recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Afaq Bəşirqızı** (sünninimi *Afaq Səfərova*; sündinud 15. augustil 1955 Bakuus) on Aserbaidžaani näitleja.

Elu ja karjäär
--------------

Afaq Bəşirqızı sündis 1955. aastal tuntud Aserbaidžaani koomiku Bəşir Səfəroğlu peres. Aastatel 1974–1979 õppis ta Aserbaidžaani Riikliku Kultuuri- ja Kunstiülikooli kultuurihariduse teaduskonnas. Ta alustas näitlejakarjääri 1973. aastal Lenkorani riiklikus draamateatris, saavutades peagi andeka näitleja maine. 1975. aastal kolis ta Sumqayıti, et töötada Sumqayıti draamateatris. Peamiselt komöödiates mängiv Afaq Bəşirqızı kuulus Aserbaidžaani parimate koomikunäitlejate hulka. Üks tema parimatest osatäitmistest oli filmis "Kihlasõrmus", kus ta etendas Söylüt, kes oli ebaõnnestunud poeedi abikaasa ja kuue lapse rase ema.

1989. aastal asus ta tööle Aserbaidžaani draamateatris ja esines peaosades filmides "Subaylarınızdan görəsiniz" (Poissmehed), "O olmasın, bu olsun" (Kui mitte see, siis see), "Bankir adaxlı" (Pankuri poiss-sõber), "Məhəyunət" (Armastusmäng), "İtgin gəlin" (Kadunud pruut), "Məsmə xala dayımdır" (Tädi Mesme on minu onu) jne. Ta mängis ka Aserbaidžaani filmides "Bəxt üzüyü" (Kihlasõrmus), "Yaşıl eynəkli Adams" (Mees roheliste prillidega), "Nekroloq" (Nekroloog).

Praegu õpetab Bəşirqızı näitlemist Aserbaidžaani Riiklikus Kultuuri- ja Kunstiülikoolis. 2009. aastal avas ta Moskvas Bəşir Səfəroğlu teatri, pannes sellele nime oma varalahkunud isa järgi.

Afag Bəşirqızı on abielus ja tal on üks poeg.

Auhinnad
--------

* Väärtuslik näitleja – 1989
* Rahvakunstnik – 1993
* Qızıl Dərviş (Kuldne derviš) – 1993, 2003
* Presidendi auhind – 2010
* Parimatest parim – 2011

Viited
------

1. 1 2 3  "Afaq Bəşirqızı" (aserbaidžaani). Qadin. Vaadatud 30. märtsil 2019.
2. ↑  "Afaq Bəşirqızı. Aktrisa" (aserbaidžaani). Quba. Originaali arhiivikoopia seisuga 16. august 2011.
3. ↑  "Women and Art and Culture" (inglise). Azerbaijan Gender Information Center. Vaadatud 30. märtsil 2019.
4. 1 2 3  "Bu gün Afaq Bəşirqızının doğum günüdür" (aserbaidžaani). Baku Today. 15. august 2013. Originaali arhiivikoopia seisuga 30. märts 2019. Vaadatud 30. märtsil 2019.
5. ↑  President annab kunsti inimestele auhinnad Azeri Press Agency, 5. mai 2010
6. ↑  "Afaq Bəşirqızı "Yaxşıların yaxşısı" seçildi" (aserbaidžaani). Azadliq. 3. mai 2011. Originaali arhiivikoopia seisuga 20. november 2011.
**Laoküla merelaager** on Paldiski lähedal Pakri lahe kaldal Laokülas suveti korraldatav vahetustega merendusteemaline laste- ja noortelaager.

Tegevus
-------

Suve jooksul toimub 5 laagrivahetust. Ühes laagrivahetuses osaleb 40 noort ja 5 laagrikasvatajat. Üks täispikk vahetus kestab 12 ja lühike vahetus 8 või 6 päeva. Tõenäoliselt on tegemist pikima vahetusekestusega noortelaagriga Eestis. Laagrivahetuse jooksul õpitakse juhendajate käe all väikeste purjejahtide ja paatidega sõitmist ning teiste lihtsamate ujuvvahendite kasutamist. Laagriõhtuid ja tormipäevi sisustatakse tavapäraselt lõkkeõhtute, diskode, matkade ja mitmesuguste võistlustega.

Ajalugu
-------

Laagri eelkäijaks loetakse Muhu saarel Simistes 1972–1989 tegutsenud Eesti Noorte Mereklubi merelaagrit. 1989. aastal lõpetaks Muhu omavalitsus Simistes mereklubi laagrikoha kasutamise, misjärel tuli ära viia varustus ja hakata otsima noortele uut sobivat laagrikohta. 

Paldiski lähedal Laokülas korraldati mereklubi noortele laagreid alates 1999. aastast. 2005. aastal lõpetati aga Noorte Mereklubi, kui huvikooli tegevus Tallinna linna poolse rahastamise piiramisega. Populaarsete suviste merelaagrite korraldamist Laokülas jätkas 5. veebruaril 1999 asutatud MTÜ Noorte Mereklubi. Algselt oli tegemist lihtsa rannaalaga, kus telkida, kuid aegamisi on välja ehitatud esmavajalikku laagritaristut.

Välislingid
-----------

* Laagri koduleht
**Jõelähtme Muusika- ja Kunstikool** huvikool Harju maakonnas Jõelähtme vallas.

Muusika- ja kunstiharidust andev kool alustas tegevust 1. septembril 2010 keskusega Lool ja filiaaliga Kostiveres seni tegutsenud muusikaklasside baasil. Alates 2011. aasta sügisest avati muusikaosakonna filiaal ka Neemes ja kunstiosakond Lool. Kostiveres avati kunstiosakond 2012. aasta septembris.

Kooli muusikaosakonnas õpetatakse klaverit, viiulit, akordionit, kitarri, plokkflööti, põikflööti, trompetit ja kannelt. Alates 2017. aastast saab Lool õppida ka pop-jazzlaulu erialal.

Kooli kunstiosakonnas õpetatakse joonistamist, maalimist, vormiõpetust, kompositsiooni ja kunstiajalugu.

Ajalugu
-------

1975. aastal alustas Jõelähtme kiriku leerimajas asuvas koolis tegevust muusikaklass 14 õpilasega. 1976. aastal tuli kooli muusikaõpetajaks Elsa Rikandi, kellest sai Jõelähtme kultuuri- ja muusikaelu edasiviija. Alates 1996. aastast annab Jõelähtme vald välja Elsa Rikandi kultuuripreemiat.

Lool avati 1987. aastal keskkool ja aasta hiljem hakati seal õpetama klaverit ja akordionit. Esimesteks õpetajateks olid muusikaõpetajad Aare Värte ja Karin Taukar. 1989. aastal lisandus muusika- ja klaveriõpetaja Leili Värte ja 1993. aastast Tiina Muddi. 2000. aastal liitusid Loo Keskkooli muusikaklassiga uued õpetajad ning sellega laienes ka pillierialade valik. Õppida sai lisaks klaverile veel ka plokkflööti, viiulit, akordionit, kitarri ja süntesaatorit. Septembris 2000 loodi orkester Loopill (juhendajad Virve Lääne ja Ahto Nurk), kus mängisid viiuli-, plokkflöödi- ja akordionieriala õpilased koos õpetajatega.

1988. aastal avati Kostivere 8-klassilises Koolis muusikaklass. Esimesed õpetajad olid Svetlana Siltšenko ja Silja Trisberg ning õppida oli võimalik klaverit. Lisaks pilliõppele said õpilased ka kaks solfedžotundi nädalas. Aluseks võeti muusikakoolide riiklik õppekava. Alates 2007. aastast lisandus Kostiveres võimalus õppida ka kitarri.

