recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**MTÜ digifest** on Eesti arvutimängude kokkusaamisürituste, võrgupidude, korraldaja, mille asutasid neli noorukit Indrek Künnapuu, Cardo Uustal, Martin Veermäe ning Karol Karino. 

Esimene omanimeline kogunemine toimus 2009. aastal. Eesmärgiks on informatsiooni jagamine, omavahel suhtlemine ning uute tutvuste loomine. Senistel üritustel on olnud keskmiselt 250 osalejat. Lisaks kohalikele on üritusi külastanud Soome, Läti ja Leedu arvutimänguhuvilised.

Võrgupeod
---------

Eelmise kümnendi esimeses pooles hakkasid kuulsust koguma erinevad võrgumängud, mida on võimalik mängida sõprade ja tuttavatega üle kogu maailma. Mängijateks on peamiselt 14-25-aastased noored. Üldiselt jagatakse mängud kolme kategooriasse: reaalajas strateegia-, esimeses isikus tulistamisja spordimängud. Mänge on võimalik mängida nii soolo- kui ka meeskonnamängudena. Meelelahutusliku osa annavad juurde internetis vahendatavad reaalajas toimuvad turniirid ja liigad. Lisaks eeltoodule on aastast aastasse üha enam populaarsust maailmas kogunud võrgupeod. Võrgupidu tähendab teisisõnu kogunemist, kus ühendatakse mitu arvutit selle toimumise kestel suureks kohtvõrguks, mille raames viiakse läbi erinevaid võistlusi, seminare, loenguid ja muid tegevusi. Kõige populaarsem ning suurima külastajaskonnaga võrgupidu DreamHack toimub Rootsis kaks korda aastas. Suvel 2010 püstitati DreamHackil jälle külastaje arvu rekord – 14 000 inimest, mis on ka ühtlasi maailmarekord.

Tagasivaade
-----------

### digifest 2009 talv

Toimus 30. oktoobrist kuni 1. novembrini 2009 Tallinnas A. Le Coq Arenal. Baltimaades esmakordselt tehti frantsiisileping kvalifikatsiooni korraldamiseks maailma suurimale võrgupeole DreamHack. DreamHackile saadeti kokku 18 mängijat. Meelelahutusliku osana oli teisel päeval külastjatele tasuta jalgpallimatš Sillamäe Kalevi ja FC Flora vahel.

### Mängud

Ametlike mängude kategoorias olid esindatud järgmised mängud: 

* Counter-Strike 1.6
* Counter-Strike Source
* TrackMania
* Defence of the Ancients
* Enemy Territory
* Quake Live

### digifest 2010 kevad

Toimus 30. aprillist kuni 2. maini 2010 Tallinna Lauluväljakul, peasponsoriks oli F-Secure. Kohapeal oli võimalik osa saada infoseminaridest, jälgida kuidas forsseeritakse arvutit -196 kraadi juures. Proovida sai virtuaalgolfi. Tänu Sony Center ja Playstation koostööle oli võimalus osalejatel kolme päeva vältel mängida konsoolimänge hiiglaslikel ekraanidel. Infoboksides oli võimalik teha tutvust uute Apple'i toodetega ja uudse kaardimänguga Weplay! poolt. Suurimat tähelepanu pälvis digifesti enda loodud mängu kontseptsioon IRONMAN. Iga registreerunu võttis osa viiest, üksteisest täiesti erinevast arvuti- ja konsoolimängust, mis kuulutati välja ürituse alguses. Mängija, kes sai lõppkokkuvõttes kõige enam punkte võitis endale PlayStation 3.

### Mängud

Ametlike mängude kategoorias olid esindatud järgmised mängud:

* Counter-Strike 1.6
* Call of Duty 4
* Heroes of Newerth
* TrackMania
* Ironman

Viited
------

1. ↑  "digifest MTÜ tänusõnad korraldusmeeskonnale".

Välislingid
-----------

* digifest MTÜ koduleht
* Fotosid digifesti üritustelt
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on 1788. aastal aadeldatud Liivimaa aadlisuguvõsast; teiste suguvõsade kohta vaata artiklit Müller (suguvõsa).* |

---

Mülleri (Rūstuži) suguvõsa aadlivapp
**Müller** (saksa keeles *Müller a. d. H. Rüssel*, ′Müller Rūstuži kojast′, eristamaks neid teistest samanimelistest suguvõsadest) oli täpselt teadmata päritolu aadlisuguvõsa.

Ajalugu
-------

Müllerite päritolu on teadmata. Esimesi teateid nende kohta on XVIII sajandi algusest Riiast. Suguvõsaliin algab Liivimaa õuekohtu advokaadi ja fiskaali Friedrich Christlieb Mülleriga. Tema poeg Jakob Bernhard Müller (1731−pärast 1797) oli Riia linnasekretär. Püha Rooma keiser Joseph II tõstis ta 4. veebruaril (vkj) 1788 aadliseisusse ja sai aadeldamisel nimeks **von Müller**. Ta võeti 1786. aastal sisseseatud Liivimaa kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse. Pärast aadlimatrikli taastamist võeti ta sinna 12. jaanuaril (vkj) 1797. aastal vastu. Suguvõsa kustus ilmselt XIX sajandi algul.

Mülleri suguvõsa mõisavaldused
------------------------------

* Liivimaa läti distrikt:
	+ Lielstraupe (*Schloß Groß-Roop*) (aprill-juuni 1797, pandivaldus), Rūstuži (*Rüssel*) (1787−1810)

Viited
------

1. ↑  Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 1. Teil. Die Ritterschaft. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980), lk 371.

Kirjandus
---------

* *Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel)*. 1. Teil. Die Ritterschaft. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980). Lk 371.
**Albaania maffia** või **Albaania allmaailm** (albaania keeles *Mafia Shqiptare*) on mõisted, mida kasutatakse viitamaks organiseeritud kuritegevuse organisatsioonidele Albaanias või jõukudele, mis koosnevad albaanlastest. Albaania maffia tegutseb peamiselt Euroopas, Põhja-Ameerikas ja Lõuna-Ameerikas, aga ka Lähis-Idas ja Aasias. 

Albaania maffia kriminaalne tegevusvaldkond on lai, kaubeldakse narkootikumide, relvade, inimeste ja elunditega. Maffia laiapõhjalised ja keerukad skeemid teevad albaanlastest kurjategijatest ühed mõjukamad maailmas. Ainuüksi Albaanias kontrollib allmaailma 15 perekonda. WikiLeaksi raportite järgi omab Albaania maffia allmaailmamonopole Iisraelist Lõuna-Ameerikani. Raportite järgi on Albaania maffiaperekonnad tihedalt seotud mõjukamate poliitikutega. RIEASi (Research Institute for European and American Studies) andmetel on Albaania maffia grupeeringud hübriidorganisatsioonid, mis tegelevad nii kriminaalsete kui poliitiliste operatsioonidaga.

Ameerika Ühendriikides tegutsevatest albaania-ameeriklaste jõukudest on prominentsemad Rudaji organisatsioon ja Albanian Boys, mis mõlemad tegutsevad New Yorgis. Albaania-ameerika gruppide seotus kodumaaga on erinev, mõned on vaid päritolu ja ühiste eesmärkide poolest seotud, teised on sisuliselt Albaania maffia käepikendused Ameerikas.

