recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rautina järv** (ka **Kaagjärv** ja **Rautite järv**) on järv Valgamaal Valga vallas Pugritsa külas, Valgast 8 km ida pool.

Järve pindala on 14 ha, suurim sügavus on 4,9 m ja keskmine sügavus 3,3 m. Asub 59,1 m kõrgusel merepinnast. Järve kaldad on soostunud ja läbivool on nõrk, sisse voolavad mõned kraavid ja esineb allikaid. Väljavool toimub Rautina oja kaudu Pedeli jõkke.

Legendi järgi tekkis järv kui lähedal asunud kirikus laulatatud vend ja õde, mille järel kirik künkalt alla vajus ja tekkinud järve uppus.

Oletatakse, et Rautina järve on esmamainitud Henriku Liivimaa kroonikas, kus kahel korral nimetatakse järve, mille juures Liivimaalt Ugandisse suundusid sõjaväed 1217. (Otepää piiramine) ja 1224. aastal (Tartu piiramine) peatusid. Järve nimi on esimesel korral esitatud kujul *Rastegerwe* ja teisel korral kujul *Rastigerwe*. Kuna Rautina järve saksakeelne nimi on olnud *Röstjerw*, siis on arvatud, et tegemist ongi kroonikas mainitud järvega.

Viited
------

1. ↑  Rautina järv Keskkonnaregistris
2. ↑  Rautine järve sünd
3. ↑  Henriku Liivimaa kroonika = Heinrici chronicon Livoniae. Ladina keelest tõlkinud Richard Kleis, toimetanud ja kommenteerinud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat 1982. Peatükk XX 7, kommentaar 15, lk 176–177, XXVIII 5, lk 248–249

Välislingid
-----------

* Rautina järv Keskkonnaregistris
**Fergana vilajett** on 1. järgu haldusüksus Usbekistanis. Asub Fergana orus. Nõukogude ajal oli see *Fergana oblast*.

Vilajeti suuremad linnad on Fergana (223 100 elanikku, 2004) Qo‘qon (Kokand, 216 100) ja Marg‘ilon 150 000.

Haldusjaotus
------------

Fergana vilajett jaguneb 15 rajooniks ja 4 rajooni õigusega linnaks:

* Bag‘dodi rajoon
* Beshariqi rajoon
* Buvayda rajoon
* Dang‘ara rajoon
* Fergana rajoon
* Furqati rajoon
* Oltiariqi rajoon
* O‘zbekistoni rajoon
* Oxunboboyevi rajoon
* Quva rajoon
* Rishtoni rajoon
* So‘xi rajoon
* Toshloqi rajoon
* Uchko‘priqi rajoon
* Yozyovoni rajoon
* Fergana
* Marg‘ilon
* Qo‘qon
* Quvasoy


Usbekistani 1. järgu haldusüksused

Andijoni vilajett **·**  Buhhaara vilajett **·**  Fergana vilajett **·**  Horezmi vilajett **·**  Jizzaxi vilajett **·**  Karakalpakkia **·**  Namangani vilajett **·**  Navoiy vilajett **·**  Qashqadaryo vilajett **·**  Samarkandi vilajett **·**  Sirdaryo vilajett **·**  Surxondaryo vilajett **·**  Taškendi vilajett **·**  Taškent
**Teiste vaimude probleem** seisneb küsimuses, miks me usume, et teistel inimestel ja võib-olla et ka muudel kõrgemalt arenenud loomadel on meiega sarnane teadvus ja vaim. Iga isik on teadvusel olemise tõttu oma teadvuse seisunditest teadlik ja seeläbi teab, et tal on vaim. Kuid teiste isikute vaimuseisundid ei ole talle samal viisil ligipääsetavad.

Tavaliselt põhjendatakse vaimu olemasolu teistel olenditel, lähtudes analoogiast meie käitumise ja sellega seotud vaimuseisundite ning teiste olendite käitumise vahel, seda eriti sarnase käitumise puhul. Samas on mõningad kliinilised seisundid, nagu näiteks kooma, väga tülikad interpreteerida, kuna sel juhul ei sarnane käitumine enam meie omaga.

Mõjuka katse seda probleemi lahendada tegid biheivioristid. Gilbert Ryle'i järgi ei ole vaim mitte kummitus füüsilises masinas, vaid kogum dispositsioone käituda arukalt ja tajuimpulssidele reageerida. Sellistest dispositsioonidest lähtuv käitumine on teiste inimolendite juures hõlpsasti jälgitav ja seega on teiste vaimude probleem kergesti lahendatav. See tekkis tänu segadusele vaimu kontseptsiooni ümber.

Teiste vaimude probleem on muutunud uuesti oluliseks seoses arvutite ja tehisintellekti arenguga[*viide?*].

Vaata ka
--------

* Hiina tuba
* Privaatkeele argument
* Turingi test
**Vepsa Kultuuri Selts** (vepsa keeles *Vepsän Kul'tursebr*; vene keeles ametlikult *Карельская региональная общественная организация (КРОО) "Общество вепсской культуры"*) on vepsa kultuuri edendav selts. 

Seltsi asutamisele eelnesid konverentsid juunis 1987 ja oktoobris 1988. Asutajate hulgas olid kirjanik Anatoli Petuhhov Vologdast, teaduste akadeemia Karjala Uurimiskeskuse teadur Zinaida Strogalštšikova, Petroskoi Riikliku Ülikooli dotsent Irma Mullonen, Šoutjärve vepsa muuseumi esindaja Rürik Lonin, Šoutjärve kooli direktor Roza Maksimova jt. Selts registreeriti 4. septembril 1989. 

Selts määratles oma tegevussuundadena vepsa kirjanduse, keele ja kultuuri taassünni vepsa kooli põhjal; kaasalöömine vepslaste asumisalade sotsiaalmajanduslikus arengus ja vepslaste määratlus seadusandluses põlisvähemusrahvusena. See staatus anti vepslastele 2000. aastal ja alates 2006. aastast on vepslased olnud Vene Föderatsiooni Põhja, Siberi ja Kaug-Ida põlisvähemusrahvus.

2019. aastast on selle esimees Larissa Tsirikova. Seltsi on varem juhtinud Zinaida Strogalštšikova ning see asub Petroskois Karjala Vabariigis.

Viited
------

1. ↑
2. ↑   (vaadatud 11. juuli 2017)

Välislingid
-----------

* Selts lehel *VKontakte*
"Chardonnay" Avizes
**"Chardonnay"** [šardonn'ee] on Burgundiast pärinev viinamarjasort, mida kasutatakse tuntud valgete sordiveinide valmistamiseks. "Chardonnay'd" kasutatakse ka šampanja koostises; on olemas ka sajaprotsendiliselt "Chardonnay" marjadest valmistatud *blanc de blancs* šampanjad. Prantsusmaal tehakse "Chardonnay" sordist Chablis' veini ning rikkalikke valgeid burgundereid.

Kasvatamispiirkonnad
--------------------

"Chardonnay" on maailma levinuim viinamarjasort. "Chardonnay'le" sobivad nii jaheda kliimaga alad kui ka soojad, kuivad alad. Tema peamised kasvualad jäävad Ameerika Ühendriikidesse (California), Austraaliasse, Prantsusmaale (Burgundia, Langudoc-Roussilion, Champagne), Itaaliasse, Tšiilisse, Lõuna-Aafrikasse ja Argentinasse.

