recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Rinzai Gigen
**Linji Yixuan** (hiina keeles 臨濟義⽞, jaapani keeles Rinzai Gigen, surnud u 866. aastal), oli hiina budismi *chan’*i koolkonna üks mõjukamaid õpetajaid, Mazu Daoyi õpetusliini pärija ning *linji* koolkonna rajajaid.

Ta oli pärit Caozhoust (tänapäeva Shandongi provintsis), sai juba lapsena mungaks, õppis paljude õpetajate juures ja sai *chan’*i liinis pühitsuse õpetaja Huangpo Xiyunilt (surn 850). 851 asus ta Linji kloostrisse Hebeis, mille nime järgi saigi laiemalt tuntuks.

Linji Yixuan on tuntud eeskätt äkilise virgumise teostajana, kes kasutas oma õpilaste peal šokimeetodeid, sealhulgas röögatusi (*katsu*, hiina keeles 喝) ja kepihoope (*keisaku*, 香板) ning paradoksaalseid ütlemisi.

> „Kui kohtad buda, siis tapa ta!"
> 
> 
> 

Linji Yixuan oli ka silmapaistev õpetlane, eriti tuntud *Avataṃsaka-sūtra* uurija ja tõlgendajana.

Linji Yixuani elulugu ja õpetusi sisaldab tema õpilaste ja järeltulijate koostatud tekst "Linji üleskirjutused" (hiina keeles *linji lu*; jaapani keeles *rinzai roku*).

Viited
------

1. ↑  Feldberg, Elli. 2013. Meel ongi Buddha: Mazu jutlused ja ütlused. Tallinn: TLÜ Kirjastus, lk 163. ISBN 9789985587690
2. ↑  Chung-Yuan, Chang (1971) [1969, New York, Pantheon 1969], Original Teachings of Ch'an Buddhism. Selected from "Transmission of the Lamp", Vantage), p. 131-135.

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Ida mõtteloo leksikoni" materjale.*
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Leningradi oblasti Volhovi rajooni linnast; Leningradi oblasti Tosno rajooni küla kohta vaata artiklit Ladoga* |

---

**Novaja Ladoga** on linn Venemaal Leningradi oblasti Volhovi rajoonis.

Asub Volhovi jõe suubumiskohas Laadogasse.

Asutatud 1704, linnaõigused sai 1773. aastal.

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.

Välislingid
-----------

* Linnaplaan

Leningradi oblasti vapp
Leningradi oblasti linnad

Boksitogorsk  | Gattšina  | Jaanilinn  | Kamennogorsk  | Kingissepp  | Kiriši  | Kirovsk  | Kommunar  | Kudrovo  | Ljuban  | Lodeinoje Pole  | Luga  | Murino  | Nikolskoje  | Novaja Ladoga  | Otradnoje  | Pikaljovo  | Podporožje  | Primorsk  | Priozersk  | Schlüsselburg  | Sertolovo  | Sjasstroi  | Slantsõ  | Sosnovõi Bor  | Svetogorsk  | Tihvin  | Tosno  | Viiburi  | Volhov  | Volossovo  | Vsevoložsk  | Võssotsk
Veega täitunud gesenk
Gesenk koos käiguga
**Gesenk** on vertikaalne kaeveõõs, mis ei avane maapinnale. Rajatakse aherkivimisse. Erinevalt pimešahtist kasutatakse gesenki kaevise ülalt alla laskmiseks. Gesenk võib olla ka kaldu. Varem oli gesengi ristlõige ristkülikukujuline, nüüd on enamasti ringikujuline.

Kasutamine
----------

Gesenki kasutatakse lisaks kaevise ja materjali transportimisele tuulutuseks ja inimeste liiklemiseks.

Kirjeldus
---------

Gesengid võivad olla pikaealised kapitaalgesengid või lühiealised. Vastavalt sellele on toestus kas kapitaalne (betoon) või kui kivimid on püsivad ja gesenki kasutatakse ainult kaevise allalaskmiseks ja tuulutuseks, võib toestus puududa. Gesenke kasutatakse mitme lähestikku asuva kihi kaevandamiseks.

Kirjandus
---------

Saksakeelne kirjandus

* Walter Bischoff, Heinz Bramann, Westfälische Berggewerkschaftskasse Bochum: *Das kleine Bergbaulexikon.* 7. Auflage, Verlag Glückauf GmbH, Essen 1988, ISBN 3-7739-0501-7
* Ernst-Ulrich Reuther: *Einführung in den Bergbau.* 1. Auflage, Verlag Glückauf GmbH, Essen 1982, ISBN 3-7739-0390-1
* Heise-Herbst: *Leitfaden der Bergbaukunde*, 3. verbesserte Auflage, Springer-Verlag, Berlin 1932, S. 60
* Heise-Herbst / Fritzsche: *Lehrbuch der Bergbaukunde*, 8. und 9. völlig neubearbeitete Auflage, Springer-Verlag, Berlin/Göttingen/Heidelberg 1958, S. 102 ff.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib linnast Zhejiangi provintsis; asula kohta Heilongjiangi provintsis vaata artiklit Linhai (Heilongjiang); samanimeliste kohtade kohta vaata lehekülge Linhai (täpsustus)* |

---

**Linhai** (临海 traditsioonilises kirjas 臨海; *Línhǎi*) on maakonna õigustega linn Hiinas Zhejiangi provintsis Taizhous.

Ajalooline linnasüda asub Lini jõe ääres.

2000. aasta rahvaloenduse järgi elas linnas 948 618 inimest, keskasulas 201 132 inimest.

Linhai linnamüür
Vaatamisväärsuseks on Linhai linnamüür, mis oli algselt üle 6000 m pikkune. Seda hakati ehitama Jini dünastia ajal ning ehitamine viidi lõpule Sui dünastia ja Tangi dünastia ajal. Hästi on säilinud on müüri põhjaosa, mis asub kõrgendikul, ning lääne- ja lõunaosa jõe ääres.

2000. aastal jagunes linn halduslikult 18 suurvallaks (*zhen*) ja 12 vallaks (*xiang*). 2010. aastal jagunes linn 5 kvartaliks (*jiedao*) ja 14 suurvallaks.

Viited
------

1. ↑  Rahvaloenduse andmed Zhejiangi provintsi kohta (*hiina keeles*)
Datlid palmil
**Datlid** on datlipalmi viljad. Need on väga magusad ja isegi lääged.

Datlid on ovaalse silinderja kujuga. Nende pikkus on 3–7 cm ja läbimõõt 2–3 cm. Küpsete datlite värv varieerub sorditi erepunasest erekollaseni. Igas datlis on 2–2,5 cm pikkune ja 6–8 mm paksune kivi. 

Levinumad datlisortide rühmad on pehmed (nt 'Barhee', 'Halawy', 'Khadrawy', 'Medjool'), poolkuivad (e.g. 'Dayri', 'Deglet Noor', 'Zahdi') ja kuivad datlid (nt 'Thoory'). Vilja tüüp sõltub selle glükoosi-, fruktoosi- ja suhkrusisaldusest.

Datlid küpsevad neljas järgus, mida tuntakse nende araabiakeelsete nimede järgi: *kimri* (toores), *khlal* (täissuuruses, krõmpsuv), *rutab* (küps ja pehme) ning *tamar* (küps ja päikeses kuivanud).

