recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**John Peter Russell** (16. juuni 1858 Sydney – 30. aprill 1930 Sydney) oli Austraalia impressionistlik kunstnik.

Ta sündis ja kasvas üles Sydneys. Enne täiskasvanud saamist asus ta Euroopasse kunsti õppima, kus sõbrunes kaasõpilase ja hilisema maailmakuulsa kunstniku Vincent van Goghiga.

Ta abiellus itaallanna Marianna Mattioccoga, kes oli olnud Auguste Rodini modell. Nad asusid elama Bretagne'i ranniku lähedal asuvale saarele Belle-Île. 1890. aastatel külastas saart Henri Matisse, kellele Russell tutvustas impressionismi ja Van Goghi.

Vaatamata sellele, et Russell tegi palju maale ja säilitas lähedased suhted Euroopa avangardismiga, pani ta oma maale näitustele üles harva. Ta oli isalt saanud suure päranduse ega tundnud seetõttu huvi kunstist raha tegemise vastu. Pärast seda, kui Russelli abikaasa 1908. aastal suri, hävitas leinast vaevatud Russell sajad oma teosed. Vanas eas naasis ta Sydneysse.

Pärast Russelli surma aitas tema nõbu Thea Proctor tutvustada tema tööd ning 20. sajandi lõpuks oli tänu biograafiatele ja näitustele taastunud Russelli maine silmapaistva kunstnikuna. Tänapäeval asuvad paljud Russelli maalid paljudes Austraalia ja Euroopa galeriides ja kunstimuuseumides, sh Pariisis Orsay muuseumis ja Rodini muuseumis.

* Vincent van Goghi portree (1886). Russelli maalitud portree oli esimene Van Goghist tehtud portree, mis valmis Van Goghi eluajal. Van Goghi muuseum, Amsterdam.Vincent van Goghi portree (1886). Russelli maalitud portree oli esimene Van Goghist tehtud portree, mis valmis Van Goghi eluajal. Van Goghi muuseum, Amsterdam.
* "Roc Toul (Roche Guibel)" (1904), Queenslandi Kunstigalerii, Brisbane."Roc Toul (Roche Guibel)" (1904), Queenslandi Kunstigalerii, Brisbane.
* "Mrs. Russell among the Flowers in the Garden of Goulphar, Belle-Île" (1907). Orsay muuseum."Mrs. Russell among the Flowers in the Garden of Goulphar, Belle-Île" (1907). Orsay muuseum.
* "Antibes" (u. 1890). Uus-Lõuna-Walesi Kunstigalerii, Sydney."Antibes" (u. 1890). Uus-Lõuna-Walesi Kunstigalerii, Sydney.

Viited
------

1. ↑  Ronald Pickvance, *Van Gogh in Saint-Remy and Auvers*, pp. 62-63, Exhibition catalog, Published: Metropolitan Museum of Art 1986, ISBN 0-87099-477-8
2. ↑  "John Russell, an Australian impressionist in France – in pictures". *The Guardian*. 22. juuli 2018. ISSN 0261-3077. Vaadatud 8. augustil 2018.
3. ↑  "John Peter Russell. Part 2 – Belle Île, Monet and Matisse". *my daily art display*. 9. oktoober 2013. Vaadatud 8. augustil 2018.
4. ↑  Galbally, Ann E. "Russell, John Peter (1858–1930)", *Australian Dictionary of Biography*, National Centre of Biography, Australian National University, vaadatud 8. augustil 2018

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **John Peter Russell** |
Mošee kahe minaretiga Aswānis Egiptuses
Vanim säilinud minarett Kairouanis Tuneesias (valmis 836. aastal)
**Minarett** on mošee kõrval asuv torn, millest islami vaimulikud kutsuvad usklikke palvusele.

Minaretid on enamasti kõrged ja peened ning koonuse- või sibulakujulise tipuga. Minarett võib olla eraldiseisev ehitis või ehitatud põhiehitise (mošee) külge. Ehitusstiilid on piirkonniti ja ajastuti erinevad. Minarett võib olla koonusekujuline, silindriline, neli- või hulknurkse põhiplaaniga. Lisaks palvusele kutsumise funktsioonile on minaretid oluliseks visuaalseks maamärgiks.

Tänapäeval on paljudes mošeedes sisse seatud nüüdisaegne süsteem, kus palvusele kutsuja hääl võimendatakse ja edastatakse minaretti mikrofoni ja kõlarite kaudu.

Algselt ei olnud mošeedel minarette. Esimesed minaretid ilmusid umbes 80 aastat pärast Muḩammadi surma.

Viited
------

1. ↑  Paul Johnson, Civilizations of the Holy Land. Weidenfeld and Nicolson, 1979, p. 173

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Minarett** |
**Matthias Diether** (sündinud 2. detsembril 1974 Berliinis) on saksa kokk. 

Diether oli 2016. aasta 15. jaanuarist kuni 2018. aasta kevadeni Muhu saarel Pädaste mõisa restorani Alexander ja Tallinnas Alexander Chef's Table'i peakokk. Augustis 2018 avas ta Tallinnas Noblessneri sadamas restorani 180 Degrees by Matthias Diether. 

Ta on olnud kolm aastat Dubai gurmeerestoranide Ritz Carlton, Emirates Palace ja Shangri-La ning kaks aastat Iirimaa restorani Turnberry Resort peakokk. 2010. aastal avas ta oma signatuuriga *first floor* restorani Berliinis. Dietheri restoranid on kaheksa korda saanud Michelini tärni. Diether töötab ka Pädaste mõisale kuuluvas Tallinna restoranis Neh.

Diether alustas kokakarjääri 1995. aastal Saksamaa restoranides. Tema arvates on nüüdisaja restoranides kõige tähtsam tooraine, mitte teeninduslik väljanägemine.

Isiklikku
---------

Diether veetis lapsepõlve Lõuna-Saksamaal. Kokakunsti tutvustas talle ema ning Dietheri sõnul oli selles oma osa ka isa kokkamisoskustel.

Viited
------

1. ↑  Matthias Diether: ma hakkasin kokaks tänu oma emale, ETV saade "Ringvaade" (vaadatud 18.02.2016).
2. ↑  PERSOON: Pädaste uus peakokk Matthias Diether, Delfi Maitsed (vaadatud 18.02.2016).
**Põtalovo** (läti keeles *Pitalova, Abrene*) on linn Venemaal Pihkva oblastis. Ta on Põtalovo rajooni keskus. Asub Utroja jõe ääres.

Ajalugu
-------

Latgale, Rzeczpospolita Liivimaa vojevoodkonnana
Abrene asub ajaloolisel Latgale territooriumil. Tänapäevane Latgale hõlmab Vana-Liivimaa Aiviekste-Pededze ja Daugava jõest idas asuva ala, mis pärast 17. sajandi Rootsi-Poola sõdasid jäi Liivimaa vojevoodkonnana Rzeczpospolita koosseisu.

Latgale Venemaa keisririigi Vitebski kubermangus, 1821. aastal.
Esimese Poola jagamise tagajärjel 1772. aastal läks Latgale Venemaa keisririigi Vitebski kubermangu koosseisu.

Peterburi–Varssavi raudtee
Aastatel 1852–1862 rajati laiarööpmeline Peterburi–Varssavi raudtee. Raudtee pikkus oli koos haruliinidega 1280 km. Raudtee trass kulges läbi Gattšina, Luga, Pihkva, Ostrovi, Põtalovo, Režitsa, Dünaburgi, Vilno, Landvarovo, Grodno ja Białystoki.

Riia rahulepingu järgi läks Põtalovo küla koos ümberkaudsete Ostrovi maakonna aladega 1920. aastal Läti Vabariigi koosseisu ja nimetati **Jaunlatgale**ks. 1933. aastal sai Jaunlatgale linnaõigused (elanikke oli siis 1500). 1938. aastal anti linnale uus nimi, **Abrene**.

