recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Radek Faksa 2022. aastal Dallas Starsi meeskonnas
**Radek Faksa** (sündinud 9. jaanuaril 1994 Vítkovis) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Dallas Stars.

Ta alustas jäähoki mängimist Tšehhi klubis Třineci Oceláři. 2011. aastal suundus ta Põhja-Ameerikasse, liitudes noorteliiga Ontario Hockey League'i (OHL) klubiga Kitchener Rangers. Hooajal 2011–12 oli ta liigas kõige resultatiivsem uustulnukas (29+37).

2012. aastal valis Dallas Stars ta NHL-i *draft* '​is 13. valikuna. Enne NHL-is debüteerimist mängis Faksa mitu hooaega American Hockey League'is Dallas Starsi tütarklubis Texas Stars, kellega võitis 2014. aastal Calder Cup'i. NHL-is debüteeris ta hooajal 2015–16. Esimese värava lõi ta liigas 6. novembril 2015 mängus Carolina Hurricanesi vastu. 2020. aasta oktoobris pikendas ta Starsiga lepingut viie aasta võrra.

Tšehhi jäähokikoondise koosseisus on Faksa osalenud 2016. 2018. ja 2019. aasta maailmameistrivõistlustel.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 23.4.2022)

Välislingid
-----------

* Radek Faksa NHL.com lehel
* Radek Faksa hockeydb.com lehel

| * v
* r
Dallas Stars |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Jake Oettinger **·** Rémi Poirier **·** Scott Wedgewood |
| 
**Kaitsjad**: Jani Hakanpää **·** Joel Hanley **·** Miro Heiskanen **·** Esa Lindell **·** Nils Lundkvist **·** Colin Miller **·** Ryan Suter |
| 
**Ründajad**: Jamie Benn **·** Jevgeni Dadonov **·** Ty Dellandrea **·** Max Domi **·** Radek Faksa **·** Luke Glendening **·** Roope Hintz **·** Wyatt Johnston **·** Joel Kiviranta **·** Mason Marchment **·** Fredrik Olofsson **·** Joe Pavelski **·** Jason Robertson **·** Tyler Seguin |
**Hülgevõrk** on võrk, mida minevikus kasutati püünisena hülgepüügil. 

Hülgevõrk oli tuntud mitmel Läänemere maal, näiteks Soomes oli ta kasutusel alates keskajast. Eestis kasutati hülgevõrku saartel, eriti Kihnus.

Kirjeldus
---------

Hülgevõrk oli jämedast lõngast kootud, suuresilmaline (silmad 30–50 cm), selle pikkus oli üle 20 meetri ja laius 6 m. Võrgul olid umbes 0,5 meetri pikkused puust ujukid ning kive ei kasutatud eesmärgil, et hüljes ennast paremini võrku mässiks.

Püügiaeg
--------

Hülgepüük algas mihklipäeval ning kestis kuni mere jäätumiseni. Hülgevõrk pandi pimedal sügisööl hüljeste lebamiskivide lähedale vette. Mõnikord korraldati hülgevõrguga püüki ka talvisel ajal jääaugust.

Vaata ka
--------

* Hülgeoda
* Hülgepüss
* Hülgeraud
* Hülgeõng
* Käks
* Tang

Viited
------

1. 1 2  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007. Lk 43
2. ↑  Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 28

Kirjandus
---------

Ilmari Manninen. Die Sachkultur Estlands, I Band. Õpetatud Eesti Selts, Tartu, 1931, 79–80.

Välislingid
-----------

* Filmiaparaadiga hülgepüügil. DIGAR. Päevaleht, nr. 85, 27. märts 1938.
* Hülged rahvapärimuses. Eesti Loodus, nr 12, 2014, 8–13.
* Prangli saare hülgeküttimise traditsioonid. Maaleht, 16. veebruar 2011.

* 
* 
* 
*
**Võuküla linnamägi** ehk **Kindralihaud** on muinaslinnus Põlva maakonnas Räpina vallas Võuküla külas.

Mälestise kirjeldus
-------------------

Linnamägi asetseb Võhandu jõe kõrgel jõe läänekaldal neemikul. Lõuna pool liitub linnuseala muu kaldapealsega ja siit on tulnud seda valliga tugevamini kindlustada. Kolmnurkse põhiplaaniga linnusekoha 45 m pikkuse idakülje moodustab Ahja jõe enam kui 10 m kõrgune kaldajärsak, aga osa platoo idaservast näib olevat jõkke varisenud. Lõunapoolses osas on 2,5 m kõrgune vall. Poolkaarena ümber linnuseõue lõuna-lääne- ja põhjaküljel kulgeva liivavalli kõrgus on 1 m.
Linnust piirab kagu-, lõuna- ja lääneosas madal kraav.
Linnuseõue pikkus on 30 m, 17 m laiune, pindala on 650–700 ruutmeetrit. Kultuurikiht näib puuduvat.
Kaitseehituse iseloomu järgi otsustades kuulub linnamägi II aastatuhande algusse.

Viited
------

1. ↑  Tõnisson, Evald 2008. Eesti muinaslinnad. Muinasaja teadus 20, lk. 319

Välislingid
-----------

* Võuküla linnus kultuurimälestiste riiklikus registris
**Norilski Nikel** (ГМК «Норильский Никель») on Venemaa mäetööstus- ja metallurgiaettevõte, maailma juhtiv nikli- ja pallaadiumitootja. Norilski Nikel on Norilski linna suurim tööandja.

2015. aastal möödus 80 aastat Norilski Nikeli rajamisest. Venemaa postmark
Ettevõte toodab viiendiku maailma niklist ja enam kui kümnendiku koobaltist. Venemaa niklist toodab Nikel 96%, koobaltist 95% ja vasest 55%. 2014. aastal tootis Norilski Nikel 44% maailma pallaadiumist, 14% plaatinast, 13% niklist ja 2% vasest.

25,3% ettevõtte aktsiatest kuulub Vladimir Potaninile, 25% + 2 Rusalile. Ettevõtte asedirektor on Viktor Ivanov.

Norilski Nikeli aktsiad on noteeritud Venemaa börsil RTS, Moskva börsil MICEX, Londoni börsil ja Ameerika Ühendriikide kauplemissüsteemis OTCBB.

Mõne hinnangu kohaselt tuleb 1% maailma vääveldioksiidi emissioonist just selle ettevõtte sulatusahjudest Norilskis. Piirkond on rängalt saastatud raskmetallidega.

2013. aastal alustas ettevõte järk-järgult vasetehase sulgemist Norilskis. Norilski Nikel sulges 2016. aasta juunis linna lõunaosas niklitehase, et parandada linna mainet seoses linna lähedal voolava Daldõkani jõe pideva reostamisega.

2016. aastal kaotas Venemaa ettevõtte nikli- ja vasetoodangule kehtinud eksporditollid. Ettevõte juhtkond on lubanud, et pärast niklitehase sulgemist ja Talnahhi rikastusvabriku nüüdisajastamist väheneb piirkonnas heitmete kogus 15%. Ettevõte on lubanud investeerida 1,4 miljardit eurot vasetehase ja Nadežda tehase heitmetest väävlit tootvatesse seadmetesse.

Ettevõte tootis 2015. aastal 29,8 miljonit kuupmeetrit reovett. Sellest 5,18 miljonit kuupmeetrit puhastati riiklike standardite kohaselt.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Norilsk, saastunud punaste jõgede linn

Maailma suuremad kaevandusettevõtted

Aluminum Corporation of China
– Anglo American
– Anglo American Platinum
– AngloGold Ashanti
– Antofagasta
– Barrick Gold
– BHP Billiton
– Codelco
– Freeport-McMoRan
– Glencore
– Goldcorp
– Hindalco Industries
– Impala Platinum
– The Mosaic Company
– Newcrest Mining
– Newmont Mining
– Norilski Nikel
– Potash Corporation of Saskatchewan
– Rio Tinto Group
– Shenhua Group
– Southern Copper
– Vale S.A.
Suspensioonidele mõeldud hüdrotsükloni skeem:  
1. siseneb vedeliku ja tahke aine segu,  
2. väljub raske tahke aine,  
3. väljub puhastatud vedelik.
**Hüdrotsüklon** on tsüklon vedelsegude jaoks. 

