recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Norra mõis** (saksa keeles *Kaltenborn*) oli rüütlimõis Järvamaal Koeru kihelkonnas. Praegu asub kunagine mõis Järva maakonnas Järva vallas. Aastast 2023 kuulub mõis ettevõtjale ja enesearengukoolitajale Rein Lemberpuule.

Norra mõisa peahoone (kevad 2014)

Ajalugu
-------

Algne sisekujundus on hävinud. Sisevaade (2014)
Norra mõisa on esmamainitud 1569. aastal, mil Rootsi kuningas Johan III kinkis selle Gerdt Bravele. 1594. aastal läks mõis Heinrich Ruthele, kes abiellus Udeva mõisaomaniku Karin Hansdotter Lejoniga.

17. sajandil sai abielu kaudu mõisaomanikuks Heinrich von Knorring, kelle järeltulijatele jäi mõis kuni 1908. aastani.

Knorringid, kelle nimest on tulnud ka mõisa eestikeelne nimi, lasid ehitada esindusliku mõisakompleksi. Mõisaomanike hulka kuulus ka Vene jalaväekindral Gotthard Johann von Knorring, kelle poeg kindralmajor Karl von Knorring sai tuntuks Napoleoni sõdade käigus.

1908. aastal ostis Nikolai von Knorringilt 165 000 rubla eest mõisa Charles von Lilienfeld, kes kinkis selle 291 000 rubla eest Pärnu kodanik Karl Florellile. 1917. aastal sai Norra ja Udeva mõisa 450 000 rubla eest vabahärra Bernhard von Maydell.

Mõisakompleks
-------------

Kanal Norra mõisa pargis
Varaklassitsistlik peahoone ehitati 1790. aastatel arhitekt Johann Gabriel Kranhalsi projekti järgi.

Kahekorruselisel kivihoonel oli kõrge kelpkatus ning rustikaga kaunistatud fassaad. Siseruumid olid kaunistatud loodusteemaliste maalingutega.

Mõisa võõrandamise järel asus kuni 1971. aastani härrastemajas kool. Hiljem seisis hoone tühjalt ja jäi varemetesse.

1996. aastal läks hoone eravaldusse (Robert Sasorin ja Gert Pikkor) ning seda on veidi taastatud, kuid taastamise käigus on hävitatud kogu ajalooline sisearhitektuur: nii stukk, karniisid kui ka vanad laemaalingud.

Kõrvalhooneid oli mõisas vähe, sest majandustegevus toimus Udeva mõisas.

Norra mõisa pargis oli keerukas tiikide ja kanalite süsteem, mis oli ühendatud lähedalasuvate Norra allikatega.

Vaata ka
--------

* Eesti mõisate loend

Viited
------

1. ↑  "Müüdud: Norra mõis saigi uue omaniku". *Järva Teataja*. 15. märts 2023. Vaadatud 9. juunil 2023.
2. ↑  Viirastuvad seinamaalid. Sirp ja Vasar, nr 33 ( 1653 ), 15 august 1975, lk 8–9

Kirjandus
---------

* Alo Särg. *Järvamaa mõisad ja mõisnikud*. Argo, Tallinn 2005

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Norra mõis** |

* Eesti mõisaportaal
* Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register: Norra mõis (Koeru khk)
* Norra mõisa lugu Mõisablogis

Koeru kirik
Koeru kihelkond

**Kirik**: Koeru   

**Mõisad**: Aavere mõis | Ao mõis | Aruküla mõis | Ervita mõis | Kapu mõis | Liigvalla mõis | Norra mõis | Piibe mõis | Preedi mõis | Raigu mõis | Ramma mõis | Rõhu mõis | Udeva mõis | Vaali mõis | Vao mõis | Varangu mõis | Väinjärve mõis
Peter Regin (2013)
**Peter Regin Jensen** (sündinud 16. aprillil 1986 Herningis) on Taani jäähokimängija, kes mängib keskründajana Saksamaa kõrgliigaklubis Berliini Eisbären.

Ta alustas karjääri hooajal 2002–03 Taani kõrgliiga klubis Herning, kus mängis kokku kolm hooaega. Hooaegadel 2002–03 ja 2004–05 tuli ta klubiga Taani meistriks. Hooajal 2003–04 valiti ta Taani liiga hooaja uustulnukaks. Aastatel 2005–2008 mängis ta kolm hooaega Rootsi kõrgliiga klubis Timrå.

2004. aastal valis Ottawa Senators ta NHL-i *draft* '​is 87. valikuna. Senatorsiga sõlmis ta lepingu juunis 2008. Hooaega 2008–09 alustas ta Senatorsi noorteklubis Binghamton Senatorsis American Hockey League'is. Senatorsi meeskonnas tegi ta NFL-is debüüdi 2009. aasta jaanuaris. Senatorsis mängis ta ka järgmised neli hooaega.

Juulis 2013 sõlmis ta üheaastase lepingu New York Islandersiga, kuid juba veebruaris 2014 suundus ta Chicago Blackhawksi. Hooaja 2014–15 veetis ta põhiliselt Blackhawksi noorteklubis Rockford IceHogs.

Aastatel 2015–2021 mängis ta KHL-i klubis Helsingi Jokerit. 2016. aasta veebruaris valiti ta KHL-i kuu parimaks ründajaks. 2020. aasta aprillis lahkus ta Jokeritest, kuid sõlmis 2020. aasta septembris klubiga taas üheaastase lepingu.

2021. aasta aprillis sõlmis ta üheaastase lepingu Šveitsi kõrgliigaklubiga Ambrì-Piotta. 2022. aasta juunis liitus ta Eisbäreniga.

Taani jäähokikoondise koosseisus on ta alates 2005. aastast osalenud 10 maailmameistrivõistlustel. Parimaks tulemuseks on olnud veerandfinaali jõudmine 2010. aastal. Lisaks osales ta Taani koondisega 2022. aasta taliolümpiamängudel.

Viited
------

1. 1 2  Peter Regin. eliteprospects.com. Vaadatud 15.9.2018
2. ↑  "REGIN PALAA JOKERIPAITAAN". Jokerit. 19.9.2020. Vaadatud 24.1.2021

Välislingid
-----------

* Peter Regin NHL.com lehel
* Peter Regin KHL.ru lehel
* Profiil veebilehel hockeydb.com
Peter Wilhelm Polacki meistrimärgid
**Peter Wilhelm Polack** (tuntud ka nimekujud **Pollack**, **Pollake**; 1664 Tallinn – juuli 1721 Tallinn) oli Tallinna kullassepp. Tema meistrimärk on PW/P.

Eluloolist
----------

Peter Wilhelm Polack oli kullassepa Peter Polacki (1633–1702) poeg. Polack oli 1682. aastal Tallinna kullasseppade gildi kaasistuja ja reisis sel aastal Stockholmi seoses ühe kohtuasjaga Kanuti gildi vastu, samuti ka järgmisel aastal, jäädes tol korral poolteiseks aastaks sinna. 1687–1694 oli ta kullasseppade gildi oldermann. Maalikunstnik Ernst Wilhelm Londicer oli ta õemees.

Arvatakse, et ta jäi vallaliseks. Sängitati 30. juulil 1721. aastal Niguliste kirikusse.

