recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib taimest; perekonna kohta vaata artiklit Pune (perekond); India linna kohta vaata artiklit Pune (linn);*  |

---

**Harilik pune** (*Origanum vulgare*) on huulõieliste sugukonda pune perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.

Harilik pune on meeldiva vürtsika lõhnaga taim, mida meil tuntakse **vorstirohuna**. Maailmas tuntakse punet pitsa maitseaine **oreganona**. Oregano nimi tuleneb taime looduslikust kasvukohast Vahemere aladel - kuna taim kasvab Kreekas kõrgetel mäenõlvadel ja kaunistab neid oma õiteiluga, hakkasid muistsed kreeklased teda kutsuma *mägede rõõm - oros ganos*. *Oros, όρος* tähendab vanakreeka keeles *mägi* ja *ganos,* *γάνος* tähendab *rõõm* või *sära*. Kreeklased pühendasid taime jumalanna Aphroditele, keda pidasid selle loojaks.

Kirjeldus
---------

Taime kõrgus 30–70 cm. Varred harunevad ülaosas ja on tihedalt lehistunud. Lehed rootsulised, piklikmunajad, kuni 1 cm pikkused. Väikesed õied on valkjad, lillakad kuni purpursed ja asuvad tihedates õisikutes võrse tippudes. Õitseb juulis–augustis. Viljaks on pähklike.

Kasvukoht
---------

Pune meelitab putukaid rohke nektariga
Õisik
Eestis looduslik liik. Kasvab kuivades metsades, võsastikes, niitudel, teeservades, loopealsetel. Hea meetaim ja maitsetaim.

Kasutamine
----------

Kasvatatakse ilutaimena püsilillepeenras ja maitsetaimena ürtide hulgas. Ravimtaimena on rahustav, sekretsioone suurendav, seedimist soodustav, põletikuvastane, leevendab spasme, sapipõiepõletikku ja maksavaevusi, reumaatilisi valusid ja liigesepõletikku. 

Maitsetaimena lisatakse punet soolastele toitudele. Pune on levinud maitsetaim verivorsti ja pitsa maitsestamisel. Sobib ka tee valmistamiseks.

Välislingid
-----------

* Harilik pune andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes



1. ↑  ""O" is for Oregano". *Plant Talk* (Ameerika inglise). 3. juuni 2014. Vaadatud 6. augustil 2023.
2. ↑  Institute, McCormick Science. "Oregano". *McCormick Science Institute* (inglise). Vaadatud 6. augustil 2023.
3. ↑  Kolasa-Sikiaridi, Kerry (13. mai 2023). "Oregano, the Quintessential Ancient Greek Herb". *greekreporter.com*. Vaadatud 6. augustil 2023.
4. ↑  "Mythology – Oregano" (Ameerika inglise). Vaadatud 6. augustil 2023.
Mälestusmärk Weiße Rose Müncheni ülikooli ees
**Valge Roos** oli Teise maailmasõja ajal natsionaalsotsialistliku Saksamaa vastu tegutsenud haritlaste vastupanuliikumise grupp. 

Organisatsiooni tuumiku moodustasid Müncheni ülikooli tudengid Hans ja Sophie Scholl, Alexander Schmorell, Willi Graf, Christoph Probst ning Müncheni ülikooli muusikateaduse ja filosoofia professor Kurt Huber.

Ühenduse eesmärk oli kutsuda üldsust üles teadvustama ja taunima natsistliku režiimi kuritegusid. Grupi tegevus väljendus eeskätt anonüümsete lendlehtede ja opositsioonilise sisuga grafitite levitamises. Avaldati 6 lendlehte kogutiraažiga 15 tuhat eksemplari.

18. veebruaril 1943 arreteeris Gestapo Hans ja Sophie Scholli Müncheni ülikooli peahoones, kui nad olid levitamas lendlehti. 22. veebruaril toimus kohtuprotsess (kohtunik Roland Freisler). Ühelgi süüdistataval ei lubatud sõna võtta. Osa grupi liikmeid hukati kohtuotsuse põhjal juba samal päeval. Teine kohtuprotsess toimus 19. aprillil ja kolmas 13. juulil 1943.

Kokku hukati 7 Valge Roosi liiget: tuumiku kõik 6 liiget ja Hans Konrad Leipelt, kes oli osalt juut. Enam kui kümnele mõisteti vanglakaristus.

5. veebruaril 2012 kuulutas vene õigeusu kirik Alexander Schmorelli pühakuks ja usukannatajaks.
Stipa-Caproni külgvaates. Piloodid istusid lennuki ülaosas
**Stipa-Caproni** (ka **Caproni Stipa**) oli Itaalia eksperimentaalne lennuk, mille konstrueeris 1932. aastal insener ja leidur Luigi Stipa (1900–1992) ning ehitas lennukitootja Caproni. 

Lennukit iseloomustas õõnes tünnikujuline kere, mille mootor ja propeller olid kerega ümbritsetud; tööpõhimõttelt sarnanes see tänapäevaste reaktiivlennukitega. Kuigi Regia Aeronautica (Itaalia kuninglikud õhujõud) ei võtnud Stipa-Caproni disaini lennukite ehitamisel kasutusele, mõjutas selle konstruktsioon reaktiivjõu väljatöötamist.

Omadused
--------

Stipa-Caproni maas
Lennuk oli teiste toonaste lennukitega võrreldes võimeline kiiremini tõusma ning oli lennu ajal teistest stabiilsem, samuti vaiksem, kuid õhutakistus oli teiste omast suurem.

Pilte
-----

* Stipa-Caproni õhusStipa-Caproni õhus
* Stipa-Caproni otsevaadeStipa-Caproni otsevaade
* Stipa-Caproni ehitamineStipa-Caproni ehitamine
* Stipa-Caproni erinevad vaatedStipa-Caproni erinevad vaated
* Stipa-Caproni tagantvaatesStipa-Caproni tagantvaates
* Stipa-CaproniStipa-Caproni

Vaata ka
--------

* eksperimentaallennuk

Viited
------

1. 1 2  Larson, Caleb (3. mai 2020). "Meet the Stipa-Caproni: Italy's Bizarre "Flying Barrel" (The First 'Jet'?)". *The National Interest*. Vaadatud 30. oktoobril 2022.
2. ↑  "Stipa-Caproni – Italy's Bizarre Flying Barrel – UAS VISION". *UAS VISION – a global news service for the unmanned aircraft systems community*. 21. oktoober 2022. Vaadatud 30. oktoobril 2022.
**Haab** on perekonnanimi.

Šveitsis ja Ameerika Ühendriikides oli perekonnanime Haab kandjaid 2014. aastal üle 600 isiku.

Statistika Eestis
-----------------

2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Haab 113 inimesel: 55 mehel ja 58 naisel. Perekonnanimede levikult oli Haab meeste puhul 1841. kohal ja naiste puhul 1948. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Haab vanuserühmas 70–74, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,07. Nimi oli kõige sagedasem Jõgeva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 2,15 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Saaremaal Kihelkonna kihelkonna Karala mõisavallas ja Jämaja kihelkonna Torgu mõisavallas nimeks Haab.

Nimede eestistamisel võeti perekonnanimi Haab aastatel 1935–1938 kasutusele 11 korral isikute poolt, kes kandsid varem nime Angelius, Bindscha, Haamann, Haan, Hänmann, Hansen, Kirp, Pauk, Reikop ja Veidebaum (2).

