1976. aastal naiste suurmeistri nimetuse.

Tunnustus
---------

* 1953 – teeneline meistersportlane

Välislingid
-----------

 Ljudmõla Rudenko – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
"**Trollitalv**" (rootsi *Trollvinter*) on kuues Tove Janssoni muumilugude raamat, mis on kirjutatud 1957. aastal. 

Selles raamatus on tunda Janssoni kirjutamisstiili tumedamat poolt, kui võrrelda seda eelnenud teostega. Enamiku ajast on raamatu peategelane Muumitroll üksildane, kurb, vihane või hirmul ning see on ähvardava ja ohtliku maailma pärast, millesse ta tunneb end mitte kuuluvat.

Sisu
----

Samal ajal kui ülejäänud muumipere rahulikult talveund magab, ärkab Muumitroll keset talve üles ega saa enam kuidagi und. Ta avastab enese ümbert täiesti uue maailma, kus päike ei paista ning kõik on kaetud külma, valge ja märja pulbriga. 

Algul on Muumitroll üksi, kuid peagi kohtab ta Tuu-Tikit ning oma vana sõpra väikest Myd, kes igati naudib talve, olles mähkunud vanasse kohvikannusoojendajasse ning uisutab plekk-kandikul ringi. Koos ehitavad sõbrad Jäänaisele suure lumehobuse ning kohtuvad hajameelse oravaga, kes jääb Jäänaisele liiga kauaks otsa vaatama ning seetõttu surnuks külmub. 

Suure talve edenedes saabub Muumiorgu sooja otsima ja Muumimamma moosikeldri varudest toitu maitsma teisigi kummalisi olevusi, kellest tähtsamad on kuri külmaloom Urr, koerake Niru ja entusiastlik koduvana ehk Hemulen, kes püüab panna kõiki talvest rõõmu tundma.

| * v
* r
Muumitrollid |
| --- |
| Raamatud | 
"Väikesed trollid ja suur veeuputus" (1945) • "Sabatäht" (1946) • "Võlukübar" (1948) • "Muumipapa memuaarid" (1950) • "Ohtlik jaanipäev" (1954) • "Trollitalv" (1957) • "Nähtamatu laps" ja teisi jutte (1962) • "Muumipapa ja meri" (1965) • "Hilja novembris" (1970) |
| Tegelased | 
dront Edward • Filifjonka • Fredrikson • Hatifnatid • Koduvana • Muumimamma • Muumipapa • Muumitroll • Mymla • Mymla tütar • Niru • Nuhkloom • Nuuskmõmmik • Piisamrott • Sekeldaja • Sniff • Urr • Tusklik • Tusklikupreili • Tutsik ja Lipsik • Tuu-tiki • väike My |
| Muud | 
Muumimaa • Muumimaja • Muumiorg • Muumioru lood •  "Muumitroll" (kogumik) |
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Aafrika rahvaste karikavõistlused |
| **Kuld** | 2017 | jalgpall |
| **Pronks** | 2022 | jalgpall |

**Collins Ngoran Fai** (sündinud 13. augustil 1992 Bamendas) on Kameruni jalgpallur, kes mängib Saudi Araabia kõrgliiga klubis Al-Tai ja Kameruni jalgpallikoondises. Ta on tavaliselt paremkaitsja, kuid võib mängida ka vasakkaitsjana.

Ta alustas klubikarjääri Kamerunis. Aastatel 2011–2013 kuulus ta Kameruni klubisse Union Douala.

Aastatel 2013–2016 mängis ta Rumeenia kõrgliiga klubis Bukaresti Dinamo.

Hooaja 2015–16 teises pooles liitus ta Belgia kõrgliiga klubiga Standard Liège. Aastatel 2016 ja 2018 võitis ta klubiga Belgia karika.

2022. aasta jaanuaris liitus ta Al-Taiga.

Kameruni jalgpallikoondises debüteeris Fai 2012. aastal. 2017. aastal võitis ta koondisega Aafrika rahvaste karikavõistlused. Ta on kuulunud Kameruni koondisse ka 2019. ja 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel ning 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril.

Saavutused
----------

Standard Liège
* Belgia karikas: 2015–16, 2017–18

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 10.1.2022)
**Johann Gottlieb Konrad Bergwitz** (18. juuni 1839 Riia – 20. september 1909 Tallinn) oli Eesti vaimulik.

Johann Gottlieb Konrad Bergwitz lõpetas Riia Kubermangugümnaasiumi. Aastatel 1860–1864 õppis Tartu Ülikooli ajaloo-, filosoofia- ja usuteaduskonnas, prooviaastal töötas Viljandi Pauluse koguduses pastor Ferdinand Dietrich Nicolai Hörschelmanni juures. Ordineeriti 19. novembril 1867 õpetajaks.

Ta töötas aastatel 1867–1868 Tartu Maarja koguduses vikaarõpetajana, oli 1868–1871 Tallinna Toompea Kaarli koguduse õpetaja ning 1872–1876 Tallinna Rüütli- ja Toomkoguduse õpetaja, 1868–1876 ühtlasi Toompea vangla õpetaja. 1877–1897 oli Tallinna Püha Vaimu koguduse õpetaja. 1897–1909 oli ta Diakonisside asutuse direktor ja pastor. Et 20. sajandi alguses allus Diakonisside asutus Tallinna Oleviste kogudusele, siis on Bergwitz märgitud ka Tallinna Oleviste koguduse diakonõpetajaks. Oli alates 1905. aastast Eestimaa Konsistooriumi assessor.

