recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib murdmaasuusatajast; poliitiku kohta vaata artiklit Aleksandr Bessmertnõhh (poliitik).* |

---

Aleksandr Bessmertnõhh (2019)
**Aleksandr Andrejevitš Bessmertnõhh** (vene keeles Александр Андреевич Бессмертных; sündinud 15. septembril 1986 Berjozovskis) on Venemaa murdmaasuusataja.

Tema esimesed tiitlivõistlused olid 2013. aasta maailmameistrivõistlused Val di Fiemmes, kus ta sai 50 km klassikas 23. koha.

2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis võitis ta teatesõidus hõbemedali. 15 km klassikas oli ta seitsmes. Aasta hiljem toimunud maailmameistrivõistlustel Falunis jäi ta teatesõidus Venemaa meeskonnaga neljandas ja saavutas parima individuaalkohana 50 km klassikas 10. koha.

2017. aasta maailmameistrivõistlustel Lahtis võitis ta teatesõidus hõbemedali. 15 km klassikas jäi ta esimesena medalita.

2019. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Bessmertnõhh karjääri esimese individuaalmedali, kui sai 15 km klassikas hõbeda. Lisaks sai ta hõbeda teatesõidus.

Esimest korda osales ta MK-sarjas 8. märtsil 2009 Lahtis. Esimest korda jõudis ta poodiumile 19. jaanuaril 2013 La Clusaz's 15 km klassikas, saades teise koha. MK-sarjas on ta poodiumile jõudnud kokku kuuel korral, millest kolmel korral on olnud teine ja kolmel korral kolmas. Ta on poodiumile pääsenud ainult klassikatehnikasõitudes. Venemaa meeskonnaga on ta MK-sarjas kahel korral võitnud teatesõidu.

Saavutused
----------

### Olümpiamängudel

* 2014 Venemaa Sotšis
	+ hõbemedal 4×10 km teatesõidus

### Maailmameistrivõistlustel

* 2017 Soome Lahtis
	+ Hõbe hõbemedal 4×10 km teatesõidus
* 2019 Austria Seefeldis
	+ Hõbe hõbemedal 15 km klassikas
	+ Hõbe hõbemedal teatesõidus

### Kuni 23-aastaste maailmameistrivõistlustel

* 2009 Prantsusmaa Praz de Lys-Sommand'is
	+ Hõbe hõbemedal 15 km vabatehnikasõidus
	+ Pronks pronksmedal 30 km suusavahetusega sõidus

Välislingid
-----------

* Aleksandr Bessmertnõhh FIS-i lehel
St. Laurentiuse kirik
**Achim** on vald ja suurim linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Verdeni kreisis. Linna pindala on 68,01 km². 31. detsembril 2017 elas seal 31 834 inimest. Linn asub Weseri paremkaldal, umbes 17 km Verdenist loodes ja 16 km Bremenist kagus.

Achim asub Weseri nõos Urstromtalis. Achimit ümbritsev ala on peamiselt looduslik nõmm.

Ajalugu
-------

Achimit on esmamainitud 1091. aastal nime Arahem all. Bremenist lõunas asuvate Lindeni mägede peamine kõrgustik, mille nõlval vana Arahem asus, oli kultus- ja kohtupidamispaik. Achim oli vanasaksi kohtute kogunemispaik. Kohus kogunes kolm korda aastas.

Kristlikud misjonärid püstitasid Achimisse ristimiskiriku 12. sajandil; see oli Achimi tänapäevase, ürikutes esimest korda 1257. aastal mainitud St. Laurentiuse kiriku eelkäija. Siis kuulus see vürstlikku Bremeni peapiiskopkonda.

Lüneburgi pärilussõja (1370–1388) käigus pandi Achim 1381. aastal Saksi-Wittenbergi hertsogi Albrechti ja Bremeni vürstliku peapiiskopi Albert II vahel toimunud võitluste tõttu põlema.

1626. aastast oli Achim vaheldumisi taanlaste ja rootslaste kontrolli all. 1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esmalt personaalunioonis Rootsi krooniga – selle katkestas Taani okupatsioon (1712–1715) – ja 1715. aastast Hannoveri krooniga. Seitsmeaastase sõja ajal oli see Prantsusmaa kontrolli all. 1807. aastal annekteeris Bremeni hertsogkonna, sealhulgas Achimi, üürike Vestfaali kuningriik. 1810. aastal annekteeris selle Prantsusmaa. Achimist sai samanimelise kantoni keskus Bouches-du-Weseri departemangus. 1813. aastal anti hertsogkond tagasi Hannoveri kuurvürstkonnale. 1814. aastal ülendati kuurvürstkond Viini kongressil Hannoveri kuningriigiks. 1823. aastal liidendas Hannover hertsogkonna reaaluniooni ning hertsogkonna territooriumist, sealhulgas Achimist, sai Stade regiooni osa.

Rongijaam on Achimis 1847. aastast. Achim asub Bremeni ja Hannoveri vahel.

Achimi raekoda
### Tööstus

Achimis asub mitu rahvusvahelist ettevõtet, sealhulgas Vitakraft ja Daybridge International.

Sõpruslinn
----------

* Cēsis, Läti.

Tuntud inimesi
--------------

* Friedrich Wilhelm Kleukens (1878–1956), saksa graafik ja tüpograaf
* Christian Heinrich Kleukens (1880–1954), kalligraaf ja luuletaja
* Carl Huneke (1898–1972), Saksa-Ameerika vitraažikunstnik ja käsitööline
* Karl Ravens (1927–2017), Saksa poliitik (SPD), endine Saksamaa Liitvabariigi minister
* Fritz-Heiner Hepke (1947–), poliitik (SPD), 1998–2003 Alam-Saksi liidumaa parlamendi liige
* Martin Schmidt (1969–), käsipallur
* Matthias Weidenhöfer (1985–), saksa näitleja
* Felix Wiedwald (1990–), jalgpallur

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019.
3. ↑  Register of German municipalities (4th quarter 2022), vaadatud 12.02.2023.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Achim** |

* Achimi koduleht


Verdeni kreisi vallad

* Achim
* Blender
* Dörverden
* Emtinghausen
* Kirchlinteln
* Langwedel
* Ottersberg
* Oyten
* Riede
* Thedinghausen
* Verden
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Olümpiamängud  |
| **Kuld** | 2018 | jäähoki |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Pronks** | 2017 | jäähoki |
| **Pronks** | 2019 | jäähoki |

**Aleksandr Dmitrijevitš Barabanov** (vene keeles Александр Дмитриевич Барабанов; sündinud 17. juunil 1994) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis San Jose Sharks ründajana paremäärel.

2013–14 debüteeris ta KHL-is Peterburi SKA meeskonnas. Aastatel 2015 ja 2017 võitis ta Peterburi SKA-ga Gagarini karika.

2020. aasta aprillis sõlmis ta aastase lepingu Toronto Maple Leafs iga. NHl-is debüteeris ta 13. jaanuaril 2021 mängus Montreal Canadiensi vastu.

2021. aasta aprillis siirdus ta San Jose Sharksi. Sharksi meeskonnas debüteeris ta 26. aprillil 2021 mängus Arizona Coyotesi vastu ja lõi selles mängus ka oma NHL-i karjääri esimese värava.

2018. aastal tuli ta Venemaa jäähokikoondise koosseisus olümpiavõitjaks. 2017. ja 2019. aasta maailmameistrivõistlustelt on ta võitnud pronksmedali.