Iraagis, Araabia poolsaarel ning Marokost läände jäävas Põhja-Aafrika osas on datlid tähtis eksportvili. Juba piiblis on neid mainitud üle 50 korra. Islami kultuuris süüakse datleid ja jogurtit või piima traditsiooniliselt ramadaaniaegseks õhtueineks. Datleid (peamiselt 'Medjooli' ja 'Deglet Noori') kasvatatakse ka Ameerikas: USAs Lõuna-Californias, Arizonas ja Lõuna-Floridas, Mehhikos Sonoras ja Baja Californias.

Datlipalmid hakkavad vilja kandma 4.-8. eluaastal, kaubanduslikus mahus saaki võib saada 7-10 aastat. Täiskasvanud datlipalmilt võib saada 80–120 kg datleid hooaja kohta, ehkki nad kõik ei küpse samaaegselt, nii et aastasse mahub mitu saagikoristust. Et viljad oleksid müügikõlbulikud, tuleb datlikobaraid harvendada ja enne küpsemist katta või siduda nende ümber kott, et viljad oleks kaitstud ilma ning kahjurite, näiteks lindude eest.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Datlid** |
**"Final Fantasy VII"** (ファイナルファンタジーVII, Fainaru Fantajī Sebun) on arvuti-rollimäng PlayStation 1-le ja PC-le, mängu tootjaks on Square. Mäng on "Final Fantasy" videomängude sarja seitsmes ja edukaim osa, mis tuli välja 1997. aastal. "Final Fantasy VII" on vastava sarja esimene mäng, kus kasutati 3D-graafikat.

Mängu tegevus toimub düstoopilises maailmas, mida kontrollib hiigelkorporatsioon Shin-Ra. Shin-Ra on saavutanud oma mõjuvõimu tänu sellele, et toodab planeedi Gaia eluvoolusest energiat. Mako energia kasutamine ähvardab aga hävitada kogu elu ning takkajärgi planeedi endagi. Et protestida Shin-Ra tegevuse vastu, loovad üksikud võitlejad organisatsiooni Avalanche, mis võtab oma eesmärgiks lõpetada mako energia ammutamine. "Final Fantasy VII" peategelaseks on üks Avalanche'i liikmetest, palgasõdur Cloud Strife. Mida edasi liigub mängu süžee, seda mitmetahulisemaks see muutub – lisanduvad keerulised probleemid, paljastuvad ammu ununenud saladused ning kerkivad uued vaenlased, nende hulgas ka kogu mängu peamine vastane Sephiroth.

"Final Fantasy VII" on sarja edukaim ning vaieldavalt ka tuntuim osa. Üle maailma on mängu tänaseks müüdud üle 9,8 miljoni eksemplari, mis muudab ta üheaegselt nii müüduimaks "Final Fantasy" sarja mänguks kui ka läbi aegade üheks suurima müügieduga Playstationi mänguks. Seitsmenda osa populaarsus julgustas Square Enixit alustama uut projekti "Compilation of Final Fantasy VII" ("Final Fantasy VII" tuletised), mille hulka kuulub mitu uut "Final Fantasy VII" ainetel tehtud mängu ja filmi.

Lisaks on just tänu "Final Fantasy VII" hiiglaslikule edule laienenud ka teiste Jaapani konsoolimängude turg väljapoole Jaapanit.

"Final Fantasy VII" tuletised
-----------------------------

1. "Before Crisis: Final Fantasy VII" (mobiilimäng)
2. "Crisis Core: Final Fantasy VII" (PSP mäng)
3. "Last order: Final Fantasy VII" (joonisfilm)
4. **"Final Fantasy VII"** (PS1 mäng)
5. "Final Fantasy VII: Advent Children" (täispikk film)
6. "Dirge of Cerberus: Final Fantasy VII" (PS2 mäng)
7. "Dirge of Cerberus Lost Episode: Final Fantasy VII" (mobiilimäng)

| * v
* r
"Final Fantasy" sari |
| --- |
| Mängud | 
I • II • III • IV • V • VI • VII • VIII • IX • X • X-2 • XI • XII • XIII • XIII-2 • Lightning Returns • XIV • A Realm Reborn • XV |  |
| Filmid | 
Final Fantasy: Spirits Within • Final Fantasy VII: Advent Children |
Inglismaa ja Walesi rahvusparkide kaardil on number 4 Dartmoori rahvuspark
**Dartmoor** on Edela-Inglismaal Cornwalli poolsaarel Devoni krahvkonnas asuv piirkond, mis on peamiselt kaetud nõmmega.

1951 rajati piirkonna looduse kaitseks Dartmoori rahvuspark. Selle pindala on 956 km². Rahvuspargi kõrgeim koht asub merepinnast 621 m kõrgusel (High Willhays) ja madalaim 24 m kõrgusel. Osalt rahvuspargi tõttu on Dartmoor saanud turismisihtkohaks.

Dartmoorile on iseloomulikud metsatud künkad, rabad ja sood.

Dartmooris on 625 km² suurune piirkond, kus aluspõhi koosneb graniidist, ja see on suurim selline koht Suurbritannia saarel. Enamasti katavad graniiti turbalademed. Graniit tungis seal maapinnale kivisöeajastul 309 miljonit aastat tagasi. Graniidiga on seotud gravitatsiooniline anomaalia. Anomaalia uurimine on aidanud kindlaks määrata graniidimassi kuju, suurust ja ulatust.

Dartmoorist algab hulk jõgesid. Pikim neist on Taw, mis voolab põhjakaarde ja suubub Barnstaple'i lahte.

Cornwalli kliima on Suurbritannia saare kõige pehmem. Püsivat lumikatet ei moodustu. Vegetatsiooniperiood on kõrgeimatel tippudel 175 päeva aastas ja see on tüüpiline näiteks Eestilegi, seevastu rannikul kestab vegetatsiooniperiood 300 päeva. Kliima on mereline, suvelgi ei tõuse temperatuur õieti üle +20 °C.

Sademeid on väga palju, suvel pisut vähem, talvel rohkem. Keset Dartmoori Princetownis 453 m kõrgusel merepinnast sajab aastas 1975 mm, kõige rohkem detsembris (251 mm) ja novembris (234 mm), kõige vähem mais (100 mm) ja aprillis (109 mm).

Dartmooris on Briti armee enam kui 200 aastat korraldanud laskeharjutusi.

Dartmoor kultuuris
------------------

* Dartmooris toimub Arthur Conan Doyle'i romaani "Baskerville'ide koer" tegevus. Conan Doyle'i jutustus põhineb osalt piirkonna pärimuses tuntud üleloomuliku musta koera muistendil.

* Dartmooris ja Dartmoori rahvuspargis toimub S. K. Tremayne'i (Sean Thomasi pseudonüüm) tänapäevase romaani "Just Before I Died" (2018) tegevus. Eesti keeles on see romaan ilmunud pealkirjaga "Tõde tõuseb, vesi vaob" Aive Lauriste tõlkes (Pegasus, 2019).

Viited
------

1. 1 2  Suur maailma atlas, lk. 55

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Dartmoor** |

* Dartmoor National Park

Vaade Dartmoori mägedele talvel
**Förby** (*förbi*, rootsi *`föörbü*, kohalikus pruugis *Ferbe (`feerbe)*) on küla Vormsi vallas Lääne maakonnas.