Aastatel 1872–1876 oli ta religiooni ja saksa keele ülemõpetaja Eestimaa Rüütli- ja Toomkoolis, kuni 1892. aastani oli samas eraõpetaja.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007

Välislingid
-----------

*
**Johann Heinrich Henckel** (14. märts / 25. märts 1702 Rudolstadt, Gera lähedal – 15. veebruar / 26. veebruar 1753 Järva-Jaani) oli Eesti vaimulik.

Henckel sündis Rudolstadtis Gera lähedal (praeguse haldusjaotuse järgi Tüüringi liidumaal). Ta õppis (immatrikuleeriti 27. aprillil 1724) Jena Ülikoolis. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta koduõpetajana maanõunik Ungerni juures. Ordineeriti õpetajaks 28. augustil / 8. septembril 1734.

Oli aastatel 1734–1753 (kutsuti 7. veebruaril / 18. veebruaril 1734) Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja. Sai 6. juulil / 17. juulil 1742 Järva praostkonna abipraostiks, praostiks sai ta 4. veebruaril / 15. veebruaril 1743. Hooldas 1742. aasta alguses ka Ambla Maarja kogudust.

Isiklikku
---------

Tema poeg Johann Christoph Henckel oli Risti ja Harju-Madise koguduse õpetaja, tema abikaasa Anna Catharine isa Johann Christoph Schwabe oli Ambla Maarja koguduse õpetaja, abikaasa vend Johann Heinrich Schwabe oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja, abikaasa onu Peter Schwabe oli Paide ja Türi Püha Martini koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
Pseudoperipteeri skemaatiline põhiplaan
Tivoli Sibylla templi sein
**Pseudoperipteer** on antiikne tempel, mis kasutab peripteeri mulje loomiseks osal ehitise külgedest sammaste asemel pool- või kolmveerandsambaid. Tüübi kirjeldus on antud Vitruviuse teoses "de architectura".

Eelkõige kasutatakse poolsambaid templi pikematel külgedel ja lühema külje sisemise sambarea markeerimiseks. Seega puudub pseudoperipteeril sammaskäik (*pteron*) ümber templi *cella*.

Poolsambad ilmuvad templiehitusse klassikalisel ajajärgul. Varasemate eeskujude järgi Sitsiilias ja Alam-Itaalias ehitati Aphrodite tempel Epidauroses (hävinud). Edasi levis see templitüüp 2. sajandil eKr ja Augustuse ajal Rooma arhitektuuris.

Näiteid
-------

* Portunuse tempel Rooma Forum Boariumil
* Sibylla tempel Tivolis
* Puteoli Kapitoolium
* Tempel Terracinas
* Gaius ja Lucius Caesari tempel Nîmesis (Maison Carrée)

Pseudoperipteer on ka Harmoonia tempel, 18. sajandist pärit aiaehitis Halswell House'i mõisas, Goathurstis Somersetis Inglismaal.

Pildid
------

* Portunuse tempelPortunuse tempel
* Maison Carrée Nîmesis umbes 19. aastast eKrMaison Carrée Nîmesis umbes 19. aastast eKr
* Temple of HarmonyTemple of Harmony

Viited
------

1. ↑
P-40Curtiss P-40 Warhawkid formatsioonis
**Curtiss P-40** oli Ameerika Ühendriikide Curtiss-Wright Corporationi välja töötatud ühe kolbmootoriga (Allison V-1710 V-12) ühekohaline metallkonstruktsiooniga hävituslennuk, mille esmalend toimus 1938. aastal. Lennuk oli põhiliselt kasutusel Teises maailmasõjas.

P-40 oli jätkuarendus sõjaeelsest lennukist Curtiss P-36 Hawk. Ameerika Ühendriikide lennuväes USAAC (alates 1941 USAAF) oli kõigi P-40 lennukite lisanimi **Warhawk**, RAF ja Rahvaste Ühenduse riikide õhujõududes oli P-40B ja P-40C hüüdnimeks **Tomahawk** ning P-40E ja uuematel **Kittyhawk**. 

Relvastuseks oli 6 Browning M2 kuulipildujat, lennuk võis kanda kuni 907 kg pomme. Modifikatsioonidel P-40B olid ka lisakuulipildujad ja P-40C kaks automaatkahurit. Nõukogude Liidus vahetati osadel lennukitel mootor võimsama (Klimov M-105) mootori vastu ja paigaldati ka kuus raketti RS-82 

P-40 lennukaugus oli 1050 km, lennuki suurim kiirus oli kuni 580 km/h ja lennulagi kuni 9,1 km.

Esimesed 524 lennukit tellis USAAC 1939. aastal. Prantsusmaa tellis 140 lennukit, kuid ühtegi neist ei jõutud tarnida enne Prantsusmaa alistumist Saksamaale. Prantslaste tellitud lennukid saadeti Suurbritanniasse, kus neid peeti kehvemaks kui Hawker Hurricane'e, Supermarine Spitfire'sid või Messerschmitt Bf 109-id – ebapiisava mootori võimsuse tõttu suurematel kõrgustel. Lennukit kasutati rohkem Põhja-Aafrika ja idarindel.