Hüdrotsükloni abil eraldatakse suspensioonist tahke aine osakesed või liigitatakse need tiheduse või suuruse järgi  või lahutatakse emulsioon, näiteks õli ja vee segu.

Tahke aine osakesi sisaldava vedeliku puhul arvestab hüdrotsüklon osakeste tsentripetaaljõu ja vedelikutakistuse suhet, mis on suurema tihedusega või jämedate osakeste puhul suurem ning väiksema tihedusega või peenemate osakeste puhul väiksem. Emulsioonide puhul arvestatakse vedelike tihedust. 

Hüdrotsüklonil on tavaliselt ülal silindriline osa, kuhu vedelikku külje pealt sisse pannakse, ja all kooniline osa. 

Hüdrotsükloneid kasutatakse veepuhastuses, maavarade rikastamisel ning keemia- ja ehitusmaterjalitööstuses.

Vaata ka
--------

* Tsentrifuug

Viited
------

1. 1 2  EE 3. köide, 1988.
2. ↑  Keskkonnasõnaraamat 2004  (vaadatud 25.03.2012)
**Askälä** ehk **Askele** (Taani hindamisraamatus *Askælæ*) oli muinaskihelkond ajaloolisel Virumaal.

Askälä asus tänapäeva Lüganuse ja Toila valla territooriumil, ulatudes kohati üle Pada jõe.[*viide?*] 13. sajandi alguses piirnes Askälä idas Alutaguse, lõunas Lemmu ja läänes Mahu kihelkonnaga ning põhjas Soome lahega.

Askälä tähtsaimaks linnuseks on peetud Purtse jõe äärset Tarakalda linnust. Sellest 2,5 km allavoolu, mere lähistel, paikneb Taramägi, mis Mauri Kiudsoo arvates võis olla pealinnuse valvekoht, kus näiteks süüdati märgutuld. Tarakaldast 3,5 km ülesvoolu asub pika ning kõrgete ja järskude nõlvadega neemiku tipul Lüganuse kirik – arvatakse, et ka seal võis kunagi linnus olla. Sellele viitavad lisaks paiga kaitseomadustele ka lähedusest leitud savinõukillud ja jõe vastaskaldal olnud suur asulakoht. Kihelkonna idapiiril oli Alulinna soolinnus, mille kasutusaeg pole aga teada.

13. sajandi algusest pärineva Taani hindamisraamatu (ladina Liber Census Daniae, taani Kong Valdemars Jordebog) andmetel oli Askäläs 221 adramaad (talu).[*viide?*]

Askälä ajaloolise kihelkonna maadele moodustati 13. sajandil Lüganuse kirikukihelkond.

Viited
------

1. ↑  Adamson, Andres. *Maakonnad ja kihelkonnad muinasaja lõpu Eestis*, lk 9–10 kogumikus *Eesti aastal 1200*, toim Marika Mägi. 2003. Kaart
2. ↑  Mauri Kiudsoo (2016). Viikingiaja aarded Eestist: Idateest, rauast ja hõbedast. Lk 136
3. 1 2  Evald Tõnisson. Keskmine rauaaeg. Noorem rauaaeg. Teoses *Eesti esiajalugu*, kaasautorid Lembit Jaanits, Silvia Laul, Vello Lõugas. Eesti Raamat, 1982. Lk 314–315, 403
4. ↑  Kiudsoo 2016, lk 144
**Võtmete allkirjastamise pidu** või **võtmepidu** (inglise keeles *key signing party*) on üritus, kus inimesed vahetavad näost näkku kohtudes oma PGP-võtmete sõrmejälgi, et moodustada krüpteeritud ja signeeritud suhtluse tarvis rohujuure tasandi usaldusvõrgustikku. Allkirjastamispeo raames veendutakse enamasti isikuttõendavaid dokumente kontrollides, et võtit omav isik on reaalselt konkreetse võtme omanik ning allkirjastatakse selle kinnituseks üksteise avalikud võtmed.

Enamasti ei allkirjastata võtmevahetuse operatiivsuse ja turvalisuse huvides avalikke võtmeid allkirjastamispeo ajal, vaid pärast. Kohapeal vahetatakse pigem sedeleid oma võtmete andmetega. Pärast allkirjastamist laaditakse võtmed üles avalikesse võtmeserveritesse, mille abil saab seejärel veenduda, et sinule saadetav kiri pärineb reaalselt usaldusvõrgustikus olevalt inimeselt, ja kirja saab krüpteerida nii, et seda saab lugeda ainult usaldusvõrgustikus olev adressaat.

Vaata ka
--------

* Krüptopidu

Välislingid
-----------

* Võtmete allkirjastamise pidu (Krüptopeo lehelt)
Paola 1969
**Paola** (sündinud 11. septembril 1937 Forte dei Marmis) oli aastatel 1993–2013 belglaste kuninganna. Ta on Albert II abikaasa. 

Tema sünninimi on Paola Margherita Maria Antonia Consiglia Ruffo di Calabria. Ta sündis Sinopoli krahvi ja Guardia Lombarda hertsogi vürst Fulco Ruffo di Calabria (1884–1946) ning tema abikaasa krahvitar Luisa Gazelli (1896–1989) tütrena. Tal oli kolm venda, kellest üks suri noorelt, ja kolm õde. Nooruses peeti teda Euroopa üheks kaunimaks naiseks [*viide?*]. Ta sai koduse hariduse.

Ta tutvus Albertiga, kes sel ajal oli Belgia prints, 1958. aastal Roomas paavsti Johannes XXII ametisse astumise puhul korraldatud pidustustel. Nad abiellusid 2. juulil 1959. Neil on kolm last:

* Philippe (sündinud 1960)
* Astrid (sündinud 1962)
* Laurent (sündinud 1963)

Kuninganna Paola räägib prantsuse, itaalia, saksa ja inglise keelt. Teda on kritiseeritud selle eest, et ta ei räägi hollandi keelt, mida räägib emakeelena 60% belglastest. 

Vastavalt Belgia põhiseadusele ei ole kuningannal mitte mingisuguseid kohustusi. Paola osaleb oma maa ühiskondlikus elus ja saadab oma abikaasat mitmesugustel üritustel, täites niiviisi esindusülesandeid.

Erilist tähelepanu pöörab Paola vaeste laste abistamisele. 1992. aastal organiseeriti Kuninganna Paola sihtasutuse nimeline fond. See on suunatud niisuguste organisatsioonide toetamisele, kes töötavad noortega, selleks et aidata neil kohaneda ühiskonnaga, saada haridus, leida tööd ja võidelda uimastitega. Paola on organisatsiooni Child Focus aupresident – see on ülemaailmne organisatsioon, mis tegeleb kadunud laste otsimisega.

Tunnustus
---------

* 2008 Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk

Välislingid
-----------

* Kuninganna Paola koduleht
**Adelard Bathist** (ladina *Adelardus Bathensis*; umbes 1080 – pärast 1152. aastat) oli inglise õpetlane.

Ta õppis Toursis, õpetas mõnda aega Laonis ning reisis siis Sürakuusasse ja Antiookiasse. 1122. aastaks oli ta elama asunud Inglismaale Bathi.

Tõlked
------

Ta tõlkis araabia keelest ladina keelde matemaatilist, astronoomilist, astroloogilist ja filosoofilist kirjandust, sealhulgas vanakreeka tekste, mis olid säilinud ainult araabia keeles.