Nime kandjaid
-------------

* Bernhard Haab, eesti kirjastustegelane (1908–1967)
* Liis Haab, eesti näitleja (1987–)

Viited
------

1. ↑  Haab Surnames. Vaadatud 19. detsember 2023.
2. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 19.12.2023)
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Haab.
4. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Haab.

Välislingid
-----------

* Haab statistikaameti andmebaasis
**Peeter Kristian Päts** (sündinud 13. aprillil 1958 Göteborgis Rootsis) on eesti taimekaitseteadlane.

Elulugu
-------

Lõpetas 1978 Kongahälla gümnaasiumi (Kungälv, Rootsi), 1985 Uppsalas Rootsi Põllumajandusülikooli taime- ja metsakaitseteaduskonna agronoomia erialal põllumajandusmagistrina, väitekiri "A survey on maize and potato storage in Kenya, with particular reference to post-harvest losses caused by insects", *Ph.D.* (entomoloogia, 1992, samas), väitekiri "Reproductive biology of the cereal stemborer Chilo partellus". Oli 1985–92 Rootsi Põllumajandusülikooli taime- ja metsakaitseteaduskonna uurimisassistent, 1993–95 teadur, 1995–97 Kanada põllumajanduse uurimisjaama külalisteadur, ühtlasi Briti Columbia Ülikooli taimeteaduse osakonna (Vancouver, Kanada) järeldoktor, aastast 1997 Oslos Nordic Academy for Advanced Study (NorFA) vanemnõunik.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: taimekaitse, teraviljakahjurid. Olnud välitöödel Keenias, uurimistööl Rootsis ja Kanadas, pidanud ühendust ka Põhjamaade, Balti riikide ja Loode-Venemaa keskkonnauurijatega. Eesti Agronoomide Seltsi Rootsis liige. Üle 40 teadustrükise.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* A marking tehnique for Chilo partellus (Swinhoe) (Lepidoptera
* Pyralidae) by adding dye to the larval diet. // Insect Sci. and its Application 10 (1989)
* Distribution Chilo partellus (Lepidoptera
* Pyralidae) (kaasautor B. Ekbom). // J. Insect Behavior 7 (1994)
* Distribution of two European wireworms Agriotes lineatus (L.) and A. obscurus (L.) in British Columbia (kaasautor R. Vernon). // J. Entomol. Soc. of British Columbia 94 (1997)
* Importance of collection overhangs on the efficacy of exclusion fences for managing cabbage.flies (Diptera: Anthomyiidae) (kaasautorid M. Bomford, R. Vernon). // Environ. Entomol. 29 (2000).

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Arvo Niitenberg** (27. september 1934 Tallinn – 16. juuli 2003 Toronto) oli Eesti tehnikateadlane, poliitik ja diplomaat.

Elulugu
-------

Arvo Niitenberg oli laevamehaaniku poeg.

Niitenbergi pere põgenes 1944. aastal Soome, sealt Rootsi ja 1949 Kanadasse. Arvi Niitenberg lõpetas 1954. aastal Torontos tehnikakeskkooli ja 1958 Toronto Ülikooli mehaanikainsenerina. Ta töötas 1959–1992 Kanada riiklikus energiakontsernis Ontario Hydro Corporation, jätkates ka uurimistööd stipendiaadina Toronto Ülikoolis, kus sai 1966. aastal magistrikraadi tootmise juhtimise alal väitekirjaga "Application of basic critical path methods to construction projects" ja 1975. aastal filosoofiadoktori kraadi tehnikas väitekirjaga "Planning of design of development of Lennox generating station".

Niitenberg osales aastatel 1960–1970 Lakeview', Lambtoni ja Lennoxi elektrijaama ehitusel ja käikulaskmisel, oli 1969–1975 mitme elektrijaama direktor, 1972–1992 Ontario Hydro Corporationi juhatuse liige ning 1980. aastast asepresident. Ta kuulus 1983. aastast Canadian Electrical Associationi direktorite hulka ja oli 1991. aastast selle esimees.

Aastatel 1992–1995 oli ta Eesti energeetikaminister, 1995. aastast Eesti Vabariigi erivolitustega suursaadik Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri (IAEA) juures ning 1995–1999 AS Alara tegevdirektor. Korp! Sakala vilistlane.

Teadustöö
---------

Arvo Niitenberg tegeles peale elektrijaamade projekteerimise ja rajamise nii Kanada kui ka Eesti energeetika üldprobleemidega, radioaktiivse saaste mõõtmise ning Paldiski kiirgusohtlike objektidega. Nendes küsimustes avaldas ta ajakirjanduses ülevaateid.

Tunnustus
---------

* 2000 Riigivapi III klassi teenetemärk

Teoseid
-------

* Aatomijõujaamad on Ontarios hädavajalikud. // Vaba Eestlane (1979) 19. IV
* Pilk Eesti energeetikasse. // Meie Elu (1992) 22. X

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
* EE 14, 649
* Arvo Niitenberg Ontario Hydro abipresident. // Meie Elu (1978) 14. XII
* Verbum habet Sakala. Korp! Sakala koguteos. Toronto, 1979, 102
* Eestlane Ontario suurfirma tippjuhtkonnas. // Vaba Eestlane (1987) 9. VI
* Arvo Niitenberg esimeheks. // Meie Elu (1991) 16. V

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
"Pöide mõis" suunab siia. Pöide kihelkonna kirikumõisa kohta vaata artiklit Pöide kirikumõis.
Oti mõisa peahoone
**Oti mõis**, ka **Pöide mõis** (saksa keeles *Peudehof*) oli rüütlimõis Pöide kihelkonnas Saaremaal; Saaremaa üks vanemaid mõisaid. Nüüdisajal jääb mõis Saare maakonda Saaremaa valda.

Mõisa viimased omanikud enne 1919. aasta mõisate võõrandamist olid Aderkasid.

Mõisat on esimest korda mainitud 1309. Sel ajal oli ta Pöide ordulinnuse majandusmõis. 

Mõisa peahoone sai praeguseni säilinud kuju 1850.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Oti mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 23.12.2015)

Kirjandus
---------

* *Saaremaa. Maateaduslik, majanduslik ja ajalooline kirjeldus*. Toim. A. Luha. Tartu: Eesti Kirjanduse Seltsi kirjastus, 1933. Lk 708 .

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Oti mõis** |

Välislingid
-----------

* Oti mõis Eesti mõisaportaalis

Pöide kirik
Pöide kihelkond

**Kirik**: Pöide  

**Mõisad**: Audla mõis | Kahtla mõis | Keskvere mõis | Koigi mõis | Kõiguste mõis | Kübassaare mõis | Laimjala mõis | Maasi mõis | Muraja mõis | Orissaare mõis | Oti mõis | Reina mõis | Saare mõis | Tumala mõis | Uuemõisa mõis
Suusatajad Kanadas aastal 1887.
**Suusaspordi** alla käivad suusatamisega seotud spordialad. 

Suusaspordi kodumaa on Skandinaavia.

Võistlusspordi liike on kaks: niinimetatud põhja alad (murdmaasuusatamine, suusahüpped ja kahevõistlus (suusahüpped + murdmaasuusatamine)) ning Alpi alad (mäesuusatamine ettevalmistatud radadel).

Põhja alad on olümpiamängude kavas olnud 1924. aasta taliolümpiamängudest saadik ja maailmameistrivõistlusi on peetud alates 1939.