Teoseid
-------

Tuntuim kullassepateos Peter Wilhelm Polackilt on 71 cm kõrgune hõbedane ja kullatud hirvejalgpokaal Mustpeade vennaskonnale, tsaar Peeter I kingitus. Ainukese karikana on säilinud on üks 17 cm kõrgune baroksetes vormides ja osaliselt kullatud hõbedast armulauakarikas Türi kirikus (annetatud 1713). Talle on ka 1930. aastatel omistatud pateen (1711) Keila kirikus, mis aga puudub Kultuurimälestiste riiklikus registris, võib-olla kaotsi läinud.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  A. Friedenthal. Die goldschmiede Revals. Lübeck, 1931
3. ↑  A. Friedenthal. Die goldschmiede Revals. Lübeck, 1931
4. ↑
5. ↑  A. Friedenthal. Die Goldschmiede Revals. Lübeck, 1931
Peter Tauber 2014. aastal
**Peter Michael Tauber** (sündinud 22. augustil 1974 Frankfurdis) on Saksamaa poliitik, Saksamaa Kristlik-Demokraatliku Liidu (CDU) ja Bundestagi liige.

Haridus
-------

Pärast keskkooli lõpetamist õppis ta kesk- ja uusaja ajalugu, germanistikat ja poliitikateadust Johann Wolfgang Goethe nimelises Ülikoolis Frankfurdis. Aastal 2000 lõpetas ta ülikooli magistrikraadi ja kiitusega. 2007 kaitses ta doktoritöö spordi ühiskondlikust positsioonist ja ideoloogilisest rollist Saksa keisririigis.

Elukutse
--------

2000–2001 oli ta teaduslik töötaja Johann Wolfgang Goethe nimelise Ülikooli uurimisprogrammis "Teadmiste kultuur ja ühiskondlikud muutused". 2001–2003 oli ta Junge Unioni Hesseni piirkonna tegevjuht. 2003–2004 töötas Tauber Hesseni kultuuriministri ja asepeaministri Karin Wolffi isikliku referendina. Bundestagi valimisteni oli ta Frankfurdi Saksa Kinnisvaranõustamise AS-i pressiesindaja. Alates märtsist 2008 töötab ta Frankfurdi Johann Wolfgang Goethe nimelise Ülikooli juures asuva Ajaloolise Seminari õppejõuna.

Poliitika
---------

1991. aastal astus Tauber Junge Unioni (JU) ja 1992. aastal CDU liikmeks. 1993–2007 oli ta Wächtersbachi linnavolinik. Alates novembrist 2005 Main Kinzigi maakonna volikogu liige. Aastal 2007 valiti Tauber Ida-Hesseni piirkonna Väike-ja Keskmiste Ettevõtete Ühenduse juhatuse liikmeks ja detsembris 2007 CDU Gelnhauseni piirkonna esimeheks. Aastal 2003 valiti ta JU Hesseni piirkonna esimeheks. Alates 2008 kuulub Tauber ka CDU Hesseni piirkonna juhatusse. Aastal 2008 kanti ta Bundestagi kandideerijate nimekirja. 2009. aasta valimistel kogus ta 39,4% häältest.

Peter Tauber on järgmiste Bundestagi komisjonide liige: perekonna, seenioride, naiste ja noorte komisjon, töö ja sotsiaalse valdkonna komisjon ja uurimiskomisjon "Internet ja digitaalne ühiskond".

Isiklikku
---------

Tauber on vallaline ja luteri usku.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Peter Tauber** |

* Dr. Peter Tauber'i koduleht
**Venezuela president** (hispaania keeles *Presidente de Venezuela*) on Venezuela riigipea ja valitsusjuht.

President nimetab ametisse asepresidendi ja parlamendi heakskiidul ministrid. Muu hulgas esindab ta riiki suhetes teiste riikidega, on riigikaitse kõrgeim juht, annab armu, nimetab ametisse kõrged riigiametnikud ning saadab põhiseaduses ette nähtud juhtudel laiali parlamendi.

Venezuela presidendiks võib kandideerida isik, kes on vähemalt 30-aastane ja sünnilt Venezuela kodakondsusega. Tal ei tohi olla ühegi teise riigi kodakondsust. Presidendi valib rahvas otsevalimistel. Valimisõigus on kõigil vähemalt 18-aastastel kodanikel. Valituks osutub kandidaat, kes saab kõige rohkem hääli. President astub ametisse valimistele järgneva aasta 10. jaanuaril.

Presidendi surma, tagasiastumise, tagandamise või teovõimetuse korral esimese nelja ametiaasta jooksul korraldatakse 30 päeva jooksul erakorralised valimised ning presidendi kohuseid täidab seni asepresident; viimase kahe ametiaasta jooksul täidab asepresident sellisel juhul presidendi kohuseid kuni järgmiste korraliste valimisteni.

Presidendi ametiaeg kestab kuus aastat. Tema ametiaja viimasel kolmel aastal on opositsioonil õigus korraldada rahvahääletus presidendi tagasikutsumiseks.

15. veebruaril 2009 toimunud rahvahääletuse tulemusel kaotati piirang, mis ei lubanud presidendil rohkem kui kaheks ametiajaks kandideerida. Samateemaline rahvahääletus 2007. aastal oli pooldanud piirangute säilitamist.

Alates 2. veebruarist 1999 kuni oma surmani 5. märtsil 2013 oli Venezuela president Hugo Chávez, kes valiti esimest korda presidendiks 1998. aastal, kui kehtis veel eelmine põhiseadus. Alates 1999. aastast kehtiva uue põhiseaduse järgi valiti ta presidendiks kaks korda, 2000. ja 2006. aastal.

Pärast Hugo Cháveze surma sai presidendi kohusetäitjaks senine asepresident Nicolás Maduro. 14. aprillil 2013 toimunud valimistel valiti ta presidendiks.

Vaata ka
--------

* Venezuela riigipeade loend

Viited
------

1. 1 2  "Venezuela põhiseadus (*tõlge inglise keelde*)" (PDF). Originaali arhiivikoopia (PDF) seisuga 6. aprill 2006. Vaadatud 6. aprillil 2006.
Norra lipp
**Norra lipp** on punasel taustal sinine valge kontuuriga Skandinaavia rist. Lippu heisatakse sarnaselt Dannebrogi, Taani lipuga. Pikkuse-laiuse suhe on 22:16, värvielementide laiuse suhe on 6:1:2:1:12 ja kõrguse 6:1:2:1:6. Riigilipu mõõtmed on 27:16, ehk 6:1:2:1:6:11 horisontaalselt ja 6:1:2:1:6 vertikaalselt.

Ajalugu
-------

Lipp Põhja-Norras koduakent kaunistamas
Varaseim rahvuslipp sarnaneb tänapäevase Kuningliku Standardiga. Eirik Magnusson kasutas punast lippu kuldse lõviga, kellel oli kirves ja kroon aastast 1280. Seda lippu kasutati ka laevadel ning linnustel kuni 17. ja 18. sajandini.

16. sajandist kuni 1814. aastani kasutas Norra sama lippu, mis Taani, kuna need riigid olid liidus. 1814. aastal võttis Norra kasutusele Taani lipu Norra lõviga. Seda lippu kasutati 1821. aastani. 1814 liitus Norra Rootsiga ja 1815 võeti kasutusele ühine lipp, Rootsi lipp valge ristiga punasel taustal, lipu ülemisel vasakul küljel.
1821 loodi praegune Norra lipp parlamendiliikme Fredrik Meltzeri poolt. Seda lippu kasutati ka Rootsi lipul, tähistamaks ühendust. Kui ühendus muutus ebapopulaarseks, eemaldas Norra parlament 1898. aastal liidumärgi oma lipult. Uus lipp heisati esimest korda 1899. aastal. Kui ühendus Rootsiga katkes 1905. aastal, eemaldati märk ka sõjalaevastikult.