Küla kohta kasutati 1540. aastal nime *Voerbuͤ*, 1590. aastal *Före By*, 1595. aastal *Föör by*, 1637. aastal aga nimekujusid *Vorby* ja *Födherby*. Aastail 1977–1997 kandis küla ametlikult nime **Förbi**. 

Rootsi kohanimedes tähendab liigisõna *by* küla. Algusosa päritolu kohta on mitu versiooni. Ühe kohaselt tuleneb esiosa kas rootsi eessõnas *för(e)* või saksa vastavast sõna *vor(der)* ehk eespoolne, mis viitaks küla asukohale Vormsi läänerannikul. Teine seletus on rootsi omadussõna *för* ehk sõidukõlblik, mis viitaks heale sadamakohale. Hilisemad uurijad on jõudnud keeleliselt usutavamale tulemusele, mille kohaselt on nime kaasa toonud ümberasujad Soome lahe rootsikeelselt põhjakaldalt, kus on kirja pandud kolm samanimelist keskaegset küla: 1540. aastal *Fföörby* või *Föreby* Särkisalo piirkonnast, 1534. aastal *Föreby* Siuntio ümbruskonnast ja aastail 1546–1553 *Föreby* või *Förby* Inkoo piirkonnast. Turu toomkiriku nn mustas raamatus on ka veel sissekanne 1329. aastast, milles mainitakse Särkisalo naabervallast Olle Före nimelist maaomanikku. Lisanimi Före võib sel juhul olla moodustatud rootsi omadussõnast *för*, mis tähendab tervet, reibast, tugevat.

Külas on Förby bussipeatus.

Küla territooriumile jääb Harilaid, saar Hari kurgus, mis kuulub Väinamere hoiualasse. Förby kaguossa jääb endine Suuremõisa asunduspiirkond Bynäs.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  Eesti kohanimede leksikon
5. ↑
6. ↑  Maa-ameti kaardiserver

Vormsi valla asulad

**Külad:** Borrby | Diby | Fällarna | Förby | Hosby | Hullo | Kersleti | Norrby | Rumpo | Rälby | Saxby | Sviby | Suuremõisa | Söderby
**Filosoofiline nõustamine** on kaasaegne liikumine praktilises filosoofias. Filosoofilise nõustamise praktiseerijatel on tavaliselt kas filosoofia doktori- või magistrikraad ning nad pakuvad nõustamist ja konsultatsiooni inimestele, kes otsivad filosoofilist lähenemist enda eluprobleemidele, sotsiaalsele elule või vaimsetele probleemidele. Psühholoogid ja psühhiaatrid kasutavad enda töös inimeste ravimisel ka filosoofiat, kuid filosoofilise nõustamise protsess ei ole kliiniline.

Liikumist seostatakse tihti Sokratese õpetustega. Sokrates leidis, et filosoofia on otsing hea elu leidmiseks ja arvas, et elu ilma filosoofiata ei ole väärt elu.

Ajalugu
-------

Peter Koestenbaum oli üks varaseid filosoofilise nõustamise juhtfiguure. Tema 1978. aastal välja antud raamatus "*The New Image of the Person: The theory and Practice of Clinical Philosophy*" arutas Koestenbaum viise, kuidas filosoofilist nõustamist kasutada saaks.

Saksa filosoof Gerd B. Achenbach arvas, et filosoofia ei peaks olema eraldiseisev haru ning pidas filosoofiat oluliseks osaks inimese elus. Achenbach hakkas 1981. aastal klientidele filosoofilist nõustamist pakkuma. Tema eesmärk oli luua soodne keskkond, kus inimene saaks kasutada filosoofiat, et arendada enese mõtteid asjakohastel teemadel.
Aastal 1982 asutas Achenbach Saksa Koolkonna Filosoofilise Praktika ja Nõustamise jaoks ning avaldas aastatel 1984 ja 1985 sel teemal esimesed raamatud. Mõni aeg pärast seda hakkas filosoofiline nõustamine levima üle Euroopa, saavutades eriti suure populaarsuse Hollandis.

Tänapäeval on maailmas mitmeid professionaalseid filosoofilise nõustamise ühinguid näiteks Prantsusmaal, Belgias, Saksamaal, Austrias, Šveitsis, Suurbritannias, Itaalias, Hispaanias, Kreekas, Hollandis, Norras, Taanis, Soomes, Iirsaelis, Kanadas, Austraalias, Brasiilias, Portugalils, Koreas, Türgis, Jaapanis ja Ameerika Ühendriikides.

Eesmärgid
---------

Filosoofilise nõustamise meetodid on nõustajatel väga erinevad. Mõned nõustajad keskenduvad rohkem dialoogile. Nad usuvad, et kliendi filosoofiliste oskuste parandamisel võib olla teraapiline efekt. Teised praktiseerijad seostavad filosoofilist nõustamist aga tihedalt vaimse tervise- ja psühholoogiaga.

Ameerika Ühendriikide Filosoofilise Nõustamise Ühingu (NPCA) juhtkirja järgi aitab filosoofiline nõustaja klientidel enda uskumusi ja maailmapilti läbi filosoofia selgitada, artikuleerida, uurida ja mõista. Kliendid võivad otsida filosoofilist abi selliste muredega nagu keskeakriis, karjääri muutused, stress, enesekindlus, füüsiline haigus, surm, vananemine, ja elu mõte.

Viited
------

1. ↑  , 18.11.2017
2. ↑  , 18.11.2017
3. ↑  , 18.11.2017
4. ↑  , 18.11.2017
Ternēja mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wolmarschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1903). Mõisa maad on kaardil tähistatud numbriga 66
**Ternēja mõis** (saksa keeles *Rujen-Torney*, läti keeles *Ternējas muiža*) oli riigimõis Liivimaal Volmari kreisis Põhja-Ruhja kihelkonnas. Praeguse haldusjaotuse järgi asub see Lätis Ruhjas Dãrza iela ääres. Mõisa järgi on nime saanud hilisem Ternējas iela, mis on rajatud endise Valga–Ruhja–Pärnu raudtee raudteetammile.

Ajalugu
-------

Mõis kuulus kunagi Peter Roebelile, kelle surma järel Zygmunt III Waza mõisa Ruhja kirikule annetas. Aastal 1593 läks mõis Roebeli lapselapse Peter Torney valdusse. Seejärel omandas mõisalt 600 marga eest 3/4 adramaad ja kõrtsi Jürgen Rade, pannes aluse Jurata mõisale. Aastal 1623 omandas ta ka ülejäänud Ternēja mõisa maad, hiljem läksid need valdused aga reduktsiooni käigus riigile.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel allus mõisale 1816. aastal koos Jurata mõisaga 454 mees- ja 529 naishinge, nende mõisade suurus koos Ruhja mõisaga oli 40 ja 3/4 adramaad. Aastal 1641 oli mõisa suurus (koos Ķoņi, Ruhja ja Jurata mõisaga) 50 ja 3/8 adramaad. Aastal 1688 oli mõisa suurus koos Ruhja ja Jurata mõisaga 38 ja 1/4 adramaad, aastal 1734 oli neil aga adramaid 31 ja 1/4. Aastal 1757 oli mõisa suurus 13 ja 7/12 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 22 ja 13/20, aastal 1881 allus mõisale neliteist adramaad mõisadele kuuluvate talude valduses.

Karjamõisad
-----------

Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis: *Sievershof*.

Mõisa nimest
------------

Mõis on saanud nii saksa- kui ka lätikeelse nime Ternēja XVI sajandi omaniku Peter Torney järgi.