Kuna muusikahuviliste laste arv vallas aina kasvas, oli põhjust hakata mõtlema muusikakooli loomise peale. Loo Keskkooli muusikaklassi klaveriõpetaja Tiina Muddi hakkas Jõelähtme muusikakooli loomist ette valmistama juba 2007. aasta sügisel. Kevadeks 2008. aastal olid valmis nii kooli põhimäärus kui ka õppekavad, kuid huvikooli avamine otsustati edasi lükata. Töö kooli loomise nimel jätkus 2010. aasta kevadel, mil Jõelähtme vallavalitsus andis toetuse kooli avamiseks. Jõelähtme Vallavolikogu kinnitas Jõelähtme Muusika- ja Kunstikooli põhimääruse 29. aprillil 2010.

Välislingid
-----------

* Jõelähtme Muusika- ja Kunstikooli veebisait
**Anatoli Aleksin** (vene Анатолий Георгиевич Алексин, tegelik nimi **Anatoli Goberman**, vene Анатолий Георгиевич Гоберман; 3. august 1924 Moskva – 1. mai 2017 Luxembourg) oli juudi rahvusest vene kirjanik.

Anatoli Aleksin sündis Moskvas kõrgkooli õppejõu perekonnas. Tema isa Georgi Goberman represseeriti 1937. aastal, vabanemise järel oli Tomskis linna ajalehe toimetaja.

1941. aastal evakueeriti Anatoli Aleksin Kamensk-Uralskisse. Sõja järel astus ta Moskva Idauuringute Instituuti, mille lõpetas 1950. aastal. Samal aastal ilmus ka tema esimene raamat. Anatoli Aleksin saavutas esmajoones laste- ja noorsookirjanikuna laialdase tuntuse. Aastatel 1970–1989 oli ta Vene NFSV Kirjanike Liidu sekretär. Ta kuulus ka ajakirja Junost toimetuskolleegiumisse.

1993. aastal asus ta elama Iisraeli. Alates 2011. aastast elas Anatoli Aleksin Luksemburgis.

Anatoli Aleksini teoste tõlked eesti keeles
-------------------------------------------

* "Lipuke" (1952)
* "Seeva Kotlovi ebatavalised juhtumused" (1966; tõlkija Silvi Väli)
* "Jutustused" (1971)
* "Üleeile ja ülehomme : novelle ja jutustusi" (1981)
* "Üks koletu lugu : kriminaaljutustus, mille kirjutas Alik Detkin" (1984)
Vaade Kose mõisa kalmistule ja selle kabelile (2014)
Kose mõisa kalmistu kabeli eestvaade (2014)
Kose mõisa kalmistu kabeli tagantvaade (2014)
**Kose mõisa kalmistu** on kalmistu Jõelähtme kihelkonnas Harjumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi aadressiga Rummu tee 3d Pirita linnaosas Tallinnas. Kalmistu jääb Kose suvemõisa südamest linnulennult umbes 0,85 km kaugusele lääneloodesse. Kalmistu pindala on 0,03 ha.

Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Kochid ajavahemikus 1790 (siis eraldati maad Nehatu mõisast ja loodi Kose suvemõis) kuni 1875 (siis rajati kalmistule kabel). Seni asus suguvõsa hauakabel Kopli kalmistul.

Kalmistu püsis Kochi suguvõsa valduses ka veel pärast 1919. aasta mõisate riigistamist. 1929. aastal telliti kalmistule üks marmorist hauakuju ka Juhan Raudsepalt. Kalmistule maetute üldarv pole teada. See on olnud jäetud maha ja rüüstatud, kuid praegu on kalmistu korrastatud.

Kalmistule maetuid
------------------

* 1895 – Andreas Christian Koch (25. juuli (vkj) 1803 – 12. detsember (vkj) 1895)

Kalmistu kabel
--------------

Andreas Cristian Koch tellis Rudolf Otto von Knüpfferilt kalmistule kabeli projekti. Kabel valmis 1875. aastal, tõenäoliselt oli selle rajamise eeskuju üle Pirita jõe avanenud romantilised vaated jõeorule, Pirita kloostri varemetele ning Viimsi mõisa kalmistu kabelile. 

Kabelis olid August Weizenbergi loodud marmorskulptuurid, osa kujusid on hävinud või läinud kaduma, osa kujusid on aga siiani säilinud Eesti Kunstimuuseumis. Kabelisse pole maetud kedagi.

1990. aastate alguseks oli matusekabel siiski juba lagunenud ning kabel taastati arhitekt Tiina Linna projekti järgi aastatel 1999–2003, seda toetasid ka Kochi perekonna järeltulijad.

Viited
------

1. ↑  Viivi Viilmann. Juhan Raudsepp. Kunst. Tallinn 1984. Lk 61
2. ↑  Kultuurimälestis nr 1193 "Koch’ide kabel ja perekonnakalmistu"

Kirjandus
---------

* Karl Laane. Tallinna kalmistud. Tallinn 2002. Lk 69-70
* Robert Nerman. Pirita. Jalutaja teejuht. Solnessi Arhitektuurikirjastus. Tallinn 2008. Lk 61-62
* Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002

Välislingid
-----------

* Kultuurimälestis nr 1193 "Koch’ide kabel ja perekonnakalmistu"
* Kose mõisa kalmistu kabel. Foto: Karl Laane, 23.04.1982. Eesti Filmiarhiiv, EFA 683 0-202272
* Ketlin Sirge. Eesti mõisakalmistud. // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013
**Carl Edward Sagan** (9. november 1934 Brooklyn – 20. detsember 1996 Seattle) oli USA astronoom, astrobioloog, kirjanik ja loodusteaduste populariseerija.

Ta õppis Chicago ülikoolis füüsikat ning sai 1960. aastal doktorikraadi astronoomias ja astrofüüsikas. Ta töötas mitmes ülikoolis ja teadusasutuses ning oli NASA konsultant.

Sagani olulisemad teadusavastused puudutasid peamiselt Päikesesüsteemi planeetide ja nende kaaslaste ehitust ja atmosfääri, kuid rohkem tuntud on tema arutlused ja tööd maavälise elu ja selle otsingute teemadel.

Sagan oli skeptitsismi, humanismi ja teadusliku meetodi eestkõneleja ning pseudoteadusevastane. Ta nimetas end sageli ateistiks ning pani oma noorimale pojale eesnime Democritus samanimelise vanakreeka filosoofi järgi, kes eitas üldtunnustatud jumalate olemasolu ja keda peetakse ateistliku mõtlemise rajajaks.

Ta andis kuni surmani Cornelli ülikoolis kriitilise mõtlemise kursust. Külma sõja ajal hoiatas ta inimkonda ähvardava globaalse tuumakatastroofi eest. Sagani sulest ilmus üle 600 artikli, ta oli enam kui 20 raamatu autor või kaasautor ning oli teadust populariseeriva telesaatesarja "Cosmos: A Personal Voyage" autor ja saatejuht. Tema romaani "Kontakt" põhjal on loodud samanimeline mängufilm.

Tunnustus
---------

* 1978 – valiti Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeks
* 1978 – Pulitzeri auhind ("The Dragons of Eden")
* 1993 – Carl Sagani auhind
* 1995 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks

Pere
----

Sagan oli kolm korda abielus. Aastal 1957 abiellus ta bioloog Lynn Margulisega, kellega tal oli kaks last: Dorion ja Jeremy. 1968. aastal abiellus ta näitleja Linda Salzmaniga, kellega tal oli poeg Nick. Aastal 1981 abiellus ta kirjanik Ann Druyaniga, kellega tal oli tütar Alexandra Rachel ja poeg Samuel Democritus.