Norra lipupäevad
----------------

* 1. jaanuar – uusaastapäev
* 21. jaanuar – printsess Ingrid Alexandra sünnipäev
* 6. veebruar – saamide rahvuspäev (ametlik lipupäev nii saamidel kui ka kogu Norral)
* 21. veebruar – kuningas Harald V sünnipäev
* Lihavõtted
* 1. mai – rahvusvaheline töörahvapüha
* 8. mai – vabastamispäev 1945
* 17. mai – konstitutsioonipäev 1814 (rahvuspäev)
* nelipühad
* 7. juuni – iseseisvuspäev 1905
* 4. juuli – kuninganna Sonja sünnipäev
* 20. juuli – krooniprints Haakoni sünnipäev
* 29. juuli – kuningas Olav II mälestuspäev
* 19. august – kroonprintsess Mette-Mariti sünnipäev
* septembri teine esmaspäev iga 4 aasta tagant – üldvalimised
* 25. detsember – jõulupüha

Sümbolism
---------

Fredrik Meltzer valis kristliku risti järgides teiste Põhjamaade (Taani ja Rootsi) traditsioone. Punane, valge ja sinine valiti demokraatia tähistamiseks, kuna neid värve kasutati demokraatlike riikide (Hollandi, Suurbritannia, USA ja Prantsusmaa poolt). Meltzeri disain meenutab ka punast ja valget Taani lippu, mis oli
Norra lipuks kuni 1814. aastani. Sinine oli ilmselt sarnasuseks Rootsi lipuga.

Varasemad lipud
---------------

* Kalmari uniooni lippKalmari uniooni lipp
* Taani-Norra lippTaani-Norra lipp
* Norra lipp 1841–1844Norra lipp 1841–1844
* Norra lipp 1844–1899Norra lipp 1844–1899
**Tenno Vironi** (pseudonüüm, kodanikunimega **Jaan Tenno**; 4. juuli 1887 Kõlleste vald, Võrumaa – 5. detsember 1951 Tallinn) oli eesti laulja (tenor) ja pedagoog.

Haridus
-------

Õppis 1898–1899 Krootuse vallakoolis, 1899–1903 Kanepi kihelkonnakoolis, 1903–1906 Tartu Linnakoolis, 1906–1908 Hugo Treffneri Gümnaasiumis. 

Aastatel 1908–1913 õppis Tallinna Nikolai Gümnaasiumis, mille lõpetas eksternina.

1913–1918 õppis Moskva Ülikoolis matemaatikat ja astronoomiat, kuid ülikooli ei lõpetanud, loobudes laulmise kasuks. Paralleelselt ülikooliga õppis Moskvas Alexander Schoori muusikakursustel laulmist. Vokaaltehnika alal täiendas end 1919–1921 Itaalias, 1921 Rootsis ja 1924–1925 Prantsusmaal Pariisis.

Töö
---

Esines valdavalt kontsertlauljana, sageli koos Aleksander Arderiga nii Eestis kui välismaal, sealhulgas Rootsis, Soomes, Prantsusmaal, Itaalias, Poolas, Lätis, Rumeenias, Inglismaal, Venemaal. 

1920. aastatel laulis ta külalisesinejana Estonia teatris. Aastast 1922 tegutses laulupedagoogina Tallinnas, 1930. aastatel asutas Tallinnas oma laulustuudio.

Ta on kirjutanud käsiraamatu "Praegusaja hääleseadmise teooria, tehnika ja tervishoid" (I köide 1934, II köide 1937).

Isiklikku
---------

Maetud Tallinna Rahumäe kalmistule.

Viited
------

1. 1 2 3  *Eesti muusika biograafiline leksikon.* 2. köide: *N–Y.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2008, lk. 549-550.
2. ↑  Vilma Paalma, Merike Vaitmaa, Uno Heinapuu (koostajad). Estonia lauluteatri rajajaid. Tallinn: Eesti Raamat, 1981
3. ↑  HAUDI kalmistute register. Jaan Tenno-Vironi (1887–1951) laulja ja muusikategelane
**Anestesioloogia** on teadus ja meditsiiniline eriala üldanesteesiast ehk narkoosist (valu leevendamise viis ravimite abil eelkõige kirurgilise operatsiooni jooksul ja järel) ning narkoosimeetoditest. 

Anestesioloogiateadlane või -praktiseerija on **anestesioloog**. Tema otsustab anesteesia meetodi ning ravimi doosi üle.

Ka stomatoloogias on vajalikud teadmised anestesioloogiast, sest hambaravis kasutatakse küllalt tihti kohalikku tuimestust.

Ajalugu
-------

Massachussettsi haigla anestesioloogiaosakonna sünnihetkeks loetakse 1846. aastal toimunud demonstratsiooni
Ernest Boardi 1920. aastal valminud maal William T. G. Morton poolt eetri esmakordsest narkoosiks kasutamisest
Minevikus on kasutatud operatsioonile eelnevalt erinevaid narkoosiviise, nii alkoholi kui ka muid uimasteid, kuid tänapäevase anestesioloogia alguseks loetakse hambaarsti William Thomas Green Mortoni 1846. aastal USA Massachusettsis läbi viidud avalikku dietüüleetril põhineva narkoosi demonstratsiooni patsiendi peal. Ta polnud küll vastava meetodi esimene rakendaja – esimene eeternarkoosi kasutaja operatsioonil oli Crawford Williamson Long – , kuid pärast seda esitlust hakkas säärane narkoos laiemalt levima.

Vaata ka
--------

* kirurgia
* uimastid
* eeter

Viited
------

1. ↑  "MINEVIKUHETK | 30. september: hambaravis kasutati esimest korda narkoosi". *Õhtuleht*. 30.9.2020. Vaadatud 18.10.2021.
2. ↑  Tiit Kändler (23.2.2007). "Hüpnoos võib tulevikus asendada narkoosi". *EPL*. Vaadatud 18.10.2021.
3. ↑  Svetlana Seeman, Väino Sinisalu (2011). "Suur kingitus inimkonnale. Märkmeid eeternarkoosi ajaloost". *Eesti Arst*. Vaadatud 18.10.2021.
**Aneto** on Püreneede ja Hispaania Aragoni autonoomse piirkonna kõrgeim mägi. 

3404 meetrit kõrgune mägi on kõrguselt Hispaania kolmas. Asub Hispaania Huesca provintsis (põhjapoolseim Aragoni provintsidest), Maladeta mäemassiivi lõunaosas. 

Aneto ümbruses Maladeta mäemassiivis paikneb Hispaania suurim, kuid kiirelt sulav liustik, mis kattis 1981. aastal 106,7 ha ja 2005. aastal 79,6 ha.

Tõusu Aneto mäele alustatakse tavaliselt öösel Renclusa mägihotellist/alpilaagrist 2140 m kõrgusel. Sealt liigutakse suurtel kividel kaljulõhesse, traverseeritakse alpinismivarustuses liustiku pikimat osa, mis ulatub Aneto tipust põhja poole. Tipp asub lühikesel kitsal kaljuribil nn "Mohammedi sillal". Aneto tipus on muljetavaldav rist ja vaade lumisele Maladeta massiivile põhjas ja Alto Aragoni regioonile lõunas. Tippu jõudmiseks kulub 5–6 tundi, laskumiseks veidi vähem.