Teise maailmasõja järel, 1944. aastal eraldati piirkond Läti NSV-st ja liideti Abrene linn koos Abrene rajooniga, Vene NFSV Pihkva oblastiga ja nimetati Põtalovoks.

Tänapäeval kuulub Põtalovo Venemaa Föderatsioonile. Läti pidas linna *de iure* endale kuuluvaks kuni 2007. aastani, mil Venemaaga sõlmitud piirilepinguga sellest loobuti.

Elanike arv
-----------

* 6600 (2005)
* 6500 (2006)
* 6200 (2008)
* 6100 (2009)
* 5800 (2011)
* 5600 (2013)

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Linna koduleht
* Läti ja Venemaa allkirjastasid piirileppe
Põua tagajärjel kuivanud põllud Austraalias Benambra linna lähedal
**Põud** on pikka aega kestev veepuudus mingil territooriumil.

Põuda esineb kõige sagedamini, kui selle piirkonna valglas sajab keskmisest vähem.

Pikka aega kestnud põud võib põhjustada kõrbestumist.

Enamikus piirkondades esinev põud on korduv ja tavaline kliimanähtus.

Inimese kaasatus võib pigem suurendada põua mõju jätkumist, mis on tugevnenud, pikenenud ja laienenud alates 1970ndatest inimese põhjustatud globaalsest soojenemisest.

Viimane suurem põuaperiood oli aastatel 1999–2002 Tuneesias ja Alžeerias, mis oli viimase 500 aasta jooksul laastavaim. 

Suuremad põuapiirkonnad on ka Ida-Aasias ja Austraalias.

Põual võivad olla tõsised tagajärjed keskkonnamõjule, põllumajandusele, tervishoiule, majanduslikele ja sotsiaalsetele teguritele.

Põua liigid
-----------

* Meteoroloogiline põud
* Põllumajanduslik põud
* Vesikondade põud

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Põud** |

* Atmosfääripõud
**Põualibliklased** on päevaliblikate sugukond. Neid umbes 500 liiki, kellest Eestis elab 11. Põualibliklased elavad stepis ja mäestikualal. Nad on valkjad, kollased või oranžid, mustakirjalised (troopikas on ka värvilisemaid variante). 

Põualiblikas
Põualibliklaste hulgas on mitmeid tuntud aia-põllukahjureid. Köögiviljaaedades lendavad sageli ringi valgete tiibadega suur-kapsaliblikad, kelle röövikud toituvad mitmetel  ristõielistel taimedel ("kapsaussid"). Köidisnukk, mis kinnitub tagakeha tipu ja võrgendniidi abil aluse külge.

Eesti liigid
------------

Väga tavalised on Eestis väike-kapsaliblikas ja naeriliblikas. Kevadel on üks esimesi välja ilmuvaid päevaliblikaid kollasetiivaline lapsuliblikas. Eestis talvituvad põualibliklased nukkudena.

Naeriliblikas Pae pargis
Väike-kapsaliblikas Pieris rapae
* harilik reseedaliblikas *Pontia daplidice*
* koiduliblikas *Anthocharis cardamines*
* lapsuliblikas *Gonepteryx rhamni*
* naeriliblikas *Pieris napi*
* niidu-võiliblikas *Colias hyale*
* suur-kapsaliblikas *Pieris brassicae*
* põualiblikas *Aporia crataegi*
* raba-võiliblikas *Colias palaeno*
* ruuge-võiliblikas *Colias crocea*
* sinepiliblikas *Leptidea sinapis*
* väike-kapsaliblikas *Pieris rapae*
**Põtalovo rajoon** on haldusüksus Venemaal Pihkva oblastis. Piirneb läänes Lätiga.

Rajoonis on Põtalovo linn ja 304 väiksemat asulat. 2015. aastast jaguneb rajoon halduslikult 1 linna- ja 3 maa-asunduseks. 

Põtalovo rajoon, Pihkva oblastis

Haldusjaotus
------------

* Põtalovo linn
* Gavrõ vald
* Linovo vald
* Utroja vald

Ajalugu
-------

1920–1944 kuulusid rajooni alad Lätile.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Rajooni koduleht
* Põtalovo rajoon Pihkva oblasti kodulehel

Pihkva oblasti rajoonid ja oblastilise alluvusega linnad

Bežanitsõ rajoon | Dedovitši rajoon | Dno rajoon | Krasnogorodski rajoon | Kunja rajoon | Loknja rajoon | Neveli rajoon | Novorževi rajoon | Novosokolniki rajoon | Opotška rajoon | Ostrovi rajoon | Oudova rajoon | Palkino rajoon | Petseri rajoon | Pihkva | Pihkva rajoon | Pljussa rajoon | Porhovi rajoon | Pustoška rajoon | Puškinskije Gorõ rajoon | Põtalovo rajoon | Sebeži rajoon | Strugi Krasnõje rajoon | Usvjatõ rajoon | Velikije Luki | Velikije Luki rajoon
Riddarholmeni kirik (juuni, 2005)
Kiriku põhiplaan idasuunaga ülal
**Riddarholmeni kirik** (ka **Riddarholmi kirik**; rootsi keeles *Riddarholmskyrkan*) on kirik Rootsis Stockholmis Riddarholmeni saarel, Stockholmi kuningalossi kõrval. See kirik on ainus Stockholmis säilinud keskaegne kloostrikirik. Kuni 1950. aastani säilis traditsioon matta kirikusse kõik Rootsi kuningad: alates Gustav II Adolfist ja lõpetades Gustaf V-ga.

Ajaloost
--------

Kiriku vanimad osad on säilinud 13. sajandi lõpust. Algselt oli ehitis osa frantsisklaste kloostrist, mis asutati 1270. aastatel kuningas Magnus Aidaluku valitsusajal. Kirik ise valmis ajavahemikus aastail 1280–1300. Kloostri muud hooned lammutati 17. sajandil. 1807. aastal läks laiali kiriku kogudus ja kirik jäi kasutusse üksnes haua- ja mälestuskirikuna.

Arhitektuur
-----------

Kolmelööviline kloostrikirikule iseloomulikult pika kooriruumiga gooti kirik on ehitatud punasest tellisest. Kiriku küljes on hilisemaid renessanssvormides matusekabeleid, mis on algsel kujul säilinud. Tänapäeval näha olev ažuurne tornikiiver on valurauast ja pärineb 1835. aastast, kui see püstitati varasema, Johan III ajal flaami arhitekti Willem Boy kavandatud renessansskiivri asemele.

Kiriku sisustuse moodustavad peamiselt hauatähised, seinte sokliosas on säilinud jälgi keskaegsetest seinamaalingutest.

Viited
------
Vaade kalmistule.  
Foto: Robert Treufeldt, 4. jaanuar 2015
**Viljandi Garnisoni kalmistu** on kalmistu Viljandi kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Riia maantee ja Kalmu tänava nurgal Viljandi linnas Viljandi maakonnas.

Ajalugu
-------

Sõjaväelastele eraldati kõige edelapoolsem osa vanast kalmistust 1915. aastal ning esimese maailmasõja ajal maeti sinna teadaolevalt kümme Vene sõjameest.

Vabadussõja ajal maeti sinna kaks langenud Eesti sõjameest. 1923. aastal asutati seal ametlikult Viljandi Garnisoni kalmistu. Kalmistu korrastati ja planeeriti ümber 1939–1940 kujur Roman Haavamäe projekti järgi.