Viited
------

1. ↑  "Maple Leafs sign Alexander Barabanov to one-year deal". National Post. 7.4.2020. Vaadatud 4.8.2020

Välislingid
-----------

* Aleksandr Barabanov NHL.com lehel
* Aleksandr Barabanov KHL.ru lehel
* Aleksandr Barabanov hockeydb.com lehel
**Sarajevo moslemite resolutsioon** (serbohorvaadi: Sarajevska rezolucija / Сарајевска резолуција) ehk **Sarajevo moslemite 1941. aasta resolutsioon** oli Saksa okupatsiooni ajal Bosnia ja Hertsegoviina 108 tuntud moslemist kodaniku pöördumine nn Iseseisva Horvaadi Riigi korraldatud serblaste massilise mõrvamise ja tagakiusamise vastu (massimõrvadele olid järgnenud serbia tšetnikute vastuaktsioonid, mis olid suunatud ka riigi moslemite vastu). 

Allakirjutanud distantseerusid moslemitest, kes osalesid sellistes kuritegudes, protestisid katsete vastu süüdistada kogu moslemikogukonda neis osalemises, nõudsid Iseseisva Horvaadi Riigi võimukandjatelt selliste kuritegude lõpetamist ja kõigile kodanikele julgeoleku tagamist, sõltumata nende etnilisest taustast, kurjategijate karistamist ja ohvrite abistamist.

Resolutsiooni tekst põhines 14. augustil 1941 toimunud El-Hidaje kogu (Bosnia ja Hertsegoviina ulama) resolutsioonil. Resolutsiooni teksti autorid olid Mehmed Handžić ja Kasim Dobrača.
**Roberto Martínez Lacayo** (18. detsember 1899 Managua – 16. veebruar 1984 Managua) oli Nicaragua poliitik ja sõjaväelane, koos teise liberaali Alfonso Lovo Cordero ja konservatiivi Fernando Agüeroga (hiljem asendas teda Edmundo Paguaga Irías) kolmanda Nicaragua valitseva hunta (*Junta Nacional de Gobierno*) liige aastail 1972–1974.  Taoline triumviraat oli võimul, tagamaks Anastasio Somoza Debayle võimulejäämist, kuna põhiseadus ei lubanud tal vahetult teise ametiaja järel uuesti kandideerida.

Elu
---

Roberto Martínez Lacayo sündis 18. detsembril 1899 Managuas. Ta abiellus Dolores Abaunza Espinozaga ja neil oli neli last: Roberto Martínez Abaunza, Emelina Eugenia Martínez Abaunza, Edmundo José Martínez Abaunza ning Reynaldo Martínez Abaunza. Poliitilistelt vaadetelt oli ta liberaal.

Ta liitus José María Moncada poolt sandinistide vastu võitlemiseks loodud rahvuskaardiga ning oli osaline Anastasio Somoza García riigipöördes aastal 1936, aidates sel president Juan Bautista Sacasat võimult kukutada. Kui Rigoberto López Pérez hiljem president Somoza tappis, osales ta mõrva uurimisel. 

Aastal 1972 oli Anastaso Somoza Debayle ees probleem: tema teine ametiaeg oli lõppemas, kuid põhiseadus ei lubanud tal uuesti kandideerida. Nii andis ta võimu ametlikult üle kolmest mehest huntale, kuigi sisuliselt jäi ta võimule edasi. Võimu üle andes seadis Somoza tingimuseks, et triumviraat koostab uue põhiseaduse, mis jõustub aastast 1974 (ehk siis valimiste aastast). Lisaks presidendi ülesannete täitmisele oli Martínez sel perioodil ka kaitseminister.

23. detsembril 1972 purustas maavärin Managua linna ja võim läks eriolukorra tingimustes üle Rahvuskaardile, mille juhiks oli Anastasio Somoza. 1. detsembrist 1974 jätkas Somoza taas presidendina.

Roberto Martínez Lacayo suri 16. veebruaril 1984 Managuas.

Viited
------

1. ↑  Nicaragua worldstatesmen.org
2. ↑  Clemente Guido Martínez: *Historia del poder ejecutivo de Nicaragua,* 1527–2007. Lea Grupo Editorial, 2007, ISBN 978-99924-77-07-6, lk. 146; 197.
3. ↑  Michael Krennerich: *Wahlen und Antiregimekriege in Zentralamerika. Eine vergleichende Studie.* Leske und Budrich, Opladen 1996, ISBN 3-8100-1706-X, Lk. 198.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Anastasio Somoza Debayle** | **Triumviraat**1. mai 1972 – 1. detsember 1974 | Järgnev**Anastasio Somoza Debayle** |
Leonardo da Vinci oletatav autoportree sangviinis
**Sangviin** (ladina keelest *sanguis* 'veri' ja *sanguineus* 'veripunane') ehk **punane kriit** on punakaspruuni värvusega kriidipulka meenutav joonistusvahend, selle järgi on nimetatud ka joonistustehnika, milles töötatakse punase kriidiga.

Omadused
--------

Sangviinipulk vormitakse raudoksiidi sisaldavast mullast, näiteks mõnest punase ookri liigist. Sangviini toodetakse kunstitarbena nii lihtsa kriidipulga kui ka puitümbrises pliiatsi kujul ja erinevates värvides tumepruunist särava pruunikaspunaseni.

Sangviini värvus ja kõvadus sõltub raudoksiidi ja alumiiniumoksiidi sisaldusest materjalis. Lisaks värvile annab elavama pildilise efekti joonistamisel ka sangviini suurem elastsus ning lahustuvus vees - ühtlase pinna saab luua värvi niiskelt laiali hõõrudes, sujuva lineaarse tõmbe abil saab tekitada tugeva tihke joone, kerge pühkimisega anda delikaatse toonivarjundi, mis annab edasi ka aluspinna karakterit.

Ajaloost
--------

Kuigi raudoksiid punase pigmendina oli kasutusel juba kiviajal, omandas sangviin suurema tähtsuse omaette joonistusvahendina 15. sajandil. Siis avastati, et sangviiniga tehtud joonised (sangviinipuru jääb joonistusel aluspinnale lahtisena nagu süsi või pastell) saab kinnitada kasutades kummiaraabiku või mõne muu kummivaigu lahust fiksatiivina. Renessansiajal oli sangviin armastatud joonistusvahend oma varjundirikkuse tõttu, võimaldades luua samal ajal nii joonistusliku kui ka maalilise karakteriga teoseid. Sangviini kasutasid näiteks portretistid Jean Clouet ja Hans Holbein, flaami maalikunstnikud Peter Paul Rubens ja tema järgijad ning 18. sajandi prantsuse kunstnikud. .

Vaata ka
--------

* Must kriit
* Souss
* Pastell

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
Kaart
**Ääsmäe–Hageri tee** (registrinumbriga 11247) on kõrvalmaantee Saue ja Kohila vallas. Tee pikkus on 13,2 km.

Tee saab alguse Tallinna–Pärnu–Ikla maantee Ääsmäe liiklussõlmest Ääsmäe külas (Saue vald) ja lõpeb Kernu–Kohila tee üheksandal kilomeetril Hageri küla ja Hageri aleviku piiril (Kohila vald). 

Tee kulgeb läbi Ääsmäe, Tagametsa, Pärinurme, Maidla, Lümandu, Sutlema ja Hageri küla ning Hageri aleviku.

Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 10 truupi. Bussipeatusi teele ei jää.

Teega ristuvad esimesel kilomeetril Ääsmäe traktori tee, Ääsmäe tee, Ääsmäe mõisa tee ja üks Ääsmäe liiklussõlme ühendusteedest ning seitsmendal kilomeetril Kiisa–Maidla tee.

Kuni Ääsmäe teeni on tee asfaltkattega, järgneb lühike mustkattega teelõik. Kuni 4. kilomeetrini on tee pinnatud kruusatee, edasi jätkub kruusatee. Tee on klassita. Liiklussagedus on kuni Kiisa–Maidla teeni 200–500 autot ööpäevas, edasi kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiiranguid teel pole. Teevalgustus on Ääsmäe liiklussõlme piirkonnas.
Kivimite ringe skeem. Legend: 1 – magma; 2 – tardumine; 3 – tardkivimid; 4 – murenemine ja erosioon; 5 – settimine; 6 – seted ja settekivimid; 7 – mattumine ja tihenemine ning moondumine; 8 – moondekivimid; 9 – sulamine
**Kivimite ringe** on järjestikuste protsesside ahel, mis hõlmab kivimite moodustumist, murenemist ja moondumist.

Üks võimalik kivimite ringe võiks välja näha järgmiselt: maakoores on vedel happelise koostisega magma, mis aeglaselt jahtudes hakkab tarduma ning moodustab süvakivimist graniidist koosneva plutooni. Eksogeensete protsesside toimel erodeeritakse graniitse plutooni kohal olevaid kivimeid, mistõttu tõuseb maapind isostaatiliselt kõrgemale. Lõpuks on kõik plutooni kohal olnud kivimid ära kulutatud ning graniit paljandub maapinnal. Graniiti moodustavad mineraalid päevakivi ja kvarts hakkavad murenema ning muutuvad vastavalt savimineraalideks ja liivateradeks, mis vooluvee ja tuule toimel kantakse eemale ja setitatakse settebasseinidesse. Settinud osakestest saab mattumisel ja tihenemisel settekivim. Liivast tekib liivakivi ja savist savikilt. Settekivimid võivad aja jooksul mattuda kilomeetrite sügavusele maakoorde, kus valitseb palju kõrgem rõhk ja temperatuur kui maapinnal. See viib kivimite moondumise ehk tahkes olekus ümberkristalliseerumiseni, sest algsed settekivimit moodustavad mineraalid ei ole muutunud tingimustes enam stabiilsed. Liivakivist saab moondekivim kvartsiit ning savikildast olenevalt moonde intensiivsusest kilt, fülliit, gneiss vms. Kui temperatuur muutub nii kõrgeks, et mineraalid hakkavad sulama, saab moondekivimeist taas magma, mis tähendab, et üks kivimite ringe tsükkel sai täis.

Välja võib pakkuda palju erinevaid taolisi ringeid, kuid põhiidee on neil kõigil sama. Üks konkreetne mineraal ei pruugi muidugi kogu ringi täies mahus läbi teha. Näiteks kvartsiterad võivad olla korduvalt liivakivi koostises ja jälle mureneda, olemata vahepeal tard- või moondekivimite koostisosadeks.
Roberto Sacasa y Sarria
**Roberto Sacasa y Sarria** (27. veebruar 1840 – 2. juuli 1896) oli Nicaragua poliitik ja arst. Ta oli kaks korda Nicaragua president.

Roberto Sacasa sündis 27. veebruaril 1840 Chinandegas. Ta abiellus oma nõo Ángela Sacasa Cuadraga ning neil sündis kaks tütart ja üks poeg, Juan Bautista Sacasa. Konservatiivina liitus ta *Partido Conservador de Nicaragua* '​ga ja aastal 1897 sai temast asepresident. Aastal 1889 sai temast ka pärast Evaristo Carazo surma riigi ajutine president. Aastal 1891 valiti ta presidendiks tagasi.

Tema võimuloleku ajal tabas Nicaraguat poliitiline kriis. Nicaraguas oli presidentide teine ametiaeg põhiseaduslikult keelustatud ning kuigi esimesel korral oli ta olnud vaid ajutine president, tekitas see lõhe tema oma partei ridades, samuti tõi see kaasa ka liberaalsemate ringkondade pahameele. 28. aprillil 1893 tipnes see ülestõusuga Granadas ning ülestõusnud valisid presidendiks Eduardo Montiel de la Cerda. Kuigi Roberto Sacasa ametiaeg oleks pidanud kestma aastani 1895, loobus ta samal aastal vabatahtlikult võimust ja määras enda asemele riigi uueks presidendiks Salvador Machado Agüero.

Roberto Sacasa suri 2. juulil 1896 Managuas.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Nicolás Osorno** | **Nicaragua president**5. august 1889 – 1. jaanuar 1891 | Järgnev**Ignacio Chávez** |
| Eelnev**Ignacio Chávez** | **Nicaragua president**1. märts 1891 – 11. juuli 1893 | Järgnev**Salvador Machado Agüero** |
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Rootsi |
|  |
| 1. ring | 1952 | Sulgkaal |
|  |
| Pronks | 1951 | Sulgkaal |
|

**Karl Tore Åke Wärnström** (29. detsember 1925 Österåker, Vingåkeri vald – 6. juuni 2018) oli Rootsi poksija.

Wärnström oli kolmekordne Rootsi meister sulgkaalus (kuni 57 kg) aastatel 1952–1954. 

Wärnström osales sulgkaalus (kuni 57 kg) 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Ján Zacharale (Tšehhoslovakkia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Wärnström sai sulgkaalus (kuni 57 kg) 9. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1951) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Kosta Lekovićile (Jugoslaavia).

Viited
------

1. ↑  "Rootsi meistrivõistlused poksis. Tulemused rootsi keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. veebruar 2011. Vaadatud 17. aprillil 2012.
2. ↑  15. suveolümpiamängude poksivõistlus. Helsingi 1952. Tulemused inglise keeles
3. ↑  9. Euroopa meistrivõistlused poksis. Milano 1951. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Åke Wärnström lehel Ringside. Rootsi keeles
* Åke Wärnström veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
Kivim
**Kivim** on mineraalidest koosnev looduslik tahke kogum (erandina võib kivim olla ka orgaanikat sisaldav tahke kogum, näiteks kivisüsi).

Kivimid ei pea olema tingimata kristallilisel kujul. Näiteks obsidiaanil ehk vulkaanilisel klaasil ei ole kristallstruktuuri.

Kivimid koosnevad enamasti mitmest, harvemini ühest mineraalist.

Tekkeviisi järgi jaotatakse kivimid kolme rühma: tardkivimid, settekivimid ja moondekivimid. Kivimirühmade piires eristatakse tekke, mineraalse ja keemilise koostise, struktuuri ning tekstuuri alusel mitmesuguseid kivimitüüpe, näiteks rabakivi, kvartsprofüür, savikilt.

Kivimi värvus, tihedus, poorsus, kõvadus ja teised omadused olenevad tema mineraalsest ja keemilisest koostisest, struktuurist ja tekstuurist.

Kivimitest koosnevad maakoor ja vahevöö. Tard- ja moondekivimid moodustavad maakoorest 95%, kuid maapinda katavad 75% ulatuses settekivimid, sest settekivimid paiknevad maakoore ülaosas. Allpool asuvad kivimid on kas moondunud või kristalliseerunud magmast. Eestis moodustavad settekivimid pealiskorra, tard- ja moondekivimid aga Proterosoikumi vanusega aluskorra.

