recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Mitte segi ajada Eesti Akadeemilise Spordiliiduga*

---

**Tartu Ülikooli Akadeemiline Spordiklubi** (lühemalt Tartu Ülikooli Spordiklubi või Ülikooli spordiklubi) on Tartu Ülikooli juures tegutsev spordiklubi.

Ajalugu
-------

4. oktoobril 1908 asutati Tartus üliõpilaste spordiring. 1909. aastal nimetati ring ümber **üliõpilasseltsiks Sport**. 1910 sai selts Balti Olümpiakomitee liikmeks. 1914 liitus selts Üliõpilaste Igakülgse Kehalise Arengu Seltsiga ja uueks nimeks sai **Sport**. 1918. aastal organisatsiooni tegevus lakkas.

Organisatsioon jätkas ametlikult tegevust 20. septembril 1920. 9. detsembril 1921 nimetati organisatsioon ümber **Eesti Akadeemiliseks Spordiklubiks**.

Eesti NSV ajal oli klubi suletud, ent 1946. aastal hakkas klubi tegevust korraldama ülikooli spordiklubi. 1990 võttis Tartu Ülikooli spordiklubi vastu uue põhikirja, millega kinnitas järjepidevust 1908 asutatud üliõpilaste spordiringiga.

2002. aastast kannab klubi nime **MTÜ Tartu Ülikooli Akadeemiline Spordiklubi**.

Tartu Ülikooliga on olnud või on praegu seotud järgmised spordiklubid:

* Tartu Ülikooli korvpallimeeskond
* Tartu Ülikooli korvpallinaiskond
* Tartu Ülikool Fauna

Viited
------

1. 1 2 3 4  Tartu Ülikooli Akadeemiline Spordiklubi Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis (vaadatud 26.02.2017)

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Tartu Ülikooli Akadeemiline Spordiklubi Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis
**Anestesioloogia ja intensiivravi kliinik** on üks Tartu Ülikooli arstiteaduskonna noorematest kliinikutest. Kliinik moodustati 11. veebruaril 1993 rektori käskkirjaga üldkirurgia, anestesioloogia ja reanimatoloogia ning hospitaalkirurgia kateedri baasil. Tegelikult hakkas kliinik tööle 1. jaanuaril 2000.

Osakonnad
---------

Algul oli kliinikus kaheksa osakonda: üldanestesioloogia, üldintensiivravi, neuroanestesioloogia, günekoloogilise anestesioloogia, onkoanestesioloogia, pulmonoloogilise anestesioloogia, lasteintensiivravi ja erakorralise meditsiini osakond.

Praegu on kliinikus on kuus osakonda: anestesioloogia; esimene, teine ja kolmas intensiivravi ning laste intensiivravi ja erakorraline meditsiin. Anestesioloogia osakonna juures töötab valukliinik, esimese intensiivravi osakonna juures psühhiaatrilise anesteesia allüksus ning kolmanda intensiivravi osakonna juures hemafereesi kabinet.

Viited
------

1. ↑  Tartu Ülikooli kliinikum 200 (Tartu 2004), lk 94.
2. ↑  Tartu Ülikooli kliinikum 200 (Tartu 2004), lk 94.
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. august 2017. Vaadatud 18. septembril 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**Tartu Ülikooli Kunstiajaloo Kabineti väljaanded** oli Tartu Ülikooli kunstiajaloo õppetooli poolt välja antud kunstiteaduslik ajakiri, mis ilmus aastatel 1937–1940.

Tartu Ülikooli Kunstiajaloo Kabineti väljaanded hakkasid ilmuma 1937. aastal kunstiajaloo professor Sten Karlingi initsiatiivil. Ajakirja eesmärgiks oli kunstiajaloo kabinetis tehtava teadustöö publitseerimine ja rahvusvaheline levitamine. 

Ajakirja ilmus aastatel 1937–1940 kokku 8 numbrit: 1937. aastal ilmus 3 numbrit, 1938. aastal 2 numbrit, 1939. aastal 1 number ja 1940. aastal 2 numbrit. 1940. aasta viimased kaks numbrit kandsid pealkirja "Tartu Ülikooli Kunstiajaloo Instituudi väljaanded", sest 1939. aastal nimetati kunstiajaloo kabinet ümber Kunstiajaloo Instituudiks. 1938. aasta 4. number kandis prantsuskeelset pealkirja "Publications du Cabinet d'Histoire de l'Art de l'Université de Tartu".

Tartu Ülikooli Kunstiajaloo Kabineti väljaannete traditsiooni jätkab 2009. aastal Tartu Ülikooli kunstiajaloo professor Juhan Maiste initsiatiivil ellu kutsutud ajakiri Baltic Journal of Art History.
**Tartu Ülikooli Riigikaitselise Õpetuse Instituut** tegutses aastail 1939–1940.

Instituudi juhataja oli kolonel (hiljem kindralmajor) August Traksmaa ja juhataja abi kolonelleitnant Henn-Ants Kurg.

Õppetöö algas 25. jaanuaril 1939. Tartu Ülikoolis oli sel ajal umbes 2100 üliõpilast, kellel tuli osa võtta sõjalisest õpetusest. Umbes pooled neist kuulusid Kaitseliitu. Tartu üliõpilased moodustasid ühe rügemendi, mille ülem oli instituudi juhataja kolonel August Traksmaa, 1. pataljoni ülem major Voldemar Aaviste ja 2. pataljoni ülem kapten Oskar Pollisinski. Auastmete järgi oli rügemendis 5. jaanuaril 1939 ohvitsere 535, allohvitsere 315, reamehi 750, sõjaväes mitteteeninuid 290 ja tervislikkudel põhjustel vabastatuid 210. Väeliikide järgi oli jalaväelasi 1120, suurtükiväelasi 250, ratsaväelasi 52, sideala mehi 120, pioneere 65, mitteteeninuid ja teenistusest vabastatuid 493.

Instituudi õppejõud olid: 

* major, hiljem kolonelleitnant Voldemar Aaviste
* mag. chem. Heinrich Arro
* cand. chem. Dietrich Buxhoeveden
* kindralmajor Martin Jervan
* kolonel Peeter Kann
* kolonelleitnant Henn-Ants Kurg
* kapten Tõnis Leisner
* kolonelleitnant, hiljem kolonel Eduard Melts
* leitnant, hiljem kapten Oskar Mõttus
* kapten, hiljem major Oskar Pollisinski
* kolonel Eduard Putmaker
* kapten, hiljem major Karl Raamat
* kolonelleitnant Ludvig Teder
* dr. phil. nat. Leonhard Tiganik
* kolonel Konstantin Trakmann
* kolonel August Traksmaa
* kapten Boris Voogas

Viited
------

1. ↑  Tartu üliõpilaste rügement. Rahvaleht, 23. jaanuar 1939, nr. 19, lk. 5.
2. ↑  Üliõpilasrügement tegutseb.
 Üliõpilasleht, 23. veebruar 1939, nr. 1, lk. 20.
Tartu vapp
Tartu vapp Raekoja platsi sillutises, juuli 2011.
**Tartu vapp** on Tartu maakonnas asuva Eesti linna Tartu vapp.

Vapp on kinnitatud 20. mail 1992.

Praegune vapi kujutis ning punavalge lipp kinnitati linna ametlikeks sümboliteks 1928. aastal.

