recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Setomaa lipp
**Seto kuningriik** ehk **Seto kuningriigipäev** on augusti esimesel laupäeval peetav roteeruva toimumiskohaga seto kultuuri suursündmus, millest saavad lisaks setodele osa võtta ka seto kultuuri huvilised. Kuningriigipäeva keskpäeval kuulutatakse üheks päevaks Seto kuningriigi seadused Eesti ja Vene seadustest kõrgemalseisvaiks ning päeva jooksul peetakse seto pärimuskultuuriga seotud võistlusi. Samuti valitakse kuningriigipäeval setode esindusisik ülemsootska.

Ajalugu
-------

Seto kuningriigi päev 2019. aasta augustis Küllätüvä külas
Seto kuningriigi pidamise idee on metsasoomlaste vabariigi eeskujul maale toonud folklorist Paul Hagu. Esimene kuningriigipäev peeti 20. augustil 1994 Obinitsa kooli õuel. Paari aasta pärast hakkas sündmuse toimumiskoht roteeruma nelja Setomaa eestipoolsele osale jääva valla vahel (Mikitamäe, Meremäe, Värska, Misso valla Luhamaa nulk) ning see toimumiskohtade järjestus püsib tänini, ka pärast haldusreformi, mil neist valdadest moodustati üks Setomaa vald. Järgmine, järjekorras XXVI Seto Kuningriik toimus 3. augustil 2019 Küllätüvä külas.

Võistlused
----------

Seto kuningriigi sõjaväe paraad 2013. aastal Luhamaal
Žüriid valivad välja parima eeslaulja (*sõnolinõ*), tantsijad (naiste puhul *kargusekargaja*, meeste puhul *kasatskilüüjä*), pillimehed, jõumehe (*vägümiis*), söökide ja jookide valmistajad (õlu, vein, handsa, pirukas, leib), käsitöömeistrid jm; päeva kulminatsioonina valitakse avalikel valimistel uus ülemsootska. Kõik meistrid kannavad võidetud tiitlit järgmise kuningriigini. Nimetatud võistlused toimuvad igal kuningriigipäeval, kuid harvem on valitud ka teisi kuninga meistreid, nt piltnik. Viimasele võistlusele, ülemsootska valimisele järgneb vaatemänguline sõjaväeparaad.

Ülemsootska
-----------

Ülemsootska on kuningriigipäeval üheks aastaks valitav setode esindusisik. 

Tegemist ei ole kuninga või kuningannaga, kuna Anne Vabarna lauldud eeposele "Peko" tugineva mütoloogia põhjal on setodel (viljakus)jumal-kuningas Peko, kes magab Petseri kloostri liivakoobastes ning annab oma tahtmise ja nõu seto rahvale teada unenägudes, mida näeb ülemsootska. Niisiis on ülemsootska vahendaja, sõnumitooja, kuid praktilises elus siiski rahva esindaja, autoriteet ja arvamusliider. Ülemsootska tunnuseks on valitsussau kiiora. 

Järjestikuste ametiaegade hulk ei ole piiratud. 2018. aastal valiti Lüübnitsas ülemsootskaks Aare Hõrn. Alates 2022. aastast on ülemsootska Anzelika Gomozova (sündinud 4. augustil 1980).

Välislingid
-----------

* Seto kuningriik (visitsetomaa.ee)
* Seto kuningriik (setomaa.ee)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib piirkonnast; festivali kohta vaata artiklit Orient (festival)* |

---

**Idamaad** ehk **orient** kõige laiemas tähenduses on regioon, mis hõlmab Lähis-Ida, Kesk-Aasiat ja Kaug-Ida. Mõiste on tekkinud Euroopa kultuuriloos, vastandades Ida kultuure Läänele, mis hõlmab eelkõige Euroopat, kuid mõnes kontekstis ka Ameerikat. Kitsamas tähenduses peetakse Idamaade all silmas Kaug-Ida.

"Idamaad" kui Aasia
Algselt vastandati Idamaid kristlikule Euroopale, kuid Ameerika koloniseerimisega muutus Lääne ja Ida vastandus globaalseks. Idamaade mõistega on rõhutatud kultuurilisi, usulisi ja rassilisi erisusi. Seda kasutatakse laialdaselt ka orientalismis, mis marginaliseerib "mitte-Lääne" kultuure eksootilisusega. Sageli on Idamaadele peetud omaseks ühiskondlikkust ja totalitaarsust (vastandina Lääne individualismile ja demokraatiale). Mil määral Idamaid tegelikult ühtseks regiooniks saab pidada, on vaieldav.

Külma sõja ajal arvati lääneriikide seast tihtipeale välja ka Nõukogude Liidu mõjusfääri jäänud Ida-Euroopa, ehkki see piirkond ei kuulu ka Idamaade hulka. Venemaa asendit Ida ja Lääne vahel on tõlgendatud mitmeti nii Läänes kui ka Venemaal endal: Venemaad on peetud vahel Läände ja vahel Itta kuuluvaks, ent mõnikord ka omaenda "kolmandat teed" järgivaks.

Idamaade kultuur
----------------

"Idamaad" kui Kaug-Ida, mis koosneb kolmest kattuvast alast: Ida-Aasia, Kagu-Aasia ja Lõuna-Aasia
Kaug-Ida ja muu maailma usulisi erinevusi näitab maailma kahe suurema religioonirühma, dharmareligioonide ja abrahamlike religioonide geograafiline jaotus
 *Pikemalt artiklis Aasia kultuur*
Idamaade kultuur hõlmab palju eri traditsioone ja teemasid. Mõned olulisemad neist on:

* Ida religioonid, Ida filosoofia
	+ Kaug-Ida religioonid
		- Konfutsianism
		- Kaug-Ida budism
		- Šinto
		- Taoism
	+ India religioonid
		- Budism
		- Hinduism
		- Džainism
		- Sikhism
	+ Lähis-Ida
		- Kristlus
		- Islam
		- Judaism
		- Zoroastrism
* Ida meditsiin
	+ Ajurveeda
	+ Hiina meditsiin
	+ Kampo
	+ Traditsiooniline Tiibeti meditsiin
	+ Traditsiooniline Korea meditsiin

Kirjandus
---------

* Ankerl, Guy (2000). *Global communication without universal civilization*. INU societal research. Kd Vol.1: Coexisting contemporary civilizations : Arabo-Muslim, Bharati, Chinese, and Western. Geneva: INU Press. ISBN 2-88155-004-5. `{{cite book}}`: parameetris `|volume=` on üleliigne tekst (juhend)
**IPC** on rahvusvaheline organisatsioon, mille eesmärk on standardiseerida elektroonikaseadmete ja -seadiste koostamise ja tootmise nõuded. See rajati aastal 1957. IPC on akrediteeritud ANSI poolt standardeid arendava organisatsioonina ja on üle maailma tuntud oma standardite järgi.

Standardid
----------

IPC standardeid kasutab elektroonikatööstus. IPC-A-610 *Elektroonika Koostude Vastuvõetavuse Kriteeriumid,*  standardit kasutatakse üle maailma elektroonikaseadmete tootjate poolt. Üle maailma on üle 3600 koolitaja, kes on sertifitseeritud standardit õpetama ja kontrollima. Standardeid luuakse tööstusest tulnud vabatahtlike komiteedes. Töörühmasid on loodud Hiinas, Ameerika Ühendriikides ja Taanis.