Viited
------

1. ↑  "Tip Of The Iceberg: French Police Arrest Albanian Heroin Traffickers, But Balkan Criminal Gangs Tighten Grip Across Europe". *International Business Times*. 16. oktoober 2012. Vaadatud 26. oktoober 2014.
Kristina Norman "Kergem kui naine". Foto lavastusest, 2019. Foto: Epp Kubu
**Kristina Norman** (sündinud 17. septembril 1979) on eesti ja vene päritolu kunstnik ja kunstipedagoog.

Haridus
-------

Ta on lõpetanud Eesti Kunstiakadeemia 2003. aastal bakalaureuseõppes graafika ja 2010. aastal magistriõppes vabade kunstide erialal.

Looming
-------

Normani kunstipraktika on kontekstikeskne ning tema huviorbiidis on teemad, mis on seotud ideoloogiate, vastuoluliste poliitiliste protsesside ja ajaloo valupunktidega. Ta on uurinud oma teostes identiteedi, mälu ja avaliku ruumi suhet. Tema interdistsiplinaarne looming hõlmab videoinstallatsioone, skulptuuriobjekte, linnalisi sekkumisi, dokumentaalfilme ja *performance*'it.

2009. aastal esindas ta Eestit 53. Veneetsia biennaalil projektiga "After-War". Ta lõi skulptuurist "Pronkssõdur" innustatult installatiivse keskkonna "After-War" viies ruumis, milles kesksel kohal on kuldsõdur. Kuldsõduri Tõnismäele viimise eest sai ta 9. mail 2009 politseilt suulise hoiatuse. 9. juunil 2009 ilmus uudis, et nüüdiskunsti muuseum Kiasma soovib kuldsõduri ära osta.

2022. aastal eksponeeris Kristina Norman koos Bita Razaviga Eesti paviljonis uusi teoseid, mis lähtusid Emilie Rosalie Saali isikust ja loost. Näitus käsitles omavahel põimunud ajalugude, "võitjate" ja "kaotajate" suhteid ning nende mõistmise keerukust ja mitmetahulisust, hõlmates ka koloniaalajalooga seotud küsimusi.

Ta on resident-kunstnik Itaalia vanimal kaasaegsete etenduskunstide festivalil "Santarcangelo dei Teatri".

Norman sai aastatel 2020–2022 kunstnikupalka.

Tunnustus
---------

* 2009 Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemia (sotsiaalselt oluliste teemade järjepidev ja kaasaegne käsitlus kunstis)

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Selgusid uued kunstnikupalgalised" ERR kultuur, 19. november 2019
2. ↑  Inna-Katrin Hein (09.06.2009). "Kiasma tahab osta kuldsõduri". *Postimees*.
3. ↑  "59. Veneetsia biennaalil esindavad Eestit Norman, Razavi ja unustatud kunstnik". *kultuur.err.ee*. 08.06.2020.
4. ↑  "Kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali preemiad 2001-2010".

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Kristina Norman KKEKi kunstnike andmebaasis
Tarvastu muuseumi sisevaade
**Tarvastu Muuseum** on muuseum Viljandimaal Viljandi vallas Mustla alevikus Posti tänav 52b teisel korrusel.

Muuseum kogub, säilitab, uurib ja eksponeerib Tarvastu valla ja endise Tarvastu kihelkonna kultuuri- ja ajalooga seotud esemeid ning korraldab nende üldsusele vahendamist teaduslikel, hariduslikel ja meelelahutuslikel eesmärkidel. 

Tarvastu raamatukogu ja Tarvastu Muuseumi hoone Mustlas
Tarvastu raamatukogu ja Tarvastu Muuseumi hoone, Posti tänaval

Ajalugu
-------

Kunagise Tarvastu Kultuurimaja juhataja Leida Vaher alustas esemete kogumist, mõeldes tulevasele muuseumile. 

2005. aastal hakati endist vallamaja raamatukoguks ümber ehitama. 

26. jaanuaril 2006 asutati MTÜ Tarvastu Muuseumi Sõprade Selts eesmärgiga aidata kaasa Tarvastu Muuseumi tegevuse korraldamisele.

2009 alustati Tarvastu Raamatukogu teisel korrusel tulevasele muuseumi ruumide remonti. 

Tarvastu Muuseum avati 29. detsembril 2011. Esimeses püsiekspositsioonis näidatakse piirkonna varasemat ajalugu 1918. aastani.

Vaata ka
--------

* Tarvastu raamatukogu

Välislingid
-----------

* "Tarvastusse tuleb koduloomuuseum" Sakala, 22. september 2011
* "Mustlas avati pidulikult muuseum" Postimees, 29. detsember 2011
* MTÜ Tarvastu Muuseumi Sõprade Selts
Lahutamängija
**Albaania muusika** on Albaanias ja albaanlaste loodud muusika.

Albaania rahvamuusika erineb regiooniti, kõige silmapaistvamad on geegide (põhjas) ja toskide (lõunas) traditsioonilise muusika stiilierinevused. Geegide muusikat kirjeldatakse jõulise ja kangelaslikuna, toskide oma rahuliku, õrna ja kaunina. Mõlemat stiili iseloomustab taktimõõtude 3/8, 5/8 ja 10/8 kasutamine. Albaania muusika on saanud tugevaid mõjutusi Kagu-Euroopa kultuuridelt, eriti Osmanite riigilt, mille võimu all Albaania üle viie sajandi oli, kuid need mõjud on väiksemad maapiirkondades ja eraldatud paikades. Albaania rahvalaulude seas on eepilisi kangelaslaule, meloodilisi hällilaule, armastuslaule, töölaule jm. Olulised on tähtpäevadega seotud laulud, nt püha Laatsaruse päeva puhul, mis märgib kevade algust. Hällilaulud ja itkud on tähtsad naiste laulud.

Põhja-Albaania geegid on tuntud oma laia valiku eepiliste laulude poolest. Paljud neist räägivad Skanderbegist, kes oli 15. sajandi vabadusvõitleja ja Albaania rahvuskangelane. Need laulud kannavad suulises vormis edasi rahva ajalugu, moraalinorme ja sotsiaalseid väärtusi. Kangelaslaule saadetakse ühekeelsel poogenpillil lahutal. Lahutat mängitakse tänapäeval veel ainult mõnedes Põhja-Albaania mägipiirkondades, veidi lõuna pool on rohkem levinud kahekeelne çifteli, mille ühel keelel mängitakse meloodiat ja teine kõlab burdoonina kaasa. Eepiliste kangelaslaulude ja ballaadide (ning pillisaate) esitajaks on traditsiooniliselt olnud mehed, kuid naiste osakaal on aja jooksul suurenenud. Laulud, mida laulavad lambakarjused, on melanhoolsed ja mõtlikud. Karjused mängivad ka lihtsaid puupuhkpille, näiteks klarnetisarnast zumarët.

Lõuna-Albaania traditsiooniline muusika on pehmem ja õrnem. Laulud on polüfoonilise loomuga ja sarnanevad Kreeka muusikaga. Vlorë piirkonnas on levinud tähelepanuväärne neljahäälne laulustiil. Lauludes on emotsionaalne pinge ja samal ajal range rituaalne vorm. Üks laululiike on ka matuseitkud, mida esitavad koor ja üks või kaks solisti. Esile kerkivad ka armastuslaulud, milles on vaba rütm, heakõlalised kooskõlad, kaunistused ja melismid. Toskidel on levinud ansamblid, kuhu kuuluvad viiulid, klarnetid, lahutad ja defid (tamburiin).

Üks tähtsamaid rahvamuusikasündmusi on iga viie aasta järel Gjirokastëris toimuv folkloorifestival.

1920. aastatest on loodud ka Albaania iseloomulikku süvamuusikat.

Vaata ka
--------

* "Hymni i Flamurit", Albaania riigihümn
* Albaania Eurovisiooni lauluvõistlusel
* Albaania isopolüfoonia
Kaart
Kristiina tänav
**Kristiina tänav** (varem ka Kristiine tänav) on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Uue Maailma asumis. Kristiina tänav algab Virmalise tänavalt, ristub Luha ja Videviku tänavaga ning lõpeb Koidu tänaval. Kristiina tänav on põhiosas enam-vähem kirde-edelasuunaline ja ligikaudu 420 meetri pikkune.

Tänava nimi ja ajalugu
----------------------

Tänav rajati 1878. aastal. Esialgu oli tänava nimi **Kristinentali tänav** (saksa keeles *Christinenthaler-Strasse*, vene keeles *Христинентальская улица*). Praeguse nime sai tänav 17. jaanuaril 1923. Tänav on nime saanud Kristiine heinamaa järgi, mis omakorda oli nimetatud Rootsi kuninganna Kristiina auks.

Viited
------

1. ↑  Päring kohanimeandmebaasis KNAB
2. ↑
3. ↑  Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 55–56.

| * v
* r
Uue Maailma asumi tänavad |
| --- |
| Tänavad | 
Aasa tänav · Kesk-Ameerika tänav · Kesk-Luha tänav · Kiire tänav · Koidu tänav · Komeedi tänav · Kristiina tänav · Luha tänav · Lõkke tänav · Pilve tänav · Planeedi tänav · Pärnu maantee · Saturni tänav · Suur-Ameerika tänav · Tehnika tänav · Toom-Kuninga tänav · Uue Maailma tänav · Vana-Lõuna tänav · Videviku tänav · Villardi tänav · Vineeri tänav · Virmalise tänav · Väike-Ameerika tänav |
Kristijan Jakić (2021)
**Kristijan Jakić** (sündinud 14. mail 1997 Splitis) on Horvaatia jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Saksamaa kõrgliigaklubis Eintracht Frankfurt ja Horvaatia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis RNK Split. Horvaatia kõrgliigas tegi ta debüüdi hooajal 2015/16.

Pärast seda, kui Split hooaja 2016/17 järel Horvaatia kõrgliigast välja langes, liitus Jakić Horvaatia kõrgliigaklubiga NK Lokomotiva. Hooaja 2017/18 esimeses pooles ei saanud ta seal piisavalt mänguaega ning hooaja teises pooles oli ta laenul Istras, mis on samuti Horvaatia kõrgliigaklubi. Lokomotiva põhikoosseisu kuulus Jakić alates järgmisest hooajast.

2020. aasta juulis liitus ta Zagrebi Dinamoga. Hooajal 2020/21 tuli ta klubiga Horvaatia meistriks.

2021. aasta augustis läks ta Zagrebi Dinamost laenule Eintracht Frankfurti. 2022. aastal võitis ta Frankfurdiga UEFA Euroopa Liiga ning hooaja lõpus sõlmis ta klubiga püsiva lepingu.

Horvaatia jalgpallikoondises tegi Jakić debüüdi 8. oktoobril 2021 MM-i valikmängus Küprose vastu.

Saavutused
----------

Zagrebi Dinamo
* Prva HNL: 2020–21
* Horvaatia karikas: 2020–21

Eintracht Frankfurt
* UEFA Euroopa Liiga: 2021–22

| * v
* r
Horvaatia koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Livaković
* 2 Stanišić
* 3 Barišić
* 4 Perišić
* 5 Erlić
* 6 Lovren
* 7 Majer
* 8 Kovačić
* 9 Kramarić
* 10 Modrić (c)
* 11 Brozović
* 12 Grbić
* 13 Vlašić
* 14 Livaja
* 15 Pašalić
* 16 Petković
* 17 Budimir
* 18 Oršić
* 19 Sosa
* 20 Gvardiol
* 21 Vida
* 22 Juranović
* 23 Ivušić
* 24 Šutalo
* 25 Sučić
* 26 Jakić
* Treener: Dalić

 | Horvaatia |
**Tarvanpää linnus** oli muinasaegne puitlinnus Rebala kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Rakveres Lääne-Viru maakonnas.

Muistise kirjeldus
------------------

Tarvanpää muinaslinnus asetses praeguse Rakvere ordulinnuse kohal, 25 meetri kõrgusel järskude nõlvadega vallseljakul. Linnamägi oli kaitstud kahekordse puitpalissaadiga ja rinnatisega. Muud muinaslinnusele iseloomulikud kaitseelemendid nagu vallid ja vallikraav on Rakvere ordulinnuse rajamise käigus hävinenud. Muinaslinnuse pindala on võrdväärne ordulinnuse omaga. Muinaslinnuse vanim seniteadaolev dateering ulatub 5.–6. sajandisse ja 12.–13. sajandisse.

Linnuse funktsioonid
--------------------

Tarvanpää muinaslinnus toimis Virumaa pealinnusena ning teetõkke linnusena Novgorodi vürstiriiki viiva tähtsa kaubatee ääres, võimaldas linnusest kontrollida kogu liiklust.[*viide?*]

Ajalugu
-------

Tarvanpää (*T(h)arwanpe* ehk "tarva pea") linnust on mainitud Henriku Liivimaa kroonikas, mille järgi paavsti legaat Modena Wilhelm külastas seda 1226. aastal. Hiljem rajati Tarvanpää linnuse kohale Rakvere ordulinnus.

Vaata ka
--------

* Rakvere ordulinnus
* Rakvere Vallimägi

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Evald Tõnisson, Jüri Selirand (1964). Nõukogude Eesti arheoloogide välitööd aastail 1958–1962. – TATÜ, 13: 3, 225–246.
3. ↑  Evald Tõnisson. Linnamäed ja maalinnad. 1966, lk 14–16
4. ↑  Paul Alvre. Eesti ja liivi keeleaines Henriku Liivimaa kroonikas, III : Kohanimed. *Keel ja Kirjandus, 1985, nr 2, lk 96–99*
5. ↑  Henriku Liivimaa kroonika. Tõlkinud Richard Kleis, toimetanud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat, 1982. Peatükk XXIX 7, lk 262–263

Kirjandus
---------

* Odette Kirss, Rakvere ajalugu: kõige vanemast ajast kuni 1944. aastani, Virumaa Muuseumid, 2003.

Välislingid
-----------

* Tarvanpää linnus kultuurimälestiste riiklikus registris
Kristina Orbakaite (2017)
**Kristina Edmundovna Orbakaite** (vene keeles Кристина Эдмундовна Орбакайте; leedu keeles *Kristina Orbakaitė*; sündinud 25. mail 1971 Moskvas) on Venemaa estraadilaulja ja filminäitleja, Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik.

Üleliiduliselt tuntuks sai ta 1982. aastal peaosaga Rolan Bõkovi filmis "Hernehirmutis". Estraadilauljana alustas 1983. aastal, kui esines laval duetis Alla Pugatšovaga. 1984. aastal hakkas ta esinema tantsutrupis. Teatrilavastuses tegi ta esimest korda kaasa 1995. aastal.