Viited
------

1. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 192.
2. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 242.
3. ↑  Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 122.
4. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 190.

Kirjandus
---------

* Hagemeister, Heinrich von. *Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands*. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 123 .

Ruhja kirik
Põhja-Ruhja kihelkond

**Kirik**: Ruhja Püha Bartholomäuse kirik  

**Mõisad**: Põhja-Ruhja kirikumõis | Araksti mõis | Dīķeri mõis | Jaunmuiža mõis | Ķoņi mõis | Kürble mõis | Laatre mõis | Lode mõis | Ternēja mõis | Ööbiku mõis
Födiversumi logo prototüüp
**Födiversum** (sõnadest föderatsioon ja universum) on kogum födereeritud, kuid sõltumatult majutatud servereid ehk "isendeid", mida kasutatakse veebisisu nagu veebisaidid, blogid, mikroblogid jm sotsiaalmeedia, failivaramud jmt avaldamiseks. Födiversumit hoiavad koos avatud protokollid nagu ActivityPub ja need võimaldavad kasutajatel jagada sisu eri platvormide ja teenuste vahel ning väldivad sellega platvormimajanduse võimendatud monopolistlikke tendentse.

Födiversumi väärtuspakkumist väljendab mõte, et mis oleks, kui Twitteri, Facebooki, Instagrami, Youtube'i, Bandcampi, Bloggeri, Redditi jt platvormide teenused oleks integreeritud ühte hiiglaslikku võrgustikku, kus saab sama kasutajaga kogu sisu ristviidata ja sellega aktiivselt suhestuda. Sisuliselt sellist võimalust födiversum oma kommertsplatvormide vähem tuntud ekvivalentidega pakubki.

Protokollid ja rakendused
-------------------------

Födiversumi teenuseid ja rakendusi kujutav puuTuntumad födiversumi protokollid on ActivityPub, Diasapora, OStatus ja Zot. Protokollide rakendusi võib kategoriseerida mitmeti, ühe võimaliku ülevaate pakub kategoriseering 2022. aasta seisuga:

* Multimeedia: MediaGoblin, Nextcloud

* Audio: Funkwhale, Castopod, Pubcast
* Pildid: PeerPx, Pixelfed, Anfora
* Video: PeerTube, Owncast

* Failid: Nextcloud, OLKi, Zap
* Raamatud: Inventaire, BookWyrm
* Lingikogud: Prismo, lotide, Littr.me, Lemmy
* Mikroblogimine: Mastodon, Diasapora, Pleroma, Misskey, Calckey, microblog.pub, pump.io, Zap
* Sündmused: Mobilizon, Friendica, Gancio
* Blogimine: GNU social, Friendica, Plume, WriteFreely, Socialhome
* Sisuhaldus: Drupal, Wordpress, Hubzilla, streams

Ajalugu
-------

Kontseptsiooni födiversumist sai alguse GNU Social võrgustikuga 2008. aastal, selle edasiarendusteks on Mastodoni loomine 2016. aastal ja W3C egiidi all 2018. aastal väljatöötatud ActivityPub avatud protokoll. Hinnanguliselt suurimad födiversumi teenused 2022 hilissügisel on Mastodon, Matrix, PeerTube ja Disapora.

Välislingid
-----------

* Födiversumi mahu statistika
* Födiversumi teenuste brauser
* Födiversumi observatoorium

Viited
------

1. ↑  "What is the Fediverse?". *Join the Fediverse*. 9. november 2022. Vaadatud 23. november 2022.
2. ↑  "Delightful Fediverse Apps". 24. november 2022. Vaadatud 24. november 2022.
3. ↑  "What are Fediverse projects?". *Join the Fediverse*. 3. november 2022. Vaadatud 24. november 2022.
4. ↑  "The Federation: Welcome to the new social web". Vaadatud 20. november 2022.
**Ternopil** (ukraina keeles Тернопіль, vene keeles Тернополь *Ternopol*, kuni aastani 1944 *Tarnopil* või *Tarnopol*) on linn Ukrainas, Ternopili oblasti keskus. Asub Dnestri lisajõe Sereti ääres.

Ternopili rajas 1540. aastal Jan Amor Tarnowski Poola sõjaväe tugipunktina.

Ajalugu
-------

Pärast Poola esimest jagamist 1772. aastal sai Tarnopol Austria impeeriumi osaks Austria Galiitsiana, aastatel 1809–1814 okupeeris selle korraks Vene armee ja anti pärast Viini kongressi 1815. aastal Austriale üle. Aastatel 1867–1918 oli linn osa Austria-Ungari Galiitsia piirkonnast, millel oli autonoomia ja kus arenes jõudsalt Poola kultuur. 1918. aastal oli see põgusalt Lääne-Ukraina Rahvavabariigis, kuid 1919. aastal sai pärast poolakate võitu taassündinud Poola osaks. Pärast seda, kui NSVL ja Saksamaa ründasid 1939. aastal Poolat, linn okupeeriti ja liideti Nõukogude Liiduga – linnaelanikke ootasid ees repressioonid. Aastatel 1941–1944 oli linn Saksa okupatsiooni all ja sakslased mõrvasid Tarnopolis elanud juudid. Pärast NSV Liidu ja Poola piiride muutmise lepingu allkirjastamist sai linn NSV Liidu osaks. Poolakad tõrjuti ümber Poola uutele piiridele ja jäid NSV Liidu piiridesse kuni 1991. aastani. Pärast NSV Liidu lagunemist läks see 1991. aastal Ukraina osaks.

Rahvastik
---------

1931. aastal elas linnas 78% poolakaid, 13% juute, 8% ukrainlasi ja 1% muid vähemusi.

Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ternopili elanikest ukrainlasi 91,2%, venelasi 7,1%, poolakaid 0,5%, valgevenelasi 0,3%, juute 0,3% ja muudest rahvustest inimesi 0,5%.

Sõpruslinnad
------------

* Gruusia Batumi, Gruusia
* Moldova Tiraspol, Moldova
* Poola Chorzów, Poola
* Poola Jelenia Góra, Poola
* Brasiilia Prudentópolis, Brasiilia
* Bulgaaria Sliven, Bulgaaria
* Ameerika Ühendriigid Yonkers, USA

Lisaks on veel mitu linna Ternopili koostööpartnerid, teiste seas Viljandi.

Galerii
-------

* Ternopili vanalinnTernopili vanalinn
* 
* Video Ternopili katedraalist

Välislingid
-----------

 Ternopil – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Väino Unt** (9. november 1932 Tilga – 10. märts 2015 Tartu[*viide?*]) oli eesti füüsik.

Ta sündis kooliõpetaja peres Tartumaal Rõngu vallas. Sõjakeeris viis pere Nõukogude Liidu tagalasse. Isa langes rindel, Väino koos ema ja õega naasis 1944. aastal Eestisse. Koolitee jätkus Tartu Õpetajate Seminari Harjutuskoolis ja seejärel Tartu Õpetajate Instituudis. Keskkooli lõputunnistuse sai Väino eksternina Tartu I Keskkoolis 1952. aastal. Seejärel õppis Väino Unt Tartu Riiklikus Ülikoolis füüsikat ja lõpetas ülikooli 1957. aastal kiitusega. Nii keskkooli- kui ka ülikooliõpingute kõrvalt teenis ta elatist Toome võõrastemajas.