Mäesuusatamine on olümpiaala 1936. aasta taliolümpiamängudest saadik ja alates 1939. aastast on kahe aasta tagant peetud maailmameistrivõistlusi.

1924 loodi Rahvusvaheline Suusaföderatsioon (FIS). Rahvusvaheline Suusaföderatsioon tegeleb järgmiste aladega:

* mäesuusatamine
* murdmaasuusatamine
* suusahüpped
* kahevõistlus
* lumelauasõit
* vigursuusatamine

Föderatsiooni kuulub 102 riiki. Rahvusvahelise Suusaföderatsiooni president on 2021. aastast Johan Eliasch.

Vaata ka
--------

* Laskesuusatamine
* Salpausselkä mängud
* Sõjaväelaste maailmameistrivõistlused suusatamises
* 1951. aasta NSV Liidu meistrivõistlused suusatamises
* 1956. aasta NSV Liidu meistrivõistlused suusatamises
* 1961. aasta Eesti meistrivõistlused suusatamises
* 1962. aasta Eesti meistrivõistlused suusatamises
* 1963. aasta Eesti meistrivõistlused suusatamises

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Suusatamine** |

* Rahvusvahelise Suusaföderatsiooni ametlik koduleht
Arthur Gomes 2017. aastal Santose mängijana
**Arthur Gomes Lourenço** (sündinud 3. juulil 1998 Uberlândias) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Cruzeiro.

Brasiilia kõrgliigas debüteeris ta 2016. aastal Santos meeskonnas. Brasiilia kõrgliigas lõi ta esimese värava järgmise aasta 4. novembril mängus Atlético Mineiro vastu. Selleks, et saada rohkem mänguaega, oli Gomes 2019. aastal laenul Brasiilia kõrgliigaklubis Chapecoense. 30 mänguga lõi ta sel hooajal Brasiilia kõrgliigas neli väravat, kuid Chapecoense jäi liigas eelviimaseks ja langes esiliigasse. Seejärel mängis Gomes alates 2020. aastast taas Santoses. 2021. aasta märtsis läks ta Santosest laenule Atlético Goianiensesse.

2021. aasta augustis sõlmis Gomes kolmeaastase lepingu Portugali kõrgliigaklubiga Estoril.

2022. aasta septembris sõlmis ta viieaastase lepingu Portugali suurklubiga Lissaboni Sporting. UEFA Meistrite Liiga hooaja 2022/23 teises alagrupimängus lõi ta värava Tottenham Hotspuri vastu ja teises alagrupimängus Frankfurdi Eintrachti vastu. Sportingu meeskonnas lõi Gomes sel hooajal Portugali kõrgliigas ainsa värava 24. aprillil 2023 mängus Vitória Guimarãesi vastu. Hooajal 2022/23 sai Gomes Sportingu meeskonnas Portugali kõrgliigas kirja 24 mängu, kuid vaid kuues neist kuulus ta algkooseisu.

2023. aasta juulis naasis Gomes Brasiilia kõrgliigasse, kui sõlmis kolmeaastase lepingu Cruzeiroga.

Viited
------

1. ↑  "Santos acerta saída de Arthur Gomes para o Estoril, de Portugal" (Brasiilia portugali). ESPN Brasil. 9. august 2021. Vaadatud 17. augustil 2021.
2. ↑  "ARTHUR GOMES É LEÃO". 1. september 2022. Vaadatud 9. septembril 2022.
3. ↑   (vaadatud 4.12.2023)
4. ↑  "Cruzeiro anuncia a contratação de Arthur Gomes". *Globo Esporte* (Brasiilia portugali). 15. juuli 2023. Vaadatud 15. novembril 2023.
**Mikojan-Gurevitš MiG-27** (vene keeles Микоян и Гуревич МиГ-27; NATO koodnimega Flogger-D/J) on Nõukogude Liidus Mikojan-Gurevitši konstrueerimisbüroos aastatel 1969–1970 projekteeritud ülehelikiiruseline hävitus-pommituslennuk, mis on jätkuarendus MiG-23-st.

MiG-27-st oli mitmeid modifikatsioone, mis olid ka erinevalt relvastatud. Viimased seda tüüpi lennukid valmistati 1986. aastal, praegu on Venemaal mõni üksik MiG-27 veel relvastuses. Nõukogude Liit eksportis neid lennukeid ka teistesse riikidesse. Indias ehitati MiG-27 litsentsi alusel (Bahadur Mig-27M), mis on relvastuses ka praegu, ilmselt ka Hiinal püüdis seda lennukit kopeerida (Q-6).

Tehnilised näitajad
-------------------

* 
* **Meeskond:** 1
* **Pikkus:** 17,1 m
* **Tiivaulatus:** 13,97 kuni 7,78 m (muutuva noolsusega)
* **Kõrgus:** 5  m
* **Tühimass:** 11 908 kg
* **Suurim lennukaal:** 20 670 kg
* **Mootor:** turboreaktiiv R-29-300, 1 × 78,5 kN, järelpõlemisel 112,8 kN
* **Kiirus:** Mach 1,10–1,77 (1350 km/h – 1885 km/h)
* **Tegevusraadius:** 780 km – 2500 km
* **Lennulagi:** 14 000 + m

Relvastus
---------

* 6 × 30 mm automaatkahur GŠ-6-30A
* riputussõlmedele sai kinnitada kuni 4 tonni relvalasti.
**FK Astana** on Kasahstani jalgpalliklubi, mis tegutseb riigi pealinnas Nur-Sultanis. Klubi mängib riigi kõrgliigas Premer Lïgası.

Klubi asutati 2009. aastal, kui kaks Almatõs tegutsenud jalgpalliklubi liitusid. Enne seda tegutses riigi pealinnas Nur-Sultanis klubi FK Astana-1964, mis läks 2009. aastal pankrotti. Algselt oli 2009. aastal loodud klubi nimi **Astana Lokomotiv**. Praeguse nime sai klubi 2011. aastal.

Klubi on tulnud Kasahstani meistriks viiel korral. Lisaks on võidetud kolm Kasahstani karikat ja neli superkarikat. Hooajal osaleti 2015–2016 alagrupiturniiril, kus koguti neli viiki ja jäädi oma alagrupis viimaseks. Kolm korda on Astana jõudnud UEFA Euroopa Liiga alagrupiturniirile. Hooajal 2017–2018 jõuti Euroopa Liigas 32 parema sekka.

Astana suurim rivaal on FK Kairat.

Saavutused
----------

* Kasahstani jalgpalliliiga
	+ **Võidud** (7): 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2022
* Kasahstani karikas
	+ **Võidud** (3): 2010, 2012, 2016
* Kasahstani superkarikas
	+ **Võidud** (6): 2011, 2015, 2018, 2019, 2020, 2023

Klubi kodustaadion Astana Arena

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
**Keelesugulus** on mitme keele ühine algupära. Keeli, mis põlvnevad samas algkeelest, nimetatakse sugulaskeelteks. Sugulaskeeled omavahel moodustavad keelkonna, kus vajadusel on võimalik jaotada keeli allrühmadesse vastavalt sugulusastmele.

Keelesugulust iseloomustavad:

* mitme keele ühine algupära;
* põlvnemine ühest algkeelest;
* kuulumine samasse keelkonda või hõimkonda.

