recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Suur-kirjurähn** (*Dendrocopos major*) on Eesti levinuim rähniliik. Kuulub kirjurähni perekonda.

Suur-kirjurähni pesitsusaegset arvukust hinnatakse 50 000 – 100 000 paarile, talvist arvukust 50 000 – 300 000 isendile.

Eluviis
-------

Suur-kirjurähni levila
Suur-kirjurähni muna
Rähn ei kipu oma territooriumilt lahkuma.

Nad toetuvad sabale, hoiavad küünistega puukoorest ja toksivad nokaga vastu puutüve. Rähn toksib ja uuristab puutüvesid tundide kaupa. Rähni väga tugev kael võimaldab kaua toksida ja ta aju talub hästi lööke. Nokk kulub toksimise tõttu, kuid kasvab iga päev.

Toitumine
---------

Toitub putukatest, röövikutest. Putukaid püüab oma pika keelega. Toksivad sageli ka hoonete soojustusmaterjali lootuses sealt midagi leida. Toksivad ka puit-konstruktsioone auklikuks.

Pildid
------

* Suur-kirjurähnSuur-kirjurähn
* Suur-kirjurähnSuur-kirjurähn

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Suur-kirjurähn** |

* Suur-kirjurähn andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

* Sissekanne veebisaidil Eesti selgroogsed
* Lisateave veebisaidil Eesti selgroogsed
* Ulvar Käärt. Eestit on tabanud võimas suur-kirjurähnide tulv Eesti Päevaleht, 9. jaanuar 2009
Jõumoment telje suhtes
**Jõumoment** ehk **moment** on mehaanikas jõuga seotud vektoriaalne suurus, mis iseloomustab jõu pööravat toimet.

Jõumomendi tähis on {\displaystyle M} või {\displaystyle \tau } ja mõõtühik njuutonmeeter (N·m). Sama ühikuga on näiteks ka pöördemoment, paindemoment ja väändemoment. Neid mõisteid kasutatakse vastavalt sellele, millist toimet jõud kehale avaldab:

* pöördemoment iseloomustab pöörleva keha nurkkiirust muutva välisjõu mõju;
* paindemoment iseloomustab painde mõju kehale;
* väändemoment iseloomustab keha väänet põhjustava sisejõu mõju.

Definitsioonid
--------------

Eristatakse jõumomenti punkti ja telje suhtes.

### Jõumoment punkti suhtes

Jõumomendiks punkti {\displaystyle O} suhtes {\displaystyle {\vec {M\_{O}}}} nimetatakse vektorit, mis võrdub jõu rakenduspunkti kohavektori {\displaystyle {\vec {r}}} ja jõuvektori {\displaystyle {\vec {F}}} vektorkorrutisega:

{\displaystyle {\vec {M}}\_{O}={\vec {r}}\times {\vec {F}}.}

Vektori {\displaystyle {\vec {M\_{O}}}} suurus ja suund sõltub punkti {\displaystyle O} valikust.

### Jõumoment telje suhtes

Jõumoment telje suhtes võrdub momendiga, mille annab selle jõu projektsioon vaadeldava teljega ristuval tasandil telje ja tasandi lõikepunkti suhtes. Jõumoment telje suhtes on ühesuurune mistahes punkti jaoks sellel teljel.

Vaata ka
--------

* Pöörlemine
* Pöördliikumine

Viited
------

1. ↑  Andrus Salupere (2006). "Staatika" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 2018-11-26. Vaadatud 2018. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|Kasutatud=` (juhend)
2. ↑  Sõnaveeb
Chris Jespersen Stockholmis (2013)
**Chris André Jespersen** (sündinud 18. oktoobril 1983 Skånevikis) on Norra murdmaasuusataja.

2003 tuli ta juunioride maailmameistriks 30 km vabatehnikasõidus. Parim koht tiitlivõistlustel täiskasvanute klassis on 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis 15 km klassikas saavutatud kuues koht.

Jespersen osales esimest korda maailma karikasarja etapil 6. detsembril 2003 Toblachis, kui saavutas 30 km vabatehnikasõidus 72. koha. Esimesest korda jõudis ta punktikohale 22. novembril 2008 Gällivares, kui oli 15 km vabatehnikasõidus 13. Esimest korda jõudis ta poodiumile 15. detsembril 2013 Davosis, kui saavutas 30 km vabatehnikasõidus teise koha. 2013.–2014. aasta Tour de Skil saavutas ta üldjärjestuses teise koha. Tour de Ski viimasel etapil saavutas ta oma esimese etapivõidu pärast Johannes Dürri diskvalifitseerimist.

Saavutused
----------

### Juunioride maailmameistrivõistlustel

* 2003 Rootsi Sollefteås
	+ Kuld **juunioride maailmameister** 30 km vabatehnikasõidus
	+ Hõbe hõbemedal teatesõidus

### Maailma karikasarjas

Chris Jespersen on individuaalarvestuses osalenud (seisuga 20. veebruar 2015</small) 61 maailma karikasarja etapil ja jõudnud esikolmikusse kuuel korral, neist ühe etappi on ta võitnud.

#### Maailma karikasarja etapivõidud

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2011 | 5. jaanuar | Val di Fiemme |  Itaalia | 9 km vabalt |

Välislingid
-----------

* Chris Jespersen FIS-i kodulehel (fis-ski.com)
**Karl Theodor Puusepp** (perekonnanime rööpkuju: **Pusep**; 5. september 1902 Tartu – 8. detsember 1972 Hamilton, Ontario provints, Kanada) oli eesti farmatseut.

Elulugu
-------

Karl Theodor Puusepp oli riigiteenistuja poeg.

Õppis Pärnus ja Tartus, lõpetas 1924 Tartu Poeglaste Reaalgümnaasiumi, õppis 1924–1827 Tartu Ülikooli loodusteaduskonnas, lõpetas 1928 Tartu Ülikooli rohuteadlasena, *mag. pharm.* (1929, TÜ), väitekiri "Riitsinuse õlist ja selle värskeolu hinnangust". Oli 1925 Tallinna Linnaapteegis apteegipraktikant, 1936 Tallinna Linnaapteegis, 1936–1840 Tallinnas farmaatsia inspektuuri revident, 1940 Sotsiaalministeeriumi farmaatsiaosakonna direktor, 1940–1941 Apteekide Peavalitsuse juhataja kohusetäitja.

Läks 1944 Saksamaale, töötas seal apteekides ja keemiaõpetajana. Läks 1948 Kanadasse, oli aastast 1958 apteegi omanik Hamiltonis.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: farmakognoosia, farmakopöa preparaatide analüüs. Oli 1934–1840 ajakirja Eesti Rohuteadlane toimetaja. Eesti Rohuteadlaste Ühingu asutajaid ja juhatuse liige, Eesti Farmatsöitide Ühisuse juhatuse liige.

Teoseid
-------

* Rasvõlide eritlemisest. // Eesti Rohuteadlane (1935) 6
* Harilikust maasapist – Erythraea centarium (L.). Persoon ja selle kultuurist ERÜ ja R. koja katsepõllul. // Eesti Rohuteadlane (1937) 1
* Leesikas Artostaphylos Uva ursi ja karukold – Lycopodium clavatum Võru- ja Petserimaal hävimisohus. // Eesti Rohuteadlane (1938) 12.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, II 333
* Eesti Rohuteadlane (1934) 10, 192–193
* (1936) 6, 183
* Pharmacia (1936) 7, 270–271.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**"Lembri Uudu"** on eesti 2017. aasta dokumentaalfilm, mis jutustab Saaremaa Pähkla küla elanikest.