Teosed eesti keeles
-------------------

* "Kontakt". Inglise keelest tõlkinud Kristjan Kannike. Varrak, Tallinn, 2006
* "Deemonitest vaevatud maailm: teadus kui küünal pimeduses". Inglise keelest tõlkinud Mart Kangur. Valgus, Tallinn 2006

Vaata ka
--------

* Carl Sagani auhind

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Carl Sagan** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Carl Sagan** |

* Carl Sagan andmekogus IMDb (inglise)
* Carl Sagan Ulmekirjanduse BAASis
* The Carl Sagan Portal (inglise keeles)
* Tiit Kändler, "Tulnukad elavad inimeste peades" (raamatu "Deemonitest vaevatud maailm" arvustus) – Eesti Päevaleht, 4. august 2006
* Carl Sagani 13-osaline teadussaatesari "Cosmos: A Personal Voyage" (eestikeelsete subtiitritega) – YouTube
**Lembit Öpik** (sündinud 2. märtsil 1965 Bangoris Põhja-Iirimaal) on Briti liberaaldemokraatlik poliitik. 

Tema vanemad olid põgenikud (isa oli Uuno Öpik) Eestist. Tema vanaisa oli astronoom Ernst Öpik. 

Ta oli parlamendiliige Montgomeryshire'ist alates 1997. aasta valimistest ning liberaaldemokraatide varikabineti Walesi asjade riigisekretär ja Põhja-Iirimaa asjade riigisekretär. Ta kaotas oma parlamendikoha 2010. aasta üldvalimistel.

Ta on olnud *University of Bristol Union*'i president ning kuulunud organisatsiooni *National Union of Students* juhtkonda.

Laiale avalikkusele on ta tuntud muretundmise pärast mõne asteroidi võimaliku kokkupõrke pärast Maaga. Ta pooldab asteroidide avastamise finantseerimise suurendamist programmi Spaceguard raames.

Ta on kosmoseriigi Asgardia parlamendi pea.

Isiklikku
---------

Öpik räägib vabalt inglise, eesti ja saksa keelt ning on õppinud kõmri keelt. 

Õpik tutvus 2001 ITV ilmateadete diktori Siân Lloydiga. Nende suhe algas 2002. Juunis 2004 nad kihlusid. Nende suhe kestis oktoobrini 2006. Paar elas Öpiku valimisringkonnas Powyses. 

Nad tutvusid Liberaaldemokraatide konverentsil, kui ajakirjanikud kohtusid parlamendiliikmetega. Nad vestlesid ning Siân kaotas sõrmuse. Öpik leidis sõrmuse üles, kuid kaotas selle siis ise ära. Ta leidis selle üles alles kaks aastat hiljem ning helistas Siânile. Tollel oli üle pilet The Promsile, ning sellest ajast algas nende suhe, mis nüüdseks on lõppenud.

Lembit Öpik on olnud kihlatud lauljatar Gabriela Irimiaga ja tal on olnud suhe modell Katie Greeniga.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Lembit Öpik** |

* Ametlik koduleht
* Lembit Öpik sõuab oma seksika laululinnuga lõpuks abieluranda, SL Õhtuleht, 22.04.2008
* 21. April 2008 BBC - Öpik to wed Cheeky Girl Gabriela
* Briti parlamendis tembutab Eesti soost pleiboi, Eesti Ekspress, 30. aprill 2008
* Andrus Karnau. Eestlane soovitab rääkida Al-Qaedaga, Postimees, 6. detsember 2008
**Serhi Žadan** (ukraina keeles *Сергій Вікторович Жадан*; sündinud 23. augustil 1974 Starobilskis) on ukraina kirjanik, tõlkija, esseist ja kodanikuaktivist, aga ka muusik ja laulja, ta on osalenud rokkansamblites *Žadan i sobaki* ja *Linija Mannergeima*.

Ta lõpetas aastal 1996 Harkovi Pedagoogikaülikooli, aastatel 1996–1999 oli ta aspirantuuris, ta on filoloogiakandidaat. Aastatel 2000–2004 oli ta Harkivi Pedagoogikaülikooli õppejõud.

Eesti keelde on tõlgitud tema romaan "Depeche Mode", mis ilmus aastal 2020 Loomingu Raamatukogus, tõlkijaks Riina Roasto. 2022. aastal ilmus teosest uustrükk. Aastal 2022 ilmus eestikeelsena ka romaan **Internaat** (originaalis *Інтернат*), tõlkijaks Veronika Einberg.

Isiklikku
---------

Ta on teist korda abielus, esimesest abielust on tal poeg, teisest tütar.

Viited
------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Serhi Žadan** |



1. ↑  Eesti Päevaleht; Kormašov, Peeter (19. aprill 2022). "ARVUSTUS - Ukraina kodanikuaktivisti maksahaak kapitalismile ja olmetripperi eest põgenemine". *Eesti Päevaleht*. Vaadatud 20. aprillil 2022.
**Bieszczady maakond** (poola *powiat bieszczadzki*) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Podkarpacie vojevoodkonna lõunaosas. Piirneb idas ja lõunas Ukrainaga ning edelas vähem kui 2 kilomeetri ulatuses Slovakkiaga. Maakonna keskus asub Ustrzyki Dolne linnas.

Bieszczady maakond moodustati 1999. aastal.

Bieszczady maakonnas asub Opołoneki mägi (1028 meetrit üle merepinna), mis on Poola lõunapoolseim punkt.

Haldusjaotus
------------

Maakonna ainus linn on Ustrzyki Dolne.

Bieszczady maakonnas on kolm valda:

* Czarna vald
* Lutowiska vald
* Ustrzyki Dolne vald

Viited
------

1. ↑  Powiat bieszczadzki - Informacje Info-Polska. Vaadatud 4. septembril 2023
2. ↑  Opołonek Onet Podróże, 4. september 2023. Vaadatud 4. septembril 2023

Podkarpacie vojevoodkonna vapp
Podkarpacie vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Krosno |
Przemyśl |
Rzeszów |
Tarnobrzeg   

**maakonnad:**
Bieszczady |
Brzozów |
Dębica |
Jarosław |
Jasło |
Kolbuszowa |
Krosno |
Łańcut |
Lesko |
Leżajsk |
Lubaczów |
Mielec |
Nisko |
Przemyśl |
Przeworsk |
Ropczyce-Sędziszów |
Rzeszów |
Sanok |
Stalowa Wola |
Strzyżów |
Tarnobrzeg
**"Üleshüüd"** (originaalis "Szózat"; tõlgitud ka kui "Üleskutse") on Ungari rahvuslaul (mitteametlik hümn, mida tihti lauldakse rahvuslikel pidustustel). "Üleshüüu" sõnade autor on ungari luuletaja Mihály Vörösmarty. Luuletus "Üleshüüd" ilmus 1837. aastal.

Matthias Johann Eisen luuletas ilmselt soome või saksa keele kaudu "Szózati" Eesti oludele vastavalt ümber ja see ilmus tema luulekogus pealkirja "Äratus" all. Eesti keelde tõlkis luuletuse Karl Eduard Sööt, see ilmus pealkirja "Üleshüüd" all 1938. aastal kümnenda hõimupäeva puhul väljaande Eesti Hõim lisas.

"Szózati" viisi on loonud helilooja Béni Egressy.

Tõlge eesti keelde (Karl Eduard Sööt)
-------------------------------------

"Szózati" käsikiri (algus)
"Szózati" algus Egressy mälestuskivil.