Tunnustus
---------

* 2013 – Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik

Isiklikku
---------

Kristina vanemad on Alla Pugatšova ja leedulane Mykolas Orbakas, kes 17-aastaselt sõitis Moskvasse ja sai seal tsirkuseartistiks. Kristina koolieelne lapsepõlv möödus isa vanematekodus Leedus. 2002. aastal sai Kristina Orbakaite lisaks Vene kodakondsusele ka Leedu kodakondsuse. Tal on kolm last: Nikita Presnjakov, Deni Baissarov ja Klavdija Zemtsova.

Viited
------

1. ↑  Кристина Орбакайте, биография, новости. uznayvse.ru
2. ↑  Орбакайте получила литовское гражданство. delfi.lv

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kristina Orbakaite** |

* Koduleht. orbakaite.ru
* Кристина Орбакайте. kinopoisk.ru
* Кристину Орбакайте лишат гражданства?. mirnov.ru
"**Enûma eliš**" on Babüloonia loomismüüt, mida nimetatakse selle algussõnade ("Kui üleval") järgi. See on üks tähtsamaid allikaid Babüloonia maailmapildi mõistmisel. "Enûma eliši" keskmes on peajumal Marduki ülemvõim ning inimeste loomine jumalate teenistusse. Teksti algne eesmärk oli mitte teoloogia või teogoonia kujutus, vaid Babüloni linna jumala Marduki tõstmine kultuses teistest Mesopotaamia jumalatest tähtsamale kohale.

Tekst pärineb tõenäoliselt pronksiajast, kas siis ligikaudu Hammurabi valitsusajast või kassiitide perioodi algusest (18.-16.sajand eKr), ehkki mõne hinnangu kohaselt sündis see alles 1100. aasta paiku eKr.

"Enûma eliš" koosneb umbes tuhandest reast, mis on kirjutatud vanababüloonia keeles seitsmele savitahvlile, millest igal on 115-170 rida. Viies tahvel on tänini suuremalt jaolt puudu. Teksti taasavastas Austen Henry Layard 1849. aastal (fragmentidena) Aššurbanipali raamatukogu varemeis Ninives (tänapäevane Mosul Iraagis) ning avaldas George Smith 1876. aastal.

Tõlge eesti keelde
------------------

* "Enûma eliš. Babüloonia loomiseepos", akkadi keelest tõlkinud ja eessõna Amar Annus. Kirjastuskeskus 2003. ISBN 9985944836
Viies Eesti digihumanitaaria konverents Tartus. Asaf Bartov kõnelemas Wikidatast
**Digihumanitaaria** (ingl *digital humanities*) on infotehnoloogia ja humanitaarteaduste kokkupuutevaldkond, mida võib määratleda kui digiajastu tehnoloogiliste võimaluste kasutamist humanitaarses teadustöös.

Digihumanitaaria nõuab praktilisi oskusi andmeanalüüsi, digirakenduste kasutamise ja programmeerimise kohta ning teadmisi digitaalsetest kultuurinähtustest, digiühiskonnast jm.

Tallinna Ülikoolis õpetatakse digihumanitaariat bakalaureuseastme kõrvalerialana. Tartu Ülikoolis saab digihumanitaaria kursusi saab võtta eesti ja soome-ugri keeleteaduse magistriastme valikmoodulina või üksikkursustena.

Viited
------

1. ↑  Tamm, Marek (2017). "Noppeid digihumanitaariast III". *Vikerkaar*. Vaadatud 23.08.2018.
2. 1 2  Tallinna Ülikool (*s. a.*). Digihumanitaaria.. Kasutatud 06.12.2018.
3. ↑  Tartu Ülikool (*s. a.*). Digihumanitaaria keskus.. Kasutatud 06.12.2018.

Kirjandus
---------

* Märt Väljataga "Noppeid digihumanitaariast I" Vikerkaar, jaanuar 2017
* Aro Velmet "Noppeid digihumanitaariast II" Vikerkaar, jaanuar 2017
* Marek Tamm "Noppeid digihumanitaariast III" Vikerkaar, jaanuar 2017
* Liina Lindström, Kristel Uiboaed "Valdkondade vastasseis? Digihumanitaaria – see ongi tänane humanitaaria" Novaator, 7. juuni 2017
**Tarvastu Peetri kirik** asub Viljandi maakonnas Viljandi vallas Porsa (1997. aastani Sooviku) külas.

Tarvastu kirik on kultuurimälestis.

Tarvastu kirik kuulub EELK Tarvastu Peetri kogudusele.[*viide?*]

Ajalugu
-------

Kindlad andmed Tarvastu kiriku ehitamise aja kohta puuduvad, kuid arvatakse, et kirik ehitati 13. sajandil ja umbes samal ajal Tarvastu ordulinnusega.[*viide?*]

Algne kirik oli praegusest umbes 10 meetrit lühem ja ilma tornita.[*viide?*]

Põhjasõja järel jäi kirik hooletusse ning katus, lagi ja müürid lagunesid. 1771. aastal ehitati kiriku läänepoolsesse otsa 10-meetrine pikendus ja torn. Ehitati ka puulagi, mis kaunistati Viimset kohtupäeva kujutava maaliga.[*viide?*]

6. mail 1892 läks kirik pikselöögist põlema. Kohalike abiga päästeti hoonest kroonlühtrid, pingid, orel, kantsel ja altar koos maaliga. Loodeti, et põlev torn kukub kirikust eemale, kuid juhtus vastupidi ning tulekahju järel jäid alles vaid kivist müürid.

Taastamistööd algasid 6. aprillil 1893. Ehitustööde algkapitaliks oli kindlustushüvitisena saadud 22 000 rubla. Ehitustöid juhatas Gustav Beermann, kes oli varem juhtinud ehitustöid Tartu Peetri kirikus, Narva Peetri kirikus ja Tallinna Kaarli kirikus. Kirik taastati uusgooti stiilis. Tarvastu mõisahärra parun von Mensenkampffi soovitusel tehti juurdeehitised kõrged ning kaunistati väikeste nurgatornidega. Uue kiriku ehitamisel asendati vana tornikukk kullatud ristiga.

5. detsembril 1893 toimus kiriku taaspühitsemine, mille viis läbi tolleaegne Liivimaa kindralsuperintendent Friedrich August Wilhelm Hollmann. Uus torn on 58 meetrit kõrge.[*viide?*]

Tarvastu Peetri kiriku interjöör

Põlemise ajal kannatada saanud kirikukell pandi küll uuesti üles, kuid see kukkus varsti puruks ning 9. novembril 1897 vahetati 240 aastat kogudust teeninud kell uue vastu. Marmorist altarilaua kinkis kirikule praost Michael Jürmann, kes teenis Tarvastus Tarvastu Peetri koguduse õpetajana 1883–1923. Altarimaali maalis 1859. aastal Theodor Thieme ja selle kinkis kirikule parun Karl von Mensenkampff. 1906.aastal paigutati altariseina kohale kaks elusuuruses inglikuju, mille autoriks kohalik Tüma talu peremees Jaan Viira. 1911. aastal valmistas uue oreli eesti orelimeister August Terkmann.[*viide?*]

Viited
------

1. ↑  Eestigiid: Viljandimaa – Mustla alevik (veebiviide, vaadatud 5.detsember 2012)
2. ↑  Tarvastu kirik kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
3. 1 2 3 4  Tarvastu kirik – 100, 1993

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tarvastu kirik** |

* Tarvastu kirik kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes


Tarvastu kihelkond

**Kirik**: Tarvastu  

**Mõisad**: Kuressaare mõis | Orava mõis | Saare mõis | Savi mõis | Tarvastu mõis | Tarvastu kirikumõis | Uue-Suislepa mõis | Vana-Suislepa mõis | Vooru mõis
**Uru-eu-vau-vau keel** on keel tupii keelkonnast. Keelel on mitu nimetust: Eru-Eu-Wau-Wau, Jupaú, Kavahiva (Kagwahiva), Uru-Eu-Uau-Uau. Uru-eu-vau-vau keelt kõneldakse Brasiilias Rondônia osariigis Jaciparana, Cautario ja Jamari jõe ääres.  2010. aasta andmetel rääkis uru-eu-vau-vau keelt 115 inimest. 