Sugulaskeeled sarnanevad sõnavara ja grammatilise ehituse poolest (nt lauseehitus). Tänapäeval on hakatud arenguloolise keelesuguluse ja nn keelepuu teooria kõrval tähtsustama ka keelekontaktide osa keelte arengus. Tartu Ülikooli 2018. aasta uuringus ilmnes, et Uurali keelte levik on osaliselt seotud inimeste levikuga, kuid keelesugulus ei pruugi tähendada geneetilist sugulust.

Viited
------

1. ↑  "Keelesugulus". *sonaveeb.ee*. Vaadatud 14. novembril 2023.
2. 1 2 3  "Keelesugulus". *Eesti Entsüklopeedia*. Vaadatud 14. novembril 2023.
3. 1 2  "Keelesugulus. Maailma keeled". *www.opiq.ee*. Vaadatud 14. novembril 2023.
4. ↑  Tambets, Kristiina (1. oktoober 2018). "Kas keelesugulus on päris sugulus? Geenid vastavad". *ERR Novaator*. Vaadatud 14. novembril 2023.
Nikolai Kropotkin 1901. aastal.
Vürst **Nikolai Dmitrijevitš Kropotkin** (vene keeles *Николай Дмитриевич Кропоткин*; 6. juuni 1872 Harkiv – 11. oktoober 1937 Berliin) oli Venemaa riigitegelane.

Elulugu
-------

Ta oli tõeline riiginõunik, keiser Nikolai II tseremooniameister, Kuramaa asekuberner 27. juulist 1907 kuni 16. maini 1912 (kuberneri kohusetäitja 23. juuli – september 1910) ja Liivimaa asekuberner 17. maist 1912 kuni 1915.

Pärast revolutsiooni ja mõisate riigistamist emigreerus ta Prantsusmaale.

Kropotkinite vürstisuguvõsa kanti 1899. aastal Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse (nr 449) õigusega kirjutada nimi "Vürst von Kropotkin".

Perekond
--------

Sigulda uus loss ehk Kropotkini palee (ehitatud 1878–1881)
Tema vanemad olid Harkovi kindralkuberneriks olnud kindralmajor vürst Dmitri Nikolajevitš Kropotkin (1836–1879) ja Sigulda mõisa omanik krahvinna Olga von der Borch (surnud 1898). Tema isa mõrvati 9. veebruaril 1879 revolutsionäär G. Goldenbergi poolt ja pärast ema surma 1898 päris ta Borchidele kuulunud Sigulda mõisa, mis oli nende valduseks saanud abielu kaudu kunagise kindralkuberneri George Browne tütrega, ning vanemate ehitatud mõisa uue härrastemaja (läti *Jaunās pils*) ehk Kropotkini palee.

25. juulil 1893 abiellus ta Marie Charlotte Sophie von Richteriga (1871–1945), kes oli Venemaa jalaväekindrali ja kindraladjutandi Otto von Richteri (1830–1908) ning Elisabeth von Richteri (1841–1916) tütar. Abikaasa ema ja kaksikust vend kontradmiral Otto Theodor von Richter (1871–1920) said 13. märtsil 1908 Venemaa keisrilt parunitiitli.
Neil oli kaks poega:

* Dmitri Nikolajevitš (1895 Liivimaa−1931 Berliin), polkovnik
* Georgi Nikolajevitš (1903–1911)

Viited
------

1. ↑  Justīne Volkova: *Izzināt dzimtas saknes* Läti Õigeusu Kirik. 2. november 2007 (läti keeles).
2. ↑  Valērijs Zaicevs: *„Cilvēks, tāpat kā koks, nevar dzīvot bez saknēm"*, Läti Õigeusu Kirik, 1. juuni 2006 (läti keeles)
3. ↑  Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 1, Band 1: Livland, Görlitz, 1929, lk.172–173

Kirjandus
---------

* Vürst Kropotkini teenistusmälestusi. 1905. a. rahutused. Karistussalkade tegevus Baltimaal. Kindral-kuberner parun Möller-Sakomelski, krahv Grabbe, kindralid Orlov, Verschinin, Sollogub, Meinard, Vendt. Läbirääkimised Eesti ja läti presse esitajatega. Postimees 15. detsember 1930, lk.4

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Izmail Korostovets** | **Kuramaa asekuberner**1907–1912 | Järgnev**Boriss Kanšin** |
| Eelnev**Arkadi Kelepovski** | **Liivimaa asekuberner**1912–1915 | Järgnev**Sergei Podolinski** |
Hastferide suguvõsa aadlivapp
**Wilhelm Heinrich Hastfer** (vähemalt 1646 – 11. jaanuar 1704) oli ooberst, Virumaa maamiilitsarügemendi ülem, Eestimaa maanõunik, mõisaomanik. Osales Põhjasõjas.

Elulugu
-------

Wilhelm Heinrich Hastferi täpne sünniaeg pole teada, kuid ta sündis 1646. aastal või hiljem. Tema isa oli Johan Hastfer, kes oli 1646. aastal abiellunud Helena Taube af Karlöga, tulevase Wilhelm Heinrichi emaga.

Wilhelm astus sõjaväkke 1672. aastal reamehena Stockholmi vahtkonnas (*livgardet),* kuid kolis 1673. aastal välismaale. Ta asus Saksi elektoraadi teenistusse ning tõusis seal kuni kapteni auastmeni. Ta naasis 1678. aastal Rootsi armeesse ning oli samal aastal Heinrich Horni ratsarügemendi ooberst/kolonel.

Põhjasõja alguseks oli temast saanud Eestimaa maanõunik ning Virumaa maamiilitsarügemendi ooberst (1701). 1700. aastal oli tema üks vähestest aadlikest, kes kuningas Karl XII kohtuma läks, kui ta Narva alla minnes Rakveres peatus. 

1703. aastal hakkas tema rügement kannatama ärajooksite tõttu, mil igal ööl jooksis ära ligi 20–40 meest. Ta pidas selle vastu võitlemises vajalikuks igasse kihelkonda salk sõdureid saata, mida ta Eesti kindralkuberneri Axel Julius De la Gardiega arutas. Nad mõlemad mõistsid, et ärajooksmist keelavate plakatite välja andmine selle vastu ei aita.

Ta läks 1704. aastal armeest erru, kuid langes Narva piiramisel vangi. Ta suutis aga Tallinna naasta, kus ta 11. jaanuaril 1704 suri.

Isiklik elu
-----------

Wilhelm Heinrich Hastfer abiellus kaks korda. Esimest korda Görvel Horn af Äminnega 1677. aastal. Tema teine naine oli Margareta Clodt von Jürgensburg, kes suri 1698. aastal. 

Tal oli kaks poega, Johan (1692–1769) ja Gustaf Berndt (1695–1759).

Mõisaomandid
------------

Wilhelm Heinrich Hastferile kuulusid Eestis Tõdva-Kõnnu (*Köndes*), Aaspere (*Kattentack*) ja Maidla (*Wredenhagen*) mõis.