Esmatõusu Aneto tippu tegi endine Vene ohvitser Platon de Tchihatcheff kolme saatjaga 18. juulil 1842. Nad kasutasid Hospice de France'ist algavat rada, läbisid Benasgue kuru ja ööbisid Renclusa varjupaigas. 

Eestlased on Aneto tipus käinud korduvalt: Ivar ja Inna Lai 1998 ja Ülo Kangur 2011. aasta suvel.

Välislingid
-----------

* Harju Matkaklubi, matk.ee
* Ülo Kanguri veeb, yloka.era.ee

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Aneto** |
**Drusti raudteepeatus** on endine raudteepeatus Ieriķi–Gulbene–Abrene raudteel Smiltene piirkonna Drusti vallas. Sisuliselt asub see Cēsise piirkonna Zosēni valla Magonase küla piiril. Avamisaegse haldusjaotuse järgi jäi see Drusti kihelkonda Vecdrusti mõisa maadele.

Peatus asus Riia jaamast 120 km kaugusel. 

Peatus avati Drusti raudteejaamana aastal 1918. Aastal 1922 rajati sealt Kaldava saekaatrisse puidu transportimiseks 15 km pikkune raudtee, mille rööpmelaiuseks oli 600 mm. See tee suleti aastal 1938.

Aastal 1933 valmis uus jaamahoone, mis hävis teise maailmasõja ajal. Nõukogude perioodil ehitati üks jaama hoonetest piletikassaks ja ootepaviljoniks ümber. Drusti suleti raudtee sulgemisel aastal 1999, kuigi reisiliiklus lõppes seal juba aastal 1988.

Endise peatuse juures asub Drustu stacija bussipeatus.

Viited
------

1. ↑  T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 123. lk. ISBN 978-9984-38-698-0
2. ↑  Autotransporta direcija

Välislingid
-----------

* Infot peatuse kohta; fotod (*vene keeles*)
* Peatus vanal kaardil

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Dzērbene |  **Drusti** | Ubeja  |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib idaslaavlaste hõimuülikute ja Vana-Vene vürstide väesalkadest; sõna hilisema kasutuse kohta vaata artikleid Rahvamalev, Ehitusmalev ja Pioneerimalev* |

---

Viktor Vaznetsov. Družiina puhkamas pärast jahti.
**Družiina** (vene keeles *дружина*) oli idaslaavlaste hõimuüliku või Vana-Vene vürsti isiklikus teenistuses olev väesalk. 

Družiina algsed funktsioonid olid üliku ihukaitse, vallutatud aladelt andami kogumine ning osavõtt sõjakäikudest sõjaväe tuumikuna. 

Arvatakse, et družiinad said alguse varjaagide vandeühingutest, mis rändasid mööda Vene jõgesid. Arheoloogiliste väljakaevamiste põhjal on arvatud, et družiinad tekkisid hiljemalt 6. või 7. sajandil. Nende teadaolev kirjalik esmamainimine pärineb Aḩmad ibn Faḑlānilt, kes kirjeldab russide ( روس (*Rūs*)) matusekombeid ning ütleb, et nende juhi majapidamises oli nelisada sõjameest. Ta mainib, et pealiku surma puhul ohverdati kõige andunumad neist. 

Družiina liikmeid nimetati družinnikuteks. Vana-Venes võisid nad igal ajal lahkuda ühe vürsti juurest ja minna teise juurde. 

Sõjameeste arv družiinas varieerus, jäädes mõnesaja piiresse. 

Sõjakäikude puhul värvati lisaks družiinale sunniviisiliselt mehi juurde. 

Vürst maksis družinnikutele teenistuse eest ja nad said osa sõjasaagist.

11. ja 12. sajandil jagunes družiina kaheks kihiks: vanem družiina (*дружина старшая*) ehk "parem družiina" (дружина лепшая) ehk "eesmine družiina" (*дружина передняя*) ning noorem družiina (*дружина молодшая*). 

Vanem družiina koosnes "vürsti meestest" (княжие мужи), kellest said lõpuks bojaarid. Nad täitsid kõrgemaid sõjaväelisi ja tsiviilametikohti (possaadnik (asehaldur), vojevood (väeülem)) ning olid vürsti nõuandjateks. 

Noorema družiina liikmed (*отроки, гридни*) olid peale sõjaväeteenistuse ka vürsti jooksupoisteks ja ihukaitsjateks. Noorem družiina ei osalenud vürsti nõupidamistel, välja arvatud sõjalistel nõupidamistel, kus osales palju družinnikuid. 

Käsikirjades mainitakse, et vanema družiina liikmetel olid oma isiklikud družiinad. 

Kui vürst suri, päris družiina tema järglane, kellel tavaliselt juba oli oma družiina. See tekitas tavaliselt rivaliteeti: eelmise vürsti družiina apelleeris oma kogemusele, uue vürsti družinnikutel aga oli juhi usaldus. 

Alates 12. sajandist Vladimiri-Suzdali vürstiriigis, hakkasid družinnikud muutuma maavaldajateks. 

Družiinad kadusid 16. sajandil, kui kadusid osastised.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Družiina** |

* Malev
* Kaaskond
* Ihukaitse
* Varjaagi kaardivägi
* Strelets, arkebuusi/musketiga relvastatud sõduri - musketäri analoog Moskoovias
* Meesteliit
Drury ülikooli logo**Drury ülikool**, endine **Drury kolledž** ja algselt **Springfieldi kolledž**, on eraõiguslik vabade kunstide kolledž Springfieldis Missouri osariigis. Ülikool võtab kuues magistriõppes vastu kokku umbes 1700 bakalaureuse- ja kraadiõppurit ning täiendõppe kolledžis 1279 üliõpilast. 2013. aastal võitis Drury Panthersi meeste korvpallimeeskond NCAA meeste II divisjoni meistrivõistlused korvpallis. Drury meeste ja naiste Pantrid on enne NCAA-sse kolimist kogunud omavahel 22 NCAA II divisjoni rahvusmeistrivõistlust, lisaks arvukalt NAIA tiitleid.

Drury asutati Springfieldi kolledžina 1873. aastal kongregatsionalistlike kiriku misjonäride poolt teiste kongregatsionalistlike ülikoolide, näiteks Dartmouthi kolledži ja Yale'i ülikooli näol. Nathan Morrison, Samuel Drury ning James ja Charles Harwood andsid kooli esialgse sihtkapitali ja korralduse; Samuel Drury kingitus oli rühmast suurim ja Drury hiljuti surnud poja auks nimetati kool peagi ümber. Varases õppekavas rõhutati hariduslikke, religioosseid ja muusikalisi tugevusi. Üliõpilased tulid uude kolledžisse laiast piirkonnast, sealhulgas Oklahoma India aladelt. Esimeses lõpetajate klassis oli neli naist. Kui klassid 1873. aastal algasid, toimusid need ülikoolilinnaku ühes hoones, mis hõlmas vähem kui 1 + 1⁄2 aakrit (0,61 ha). 25 aastat hiljem hõlmas 40 aakri suurune (16,2 ha) ülikoolilinnak Kivikabelit, presidendi maja ja kolm akadeemilist hoonet. Praegu asub ülikool 115 aakri (46,5 ha) ülikoolilinnakus, sealhulgas algsed ajaloolised hooned. 28. aprillil 1960. aastal oli Drury College NBC-i filmis *"The Ford Show"* episood, mille peaosas oli Tennessee Ernie Ford. Tennessee Ernie Ford laulis oma kaubamärki *"Sixteen Tons"* ja hümni *"Take My Hand, Precious Lord"* (Võta mu käsi, kallis isand).