Ta tõlkis araabiakeelsest tõlkest ladina keelde Eukleidese "Elemendid". Hilisem Johannes Campanuse väljaanne, mis trükiti 1482 Veneetsias ning sai Euroopa matemaatikakoolide põhiõpikuks, tugines arvatavasti Adelardi tõlke eeskujule.

Originaalteosed
---------------

Ta kirjutas filosoofiast, loodusteadusest ja pistrikkudega jahist.

Ta oli üks esimesi, kes võttis Euroopas kasutusele araabia numbrid. Ta kirjutas raamatu "Liber algorismi de numero indorum".

Tema hinnatud teosed "Quaestiones naturales", "De eodem et diverso" ja lühem traktaat "Lindudest" on adresseeritud tema noorele sugulasele dialoogi või kirjavahetuse vormis. Teoses "Quaestiones naturales" vastab ta oma sugulase soovile teada saada, mida ta "araablaste uuringutest" teada on saanud. 

Adelard tõstatas küsimuse Maa kujust (ta arvas, et see on ümmargune) ning küsimuse, kuidas Maa paigale jääb, ning samuti küsimuse sellest, kui kaugele kivi kukuks, kui pillata see Maa sisse puuritud auku. Samuti avaldas ta arvamust, et mateeria ei saa hävida. Samuti küsis ta, miks veel on kummuli pööratud anumast raske välja voolata. 

Teoses "De eodem et diverso" vastandab ta vabasid kunste asistele huvidele. 

Adelard kirjutas lühikese traktaadi abakusest "Regulae abaci" ning traktaadi astrolaabist.

Välislingid
-----------

* Katkendid teosest "Quaestiones naturales" (*inglise keeles*)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Fantine'i laulust; Susan Boyle'i albumi kohta vaata artiklit I Dreamed a Dream (Boyle)* |

---

**"I Dreamed a Dream"** on Fantine'i soololaul muusikalist "Hüljatud". Laulu autor on Claude-Michel Schönberg, orkestreerinud John Cameron ja ingliskeelse teksti kirjutanud Herbert Kretzmer, tuginedes prantsuskeelsele alglibretole Alain Boublili ja Jean-Marc Nateli sulest. Eestikeelse teksti ("Unelm vaid" või ka "Mu päevi täitis unelm hea") on laulule kirjutanud Tõnu Oja ja Villu Kangur, redigeerinud Leelo Tungal ja Kirke Kangro.

Tegemist on muusikali ühe teemameloodiaga. Selle meloodia fragmendid korduvad muusikali stseenides läbivalt. 

Laul kõlab muusikalis terviklikult esimese vaatuse algupoolel, mil Fantine on paljastatud kui vallasema. Samuti on leidnud soodsa võimaluse väiklaseks kättemaksuks vabriku töödejuhataja, kellele tüütutele lähenemiskatsetele pole Fantine järele andnud. Kehtivate moraalinormide kohaselt langenud naine kaotab päevapealt vabrikutöö ning ta heidetakse tänavale. Naine tunnistab pärast avalikku häbistamist endale, et olukord on väljapääsmatu ning ta meenutab helgemaid päevi koos oma kunagise kallimaga (*"/.../ kui mulle imed näisid siis nood suvekuud, mil rippus kaelas (hilisemas redaktsioonis "mil arm meil lõõmas")..."*). Fantine neab saatust, mis on ta ebaõiglaselt porri tallanud (*"Mu päevi täitis unelm hea, et elu väärt on vaga vaeva. Lõi põrgu kokku üle pea - nüüd taeva nimel seda nean!"*). Laulu peetakse esitajale nõudlikuks nii suure ulatuse kui ka emotsionaalse sügavuse tõttu. 

Esitaja peab eelistatavalt olema lüüriline metsosopran, laulu madalaim noot on väikse oktaavi sol-bemoll (37. takt) ning kõrgeim esimese oktaavi ülemine do (56. ja 64. takt). Laul algab Mi-bemoll mažooris ning tõuseb ühe tooni võrra modulatsioonis Fa-mažoori (51. taktil). Laulu sissejuhatus on ühe noodi peal kulgev retsitatiiv. Laulu taktimõõt on 4/4 ja 5/4.

Eesti lauljatest on seda laulu esitanud Kare Kauks, Nele-Liis Vaiksoo ja Ele Millistfer. Pala on salvestanud Nele-Liis Vaiksoo oma 2013. aasta sooloalbumile "Mina" (ilma orkestrita) ning täiskoosseisus sümfooniaorkestriga Vanemuise teatri kogumikplaadile "Memory Gold". Laulu on Eesti Televisiooni arhiivi salvestanud ka Kaire Vilgats koos noorteorkestriga Reaalmažoor saates "Jõulutunnel" (2012, dirigent Rasmus Puur). Samuti esitas laulu tele-eetris inglise keeles Liisi Koikson ETV saatesarjas "Kaks takti ette" (1998/1999).
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Eesti külast; koeratõugu kohta vaata artiklit Kolli (koeratõug)* |

---

**Kolli** on küla, mis asub Valgamaal Otepää vallas.

Kollist kagusse jääb Puka alevik. Edelas asub Plika, loodes Rebaste ja kirdes Palamuste. Muudest kohtadest asuvad lähedal lõunas Tsopi, edelas Rehe ja läänes Koosa.

Kolli oli 18. sajandil talu, mis kuulus Sangaste kihelkonda Puka mõisale. Talus elavat isikut nimetati 1758 *Kolly Thootz* ja 1805 *Kolli Mang*. Talu säilis 20. sajandini. Külana esmamainiti Kollit alles 1949 kujul Колли.

1977 liideti Kolli külaga Koosa ja Tsopi küla.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Puka valda.

Külas asub ohvriallikas Nuudaläte.

Nime päritolu
-------------

Lisanime *Kolli* kasutati Päris-Soome maakonnas juba 15. sajandil. Samast ajast pärineb nimekuju *Kolle*. Sama lisanimi on Eestist teada 1624.–1627. aasta revisjonist, kus Aiaste külas elas *Kolli Martt*.

Nime aluseks oli tõenäoliselt isikunimi Koll(i) või Kolle, kuid 15. sajandi lõpust on Novgorodist teada isikunimi Голь, mis pärineb sõnast голый 'väga vaene, puupaljas'.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  Suur maailma atlas, lk. 190
5. ↑  Eesti kohanimeraamat, kaart 38
6. 1 2 3 4  Eesti kohanimeraamat, lk. 229

| * v
* r
Otepää valla asulad |
| --- |
| Linn | 
Otepää |  |
| Alevikud | 

* Puka
* Sangaste

 |
| Külad | 

* Arula
* Ilmjärve
* Kassiratta
* Kastolatsi
* Kaurutootsi
* Keeni
* Kibena
* Koigu
* Kolli
* Komsi
* Kuigatsi
* Kurevere
* Kähri
* Kääriku
* Lauküla
* Lossiküla
* Lutike
* Makita
* Meegaste
* Miti
* Mäeküla
* Mägestiku
* Mägiste
* Mäha
* Märdi
* Neeruti
* Nõuni
* Nüpli
* Otepää küla
* Pedajamäe
* Pilkuse
* Plika
* Prange
* Pringi
* Põru
* Päidla
* Pühajärve
* Raudsepa
* Restu
* Risttee
* Ruuna
* Räbi
* Sarapuu
* Sihva
* Tiidu
* Truuta
* Tõutsi
* Vaalu
* Vaardi
* Vana-Otepää
* Vidrike
* Ädu

 |
**Ülemiste lennusadam** oli lennuväli Tallinnas, Tartu maantee ja Ülemiste järve ääres.

Ülemiste järv 1936
Aero vesilennukite lennujaam Ülemiste järve äärde rajati 1923. aastal, 9. veebruaril 1923 algasid regulaarsed postilennud Soome, lennud toimusid igal teisipäeval ja reedel. "Aeronaut" kasutas maalennukitele ka Lasnamäe lennuvälja, 1927. aastal lõpetas Aeronaut tegevuse.