P-40 koostamineNõukogude Liitu saadetavate hävituslennukite P-40 kooste Iraanis
P-40 sarja lennukeid ehitati kokku ligi 14 000, millest 930 kasutas Briti Rahvaste Ühendus, 2243 lennukit tarniti lendliisi lepinguga Nõukogude Liidule.

P-40 olid relvastuses 23 riigi lennuväes, lennukite tootmine lõpetati 1944. aastal. P-40 kasutati näiteks Brasiilia lennuväes kuni 1958. aastani.

Viited
------

1. ↑  American Aviation, osa 3, 1939, lk. 2.
2. ↑  Carl-Frederik Geust & Gennadiy Petrov, Red Stars 4 Lend-lease aircraft in Russia, Apali, 2002, lk. 47.
3. ↑  Francis H. Dean, America's Hundred Thousand, Atglen, Pennsylvania, Schiffer Publishing Ltd. 1997, lk. 235.
4. ↑  Сафонов С. «Томогаук» в СССР. О самолёте «Кёртис» P-40 (рус.) // Крылья Родины. — М. 1999. — № 11. — lk. 7-9.
5. ↑  Yefim Gordon, Soviet Air Power in World War 2, UK, Midland Ian Allan Publishing, 2008, lk. 435.
**Johann Heinrich Schmidt** (24. juuni 1713 Ryn – 4. detsember/16. detsember 1808 Valjala) oli Eesti vaimulik.

Schmidt sündis Rheini linnas Ida-Preisimaal (praeguse haldusjaotuse ja nimede puhul Rynis, Giżycko maakonnas, Warmia-Masuuria vojevoodkonnas. Ta õppis Königsbergis Collegium Fridericianumis ja aastatel 1730–1734 (immatrikuleeriti 27. jaanuaril 1730) Königsbergi Ülikoolis. Pärast ülikooli lõpetamist töötas koduõpetajana advokaat Vierhuffi juures Jelgavas, parun Stackelbergi juures Tumala mõisas, von Aderkase juures Oti mõisas ja von Polli juures Uuemõisa mõisas. Ordineeriti 2. juunil/13. juunil 1743 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1743–1808 Valjala Martini koguduse õpetaja.

Isiklikku
---------

Tema äi Heinrich Vick oli Muhu Katariina koguduse õpetaja. Abielust Vicki tütre Katharina Elisabeth Vickiga sündis neli tütart ja kaks poega. Vanemast pojast, Johann Gottlieb Schmidtist sai sõjaväelane.

Tema poeg August Heinrich von Schmidt oli samuti Valjala Martini koguduse õpetaja; lisaks sellele oli ta Saaremaa superintendent. 

Tema üks pojapoeg Friedrich August Heinrich von Schmidt oli Anseküla Maarja koguduse õpetaja, teine pojapoeg Gottlieb Alexander von Schmidt oli Saaremaa Jaani koguduse ja Muhu Katariina koguduse õpetaja ning Saaremaa superintendent.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
2. ↑  Olavi Pesti. "Ühest kuulsast suguvõsast paari tähtpäeva taustal", kogumikus "Minu Saaremaa". Kuressaare 1991, lk 76
**Klara Hallik** (aastani 1960 **Klara Pantelejeva**; sündinud 24. aprillil 1933 Vruda alevis Leningradi oblastis) on eesti politoloog ja poliitik.

Ta lõpetas aastal 1948 Kaarepere 7-klassilise kooli ja aastal 1954 Tartu Õpetajate Instituudi. Aastal 1961 lõpetas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi. Aastal 1965 lõpetas ta aspirantuuri NLKP Keskkomitee juures asuvas Ühiskonnateaduste Akadeemias; samal aastal kaitses ta ajalookandidaadi väitekirja.

Ta oli aastatel 1952–1955 ELKNÜ Tartu linnakomitee osakonnajuhataja ja sekretär; aastatel 1955–1962 oli ta ELKNÜ Keskkomitee sekretär.

16. aprillist 21. oktoobrini 1992 oli ta portfellita minister Tiit Vähi esimeses valitsuses.

Ta osales 2001 Eesti sotsiaalteadlaste avalikus pöördumises "Kaks Eestit", milles tunti muret Eesti ühiskondliku arengu pärast.

Tunnustus
---------

* 1983 – Eesti NSV teeneline haridustöötaja

Vaata ka
--------

* Tiina Hallik

Viited
------

1. ↑  Pöördumine Postimehes.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Klara Hallik** |

* Natsionalism lahutab Eestit ja perekonda
* Koguteos naistest poliitika tipus: EESTI VABARIIGI NAISMINISTRID
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Copa América |
| **Hõbe** | 2016 |  |

**Osvaldo Nicolás Fabián Gaitán** (sündinud 23. veebruaril 1988 San Martínis) on Argentina jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsja või äärepoolkaitsjana Portugali kõrgliiga klubis Paços de Ferreira.

Ta alustas klubikarjääri Argentina klubis Boca Juniors, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2001. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2008. aastal.

Aastatel 2010–2016 mängis ta Portugali kõrgiiga klubis Lissaboni Benfica. Oma esimesel hooajal valiti ta Portugali kõrgliiga hooaja parimaks noormängijaks. Benficaga tuli ta kolm korda Portugali meistriks. Hooajal 2011–12 oli ta UEFA Meistrite Liigas nelja teise mängija kõrval enim väravasööte andnud mängija. Kahel korral jõudis ta Benficaga UEFA Euroopa Liiga finaali ning hooajal 2013–14 valiti Gaitán Euroopa Liiga hooaja sümboolsesse koosseisu. 2014. aastal valiti ta Benfica aasta mängijaks.