Nimekujud
---------

* 1957– Institute for Printed Circuits
* –1999 Institute for Interconnecting and Packaging Electronic Circuits
* 1999 IPC, Association Connecting Electronics Industries

Viited
------

1. ↑  "Standards Developing Organizations (SDOs)". *ANSI*. Vaadatud 5. jaanuar 2011.
2. ↑  History of IPC's Name

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
* Documentide tabel, täielik IPC standardite nimekiri
**Matusetoetus** on ühekordne rahaline toetus matuse korraldamisega seotud kulude hüvitamiseks. Matusetoetus kui sotsiaalkindlustushüvitis sisaldub paljude Euroopa Liidu liikmesriikide (Austria, Bulgaaria, Hispaania, Holland, Kreeka, Küpros, Leedu, Luksemburg, Läti, Poola, Portugal, Prantsusmaa, Rumeenia, Slovakkia, Suurbritannia, Taani, Tšehhi) sotsiaalse kaitse süsteemis. Matusetoetust makstakse enamasti lahkunu abikaasale, lapsele, lapselapsele, vanemale või mõnele muule sugulasele, teatud juhtudel ka isikule, kes ei kuulu lahkunu perekonda.

Eestis oli matusetoetus aastatel 1999–2009 universaalne riiklik toetus, mida maksti Eesti elanikule, kes kandis matuse korraldamise kulud: 

* Eesti elaniku surma korral sõltumata sellest, kas isik suri (st surm registreeriti) Eestis või välismaal, kui isik maeti Eestis;
* välismaalase surma korral, kui surm registreeriti Eestis ja isik maeti Eestis.

1. juulist 2009 lõpetati majandussurutise olukorras Eestis matusetoetuse maksmine universaalse toetusena. Juulist 2009 kuni detsembrini 2014 maksis riik matusetoetust üksnes kohalikele omavalitsustele omasteta või tundmatu inimese matuse korraldamiseks. Samas mitmed kohalikud omavalitsused kehtestasid matusetoetuse kohaliku sotsiaaltoetusena oma valla või linna vähekindlustatud isikutele lähedase inimese matuse korraldamise kulude hüvitamiseks.

1. jaanuarist 2015 taastati riikliku matusetoetuse maksmine neile majanduslikult vähekindlustatud isikutele, kes eelmise aasta jooksul vähemalt ühe korra on saanud toimetulekutoetust. Riiklikku matusetoetust maksab Sotsiaalkindlustusamet. Matusetoetust maksavad oma töötajale tema lähedase surma korral ka paljud Eesti ettevõtted.

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet (2012). Sotsiaalkaitse kogukulutuste (ESSPROS) käsiraamat
2. ↑  Riikliku matusetoetuse seaduse muutmise seadus 726 SE

Välislingid
-----------

* MISSOC Comparative Tables Database
* Riikliku matusetoetuse seadus
* Eesti.ee Matusetoetuse avaldus (erinevad vallad)
Triatlon 21. juulil 2013.
**Tartu Mill Triathlon 2013** oli 20.–21. juulil 2013 Tartu linnas toimuv triatlonivõistlus.

Triatloni käigus ujutakse Emajões, rattatrass läbib kesklinna ja Supilinna tänavaid ning jõuab korraks ka linnast välja. Jooksudistants kulgeb Emajõe kaldapealsel.

Tartu Mill Triathlon 2013 on Tartu teine linnatriatlon, esimest korda toimus triatlon Tartus 21.–22. juulil 2012 (Tartu Mill Triathlon 2012).

Võistluse kesklinna toomise idee tuli New Yorgi ja Lon­doni linnatriatlonidest. Lõpliku tõuke andis Tristar 2011 triatlonil osalenud Tartu linnapea Urmas Kruuse ettepanek korraldada triatlonivõistlus ka Tartu kesklinnas. 2012. aastal oli Tartu linnatriatloni peakorraldaja Ain-Alar Juhanson.

Viited
------

1. ↑  Marii Kangur "Hansapäevadega tuleb Tartu südalinna ka triatlon" 20.07.2012
2. ↑  "Asjatundjad peavad Tartu triatloni raskeks" Postimees, 20.07.2012

Välislingid
-----------

* Tartu Mill Triathlon
* Merilyn Säde "Nädalavahetusel võistlesid triatleedid" Postimees, 22.07.2013
Chagose saared (India ookean)Chagose saared
Asukoht India ookeanis
**Chagose saared** on saarestik India ookeani keskosas, mis koosneb 7 atollist ja kuhu kuulub üle 60 saare. Saarestik asub 500 km Maldiividest lõuna pool, Tansaaniast ja Indoneesiast peaaegu samal kaugusel.

Chagose saared on Briti India ookeani ala osa, mida taotleb endale Mauritius. Püsielanikke saartel ei ole, need asustati ümber 1960ndate lõpus ja 1970ndate alguses. Saartel elab umbes 3000 Briti ja USA sõjaväelast ning abitöölist. 1965. aastal eraldas Ühendkuningriik Chagose saared Mauritiusest ja moodustas Briti India ookeani ala. 1968. aastal Mauritius iseseisvus, kuid Suurbritannia ei andnud võimu üle Chagose saartel. 1968–1973 sundasustati kõik saarte elanikud Suurbritanniasse ja Mauritiusele.

Rahvusvaheline Kohus avaldas 2019. aastal mittesiduva arvamuse, et Suurbritannia peab lõpetama oma valitsemise nii kiiresti kui võimalik. ÜRO Peaassamblee tervitas (häältega 116 poolt, 6 vastu) seda arvamust ning kutsus üles Mauritiusele kuuluvaid Chagose saari kuue kuu jooksul dekoloniseerima. Rahvusvaheline Mereõiguse Kohus otsustas 2021. aastal, et Suurbritannial ei ole õigust Chagose saartele.

Geograafia
----------

Saarestiku pindala on 63,2 km2, nendest Diego Garcia saare pindala on 27,2 km2. Kokku on akvatooriumi pindala üle 15 000 km2, see on üks maailma suurimatest atollisaarestikest. 

Saarestik koosneb 7 osast:

1. Diego Garcia (lisaks peasaarele ka 3 saarekest)
2. Egmonti saared (7 saart)
3. Peros Banhos (27 saart)
4. Salomoni saared (11 saart)
5. Suur Chagose madal (7 saart)
6. Blenheimi riff (3 saart)
7. Speakersi madal (1 saar)

Kliima on troopiline mereline, palav ja niiske. Õhutemperatuurid on 26,2–28,3 °C, aasta keskmine sademete hulk on umbes 2600 mm (105 mm augustis kuni 350 mm jaanuaris).

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  UN court rules UK has no sovereignty over Chagos islands, BBC
**Tartu Naisselts** (varasema nimega Tartu Eesti Naesterahva Selts) oli üks esimesi naiste õigustest rääkivaid organisatsioone Eestis.

Selts asutati 1907. aastal. Selts tegeles naiste õiguste tutvustamisega mitmesuguste ürituste kaudu, ent edendas ka rahvuslikku käsitööd, korraldas käsitöö-, majapidamiskursusi jms. Andis välja ajakirja Käsitööleht, selle lisaväljaandena naisküsimusi käsitlevat Naesterahva Töö ja Elu (hiljem Naiste Töö ja Elu). Vabadussõja ajal tegeles sõduritele riiete kudumise-õmblemisega ning haavatute põetamisega.

Üks seltsi asutajaid ja juhtivaid tegelasi oli Marie Reisik, kes aastatel 1907–1918 kuulus asutajaliikmena seltsi juhatusse, aastast 1932 oli auliige.

1921. aastal asutas selts Tartu Naisseltsi Majapidamiskooli.