Kalmistule maeti 1942. aastal ka kolm 1941. aasta Viljandi punase terrori ohvrit. Nõukogude kolmanda okupatsiooni ajal jäi kalmistu hävitamata, kuid seda ei hooldatud. Kalmistu korrastati 1994. aastal, sinna on teadaolevalt maetud 24 inimest.

Kalmistule maetuid
------------------

* 1919 – Anton Argel
* 1919 – Jaak Tohver
* 1937. aasta 15. aprill – major Jaan Madisson (1887–1937)

### 1941. aasta punase terrori ohvritena

* 1942. aasta 30. juunil – Aliide Sahk
* 1942. aasta 30. juunil – tundmatu mees
* 1942. aasta 30. juunil – tundmatu mees

Kirjandus
---------

* "Sõjawäe matusepaiga asjus". Sakala, 23. juuli 1923
* "Terroriohvrite ümbermatmine". Sakala, 1. juuli 1942
* Maire Sala. "Viljandimaa kalmistute lugu". Viljandi 2007. Lk 77 ja 112

Välislingid
-----------

* Viljandi Garnisoni kalmistu. Viljandimaa kalmistute bibliograafia
**Vilja Roots** (kuni 1966 **Vilja Okasmets**; 3. august 1938 Are vald, Pärnumaa – 5. aprill 2020 Põltsamaa) oli eesti agronoom ja koduloolane.

Ta lõpetas 1957. aastal Räpina Aiandustehnikumi ning õppis aastatel 1961–1966 Eesti Põllumajanduse Akadeemias, mille lõpetas agronoomina. 

Ta töötas aastatel 1958–1961 Saaremaal. Aastatel 1966–1973 töötas ta Saduküla sovhoosis, 1973–1982 ja 1988–1991 Lustivere kolhoosis ning 1982–1988 Sakala Tõulinnukasvatuse sovhoosis. 

1991–2000 oli ta Põltsamaa linnavalitsuse sotsiaalnõunik ja 2001–2011 Põltsamaa Muuseumi varahoidja.

Teosed
------

* "Põltsamaa". Kaasautor Rutt Tänav. Maalehe Raamat. Tallinn 2002
* "Elame veel...". 1. osa. Koostaja Vilja Roots. Põltsamaa 2007
* "Elame veel...". 2. osa. Koostaja Vilja Roots. Põltsamaa 2009

Tunnustus
---------

* 2013 – Põltsamaa linna aukodanik

Välislingid
-----------

* Vilja Roots Põltsamaa Muuseumi kodulehel
* Toomas Reinpõld. "Vilja Roots, koduloohuviline agronoom". Vooremaa, 23. veebruar 2013
**Rannar Vassiljev** (sündinud 8. novembril 1981 Rakveres) on Eesti poliitik. Ta oli 9. aprillist kuni 14. septembrini 2015 tervise- ja tööminister Taavi Rõivase teises valitsuses. Ta on Sotsiaaldemokraatliku Erakonna peasekretär.

Rannar Vassiljev lõpetas 2000 Rakvere Gümnaasiumi ja 2004 Tartu Ülikooli politoloogia erialal.

2005–2009 töötas ta Rakvere abilinnapea ning 2009–2010 Rakvere linnapeana.

2011. aasta Riigikogu valimistel kandideeris Rannar Vassiljev Sotsiaaldemokraatliku erakonna nimekirjas valimisringkonnas nr 6 (Lääne-Viru maakond). Ta kogus 1960 häält ning temast sai Riigikogu XII koosseisu liige. 2015. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta samas ringkonnas ning sai 2172 häält, kuid valituks ei osutunud.

Viited
------

1. 1 2 3  "Rannar Vassiljevi elulugu". Riigikogu. Vaadatud 7.11.2011.
2. ↑  "Juhatus - Sotsiaaldemokraatlik Erakond".
3. ↑  "Valimiste tulemused Lääne-Virumaal". Vabariigi Valimiskomisjon. Vaadatud 7.11.2011.
4. ↑

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Urmas Kruuse** | **Tervise- ja tööminister**2015 | Järgnev**Jevgeni Ossinovski** |
**Raamatu ja roosi päev** (ka **rahvusvaheline raamatu ja autoriõiguste päev**) on 23. aprillil tähistatav raamatupüha. Eri maades on sel erinev nimetus ja tähendus.

Hispaanias on tähtpäeva nimetus *San Jorge*. Kataloonias on 23. aprill kui püha Jüri päev (*Sant Jordi*) olnud juba 1436. aastast ka "roosipäev", mil armsamad kinke vahetavad, sarnaselt tänapäeval levinud valentinipäevaga. Raamatu ja roosi päev sai sellest 1920. aastatel. Eri andmeil kas 1923. või 1926. aastal vahetati Kataloonias sel päeval esimest korda raamatuid. Teise versiooni kohaselt pärineb püha idee Barcelona raamatukaupmehelt, kes raamatumüügi suurendamiseks leiutas uue kombe: sel päeval kinkigu iga mees naisele roos ja naine mehele raamat.

15. novembril 1995 kuulutas UNESCO 23. aprilli rahvusvaheliseks raamatu ja autoriõiguste päevaks (*World Book and Copyright Day* või *International Day of the Book*, resolutsioon nr 3.18).

Tänapäeval toimuvad 23. aprillil mitmel pool maailmas raamatulaadad või muud kirjandusüritused. Hispaanias loetakse kahepäevasel lugemismaratonil ette Miguel de Cervantese raamat "Don Quijote" ning Alcalá de Henareses annab Hispaania kuningas üle Miguel de Cervantese auhinna. Suurbritannias ja Iirimaal tähistatakse raamatupäeva märtsi esimesel neljapäeval, et see ei langeks koolides lihavõttevaheajale.

Rootsis on selle tähtpäeva nimetus *Världsbokdagen* ('maailma raamatupäev'), 2000. ja 2011. aastal tõsteti see lihavõtete vältimiseks 13. aprillile.

23. aprill on tähtis ka kirjandusloos. Tuntud autoritest sündisid sel päeval Maurice Druon, Vladimir Nabokov, Manuel Mejía Vallejo ja Halldór Laxness, surid aga Miguel de Cervantes, Inca Garcilaso de la Vega ja William Shakespeare (kõik kolm 1616. aastal).

Eestisse jõudis raamatu ja roosi päeva tava 1998. aastal. Seda tähistatakse ka Tartu kirjandusfestival Prima Vista raames.

Välislingid
-----------

* Raamatu ja roosi päev Eesti Lastekirjanduse Keskuses
* "World Book and Copyright Day – April 23" UNESCO kodulehel

Viited
------


1. 1 2  S. Aitana Palomar (22. aprill 2023). "La leyenda de San Jorge y el dragón" [Püha Jüri ja draakoni legend]. *National Geographic* (hispaania). Originaali arhiivikoopia seisuga 19. jaanuar 2020. Vaadatud 27. aprillil 2023.
**Raamatuformaat** on raamatu suurus, mille määrab trükkimiseks kasutatava paberipoogna formaat. Raamatud trükitakse A- ja B-seeria paberipoognatele. Vajaliku suurusega paberipoognad volditakse enamasti kolme- või neljakordse poolitamise teel 16- või 32-leheküljelisteks vihikuteks, millest köidetakse raamatuplokk. 

Raamatuplokkide levinuimad standardformaadid ja mõõtmed: 

* A6 – 73×148 mm;
* A5 – 148×210 mm;
* A4 – 210×297 mm;
* B6 – 125×176 mm;
* B5 – 176x250 mm.

Nendes mõõtmetes sisaldub teatud köitmis- ja lõikamisvaru, nii et raamatuploki tegelik suurus võib olla mõne millimeetri võrra väiksem.

Raamatuformaatide ajalooliselt väljakujunenud nimetusi (ENE järgi):

* foolio – poole poogna suurune raamatuformaat; 35–45 cm kõrgune paberipoogen on volditud kaheks (4 lk), tähis 2° (foolioformaadis raamat on foliant):
* kvart – 1) kvartformaat, paberipoogen on volditud neljaks (8 lk), tähis 4°; 2) raamatu neljandikformaat, kõrgus 25–35 cm);
* oktaav – 1) oktaavformaat, paberipoogen on volditud kaheksaks (16 lk); 2) raamatu kaheksandikformaat, kõrgus 18,5 (väikeoktaav) kuni 25 cm (suuroktaav), tähis 8° (tavaline raamatuformaat).

Vaata ka
--------

* Paberiformaat
* Poogen (paber)
**Wilhelm, Baieri hertsog** (saksa: Wilhelm, Herzog in Bayern) (10. novembril 1752 Gelnhausenis – 8. jaanuaril 1837 Landshutis või Bambergis) oli Birkenfeld-Gelnhauseni pfaltskrahv aastatel 1789–1799 ja esimene hertsog Baieris 16. veebruarist 1799 kuni oma surmani aastal 1837. 17. detsembrist 1803 kuni 20. märtsini 1806 oli Wilhelm Bergi hertsog. Wilhelm oli oma poja, hertsog Pius Augusti Baieris kaudu keisrinna Elisabethi vanavanaisa.

Varajane elu
------------

Wilhelm sündis 10. novembril 1752 Gelnhausenis pfaltskrahv Johanni ja tema naise Sophie Charlotte pojana. Aastal 1778 sai Wilhelmist Baieri Teaduste Akadeemia auliige.

Abielu ja lapsed
----------------

Wilhelm abiellus 30. jaanuaril 1780 Mannheimis pfaltskrahvinna Maria Anna von Pfalz-Zweibrückeniga, esimese Baieri kuninga Maximilian I õe ja Zweibrückeni pfaltskrahvi Friedrich Michaeli tütrega. Wilhelm ja Maria Anna said kaks last:

* *poeg* (6. mai 1782)
* Maria Elisabeth (5. mai 1784 – 1. juuni 1849)
* Pius August (1. august 1786 – 3. august 1837)

Hertsog Baieris
---------------

16. veebruaril 1799 suri Wittelsbachide perekonna pea, Baieri kuurvürst Karl Theodor. Selleks ajaks oli jäänud kaks Wittelsbachide perekonna haru: Zweibrücken (hertsog Maximilian Josephi juhtimisel) ja Birkenfeld (pfaltskrahv Wilhelmi juhtimisel). Maximilian Joseph päris Karl Theodori tiitli "Baieri kuurvürst", samas Wilhelm sai kompensatsiooniks tiitli "hertsog Baieris". Sellisel kujul tiitel valiti, kuna aastal 1506 kehtestati Wittelsbachide perekonnas meesliinis esmasünniõigus, mis tõi kaasa ainult ühe Baieri hertsogi igal ajahetkel.

Surm
----

Wilhelm maeti perekonna Baieri hertsogite hauakambrisse Tegernsee kloostris.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Johann Karl Ludwig** | **Birkenfeld-Gelnhauseni pfaltskrahv**1789–1799 | Järgnev**eikeegi** |
**Torgu külanõukogu** oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1972.

Torgu külanõukogu moodustati 1945 septembris Saaremaal Torgu vallas. Külanõukogu keskus asus algselt Laadla külas.

Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Torgu külanõukogu 1950 septembris Kuressaare rajooni koosseisu. Seoses rajooni nime muutumisega oli Torgu külanõukogu 1952. aastast Kingissepa rajoonis.

1954 juunis liideti Torgu külanõukoguga likvideeritud Kargi külanõukogu territoorium. Külanõukogu keskus asus Jämaja külas. 1954. aasta seisuga tegutsesid külanõukogu territooriumil Suure Tõllu, Uus-Rahuste ja Sõrve Kaluri kolhoos.

1960 oktoobrist liideti Torgu külanõukoguga Kaljuranna kolhoosi territoorium likvideeritud Salme külanõukogust. 1972 märtsis liideti Torgu külanõukoguga Sõrve sovhoosi ja kalurikolhoosi "Saare Kalur" maakasutustele vastavad osad Kuressaare külanõukogu ja Lümanda külanõukogu territooriumist koos riikliku metsafondi maadega ning nimetati Torgu külanõukogu ümber Salme külanõukoguks halduskeskusega Salme külas.

Viited
------

1. ↑  Eesti nõukogude entsüklopeedia, nr 8, 1976: 33
2. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlus "Saare maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta". Eesti NSV Teataja, 1945, 34, 524
3. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlus "Maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s". Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
4. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 17. juuni 1954 seadlus "Eesti NSV külanõukogude ühendamisest". Eesti NSV Teataja, 1954, 10, 104
5. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 3. septembri 1960 seadlus "Mõnede Eesti NSV külanõukogude likvideerimise ning mõnede külanõukogude ja rajoonide piiride muutmise kohta". Eesti NSV Ülemnõukogu Teataja, 1960, 29, 83
6. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 31. märtsi 1972 seadlus Kingissepa rajooni Torgu, Kuressaare ja Lümanda külanõukogu piiride muutmise ning Torgu külanõukogu Salme külanõukoguks ümbernimetamise kohta. Eesti NSV Ülemnõukogu ja Valitsuse Teataja, 1972, 14, 127
Podzēni mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wolmarschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1903). Mõisa maad on kaardil tähistatud numbriga 91
**Podzēni mõis** (saksa keeles *Podsem*, läti keeles *Podzēnu muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Rubene kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Valmiera piirkonnas Vaidava vallas Podzēnis.

Ajalugu
-------

Selle mõisa ostis Jürgen Üxküllilt Gerdt Krüdener ja müüs aastal 1467 Ewold Patkullile 1300 Riia marga eest edasi. Patkullidelle kuulusid veel Pāpēni mõis, Vaidava mõis ja Ķieģeļi mõis. Podzēni jäi Ķieģeļi kõrvalmõisaks aastani 1750, mil see pärandi jaotamisel koos Vaidava mõisaga Margaretha Johanna von Albedylli valdusse läks. Aastal 1778 ostis mõisad 50 200 taalri eest Magnus Johann von Bock. Aastal 1785 ostis mõisa 31 000 taalri eest Hermann George Wichmann, aastal 1792 pantis aga Christian von Ruhendorff Podzēni 30 000 taalri eest Gotthard von Falckile. Aastal 1798 ostis pandiõigused 38 500 taalri eest Christian von Hübbenett. Aastal 1803 omandasid Jacob Christian von Sievers ja tema abikaasa 42 000 rubla eest pandiõigused. Aastaks 1819 olid neist saanud mõisa omanikud ja nad pantisid selle 45 000 rubla eest Jacob Anton von Hübbenettile.

Jacob Anton von Hübbenett loovutas pandiõigused vahepeal oma vennale, ent ostis need siiski tagasi ja sai aastal 1837 mõisa omanikuks. Aastal 1864 ostis mõisa 64 000 rubla eest Theodor von Ganel. Aastal 1876 ostis mõisa Rudolph Heerwagen.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal kaheksa adramaad, sellele allus 165 mees- ja 176 naishinge. Aastal 1757 oli mõisa suurus kaheksa adramaad, aastal 1823 aga 6 ja 1/17 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 6 ja 1/10, aastal 1881 aga 8 ja 11/80, lisaks allus mõisale 3 ja 51/80 adramaad mõisadele kuuluvate talude valduses.

Karjamõisad
-----------

Mõisale kuulus aastal 1816 üks karjamõis: Ozoliņš (*Ohsoling*).

Viited
------

1. ↑  Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836. lk 101-102.
2. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 165-166.
3. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 252.
4. ↑  Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 100.
5. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 163.