26. märtsil 1929 võttis Eesti riik vastu sundvõõrandamise seaduse, et luua avalik lennujaam. Selle loomiseks võõrandati kümme hektarit maad Dvigatelilt ja 22 hektarit Vagneri järeltulijatelt. Uus Ülemiste aerodroom asus maa-alal, mida piiras lõunast Mõigu kanal, põhjast Dvigateli tehased, ning mille ühe külje moodustab Ülemiste järv. Ülemiste järve kaldale ehitati ka lennusild merelennukitele, teenindamaks Soome vahet lendavaid lennukeid. 1932. aastal algasid Ülemiste järvelt ka talvised lennureisid. 

1933. aastast kasutasid Ülemiste lennusadamat Ülemiste järvel riiklikku lennusadamat "Aero" ja Derulufti lennukid. "Aero" senine lennusadam Ülemiste järvel likvideeriti ja lennusadama sillast osa anti kasutamiseks Teedeministeeriumile riikliku lennusadama jaoks.

1936. aastal pikendati maandumissilda ja ehitati Ülemiste lennusadamasse lisaks vesilennukite kaile tollihoone ja väike kaarsild. Seni Lennusadamat kasutanud vesilennukid hakkasid enam kasutama Ülemiste lennusadamat. 

Lennusadam teenindas kuni 1937. aastani pontoonidega varustatud lennukeid, millised maandusid Ülemiste järvel. Vesilennukid said maanduda otse Ülemiste lennujaama vastas asunud silla äärde.

II maailmasõja ajal lakkas Ülemiste lennusadam töötamast.

Viited
------

1. ↑  Tallinna lennujaam tähistab oma juubelit, www.err.ee, 20.09.2011
2. ↑  Lasnamäel valmib aerobroom. 100 inimest planeerimistöödel. Kaja, nr. 272, 17 november 1932
3. ↑  „Aero kasutab riiklikku lennusadamat, Postimees (1886-1944), nr. 210, 8 september 1933
4. ↑  Kunagi maandusidki reisilennukid Tallinnas Ülemiste järve peale, forte.delfi.ee, 22.05.2016

| * v
* r
Eesti lennujaamad ja lennuväljad |
| --- |
| Lennujaamad | 
Kuressaare **·** Kärdla **·** Tallinn **·** Pärnu **·** Tartu |
| Lennuväljad | 
Humala **·** Jõhvi **·** Karksi **·** Kihnu **·** Lyckholmi **·** Narva **·** Nurmsi **·** Rakvere **·** Rapla **·** Ridali **·** Riidaja **·** Ruhnu **·** Varstu **·** Viljandi **·** Vormsi |
| Kopteriväljakud | 
Salme **·** Tallinna Linnahall |
| Kaitseväe lennuväljad | 
Ämari |
| Mahajäetud lennuväljad | 
Haapsalu **·** Lasnamäe **·** Piirissaare **·** Raadi **·** Rutja **·** Tapa |
**Joseph Jean-Pierre Marc Garneau** (sündinud 23. veebruaril 1949) on Kanada poliitik, 4. novembrist 2015 kuni 12. jaanuarini 2021 Kanada transpordiminister. 12. jaanuarist 2021 on ta Kanada välisminister.

Garneau on endine insener, mereväelane ja Kanada Kosmoseagentuuri (CSA) astronaut. Garneau valiti CSA astronaudiks 1983. aastal ja ta osales kolmel NASA Space Shuttle'i missioonil. 1984. aastal sai temast missioonil STS-41-G esimene kanadalane kosmoses. 1996. aastal lendas ta missioonil STS-77 ja tema viimaseks missiooniks jäi 2000. aastal toimunud STS-97. Garneau oli aastatel 2001–2006 CSA president.

2006. aastal läks Garneau poliitikasse ja osales 2006. aasta Kanada üldvalimistel, kus ei osutunud valituks. 2008. aastal toimunud ennetähtaegsetel üldvalimistel osutuks ta valituks ning 2011. ja 2015. aastal uuesti valituks. Novembris 2012 teatas ta soovist kandideerida Liberaalse Partei esimeheks, kuid loobus sellest märtsis 2013. 4. novembril 2015 sai ta Justin Trudeau valitsuse transpordiministriks.

Viited
------

1. 1 2  "The Honourable Marc Garneau". *Prime Minister of Canada*. Originaali arhiivikoopia seisuga 15. mai 2021. Vaadatud 19. august 2019.
2. ↑  "Marc Garneau". *CSA*. Vaadatud 19. august 2019.
Ülenurme Gümnaasium
**Ülenurme Gümnaasium** on üldhariduskool Kambja vallas Tartu maakonnas.

Kuni 22. detsembrini 2017 oli õppetöö gümnaasiumis jagatud kahe maja vahel: 1.–5. klass Tõrvandi alevikus (aadressil Ringtee 1) ja 6.–12. klass Ülenurme alevikus (Tartu mnt 5). 8. jaanuarist 2018 sai koolipere üheks – algklasside maja kolis Tõrvandist Ülenurme gümnaasiumi uude, oktoobris 2017 valminud korpusse (Tartu mnt 5). 

1984–2002 oli kooli direktor Tarmo Kerstna, 2002–2022 Olev Saluveer ning aastast 2022 Tõnu Tender. 

Kooli nimi oli aastatel 1984–1994 Ülenurme Keskkool.

Ajalugu
-------

Kooli staadion
1984. aastal valmis Ülenurme külanõukogus 350 õpilasele mõeldud koolimaja, millele järgnes normaalmõõtmetega staadioni ehitus. Ülenurme staadion valmis 1990. aastal. 1992 avati kooli spordihoone. Selles on neli saali ja sealhulgas ka lasketiir.

1993 alustati üleminekut gümnaasiumiprogrammile ning vastava tegevusloa ja nimetusega alustati tööd 1994. aasta sügisel.

2002. aastal nimetati kool Eesti kaunimaks kooliks 2001.

2007. aasta seisuga õppis gümnaasiumis 27 klassikomplektis 675 õpilast.

2010 tehti koolile juurdeehitis, kuhu mahutati muusikakool, söökla, köök ja valla raamatukogu.

2018 kolis 1.–5. klass Tõrvandist uude koolihoonesse Ülenurme.

2018. aastal ületas kool 1000 õpilase piiri (1007 õpilast) ja on sellest ajast üks suurima õpilaste arvuga kool Tartu maakonnas ning suurim Kambja vallas.

Muusikakool
-----------

Kooli juures tegutsevast muusikaklassist kasvas välja Ülenurme Muusikakool, mis alustas tegevust 1989. aasta sügisel ja paikneb gümnaasiumiga samas hoones.

Muuseum
-------

Samal aastal kooli avamisega alustas tööd ka kooli muuseum, mis kajastas eelkõige koolide ajalugu ja hariduselu Ülenurme vallas.

Lisaks avati 2007. aastal spordihoone 1. korrusel raadio- ja kooli õppetehnika muuseum, mille juht on endine kooli direktor Tarmo Kerstna.

Viited
------

1. ↑  "Hästi tehtud tööst jääb ilus jälg" Õpetajate Leht, 8. veebruar 2002
2. ↑  Ülenurme Gümnaasium Ülenurme vald
3. ↑  "Uus aasta toob kooli hulga ehitajaid" Tartu Postimees, 17. detsember 2009
4. ↑  "Muusikakool sai lõpuks ometi oma katuse alla" Tartu Postimees, 26. november 2010
5. ↑  Kooli muuseum Ülenurme Gümnaasium

Kirjandus
---------

* "Matsi talust lennuakadeemiani" (Ülenurme: Ülenurme Gümnaasium, 2016), kogumik Ülenurme valla haridusajaloost

Välislingid
-----------

* Kooli koduleht
* "Milleks kõlbab Ülenurme gümnaasium?" Õpetajate Leht, 4. detsember 2009
* "Olümpiavõitjad teevad kooli nimeplaani maha" Tartu Postimees, 27. mai 2010
* "Hiljuti juurdeehituse saanud Ülenurme gümnaasium on taas lastele kitsaks jäänud" ERR, 11. september 2019
**Adda Mardna** (sünninimega **Merjam**, 1928–1936 Martinoff, 25. veebruar 1905 – 27. veebruar 2002) oli eesti arst.