Kivimite uurimiseks kasutatakse ka elementanalüüsi ja mikroskoopilist petrograafiat. Kristalsete kivimite koostist, ehitust, muutumisi ja omadusi uurib petroloogia, settekivimeid litoloogia.

Kivimeid kasutatakse keemiatööstuse toorainena (näiteks põlevkivi), metallurgias (näiteks lubjakivi), ehitusmaterjalina (näiteks graniit) jne.

Kivimite hulka ei loeta tehiskive (näiteks betooni).

Ülevaade levinud kivimeist
--------------------------

Tardkivimid tekivad magma tardumise tulemusena. Olenevalt sellest, kas magma tardub sügaval maakoores või maapinnal, eristatakse süvakivimeid ning vulkaanilisi kivimeid. Levinud süvakivimid on graniit, granodioriit, dioriit, gabro, peridotiit, süeniit jne. Levinud vulkaanilised kivimid on basalt, andesiit, datsiit, trahhüüt, pimss, rüoliit, obsidiaan, tuff jne.

Settekivimid on tekkinud olemasolevate kivimite murenemissaaduste kuhjumisel ning mattumisel. Suurima levikuga settekivimid on savikilt, liivakivi ja lubjakivi. Esineb ka põlevaid settekivimeid, näiteks kivisüsi, põlevkivi, mida kasutatakse fossiilkütustena. Omaette grupi moodustavad evaporiidid ehk vesilahustest keemiliselt settinud soolad, näiteks kivisool.

Moondekivimid on sette- ja tardkivimite kõrge rõhu ja temperatuuri tingimustes ümberkristalliseerumise tulemusel tekkinud kivimid. Levinud moondekivimid on marmor, gneiss, sarvkivi, kristalne kilt, kilt jne.

Vaata ka
--------

* Kivimite loend
* Kivi
* Kivimkeha
* Autohtoonne kivim
* Allohtoonne kivim

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kivimid** |

* Eesti keelde tõlgitud animeeritud õppevahend kivimite kohta Tromsø ülikooli veebilehel webGeology.
**Kivinukk** on eesti perekonnanimi.

Statistika
----------

2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kivinukk 61 inimesel: 28 mehel ja 33 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kivinukk meeste puhul 4227. kohal ja naiste puhul 3868. kohal.

Kivinukk oli levinuim nimi vanuserühmas 70–74 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 1,08. Selle nime kandja oli keskmiselt 39 aasta vanune. Perekonnanimi Kivinukk oli kõige sagedasem Lääne maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 5,87 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Järva maakonna Türi kihelkonna Lokuta mõisavallas talupojale perenimeks Kiwwinuk.

1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus võeti Kivinukk uueks nimeks ühel korral, kui loobuti nimedest Grünthal.

Nime kandjaid
-------------

* Andi Kivinukk, eesti matemaatik (1948–)
* August Kivinukk, eesti kunstnik (1904–1984)
* Erki Kivinukk, eesti korvpallur (1973–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 26.05.2022)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine (algne nimekuju): Kivinukk.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine:(uus nimekuju): Kivinukk.

Välislingid
-----------

* Kivinukk statistikaameti andmebaasis
Castello Sforzesco
Bona di Savoia torn
***Castello Sforzesco*** (varem nimetatud **Porta Giovia**) on kastell Milanos.

Selle rajamist alustasid 14. sajandil Viscontid ja mida Sforzade dünastia hiljem laiendas. Õigupoolest lammutati Viscontide kastell pärast nende valitsusaja lõppu pea täielikult ja ehitati Sforzade poolt taas üles. Oma lõpliku kuju sai võimas tellistest kindlus 15. sajandil Francesco Sforza valitsusajal.

Lossi renessanss-stiilis peatorn on nime saanud firenzelasest arhitekt Antonio Filarete järgi.

Pärast Itaalia ühendamist läks ehitis, mis seni oli sõjaväe valduses olnud, üle Milano linna käsutusse. Linn alustas kohe kastelli rekonstrueerimist. Restaureerimistöid juhatas Luca Beltrami. Keskne Filarete torn peasissekäigu kohal ehitati uuesti aastail 1900–1905 kuninga Umberto I monumendina.

Teise maailmasõja ajal sai kastell tugevasti kannatada 1943, sest liitlased pommitasid seda.

Kastellis asuvad muuseumid ja kunstigaleriid. Kunstimuuseum *Pinacoteca del Castello Sforzesco* asutati seal 1950. aastal. Kuulsaim sealne taies on Michelangelo lõpetamata skulptuur "Rondanini Pietà". Veel on lossis antiikkunstimuuseum, mööblimuuseum, muusikainstrumendimuuseum, tarbekunstimuuseum ja arheoloogiamuuseum.

Suures siseõues (*Piazza delle Armi*) on eksponeeritud mitmetest Milano ajaloolistest ehitistest säilinud hoonefragmente. Lisaks sellele on lossis palju väiksemaid õuesid, millest kauneim on Bramante ja Filarete kujundatud sammaskäikudega ääristatud *Cortile della Rochetta*. 

Kindluse taga asub üks Milano suurimaid parke Parco Sempione.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Castello Sforzesco** |

* Castello Sforzesco koduleht (inglise, itaalia ja hiina keeles)
**Constantin Immanuel Hörschelmann** (24. august 1780 Tallinn – 30. detsember 1848 Haapsalu) oli Eestimaa vaimulik.[*viide?*]

Hörschelmann õppis Tallinna gümnaasiumis, aastal 1796 Peterburi Meditsiiniinstituudis. Aastatel 1803–1805 õppis ta Tartu ülikooli usuteaduskonnasi. Ordineeriti 13. oktoobril 1812 õpetajaks.[*viide?*]

Oli aastatel 1812–1848 (kutsuti 21. augustil 1812) Haapsalu Püha Johannese koguduse õpetaja.[*viide?*]

Ta oli kirjavahetuses Otto Wilhelm Masinguga ja üks Masingu Pühhapäewa Wahhelugemiste levitajaid. Kuna ta aga ei pooldanud Masingu ortograafiaparandusettepanekuid, siis hiljem nende suhted jahenesid.

Isiklikku
---------

Tema isa Ernst August Wilhelm Hörschelmann oli Tallinna gümnaasiumi professor ja aastatel 1786–1807 "Revalische Wöchentliche Nachrichten"i väljaandja. Tema vend Ferdinand Ludwig Hörschelmann oli Tallinna gümnaasiumi professor ja Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja, vend Friedrich August Hörschelmann oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja, vend Paul Eduard Hörschelmann oli Pühalepa Laurentsiuse koguduse õpetaja ja Tallinna Toomkoguduse ülemõpetaja. Õemees Dietrich Martin Luther oli notar, kaupmees, suurgildi oldermann ja "Revalische Wöchentliche Nachrichten"i väljaandja. Õepoeg Theodor Dietrich Witgenstein Luther oli Tallinna Püha Vaimu- ja Tallinna Jaani koguduse õpetaja, õepoeg Robert Johann Dietrich Luther oli Jüri koguduse õpetaja. Poeg Adolf Eduard Max Konstantin Hörschelmann oli Haapsalu Püha Johannese koguduse õpetaja.