"Chardonnay'st" valmistatud veinide omadused
--------------------------------------------

Chardonnay-vein on tavaliselt täidlane, suhteliselt suure alkoholisisaldusega ja tundub seetõttu mitte päris kuiv olevat. Sellest marjast valmistatud vein võib olla kerge, värske, elav, nooruslik, samas mõnes teises kliimas võine, kreemjas, kompleksne ja korraliku arengupotentsiaaliga.
Õitsev tuderluga
**Tuderluga** (*Juncus gerardii*) on loaliste sugukonda loa perekonda kuuluv rohttaim.

Alamliigid ja levila
--------------------

2002. aastal eristati tuderloal kolm alamliiki:

* *Juncus gerardii gerardii* peaaegu kogu Euroopas, Lääne- ja Kesk-Aasias, Kanadas, USA põhjaosas ja Põhja-Aafrikas
* *Juncus gerardii atroluscus* Põhja- ja Kirde-Euroopas
* *Juncus gerardii montanus* Hispaanias ja Marokos.

Tuderluga eelistab kasvada soolasel pinnasel, näiteks rannaniitudel ja soolakutel. Eestis on tuderluga sage.

Välimus ja paljunemine
----------------------

Tuderluga kasvab 10–30 cm kõrgeks. Taime vars on püstine ja ruljas. Kattelehti on 6 ja need on mustjaspruunid. Tolmukaid on samuti 6 ja need on lühikesed. Kõige alumine kandeleht on lühem kui õisik.

Vili on munajas või piklik kupar, värvilt tumepruun, enamasti õiekattelehtede pikkune. Seemned on 0,6 mm pikad.

Taim võib levida tuule abil nagu kõik teisedki load. Lisaks sellele võivad taime nutid loomade karvkattesse kinni jääda ja loomad võivad neid sel moel levitada.

Välislingid
-----------

* 5294 Tuderluga andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tuderluga** |
**Haryana** on India osariik riigi põhjaosas.

Ajalugu
-------

Osariik moodustati 1. novembril 1966, kui hindikeelse elanikkonnaga ala eraldati Pandžabi osariigist.

Rahvastik
---------

89% rahvastikust on hinduistid, 6% sikhid ja 4% muslimid. Suuremad linnad on Farīdābād, Rohtak, Pānīpat, Hisār, Sonīpat, Karnāl ja Yamunānagar. Osariigi pealinn asub Chandigarhis, mis moodustab iseseisva liiduterritooriumi.

Majandus
--------

Haryana on India rikkaim osariik elanike sissetuleku järgi. See on üks tööstuslikult arenenumaid India osariike. Haryanas toodetakse 50% India autodest ja mootorratastest, 30% külmkappidest ja 25% traktoritest.

Haldusjaotus
------------

Haryana jaguneb 20 ringkonnaks, mis administratiivselt on koondatud 4 jaotiseks.

* Ambāla jaotis
	+ Ambāla ringkond
	+ Kaithali ringkond
	+ Kurukshetra ringkond
	+ Panchkula ringkond
	+ Yamunānagari ringkond
* Gurgaoni jaotis
	+ Farīdābādi ringkond
	+ Gurgaoni ringkond
	+ Mahendragarhi ringkond
	+ Mewati ringkond
	+ Rewāri ringkond
* Hisāri jaotis
	+ Bhiwāni ringkond
	+ Fatehābādi ringkond
	+ Hisāri ringkond
	+ Jīndi ringkond
	+ Sirsa ringkond
* Rohtaki jaotis
	+ Jhajjari ringkond
	+ Karnāli ringkond
	+ Pānīpati ringkond
	+ Rohtaki ringkond
	+ Sonīpati ringkond

Välislingid
-----------

* Haryana osariigi valitsus

India 1. järgu haldusüksused

**Osariigid**: Andhra Pradesh **·**  Arunachal Pradesh **·**  Assam **·**  Bihar **·**  Chhattisgarh **·**  Goa **·**  Gujarat **·**  Haryana **·**  Himachal Pradesh **·**  Jharkhand **·**  Karnataka **·**  Kerala **·**  Lääne-Bengal **·**  Madhya Pradesh **·**  Maharashtra **·**  Manipur **·**  Meghalaya **·**  Mizoram **·**  Nagaland **·**  Odisha **·**  Pandžab **·**  Rajasthan **·**  Sikkim **·**  Tamil Nadu **·**  Telangana **·**  Tripura **·**  Uttarakhand **·**  Uttar Pradesh

**Liiduterritooriumid**: Andamanid ja Nicobarid **·**  Chandigarh **·**  Dadra ja Nagar Haveli ja Daman ja Diu **·**  Delhi **·**  Jammu ja Kashmir **·**  Ladakh **·**  Lakshadweep **·**  Puducherry
Peter Bogdanov, 1936
**Pjotr (Peter) Bogdanov** (vene Петр Александрович Богданов; 1888 Peterburi – mitte enne 1941) oli vene majandusteadlane, poliitik ja Eestis oleva vene kogukonna aktivist; üks tähtsamaid vene ajakirjanikke Eesti Vabariigis. 

Lõpetas Pihkva maamõõdukooli 1910. Töötas Pihkvas maamõõtjana, osales kohalikus seltsielus. Esseer, pärast Veebruarirevolutsiooni 1917 valiti Pihkva ühiskondliku julgeolekukomitee liikmeks, oli maakonna miilitsaülem, maakonna asutava kogu valimiskomisjoni aseesimees. Saksa okupatsiooni ajal Pihkvas arreteeritud, Loode-Venemaa valitsuse põllutööminister 1919. Pärast selle tegevuse lõpetamist põgenes koos taanduva Loodearmeega Eestisse, kuhu jäi poliitilise emigrandina 1940. aastani; Eesti kodakondsuse sai 1936. aastal. Kohe pärast Nõukogude võimu kehtestamist Eestis (1940), viidi Leningradi, mõisteti 15 aastaks vangi (veebruaris 1941). Edasine saatus teadmata.

Arendas vene tarbijaühistute tegevust Eestis, 1940. aastal avaldas venekeelse teose ühistegevusest. Osales esseeride ajalehe Народное дело > За народное дело (Trt, Tln 1920–21) väljaandmisel. Toimetas ajalehte Дело (Tln 1921–22, ilmus 6 nr), mis oli orienteeritud vene põliselanikele Eestis. Tegi kaastööd ajalehele Старый нарвкий листок (1923–25), päevalehele Наша газета (Tln 1927–28), ajalehele Таллинский русский голос (1932–34), samuti juhtivale välisvene ajalehele Последние новости (Pariis), ajalehele За свободу (Varssavi) jt välismaistele lehtedele. Tema kirjutised annavad ulatuslikku infot venelaste elust Eestis.

Viited
------

1. ↑  Kurvits, Roosmarii & Anu Pallas (2019). "Eesti ajakirjanduse biograafiline leksikon /tööversioon 2019/" (PDF). Vaadatud 25.06.2021.
2. ↑  Jõgi Aime (5. mai 2015). "Oksjonile läheb valgekaartliku ministri päevik". *Tartu Postimees*. Vaadatud 25.06.2021.
3. ↑  Bogdanov Pjotr (8. märts 1940). "Очерки кооперативного движения". *Ühistegelised Uudised*. Vaadatud 25.06.2021.
**"Tudengimuusikal"** on 2009. aastal Eestis tehtud üliõpilasfilm. 

