recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Pöögimets Beskiidides Poolas.  
Foto: 4. juuni 2015
**Karpaatide ja teiste Euroopa regioonide muistsed ja põlised pöögimetsad** (inglise keeles *Ancient and primeval beech forests of the Carpathians and other regions of Europe*; prantsuse keeles *Forêts primaires et anciennes de hêtres des Carpates et d’autres régions d’Europe*) on 2007. aastal UNESCO maailmapärandi nimistusse kantud looduspärandi objekt, mis pärast 2021. aasta laienemisi paikneb kokku 94 alal 18 riigis Euroopas.

Ajalugu
-------

Hariliku pöögi (*Fagus sylvatica*) metsad võeti esmalt maailmapärandisse 2007. aastal kui looduspärand Karpaatides Slovakkia ja Ukraina alal. See oli nende riikide ühispärand (jagatud pärand) ning objekti nimi oli "Karpaatide pöögiürgmetsad".

2011. aastal laiendati objekti Saksamaale ning objekti nimeks sai "Karpaatide pöögiürgmetsad ja vanad pöögimetsad Saksamaal". Selleaegne objekti alade pindala moodustas objekti alade tänasest pindalast umbes 0,04%.

2017. aastal toimus esimene suur laiendus, kui lisandusid pöögimetsad Albaanias‎, Belgias, Austrias, Bulgaarias, Hispaanias, Horvaatias, Itaalias, Rumeenias ja Sloveenias. Väga suurel määral laiendati objekti alasid Ukrainas.

2021. aastal toimus teine suur laiendus, kui lisandusid pöögimetsad Bosnias ja Hertsegoviinas, Põhja-Makedoonias, Poolas, Prantsusmaal, Šveitsis ja Tšehhis. Väga suurel määral laiendati objekti alasid Itaalias ja Slovakkias.

Kirjeldus
---------

Maailmapärandi objekti pöögimetsade kogupindala on umbes 92 km2, millest umbes 30% paikneb Ukrainas.

Euroopa mäestike pöögimetsad on silmapaistev näide suhteliselt algsena säilinud parasvöötme metsadest ning iseloomustavad laia valikut ökoloogilisi mustreid ja protsesse hariliku pöögi (*Fagus sylvatica*) puhastes ja segapuistutes erinevates keskkonnatingimustes. Viimase miljoni aasta jää-aegadel elas pöök ebasoodsad kliimatingimused üle varjupaikades Euroopa lõunaosas. Neid varjupaiku on nüüd dokumenteerinud paleoökoloogilise analüüsi ja geneetiliste uurimuste abil. Pärast viimast jääaega umbes 11 000 aastat tagasi hakkas pöök nendest lõunapoolsetest varjupaikadest laienema, et katta lõpuks suur osa Euroopast. Selle veel kestva laienemisprotsessi käigus moodustas pöök erinevates keskkondades erinevaid taimekooslusi. Keskkondade erinevus, kliimamõjurite ja erinevate liikide genofondide koosmõju on kujundanud ja kujundab jätkuvalt edasi seda pöögimetsade mitmekesiseid kooslusi. Need metsad sisaldavad hindamatut vanade puude populatsiooni ning pöögi ja paljude teiste liikide geneetilist reservuaari.

Välislingid
-----------

* Karpaatide ja teiste Euroopa regioonide muistsed ja põlised pöögimetsad, maailmapärandi objekt nr 133. UNESCO maailmapärandi koduleht. Inglise keeles

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Karpaatide ja teiste Euroopa regioonide muistsed ja põlised pöögimetsad** |
Erinevat tüüpi ajaloolised teemandilihvid, järjestatud vanuse järjekorras. Fassettide arv kasvab ja nende paigutus ühtlustub
Briljandi fassetid ja proportsioonid
**Fassett** (prantsuse keelest *facette* 'nägu', ka 'esikülg') gemmoloogia kontekstis on vääriskivi lihvtahk, igasugune lihvitud pinnake vääriskividel (samuti klaasil või mõnel muul siledal materjalil). Vääriskive fassetitakse, et parandada ja mitmekesistada nende valguse püüdmise ja peegeldamise võimet ning tuua esile kivi värvust ja optilisi omadusi.

Sama eesmärki teenivad fassetid klaasist vääriskivi-imitatsioonidel ja strasskividel ja Swarovski kristallidel.

pildid
------

* Looduslik roheline berüll ehk smaragdLooduslik roheline berüll ehk smaragd
* Fassettidena lihvitud smaragdidFassettidena lihvitud smaragdid
* Fasseteeritud ehk tahulised helmedFasseteeritud ehk tahulised helmed
* Strassidega kaunistatud prossStrassidega kaunistatud pross

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Vääriskivi fassettlihvi protsess
**Liikluskoonus** ehk **tähiskoonus** on liikluskorraldusvahend, mida kasutatakse teedel ja tänavatel liikluse suunamiseks, ohu näitamiseks või tööde ja remonditööde ala märgistamiseks. 

Liikluskoonused on tavaliselt valmistatud elastsest ja vastupidavast materjalist, näiteks PVC-st, ning neil on erksavärviline ja hästi nähtav pind, tavaliselt oranž või kollane. Need on tavaliselt koonusekujulised, laia alusega, et hoida neid püstises asendis ka tuulistel päevadel või kui neid puudutab sõiduk. Liikluskoonused võivad samuti olla varustatud helkurribadega, et parandada nähtavust öösel. Liikluskoonused on oluline ohutusvahend nii juhtidele kui ka jalakäijatele ning neid kasutavad laialdaselt teedeehitajad, teetööde tegijad ja liiklusohutuse spetsialistid.

Tähiskoonus
Euroopa Liidus reguleerib liikluskoonuste nõudeid Euroopa standard EN 13422 "Road vertical signs - Cones". See standard määratleb liikluskoonuste minimaalsed mõõtmed, värvid, valgusnähtavuse nõuded ja muud omadused, mis tagavad liikluskoonuste ohutu ja efektiivse kasutamise teedel ja tänavatel.

Eestis on liiklusohutuse valdkonda reguleerivaks seaduseks liiklusseadus, mis sätestab nõuded liiklusohutusele ja liiklusmärkidele ning nende kasutamisele määrusega "Liiklusmärkide ja teemärgiste tähendused ja nõuded fooridele". Lisaks on tähiskoonuste kasutamine reguleeritud määrusega "Nõuded ajutisele liikluskorraldusele".

Peamised nõuded liikluskoonustele:

1. Liikluskoonus peab vastama standardile EN 13422 ning olema valmistatud vastupidavast ja elastsest materjalist, näiteks PVC-st.
2. Liikluskoonus peab olema erksavärviline ja hästi nähtav, tavaliselt oranž või kollane.
3. Liikluskoonus peab olema varustatud helkurribadega, et parandada nähtavust öösel või halbades ilmastikuoludes.
4. Liikluskoonus peab olema piisava raskusega, et püsida kindlalt paigal ka tugeva tuule või mööduvate sõidukite korral.
5. Liikluskoonuse tipu kõrgus ei tohi ületada 1,2 meetrit.
6. Liikluskoonus peab olema varustatud helkuriga või ohutuslambiga, kui seda kasutatakse pimedas või hämaras.

Tähiskoonustega liikluse suunamine ehitusobjektil

Viited
------

1. ↑  "EVS-EN 13422:2019". *EVS*. Vaadatud 25. märtsil 2023.
2. ↑  "Liiklusmärkide ja teemärgiste tähendused ning nõuded fooridele–Riigi Teataja". *www.riigiteataja.ee*. Vaadatud 25. märtsil 2023.
3. ↑  "Nõuded ajutisele liikluskorraldusele–Riigi Teataja". *www.riigiteataja.ee*. Vaadatud 25. märtsil 2023.
**Gunnar Maehle** (ka **Gunnar Mähle**; 8. aprill 1916 Kuressaare – 22. september 1984 Fulda) oli saksa-eesti segaperekonnast pärit arst.