Vaata ka
--------

* Hörschelmann

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on baltisaksa arhitektist; Kuressaare linnapea kohta vaata artiklit Konrad von Sengbusch.* |

---

**Conrad Robert von Sengbusch** (ka **Konrad Robert von Sengbusch**) (8. juuni 1849 Tallinn – 1929) oli baltisaksa arhitekt, kes tegutses muu hulgas Tartu linnaarhitekti abi ja Tartu ülikooli arhitekti kohusetäitjana.

Elulugu
-------

Õppis Tallinna gümnaasiumis ja 1867–1871 Karlsruhe Polütehnikumis, seejärel töötas Saksamaa raudteedel. 1875 tuli ta Riiga, kus õppis Riia polütehnikumis. Juba 1876. aastal jättis ta õppimise siiski katki ja siirdus Tartusse linnaarhitekti abiks. 

1877. aastal tegi Sengbusch Venemaa Keisririigi Siseministeeriumi ehituskomitee juures kutseeksami. 1878–1880 oli ta Tartu Ülikooli arhitekti ja ehituskunsti õpetaja kohusetäitja.

Viited
------

1. 1 2  Voldemar Vaga (1928). "Tartu Ülikooli arkitektid [*sic*]". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. veebruar 2014.

Välislingid
-----------

* Lühibiograafia Voldemar Vaga teose "Tartu Ülikooli arkitektid" (1928) lisas
* 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Maximilian Rötscher** | **Tartu ülikooli arhitekt, kohusetäitja**1878–1879 | Järgnev**Reinhold Guleke** |
**SMS-laen** on tavaliselt lühiajaline kiirlaen, kus algselt tuleb ennast laenuandja kodulehel või kontoris kasutajaks registreerida ning seejärel saab taotleda mobiiltelefoniga SMS-sõnumi teel või laenuandja kodulehelt. SMS-laenu korral ei kontrollita üldjuhul laenuvõtja sissetulekut ega tema finantskohustusi – oluline on, et tal oleks pangas arveldusarve, kuhu laenusumma saaks üle kanda, ning ta ei oleks Krediidiinfo andmetel maksuvõlglane.

Et SMS-laen on lühiajaline, on intress tavaliselt pikaajalisest laenust kõrgem. Näiteks võib 30-päevase 3000-kroonise laenu korral intress olla 700 krooni. Aastaintress võib seega olla sõltuvalt laenupakkujast umbes 400–700%.

Kuna alguses proovisid paljud petturid mitmesuguste petuskeemidega teiste inimeste nimele laenu võtta, alustas riik laenuseaduse karmistamist. Tavaliselt ei soovi kiirlaenufirmad näidata oma aastase intressi suurust. OÜ SMS Kiirlaen puhul avastas tarbijakaitse 2008. aasta lõpus tehtud kontrolli käigus, et firma pole end registreerinud majandustegevuse registris, rikkudes sellega rahapesu ja terrorismi tõkestamise seadust.

SMS-laenude ohud
----------------

2008. aasta kevadel näitas uuring, et 60 000 inimesel on probleeme laenude tagasimaksmisel 2008. aasta lõpus oli Krediidiinfo portaalis kirjas 15 842 lühilaenude võlglast. Andmebaasi sattumiseks peab võlg olema piisavalt suur..

Kiirlaenufirmade aastane intress on sageli sadu kordi kõrgem kui tavapärastel laenudel. Näiteks oli see Monettil 2008. aasta lõpus 305–423 protsenti, mis tähendab, et laenusaaja pidi maksma tagasi neli ja enam korda suurema summa, kui ta laenu sai.

Vaata ka
--------

* Intress
* Laen
* Pank

Viited
------

1. ↑  "Uus seadus karmistab SMS-laenude andmist". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. november 2007. Vaadatud 18. oktoobril 2007.
2. ↑  Kiirlaenufirmad eiravad intressi näitamise nõuet 5. november 2008
3. ↑  Aasta katk: SMS-laenud 30. detsember 2008
4. ↑  Kiirlaenufirmad eiravad intressi näitamise nõuet 5. november 2008

Välislingid
-----------

* SMS-laenajad otsivad linna võlanõustajatelt abi 10. november 2008
* SMS-laenajad võivad peagi vaidlustada liigkõrge intressimakse 13. august 2008
* Aasta katk: SMS-laenud 30. detsember 2008
* Kiirlaenufirmad eiravad intressi näitamise nõuet 5. november 2008
* Viiskümmend lihtsat võimalust võlaorjusest vabanemiseks 6. oktoober 2008
* "Kiirlaen – kas alati mõistlik lahendus?" 27. detsember 2018
Juri Ševtšuk
**Juri Ševtšuk** (vene keeles Юрий Юлианович Шевчук; sündinud 16. mail 1957 Magadani oblastis Jagodnojes) on vene muusik, luuletaja, helilooja ja kunstnik, rokkansambli DDT asutaja, juht ja produtsent.

Ševtšuki varajast loomingut mõjutasid Vladimir Võssotski, Bulat Okudžava, Aleksandr Galitš, Ossip Mandelštam, Sergei Jessenin ja teised.

Ševtšuki ema on tatarlane ja isa ukrainlane. 1964 kolis pere Naltšikisse, 1970 Ufasse. Ševtšuk on lõpetanud Baškiiri Riikliku Pedagoogilise Instituudi kunstnikuna.

Enne DDT asutamist 1980 oli Ševtšuk kunstiõpetaja.

Ševtšuki esimene abikaasa Elmira (1967–1992) suri vähki. Abielust sündis poeg Pjotr, keda Ševtšuk kasvatas üksi. 

Teine poeg Fjodor (sündinud 1997) on Ševtšukil Berliinis elava näitleja Marjana Poltevaga.

Ševtšuk on avameelselt ühiskonnakriitiline ja võtab teravalt sõna Vladimir Putini ajal kujunenud poliitilise korra suhtes. 3. märtsil 2008 osales ta Peterburis Mittenõustujate marsil. Samal aastal korraldas ta Moskvas ja Peterburis protestikontserdi "Ära tulista!" Vene-Gruusia sõja vastu, kaasates nii Osseetia kui Gruusia muusikuid. Ühtlasi on ta protestinud selle vastu, et alates 2003. aastast on Peterburis kõrvaldatud üle saja mälestusmärgi. Ta kritiseeris Mihhail Hodorkovski tagakiusamist, aga varem on soovinud Hodorkovskile ja Platon Lebedevile kiiret vabanemist. Nõukogude Liidu päevil protesteeris ta Afganistani sõja vastu.

10. oktoobril 2010 hakati Internetis koguma allkirju Ševtšuki toetuseks Venemaa 2012. aasta presidendivalimisteks. Esialgu oli Ševtšuk üllatunud ja teatas, et Venemaa ei ole valmis selleks, et tema presidendiks saaks. Kuid juba 12. oktoobril teatas ta, et ehkki ta pole üldse poliitik, võib ta ka presidendiks hakata, kui rahvas seda soovib.

Juri Ševtšuk on Baškortostani Vabariigi rahvakunstnik.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Juri Ševtšuk** |

* DDT koduleht
* Andres Laasik. Täna laulab Tallinnas Vene rokkar, kes ei karda Putinit epl.ee, 27. oktoober 2010
* Юрий Шевчук и Владимир Путин (версия без цензуры), 29 мая 2010 года, Санкт-Петербург
**Eesti Kaabel** oli Tallinnas asunud tehas, mis valmistas peale kaablite ka muid elektritooteid.

Ajalugu
-------

Tehase ajalugu ulatub aastasse 1924, kui see kandis nime Elektritarvete Tööstus "Uraania". Siis toodeti tehases taskulambi- ja anoodpatareisid, vooluelemente ja immutatud paberit. 1932. aastal viidi Heinrich Johansoni elektro-keemiatööstus „Urania" Suur Pärnu maantee 16 üle hoonesse Aiavilja tänav 3 Tallinnas. 1938. aastal hakati tehases tootma elektrijuhtmeid ja -kaableid. Tallinna pommitamisel 9. märtsil 1944 sai tehas tabamuse.

1944. aastast allus tööstus Eesti NSV Kohaliku Tööstuse Rahvakomissariaadi Metallitööstuse Peavalitsusele. Tööstus asus Tallinnas aadressil Aedvilja tänav 3. Uraania nime all töötas tehas kuni üleandmiseni NSV Liidu Elektritööstuse Ministeeriumi süsteemi.
Nime **Eesti Kaabel** sai tehas aastal 1950, 1. juunist 1950. aastast nimetati tööstust Riiklik Liidu Kaablitehas "Eesti Kaabel". 

Narva maantee 13, Pro Kapitali ärikeskus
1960. aastaks ehitati Jõe tänava ristist Kadrioru poole Eesti Kaabli suur tööstushoone.

1965. aastast allus tehas NSV Liidu Elektrotehnika Tööstuse Ministeeriumile. Aastatel 1957–1991 kandis nime **Tehas Eesti Kaabel**.

Endise Eesti Kaabli tööstuskompleksi osaks olnud hooned on ümber kujundatud Pro Kapitali ärikeskuseks aadressil Narva maantee 13.

Viited
------

1. 1 2 3  *Eesti nõukogude entsüklopeedia.* 2. köide: *CERA–FILL.* Tallinn: Valgus, 1987, lk 210.

Välislingid
-----------

* Tehase ajaloost Rain Vakla veebilehel RaadioTuba
Kunstniku nägemus algsest sambast
**Constantinuse sammas** on Rooma keisri Constantinus Suure püstitatud sammas İstanbulis Yeniçeriler Caddesi väljakul.

Ajalugu
-------

326. aastal valis Constantinus Suur Rooma impeeriumi uueks pealinnaks Byzantioni, mis nimetati 330. aastal Konstantinoopoliks. Enne seda ei olnud riigil kindlat pealinna, sest valitsuse tegelikuks asukohaks peeti keisri asukohta. Uue pealinna auks lasi ta rajada porfüürist (andesiidist) plokkidest samba, mis õnnistati sisse 1. mail 330 nii kristliku kui ka paganliku tseremooniaga. Samba algne kõrgus oli 15 meetrit, kasutatud plokkide arv pole teada (oletused varieeruvad seitsmest üheteistkümneni). Plokkide liitekohti ümbritsesid pronksist võrud.

Algselt asus samba tipus ka Constantinuse kuju. Keiser oli kujutatud Apollona, tal oli käes kera, milles asus väidetavalt tükike Jeesuse ristist.

Toona asus sammas nõndanimetatud Constantinuse Foorumil, ovaalsel väljakul väljaspool linnamüüri. Samba jalamil oli pühamu, kus asusid mitu reliikviat. Seal olevat asunud tükid koos Jeesusega risti löödud röövlite ristidest, vitsad korvidest, millega koguti kokku toit pärast seda, kui Jeesus oli söötnud viit tuhandet meest, alabastrist anum, milles olnud salviga olevat Maria Magdaleena Jeesust võidnud, Troojast pärit ja hiljem Roomas asunud puidust Pallas Athena kuju.

Aastal 1106 langes samba tipus olnud kuju koos ülemiste plokkidega tugeva tormi ajal alla. Manuel I Komnenos asendas selle ristiga. Aastal 1204 rüüstasid neljanda ristisõja käigus linna vallutanud ristisõdijad linna, ühtlasi eemaldasid nad ka Constantinuse samba plokke koos hoidvad pronksvõrud.

Sammas tänapäeval
Pärast seda, kui Konstantinoopol aastal 1453 türklaste kätte langes, eemaldasid võitjad sambalt ka risti. Aastal 1779 hävis maavärinate ja tulekahju läbi sammast ümbritsenud linnaosa. Sammas ise tõmbus tules tumedaks, saades nii hüüdnime "põlenud sammas". Samba taastas Abdülhamit I, kes rajas sellele aastal 1779 ka uue aluse. Samba vana alus asub tänapäeval 2,5 meetri sügavusel maa all.

Tänapäev
--------

Tänapäeval on sammas 35 meetrit kõrge. Aastal 1955 algasid samba juures taastamistööd – täideti porfüüri tekkinud praod. Aastal 1972 vahetati ka vanad sammast ümbritsenud raudvitsad uute vastu välja. Aastast 1985 kuulub sammas koos ümbruskonnaga UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Viited
------

1. ↑  "Antiigileksikon" I. Tallinn, 1983. Lk 105.
2. ↑  Mango, C. (1981) "Constantine's Porphyry Column and the Chapel of St". Constantine, lk. 104.
3. ↑  Clarke, Howard (2003). "The Gospel of Matthew and its Readers". Indiana University Press, Lk 204.
4. ↑  Samba ajalugu
Sergei Šnurov (2019)
 **Sergei Vladimirovitš Šnurov**, esinejanimega **Šnur** (vene keeles Сергей Владимирович Шнуров; sündinud 13. aprillil 1973 Leningradis) on vene rokkmuusik, ansambli Leningrad asutaja, solist ja *frontman*.

Sergei Šnurov õppis puidurestauraatoriks. Seejärel studeeris kolm aastat Vsevoložski rajoonis Kolbinos asuvas Ingeri Kiriku Teoloogia Instituudis filosoofiat. 

Šnurovi muusikukarjäär algas 1991. aastal. 1997. aastal loodi tema eestvedamisel rokkansambel Leningrad.

Ajakirja Forbes venekeelse versiooni kohaselt tõusis Sergei Šnurov 2016. aastal Venemaa meelahutusbisnisi- ja sporditähtede reitingutabelis kolmandale kohale (aastatulu 11,0 miljonit USA dollarit).

Muud tegevusalad
----------------

Šnurov on mänginud rohkem kui 30 mängufilmis (peamiselt kõrvalosas), olnud mitme animafilmi dublaažinäitleja, tegutsenud mitme seriaali kaasprodutsendina ja televisioonis telesaatejuhina, kirjutanud mitu muusikavideo stsenaariumi ja olnud üle kümne filmi muusika autor. 2007. aastal mängis ta Maria teatris peaosa Hector Berliozi ooperis "Benvenuto Cellini".

Ühiskondlik tegevus ja telekanali juhtimine
-------------------------------------------

Sergei Šnurov parlamendi kuulamistel Riigiduumas (2019)
2013. aastal teatas Šnurov, et ei kavatse poliitikaga tegeleda, kuid aastaid hiljem muutis meelt ja astus Kasvupartei liikmeks. Partei kongressil juulis 2020 valiti partei uus juhtkond, üheks kümnest kaasesimeheks valiti ka Šnurov.

Aastatel 2020–2022 oli Šnurov telekanali RTVi peaprodutsent.