Viited
------

1. ↑  Sirje Kivimäe. Esimesed naisseltsid Eestis ja nende tegelased. Kogumikus Seltsid ja ühiskonna muutumine. Talupojaühiskonnast rahvusriigini. Eesti Ajalooarhiiv, 1995. Lk 130
2. ↑
3. 1 2  "Tartu Naisselts 30-aastane". *Sakala*. 22.03.1937.
4. ↑  Marie Reisik Eesti Rahvusraamatukogu (vaadatud 9. juulil 2017)

Kirjandus
---------

* "Tartu Naisselts 30-aastane", Sakala, nr. 32, 22 märts 1937
**Biomanipulatsioon** on laiemas mõistes ökosüsteemi(de) kooslus(t)e mõjutamine bioloogiliste vahendite ja meetoditega sihiotstarbelisel viisil. Enamasti mõeldakse biomanipulatsiooni (kitsamas mõistes) all "**veekogude biomanipulatsiooni**".

Veekogude biomanipulatsioon
---------------------------

Veekogude biomanipulatsioon on veekogu tervendamine ökoloogiliste meetoditega. Enamasti on seda rakendatud seisuveekogude (näiteks järvede) puhul. Kemomanipulatsioon ja biomanipulatsioon on veekogude tervendamise peamisi põhimõttelisi viise.

Biomanipulatsioon toimub sageli veekogu toiduahelaid muutes, näiteks suurte röövkalade sisseviimine veekokku vähendab lepiskalade, kes söövad zooplanktonit, arvu. See omakorda laseb zooplanktonil süüa ära rohkem fütoplanktonit, parandades nõnda vee füüsikalis-keemilisi ja ökoloogilisi näitajaid.

Praktika on näidanud, et biomanipulatsioon on efektiivsem intensiivse aineringega madalate järvede puhul, sügavates järvedes tuleb biomanipulatsioon enamasti integreerida kemomanipulatsiooniga
.

Vaata ka
--------

* Kemomanipulatsioon

Viited
------

1. ↑  Kangur, A. & Nõges, T. (1992). Kas biomanipulatsioon päästab järved? – *Eesti Loodus* **4**: 136–139. [I. Oti kommentaari rubriigis].

Kirjandust
----------

* Kangur, A. & Nõges, T. 1992. Kas biomanipulatsioon päästab järved? – *Eesti Loodus* **4**: 136–139
* Sults, Ü. 2004. Liigtoiteliste looduslike ja paisjärvede tervendamine. Tartu. 32 lk. (Käsiraamat järvede tervendamismeetmetest, vajalikest uuringutest ja tehnikast)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib 20. sajandi alguses tegutsenud koolist; 20. sajandi lõpu ja 21. sajandi alguse kooli kohta loe artiklist Tartu Puškini Gümnaasium.* |

---

**Tartu Puškini-nimeline Tütarlaste Gümnaasium** (vene keeles *Юрьевская женская гимназия им. А. С. Пушкина*) oli Tartus Pepleri tänaval aastatel 1899–1909 ja seejärel Riia tänaval 1909–1919 tegutsenud kool.

Aastatel 1914–1917 õppis tütarlaste gümnaasiumis Betti Alver. Samuti õppisid seal Hella Wuolijoki, Alma Ostra-Oinas, Adele Pärtelpoeg, Ella Jaakson, Emma Asson (lõpetas kuldaurahaga), Hilda Kelt, Annemarie Behrens, Juulie Waher (pärast abiellumist Jaan Sarvega Juulie Sarv, lõpetas kuldaurahaga) ja paljud teised Eesti kultuuritegelased.

Oma poistekooli juhtimise kõrvalt andis Puškini-nimelises tütarlaste gümnaasiumis usuõpetust Hugo Treffner. Aastatel 1903–1918 töötas seal õpetajana Oskar Kallas.

1909. aastal anti senine Puškini tütarlaste gümnaasiumi hoone Pepleri tänaval Jurjevi Õpetajate Seminari käsutusse. Aastatel 1909–1919 tegutses kool aadressil Riia tänav 25 (toona Riia 121), 1919. aastal evakueeriti aga Esimese maailmasõja eest Voroneži ja lõpetas tegevuse Tartus.

Tartu Puškini Gümnaasium pidas end Tartu Puškini-nimelise Tütarlaste Gümnaasiumi järeltulijaks ning seega Tartu vanimaks kooliks.

Viited
------

1. ↑  "В сердце — с русской культурой" veneportaal.ee/Молодежь Эстонии
2. 1 2 3  "Тарту нужен Русский лицей" Молодежь Эстонии, 28.11.06
3. ↑  "Hugo Hermann Fürchtegott Treffner (1845-1912)" Kultuurilooveebis "Kreutzwaldi sajand"
4. ↑  Auvilistlased EÜS-i kodulehel

Kirjandus
---------

* Ponomarjova, Galina. "Pildikesi vene gümnaasiumist: Hella Wuolijoki-Murriku meenutused 1899. a. avatud Tartu Puškini nim. tütarlastegümnaasiumist, kus ta õppis 1901–1904". Haridus 1/2000, lk 61–63
* Neborjakina, Viktoria. "Kui tahad olla õnnelik, siis ole!" – Rmt: *21. sajandi haridus – kas haridus kõigile?* 28. ja 29. jaanuaril 2005 Tallinnas toimunud konverentsi ettekannete kogumik. Tallinn, 2005, lk 189–194

Välislingid
-----------

* Eduard Selleke ajaloolised fotod
**Lobjakas** on eesti perekonnanimi.

Statistika
----------

2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Lobjakas 126 inimesel: 61 mehel ja 65 naisel. Perekonnanimede levikult oli Lobjakas meeste puhul 1613. kohal ja naiste puhul 1675. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Lobjakas vanuserühmas 80–84, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,81. Nimi oli kõige sagedasem Lääne maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 4,80 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupojale Läänemaal Hanila kihelkonnas Paadrema mõisavallas nimeks Lobgakas (normaliseeritult Lobjakas).

Nimede eestistamisel võeti Lobjakas aastatel 1935, 1936, 1938 uueks perekonnanimeks 3 korral isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem Jäärman ja Sander.

Nime kandjaid
-------------

* Ahto Lobjakas, eesti poliitikaanalüütik ja kolumnist (1970–)
* Artur Lobjakas, eesti sporditegelane (1898–1983)
* Kai Lobjakas, eesti disainiajaloolane (1975–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 14.07.2023)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Lobjakas.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Lobjakas.

Välislingid
-----------

* Lobjakas statistikaameti andmebaasis
**Alina Rotaru-Kottmann** (sünninimi **Alina Rotaru**; sündinud 5. juunil 1993 Bukarestis) on Rumeenia kaugushüppaja.

Ta on olnud edukas nii noorte kui ka juunioride vanuseklassides. 2015. aasta Euroopa U23 meistrivõistlustel Tallinnas võitis ta tulemusega 6.69 Malaika Mihambo ja Jazmin Sawyersi järel pronksmedali. 2017. aasta suveuniversiaadil Taipeis võitis ta tulemusega 6.65 kuldmedali.

2019. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Glasgow's hüppas ta 6.64 ja sai viienda koha. Samal aastal Dohas toimunud maailmameistrivõistlustel sai ta tulemusega 6.71 kuuenda koha.

2023. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Istanbulis tuli Alina Rotaru-Kottmann tulemusega 6.62 viiendaks.

Isiklikud rekordid
------------------

Seisuga 29. aprill 2023 

Välitingimustes

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| Kaugushüpe | **6.91** | 30. juuni 2019 | Saksamaa Rheinau-Freistett |

Sisetingimustes

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| Kaugushüpe | **6.74** | 7. märts 2015 | Tšehhi Praha |

Allikas: Rahvusvaheline Kergejõustikuliit

Viited
------

1. ↑  "Alina Rotaru-Kottmann". *worldathletics.org*. Vaadatud 29. aprillil 2023.