2016. aasta juunis siirdus ta Hispaania kõrgliiga klubisse Madridi Atlético. 2018. aasta veebruaris liitus ta koos meeskonnakaaslase Yannick Carrascoga Hiina kõrgliiga klubiga Dalian Yifang. 2019. aasta hooajal mängis Gaitán Major League Socceri klubis Chicago Fire. Hooaja 2019–20 teises pooles mängis ta Prantsusmaa kõrgliiga klubis Lille OSC ja hooajal 2020–2021 Portugali kõrgliiga klubis SC Braga. 2021. aasta teises pooles mängis ta Uruguay kõrgliiga klubis Peñarol, kellega tuli sel aastal Uruguay meistriks. 2022. aasta jaanuaris liitus Paços de Ferreiraga.

Argentina jalgpallikoondises mängis Gaitán aastatel 2009–2016 kokku 16 korda ja lõi kaks väravat, mõlemad väravad lõi ta 14. oktoobril 2014 sõprusmängus Hongkongi vastu. Ta kuulus Argentina koondisse 2016. aasta Copa América Centenariol.

Saavutused
----------

Boca Juniors
* Primera División: 2008 Apertura

Benfica
* Primeira Liga: 2013–14, 2014–15, 2015–16
* Taça de Portugal: 2013–14
* Taça da Liga: 2010–11, 2011–12, 2013–14, 2014–15, 2015–16
* Supertaça Cândido de Oliveira: 2014
* UEFA Euroopa Liiga: Teised kohad 2012–13, 2013–14

Braga
* Taça de Portugal: 2020–21

Peñarol
* Uruguay Primera División: 2021

Välislingid
-----------

 Nicolás Gaitán – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Nikolai Triigi maal "Lennuk" (1910) kujutab Kalevipoja laeva, mille Kreutzwald välja mõtles. Sellegipoolest on "Lennuk" saanud oluliseks motiiviks Eesti rahvuslikus mütoloogias, see on andnud nime laevadele ja muutunud õhusõidukit tähistavaks terminiks
**Pseudomütoloogia** ehk **kunstmütoloogia** on kunstlikult loodud mütoloogia, mis ei põhine varasemal rahvapärimusel.

Sageli on pseudomütoloogia sihilikult fabritseeritud ja esitatud ehtsa pärimuse pähe. Tuntumaid näiteid niisugusest võltsingust on Šoti luuletaja James Macphersoni "Ossiani laulud": 1760–1765 avaldatud poeemitsükkel oli MacPhersoni väitel tõlge muistse bardi Ossiani gaelikeelsetest käsikirjadest. Samas võidakse pseudomütoloogiat luua ka taotluseta autentsust teeselda.

Piir pseudomütoloogia ja autentse rahvapärimuse vahel on hägune. Nii kasutas Friedrich Reinhold Kreutzwald eesti rahvuseeposes "Kalevipoeg" suurel hulgal ehtsaid rahvalaule ning ajaloolise regivärsi vormi, kuid põimis sekka ka omaenese leiutisi, moodustades kunstlikult Kalevipoja elulugu kujutava süžee.

Pseudomütoloogilised motiivid võivad kultuuris ringelda, kuni neid ei osata enam kunstlikeks pidada - näiteks peetakse mõnel pool ajalooliseks Sõjamäe hiit, mis tegelikult loodi Eesti Kultuuriajaloolise Seltsi ettepanekul 1920. aastate lõpul.

Samuti ei ole alati kindel, kas pseudomütoloogiliseks peetud tekstil pole varasemat vähetuntud alust. Nii on Friedrich Robert Faehlmanni teksti "Koit ja Hämarik" üldiselt peetud kunstmuinasjutuks, kuid usundiloolane Uku Masing on seostanud selle motiive rahvusvaheliselt tuntud muinasjutusüžeedega.

Kuna kunstmütoloogilised motiivid võivad omandada kultuuris samasuguse jõu kui ajaloolised, kasutatakse neid tihti ideoloogilistel ja poliitilistel eesmärkidel. Rahvusromantismi ajastul kujundas kunstmütoloogia mitme rahva eneseteadvust nii Euroopas kui ka väljaspool, samamoodi võidakse pseudomütoloogiat teadlikult tarvitada tänapäevalgi.
Ljudmila Gurtšenko (2010)
**Ljudmila Markovna Gurtšenko** (vene keeles Людмила Марковна Гурченко; 12. november 1935 Harkiv – 30. märts 2011 Moskva) oli vene näitleja ja laulja.

Ljudmila Gurtšenko sündis Ukrainas Harkivis. Pärast keskkooli lõpetamist 1953. aastal läks ta Moskvasse ning asus õppima Ülevenemaalises Riiklikus Kinematograafia Instituudis (VGIK), mille ta lõpetas 1958. aastal.

Õpingute ajal tegi ta oma filmidebüüdi, mängides Jan Fridi filmis "Tõe tee" (1956). Ühte peaosadest mängis Gurtšenko ka samal aastal valminud Eldar Rjazanovi komöödias "Karnevaliöö". See roll tõi Gurtšenkole üleliidulise populaarsuse.