See on autorite sõnul suurim Eestis tehtud üliõpilasifilm.

Selle tantsustseenides osales üle saja tantsija. Filmi muusika on kokkupandud tänaste eesti noorte heliloojate ja pillimeeste loomingust. Pillipartiid mängis sisse ansambel Kognito. Kooriosade jaoks moodustati spetsiaalne noortekoor. Solistidena esinevad muusikali näitlejad ise. Lisaks noortele teevad filmis kaasa Tartu ülikooli rektor Alar Karis ja õppejõud Kalev Tarkpea.
Film pakub rohket äratundmisrõõmu kõigile, kes kunagi Tartus õppinud. Samas võib see olla ka inspiratsiooni allikaks neile, kes alles mõtlevad ülikooli minna.

Sisukokkuvõte
-------------

Tallinna tüdruk Elen (Adeele Sepp) alustab septembris uut elu. Ta kolib Tallinnast isa juurest Tartu ühikasse, et õppida ülikoolis majandust. Eleni sõbranna Liis (Merli Plink) ja toanaaber Kati (Katre Luik) hakkavad juba esimesel päeval talle õpetama õiget üliõpilasielu – pidusid, eksamiteks õppimist, kaltsukates käimist ja armusuhteid. Elenil tulebki tegemist teha kahe väga erineva poisiga – Dima (Dmitri Kurilov) ja Kaarliga (Kaarel Targo).

Osades
------

* Adeele Sepp – Elen
* Dmitri Kurilov – Dima
* Kaarel Targo – Kaarel
* Katre Luik – Kati
* Merli Plink – Liis
* Rasmus Kull – Remo
* Kristjan Lüüs – Andres
* Kalev Tarkpea – Kalev Tarkpea
* Alar Karis – Alar Karis
* Viktor Trasberg – Viktor Trasberg

Meeskond
--------

* Laulusõnad: Margus Niitsoo
* Näitejuht: Martin Liira
* Peaoperaator: Urmas Nimetu
* Helikujundus: Martin Hein ja Martin Kikas
* Värvikorrektsioon ja arvutianimatsioon: Hendrik Proosa
* Bänd: Kognito

Viited
------

1. ↑  Filmiõhtu 19. jaanuaril kell 18 - "Tudengimuusikal"[*alaline kõdulink*]

Välislingid
-----------

* Tudengimuusikal (2009). Kinoonud.
* Maarja Aeltermann. Tartus esietendub Eesti esimene tudengimuusikal. ERR Uudised, 25. november 2009
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kalavõrgust, perekonnanime kohta vaata artiklist Abar (perekonnanimi)* |

---

**Abar** (vene sõnast *обор*) ehk **abaravõrk** (Tartu murdes *kimm* või *kemm*, Pärnumaal *kimudega mutt*), samuti *kimu*, *kimudega võrk* , *liigsilmadega võrk* on eesti rahvakultuuris kalavõrk, mille võrgulinad on kolmekordsed (vahel ka kahekordsed).

Välised võrgulinad on keskmisest kitsamad ja palju suuremate silmadega. Suuruse järgi jagunesid abarad särjeabaraks ja latikaabaraks. Abarvõrk oli tavaliselt 30 m pikk ja kuni 1,5 m kõrge.

Kasutus
-------

Abarat kasutati põhiliselt Lõuna-Eesti veekogudel roostikes suurte kalade püüdmisel, kusjuures kalu hirmutati mütaga. Süvavee- ehk latikaabar oli püügivahendiks ka talvel.

Abar on kasutusel olnud kogu Euroopas.

Varasemas "kalapüügieeskirjas" oli abar määratletud kui "nakkevõrk, millele on ühele või mõlemale küljele juurde rakendatud suuresilmne võrgulina". Alates 2016. a ei kuulu abar enam Eestis lubatud püügivahendite hulka.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **Abar** |

Viited
------

1. ↑  Eesti etnograafia sõnaraamat. 1995. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn, AS Pakett trükikoda. Lk 3

Välislingid
-----------

* Abar, Eesti Rahva Muuseum
**Jaan Kiivit juunior** (19. veebruar 1940 Rakvere – 31. august 2005 Peterburi) oli Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku (EELK) peapiiskop aastatel 1994–2005.

2. veebruaril 1966 ordineeris peapiiskop Jaan Kiivit seenior oma poja Jaan Kiiviti Tallinna Toomkirikus.

Jaan Kiivit juunior teenis aastatel 1964–1994 Tallinna Püha Vaimu kogudust; 1991–1992 oli ta EELK Usuteaduse Instituudi rektor.

29. juunil 1994 valiti Jaan Kiivit juunior emerituuri siirdunud peapiiskop Kuno Pajula asemele EELK peapiiskopiks. Jaan Kiiviti seadis ametisse 31. oktoobril 1994 Soome Evangeelse Luterliku Kiriku piiskop Yrjö Sariola.

Jaan Kiivit suri 31. augustil 2005 Peterburis, kus ta viibis Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku peapiiskopi-emeeritusena ametiülesannete täitmisel. Ta on maetud Rahumäe kalmistule.

Tunnustus
---------

* 2001 – Valgetähe II klassi teenetemärk

Välislingid
-----------

* Biograafia Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kodulehel


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Kuno Pajula** | **EELK peapiiskop**1994–2005 | Järgnev**Andres Põder**



 |
**Hasan Salihamidžić** (*alias* **Brazzo**; sündinud 1. jaanuaril 1977) on Bosnia ja Hertsegoviina endine jalgpallur, praegune Bundesliga klubi Müncheni Bayerni spordidirektor. Ta alustas enda mängijakarjääri Hamburger SV-s, hiljem mängis üheksa hooaega Bayernis. Üheksa hooaja jooksul võitis ta kuus korda Bundesliga, neli korda DFB-Pokali, 2000.–2001. aasta UEFA Meistrite Liiga ja 2001. aasta Intercontinental Cupi. Aastal 2001 kaotas ta enda ainsa mängu UEFA Superkarikas. Ta mängis neli hooaega ka Torino Juventuses.

Salihamidžić oli väljakul tavaliselt kas parempoolkaitsja või äärekaitsja. Ta oli väle ning energiline mängija, kes tegi palju tööd. Ta lõi enda meeskonnakaaslastele palju võimalusi, kuna oli andekas tsenderdaja ja söötja.

Ta käis Bosnia ja Hertsegoviina jalgpallikoondise eest väljakul 42 korda ning lõi kuus väravat. Teda peetakse riigi lähiajaloo üheks edukamaks mängijaks.

Salihamidžić lõpetas mängijakarjääri 2012. aastal, kui lõppes tema üheaastane leping VfL Wolfsburgiga. Ta jätkas 2017. aastani tööd telekanalites Sky Deutschland, RTL ja ZDF, seejärel sai ta Müncheni Bayerni spordidirektoriks.

Viited
------

1. ↑  "Salihamidžić Hasan" (bosnia). nfsbih.ba. Vaadatud 1. juuli 2014.
2. ↑  "Bayerns neuer Sportdirektor heißt Salihamidzic". *kicker.de* (saksa). 31. juuli 2017. Vaadatud 31. juuli 2017.
3. ↑  Arnhold, Matthias (16. juuni 2016). "Hasan Salihamidžić – Matches and Goals in Bundesliga". RSSSF. Vaadatud 20. juuni 2016.
4. ↑  Haisma, Marcel (16. juuni 2016). "Hasan Salihamidzic – Matches in European Cups". RSSSF. Vaadatud 20. juuni 2016.
Jaan Klõšeiko.  
Fotoː Jaan Künnap, 1994
**Jaan Klõšeiko** (10. september 1939 Tallinn – 21. detsember 2016 Tallinn) oli eesti graafik ja fotograaf.