Välislingid
-----------

* Alina Rotaru-Kottmann Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel Muuda Vikiandmetes
**Soojusjuhtivus** on energia levimine soojusena kõrgema temperatuuriga kehalt (või kehaosalt) madalama temperatuuriga kehale (kehaosale) aine mikroskoopiliste osakeste vastastikmõju tagajärjel (ei ole seotud keskkonna makroskoopilise liikumisega). 

Soojusjuhtivus on konvektsiooni ja soojuskiirguse kõrval üks soojusülekande vorme. 

Soojusjuhtivus toimib eeskätt tahketes kehades ja vähesel määral ka vedelikes, kuid peaaegu puudub gaasides. 

Kehade soojusjuhtivusega puutuvad inimesed kokku iga päev. Kui näiteks külm lusikas asetada kuuma vette, siis kõigepealt soojeneb vees olev osa, seejärel kandub soojus piki lusika vart edasi ja me tunneme, kuidas lusika vars muutub tasapisi soojaks.

Soojusjuhtivuse seadus
----------------------

Soojusjuhtivuse seadust on matemaatilisel kujul mugav formuleerida, vaadeldes soojuse levikut homogeenses vardas pikkusega {\displaystyle \ell } ja ristlõike pindalaga *S*. Katse näitab, et kui varda otstes on fikseeritud erinevad temperatuurid *T*1 ja *T*2, siis varda ristlõiget läbib soojusvoog intensiivsusega

{\displaystyle {\frac {\Delta Q}{\Delta t}}=kS{\frac {T\_{1}-T\_{2}}{\ell }}},
kus võrdetegur *k* on materjali iseloomustav konstant, mida nimetatakse soojusjuhtivusteguriks. See on ainus parameeter, mida on tarvis aine või materjali soojusjuhtivuslike (või ka soojust isoleerivate) omaduste spetsifitseerimiseks.

Soojusjuhtivuse seaduse üldistamine kolme mõõtmesse annab soojusvoo tiheduse jaoks avaldise

{\displaystyle {\vec {J}}=-k\nabla T},
kus {\displaystyle \nabla T} on temperatuurigradient. Seda nimetatakse Fourier' seaduseks. Kombineerides seda pidevuse võrrandiga, saadakse järgmine diferentsiaalvõrrand (soojusjuhtivuse võrrand):

{\displaystyle {\frac {\partial T}{\partial t}}=K\nabla ^{2}T},
kus {\displaystyle K=k/(c\rho )}, kusjuures \rho on aine tihedus ja *c* on erisoojus. See on üks matemaatilise füüsika põhivõrrandeid, mis kirjeldab muu hulgas ka difusiooni (sel juhul on *T* asemel difundeeruva aine kontsentratsioon ja *K* asemel on difusioonikonstant).

Vaata ka
--------

* Soojusjuhtivustegur
**Lockerbie katastroof** oli 1988. aasta 21. detsembril toime pandud terroriakt Londonist New Yorki teel olnud Pan American World Airwaysi liinilennul olnud lennukil Boeing 747. Pommiplahvatuse tagajärjel purunes lennuk ja hukkusid kõik selle pardal olnud 243 reisijat ja 16 meeskonnaliiget. Lockerbie linnakesse kukkunud lennuki tükid tapsid veel 11 inimest.

Pommiplahvatuse korraldamises esitati 1991. aastal süüdistus Liibüa luureohvitserile ja Liibüa Araabia Lennuliinide turvaülemale ‘Abd al-Bāsiţ al-Miqraḩīle ning Al-Amīn Khalīfah Faḩīmah'le, Liibüa Lennuliinide kaastöötajale Maltal. Šoti politseile anti süüdistatavad üle alles 1999. aastal, mil Liibüa juht Mu‘ammar al-Qadhdhāfī soovis leevendada ÜRO sanktsioone.

2001. aastal mõisteti ‘Abd al-Bāsiţ al-Miqraḩī pommiplahvatuse korraldamises süüdi, ning Faḩīmah õigeks. Al-Miqraḩī vabastati 2009. aastal Šotimaal asuvast vanglast, kus ta oli ära istunud kaheksa aastat eluaegsest karistusest, vabastamise põhjuseks oli tervislikud põhjused, ta põdes eesnäärmevähki.

Viited
------

1. ↑  CNN leidis Lockerbie' pommimehe Tripolist koomas[*alaline kõdulink*], www.DELFI.ee, 29. august 2011
**Gert Krestinov** (sündinud 2. augustil 1990 Tallinnas) on Eesti motosportlane.

Gert Krestinov on tunnustatud motosportlase Andres Krestinovi poeg. Ta on 186 cm pikk ja kaalub 80 kg. Ta hakkas motosporti harrastama 1994. aastal oma isa juhendamisel. Teda on treeninud ka ameeriklane Jim Holley (2005–2006) ning hollandlane John van den Berk.

Karjäär
-------

**Juunioride maailmameistrivõistlused**

* 2002 21. koht
* 2003 12. koht
* 2004 2. koht
* 2006 2. koht

**Juunioride Euroopa meistrivõistlused**

* 2004 2. koht
* 2006 2. koht

Saksamaa ADAC Junior MX Cupi sarjas 2004 meister (80 cm³). 2002 Saksamaa Motoliidu (DMSB) laste maailmameister kuni 12-aastaste ja kuni 16-aastaste vanuserühmas (80 cm³). EM-il 2005 16. koht (juunioride 125 cm³) ja 2006 87. koht (125 cm³). MM-il 2007 MX2 klassis 41. 2008 MX2 klassis 17. (Belgias Lommelis *grand prix* etapivõit ning aasta lõpul aasta parima juuniori auhind – Jan de Grooti auhind) ja MX3 klassis 37. 2009 MX1 klassis 23. ja MX3 klassis 37. 2010 MX1 klassis 63. 2011 MX1 klassis 34. 2012 MX1 klassis 31. 2013 MX3 klassis 4. (Hollandis Valkenwaardis *grand prix* etapivõit), 2014 MXGP klassis 35. 2015 MXGP klassis 34. 2016 MXGP klassis 36. ja 2017 MXGP klassis 49. koht.

### Saavutused

Gert Krestinov on kuulunud 2007–2015 üheksa korda meeskondlikul MM-il ja 2012 meeskondlikul EM-il (4. koht) Eesti koondisse. Tulnud 1996–2015 11 korda moto- ja talimotokrossis Eesti meistriks ning kolm korda moto- ja talimotokrossis ja jäärajasõidus Eesti karika võitjaks. Saanud Suurbritannia meistrivõistlustel MX1 klassis 2017 2. ning 2012 ja 2015 kolmanda koha.

Viited
------

1. ↑  "Eesti spordi biograafilne leksikon".
2. 1 2  "Eesti spordi biograafiline leksikon".
**Alide-Johanna Pajoma** (aastani 1936 **Alide-Johanna Must**; 27. veebruar 1911 Helme, Valgamaa – 25. jaanuar 1985 Tartu) oli eesti agronoom ja sordiaretaja.

Elulugu
-------

Lõpetas 1935 Kehtna Kõrgema Kodumajanduskooli, 1954 Eesti Põllumajandusakadeemia agronoomiateaduskonna, põllumajanduskandidaat (1968, EPA), väitekiri "Kurgi avamaal kasvatamise võimalusi Eesti NSV tingimustes". Oli 1945–1953 Polli katsejaama ja 1953–1957 EMMI Kuusiku katsejaama nooremteadur, 1959–1979 Sakus EMMI vanemteadur köögiviljanduse alal.

Teadustöö
---------

Uurinud mitmeid köögiviljasorte, täiustanud nende, eeskätt kurgi agrotehnikat, oli esimesi kurgi kasvatajaid kiletunnelite või kilemultši all, kaasautor valge peakapsa 'Kuusiku varajane' aretamisel. Avaldanud köögiviljade (peamiselt kurgi, tomati, peakapsa) agrotehnika, väetamise, paljundamise ja sordivaliku kohta u 50 artiklit ja mitu raamatut (osa kaasautorina).