Vapi kirjeldus
--------------

Punasel kilbil on hõbedane, korrapärastest kividest laotud, sakmetega linnamüür väravaga ja kahe torniga mõlemas otsas. Tornide alakorrusel on kaarjad hõbedased nišid. Tornide ülakorrusel on neliksiiruse motiivid sõõrides. Teise korruse lõpetab sakmeline serv. Tornide kooniliste kivikatuste tippudes on kuldsed ristid. Tornide vahelises müüris asuvas kaarjas, ülestõstetud langevõrega väravaavas on punasel taustal hõbedane kuueharuline täht ja selle all otstest seina kinnitatud kett. Tornide vahel, müüri kohal hõljuvad ristatutena hõbedane võti vasakult alt paremale üles, keelega ülespoole ja seda kattev kuldse käepidemega hõbedane mõõk paremalt alt vasakule üles. 

1940. aastal koostatud Vabariigi Presidendi otsuse kavas on vapi kirjeldus järgmine: Tartu linna vapiks on kilbi punasel väljal hõbedane, sakmetega lossi kivisein lahtise värava ja kahe torniga. Kummagi torni koonusekujulisel katuseharjal on kreekakujuline kuldne rist. Väravas asetseb mustavärviline langevõre, selle all kuueharaline hõbedane täht; tähe all, otsadest seina kinnitatud, mustavärviline ahel. Tornide vahel värava kohal põikasendis kaheterane, sirge, hõbedane mõõk kuldse käepidemega vasakul all ja ristipandult hõbedase võtmega, mille keel pööratud ülespoole.

Tõlgendus
---------

Võti ja mõõk värava kohal on Tartu piiskopkonna ja linna kaitsepühakute Peetruse ja Pauluse atribuudid.

Ajaloolase Malle Salupere andmeil on Tartu vapil kujutatud kaubalinna avatud väravat, mis esineb kõigi nende hansalinnade vappidel, kelle kaitsepühakuteks on Peetrus ja Paulus. Ekslik on aga levinud tõlgendus, mille järgi vapp kujutab Tartu toomkiriku torne. Samuti ei ole Tartu vappi annetanud Poola kuningas Stefan Batory, kes andis Tartule lipu.

Vaata ka
--------

* Tartu lipp
* Tartu logo
* Tartu maakond

Viited
------

1. ↑  Malle Salupere "Kodulinna nägu" Postimees, 18.07.2012

Kirjandus
---------

* Erik Tender "Tartu linna pitsatist, vapist ja lipust" Tartu, 1936.

Välislingid
-----------

* Tartu linna sümboolika linna kodulehel
* Tartu linna sümboolika Riigikantselei lehel
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib budistlikust-hinduistlikust mõistest; kvantfüüsika termini kohta vaata artiklit Omaolek (füüsika)* |

---

**Svabhava** ehk **omaolek** (sanskriti keeles *svabhāva*; paali keeles *sabhāva*; tiibeti keeles *rang bzhin*; hiina keeles ⾃性 *zixing*; jaapani keeles *jishō*) on hinduismis ja budismis asjale või nähtusele ehk dharmale seesmiselt omane ja põhiline omadus ehk tunnus (sanskriti keeles *lakṣaṇa*, *svalakṣaṇa*), näiteks kõvadus maa puhul või kuumus tule puhul.

Hinduismis esineb *svabhāva* mõiste sagedamini advaita-vedaanta tekstides, nii näiteks *Avadhūta Gītā* järgi brahman ongi *svabhāva*; samuti višnuismis. 

Mahajaanas, eriti madhjamaka õpetustes rõhutatakse kõigi seadmuste tühjust, igasuguse omaoleku puudumist, suhtelisust ja sõltuvuslikkust. Mahajaana traditsioonides võib *svabhāva* viidata ka budaloomusele.

Vaata ka
--------

* Tühjus

Viited
------

1. ↑  Ida mõtteloo leksikon: omaolek
2. ↑  Ruegg, D. Seyfort (1976). 'The Meanings of the Term "Gotra" and the Textual History of the "Ratnagotravibhāga"'. Bulletin of the School of Oriental and African Studies, University of London, Vol. 39, No. 2 (1976), pp. 341–363
**Svandís Svavarsdóttir** (sündinud 24. augustil 1964 Selfossis) on Islandi poliitik (Vasak-Roheline Liikumine).

Ta omandas 1989. aastal Islandi Ülikoolis bakalaueusekraadi islandi keele ja üldkeeleteaduse alal. Aastatel 1989–1993 õppis ta Islandi Ülikoolis islandi keele grammatikat. 2005–2006 oli ta Vasak-Rohelise Liikumise tegevjuht. Aastatel 2006–2009 oli ta Reykjavíki linnavolikogu liige. Ta oli Islandi Omavalitsuste Liidu aseesimees aastatel 2007–2009. Alþingi liige on ta alates 2009. aastast.

Alates 10. maist 2009 kuni 1. septembrini 2012 oli ta Islandi keskkonnaminister. 1. septembrist 2012 kuni 23. maini 2013 oli Svandís Svavarsdóttir Islandi keskkonna- ja loodusvarade minister. Alates 30. novembrist 2017 kuni 28. novembrini 2021 oli ta Islandi tervishoiuminister.

Alates 28. novembrist 2021 on ta Islandi kalanduse ja põllumajanduse minister.

Viited
------

1. ↑  Svandís Svavarsdóttir Vinstrihreyfingin – grænt framboð
2. ↑  Svandís Svavarsdóttir Alþingi
**Võidusõidukaater** on veemotospordis kasutamiseks valmistatud kaater või mootorpaat.

Veemoto Offshore-klassid
------------------------

Offshore ehk sportpaatide klassis liigitatakse paate mootori töömahu ja paadikorpuse mõõtmete järgi. Mootoreid võib forsseerida reeglitega piiratud ulatuses. Mõnes riigis võisteldakse rahvuslikes klassides ja oma riigi reeglite järgi. Võisteldakse peamiselt merel, aga ka siseveekogudel. 

### Offshore 3 / B

Offshore 3/B (1,3-liitrise mootoriga) paadiklassi paat tohib olla kuni 5,0 m pikk ja kuni 500 kg raske (ilma sõitjateta). Paadid tohivad olla nii katamaraanid kui ka ühe kerega. Mootori töömaht tohib olla kuni 1350 cm³. Paatide kiirus on pisut üle 130 km/h. 

### Offshore 3 / C

Offshore 3/C (2-liitrise mootoriga) paadiklassi paat tohib olla kuni 6,2 m pikk ja kuni 775 kg raske (ilma sõitjateta). Mootori töömaht tohib olla kuni 2050 cm³. Kiirused kasvavad üle 150 km/h. 

### Offshore 3 / S

Suurima paadiklassi Offshore 3/D paat tohib olla kuni 7,6 m pikk ja kuni 1675 kg raske (ilma sõitjateta). Paadis peab olema turvakokpit. Kasutatakse sisemootorit või kaht päramootorit, mille töömahtude summa tohib olla kuni 6000 cm³. Selle paadiklassi kiirus ületab 180 km/h. 

### Offshore 1

Selles paadiklassis kasutatakse sisemootoreid ja katamaraane, mille kiiruse maailmarekord 2003. aastal oli 220,49 km/h. [*viide?*]

### Võistluskaatrid Eestis

Eestis võisteldakse kaatritel kolmes klassis 

* Sisemootoriga kaatrid
* Päramootoriga kaatrid mootori töömahuga alla 1100 cm³
* Päramootoriga kaatrid mootori töömahuga üle 1100 cm³

Vaata ka
--------

* Lõbusõidupaadid
* Rahvusvaheline Veemoto Liit (UIM)
* Ringrajapaadid
Võiduristi esikülg praegusel kujul
**Võidurist** (*Cruz de la Victoria*) ehk **Pelayo rist** on rist, mida legendi järgi kandis tulevane Astuuria kuningas Pelayo otsustavas Covadonga lahingus mauride vastu 722. Sellest lahingust sai alguse rekonkista.

Võidurist on tehtud tammepuust. Ta on kujult ladina rist, otsad kolmeharulised. Keskel on relikviaar. Aastal 908 laskis kuningas Alfonso III Suur Frangi riigi kullasseppadel risti katta kulla ja kalliskividega. See oli annetus Oviedo San Salvadori katedraalile. Risti tagaküljel on sest ajast ladinakeelne kiri "HOC SIGNO TVETVR PIVS. HOC SIGNO VINCITVR INMICVS" ('Selle ristiga kaitstakse vaga. Selle ristiga võidetakse vaenlast'). Risti hoitakse praegu Oviedo katedraali kabelis Cámara Santa.

* Kabelis eksponeeritud Võidurist
* Stiliseeritud võiduristi kujutis rippumas Cangas de Onísi Rooma-aegselt sillalt

Heraldikas
----------

Astuuria rist
Risti stiliseeritud kujutis, mida tuntakse ka **Astuuria risti** nime all, on Astuuria lipul ja Astuuria vapil.

Astuuria kuningriigi vapil oli võidurist, mille kohal oli pealdis HOC SIGNO TUETUR PIUS ja all pealdis HOC SIGNO VINCITUR INIMICUS. 

* Astuuria lipp
* Astuuria vapp
* Astuuria kuningriigi sümbol
* Allande vapp
* Morcíni vapp

Vaata ka
--------

* Inglite rist

Välislingid
-----------

* Sissekanne turismisaidil, foto (*hispaania keeles*)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib toiduainest; loogikatehte kohta vaata artiklit VÕI.* |

---

Võipakk
Rasvainete riiul poes
**Või** on peamiselt lehmapiima koorest valmistatud toiduaine, mille rasvasisaldus on 68–82,5%. Euroopa Liidu määruste järgi tohib võiks nimetada aga vähemalt 80% rasvasisaldusega toiduainet. Või sisaldab veel 16–20% (EL määrustele vastavalt mitte üle 16%) vett, 1% valku ja rasvavaba piima kuivainet (EL määruste järgi mitte üle 2%). Või sisaldab ka A-, E-, D-, ning vähesel määral C-vitamiini ja B-rühma vitamiine.

Võiks peetakse ka maitsevõisid, milles on väikeses koguses maitsetaimi, vürtse, aroomiaineid jm. Sageli lisatakse maitsevõidele tilli, küüslauku, peterselli, murulauku, basiilikut, harvem tüümiani, sinepit jms.

Naturaalseks peetakse otse ja üksnes pastööritud koorest valmistatud toodet. Taastatud või seevastu valmistatakse võiõlist, rasvata piima kuivekstraktist ja veest, vadakuvõi aga vadakukoorest või vadakukoore ja koore segust.

Võilaadseid tooteid, mida võiks nimetada ei lubata, kutsutakse tihti sarnase kõlaga nimetustega, näiteks "võidel" ja "võideks".

Võimasin

Valmistamine
------------

 *Pikemalt artiklis  Võitegemine*
Võid on valmistatud ajast, kui loomapiima on toiduks tarvitatud. Vanasti valmistati võid võikirnus hariliku puulusikaga hõõrudes, ankrus või pudelis loksutades. 

19. sajandil tulid kasutusele mitmesugused käsitsi ringiaetavad võimasinad.

Või valmistamine koduste vahenditega
Võid tehakse puhtast ja kvaliteetsest, ilma kõrvalmaitseta hapukoorest või rõõsast koorest võimasinaga. Selles klopitakse koort, kuni rasvaosakesed liituvad võiks ja eraldub või- ehk petipiim (vt pett).

Vaata ka
--------

* võie
* kakaovõi
* munavõi
* vitsik

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Või** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Või** |
**A**rmee, **L**ennuväe ja **M**erelaevastiku **A**bistamise **V**abatahtlik **Ü**hing, lühend **ALMAVÜ** (vene keeles Добровольное Общество Содействия Армии, Авиации и Флоту, lühend ДОСААФ; *Dobrovolnoje Obštšestvo Sodeistvija Armii, Aviatsii i Flotu*, lühend *DOSAAF*) oli Nõukogude Liidu ja on praegu Venemaa Föderatsiooni paramilitaarne spordi, sõjalis-tehnilise ettevalmistuse ning patriootliku kasvatuse organisatsioon.

ALMAVÜ põhiülesanded
--------------------

* Sõjalis-patriootlik kodanikukasvatus;
* Kodanike ettevalmistus sõjalistele erialadele;
* Tehniliste spordialade toetamine;
* Lennukoolide ja lennuspordialade kontroll ja juhtimine
* Osalemine kehalise ettevalmistuse ja sõjalise kallakuga spordis;
* Õppurite erialane ettevalmistamine suvistel õppekursustel sõjalistel insener- ja lennutehnilistel aladel;
* Osalemine kutsealuste kodanike sõjaväeteenistuseks ettevalmistamises ja reservväelaste kaasamine;
* Tehniliste erialaspetsialistide ettevalmistamine ja tehnilise baasi arendamine;
* Osalemine katastroofide, avariide ja õnnetuste tagajärgede likvideerimisel;
* ALMAVÜ taristu haldamine, ettevalmistamine mobilisatsiooni ja teiste ülesannete täitmiseks sõjaajal.

Ajalugu
-------

ALMAVÜ loodi Nõukogude Liidus 1951. aastal mitme paramilitaarse ühingu liitmisel, mis olid NSV Liidus asutatud juba 1920. aastail ja tegutses kuni 1991. aastani. ALMAVÜ peamine ülesanne oli kutsealuste ettevalmistamine sõjaväeteenistuseks, aga ka reservistide sõjalise kvalifikatsiooni säilitamine. NSV Liidu ALMAVÜ rahastamine oli sõjalise riigieelarve varjatud osa. Hiljem lisandus sõjalisele küljele organisatsiooni töös ka vabam tehnikaspordialade arendamine. Kuni organisatsiooni tegevuse lõpuni õpetati osa noori inimesi enne sõjaväe kutseealiseks saamist ja ajateenistusse kutsumist ALMAVÜ kursustel poolkohustuslikus korras välja veoautojuhtideks, radistideks, tuukriteks, lenduriteks, koerajuhtideks jne.

### Esimehed

* 1951–1953 Vassili Kuznetsov
* 1953–1955 Nikolai Gritškin
* 1955–1960 Pavel Belov
* 1960–1964 Dmitri Leljušenko
* 1964–1972 Andrei Getman
* 1972–1981 Aleksandr Pokrõškin
* 1981–1988 Georgi Jegorov
* 1988–1991 Nikolai Kotlovtsev

ALMAVÜ Eesti NSV-s
------------------

 *Pikemalt artiklis Nõukogude väeosad Eestis#ALMAVÜ*

Organisatsioon Venemaal
-----------------------

25. septembril 1991 asutati Venemaa Kaitse-Spordi-Tehnika Organisatsioon (Российская оборонная спортивно-техническая организация, lühend РОСТО; *Rossiiskaja oboronnaja sportivno-tehnitšeskaja organizatsija*, lühend *ROSTO*), millest sai pärast Nõukogude Liidu lagunemist  Venemaa Föderatsiooni presidendi määrusega NSV Liidu ALMAVÜ õigusjärglane Venemaal. 

7. detsembril 2009 taastati Venemaa Föderatsiooni valitsuse määrusega ühingu NSV Liidu aegne nimetus: Armee, Lennuväe ja Merelaevastiku Abistamise Vabatahtlik Ühing ning organisatsiooni nimeks sai Venemaa ALMAVÜ (ДОСААФ России *DOSAAF Rossii*).

Vaata ka
--------

* OSOAVIAHIM

Viited
------

1. ↑  ALMAVÜ veebientsüklopeedias Estonica (vaadatud 09.12.2016)
Bifenüül
**Bifenüül** ehk **difenüül** ehk **fenüülbenseen** (C6H5)2 on areenide klassi kuuluv orgaaniline aine, mis moodustab meeldiva lõhnaga värvuseta kristalle.

Bifenüüli sulamistemperatuur on 68,9 ºC ja keemistemperatuur 256 ºC, leekpunkt on 113 °C ja isesüttimistemperatuur 540 °C. Tema tihedus on 992 kg/m².

Normaaltingimustes on bifenüül stabiilne. Ta ei reageeri näiteks veega. Nahaga kokkupuutel põhjustab ta ärritust, kuid suurt kahju ei põhjusta, kui ta just silma ei satu või kui seda alla ei neelata. Süütamiseks on bifenüüli vaja tublisti kuumutada. 

Tööstuses saadakse bifenüüli põhiliselt benseeni dehüdrogeenimisel hõõguva metalli (Fe või Pb 600-800 ºC) pinnal:

2C6H6 → (C6H5)2 + H2.
Bifenüül takistab seente ja hallituse teket, seetõttu kasutatakse seda säilitusainena (E230, koos säilitusainetega E231, E232 ja E233), eriti tsitruseliste transpordil. Bifenüül ise on mürgine, kuid ta laguneb bioloogiliselt mürgituteks aineteks.

Vaata ka
--------

* Areenid
Map

Vaade Pružany turuhoonele lõunast
**Biełyja Łaŭki** (transkribeerituna **Belõja Lavki**, vene keeles *Белые лавки* (Belõje Lavki) valgevene keeles *Белыя лаўкі*) või **Pružany turuhoone** on turuhoone Valgevenes Bresti oblastis Pružanys.

Hoone on arhitektuurimälestis, mis esindab XIX sajandi lõpu tsiviilarhitektuuri. Tellistest hoonel on nii baroki kui ka klassitsismi tunnusjooni.

Hoone valmis aastal 1867 vana puidust turuhoone asemele. Hoone projekteerisid Grodno kubermangu arhitekt Mihhailovski ja kohaliku piiskopkonna arhitekt T. Savitš. Algselt oli hoonele kavandatud ka sisehoovina kujundatud läbipääs (see oli mõeldud kauba juurdeveoks ja selle ladustamiseks).

Kahekorruselist turuhoonet katab viilkatus. Hoone on täisnurkse põhiplaaniga; seda ümbritsevadi igast küljest sambad. Selles paikneb kaks rida müügipindu. Sammaste vahekohtades asuvad nišid, kus asuvad vitriinid ja juurdepääsud müügipindadele. Hoone keskel asuva peasissekäigu kohal asub kolmnurkne risaliit, mida toetavad pilastrid.

Galerii
-------

* Biełyja ŁaŭkiBiełyja Łaŭki
* Hoone ja turuväljak vanal postkaardilHoone ja turuväljak vanal postkaardil
* Pružany turuhoone kolonnaadPružany turuhoone kolonnaad
* Peasissekäik risaliidigaPeasissekäik risaliidiga

Viited
------

1. ↑  Чантурия В. А. Архитектурные памятники Белоруссии. — Мн.: Полымя, 1982. —lk. 41—42

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Biełyja łaŭki** |

* Fotod Pružany turuhoonest
**Thomas Digges** (1546 Wootton, Kent, Inglismaa – 24. august 1595 London) oli inglise matemaatik ja astronoom.

Ta oli matemaatiku ja astronoomi John Dee õpilane.

Digges taasavaldas 1576. aastal oma matemaatikust ja maamõõtjast isa Leonard Diggesi (1520–1559) varem ilmunud töö "Prognostication Everlasting", millele lisas enda poolt raamatu lõppu mitu lisa. Neist tähtsaim oli "A Perfit Description of the Caelestiall Orbes according to the most aunciente doctrine of the Pythagoreans, latelye revived by Copernicus and by Geometricall Demonstrations approved" ('Taevasfääride täiuslik kirjeldus vastavalt pütaagorlaste iidsele doktriinile, mis sai hiljuti Koperniku poolt taasesitatud ja geomeetriliste tõestustega kinnitatud'), mis tutvustas seni veel Inglismaal vähetuntud Mikołaj Koperniku 1543. aastal esitatud maailmasüsteemi.

Mikołaj Koperniku universum. Illustratsioon Thomas Diggesi raamatust (1576)
See Diggesi kirjutis oli Koperniku heliotsentrilise maailmasüsteemi esmatutvustus inglise keeles ja teaduse populariseerimisel oluline tähis. Suurem osa kirjutisest oli Koperniku peateose "De revolutionibus orbium coelestium" ('Taevasfääride pöörlemisest') peatükkide esitus vabas tõlkes. Digges siiski sellega ei piirdunud – ta läks kaugemale kui Kopernik – pakkudes välja idee, et universum on lõpmatu, mis sisaldab lõpmatul hulgal tähti. Diggesi kirjutis ilmus trükist 8 aastat enne Giordano Bruno kuulsa peateose "De l'infinito, universo e mondi" ('Lõpmatusest, Universumist ja maailmadest') avaldamist (1584).

Viited
------

1. 1 2  Thomas Digges. history.mcs.st-andrews.ac.uk

Välislingid
-----------

* Thomas Digges: Gentleman and mathematician. mhs.ox.ac.uk
**Michael Jay "Mike" Burton** (sündinud 3. juulil 1947 Des Moines) on endine Ameerika Ühendriikide ujuja, kolmekordne olümpiavõitja ja endine maailmarekordi omanik kahel vabaujumise distantsil. 

Kaheksanda klassi õpilasena sai ta koos sõbraga jalgrattaga sõites löögi mööbliveokilt. Varem armastas ta mängida jalgpalli ja korvpalli, kuid selle õnnetuse tagajärjel tekkinud vigastused sundisid teda kontaktspordist loobuma ja jätsid ujumise ühena vähestest treenimisvõimalustest. 

Burton on lõpetanud El Camino keskkooli. Ta tuli kümme korda harrastussportlaste liidu meistriks ja Los Angeleses asuvas California ülikoolis õppides viis korda NCAA meistriks. Burton oli ka neljakordne Pac-10 meister, ta aitas 1970. aastal tulla Bruinsil Pac-10 meistriks. Ta paigutati UCLA sportlaste kuulsuste halli kui tegelaskogu liige. Jaapanis Tokyos 1967. aastal toimunud universiaadil võitis ta kuldmedali 1500 meetri vabaltujumises, edestades venelast Semjon Belits-Geimanit.

Burton võitis Mehhikos 1968. aasta suveolümpiamängudel individuaalaladel kaks kuldmedalit: 400 meetri ja 1500 meetri vabaujumises. Neli aastat hiljem 1972. aasta suveolümpiamängudel Münchenis Saksamaal sai temast ainus ameeriklane, kes on kunagi korranud 1500 meetri vabaujumises kuldmedalivõitu ning ta püstitas selle käigus ka maailmarekordi. 1972. aasta kevadel diagnoositi Burtonil vitamiinipuudus ja enne USA olümpiakatsevõistlusi polnud veel olümpiavõistkond moodustatud. Olümpiakatsevõistlused toimusid Chicagos, Burtonil ei õnnestunud olümpiavõistkonda 400 vabaujumises ja 200 liblikujumises sisse saada. Katsete viimase päeval suutis ta kaheksandana finišeerida 1500 m vabaujumise finaali. Burton suudab meeskonda pääsemiseks lõpetada kolmandana (sel ajal võis riiki ujumises esindada kuni kolm sportlast ala kohta).