Ta lõpetas 1958. aastal Tallinna 22. Keskkooli. Ta jätkas õpinguid Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis ja lõpetas selle 1964. aastal raamatugraafika erialal.

Ta töötas kirjastustes Valgus ja Eesti Raamat, ajakirjas Noorus ja ajalehes Televisioon. Ta on olnud tegev ka ajakirjade Looming ning Sina ja Mina kujundamisel. Ta oli aastast 1975 kirjastuse Kunst peakunstnik.

Klõšeiko kirjutas 1980. aastal alla 40 kirjale.

Looming
-------

Ta on kujundanud ka heliplaadiümbriseid, tegutsenud fotograafina (jäädvustanud kultuuriloolisi sündmusi ja kultuuriinimesi) jms. Ta osales aastast 1965 kunsti- ja fotonäitustel.

### Isikunäitusi

* 1974 Tallinna Kunstihoone väike saal

Liikmesus
---------

* 1979 Eesti Kunstnike Liit

Tunnustus
---------

* 1997 Kristjan Raua preemia
* 2001 Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2005 Eesti Kunstnike Liidu auliige
* 2006 Riigivapi IV klassi teenetemärk

Kirjandus
---------

* Rein Loodus. "Klõšeiko, Jaan, graafik". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 192
* Andri Ksenofontov. "Jaan Klõšeiko – 45 aastat kultuurikroonikat". Sirp, 3. september 2010
* Suri graafik ja fotograaf Jaan Klõšeiko. err.ee, 22. detsember 2016
* Kristin Aasma. Suri graafik ja fotograaf Jaan Klõšeiko. Õhtuleht, 22. detsember 2016

Välislingid
-----------

* "Jaan Klõšeiko". Veebiandmekogu "EKABL"
* Haud Tallinna Metsakalmistul
**Olavi Paulus** (sündinud 5. augustil 1940 Haapsalus) on eesti tehnikateadlane.

Elulugu
-------

Olavi Paulus on teenistuja poeg ja Tiiu Pauluse abikaasa.

Lõpetas 1959 Haapsalu 1. Keskkooli, 1964 TPI ehitusteaduskonna, oli 1967–71 samas aspirantuuris, tehnikakandidaat (1972, TPI), väitekiri "Исследование рабочих режимов микрофильтров при предварительной механической очистке сточных вод". Oli 1966–67 TPI sanitaar-tehnika probleemlabori vaneminsener, 1971–77 vanemteadur, 1978–80 teadussekretär, 1980–92 TPI teadusliku uurimise sektori teadussekretär, 1992–93 teadusosakonna juhataja, 1993–2000 TTÜ tehnika- ja kinnisvaraosakonna juhataja, 2000–01 haldusprorektori nõunik, 2001– tehnika- ja kinnisvaraosakonna spetsialist.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: heitvete mehaaniline puhastamine. 16 teadustrükist

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Применение микрофильтров для первичной очистки хозяйственно-бытовых сточных вод. // TPI Toimetised. A. 309 (1971)
* Вопросы очистки шламовых вод торфобрикетных предприятий (kaasautor). // TPI Toimetised 348 (1973)
* Исследование механической очистки сточных вод гидролизного завода на лабораторной установке и опытном микрофильтре. // TPI Toimetised 445 (1978).

Kirjandus
---------

* Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 408
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Vilama** on küla Harju maakonnas Kose vallas.

Suure osa külaterritooriumist võtab enda alla põllumajandusmaa. Kaguosa on metsa kasvanud.

Talukohtadest jäävad küla piiresse Abrami, Eest-Paju, Härjakoorma, Jaani, Kadaka, Kuumaru, Laimetsa, Oti, Peama, Reinu, Suure-Reinu, Taga-Paju, Tõesoo, Uuehindreku, Vana-Suurevälja ja Väike-Härjakoorma.

Kultuurimälestistest asuvad külas kultusekivi, kalmistu "Suurmägi" ja asulakoht.

Küla keskel asub lähipiirkonna kõrgeim punkt (78,5 m merepinnast). Enne Kose ja Kõue valla liitumist oli see valla kõrgeim punkt.

Ravila sovhoosi lagunemisel moodustati külas Vilama taluühistu, mis kasvas peagi üheks valla suurimaks põllumajandustootjaks.

* Vilama mägiVilama mägi
* Vilama kultusekiviVilama kultusekivi

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Kose valla lippKose valla lipp
Kose valla asulad

**Alevikud:** Ardu | Habaja | Kose | Kose-Uuemõisa | Ravila   

**Külad:** Aela | Ahisilla | Alansi | Harmi | Kadja | Kanavere | Kantküla | Karla | Kata | Katsina | Kirivalla | Kiruvere | Kolu | Krei | Kuivajõe | Kukepala | Kõrvenurga | Kõue | Laane | Leistu | Liiva | Lutsu | Lööra | Marguse | Nutu | Nõmbra | Nõmmeri | Nõrava | Ojasoo | Oru | Pala | Palvere | Paunaste | Paunküla | Puusepa | Rava | Raveliku | Riidamäe | Rõõsa | Saarnakõrve | Sae | Saula | Silmsi | Sõmeru | Sääsküla | Tade | Tammiku | Triigi | Tuhala | Uueveski | Vahetüki | Vanamõisa | Vardja | Vilama | Virla | Viskla | Võlle | Äksi
**Hasely** Joachim **Crawford** (sündinud 16. augustil 1950 Trinidadil) on endine Trinidadi ja Tobago kergejõustiklane (100 ja 200 m jooksja).

Crawford alustas kergejõustikutreeninguid 17-aastaselt. 

Rahvusvahelise stardi tegi ta Rahvaste Ühenduse mängudel 1970. aastal Panama Citys, kus ta sai 100 m jooksus pronksmedali. Kaks aastat hiljem 1972. aasta olümpiamängudel Münchenis jõudis ta 100 m jooksu finaali, kuid pidi vigastuse pärast katkestama. 

1975. aastal pääses Crawford USA tipptreeneri Bob Parksi rühma harjutama 1976. aasta olümpiamänge silmas pidades. Olümpiamängude aastal jooksis ta vaid valitud võistlustel. Olümpiamängudel Montréalis võitis põlvikutes jooksnud Crawford 100 m jooksu, edestas väga napilt Jamaica jooksjat Don Quarriet, ning temast sai esimene trinidadlasest olümpiavõitja. Ka 200 meetri jooksus jõudis ta finaali, kuid pidi vigastuse pärast katkestama. Ta osales ka 1980. aasta ja 1984. aasta OM-il, kuid finaali ei jõudnud. 

Crawford on kodumaal rahvuskangelane. Tema pilt on olnud postmarkidel ja tema järgi on nimetatud staadion Hasely Crawford Stadium.