Ljudmila Gurtšenko mängis ühtekokku 96 filmis, nende seas sellistes filmides nagu "Tütarlaps kitarriga" (1958), "Jalgrattataltsutajad" (1963), "Siberiaad" (1978), "Mehaanik Gavrilovi armastatud naine" (1981), "Jaam kahele" (1982), "Armastus ja tuvid" (1984) jt. Tema viimaseks filmiks jäi 2009. aastal esilinastunud film "Kirev hämarus", mille stsenarist, näitleja ja lavastaja ta oli. 

Ljudmila Gurtšenko oli väga hinnatud ka estraadilauljana. Temalt on ilmunud kümme CD-d ja kuus LP-d. 

Samuti on ta avaldanud kolm raamatut – "Minu täiskasvanud lapsepõlv", "Aplaus" ja "Ljusja, stopp!".

Seos Eestiga
------------

* Ta mängis Tallinnfilmi komöödiafilmis "Jalgrattataltsutajad" (1963).
* Ta oli Urmas Oti menusarja "Teletutvus" esimese saate intervjueeritav (1986).

Viited
------

1. ↑  Ljudmila Gurtšenko koduleht
2. ↑  Ljudmila Gurtšenko koduleht
3. ↑  Ljudmila Gurtšenko koduleht
4. ↑  Urmas Vahe. "Teletutvus" vormis Urmas Otist (üleliidulise) staari. ohtuleht.ee. 25.10.2008.

Välislingid
-----------

* Ljudmila Gurtšenko andmekogus IMDb (inglise)
Max Plancki Astrofüüsika Instituut Baierimaal Garchingis
**Max Plancki Astrofüüsika Instituut** (saksa keeles *Max-Planck-Institut für Astrophysik*; lühend **MPA**) on Max Plancki Ühingu egiidi all tegutsev teadusuurimisinstituut.

Max Plancki Astrofüüsika Instituut asutati 1991. aastal Saksamaal Baieri liidumaal Garchingis (Müncheni lähistel) asunud Max Plancki Füüsika ja Astrofüüsika Instituudi reorganiseerimise tulemusena.

Instituudis töötab umbes 40 teadurit, kuni 20 külalisteadurit ja umbes 35 doktoranti.

Juhtimine
---------

Astrofüüsika instituuti juhitakse kollegiaalselt. Tegevdirektori ülesandeid täidavad osakondade direktorid järgemööda paariaastaste perioodide kaupa. 2021. aasta seisuga on tegevdirektor Volker Spingler. Varem on direktorina töötanud teiste seas Briti astrofüüsik Simon White ja Venemaa astrofüüsik Rašid Sjunjajev.

Uurimisvaldkonnad
-----------------

Instituut on spetsialiseerunud astrofüüsikale ja kosmoloogiale. Tegeletakse järgmiste uurimisvaldkondadega: tähtede astrofüüsika, arvutuslik astrofüüsika ja kosmoloogia, galaktikate evolutsioon ja galaktikasüsteemid, kosmilised suureskaalalised struktuurid, gravitatsiooniläätsed, kosmiline mikrolaine-taustkiirgus ning füüsikaline kosmoloogia.

Viited
------

1. ↑  Forschungsgebiete am MPA. mpa-garching.mpg.de

Välislingid
-----------

* Max Plancki Astrofüüsika Instituut – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Instituudi koduleht
Vaade Elbe estuaari kaitsetammilt ja kaitsetammi neemelt rohuse rannaga Otterndorfis
**Cuxland** on turismipiirkond Weseri ja Elbe suudme vahel Cuxhaveni kreisis Saksamaa Põhjamere rannikul.

Mõiste
------

*Cuxland* on tehisnimi, mis on mõeldud kasutamiseks turismi vallas. See viitab eelkõige Land Wursteni kuurortidele, nagu Dorum, Wremen ja Midlum, kuid ka Cuxhaveni linnale ja Sahlenburgi, Duhneni kuurortidele koos Döse alevikuga, samuti Otterndorfi linnale.

Turism
------

Cuxlandi peamised võlud on Sahlenburg, Duhnen ja Döse, kus on hästiarenenud turismitaristu restoranide ja hotellidega erinevate maitsete rahuldamiseks, puhkekorterite, väliujula, vabaajarajatiste ja poodidega. 

Suurem osa puhkajatest tuleb Saksamaa Alam-Saksi, Nordrhein-Westfaleni, Bremeni ja Hamburgi liidumaadest. Umbes 3 miljoni ööbimisega aastas on Cuxhaven juhtiv kuurort Saksamaal. Rannikukülad Land Wurstenis ja Otterndorfi alev on eriti populaarsed peredele. Sisemaal on populaarsed spaarajatised, rattasõit ja ratsutamine; keskus on Bad Bederkesas.

* Dorumer Tiefi jahisadam Dorum-NeufeldisDorumer Tiefi jahisadam Dorum-Neufeldis
* Padumereauto päevaturistidega Sahlenburger Wattis Cuxhaveni lähedal, teel Neuwerki saarelePadumereauto päevaturistidega Sahlenburger Wattis Cuxhaveni lähedal, teel Neuwerki saarele
* Padumeri Cuxhaven-Duhneni lähedalPadumeri Cuxhaven-Duhneni lähedal
* Cuxhaveni sümbol ja Alam-Saksi põhjapoolseim punkt: KugelbakeCuxhaveni sümbol ja Alam-Saksi põhjapoolseim punkt: Kugelbake
* Otterndorf Medemi jõe ääresOtterndorf Medemi jõe ääres
* Otterndorf: Achtern Dieki järvOtterndorf: Achtern Dieki järv
* Loss Bad BederkesasLoss Bad Bederkesas

Mõiste "Cuxland" kasutamine
---------------------------

Kohalik puhkuspargi ettevõte kindlustas aastal 1997 kaubamärgiga seotud õigused sõnale "Cuxland". 