Õpingud ja töö
--------------

Adda Mardna astus Tartu Ülikooli 1922. aastal, õppis 1922–23 matemaatika-loodusteaduskonnas ja 1923–31 (lõpetas) arstiteaduskonnas. Korporatsioon Filiae Patriae ja Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liige. Kolmel viimasel õpiaastal töötas ta assistendina ülikooli operatiivse kirurgia osakonnas. 

1930. aastal alustas dr. Adda Mardna tööd Tallinna Keskhaigla laboratooriumis, esmalt ilma palgata, siis õena ja alles seejärel arstina. Järgmised viis aastat töötas dr. Adda Mardna Tallinna Sisehaiguste Haigla (praegune Magdaleena Haigla) labori juhataja ning siseosakonna ordinaatorina. 

1949–1973 oli dr. Adda Mardna Tallinna Keskhaigla siseosakonna juhataja. Tippspetsialisti ja organisaatorina, õppides ja igapäevast tööd analüüsides suurenes huvi hematoloogiliste haigete raviprobleemide vastu. Dr Adda Mardnast kujunes Eesti hematoloogilise teenistuse rajaja. Eesti NSV teeneline arst (1967).

Isiklikku
---------

Adda Mardna oli kolme poja, Silveri, Toomase ja Peetri ema. 

Adda Mardna on Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liige.

Viited
------

1. ↑  Dr Adda Mardna 95: arstimine on suur kunst. Eesti Päevaleht, 26.02.2000 (vaadatud 24.03.2018)

Välislingid
-----------

* Tõnu Peets. Tervisesaade: Dr Adda Mardna 90.
* Adda Ja Leonhard Mardna fond.
* Adda ja Leonhard Mardna kuldpulmade tähistamine Tallinna Raekojas.
**Kolmanda astme linn** oli 1. mail 1938 jõustunud linnaseaduse alusel linn, kus oli vähem kui 10 000 elanikku.

Kolmanda astme linnad olid Antsla (1. mail 1938 1599 elanikku), Elva (2058 elanikku), Haapsalu (4811 elanikku), Jõgeva (1471 elanikku), Jõhvi (2431 elanikku), Kallaste (1576 elanikku), Keila (1139 elanikku), Kilingi-Nõmme (1963 elanikku), Kunda (1963 elanikku), Kuressaare (4754 elanikku), Kärdla (1497 elanikku), Mustla (1033 elanikku), Mustvee (2652 elanikku), Mõisaküla (2404 elanikku), Otepää (2133 elanikku), Paide (3396 elanikku), Paldiski (707 elanikku), Petseri (4854 elanikku), Põltsamaa (2921 elanikku), Sindi (2083 elanikku), Suure-Jaani (1100 elanikku), Tapa (3739 elanikku), Tõrva (3069 elanikku), Türi (3223 elanikku) ja Võru (6399 elanikku).

Kolmanda astme linnas oli linnavalitsuse juhi ametinimetuseks maakonnalinnades (Haapsalu, Kuressaare, Paide, Petseri ja Võru) linnapea ja teistes linnades linnavanem.

Vaata ka
--------

* Esimese astme linn
* Teise astme linn
* Linnavanem

Viited
------

1. ↑  Vabariigi Presidendi otsus nr. 15. Riigi Teataja, nr. 51, 24 mai 1938
2. ↑  Linnade rahvastik mais 1938. a. Alatine tabel nr. 15. Eesti Statistika, juuli-august 1938 (25. august 1938), nr. 200 (7) – 201 (8), lk. 146

Välislingid
-----------

* Vabariigi Presidendi otsus nr. 15 – 19. maist 1938
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib saarestikust; linna kohta vaata artiklit Vestmannaeyjari linn* |

---

Heimaey saar
**Vestmannaeyjar** on saarestik Islandi lõunarannikul 10 km Islandi saarest lõunas. See koosneb umbes 40 väikesest laavasaarest. 

Saarte kogupindala on 16 või 17 km².

Suurim saar on Heimaey, mis on ühtlasi saarestiku ainuke asutatud saar, kus elab 4089 inimest (2009). 

Aastatel 1963–1967 tekkis vulkaanipurske tagajärjel saarestiku pindalalt teine ja kõige lõunapoolsem saar Surtsey.

23. jaanuarist kuni juunini 1973 purskas Helgafelli vulkaan. Purse laastas suure osa Vestmannaeyjari linnast. Tekkis uus vulkaan Eldfell. Heimaey saare pindala kasvas 2,5 km² võrra. Linn ehitati kiiresti taas üles ning ta sai varasemast parema sadama. 

Kogu püsiasustus on Heimaey saarel Vestmannaeyjari linnas. Praegune Vestmannaeyjari linnapea on Elliði Vignisson.

Saarestik moodustab **Vestmannaeyjabæri** valla.

Vestmannaeyjaril on kalatööstus.

Välislingid
-----------

* Koduleht
Norra kaart. Vestlandet on kujutatud punasega
**Vestlandet** on regioon Norra lääneosas. See hõlmab Rogalandi, Hordalandi, Sogn og Fjordane ja Møre og Romsdali maakonna.

Regiooni suurim linn on Bergen, suuruselt teine on Stavanger.

Vestlandet tähendab norra keeles läänemaad.

Geograafia
----------

Vestlandet piirneb idas Østlandeti, lõunas Sørlandeti ja põhjas Trøndelagiga. Läänest piirab Vestlandetit Norra meri.

Rannikul asuv Vestlandet on Põhja-Atlandi hoovuse tõttu soojema ja niiskema kliimaga kui ülejäänud Norra. Vestlandet on sademerikkamaid piirkondi Euroopas. Keskmiselt tuleb aastas 3500 mm sademeid, mõnel aastatel isegi kuni 5000 mm.

2009. aasta 1. juuli seisuga elas Vestlandetis 1 253 610 inimest. Regiooni pindala on 58 560,4 km².

### Vestlandetis asuvad linnad

Linnad on järjestatud elanike arvu järgi.

* Bergen
* Stavanger
* Sandnes
* Ålesund
* Haugesund
* Molde
* Kristiansund
* Stord
* Egersund
* Førde
* Bryne
* Florø
* Åkrehamn
* Kopervik
* Jørpeland
* Odda
* Ulsteinvik
* Sauda
* Fosnavåg
* Skudeneshavn
* Måløy
* Åndalsnes

Inimesed ja kultuur
-------------------

Vestlandetis on levinud uusnorra keel (*nynorsk*). 87% uusnorra keele kõnelejatest elab Vestlandetis. Siiski kasutab 56% Vestlandeti elanikest *bokmål*'i (eelkõige on see levinud suuremates linnades).

Vaata ka
--------

* Norra ajaloolised piirkonnad

Viited
------

1. ↑  Folkemengd og befolkningsendringar, 1. kvartal 2014
Marcel Sabitzer (2020)
**Marcel Sabitzer** (sündinud 17. märtsil 1994 Grazis) on Austria jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Saksamaa kõrgliigaklubis Dortmundi Borussia ja Austria jalgpallikoondises.

2010. aastal debüteeris ta Austria kõrgliigas Mödlingi Admira Wackeri meeskonnas. 2013. aasta jaanuaris liitus ta Viini Rapidiga.