> Sul, ungarlane, ustavalt
> 
> 
> On kaitsta oma maa;
> 
> 
> Ta olnud kätkiks sinule
> 
> 
> Saab puhkepaigaks ka.
> 
> 
> 
>   
> 
> Ei paremat maailma peal
> 
> 
> Sa paika leia joht,
> 
> 
> Kas olgu õnn või õnnetus –
> 
> 
> Siin saatusest su koht.
> 
> 
> 
>   
> 
> See muld su vanemate verd
> 
> 
> On lakkamata joond,
> 
> 
> Siin tuhat aastat rännates
> 
> 
> Sull' mäletusi loond.
> 
> 
> 
>   
> 
> Siin sangar Árpád võimsasti
> 
> 
> Me kodu rajanud
> 
> 
> Ja Hunyad keset orjaööd
> 
> 
> Uut sihti ajanud.
> 
> 
> 
>   
> 
> Oh vabadus! Lipp verine
> 
> 
> Siin lehvind meie eel,
> 
> 
> Ning sõda pojad paremad
> 
> 
> On riisund eluteel.
> 
> 
> 
>   
> 
> Ehk maad küll rõhus võõras võim,
> 
> 
> Küll äge sõjajaht –
> 
> 
> Ta siiski uljalt seisma jäi,
> 
> 
> Ei kustund elutaht.
> 
> 
> 
>   
> 
> Ta elab, kogu ilmale
> 
> 
> Käib üha harras hüüd:
> 
> 
> "Pikk katseaeg, küll pälvib see,
> 
> 
> Kas elu, surma nüüd!"
> 
> 
> 
>   
> 
> Ei ohvriks toodud verehind
> 
> 
> Või olla asjata,
> 
> 
> Ei asjata, et vapramaid
> 
> 
> Nüüd leinab isamaa.
> 
> 
> 
>   
> 
> Ei väitus asjata, ei vaim,
> 
> 
> Jõud, püha hüüde hääl,
> 
> 
> Või raugeda, kui lasukski
> 
> 
> Suur needus nende pääl.
> 
> 
> 
>   
> 
> Küll ükskord sulle saabuvad
> 
> 
> Veel ajad paremad,
> 
> 
> Nii kuidas sajad tuhanded
> 
> 
> Kaastundes ootavad.
> 
> 
> 
>   
> 
> Ehk tulgu, kui peab tulema,
> 
> 
> Suur, võimas sulle surm,
> 
> 
> Kus hiiglakalmuks kujuneb
> 
> 
> Verd janunenud nurm.
> 
> 
> 
>   
> 
> Siis, rahvas, sinu hauakalm
> 
> 
> Kord rahvaid ühendab
> 
> 
> Ja miljonite harras lein
> 
> 
> Neid vendeks pühendab.
> 
> 
> 
>   
> 
> Oh ungarlane, ustavust
> 
> 
> Sult ootab kodupind,
> 
> 
> Mis toidab, ja kui langed kord,
> 
> 
> Siis mullas hõlmab sind.
> 
> 
> 
>   
> 
> Ei paremat maailma peal
> 
> 
> Sa paika leia joht,
> 
> 
> Kas tulgu õnn või õnnetus –
> 
> 
> 
> Siin saatusest su koht.
> 
>

Viited
------

1. 1 2  "I. Csekey, "Hõimrahvaste rahvushümnidest"". *Eesti Kirjandus*. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts. September 1939. Lk 377.
2. ↑  "I. Csekey, "Hõimrahvaste rahvushümnidest"". *Eesti Kirjandus*. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts. September 1939. Lk 786.
3. 1 2  "Üleshüüd (M. Vörösmarty järgi K. E. Sööt)". *Kümnendateks hõimupäevadeks (Eesti Hõimu lisa)*. Tallinn: Fenno-Ugria. 1938. Lk 2-3.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib ajakirjast; asula kohta Rootsis Södertälje vallas vaata artiklit Tuna (Södertälje); teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Tuna (täpsustus)* |

---

**Tuna** on Eestis ilmuv ajalookultuuri ajakiri, mida annab välja Eesti Arhivaaride Ühing. 

Tuna ilmub alates 1998. aastast neli korda aastas. Samast ajast on selle peatoimetaja Ott Raun. Tunas on ilmunud nii ajaloolisi uurimusi, memuaare, esseid, raamatute arvustusi kui ka ülevaateid erinevatest ajaloo ja arhiivindusega seotud sündmustest. 2006. aastal ilmus Tuna venekeelne ja 2009. aastal ka ingliskeelne erinumber. 

Ajalooline Ajakiri ja Tuna on ainsad praegu ilmuvad eestikeelsed akadeemilised perioodilised ajalooväljaanded. Tuna kodulehelt on võimalik lugeda ajakirja numbrite sisukordi ja ka artikleid (rohkem kui 2 aastat vanade numbrite puhul).

Vaata ka
--------

* Ajalooline Ajakiri
* Vana Tallinn, aastaraamat

Välislingid
-----------

* Tuna Eesti Rahvusarhiivi leheküljel
* Marek Tamm. Tuna esimene kümnend. Sirp, 11.12.2008.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Venemaa linnast; endise linna kohta Mehhikos vaata artiklit Tula (Mehhiko)* |

---

**Tula** (mööndav on ka varasem eestikeelne nimekuju *Tuula*) on linn Venemaal, Tula oblasti keskus. Asub Moskvast 165 km lõunas, Upa jõe ääres. 

Arvatakse, et Tulat on esmamainitud 1146. aastal (*Taidula*).

Hiljem oli Tula Rjazani vürstiriigi piirilinnaks. 16. sajandi alguses läks Moskva vürstiriigi koosseisu ja 1530. aastal ehitati kivist kreml, mis pidas vastu tatarlaste piiramise 1552. aastal.

1712. aastal külastas linna Peeter I, kelle käsul ehitati Tulasse Venemaa esimene relvatehas. Peagi sai Tulast Ida-Euroopa suurim rauatööstuse keskus. Linn on tänapäeval masinaehituse keskus.

Kodusõja ajal oli Tula Punaarmee relvabaasiks.

Tula lähedal Jasnaja Poljanas asub Lev Tolstoi kodu- ja matusepaik. 

1. jaanuaril 2005 oli elanike arv 465 900. 2005. aastal liideti Tulaga linnalähedased alevid Skuratovski, Kossaja Gora, Gorelki ja Mendelejevski, mille arvel suurenes linna elanike arv ligi 50 000 võrra. 1. jaanuari 2006 seisuga oli Tulas 509 000 elanikku, 1. jaanuaril 2007 oli see arv vähenenud 504 000-ni, 2008. aastal 500 000-ni ja 2009. aastal 496 000-ni.

Viited
------

1. ↑  , vaadatud 27.09.2022.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tula** |

* Tula infoportaal
* Linna kaart
Kuldtindiga kirjutatud tekst ja sellega värvitud initsiaalid. *Codex aureus Epternacensis*, fo 24
Tänapäevane pronksipulbrist tehtud kullavärv sõrmeotsal
**Kuldtint** on sulega kirjutamiseks kasutatav vedelik, mida saadakse segades kirjutamiseks kasutatava tindi või vedela värvi sisse kullast tehtud metallikfefekti andvat pigmenti. Kullatindiga detailide maalimise tehnikat käsikirjades nimetatakse **krüsograafia**ks.

Ajaloost
--------

Kuldtindi valmistamine on sama vana kui lehtkulla tootmine, mille tootmisjäägid kasutati ära kuldvärvi või kullaga segatud laki valmistamiseks. Kullapuru valmistamiseks on ajaloo jooksul kasutatud eri tehnoloogiaid. Juba küllaltki vara ajaloos püüti kulda osaliselt asendada või järele aimata odavamate materjalidega, nagu näiteks messingiga. Üks tehnoloogiaid, mida kasutati, oli kulla amalgaamimine elavhõbeda abil vedelaks tinktuuriks, mida sai kasutada sulega kirjutamiseks. Kuldtindiga sulejoonis nühiti poleerimiskiviga läikima nagu lehtkullatud pinnadki.

Inglise ja saksa keeles kasutatav nimetus kullapurust tehtud kuldvärvi kohta (*Muschelgold*, *shell gold*) on tulnud merekarpidest, milles seda värvi keskajal hoiti ja transporditi.

Tänapäeval kalligraafias ja dekoratiivkunstides kasutatavad kullakarva helgiga pigmendid ja värvid põhinevad mitte kullal, vaid eri värviga pronksipulbritel. Need on hinnalt soodsad ja annavad kuldtindile sarnaneva efekti, kuid selle värvi minda ei saa läikivaks poleerida ja selle sära ei kesta aastasadu nagu ehtsa kuldtindi puhul.