Välislingid
-----------

* Drury ülikool ametlik veebileht
* Drury spordi veebileht
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib usulahust; mineraloogia mõiste kohta vaata artiklit Druus* |

---

**Druusid** (araabia keeles درزي, mitmuses دروز, heebrea keeles דרוזים‎) on peamiselt Levandis elav šiiitlikust islamist alguse saanud religioosne kogukond. Sarnaselt teiste ismailiitidega on druusi usundit mõjutanud gnostitsism ja uusplatonism.

Druuside koguarv on 0,8–1,0 miljonit  ja elavad peamiselt Süürias, Liibanonis, Iisraelis ja Jordaanias. Hinnanguliselt 40–50% elab neist Süürias, 30–40% Liibanonis, 6–7% Iisarelis ja 1–2% Jordaanias. Umbes kaks protsenti druusidest on hajunud laiali ülejäänud Lähis-Ida riikides.

Druusid suhtlevad omavahel araabia keeles.

Viited
------

1. ↑  "Druze set to visit Syria". BBC News. 30.08.2004. Vaadatud 8.09.2006.
2. 1 2  *Druzes*, Institute of Druze Studies, originaali arhiivikoopia seisuga 17.06.2006 `{{citation}}`: eiran tundmatut parameetrit `|deadurl=`, kasuta parameetrit (`|url-status=`) (juhend)
3. ↑  Halabi, Rabah, *Citizens of equal duties—Druze identity and the Jewish State* (Hebrew), lk 55`{{citation}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
Druviena mõis 1904. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Walkschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904). Mõisa valdused on kaardil tähistatud numbriga 83
Druviena mõisa peahoone
**Druviena mõis** (saksa keeles *Druween*, läti keeles *Druvienas muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Tirza kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Gulbene piirkonnas Druviena vallas Druvienas.

Mõisakompleks (häärber ja teenijatemaja ning sellega kokku ehitatud laut ja tall) on kohaliku kaitse all olevad muinsusmälestised. Mõisa peahoones asub tänapäeval Druviena põhikool.

Ajalugu
-------

Mõisa esimesed omanikud olid von Seßwegenid, kellele kuulus ka Lizumsi mõis. 1629. aastal andis Gustav II Adolf Lizumsi mõisa Anton de Morriele, Druviena mõisa koos Apeltiena mõisaga sai 1630. aastal aga Nicolaus Barthold. Kui too suri, läks ka Druviena de Morriede valdusse. 1657. aastal läks see Valentin von Meyeri valdusse. 1781. aastal suri Valentin Burchard von Meyer ilma järglasteta ja mõisa päris tema tädi Johanna Margaretha Malama.

Johanna Margaretha surma järel päris mõisa 1804. aastal tema poeg Ivan, seejärel tema lapselaps Matvei Ivanovitš Malama. 1836. aastal ostis mõisa 62 355 rubla eest vabahärra Johann Gottlieb von Wolff (1804−1859). Too suri mais 1871. Mõnda aega oli mõis tema pärijate ühisomandis, ent 1872. aasta lõpus ostis Joseph Sigmund Alexander mõisa 112 950 rubla eest teistelt pärijatelt välja.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 3 ja 5/8 adramaad, sellele allus 425 mees- ja 477 naishinge.

1640. aastal oli mõisa suurus 1 ja 1/2 adramaad, aastail 1688 ja 1734 aga 2 ja 7/8 adramaad. 1757. aastal oli mõisa suurus 3 ja 5/8 adramaad, 1823. aastal aga 13 ja 1/10 adramaad. Ka 1832. aastal oli adramaid 13 ja 1/10, 1881. aastal oli neid aga 6 ja 46/80, lisaks allus mõisale 17 ja 10/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Karjamõisad
-----------

1816. aastal kuulus mõisale *Alexandershofi* karjamõis.

Viited
------

1. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
2. ↑  Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 245.
3. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 418-419.
4. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 276.
5. ↑  Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 242.
6. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 412.

Tirza kirik
Tirza kihelkond

**Kirik**: Tirza kirik  

**Mõisad**: Tirza kirikumõis | Druviena mõis | Galgauska mõis | Jaunaduliena mõis | Tirza mõis | Troška mõis | Vecaduliena mõis
**Druck** [drutsk] (valgevene keeles *Друцк*, ka *Друцак*, leedu keeles *Druckas*) on agrolinnake (varem linn ja siis küla) Valgevenes Viciebski oblasti Tałačyni rajoonis Tałačyni külanõukogus. Asub endisel ühendusteel Daugava ja Dnepri jõe vahel, Druci jõe ääres. Aastal 1971 oli seal 328 elanikku, aastal 2009 aga 264 elanikku.

Ajalugu
-------

Druck on iidne krivitšite asula. Linna koha peale ehitati aastal 1001 üks esimesi kirikuid Valgevene territooriumil. Linn rajati kiriku ümber Połacki vürstiriigi sõjalise tugipunktina aastal 1078. Esimest korda mainitakse aastal 1092, linna valitsesid siis kohalikud vürstid. Połacki vürstiriigi ja Minski vürstiriigi vahelistes sõdades iseseisvus Drucki vürstiriik aastal 1101, Druckist sai selle pealinn. Drucki jõe kõrgemale kaldale püstitati loss ja kindlus, jõe madalamal kaldal asus Drucki possaad, kus elasid kaubitsejad.

Aastal 1524 põletasid sõjakäigul olevad venelased Drucki maha ja linn hakkas oma tähtsust kaotama. Siiski olevat saksa diplomaadi Johann Georg Korbi andmeil veel XVI sajandil linnas olnud 200 kirikut ja palju rahvast. XVII sajandi algus olevat aga kaasa toonud nii linna kui ka kindluse hävingu sõjas ja tulekahjudes. Linnas säilis asustus vaid jõe madalamal kaldal asunud Sapiehadele kuulunud osas, millest sai tänapäevane Druck.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Druck Valgevene fotoentsüklopeedias
**Drudkh** on 2002. aastal loodud Ukraina *black metal*'i ja *folk metal*'i ansambel. Ansambel sündis Harkivi linnas, bändi algatajaks olid Roman Sajenko, Thurios ja Juri Sinitski. Bändi nimi pärineb sanskriti keelest ja tähendab metsa. Esimesed plaadid andis bänd välja Suurbritannia plaadifirma Supernal Music sildi all. Pärast aastat 2008 andis nende uued plaadid välja Prantsusmaa-USA plaadifirma Season of Mist. Kõik stuudioplaadid on välja antud ka vinüülplaatidena, väljaandjateks Northern Heritage ja Faustian Distribution.

Esimene album ("Forgotten Legends") ilmus 18. augustil 2003 ja seda peetakse *black metal*'i klassika hulka kuuluvaks. 28. novembril 2004 ilmus album "Autumn Aurora", kus ansambel hakkas kasutama süntesaatorimuusikat. Kriitikud hindasid seda plaati kõrgelt, nii valis võrguajakiri Chronicles of Chaos selle aasta parimaks plaadiks. Peale selle plaadi ilmumist vahetas Amorth välja bändist lahkunud Juri Sinitski.