2014. aasta mais sõlmis ta lepingu Saksamaa klubiga RB Leipzig, mis mängis toona veel Saksamaa esiliigas. Hooajal 2014–15 mängis ta laenul Austria kõrgliigaklubis Salzburgi Red Bull. Ta lõi sel hooajal Austria liigas 19 väravat ja tuli klubiga Austria meistriks. Liigas oli Sabitzer paremuselt kolmas väravakütt.

Alates hooajast 2015–16 kuulus Sabitzer Leipzigi põhikoosseisus. Hooajal 2016–17 debüteeris ta klubiga Saksamaa kõrgliigas.

2021. aasta augustis siirdus ta 16 miljoni euro eest Müncheni Bayerni, kellega sõlmis viieaastase lepingu. Hooajal 2021/22 tuli ta klubiga Saksamaa meistriks. 2023. aasta veebruaris läks ta hooaja lõpuni laenule Inglismaa kõrgliigaklubisse Manchester United. Sabitzer sai kõige esimeseks Manchester Unitedis mänginud Austria jalgpalluriks.

2023. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Dortmundi Borussiaga.

Austria jalgpallikoondises debüteeris Sabitzer 5. juunil 2012 sõprusmängus Rumeenia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 30. mail 2014 sõprusmängus Islandi vastu. Ta kuulus Austria koondisse 2016. ja 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

2017. aastal valiti Sabitzer Austria aasta jalgpalluriks.

Tema isa Herfried Sabitzer oli samuti jalgpallur.

Saavutused
----------

Salzburgi Red Bull
* Austria Bundesliga: 2014–15
* Austria karikas: 2014–15

Müncheni Bayern
* Bundesliga: 2021–22
* DFL-Supercup: 2022

Manchester United
* EFL Cup: 2022–23
* FA Cup: teine koht 2022–23

Viited
------

1. ↑  Stone, Simon (4. veebruar 2023). "Manchester United 2-1 Crystal Palace: Marcus Rashford helps hosts to 13th straight home win". *BBC Sport*. Vaadatud 4. veebruaril 2023.
2. ↑  "Marcel Sabitzer: Midfielder joins Borussia Dortmund from Bayern Munich". *BBC Sport*. 24. juuli 2023. Vaadatud 24. juulil 2023.

Välislingid
-----------

 Marcel Sabitzer – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Austria koondis  –  UEFA Euro 2016 |
| --- |
| 

* 1 Almer
* 2 Garics
* 3 Dragović
* 4 Hinteregger
* 5 Fuchs (c)
* 6 Ilsanker
* 7 Arnautović
* 8 Alaba
* 9 Okotie
* 10 Junuzović
* 11 Harnik
* 12 Lindner
* 13 Suttner
* 14 Baumgartlinger
* 15 Prödl
* 16 Wimmer
* 17 Klein
* 18 Schöpf
* 19 Hinterseer
* 20 Sabitzer
* 21 Janko
* 22 Jantscher
* 23 Özcan
* Treener: Koller

 | Austria |

| * v
* r
Austria koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 A. Schlager
* 2 Ulmer
* 3 Dragović
* 4 Hinteregger
* 5 Posch
* 6 Ilsanker
* 7 Arnautović
* 8 Alaba
* 9 Sabitzer
* 10 Grillitsch
* 11 Gregoritsch
* 12 Pervan
* 13 Bachmann
* 14 Baumgartlinger (c)
* 15 Lienhart
* 16 Trimmel
* 17 Schaub
* 18 Schöpf
* 19 Baumgartner
* 20 Onisiwo
* 21 Lainer
* 22 Lazaro
* 23 X. Schlager
* 24 Laimer
* 25 Kalajdžić
* 26 Friedl
* Treener: Foda

 | Austria |
**Tulusepüük** (saarte murdes *toosepüük*, ka *tuluselkäimine*, *aelkäimine*) on madalas vees tulevalgel ahinguga kalapüüdmine.

Tulusepüük on kogu Euraasias vanimaid kalapüügiviise. Eestis käidi tulusepüügil 20. sajandi alguseni peamiselt kevadel (ka sügisel), tavaliselt väikese lameda põhjaga paadiga. Püüti üldjuhul haugi tema kudemisajal. Vee valgustamiseks tehti paati lõke kas liivaga täidetud pajas või laudadele mätastest-savist tehtud tulekindlal alusel ehk patsasel. Uuemal ajal tehti tuli ka raudhargile ehk tuluserauale. 20. sajandil kasutati rohkem tõrvikuid, laternaid ja lampe. Tulusepüük kui röövpüük keelati 1920. aastatel.

Vaata ka
--------

* ahing
* kalapüügivahendid
* tuluseraud

Viited
------

1. ↑  "Väike murdesõnastik,  (Vaadatud 06.02.2021)
2. ↑  Eesti keele seletav sõnaraamat, 2009.  (vaadatud 07.02.2021)
3. 1 2  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 311
4. ↑   Eesti etnograafia sõnaraamat. Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. Lk 220

Kirjandus
---------

* Gustav Ränk, "Peipsi kalastusest". 1934
**Aime Marcelin Gando Biala** (sündinud 27. veebruaril 1996 Loumis) on Kameruni jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Küprose kõrgliiga klubis Enosis Neon Paralimni.

2016. aasta veebruaris liitus ta Eesti Meistriliiga klubiga FCI Levadia. Enne seda mängis ta Kameruni klubides Unisport de Bafang, Astres, New Star ja Apejes.

Meistriliigas tegi ta debüüdi 5. märtsil 2016 mängus FC Flora vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 18. märtsil mängus Narva Transi vastu. 2018. aasta hooajal lõi ta liigas 14 väravat, millega jäi parima väravaküti arvestuses jagama kaheksandat kohta.

2021. aasta jaanuaris liitus ta Küprose kõrgliiga klubiga Enosis Neon Paralimni.

Ta on esindanud Kameruni alla 23-aastaste koondises.

Saavutused
----------

FCI Levadia
* Meistriliiga
	+ Teine koht: 2016, 2017, 2018
* Eesti karikas
	+ **Võit**: 2017/2018
* Eesti superkarikas
	+ **Võit**: 2018
	+ Teine koht: 2019

Viited
------

1. 1 2  Marcelin Gando. transfermarkt.com. Vaadatud 12.3.2019
2. ↑  "Levadia sõlmis lepingu Kameruni noortekoondislasega". sport.delfi.ee. 15.2.2016. Vaadatud 12.3.2019

Välislingid
-----------

* Indrek Petersoo, FC Levadia sõlmis Gandoga lepingu, fclevadia.ee, 15. veebruar 2016
MapAsukoht Aŭtazavodskaja liin

  

**Partyzanskaja metroojaam** (vene keeles Партизанская (*Partizanskaja metroojaam*), valgevene Партызанская (transkribeerituna **Partõzanskaja metroojaam**)) on üks Minski metroo jaamu Aŭtazavodskaja liinil Zavodski rajoonis.

Jaam avati 7. novembril 1997. Perroon on 100 meetri pikkune ja 10 meetri laiune. Jaama juures asub maa-alune kaubanduskeskus Padziemny Horad, mis on metroojaamaga ühendatud. Projektis kandis jaam nime Partyzanski praspiekt (tänava järgi, mille ääres see jaam asub).

Jaam on kujundatud kahe löövina, mida eraldavad platvormi keskel nelinurksed rohelisest marmorist sambad. Sambaid kaunistavad alumiiniumist ribad. Jaama seinad on kaetud keraamiliste plaatidega, mis on mõeldud jätma ruumist avarama mulje. Sammaste ülemine osa on värvitud valgeks, et jätta muljet, nagu krooniks neid kapiteelid, ka sümboliseerivad need partisanivõitluse mälestuseks põlevaid igavesi tulesid.