Viited
------

1. ↑  krüsograafia. - Synset - Eesti Keeleressursside Keskus
2. ↑  Gilding. - The Illuminated Page
3. ↑  Shell Gold. - St Luke Artists Colourmen
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib rüütlimõisast Peetri kihelkonnas; rüütlimõisa kohta Ambla kihelkonnas vaata artiklist Koigi mõis (Ambla), mõisa kohta Pöide kihelkonnas artiklit Koigi mõis (Pöide), mõisa kohta Haljala kihelkonnas Koigi mõis (Haljala)* |

---

Kunagise Koigi mõisa peahoone 2008. aasta jaanuaris
Koigi mõis 09.02.2021
**Koigi mõis** (saksa keeles *Koik*) oli rüütlimõis Peetri kihelkonnas Järvamaal. Tänapäeval kuuluvad kunagise Koigi mõisa alad Järva valda Järva maakonnas.

Ajalugu
-------

1564. aastani oli Koigi Mäo mõisa küla. 1616. aastal andis Rootsi kuningriigi valitsus Koigi maad Jürgen Krüdener von Rosenbeckile, kes rajas ka Koigi mõisa. Pärast tema surma läks valdus Rootsi riigile tagasi. 1636. aastal läänistati maad Rootsi kindralile Lennart Torstensonile, kes müüs Mäo ja Koigi 1669. aastal Hans von Fersenile. Alates 1726. aastast oli mõis Adam von Stackelbergi valduses. 

1758. aastal eraldas Adam Friedrich von Stackelberg oma väimehele Johann Adam von Grünewaldtile osa Mäo mõisale kuulunud maa-alasid, millest moodustus Koigi mõis. Johann Adam von Grünewaldt hakkas 18. sajandi lõpul mõisakompleksi rajama. 1771 valmis mõisa peahoone. Pärast tema surma 1792. aastal päris mõisa tema poeg Johann Georg von Grünewaldt, kelle valitsemise ajal toimus suur mõisahäärberi ümberehitus. 1817–1823 kuulus mõis Johann Georgi lesele Anna Christinele ning pärast seda nende pojale Otto Magnus von Grünewaldtile. 

1836–1846 tegutses Grünewaldtide mõisas kodukool, kus õppisid mitmed tolleaegsete nimekate isikute lapsed. 1890–1901 kuulus mõis Johann Georg Ernst von Grünewaldtile ning aastast 1902 kuni riigistamiseni aastal 1919 kuulus mõis Otto Johann Werner von Grünewaldtile.

Mõisakompleks
-------------

Varaklassitsistlikus stiilis ühekorruseline peahoone valmis 1771. aastal. Hoonet kaunistavad kaarjad külgrisaliitide frontoonid ja keskel asub sammastele toetuv portikus. Hoonel on säilinud ka klassitsistlikud välisuksed. 

Koigi mõisa meierei 09.02.2021
Pärast võõrandamist asus mõisahoonesse kool, mis tegutseb seal praegugi. Kooli tarbeks oma mõisa peahoonele lisatud mahukas juurdeehitis.

Säilinud on ka hulk kõrvalhooneid, millest paljud on küll ümber ehitatud või varemetes. Silmapaistvaim on neist uusgooti stiilis astmikviiluga meierei 19. sajandi lõpust.

Vaata ka
--------

* Koigi

Viited
------

1. ↑  Triigi, Koigi, Laimetsa ja Prandi mõis - EAA.1687, www.eha.ee
2. ↑  Koigi (Peetri khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis

Välislingid
-----------

* Koigi - mõis, kus valitsesid kindlakäelised peremehed, maakodu.delfi.ee, 3.03.2016

Järva-Peetri Püha Peetruse kirik
Peetri kihelkond

**Kirik**: Peetri  

**Mõisad**: Ammuta mõis | Aru mõis (Aru) | Aru mõis (Arrohof) | Aru mõis (Arro) | Ataste mõis | Enari mõis | Esna mõis | Huuksi mõis | Kodasema mõis | Koigi mõis | Koordi mõis | Köisi mõis | Küti mõis | Lähevere mõis | Müüsleri mõis | Olli mõis | Palasi mõis | Palu mõis | Peetri kirikumõis | Prandi mõis | Põhjaka mõis | Päinurme mõis | Sargvere mõis | Silmsi mõis | Suur-Öötla mõis | Viisu mõis | Vodja mõis | Väike-Kareda mõis | Väike-Öötla mõis
Kirjeldus
---------

Tallus on põõsjas, substraadist eemale hoidev (püstine) või rippuv (lamav), mitmesuguselt harunenud, õlgkollane, kollakas-kuni hallikasroheline, kinnitub substraadile kinnitusketta abil.
Harud lamedad, vähestel liikudel läbilõikes ümarad või niitjad.
Koorkihi all pidev või katkendlik (soonteta) sisemine koorkiht, mis koosneb pikisuunalistest paksuseinalistest hüüfidest.
Südamikukiht tihe või võrkjas, osadel liikidel keskelt õõnes.
Soraalid tipmised ja/või külgmised, mitmesuguse kuju ja suurusega.
Pseudotsüfellid enamasti väikesed, osal liikidel puuduvad.
Apoteetsiumid lekanoraalsed, tipmised või külgmised, hümeenium rohekaskollane, ookerjas või lihakarva, serv tallusega ühte värvi.
Eoseid eisjitus 8, 2-rakulised, paksuseinalised, ellipsoidsed, sirged või kõverdunud, värvusetud.
Pükniide osal liikidel ohtralt, teistel esinevad või pole leitud.
Püknospoorid piklik-silindrilised, 3-5\*1-2µm.
Fotobiont:Trebouxia.
Kõik liigid sisaldavad koorkihis usiinhapet, mõned ka atranoriini, ning südamikukihis mitmeid erinevaid samblikuaineid.

Levik ja ökoloogia
------------------

Levik ja ökoloogia: Nemoraalne liik, levinud peamiselt põhjapoolkera sega- ja lehtmetsades. Kasvab leht- ja okaspuudel parkides, puiesteedel, puisniitudel ja metsades. Niiskus- ja valgustingimuste ning substraadi toitainetesisalduse suhtes laia amplituudiga. Kõigist rihmsamblike liikidest õhu saastumise suhtes kõige vastupidavam. Talub võrdlemisi tugevat saastatust. Eestis väga sage, esineb ka linnades. Niisketes ja varjulistes kasvukohtades heledam, vähem harunenud, pikemate ja kitsamate harudega; kuivemates ja paremini valgustatud kasvukohtades tumedam, lühem ja jäigem, rikkalikult harunenud, või vastupidi – suhteliselt väheste laiade lamedate harudega, millel servmiste kõrval harva ka pindmisi soraale. Linnades tumeroheline, lühike ja mitmeti deformeerunud ilmega.

Rihmsamblikud:
--------------

  

* Balti rihmsamblik
* Vagu-rihmsamblik
* Väike rihmsamblik
* Harilik rihmsamblik
* Kimp-rihmsamblik
* Saare-rihmsamblik
* Lame rihmsamblik
* Kiiver-rihmsamblik
* Tolmu-rihmsamblik
* Ranna-rihmsamblik
* Roesleri rihmsamblik
* Kivi-rihmsamblik
* Hiina rihmsamblik
* Kitsas rihmsamblik
* Niitjas rihmsamblik

Viited
------

1. ↑  HANS TRASS JA TIINA RANDLANE (KOOSTAJAD) - EESTI SUURSAMBLIKUD - TARTU 1994
2. ↑
3. ↑  HANS TRASS JA TIINA RANDLANE (KOOSTAJAD) - EESTI SUURSAMBLIKUD - TARTU 1994
**Ao mõis** (saksa keeles *Hackeweid*) oli rüütlimõis Koeru kihelkonnas Ao külas Järvamaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Väike-Maarja valda Lääne-Viru maakonnas.

Teedevõrgus on mõisa asukoht oli Rakkest 3 km läänes, Põltsamaa jõe paremal kaldal lõuna pool Kapu–Rakke–Paasvere teed.

Ajalugu
-------

Ao mõisat on esmamainitud 1559. aastal, kui Johann Holste müüs Ao mõisa Jurgen Tuvele. 1624. aastast märgiti Ao mõisa omanikuna Jöran (Göran, Jürgen) Boyet, kui Rootsi kuningas Gustav II Adolf konfirmeeris 1624. aastal Ao mõisa Jost Taubele. 1626. aastal vahetasid Heinrich Schollmann (Schulmann) ja asehaldur Jobst (Justus) Taubega Imastu mõisa, Ao mõisa vastu Järvamaal ning Hinrich Schulmann oli Ao mõisa omanik kuni 1639. aastani. 1731. aastal pärandas Ao, Koila, Salla ja Mõisamaa mõisa omanik, pärijateta Rootsi sõjaväelane major ja meeskohtunik ning hilisem 1713–1715 Eestimaa rüütelkonna peamees ja hiljem Eestimaa maanõunik Berend Johann von Schulmann testamendiga Ao mõisa oma sugulasele leitnant Georg Detlof von Schulmannile (Jälgimäe mõisast), kuid 1738. aastal päris mõisad Otto Wilhelm von Schulmann (1728–1788). Otto Wilhelmi surma (1788) järel päris mõisa tema vend Georg Detlof von Schulmann, kes aga pantis mõisa 1794. aastal Carl August von Bergile. 1798. aastal loovutas C. A. von Berg assessor Carl Robert von Paykullile, kes 1822. aastal müüs mõisa postikomissar Paul Johann Glockele.

Ao mõisa omandas 6. septembril 1845 haagikohtunik ja kaardiväe erukapten, Liigvalla, Jäneda ja Varangu mõisnik Gustav Hermann Christoph von Benckendorff (1815–1883. Ao mõis pärandus 1884. aastal Liigvalla ja Vägeva karjamõisaga tema pojale Paul von Benckendorffile (1845–1902), 1903. aastal päris Liigvalla, Ao, Varangu mõisad tema tütar Anna Marie Amata von Schilling (1878–1972) (sünd. Benckendorff).

1960. aastateks olid mõisahooned lagunenud. Põltsamaa jõe vasakul kaldal asusid rehetare, laut ja karjaste maja, paremal kaldal aida, talli ja peretoa ase. Hävinud oli ka viinaköök põhja pool teed ja endisest häärberist olid järel ainult kõrged keldrimüürid.

Tänapäeval on mõisast järel vaevumärgatav ase koos mälestuskiviga Friedrich Robert Faehlmannile, kes oli Ao mõisast pärit, kus ta Heinrich Johann Faehlmann töötas Ao mõisa mõisavalitseja.

Vaata ka
--------

* Koeru kihelkond
* Ao
* Ao veskijärv
* Liigvalla
* Liigvalla mõis

Viited
------

1. ↑  Liigvalla mõis, www.moisablogi.ee, (vaadatud 10.03.2023)
2. ↑  Ao mõis (Koeru khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
3. ↑  Helmut Joonuks, Friedrich Robert Faehlmanni noorusmaal, Kultuur ja Elu, 1964 nr 7, lk 421

Koeru kirik
Koeru kihelkond

**Kirik**: Koeru   

**Mõisad**: Aavere mõis | Ao mõis | Aruküla mõis | Ervita mõis | Kapu mõis | Liigvalla mõis | Norra mõis | Piibe mõis | Preedi mõis | Raigu mõis | Ramma mõis | Rõhu mõis | Udeva mõis | Vaali mõis | Vao mõis | Varangu mõis | Väinjärve mõis
**Samuel Chimerenka Chukwueze** (sündinud 22. mail 1999 Umuahias) on Nigeeria jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Itaalia kõrgliigaklubis AC Milan ja Nigeeria jalgpallikoondises.

2017. aastal liitus ta Hispaania klubiga Villarreal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2018. aasta septembris.

2023. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu AC Milaniga.

2015. aastal tuli ta Nigeeria kuni 17-aastaste koondisega noorte maailmameistriks. Chukwueze lõi turniiril kokku kolm väravat.

Debüüdi Nigeeria jalgpallikoondises tegi Chukwueze 20. novembril 2018 sõprusmängus Uganda vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. juulil 2019 Aafrika rahvaste karikavõistluste veerandfinaalis Lõuna-Aafrika Vabariigi vastu.

2021. aasta Aafrika rahvaste karikavõistluste teises alagrupimängus lõi ta värava Sudaani vastu.

Viited
------

1. ↑  "OFFICIAL STATEMENT: SAMUEL CHUKWUEZE". *AC Milan* (inglise). Vaadatud 27. juulil 2023.
2. ↑  Rai, Guillermo. "AC Milan complete Chukwueze signing". *The Athletic* (inglise). Vaadatud 27. juulil 2023.
**Kujutlusvõime** on loominguline oskus, mille käigus kujutletakse pilti millestki, mis pole sellel hetkel meelte abil tajutavad. Kujutlusvõime aitab probleeme paremini lahendada ning omavahel õpinguid ja kogemusi liita.

Kujutlusvõime on inimese suutlikkus kujutleda. Kujutlusvõime ja tegelikkus on seotud neljal viisil.

1. Kujutlus põhineb tegelikkusest pärit elementidel, mis on seotud inimese varasema kogemusega.
2. Kogemus toetub kujutlusvõimele (kujutlusvõime kui inimese kogemuse rikastamise vahend).
3. Kujutlusvõime ja tegelikkuse vahel on emotsionaalne side.
4. kujutlusvõime tulemus on midagi uut, st see puudub inimese kogemuses ja ei vasta olemasolevale asjale.

Kuigi üldlevinud seisukoha järgi on lapse kujutlusvõime rikkam kui täiskasvanul, sest lapse kogemus kasvab pidevalt, pole see seisukoht leidnud teaduslikku kinnitust. Kuna see, kui keeruline, peen ja mitmekesine on inimese suhe keskkonnaga, mõjutab kujutlusvõimet kõige enam ning kuna just need aspektid on lapse puhul tagaplaanil, siis võib väita, et lapse kujutlusvõime on täiskasvanu omast vaesem. Kujutlusvõime saavutab küpsuse alles täiskasvanueas. Erinevalt täiskasvanust usaldab laps oma kujutlusi aga rohkem ja kontrollib neid vähem, mistõttu võivad lapse kujutlused olla kõrgelennulised ja seega vähem tõepärased.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kujutlusvõime** |

Viited
------

1. ↑  Merriam-Webster, Imagination
2. ↑  Norman, 2000, lk 1–2
3. ↑  Eesti keele seletav sõnaraamat (2009). Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus.
4. 1 2  L. Võgotski (2016). *Laste loovus ja kujutlusvõime. Mäng ja selle osa lapse psüühilises arengus*. Tallinn: Tallinna Ülikooli Kirjastus.
Devíni värav
**Devíni värav**, **Hainburgi värav** või **Ungari värav** (slovaki: *Devínska brána*, [ˈɟeʋiːnska ˈbraːna]; saksa: *Hainburger Pforte*) on looduslik värav Doonau orus Slovakkia ja Austria piiril. See on üks neljast Devíni Karpaatide geomorfoloogilisest piirkonnast, mis on Väikeste Karpaatide osa. Passau, Devíni värav ja Raudvärav jagavad Doonau jõe neljaks erinevaks osaks.