Viited
------

1. ↑  Шнуров за год взлетел в рейтинге российских звезд Forbes на 25 мест. forbes.ru, 21. juuli 2016
2. ↑  Сергей Шнуров: «Политикой заниматься я не собираюсь». aif.ru, 12. aprill 2013
3. ↑  Шнуров стал сопредседателем Партии роста. rbc.ru, 7. juuli 2020

Välislingid
-----------

* Sergei Šnurov – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Võru valla lipp
**Võru valla lipp** on Võru maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Võru valla lipp.

2017. aastal ühinesid Võru vallaks Lasva, Orava, Sõmerpalu, Võru ja Vastseliina vald. 14. märtsil 2018 võttis valla volikogu vastu uue Võru valla põhimääruse, millega kinnitati ka valla sümboolika.

Uue valla lipu õnnistamine toimus 1.juunil 2018. Lippu tulid õnnistama EELK Urvaste Püha Urbanuse koguduse õpetaja ja Võru praostkonna praost Üllar Salumets, EELK Pindi koguduse õpetaja Argo Olesk ning EELK Vastseliina Katariina koguduse õpetaja Toivo Hollo. Esines Kungla puhkpilliorkester.

Lipu kirjeldus
--------------

Võru valla lipp on ristkülikukujuline vapilipp. Kangas on jaotatud lainelõikes kaheks võrdseks väljaks, vardapoolsest ülanurgast lehvipoolsesse alanurka. Vardapoolne väli on sinine ning sellel on kujutatud kolme kollase lehega kaldasendis tammeoks. Lehvipoolne väli on kollane ning sellel on kujutatud sinine võru.

Lipu normaalmõõtmed on 105 × 165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 7:11.

Põhjendus
---------

Kuldne kaldjaotus on tuletatud ühinenud Lasva, Võru ja Orava valla vappidest, sinine laineline pool Sõmerpalu vapist ja Vastseliina vapil esinevast jõe motiivist. Sinine sümboliseerib piirkonna veerohkust ning puhast loodust. Kuldne tähistab piirkonna kaunidust ja kuldset tulevikku, samuti Piusa kvartsliiva ning põllumajandust.

Võru valla endine lipp
----------------------

Võru valla lipp
Lipp kinnitati 22. veebruaril 1999.

### Lipu kirjeldus

Valla lipp on ristkülikukujuline vapilipp. Kangas on jaotatud diagonaalselt (vardapoolsest alanurgast lehvipoolsesse ülanurka) kaheks võrdseks väljaks. Vardapoolne ülemine väli on kollane ning sellel on roheline ristikuleht, lehvipoolne alumine väli on aga roheline ja sellel on kollane võru.

Lipu normaalmõõtmed on 105 × 165 cm. Laiuse ja pikkuse suhe 7:11.

Vaata ka
--------

* Võru valla vapp

Viited
------

1. ↑  Võru Valla Teataja, nr 5, 8. juuni 2018 (vaadatud 04.07.2021)
2. ↑  Täna õnnistatakse Võru valla uut lippu Lõunaeestlane.ee, 1. juuni 2018 (vaadatud 04.07.2021)
3. 1 2  Võru valla sümboolika valla kodulehel (vaadatud 04.07.2021)
4. ↑  Kõik Eesti omavalitsuste sümbolid Riigikantselei saidil (vaadatud 04.07.2021)

Välislingid
-----------

* Võru valla sümboolika valla kodulehel
Gedeon Burkhard
**Gedeon Burkhard** (sündinud 3. juulil 1969 Münchenis Saksamaal) on saksa filmi- ja seriaalinäitleja. 

Kuigi ta on mänginud paljudes filmides ja sarjades, tuntakse teda enim Alex Brandtneri rolli järgi Austria ja Saksamaa koostöös toodetud politseisarjas "Komissar Rex" (1998–2001).

Gedeon on näitleja Elisabeth von Molo poeg, kes on hariduse saanud ühes Inglise internaatkoolis. Tema näitlejakarjäär algas 1979. aastal Saksa telefilmis "Blut und Ehre". Burkhardi mänedžer on tema isa Wolfgang Burkhard.

1990. aastatel elas ta Ameerika Ühendriikides ja töötas mitme projekti kallal, kuid ei saavutanud märkimisväärset edu. Sel perioodil ta ka abiellus Las Vegases, kuid nelja kuu pärast abielu lahutati. Pärast seda elas ta üle viie aasta Austrias Viinis, kus filmiti sarja "Komissar Rex". Seejärel tegi ta kaasa Quentin Tarantino 2000. aastal valminud sõjafilmis "Vääritud tõprad" (*Inglourious Basterds*), kus mängis nooremseersant Wilhelm Wicki.

Kuni 2007. aasta novembrini elas ta Saksamaal Kölnis, kus filmiti telesarja "Kutsuge Cobra 11"; Gedeon Burkhard mängis selles uurija Chris Ritterit. 
Seejärel kolis näitleja Saksamaale Berliini, kus elab tema tütar Gioia.

Välislingid
-----------

* Foto
Švi
***Švi*** [švii] (armeenia keeles Շվի, 'vile') on Armeenia rahvamuusikas kasutatav plokkflöödisarnase õhusurve aukhuulikuga puupuhkpill. *Švisid* ei kasutata mitte ainult Armeenia rahvamuusikas, vaid ka näiteks moldaavia, rumeenia, ungari, saksa ja inglise folk- ning klassikalises muusikas. 

*Švi* valmistamise jaoks kasutatakse aprikoosipuu, pukspuu, sarapuu või eebenipuu puitu, pajukoort või pilliroogu. 

*Švi* on kuni 30 cm pikk ja selle heliulatus on tavaliselt 1,5 oktavit. Kaheoktavilisus saavutatakse pilli natuke tugevamalt puhudes. Madalama oktavi tämber sarnaneb plokkflöödi ning kõrgem oktav sarnaneb kõlalt pikoloflöödi omaga. *Švi*'l on 8 auku, millest 1, alumine, on pöidla jaoks. 

Teine *švi* variant, *tav švi* (alto švi), on tehtud tavaliselt aprikoosipuu puidust ning on pikem, ligikaudu 45 cm pikkune. *Tav švi* on häälestuselt 1/4 tooni madalam kui tavaline *švi*.
Et *švi* võimaldab mängida väga kõrgeid toone, on see hea vahend linnuhäälte imiteerimiseks. *Švi*'l mängitakse Armeenias tavaliselt karjuste meloodiaid ja viisijuppe.

Tavaliselt alustavad Armeenia surnaa või duduki mängijad enne nende instrumentide õppimist kõigepealt *švi* mängima õppimisega.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. oktoober 2009. Vaadatud 27. oktoobril 2009.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑
3. ↑

Välislingid
-----------

* 
* Švid tutvustavaid helilõike
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib narkootilisest ainest. LSD-testi kohta statistikas vaata artiklit Vähima olulise erinevuse test.* |

---

USA sõjaväes ca. 1958. aastal filmitud video LSD mõjust marssivatele sõduritele ("Effects of Lysergic Acid Diethylamide (LSD) on Troops Marching")
**LSD** ehk **lüsergiinhappe dietüülamiid** (inglise keeles *Lysergic acid diethylamide*; teised nimetused **LSD-25**, **hape**, **mark**, **ellekas**, **Ruut**, **reis**, **trip**) on poolsünteetiline hallutsinogeenne psühhedeelikum ning psühhoanaleptikum.

See on lüsergamiidide hulka kuuluv keemiline ühend, mida sünteesitakse harilikust tungalterast saadavatest ühenditest. 

LSD on serotoniini retseptorite **5-HT2A** agonist, millel on dopaminergiline toime. 