14. märtsil 2005 ilmus plaat Лебединий Шлях (Luigetee), mille laulutekstid olid ukrainakeelsed. Tekstide autoriks oli Tarass Ševtšenko. Ka järgmise albumi Кров у Наших Криницях (Veri meie kaevudes) tekstid olid kirjutatud klassikaliste ukrainakeelsete luuletuste põhjal. Album pühendati Stepan Banderale. Peale selle albumi ilmumist heideti Amorth bändist välja ja see sai praeguse koosseisu. Alates sellest plaadist on Drudkh kasutanud muusikavideote tegemisel ukraina filme.

19. oktoobril 2006 ilmus Drudkhi uus plaat Пісні Скорботи і Самітності (Kurbuse ja üksinduse laulud), mis märkis muutust muusikalises stiilis - tegu oli nende esimese folk metal plaadiga.

Aastal 2008 sõlmis Drudkh lepingu plaadifirmaga Season of Mist.

Diskograafia
------------

### Stuudioalbumid

* *Forgotten Legends* (2003)
* *Autumn Aurora* (2004)
* Лебединий шлях (Luigetee) (2005)
* Кров у наших криницях (Veri meie kaevudes) (2006)
* Пісні Скорботи і Самітності (Kurbuse ja üksinduse laulud) (2006)
* Відчуженість (Võõrandumine) (2007)
* Мікрокосмос (Mikrokosmos) (2009)
* Пригорща Зірок (Peotäis tähti) (2010)
* Вічний оберт колеса (Ratta igavene pöörlemine) (2011)
* Борозна обірвалася (Lühikeseks jäänud vagu) (2015)
* Їм часто сниться капіж (2018)

### Muud plaadid

* *Anti-Urban* (2007) - EP
* *Slavonic Chronicles* (2010) - EP
* *Thousands Of Moons Ago / The Gates* (2014) - koostööplaat Winterfyllethiga
* Східний фронт у полум'ї (Idarinne leekides) (2014) - kogumik
* *One Who Talks With The Fog / Pyre Era, Black!* (2016) koostööplaat Hades Almightyga.

Koosseis
--------

### Praegused liikmed

* Roman Sajenko – laulja, kitarrist, basskitarrist
* Roman Blagihh - laulja, süntesaator
* Kretšet – trummar, süntesaator (aastast 2006)
* Vlad – basskitarrist (aastast 2006)

### Endised liikmed

* Juri Sinitski – trummar (2002-2004)
* Amorth - trummar (2004-2006)

Viited
------

1. ↑  "Terrorizer Magazine's Top 40 Black Metal Albums". IGN Boards. October 30, 2009.
2. ↑  "CoC : Rant : Best Albums of 2004". Chronicles of Chaos. February 28, 2005.
3. ↑  Polarstern, Smierc (2010). "Drudkh’s anthology of time". Politosophia.
4. ↑
5. ↑  "New Signing". Season of Mist's News
6. ↑

Välislingid
-----------

* MetalStorm
|  |  |
| --- | --- |
| 94 | 
2824321882 |
| Pu
244.06 |
| Plutoonium |

**Plutoonium** (keemiline sümbol **Pu**) on keemiline element järjenumbriga 94.

Kõik plutooniumi isotoobid on radioaktiivsed. Pikima elueaga on isotoop massiarvuga 244, mille poolestusaeg on 80,8 miljonit aastat ja mida esineb väga väikestes kogustes looduses. Isotoobi massiarvuga 242 poolestusaeg on 373 000 aastat. Isotoobi massiarvuga 239 poolestusaeg on 24 100 aastat ja ka teda esineb väga väikestes kogustes looduses; see on ka praktikas kõige olulisem plutooniumi isotoop. Teised olulised isotoobid on massiarvudega 238, 240 ja 241.

Omadustelt on plutoonium aktinoid. 

Ta esineb mitme kristallmodifikatsioonina, mis võivad temperatuuri või rõhu muutumise tõttu üksteiseks üle minna. See asjaolu raskendab plutooniumi töötlemist. 

Samuti raskendavad plutooniumi töötlemist tema keemiline aktiivsus (reageerib õhuhapnikuga, kõrgemal temperatuuril süttib kergesti ja põleb õhus), tema radioaktiivsus ja seetõttu ka mürgisus ning võimalus kriitilise massi tekkeks. Plutoonium sulab temperatuuril 639 °C.

Plutoonium avastati 1941. aastal.

Plutoonium on uraani kõrval üks levinuimad tuumapommide valmistamise algmaterjale. 9. augustil 1945 Nagasakile heidetud pomm oli plutooniumpomm. Looduses plutooniumi suurtes kogustes ei leidu, küll aga tekib plutooniumi tuumaelektrijaamas uraani isotoopide lõhustumisel.

Viited
------

1. ↑  Facts About Plutonium Live Science

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **plutoonium** |



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Keemiliste elementide perioodilisussüsteem |
| --- |
| Metallid | Poolmetallid | Väärisgaasid | Mittemetallid | Leelismetallid | Leelismuldmetallid | Lantanoidid | Aktinoidid |
| Aktiinium - Toorium - Protaktiinium - Uraan - Neptuunium - Plutoonium - Ameriitsium - Kuurium - Berkeelium - Kalifornium - Einsteinium - Fermium - Mendeleevium - Nobeelium - Lavrentsium |

 |
**Norra viipekeel** (*norsk tegnspråk*, lühend NTS, rahvusvaheline lühend NSL) on Norras kasutatav viipekeelevariant. 

Norra viipekeel on arenenud alates 1825. aastast, kui alustas tööd kurtide kool. Seal kohtusid kuulmislangusega inimesed teiste norrakatega, kel oli sarnane probleem. Siis sai alguse ka norra kurtide kultuurne ühtekuuluvus. Tänapäeval on umbes 4000 kurti, kellel on emakeeleks norra viipekeel. Nad kuuluvad Norras keelelisse ja kultuurilisse vähemusse, kuid neil on hästi üles ehitatud sotsiaalne struktuur. Norras on rohkem kui 20 kurtide ühendust, mille eesmärgiks on parandada kurtide ja vaegkuuljate olukorda ühiskonnas. Norra viipekeel on arenenud norra kurtide ja vaegkuuljate kultuuris ning erineb teiste riikide viipekeeltest.

Norra viipekeel ei ole norra keele viiplemine. Norra viipekeel on visuaalne keel oma grammatika ja viibete järjestusega. Kui rääkida norra keelt ja samal ajal kasutada viipeid või märke, ei ole tegemist korrektse norra viipekeelega. Norra kõnekeelel on teistsugune grammatika ja sõnade järjestus. Füüsiliselt on võimatu rääkida norra keelt ja norra viipekeelt samaaegselt. Kui viibelda sõna-sõnalt norra keelt, siis ei ole tegemist norra viipekeelega, vaid norra keele viiplemisega. Muidugi on norra viipekeel mingil määral mõjutatud norra keelest. 

Sõrmendamine seisneb erinevates käevormides. Iga üksik käevorm väljendab norra tähestikust kindlat tähte. Sõrmendamist kasutatakse norra kirja- ja kõnekeelsete sõnade tähthaaval väljendamiseks. Sõrmendamise mõistmine eeldab norra keele lugemise ja kirjutamise oskust. Sõrmendamist kasutatakse peamiselt nende nimede (kohanimed, inimeste nimed) väljendamiseks, millel puudub oma viibe või mille viibet viipleja ei tea. Sõrmendamist saab kasutada ka võõrsõnade, terminoloogia ja teiste harva kasutatavate sõnade väljendamisel.