Saavutused
----------

### Olümpiamängudel

* 1976 Montréal

**olümpiavõitja** 100 m jooksus **10,06**

### Rahvaste Ühenduse mängudel

* 1970 Edinburgh

pronksmedal 100 m jooksus **10,33**

* 1978 Edmonton

hõbemedal 4×100 m jooksus **39,29**
  
pronksmedal 100 m jooksus **10,09**

  


| * v
* r
Meeste 100 m jooksu olümpiavõitjad |
| --- |
| 
1896: Thomas Burke • 1900: Frank Jarvis • 1904: Archie Hahn • 1908: Reggie Walker • 1912: Ralph Craig • 1920: Charlie Paddock • 1924: Harold Abrahams • 1928: Percy Williams • 1932: Eddie Tolan • 1936: Jesse Owens • 1948: Harrison Dillard • 1952: Lindy Remigino • 1956: Bobby Joe Morrow • 1960: Armin Hary • 1964: Bob Hayes • 1968: Jim Hines • 1972: Valeri Borzov • 1976: Hasely Crawford • 1980: Allan Wells • 1984: Carl Lewis • 1988: Carl Lewis • 1992: Linford Christie • 1996: Donovan Bailey • 2000: Maurice Greene • 2004: Justin Gatlin • 2008: Usain Bolt • 2012: Usain Bolt • 2016: Usain Bolt • 2020: Marcell Jacobs |
**Jaan Koha** (17. detsember 1929 Tartu – 15. november 1993 Tallinn) oli eesti helilooja ja muusikapedagoog. 

Ta õppis 1942–1949 Tartu Muusikakoolis klaverit ja paistis juba tollal silma esimeste loomingukatsetustega. 1949–1954 õppis Tallinna Riiklikus Konservatooriumis kompositsiooni, algul Mart Saare, hiljem Heino Elleri klassis. Selle kõrvalt töötas Eesti Raadios toonmeistrina. Konservatooriumi diplomitöö oli sümfooniline muistend Fr. R. Kreutzwaldi ainetel.

Pärast konservatooriumi lõpetamist suunati ta Tartu Muusikakooli teoreetiliste ainete õpetajaks, kus töötas 1958. aastani. 1958–1966 töötas taas Tallinnas Eesti Raadios, kuni valiti Heliloojate Liidu vastutavaks sekretäriks. 1979. aastast oli Jaan Koha ka Tallinna Pedagoogilise Instituudi õppejõud ja 1980. aastast kuni surmani kateedrijuhataja.

Looming
-------

Kirjutas põhiliselt vokaal- ja koorimuusikat, kuid ka klaveri- ja sümfoonilist muusikat. Mitmed tema loomingupärandi suurvormid lähtuvad eesti kirjanduspärandist või -luulest. Kolme sümfoonia, kahe klaverikontserdi, paljude üheosaliste orkestriteoste ja instrumentaalpalade kõrval said populaarseks ka tema lastelaulud: "Buratino laul", "Aatomiku laul", "Enteltentel", "Pardi laul", "Sünnipäeva laul" jt.

Viited
------

1. 1 2 3  "Jaan Koha". *Sirp*. 19. november 1993. Vaadatud 27.11.2017.
Olavi Tammemäe 1999. aastal
**Olavi Tammemäe** (sündinud 13. jaanuaril 1954) on eesti geoloog, keskkonnategelane ja riigiametnik.

Haridus
-------

1972. aastal lõpetas ta Lydia Koidula nimelise Pärnu 2. Keskkooli. 1977. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli geoloogia eriala spetsialiseerumisega ehitusgeoloogiale ja geotehnikale. 

2003. aastal sai ta Tallinna Tehnikaülikooli mäeinstituudis tehnikateaduste magistri kraadi magistritööga "Kiilvaiad Lõuna-Eesti moreenpinnases". 2008. aastal kaitses samas doktoriväitekirja "Basics for Geotechnical Engineering Explorations Considering Needed Legal Changes" (juhendaja Enno Reinsalu) ja sai doktorikraadi.

2003. aastal lõpetas ta kõrgemad riigikaitsekursused.

Töö
---

Aastatel 1977–1983 oli ta EKE Projekti Tartu osakonna insener, 1983–1991 Riikliku Ehitusuuringute Instituudi geotehnika osakonna insener ja osakonnajuhataja, 1991–1996 Keskkonnaministeeriumi keskkonnaekspertiisi osakonna juhataja, 1997–1998 Keskkonnaministeeriumi looduskaitse osakonna juhataja. Aastatel 1998–2003 oli ta Säästva Eesti Instituudi (Stockholmi Keskkonnainstituudi Tallinna Keskuse) juhataja.

1. jaanuarist 2004 5. aprillini 2007 oli ta Keskkonnaministeeriumi abiminister. 2007–2009 töötas ta Riigikontrollis Kõrgemate Kontrollasutuste Rahvusvahelise Organisatsiooni (INTOSAI) keskkonnaauditi töörühma sekretariaadi juhatajana. 2009–2012 oli ta Keskkonnaministeeriumi asekantsler. 2012 kuni 2020 juulikuuni oli ta Eesti Energia kontserni keskkonnajuht.

Ühiskondlik tegevus
-------------------

Ta on Eesti NATO Ühingu asutajaliige, Eesti Rooma Klubi asutajaliige ja Eesti Reservohvitseride Kogu liige.

2000. aastast on ta Kaitseliidu liige. 2001–2005 oli ta Kaitseliidu Nõmme malevkonna pealik, 2005–2012 Tallinna maleva juhatuse liige. 2013. aastast on ta Kaitseliidu keskjuhatuse liige. Auastmelt on ta major. 

Tegelnud purilennuga. 2007. aastal määrati ta Kaitseliidu lennukorpuse ülemaks.

Ta on korp! Fraternitas Estica vilistlaskogu liige.

Tunnustus
---------

* 2002 Kaitseliidu Nõmme Rist
* 2002 Kaitseväe teenetemärk
* 2004 Maaväe teenetemärk ohvitseri hõberist
* 2004 mälestusmedal "10 aastat taastatud kaitseväge"
* 2004 Kaitseliidu Tallinna maleva teenetemärk
* 2006 Kaitseväe eriteenete rist
* 2006 Kaitseliidu Valgeristi III klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Eesti Teadusinfosüsteem. Olavi Tammemäe
2. ↑  Kaitseliidu keskjuhatus. Olavi Tammemäe
**Koipsi saar** (ka **Koipse saar**) on saar Soome lahes. Saarest 1 kilomeeter lõuna poole jääb Kaberneeme poolsaar. Saare pindala on 0,36 km² ja rannajoone pikkus 4,6 kilomeetrit.

Saarel asub Koipsi küla, kus 2017 oli registreeritud üks püsielanik.

Nimi
----

Saare ajalooline nimi saksa keeles oli *Koips*. Saart on nimetatud ka *Kobo*.

Asend
-----

Koipsist lõuna poole jääb Rohusi ja põhja poole Rammu. Saarest läänes asub Kaberneeme laht ja idas Kolga laht.

Loodus
------

Koipsi naeratav rändrahn.
Saar on enamjaolt liivane ja seal leidub rändrahne. Saarel on kääruline rannajoon, saare loodeosas asub Loetsäär, lõunas Tallisäär ja kagus Liivalõugas. 

Saar jääb Kolga lahe maastikukaitseala piiresse.

1984 rajas Jägala metskond saarele 13 hektari ulatuses männinoorendiku. Koipsil esineb ainulaadne kukemarjanõmme ja kadastiku kooslus.

Koipsil on läbi aegade tuvastatud 310 soontaime liiki, neist viimase uuringu järgi kasvas saarel 205 liiki. Saarel leidub rootsi kukitsat.