Kirjandus
---------

* Hagemeister, Heinrich von. *Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands*. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836. Lk 101-102 .

Rubene kirik.
Rubene kihelkond

**Kirik**: Rubene kirik  

**Mõisad**: Rubene kirikumõis | Brieži mõis | Ķieģeļi mõis | Pāpēni mõis | Podzēni mõis | Sprēstiņi mõis | Vaidava mõis | Veļķi mõis
**Suursuu-forellahven** ehk **aunas** (*Micropterus salmoides*) on mageveekala, kes kuulub päikesekalalaste sugukonda. Tema looduslik elupaik on Põhja-Ameerika.

Suursuu-forellahven on oliivirohelise värvusega, kuid pärast jääminekut on ta tavaliselt hall. Emased isendid on tavaliselt isastest suuremad. Suursuu-forellahvena suurim dokumenteeritud pikkus on 75 cm ja mitteametlik suurim kaal 11,4 kg. Kala keskmine eluiga on umbes 16 aastat.

Suursuu-forellahvena noorkalad toituvad peamiselt kalamaimudest, vähilistest ja putukatest. Täiskasvanud toituvad väiksematest kaladest, tigudest, vähkidest, konnadest, madudest, salamandritest, vette kukkunud nahkhiirtest, veelindudest ja pisiimetajatest ning isegi alligaatoripoegadest.

Saagi suurus võib olla kuni 50% kala suurusest. Suursuu-forellahven eelistab elupaiku, kus on palju varjekohti, sest ta jahib oma saaki varitsedes. Täiskasvanud isendid on tavaliselt oma elupaiga tippkiskjad, kuid noorkalad on tihti saagiks teistele loomadele.

Kuna suursuu-forellahven on harrastuskalastajate seas väga hinnatud püügikala, siis on teda asustatud ka mitmesse riiki väljaspool tema loodusliku leviala. Invasiivse liigina võib ta põhjustada mitmete kohalike liikide seisundi halvenemist või isegi väljasuremist. Arvatakse, et suursuu-forellahven on põhjustanud Guatemalas atitláni püti (*Podilymbus gigas*) hävimise, kelle elupaigaks oli Atitláni järv.

Viited
------

1. ↑  "Black Bass". *Florida Fish and Wildlife Conservation Commission: Division of Freshwater Fisheries*. Archived fromthe original on April 23, 2006. Retrieved March 17, 2007.
2. ↑  "Photograph of Largemouth bass" (JPG). Hicklingfishfarm.com. Retrieved 2015-05-19.
3. ↑  [2] Archived November 6, 2014, at the Wayback Machine.
4. ↑  "Escondido's world-famous bass found dead". San Diego Union-Tribune. Retrieved May 27, 2009.
5. ↑  "Largemouth Bass (Micropterus salmoides)". Texas Parks and Wildlife. Retrieved October 3, 2008.
6. ↑  Mikula, P. 2015: Fish and amphibians as bat predators. European Journal of Ecology 1 (1): 71-80. doi: 10.1515/eje-2015-0010
7. ↑  "Fish vs Alligator". YouTube.com. 2007-02-17. Retrieved 2015-05-19.
8. ↑  [3] Archived December 16, 2014, at the Wayback Machine.
9. ↑  "issg Database: Impact Information for Micropterus salmoides". *www.issg.org*. Retrieved 2016-01-22.
10. ↑  Roots, Clive (2006-01-01). *Flightless Birds*. Greenwood Publishing Group. ISBN 9780313083945.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on diplomaatilisest ametiastmest (ametikohast); diplomaatilise auastme kohta vaata artiklit Suursaadik (auaste).* |

---

**Suursaadik** on diplomaatiline ametiaste (ametikoht), ka erakorralise ja täievolilise suursaadiku laialt kasutatav mitteametlik vaste.

Eesti
-----

Eestil on suursaadikud alates 1991. aastast.

Enne 1940. aastat Eesti Vabariigil suursaadikuid ei olnud ega lähetanud suursaadikuid siia välisriigid. Nagu on öeldud 1937. aastal: *"Suursaadiku (ambassadeur) võib ainult suurriik saata teise suurriigi valitsuse juurde. Seetõttu Eestis ei ole ühtki suursaadikut ega saada Eesti ka suursaadikut teise riiki. Suurriikideks loetakse järgmisi riike: Suur-Britannia, Põhja-Ameerika Ühendriigid, Prantsusmaa, Venemaa, Itaalia, Hispaania, Saksamaa, Poola ja Türgimaa. Türgimaal ei ole praegu küll enam suurriigi mõõtusid ja kaalu, kuid ta loetakse suurriikide hulka endise aja vägevuse järgi. Suurriikide perre tuli juure Poolamaa." .* Erandina on suursaadikuks nimetatud Belgia senaatorit Albert de Savoye'd, kes lähetati Eestisse 1934. aastal, teatamaks kuningas Albert I surmast.

Vaata ka
--------

* Erakorraline ja täievoliline suursaadik
* Suursaatkond

Viited
------

1. ↑  "Eesti pind" välismaal. Huvitav Žurnaal, kevad 1937, lk. 14.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib arstist; seismoloogi kohta vaata artiklit Eugen Büss* |

---

**Eugen Ferdinand Püss** (29. aprill 1907 Peterburi – 16. august 1963 Kentucky) oli eesti arst. 

Ta lõpetas Tallinna Reaalkooli 1926. ja Tartu Ülikooli arstiteaduskonna 1933. aastal, oli Eesti Üliõpilaste Seltsi esimees. Töötas Tartu sisehaiguste kliiniku assistendina, Rakvere haigla sisejaoskonna juhatajana ning Saksa okupatsiooni ajal Kuremäe ja Jõhvi jaoskonnaarstina. 1944. aastal põgenes koos abikaasa ja emaga Saksamaale, oli Baierimaal Wielandshageni laagriarst. 1949. aastast alates elas USA-s Kentukys, kus tõusis Glasgow's asuva riikliku tuberkuloosiahaigla abidirektoriks meditsiinilisel alal. Oli American Medical Associationi liige ja sai 1955. aastal esimene eestlasena Kentucky koloneli autiitli.

1995. aastal asutas abikaasa Alma Püss tema mälestuseks stipendiumifondi, et toetada Tartu Ülikooli meditsiiniteaduste valdkonna üliõpilasi.

Viited
------

1. ↑  "Vaba Eesti Sõna = Free Estonian Word : Estonian weekly 29 september 1955 — DIGAR Eesti artiklid". *dea.digar.ee*. Vaadatud 22. juulil 2023.
2. ↑  "Eugen Püssi stipendiumi fond". *Tartu Ülikooli Sihtasutus*. Vaadatud 22. juulil 2023.
**Eugen Ludwig Miller** (vene *Евгений-Людвиг Карлович Миллер*; 25. september 1867, Dünaburg, Vitebski kubermang – 11. mai 1939 Moskva, NSV Liit) oli Venemaa Keisririigi sõjaväelane (kindralleitnant; 1915). Venemaa kodusõjas valgete sõjalise liikumise juht Põhja-Venemaal aastail 1919–1920, hiljem bolševikevastase Venemaa Sõjalise Liidu (*POBC*) juhataja.

Sõjaväeteenistus
----------------

Jevgeni Miller sai kõrgema sõjaväelise hariduse pärast 1892. aastal Nikolai Kindralstaabi Akadeemia lõpetamist. Osales Esimeses maailmasõjas, pärast Venemaa väljaastumist maailmasõjast oli E. Miller 1917. aasta sügisest Kõrgeima Ülemjuhataja Staabi (STAVKA) esindaja Itaalia kõrgema ülemjuhatuse juures.