* Jaama seinJaama sein
* Jaama siltJaama silt

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

 Partyzanskaja metroojaam – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Infot jaama kohta (*vene keeles*)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** |  **Metroojaam Aŭtazavodskaja liinil** | **Järgnev peatus** |
|  Traktarny zavod |  **Partyzanskaja** | Aŭtazavodskaja  |
Ferdinand Veike bareljeef Eesti Noorsooteatri hoone seinal
**Ferdinand Veike** (13. november 1924, Saueaugu küla, Küti vald – 14. august 2015) oli eesti nukunäitleja ja teatrijuht, Eesti Riikliku Nukuteatri rajaja ja peanäitejuht (1951–1980).

Ferdinand Veike suunas ja juhtis aastakümnete eesti nukuteatri arengut ning koolitas mitme põlvkonna nukunäitlejaid ja -lavastajaid. 1962. aastal asutas Ferdinand Veike Eesti Riikliku Nukuteatri juurde Teatriühingu õppestuudio nukuosakonna ehk Nukuteatri õppestuudio. Stuudio õpilastest kujunes Eesti nukunäitlejate ja -lavastajate raudvara.
Eesti Riikliku Nukuteatri peanäitejuhina tõi Ferdinand Veike 29 aasta jooksul Nukuteatri lavale üle 80 lavastuse, kokku tõi Veike lavale üle saja lavastuse.
Erilise tuntuse saavutas Ferdinand Veike omaloominguliste Buratino-kavadega, mis said alguse 1955. aastal Eesti Raadios esitatud kuuldemängudest.

Ferdinand Veike sündis Küti vallas Saueaugu külas 13. novembril 1924 isatalu tagatoas pere kaheksast lapsest noorimana. Õppinud Viru-Jaagupi algkoolis aastatel 1932–1938, Jõhvi Keskkoolis aastatel 1938–1941, Rakvere Gümnaasiumis aastatel 1941–1942, Tallinna teatrikoolis 1942–1946, Ostrovski-nimelises Leningradi Teatriinstituudis režii erialal 1950–1951.

Ferdinand Veike töökohad teatrites enne Eesti Riiklikku Nukuteatrit: 1944–1948 tantsija, näitleja ja lavastaja Riiklikus Noorsooteatris; 1948–1951 näitleja, näitejuht ja lavastaja Tallinna Riiklikus Draamateatris.

Oma esimese nukulavastuse tegi ta 1948. aastal Draamateatris, tuues publiku ette Helmut Vaagi nukunäidendi "Reinuvader Rebane".

Kui Ferdinand Veike 1951. aastal Leningradist naasis, tehti talle Kunstide Valitsuse käskkirjaga ülesandeks moodustada Nukuteater. Veikest sai Eesti esimese iseseisva nukuteatri, mis tollal kandis nime Eesti Vabariiklik Nukuteater, esimene peanäitejuht. Nukuteatri kunstilist tegevust juhtis Ferdinand Veike kuni aastani 1980.

Ferdinand Veike suri 2015. aasta 14. augusti hommikul.

Tunnustus
---------

* 1949 Eesti NSV riiklik preemia
* 1977 Eesti NSV rahvakunstnik
* 2001 Valgetähe V klassi teenetemärk
* 2008 Eesti Rahvuskultuuri Fondi elutöö tänuauhind
* 2014 Tallinna teenetemärk

Isiklikku
---------

Ta oli Jaak Variku väimees.

Veike poeg Jaak Veike oli kinnisvaraärimees, kes tapeti 32-aastaselt 11. veebruaril 1998 .

Viited
------

1. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 3746
2. ↑  Risto Berendson, Tapeti skandaalne ärimees, Eesti Päevaleht, 12. veebruar 1998
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Läti |

Mairis Briedis (2018)
**Mairis Briedis** (sündinud 13. jaanuaril 1985 Riias) on Läti poksija.

Harrastajana
------------

Briedis on vähemalt kolmekordne Läti meister poksis – raskekaalus (kuni 91 kg) aastatel 2008, 2009 ja 2011.

Elukutselisena
--------------

Briedis jätkas oktoobris 2009 poksimist elukutselisena. Ta on seni (seisuga 2. juuli 2022) pidanud 30 kohtumist ning on võitnud neist 28 (neist 20 nokaudiga) kohtumist ja kaotanud 2 kohtumist. 

Ta on alates 22. novembrist 2013 olnud eri poksiorganisatsioonide (IBA, IBO, WBC) eri astmete maailmameister kehakaalus kuni 200 naela ehk 90,7 kg.

Tunnustus
---------

* 2014 Aasta eurooplane Lätis
* 2018 Kolme Tähe ordeni kavaler

Viited
------

1. ↑  Läti meistrivõistlused poksis. Riia 2008. Tulemused inglise keeles
2. ↑  Läti meistrivõistlused poksis. Jelgava 2009. Tulemused inglise keeles
3. ↑  Läti meistrivõistlused poksis. Jelgava 2011. Tulemused inglise keeles
4. ↑  *Боксер Майрис Бриедис стал "Человеком Европы в Латвии"*. Vene keeles
5. ↑  *Latvijas Sabiedriskie Mediji*, 24. jaanuar 2018. Läti keeles

Välislingid
-----------

* Mairis Briedis lehel *BoxRec*. Inglise keeles
**Püsielupaik** on looduskaitses mingi kaitsealuse liigi elupaik.

Püsielupaik on kaitstav loodusobjekt, mille kaitse kaudu kaitstakse liiki väljaspool kaitsealasid.

"Püsielupaik" on Eesti looduskaitseterminoloogias suhteliselt uus mõiste. Looduskaitseseaduse järgi on püsielupaik kaitsealuse looma sigimisala ja/või selle perioodilise koondumise paik (sh pruunkaru talvitumispaik, jõevähi looduslik elupaik, mägra rohkem kui kümne suudmega urulinnak), kaitsealuste kalade (sh lõhe ja jõesilmu) koelmu ning kaitsealuse taime või seene looduslik kasvukoht.

Püsielupaigad on seaduse järgi automaatselt ka:

* lendorava pesapuu ja seda ümbritsev ala 25 m raadiuses;
* merikotka, madukotka ja kalakotka pesapuu ja seda ümbritsev ala 200 m raadiuses;
* suur-konnakotka ja must-toonekure pesapuu ja seda ümbritsev ala 250 m raadiuses;
* väike-konnakotka pesapuu ja seda ümbritsev ala 100 m raadiuses;
* kaljukotka pesapuu ja seda ümbritsev ala 500 m raadiuses;
* väike-konnakotka ja suur-konnakotka segapaari pesapuu ja seda ümbritsev ala 250 m raadiuses.

Vaata ka
--------

* hoiuala
* vääriselupaik

Viited
------

1. ↑  Riigikogu (2004). "Looduskaitseseadus". *Riigi Teataja, RT I, 06.07.2017, 5*.

Välislingid
-----------

* Artikkel Eesti entsüklopeedias
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib varem eksisteerinud vallast; vallasisese linna kohta vaata artiklit Püssi.* |

---

Virumaa valdade piirid enne ja pärast 1939. aasta vallareformi
**Püssi vald** (saksa keeles *Gemeinde Isenhof*; vene keeles Изенгофская волость) oli vald Viru kreisis ja Viru maakonnas, aastatel 1866–1939. Vallamaja asus Lüganuse külas.

Püssi vald hõlmas praeguse Lüganuse valla lõunaosa ning osa endise Sonda valla alast. 1892. aastal liideti Püssi vallaga Aa vald.

Valda kuulusid enne Aa vallaga liitumist Püssi mõis (*Neu-Isenhof*), Purtse mõis (*Alt-Isenhof*) ja Hirmuse mõis (*Hirmus*).

1913. aastal oli valla koosseisus nimetatud ka Lüganuse kirikuvald, Jabara mõis (Püssi mõisa kõrvalmõis), Suterma mõis ja Varja mõis (Aa mõisa karjamõisad).