Teoseid
-------

* Varajase köögivilja kasvatamine (kaasautor). Tallinn, 1960
* Tomati kasvatamine avamaal. Saku, 1962
* Köögiviljanduse käsiraamat (kaasautor). Tallinn, 1964
* Kurgikasvatus. Tallinn, 1979

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Eesti aianduse biograafiline leksikon. Tallinn, 1998, 98–99
* Eesti Maaviljeluse Instituut 1946–2006. Saku, 2006, 62, 143
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Yallourni soojuselektrijaam Austraalias
**Soojuselektrijaam** (lühend **SEJ**) ehk **soojusjõujaam** on elektrijaam, mis muundab soojusenergiat elektrienergiaks. Soojusenergia kas saadakse loodusest, toodetakse elektrijaamas või on mõne muu protsessi kõrvalsaadus.

Tavaliselt saadakse soojusenergiat orgaanilise kütuse põletamisel ja seetõttu rajatakse SEJ kohta, kus kütus on suhteliselt odav. Kivi- või pruunsütt kasutavad SEJ-d ehitatakse söekaevanduspiirkonda, sest elektrit on märksa odavam transportida kui kütust.

Soojuselektrijaama elektriseadmestiku moodustavad elektrigeneraatorid, jaotusseadmed, pingekõrgendusalajaam, kontroll- ja juhtseadmed ning abiseadmed.

Esimesed SEJ-d rajati 1882 New Yorgis ja Londonis.

SEJ kasutegur on 33–48%. Vastavalt termodünaamika seadustele on kasutegur piiratud turbiini siseneva ja sellest väljuva gaasi absoluutse temperatuuri suhtega. Seepärast nõuab kasuteguri suurendamine kõrgemate temperatuuride kasutamist ja järelikult suuremat rõhku. Minevikus on katsetatud muidki töövedelikke, näiteks elavhõbedat, ning vastavalt konstrueeriti elavhõbedaauruturbiin, sest elavhõbedaaur võib madalamal töörõhul omandada kõrgema temperatuuri kui vesi, aga elavhõbe ei kõlvanud kasutada mürgisuse ja halva soojusjuhtivuse tõttu.

Liigitus
--------

Kütuse oleku järgi liigitatakse tahket, vedelat, gaasilist ja korraga mitut liiki kütust tarbivaid soojuselektrijaamu.

Soojusmootorite järgi eristatakse auruturbiin-, gaasiturbiin- ja diiselelektrijaamu.

Väljastatava energia järgi eristatakse kondensatsiooni- ja termofikatsioonielektrijaamu.

Koormuse järgi eristatakse baaselektrijaamu ja tippelektrijaamu. Baaselektrijaama koormus on aasta jooksul püsiv, tippelektrijaama koormus võib muutuda järsult.

Eriliiki soojuselektrijaamad on tuumaelektrijaamad, geotermilised elektrijaamad ja päikeseelektrijaamad.

Kõrvalsaadused
--------------

Paljud soojuselektrijaamad saavad lisaks soojusele ja elektrile toota auru. Kõrvalsaadusi tootvaid soojuselektrijaamu nimetatakse koostootmisjaamadeks.

Maailma võimsaimad soojuselektrijaamad
--------------------------------------

| Nimi | Riik | Põhikütus | Võimsus, MW | Valmimisaasta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Surgut-2 | Venemaa | maagaas | 4800 | 1988 |
| Hsingta | Taiwan | kivisüsi ja maagaas | 4752 | 1998 |
| Kashima | Jaapan | masuut | 4400 | 1975 |
| Castle Peak | Hongkong | kivisüsi | 4339 | 1990 |
| Belchatow | Poola | pruunsüsi | 4320 | 1988 |
| Drax | Suurbritannia | kivisüsi | 4275 | 1985 |
| Kendal | Lõuna-Aafrika Vabariik | kivisüsi | 4116 | 1994 |
| Nanticoke | Kanada | kivisüsi | 4000 | 1978 |
| Ekibastuz-1 | Kasahstan | kivisüsi | 4000 | 1984 |

Soojuselektrijaamad Eestis
--------------------------

Iru SEJ
* Eesti SEJ
* Balti SEJ
* Iru SEJ
* Ahtme SEJ
* Kohtla-Järve SEJ
* Sillamäe SEJ

Vaata ka
--------

* Soojuse ja elektri koostootmine
* Jahutustorn

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Tehnikaleksikon, lk. 465
**Rappija Jacki** (inglise keeles "Jack the Ripper") hüüdnimega tuvastamata isik tegutses sarimõrvarina Londonis. 1888. aasta augustist novembrini varitses ta East Endi piirkonnas poolenisti getostunud Whitechapeli linnajaos, tappes arvatavasti vähemalt viis prostituuti. 

Ta lõikas nad lõhki ning eemaldas igaühelt mõne elundi. Otsingutest hoolimata jäi tabamata ja tema isik kindlaks tegemata. 

Lõbunaiste mõrvad Whitechapelis jätkusid kuni 1891. aastani. Viiele tüüpohvrile, keda seostatakse nii-nimetatud Rappijaga, lisandus veel kuus. Alates mõrvade toimumisest on võimalikuks tapjaks oletatud väga erinevaid isikuid. Mõned on oletanud, et Rappija oli kuninglikust soost ja arst, sest väidetavalt oskas ta elundeid välja võtta puhtalt ja korralikult. Ta tegutses pimedates kohtades ning esines tõenäoliselt kliendina. 

DNA uuringute põhjal arvatakse et Rappija Jack oli poola-juudi päritolu juuksur Aaron Kosminski.

Viis arvatavat tüüpohvrit
-------------------------

* Mary Ann Nichols (hüüdnimega "Polly", neiupõlvenimega Walker) – 31. august 1888
* Annie Chapman (sünninimi Eliza Ann Smith) – 8. september 1888
* Elizabeth Stride (hüüdnimega "Long Liz"; sündinud Rootsis nimega Elisabeth Gustafsdotter) – 30. september 1888
* Catherine Eddowes (hüüdnimega "Kate") – 30. september 1888
* Mary Jane Kelly (hüüdnimedega "Fair Emma", "Ginger" ja "Black Mary"; sündinud Iirimaal) – 9. november 1888

Popkultuur
----------

Siiani annavad "Rappija Jacki" verd tarretama panevad teod ainet raamatuteks, filmideks ja videomängudeks. Londonis on võimalik teha ekskursioon Whitechapeli linnajaos, kus nood mõrvad toime pandi.

2006. aastal valis ajakiri BBC History Magazine koos oma lugejatega "Rappija Jacki" ajaloo kõige halvemaks britiks.

Vaata ka
--------

* Whitechapeli mõrvad

Viited
------



|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Rappija Jack** |
**Soojusefekt** tähendab soojuse eraldumist või neeldumist mingi protsessi käigus, see on süsteemist väljuv või sisenev energia. 

Täppisteadustes kasutatakse täpsemini defineeritud mõisteid nagu soojushulk (*Q*), siseenergia muutus (Δ*U*) või entalpia muutus (Δ*H*). Mõõtühikuks on SI-süsteemis džaul (J), kasutatakse ka kalorit (cal).