Tupii keelkonda kuulub 66 keelt, kõnelejaid on 5 028 652 ning neid keeli räägitakse Boliivias, Brasiilias, Prantsuse Guajaanas, Paraguays ja Peruus.

Keele struktuur
---------------

### Foneetika

Keel kasutab Parintintini ortograafiat ja grammatikat. Kasutusel on ladina kirjaviis.

Kaashäälikud| g | palataliseeritud, kui eelneb i [gᶨ], palataliseerimata [g] |
| gw | [gᵂ] |
| ḡ | [ŋ] |
| ḡw | [ŋᵂ] |
| h | palataliseeritud, kui eelneb i [hᶨ], palataliseerimata [h] |
| j | [j] või [dʒ] |
| k | palataliseeritud, kui eelneb i [kᶨ], palataliseerimata [k] |
| kw | [kᵂ] |
| m | [m] |
| mb | [ᵐb] |
| n | [n] |
| nd | [ᴺd] |
| ng | [ᵑg] |
| ngw | [ᵑgᵂ] |
| nh | [ɲ] |
| nj | [ᶮdʒ] |
| p | [p] |
| r | [ɾ] |
| t | [t] |
| v | [β] |
| x | [tʃ] |
| ' | [tʃ] |

Täishäälikud| a | [a] |
| e | kui eelneb i [e], mujal [ɛ] |
| i | [i] |
| o | [o], kui eelneb nasaalne huulhäälik või velaar, mujal [ɔ] |
| u | [u] |
| y | [ɨ] |

Kõik nasaalsed kaashäälikud (*m*, *n*, *nh*, *ḡ*, *ḡw*) esinevad nasaalsete täishäälikute vahel.

Kinnised ninahäälikud (*mb*, *nd*, *nj*, *ng*, *ngw*) esinevad pärast nasaalseid täishäälikuid ja enne suu täishäälikuid. *mb* ja *nd* esinevad ka sõna alguses.

Suusulghäälikud (*j*, *g*, *gw*) esinevad suutäishäälikute vahel ja alguses.

Järgnevad on foneemi variantide kogumikud: (*m*, *mb*), (*n*, *nd*), (*j*, *nh*, *nj*), (*g*, *ng*), (*gw*, *ḡw*, *ngw*).

Helitu täishäälik: A täht viimase suure A tähena näitab helitust, nt *aerajykA*.

Kaashäälikud sõna lõpus: Kavahiva keeles ei ole kaashäälikuga lõppevaid sõnu. Need võivad esineda ainult siis, kui tüvel on järelliide.

Grammatika
----------

Parintintini grammatikas on kaks peamist sõnavaralist osa: nimisõnad (substantiivid) ja tegusõnad (verbid).

A. Substantiivid (liht-, liit- või ühendnimisõnad)
Lihtnimisõnad:

* *akanitara* 'müts'

*apyja* 'maja'

Liitnimisõnad:

* *-ata-'yva* 'tuletikud'

*-ata-tiḡa* suits'

Ühendnimisõnad:  

*-katu-ve'ea* 'ilus asi'
*-py-pora* 'jäljed'
*-kyti-hava* 'käärid'
  

B. Verbid
Lihtverbid:

* *-apo* 'tee'

Liitverbid:

* *-y-'u* 'joo'
* *potuka-tuka* 'pese [riideid]'

Ühendverbid:  

* *-ho-potar* 'tahab minna'

Keelenäited
-----------

* *Pirahã akanitara Idahẽa oapoapo.* Ida tegi Pirahã indiaanlaste mütsi
* *Japo-rẽ ga hoi.* Pärast selle tegemist ta läks
* *Kia pe-hepia nhati'ḡwa imbotea.* Sa näed seda, moskiitode loomingut

Sõnavara
--------

Uru-eu-vau-vau keeles pole eraldi sõnu: aeg, nädal, kuu ja aasta. Selle asemel on neil sõnad mingiks teatud perioodiks (vihmahooaeg, põud).

Viited
------

1. ↑  Uru-Eu-Wau-Wau. *Ethnologue*.
2. ↑  Summary by language family. *Ethnologue*.
3. ↑  Kagwahiva Dictionary[*alaline kõdulink*]
4. ↑  Amazon tribe has no language for time. Australian Geographic, 23. mai 2011.
**Entelehhia**, eesti keelde vahel tõlgitud ka kui **teokstehtus** (kreeka keeles *εντελέχεια*, ladina transliteratsioonis *entelechia*) on mõiste Aristotelese filosoofias. 

Joe Sachsi järgi sobitas Aristoteles omavahel sõnad *entelēs* (lõpetatud, lõpuni arenenud) ja *echein* (= *hexis*, teatudsugune olema tänu selles olemises püsimise pingutusele), mängides samal ajal sõnaga *endelecheia* (püsivus) ning liites sellele sõna *telos* (siht, tulemus). Sachs omakorda pakkus välja kompleksse neologismi "tööd-tegema-et-samana-püsida" (inglise keeles *being-at-work-staying-the-same*). Tema hilisem tõlge on ka "olemine-lõpetatuses" (inglise keeles *being-at-an-end*). Eesti keeles on entelehhia vastena kasutatud ka sõna "teokstehtus".

Nagu sõna tuletamise järgi näha, on entelehhia teatudsugune lõpetatus. Iga tõelise olemise eesmärk on selle tegelikkus, lõpetatus, "töös-olemine" (*energeia*). Entelehhia on kestev "töös-olemine", kui miski teeb oma täiuslikku "tööd". Iga asja "asjasus" on teatud töö tegemine, mis teiste sõnadega on teatud kindel liikumises olemise viis. Kõik olemasolevad asjad, mis praegu eksisteerivad ja on mitte ainult potentsiaalselt, on "töös-olevad" ja neil kõigil on kalduvus "töös-olla" teatud kindlal viisil, mis on neile omane ja "täiuslik".

Mõistet entelehhia kasutab ka Leibniz, et tähistada substantsionaalseid vorme, mida tuntakse monaadidena. Substants kui entelehhia ei vaja aktiivne olemiseks välist põhjust.

Entelehhia mõiste on oluline ka vitalismis.
**Digikultuur** on digitaalselt ehk arvandmete kujul loodud või tagantjärele digiteeritud kultuur, mis levib digitaalseid kommunikatsioonikanaleid pidi ning leiab aset ja on tarbitud digitaalselt kujundatud keskkonnas.