Süžee
-----

Kuni Eesti Vabariigi taasiseseisvumiseni 1991. aastal tegutses Pähkla külas Saaremaal kolhoos, mis andis tööd peaaegu kõigile külaelanikele. Kolhoosis töötas traktoristina ka Lembri Uudu. Pärast kolhoosi lagunemist kaotas suurem osa külaelanikest töökoha ja Uudu suri. Vahel aga juhtub nii, et inimese tegelik elujõud tuleb välja alles pärast tema surma. Lembri Uudu suri nii õigel ajal, et temast sai kangelane, kes hoiab siiani külaelul hinge sees ja kolhoosi koos.

Filmi loomine
-------------

Stsenaristi ja režissööri Eeva Mägi vanaema ning Pähkla külast pärit Helga-Niina Kukke ning teiste külaelanike elust jutustava teose filmimine toimus 2016. aasta aprillis Alasti Kino vahendusel. Film esilinastus 27. jaanuaril 2017 Kuressaare kultuurikeskuses, 31. jaanuaril Tallinna kinos Artis, 15. veebruaril Eesti Televisioonis sarjas "Eesti Lood" ning 28. märtsil YLE TV (Soome) ekraanil. Dokumentaalfilm on osalenud mitmel rahvusvahelisel filmifestivalil.

Filmis esinenud isikuid
-----------------------

* Uudo Lember (fiktiivse Uudu vaimuna), Helga-Niina Kukk, Herta Pitk, Kalev Pitk, Jaanis Niit, Lembi Arro, Regina Sai, Rein Sai, Arvo Kald

Tegijad
-------

* Stsenarist ja režissöör – Eeva Mägi
* Produtsent – Edina Csüllög
* Operaator – Heiko Sikka
* Helirežissöör – Tanel Kadalipp
* Monteerija – Jette-Krõõt Keedus
* Toimetaja – Liis Nimik
* Droonivõtted – Valmar Voolaid

Allikad
-------

* Lembri Uudu, Eesti Filmi Andmebaas
* Eesti Lood: Lembri Uudu, ERR Arhiiv
* Esilinastub "Lembri Uudu", Saarte Hääl 27.01.2017

Välislingid
-----------

* Alasti Kino, loomingulise kollektiivi koduleht
* "Eesti lood", ETV sarja koduleht
* Uudo Lember (paremal) koos venna Sulev Lembriga, foto ajalehes Saarte Hääl, 27. jaanuar 2017
**Valentin von Meyer** (1601 – 9. märts 1674 Jērkule mõis) oli baltisaksa päritolu Rootsi sõjaväelane (kindralmajor) ja mitmete mõisate omanik Liivi- ja Eestimaal.

Valentin Meyer sündis 1601. aastal Riia kullassepa Eberhard Meyeri ja tema abikaasa Anna Molleri pojana. Oma nime sai ta emapoolselt vanaisalt Valentin Mollerilt, kes oli samuti Riia kullassepp.

5. veebruaril 1629 oli ta leitnandi auastmes. 1632 oli Rootsi administraator (*amtsverwalter*) Halles. 1635 oli ooberstvahtmeistri auastmes.

Osales Sinise rügemendi (*Blå regementet*) ooberstleitnandina Kolmekümneaastase sõja Breitenfeldi lahingus.

Osales 30-aastases sõjas ning tõusis 1646. aastaks oobersti aukraadi ning ühe saksa rügemendi ülemaks. 19. juulil 1646 määrati Bröckwörde komandandiks, ning 1648. aastal Vestfaalis Mindeni komandandiks.

Tõsteti 7. augustil 1645 Rootsi aadliseisusse.

Sai 1658. aastal kindralmajori auastme ning oli 1658–1659 Riia komandant. 1659 määrati Miitavi ülemkomandandiks.

1651. aastal omandas riigisekretär Lars Grubbe pärijatelt 10 000 taalri ja 100 tukati eest Lemsalu kihelkonna Nabe mõisa. 16. augustil 1653 omandas ta Tirza kihelkonna Lizumsi ja Druviena mõisa ning Cesvaine kihelkonna Apeltiene mõisa. 

Eestimaal kuulusid talle Vaivara kihelkonnas Suur- ja Väike-Soldina mõis.

Valentin von Meyer suri 9. märtsil 1674 Jērkule mõisas ning maeti 23. veebruaril 1675 Riia Jakobi kirikusse.

Valentin von Meyeri portreemaal on eksponeeritud Rundāle lossis.

Perekond
--------

Valentin von Meyer abiellus esmakordselt 9. juulil 1635 Justine Eben von Brunneniga (10. september 1616 – 23. november 1637 Stralsund), kes oli Breslau kaupmehe ja raehärra Niklas von Eben und Brunneni (1571–1624) ja Dorothea Schäffer von Schaffenbergi (1581–1624) tütar. Justine suri sünnitusel ja maeti Jakobi kirikusse.
Teine abielu Justina Cornelia von Krusega (suri 1645).
Kolmas abielu Anna Wolffensköldiga (suri Jērkule mõisas ning maeti 21. novembril 1675 Krimuldas), kes oli Riia müntmeisteri Heinrich Wolffi (aadeldatuna Wolffensköld) (u1590–1659) ja Apollonia Rigemanni (aadeldatuna Löwenstern) (1597–1656) tütar ning Riia admiraliteedifaktori Peter Heltscheri (aadeldatuna Rosenbom) (suri 1651) lesk.

Vaata ka
--------

* Meyer (Lizums)

Viited
------

1. ↑  Dieter Horst Steinmetz "Mit Knechten, Jungen, Huren und anderm Gesindlein. Die Schwedenzeit 1631 bis 1636 in Calbe / Saale und Umgebung"
2. ↑  "Rikskansleren Axel Oxenstiernas skrifter och brefvexling", lk. 376
3. ↑  , Oskar Pusch "Die Breslauer Rats- und Stadtgeschlechter in der Zeit von 1241–1741. Band 1", lk. 331-333
Simen Hegstad Krüger, 2019
**Simen Hegstad Krüger** (sündinud 13. märtsil 1993) on Norra murdmaasuusataja.

2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis tuli ta olümpiavõitjaks 30 km suusavahetusega sõidus ja teatesõidus ning võitis 15 km vabatehnikas hõbemedali.

Maailma karikasarjas tegi Krüger debüüdi 16. märtsil 2013 Oslos, kus sai 50 km klassikatehnikasõidus 43. koha. Esimest korda jõudis ta punktikohale 6. detsembril 2014, kui oli Lillehammeris 10 km vabatehnikasõidus 23. Esimest korda jõudis ta poodiumile Tour de Ski viiendal etapil 6. jaanuaril 2017 Dobbiacos 10 km vabatehnikas. Esimese võidu saavutas ta 16. detsembril 2017, kui võitis seal samas toimunud 15 km vabatehnikasõidu.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 2018 Lõuna-Korea Pyeongchangis
	+ Kuld **olümpiavõitja** suusavahetusega sõidus
	+ Kuld **olümpiavõitja** 4×10 km teatesõidus
	+ Hõbe hõbemedal 15 km vabatehnikas

### Juunioride maailmameistrivõistlustel

* 2013 Tšehhi Liberecis
	+ Hõbe hõbemedal 4×5 km teatesõidus

### Alla 23-aastaste maailmameistrivõistlustel

* 2015 Kasahstan Almatõs
	+ Hõbe hõbemedal 15 km vabatehnikasõidus
* 2016 Rumeenia Râșnovis
	+ Kuld **maailmameister** 15 km vabatehnikasõidus

### Maailma karikasarjas

Simen Hegstad Krüger on individuaalarvestuses osalenud (seisuga 11. veebruar 2018) 36 maailma karikasarja etapil ja jõudnud esikolmikusse kahel korral, neist korra on ta võitnud.

#### Maailma karikasarja etapivõidud

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2017 | 16. detsember | Dobbiaco |  Itaalia | 15 km vaba |

Välislingid
-----------

* Simen Hegstad Krüger FIS-i kodulehel (fis-ski.com)
Andrei Haritonov (2009)
**Andrei Haritonov** (vene Андрей Игоревич Харитонов ; 25. juuli 1959 Kiiev – 23. juuni 2019 Moskva) oli vene filminäitleja ja -režissöör. 

Tema ema oli vene keele ja kirjanduse õpetaja, isa insener. Ta kasvas üles Kiievis. 

Andrei käis füüsika- ja matemaatikakallakuga keskkoolis. Ta joonistas palju ning soovis arhitektuuriinstituuti astuda. Hiljem on talle tundunud, et see oli vaid enesepettus: sisimas unistas ta kogu aeg vaid lavast ja ekraanist.

Kui Andrei Haritonov õppis Karpenko-Karõi nimelise Teatriinstituudi teisel kursusel, sai ta kutse tulla mängima Kiini E. Voinochi samanimelise romaani põhjal tehtavas telefilmis. Esimest korda filmis ja kohe peaosas, pealegi nii populaarses ekraniseeringus! 20-aastasele tudengile tõi see roll 1981. aastal Monte Carlo rahvusvahelise telefilmide festivali "Kuldnümfi" ja Ukraina NSV Tarass Ševtšenko nimelise riikliku preemia ning muidugi tohutu suure populaarsuse terves Nõukogude Liidus.

Väga menukas oli ka muusikaline film, rokkooper "Joaquin Murieta täht ja surm". milles Haritonovil oli taas nimiosa, jällegi romantiline kangelane, seekord aga vaene tšiili nooruk, kes koos paljude omataolistega läks Californiast kulda otsima ja kellest sai omamoodi õilis röövel – kättemaksja gringodele nende ülekohtu ja julmuse eest. Andrei Haritonovi ülesanne oli sedavõrd vastutusrikkam, et filmi aluseks võetud P. Gruško näidend (mis omakorda tugines Pablo Neruda poeemile ja Ladina-Ameerika rahvaste folkloorile) oli noorte seas saanud ülipopulaarseks, ka heliplaat selle muusikaga (helilooja A. Rõbnikov) oli levinud tohututes tiraažides. Nii nagu Haritonovi Kiin võeti noore põlvkonna poolt vastu oma kangelasena, nii köitis tema romantiline kangelane neis meile eksootilistes olukordades, mille kaudu režissöör toob noore vaatajani paljud ka tänapäeval aktuaalsed ühiskondlikud probleemid.

Paljudel vaatajatel on kahtlemata veel meeles Haritonovi Lance Agatha Christie romaani põhjal loodud mängufilmis "Musträstaste saladus". See erines eelnimetatuist kardinaalselt. On ju filmis kaua aega sümpaatsena tundunud Lance oma ahne ja kalgi perekonna kõige paadunum liige, kes söandab varandusvõitluses minna kaugemale kui ükski teine. Muide, Miss Marple'it mängis selles filmis Ita Ever.

Andrei Haritonov on kaasa teinud veel paljudes kino- ja telefilmides: "Jaroslav Tark", "Assol", "Granaadisaartel", "Vanina Vanini" jt. Enamasti mängis ta eksootilisi kangelasi, ilmudes ekraanile tinglikes, igapäevasest elust kaugetes olukordades. Eriskummaline oli ka tema nähtamatuks muutunud teadlane Griffin H.G.Wellsi maailmakuulsa ulmeromaani motiividel tehtud linaloos.

Ühes intervjuus ütles Andrei Haritonov, et tema arvates pole vaja loobuda ühestki pakutavast rollist, on ju huvitav katsetada end ootamatutes ülesannetes. Näitleja tahaks mängida nii nüüdisaegset kui klassikalist repertuaari. Tema unistuseks oli Treplev Tšehhovi "Kajakas". 

Tema harrastuseks oli maalikunst, samuti katsetas ta laulmist.

Välislingid
-----------

* Nõukogude filminäitlejad:Andrei Haritonov
* Andrei Haritonov andmekogus IMDb (inglise) Muuda Vikiandmetes
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on mõisast; linnuse kohta vaata artiklit Velise vasallilinnus.* |

---

**Velise mõis** (saksa keeles *Schloß Felx*) oli rüütlimõis Vigala kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõis Rapla maakonda Märjamaa valda

Mõisat mainiti esimest korda 1264. Mõisa omanikud olid keskajal Üxküllid. Mõisa keskne ehitis oli kindlustatud vasallielamu (Velise vasallilinnus), Wacke ja hiljem Uexkülli perekonnale kuulunud linnus püsis 1560. aastani. Liivi sõja ajal 1560. aasta septembris põletasid venelased linnuse maha.

19. sajandil, kui Velise mõis kuulus Gustav Heinrich von Wetter-Rosenthalile, ehitati lossi varemete kohale uus kivist Velise mõisa härrastemaja. Selle ehitamisel kasutati ära linnuse tervemaid müüriosi.

19. sajandi lõpus ostid mõisa Wetter-Rosenthalidelt, Maydellid, kindralleitnant Karl Anton von Maydell (1816–1885). 

1888. aasta 3. märtsil härrastemaja hävis tulekahjus ja järele jäid vaid kivimüürid. 1889. aastal maja taastati, hoone oli oja poolt kahekordne ja pargi poolt ühekordne. Maja all säilisid endise kindluse võlvkeldrid. Peahoone ümbrusesse kerkisid vajalikud majandushooned ning kujundati avar ja park. 

Velise mõisa pargis asub ka Velise mõisa Wetter-Rosenthalide kalmistu ja umbes 200 meetri kaugusel põhja suunas üle Velise jõe paikneb Velise mõisa hilisem, Maydellide suguvõsa kalmistu.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Velise mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 27.01.2016)
2. ↑   Velise linnuse territoorium kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 09.02.2024).

Välislingid
-----------

* Velise mõis Eesti mõisaportaalis
* Jaanus Kiili, Velise Rosenthalide kadunud maailm, Raplamaa Sõnumid, nr 23, 10. juuni 2015

Vigala kirik
Vigala kihelkond

**Kirik**: Vigala  

**Mõisad**: Vigala kirikumõis | Hallivere mõis | Jädivere mõis | Kivi-Vigala mõis | Konuvere mõis | Nõlva mõis | Palase mõis | Päärdu mõis | Vaguja mõis | Vana-Vigala mõis | Velise mõis
**Konservatiivne jõud** on niisugune jõud, mille tehtav töö sõltub ainult jõu rakenduspunkti alg- ja lõpp-punktist (A ja B), ning ei sõltu jõu liikumisseadusest ega trajektoori kujust. Järelikult jõud, mis mõjub mööda mistahes kinnist trajektoori (näiteks punktist A tagasi punkti A), tööd ei tee ehk teisisõnu: jõu töö mööda kinnist trajektoori on null.

Konservatiivsed jõud on mehaanikas gravitatsioonijõud (raskusjõud) ning elektrostaatikas laengutevahelise vastastikmõju jõud (vt Coulomb'i seadus). Konservatiivseks jõuks on näiteks ka elastsusjõud, mittekonservatiivne jõud on hõõrdejõud.

Kui süsteemis toimivad ainult konservatiivsed jõud, siis on süsteemi mehaaniline energia (potentsiaalse energia ja kineetilise energia summa) jääv suurus. Konservatiivne jõud on alati suunatud potentsiaalse energia vähendamise poole.

Reaalne süsteem saab olla konservatiivne vaid ligikaudselt. Konservatiivne süsteem on näiteks raskusjõu mõjul võnkuv pendel, kui hõõrdumist pendli kinnituskohas ja õhutakistust mitte arvestada.
Pål Golberg, Dresden, 2019
**Pål Golberg** (sündinud 16. juulil 1990 Golis) on Norra murdmaasuusataja, neljakordne maailmameister.

Juunioride maailmameistrivõistlustel 2010. aastal Hinterzartenis tuli Golberg juunioride maailmameistriks 4×5 km teatesõidus ja 10 km klassikasõidus. Samas võitis ta veel hõbemedali sprindi vabasõidus.

Saavutused
----------

### Juunioride maailmameistrivõistlustel

* 2010 Saksamaa Hinterzartenis:
	+ Kuld **juunioride maailmameister** 10 km klassikasõidus
	+ Kuld **juunioride maailmameister** 4×5 km teatesõidus
	+ Hõbe hõbemedal sprindi vabasõidus

### Maailma karikasarjas

#### Maailma karikasarja etapivõidud

Pål Golberg on osalenud 70 maailma karikasarja etapil (seisuga 26. november 2016) ja jõudnud poodiumile kümnel korral, millest neljal korral kõige kõrgemale astmele.

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 2013 | 7. detsember | Lillehammer |  Norra | 15 km klassikat |
| 2. | 2014 | 1. märts | Lahti |  Soome | vabatehnikasprint |
| 3. | 2014 | 5. detsember | Lillehammer |  Norra | vabatehnikasprint |
| 4. | 2014 | 26. november | Kuusamo |  Soome | klassikatehnikasprint |

Välislingid
-----------

* Pål Golberg FIS-i kodulehel (fis-ski.com)
Gustav Punga umbes 1890. aastail. Foto: Wilhelm Staden, ERM Fk493:62
**Gustav Punga** (21. veebruar 1860 Ropka mõis – 2. jaanuar 1930 Tartu) oli eesti vaimulik.

Õppis aastatel 1870–1872 Tartus elementaarkoolis, aastatel 1873–1874 Tartus kreiskoolis, aastatel 1875–1881 Tartus gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1881–1886. Oli ühtlasi ka võimlemise õpetajaks Tartu koolides aastatel 1881–1887. Oli prooviaastal Tartu Peetri koguduses Wilhelm Gottfried Eisenschmidti juures. Ordineeriti õpetajaks 15. juunil 1886.

Oli aastatel 1886–1887 Tartu Peetri koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1887–1888 oli kirikuõpetajaks Kaunases. Aastatel 1888–1928 oli (introdutseeriti 29. mail 1888) Kursi Maarja-Eliisabeti koguduse õpetaja; aastal 1900 oli tagandatud ortodoksi abielust luterlasega võrsunud lapse ristimise eest. Sel ajal töötas ta Terijoki alkohoolikute kodu juhatajana. Jäi emerituuri 1. mail 1928.

Isiklikku
---------

Tema õemees August Pass oli Kaarma Peeter-Pauli koguduse, Kärla Maarja-Magdaleena koguduse ja Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja. Ta oli korporatsiooni Fraternitas Estica asutajaliige.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
2. ↑  Erik Amburger "Die Pastoren der evangelischen Kirchen Rußlands" vom Ende des 16. Jahrhunderts bis 1937 Ein biographisches Lexikon Institut Nordostdeutsches Kulturwerk Martin Luther Verlag 1998
3. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
Naiskodukaitse esinaine Mari Raamot 1932. aastal

**Mari Raamot** (sünninimi **Mari Tamm**; 6. august (25. juuli vkj) 1872 Kitse talu, Kuressaare vald, Tarvastu kihelkond, Viljandimaa – 12. märts 1966 New York) oli eesti seltskonnategelane ja kodundusõpetaja, Eesti naisriigikaitse liikumise alusepanijaid, Naiskodukaitse esinaine aastatel 1927–1936.

Elulugu
-------

Ta sündis Kuressaare vallas Kitse talu peremehe tütrena. 

Mari õppis Viljandis Lilli Suburgi tütarlastekoolis, seejärel Königsbergis, hiljem ka Kielis ja Leipzigis kodumajandust ning tegutses koduõpetajana Peterburis ja Tuula kubermangus. 

Ta oli lühemat aega Põltsamaa lähedal Kaarlimõisas Eesti Aleksandrikooli õpetaja, rajas koos agronoomist ja poliitikust abikaasa Jaan Raamotiga Tartu lähedale Raadi valda Sahkapuu tallu esimese Eesti tütarlaste põllutöö- ja majapidamiskooli ning juhatas seda kuni kooli sulgemiseni 1918. aastal, valmistades ette 265 haritud noort perenaist. 

Esimese Saksa okupatsiooni ajal 1918 ta vangistati. Hiljem oli Eesti Punase Risti Peavalitsuse liige ja korjandusosakonna juhataja, üks Noorte Naiste Kristliku Ühingu asutajaid ja esinaine, Naiskodukaitse asutajaid ja esinaine 1927–1936, kodutütarde liikumise asutajaid. 

1944. aasta septembris põgenes ta Saksamaale, kust asus edasi USA-sse.

Teoseid
-------

* "Minu mälestused". New York 1962
	+ "Minu mälestused I–II". Tartu 2009
	+ "Minu mälestused I–II". Eesti mälu. Tallinn 2010

Isiklikku
---------

Tema õde oli laulja ja pedagoog Aino Tamm, vend oli metsasarvemängija ja muusikategelane Jaan Tamm.

Ta abiellus aastal 1899 Peterburis Jaan Raamotiga, nende poeg Ilmar Raamot oli agronoom ja poliitik.

Tunnustus
---------

* Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk (1921)
* Eesti Punase Risti mälestusmärgi II järgu II aste (1927)
* Kotkaristi V klassi teenetemärk (1930)
* Soome Valge Roosi Rüütliordu teeneterist (1932)
* Kaitseliidu Valgeristi III klass
* Eesti Punase Risti mälestusmärgi II järgu I aste (1936)

Viited
------

1. ↑  EELK Tarvastu koguduse personaalraamat V, 1833-1873. Eesti Rahvusarhiiv, RA EAA.1288.1.275
2. ↑  Juubilare MARI RAAMOT 90 a, Võitleja = The Combatant: ülemaailmne Eesti sõjameeste ja vabadusvõitlejate häälekandja, 1 august 1962

Välislingid
-----------

* TLÜAR väliseesti isikud

### Artiklid

* Endel Kask. "Tammede pere mälestuskivi avamine Kitsi talus". Kultuur ja Elu, 4/ 2015
* Heili Reinart. "Mari Raamot: naine, kelleta Eesti Vabariik poleks see, mis ta on". Postimees Naine, 7. veebruar 2017

### Videod

* Ajavaod. Tegusad Raamotid. ERR, 2012
**Elise Rosalie Aun** (alates 1903. aastast perekonnanimi **Raup**; 3. (vkj) / 15. juuni 1863 Pikareinu, Kanepi kihelkond, Võrumaa – 2. juuni 1932 Tallinn) oli eesti luuletaja ja proosakirjanik.

Elulugu
-------

Sündis Pikareinul renditaluniku peres, noorusaastatel elas koos vanematega Setumaal Ulitina mõisas. Õppis 1879–1882 Räpina-Lokuta tütarlastekoolis.

1888–1903 elas Võtikveres, Viljandis, Pärnus, Riias, Kroonlinnas, Valgas, Vändras ja Tallinnas.

Töötas Viljandis ajakirja Linda toimetuses (1890–1892, 1898), Kroonlinnas koduõpetajana (1895–1896), Pärnus raamatukaupluse müüjana (1897–1898), Vändra kurttummade koolis kasvatajana (1899–1900), Tallinnas Kristliku Rahvakirjanduse Agentuuri abikaupluse juhatajana ja mujal.

1903. aastal abiellus ta kooliõpetaja Friedrich Raupiga ja elas 1903–1911 Venemaal Simbirskis. 1911–1932 elas Tallinnas. Maetud Tallinna Rahumäe kalmistule.

Looming
-------

Avaldanud mitu luulekogu. Luules on valdav armastus- ja looduslüürika, esineb ka koduigatsuse teema. Luuletused on peamiselt järelromantilises stiilis, realismi elementidega. Esile on tõstetud tema värsikultuuri, eriti riimitehnikat.

Tema luuletusi ja artikleid avaldati ajalehtedes Eesti Postimees, Olevik, Postimees, Rahva Leht ja ajakirjas Meelejahutaja.

Kogus setu rahvaluulet, tõlkis proosat ja luulel. Kirjutas ka proosat, avaldas kirjeldusi Setumaast ja setude elust.

Teosed
------

### Luulekogud

* Kibuvitsa õied I. Tartu 1888
* Kibuvitsa õied II. Tartu 1895
* Kibuvitsa õied III. Tallinn 1901
* Laane linnuke. Tartu 1889
* Metsalilled. Tallinn 1890

### Proosa

* "Tosin jutukesi". Tartu 1898

### Tõlkeid

* Georg Ebers. "Homo sum". Tallinn 1903

Tunnustus
---------

* 1888 Eesti Kirjameeste Seltsi kirjanduse võidupeo III koha auhind

Vaata ka
--------

* Elise Rosalie Auna nimeline Võtikvere raamatuküla kirjanduspreemia

Isiklikku
---------

Tema vend oli Karl Eduard Aun.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Endel Nirk, Endel Sõgel (Toim.) Eesti kirjanduse biograafiline leksikon. Tallinn: Eesti Raamat, 1975
2. 1 2 3  "Eesti biograafiline andmebaas ISIK. Raup, Elise Rosalie". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. september 2020. Vaadatud 24. märtsil 2023.
3. ↑  Eesti Rahvusraamatukogu. Eesti luuleilm 19. ja 20. sajandi vahetusel. Eesti Kirjameeste Seltsi kirjanduse võidupidude laureaadid
4. ↑  Jaan Kappo. "Põlva rajoon". // Siin- ja sealpool maanteed. Tallinn: Eesti Raamat, 1989, lk 121–122
5. ↑  Elise Aun. Laane linnuke. Tartu 1889. Eesti rahvusraamatukogu digitaalarhiivis DIGAR
6. ↑  Elise Aun. Metsalilled. Tallinn 1890. Eesti rahvusraamatukogu digitaalarhiivis DIGAR

Kirjandus
---------

* Aino Undla-Põldmäe. "Kes oli "Eesti neiu Setumaalt"?" // Koidulauliku valgel. Uurimusi ja artikleid. Eesti Raamat. Tallinn 1981. Lk 305–315
* Rudolf Põldmäe. "Aun, Elise Rosalie, luuletaja". // Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn 1995. Lk 51

Välislingid
-----------

* Eesti biograafiline andmebaas ISIK
* Heili Reinart. "Anna Haava varju jäänud tundeline luuletaja Elise Aun suri piineldes". Postimees, 8. juuni 2019
* Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
**Lamantiin** on suurte vee-eluliste herbivoorsete imetajate perekond meriveiseliste seltsist. Lamantiinid elavad Mehhiko lahe madalatel ja soistel rannikualadel ning jõesuudmetes, Amazonase vesikonnas ja Lääne-Aafrikas.

Lamantiini nimetuse etümoloogia on ebaselge, on leitud seoseid ladina keelest *manus* ('käsi') ja sõna *manati*, mis tähendas Kariibi mere piirkonnas kõneldud taino keeles rinda.

Liigid
------

Perekonnas on 3 liiki. 

* *Trichechus senegalensis* – lamantiin (elab Aafrikas)
* *Trichechus manatus* – manaati (elab Kariibi meres)
* *Trichechus inunguis* – jõemanaati (elab Amazonases)

Kehaehitus
----------

Ta võib kaaluda üle 600 kg ja olla 5 m pikk. Lamantiini nahk on paljas nagu vaalalistel.

Toitumine
---------

Lamantiin on taimtoiduline veeimetaja. Enamasti sööb ta taimi ja juuri.

Galerii
-------

* Lamantiini skelettLamantiini skelett
*

Viited
------

1. ↑  Manatee on Shore. etc.usf.edu. Vaadatud 4.2.2023

Välislingid
-----------

* "Lamantiin", Tiit Randla
Vitor Bueno 2019. aastal São Paulo mängijana
**Vitor Frezarin Bueno** (sündinud 5. septembril 1994 Monte Altos) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Athletico Paranaense.

Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis Atlético Monte Azul. Aastatel 2011–2012 kuulus ta klubisse Bahia. 2013. aastal liitus ta Botafogo-SP-ga ning debüteeris aasta hiljem São Paulo osariigi meistrivõistlustel.

2015. aasta mais läks ta Botafogost laenule Santosesse, mängides esmalt klubi kuni 23-aastaste võistkonnas. Brasiilia kõrgliigas debüteeris ta sama aasta 17. septembril mängus Atlético Mineiro vastu. Esimese värava lõi ta Brasiilia kõrgliigas 6. detsembril mängus Atlético Paranaense vastu. 2016. aastal sõlmis ta Santosega püsiva lepingu. 2016. aastal tuli ta Santosega São Paulo osariigi meistriks. Sama aasta Brasiilia kõrgliigas lõi Bueno kümme väravat ja valiti Brasiilia kõrgliiga hooaja parimaks uustulnukaks. 2018. aasta augustis läks ta Santosest laenule Ukraina kõrgliigaklubisse Kiievi Dinamo (vastupidises suunas liikus Derlis González), kuid ta sai hooajal 2018/19 Ukraina kõrgliigas väljakule vaid kahes mängus.

2019. aasta aprillis läks ta Santosest laenule São Paulosse. Samal hooajal lõi ta Brasiilia kõrgliigas kuus väravat ning sõlmis klubiga püsiva lepingu. 2021. aastal tuli ta São Paulo meeskonnaga São Paulo osariigi meistriks.

2022. aasta veebruaris sõlmis ta Athletico Paranaensega lepingu, mis kehtib kuni 2024. aasta detsembrini.

Saavutused
----------

Santos
* Campeonato Paulista: 2016

São Paulo
* Campeonato Paulista: 2021

Viited
------

1. ↑  "São Paulo acerta contratação definitiva de Vitor Bueno". São Paulo FC. 11.12.2019. Originaali arhiivikoopia seisuga 27.09.2020. Vaadatud 12.12.2019.
2. ↑   (vaadatud 30.6.2022)
Cyprien Richard
**Cyprien Richard** (sündinud 27. jaanuaril 1979 Thonon-les-Bainsis) on Prantsusmaa mäesuusataja.

Richard osales esimest korda maailma karikasarjas 17. detsembril 2000 Val-d'Isère'is suurslaalomis. Esimesed punktid MK-etapil sai ta 2. detsembril 2007 Beaver Creekis suurslaalomis, kui oli 24. kohal. Poodiumile jõudis Richard esimest korda 14. märtsil 2008 Bormios suurslaalomis, kui sai 3. koha. Esimese etapivõidu sai Richard 2010.–2011. aasta maailma karikasarjas 8. jaanuaril 2011 Adelbodenis suurslaalomis. Esikohta jagas ta Aksel Lund Svindaliga. 

2011. aasta maailmameistrivõistlustel Garmisch-Partenkirchenis võitis Richard võistkonnavõistluses kuldmedali ja suurslaalomis hõbemedali.

Saavutused
----------

### Maailmameistrivõistlustel

* 2011 Saksamaa  Garmisch-Partenkirchenis
	+ Kuld **maailmameister** võistkonnavõistluses
	+ Hõbe hõbemedal suurslaalomis

### Maailma karikasarjas

#### Maailma karikasarja etapivõidud

Cyprien Richard on osalenud (seisuga 19. veebruar 2011) 41 MK-etapil ja   
jõudnud poodiumile 4 korda, millest 1 korral kõige kõrgemale astmele.

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2011 | 8. jaanuar | Adelboden |  Šveits | suurslaalom |

Välislingid
-----------

* Cyprien Richard FIS-i kodulehel (inglise)
**Haapsalu lossipark ja Krahviaed** on kaitsealune park Läänemaal Haapsalu linnas.

Haapsalu loss ja selle ümbrus, paremal Lossiplats, taamal Karja tänav ning vasakul Vaba tänav ja lossipark ning Krahviaed, krahv De la Gardie lossiga
Haapsalu lossipargi piir kulgeb mööda katastriüksuse 'Linnus' piiri. Pargi pindala on 7,4 ha. Pargis kasvab Eesti kõrgeim läänepärn (kõrgus 34,5 m, ). 

Park jääb ka Väinamere loodusalale, mis kuulub Natura-alade hulka.

Haapsalu lossipargi ja Krahviaia keskkonnaregistri kood on KLO1200517.

Ajalugu
-------

De la Gardie loss
19. sajandi 20. aastatel perekond von Stenbock rajasid Haapsalu piiskopilinnuse taha, Uuemõisa mõisa maadele linnamõisa. Linnamõis müüdi 1828. aastal De la Gardie perekonnale ja sellest ajast kuni siiani nimetatakse mõishäärberit nende järgi
De la Gardie lossiks. Mõisaansambli peahoone on siiani enam-vähem autentse välimusega säilinud. Linnamõisa parki nimetati Krahviaiaks ja see nimi on pargil säilinus siiani, pargi põhiosa moodustas endine piiskopilinnus aed.

Karl Arthur Woldemar von Hunniuse (1825–1893) juhtimisel, Haapsalu Lossivaremete Haljastamise Komisjoni initsiatiivil istutati 1858. aastal lossiõuele ja muldvallidele puud, tasandati lossihoovi ja toimetati arheoloogilisi uurimisi. Linnusest kujunes romantiline varemete park, kus jalutamas käia.

Vaata ka
--------

* De la Gardie loss
* Haapsalu piiskopilinnus

Viited
------

1. ↑  H. Sander 1998; Eesti põlispuud

Välislingid
-----------

* Haapsalu lossipark ja Krahviaed Keskkonnaameti lehel
* ENSV MN määrus 5. juunist 1959. a. nr. 218 Abinõudest parkide säilitamiseks ja korrastamiseks vabariigis
Klaus Kröll 2008. aastal
**Klaus Kröll** (sündinud 24. aprillil 1980 Öblarnis Steiermargi liidumaal) on Austria mäesuusataja, kelle põhialad on kiirlaskumine ja ülisuurslaalom.

Kröll võitis juunioride maailmameistrivõistlustel kuldmedali 1999. aastal Pra Loupis kiirlaskumises ja 2000. aastal Québecis ülisuurslaalomis ning hõbemedali kiirlaskumises. 

2006. aasta olümpiamängudel Torinos sai ta kiirlaskumises 22. koha. Neli aastat hiljem 2010. aasta OM-il Vancouveris sai ta kiirlaskumises 9. koha. 2009. aasta maailmameistrivõistlustel Val-d'Isère'is sai ta kiirlaskumises 9. koha ja ülisuurslaalomis 10. koha. Parim koht maailmameistrivõistlustel pärineb 2013. aastast, kui ta oli Schladmingis kiirlaskumises neljas, medalist jäi teda lahutama 0,38 sekundit.

Maailma karikasarjas osales Kröll esimest korda 8. jaanuaril 2000 Chamonix's kiirlaskumises ja sai 62 startinu seas 30. koha. Esimest korda jõudis ta poodiumile 14. jaanuaril 2002 Val d'Isere'is kiirlaskumises, kui oli koondisekaaslase Stephan Eberhateri järel teine. Esimese võidu sai Kröll 23. jaanuaril 2009 Kitzbühelis ülisuurslaalomis.

Saavutused
----------

### Juunioride maailmameistrivõistlustel

* 1999 Prantsusmaa Pra Loupes
	+ Kuld **juunioride maailmameister** kiirlaskumises
* 2000 Kanada Québecis
	+ Kuld **juunioride maailmameister** ülisuurslaalomis
	+ Hõbe hõbemedal kiirlaskumises

### Maailma karikasarjas

#### Maailma karikas

* Kiirlaskumise karikas
	+ 2. koht: 2009

#### Maailma karikasarja etapivõidud

Klaus Kröll on osalenud (seisuga 22. jaanuar 2015) 182 MK-etapil ja jõudnud poodiumile 23 korda, millest 6 korral kõige kõrgemale astmele.

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2009 | 23. jaanuar |  Kitzbühel  |  Austria | ülisuurslaalom |
| **2.** | 2009 | 7. märts | Kvitfjell |  Norra | kiirlaskumine |
| **3.** | 2011 | 15. jaanuar | Wengen |  Šveits | kiirlaskumine |
| **4.** | 2012 | 3. veebruar | Chamonix |  Prantsusmaa | kiirlaskumine |
| **5.** | 2012 | 2. märts | Kvitfjell |  Norra | ülisuurslaalom |
| **6.** | 2012 | 3. märts | Kvitfjell |  Norra | kiirlaskumine |

Välislingid
-----------

* Klaus Krölli koduleht
* Klaus Kröll FIS-i kodulehel (inglise)
* Klaus Kröll Alpine Ski Database'i kodulehel
Hal Holbrook (2007)
**Harold Row Holbrook** (17. veebruar 1925 Cleveland – 23. jaanuar 2021 Beverly Hills) oli Ameerika Ühendriikide näitleja.

Karjäär
-------

Harold Row Holbrook, näitlejanimega Hal Halbrook, hakkas näitlema 17-aastaselt, kui astus Clevelandi Cain Parki teatris üles populaarses naljamängus "The Man Who Came to Dinner".

Pärast sõjaväeteenistust Newfoundlandis II maailmasõja ajal õppis Holbrook Ohio osariigis Granville'is Denisoni ülikoolis. Hiljem siirdus ta New Yorki ja õppis näitleja Uta Hageni juures. 1950. aastatel astus ta üles CBS-i seebiseriaalis "The Brighter Day".

Ta võitis oma esimese Emmy 1971. aastal töö eest NBC draamasarjas "The Bold Ones: The Senator" ja võitis veel kaks auhinda komandör Lloyd Bucheri mängimise eest 1973. aasta telefilmis "Pueblo", mis rääkis USA spioonilaeva tabamisest Põhja-Korea poolt aastal 1968.

Emmy võitis ta ka USA president Abraham Lincolni kehastamise eest minisarjas. Muuhulgas astus ta üles ka telesarjades "West Wing", "The Sopranos", "Bones", "Grey's Anatomy" ja "Hawaii Five-0".

Filminäitlejana oli Holbrook tuntud peamiselt Deep Throati rolliga filmis "All the President's Men" (1976), aga tegi rolle ka filmides "Magnum Force" (1973), "Capricorn One" (1978), "The Fog" (1980), "Wall Street" (1987), "The Firm" (1993), "Into The Wild" (2007), "Water for Elephants" (2011) ja "Lincoln" (2012).

Enim kuulsust tõi Holbrookile Ameerika kirjaniku Mark Twaini kehastamine nii teatrilaval kui ka televisioonis. Ta pälvis selle rolli eest Broadway laval 1966. aastal Tony auhinna ja 1967. aastal esimese oma kümnest Emmy nominatsioonist. Oma pika karjääri jooksul võitis Holbrook viis Emmyt.

Ta jätkas Twaini kehastamist ka 1990. aastatel, astudes üles Broadwayl ja enam kui 2200 korral mujal riigis. "Mark Twain on põhjus, miks ma hommikul voodist üles saan," ütles Holbrook 2014. aastal.

2008. aastal sai 82-aastaselt temast vanim näitleja, kes kunagi Oscarile nomineeritud. Nominatsiooni pälvis ta parima kõrvalosa eest filmis "Into the Wild". Tema rekordi ületas 2018. aastal Christopher Plummer, kes võitis samas kategoorias auhinna 88-aastaselt.

Viimastel aastatel astus ta üles USA telesarjades "Sons of Anarchy", "Rectify" ja "Designing Women".

Isiklikku
---------

Harold Holbrook oli kolm korda abielus. Oma kolmanda abikaasa Dixie Carteriga abiellus ta 1984. aastal. Halbrook jäi leseks 2010. aastal. Holbrook sai esimesest abielust kaks last ja teisest ühe lapse.

Viited
------

1. ↑  BBC. "Hal Holbrook, All the President's Men star, dies aged 95".

Välislingid
-----------

* Hal Holbrook andmekogus IMDb (inglise) Muuda Vikiandmetes
Petseri maakonna valdade piirid enne ja pärast 1939. aasta vallareformi
**Meremäe vald** oli vald Eesti Petseri maakonnas aastail 1922–1945 ja Eesti NSV-s Võru maakonnas aastail 1945–1950.

Meremäe vallamaja asus tänapäeva Meremäe küla aladel.

Aastatel 1922–1923 kandis vald nime *Obinitsa vald*.

1939. aasta vallareformi raames säilitas vald nime ja piirid.

Vald kuulus Riigivolikogu 31. valimisringkonda, kust valiti Aleksis Tsänk.

Meremäe valda kuulusid: Hillakeste (Hilläkeste), Väike-Härma, Jõksi, Kalatsovo, Kerba, Kärna, Kuksino, Lepa, Lutja, Tuulova, Tikliste, Meremäe, Ostrova, Paklova, Palande, Palovere, Palo, Pliia, Poksa, Puista, Raba, Ruutsi, Serga, Tepi, Tobrova, Väike-Tobrova, Treijali, Tserkonde, Tsirgu, Ulaskovo, Vaarkali, Vinski, Viru, Uusvada, Krantsovo, Kuige, Suure-Kiislova, Väike-Kiislova, Looska, Meeksi, Olehkova, Poroslova, Pelsi, Sulbi, Sunilova, Vasilde, Vareste, Vaaksaare, Voronkino, Kiirova asundus, Meremäe vallamaja ja Meremäe kool, Andrikova, Hilande, Suure-Härma, Ignase, Juusa, Karmsino, Kiksova, Korksi, Kosikova, Kõõru, Küllatova, Lindsi, Melso, Miku, Navike, Obinitsa, Roikino, Talka, Tedre, Tääglova, Vaslä, Klistino, Helbi, Kamenitsa, Jermakova, Kiiova, Krapkova, Maslova, Polovino, Seretsova, Tessova, Triigina, Tupleva, Veretino, Võmorski ja Tiirhanna külad.

13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Kalatškovo, Obinitsa ja Veretino külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati valla maa-ala Vastseliina rajooni koosseisu.

Viited
------

1. ↑  Maa-ameti kaardirakendused
2. ↑  Leo Reissar. Setumaa läbi sajandite: Petserimaa. Tallinn: Kupar, 1996. Lk 102
3. ↑  Vabariigi Presidendi otsuses nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
4. ↑  598. Petseri Maavanema otsus Petseri maakonna vallavolikogude valimisringkondade arvu ja nendejpiiride kohta. Riigi Teataja, nr. 75, 9 september 1939
**Vello Loemaa** (sündinud 18. jaanuaril 1951) oli Nõukogude Liidu sõjaväelendur ja on Eesti erusõjaväelane, kindralmajor.

Ta on lõpetanud 1973. aastal Nõukogude Liidu Komarovi-nimelise Jeiski Kõrgema Sõjalennukooli hävituslendurina. 1982. aastal lõpetas ta Moskva oblastis Moninos asuva Gagarini-nimelise Lennuväeakadeemia. Ta asus elama taasiseseisvunud Eestisse 1992. aastal.

1992. aastal osales Loemaa Eesti kaitsejõudude Peastaabis Eesti õhuväe loomisel. 7. veebruaril 1994 määrati ta Eesti õhuväe ülemaks.

Aastatel 1998–2002 oli ta Eesti sõjaline esindaja NATO-s ning aastatel 2005–2007 kaitseatašee Ameerika Ühendriikides ja Kanadas. Jaanuarist 2008 oli ta Eesti sõjaline esindaja NATO ja Euroopa Liidu juures. 

Vello Loemaa läks kaitseväest erru 14. märtsil 2011.

Auastmed
--------

### Nõukogude Liit

| Aasta | Õlak | Auaste |
| --- | --- | --- |
| 1973 |  | leitnant |
| 1975 |  | vanemleitnant |
| 1978 |  | kapten |
| 1981 |  | major |
| 1984 |  | alampolkovnik |
| 1988 |  | polkovnik |

### Eesti Vabariik

| Aasta | Kuupäev | Õlak | Auaste |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 |  |  | kolonel |
| 2005 | 20. juuni |  | brigaadikindral |
| 2010 | 15. juuni |  | kindralmajor |

Tunnustus
---------

* Kotkaristi IV klassi teenetemärk
* Kaitseväe teeneterist
* Kaitseministeeriumi II klassi teeneterist
* Õhuväe teenetemärk
* Mälestusmedal "10 aastat taastatud kaitseväge"

Raamatud
--------

* Loemaa, Vello. "Sinisilmselt unistuse poole". Kirjastus Argo: Tallinn, 2021, ISBN 978-9949-688-82-1

Viited
------

1. ↑  RTL 2005, 70, 979.
2. ↑  RT III 2010, 26, 54.

Välislingid
-----------

* Kaitsejõudude operatiivülem, kolonel Vello Loemaa
* "Kunagise tipplenduri lennukad mõtted aitasid kujundada kaitseväe nägu" Järva Teataja, nr. 44, 16 aprill 2011





  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**–** | **Õhuväe ülem**7. veebruar 1994 – 20. veebruar 1998 | Järgnev**Teo Krüüner** |
**Kokkola** on linn Soomes, Kesk-Pohjanmaa maakonna keskus. Asub Põhjalahe kaldal.

Naabervallad on Halsua vald, Kalajoki linn, Kannus, Kaustineni vald, Kruunupyy, Lestijärvi vald, Luoto ja Toholampi vald.

Linna asutas 1620. aastal Ristiranna küla kohale Gustav II Adolf, kes pani linnale nimeks *Gamlakarleby*, kuid see linn hävis tulekahjus 1664. aastal. Kokkola ehitati taas üles ja sai 18. sajandil tõrvakaubanduse keskuseks. Ka linna vapil on kujutatud tõrvatünni.

1977. aastal liideti linnaga Kaarlela vald. 1. jaanuaril 2009 liideti linnaga Lohtaja, Ullava ja Kälviä vald. Vallas elas enne liitmist 37 200 inimest ja rahvastikutihedus oli 115,5 in/km².

81% elanikest on soomekeelsed ja 17% rootsikeelsed.

Külad
-----

Hassinen (Hassis), Isokylä (Storby), Kallinen (Kallis), Kaustari (Kaustar), Kirilahti (Kirilax), Korpilahti (Korplax), Kotkamaa, Kvikant, Närvilä, Palo, Piispanmäki, Rödsö, Sokoja (Såka), Vitsari (Vittsar), Oivu (Åivo), Knivsund (Öja), Långö (Öja)

* Kokkola vana raekodaKokkola vana raekoda
* K. H. Renlundi muuseumK. H. Renlundi muuseum
* Kakskeelsed sildidKakskeelsed sildid

Sõprussuhted
------------

* Norra Averøy (Norra)
* Ungari Boldog (Ungari)
* Ameerika Ühendriigid Fitchburg (MA, USA)
* Taani Fredericia (Taani)
* Hiina Fushun (Hiina)
* Ungari Hatvan (Ungari)
* Rootsi Härnösandi vald (Rootsi)
* Eesti Järva-Jaani vald (Eesti)
* Rootsi Mörbylånga vald (Rootsi)
* Rootsi Ullånger (Rootsi)
* Norra Kristiansund (Norra)
* Leedu Marijampolė (Leedu)
* Saksamaa Ratingen (Saksamaa)
* Kanada Greater Sudbury (Kanada)

Järva-Jaani vald (1991–2017) sõlmis 1991. aastal sõpruslepingu Kälviä vallaga. Sellest tulenevalt on Kokkola linna sõprusomavalitsus ka 2017. aastal moodustatud Järva vald.

Viited
------

1. ↑  Area of Finland's municipalities 2023-01-01
2. ↑
3. ↑  Välissuhted Järva vald (vaadatud 25. juulil 2023)

Välislingid
-----------

* Kokkola koduleht

| * v
* r
Kesk-Pohjanmaa maakonna omavalitsused |
| --- |
| Kesk-Pohjanmaa vapp | 
Halsua vald **·**  Kannuse linn **·**  Kaustineni vald **·**  Kokkola linn **·**  Lestijärvi vald **·**  Perho vald **·**  Toholampi vald **·**  Veteli vald |  |
| 
***Endised omavalitsused*** |
| 
*Himanka vald **·**  Kaarlela vald **·**  Kälviä vald **·**  Lohtaja vald **·**  Ullava vald **·**  Öja vald* |
Katariina kabeli varemed endisel Viljandi mõisa kalmistul
**Viljandi Katariina kabel** oli 14. sajandil või 15. sajandi alguses rajatud kabelihoone Viljandis, mis lammutati juba 1558. aastal ja mille alusmüürid kaevati välja 1908. aastal. Kabeli vare asub Viljandi mõisa pargi territooriumil Viljandi mõisa kalmistul, paiknedes ligikaudu Viljandi laululava taga. Kuulub arhitektuurimälestisena muinsuskaitse alla.

Kirjeldus
---------

Kabel koosnes ruudulähedase põhiplaaniga pikihoonest ja nelinurksest kooriruumist. Hoone mõlemad osad olid silmatorkavalt asümmeetrilise kujuga. Portaal paiknes lõunaseinas. Kabeli pikihoone võis olla kahelööviline ja kahetraveeline nelja võlvikuga ja keskpiilariga ruum. Et müürid olid säilinud meetrikõrguselt, ei ole akende olemasolu ega arv teada. Võlvide kohta annavad tunnistust leitud trapetsiaalsed võlvikivid ja kaksikmõigasroiete profileeritud kiilkivid. Leiti põrandat katnud glasuuritud põrandaplaatide jälgi. Viljandi muuseumis asub kaheksakandiline madal talumitaoliselt laieneva kujuga piilarikapiteel, mille lamereljeefses siluetitaolises dekooris võib ära tunda üksikuid motiive - kotkas, draakon, viinapuuleht, tammeoks jt. Kabeli väljakaevamistel 20. sajandi algul leitud raiddetaili lamereljeefne kujundus sarnaneb stiililt Tallinna Suurgildi hoone kapiteelide raiddekoorile ja on dateeritud 15. sajandi algusse.

Ajaloost
--------

1506. aastal esmamainitud kabeli juurde maeti Poola revisjoni teatel orduvendi. Kroonik Dionysius Fabriciuse teatel lammutati see väljaspool
linnamüüri paiknenud ja orduvendade matusepaigana teeninud kabel (*sacellum D. Katharinae dicatum*) ordumeister Wilhelm von Fürstenbergi (1557-1559) käsul pärast seda, kui moskoviidid 1558. aasta juulis Vene-Liivi sõjas Narva ja Tartu vallutasid.

Parun Oswald von Ungern-Sternberg suri 1907. a. veebruaris ja perekonna matuseplats otsustati rajada Kabelimäele (saksa keeles *Kirchberg*). Mõisnike kalmistu pargiteede rajamisel 1907. aasta oktoobris satuti ehitise jäänustele, mis kaevati lahti 1908. aastal. Hoone identifitseerisid Katariina kabelina Riia kunstiajaloolane Karl Woldemar von Löwis of Menar koos  Viljandi Kirjandusliku Seltsi esimehe arhivaar Georg von Freymanniga.

Viited
------

1. ↑  Viljandi Katariina kabeli varemed kultuurimälestiste riiklikus registris
2. ↑  Viljandi Katariina kabel. Arhitektuurimälestise pass (koostanud Kaur Alttoa)
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. märts 2022. Vaadatud 31. augustil 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑  [ M. Siilivask. VILJANDI MÕISA KALMISTU. EKSPERDIHINNANG
kinnisasja mälestise tunnustele vastavuse kohta. Tartu, 2012]

Välislingid
-----------

* Viljandi Katariina kabeli varemed kultuurimälestiste riiklikus registris
* Viljandi Katariina kabel. Arhitektuurimälestise pass (koostanud Kaur Alttoa)

Kirjandus
---------

* Freilegung der Überbleibsel der St Katharinenkapelle. Von K. v. Löwis of Menar. 1908. – Jahresbericht der Felliner litterarischen Gesellschaft pro 1907-1908 (Beilage). Fellin, 1909. (saksakeelne tekst, kolm lehte jooniseid leidudest)