Mõned ekstreemsed näited. Eksotermilise keemilise reaktsiooni korral kasutatakse reaktsioonisegu jahutamist. Kui reaktsioonis eraldub suur hulk soojust ja jahutamine ei ole piisavalt efektiivne (näiteks katalüsaatori üledoosi korral) võib toimuda **soojusplahvatus**, see on kogu reaktsioonisegu plahvatuslik keemine, seega vedeliku järsk üleminek gaasifaasi. Enamuse lõhkeainete plahvatusele on iseloomulik, et hargnevate ahelatega eksotermilises reaktsioonis toimub tahkest ainest ülikiire sisemolekulaarse lagunemise tagajärjel kuumade gaasiliste produktide (oksiidide) teke, pürolüüs, mis põhjustab tugevajõulise plahvatuse (gaaside ülikiire reaktsiooni oksüdeerijaga, mis on tavaliselt hapnik).

Kontsentreeritud väävelhappe (H2SO4) lahjendamisel veega (hüdrateerumine) eraldub oluliselt soojust (eksotermiline protsess). Seetõttu *tuleb alati väävelhape lisada veele*. Vastupidisel toimimisel võib happesse, mis on veest oluliselt raskem, lisatav vesi pindmises osas ägedalt keema hakata ja sellega hapet laiali pritsida. 

Märkimisväärne soojuse neeldumine (endotermiline protsess) esineb mitmete soolade lahustumisel vees. Näiteks kasutatakse naatriumkloriidi (NaCl) ja kaltsiumkloriidi (CaCl2 või CaCl2•nH2O) jahutussegude valmistamisel.

Vaata ka
--------

* Kalorimeetria
* Soojus
* Keemiline plahvatus
* Termokeemia
* Põlemissoojus
**Martsa** on küla Ida-Viru maakonnas Toila vallas. 

2011. aasta rahvaloenduse andmeil elas külas 29 inimest.

Kirjalikes allikais on küla esmamainitud 1538. aastal.

19. sajandi teisel poolel hakkas Toila suvituskohaks kujunemine ja see hoogustus eriti pärast Tallinna–Peterburi raudteeliikluse avamist aastal 1870. Männiku küla juurde praeguse Pika tänava äärde hakkasid selle küla ja Toila-Altküla-Martsa peremehed ehitama suvilaid.

Põhja-Eesti paekallas oli esimese eesti geoloogiprofessori Hendrik Bekkeri (1891–1925) uurimisteema. Oma 1919. aastal ilmunud populaarteaduslikus ülevaates "Paeseina profiil Martsal" kirjutas ta: "Ja see värvide mitmekesisus üksikuis kihijärkudes: all rohekas-sinine savi, siis roostekarva ja valged liivakivid, umbra karva tumeviolett läikega tahvelkivi ja rohekad, sinikas-hallid ja hallikas-kollased lubjakihid; siia juurde veel lopsakalt kasvavad õige mitmekesised lehtpuud ja põõsad – see kõik kokku loob pildi, mille sarnast me kusagil mujal oma kodumaal ei leia."

Tuntumad Martsa küla elanikud on Margus Paalo ja Aleksandr Apolinsky.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

| * v
* r
Toila valla asulad |
| --- |
| Alev | 

* Kohtla-Nõmme

 |  |
| Alevikud | 

* Toila
* Voka

 |
| Külad | 

* Altküla
* Amula
* Järve
* Kaasikaia
* Kaasikvälja
* Kabelimetsa
* Kohtla
* Kohtla-Uueküla
* Konju
* Kukruse
* Martsa
* Metsamägara
* Mõisamaa
* Ontika
* Paate
* Peeri
* Päite
* Pühajõe
* Roodu
* Saka
* Servaääre
* Täkumetsa
* Uikala
* Vaivina
* Valaste
* Vitsiku
* Voka

 |
**Aliide-Julianne Pedraudse** (sünninimi **Klausson**; 14. jaanuar 1896 – 28. mai 2002) oli eesti pikaealine. 

Tütre sõnul oli Aliide-Julianne koolis käinud kuus aastat, misjärel töötas Peterburis pankuri juures toatüdrukuna. 1921. aastal abiellus ta Anton Pedraudsega. Neil sündis kaks last. Abikaasa suri 1938. aastal. Umbes sellest ajast kuni peaaegu surmani elas Pedraudse Tartus Tamme puiesteel.  Teise maailmasõja ajal suri ta poeg. Ta pidas lillede ja pärgade äri. Ka teenis ta elatist käsitööga.

Ta oli 59 aastat Tartu adventkoguduse liige, laulis kooris ja tegi koguduseliikmetele matusepärgi.

Viimased neli aastat veetis ta põhiliselt voodis. Tema tütar elas emaga koos kuni tolle surmani. 

Aliidel oli Tallinnas õde Ida-Margarethe Tiisler, kes elas samuti üle saja aasta vanaks. Saja aasta vanuseks oli elanud ka nende vanem õde

Ta on maetud Tartu Raadi kalmistule.

Viited
------

1. 1 2  "Kõige vanem tartlane räägib öösel võõrkeeli" Tartu Postimees, 13. jaanuar 2002
2. 1 2  "Puhkama läks Eesti vanim inimene" Seitsmenda Päeva Adventistide kogudus, 10.6.2002
3. ↑  "Vanim eestlane pidas lilleäri" Eesti Ekspress, 12. juuni 2002
4. 1 2  "Sada aastat tartlannana" Eesti Päevaleht, 17. jaanuar 1996

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Adele Lettens** | **Vanim eesti naine**7. märts 2002–mai 2002 | Järgnev**??** |
| Eelnev**Adele Lettens** | **Vanim eestlane**7. märts 2002 – mai 2002 | Järgnev**??** |
Alireza Firouzja (2018)
**Alireza Firouzja** (pärsia keeles علیرضا فیروزجا; hääldus [æliːɾezɑː fiːɾuːzˈdʒɑː]; sündinud 18. juunil 2003 Bābolis) on Iraani päritolu Prantsusmaa maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2018). 

Firouzja tuli 2015. aastal Aasia noortemeistriks U12-vanuseastmes. Suurmeistriks sai ta 14-aastaselt 2018. aastal. Kaks aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta on kahekordne Iraani malemeister (2016, 2019).

Veebruaris 2018 tuli ta Moskvas Aerofloti rahvusvahelisel turniiril neljandaks. Juunis 2019 Xingtais tuli Firouzja Aasia meistrivõistlustel kuuendaks ja kvalifitseerus 2019. aastal Hantõ-Mansiiskis peetud maailma karikaturniirile. Seal võitis ta teises ringis Daniil Dubovi, kuid kaotas kolmandas ringis Ding Lirenile.

Firouzja on mänginud kahel maleolümpial (2016, 2018). Märtsis 2019 Astanas sai ta Iraani võistkonna koosseisus võistkondlikel maailmameistrivõistlustel kuuenda koha. 

Kiirmales saavutas ta 2018. aastal Peterburis toimunud maailmameistrivõistlustel kuuenda koha.

2021. aastast on ta Prantsusmaa kodanik ja esindab Prantsusmaad.

Välislingid
-----------

* Alireza Firouzja – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Alireza Firouzja FIDE andmebaasis
**Soojumikas** (*Saussurea*) on astrilaadsete seltsi korvõieliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond.

Sellesse perekonda kuulub umbes 300 liiki, mis kasvavad Euraasia ja Põhja-Ameerika parasvöötmes ja tundras, samuti mägedes alpiniitudel.

Perekonnanime pani šveitsi botaanik Augustin Pyramus de Candolle šveitsi teadlaste Horace-Bénédict de Saussure'i (1740–1799) ja Nicolas-Théodore de Saussure'i (1767–1845) auks.