2008. aasta suvel vaieldi selle üle. Seoses sellega otsustas maavolikogu toetada mõiste "Cuxland" üldist ja laialdast kasutamist.

Välislingid
-----------

* Cuxlandi veebileht
* Cuxhaveni kreisi veebileht
**Brooklyn Nets** (enne 2012. aastat **New Jersey Nets**) on Põhja-Ameerika korvpalliliiga NBA klubi. Meeskond mängib idakonverentsi Atlandi divisjonis ja peab oma kodumänge Barclays Centeris.

Ajalugu
-------

Klubi asutati 1967. aastal ning kuni NBA ja ABA liitumiseni 1976. aastal mängiti korvpalliliigas American Basketball Association. Hooaegadel 1973/74 ja 1975/76 tuli klubi **New York Netsi** nime all kahel korral ABA meistriks.

**New Jersey Netsi** nime all jõuti kahel korral NBA finaali, kuid 2001/02. hooajal jäädi 0 : 4 alla Los Angeles Lakersile ja aasta hiljem 2 : 4 San Antonio Spursile.

2012. aasta suvel valmis klubi uus kodusaal Barclays Center ja sinna kolides võeti kasutusele praegune nimi **Brooklyn Nets**.

Mängijad hooajal 2020/2021
--------------------------

* Bruce Brown
* Chris Chiozza
* Nicolas Claxton
* Spencer Dinwiddie
* Kevin Durant
* Jeff Green
* James Harden
* Joe Harris
* Kyrie Irving
* Tyler Johnson
* DeAndre Jordan
* Timothé Luwawu-Cabarrot
* Reggie Perry
* Landry Shamet

Endised tuntumad mängijad
-------------------------

* Jason Kidd
* Vince Carter
* Dražen Petrović
* Julius Erving
* Buck Williams
* Brook Lopez
* Richard Jefferson

Välislingid
-----------

* Brooklyn Nets
**Max (Maksim) Trakmann**, ka Max-Alfred Trakmann (31. oktoober 1890 – 3. oktoober 1937 NSV Liit) oli eesti poliitik (kommunist) ja nõukogude sõjaväelane. 

Max Trakmann õppis Moskva ülikoolis arstiteadust ning liitus poliitilise liikumisega (VSDTP) 1917. aastal. Oli 1916 - 1917 arst Märjamaa ja Kullamaa kihelkonnas. 

1918. aasta kevadel oli ta Tallinnas 12. armee sõjaline komissar.

1918. aasta lõpus oli M. Trakmann Nõukogude Venemaa Vabariigi Revolutsioonilise Sõjanõukogu Välistaabi Registreerimisvalitsuse 1. osakonna (sõjaväeline vastuluure) ülem.

1918. aasta novembrist oli Max Trakmann Eestimaa Ajutise Revolutsioonikomitee ja Eesti Töörahva Kommuuni Nõukogu liige ning 1919. aasta veebruarist ETK Nõukogu Rahvusvahelise Läbikäimise Valitsuse juhataja.

Viited
------

1. ↑  Marko Tamming, Nõukogude sõjaväeluure ja Eesti 1920–1924
2. ↑  Meenutades kommunaare, Maaleht, 1988 nr. 48, 1. detsember 1988, lk 3

Välislingid
-----------

* Eesti Riigiarhiivi Filiaali (Parteiarhiivi) fotokollektsioon, Trakman, Maks (Trakmann, Max) perekonnaga.
Tromelin
**Tromelin** (*Île Tromelin*) on Prantsusmaale kuuluv asustamata saar India ookeanis Madagaskarist idas ja Réunionist põhjas. Geograafilised koordinaadid on 15°54′ S, 54°31′ E. 

Tromelin on 1700 meetrit pikk ja 700 meetrit lai, pindalaga 1 km².

Saar on merelindude ja kilpkonnade pesitsuspaik.

Saarel on kilomeetripikkune lennukimaandumisrada ja ilmajaam taifuunide eest hoiatamiseks. Jaamas töötavad Réunionilt pärit meteoroloogid. Looduslike sadamate puudumise ja korallriffide tõttu ei pääse laevaga saarele.

Esimest korda nähti saart prantsuse laevalt 1722.

1761 toimus saare juures laevahukk, kui Prantsuse laev Utile korallrifi vastu purunes. Laev vedas Madagaskarilt Mauritiusele orje. Meeskond sõitis parvel Madagaskarile tagasi, jättes saarele kuuskümmend orja. Alles 1776 saabus järgmine laev, Prantsuse sõjalaev La Dauphine, mis päästis ellujäänud: 7 naist ja 8-kuise poisi. Laeva kapteni ševaljee de Tromelini järgi sai saar ka nime.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tromelin** |

* "Lèse humanité : What happened when slaves and free men were shipwrecked together" The Economist, 19. detsember 2015
**Johann Heinrich Schwabe** (10. märts 1720 Ambla – 12. detsember 1784 Kose) oli Eesti vaimulik.

Immatrikuleeriti 31. augustil 1740 Halle Ülikooli, oli kohal veel aastal 1744. Ordineeriti õpetajaks 22. septembril 1745.

Oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja 1745–1784, Eestimaa konsistooriumi assessoriks valiti 22. veebruaril 1758, Ida-Harju praostkonna praostiks sai 16. septembril 1771.

Oli vastutav Eesti Raamatute Kirjastuskassa eestikeelse kirikukirjanduse väljaandmisel (aastal 1773 ilmus piibel ja aastal 1779 jutluseraamat).

Isiklikku
---------

Tema isa Johann Christoph Schwabe oli Ambla Maarja koguduse õpetaja, tema poeg Joachim Gottlieb Schwabe oli Nissi Maarja koguduse, Lihula ja Kirbla koguduse ning Kadrina Katariina koguduse õpetaja, pojapoeg Peter Heinrich Schwabe oli Jõelähtme ja Jüri koguduse õpetaja. Johann Heinrich Schwabe oli kolm korda abielus: (poeg Joachim Gottlieb oli esimesest abielust), teise abikaasa isa Hermann Levin Schmidt oli Tallinna Püha Vaimu koguduse abiõpetaja ja hiljem Koeru Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja, kolmanda naise isa Christoph Mertzig oli Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885. Tallinn 2007
**Johann Heinrich Maximilian Mylius** (27. oktoober/7. november 1721 Jena – 9. märts/20. märts 1779 Laiuse) oli Eesti vaimulik.

Mylius immatrikuleeriti 1. veebruaril 1734 alaealisena Jena Ülikooli. Ta oli aastatel 1745–1750 koduõpetajaks Liivimaal (Saaremõisas ja Ropka mõisas). Pärast oma venna, Tartu sündikuse surma läks ta Saksamaale tagasi, kuid mitte kauaks. Ordineeriti 12. mail/23. mai 1753 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1753–1754 (kutsuti 22. jaanuaril/2. veebruaril 1753) Vaivara koguduse õpetaja. Aastatel 1754–1756 oli ta adjunktõpetajaks (Eberhard Reimersi käe all) ning aastatel 1756–1779 õpetajaks Laiuse Püha Jüri koguduses, hooldades aastatel 1756–1758 ka Palamuse Püha Bartholomeuse kogudust.

Laiuse kirikuraamatutes on säilinud tema kirjapandud põhjalikud Laiuse koguduse ajaloolised teated.

Isiklikku
---------

Tema õepoeg oli Pilistvere Andrease koguduse õpetaja Karl August Wilde, väimees Gottfried Ludwig Philipp Postels oli Maarja-Magdaleena ja Helme koguduse õpetaja. Tema abikaasa Lonetta Sophia isa Ernst Gottlieb Laamann oli Viru-Nigula koguduse õpetaja, abikaasa vanaisa Eberhard Reimers oli Laiuse Püha Jüri koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Juhan Kõpp. Laiuse kihelkonna ajalugu. Tartu 1937
2. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
3. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885 Tallinn 2007
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Hõbe** | 2017 | jäähoki |

**Mitchell Marner** (sündinud 5. mail 1997 Markhamis Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Toronto Maple Leafs ründajana paremäärel. Ta on klubi meeskonna asekapten.

Aastatel 2013–2016 mängis ta kolm hooaega Ontario Hockey League'i (OHL) klubis London Knights. Hooajal 2015–16 tuli ta Knightsiga OHL-i meistriks. Marner pälvis samal hooajal finaalmängude väärtuslikumale mängijale antava auhinna Stafford Smythe Memorial Trophy, finaalmängude resultatiivseimale mängijale antava Ed Chynoweth Trophy, väljalangemismängude väärtuslikumale mängijale antava Wayne Gretzky 99 Awardi ja OHL-i kõige väärtuslikumale mängijale antava Red Tilson Trophy ning ta valiti kogu Canadian Hockey League'i hooaja parimaks mängijaks.

2015. aastal valiti ta NHL-i *draft* '​is Maple Leafsi poolt neljanda valikuna. Klubi põhimeeskonnas on ta NHL-is mänginud alates hooajast 2016–17. Debüüthooajal valiti ta uustulnukate sümboolsesse koosseisu (*NHL All-Rookie Team*).

2017. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Kanada jäähokikoondise koosseisus hõbemedali.

Välislingid
-----------

 Mitch Marner – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Mitch Marner NHL.com lehel
* Mitch Marner hockeydb.com lehel
Titani eelkäija Cyclops 1, mis on märgatavalt laiema ja kumerama illuminaatoriga
**Titan** oli Ameerika Ühendriikide ettevõtte OceanGate'i ehitatud, käitatud ja mitmeid kordi sukeldatud mehitatav allveeaparaat.

Saint John'si linna lähtesadamast ligikaudu 690 km lõunakagus laskus see 3 km ja 780 m sügavusse ookeanipõhja, et turismiekspeditsioonil vaadelda pardal piloodi ja nelja reisijaga Titanicu laevavrakke ja rusuvälja.

2021. ja 2022. aastal korraldati mõlemal aastal viis ekspeditsiooni Titanicu laevavraki juurde. 2023. aasta juunis hukkus see Newfoundlandi aheliku kohal Põhja-Atlandi ookeanis katsel sukelduda taas Titanicu juurde.

16.–18. juunil toimetas sukelaparaati sündmuspaika ja lasi vette uuringuteks kasutatav arktiline jäämurdja Polar Prince.

Kirjeldus
---------

Cyclops 2 nimetuse all hakati sukelaparaati arendama 2013. aastal. Sellel oli titaanist valminud kere, mida kattis väliskest komposiit-süsinikkiududest. Mõõtmeis 6,7 m × 2,8 m × 2,5 m, kaalus see 9,525–10,432 tonni. See oli suurim taoline aparaat, mis mehitatud kasutamiseks eales ehitati, selle keskse meeskonnaruumi maksimaalne kandevõime oli 685 kg. Sukelaparaat arendas kiirust kuni 3 sõlme kasutades nelja elektrilist tõukurit, millest kaks olid horisontaalsed ja kaks vertikaalsed.

Titan kandis endaga kaasas piisavat hapnikuvaru, mida oleks 96 tunni kestel jätkunud viiele inimesele. See oli varustatud reaalajas toimiva akustilise seiresüsteemiga (RTM), mis suutnuks tuvastada süsinikkiust 12,7 cm paksuse korpuse kõverdumist enne katastroofilisi rikkeid. Stockton Rush omas süsteemile patenti, kapslikujuline allveeaparaat suutnuks laskuda kuni 4 km sügavusse. Ettevõttes töötanud spetsialistid David Lochridge ja avalikkusele teadmata isik, kes seadsid kahtluse alla sukeldusaparaadi vastupidavuse tohutus veerõhus, vallandati ja kaevati kohtusse aastal 2018.

Hukk
----

 *Pikemalt artiklis Titani hukk*
Newfoundlandi suveajavööndi (NDT; UTC−02.30) järgi kinnitas 22. juuni pärastlõunal 2023. aastal Ameerika Ühendriikide rannavalve, et sukelaparaat kadus pärast survekambri implosiooni. Pardal viibinud Stockton Rush (piloot), Paul-Henri Nargeolet, Hamish Harding, Shahzada Dawood ja Suleman Dawood surid millisekundite kestel, rusud leiti 1912. aasta kevadel hukkunud ookeaniliinilaeva Titanicu vöörist umbes 488 m kauguselt.

Viited
------

1. ↑  "A former passenger details what it's like inside the missing Titan submersible". *www.npr.org*. NPR. 20. juuni 2023, 18:17.
2. ↑  "Five dead on Titan sub were 'true explorers' – OceanGate". *www.bbc.com*. BBC News. 23. juuni 2023, 00:07.
3. ↑  "Deep-sea craft carrying 5 people to Titanic wreckage reported missing, search underway". *www.apnews.com*. AP News. 20. juuni 2023.
4. ↑  "2 former OceanGate employees voiced safety concerns years ago about the hull of the now-missing vessel". *edition.cnn.com*. CNN. 21. juuni 2023, 11:16.

Vaata ka
--------

* OceanGate
* Titanic
Mithra kuju 2.-3.saj (Vatikani muuseumid)
**Mithra** on zoroastristlik iraani jumalus. Tema nimi pärineb indoiraani algkeelest (*\*mitra*) ja tähendas algselt lepingut, sidet, liitlust või sõprust. Arvatavasti on ühisest indoiraani jumalusest arenenud välja ka veedade usundi Mitra – aususe, sõpruse, kohtumiste ja kokkulepete jumalus, kes sageli esineb kaksikjumalana paaris Varunaga. 

Iraani polüteistlikust usundist välja kasvanud zoroastrismis on Mithra üks kolmest looja-jumalale Ahura Mazdale alluvast maailmakorra asha kaitsjast, tõe ja õigluse eest seisja ning ka kosmilise valguse ja soojuse allikas, keda sageli on kujutatud kiirgava peakattega. Hilisemas zoroastrismis muutus Mithra looja "alluvast" tema kehastuseks ja kõiketeadvaks hingede kohtumõistjaks. Manihheistlikus usundis oli Mithra nime all tuntud kaks inglit – üks, kes päästis esmase inimese pimedusse langemisest, ning teine, kes päästis inimese languses kadunud valguse. 

Mitrat/Mithrat mainitakse midjanite ja hetiitide rahulepingus aastast 1400 eKr, kus teda kutsutakse koos teiste jumalustega leppe tunnistajaks ja garandiks. Mithra kultus levis Väike-Aasias pärslaste, Aleksandri ja tema järeltulijate impeeriumi võimu all. 3. sajandiks eKr oli kujunenud uskumus, et Mithra on ema-jumaluse Anahita järeltulija. Anahitat on nimetatud ka neitsilikuks emaks. Partlastest valitsejad Armeenias olid Mithra preestrid ning seal maal püsis vastav kultus kõige visamalt. Ajaarvamise vahetuse paiku levis Mithra kultus roomlaste seas ning arvatavasti mõjutas ka varakristlikku õpetust ja mütoloogiat.

Mithrale kui valguse andjale pühendatud pidustusi peeti pärast talvist pööripäeva, kui päevad hakkasid muutuma pikemaks. Võimalik, et see on mõjutanud hilisemat kristlikku jõulupühade traditsiooni.

Vaata ka
--------

* Mithra kultus Iraanis
* Mithra kultus Roomas