Viited
------

1. ↑  Nora Edwardsen Mosand og Ann-Kristin Malmqvist: "Se mitt språk!" - en innføring i norsk tegnspråk. 1996: Døves forlag.
**Suljutaimed** on suletud ehk kinnise juurestikuga taimed ehk potitaimed. Need on kasvatatud kinnises ruumis, potis.

Kuni 21. sajandi alguseni kasvatati Eestis metsaistutusmaterjali valdavalt avamaataimlates. Selline tehnoloogia on aga töö- ja ajamahukas ning sõltub paljuski ilmastikust. 2001. aasta lõpus loodi Eesti ja Soome ühine taimekasvatusettevõte AS Eesti Metsataim, mis kasvatab istikuid metsade uuendamiseks ja põllumaade metsastamiseks uue tehnoloogia abil. Kasvuhoones turbapottides kasvatamine võimaldab toota lühema ajaga rohkem istikuid.

Suljutaime on avajuursest taimest lihtsam istutada, see juurdub hästi. Mehaaniline istutamine võimaldab nii taimla kui ka metsaistutamise tootlikkust ligi kolm korda suurendada.

Eesti puukoolides ja taimelavades kasvatatud taimedest moodustasid suljutaimed 2008. aastal umbes 40% ja nende osakaal järjest suurenes.

2011. aastal tootis AS Eesti Metsataim ligi kuus miljonit suletud juurestikuga istikut. Lähiaastatel kavatsetakse tootmismahte oluliselt suurendada. RMK-s valminud metsauuenduse strateegia kohaselt vajatakse aastaks 2015 võrreldes praegusega täiendavalt umbes 5,5 miljonit suletud juurekavaga metsataime.

Viited
------

1. ↑  "Eesti Metsataim kasvatas uudse tehnoloogia abil esimese partii istikuid" Eesti põllu- ja maamajanduse infoportaal, 29. mai 2003
2. 1 2  "Potitaimed tõhustavad metsaistutust"[*alaline kõdulink*] Äripäev, 19. november 2008
3. ↑  "AS-i Eesti Metsataim tootmismahud kahekordistuvad" RMK, 21. detsember 2011
**Pluuto** on Walt Disney loodud multifilmi- ja koomiksitegelane. Kõige sagedamini on teda kujutatud Miki Hiire koerana, ehkki vahel on tema peremeheks ka Piilupart Donald ja mõnikord Kupi (kes on ka ise koer). Pluuto on Disney tegelaste seas ebatavaline selle poolest, et tal on kõik tavaliste koerte omadused ja tema ainus püsivalt antropomorfne joon on ebaharilik miimika.

Pluuto sündis 1930. aastal filmis "The Chain Gang" verekoerana, kes võttis üles vanglast põgenenud Miki Hiire jälje. Verekoer muudeti hiljem Minni Hiire koeraks, kelle nimeks sai algul **Rover**. Et aga samal aastal avastati planeet Pluuto, muudeti hiljem koera nimi Pluutoks ja omanik Mikiks, kellest sai tema parim sõber.

Disney filmistuudio sundis Paramount Picturesit muutma Popeye multifilmide tegelase Bluto nime Brutuseks, et teda ei saaks segi ajada Pluutoga, ehkki tegelased on sarnasusest kaugel.

Disney multifilmis "Pluuto Juunior" (1942) on Pluutol poeg, keda nimetatakse Pluuto Juunioriks.

Välislingid
-----------

* Disney Archives - Pluto
**Robert Anson Heinlein** (/ˈhaɪnlaɪn/; 7. juuli 1907 Butler, Missouri – 8. mai 1988 Carmel-by-the-Sea, California) oli Ameerika Ühendriikide ulmekirjanik, aerokosmose insener ja mereväeohvitser. Ta oli üks esimesi ulmekirjanikke, kes pööras oma teostes tähelepanu teaduslikule täpsusele ja oli seega nn kõva teadusulme alamžanri pioneer. Tema kirjatöödes, mis hõlmavad nii ilu- kui liigikirjandust, väljendub imetlus kompetentsuse vastu ja rõhutamine kriitilise mõtlemise väärtusele. Heinlein esitas oma süžees lugejale sageli provokatiivseid olukordi, mis esitasid väljakutse ühiskondlikele moraalinormidele.

Temast sai üks esimesi Ühendriikide teadusulmekirjanikke, kelle tööd jõudsid peavooluajakirjadesse nagu The Saturday Evening Post. Ta oli aastakümneid üks edukamaid teadusulmekirjanikke ning koos Isaac Asimovi ja Arthur C. Clarke'iga peetakse teda tihti üheks ingliskeelse teadusulme "Suurde kolmikusse" kuuluvaks. Heinleini tuntumate tööde hulka kuuluvad "Tähesõdalased" ("Starship Troopers"; 1959), "Võõrana võõral maal" ("Stranger in a Strange Land"; 1961) ja "Kuu on karm armuke" ("The Moon Is a Harsh Mistress"; 1966).

Heinlein kasutas teadusulmet kui võimalust uurida provokatiivseid sotsiaalseid ja poliitilisi ideid ning spekuleerida, kuidas teaduse ja tehnika areng võib kujundada poliitikat, rassi, religiooni ja seksi tulevikku. Tema teostes oli mõnikord vastuolulisi aspekte, näiteks teoses "Kuu on karm armuke", militarism teoses "Tähesõdalased" ja tehnoloogiliselt pädevad naistegelased, kes olid hirmuäratavad, kuid sageli stereotüüpselt naiselikud.

Heinlein pälvis elu ajal neli Hugo auhinda. Alates 2003. aastast antakse välja temanimelist ulmekirjandusauhinda.

Viited
------

1. ↑  Booker, M. Keith; Thomas, Anne-Marie (2009). *The Science Fiction Handbook*. Blackwell Guides to Literature Series. John Wiley & Sons. lk 155. ISBN 978-1-4051-6205-0
2. ↑  Mendlesohn, Farah (2019). *The Pleasant Profession of Robert A. Heinlein*. London: Unbound Publishing. ISBN 978-1-78352-678-9.
3. ↑  Sam Jordison (12. jaanuar 2009). "Robert Heinlein's softer side". *The Guardian* (inglise keeles). Vaadatud 19. aprill 2022.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
4. ↑  Parrinder, Patrick (2001). *Learning from Other Worlds: Estrangement, Cognition, and the Politics of Science Fiction and Utopia*. Duke University Press. lk 81. ISBN 978-0-8223-2773-8.
5. ↑  Jeff Riggenbach (6. veebruar 2010). "Was Robert A. Heinlein a Libertarian?". *The Mises Daily* (inglise keeles). Mises Institute. Vaadatud 19. aprill 2022.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Robert A. Heinlein** |

* The Heinlein Society (inglise keeles)
**Sully Prudhomme** [sül'i prüd'om] (õieti **René-François-Armand Prudhomme**; 16. märts 1839 – 6. september 1907) oli prantsuse luuletaja ja esseist, esimese Nobeli kirjandusauhinna laureaat (1901).