Saarel on tuvastatud 22 linnuliiki.

Koipsil on tuvastatud maagaasi.

Ajalugu
-------

Koipsi asustasid 1795 Rammult pärit asukad. Aja jooksul tekkis saarel küla, kus korraga on olnud 8 majapidamist. Nõukogude võimu kehtestamisega pidid küla elanikud 1949 saarelt lahkuma. 2008 asus saarel 12 kinnistut. 

* LoetsäärLoetsäär
* LiivalõugasLiivalõugas
* TallisäärTallisäär
* Kadakad ja kased saarelKadakad ja kased saarel

Vaade Koipsi saarele selle lõunatipult (Tallisäär)

Viited
------

1. ↑  Koipsi saar Eesti looduse infosüsteemis, vaadatud 9. juulil 2019.
2. ↑  Helerin Äär: "Püsielanikud on 22 saarel". Statistikablogi. 23. oktoober 2017.
3. 1 2  *Eesti entsüklopeedia.* 12. köide: *Eesti A–Ü.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 237.
4. ↑  OÜ Adepte Ekspert: "Koipsi saare detailplaneeringu keskkonnamõju strateegiline hindamine". Programm. Tallinn, 2008.

Kirjandus
---------

* Mart Reimann: "Kolga lahe väikesaared." Eesti Loodus 2005/5.
* Andres Tõnisson: "Kolga lahe maastikukaitseala kaitsekorralduskava 2011–2020."

Välislingid
-----------

 Koipsi saar – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koipsi saar Eesti looduse infosüsteemis
**Automaatliin** on automaatsetest töömasinatest, teisaldusseadmetest ning juhtimis-,
reguleerimis- ja kontrollseadmetest koosnev tööpink toodete
valmistamiseks inimese vahetu osavõtuta. Teenindava personali põhiülesanne on liini
seadistamine ja häälestamine, töö jälgimine ja tekkivate seisakute korral normaalse
tööseisundi taastamine ning materjali etteandmine ja [valmistoode]te eemaldamine.

Automaatliinide kasutamine
--------------------------

Automaatliine kasutatakse väga mitmesugustes tööstusharudes. Tänapäeva automaatliine saab
suhteliselt kergesti ümber kohandada ühetüübiliste toodete rühma piires ning nad õigustavad
end sari- ja suursaritootmises.

Väikesaritootmises kasutatakse paindlikke robotsüsteeme kuhu kuuluvad ka automaatpingid
koos tooriku- ja detailivaheladustuse, detailikinnitusrakiste, detailiteisaldus- ja laadimisseadmete, lõikeriistamagasinide, kontrollseadmete ning automaatjuhtimisseadmete
kogum teatavate kindlate detailide automaattöötlemiseks.
Automaatliinidest, robotsüsteemidest, toorikute ja detailide, rakiste ja lõikeriistade
keskladudest ning teisaldus- ja laadimisseadmeist koosnev kompleks, mille tööd
organiseerivad ja juhivad keskarvutid, nimetatakse automaattootmissüsteemiks.
Autonoomse allveeaparaadi REMUS 600 modifikatsiooni Kingfish (pikkusega 3,93 m ja läbimõõduga 66 cm ) vette laskmine
Autonoomne allveeaparaat Alistar 3000
**Autonoomne allveeaparaat** ehk **autonoomne allveeliikur** (inglise keeles *autonomous underwater vehicle*; lühend **AUV**) on torpeedot meenutav mehitamata allveeaparaat, ka allveerobot, mis liigub vee all eesmärgiga koguda mingit teavet, näiteks põhja topograafia kohta või takistuste ja esemete olemasolu kohta põhjas. Seadme toiteallikaks on laetavad akud. 

Teatud tüüpi autonoomsed allveeaparaadid on võimelised sukelduma kuni 11 km sügavusele (Nereus, Vitjaz D). AUV-sid kasutatakse veealuste objektide monitoorimiseks (näiteks torujuhtmete jälgimiseks), aga ka veealuste miinide otsimiseks ja kahjutuks tegemiseks.

Autonoomseid allveeaparaate
---------------------------

* Allveeliugur
* Klavessin 1R
* Nereus
* Pluto Plus
* Poseidon
* REMUS
* Scorpio ROV
* Seafoxi droon
* Theseus
* Vitjaz D

Vaata ka
--------

* Torpeedo

Välislingid
-----------

 Autonoomne allveeaparaat – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Autopant** on asjaõiguslik instituut Eesti õiguses (antud juhul registerpant), vallasvara tagatis.

Pant on üks võlausaldaja viisidest võlgniku rahaliste kohustuste täitmise tagamiseks. Vastavate kohustuste täitmise tagamise viisina on pant hea oma sundkorras sissenõudmise võimaluste lihtsusega. Tagatis näeb ette, et võlgniku varale on võimalik pöörata sissenõuet. Autopandi puhul on tagatise objektiks liiklusvahend (sõiduauto, mootorratas, eritehnika, ujuvvahendid jms). Olenevalt lepingu tingimustest, võib panditav liiklusvahend jääda nii võlgniku kasutusse, kui ka võlalepingu kehtivuse ajaks üle minna võlausaldaja hoiule. Teise variandi puhul, et tagada transpordi vahendi korrasolek, võlalepingu kogu kehtivuse ajaks, peab liiklusvahend olema paigutatud valvatavasse parklasse. Ent mõlema variandi puhul läheb tagatise omandiõigus võlausaldajale üle ning kui liiklusvahend jääb võlgniku kasutusse, siis tema nimele vormistatakse üldvolikiri. Võlgniku poolt rahaliste kohustuste mittetäitmise puhul rakendatakse panditavale varale sissenõudmine, see võõrandatakse ning vahendid suunatakse põhikohustuste kustutamiseks.

Kasutatud allikad
-----------------

* *Selle artikli kirjutamisel on kasutatud venekeelset artiklit ru:Автозалог seisuga 14. jaanuar 2012.*
Üleujutatud Püha Markuse väljak oktoobris 2012
***Acqua alta*** (itaalia keeles 'kõrgvesi') on Veneetsia veetaseme periood, mil see on loodelainete ja Aadria mere hooajaliste tuulte mõjul oma haripunkti lähedal. *Acqua alta* ajal on üle ujutatud ka suur osa Veneetsia tänavaid, kanalite kõrval kulgevaid jalgteid ning väljakuid.

Edastatav hoiatussignaal, kui veetase on 140 cm merepinnast*Acqua alta* võib leida aset perioodil sügisest kevadeni ning sõltub peamiselt sirokost ja boorast, mis kombineerituna tõusulainetega tõstavad veepinna taset. Elanikke hoiatatakse helisignaaliga, kui veetase tõuseb üle 110 cm merepinnast, mille puhul on veega kaetud rohkem kui 14 protsenti linna tänavatest. Veepinna tasemest alates 140 cm on kaetud linnast üle poole. Kõrge veetaseme korral on suletud koolid jm asutused, kuid hooned on üldiselt ehitatud kõrgveele vastu pidama ning varustatud katteluukide, veepumpade jm varustusega.

Kõrgeim registreeritud veetase oli 1966. aasta *acqua alta* ajal, mil see oli 194 cm merepinnast ning kattis Doodžide palee 1,5 meetri kõrguseni.