Neist viimase, Maidla mõisa, pantis ta paar korda ära. Ühe osa mõisast kuueks aastaks 1685. aasta 15. juulil Maria Büttnerile 6000 riigitaalri eest ning uuesti 14. juulil 1686. aastal Diedrich Wittele, jällegi kuueks aastaks.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Hastfer no. 240". Vaadatud 27.01.2023.
2. 1 2  "Vilhelm Henrik Hastfer". Vaadatud 27.01.2023.
3. ↑  Kelch, Christian (2009). *Liivimaa kroonika järg*. Lk 109.
4. ↑  Fainštein, Vladimir (1960). *Eesti rahva ajaloost Põhjasõja aastail 1700–1721*. Eesti Riiklik Kirjastus. Lk-d 79–81.
5. ↑  "Kattentack in Kirchspiel Haljall, Wierland". Vaadatud 27.01.2023.
6. ↑  "1600 -1700". Vaadatud 27.01.2023.
7. ↑  "Kinnistu detailandmed". Vaadatud 27.01.2023. Oobrist Wilhelm Hinrich Hastfer pandib Maidla mõisa raehärra Diedrich, Hansu p Wittele (abielus bürgermeister Andreas Stampehli tütre Agnetaga) kuueks aastaks, Pandileping Maidla mõisa ühe osa üle. Ooberst Wilhelm Heinrich, Johanni p Hastfer pandib Tallinna kaupmehe Rubbert Büttneri lesele Maria Büttnerile (sünd Rahlingh) osa Maidla mõisast kuueks aastaks. Hind 6 000 riigitaalrit. Suurema osa isa testamendiga saadud mõisast jätab Hastfer enesele
Pierre-Édouard Bellemare 2018. aastal Vegas Golden Knightsis
**Pierre-Édouard Bellemare** (sündinud 6. märtsil 1985 Le Blanc-Mesnilis) on Prantsusmaa jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Tampa Bay Lightning.

Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaa klubis Dragons de Rouen, mille koosseisus debüteeris ta Prantsusmaa kõrgliigas hooajal 2002–03. Aastatel 2004, 2005 ja 2006 tuli ta klubiga Prantsusmaa meistriks. Hooajal 2004–05 pälvis ta liiga parimale noormängijale antava auhinna Trophée Jean-Pierre Graff.

Aastatel 2006–2009 mängis ta Rootsi esiliiga klubis Leksands IF. Hooajal 2008–09 oli ta 31 väravaga Rootsi esiliiga suurim väravakütt. Seejärel liitus ta Rootsi kõrgliiga klubiga Skellefteå AIK, kus ta mängis viis hooaega kuni 2014. aastani. Aastatel 2013 ja 2014 tuli ta klubiga Rootsi meistriks.

2014. aastal jätkas Bellemare karjääri NHL-is. Ta liitus esmalt Philadelphia Flyersiga, kus mängis kolm hooaega. Seejärel asus ta mängima Vegas Golden Knightsis, mille ridadesse kuulus ta kaks hooaega. 2019. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Colorado Avalanche'iga. 2021. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu valitseva Stanley karika võitja Tampa Bay Lightningiga.

Prantsusmaa jäähokikoondise koosseisus on Bellemare osalenud kümnetel maailmameistrivõistlustel.

Viited
------

1. ↑  "Lightning sign forward Pierre-Edouard Bellemare to two-year contract". nhl.com. 28.7.2021. Vaadatud 31.10.2021

Välislingid
-----------

* Pierre-Édouard Bellemare NHL.com lehel
* Pierre-Édouard Bellemare hockeydb.com lehel

| * v
* r
Tampa Bay Lightning |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Jonas Johansson **·** Matt Tomkins **·** Andrei Vassilevski |
| 
**Kaitsjad**: Zach Bogosian **·** Erik Černák **·** Calvin de Haan **·** Haydn Fleury **·** Victor Hedman **·** Nick Perbix **·** Darren Raddysh **·** Mihhail Sergatšov |
| 
**Ründajad**: Alex Barré-Boulet **·** Logan Brown **·** Anthony Cirelli **·** Michael Eyssimont **·** Luke Glendening **·** Brandon Hagel **·** Tanner Jeannot **·** Nikita Kutšerov **·** Waltteri Merelä **·** Tyler Motte **·** Nick Paul **·** Brayden Point **·** Conor Sheary **·** Steven Stamkos **·** Austin Watson |
Fotograafiat õpiti vanimatel aegadel Eestis nagu mujalgi maailmas meistrite juures ateljeedes. Peeter Parikas omandas fotoalaseid teadmisi Berliini ja Leipzigi kutsehariduskoolides ja August Tamm New Yorgi Fotograafia Instituudis 1928. aastal sealse 2-aastase filmi ja fotodokumentalistika programmi alusel. Pärast II Maailmasõda ja eriti pärast N.Liidu lagunemist on üksikuid välisriikide kõrgkoolides fotograafia õppijaid olnud päris mitmeid ja nende arv on aja jooksul suurenenud. Diana Tamane (M.A HISK, Belgia), Ekke Vasli (M.A Inglismaa), Silver Mikiver (B.A Inglismaa), Kaido Teesalu (B.A Göteborg, Rootsi), Triin Kerge (B.A Inglismaa) jpt. 

Idee fotograafia alasest kõrgharidusest Eestis pärineb 1920.-1930.aastatest, mil Sorbonne'i Ülikooli doktorikraadiga keemik Jaan Kalviste (kuni 1935 Kranig, 1898-1936) kirjutas artikli "Vajame fotograafia õppeasutist". Reklaamivaldkonna rajaja, fotoõpetaja ja toimetaja Harry Malm (1897-1967) alustas Kõrgemas Kunstikoolis Tallinnas 1940.aastal juba reaalse vabaainena fotograafia õpetamist, Geislingeni DP laagris õpetasid Eesti Tehnikumis fotograafia kursusi Agu Kask (1906-1977) ja Harry Malm. ENSV-s saadeti DDR-i spetsiaalselt fotograafiat Leipzigi Graafika ja Raamatukujunduse Instituuti õppima Enn Kärmas (sündinud 1943), Alar Ilo (sündinud 1952), Ülo Emmus (1947-2015) ning graafikat Illimar Paul (sündinud 1945) jmt. Neist Enn Kärmas töötas Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis fotografia õpetajana 1972-1994. Kuigi Saksamaal saadud hariduse algne siht oli fotoosakonna/ -eriala avamine Kunstiinstituudis, jäi see siiski vaid lubaduseks ning fotokeskus oli kõigest ülekooliline fotot õpetav üksus. Alates 1994.a. asus ERKI fotokeskust juhtima dotsent Peeter Linnap (sündinud 1960), kes võttis suuna eriala rajamisele ning kelle ümber koondus kõikide erialade silmapaistvatest tudengitest rühmitus "Faculty of Taste"/ "Mobil-galerii" (1994-1998). Sellest pisut varem, 1997.a. oli kesk-erihariduse tasemel fotohariduse käivitanud Vallo Kalamees Tartu Kunstikoolis (õpetas TKK-s fotograafiat 1992.aastast alates). 1998.a. lagunes Faculty of Taste/ Mobil galerii ja selle keskmeks olnud Peeter Linnap siirdus 2001.aastal Pallasesse (toona just Tartu Kõrgemaks Kunstikooliks saanud kool), kus tema juhtimisel töötati välja ka Eesti esimene fotograafia kõrghariduslik õppekava. 1995.a. muutus ERKI Tallinna Kunstiülikooliks ja seejärel EKA-ks, selle fotoõpet jäi pärast Linnapit al 1998 juhtima Eve Kiiler (end Linnap), kes samuti pani kokku kõrgharidusiku fotograafia õppekava. Viimane käivitus algselt avatud akadeemia formaadis ning muutus hiljem läbi suurte raskuste 2003.a. regulaarseks erialaks. Nii ühe kui teise eriala tekkes on oma oluline roll Linnapite rahvusvahelistest õppejõududest koosneval tutvusringkonnal (David Date ja Robin Dance Brightoni ja Westminsteri Ülikoolidest, Jan Kaila Helsinki TAIK'ist/ Aalto Ülikoolist jt). Samuti andsid mõlemale õppekavale algse hoo ja struktuuri Linnapite kureeritud Saaremaa Biennaalid oma kaasaegse vaimsusega.
Ross Colton (2022)
**Ross Colton** (sündinud 11. septembril 1996 Robbinsville Townshipis, New Jerseys) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Colorado Avalanche keskründajana.