Venemaa kodusõda
----------------

1919. aasta jaanuaris kutsuti Põhjapiirkonna Ajutise Valitsuse poolt kindralkuberneriks, mais 1919 määrati Aleksandr Koltšaki poolt Põhjapiirkonna vägede ülemjuhatajaks, septembris 1919 piirkonna ülemaks. 1920. aasta veebruaris moodustas ta uuesti Põhjapiirkonna Ajutise Valitsuse, kus oli sõjaminister ja välisminister, kuid varsti emigreerus Pariisi, kus oli kindral Peter von Wrangelli esindaja.

Tegevus emigratsioonis
----------------------

Aastatel 1924–1930 oli Miller juhtivatel kohtadel Vene Üldsõjalises Liidus, 1930–1937 Vene Üldsõjalise Liidu esimees.

Rööviti 1937. aastal NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi Riikliku Julgeoleku Peavalitsuse 3. osakonna ehk vastuluureorganite poolt Prantsusmaalt ning toimetati ebaseaduslikult NSV Liitu, kus mõisteti süüdi kontrrevolutsioonilise tegevuse eest ja hukati 11. mail 1939.
**Aju kõvakest** ehk **peaaju kõvakest** ehk **peaaju-kõvakest** (*dura mater encephali*) on paljude kesknärvisüsteemiga selgroogsete peaaju ümbritsev ajukest, mis liibub vastu ajukolju sisepinda.

Kõvakesta areng, anatoomia, füsioloogia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.

Kõvakest moodustab suuraju poolkerade (suurajusirp) ja väikeaju poolkerade (väikeajusirp) ning suuraju ja väikeaju (väikeajutelk) vahele toestavad vaheseinad. Koduloomadel eraldab peaaju-kõvakest osaliselt ajuripatsit peaajust.

Kõvakestas paiknevad ajuveenid.

Kõvakest on paiguti kahelestmeline, lestmete vahel kulgevad omavahel ühendatud kõvakestaurked. Peaaju kõvakesta ja ämblikuvõrkkesta vahel paikneb subduraalruum. Ämblikuvõrkkestast väljuvad peaaju kõvakesta kurrud – ämblikuvõrkkesta sõmervohandid (*granulationes arachnoideae*).

Aju kõvakesta piiritlus pole seni selge. Laiemas tähenduses võidakse terminit vahel kasutada ka peaaju ja seljaajukõvakesta koondnimetusena. Sel juhul ümbritseb aju kõvakest nii peaaju kui ka seljaaju ja kõvakesta ülesandeks on tserebrospinaalvedeliku depoona toimimine ja ämblikuvõrkkesta katmine.

Seljaaju kõvakest ei liibu lülisambakanali seinte pinnale, nende vahel paikneb epiduraalruum, milles on rasvkude ja veenipõimikud.

Imetajatel
----------

### Inimestel

Inimestel toimub aju kõvakesta verega varustamine mitmete piirkonnas paiknevate arterite kaudu.

#### Venoosne vereringe (osaline)

Peaajus ringlev venoosne veri voolab ajuveenide kaudu kõvakestaurgetesse ja edasi pea ning kaela veenidesse.

Patoloogia
----------

Luu ja kõvakesta vahelist verevalumit nimetatakse verejooksuks epiduraalruumi.

Ajukelmepõletik on meningiit, mida võivad tekitada viirused (sh HI-viirus, mumpsiviirus, tsütomegaloviirus, puukentsefaliit), bakterid (nt meningokokk, *haemofilus influenzae*), seened ja algloomad.

Viited
------

1. ↑  "Meditsiinisõnastik" 388:2004.
2. ↑  Enn Ernits, Esta Nahkur,"Koduloomade anatoomia. Kõrgkooliõpik", Eesti Maaülikool, Tartu, Halo Kirjastus, lk 351, 2013, ISBN 978-9949-426-28-8.
3. ↑  Walter Nienstedt, Osmo Hänninen, Antti Arstila, Stig-Eyrik Björkqvist. "Inimese füsioloogia ja anatoomia", Werner Söderström Osakeyhtiö, Kirjastus Medicina, 6 trükk, lk 551, 2011, toimetaja Georg Loogna, tõlkija Heli Kõiv, keeletoimetaja Tiiu Sulsenberg, ISBN 9985-829-36-0.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Terminologia Anatomicas A14.1.01.102: Dura mater cranialis. Peaaju-kõvakest
**François Hartog** (sündinud 17. juulil 1946) on Prantsusmaa ajaloolane, kelle peamised uurimisvaldkonnad on antiikajalugu ja historiograafia.

Kõrghariduse omandas ta Pariisi ülikoolis École normale supérieure. Hartog on õpetanud Vana-Kreeka ajalugu Strasbourg'i ja Metzi ülikoolides. Alates 1987. aastast on ta olnud sotsiaalteaduste keskuse École des hautes études en sciences sociales õppedirektor. 

1997. aastal oli ta üks Prantsusmaa Ajaloolaste Ühingu 60 asutajaliikmest.

Hartog on tugevalt mõjutatud Jean-Pierre Vernant'i ja Reinhard Kosellecki ideedest. Ta on interdistsiplinaarne teadlane, kes kasutab oma uurimistöös ka antropoloogia meetodeid, kombineerides neid antiikajaloo, historiograafia ja mõttelooga. Tema üks keskseid huvivaldkondi ja uurimisteemasid on olnud ajalisuse eri vormid. Hartog on ka termini "ajaloolisuse režiim" (*régime d'historicité*) juurutaja.

Ta on avaldanud üle 10 prantsuskeelse monograafia, millest inglise keelde on tõlgitud vaid paar raamatut. Eesti keeles on ilmunud Hartogi artikkel "Ajaloo leiutamine: ühe mõiste eellugu Homerosest Herodotoseni" (Tuna 2004, nr 2).

22. jaanuaril 2014 pidas ta kultuuriteaduste ja kunstide doktorikooli IV talvekooli raames Tallinna Ülikoolis avaliku loengu "The Modern Regime of Historicity in the Face of Two World Wars".

Välislingid
-----------

* Biograafia EHESSi veebilehel (prantsuse keeles, vaadatud 28.01.2014).
Hannes Rumm esinemas vikipedistidele Euroopa Majas  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 21. mai 2014
**Hannes Rumm** (sündinud 11. novembril 1968 Rakveres) on endine Eesti ajakirjanik, poliitik ja Riigikogu liige.

Haridus
-------

Hannes Rumm on lõpetanud Rakvere 1. Keskkooli 1987. ja Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal 1994. aastal.

Töökäik ja tegevus ühingutes
----------------------------

Hannes Rumm (paremal) 2014. aasta Arvamusfestivalil
Rumm on töötanud Eesti Aja toimetajana aastatel 1991–1992, Postimehe reporterina 1992–1993, Hommikulehe toimetuse juhatajana 1993–1995, Eesti Ekspressi toimetajana 1995, Eesti Päevalehe toimetajana 1991, toimetuse juhatajana ja peatoimetaja asetäitjana 1995–2001, Riigikantselei Euroopa Liidu infosekretariaadi juhatajana 2001–2004, OÜ Media Focus juhatajana 2004–2007 ning Eesti Olümpiakomitee nõunikuna 2004–2007.

Kuni 31. augustini 2016 oli Hannes Rumm Euroopa Komisjoni Eesti esinduse juht. 2017. aasta juunist 2018. aasta novembrini oli ta Välisministeeriumis strateegilise kommunikatsiooni nõunik.

Ta on olnud MTÜ Eesti Doonorite Seltsi juhatuse liige, MTÜ Eesti Euroopa Liikumine nõukogu liige, Eesti Rahvusraamatukogu nõukogu liige, OÜ Media Focus omanik ning Tartu Ülikooli Sihtasutuse usalduskogu liige.

Poliitiline tegevus
-------------------

Hannes Rumm oli Tallinna Linnavolikogu liige 2005–2007 ning XI Riigikogu liige. Ta on 2002. aastast Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige.

### E-posti lekke skandaal

2011. aasta lõpus puhkes skandaal, kui Keskerakonna valdusest leiti Hannes Rummu erakirjavahetus, mille väidetavalt oli sinna ebaseaduslikult viinud Ivor Onksion.

Raadiosaade
-----------

Ta tegi pikka aega koos Anvar Samostiga Raadio 2 saadet "Olukorrast riigis". Alates 11. septembrist 2016 kuni 4. juunini 2017 tegi ta Vikerraadios koos Samostiga saadet "Samost ja Rumm".

Tunnustus
---------

* Valgetähe IV klassi teenetemärk, 2004

Isiklikku
---------

Hannes Rummu abikaasa on Maris Jesse. Neil on kaks tütart.

Viited
------

1. ↑  "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk. 450

Välislingid
-----------

* Hannes Rummu blogi (2006–2013)
* Hannes Rumm: intressipuhkus ja Eesti uhkus. Postimees, 14. jaanuar 2009
**Johannes (Hannes) Evert Koivunen** (24. august 1911 Helsingi – 29. september 1990 Helsingi) oli Soome poksija ning poksitreener ja -organisaator.

Koivunen oli kokku seitsmekordne Soome meister – aastatel 1932–1937 poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) ja 1941. aastal raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg). Ta osales seitse korda Eesti–Soome maavõistlustel, kus võitis oma kohtumised aastatel 1931–1932 ja 1934–1935 ning kaotas oma kohtumised aastatel 1930 ja 1937–1938.

Koivunen osales 1936. aasta Berliini olümpiamängudel poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg), kuid kaotas oma kohtumise veerandfinaalis ja jäi edasiset medaliheitlusest välja.

Koivunen poksis jaanuarist 1944 kuni novembrini 1949 elukutselisena. Ta pidas kokku kümme kohtumist, millest võitis ühe (nokaudiga) ja kaotas üheksa (neist kaks nokaudiga) kohtumist.

Koivunen tegutses hiljem poksitreenerina ja osales spordiorganisatsioonide juhtimisel.

Välislingid
-----------

* Hannes Koivunen saidil BoxRec
See artikkel räägib ühiskonnategelasest.  Alpinisti kohta vaata artiklit Hannes Oja (alpinist).  

---

**Hannes Oja** (29. märts 1919 Martna vald, Läänemaa – 17. detsember 2012 Toronto, Kanada) oli eesti ühiskonna- ja kultuuritegelane, luuletaja, proosakirjanik, ajakirjanik ja kriitik.

Elukäik
-------

Kooliteed alustas 1927. aastal Oja Rannamõisa algkoolis. Edasi õppis Martna algkoolis. 1929. aastast õppis Läänemaa Gümnaasiumis. Kaks aastat õppis Uuemõisa Kõrgemas Põllunduskoolis. 18 kuud kestnud ajateenistuse läbis vabatahtlikult Aegna saare merekindluses. Järgnes põgenemine Soome, kus ta võttis soomepoisina osa lahingutegevusest Karjala rindel eestlastest koosnevas jalaväerügemendis 1943. aasta novembrist 1944. aastani. Soomest siirdus ta 1944. aastal Rootsi ja 1951. aastal Kanadasse.

Aastatel 1975–1986 ja 1997–2001 töötas Hannes Oja ajalehe Vaba Eestlane toimetajana, jätkates seejärel kirjutamist ka ajalehele Eesti Elu.

Hannes Oja sulest on ilmunud neli luulekogu. Esimesed luuletused kirjutas algkooli ajakirjale, luuletas ka gümnaasiumis. 

Ta on olnud paljude kogumike ja koguteoste toimetaja, samuti soomepoiste ajakirjas Põhjala Tähistel (toimetuse sekretär 1956–1975, toimetaja 1981–1993 ja 2006) ning Peetri Koguduse väljaandes Elu.

Hannes Oja oli Soomepoiste Klubi Torontos üks eestvedajatest.

Tunnustus
---------

* Ülemaailmse Eesti Vabadusvõitlejate Keskuse teeneteristi III järk
* 1985 Eestlaste Kesknõukogu Kanadas (EKN) teenetemärk
* 1995 Soome Sõjaveteranide Keskliidu kuldne teenetemärk
* 2003 Soome Valge Roosi Rüütelkonna teeneterist
* 2008 Eestlaste Kesknõukogu Kanadas kuldteenetemärk

Välislingid
-----------

* Hannes Oja looming
**Hannes Kiris** (sündinud 1965) on Eesti jurist, riigikohtunik (kriminaalkolleegiumi liige).

Hannes Kiris lõpetas 1990. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna *cum laude*. Töötas aastail 1990–1999 Tallinna prokuratuuris: 1990–1992 prokuröri abina, 1992–1993 prokuröri kohusetäitjana ning aastail 1993–1999 juhtis ta Tallinna prokuratuuri.

1999–2002 oli Kiris Tallinna linnakohtu kohtunik ning Vabariigi Valimiskomisjoni aseesimees.

6. juunil 2002 nimetas Riigikogu Kirise Riigikohtu liikmeks. Selle otsuse poolt olid 53 Riigikogu liiget, vastu 2 ja erapooletuks ei jäänud keegi. Ta andis ametivande 20. juunil 2002.

On olnud Riigikohtu kriminaalkolleegiumi esimees.

Isiklikku
---------

Jurist ja õigusteadlane Advig Kiris on tema isa.

Viited
------

1. ↑  Raimo Poom (2012). Eesti ja ESM: ESM-iga liitumata jättes tuleks meil ka teistest rahaliitudest lahkuda. *Eesti Ekspress*. 8. mai.
2. 1 2  Riigikohtu kriminaalkolleegiumi hakkab juhtima Hannes Kiris. (2003). *Eesti Päevaleht*. 10. oktoober.
3. ↑  Elektrooniline Riigi Teataja. "Hannes Kirise Riigikohtu liikme ametisse nimetamine". Riigikogu otsus 06.06.2002. Avaldamismärge: RT I 2002, 48, 300.
4. ↑  IX Riigikogu stenogramm, VII istungjärk, 6. juuni 2002, päevakorrapunkt "otsuse "Hannes Kirise Riigikohtu liikme ametisse nimetamine" eelnõu (1068 OE) arutelu".
5. ↑  IX Riigikogu stenogramm, VII istungjärk, 20. juuni 2002, päevakorrapunkt "Riigikohtunik Hannes Kirise ametivanne".
Kemençe, populaarne rahvapill Türgis Musta mere rannikul
**Türgi muusika** on Türgist pärit või türklaste loodud või esitatud muusika.

Türgi muusikakultuur ühendab mitmekesiseid elemente nii Kesk-Aasia, araabia, Bütsantsi, kreeka, Osmanite riigi, pärsia, armeenia ja Balkani muusikast kui ka nüüdisaegsest Euroopa ja Ameerika popmuusikast. Türgi asub geograafiliselt Euroopa, Põhja-Aafrika, Lähis-Ida, Kaukaasia ning Lõuna- ja Kesk-Aasia kultuuride kokkupuutekohas.

Türgi rahvamuusika juured ulatuvad 11. sajandisse, mil Seldžukid vallutasid Anatoolia ja Pärsia, kuid selles on ka enne seda tänapäevase Türgi territooriumil elanud rahvaste muusika jooni. Muusikastiilide ja pillide mitmekesisus on suurenenud teiste sisserändajate kultuuride mõjul. Türgis on dokumenteeritud ka kreeka, armeenia, albaania, poola, aseri ja juudi kogukondade rahvamuusikat.