LSD sünteesis esimesena 1938. aastal Baselis Sandoze laboratooriumis šveitslasest keemik Albert Hofmann, kes otsis migreeniravimit. Tollal jättis Hofmann LSD kõrvale, kuid 5 aastat hiljem ainega juhuslikult kokku puutudes avastas selle psühhedeelsed omadused. 1950.–1960. aastatel kasutati LSD-d tootenimega "**Delysid**" psühhoteraapia abivahendina. Samuti uuriti aine kasutamist "tõeseerumina" (CIA projekt MKULTRA). LSD keelustati Ameerika Ühendriikides 1966. aastal, seejärel ka mujal maailmas.

LSD populaarsuse tippaeg oli hipiajastul. 

Uimastit tarvitatakse suu kaudu, mõjuperiood (*trip*) kestab 6–12 tundi. Mõju on väga intensiivne, kasutajal võib tekkida "kehast väljumise tunne", ta võib näha mitmesuguseid hallutsinatsioone. LSD tarvitajal tõuseb vererõhk ja kehatemperatuur, kiireneb pulss ja hingamissagedus. Tavaliselt laienevad pupillid, tugevnevad refleksid ja väheneb koordinatsioonitaju. Uimasti tarvitajat võib iseloomustada ka hajevil olek, letargia, uimasus, ebakindlad liigutused ja üle keha värisemine.

LSD tekitatav sõltuvus on tagasihoidliku intensiivsusega, samuti on LSD tarvitamisest raske saada üledoosi, sest surmav annus on tavalisest annusest tuhandeid kordi suurem. Jaanus Harro on raamatus "Uimastite ajastu" öelnud: "..küll aga võib kaotada võimu enda üle. Kui närvihälvitite maailmale ongi võõras kihutav sund uue annuse järele, siis omamoodi sõltuvust võib neidki tarbijaid vaadates näha. [---] Nii et on siiski põhjust kõnelda käitumusliku ja sotsiaalse sõltuvuse tekkimisest."

LSD tarvitamisel tekkiv reaalsustaju kadu ja hallutsinatsioonid võivad põhjustada õnnetusjuhtumeid, kui inimene nende ajel tegutseb.

19. aprillil tähistavad neuropsühhofarmakoloogia entusiastid kogu maailmas nn jalgrattapäeva (Bicycle Day). Nimelt manustas Šveitsi keemik Albert Hofmann just sel kuupäeval 1943. aastal enda arvates väikese koguse (250 mikrogrammi) tungalterast sünteesitud ühendit LSD-25. Aine hakkas talle mõjuma teel laboratooriumist koju jalgrattasadulas.

Kasutatud allikad
-----------------

* Albert Hofmanni nekroloog
* Hallutsinogeenid narko.ee veebilehel
* LSD mõjusid uuriti esmakordselt ajuskanneritega

Viited
------

1. ↑  Jaanus Harro "Uimastite ajastu", TÜ kirjastus 2006. lk 172

Kirjandus
---------

* Jaanus Harro "Uimastite ajastu", TÜ kirjastus 2006
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Olümpiamängud  |
| **Kuld** | 2018 | jäähoki |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Kuld** | 2012 | jäähoki |
| **Kuld** | 2014 | jäähoki |
| **Hõbe** | 2015 | jäähoki |
| **Pronks** | 2016 | jäähoki |

**Sergei Sergejevitš Širokov** (vene keeles Серге́й Серге́евич Широков; sündinud 10. märtsil 1986 Moskvas) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib KHL-i klubis Moskva Spartak ründajana paremäärel.

Ta alustas klubikarjääri Moskva CSKA-s, mille meeskonnas debüteeris ta Venemaa kõrgliigas hooajal 2004–05. Alates järgmisest hooajast kuulus ta klubi põhikoosseisu.

2006. aastal valiti ta NHL-i *draft* '​is Vancouver Canucksi poolt 163. valikuna. Põhja-Ameerikas mängis ta aastatel 2009–2011 kaks hooaega, põhiliselt American Hockey League'i klubis Manitoba Moose. Aastatel 2010 ja 2011 valiti ta AHL-i tähtede mängule. NHL-is sai ta Canucksi meeskonnas väljakule kokku kaheksas mängus. Ainsa värava lõi ta NHL-is 18. jaanuaril 2011 mängus Colorado Avalanche'i vastu.

2011. aastal naasis Širokov Moskva CSKA-sse. 2013. aasta novembris siirdus ta Omski Avangardi. 2015. aasta detsembris liitus ta Peterburi SKA-ga, kellega võitis 2017. aastal Gagarini karika. Aastatel 2018–2020 mängis Širokov taas Avangardis.

2020. aasta mais liitus ta Spartakiga.

KHL-i tähtede mängul on Širokov osalenud aastatel 2012, 2013 ja 2019.

2018. aasta taliolümpiamängudel võitis Širokov Venemaa olümpiavõistkonnaga kuldmedali. Lisaks on ta Venemaa jäähokikoondise koosseisus tulnud aastatel 2012 ja 2014 maailmameistriks.

Välislingid
-----------

 Sergei Širokov – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Sergei Širokov NHL.com lehel
* Sergei Širokov hockeydb.com lehel
*Siin on loetletud Šveitsi linnad*



---

**# A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y**

---

A
-

Aarau - Adliswil - Affoltern am Albis - Allschwill - Altdorf - Amriswil - Appenzell - Arbon - Arolla

B
-

Baar - Baden - Basel - Bellinzona - Bern - Biel (Bienne) - Binningen - Birsfelden - Brig-Glis - Brugg - Buchs - Bulle - Burgdorf - Bülach

C
-

Cham - Chiasso - Chur - Crouge

D
-

Davos - Delémont - Dietikon - Dübendorf

E
-

Ebikon - Ecublens - Einsiedeln - Emmen

F
-

Frauenfeld - Freienbach - Fribourg

G
-

Genf - Gland - Glarus - Gossau - Grenchen - Grindelwald

H
-

Herisau - Horgen - Horw

I
-

Illnau-Effretikon - Ittigen

K
-

Kloten - Kreuzlingen - Kriens - Köniz - Küsnacht - Küssnacht am Rigi - Koniz

L
-

Laax - Lachen - Lancy - Langenthal - Lausanne - Le Chatelard - Le Locle - Lenzburg - Leysin - Liestal - Littau - Locarno Lugano - Luzern - Lucerne - Lyss

M
-

Martigny - Meilen - Meyrin - Monthey - Morges - Muri - Muttenz - Münchenstein - Münsingen

N
-

Neuchâtel - Neuhausen am Rheinfall - Nyon

O
-

Oftringen - Olten - Onex - Opfikon - Ostermundigen

P
-

Pratteln - Prilly - Pully

R
-

Regendsdorf - Reinach - Renens - Rheinfelden - Richterswill - Riehen - Rüti

S
-

Sarnen - Schaffhausen - Schlieren - Schwyz - Sierre - Sion - Solothurn - Spiez - Stans - Steffisburg - Sankt Gallen - Sankt Moritz - Stäfa

T
-

Thalwil - Thun

U
-

Uster - Uzwil

V
-

Vernier - Versoix - Villeneuve - Volketswil

W
-

Wallisellen - Wettingen - Wetzikon - Wil - Winterthur - Wohlen - Worb - Wädenswil

Z
-

Zofingen - Zollikon - Zug - Zürich

Y
-

Yverdon-les-Bains