Ta lõpetas aastal 1934 Saaremaa Saksa Eraühisgümnaasiumi. Aastatel 1935–1941 õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, kust eksmatrikuleeriti seoses järelrepatrieerumise käigus Eestist Saksamaale lahkumisega. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni "Vironia".

Ta lõpetas Saksamaal ülikooli ja promoveerus, omandades *dr. med.* kraadi. Ta töötas Saksamaal arstina ja hilisemas perioodis meditsiiniala direktorina Fuldas.

*Dr. med.* Gunnar Maehle (ta kasutas Saksamaal sellist nimevormi) suri 22. septembril 1984 Fuldas.

Isiklikku
---------

Ta oli abielus ja tal oli poeg. Tema isa Hermann Theodor Mähle oli Kihelkonna ja Kuressaare Laurentiuse koguduse õpetaja, vanaisa Ludwig Michael Amandus Masing oli Kihelkonna Mihkli koguduse õpetaja, onu Benedict Hugo Detlef Ludwig Masing oli Karksi Peetri koguduse õpetaja.

Kirjandus
---------

* Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk. 534.
**Kaansoo algkool** oli algkool Pärnu maakonnas Vändra vallas Kaansoo külas.

Ajalugu
-------

Kaansoos hakati kultuuri- ja hariduselu edendama 1880.–1890. aastatel. 1889. aastal asutati Kaansoo külas kaks kooli: üks veneusulistele ja teine luteriusulistele lastele. Tollase Vastemõisa valla koolid liideti 1920. aastal Kaansoo algkooliks. Õppetöö jätkus esialgu siiski kahes majas: 1. ja 2. klass vene algkooli majas, 3. ja 4. luteriusuliste koolis. 1922. aastaks kasvas kool kolmeklassilisest kuueklassiliseks. 1930. aastal ehitati Navesti jõe ääres asuv luteri koolimaja ümber ja sinna koondati kogu Kaansoo algkool. Sinna viidi ka raamatukogu.

Parimatel aegadel oli Kaansoo kool 8-klassiline 120 õpilasega õppeasutus, kuid 1970. aastal muudeti see uuesti 3-klassiliseks algkooliks. 1972. aastal kool suleti. 1992. aastal avati kool uuesti 4-klassilisena. 2000. aastal suleti kool laste vähesuse tõttu uuesti.

Viited
------

1. 1 2  Martin Kaasik, 2001. Eesti koolid 2000. AS Inreko Press. Lk 298
2. 1 2  Joon, Silja. Kaansoo peab kokkutulekut. Postimees, 28. juuli 2010.
**Rēzekne piirkond** on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Lätis.

Piirkond moodustati 2021. aastal, kui endised Rēzekne ja Viļāni piirkonnad ühiseks omavalitsuseks ühendati. Uue Rēzekne piirkonna pindala on 2809 km². Tekkinud uus omavalitsus vastab pindalalt üldiselt endisele Rēzekne rajoonile, kui välja arvata Nautrēni vald, mis läks Ludza rajoonist aastal 2009 Rēzekne piirkonna koosseisu. Piirkonna halduskeskuseks on Rēzekne linn, mis aga piirkonna koosseisu ei kuulu.

Haldusjaotus
------------

Piirkond jaguneb parema haldamise nimel viieks allüksuseks.

Viļāni allüksus koosneb Dekšārese, Sokolki ja Viļāni vallast ning Viļāni linnast. Sisuliselt vastab see endisele Viļāni piirkonnale.

Dricāni allüksus koosneb Dricāni, Gaigalava, Kantinieki, Nagļi, Ozolmuiža, Rikava, Sakstagalsi ja Stružāni vallast.

Nautrēni allüksus koosneb Audriņi, Bērzgale, Ilzeskalnsi, Lendži, Nautrēni ja Vērēmi vallast.

Kaunata allüksus koosneb Čornaja, Griškāni, Kaunata, Mākoņkalnsi ja Stoļerova vallast.

Malta allüksus koosneb Feimaņi, Lūznava, Malta, Ozolaine, Puša ja Silmala vallast.

Viited
------

1. ↑  «Pašvaldības apraksts un struktūra» Rēzeknes Novads

Välislingid
-----------

* Rēzekne piirkonna koduleht


| * v
* r
Läti 1. järgu haldusüksused |
| --- |
| Vabariigilinnad | 

* Daugavpils
* Jelgava
* Jūrmala
* Liepāja
* Rēzekne
* Riia
* Ventspils

 |
| Piirkonnad | 

* Ādaži
* Aizkraukle
* Alūksne
* Augšdaugava
* Balvi
* Bauska
* Cēsis
* Dobele
* Gulbene
* Jēkabpils
* Jelgava
* Ķekava
* Krāslava
* Kuldīga
* Limbaži
* Līvāni
* Ludza
* Lõuna-Kuramaa
* Madona
* Mārupe
* Ogre
* Olaine
* Preiļi
* Rēzekne
* Ropaži
* Salaspils
* Saldus
* Saulkrasti
* Sigulda
* Smiltene
* Talsi
* Tukums
* Valka
* Valmiera
* Varakļāni
* Ventspils

 |
**Kaamera** on fototehniline aparaat, mis võimaldab andmekandjal saada üksikpilte või/ja liikuvaid pilte (järjestikuste piltide ehk kaadritena). Andmekandjaks on pikka aega olnud filmilint, seejärel ka magnetlint ning laserplaat, praegusajal peamiselt välkmälukiip (mälupulgas, mälukaardis, SSD-kõvakettas). 

*Camera obscura* skeem
Kaamera nimetus tuleb ladina keele sõnadest *camera obscura* ’pimekamber’; nii nimetati pimedat ruumi, mille seinas oleva väikese ava kaudu tekkis vastasseinal ümberpööratud kujutis ava ees olevatest esemetest või maastikust. Seesugusest pimekambrist on kirjeldusi juba alates 10. sajandist.  Tänapäeval paikneb pimekamber kõige sagedamini digikaameras ja nutitelefonis: kambri avas on väike objektiiv ja tagaseinas pildisensor.

Kaamerate liigid:

* fotokaamera ehk fotoaparaat (tänapäeval digikaamera);
* videokaamera;
* filmikaamera (professionaalne videokaamera);
* televisioonikaamera (kasutamiseks televisioonis).

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kaamera** |

* *Camera obscura*

Viited
------

1. ↑  Camera obscura -- ENE, 1. kd. 1985, lk 678
Kaagjärve-Alamõisa vabrikuhoone on osa Eesti suurimast mõisa juurde kuulunud tööstuskompleksist
**Kaagjärve mõis** (saksa keeles *Kawershof*) oli rüütlimõis Karula kihelkonnas Võrumaal. Nüüdisajal jääb mõis Valga maakonda Valga valda.

Ajalugu
-------

Mõisat mainiti esimest korda 1541 ja tollal olid mõisa omanikud Kawerid. Nende järgi sai mõis ka nime. 

1801–1919 olid Kaagjärve ja Karula mõisa omanikud ühised: algul Brüggenid ja hiljem Groted.

Mõisa ühekorruseline uusrenessanss-stiilis peahoone ehitati 19. sajandi II poolel. Peahoones tegutses aastatel 1924-2007 Kaagjärve Lasteaed-Algkool.

Mõisast 2,5 km lääne pool Kaagjärve oja äärde rajati 1880. aastatel tööstuskompleks, mis on eesti keels tuntud kui Mäemõis, saksa keeles aga kui *Kawershof Fabrik* ja *Grotenhof*. Pärast Kaagjärve-Mäemõisa tööstuskompleksi rajamist hakati ajaloolist Kaagjärve mõisasüdant nimetama tihti ka **Alamõisaks**.

Eesti NSV ajal tegutses mõisahoonetes, 1977–1983 Kaagjärve eriinternaatkool.

Vaata ka
--------

* Eesti mõisate loend
* Uusrenessanss

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Kaagjärve mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 23.12.2015)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kaagjärve mõis** |

* Kaagjärve mõis Eesti mõisaportaalis

Karula kihelkond

**Kirik**: Lüllemäe  

**Mõisad**: Karula kirikumõis | Kaagjärve mõis | Kaagjärve-Mäemõisa | Karula mõis | Pikkjärve mõis | Rebasemõisa mõis
**Vaeküla Põllumajanduse Mehhaniseerimise Tehnikum** oli aastatel 1944–1959 keskeriharidust andnud õppeasutus Eesti NSV-s. Tehnikum tegutses Vaeküla mõisa hoonetes. Aastal 1955 valmis neljakorruseline koolihoone mõisasüdame kõrvale (pärast tehnikumi oli seal Vaeküla Kool). Tehnikum liideti 1959. aastal Tihemetsa Metsatehnilise Tehnikumiga, mis sai nimeks Tihemetsa Põllu- ja Metsamajanduse Tehnikum; põllumajanduse mehhaniseerimise eriala õpetamine jätkus seal.

Õppetöö korraldus ja õppeained
------------------------------

Tehnikumis õpiti neli aastat. Tehnikum andis kesk- ja erihariduse. Nelja aasta kestel õpiti keskkooli üldharidusaineid (matemaatika, füüsika, keemia, eesti ja vene keel jm), üldtehnilisi aineid (teoreetiline mehaanika, tugevusõpetus, elektrotehnika jm), erialaaineid (metallide tehnoloogia, maaviljelus, autod-traktorid, põllutöömasinad, masinate remont jm). Tehnikumi alluvuses oli ka põllumajanduslik tootmisüksus, mida kasutati tehnikumi õpilaste praktikabaasina õppetöö ajal. Õpilaste välipraktikad toimusid kolhoosides, sovhoosides ja masina-traktorijaamades.

Tehnikumi lõpetanute rakendamine
--------------------------------

Vaeküla tehnikumi lõpetanud said keskhariduse ja tehnik-mehaaniku kutse põllumajanduse mehhaniseerimise erialal. Lõpetanud suunati kolhoosidesse, sovhoosidesse ja masina-traktorijaamadesse. Seal töötasid tehnik-mehaanikud peamiselt remonditöökoja meistritena või töökoja juhatajatena. Praktilise kogemuse järel võisid edukamad tehnikud saada ka majandi peainseneriks. Remonditöökojas hooldati ja renoveeriti põllutöömasinaid, autosid ja traktoreid. Sel ajal tuli kulunud või purunenud masinaosi tihti kohapeal taastada või valmistada uusi. Tagavaraosi ja -sõlmi ei õnnestunud alati saada. Seega vajati põllumajanduses palju tööjõudu masinate ja traktorite hooldamisel. Nii oli Vaeküla tehnikumi õpilaste vastuvõtt mõnel aasta üle saja õpilase. Väljalangevus oli väike, seega ka lõpetanuid oli palju.

Viited
------

* Vaeküla mõis

Kirjandus
---------

* Vaeküla, Eesti entsüklopeedia, 10. kd, Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1998. lk. 129.

Välislingid
-----------

* Põllumajanduse mehhaniseerimine keskendatud juhtimisele Eesti Sõna nr 55, 9. märts 1943.
**Riigi Tööstusõpilaste Kool** oli Tallinnas tegutsenud kutseõppeasutus.

Riigi Tööstusõpilaste Kool avati 1924. aastal, kool tegutses Riigi Tööstuskooli juures. 

Kooli võeti vastu 6-klassilise algkooli kohustuse täitnud õpilasi. Õppetöö vältas 3 aastat ning toimus õhtuti kolmel või neljal päeval nädalas. Päevasel ajal omandasid kooli õpilased praktilisi kutseoskusi õppelepingu alusel mõnes tööstuslikus käitises või vastava ala meistri töökojas. Kooli lõpetamisel sooritati õppinud töölise kutseeksam.

Riigi Tööstusõpilaste Kool pakkus võimalust õppida õhtuses vahetuses neile, kes ei saanud õppida täisajaliselt Riigi Tööstuskoolis. Mõlemad õppeasutused tegutsesid Tallinnas, Tehnika tänav 18 hoonetes. Aastatel 1924–1940 oli mõlema õppeasutuse direktor Theodor Ussisoo.

Aastatel 1941–1942 Tallinna I Poeglaste Ametikooli osaajaline haru, 1942–1944 Tallinna 1. Tööstusõpilastekool. 1944. aastal kool suleti.

Viited
------

1. ↑  Theodor Ussisoo (koostaja). Riigi Tööstuskooli tegevuse aruanne 1937–1938. Tallinn, 1938. Lk. 64–71
Kehtna mõisa peahoone
Kehtna mõisa peahoone tagant
**Kehtna mõis** (saksa keeles *Kechtel*) oli rüütlimõis Harjumaal Rapla kihelkonnas, tänapäeval jäävad kunagise mõisa maad Kehtna valla territooriumile Rapla maakonnas.

Ajalugu
-------

Kehtna mõisa valitsejamaja
Kehtna mõisa on esmamainitud 1470. aastal, mil see kuulus Vietinghoffide suguvõsale.
Sajandite jooksul oli mõisal palju omanikke, kuni 1777. aastal omandasid mõisa jälle Vietinghoffid, kelle ajal rajati ka uhke mõisahoone.

1824. omandasid mõisa Benckendorffid ja 1874 Lilienfeldid, kes lasid varaklassitsistliku peahoone uusrenessanss-stiilis ümber ehitada.

1905. aasta ülestõusu ajal põletati Kehtna mõisa härrastemaja, mis peatselt taastati.

Viimaseks võõrandamiseelseks omanikuks oli Helmuth von Lilienfeld.

Pärast võõrandamist asus mõisas kodumajanduskool ja seejärel Kehtna sovhoostehnikum.

1997. aastast on mõisa peahoone eravalduses ning seda on tugevasti restaureeritud.

Mõisahoone
----------

Varaklassitsistlikus stiilis peahoone ehitati 1790. aastatel.

19. sajandi lõpul ehitati mõisahoone ümber uusrenessanss-stiilis.

1905. aasta mahapõletamisele järgnenud taastamise käigus sai hoone praeguse uusbarokse ilme. Hoonele lisati mansardkorrus ja kõrge murdkelpkatus, peasissekäik viidi lääneküljele jne. Uusklassitsistlik ja uusrokokoolik sisekujundus on säilinud. Uksed on kaunistatud karniisidega, tammepuust paraadtrepp viib teisele korrusele, kus asuvad ampiirsaal, barokksaal ja jahisaal.

Tähelepanuväärne on mõisat ümbritsev ligi 5 ha suurune park.

* Peahoone tagant vaadePeahoone tagant vaade
* Peahoone fuajeePeahoone fuajee
* MeiereiMeierei
* ValitsejamajaValitsejamaja
* LautLaut
* HärjatallHärjatall
* Tall-tõllakuurTall-tõllakuur
* SepikodaSepikoda
* VankrikuurVankrikuur
* Ait-kuivatiAit-kuivati
* ParkPark
* KaalurehiKaalurehi
* JääkelderJääkelder
* TeenijatemajaTeenijatemaja

Välislingid
-----------

* Kehtna mõisast Eesti mõisaportaalis
* Kehtna mõis (Mõisate ülevaated) – Muinsuskaitseameti digitaalarhiiv
* Eesti Ajalooarhiivi kinnistute register: Kehtna mõis (Rapla khk)
* Kehtna mõis veebiportaalis eestigiid.ee
* pildialbum – Kehtna mõisa sisevaated 2012. aasta suvel
* Kehtna mõisa lugu Mõisablogis


Rapla kihelkond

**Kirik**: Rapla  

**Mõisad**: Alu mõis | Hagudi mõis | Hertu mõis | Järvakandi mõis | Kabala mõis | Keava mõis | Kehtna mõis | Kodila mõis | Kuusiku mõis | Lellapere mõis | Ohekatku mõis | Ohukotsu mõis | Pühatu mõis | Raikküla mõis | Rapla kirikumõis | Rapla mõis | Reihenau mõis | Riidaku mõis | Sikeldi mõis | Vahakõnnu mõis | Valtu mõis
Härgmäe kirik
Härgmäe kihelkonna mõisad 1904. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Walkschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904)
Härgmäe kihelkond Ludwig August Mellini "Liivimaa atlases" (1793)
**Härgmäe kihelkond** ehk **Ērģeme kihelkond** (saksa keeles *Kirchspiel Ermes*, ka *Ermis*, läti keeles *Ērģemes draudzes novads*) oli haldusüksus Rootsi-aegsel Pärnumaal ning Liivimaa kubermangu Riia kreisis ja aastast 1783 Valga kreisis.

Ajalugu
-------

Kihelkonna kohta on teateid 1513. aastast, mil see oli tuntud Omuļi kihelkonna nime all. Kihelkonnavaimulikku on esmamainitud 1568. aastal.

Algselt ei asunud kihelkonnakirik Härgmäe ordulinnuse juures, kiriku funktsioone täitis Vana-Kaarküla mõisa juures asuv kabel. Mõisa juures ei olnud kihelkonnal aga maad ega õpetaja eluruume. Seoses uue kiriku rajamisega otsustas kirikukomisjon aastal 1679, et jumalateenistusi peetakse vanas kohas igal kolmandal pühapäeval edasi, ent see korraldus peatati aastal 1779. Veckārķi mõisas jätkusid jumalateenistused seejärel igal neljandal pühapäeval.

Tänapäeval on kihelkonna aladele rajatud Kārķi kirik, mille juures tegutseb iseseisev kogudus.

Härgmäe kihelkonna mõisad
-------------------------

* Annas, ka Jaunāmuiža (*Ermes-Neuhof*, varem *Niehoff* ja *Peddeln-Neuhof*) rüütlimõis
* Hoomuli ehk Omuļi (*Homeln*) rüütlimõis
* Härgmäe ehk Ērģeme (*Pastorat Ermes*) kirikumõis
* Härgmäe ehk Ērģeme (*Ermes*) rüütlimõis
* Kogenbergi ehk Brenti (*Kokenberg*, varem *Kimpen* ja *Ermeshof*) rüütlimõis
* Kureli ehk Kureļi (*Kyrre*) endine mõis
* Pedeli ehk Pedele (*Peddeln*) rüütlimõis
* Turna (*Turneshof*) rüütlimõis
* Uue-Kaarküla ehk Jaunkārķi (*Neu-Karkell*) rüütlimõis
* Vana-Kaarküla, ka Kaarküla ehk Veckārķi (*Alt-Karkell*) rüütlimõis
* Viigandi ehk Vīganti (*Wiegandshof*) rüütlimõis

Viited
------

1. ↑  Baltisches historisches Ortslexikon. Teil II. Lettland (Südlivland und Kurland). − Quellen und Studien zur baltischen Geschichte. Köln - Wien: Böhlau Verlag, 1990, lk 155.
2. ↑  Materialen zur Kirchengechichte, E. H. von Busch, lk. 548

Kirjandus
---------

* Büsching, Anton Friedrich. *Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765*. Halle: Johann Jacob Curt, 1773. Lk 383 .
* Hagemeister, Heinrich von. *Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands*. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen, 1836. Lk 288-292 .
* Hupel, August Wilhelm. *Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland*. Dritter und letzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch, 1782. Lk 132-138 .
* Richter, Adolf. *Baltische Verkehrs- und Adressbücher*. Bd I. Livland. Riga, 1909.


Valga kreis

**Kreisilinn**: Valga  

**Kihelkonnad**: Alamõisa kihelkond  | Aluliina kihelkond  | Apekalnsi kihelkond  | Aumeistri kihelkond  | Ēvele kihelkond  | Gulbene kihelkond  | Härgmäe kihelkond  | Koivaliina kihelkond  | Luke kihelkond  | Palsmane kihelkond  | Smiltene kihelkond  | Zeltiņi kihelkond  | Tirza kihelkond  | Trikāta kihelkond  | Valga kihelkond  | Velēna kihelkond
Juri Mann (2008)
**Juri Mann** (vene Юрий Владимирович Манн; 9. juuni 1929 Moskva – 4. veebruar 2022 Moskva) oli vene kirjandusteadlane, 19. sajandi vene kirjanduse spetsialist.

Juri Mann lõpetas M. V. Lomonossovi nimelise Moskva Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna 1952. aastal. 1956–1961 oli ta ajakirja Sovetskaja literatura kriitikaosakonna juhataja. 1964. aastal kaitses ta kandidaadikraadi dissertatsiooniga "Творческий метод Белинского" ("Belinski loominguline meetod"). Filoloogiateduste doktorikraadi sai ta 1973. aastal dissertatsiooniga "Реализм Гоголя и проблемы гротеска" ("Gogoli realism ja groteski probleemid"). 1965–1991 töötas ta Maksim Gorki nimelises Maailmakirjanduse Instituudis. Alates 1991. aastast töötas ta Venemaa Riiklikus Humanitaarülikoolis, kus oli 1997. aastast professor. Juri Mann oli Nikolai Gogoli loomingu spetsialist.

Juri Mann on maetud Leonovo kalmistule.

Viited
------

1. ↑  Великий, скромный, настоящий… Памяти Юрия Манна Троицкий вариант — Наука, 8. veebruar 2022. Vaadatud 11. novembril 2023
2. ↑  Юрий Владимирович Манн (1929-2022) - советский и российский литературовед Biblioclub. Vaadatud 11. novembril 2023
3. ↑  МАНН ЮРИЙ ВЛАДИМИРОВИЧ Большая российская энциклопедия 2004–2017. Vaadatud 11. novembril 2023
**Aita Vaher** (aastani 1986 **Aita Mägi**; sündinud 24. juulil 1963 Tallinnas) on vabakutseline näitleja, draama- ja kõnetehnika õpetaja. 

Ta on lõpetanud 1981. aastal Tallinna 42. Keskkooli ja 1986. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri näitlejana (12. lend). 

2011. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias magistriõppe teatrikunsti ja teatripedagoogika ja 2015. aastal magistriõppe muusika interpretatsiooni alal. 

Ta töötas kutselise näitlejana aastatel 1986–1995 Nukuteatris ja 1995–1996 Von Krahli Teatris. 

1996. aastast on ta vabakutseline näitleja. Lisaks tavalistele draamarollidele on ta laval lustinud klouni, miimi ja hääleimprovisaatorina. 

Üks tema tuntumaid näitlejarolle on olnud Eesti Televisiooni 1990. aasta üheksaosalises telelavastuses "Pätu" (stsenarist Astrid Reinla), kus ta mängis ema.

Ta on viiel aastal osalenud Itaalia tsirkuse töös Sitsiilias, Horvaatias, Hispaanias ja Marokos.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa on akrobaat ja akrobaatikatreener Vello Vaher. Nad abiellusid 1986. aastal.

Paaril on viis last: poeg Vootele Vaher ning tütred Lembi Vaher, Linda Vaher, Endla Vaher ja Lemme Vaher.

Rolle
-----

* 1986 Friedebert Tuglas / Rein Agur "Toome helbed" (Marie)
* 1987 Hans Christian Andersen / Tiiu Aasmäe "Pöial-Liisi" (Pöial-Liisi)
* 1988 Leelo Tungal "Tuhkatriinu" (Tuhkatriinu)
* 1989 Marcelijus Martinaitis "Tuhapart" (Tuhapart)
* 1990 Ansomardi "Jalgsemaa järv" (osaline)
* 1991 Libuše Lopejska / Hanka Krčulova "Kureke ja Hernetont" (kureke Aiko)
* 1992 Juhan Kallak "Jõuluvaimud" (Kerjatüdruk)
* 1993 Esko-Pekka Tiitinen "Metsakuninga kroon" (Jänes)
* 1994 Lewis Carroll / Eero Spriit "Alice imedemaal" (Hiir ja Unihiir)
* 1994 Henno Käo "Sünnipäev esikus" (Roosa kingalusikas)
* 1995 Johann Wolfgang von Goethe / Eero Spriit "Faustike" (Margareta jt)
* 1995 Lewis Carroll / Mart Kampus "Alice peegli taga" (osaline)
* 1995 Franz Kafka / Sven Kuntu "Protsess" (osaline)
* 1995 Kreutzwald / Mart Kampus "Ristitütar" (esitaja)

Viited
------

1. ↑  Telelavastus "Pätu" ERR-i arhiivis[*alaline kõdulink*]. Vaadatud 08.12.2020.
2. ↑  Haldi Normet-Saarna. Intervjuu. Tsirkusedünastia looja Vello Vaher: Olen absoluutne karsklane ja seetõttu suudan olla trikkide jaoks keskendunud Pealinn, 08.12.2023.

Kirjandus
---------

* Eesti teatri biograafiline leksikon. Tallinn 2000.
**Arvo Hallik** (sündinud 4. novembril 1976) on eesti investeerimispankur.

Ta on Superia Corporate Finance'i partner.

Septembris 2018 abiellus Hallik Kaja Kallasega.

Stark Logistics
---------------

Augustis 2023 tuli avalikkuse ette tõsiasi, et Arvo Hallikuga seotud ettevõte Stark Logistics AS korraldas ka Venemaa sissetungi ajal Ukrainasse kaubavedusid Venemaale, mis tekitas avalikkuses diskussiooni, kuna tema peaministrist abikaasa oli eelnevalt äritegevuse Venemaaga hukka mõistnud.

Kui Eesti Päevalehele kirjutatud arvamusloos kasutas psühhiaater ja endine filosoofia õppejõud Valdar Parve selle juhtumi kohta metafoorset sõnamängu, millest võis välja lugeda, nagu oleks Hallik variosanik Kaja Kallase firmas, esitas Arvo Hallik kahjunõude ja sai Parvelt hingeliste üleelamiste hüvituseks 1500 eurot ning vabanduse.

Viited
------

1. ↑  FOTOD | Hõissa! Kaja Kallas ja Arvo Hallik abiellusid, Õhtuleht, 15. september 2018
2. ↑  EPL: Metaprint on sõja ajal müünud Venemaale 17 miljoni dollari eest kaupa, ERR, 24. august 2023
3. ↑  ERR (27. september 2023). "Kallase abikaasa nõudis kriitikult välja 1500 eurot kahjutasu". *ERR*. Vaadatud 28. septembril 2023.
4. ↑  "Krister Paris: uskumatu! Eesti rahva asemel sai moraalset kahju hoopis peaministri abikaasa". *Eesti Päevaleht*. Vaadatud 28. septembril 2023.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib näitlejast ja poliitikust; teiste samanimeliste kohta vaata artiklit Indrek Saar (täpsustus).* |

---

Indrek Saar 2021. aasta Arvamusfestivalil
**Indrek Saar** (sündinud 20. veebruaril 1973 Kuressaares (tollane Kingissepa)) on Eesti näitleja ja poliitik, XIV Riigikogu koosseisu liige.

Ta on olnud ka XI, XII ja XIII Riigikogu koosseisu liige.

9. aprillist 2015 kuni 29. aprillini 2019 oli ta Eesti Vabariigi kultuuriminister (Taavi Rõivase teises ja Jüri Ratase esimeses valitsuses).

Haridus
-------

Indrek Saar on lõpetanud 1991. aastal Kuressaare 2. Keskkooli ning 1996. aastal Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli näitleja erialal (17.lend).

Töö ja tegevus ühingutes
------------------------

1996–2005 oli Indrek Saar Rakvere Teatri direktor, 2005–2006 sihtasutuse Rakvere Teatrimaja juhataja. Aastatel 2004–2005 oli ta Teatri NO99 / Vanalinnastuudio nõunik ja 2006–2007 tegevjuht.

Ta on Eesti Teatriliidu liige, Eesti Etendusasutuste Liidu nõukogu esimees, Rahvusooper Estonia nõukogu liige, Eesti Näitlejate Liidu liige, Lavavõitluse Seltsi liige ning Klubi Wesenberg liige.

Poliitiline tegevus
-------------------

Indrek Saar oli 2002–2007 Rakvere Linnavolikogu aseesimees.

1998. aastast on ta Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige. 
7. märtsil 2009 valiti ta Sotsiaaldemokraatliku Erakonna aseesimeheks ning 9. juunist 2019 kuni 5. veebruarini 2022 oli ta Sotsiaaldemokraatliku Erakonna esimees.

Tunnustus
---------

* 2001 – Aasta kultuuritöötaja
* 2001 – Eesti Kultuurkapitali näitekunsti aastapreemia (koos Üllar Saaremäega; Rakvere Teatri kunstilise taseme tõstmise ja seal hoidmise eest)
* 2005 – Ants Lauteri nimeline auhind
* 2007 – Hispaania Teeneteordeni komandör
* 2008 – Rakvere Kroonimärk
* 2019 – Eesti Olümpiakomitee teenetemärk
* 2023 – Riigivapi III klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Indrek Saar on abielus näitleja Ülle Lichtfeldtiga. 

Tema isa Jüri Saar on olnud Saare maavanem, riigikogu liige ja Kihelkonna vallavanem.

Viited
------

1. ↑  "President annab tänavu 167 riiklikku teenetemärki". *ERR*. 6. veebruar 2023. Vaadatud 6. veebruar 2023.

Välislingid
-----------

* Andres Keil, Teatriteatepulga vahetus: Indrek Saar Joonas Tartu, Postimees, 14. juuni 2006

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Urve Tiidus** | **Eesti kultuuriminister**2015–2019 | Järgnev**Tõnis Lukas** |
**Johan Christopher von Scheiding**, ka Johan Christoff[er] Scheiding (Shedingh), (1634 — 1685) oli Rootsi riigitegelane ja Eestimaa maanõunik. 

Johan Christopher von Scheiding sündis Rootsi aadli, Eestimaa ja Tallinna asehalduri Philipp von Scheidingi (1578–1646) ja Tallinna raehärra, bürgermeistri Hermann Luhri (surnud 1599) tütre Catharina Luhri (surnud 1671) pojana. Sai koos vendade-õdedega 13. augustil 1653 Rootsi vabahärra seisuse.

Abiellus 14. augustil 1664. aastal Stockholmis Margaretha Oxenstiernaga (1644–elas 1693), kes oli Västergötlandi Skaraborgi lääni asehalduri, vabahärra Erik Carlsson Oxenstierna af Eka och Lindö (1616–1662) ja Margareta Bielke af Åkerö (1622–1655) tütar.

Ta oli Eestimaal Keila (*Kegell*) mõisa vabahärra, Jägala (*Jacowall*) ja Rootsis Arboga (*Arbogehoff*) mõisa pärushärra. Liivi-, Ingeri- ja Karjala kõrgeima kohtuorgani Tartu õuekohtu asepresident, aastatel 1673 kuni 1685 Rootsi asehaldur Tallinnas ja kuningliku Tallinna linnusekohtu president.

Vaata ka
--------

* Eestimaa kuberneride loend
* Scheiding

Viited
------

1. ↑   "(1754) Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ... lk. 237".
2. ↑   "(1754) Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ... lk. 103".
3. ↑  "Oxenstierna Family Website: Johan Christoffer von Scheiding (1634 - 1685)".[*alaline kõdulink*]

Välislingid
-----------

* Johan Christopher von Scheidingi korraldused Eesti Ajalooarhiivi fondides
* Stackelberg, Otto Magnus von, Scheidingid Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust, 1930, lk.483-484 lk.89

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Bengt Klasson Horn** | **Tallinna asehaldur**1673– 1685 | Järgnev**Adolf Tungel** |
Seidla mõisa peahoone
Seidla mõisa tuuleveski
**Seidla mõis** (saksa keeles *Seydell*) oli rüütlimõis Järva-Madise kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Järva valda Järva maakonnas.

Seidla mõisa keskus asus Seidla külas.

Ajalugu
-------

Seidla mõisa on esmamainitud 1639. aastal.

Mõis kuulus pikka aega Mohrenschildtide suguvõsale ja hiljem Vietinghoffidele. 20. augustil 1837 päris oma kasuema Charlotte von Mohrenschildti (sünd von der Pahlen) käest mõisa Pauline von Vietinghoff (sündinud von Mohrenschildt). 11. mail 1868 andis ta mõisa oma pojale Adam Friedrich Magnus von Vietinghoffile. 19. aprillil 1884 ostis mõisa Georg Walter von Schilling. 30. märts 1902 suri parun, kelle tema seaduslikud pärijad olid tema üheksa poega ja üks tütar. 1904 leppisid nad kokku, et Seidla mõis jääb Hans Julius von Schillingile. 

1919. aastal riigistas mõisa Eesti Vabariik.
Riigistatud mõisas alustas 1921. aastal tööd 6-klassine vallakool, mille kooliarst märkis kontrollaktides mitu aastat, et ruumid vajavad tingimata remonti, tuleb teha uued põrandad, endised on muutunud auklikuks, seintel on tapeedid katki. Esines isegi prussakaid ja lutikaid. Teise korruse saali parkettpõrand on nii lagunenud, et võib olla ohtlik. Seidla algkooli viimane direktor (1957–1973) oli Helge Õunapuu (Maarend). Kolhoosiaja lõpuaastatel ehitas kohalik kolhoos Kaardiväelane üles aida ning pani härrastemajale uue leedu kivist katuse. 

25. juulil 1996 ostis Albu vallalt mõisa pereettevõte Tsunftijänes, mille juhataja on Mati Raal. Korrastatud on mõisa parki, mõis on konserveeritud ning igal suvel peetakse Seidla mõisa juures vanavaralaata "Kila-Kola".

Mõisakompleks
-------------

1760.–1780. aastatel rajati kahekorruseline hilisbarokne mõisahoone.

Härrastemaja ees paiknenud väljakut ääristasid kaaristuga ait ja tall-tõllakuur. Abihoonetest on säilinud ait, tallist on järel vaid müüriosi. 
Mõisas korraldatakse vabaõhuüritusi.
Peahoonest kagus paikneb kunagine viinavabrik ning edelasse jääval künkal on kogu sisustusega säilinud hollandi tüüpi tuuleveski, milline restaureerituna jahvatab 2009. aastast niihästi tuule jõul kui ka elektriajamiga, olles seni ainus töötav hollandi tüüpi tuulik Mandri-Eestis.

Pildid
------

* PeahoonePeahoone
* PeahoonePeahoone
* JääkelderJääkelder
* Pargi piirdemüürPargi piirdemüür
* Mõisa munakiviteeMõisa munakivitee
* AitAit

Vaata ka
--------

* Eesti mõisate loend

Viited
------

1. ↑  Ajalooarhiiv

Välislingid
-----------

* Seidla tuuliku koduleht
* Seidla mõisast Eesti mõisaportaalis
* Unustatud mõis: Seidla mõis ärkab elule tasa ja targu, Järva Teataja, 14. juuni 2007

Järva-Madise kirik
Järva-Madise kihelkond

**Kirik**: Järva-Madise kirik  

**Mõisad**: Ageri mõis | Ahula mõis | Albu mõis | Kaalepi mõis | Kurisoo mõis | Mägise mõis | Orgmetsa mõis | Seidla mõis
**Piiskopi mõis** (saksa keeles *Bischofshof*) oli riigimõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõisa ala Tartu maakonda Tartu linna territooriumile.

Liivimaa ordu ajal kuulus osa mõisast Tartu Katariina kloostrile. Rootsi ajal ühendati osa mõisast Tähtvere mõisaga, teine osa, mida kutsuti Papimõisaks, sai 1634. aastal Tartu soome koguduse kirikuõpetajate lauamõisaks. 

Mõisa juures tegutses 1684. aastal Forseliuse seminar. Hiljem sai mõis Liivimaa kubermangu superintendendi lauamõisaks. 

Tänapäeval on mõisahoone asukohas Forseliuse park.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 22.01.2016)
2. ↑  Alo Särg. *Tartumaa mõisad ja mõisnikud*. Lk 74.

Kirjandus
---------

* Stryk, Leonhard von. *Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands*. Erster Teil. Der estnische District. Dorpat: Druck von C. Mattiesen, 1877. Lk 56 .
* *Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus*. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 443 .

Tartu-Maarja kihelkond

**Kirik**: Tartu Maarja kirik  

**Mõisad**: Haage mõis | Haava mõis | Ilmatsalu mõis | Jaama mõis | Kaarli mõis | Kabina mõis | Karlova mõis | Kavastu mõis | Lemmatsi mõis | Luunja mõis | Maarjamõisa mõis | Maramaa mõis | Piiskopi mõis | Pilka mõis | Põvvatu mõis | Raadi mõis | Ropka mõis | Räni mõis | Sirgu mõis | Taabri mõis | Tammistu mõis | Tordi mõis | Vahi mõis | Vanamõisa mõis | Vasula mõis | Veibri mõis | Vesneri mõis | Vorbuse mõis | Ülenurme mõis
Krister Horn
Vabahärra **Krister Klasson Horn af Åminne** (ka **Christer Claesson Horn**) (13. november 1622 Vikhus, Uppland – 26. mai 1692 Vikhus) oli Rootsi riigitegelane ja sõjaväelane. 

Krister Klasson Horn af Åminne oli Riia kuberner 1654–1657, Ingerimaa ja Käkisalmi lääni kindralkuberner 1657–1659, riiginõunik (1660), Svea õuekohtu assessor (1661), Karjala laaman (1669), feldmarssal (1672), Värmlandi laaman 1674 ja Liivimaa kindralkuberner 1674–1686.

1678 ostis ta 3000 taalri eest Liivimaa Mazsalaca kihelkonnas (*Kirchspiel Salisburg*) asunud Mazsalaca ehk Väike-Salatsi (*Salisburg*) mõisa.

Perekond
--------

Krister Horni vanemad olid riiginõunik ja Åminne vabahärra Klas Kristersson Horn (1587–1651) ja Sigrid Oxenstierna (1590–1644), kelle vend Bengt Oxenstierna (1591–1643) ja poolvend Gabriel Oxenstierna (1586–1656) olid kõrgetel ametikohtadel Eesti, Liivi- ja Ingerimaal. Tema vend Bengt Horn oli Eestimaa kuberner 1656–1674, vanaisa Krister Klasson Horn (1554–1612) Rootsi saadik Täyssinä rahu sõlmimisel ja vanavanaisa Klas Kristersson Horn (1518–1566) Viiburi asehaldur ja admiral, kes sai 1561 aastal Åminne ehk Joensuu mõisa vabahärra tiitli.

Krister Horn abiellus 1654. aastal vabapreili Görvel Sparrega (1632 Tartu – 1659 Tallinna linnus), kes oli Tartu õuekohtu presidendi ja Aru mõisniku Per Sparre (1592–1647) ja Elsa Arvidsdotter Posse (1599–1633) tütar, Rootsi maamarssali ja diplomaadi Per Persson Sparre (1633–1669) õde.

Seejärel abiellus ta 1662. aastal Wrangel af Lindebergi vabapreili Anna Elisabetiga (1640–1687), kes oli kindralmajori ja riiginõuniku Johan Mauritz Wrangeli (1616–1665) ja Anna Bååti (surn.1646) tütar, Liivimaa kindralkuberneri Herman Wrangeli (1587–1643) pojatütar.

Tal olid pojad:

* Klas Kristersson Horn (surn.1676)
* Bengt Kristersson Horn (surn.1708)

Vaata ka
--------

* Liivimaa kuberneride loend

Viited
------

1. ↑  Heinrich von Hagemeister: Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands...1, 1836, lk.134
2. ↑   "(1754) Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ... lk. 61-62".

Välislingid
-----------

* Christer Horni korraldused Eesti Ajalooarhiivi fondides
* Krister Horn Nordisk familjebok (rootsi keeles)
* Krister Horn Svenskt biografiskt handlexikonis (rootsi keeles)
* Sugupuu

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**?** | **Riia kuberner**1654–1657 | Järgnev**Simon Grundel-Helmfelt** |
| Eelnev**Gustaf Evertsson Horn af Marienborg** | **Ingerimaa ja Käkisalmi kindralkuberner**1657–1659 | Järgnev**Simon Grundel-Helmfelt** |
| Eelnev**Krahv Claes Tott** | **Liivimaa kindralkuberner**1674–1686 | Järgnev**Jacob Johann Hastfer** |
**Ternei rajoon** on 2. järgu haldusüksus Venemaa Kaug-Ida föderaalringkonnas Primorje krais.

Pindalalt on rajoon Primorje krai suurim rajoon, kuid elanike arvult üks väiksemaid.

Rajooni põlisrahvas on udehed.

Loodus
------

### Geograafiline asend

Ternei rajoon asub Primorje krai põhjaosas Jaapani mere ääres. Ulatus põhjast lõunasse on 467 km. Piirneb põhjas Habarovski kraiga.

### Reljeef

Rajooni reljeef on mägine.

### Veestik

Suuremad jõed on Samarga ja Jedinka.

### Kliima

Kliimat mõjutab Primorje hoovus. Rajoonis on pehmed talved, kuid jahedad suved.

Rajoonis asub suurem osa Sihhote-Alini kaitsealast.

Haldusjaotus
------------

Rajoonis on 10 kohalikku omavalitsust, neist 3 linnalist.

Asustus
-------

2010. aasta rahvaloenduse andmeil oli rahvaarv 12 483. Suurem osa asustusest on koondunud Jaapani mere äärde.
Rajoonis on 3 alevit: Ternei, Plastun ja Svetlaja. Neis elab 79% rajooni elanikest.

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.

Välislingid
-----------

* Rajooni administratsiooni koduleht
**Čechy** (eesti keeles on kasutatud ka nime *Tšehhia*; tšehhi keeles *Čechy* [ˈtʃɛxɪ]) on Tšehhi Vabariigi läänepoolseim ajalooline piirkond, kaks kolmandikku riigi pindalast. 

KNAB peab *Tšehhia* asemel õigeks ka nimekujusid *Tšehhi* ja *Tšehhimaa*, mis märgivad ka Tšehhi Vabariiki. Ajaloolises kontekstis võib eesti keeles kasutada ka nime **Böömimaa** (ladina *Bohemia*, saksa *Böhmen*).

Nimi
----

Nimi pärineb Vltava vasakkaldal elanud tšehhide hõimu nimest. Neid valitsenud vürstid (Přemysliidide dünastia; tšehhi keeles *Přemyslovci*) liitsid oma võimu alla ka ümberkaudsed slaavi hõimud.

Ladinakeelne nimi pärineb enne slaavlasi (viimasel neljal sajandil eKr) Čechys elanud keltide hõimu (boilased) nimest.

Čechy nimi on:

* poola keeles *Bohemia* [boh'emja]
* ladina keeles *Bohemia* [boh'eemia], *Boiohaemum* [boioh'äämum]
* saksa keeles *Böhmen* [böömen]
* korea keeles 보헤미아 [bohemia]
* inglise keeles *Bohemia* [bõuh'iimia]
* prantsuse keeles *la Bohême* [la bo'em]
* vene keeles Богемия või Чехия (*Tšehhija*)
* ungari keeles *Cseh* [tšäh]

Vaata ka
--------

* Morava
* Määri ehk Morava markkrahvkond (1182–1918)
* Tšehhi Sileesia
* Böömimaa valitsejate loend
* Böömi ehk Tšehhi hertsogkond (870–1198)
* Tšehhi kuningriik (1198–1918)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Čechy** |
**Julius Leo Immanuel Girgensohn** (21. september (9. september vkj) 1836 Tartu – 24. detsember (11. detsember vkj) 1911 Karksi) oli Eesti vaimulik.

Aastatel 1848–1856 õppis ta Tartus gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1857–1861. Seejärel töötas ta koduõpetajana parun von Sieversi juures Heimtali mõisas ja von Middendorffi juures Hellenurme mõisas. Prooviaastal oli ta aastal 1865 Põltsamaa Niguliste koguduses Carl Peter Ludwig Maurachi juures. Aastal 1866 töötas ta õpetajana Gustav Max Schmidti erakoolis Viljandis. Ordineeriti 30. augustil/11. septembril 1866 Kuressaares õpetajaks.

Oli aastatel 1866–1875 (introdutseeriti 21. septembril/3. oktoobril 1866) Kaarma Peeter-Pauli koguduse õpetaja. Oli Kaarma õpetajate seminari algatajate seas, oli ka seminari esimene direktor. Aastatel 1875–1876 oli õpetajaks Tartus gümnaasiumis ja Marie Muyscheli tütarlastekoolis. Aastatel 1877–1911 oli ta (introdutseeriti 23. jaanuaril/4. veebruaril 1877) Karksi Peetri koguduse õpetaja, olles aastatel 1880–1884 Pärnu maakonna vaimulik koolirevident ja aastatel 1884–1908 Pärnu praostkonna praost. Ta oli ka aastatel 1891–1892 kuueks kuuks ja aastatel 1893–1894 neljaks kuuks pastoriametist kõrvaldatud (suspendeeritud), kuna viis läbi kiriklikke talitusi rekonvertiitidele(õigeusus pettunutele).

Girgensohni teeneid hariduse vallas on raske üle hinnata. Peale Kaarma õpetajate seminari asutamise ehitati tema juhtimisel ka Eikla, Randvere, Muratsi ja Helme koolimajad.

Girgenson suri aastal 1911 ja ta maeti Karksi-Nuiasse, Papi kalmistule.

Isiklikku
---------

Tema isa Christoph Reinhold Girgensohn oli Jaunpiebalga koguduse õpetaja, tema onu Otto Christoph Heinrich Girgensohn oli Tallinna Oleviste koguduse õpetaja, teine onu Georg Michael Ernst Girgensohn oli Straupe, Augstroze ja Gulbene koguduste õpetaja, onupoeg Heinrich Otto Reinhold Girgensohn oli Pärnu Nikolai koguduse õpetaja ja Liivimaa kindralsuperintendent. Tema poeg Karl Gustav Girgensohn oli Tartu Ülikooli usuteaduskonna professor ja Tartu religioonipsühholoogia koolkonna rajaja, teine poeg Erich Girgenson oli arst. Tema äi Johann Reinhold Hunnius oli Karja Katariina koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977

Välislingid
-----------

* Julius Leo Immanuel GIRGENSOHN (Kaarmal 1866 - 1875)
* Julius Leo Immanuel Girgensohn Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
**Aleksandr** **Iljitš** **Uljanov** (vene Александр Ильич Ульянов; 13. aprill (vana kalendri järgi 1. aprill) 1866 Nižni Novgorod – 20. mai (vana kalendri järgi 8. mai) 1887 Schlüsselburg) oli Vene revolutsionäär ja terrorist. Ta oli Vladimir Lenini vanem vend.

Aleksandr Uljanov oli väga hea õpilane, lõpetas Simbirski gümnaasiumi kuldmedaliga ning läks õppima Peterburi ülikooli bioloogiat. Ta oli juba 16-aastaselt pettunud tsaarirežiimis ning õigeusus ja ajapikku ta vaated üha radikaliseerusid. 1886 suri ta isa Ilja Uljanov, kes oli olnud reformimeelse tsaari Aleksander II veendunud toetaja. 

Aleksandr Uljanov tahtis aga saavutada kiireid muutusi ning arvas, et parim tee selleks oleks tsaari tapmine ning võimu üleminek talupoegade eest seisvate agraarsotsialistide ehk narodnikute kätte. Narodnikud olid 1881 tapnud Aleksander II ja nüüd soovis Aleksandr koos oma mõttekaaslastega tappa ka tema järglase ja poja Aleksander III. Atentaadi päevaks valiti 1. märts (uue kalendri järgi 13. märts) 1887, sest just sel päeval 6 aastat tagasi oli sooritatud atentaat eelmisele tsaarile. 

Kuid ohranka sai sellest teada ning Aleksandr ja ta võitluskaaslased arreteeriti samal päeval. Nad mõisteti kohtuotsusega surma ning Aleksandr hukati poomise läbi.
Nebraska osariigi kapitoolium
**Lincoln** on linn Ameerika Ühendriikides, Nebraska osariigi pealinn ja Lancasteri maakonna halduskeskus.

Elanike arv oli 2020. aasta rahvaloenduse kohaselt 291 082. See on Omaha järel rahvaarvult osariigis teisel kohal. 2020. aastal moodustasid 78,7% linna elanikkonnast valged, 4,7% afroameeriklased, 4,7% aasialased ja 0,9% põlisameeriklased. Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 7%.

Lincoln asutati 1856. aastal Lancasteri nime all, pealinna staatuse sai see 1867. aastal, kui Nebraska USA osariigiks sai. Praeguse nime sai Lincoln 29. juulil 1869. Linn sai nime Abraham Lincolni järgi. Linnaõigused sai Lincoln 1. aprillil 1869.

Lincoln on Nebraska kaguosa majanduslik ja kultuuriline keskus.

Lincolnis asub Bertram Goodhue projekteeritud Nebraska osariigi kapitoolium. See on valminud 1932. aastal ning on teine kõige kõrgem osariigi kapitooliumi hoone riigis (122 m).

Linna suurimad tööandjad on valitsus- ja haridusasutused. Lincolnis tegutsevad 1869. aastal asutatud Nebraska-Lincolni Ülikool ja 1887. aastal asutatud eraõiguslik metodistlik Nebraska Wesleyani Ülikool.

1970. aastal kuulutas Ameerika Ühendriikide Riigidepartemang Lincolni põgenikusõbralikuks linnaks. Seejärel on linna asunud põgenikke Vietnamist, Birmast, Sudaanist, Iraagist, Afganistanist ja Lähis-Idast.

Lincoln

Viited
------

1. ↑  2020 United States Census, vaadatud 6.12.2021.
2. ↑  2020 United States Census, vaadatud 6.12.2021.
3. ↑  2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.
4. ↑  Burleigh, Nina (10. oktoober 2010). "We've Found Peace in This Land". *Parade* (Parade Digital ed.). Athlon Media Group. Vaadatud 17. oktoobril 2015.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Lincoln (Nebraska)** |

* Linna koduleht
**Vello Järvesalu** (2. märts 1953 Tali – 7. juuli 2019 Pärnu) on Eesti ökonomist ja poliitik.

Haridus
-------

Järvesalu õppis Eesti Põllumajanduse Akadeemias ökonomistiks.

Töökäik
-------

1988. aastast töötas ta trükikoja Pärnutrükk direktorina, hiljem oli AS Trükk juhatuse esimees.

Poliitiline tegevus
-------------------

Alates 1989. aastast Pärnu linnavolikogusse kuulunud Vello Järvesalu valiti 1996. aasta valimiste järel Pärnu linnapeaks. Tema valitsusajal ehitati Tartu Ülikooli Pärnu Kolledži hoone ja jalakäijate sild üle Sauga jõe. Alustati uue raamatukogu ehitamist Vallikääru kõrvale, kutsuti ellu David Oistrahhi festival.

Ettenähtud ametiaja lõppemiseni 1999. aastal linnapea ametipostil olnud Vello Järvesalu töötas hiljem ettevõtluses ning oli valitud Pärnu linnavolikogu liikmeks.

Surm
----

Järvesalu suri 66-aastaselt 24. juulil 2019. Ta on maetud Pärnu Alevi kalmistule.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. jaanuar 2004. Vaadatud 4. jaanuaril 2004.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Suri endine Pärnu linnapea Vello Järvesalu
3. ↑  Pärnu Alevi kalmistu, Plokk 5, 27, 48, 7-kohaline kirstuplats
vaade sadamale
**Ven** (vanas kirjaviisis *Hven*, *Hveen*) on väike Rootsile kuuluv saar Sundi keskosas, Skånest (Rootsi) lääne pool ja Sjællandist (Taani) ida pool, Skånele pisut lähemal.

Saare pikkus on 4,5 km, laius umbes 2,4 km.

Saare lõunaosas on Backafall.

Püsielanike arv on 360. Nad töötavad põhiliselt turismi alal. 

Hveni saare kaart. Vaselõige Willem Janszoon Blaeu raamatust "Atlas Maior" (1663. Blaeu tegi selle kaardi 1594. ja 1596. aasta vahel Brahe juures õppides. Keskel on näha Uraniborg ning allpool (lõuna pool) tiigid, mis Brahe rajas vee kogumiseks ning paberivabriku ja teiste väikeste vabrikute käitamiseks.
Tycho Brahe rajas 1576–1580 saare keskele Uraniborgi ja Stjerneborgi observatooriumi. Asukoht oli Kopenhaageni läheduse tõttu soodne. Ta töötas saarel 21 aastat.

Saar oli Taani võimu all ning kuulus 
halduslikult Sjællandi juurde Birkerødi kihelkonna ja Kronborgi maakonna koosseisus. Aastal 1658 sõlmiti Roskilde rahu, millega Taani loovutas Rootsile Skåne. Rootsi kuningas Karl X Gustav pidas saart Skåne juurde kuuluvaks ning ähvardas sõjaga: "Kui ma Veni ei saa, siis ma murran rahu!". Ta sai Veni, kuid murdis ikkagi rahu.

Vaata ka
--------

* Rootsi saared

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ven** |