Aastatel 2014–2016 mängis ta United States Hockey League'i klubis Cedar Rapids RoughRiders ja 2016–2018 Vermonti Ülikooli jäähokimeeskonnas. 

2016. aastal valis Tampa Bay Lightning ta NHL-i *draft* '​is 118. valikuna. Aastatel 2018–2020 mängis Colton American Hockey League'is (AHL) Lightningi tütarklubis Syracuse Crunch. NHL-is debüteeris ta Lightningi meeskonnas 24. veebruaril 2021 mängus Carolina Hurricanesi vastu ja lõi selles mängus kohe ka värava. Colton sai sellega Nikita Kutšerovi kõrval Lightningi ajaloo teiseks mängijaks, kes on oma debüütmängus võiduvärava visanud. 30 mänguga lõi Colton 2020/21. põhihooajal üheksa väravat. Ta kindlustas koha klubi põhikoosseisu ning tuli kohe esimesel hooajal klubiga ka Stanley karika võitjaks. 2021. aasta Stanley karika finaalseeria viiendas ja viimases mängus võitis Lightning Coltoni väravast Montreal Canadiensi 1:0.

2021. aasta augustis pikendas ta Lightningiga lepingut kahe aasta võrra. 2021/22. põhihooajal lõi Colton NHL-is 22 väravat ja andis 17 väravasöötu.

2023. aasta juulis kaubeldi Colton Tampa Bay Lightningist Colorado Avalanche'i.

Viited
------

1. ↑  "Ross Colton scores in NHL debut as Lightning beat Hurricanes". Sportsnet. 24. veebruar 2021. Vaadatud 12. oktoobril 2021.
2. ↑  Kaplan, Emily (7. juuli 2021). "Tampa Bay Lightning close out Montreal Canadiens in Game 5 to win second straight Stanley Cup". ESPN. Vaadatud 12. oktoobril 2021.
3. ↑  "Lightning, Ross Colton settle on two-year, $2.25M contract". Sportsnet. 9. august 2021. Vaadatud 12. oktoobril 2021.
4. ↑  "Lightning acquire the 37th overall pick in the 2023 NHL Entry Draft". Tampa Bay Lightning. 28. juuni 2023. Vaadatud 28. juunil 2023.

Välislingid
-----------

* Ross Colton NHL.com lehel
* Ross Colton hockeydb.com lehel

| * v
* r
Colorado Avalanche |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Pavel Francouz **·** Aleksandr Georgijev **·** Ivan Prosvetov |
| 
**Kaitsjad**: Bowen Byram **·** Samuel Girard **·** Jack Johnson **·** Kurtis MacDermid **·** Cale Makar **·** Josh Manson **·** Devon Toews |
| 
**Ründajad**: Andrew Cogliano **·** Ross Colton **·** Jonathan Drouin **·** Ryan Johansen **·** Joel Kiviranta **·** Gabriel Landeskog **·** Artturi Lehkonen **·** Nathan MacKinnon **·** Valeri Nitšuškin **·** Logan O'Connor **·** Fredrik Olofsson **·** Mikko Rantanen **·** Tomáš Tatar **·** Miles Wood |

Mall:Stanley karikas 2021
**Turčianske Teplice** (kuni 1948. aastani **Štubnianske Teplice**, saksa keeles *Bad Stuben*, ungari keeles *Stubnyafürdő*) on linn Slovakkias Žilina maakonnas, Turčianske Teplice ringkonna halduskeskus.

Turčianske Teplice on üks Slovakkia vanemaid kuurortlinnu.

Geograafiline asend
-------------------

Turčianske Teplice asub Suur-Fatra ja Kremnica mäestike läheduses, Banská Bystricast ligikaudu 25 km loodes ja Žilinast umbes 40 km lõunas.

Ajalugu
-------

Asulat on esmamainitud 1281. aastal. 1533. aastal läks asula Kremnica linna omandusse. Kohalike raviallikate tõttu sai Teplicest kuurortasula. 1948. aastal nimetati Štubnianske Teplice ümber Turčianske Tepliceks.

Rahvastik
---------

Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Turčianske Teplice elanikest slovakke 92,94%, tšehhe 0,48%, sakslasi 0,19%, hiinlasi 0,11%, poolakaid 0,11% ja ukrainlasi 0,11%. Rahvus oli teadmata 5,74%-l elanikest.

Sõpruslinnad
------------

* Tšehhi Holešov, Tšehhi
* Tšehhi Havířov, Tšehhi
* Poola Skawina, Poola
* Poola Wisła, Poola
* Serbia Aranđelovac, Serbia

Viited
------

1. ↑  História Mesto Turčianske Teplice. Vaadatud 4. detsembril 2023
2. ↑  Number of population by ethnicity in the municipality Turčianske Teplice at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 4. detsembril 2023
**Tiszalök** on linn Ungaris Szabolcs-Szatmár-Beregi komitaadis Tiszavasvári kreisis.

Tiszalökis asuvad hüdroelektrijaam ja vangla.

Geograafiline asend
-------------------

Tiszalök asub Tisza jõe vasakul kaldal, komitaadikeskusest Nyíregyházast ligikaudu 26 km läänes.

Ajalugu
-------

Asulat on esmamainitud 1265. aastal. 1765. aastal andis Maria Theresia Tiszalökile laatade korraldamise õiguse. Laatade korraldamise õigus tähendas ka turulinnaks saamist. Aastatel 1855, 1876 ja 1888 tabasid Tiszalöki üleujutused. 1848. aasta Ungari revolutsioonis osales palju Tiszalöki elanikke. Turulinna staatuse kaotas Tiszalök 1893. aastal. Raudteeühenduse sai Tiszalök 1896. aastal. Linnaõigused sai Tiszalök tagasi 6. märtsil 1992.

Sõpruslinnad
------------

* Rumeenia Baia Mare, Rumeenia
* Rumeenia Baia Sprie, Rumeenia
* Rumeenia Izvoru Crișului, Rumeenia
* Rumeenia Livada, Rumeenia
* Rumeenia Șimleu Silvaniei, Rumeenia
* Iraan Ardabīl, Iraan
* Hiina Yichun, Hiina
* Türgi Osmaniye, Türgi

Viited
------

1. ↑  Tiszalök történelme Tiszalök. Vaadatud 30. detsembril 2023
Priekuļi mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wendenschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904)
**Priekuļi mõis** (saksa keeles *Freudenberg*, läti keeles *Priekuļu muiža*) oli riigimõis Liivimaal Võnnu kreisis Võnnu kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Priekuļi piirkonnas Priekuļi vallas Priekuļis.

Ajalugu
-------

1526. aastal läänistas Liivimaa ordumeister Wolter von Plettenberg Georg Freudenbergile mitu maatükki, millest kujunes mõis. Poola ajal liideti valdus Võnnu staarostkonnaga. Rootsi ajal läks see kantsler krahv Axel Oxenstiernale. XVII sajandi lõpul langes mõis reduktsiooni käigus riigile ja edaspidi oli see riigimõis.