Devíni värav on olnud asustatud juba eelajaloolistest aegadest, püsiasustusega alates 5000. aastast eKr. See oli iidse Merevaigutee strateegiline osa, mis ühendas Põhja-Euroopat Vahemerega ning keskajal on sinna ehitatud viis linnust: Heimenburgi linnus, Rothelsteini linnus, Pottenburgi linnus, Devíni linnus ja Bratislava linnus. Seda valvati pidevalt alates Rooma aegadest ning see on olnud Rooma keisririigi, Austria keisririigi, Külma sõja ajal Raudse eesriide ja lõpuks Austria ja Tšehhoslovakkia, praeguse Slovakkia vahelise piirina. 1. mail 2004 astus Slovakkia Schengeni viisaruumi, võimaldades esmakordselt ajaloos isikute vaba liikumist.

Nimi
----

Varem kutsuti väravat ladina keeles *Porta Hungarica* ja ungari keeles *Dévényi kapu*.

Asukoht ja kirjeldus
--------------------

Laiemas mõttes algab see Bratislava linnuse alt (sel juhul on värav 11,5 km pikk ja 2-7 km lai) ning kitsamas mõttes Devíni linnuse alt. See lõpeb Austrias Doonau paremkaldal Hundsheimi mäe lähedal, mis on Austria Karpaatide kõrgeim tipp, 480 m merepinnast. Idas piirneb see teise loodusliku väravaga, Lamači väravaga.

Geoloogiliselt tekkis Devíni värav pleistotseeni ajastul. Suur osa selle tuumast koosneb karboni perioodi graniidimassiividest. Sellel on ka kainosoikumi ajastust pärit lubjakivisid ja dolokivisid. Neogeeni perioodi setete hulka kuuluvad konglomeraadid, kruusad ja muud. Doonau ülemjooksul, mis hõlmab jõe alguse lätete ja Devíni värava vahelist osa Bratislavast ülesvoolu, on morfoloogilise lammi laiendus väiksem kui ülejäänud jõgi.

Ajalugu
-------

Mälestusmärk 400 mehele ja naisele, keda tulistati Külma sõja ajal Austriasse põgenemisel
Neoliitikumiaegsed põllumehed asusid alale umbes aastatel 5000-3500 eKr, rajades pideva inimasustuse, mis kestab kuni tänapäevani.
Pada mõisa peahoone varemed
Pada mõisa ait
**Pada mõis** (saksa keeles *Paddas*) oli rüütlimõis Virumaal Viru-Nigula kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi paikneb mõisasüda Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas Pada külas.

Ajalugu
-------

Pada küla on esimest korda mainitud 1241. aasta Taani hindamisraamatus, kui "Dorf Padagas" ja 40 adramaaga oli ta üks Virumaa suurimaid külasid.
Esimesed teated mõisa kohta on aastast 1505. kui valdajaks oli Arnd Asserien, kes oli ka Kohala, Kavastu mõisnik. 

1906. aastal kinkis parunes Olga Anna Pauline von Rosen (sünd krahvinna Kotzebue) Pada, Kabala (990 tiiu) ja Satsu (492 tiinu) oma tütre vabapreili Julia (Lilia) Marie von Schillingi abikaasale kreisisaadik Alfred von Schillingile.

Mõisaansambel
-------------

Mõisa härrastemaja valmis 1782; selle projekteeris Venemaal töötanud Prantsuse arhitekt Jean-Baptiste Vallin de la Mothe..

Aastast 1917 on härrastemaja varemetes.

Viited
------

1. 1 2 3  Kultuurimälestiste riiklik register (vaadatud 16.03.2013)
2. ↑  Pada mõis (Viru-Nigula khk), Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register
3. ↑  *Eesti entsüklopeedia.* 12. köide: *Eesti A–Ü.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 389.

Välislingid
-----------

* Pada mõis kultuurimälestiste riiklikus registris
* Pada mõis Eesti mõisaportaalis
* Pada mõis (Viru-Nigula khk), Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register

Viru-Nigula kirik
Viru-Nigula kihelkond

**Kirik**: Viru-Nigula  

**Mõisad**: Aarla mõis | Andja mõis | Aseri mõis | Haansalu mõis | Hurtja mõis | Kabala mõis | Kalvi mõis | Koogu mõis | Kunda mõis | Lontova mõis | Maasika mõis | Malla mõis | Nugeri mõis | Ojaküla mõis | Oru mõis | Pada mõis | Pärna mõis | Päsula mõis | Rannamõisa mõis | Raudna mõis | Rihula mõis | Salumä mõis | Samma mõis | Satsu mõis | Sonda mõis | Tüükri mõis | Ulvi mõis | Unukse mõis | Uue-Varudi mõis | Vana-Varudi mõis | Varudi mõis | Vasta mõis | Viru-Nigula kirikumõis
Lionel Scaloni 2022. aastal Argentina koondise peatreenerina
**Lionel Sebastián Scaloni** (sündinud 16. mail 1978 Pujatos) on Argentina jalgpallitreener ja endine jalgpallur (kaitsja).

Jalgpallurikarjääri jooksul mängis Scaloni Argentina klubides Newell's Old Boys (1995–1996) ja Estudiantes (1996–1997), Hispaania klubides Deportivo La Coruña (1998–2006), Racing Santander (2006–2007) ja Mallorca (2008–2009), Inglismaa klubis West Ham United (2006) ning Itaalia klubides Rooma Lazio (2007–2013) ja Atalanta (2013–2015). Deportivo La Coruñaga tuli ta hooajal 1999/00 Hispaania meistriks. Argentina jalgpallikoondises mängis Scaloni aastatel 2003–2006 kokku seitse korda. Ta kuulus Argentina koondisse 2006. aasta maailmameistrivõistlustel. Turniiril mängis ta ainsal korral kaheksandikfinaalis Mehhiko vastu.

Pärast jalgpallurikarjääri lõppu alustas Scaloni tööd treenerina. Aastatel 2016–2017 oli ta Hispaania klubi Sevilla abitreener. Seejärel on ta töötanud Argentina koondise juures. Aastatel 2017–2018 oli ta koondise abitreener. Pärast Argentina koondise ebaõnnestunud 2018. aasta maailmameistrivõistlusi määrati Scaloni ja Pablo Aimar koondise peatreeneri kohusetäitjateks. Samal aastal tõusis Scaloni püsivalt Argentina koondise peatreeneri kohale. 2021. aastal võitis ta Argentina koondisega Copa América.

Saavutused
----------

### Mängijana

Deportivo
* La Liga: 1999–2000
* Copa del Rey: 2001–02
* Supercopa de España: 2002

West Ham
* FA Cup: teine koht 2005–06

Argentina
* Juunioride maailmameister: 1997

### Peatreenerina

Argentina
* Copa América: 2021

| * v
* r
Argentina koondis  –  2006. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Abbondanzieri
* 2 Ayala
* 3 Sorín (c)
* 4 Coloccini
* 5 Cambiasso
* 6 Heinze
* 7 Saviola
* 8 Mascherano
* 9 Crespo
* 10 Riquelme
* 11 Tevez
* 12 Franco
* 13 Scaloni
* 14 Palacio
* 15 Milito
* 16 Aimar
* 17 Cufré
* 18 Rodríguez
* 19 Messi
* 20 Cruz
* 21 Burdisso
* 22 González
* 23 Ustari
* Treener: Pékerman

 | Argentina |

| * v
* r
Argentina koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Armani
* 2 Foyth
* 3 Tagliafico
* 4 Montiel
* 5 Paredes
* 6 Pezzella
* 7 De Paul
* 8 Acuña
* 9 Álvarez
* 10 Messi (c)
* 11 Di María
* 12 Rulli
* 13 Romero
* 14 Palacios
* 15 Correa
* 16 Almada
* 17 Gómez
* 18 Rodríguez
* 19 Otamendi
* 20 Mac Allister
* 21 Dybala
* 22 La. Martínez
* 23 E. Martínez
* 24 Fernández
* 25 Li. Martínez
* 26 Molina
* Treener: Scaloni

 | Argentina |
Vjatšeslav Ragozin (1936)
**Vjatšeslav Vassiljevitš Ragozin** (vene keeles Вячеслав Васильевич Рагозин; 8. oktoober 1908 Peterburi – 11. märts 1962 Moskva) oli vene maletaja, malefunktsionäär, malekohtunik ja ajakirjanik rahvusvaheline suurmeister (1950), rahvusvaheline arbiiter (1951). 