Nähtust uurinud teadlased on pakkunud, et *acqua alta* taset on aastatega tõstnud Veneetsia laguuni rajatud ehitised nagu Marghera sadamarajoon, Tronchetto tehissaar, Veneetsiat mandriga ühendav Ponte della Libertà, raudteesild oma laiendustega jmt, aga ka laguuni suurtele laevadele lihtsamini läbitavaks tegevad süvendused.

Vaata ka
--------

* Kõrgvesi

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Acqua alta** |
Logo
Pärsia vikipedistid tähistamas 15. jaanuaril 2016 Teheranis Vikipeedia 15. sünnipäeva
**Pärsiakeelne Vikipeedia** (pärsia keeles ویکی‌پدیا، دانشنامهٔ آزاد *Wikipediā, Dānešnāme-ye Āzād* 'Vikipeedia, vaba entsüklopeedia') on Vikipeedia pärsiakeelne versioon.

Pärsiakeelne Vikipeedia sai alguse detsembris 2003.

Seal on 915 715 artiklit, millega see on artiklite arvult 19. keeleversioon, ja 5 302 836 lehekülge. Seal on 1 127 480 registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on 5815) ja 34 administraatorit.

2019. aasta jaanuari seisuga oli 44% pärsiakeelse Vikipeedia artiklitest bottide loodud.

Artiklite arvu statistika
-------------------------

* 30. oktoobril 2008 jõudis 50 000 artiklini
* 25. augustil 2010 jõudis 100 000 artiklini
* 9. juulil 2012 jõudis 200 000 artiklini
* 19. veebruaril 2013 jõudis 300 000 artiklini
* 18. juulil 2014 jõudis 400 000 artiklini
* 27. juulil 2016 jõudis 500 000 artiklini
* 3. mail 2018 jõudis 600 000 artiklini
* 8. novembril 2019 jõudis 700 000 artiklini
* 26. mail 2021 jõudis 800 000 artiklini
* 13. aprillil 2022 jõudis 900 000 artiklini

Viited
------

1. ↑  All Wikipedias ordered by number of articles
2. ↑  Bot article creations only Wikipedia Statistics (vaadatud 11. septembril 2021)

Välislingid
-----------

* Pärsiakeelne Vikipeedia
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Viljandi kihelkonna rüütlimõisast; Viljandi kihelkonnas oli ka Vana-Pärsti mõis* |

---

Pärsti mõisa peahoone 2012. aastal
**Pärsti mõis** (saksa keeles *Perst*; ka **Uue-Pärsti mõis** (saksa keeles *Neu-Perst*)) oli rüütlimõis Viljandi kihelkonnas Viljandimaal. Nüüdisajal jääb mõis Viljandi maakonda Viljandi valda.

Pärsti mõisa peahoone, juuni 2008

Ajalugu
-------

Mõisat mainiti esimest korda 16. sajandi keskel. Pärstis oli mõis olemas juba enne Liivi sõda, mainitult kõige varem nimega Perschmoise. 16. sajandi lõpul oli valdus Kurzide valduses, 1601. aastal läks see Scwartzidele ja 1622. aasta suvel Rootsi kuninga kingitusena vendadele Engelhardtidele. Engelhardtide kätte jäi mõis kuni 1783. aastani seejärel 1850 aastani kuulus mõis Belowide suguvõsale. Seejärel kaheksa aastat Gunderstruppidele ja edasi Strykidele. Lasteta Friedrich von Stryk andis Pärsti 1898. aastal oma abikaasa (Jenny, sünd Clapier de Colongue) vennale. 

Mõisa viimased omanikud enne konfiskeerimist olid Clapier de Colongue´d, mõisa viimane omanik Peter Georg von Colongues.

Mõisahoone
----------

Mõisa historitsistlik peahoone ehitati 1872 ja mõisa peahoone on tunnistatud kultuurimälestiseks. Mõis kaotati 1918. aastal, 1920. aastal koliti peahoonesse Pärsti külakool ja asub seal tänini. Praegu asuvad hoones Pärsti Põhikool ja lasteaed.

* Ait-kuivatiAit-kuivati
* Jääkeldri varemedJääkeldri varemed
* LautLaut
* Mõisa parkMõisa park
* Tuuleveski varemedTuuleveski varemed
* VesiveskiVesiveski

Vaata ka
--------

* Pärsti mõisa kalmistu
* Vana-Pärsti mõis

Viited
------

1. 1 2 3 4  Pärsti mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 13.11.2015)
2. ↑  Pärsti mõisa peahoone, 19. saj kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 26.06.2021)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Pärsti mõis** |

* Pärsti mõis Eesti mõisaportaalis
* Pärsti mõisa lugu Mõisablogis

Viljandi Pauluse kirik
Viljandi kihelkond

**Kirik**: Viljandi Pauluse kirik  

**Mõisad**: Karula mõis | Päri mõis | Pärsti mõis | Tusti mõis | Tännassilma mõis | Uusna mõis | Vana-Pärsti mõis | Vana-Võidu mõis | Viiratsi mõis | Viljandi mõis | Viljandi kirikumõis | Väikemõisa mõis | Välgita mõis
**Aili Norberg** (1961. aastani **Aili Sild**; sündinud 3. aprillil 1939 Mõniste vallas Võrumaal) on eesti lingvist, bibliograaf-informist.

Norberg on ehitusmeistri tütar.

Lõpetas 1957. aastal Valga 1. Keskkooli, 1962 Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia osakonna, 1977 Infotöötajate Kvalifikatsioonitõstmise Instituudi Moskvas (IPKIR) infotöö korralduse alal, 1993–95 Tallinna Pedagoogikaülikooli infoteaduse osakonna magistriõppes, infoteaduste magister (1995, Tallinna Pedagoogikaülikool), väitekiri "Tartu teadlane infotarbijana ülikooli raamatukogus". 1962–73 Tartu Riikliku Ülikooli kirjastuse ja trükiosakonna korrektor ja vanemtoimetaja, 1973–82 TRÜ raamatukogu vanem- ja peabibliograaf, 1982–88 teadusosakonna juhataja, 1988–91 teadusdirektor, 1992–95 infoosakonna juhataja, 1995–2001 Eesti Rahvusraamatukogu teenindusdirektor ja teadustöö koordinaator.

Uurimisvaldkonnad: raamatukogundus ja infoühiskond, teadusraamatukogu lugeja infovajadused, teenindustöö korraldus ja ökonoomika, lugemissotsioloogia, lugejarahulolu. Korraldanud oma uurimisvaldkonnas teaduskonverentse. Koostanud ja toimetanud teadusinfo väljaandeid ja artiklikogumikke. Oli 1987 IPKIR-i teadusinfoväljaannete koostaja ja toimetaja, 1994–96 Euroopa Meditsiiniraamatukogude ja Infokeskuste Assotsiatsiooni korrespondentliige, Tartu Ülikooli esindaja; International Federation of Library Associations (IFLA) teadusraamatukogude sektsiooni koordineerimistoimkonna liige, uurimisprojekti "Measuring Academic Library Performance" 3. vooru uuringute koordinaator Baltimaades. 25 teadustrükist.