Ülikooli aspirantuuris teoreetilise füüsika erialal oli tema juhendajaks professor Harald Keres. Kandidaadiväitekiri teemal "Tsentraalsümmeetrilised gravitatsiooniväljad üldrelatiivsusteoorias" sai kaitstud 1962. aastal. Teadlase karjäär algas juba 1960. aasta oktoobris tollases Füüsika ja Astronoomia Instituudis (FAI). Alguses oli ta töökoht Tartus ja instituudis tööruumi puudumise tõttu ka kodus. Oktoobrist 1970 asus Väino Unt tööle Tõraveres FAI teadusala asedirektorina.

Pärast seda, kui Füüsika ja Astronoomia Instituut jagunes 1973. aastal Füüsika Instituudiks ning Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudiks (AAI), sai Väino Undist 1974. aasta aprillis AAI direktor. Väino Undi direktoriaastad kuni 1985. aasta juulini olid AAI kõrgaastad. Instituudi töötajate arv kasvas üle 200. AAI korraldusel toimusid mitmed suured rahvusvahelised teadusnõupidamised. 1976. aastal alustas Tõraveres tööd astrofüüsika teaduskraadide kaitsmisnõukogu, milles kaitsti 15 aasta jooksul 103 väitekirja. Dissertante oli kogu Nõukogude Liidust, aga ka Bulgaariast.

Pärast direktoriametit jätkas Väino Unt tööd Tõravere observatooriumis vanemteadurina, uurimisteemaks gravitatsiooninähtused. Direktorina tehtud töö eest tunnustati Väino Unti Eesti Teaduste Akadeemia medaliga 1987. aastal.

9. detsembril 1993 kaitses Väino Unt Peterburi Riiklikus Ülikoolis füüsika-matemaatikadoktori kraadi saamiseks väitekirja "Gravitatsioonikiirgus mittelineaarsetes lähendites ja iseendaga interakteeruv graviton".

Töö Tartu Observatooriumis kestis kuni 2002. aasta lõpuni, mil ta jäi pensionile. Väino Unt suri 10. märtsil 2015 Tartus. Ta on maetud Raadi kalmistule.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli pedagoogikateadlane Inge Unt. Nende poeg on filosoof Anto Unt.

Viited
------

1. ↑  Eesti füüsika seltsi aastaraamat 1993. EFS, Tartu, 1994.

Kirjandus
---------

* L. Leedjärv, T. Viik. In memoriam. Väino Unt. Tartu tähetorni kalender 2016. aastaks. Tartu Observatoorium, Tõravere, 2015.
* *Eesti entsüklopeedia.* 14. köide: *Eesti elulood.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 570.
**Väino Linde** (sündinud 31. jaanuaril 1959 Tallinnas) on Eesti jurist ja poliitik.

Haridus
-------

Väino Linde on lõpetanud Pärnu 4. Keskkooli 1977 ning Tartu Ülikooli õigusteaduse erialal 1983.

Töökäik ja tegevus ühingutes
----------------------------

Linde on töötanud Pärnu KEKis ehitustöölisena 1977–1978, Tallinna Prokuratuuris abiprokurörina 1983–1985, Pärnu Rajooni Prokuratuuris abiprokurörina 1985–1989, Pärnu Maakonna Prokuratuuris prokurörina 1989–1993, 1994–1995; Ahti Kõo Advokaadibüroos vandeadvokaadina 1993–1994, Pärnu Linnavalitsuses linnasekretärina ning Advokaadibüroo HETA Pärnu osakonnas vandeadvokaadina 1997–1999.

Linde on olnud AS Tallinna Lennujaam nõukogu liige ning AS Pärnu Sadam nõukogu esimees.

Poliitiline tegevus
-------------------

Väino Linde on olnud Pärnu linnapea 1995–1996. Ta oli Pärnu Linnavolikogu 1996–2005 (ning selle esimees 1999–2002 ja aseesimees 2002–2005), IX ja X Riigikogu liige ning on XI Riigikogu liige. 17. aprillist 2007 on ta Riigikogu Põhiseaduskomisjoni esimees. Linde on Eesti Reformierakonna liige alates 1998.

Autasud
-------

* Balti Assamblee medal, 2002
* Politsei teenistusmärgi eriklass, 2003
* Poola Vabariigi Kuldne Teeneterist, 2005

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Rein Kask** | **Pärnu linnapea**1995–1996 | Järgnev**Vello Järvesalu** |
**Ülle Saarits** (aastani 1976 **Ülle Päiel**, sündinud 25. veebruaril 1950 Tallinnas) on eesti kasvatusteadlane.

Elulugu
-------

Ülle Saarits on kultuuritegelase tütar.

Lõpetas 1968 Tallinna 21. Keskkooli, 1973 TPedI koolieelse pedagoogika ja psühholoogia erialal, 1992–95 TPÜ kasvatusteaduste osakonna magistrant ja 2000–05 doktorant, *M.A.* (1999, Tallinna Pedagoogikaülikool), väitekiri "Vanavanema roll linnaperekonnas: lapsevanema refleksioonis" (Tallinn, 1999). Oli 1973–74 Tallinna 12. Lastepäevakodu kasvataja, 1974–76 TPedI koolieelse kasvatuse kateedri õpetaja, 1976– TPedI/TPÜ/TLÜ eelkoolipedagoogika õppetooli lektor, ühtlasi 1994–2005 õppetooli peametoodik.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: eelkoolipedagoogika – lapse kasvukeskkond ja kasvatajad, erinevad põlvkonnad kasvatajana, koolivalmidus, lasteaiaõpetaja professionaalsus ja kutsekindlus. Eesti Akadeemilise Pedagoogika Seltsi liige (1996), Vabariikliku alushariduse nõukogu liige (1996–2003). Üle 30 teadustrükise.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Väikelapse vaimse arendamise võimalusi õppemängude ja didaktiliste harjutuste kaudu. // Õpetamise ja vaimse arengu aktuaalsed probleemid eelkoolieas. Tallinn, 1981
* Lapse agressiivsus ja käitumishäired koolieelses eas. // Koolieelik, mäng ja kasvukeskkond. Tallinn, 1990
* Perekond lapse väärtuste kujundajana. // Väikelaps ja tema kasvukeskkond. Tallinn, 2001
* Erinevad põlvkonnad kasvatajana. // Lapsepõlve paradoksid: reaalsus ja tulevikusuundumused. Tallinn, 2002
* Professional preparation of teachers – problems and perspectives: the Estonian case (kaasautor). // J. Teacher Education and Training (2003) 3
* Sotsiaalne areng ja kasvatus. // Laps ja lasteaed: lasteaiaõpetaja käsiraamat. Tallinn, 2005
* Emotsionaalne areng ja kasvatus. // Laps ja lasteaed: lasteaiaõpetaja käsiraamat. Tallinn, 2005.

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

Ülle Saarits Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Doktor Hukatus** (inglise keeles **Doctor Doom, Victor von Doom**) on fiktiivne kurikael Marveli koomiksites. Tegelaskuju lõid Stan Lee ja Jack Kirby ning ta figureerib peamiselt Fantastilise neliku koomiksites ja filmides.