Müncheni mängudel üritas Burton kiiresti startida ja edestas alguses Austraalia ujuja Graham Windeatti, kuid too võttis õige pea eduseisu endale. Lõpuks edestas Burton finišis kehapikkusega Windeatti, lüües Rick DeMonti maailmarekordi ning võitis kuldmedali nii individuaalses kui ka võistkondlikus arvestuses. 

Tema ajaloolist 1500 m olümpiavõidu kordamist Münchenis varjutasid Mark Spitzi esinemine neil mängudel ja päev pärast tema võitu toimunud terrorirünnak olümpiakülale.

Burton juhendas Montana osariigis Billingsis asuvat Seahawksi kohaliku YMCA-id kuni 2007. aastani. Ka tema tütar Loni on edukas ujuja. Ta on üks kahest ujujast, kes on individuaalvõistluses tulnud 12-kordseks NCAA meistriks. 

1977. aastal valiti ta Rahvusvahelisse Ujumise Kuulsuste Halli (*International Swimming Hall of Fame*).

Välislingid
-----------

* Michael Burton veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Michael Burton International Swimming Hall of Fame'i kodulehel
* Michael Burton UCLA kodulehel
**Miarooliline tekstuur**, ka **miaroliidiline tekstuur**, on süvakivimi tekstuur, mida põhjustavad kivimis kristallisatsiooniproduktidega täitunud süvakivimis esinevad väikesed (<2 mm ) korrapäratud poorid või õõnsused. Selline tekstuur tekib tänu mahu vähenemisele kristalliseerumise käigus.

Miaroolilise tekstuuri puhul kivimi tühikud (vesiikulid) ei ole siiski üleni täitunud sekundaarsete mineraalidega (sel juhul tekiks mandelkivitekstuur), vaid osaliselt, täpsemalt – vaid vesiikulite seinad kattuvad hilisemate hüdrotermaalsete protsesside käigus sekundaarsete mineraalide mikrodruusidega, mis põhjustavadki vesiikulite seintele miaroolilise tekstuuri.

Miarooliline tekstuur esineb näiteks graniitides, dioriitides ja gabrodes,, samuti granitoidse koostisega pegmatiitides.

Miarooliline tekstuur on iseloomulik intrusiividele, mis omavad poore või õõnsusi.

Väiksuse tõttu on miarooliline tekstuur sageli nähtav vaid mikroskoopi kasutades.

Viited
------

1. ↑  K. Orviku, D. Kaljo jt. "Vene-eesti geoloogia sõnastik", Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1963. Lk 214.
2. 1 2  Миаролитовая текстура. enc.sci-lib.com
3. ↑  Химический и минералогический состав горных пород novitsky1.narod.ru
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Euroopa U-21 meistrivõistlused |
| **Kuld** | 2015 | jalgpall |

**Andreas Christopher Linde** (sündinud 24. juulil 1993 Rydebäckis) on Rootsi jalgpallur, kes mängib väravavahina Saksamaa esiliigaklubis Greuther Fürth.

Ta alustas klubikarjääri Rootsi klubis Helsingborgs, mille noortesüsteemiga liitus ta 2008. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Rootsi kõrgliigas 2014. aastal.

2015. aastal liitus ta Norra kõrgliigaklubiga Molde. 2017. aastal kindlustas Linde koha Molde esiväravavahina. 2019. aastal tuli ta klubiga Norra meistriks.

2022. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Greuther Fürthiga.

2015. aastal tuli Linde Rootsi kuni 21-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks. 2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Rootsi olümpiavõistkonda. Rootsi jalgpallikoondises debüteeris ta 12. jaanuaril 2017 sõprusmängus Slovakkia vastu.

Saavutused
----------

Molde
* Eliteserien: 2019

Viited
------

1. ↑  "ERFAHRENER TORHÜTER: LINDE KOMMT" (saksa). Greuther Fürth. 10. jaanuar 2022. Vaadatud 7. veebruaril 2022.
2. ↑   (vaadatud 10.5.2021)
**Andreas Laas** (8. november/20. november 1863 Pärnu – 16. aprill 1919 Torma) oli eesti kirikuõpetaja.

Andreas Laas sündis Pärnus möldri pojana Aastatel 1873–1875 õppis Pärnus algkoolis ja 1876–1882 Pärnus gümnaasiumis. 1883. aastal töötas Alojas pastor Theophil Friedrich Wilhelm Meyeri juures koduõpetajana. Õppis Tartu Ülikoolis aastatel 1884 ja 1887–1889 usuteadust (candd.) ja 1885–1887 ajalugu. Oli korporatsiooni Neobaltia liige.

Oli prooviaastal Peterburi Jaani koguduses Jakob Hurda juures. Ordineeriti 14. mail 1890 Peterburis õpetajaks.

Oli aastatel 1890–1892 (introdutseeriti 14. mail 1890) Peterburi Jaani koguduse adjunktõpetaja, oli ühtlasi Wiedemanni eragümnaasiumis õpetaja. Aastatel 1892–1903 oli ta (introdutseeriti 3. mail 1892) Puhja Püha Dionysiuse koguduse õpetaja ja 1903–1919 Torma Maarja koguduse õpetaja; Vene-Jaapani sõja ajal oli ta välivaimulik.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
2. ↑  Album der Landsleute der Neobaltia. 1879–1904. Jurjew (Dorpat) 1904
Asta Gudrun Helgadottir (2018)
**Ásta Guðrún Helgadóttir** (sündinud 5. veebruaril 1990) on Islandi poliitik, endine Islandi parlamendi liige Islandi Piraadiparteist, valituna Reykjavíki lõunaosast.

Noorpõlv ja haridus
-------------------

Ásta sündis Reykjavíkis, tema vanemad on Helgi Njálsson (s. 1965) ja Sara Benediktsdóttir (s. 1965). 2014. aastal kaitses ta Islandi ülikoolis bakalaureusekraadi pornograafia tsenseerimise ajaloost Islandil. 2012. aastal õppis ta Varssavi ülikoolis filosoofiat ja Teherani ülikoolis pärsia keelt.

Poliitiline karjäär
-------------------

Ásta liitus Islandi Piraadiparteiga 2013. aasta kevadel. Ta oli intern piraadist parlamendiliikme Amelia Andersdotteri büroos Euroopa Parlamendis. Islandi parlamendivalimiste järel 2013. aastal sai temast parlamendi asendusliige Jón Þór Ólafssoni asemel. 2016-2017 oli ta Piraadipartei fraktsiooni aseesimees.

Teoseid
-------

* Ásta Guðrún Helgadóttir (juuli 2014). "The Icelandic initiative for pornography censorship". *Porn Studies*. Taylor and Francis. **1** (3): 285–298. DOI:10.1080/23268743.2014.928462.`{{cite journal}}`: CS1 hooldus: postscript (link)

Viited
------

1. 1 2  Helgadottir, Asta. "About". *Accidentally Asta*. Vaadatud 4. jaanuar 2017.
2. ↑  "Ásta Guðrún Helgadóttir". *Althing*. Vaadatud 29. detsember 2016.

Välislingid
-----------

Intervjuu Ásta Guðrún Helgadóttiriga Electronic Frontier Foundationi kodulehel. Inglise keeles.
**Ädara mõis**, ka Edara mõis (saksa keeles *Eddara*) oli poolmõis Viru-Jaagupi kihelkonnas ja Simuna kihelkonnas Virumaal. 

Tänapäeval asuvad mõisa jäänused Rasivere külas, Vinni vallas Lääne-Viru maakonnas.