Teoseid
-------

* Allikate kasutamine Tartu Ülikooli infotegevuses. // Nõukogude Eesti raamatukogundus 13 (1983)
* Teadlane Tartu Ülikooli raamatukogu lugejana.// TÜ Toimetised 994. Raamatukogu töid IX, Tartu, 1992
* On motives and methods of reading research. // IFLA: Advancing reading in multicultural countries. Tallinn, 1992
* Growing with the customer: Challenges to the Estonian librarian in the 21st century.// Human development: competencies for the twenty-first century. IFLA. München, 1997
* On the quality of information services at Estonian research libraries.// Research libraries in public information system: towards performance quality. Tallinn, 1998
* Teadlase infovajaduse uurimisest Tartu Ülikooli raamatukogus. // TPedÜ Toimetised. A 14
* Infoteenused, nende kvaliteet ja tarbijakasutuse korraldamine. // Raamatukogud avatud ühiskonnas. Tartu, 1999
* Estonian special libraries in the changing information environment. // Library as information gateway to the new millenium. Vilnius, 2000.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 24

Kirjandus
---------

* Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 114
* Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu aastaraamat 7. 1995. Tallinn, 1996, 134—135
* Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Kaart
**Läätsa–Jämaja–Sääre–Mäebe tee** (registrinumber 21103) on kõrvalmaantee Saaremaal Saaremaa vallas Sõrve poolsaarel. Tee pikkus on 41,7 km.

Tee saab alguse Kuressaare–Sääre maantee 22. kilomeetril Läätsa ja Imara küla piiril. Tee läbib Läätsa, Imara, Üüdibe, Kaugatoma, Lõu, Rahuste, Lõupõllu, Kaunispe, Kargi, Jämaja, Ohessaare, Türju, Tammuna, Karuste, Sääre, Läbara, Mõntu ja Mäebe küla. Tee lõpeb Kuressaare–Sääre maantee 42. kilomeetril Mäebe külas. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 66 truupi. Teele jääb 14 bussipeatust: Kaugatoma, Lõu, Kasekääru, Lõupõllu, Kaunispe, Kargi, Kiriku, Jämaja, Kivipõllu, Ohessaare, Türju, Tammuna, Karuste, Sääre.

Teega ristub 2. kilomeetril Lõmala–Kaugatoma tee, 10. kilomeetril Kaimri–Lõu tee, 13. kilomeetril Rahuste–Kaunispe tee, 14. kilomeetril Kaunispe–Viieristi tee, 17. kilomeetril Rahuste–Kaunispe tee, 19. kilomeetril Mäebe–Kargi tee, 22. kilomeetril Jämaja–Hänga tee, 35. kilomeetril Sääre majaka tee, 37. kilomeetril Kuressaare–Sääre maantee.

Kuni Lõu külani on tee kruusatee, edasi mustkattega. Tee on osaliselt klassita, osaliselt on tee klass V. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Jämaja külas on kiiruspiirang 70 km/h. Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
**Isarnus Fontianost** (ka **Isarnus Tacconi** või **Isarnus Morlane**; surnud 18. septembril 1310) oli Lõuna-Prantsusmaa päritolu vaimulik, Riia, Lundi ja Salerno peapiiskop.

Isarnus sündis Carcassonne'i lähedal 13. sajandi keskpaiku. Samas piirkonnas olid varem aktiivselt tegutsenud katarid ja ka Isarnuse emapoolne vanaisa seostati nendega. Selline üpris lähedane sugulus ketseriga ei takistanud siiski Isarnuse edukat vaimulikukarjääri. 1290. aastal oli temast saanud Narbonnes'i piiskop, mõned aastad hiljem oli ta aga juba paavst Bonifatius VIII lähikonnas. Temast sai liige kuuria audiitorite kolleegiumis, mis tegeles paavstile esitatud kaebuste läbivaatamisega. Lisaks sellele tegutses Isarnus ka paavsti legaadina Prantsusmaal ja Taanis.

1300. aastal, kui Rooma suundunud Riia peapiiskop Johann III suri, otsustas paavst uueks Liivi- ja Preisimaa kirikupeaks teha just Isarnuse. Detsembris anti talle üle peapiiskopi regaalid ja mõni aeg hiljem oli ta sunnitud asuma lahendama tõsist probleemistikku, mis Liivimaal oli tekkinud.

Nimelt olid 1297. aastal omavahelisse kodusõtta sattunud Riia linn ja Liivi ordu, aasta hiljem sõlmisid aga orduvastase liidu ka peapiiskop ning Saare-Lääne ja Tartu piiskopid. Kuid liitu astunud said ordult peagi lüüa ja peapiiskop langes koguni vangi. Peapiiskopkond ja suur osa Saare-Lääne piiskopkonnast langes aga ordu võimu alla ning Riia ja ordu tüli jätkus, sellesse sekkusid linna liitlastena veel ka paganlikud leedulased. Isarnus püüdis vaenutsevaid osapooli lepitada ning saavutaski 1302. aastaks peapiiskopkonna ja Saare-Lääne alade tagastamise vaimulikele. Samuti esitas ta ettepaneku Riia ja ordu lepitamiseks, kuid paraku ei võtnud linn seda vastu.

1302. aastal õnnestus Isarnusel saada aga Lundi peapiiskopiks ning seetõttu loobus ta problemaatilisest Riia kirikupea kohast. Tema lahkumise järel jäi see amet ligi kaheks aastaks täitmata. Isarnus hoidis Liivimaal aga jätkuvalt silma peal ning erinevalt enamikust Riia peapiiskoppidest suutis ta seejuures hästi läbi saada ka orduga.

Isarnus sai 1310. aastal Salerno peapiiskopi koha, kuid suri juba samal aastal.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Forstreuter 1970

Kirjandus
---------

* Kurt Forstreuter, Erzbischof Friedrich von Riga (1304-1341). Ein Beitrag zur seiner Charakteristik [Forschungsbericht], in: Zeitschrift für Ostforschung 19, 1970, S. 652–665.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Johann III** | **Riia peapiiskop**1300–1302 | Järgnev**Jens Grand (titulaarpiiskop)** |
| Eelnev**Jens Grand** | **Lundi peapiiskop**1302–1310 | Järgnev**Esger Juul** |
| Eelnev**Bernardo di Ponte** | **Salerno peapiiskop**1310 | Järgnev**Reoberto Arcofate de Malovicino**

 |
Olavi Paavolainen.
Väinö Kunnas, *Olavi Paavolainen*, 1928
**Olavi Paavolainen** (pseudonüüm **Olavi Lauri**; 17. september 1903 Kivennapa – 19. juuli 1964 Helsingi) oli soome esseist, ajakirjanik, reisiraamatute autor ja luuletaja.

Paavolainen oli kirjandusrühmituse Tulenkantajat ("Tulekandjad") keskne kuju ning sõdadevahelise Soome kirjanduselu üks mõjukamaid arvamusliidreid. Tema vaated olid liberaalsed ja orienteeritud Euroopale ning ta huvitus uutest ideedest.

1920. aastate lõpul ülistas Paavolainen oma modernistlikes teostes linnaelu, tehnikat ja möirgavaid autosid. 1930.–40. aastatel kritiseeris ta nii Natsi-Saksamaa valitsusliikmeid kui ka Talvesõda Soome ja Nõukogude Liidu vahel

Eesti keeles on Paavolaise raamatuist ilmunud Piret Saluri tõlkes "Külalisena Kolmandas Reich'is" (Tallinn: Kultuurileht, 2009), "Sünge monoloog" (Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2013) ja "Volga voolab nüüd Moskvasse: kirjutisi Nõukogude Liidust" (EKSA, 2018).

Soomes Turu linnas tegutseb Olavi Paavolaise Selts, mis annab 2003. aastast välja ka Olavi Paavolaise medalit.

Paavolainen on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.