Knēža karjamõis
---------------

Priekuļi ainsat karjamõisa (*Kneesche*) on nimetatud 1826. ja 1909. aastal. Rootsi ajal 1681. aastal oli selle asemel talu (*Gesinde Knehse*).

Mõisa kõrtsid
-------------

Mõisale kuulus kaks kõrtsi. 1900. aastal on nimetatud Knēža kõrtsi (*Kneesche-Krug*), mille kõrtsmikuks oli Andsch Zimsche. Raune kõrtsi (*Raune-Krug*) kõrtsmik oli Peter Purmal. Aastast 1908 oli kõrtsmikuks Jan Rumpit.

Mõisa suurus
------------

1892. aastal kuulus riigimõisale 970 tiinu (1060 hektarit) mõisamaad ja 2553 tiinu (2789 hektarit) talumaad; mõisamaast oli õigeusu vaimuliku käsutusse antud 63 tiinu (69 hektarit). Üle 3500 tiinuse valdusena kuulus see suurte mõisate hulka. Edaspidi selle suurus vähenes tuntavalt. 1909. aastal oli selle suuruseks 540 tiinu (590 hektarit), seega oli see muutunud väikese suurusega mõisaks. Kui mõis aastal 1920 maareformi käigus likvideeriti, kuulus sellele 387 hektarit maad.

Mõisamajandus 1909. aastal
--------------------------

Riigimõisa majandus oli võrdlemisi laiaulatuslik. Selle meiereist turustati igal aastal Võnnusse 50 000 toopi piima. Mõisal oli kaks veskit: vesiveski Vaives ning vesi- ja tuuleveski Kunzes. Lisaks sellele kuulus mõisale kaks tellisetehast, saekaater, sindlihöövel ja lubjapõletusahi.

Mõisa nimest
------------

Saksakeelne nimi *Freudenberg* tuleneb XVI sajandi maavaldaja Georg Freudenbergi nimest. Läti nimekuju on tulnud samuti mõisavaldaja järgi: lätikeelne sõna *prieks* tähendab rõõmu (saksa keeles *Freude*).

Viited
------

1. 1 2  Baltisches historisches Ortslexikon. 1990, lk 171.
2. ↑  Baltisches historisches Ortslexikon. 1990, lk 290.
3. ↑  Richter, Adolf. Livländisches Adressbuch. Riga, 1900, lk 91.
4. 1 2 3  Richter, Adolf. Baltische Verkehrs- und Adressbücher. Bd I. Livland. Riga, 1909, veerg 478.
5. ↑  Kröger, A. Livländisches Verkehrs- und Adressbuch für 1892/1893. Riga, 1892, lk 48.
6. ↑  Priekuļu pagasta teritorijas plānojums

Kirjandus
---------

* *Baltisches historisches Ortslexikon*. Teil II. Lettland (Südlivland und Kurland). − Quellen und Studien zur baltischen Geschichte. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1990. Lk 171.

Võnnu kirik
Võnnu kihelkond

**Kirik**: Võnnu Jaani kirik  

**Mõisad**: Võnnu kirikumõis | Blusumuiža mõis | Dubinska mõis | Dukuri mõis | Glūda mõis | Jāņmuiža mõis | Jurģumuiža mõis | Kalnamuiža mõis | Lenči mõis | Liepa mõis | Meijermuiža mõis | Priekuļi mõis | Strīķi mõis | Zekleri mõis | Zeltkalnsi mõis | Veismaņi mõis | Võnnu mõis
**Reinhold Kamsen** (12/24. oktoober 1871 Imavere – 16. mai 1952 Kiisa) oli eesti lastekirjanik, ajakirjanik ja luuletaja.

Kamsen õppis Järavere külakoolis. 

1909. aastast pidas ta Pilistvere alevikus seltsimaja ning töötas laenu-hoiuühisuses ja majandusühingu raamatupidajana. 1920. aastast oli ta Põltsamaa tarvitajate ühingu raamatupidaja ning osales kohalikus seltsitegevuses. Aastatel 1927–1931 töötas ta ajalehe Põltsamaa Teataja vastutava toimetajana, aastatel 1930–1931 andis ta välja nädalalehte Põltsamaa Uudised.

Kamsen on ise väitnud, et kirjutas elu jooksul mitu tuhat luuletust.[*viide?*] Tema luuletusi ja lühiproosapalu on avaldatud peamiselt Postimehes ja selle kaasannetes (1896–1913), Lindas (1899–1905) ja Põltsamaa Teatajas (1927–1930).

Tema loomingus on valdav loodus- ja kodulüürika. Romantilises võtmes antakse edasi kauneid looduspilte ning vahendatakse eleegilisi tundeelamusi, tema isamaaluule sisendab optimismi ja kinnitab autori usku eestlaste tulevikku. Friedebert Tuglas leidis, et ainuke Kamseni sulest pärit väärtluuletus on "Murede maa" (1907).

1901. aastal hakkas ta kaastööd tegema Lastelehele, vanemas eas kirjutaski peamiselt lastele mõeldud tekste. Mõned Kamseni lastelaulud on saanud viisistatult üldtuntuks (nt "Küll on kena kelguga").

1950. aastal kolis ta Tallinna tütre juurde, suri 16. mail 1952 Kiisal. Tema põrm on maetud Pilistvere kalmistule oma perekonna hauaplatsile.

Isiklikku
---------

Tema tütar oli ehitusinsener ja -teadlane Valve Kikas.

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

* Sünnikohta Imaverre on püstitatud talle mälestuskivi.
* Tema 150. sünniaastapäevaks kinkisid Kamseni järeltulijad Põltsamaa linnale puuskulptuuri "Tüdruk kelguga", mis asub Kamseni kunagise korteri ees.

Välislingid
-----------

* Reinhold Kamsen (1871-1952)
* Eesti biograafiline andmebaas ISIK: Kamsen, Reinhold
* Kamsen pühendas oma kostilisele luuletuse
Kaks jakobakannu. Gravüür 18. sajandi trükises
**Jakobakann** (saksa keeles *Jakobakanne*, hollandi keeles *Jakobakannetje*), ka **jakobikann** on Saksamaal Siegburgis alates 14. sajandist tehtud ja eriti 15.–16. sajandil levinud kõrge sale kivikeraamilise jooginõu tüüp, mille käepide on nõu ülemises osas.

Sõnast
------

Nimetuse *Jakobakanne* sai nõu alles 17. sajandil, kui Lõuna-Hollandis asuva Teylingeni lossi (1596–1606) ümberehitusel leiti suures koguses neid valamise- või joogikanne, mida peeti Teylingeni lossis oma elu lõpu veetnud Baieri Jacoba (Jakobäa von Bayern-Straubing, Hainaut' krahvinna Jacqueline, 1401–1436) tehtuteks.

Erki Russow märgib oma töös "Importkeraamika Lääne-Eesti linnades 13.–17. sajandil", et nõutüübi nimetuse eestikeelse vastena kasutatud sõna jakobikann pole täpne tõlge originaalnimetusest ja eestindatud vorm olema pigem jakobakann.

Kirjeldus
---------

Selle 15.–16. sajandi keraamilise joogikannu kere oli kitsa pudelja kujuga, kergelt laienev jalg võis olla ühtlaselt kumera või veidi lainelise servaga. Käepide asus kannu ülaosas. Jakobakann oli valmistatud hallikast kivikeraamilisest massist ja kaetud kollaka-pruunika soolaglasuuriga, välispind oli üleni kaetud potikedral tekitatud horisontaalsete reljeefsete joontega.