Victor Von Doom oli briljantne teadlane ja ka sõber Reed Richardsile. Kui nad koos läksid kolme sõbraga kosmosesse ekspeditsioonile, jäid nad teele meteoriidisajule, ning said naastes üliinimlikud võimed. Reed Richardsist sai Hr. Fantastiline, kes sai enda jäsemeid ja keha ükskõik kui pikaks venitada, Sue Stormist aga Nähtamatu Naine, kes sai end nähtamatuks muuta, Johnny Stormist Inim Tõrvik, kes suutis lennata ja tuld kontrollida, Ben Grimmist aga Asi, kes nn inimkivim. Victor sai võime kontrollida elektrit, kahjuks aga jäid ta näole kohutavad armid ja ta pidi näo varjamiseks kandma rauast maski. Sellest ajast on ta Fantastilise Neliku vihavaenlane ja püüab neid tappa. Ta kannab rohelist kapuutsi ja keepi ning rauast kaitsmeid.

Rolli kehastajad
----------------

| Kus Filmis/Animatsioonis | Kes Mängis/Helindas |
| --- | --- |
| Fantastic Four (1967 animasari) | Joseph Sirola |
| Spider-Man (1981 animasari) | Ralph James |
| Fantastic Four (1994 animasari) | John Vernon/Neil Ross/Simon Templeman |
| Fantastic Four (1994 film) | Joseph Culp |
| Spider-Man (1994 animasari) | Tom Kane |
| The Incredible Hulk (1996 animasari) | Simon Templeman |
| Fantastiline nelik (film 2005) | Julian McMahon |
| Fantastic Four: World's greatest Heroes (2006 animasari) | Paul Dobson |
| Fantastic Four: Rise of the Silver Surfer (2007 film) | Julian McMahon |
| Fantastic Four (2015 film) | Toby Kebbell |
**Mihhail Mil** (vene keeles Михаил Леонтьевич Миль; 22. november 1909 Irkutsk – 31. jaanuar 1970 Moskva) oli Nõukogude Liidu helikopterikonstruktor ja teadlane.

Mili isa oli raudteeametnik, ema hambaarst. Mihhaili vanema õe nimi oli Jekaterina, venna nimi Jakov.
1926. aastal astus Mil Tomskis Siberi Tehnoloogiainstituuti ja 1928. aastal Doni Polütehnilisse Instituuti Novotšerkasskis.
Pärast kooli lõpetamist 1931. aastal asus ta tööle TsAGI-s. Mihhail Mil abiellus 1932. aastal, peres oli 4 tütart ja üks poeg.

1948. aasta septembris toimus esimese tema konstrueeritud helikopteri GM-1 (*Геликоптер Миля-1*) esmalend. Tema juhtimise all konstrueeriti veel helikopterid Mi-2, Mi-4, Mi-6, Mi-8, Mi-10, Mi-12 ja Mi-24.

Mili nime kannab Moskva helikopteritehas, mille peakonstruktor ta pikemat aega oli.

Viited
------

1. 1 2  "Mikhail Mil (1909—1970)". *www.russianhelicopters.aero* (inglise). Russian Helicopters. Originaali arhiivikoopia seisuga 18. mai 2015. Vaadatud 9. mail 2015.

Kirjandus
---------

* Pederson, Jay. *International Directory of Company Histories, Vol. 24*, St James Press (1998) ISBN 1-55862-365-5
* Bull, Stephan. *Encyclopedia of Military Technology and Innovation*, Greenwood (2004) ISBN 1-57356-557-1
* Gordon, Yefim. *Soviet Air Power in World War II*. Midland Publishing (2008) ISBN 1-85780-304-3

Välislingid
-----------

 Mihhail Mil – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Pecica** (ungari keeles *Pécska*) on linn Rumeenias Aradi maakonnas. Linn asub ajaloolises Krisaania piirkonnas, maakonnakeskusest Aradist ligikaudu 18 km läänes.

Linna haldusalasse kuulub kolm küla: Bodrogu Vechi (*Óbodrog*), Sederhat (*Szederhát*) ja Turnu (*Tornya*).

Muinasajal oli praeguse Pecica kohal daaklaste kindlus Ziridava.

Ürikutes mainitakse Pecicat esimest korda 1335. aastal, linnaõigused sai 2004. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Pecica elanikest rumeenlasi 57,67%, ungarlasi 25,98%, mustlasi 7,8% ja teistest rahvustest inimesi 1,32%. Rahvus oli teadmata 7,2%-l inimestest.

Pecicas ei ole tänavatel nimesid, vaid numbrid. See otsus võeti vastu 2002. aastal vältimaks konflikte rumeenia ja ungari elanikkonna vahel.

Galerii
-------

* 
*

Viited
------

1. ↑  Pâinea de Pecica, povestea unui pite românești Arta Albă, 13. detsember 2021
2. ↑  Claudia Untaru:Cel mai tânăr oraş din judeţ va îmbrăcă straie de sărbătoare Adevarul, 5. mai 2017
3. ↑  Alina Grigoras:The Romanian Town Where Streets Are Nameless, Just Like In Manhattan, NY Romania Journal, 10. märts 2016
Čedasai kirik
**Čedasai** (vene keeles Садосы, Чадосы) on alev Leedus Rokiškise rajoonis Rokiškise maavallas. Alev asub Vyžuona jõe ja Čedasai järve kaldal.

Čedasais kaevandatakse dolomiiti. Alevis on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on 1913. aastal valminud katoliku kirik.

Ajalugu
-------

1499. aastal on esmamainitud Čedasai mõisa, mille hooned pärinevad XIX sajandi algusest. 1509. aastal sai asulast alev. 1516. aastal püstitati sinna katoliku kirik, mis aga 1620. aastal läks kalvinistide valdusse. 1659. aastal toimus alevi juures lahing venelaste ja Rzeczpospolita vägede vahel.

1778. aastal püstitati sinna uus katoliku kirik. 1794. aastast oli alev Gorskiste valduses.

XIX sajandi teisel poolel asutati alevisse kihelkonnakool. Aastail 1929–1931 tegutses seal meiereikeskus. Pärast Teist maailmasõda sai Čedasaist kohaliku kolhoosi keskasula. 1960. aastani tegutses seal veski. 1972. aastal liideti aleviga Pavyžuonyse küla.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Садосы. Географическо-статистический словарь Российской империи, T. 4 (Павастерортъ — Сятра-Касы). СПб, 1868, lk. 390.
3. ↑
4. ↑   Vidmantas Daugirdas ir kt. Alizava. Visuotinė lietuvių enciklopedija, kd. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 358lk.
5. ↑   Vidmantas Daugirdas, Kazys Misius. Čedasai. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. lk 272.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Čedasai** |

* Alev portaalis vietoves.Lt
**Ülo Jõgi** (12. märts 1921 Tallinn – 14. mai 2007 Tallinn) oli eesti sõjaväelane ja luuraja, üks Erna salga liikmetest.

Elukäik
-------

Ülo Jõgi lõpetas aastal 1940 Jakob Westholmi gümnaasiumi ja astus Tallinna Tehnikaülikooli. 1940. aasta märtsis põgenes ta kolme kaaslasega suuskadel üle jää Soome, et osaleda Talvesõjas. Sökö saarel omandas raadiotelegrafisti oskused ja kutse. 1940 võitles Norra armees Saksamaa okupatsiooni vastu. Juulis 1941 saadeti ta koos Erna salgaga langevarjuritena Eestisse, kus nad saatsid luurajatena teateid Soome. 

Saksa okupatsiooni ajal töötas Ülo Jõgi õpingute kõrvalt Tallinna raekojas. Ta põgenes märtsis 1943 koos abikaasaga mobilisatsiooni eest Soome, kus astus vabatahtlikuna Soome sõjaväkke. 