Need on mitmeaastased rohttaimed, mille kõrgus ulatub 5–10 cm kõrgustest alpiniiduliikidest kuni 3 m kõrguste ohakalaadsete taimedeni. Lehed moodustavad tiheda kodariku ja siis kasvavad sellest spiraalselt mööda õievart ülespoole. Õied on torujad ja mõlemasoolised, valged kuni lillad ning moodustavad väikese õisiku. Üksikõiega liike on vähe. Sageli ümbritsevad seda sama värvi tihedad villakarvad. Vill on kõige tihedam kõrgmäestikuliikidel ja aitab kaasa lillede termoregulatsioonile, vähendades öiseid külmakahjustusi ja intensiivse kõrgmäestikupäikese ultraviolettkiirgusest põhjustatud kahjustusi.

Lehed on vahelduvad, terve kuni lõhestatud leheservaga.

Vili on sulgkarvadest koosneva pappusega seemnis, mis levib tuule abil.

Mitut Himaalaja soojumikaliiki kasvatatakse ilutaimena kaunite villakate õisikute tõttu. Nad on kasvatamiseks ühed kõige keerulisemad taimed, sest on kohastunud eluks 3½–5 km kõrgusel merepinnast karmis kliimas, mille hulka kuuluvad jahedad temperatuurid, pikk (8–10 kuud) talvine puhkeperiood ja niiskuse hea loodusliku äravooluga huumusrikkad kruusased mullad.

Eestis
------

Eestis kasvab selle perekonna üks liik – eesti soojumikas (*Saussurea esthonica*) – või teise taksonoomia järgi alpi soojumikas (*Saussurea alpina*), mille alamliik on eesti soojumikas (*Saussurea alpina* subsp. *esthonica*).

Vaata ka
--------

* jumikas
**Rapla vald** oli haldusüksus Raplamaal. Valla keskus oli Rapla linn.

Algne Rapla vald moodustati Rapla talurahvaasjade komissari otsusega 3. märtsil 1891. aastal.

11. juulist 2002 oli Rapla linn Rapla valla koosseisus.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas Rapla vallas 9051 inimest. Neist 8667 (95,8%) olid eestlased.

Rapla vallavanem oli Iivi Pere.

2017. aastal ühines Rapla vald uue Rapla vallaga

Asustus
-------

Rapla vallas on 38 küla, kolm alevikku ja üks linn.

### Linn

Rapla

### Alevikud

Alu - Hagudi - Kuusiku

### Külad

Alu-Metsküla - Aranküla - Hagudi - Iira - Juula - Kalevi - Kelba - Kodila - Kodila-Metsküla - Koigi - Kuku - Kuusiku-Nõmme - Kõrgu - Lipstu - Mahlamäe - Mõisaaseme - Mällu - Nõmme - Oela - Ohulepa - Oola - Palamulla - Purila - Raka - Ridaküla - Röa - Seli - Seli-Nurme - Sikeldi - Sulupere - Tapupere - Tuti - Tõrma - Uusküla - Valtu - Väljataguse - Äherdi - Ülejõe

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017.
2. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator
3. ↑  Statistikaameti andmebaas
4. ↑  Siseministeerium: Kohalike omavalitsuste juhid 2014. a. jaanuari seisuga, vaadatud 17. oktoober 2014
**Soojusläbikandetegur** väljendab soojusvoogu, mis läbib materjalikihti või piirdetarindit (näiteks seina), kui temperatuuride erinevus kihi eri poolte vahel on 1 kraad (1 K). Kuna soojusvoo (soojusvoolu tiheduse) ühik on W/m2, siis on soojusläbikandeteguri ühik W/(m2·K). Soojusläbikandeteguri tähis on {\displaystyle k} (peamiselt masinaehituses ja tehnoloogia valdkondades) või {\displaystyle U} (ehitusarvutustes).

Soojusläbikandetegur sõltub keskkonna ja pinna vahelisest soojusülekandetegurist ja kasutatud materjali soojusjuhtivustegurist. Nii kandub soojus kõrgema temperatuuriga õhult seina pinnale soojusülekande teel, läbib seina soojusjuhtivuse teel ja kandub seina pinnalt üle madalama temperatuuriga õhule taas soojusülekande teel.

Piirdetarindite soojusläbikandeteguri tähenduses on kasutusel termin **U-arv**. Näiteks välisseinte U-arvu soovituslik vahemik on 0,12–0,22 W/(m2·K). Mida väiksem on U-arv, seda soojapidavam on sein, katus, aken vms.

Soojusläbikandeteguri pöördsuurus on soojusläbikandetakistus, tähis {\displaystyle R\_{\text{T}}}, ühik m²·K/W.

Vaata ka
--------

* Soojusülekanne
* Soojusülekandetegur
* Soojusjuhtivustegur

Viited
------

1. ↑  U-arvu kalkulaator
See artikkel See artikkel räägib Briti vintpüssist.  Võidusõiduhobuse kohta vaata artiklit Martini-Henry (hobune).  

---

**Martini-Henry** on tagantlaetav ühelasuline hoovaga Suurbritannia vintpüss, mis oli kasutusel Briti armees. Esimest korda jõudis Martini-Henry teenistusse aastal 1871 ning lõpuks asendati sellega eestlaetavad padrunitele ümberehitatud vintpüssid Snider-Enfield. Martini-Henry vintpüssid olid Briti impeeriumi teenistuses 47 aastat. Relvas oli kombineeritud Henry O. Peabody konstrueeritud mehhanismi, mida oli täiustanud Šveitsi disainer Friedrich von Martini, ja šotlase Alexander Henry kujundatud polügonaalset vintlõiget.

Kuigi Snider-Enfield oli Briti sõjaväe esimene tagantlaetav relv, millega lasti metallist padruneid, oli Martini-Henry esimene selline, mis oli algusest peale nii ehitatud, lisaks oli sellel parem laskekiirus ja -ulatus.

Martini-Henry vintpüssist toodeti peamiselt nelja mudelit: Mark I (juunis 1871), Mark II, Mark III ja Mark IV. Peale selle toodi 1877 turule Martini-Henry karabiin, millest oli olemas Garrison Artillery Carbine ja Artillery Carbine (Mark I, Mark II ja Mark III). Lisaks toodeti ka väiksemaid versioone, mis olid mõeldud kadettidele. Martini-Henry viimase variandi, Mark IV tootmine lõpetati aastal 1889 ning see asendati LEe-Metfordiga. Martini-Henry jäi üle kogu Briti impeeriumi kasutusse kuni esimese maailmasõja lõpuni.

Mõned Afganistani hõimud kasutasid seda vintpüssi Nõukogude-Afganistani sõja ajal. Aastatel 2010 ja 2011 said USA merejalaväelased Marjahs Talibani ladudest kätte vähemalt kolm Martini-Henry vintpüssi.

Väga palju Martini-Henry koopiaid valmistasid Pakistani Loodeprovintsi relvameistrid. Nende relvad olid Enfieldis Royal Small Arms Factorys tehtutest halvema kvaliteediga, kuid välimuselt väga sarnased. Üks tuntumatest Martini-Henry koopiate valmistajatest oli afridi hõimu meister Adam Khel Afridi, kes elas Khyberi kurus. Britid kutsusid selliseid koopiaid Khyberi kuru koopiateks.

Vaata ka
--------

* Briti sõjaväe vintpüssid
* Swinburn-Henry
* Martini-Enfield
* Martini Cadet

Välislingid
-----------

* .577/.450 Martini–Henry Rifles
* martinihenry.com
* Martini Metford MkIV 1886
Mežciemsi asendikaart
Mežciems. Vaade üle Gaiļezersi järve
**Mežciems** on asum Lätis, Riia linna Vidzeme eeslinna osa pindalaga 7,667 km². Mežciems piirneb põhjas Teika, lõunas Dreiliņi, läänes Purvciemsi, idas aga Jugla asumiga. 15 884 elanikku (2010). 