Jakobakannude tuntuim tootmiskoht oli Siegburg.

Viited
------

1. ↑  E. Russow. Importkeraamika Lääne-Eesti linnades 13.–17. sajandil. - Tallinn, 2007. ISBN-13 978-9985-9525-3-5
2. ↑  R. Pruus. Keskaegsed jäätmekastid Tartus Munga tn 12 hoovis. Bakalaureusetöö. Tartu 2010
3. ↑  Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. jaanuar 2020. Vaadatud 29. jaanuaril 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
5. ↑  Jacoba jug, anonymous, c 1300 - c 1499. - Rijksmuseum
6. ↑  E. Russow. Importkeraamika Lääne-Eesti linnades 13.–17. sajandil. - Tallinn, 2007. ISBN-13 978-9985-9525-3-5
7. ↑  Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001

Välislingid
-----------

* Tallinna Linnamuuseumi arheoloogiakogu. Jakobakann 15. sajandist. - Google Arts and Culture
* Jakobakann Rijksmuseumi kogust
Braslava mõis (Läti)Braslava mõis
Asendikaart
Braslava mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wolmarschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1903). Mõisa valdused on kaardil tähistatud numbriga 48
**Braslava mõis** (saksa keeles *Breslau*, läti keeles *Braslavas muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Matīši kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Limbaži piirkonnas Braslava vallas Braslava külas.

Mõisa juures kasvavad Braslava pargi lehis, Braslava pargi pärn ja Braslava allee tamm on looduskaitse all.

Ajalugu
-------

Braslava mõis on selles kihelkonnas ainus, mis ei kuulunud varem Asti ordulinnusele. Kuningas Gustav II Adolf kinkis mõisa Axel Oxenstiernale, kes tagastas selle Hans von Mahleni lesele (Hans von Mahlenile kuulus mõis enne aastat 1622). Hiljem, mõisade reduktsiooni ajal, konfiskeeriti see siiski koos teiste Oxenstiernade valdustega. Aastal 1723 tagastati see Oxenstiernade suguvõsale. Aastal 1742 ostis selle kapten von Völkersahm, aastal 1780 aga ülemleitnant Weissmann. Aastal 1783 läks mõis von Ceumernite suguvõsa valdusse.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 8 ja 3/4 adramaad, sellele allus 263 mees- ja 300 naishinge. Aastal 1757 oli adramaid 8 ja 3/4. Aastal 1734 oli mõisal adramaid kuus, aastal 1688 aga 8 ja 1/4. Aastal 1641 oli mõisa suurus kolm adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid kaheksa, aastal 1881 aga 7 ja 12/80, lisaks veel 12 ja 12/80 adramaad maad mõisale alluvate talude koosseisus.

Karjamõisad
-----------

Aastal 1816 kuulus mõisale kolm karjamõisa: Kungan, Kunne ja Klahmann.

Viited
------

1. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
2. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 134
3. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 245.
4. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 133
5. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 160.

Matīši kirik.
Matīši kihelkond

**Kirik**: Matīši Matteuse kirik  

**Mõisad**: Matīši kirikumõis | Bauņi mõis | Braslava mõis | Mīlīte mõis | Pučurga mõis | Vilzēni mõis
**Čiobiškis** on küla (endine alev) Leedus Širvintose rajooni territooriumil, Čiobiškise valla halduskeskus. Küla asub Širvintosest 22 kilomeetrit edelas, Nerise ja Musė ühinemispaigas. 

Külas asuvad postkontor, kultuurimaja, põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on sealse mõisa hoonetekompleks (sealhulgas tall, teenijatemaja ja peahoone, kus asub lastekodu), aastail 1810-1825 ehitatud katoliku kirik, kaks kabelit, pastoraadihoone, kaks kellatorni, kiriku sepisrauast aastal 1780 sepistatud väravad, aastal 1900 rajatud vesiveski ja aastal 1933 üle Musė rajatud sild.

Küla kohal käib üle Nerise jõe praam, ühendades Čiobiškist Padaliai külaga. Tegemist on ainsa käigusoleva jõepraamiga tänapäeva Leedu aladel.

Ajalugu
-------

Čiobiškis on juba ammu asustatud - Nerise ja Musė ühinemispaigas asub muinasasula, küla lähedal männikus aga muinaskalmete grupp.

Esimest korda on küla mainitud aastal 1528 (*Tiabiszki*), sealne mõis pärineb XV sajandist. XVI sajandil oli Čiobiškis käsitööliste alev, kus kehtis Magdeburgi linnaõigus. Hiljem, kui rajati Vilniusest läbi Širvintose Jonavasse viiv tee ja Neris ei olnud liiklussoonena enam nii oluline, asula tähtsus langes. Tsaariajal oli asula venekeelne nimekuju Чабишки.

Aastal 1920 hõlvasid asula ajutiselt Poola väed. Teise maailmasõja järel tegutsesid küla ümbruskonnas Leedu metsavennad, nende staap asus mõisa häärberis. Hiljem rajati hoonesse lastekodu. Nõukogude perioodil oli küla kohaliku kolhoosi keskasulaks.

* Praam üle NerisePraam üle Nerise
* Čiobiškise sildČiobiškise sild
* Čiobiškise koobasČiobiškise koobas
* VesiveskiVesiveski
* Čiobiškise mõisČiobiškise mõis
* KirikKirik
* Üks kirikuaia kabelitestÜks kirikuaia kabelitest

Viited
------

1. ↑  2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 26.01.2019.
2. ↑  Vykintas Vaitkevičius. Neris. 2007 metų ekspedicija. Ketvirta knyga. Vilnius: Mintis, 2014.
3. ↑  Чабишки. Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона, Kd. 38 (75) : Цензурный комитет — Человек. С.-Петербургъ, 1903. 358 lk.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Čiobiškis** |

* Küla portaalis vietoves.Lt
Litene mõisa peahoone pärast 1905. aasta põlengut
Litene mõis 1904. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Walkschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904). Mõisa valdused on kaardil tähistatud numbriga 58
**Litene mõis** (saksa keeles *Lettin*, läti keeles *Litenes muiža*, eesti keeles ka *Liitina mõis*) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Gulbene kihelkonnas. Mõisakompleks jääb tänapäevase haldusjaotuse järgi Gulbene piirkonna Litene valda Litene külla.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli Vana-Gulbene mõisa ja selle kõrvalmõisade, sealhulgas ka Litene mõisa kogusuurus 1816. aastal 22 adramaad, neile mõisadele allus kokku 1474 mees- ja 1538 naishinge.

Karjamõisad
-----------

Aastal 1816 allus Litene mõisale kaks karjamõisa: *Sillowa* ja *Kordona*.

Mõisaansambel
-------------

Litene mõisakompleks ja selle tall on riikliku kaitse all olevad kultuurimälestised. Kohaliku kaitse all on Litene mõisa pesuköök, häärber, kaks teenijate maja, park, magasiait, ait, küün ja apteek. Häärberis asub tänapäeval Litene kool.

Viited
------

1. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 279
2. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
3. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Litene mõis** |

Gulbene kirik
Gulbene kihelkond

**Kirik**: Gulbene kirik  

**Mõisad**: Gulbene kirikumõis | Beļava mõis | Blome mõis | Jaungulbene mõis | Krapa mõis | Litene mõis | Nagliena mõis | Stāmeriena mõis | Valme mõis | Vana-Gulbene mõis