Juulis 1944 naasis radistina Eestisse. Peagi alanud uue Nõukogude okupatsiooni tõttu tagasisõiduvõimalust enam polnud. Ta arreteeriti 11. detsembril 1944 süüdistatuna spioneerimises Inglismaa kasuks ja kaks aastat hiljem määrati sunnitööle Siberisse. Vangistuskohtadena tuli olla Uhtas ja Intas. Abiellus Aili Jürgensoniga. 

1971. aastal pöördus Ülo Jõgi tagasi Eestisse. Kuna perel ei lubatud elada Tallinnas, rajasid nad kodu Keilasse ning olid aastaid laskespordi eestvedajad. Nende poeg Ilmar Jõgi on Eesti Põlevkivi juhatuse esimees.

Pärast Eesti taasiseseisvumist osales Erna seltsi töös. Oli Erna seltsi aupresident.

Teosed
------

* 1990 "Erna" grupi sünd ja selle tegevus 1941. aastal // Akadeemia nr.9 1990
* 1995 Kas nad olid bandiidid? : [eestlastest vabatahtlikud Soome sõjaväes Talvesõja ja sellele järgneval ajal], Stockholm : Välis-Eesti & EMP
* 1996 Ernan tarina : Suomen tiedustelujoukko Virossa Toisen maailmansodan vuosina, ISBN 951-9440-50-X
* 1996 "Erna" legendid ja tegelikkus : [eestlastest vabatahtlikud Soome sõjaväes], ISBN 9985-9067-4-8
* 2003 Erna organisatsiooni sünd ja selle tegevus 1941. aastal // Kaitse Kodu, nr 4 2003
* 2006 "Erna" legendid ja tegelikkus, 2. trükk

Tunnustus
---------

* 1997 – Kotkaristi III klassi teenetemärk
* 1997 – Keila kultuuripreemia (sõjaajaloolise raamatu ""Erna" legendid ja tegelikkus" eest ning aastatepikkuse töö eest noorte lasketreenerina Keilas)
* 2006 – valiti Eesti Laskurliidu auliikmeks

Viited
------

1. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 1957

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* 15. mai 2007, 12:07, Alo Raun, Suri Erna salga liige Ülo Jõgi, postimees.ee
* 21.05.2007, 00:00, HoIger Roonemaa, Erna salga liige Ülo Jõgi saadeti viimsele teekonnale, delfi.ee
* Mart Laar: Ülo Jõgi: Erna võitles Eesti eest! @ 23. august 2007 Maaleht
**Ülle Kukk** (sündinud 18. novembril 1937 Tartus) on eesti botaanik ja looduskaitsja; bioloogiakandidaat (1973).

Elu- ja töökäik
---------------

Aastal 1960 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli. Aastatel 1960–1962 töötas sealsamas ning ühtlasi ka ENSV TA Eksperimentaalbioloogia Instituudis. 

Aastatel 1965–1975 oli ENSV TA Tallinna Botaanikaaia teadustöötaja. Pärast seda oli 1976–1996 Eesti Metsainstituudis. Aastast 1996 EPMÜ Keskkonnakaitse Instituudis.

Teadustegevus
-------------

Oma teadustöös on ta põhjalikult käsitlenud Eesti kaitsealuseid taimi ja pärismaiseid ilutaimi, ning tegelenud haruldaste ja kaitstavate taimede leviku, bioloogia, seire ja kaitsega. 

Ta on Eesti Orhideekaitse Klubi asutajaid ja ühtlasi ka juhatuse liige. 

Ta kuulub Berni konventsiooni taimestiku kaitse ekspertrühma. 

Ta on 1998. aastal ilmunud "Eesti punase raamatu" kaasautoreid.

Teosed
------

* Kukk, Ülle 1972. *Looduslikke dekoratiivtaimi*. Tallinn: Valgus.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli algoloog Erich Kukk.
**Ülo Habicht** (14. jaanuar 1923 – 26. august 1991) oli eesti kujunduskunstnik.

Ülo Habicht sündis 1923. aastal Tallinnas. Kunstihariduse omandas ta esmalt Riigi Kunsttööstuskoolis, kus õppis aastatel 1937–1942 maali ja teatridekoratsiooni , seejärel lõpetas ta 1952. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi Tallinnas. 1951. aastal asus ta tööle Eesti NSV Kunstifondi Kunstitoodete Kombinaadi kujundustööde ateljee kunstnik-dekoraatorina.

Habichti loominguline pärand on mitmekesine, sisaldades raamatukujundusi, maale, plakateid, akna-, vitriini- ja näitustekujundusi. Ka on ta teinud sisekujundusi, näiteks Tammsaare majamuuseumi sisekujunduse. Ülo Habicht kujundas mitmeid suuri raamatunäitusi, näiteks rahvusvahelise raamatunäituse Moskvas 1975. aastal ja Eesti raamatu 450. aastapäeva näituse Tallinna Kunstihoones ning mitmete kirjanike (A. H. Tammsaare, Eduard Vilde) mälestusnäitused. 1971. aastal kujundas ta koos Virve Aunrega Nõukogude Liidu väljapaneku Leipzigi rahvusvahelisel raamatunäitusel.

Habicht oli ka mitmete muuseuminäituste kujundaja. 

Ülo Habicht suri Tallinnas ning on maetud Metsakalmistule.

Isiklikku
---------

Ülo Habicht oli abielus moekunstnik Lygia Habichtiga.

Viited
------

1. 1 2  "Ülo Habicht 50". *Sirp ja Vasar, nr. 2*. 12. jaanuar 1973. Vaadatud 12.01.2017.
2. 1 2 3  "ÜLO HABICHT". *Sirp, nr. 35*. 30. august 1991. Vaadatud 12.01.2017.
**Čarscviaty järv** ehk **Tšarstsvjatõ järv** (valgevene keeles *Чарсцвяцкае возера*, ka *Чарсцвяты*, vene keeles *Черствятское озеро* (Tšerstvjatskoje)) on järv Valgevenes Viciebski oblastis Ušačy rajoonis. Järv asub merepinnast 129,3 meetri kõrgusel Ušačy järvestikus, selle valgala on 152 km². Järvest voolab välja Harbacica oja, mis suubub Pavułle järve.

Kaldajoone pikkus on 19,2 kilomeetrit. Järves on kaheksa saart kogupindalaga 0,8 km². Järv on termokarstilise tekkega, see asub 5–10 meetri sügavuses orus, mille kaldad on lõunas ja läänes kohati ka 18 meetri kõrgused. Kaldad on madalad, kohati soostunud.

Põhi on kalda lähedal liivane, sügavamal kui 1 meeter aga kaetud sapropeeliga. Čarscviaty on eutroofne järv, vee läbipaistvus on 0,8 meetrit. Järves on makrofüütide kasvuks soodsad tingimused, soodsail aastail katavad nad enam kui poole järve pinnast. Taimestikus on valdavad harilik pilliroog, kõrkjas, hundinui, parthein, sügavamas vees penikeeled.

Kaladest leidub järves linaskit, haugi, kokre, säinast, latikat, angerjat ja särge.

Välislingid
-----------

* Järv Valgevene kalapüügiportaalis
**Brandenburgi Dorothea** (1430/1431 – 10. november 1495) oli Baieri Christopheri ja Taani kuninga Christian I abikaasa. Teda tuntakse ka kui Hohenzollerni Dorothead ja Dorothea Achilliest.