Ragozin oli aastatel 1946–1962 maleajakirjade Šahmatõ v SSSR ja Šahmatnõi Bülleten peatoimetaja. Ühtlasi oli ta alates 1947. aastast kuni oma surmani NSV Liidu Maleföderatsiooni asepresident. Tegutses ka malekohtunikuna.

Males tuli ta 1937. aastal NSV Liidu meistrivõistlustel Thbilisis esikolmikusse. 1939. aastal Leningradi–Moskva maleturniiril jagas ta 3.–6. kohta. Ragozin võitis 1946. aastal Helsingis rahvusvahelise turniiri ja tuli 1947. aastal teiseks rahvusvahelisel turniiril Moskvas. Ta sai 1946. aastal NSV Liidu suurmeistri nimetuse. Pääses mängima 1948. aastal Stockholmis peetud maailmameistrivõistluste tsoonidevahelisele turniirile (20 osavõtjat), kus ta Nõukogude Liidu seitsmest esindajaist sai tagasihoidlikuma tulemuse (14.–15. koht).

1950. aastal võttis Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) kasutusele rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. Varasemate malesaavutuste eest anti nimetus 12 maletajale, nende seas ka Ragozinile.

Kirimale
--------

Kirimales tuli Ragozin 2. maailmameistrivõistlustel (1956–1959) maailmameistriks. Ta sai Rahvusvaheliselt Kirimaleföderatsioonilt 1959. aastal kirimale suurmeistri nimetuse.

Välislingid
-----------

* Vjatšeslav Ragozin – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Uus-Rootsi kaart 1650. aasta paiku, Amandus Johnson.
**Uus-Rootsi** (rootsi keeles *Nya Sverige*, soome keeles *Uusi-Ruotsi,* ladina keeles *Nova Svecia*, inglise keeles *New Sweden*) oli Rootsi kuningriigi koloonia, mis paiknes Põhja-Ameerika idaranniku Delaware'i jõel aastatel 1638–1655. 

Esimene asundus oli Fort Kristina, nüüdne Wilmington USA Delaware'i osariigis, mis nimetati emamaa kuninganna Kristiina järgi. Uus-Rootsi hõlmas osa praegusest Delaware'i, New Jersey ja Pennsylvania osariigist. Rootslaste ja paarisaja soomlase kõrval oli asunike seas ka arvukalt hollandlasi. Samuti saabusid kolooniasse Rootsi sõduritena mõned sakslased.

Uus-Madalmaade (roosakaslilla) ja Uus-Rootsi (hallikassinine) asukohad USA kirderanniku kaardil
1654. aastal saabus laevaga "Örn" Uus-Rootsi ka esimene Ameerika pinnale astunud eestimaalane Johan Schalbrick. Teise eestimaalasena jõudis Uus-Madalmaade halduskeskusesse Martin Hoffman 1657. aastal. Mõlemad olid pärit Tallinnast.

Uus-Rootsi viimane kuberner oli Johan Risingh.

1655. aastal vallutasid Uus-Rootsi hollandlased, kes omakorda 1664. aastal alistati Suurbritannia kuningriigi kolonisaatorite poolt Uus-Inglismaalt. Pärast seda rootslaste asumaad enam ei taastatud.

Vaata ka
--------

* Ameerika koloniseerimine skandinaavlaste poolt

Viited
------

1. ↑  Mälumäng. Postimees, 20. veebruar 2012, lk 21
2. ↑  Estonians in North America: 1627-1896
3. ↑  Pekka Erelt (2. august 2017). "President Roosevelti esivanem oli pärit Tallinnast". *Eesti Ekspress*. Ekspress Meedia AS. Originaali arhiivikoopia seisuga 2. august 2017.
**Sam William Gagner** (sündinud 10. augustil 1989 Londonis, Ontarios) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Edmonton Oilers.

Hooajal 2005–06 mängis ta United States Hockey League'i klubis Sioux City Musketeers ja 2006–07 Ontario Hockey League'i klubis London Knights.

2007. aastal valis Edmonton Oilers ta NHL-i *draft* '​is kuuenda valikuna. Oilersi meeskonnas mängis ta aastatel 2007–2014 kokku seitse hooaega. 2. veebruaril 2012 lõi ta mängus Chicago Blackhawksi vastu neli väravat ja andis samas mängus lisaks neli väravasöötu. Sellega asus ta koos Wayne Gretzky ja Paul Coffeyga jagama klubi rekordit. Gagner sai sellega NHL-i ajaloo kolmeteistkümnendaks mängijaks, kes on teinud ühes mängus kaheksa punkti või enam, ja alates 1989. aastast pärast Mario Lemieux'd esimeseks. Kaks päeva hiljem lõi ta mängus Detroit Red Wingsi vastu kaks väravat ja andis lisaks ühe väravasöötu. Sellega ületas ta Gretzkyle kuulunud Oilersi rekordi, kui tegi üksteist punkti järjest. Hooajal 2011–12 jäi Gagneri nimele 18 väravat ja 29 väravasöötu ehk ligi neljandiku oma tolle hooaja punktidest tegi ta neis kahes 2012. aasta veebruari mängus.

Pärast Oilersist lahkumist mängis ta NHL-is Arizona Coyotesi, Philadelphia Flyersi, Columbus Blue Jacketsi ja Vancouver Canucksi ridades. 2019. aasta veebruaris naasis Gagner Oilersi. 2020. aasta veebruaris kaubeldi ta Detroit Red Wingsi. 2022. aasta septembris sõlmis ta üheaastase lepingu Winnipeg Jetsiga.

Hooaega 2023/24 alustas Gagner American Hockey League'is (AHL) Edmonton Oilersi tütarklubis Bakersfield Condors. 2023. aasta oktoobris sõlmis ta Oilersiga üheaastase lepingu. See on juba kolmas kord, kui Gagner Oilersis mängib. Oma esimeses NHL-i mängus sel hooaeg lõi Gagner Dallas Starsi vastu kaks väravat.

2007. aastal tuli Gagner Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. 2008. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Kanada jäähokikoondise koosseisus hõbemedali.

Tema isa Dave Gagner mängis NHL-is kokku viisteist hooaega.

Viited
------

1. ↑  "Detroit acquires Gagner and two second-round picks from Edmonton". NHL.com. 24.2.2020. Vaadatud 25.10.2021
2. ↑  "Jets sign forward Sam Gagner". Winnipeg Jets. 2. september 2022. Vaadatud 2. septembril 2022.
3. ↑  "Oilers sign Gagner to one-year contract". *Edmonton Oilers*. 31. oktoober 2023.
4. ↑  Umbach, Jamie (2. november 2023). "GAME RECAP: Stars 4, Oilers 3". *nhl.com*. Vaadatud 3. novembril 2023.

Välislingid
-----------

 Sam Gagner – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Sam Gagner NHL.com lehel
* Sam Gagner hockeydb.com lehel

| * v
* r
Edmonton Oilers |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Calvin Pickard **·** Stuart Skinner |
| 
**Kaitsjad**: Evan Bouchard **·** Philip Broberg **·** Cody Ceci **·** Vincent Desharnais **·** Mattias Ekholm **·** Oscar Klefbom **·** Brett Kulak **·** Darnell Nurse |
| 
**Ründajad**: Connor Brown **·** Leon Draisaitl **·** Adam Erne **·** Warren Foegele **·** Sam Gagner **·** James Hamblin **·** Dylan Holloway **·** Zach Hyman **·** Mattias Janmark **·** Evander Kane **·** Raphael Lavoie **·** Connor McDavid (C) **·** Ryan McLeod **·** Ryan Nugent-Hopkins **·** Derek Ryan |