18. sajandi Ludwig August Mellini kaartidel mõisa märgitud ei ole, küll aga on kaartidel Ädara küla (Edara) Ädara jõe ääres.

Nõukogude ajal paiknes mõisasüda Kalevi sovhoosi territooriumil Laekvere külanõukogus.
1970. aastal olid kõik hooned hävinud, asemest järeldus et tegemist oli väikse puitehitusega.

Viited
------

1. ↑  Ädara mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 14.05.2020)
2. ↑  Ädara mõis Lääne-Viru maakond Vinni vald Rasivere küla, Mõisate ülevaated (1976–1978), Muinsuskaitseameti digitaalarhiiv

Välislingid
-----------

* Ädara mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Viru-Jaagupi kirik
Viru-Jaagupi kihelkond

**Kirik**: Viru-Jaagupi  

**Mõisad**: Aravuse mõis | Aru mõis | Immersoo mõis | Inju mõis | Inju-Aru mõis | Karila mõis | Kulina mõis | Kupna mõis  | Küti mõis | Meriküla mõis | Mõdriku mõis | Männikvälja mõis | Puka mõis | Põlula mõis | Põlula-Uuemõisa mõis | Rasivere mõis | Roela mõis | Roosna mõis | Rosentali mõis | Rägavere mõis | Tudu mõis | Vaeküla mõis | Vana-Aru mõis | Vinni mõis | Viru-Jaagupi kirikumõis | Voore mõis | Võlumäe mõis | Ädara mõis
**Maarja Kaaristo** (sündinud 24. detsembril 1980) on eesti etnoloog, tõlkija ja toimetaja.

Maarja Kaaristo esinemas Balti Raamatumessil 6. mail 2010

Haridus
-------

Ta lõpetas 2004. aastal Tartu Ülikooli etnoloogina ja kaitses 2008. aastal sealsamas teadusmagistri kraadi etnoloogia alal tööga "Kodulooma käsitlemine eesti etnoloogias 20. sajandi algusest tänapäevani". Aastail 2010–2014 oli ta Tartu Ülikooli doktorant.

Ta katkestas õpingud ja astus 2014 doktorantuuri Suurbritannias Manchester Metropolitan Universitys. 2018. aastal kaitses ta seal turismiuuringutealase doktoritöö, ("Mundane tourism mobilities on a watery leisurescape: Canal boating in North West England") mis käsitleb mobiilsusteooriatest lähtudes paaditurismi Põhja-Inglismaa siseveeteedel.

Teadustegevus
-------------

2008–2020 töötas ta Tartu Ülikooli kultuuriteaduste ja kunstide instituudi etnoloogia osakonna teadurina. Alates 2018 on ta Manchester Metropolitan University turismi- ja turundusuuringute osakonna teadur. Tema peamised uurimisteemad on kanalid ja jõed, maaturism, liikuvus, kohaloome ja -identiteet, avalik ruum, materiaalne kultuur, inimese ja keskkonna suhted, etnograafilised meetodid ja Eesti etnoloogia ajalugu. Koos Aet Annistiga on ta esimese eesti autorite kirjutatud eestikeelse sotsiaal- ja kultuuriantropoloogia õpiku koostaja ja kaasautor. Ta on Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia ajakirja Studia Vernacula etnoloogiavaldkonna toimetaja.

Kirjastustegevus
----------------

Aastail 2004–2007 oli ta kirjastuse Varrak toimetuse assistent, 2007–2014 toimetaja. Ta on tõlkinud ja toimetanud teaduskirjandust, populaarteadust ja ilukirjandust. Ta on Tallinna ülikooli kirjastuse sarja Bibliotheca Anthropologica toimetuskolleegiumi liige.

Tõlkeid eesti keelde
--------------------

* John Bowker. "Maailma usundid". Varrak 2004. ISBN 9985309219 (tõlkijate kolleegiumis)
* John B. Teeple. "Maailma ajalugu". Varrak 2004. ISBN 998530893X
* Santa Montefiore. "Pääsuke ja koolibri". Varrak 2005. ISBN 9985310985
* Õpilase ajalooentsüklopeedia. Varrak 2005. ISBN 9985310543
* Christine Astell. "Inglid". Varrak 2006. ISBN 9985312511
* David Piper. "Kunstiajalugu". Varrak 2006. ISBN 9985312678 (tõlkijate kolleegiumis)
* Michael McMahon. "Pühakud". Varrak 2009. ISBN 9789985317358
* "Funktsioon ja struktuur Briti koolkonnas: Antropoloogia lugemik". Tallinna Ülikooli Kirjastus. 2013. ISBN 9789985587669 (tõlkijate kolleegiumis)

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. juuli 2016. Vaadatud 6. novembril 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. 1 2 3  Maarja Kaaristo Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
3. 1 2 3  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. detsember 2019. Vaadatud 11. augustil 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑
5. ↑  Kaaristo, Maarja (1.06.2020). "Kuidas palverännakutest arenes välja moodsa ühiskonna suveniirilembus". *Müürileht*.
6. ↑  "Uus antropoloogiaõpik aitab mõista üleilmseid arenguid". *ERR*. 14.12.2017.
7. ↑

Välislingid
-----------

* Maarja Kaaristo Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
**Maarja-sõnajalg** (*Dryopteris filix-mas*) on sõnajalaliste sugukonda ja sõnajala perekonda kuuluv liik.

Maarja-sõnajala rahvapärased nimetused on *nõiasõnajalg*, *imarik*, *pillerkroon* ja *viigirohi*.

Kirjeldus
---------

Ta on mitmeaastane suvehaljas eostaim, mis kasvab kuni ühe meetri kõrguseks.

Paljunemine
-----------

Vegetatiivselt paljuneb risoomi abil, generatiivselt eostega.

Kasvukoht
---------

Eelistab varjukaid niiskeid segametsi või võsastike: laane-,salu-, lammi- ja lodumetsas.
Teda kasvatatakse ka ilutaimena aedades.

Levik ja ohtrus
---------------

Maarja-sõnajalg on üks levinumaid põhjapoolkera parasvöötme taimi. Teda leidub peaaegu kogu Euroopas ning Põhja-Ameerikas, vähem Kesk-Aasias. Eestis on ta tavaline.

Kasutus
-------

Maarja-sõnajala juurikas (risoom) on mürgine. Teda on rahvameditsiinis kasutatud juba rohkem kui kolm tuhat aastat.

Maarja-sõnajalast saab abi paelusside vastu. Kui rohtu sisse võtta, siis halvab see paelussi lihased ja ta ei suuda enam iminappadega soole seinast kinni hoida. Pikemal mõjutamisel võib paeluss isegi surra. Inimene ei ole nii tundlik neile mürkidele, kuid mõne tunni pärast võivad nad halvata ka inimese silelihaseid. Seepärast on tingimata vajalik, et paar tundi peale rohu sissevõtmist võetaks kõhulahtistit. Kogu soolesisu koos paelussi ja mürkidega tuleb välja saada[*viide?*].

Kui maarja-sõnajalaga liialdatakse, tekib mürgistus tugeva kõhuvalu, peapöörituse ja oksendamisega. Lõpuks võivad muutuda kõik limaskestad sinakaks, tekkida silmade alla kollased laigud ja ilmneda õhupuudus. Kui sellises seisundis kannatanu ei saa kiiresti arstiabi, võib ta surra. Enne arsti kutsumist tuleb kannatanule kiiresti anda esmaabiks veega segatud pulbriks tehtud sütt, mis imab mürgi seedekulglast endasse.

Kuna risoom on suhteliselt magusa maitsega, siis võivad nii mets- kui kodusead süüa neid paha aimamata ja saada mürgistuse.

Samuti pannakse maarja-sõnajala lehti vahel ka padja sisse kilpnäärme suurenenud aktiivsuse korral.

Vaata ka
--------

* harilik naistesõnajalg (*Athyrium filix-femina*)

Viited
------

1. ↑  Maarja-sõnajalg portaalis bio.edu.ee
2. ↑  Kuresoo, R. Relve, R. Rohtmets, I. Eesti eluslooduse teejuht. *Varrak* 2005

Välislingid
-----------

Maarja-sõnajalg andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
**Maarja-Magdaleena segakoor** on 1993. aastal loodud segakoor, mis tegutseb Tartu maakonnas Tartu vallas. 

Koori eesmärgiks on hoida oma kultuuritraditsioone ning tutvustada neid ka teistes maades. 

Proovid toimuvad Maarja-Magdaleena küla keskel asuvas Maarja rahvamajas. Juhendaja on Liia Koorts ja koorivanem Tiia Pärtelpoeg, lauljaid on kokku 37. 

Maarja-Magdaleena segakoor kuulub üle saja aasta vanuste kooride nimekirja, algusaastail osaleti ka I üldlaulupeol Tartus. Praegune järjepidev tegevus sai alguse 1993. aastal. Kooskäiv kollektiiv on sõbralik ja üksmeelne, tähistatakse üheskoos sünnipäevi, korraldatakse laululaagreid, laulupäevi jne. 

Segakoor on nime saanud muistse Maarja-Magdaleena kihelkonna järgi ning kuulub Maarja-Magdaleena Maarahva Seltsi kollektiivide koosseisu. Kantakse nii traditsioonilisi 19. sajandi Maarja-Magdaleena rahvariideid kui ka nüüdisaegseid formaalseid rõivaid. 

Koor on osalenud kõikidel üld- ja maakondlikel laulupidudel, Peipsi-äärsete maakondade laulupidudel ning ka Eesti-Soome ühislaulupeol. Kontserte on antud kirikutes, rahvamajades ja kultuurikeskustes, hooldekodudes ning esinetud kohalikel pidudel. Samuti on tulnud esitusele muusikal "Tabivere vald 20" ning iga kahe aasta tagant korraldatakse Tabivere valla laulupäevi. 2009. aastal toimus kontserdireis Saaremaale, 2011 Kihnu, 2012 Ungarisse, 2013 Horvaatiasse. 

Koori repertuaar sisaldab nii klassikalist koorilaulu, kiriku- kui ka kergemuusikat. Repertuaari luuakse vastavalt kontsertide vajadustele. Oma laulud on lindistatud ka kolmele plaadile. 

Maarja-Magdaleena segakooril on kolm sõpruskoori: Äksi segakoor, Koeru segakoor ja Torma valla segakoor Sõbrahing. Koos on lauldud kontsertidel, laulupäevadel, koorilaagrites ja kontserdireisidel. 

Maarja-Magdaleena segakoorist on välja arenenud Maarja-Magdaleena meesansambel, mis koosneb segakoori meestest.
**Heinrich Emil August Hörschelmann** (12. juuli 1810 Viru-Jaagupi – 23. juuni 1854 Peterburi) oli Eesti vaimulik.

Alghariduse sai koduõpetajalt. Õppis aastatel 1827–1828 Tallinna Toomkoolis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1832–1834. Aastatel 1829–1832 töötas ta koduõpetajana Kurge mõisas ja aastatel 1835–1838 Uue-Põltsamaa mõisas. Ordineeriti 25. märtsil 1838 õpetajaks.

Aastatel 1838–1853 oli ta Põltsamaa Niguliste koguduse õpetaja. 9. märtsist 1853 oli ta Peterburi Anna koguduse abiõpetaja. 

Hörschelmann suri aastal 1854 Parkalas (Pargolovos) (praegu Peterburi linnaosa Viiburi rajoonis).

Isiklikku
---------

Tema isa Friedrich August Hörschelmann oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja, vanaisa Ernst August Wilhelm Hörschelmann oli Tallinna gümnaasiumi professor ja aastatel 1786–1807 "Revalische Wöchentliche Nachrichten"i väljaandja. Tema vend Carl Anton Ferdinand Hörschelmann oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja, teine vend Otto Friedemann Jakob Hörschelmann oli Nõo Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja. Hörschelmann oli kaks korda abielus. Tema teise naise vend Ernst Johann Georg Sokolowsky oli Vändra- ja Paldiski koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
**Ahja vald** oli vald Tartumaal aastatel 1939–1950. 

Vald moodustati 1939. aasta vallareformi käigus 1. aprillist 1939. 

Valla piiridesse jäi senise Ahja valla maa-ala (välja arvatud lahusasuv Pedaspää osa, Lääniste ja Kõnnu külade maa-alad ning osa Imste ja Sonnatari külade maa-aladest) ja senise Rasina valla maa-ala (välja arvatud Uulika ja Sikakurmu külade piirkond ja osa Issaku soo maa-alast) ning senise Mooste valla Kruusa nr. 205, Annika nr. 83, Kruusavälja nr. 206, Kuusesaare nr. 207, Arnikaveski nr. 208 talude piirkonnad ja talude nr. 209 ja 215 maa-alad ning Ahja metsandiku osa maa-ala.

Vald kuulus Riigivolikogu 52. valimisringkonda, kust valiti Henn Treial.

Ahja vallavanem 1939. aasta aprillist oli Oskar Kripson. 1940. aasta augustist oli vallavanem Eduard Viira.

Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlusega moodustati Ahja valla koosseisus neli külanõukogu – Ahja, Akste-Kärsa, Laane ja Rasina külanõukogu.

Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlusega Ahja vald likvideeriti ja selle territoorium arvati Põlva rajooni koosseisu.

Viited
------

1. ↑  Vabariigi Presidendi otsus nr. 88. Riigi Teataja, nr. 87, 14. oktoober 1938
2. ↑  Wallawalitsuste koosseis Lõuna-Eestis. Postimees, 4. märts 1939
3. ↑  Üle maa valitakse vallavanemaid. Uus Eesti, 18. detsember 1939
4. ↑  Uusi vallavanemaid ja nende abisid Tartumaal. Järva Teataja, 7. august 1940
5. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Tartu maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta". Eesti NSV Teataja, 1945, 33, 520
6. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s". Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
**Priit Saksing** (sündinud 12. juulil 1950 Tartus) on Eesti poliitik ja ametnik. 

25. maist 1988 15. jaanuarini 1990 oli ta Jõgeva rajooni RSN Täitevkomitee esimees ning 15. jaanuarist 1990 6. juulini 1994 oli ta Jõgeva maavanem.

Priit Saksing õppis 1957–1969 Tartu 7. Keskkoolis ja 1969–1973 Eesti Põllumajanduse Akadeemias metsamajanduse erialal. 

Alates 1972. aastast töötas Priit Saksing Kambja metskonnas abimetsaülemana. Aastatel 1975–1981 oli ta Kuuste metskonna metsaülem ja 1981–1988 Jõgeva Metsamajandi direktor. 

Aastatel 1988–1994 oli Priit Saksing Jõgeva rajooni TSN Täitevkomitee esimees ning Jõgeva maavanem. Aastatel 1994–1995 töötas ta Tallinna Sadamas personalidirektorina ja 1995–1997 RAS Silmetis peadirektorina, kus jäi vahele suurriisumisega 1,7 miljoni krooni ulatuses ning sai kolm aastat vanglakaristust tingimisi. 

Aastatel 1997–1998 oli Saksing Sillamäe Linnavolikogu esimees. Aastatel 1998–1999 töötas ta AS-is Hotronic arendusdirektorina. 1999–2005 oli Saksing mitme ettevõtte nõukogu esimees (kuni 2003 AS Modulvest ja AS Korel SYS, 2003–2005 AS Eesti Energomontaaž).

Alates 2003. aastast on Priit Saksing Peipsi Kalurite Ühingu juhatuse esimees, aastatel 2005–2007 oli ta ISCG juhatuse liige, aastast 2007 on ta Kivikuvand OÜ nõunik ning alates 2011. aastast Eesti Mereakadeemia Nõunike Kogu liige. 

2008. aastal pälvis Priit Saksing Jõgevamaa vapimärgi.

Viited
------

1. 1 2 3  Priit Saksingi elulugu IRL kodulehel
2. ↑  Priit Saksing jäi süüdi Silmeti raha riisumises
3. ↑  Jõgevamaa vapimärgi pälvis ettevõtja Priit Saksing, ERR uudised, 23.02.2008
**Mauri Kiudsoo** (sündinud 9. novembril 1973) on eesti arheoloog, kelle peamised uurimisvaldkonnad on mündiaarded ja peitleiud, viikingiaegsed veeteed, muinasaegne rauakaubandus ning 1940/50. aastatel rajatud metsavennapunkrite arhitektuur ja kaitse.

Ta lõpetas 1992. aastal Tallinna Reaalkooli.

Ta lõpetas Tartu Ülikooli ajaloo erialal 2000. aastal. Magistrikraadi sai ta samas 2007. aastal.

Alates 1997. aastast töötab ta Tallinna Ülikooli arheoloogia teaduskogu (endise TLÜ Ajaloo Instituudi) numismaatikakogu hoidjana.

Aastatel 2013–2021 oli ta Muinsuskaitseameti arheoloogiamälestiste eksperdinõukogu liige.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. juuli 2010. Vaadatud 30. juunil 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2011. Vaadatud 30. juunil 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑

Välislingid
-----------

* Eesti Teadusinfosüsteem
Avaste soo põhjaosa.
Avaste soo ääreala Avaste küla juures.
**Avaste soo** (ka: *Mihkli soo*) kuulub ulatuslikku Lihula-Lavassaare soostikku ning selle pindala on 88 ruutkilomeetrit, millega on see üks Eesti suuremaid madalsoomassiive. Mõningates soo osades leidub ka siirdesooalasid kui ka pisikesi rabastuvaid alasid. Soo asub tugevalt soostunud Lääne-Eesti madaliku lõunaosas. Halduslikult jääb Avaste soo Märjamaa ja Lääneranna valla territooriumile. Soole nime andnud Avaste küla jääb soo keskmest kirdesse.

Soo osad: Allika jõest lõunas Soontagana soo, Soontagana maalinnast loodes Maalinna soo, Soontagana maalinnast idas Kärje soo (aeg-ajalt kasutatud kogu Avaste soo rööpnimena), soo põhjaosa on kitsamas mõttes Avaste soo. Kunagine soo kirdeosas olnud Karusoo kuivendati lõplikult 20. sajandi keskpaigaks ja on kasutatav põllumajandusliku maana. Soos leidub ka soosaari, millest tuntuimad on Maalinna (nüüdseks kuivenduse tõttu poolsaar) ja Kärje mägi. Maalinna soosaar on turismiobjekt, kust soos lähtub ka umbes 1 kilomeetri pikkune laudtee. 

Suur osa soo kesk- ja põhjaosast jääb Avaste looduskaitseala territooriumile.

Ajalugu
-------

Avaste soo on tekkinud mineraalmaa soostumisel. Kuigi vahepealsed kuivendamised on soo pindala küll vähendanud, on 21. sajandi alguses võimalik täheldada Avaste soo servaladel (Parasmaa, Rumba naabruses) mineraalmaa soostumist. Soostumist kiirendab kobraste tegutsemine soost välja voolavatel kraavidel ja ojadel. Arheoloog Evald Tõnisson on oletanud, et kuivenduseelsel ajal toimunud soostumine on enda alla matnud ka kunagisi talukohti. Ka Ludvig August von Mellin on oma kuulsas "Liivimaa atlases" 1798. aastal välja antud kaardilehel näidanud Avaste soo servas *Jõgima* (Rumba külast kagus) ja *Soäre* (Rumba külast edelas) külasid. Veel 20. sajandi keskel oskasid mitmed Vigala valla edelaosa vanainimesed näidata soos vanu talukohti.

19.–20. sajandil on soo servaaladel toimunud ulatuslikud kuivendamised, millega tekitati mitmele poole uusi suuri heinamaid. Samuti on Avaste küla piirkonnas toimunud ka soopõleng, mille asupaigale on hiljem rajatud heinamaa. Maaparandustega on rajatud kolm suuremat sooveerežiimi mõjutavat kanalit: soo idapiiril õgvendati Avaste oja, põhjaossa Rumba piirkonda rajati Liivasoone peakraav ning lääneosas õgvendati Allika jõgi.

Ojapere küla tagamaal Avaste soo kirdeservas on võetud ka turvast. Nüüdseks on vanad mahajäetud turbaväljad ehk jääksoo osaliselt uuesti soostunud.

Taimestik
---------

Turbalasundi keskmine paksus on 2,6 meetrit ja maksimaalselt 4,1 meetrit.

Valdavalt moodustab puurinde sookask, siirdesoos ja rabastuvatel lappidel kasvab ka mände, siin-seal on üksikud kuuski. Taimestikus on silmatorkavaim kõrgeks kasvav pilliroog. Haruldastest taimedest on Avaste soos rabaluga, soohiilakat, sookäppa.

Pilte
-----

* 
* 
* 
* 
*

Vaata ka
--------

* Avaste looduskaitseala

Viited
------

1. ↑  Kask, Maret 1965. *Rastitelnostj bolota Avaste v Zapadnoi Estonii*. Tartu: Akademia nauk Estonskoi SSR, Institut zooloogii i botaniki.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Avaste soo** |
**Avaste mägi** on 23,9-meetrise absoluutkõrgusega seljandik Märjamaa valla edelaosas. Mägi on võetud 1973. aastal kaitse alla (**Avaste mäe kaitseala**).

Seljandik hõlmab 2 ruutkilomeetrit ning sinna ulatuvad Avaste ja Kausi küla.

Avaste astang
-------------

Mäe lääne- ja põhjapoolsed nõlvad on järsud ning moodustavad kulunud katkematu 3,3 km pikkuse astangu (**Avaste astang**), mille maksimaalne suhteline kõrgus ulatub 13 meetrini. Huviväärsed on siin-seal astangusse lõikuvad väikesed sälkorud. Avaste mäe astanguline nõlv on looduskaitse all. Avaste astang on Lääne-Eesti klindi sisemaapoolsemaid lõike.

Avaste mäe geoloogia
--------------------

Olemuselt on Avaste mägi Siluri ajastust pärit korallrahu, moodustudes tänapäeval Jaani lademe dolomitiseerunud merglist, mis allub hästi vee murendavale toimele. Avaste mägi kerkis maakerke tagajärjel Läänemere nõos olnud Antsülusjärvest laiuna, mille ühe kaldavööndi moodustas rannaastang. Hilisema maakerke tagajärjel meri eemaldus ning laid kasvas mandri külge.

Avaste mägi erineb pinnakatte ja taimestiku poolest tunduvalt muust Märjamaa valla edelaosa tasasest viirsavimaastikust. Mäest läänes paikneb ulatuslik Avaste soo.

Viited
------

1. ↑  Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013)

Välislingid
-----------

* Avaste mägi keskkonnaportaalis