Osmanite riigi õukonnamuusika kasutas ulatuslikku helilaadide süsteemi. Muusika üleskirjutamiseks kasutati mitut eri notatsiooniviisi. Türgi rahvamuusika sisuks on traditsiooniliselt pigem igapäevaelu teemad vastandina armastusest ja emotsioonidest jutustavale Osmanite õukonnamuusikale. Enamik rahvalikke laule räägib tõestisündinud lugusid või ammutab ainest folkloorist. Paljud laulud on sündinud laulikutevaheliste võistluste käigus. Paljud laulud on seotud pulmade, matuste ja mitmesuguste pidustustega, kus neid ka esitatakse. 

Põhiosa tänapäeva popmuusikast on arenenud 1930. aastatel alanud läänestumise mõjul. Vaid 1970. ja 1980. aastatel mängis mõjutajana suuremat rolli araabia muusika, 1990. aastate alguses tõusis taas lääneliku muusika populaarsus.

Vaata ka
--------

* Türgi Eurovisiooni lauluvõistlusel
Türgi kohvi väljavalamine *cezve*'st
**Türgi kohv** on kohvijook, mis saadakse röstitud kohviubade väga peeneks jahvatatud pulbri keetmisel spetsiaalses potis *cezve*'s. Valmis jook valatakse tassi ja oodatakse veidi, kuni kohvipaks vajub tassi põhja. Juuakse kuumalt, soovi korral lisatakse suhkrut. Türgi kohv on väga levinud Lähis-Idas, Põhja-Aafrikas, Kaukaasias ja Balkani maades. Eri maades kannab jook erinevaid nimetusi: Kreekas on see tuntud kui Kreeka kohv, Põhja-Makedoonias kui Makedoonia kohv jne. Ka mujal maailmas pakutakse paljudes kohvikutes ja restoranides türgi kohvi.

Valmistamine
------------

Türgi kohvi valmistamiseks on vaja kitsa suu ja laia alumise osaga keedunõu (*cezve*'t) ja teelusikat. Kohv valmistatakse värskelt jahvatatud, soovitatavalt tumeda röstiga kohviubadest. Kohv peab olema väga peeneks pulbriks jahvatatud. Kohv ja suhkur lisatakse külmale veele, segatakse ja pannakse keema. Kui kohv keema läheb, võetakse pott tulelt ja jook valatakse tassidesse.

Joomine
-------

Türgi kohv on välja valades väga kuum, mistõttu seda serveeritakse tavaliselt klaasitäie külma veega. Vesi aitab suud jahutada ja värskendada, et kohvi oleks parem maitsta. Kogu keedunõu sisu valatakse tassi, aga kohvi ei jooda põhjani – kohvipaks jääb tassi alles.

Ennustamine
-----------

Levinud on ka tassi põhja jäänud kohvipaksu pealt ennustamine. Selleks keeratakse tass tavaliselt alustassile ümber, oodatakse paar minutit ja seejärel ennustatakse tulevikku kohvipaksul olevate mustrite järgi.
Türi Kultuurikeskus ja Türi Muusikakool
**Türi Muusikakool** on muusikakool Järva maakonnas Türil aadressil Hariduse tänav 1.

Muusikalise põhihariduse andmine Türil algas 1973. aastal, kui loodi Paide Lastemuusikakooli Türi filiaal. Õppetöö toimus Türi Keskkooli vanas ja uues majas. 1981/1982. õppeaastal anti kooli käsutusse vana polikliiniku maja aadressil Paide tänav 16.

Iseseisev Türi Muusikakool loodi 1. septembril 1990.

24. augustil 2007 pandi nurgakivi Türi Lastemuusikakooli uuele õppehoonele, mis avati 2008. aastal ja mis oli ehitatud spetsiaalselt muusikakooli vajadustest lähtuvalt Türi Kultuurimaja juurdeehitusena.

Koolis õpetatakse järgmisi pille: klaver, akordion, viiul, tšello, flööt, plokkflööt, oboe, kitarr, saksofon, klarnet, altsarv, trompet, eufoonium, metsasarv, tromboon, löökpillid.

Direktorid
----------

* 01.09.1990-1.06.1994 Aja Varblane
* alates 2.06.1994 Silja Aavik

Viited
------

1. ↑  Kontaktid. Türi Muusikakooli veebisait.
2. 1 2 3 4  Ajalugu. Türi Muusikakooli veebisait.

Välislingid
-----------

* Türi Muusikakooli veebisait
**1985. aasta Tillanderi juveelipoe rööv** oli 17. aprillil 1985 Soomes Helsingi kesklinnas Aleksanterinkatu tänaval Tillanderi juveelipoes toime pandud relvastatud rööv. Röövitud ehete väärtus oli umbes 1,4 miljonit Soome marka. Röövi panid toime Alex Lepajõe ja Raivo Roosna.

Päev hiljem röövisid samad mehed Helsingi Osakepankki Käpylä kontorist 100 000 Soome marka. Kolme päeva pärast Lepajõe ja Roosna vahistati. Röövitud ehteid ei leitud.

Tillanderi kullassepaäri juhtivtöötajad lahkusid omal soovil töölt mõne kuu jooksul pärast röövi. Lepajõele ja Roosnale mõisteti ligi kaheksa-aastane vanglakaristus. Lepajõe vabanes vanglast ennetähtaegselt 1989. aastal ning Rootsi Norrköpingi vanglasse karistust kandma läinud Roosna põgenes sealt 1989. aastal.

2017. aastal valmis eestlaste Läände põgenemise ning toime pandud röövide ainetel tehtud Eesti-Soome-Läti mängufilm "Sangarid".

Viited
------

1. ↑  Veli-Pekka Lehtonen, Aleksanterinkadun kuuluisasta jalokiviryöstöstä tehdään kansainvälinen elokuva, Helsingin Sanomat, 21. aprill 2016

Välislingid
-----------

* Tarmo Michelson, Kummipaadiga NSV Liidust pagemine tegi poistest sangarid, Õhtuleht, 18. mai 2001
* Retro 1985: Keitä olivatkaan Roosna ja Lepajoe, nuo aikansa julkkikset?, mtv.fi, 25. detsember 2014
**Rožňava** (ungari keeles *Rozsnyó*, saksa keeles *Rosenau*) on linn Slovakkias Košice maakonnas, Rožňava ringkonna halduskeskus.

Rožňava vanalinn on oluline turismisihtpunkt.

Geograafiline asend
-------------------

Linn asub Slovaki maagimäestikku kuuluvas Rožňava nõos, Ungari piirist 12 km kaugusel, Košicest ligikaudu 54 km läänes.

Ajalugu
-------

Asulat on esmamainitud 1291. aastal. Linnaõigused sai Rožňava 1382. aastal. Keskajal kaevandati Rožňavas kulda ja hõbedat, hiljem ka rauamaaki.

Rahvastik
---------

Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Rožňava elanikest slovakke 70,36%, ungarlasi 18,77%, mustlasi 0,95%, tšehhe 0,36%, ukrainlasi 0,13% ja russiine 0,13%. Rahvus oli teadmata 8,74%-l elanikest.

Sõpruslinnad
------------

* Serbia Bačka Topola, Serbia
* Tšehhi Český Těšín, Tšehhi
* Poola Cieszyn, Poola
* Ungari Lipótváros, Ungari
* Ungari Szerencs, Ungari

Viited
------

1. ↑  Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku
2. ↑  Rožňava Region Gemer. Vaadatud 12. mail 2023
3. ↑  Rožňava Slovakia Travel. Vaadatud 12. mail 2023
4. ↑  Number of population by ethnicity in the municipality Rožňava at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 12. mail 2023