Mežciems (tõlkes *Metsküla*) on üks rohelisemaid asumeid Riias. Suuremalt jaolt asub asum tasasel alal, mis ulatub 8–10, kohati ka vaid 4 meetrit üle merepinna. Mežciemsis asub kolm järve – Gaiļezersi, Dambjapurva ja Velnezersi järv, millest suurim on Gaiļezersi järv. Asumisse jääb Biķernieki mets, kus asuvad Biķernieki luited. Luidete alal ulatub maapinna kõrgus kohati 22 meetrit üle merepinna.

Mežciemsi alal asus mitu mõisa. Gaiļezersi järve ääres asus Gaiļi mõis. Biķernieki kiriku juures asus Kauli mõis, tähtsamad mõisad olid veel Hackmanni mõis ja Burchardi mõis.

Biķernieki piirkonnas olid põllud liivased ja soised, maalapid väikesed. Nii püüdsid paljud kohalikud elanikud Jugla järvest kala. XVI sajandil liitusid need kalurid gildiks, mille sümboliks oli karikas (läti keeles *biķeris*). Selle järgi on piirkond tõenäoliselt ka nime saanud. Aastal 1672 saatis Riia raad selle gildi laiali. 

XIX sajandil kandis piirkond Burchardi mõisa järgi nime Burhardciems. Riia linnaga liideti asumi põhjapoolne osa aastal 1934, lõunapoolne aga aastal 1974. Intensiivsem ehitustöö algas aastal 1975, mil asumisse kavandati 15 000 elaniku jaoks mõeldud korterelamute piirkond. See piirkond valmis aastaks 1986.

Lisaks korterelamutele ehitati Gaiļezersi järve äärde veel haigla. Asumi lõunapoolses osas on Biķernieki mets, kus asuvad spordibaas ja mälestusmärk holokausti ohvritele. Lisaks asub Mežciemsis veel Baltimaade suurim vanade autode muuseum.

Välislingid
-----------

* Mežciemsi koduleht (*läti keeles*)

| * v
* r
Vidzeme eeslinna asumid |
| --- |
| 
Berģi **·**  Brasa **·**  Brekši **·**  Bukulti **·**  Centrs **·**  Čiekurkalns **·**  Dreiliņi **·**  Jugla **·**  Mežciems **·**  Purvciems **·**  Skanste **·**  Suži **·**  Teika |
**Maksevõime kordaja** on ettevõtte finantsjuhtimises kasutatav maksevõime suhtarv. Maksevõime kordaja näitab ettevõtte suutlikkust korraga katta kõik lühiajalised võlgnevused lühiajalise varaga. 

Maksevõimeliseks arvestatakse varad, mida saab kiiresti rahaks teisendada, säilitades raamatupidamisliku väärtuse. Et kõik võlgnevused samal ajal tasuda, peab ettevõtte maksevõime kordaja olema 1 või suurem. Maksevõime kordajat nimetatakse ka **likviidsuskordajaks** või **happetestiks**.

Valem
-----

{\displaystyle {\mbox{Maksevõime kordaja}}={{\mbox{raha ja raha ekvivalendid}}+{\mbox{kaubeldavad väärtpaberid}}+{\mbox{laekumata arved}} \over {\mbox{lühiajaline võlgnevus}}}}

Äriline rakendus
----------------

Oluline on tähele panna, et kaupu ei arvestata maksevõime kordajas, küll aga lühiajalise võlgnevuse kattekordajas. Kordajate abil saab kontrollida ettevõtte elujõulisust, kuid see ei anna täielikku ülevaadet ettevõtte seisundist. Näiteks kui ettevõttel on suur hulk laekumata arveid, mille maksetähtaeg on pikk (näiteks 120 päeva), ning kohe tuleb tasuda olulisi ärikulusid ja lühikese tähtajaga arveid, siis maksevõime kordaja ei peegelda probleemi, kuid tegelikult saab ettevõttel kohe raha otsa. Vastupidi, kui ettevõtte klientide maksetähtajad on lühikesed ning tähtajad tarnijatele on pikad, siis võib maksevõime kordaja olla väga väike, samas ettevõte suurepärases seisus.

Happetest
---------

Sageli kasutatakse maksevõime kordajat viitamaks raha kordajale.

{\displaystyle {\mbox{Happetest}}={{\mbox{käibevarad}}-{\mbox{varud}} \over {\mbox{lühiajaline võlgnevus}}}}

Vaata ka
--------

* Finantsanalüüs
* Käibekapitali kordaja
* Maksevõime suhtarvud
**Isaac Gustav Gerth** (25. november/6. detsember 1730 Tallinn – 30. jaanuar/10. veebruar 1780 Järva-Madise) oli Eesti vaimulik.

Ta õppis Tallinna gümnaasiumis ja aastatel 1750–1754 Halle ülikoolis. Ordineeriti 8. septembril/19. septembril 1764 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1764–1780 (kutsuti 1. juulil/12. juulil 1764) Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja. Lisaks sai ta 17. septembril/28. septembril Järva praostkonna praostiks ning 13. jaanuaril/24. jaanuaril 1778 Eestimaa konsistooriumi assessoriks ja oli 7. aprillist/18. aprillist 1778 12. juunini/23. juunini 1779 ülem-apellatsioonikohtu liige.

Tema eestikeelne jutlus on trükitud 1779. aasta jutluseraamatus.

Isiklikku
---------

Tema isa Johann Heinrich Gerth oli Kuusalu Laurentsiuse koguduse õpetaja, vanaisa Johann Heinrich Gerth (?–1698) oli Suure-Jaani Johannese koguduse õpetaja, teine vanaisa Isaac Aulinus oli Tallinna gümnaasiumi kreeka keele professor. Tema abikaasa Maria Elisabethi isa Christoph Mertzig oli Järva-Madise koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
**Maksevõimelisus** on varalise seisundiga tagatud suutlikkus täita oma rahalisi kohustusi .

**Maksevõime** on majandusüksuse võime täita olemasolevate rahaliste ressursside arvel õigeaegselt seaduses või lepingus sätestatud rahalisi kohustusi.

Maksevõimelisus on ettevõtte võime maksta kõik varad ja kohustused , lähtudes sularaha kogunemise mahust. Eeldusel, et tööstus- või muu ettevõtte maksevõime on küllaltki kõrge, võib järeldada, et kogu ettevõte tervikuna on turul stabiilne ja kõik on oma rahandusega korras. Ja see tähendab, et selline ettevõte ei seisa silmitsi pankrotiohuga .

Esmased maksevõimelisuse näitajad hõlmavad ettevõtte käibekapitali, mille võib leida käibevara ja lühiajaliste kohustuste erinevusest. Ettevõttel on võime võlgu maksta ainult siis, kui tema käibevara väärtus ületab oluliselt lühiajaliste kohustuste väärtust. Käibekapital võib muutuda ainult kahel juhul: kasum või kahjum.

Maksevõimelisusel on seos tootmise varade ja kohustustega, kuna see on suhe nende kahe bilansi vahel. Ainult ettevõte, mille varudes on väga likviidsed varad, suudab kõik võlad kõigi kohustuste eest tasuda. See on märk ettevõtte maksejõulisusest. Teisisõnu, maksevõime tase on seotud ettevõtte varade likviidsusastmega.

Maksevõimelisust tunnustatakse kui näitajat, mis on seotud ettevõtte likviidsuse tasemega. Likviidsuse kõrval on see ka ettevõtte rahalise heaolu peamine omadus. Üsna sageli on maksevõime ja likviidsus sünonüümid ja näitavad ettevõtte võimet võlg õigeaegselt tagasi maksta koos võlgade tasumiseks eraldatud vahendite rohkusega.

Viited
------

1. ↑  Sõnaveeb  Vaadatud 08.03.2020
2. ↑   Solvency  Vaadatud 08.03.2020

Välislingid
-----------

* 
* 
*