Vanemad ja õed-vennad
---------------------

Dorothea isa oli Brandenburg-Kulmbachi markkrahv John ja ema Anhalti hertsoginna Barbara. 

Dorotheal oli kaks õde: Barbara (1423–1481), kellest sai Mantua markiis, ja Elisabeth (? – 1451), kellest sai Pommeri hertsogi Joachim I Mlodszy abikaasa.

Esimene abielu
--------------

12. septembril 1445 abiellus Dorothea Baieri Christopheriga, kes oli aastail 1440–1448 Taani ja Norra ning 1441–1448 Rootsi kuningas. Sellest abielust lapsi ei sündinud.

Teine abielu
------------

22. oktoobril 1449 abiellus Dorothea Christian I, kellega sai viis last.

* Olav (1450–1451)
* Kanut (1451–1455)
* Johan (Hans) (1455–1513), Schleswig-Holsteini hertsog, Taani, Norra ja Rootsi kuningas
* Margarete (1456–1486), Šoti kuninga James III abikaasa
* Frederik I (1471–1533), Taani, Norra ja Rootsi kuningas

Surm
----

Dorothea suri 25. novembril 1495 ja maeti oma teise abikaasa kõrvale Roskilde katedraali.
Terrakotast sõdalane Hiinast
**Terrakota** (itaalia keeles *terra cotta* 'küpsetatud maa') on põletatud savi või sellest tehtud kujukesed, nõud, drenaažitorud ja muud keraamilised esemed. Põletamine annab savile veekindluse.

Terrakota tähendab ka punase savi põletusjärgset oranžikas-pruuni värvust.

Ajalugu
-------

Punastest tellistest ja terrakotast hoone Birminghamis
Terrakotat on kasutatud läbi ajaloo skulptuuride ja keraamiliste esemete valmistamiseks.
Algselt kuivatati savi päikese käes. Hiljem asetati savi kuumadele sütele kõvenema. Viimaks jõuti aga niivõrd kaugele, et õpiti valmistama savipõletusahjusid ja sellest ajast alates on savipõletustehnika püsinud peaaegu muutumatul kujul tänapäevani.

Kasutajad
---------

Terrakotasõdalased Hiinas (valmistatud 210–209 eKr) on olnud läbi ajaloo üks kõige tähelepanuväärsemaid terrakotaalaseid saavutusi. Sõdalased valmistati siis esimesele Qini imperaatorile Qin Shi Huangdile.

Terrakotat on kasutatud isegi majade ehitamiseks. Näitena võib tuua linnaehituse Victoria ajastu Birminghamist Inglismaalt.

Siiski ei ole terrakota ka Eestis tähelepanuta jäänud ja selle üks paremaid näiteid võiks olla Tartu Jaani kirik, mis on tänu oma 14. sajandist pärinevatele rikkalikele terrakota skulptuuridele ainulaadne nii Eestis kui ka kogu Euroopas.

Etruski terrakotaskulptuur

Terrakota skulptuurina
----------------------

Võrreldes pronks- või marmorskulptuuriga on terrakotaskulptuuri loomisprotsess tunduvalt lihtsam. Samuti võrreldes kivist (graniidist, marmorist, ...) looduga on terrakotaskulptuur tunduvalt kergem.

Vaata ka
--------

* Terrakotapunane
* Keraamika
* Tartu Jaani kirik
* Terrakotasõdalased

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Terrakota** |
Tiigrisilm
Poleerimata tiigrisilm
Kullisilm
**Tiigrisilm** on peenkiudjas mineraalmasse sisaldav kvartsi erim, mis on kuldkollastes värvustes. Sõltuvalt valgusest võib kivi helkida nagu tiigri silm. 

Kuna tiigrisilm on haruldane mineraal, siis on seda juba ammustest aegadest hinnatud ja ihaldatud. Tiigrisilmale annavad omase värvuse teiste mineraalide, nagu krokidoliidi, krossiidi, tremoliidi, götiidi, ribekiidi ja rutiili, lisandid. Omapärase helgi annavad mineraalile pruuniks hapendunud krokodioliidi suletised ja toruja kujuga tühimikud. Erinevalt tavalisest kaltsedonist on tiigrisilma murdepind kiuline.

Tiigrisilma kõige kuulsam leiukoht on Lõuna-Aafrika Vabariigis, kuid veel leidub teda Lääne-Austraalias, Indias, Sri Lankal, Birmas ja USA-s.

Sinakaspruuni (mustjassinist, hallikassinist) tiigrisilma nimetatakse **kullisilmaks**. Kullisilma puhul ei ole ribekiidi või krossiidi suletised oksüdeerunud. Leiukohtadeks on Mehhiko, Sri Lanka, Austraalia ja Austria.

Punakaspruuni tiigrisilma nimetatakse **härjasilmaks**.

Rohekat (kollakasrohelist, rohekashalli kuni rohelist) tiigrisilma nimetatakse **kassisilmaks**. Kassisilm sisaldab amfiboliit- või serpentiin-asbesti suletisi. Selle leiukohad asuvad Sri Lankal, Indias, USA-s, Mehhikos, Brasiilias ja Saksamaal. Kõige hinnalisem kassisilm on sinakasvalge helgiga kollakasroheline kivi.

Viited
------

1. 1 2 3 4
Hikaru Utada (2004)
**Hikaru Utada** (jaapani keeles 宇多田ヒカル *Utada Hikaru*; sündinud 19. jaanuaril 1983 New Yorgis) on üks Jaapani kõigi aegade edukamaid poplauljaid.

Hikaru Utada debüütalbum "First Love" on siiani Jaapani enim müüdud vinüülplaat (7,65 miljonit). Tema kaks hilisemat albumit kuuluvad samuti Jaapani kümne müüduima vinüülplaadi hulka. Oriconi singlimüügi edetabeli tippu on jõudnud 12 Utada laulu. 2007. aasta singlit "Flavor of Life", mida levitati interneti kaudu, laaditi alla 7,2 miljonit korda. Sellega tõusis singel 2007. aastal maailmas teisele kohale pärast Avril Lavigne'i lugu "Girlfriend". Samal aastal müüdi üle 12 miljoni Utada lugudest tehtud digitaalse mobiilihelina.

Ta on tootnud koostöös ettevõttega Squaresoft videomängud "Kingdom Hearts" ja "Kingdom Hearts 2". "Kingdom Heartsi" teemaloo pealkiri on "Hikari". 

Hikaru Utada on kakskeelne, ta räägib inglise ja jaapani keelt. Ta kasvas üles New Yorgis ja Tōkyōs. Utada vanemad on samuti muusikud.

Aastatel 2002–2007 oli ta abielus fotograafi Kazuaki Kiriyaga.

Albumid
-------

* "Precious" (1998)
* "First Love" (1999)
* "Distance" (2001)
* "Deep River" (2002)
* "Exodus" (2004)
* "Utada Hikaru Single Collection Vol. 1" (2004)
* "Ultra Blue" (2006)
* "Heart Station" (2008)
* "This Is The One" (2009)
* "Utada Hikaru Single Collection Vol. 2" (2010)
* "Utada The Best" (2010)
* "Fantome" (2016)
* "Hatsukoi" (2018)

Välislingid
-----------

* Hikaru Utada koduleht EMI veebisaidil
*