1939. aasta vallareformiga kaotati vald 1. aprillil ja selle territoorium jagati Erra, Lüganuse ja Maidla valla vahel. Lüganuse vald sai Püssi valla põhiosa.

Vaata ka
--------

* Püssi-Purtse vald

Viited
------

1. 1 2  Püssi vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 11.09.2020)
2. ↑  Maa-ameti kaardirakendused
3. ↑  Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsus nr. 88. Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938

Välislingid
-----------

* Püssi vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
**Maire Nagla** (aastani 1992 **Maire Järvsalu**; sündinud 26. juulil 1958 Rakveres) on eesti klaveriõpetaja.

Ta lõpetas aastal 1972 (Ruth Patuse juhendamisel) klaverierialal Rakvere Lastemuusikakooli. Aastal 1980 lõpetas ta (Mare Otsa juhendamisel) Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli ja aastal 1985 Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Toivo Nahkuri ja Aleksandra Juozapėnaitė-Eesmaa klassis).

Ta töötas aastast 1980 Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis: aastatel 1980–1990 kontsertmeistrina ja aastast 1982 ka üldklaveriõpetajana; aastast 2001 on ta üldklaveri osakonna juhataja; lisaks oli ta aastatel 2002–2004 õppeosakonna juhataja. Lisaks oli ta aastatel 2004–2005 Tabasalu Muusikakooli ja on aastast Aruküla huvikeskuse "Pääsulind" õppealajuhataja.

Isiklikku
---------

Ta on aastast 1992 abielus saksofonisti, klarnetisti ja muusikapedagoogi Hendrik Naglaga.

Kirjandus
---------

* *Eesti muusika biograafiline leksikon.* 2. köide: *N–Y.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2008, lk. 10.
**Prokópis Pavlópoulos** (kreeka keeles Προκόπης Παυλόπουλος; sündinud 10. juulil 1950 Kalamátas) on Kreeka õigusteadlane ja poliitik, 13. märtsist 2015 kuni 13. märtsini 2020 Kreeka president.

Prokópis Pavlópoulos sündis Peloponnesose lõunaosas Kalamátas filoloogiaprofessori perekonnas. Sünnilinnas omandas ta keskhariduse ja asus seejärel 1968. aastal Ateena ülikooli õigusteadust õppima.

Aastal 1974 sai ta president Michaíl Stasinópoulose sekretäriks. Aasta hiljem jätkas ta Prantsusmaa valitsuse stipendiumi toel õpinguid Pariisis Panthéon-Assasi ülikoolis, kust sai 1977. aastal doktorikraadi avaliku õiguse alal. Ta pöördus Kreekasse tagasi ja läbis sõjaväeteenistuse. Seejärel töötas ta Ateena ülikoolis õppejõuna, alates 1989. aastast professorina. Temalt ilmus raamatuid ja teaduspublikatsioone.

Prokópis Pavlópoulos kuulub erakonda Uus Demokraatia. Aastal 1996 valiti ta parlamenti. Ta valiti tagasi ka 2000. 2004. 2007. 2009. ja 2012. aasta valimistel.

Aastatel 1989–1990 oli ta Xenofón Zolótase valitsuse liige, seejärel juhtis kuni 1995. aastani president Konstantínos Karamanlísi kantselei õigusosakonda, oli aastatel 1995–1997 erakonna pressiesindaja. 10. märtsist 2004 kuni 11. septembrini 2009 oli ta Kóstas Karamanlísi kahes valitsuses siseminister.

17. veebruaril 2015 nimetas peaminister Aléxis Tsípras Prokópis Pavlópoulose parteideüleseks presidendikandidaadiks ja päev hiljem valis parlament ta presidendiks.

Prokópis Pavlópoulosel on kaks tütart ja üks poeg.

Muu hulgas on ta kuulunud riikliku kultuurifondi ja rahvusringhäälingu juhatusse.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Prokopis Pavlopoulos: Who Is the New President of the Hellenic Republic?

Välislingid
-----------

* Prokopis Pavlopoulos: Who Is the New President of the Hellenic Republic?

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Károlos Papoúlias** | **Kreeka president**2015–2020 | Järgnev**Aikateríni Sakellaropoúlou** |

| * v
* r
Kreeka riigipead |
| --- |
| Esimene vabariik (1827–1832) | 
Ioánnis Kapodístrias **·**  Avgoustínos Kapodístrias **·**  Valitsev Nõukogu |
| Kreeka kuningriik (1832–1924) | 
Óthon **·**  Geórgios I **·**  Konstantínos I **·**  Aléxandros I **·**  Konstantínos I **·**  Geórgios II |
| Teine vabariik (1924–1935) | 
Pávlos Kountouriótis **·**  Theódoros Págkalos† |
| Kreeka Kuningriik (1935–1973) | 
Geórgios II **·**  Pávlos **·**  Konstantínos II |
| Kolonelide diktatuur (1967–1974) | 
Geórgios Zoitákis† **·**  Geórgios Papadópoulos† **·**  Faídon Gkizíkis† |
| Kolmas vabariik (1974–) | 
Faídon Gkizíkis **·**  Michaíl Stasinópoulos **·**  Konstantínos Tsátsos **·**  Konstantínos Karamanlís **·**  Ioánnis Alevrás **·**  Chrístos Sartzetákis **·**  Konstantínos Karamanlís **·**  Kostís Stefanópoulos **·**  Károlos Papoúlias **·**  Prokópis Pavlópoulos **·**  Aikateríni Sakellaropoúlou |
| 
† sõjaväeline diktaator, riigipea *de facto* |
**Promenaadi tänav** (ka **Promenaad**) on tänav Haapsalus Tagalahe kaldal.

Haapsalu kuursaal, Promenaadi 1
Haapsalu Linuvaatlustorn
Haapsalu Kuursaali Kõlakoda
Tänav sai nime 2004.[*viide?*]

Hoonestus
---------

* Promenaadi 1 asub Haapsalu kuursaal ja Haapsalu Kuursaali Kõlakoda.
* Promenaadi 3 asub Haapsalu Linuvaatlustorn

Ajalugu
-------

1831. aastal Tagalahe äärde rajatud paari sülla laiusest jalgrajast sai alguse rannaäärne puiestee, millest kujunes hiljem Suur Promenaad. Seda hakati rajama 1859. aastal mere täitmise ja kalda kindlustamise abil. Suur Promenaad oli 4,5 meetrit lai ja umbes kilomeeter pikk. Väikese Promenaadi nime kandis 1860. aastatel teine lahe äärde rajatud tee (praegune Pjotr Tšaikovski puiestee).

Mereäärset teed kutsuti suureks puiesteeks või suureks promenaadiks (saksa keeles *die große Promenade*, vene keeles *Большой променадъ*).

1914. aasta algul nimetati Venemaa Keisririigi Siseministeeriumi korraldusel Suur-Promenaad ümber Romanovite Bulvariks.

Jaan Poska auks kandis Promenaadi tänav aastail 1926–1941 Jaan Poska puiestee nime.

Droonivideo Haapsalu promenaadist, Krimmi holmist, Haapsalu vanalinnast ja Tagalahest (juuni 2022)
1987. aasta 18. detsembril otsustas Haapsalu Linna Rahvasaadikute Nõukogu ennistada Haapsalu linnas teiste ajalooliste tänavanimede hulgas ka Promenaadi tänava nime (seni 21. juuni puiestee).

Promenaadi ääres olev Linda, Rüütli, Jaani tänava ning mere vaheline haljasala nimetati Jaan Poska pargiks, pargis asuvad Roman Haavamägi Rudolf Tobiase monument ja viie bareljeefiga päikesekell.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Promenaadi tänav (Haapsalu)** |

Viited
------

1. ↑  Heldur Sander (2001). "Mõnda Haapsalu haljastuse ajaloost ja kaasaegsest seisust", Läänemaa Muuseumi Toimetised V (lk 132).