Eristatakse digikultuuri kitsast, formalistlikku definitsiooni, mille kohaselt on see mistahes digitaalselt loodud, vahendatud või tarbitud loometöö, ja laiemat kultuurilist definitsiooni, mille järgi on digikultuur iseseisev ja uutlaadi tähendusloome moodus.

Viimase järgi tulenevad digikultuuri omadused digitaalse tehnoloogia eripäradest, mis põhjustavad sotsiaalseid, majanduslikke, poliitilisi ja ökoloogilisi muutusi ja kutsuvad esile ühiskondlikke debatte digitaalsete õiguste ja infoühiskonna väärtuste üle. Laiema definitsiooni järgi võimaldab digikultuur siduda omavahel eri digitaalseid meediume alates tekstidest ja piltidest kuni multimeedia ja liitreaalsuse ning asukohapõhiste installatsioonidega kaasneva osaluskultuurini. Digitaalsusel on kultuuritarbijat võimestav roll, sest piirid kultuuri looja ja tarbija vahel digitehnoloogia pakutavate võimaluste tõttu hägustunud, koos digikultuuri andmebaasilisusega loob see võimaluse "jõuda uutmoodi poeetikani, avada elu ja ühiskonna uusi tahke".

Digikultuuri paradigmaatiliseks kujuks peetakse internetikultuuri, millele on omane pinge meediatööstuse ärimudelite ja sisuloojate loomevabaduse vahel. Digikultuur lähtub tähendusloomes uusi tehnoloogiaid kasutusele võtvate kogukondade loodud praktikatest, mis muudavad võrgukäitumise kultuurilisi ja sotsiaalseid norme, mida meediatööstus omakorda püüab õiguslike vahenditega kontrolli alla võtta ning juurutada nende baasil uusi tulu ja kasumi teenimise viise. Selle tulemusel on tekkinud paralleelsed vabakultuuri ja kommertskultuuri süsteemid, mille piirid pidevalt muutuvad ning tekitavad hübriidseid kultuuriloome mudeleid.

2020. aasta oli Eestis nimetatud Digikultuuriaastaks.

Vaata ka
--------

* Vabakultuuri liikumine
* Digihumanitaaria
* Digikultuuriaasta

Viited
------

1. ↑  Kristel Peel, Head uut, digikultuuri aastat!, Meie Maa 9. jaanuar 2020.
2. 1 2 3 4  Indrek Ibrus, Marek Tamm, Katrin Tiidenberg (1. veebruar 2020). "Digikultuur. Kas Eesti digikultuur on võimalik?". *Postimees*.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
3. 1 2  Robin Mansell (oktoober 2011). "Infoturg ja digikultuur. Intervjuu Indrek Ibrusele". *Vikerkaar*.
4. ↑  Indrek Ibrus (23. september 2016). "Digikultuur – boring as shit?". *Sirp*.

Kirjandus
---------

* *Eesti digikultuuri mõtestamine anno 2020: poliitika kujundamise väljakutsed*. Digikultuuri raport 2020. Tallinna Ülikool 2021 (digar)

Välislingid
-----------

* Tallinna ülikooli e-kursus Digitaalne kultuur
***Entremés*** (mitmus *entremeses*, eesti keelde on see tõlgitud intermeedium või vahemäng ja sõna tähistab hispaania keeles ka vahepealset rooga mitmekäigulise lõunasöögi käikude vahel) oli lühike koomilise sisuga ühevaatuseline näidend Hispaania 16.–17. sajandi teatris; tavaliselt mängiti seda pikema mitmevaatuselise draamateose vaatuste vahelise interluudiumina.

Ajaloost
--------

Varasemad *entremés*id olid nii proosas kui ka värssides, kuid pärast Luis Quiñones de Benavente (1600-1650) kirjutatud žanrimääratlust kirjutati kõik nad värsis. *Entremés*i tegelased on lihtinimesed, süžee sisaldab tavaliselt satiiri tegelaste kommete ja ettevõtmiste kohta. Mõnikord sisaldasid need vahemängud laule ja muusikat, mis omakorda panid aluse *tonadilla* žanrile. *Entremés'*ist kujunes hiljem hispaaniakeelse lühikese ooperi taoline *sainete*, mis omakorda mõjutas zarzuelat.

Vahemänge on kirjutanud enamik Hispaania barokiaja kirjanikke, nagu Miguel de Cervantes, Francisco de Quevedo, Luis Quiñones de Benavente, Luis Vélez de Guevara, Alonso Jerónimo de Salas Barbadillo, Alonso de Castillo Solórzano, Antonio Hurtado de Mendoza, Francisco Bernardo de Quirós, Jerónimo de Cáncer y Velasco, Pedro Calderón de la Barca, Vicente Suárez de Deza y Ávila, Sebastián Rodríguez de Villaviciosa, Agustín Moreto ja Francisco Bances Candamo.

Eestis
------

### Tõlked

Eesti keelde on tõlgitud kolm Miguel Cervantese *entremés*i, millest kaks ilmusid 1615. aastal Madridis kogumikus "Ocho comedias y ocho entremeses nuevos, nunca representados" ja kolmas, "Lobisejad" eraldi. Eesti keelde on need tõlkinud Aleksander Kurtna, luuletõlked Juhan Viidingult.

* "Imeteater" (*El retablo de las maravillas*)
* "Salamanca koobas" (*La cueva de Salamanca*)
* "Lobisejad" (*Los habladores*)

Vahemängude "Imeteater" ja "Salamanca koobas" tekstid on ilmunud Jüri Talveti toimetatuna ja kommenteerituna 2004. aastal kogumikus "Hispaania pärand".

### Teatris

Neid kolme tõlgitud näidendit mängiti ühe lavastusena koondpealkirja "Imeteater" all Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris 1979. ja 1980. aastal (30 etendust; lavastaja Veiko Jürisson, kunstnik Jaak Vaus).

Vahemängu "Salamanca koobas" tekste kasutati Vanemuise kontsertlavastuses "Hispaania öö" (esietendus 2011. aastal, lavastaja ja kunstnik Jüri Lumiste).

Viited
------

1. ↑  Hispaania pärand. "Kuldajastu" komöödia August Sanga ja Aleksander Kurtna tõlkes. Tallinn, 2004
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  Suveteater. – Teater. Muusika. Kino. 9, 1984. lk 2
6. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. detsember 2020. Vaadatud 11. augustil 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
7. ↑
Asend Nevada osariigis
Esmeralda maakonna kohtumaja Goldfieldis
**Esmeralda maakond** (*Esmeralda County*) on maakond USA-s Nevada osariigi lääneosas. Geograafilised koordinaadid on 37°55' N, 118°52' W.

Maakonna halduskeskus on Goldfield.

Maakonna pindala on 9295 km². Veepindala on 19 km². See on pindalalt tagantpoolt neljas maakond Nevadas.

Elanike arv on 2016. aasta seisuga arvestuslikult 790. 2010. aasta rahvaloenduse kohaselt oli elanikke 783. See on elanike arvult osariigi väikseim maakond. Asustustihedus on 0,08 in/km², millega on see Texase osariigis asuva Lovingi maakonna järel kõige väiksema asustustihedusega maakond USA põhiosas.

Naabermaakonnad
---------------

* Minerali maakond (loodes)
* Nye maakond (idas ja põhjas)
* Inyo maakond (lõunas)
* Mono maakond (läänes)

Ajalugu
-------

Esmeralda maakond moodustati 21. aprillil 1861, see on üks Nevada esialgsetest maakondadest. *Esmeralda* tuleneb hispaaniakeelsest sõnast, mis tähendab smaragdi.

Esmeralda maakonna kogupindala vähenes rohkem kui poole võrra, mil osa selle territooriumist moodustati 16. veebruaril 1864 Nye maakond.

Esmeralda maakonnal on olnud kolm halduskeskust: Aurora (kuni 1883. aastani), Hawthorne (aastatel 1883–1907) ja 1907. aastast on maakonna keskus Goldfield.

20. sajandi kullapalaviku ajal rajati mitu kaevanduslinna. 1910. aastaks olid maavarad ammendatud ning maakonna majanduslik õitseng ja elanike arv hakkasid vähenema.

Maanteed
--------

* U.S. Route 6
* U.S. Route 95
* State Route 264
* State Route 266
* State Route 773

Kaitsealad
----------

Esmeralda maakonnas asub Nevada kõrgeim mägi Boundary Peak
* Surmaoru rahvuspark (osa)
* Inyo metsakaitseala (osa)

USA Ajalooliste Paikade Riikliku Registrisse on kantud Esmeralda maakonnas üks objekt: maakonna kohtumaja Goldfieldis.

Asulad
------

* Dyer
* Goldfield
* Silver Peak

Kummituslinnad
--------------

Gold Pointi kummituslinn
* Blair
* Coaldale
* Hardluck
* Lida
* Gold Point
* Palmetto

Viited
------

1. ↑  Esmeralda County, Nevada. census.gov. Vaadatud 28.3.2017

Välislingid
-----------

* Esmeralda maakonna koduleht (*inglise keeles*)

|  |  | Minerali maakond |  |  |
| Mono maakond (California) |  | Nye maakond |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Lääs |   **Esmeralda maakond**   | Ida |

 |
|  |
|  | Inyo maakond (California) |  |

| * v
* r
Esmeralda maakond |
| --- |
| 
Maakonna halduskeskus: **Goldfield** |
| Asulad | 
Dyer **·** Goldfield **·** Silver Peak |  |
| Kummituslinnad | 
Blair **·** Coaldale **·** Gold Point **·** Hardluck **·** Lida **·** Palmetto |

| * v
* r
Nevada maakonnad |
| --- |
| 
Carson City **·** Churchill **·** Clark **·** Douglas **·** Elko **·** Esmeralda **·** Eureka **·** Humboldt **·** Lander **·** Lincoln **·** Lyon **·** Mineral **·** Nye **·** Pershing **·** Storey **·** Washoe **·** White Pine |  |
**Tarvas** on perekonnanimi.

Statistika
----------

2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Tarvas 32 inimesel: 15 mehel ja 17 naisel. Perekonnanimede levikult on Tarvas meeste puhul 8436. kohal ja naiste puhul 7988. kohal.

Tarvas oli levinumaks nimeks vanuserühmas 50–54 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 0,68. Perekonnanimi Tarvas oli kõige sagedasem Pärnu maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 0,93 inimest.

19. sajandi algul pandi Kanepi kihelkonnas Põlgaste mõisavallas ning Halliste kihelkonna Uue-Kariste mõisavallas talupojale perekonnanimeks Tarwas.

1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetasid Eestis mõned isikud oma endised perekonnanimed Bachmann, Treumann ja Tekkel uue perekonnanime Tarvas vastu. Tarvase nimest samal ajal loobujaid ei olnud.

Nime kandjaid
-------------

* Karl Tarvas, eesti arhitekt (1885–1975)
* Leida Tarvas, eesti sisearhitekt (1935–)
* Mari Tarvas, eesti tõlkija (1969–)
* Peeter Tarvas, eesti arhitekt ja pedagoog (1916–1987)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet. Rahvastikuregister (vaadatud 03.05.2022)
2. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine. Päring andmebaasist (algne nimekuju): Tarwas.
3. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (uus nimekuju): Tarvas.
4. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (vana nimekuju): Tarvas.

Välislingid
-----------

* Tarvas statistikaameti andmebaasis
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Tšehhoslovakkia |
|  |
| Veerandfinaal | 1956 | Raskekaal |
| Pronks | 1960 | Raskekaal |
| 2. ring | 1964 | Raskekaal |
|  |
| Pronks | 1957 | Raskekaal |
| Pronks | 1959 | Raskekaal |
| Veerandfinaal | 1961 | Raskekaal |
| Kuld | 1963 | Raskekaal |
|

**Josef Němec** (25. september 1933 České Budějovice – 10. september 2013) oli Tšehhoslovakkia poksija, rahvuselt tšehh. Ta oli kokku üheteistkordne Tšehhoslovakkia meister.

Němec sai raskekaalus (üle 81 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Francesco De Piccolile (Itaalia). Ta osales raskekaalus (üle 81 kg) 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Peter Rademacherile (USA) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales raskekaalus (üle 81 kg) 1964. aasta Tōkyō olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise hilisemale pronksmedalivõitjale Giuseppe Rosile (Itaalia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Němec võitis raskekaalus (üle 81 kg) 15. Euroopa meistrivõistlustel (Moskva, 1963) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks. Ta sai raskekaalus (üle 81 kg) pronksmedali 12. Euroopa meistrivõistlustel (Praha, 1957), kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Andrei Abramovile (NSV Liit) ning 13. Euroopa meistrivõistlustel (Luzern, 1959), kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale David Thomasile (Inglismaa). Ta osales raskekaalus (üle 81 kg) 14. Euroopa meistrivõistlustel (Belgrad, 1961), kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale hõbemedalivõitjale Benito Pennale (Itaalia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Viited
------

1. ↑  Josef Němec lehel Box Club Táty Němce České Budějovice. Tšehhi keeles
2. ↑  17. suveolümpiamängude poksivõistlus. Rooma 1960. Tulemused inglise keeles
3. ↑  16. suveolümpiamängude poksivõistlus. Melbourne 1956. Tulemused inglise keeles
4. ↑  18. suveolümpiamängude poksivõistlus. Tōkyō 1964. Tulemused inglise keeles
5. ↑  15. Euroopa meistrivõistlused poksis. Moskva 1963. Tulemused inglise keeles
6. ↑  12. Euroopa meistrivõistlused poksis. Praha 1957. Tulemused inglise keeles
7. ↑  13. Euroopa meistrivõistlused poksis. Luzern 1959. Tulemused inglise keeles
8. ↑  14. Euroopa meistrivõistlused poksis. Belgrad 1961. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Josef Němec saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib konkreetsetest olevatest; sõna skolastilise tähenduse kohta vaata artiklit Entitas* |

---

**Entiteet** (uusladina sõnast *entitas*), ka **olem**, on mis tahes, mis on olemas, olgu siis reaalselt või ainult mõtteliselt või fiktiivselt (fiktiivne entiteet), konkreetselt või abstraktselt (abstraktne objekt), asjana, omadusena, seisundina, suhtena, asjaoluna, protsessina või sündmusena. Sõna kasutatakse maksimaalselt üldise terminina, mis väldib oleva laadi täpsustamist. 

Vahel kasutatakse entiteedi sünonüümina ka sõna "objekt", kuid see sõna ei ole nii ühemõtteliselt üldise tähendusega.

Teadusfilosoofias eristatakse vaadeldavaid entiteete ja mittevaadeldavaid entiteete ehk teoreetilisi entiteete. 

Entiteedi (*ens*, 'olev') all mõeldi Aristoteleseni ulatuvas skolastika traditsioonis üksikut, jagamatut, eraldiseisvat, individuaalset asja, midagi, mis on või eksisteerib.

Viited
------

1. ↑  Blackburn, Simon 2002. Oxfordi filosoofialeksikon. Vagabund. lk 113

Vaata ka
--------

* *entitas*
* väljamõeldud entiteet

Kirjandus
---------

* Indrek Meos. *Filosoofia sõnaraamat*, Tallinn: Koolibri 2002, lk 81.

Välislingid
-----------

* Thomas Blume. Entität. *Online-Wörterbuch Philosophie: Das Philosophielexikon im Internet*.
Esna jaamahoone
**Esna raudteejaam** oli raudteejaam Türi–Paide–Tamsalu raudteel Järva maakonnas Esnal. Jaam asus raudtee 31. kilomeetril.

Esna naaberjaam Türi suunal oli Vodja raudteejaam ja Tamsalu suunal Järva-Jaani raudteejaam (kaardil aastast 1938 on Järva-Jaani ja Esna vahele märgitud veel Õle raudteepeatus, Vodja ja Esna vahele aga Öötla raudteepeatus). Avamisel jäi Esna jaam Peetri kihelkonda Esna mõisa maadele. Jaam suleti 1972. aastal seoses kitsarööpmelise raudtee sulgemisega.

Jaamahoone
----------

Esna jaamahoone valmis 1924. aastal Leon Johansoni tüüpprojekti järgi sarnaselt Pedja ja Turba jaamahoonetega. Hoone on säilinud silmapaistvalt autentselt ühes mitmete jaamakompleksi kuulunud abiehitistega. Jaamahoone on olnud kasutusel elamuna, kuid praegu seisab kultuuriväärtuslik ehitis tühjalt ilma kasutuseta.

Viited
------

1. ↑  Maa-ameti geoportaal
2. ↑  Maa-ameti geoportaal
3. ↑  Esna raudteejaam • XX sajandi arhitektuur • Kultuurimälestiste riiklik register
4. ↑  20. sajandi Eesti raudteejaamad. lk. 51

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Vodja |  **Esna** | Järva-Jaani  |
Linnuse asendiplaan 19. sajandist.  
Autor: Wilhelm Tusch
Linnuse vaade idast 19. sajandil.  
Autor: Wilhelm Tusch
Tarvastu kabel 
**Tarvastu ordulinnus** asus Sooviku külas Tarvastu jõe kõrgel jõesaarel Tarvastu lähedal. See hävis 16. sajandi ja tänapäeval on sellest säilinud vaid varemed.

Ordulinnuse varemed on arvatud ehitismälestiseks.

Ajalugu
-------

Vesilinnust, mis rajatud Tarvastu jõe parema kalda kõrgele künkale 14. sajandil, on peetud Viljandi komtuuride majanduslinnuseks, seda eelkõige Tarvastu ojale rajatud vesiveski tõttu. Ilmselt peeti veskit tähtsaks strateegiliseks objektiks, sest oletatavasti ehitati just selle kaitseks paksude seintega torn. Ordu ei ehitanud kantsi ilmselt tühjale kohale. Väidetavalt asus samas paigas varem vanade eestlaste linnus.

Linnus hõlmas kogu loodusliku künka. Pindalalt oli linnus suhteliselt suur: 6555 m². Hooned asusid linnuse ringmüüri servas ja ehitusmaterjaliks oli kasutatud maakivi. Linnuse põhjaküljele ehitati vesiveski, mis jõge paisutades täitis ümber linnuse oleva vallikraavi veega. Seega oli linnus ka looduslikult kaitstud. 15. sajandil omandas Tarvastu ordulinnus ka poliitilise tähtsuse, sest 1410. aastast peale peatusid siin sageli ordumeistrid. Selle tulemusena ehitati linnusesse võlvitud ruume, tugevdati müüre ja ehitati danskeritaoline kaitsetorn. Tarvastu foogt allus Viljandi komtuurile ja Poola valitsemise ajal oli Tarvastu staarostkonna keskuseks.

Tarvastu linnust ründasid esimesena Leedu suurvürsti Gediminase väed 1329. Linnuse kõrval olev asula ja kirik hävitati ning linnus sai tugevasti kannatada. Kuigi linnus taastati ja tugevdati, vallutasid Ivan IV väed selle Liivi sõjas 1560 tormijooksuga. Tarvastu ordulinnus sai tugevasti kannatada nii Liivi sõjas kui ka Rootsi-Poola sõdades.

Linnus hävis lõplikult 16. sajandi lõpul püssirohulao plahvatuses.

Tarvastu ordulinnuse varemete lähedal paikneb Tarvastu mõisa kalmistul kabel, mille lasi püstitada Tarvastu mõisast Charlotte Luise von Mensenkampff pärast oma abikaasa, Jakob von Mensenkampffi (1779–1825) surma 1825. aasta kevadel.

2022. aastal viidi läbi linnusevaremete konserveerimistöid.

Pilte
-----

* Linnusele juurde ehitatud torni varemedLinnusele juurde ehitatud torni varemed
* Linnuse kõrged müüridLinnuse kõrged müürid
* Hoonete raudkivimüüridHoonete raudkivimüürid
* Linnuse väravatepoolne osa ja siseõuLinnuse väravatepoolne osa ja siseõu
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Viited
------

1. ↑  "Ordulinnuse renoveerimine on päevavalgele toonud nii mõndagi põnevat" Sakala, 18. august 2022

Kirjandus
---------

* Hagemeister, Heinrich von (1836). *Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands T. 1–2*. Riga: E. Frantzen. Lk-d lk 187–188.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tarvastu ordulinnus** |

* Tarvastu ordulinnus kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
Josef Terboven veebruaris 1942
**Josef Antonius Heinrich Terboven** (23. mai 1898 Essen – 8. mai 1945 Skaugum) oli saksa riigitegelane.

Terboven oli pärit jõukast katoliiklikust maaomaniku perekonnast. 1915. aastal astus ta vabatahtlikuna sõjaväkke ja võttis osa Esimesest maailmasõjast. Teda autasustati esimese ja teise klassi Raudristiga. Sõja järel õppis ta aastatel 1919–1922 Münchenis ja Freiburgis riigiteadusi, kuid õpingud jäid lõpetamata.

Aastatel 1923–1925 töötas ta pangaametnikuna. 1923. aastal astus Terboven Natsionaalsotsialistlikkusse Saksa Töölisparteisse ning võttis osa Õllekeldriputšist. 1925. aastal sai ta Esseni SA algorganisatsiooni juhiks. Alates 1928. aastast oli Terboven Esseni gauleiter.

1930. aasta septembris valiti ta Riigipäeva liikmeks. Natsinaalsotsialistide võimuhaaramise järel sai Terboven lisaks sellele ka Preisimaa riiginõunikuks. 5. veebruaril 1935 nimetati ta Reinimaa ülempresidendiks. 1936. aastal anti talle SA obergruppenführeri auaste.

Saksamaa sissetungi järel Norrasse nimetati Terboven 24. aprillil 1940 Norra riigikomissariks. Terboven ei juhtinud Norrat otseselt, vaid talle allus Norra tsiviilvalitsus. Saksamaa kapituleerumise järel lõpetas Terboven elu enesetapuga, lastes oma punkri lõhkeainega õhku.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