Nobel
Nobeli kirjandusauhinna laureaat

1901 Prudhomme • 1902 Mommsen • 1903 Bjørnson • 1904 F. Mistral, Echegaray • 1905 Sienkiewicz • 1906 Carducci • 1907 Kipling • 1908 Eucken • 1909 Lagerlöf • 1910 von Heyse • 1911 Maeterlinck • 1912 Hauptmann • 1913 Tagore • 1915 Rolland • 1916 von Heidenstam • 1917 Gjellerup, Pontoppidan • 1919 Spitteler • 1920 Hamsun • 1921 France • 1922 Benavente • 1923 Yeats • 1924 Reymont • 1925 Shaw • 1926 Deledda • 1927 Bergson • 1928 Undset • 1929 Mann • 1930 Lewis • 1931 Karlfeldt • 1932 Galsworthy • 1933 Bunin • 1934 Pirandello • 1936 O'Neill • 1937 du Gard • 1938 Buck • 1939 Sillanpää • 1944 Jensen • 1945 G. Mistral • 1946 Hesse • 1947 Gide • 1948 Eliot • 1949 Faulkner • 1950 Russell • 1951 Lagerkvist • 1952 Mauriac • 1953 Churchill • 1954 Hemingway • 1955 Laxness • 1956 Jiménez • 1957 Camus • 1958 Pasternak • 1959 Quasimodo • 1960 Perse • 1961 Andrić • 1962 Steinbeck • 1963 Seféris • 1964 Sartre • 1965  Šolohhov • 1966 Agnon, Sachs • 1967 Asturias • 1968 Kawabata • 1969 Beckett • 1970 Solženitsõn • 1971 Neruda • 1972 Böll • 1973 White • 1974 Johnson, Martinson • 1975 Montale • 1976 Bellow • 1977 Aleixandre • 1978 Singer • 1979 Elýtis • 1980 Miłosz • 1981 Canetti • 1982 García Márquez • 1983 Golding • 1984 Seifert • 1985 Simon • 1986 Soyinka • 1987 Brodski • 1988 Mahfuz • 1989 Cela • 1990 Paz • 1991 Gordimer • 1992 Walcott • 1993 Morrison • 1994 Ōe • 1995 Heaney • 1996 Szymborska • 1997 Fo • 1998 Saramago • 1999 Grass • 2000 Gao • 2001 Naipaul • 2002 Kertész • 2003 Coetzee • 2004 Jelinek • 2005 Pinter • 2006 Pamuk • 2007 Lessing • 2008 Le Clézio • 2009 Müller • 2010 Vargas Llosa • 2011 Tranströmer • 2012 Mo • 2013 Munro • 2014 Modiano • 2015 Aliaksijevič • 2016 Dylan • 2017 Ishiguro • 2018 Tokarczuk • 2019 Handke • 2020 Glück • 2021 Gurnah • 2022 Ernaux
**Massu linnus** on ringvall-linnuse tüüpi rajatis Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Massu külas.

Kirjeldus
---------

Tasasele maale rajatud, ümarovaalse põhiplaaniga, kultuurkihi vaese õueala läbimõõt on 55-65 m, pindala 2500 ruutmeetrit. Linnuseõue ümbritses ~8-10 m lai ja ~0,8-1 m kõrgune vall. Vall koosnes paeplaatidest, osaliselt ka raudkividest. Kirde- ja edelaküljes leidusid vallis väravakäikude avad. Õue poole varisenud vallirusude alt leiuvaesest kultuurkihist saadud keraamika dateeritud 1. aastatuhandest keskpaigast pKr. Sellisel juhul kuulub muinaslinnus teiste analoogiliste Lääne-Eesti madalate ringvall-linnuste hulka.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. oktoober 2014. Vaadatud 16. oktoobril 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  V. Lõugas, J. Selirand. Arheoloogia Eestimaa teedel. Tallinn, 1989, lk 119

Välislingid
-----------

* Massu linnus kultuurimälestiste riiklikus registris
Riin Sirkel esinemas Eesti filosoofia 7. aastakonverentsil Tartus 30. augustil 2011
**Riin Sirkel** (sündinud 4. mail 1979) on eesti filosoof, Vermonti Ülikooli dotsent. Tema peamised uurimisvaldkonnad on vanakreeka filosoofia ja metafüüsika.

1997–2005 õppis Sirkel Tartu Ülikoolis filosoofiat, kaitstes 2002. aastal bakalaureusekraadi ning 2005. aastal magistriväitekirja "Küsimus olemuse järele: Aristoteles, Avicenna ja Aquino Thomas" (juhendajad Andrus Tool ja Henrik Lagerlund). 2004–2005 oli ta külalismagistrant Uppsala Ülikoolis. 2006–2010 oli Sirkel doktoriõppes Lääne-Ontario Ülikoolis, kus kaitses 2010. aastal doktoriväitekirja "The Problem of Katholou (Universals) in Aristotle" ("Universaalide (*katholou*) probleem Aristotelese filosoofias"; juhendajad Henrik Lagerlund ja Devin Henry).

2004–2006 oli Riin Sirkel Eesti Autismiühingu tugiisik. 2004–2006 töötas ta Tallinna Ülikoolis lektorina ning 2005–2007 Tartu Ülikoolis õppejõu, koordinaatori ja erakorralise teadurina. 2007–2010 oli Sirkel assistent ja lektor Western Ontario Ülikoolis, 2010–2012 oli ta järeldoktorantuuris Alberta Ülikoolis. 2012–2018 töötas ta lektorina Vermonti Ülikoolis Ameerika Ühendriikides, alates 2018 samas dotsent.

2005–2007 kuulus Sirkel filosoofia ainenõukokku. 2004. aastast on ta Eesti Filosoofiaõpetajate Seltsi ja 2009. aastast Ameerika Filosoofilise Ühingu liige. Riin Sirkel kuulub ka filosoofilisse grupeeringusse "Frontisterion" ("Taipla").

Tunnustus
---------

* 2005 – Gustav Teichmülleri stipendium

Publikatsioone
--------------

* *Philoponus: On Aristotle’s Categories 1–5* (2015). Translated, with notes, by Riin Sirkel, Martin Tweedale, and John Harris. The Ancient Commentators on Aristotle. New York, London: Bloomsbury.
* Sirkel, Riin (2011). Alexander of Aphrodisias's Account of Universals and its Problems. *Journal of the History of Philosophy* 49(3): 297–314.
* Sirkel, Riin (2010). *The Problem of Katholou (Universals) in Aristotle*. University of Western Ontario Electronic Thesis and Dissertation Repository (Paper 62): University of Western Ontario.
* Sirkel, Riin (2010). Knowledge of Particulars in Aristotle. *Newsletter of the Society for Ancient Greek Philosophy* (17–26). Department of Philosophy, Binghamton University.
* Sirkel, Riin (2009). Review of Galluzzo, Gabriele; Mariani, Mauro (2006), Aristotle's Metaphysics Book Z: The Contemporary Debate. *Studia Humaniora Tartuensia*. 10 (R.4)
* Sirkel, Riin (2008). Aristotle and Other Platonists – By Lloyd P. Gerson. *Theoria: A Swedish Journal of Philosophy* 74(1): 91–95.
* Lott, T.; Lõuk, K.; Parhomenko, E.; Sirkel, R.; Traks, K.; Veskimets, E. (Toim.) (2003). *Tõtt-öelda. Ettekandeid seminaridelt "Keel ja filosoofia" (Madsa 2002) ning "Millest kõneldakse siis, kui kõneldakse EESTI FILOSOOFIAST" (Valgemetsa 2000)*. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Riin Sirkel Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes