recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Higgsi boson** ehk **Higgsi osake** on osakestefüüsika standardmudelis esinev elementaarosake, mille olemasolu ennustas esimesena Briti füüsik Peter Higgs.

See on elektriliselt neutraalne, selle Spinn 0 ja see laguneb väga ruttu.

Higgsi osake figureerib Higgsi mehhanismis, juba 1960ndatel ettepandud teoorias, mille järgi kõik elementaarosakesed peale Higgsi bosoni saavad massi alles pärast vastastikmõju Higgsi väljaga. 

See kuulub elementaarosakeste klassi nimega bosonid, mida iseloomustab täisarvuline spinn (Higgsi boson on ainuke elementaarosake standardmudelis, mille spinn on 0). Higgsi väli on kvantväli, mille väärtus ei ole null ja mis täidab kogu ruumi. See seletab, miks on sellistel osakestel nagu kvargid ja elektronid mass. Higgsi boson on Higgsi välja ergastatud olek. 

Standardmudeli järgi peaks Higgsi bosoni olemasolu seletama, kuidas toimub elektronõrga sümmeetria spontaanne rikkumine (Higgsi mehhanism), mis omakorda seletab, miks on teistel elementaarosakestel mass. Siiski ainult 1% liitosakeste nagu prootoni ja neutroni massist tuleneb Higgsi mehhanismist. Ülejäänud 99% põhjuseks on tugev vastasmõju. Higgsi bosoni avastamine kinnitaks veelgi standardmudeli põhimõttelist korrektsust, kuna see on ainus standardmudeli ennustatud elementaarosake, mida pole osakestefüüsika eksperimentides tõendatud.

Standardmudel määratleb täielikult kõik Higgsi bosoni omadused peale massi. Eeldatavasti puuduvad sel spinn, elektrilaeng ja värvilaeng ning see on teiste osakestega vastasmõjus nõrga vastasmõju ja Yukawa vastasmõju kaudu. Selle mass arvati olevat 115 ja 180 GeV/c2 vahel.

Higgsi mehhanismil võib olla ka teisi allikaid, mis ei vaja Higgsi bosonit ning mida kaalutakse juhul, kui Higgsi bosoni olemasolu välistatakse. Neid tuntakse Higgsi-vabade mudelite nime all.

Higgsi boson oli kuni 2012. aastani ainuke standardmudeli avastamata osake (graviton ei ole standardmudeli osake). 4. juulil 2012 teatasid Suure Hadronite Põrgutiga töötavad teadlased, et avastasid elementaarosake massiga 125–127 GeV/c2, mis tõenäoliselt on Higgsi boson.

Viited
------

1. ↑  Griffiths, David (2008). "12.1 The Higgs Boson". *Introduction to Elementary Particles* (Second, Revised ed.). Wiley-VCH. Lk 403. ISBN 978-3-527-40601-2. The Higgs particle is the only element in the Standard Model for which there is as yet no compelling experimental evidence.
2. ↑  "CERNi füüsikud leidsid Higgsi bosoni" Novaator, 4. juuli 2012

Kirjandus
---------

* Andi Hektor, Kristjan Kannike. *Füüsika : Higgsi bosoni lugu*, MTÜ Loodusajakiri, 2013. ISBN 9789949942015

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Higgsi boson** |

* "Higgsi boson on peitusemängust tüdinemas" ERR Uudised, 7. märts 2012
* "Lihtne seletus: Mis on Higgsi boson?" Novaator, 5. juuli 2012
1937. aasta Pariisi maailmanäitus
**1937. aasta Pariisi maailmanäitus** oli maailmanäitus, mis toimus Pariisis 1937. aasta 25. maist kuni 25. novembrini.

Maailmanäituse deviis oli "Kunstid ja tehnika kaasaegses elus", näituse ametlik pealkiri oli "Exposition Internationale des Arts et Techniques dans la Vie Moderne".

Maailmanäituse pindala võttis enda alla 100 ha ning sellele oli koondatud 240 paviljoni. Osa võttis 43 riiki. Näituse ajal toimus 42 rahvusvahelist spordivõistlust, sh rahvusvaheline ratsavõistlus ning poksi maailmavõistlus. Oli avatud lunapark ning anti 18 galaetendust. Peeti Triumfikaare 100. juubelit, võistlusi Seine'i jõel, viinamarjapidu ning koloniaalpidu.

Praegustest maailmanäitustest erinevalt oli siis suur rõhk professionaalsel ning rahvakunstil. Kunstnikest olid esindatud näiteks Vera Muhhina ("Tööline ja kolhoositar"), Pablo Picasso ("Guernica"), Albert Speer, Fernand Léger ja Raoul Dufy.

Eesti 1937. aasta Pariisi maailmanäitusel
-----------------------------------------

 *Pikemalt artiklis  Eesti 1937. aasta Pariisi maailmanäitusel*
Eesti esines esimest korda maailmanäitusel koos Läti ja Leeduga. Maailmanäitusele eelnenud kahe aasta jooksul korraldati Eestis mitmeid üleriigilisi konkursse ja sellest kujunes suurim välisesinemine Eesti tutvustamiseks üldse nii ulatuslikkuse kui ka kulutuste poolest. Balti riikide ühispaviljoni peaarhitektiks valiti Eestist Aleksander Nürnberg ning 17. juunil 1937 avati Pariisis külastajatele hoone suure pidulikkusega ja kõikide osapoolte ametlike delegatsioonide osavõtul. Peakunstnik oli Oskar Raunam. Ekspositsiooni kujundustöödega oli seotud ka kahe audiplomi saaja Adamson-Eric, kes tutvustas hiljem maailmanäitust ajakirjanduse veergudel.

Eestit esindas maailmanäitusel valdavalt Rakenduskunstnike Ühingu (RaKü) liikmete looming, fotokunst ja raamatud ning lisaks oli kaasatud kodumaist käsitööd. Väiksem osatähtsus oli tööstusel, mida esitleti eeskätt põlevkivitootmise kaudu. Eestit tutvustati ka atraktiivse turismimaana.

Eesti võitis näitusel arvukalt auhindu.

Viited
------

1. ↑  Maailmanäitus Pariisis 1937. aastal tutvustav voldik, 1937
2. 1 2 3 4  70 aastat Pariisi maailmanäitusest aastal 1937, näitus Adamson-Ericu muuseumis, 2007

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **1937. aasta Pariisi maailmanäitus** |

* 2000 Hannoveri porgandipaviljon (ülevaateartikkel kajastab ka 1937 näitust)
**Kirjakeel** on keele vorm, mis on esitatud kirjasüsteemi abil. Ehkki lapsed omandavad kõnekeele vanemate ja kaasinimestega suheldes, tuleb kirjakeelt neile eraldi õpetada. Kirjakeel eksisteerib üksnes täiendusena kõnekeelele, ükski loomulik elav keel ei koosne üksipäini kirjakeelest. Seevastu on paljud keeled ilma kirjakeeleta. Küll esineb surnud keelte seas selliseid, millest on säilinud ainult kirjakeel, samuti on kirjakeel esmane enamiku tehiskeelte puhul.

Kirjakeele mõiste ja piirid ei ole keeleteaduses päris täpselt määratletud. Tänapäeval kaldub kirjakeel kõnekeelestuma, kuna arvuti ja internet võimaldavad inimestel korraldada suure osa oma igapäevasest suhtlusest kirjalikult ja isegi reaalajas. Varem tuli igale kirjalikule eneseväljendusele vastust vähemalt natuke aega oodata, mistõttu kirjakeel polnud nii spontaanne.

Mitmeid kõnekeeles olulisi parameetreid nagu intonatsioon kirjakeeles ei markeerita või markeeritakse napilt (nt hüüumärk ja küsimärk). Ka ei kasutata kirjakeeles paljusid kõnekeeles tavalisi sõnu ja isegi mõningaid sõnaklasse, näiteks parasiitsõnu ehk pragmaatilisi partikleid (*noh*, *no*, *nagu*, *eksju*) ja funktsionaalseid häälitsusi ehk üneeme (*ee*, *ää*). Sõnade tähendused muutuvad kirjakeeles aeglasemalt ning ka grammatiliselt on kirjakeel konservatiivsem kui kõnekeel.

Kui kõnekeelt on raske reeglistada, siis kirjakeele arengut teadlikult suunata on palju lihtsam. Suuresti teevad seda sõnaraamatud, millel ei ole enamasti siiski seadusega kehtestatud normeerivat jõudu. Enamikus keeltes tugineb kogu keelekorraldus ühiskondlikele pooleldi vabatahtlikele normidele: teatud keelekasutust peetakse teatud sotsiaalsetes rollides ja situatsioonides aktsepteeritavaks ning mõningaid variatsioone välistatuteks. 

Mõnes riigis suunatakse keele arengut ka ametlike institutsioonide kaudu (keelekorraldus), korraldades vahel isegi keelereforme. Kirjakeele normi nimetatakse õigekeelsuseks. Eesti kirjakeelt normeerib õigekeelsussõnaraamat (ÕS), mida Eesti valitsuse ülesandel koostab Eesti Keele Instituut.

Vaata ka
--------

* eesti kirjakeel
* ortograafia

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kirjakeel** |

* Eesti õigekeelsussõnaraamat 2006
**Noorsepad** ehk **Noored Sepad** ehk **Ülemaaline Noorseppade Liit** oli Eesti noorteorganisatsioon 1920-1940. Oli Noorte Kotkaste ja Kodutütarde eelkäijaks.

Ajalugu
-------

Osa rahvuslikult meelestatud noori skaute eraldus 1920. aastal Eesti Skautide Malevast ja moodustas rahvusliku edendamise noorteorganisatsiooni, eesmärgiga näha skautluses rohkem isamaalisust. Eraldi organisatsiooni loomise põhjust on otsitud ka inimeste vahelistes suhetes. Vastloodud organisatsiooni nimeks võeti Eesti Noorsepad, keda kutsuti ka noorsepad, Noored Sepad jm. "Sepp", kui sõna, sümboliseeris ja märkis toona ka noort tugevat inimest, kes on alati valmis tegema midagi uut ja tarvilikku oma rahvuse ning riigi hüvanguks. Organisatsiooni juhiks sai admiral Johan Pitka. Võimalik, et sellega on seostatav ka liikmete merestiilis vormiriietus ja ka teatav mereline suunitlus. 

Noorseppade malevad asutati peagi Tartus, Tallinnas, Viljandis, Türil ja mujal üle Eesti. Kutsuti ellu Ülemaaline Noorseppade Liit, mille asukohaks oli Tartu. 20.–21. aprillil 1922 peeti Tallinnas Noorseppade I üleriigiline kongress.

Pärast Kaitseliidu koosseisus Noorte Kotkaste organisatsiooni (ja hiljem Kodutütarde) asutamist 1930 läks enamus noorseppi sinna üle. Paljudel lubati esialgu jätkata oma madrusestiilis vormi kandmist, mistõttu on noorseppi sageli ka veel hiljem aetud fotodel segamini merinoorkotkastega.

Koosseis ja tegevus
-------------------

Noorseppade hulka võis kuuluda vaid Eesti kodanik, mis oli erisus skautidega. Kõik organisatsiooni liikmed kuulusid aga ühtlasi Eesti Karskusliitu. Puudus nooremate poiste üksus ja ka eraldi noortejuhi staatus. 

Noorseppade malev oli poistele ja tüdrukutele ühine, mis oli tollal noorte tegevuses uudne. Tüdrukud ja poisid olid küll eraldi rühmades, kuid väljaspool rühmi toimus tegevus koos. Maleva juhtorganiks oli peakorter, mille moodustasid maleva vanem, maleva pealik, vanematekogu esimees, rühmapealikud, rühmavanemad, maleva lippur ja igast 20-liikmelisest rühmast üks saadik. Noorsepad jagunesid järkudesse:

* uusik,
* noorsepp,
* II järgu noorsepp,
* I järgu noorsepp,
* vanem noorsepp.

Noorseppadel oli oma hümn, lipp, liputervitus, tervitus ja tseremooniad. Riiklik majanduslik toetus organisatsioonil puudus. Kord kuus ilmus ajakiri Noorsepp.

Vaata ka
--------

* Noored Kotkad
* Kodutütred
* Merinoorkotkad
**Hiidkonn** (*Conraua goliath*, ka *Rana goliath*) on *Conrauidae* sugukonda kuuluv kahepaiksete liik. 

See on suurim maakeral elav konn. Hiidkonnad võivad kasvad kuni 32 cm pikkusteks ja kaaluda kuni 3,25 kg. Hiidkonna levila on kitsas: asurkonnad on vaid Kamerunis ja Ekvatoriaal-Guineas. Hiidkonn on kantud punasesse raamatusse.

Kirjeldus
---------

Isaseid ja emaseid on hiidkonnade puhul raske eristada nende sarnasuse tõttu. 15 isendi võrdluses oli konnade kaal 600-3,250 grammi ja pikkus 17-32 cm. Hiidkonna silma diameeter võib olla kuni 2,5 cm. Olenemata isendite suurusest on nende munad ja kullesed sama suured kui teistel olulisemalt väiksematel konnaliikidel.

Selja värvus on tumeroheline, kuid kõht ja jäsemete siseküljed on kollakasoranžid.

Viited
------

1. ↑  Tim Halliday (2016). *The Book of Frogs: A Life-Size Guide to Six Hundred Species from around the World*. University of Chicago Press. Lk 527.
2. ↑  Sabater-Pi, J (1985). *"Contribution to the biology of the Giant Frog (Conraua goliath, Boulenger)"*. Lk 143–153.
? Liibanoni riigi- ja rahvuslipp. Proportsioonid 2:3.
**Liibanoni lipp** on Liibanoni Vabariigi ametlik lipp.

Lipp on Liibanoni põhiseaduse 7. detsembri 1943 sõnastuse kohaselt puna-valge-punaste rõhtsete triipudega, mille laiused suhtuvad nagu 1:2:1 (s.t. valge on sama lai kui punased kokku). Valgel laiul on roheline liibanoni seeder, mis puudutab mõlemat punast laidu.

Lipu proportsioone põhiseaduses kirjas ei ole ja sellepärast kasutatakse lippu proportsioonides 2:3 nagu Prantsusmaa lippu.

Tähendus
--------

Seeder tuleb Piiblist, Laulud 92:12: "Õige lokkab nagu palmipuu, ta kasvab kõrgeks nagu seedripuu Liibanonil".

Punane värv tähistab iseseisvuse eest valatud verd ja valge lund Liibanoni mägedel. Lumi omakorda on puhtuse sümbol.

Ajalugu
-------

Liibanoni lipp 1918–1943.
Liibanoni esimene põhiseadus võeti vastu 23. mail 1926. Et Liibanon oli sel ajal Prantsusmaa protektoraat, kinnitas põhiseadus Liibanoni lipuks Prantsuse lipu, mille keskmisel, valgel laiul oli roheline seeder, mis puutus mõlema äärmise laiu vastu.

Esimest korda heisati tänapäevane Liibanoni lipp 21. novembril 1943, Liibanoni iseseisvuspäeva eelsel päeval. Usutakse, et tänapäeval asub see lipp Liibanoni Rahvusmuuseumis, kuigi on ka väidetud, et see on hoopis valitsuse palees.

Väärvormid
----------

Vähe on maailmas lippe, millel oleks nii palju väärvorme kui Liibanoni lipul. Kuigi lipu kirjeldus on põhiseaduses kirjas, ei järgitud seda kuni 1982. aastani kuigi tõsiselt. Realistlikkuse huvides kujutati lipul seedri tüve pruunina või (Süüria-Liibanoni sõpruse märgiks) mustana. Seeder kujutati sageli valgest laiust väiksemana, mõnikord ka suuremana. Isegi Eesti NSV-s välja antud teatmeteostes (ENE, "A ja O") on väär lipp.

1982. aasta suvel lubas Liibanoni telesaatejuht Riad Sharara telesaates autasu sellele, kes toob stuudiosse korrektse lipu. Saate käigus selgus, et isegi sõjaväes toodeti lippe valede eeskujude järgi ning et turismiminister oli saatnud kõigisse koolidesse väära lipu.

See saade mõjutas tugevalt liibanonlaste suhtumist oma lippu. Poliitilise ebakindluse ajal, mil Liibanon oli Iisraeli poolt okupeeritud, oli oma lipu abil võimalik väljendada patriotismi. Nii koolides kui ka sõjaväes vahetati väärad lipud välja.

Vaata ka
--------

* Liibanoni vapp

Välislingid
-----------

* Liibanoni lipp andmebaasis *Flags of the World* (*inglise keeles*)
**Riho Aljand** (27. mai 1960 Tapa – 26. juuli 2019) oli Eesti ujumistreener.

Lõpetas aastal 1978 Tallinna 2. Keskkooli ja aastal 1982 Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehalise kasvatuse teaduskonna.

Ujumisega hakkas Aljand tegelema 1971. aastal Tallinna Kalevi ujumiskoolis Friedel Raudsepa ja Elvira Miku juhendamisel, tulles aastatel 1976–1978 Eesti NSV meistrivõistlustel rinnuliujumises medalikohtadele.

Aastail 1979–1989 töötas Aljand ujumistreenerina Kalevi ujumiskoolis ja TSIK-is, 1989–1993 oli ta Tallinna ujumisklubi Kalev president. 

1993–2002 oli Aljand Eesti Koolispordi Liidu toimetuse juhataja ja aastatel 2002–2005 Keila Swimclubis vabatahtlik ujumistreener.

2002–2004 oli Riho Aljand Ujumisliidu olümpiaprojekti juht ning käis treenerina kaasas nii Ateena (2004) kui ka Londoni (2012) olümpiamängudel.

Ta töötas aastast 1992 oma firmas Ralvi ning aastast 2016 oli Audentese Spordiklubi treener.

Aastatel 2009–2016 oli ta Eesti ujumiskoondise peatreener.

Oli 2005–2013 ja 2014–2016 Ujumisliidu treenerite kogu juhatuse esimees ning aastast 2016 juhatuse liige.

Isiklikku
---------

Tema lapsed on Triin, Martti ja Berit.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Lihvõli** (inglise *grinding oil* või *grinding fluid*) on õliemulsioon või õli, mida kasutatakse lihvimisel jahutus- ja määrdevedelikuna.

Mootoriõli
Õlid ja määrded

Aparaadiõli | Avioõli | Baasõli | Destillaatõli | Diestrid |
Diisliõli | Elektroreoloogiline vedelik | EM-määre | Emulsioon | Fluoritud õli | Grafiitmääre | Hüdroõli | Hüpoidõli | Immutusõli | Isolatsiooniõli | Jääkõli | Kaabliõli | Karastusõli | Kastoorõli | Kellaõli | Kolloidne grafiit | Kompaundõli | Kompressoriõli | Kondensaatoriõli | Kondiõli | Konserveerimismääre | Konstaliin | Külmutiõli | Kütteõli | Ligroiin | Lihvõli | Linaõli | Loputusõli | Magnetvedelik | Manusteta õli | Masinaõli | Metallitöötlusõli | Mineraalõli | Mittelenduv õli | Molübdeensulfiid | Mootoriõli | Määrdeõli |Naatriummääre | Oliiviõli | Parafiin | Petrolaatum | Petrooleum | Polüglükoolõli | Põlevkiviõli | Rafineeritud õli | Rapsiõli | Rasketööõli | Rasv | Rasvõli | SHC-õli | Silikoonõli | Silindriõli | Solaarõli | Solidool | Spindliõli |Sööbekindelõli | Sünteetiline määre | Sünteetiline õli | Taimeõli | Talveõli | Tavott | Teljeõli | Tihendusmääre | Trafoõli | Transmissiooniõli | Trossimääre | Tseresiin | Turbiiniõli | Tööstusõli | Vaakumõli | Valgeõli | Tehniline vaseliin | Vaseliinõli | Värtnaõli | Õmblusmasinaõli | Üldmasinaõli |
**Riho Lilje** (sündinud 10. juunil 1953 Valgas) on eesti kitarrist ja muusikapedagoog.

Ta on lõpetanud Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli löökpillide erialal ja 1980. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi puhkpilliorkestri dirigeerimise erialal. Ta on täiendanud end Moskvas Aleksandr Tšehhovi ja Peterburis Igor Klimenkovi juures (kitarri erialal) ning õppinud 1995. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli Õpetajate Täiendusinstituudi kursustel. 

Töötanud 1974. aastast kitarripedagoogina, õpetanud kontsertmeistrina ja lauluõpetajana Eesti NSV Riikliku Filharmoonia estraadistuudios, Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis (1983–1996), Kehra Kaunite Kunstide Koolis ja Lasnamäe Muusikakoolis. 

Õpilasi: Toomas Vanem, Toomas Tang, Margus Jürimaa, Margus Ainsalu, Mart Soo. 

Ta on mänginud 1983–1985 ETV ja Eesti Raadio estraadiorkestris, tegutsenud ansamblites Fix, Laine (laulude arranžeerija ja muusikaline juht siiani) ja Radar (1977–1981), Anne Veski ja ansambliga Nemo, ansambliga Armaada, olnud ansambli Viru Trio muusikaline juht ja arranžeerija (1986–1991), esinenud ansamblitega Venemaal, Rootsis, Soomes, Saksamaal jm. 

Saanud ansambli Laine koosseisus Eesti NSV teenelise kollektiivi aunimetuse (1980). Teinud koostööd teiste seas Tõnu Naissoo, Lembit Saarsalu, Ain Vartsu, Riho Sibula ja Tiit Paulusega. 

Osalenud kitarristina Arvo Pärdi, Erkki-Sven Tüüri jmt helilooja teoste ettekannetel ning orkestrandina mitmes muusikaliprojektis, millest esimene oli Eesti Riiklikus Draamateatris "Väike õuduste pood" (2001) ja siiani Vanemuise teatri muusikalietendustes saateansambli koosseisus kitarristina.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa on (19. maist 1978) laulja ja ettevõtja Merle Lilje. Tema vend oli dirigent Peeter Lilje.

Välislingid
-----------

* 
* Riho Lilje Lasnamäe Muusikakooli kodulehel
**Liialaid** ehk **Liia saar** on laid Väinameres Haapsalu linna Põgari-Sassi küla territooriumil. Saar asub Matsalu rahvuspargi Väinamere saarte sihtkaitsevööndis.

Saare pindala on maakerke tulemusena Sõmeriga liitumisel 1,31 km² ja rannajoone pikkus 10,9 kilomeetrit.

Asukoht
-------

Liialaiust 1,6 km kagus asub Tauksi. 1,1 km edelas asub Hanemaa koos ümbritsevate rahudega. 200 meetrit põhja pool on Podurahu. Liialaiu ja Tauksi vahel on Suurrahu, Roograhu, Kuivarahu ja teised väiksemad rahud.

Liiaga on saare põhjaosas liitunud Sõmeri.

Loodus
------

Saare keskosas asuv seljak ulatub 2,8 meetrit üle merepinna. Saar kerkis merest umbes aastal 1300. Saare lõunarannas on maasäär.

Liialaiul leidub rannaniite. Mõnel varem niidetud alal kasvab tänapäeval tihe kadastik. Laiul kasvab ka väike männimets.

Saarel on allikas.

Ajalugu
-------

Esimest korda mainiti Liialaidu 1526 (*Lyszar*).

Liialaid on olnud kasutuses heinamaana.

1944. aasta 29. septembri varahommikul põgenes Liialaiult Hiiumaa laidudele ja hiljem Rootsisse riigisekretär Helmut Maandi. Liialaiule oli ta tulnud jalgsi Tauksi kaudu. Sel ajal oli saarel vähemalt kaks ehitist, majake ja heinaküün.

Viited
------

1. ↑  Liialaid Eesti looduse infosüsteemis, vaadatud 22. juulil 2019.
2. 1 2  Haide-Ene Rebassoo. *Laidude raamat*. Tallinn 1972, lk 95
3. 1 2  "September 1944 – põgenemine". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. detsember 2013. Vaadatud 3. detsembril 2013.

Kirjandus
---------

* *Matsalu laiud, luhad ja linnud*. Tallinn, 1962.
* Paakspuu, T. *Sõmeri, Liia ja Tauksi saarte ajaloolisest maakasutusest ja taimkatte muutumisest.* – Loodusevaatlusi 1997–1999: 20–75.
* Kaarel Kaisel, Triin Paakspuu, Eve Mägi. *Muutustest Tauksi, Liia ja Sõmeri saarte linnustikus ja nüüdisaegse linnustiku üldiseloomustus.* – Loodusevaatlusi 1997–1999: 76–87.

Välislingid
-----------

* Liialaid Eesti looduse infosüsteemis
Ilumäe hiiepärn (2010)
Ilumäe hiiepärn enne 1940. aastat
**Ilumäe hiiepärn** (ka Hiieniinepuu, Hiiepärn, Hiiepuu, Püha niinepuu ja Marie niinepuu) ja tema juurte alt varem voolanud Ilumäe Silmaallikas asuvad Lahemaal Haljala vallas Ilumäe külas Kõnnu mäel.

Selle kandi inimesed on aastasadu käinud seal palvetamas, ande toomas, ravimas ja pühi pidamas. Hiiepuu õõnes tüvi on pakkunud vihmavarju karjalastele.

Loodus- ja muinsuskaitse alla kuuluva hiiepuu küljes võime näha paelu – seoseid, mille on jätnud pulmalised ja teised puu austajad. Rahvapärimus mäletab, et vanasti on seal okstesse seotud värvilisi riidetükke ja puu juurde pandud uudsevilja, tapetud loomadest esimene keedetud tükk, piimasaadusi, mett, münte ja palju muudki. Viidi ka õlut:

*Ilumäe külas hiieniinepuu hallikale viidud osa talusaadustest jumalalepituseks. Kord saatnud peremees sulase kapaga õlut allikale viima, see aga joonud õlle ära. Teisel hommikul olnud laudas must lehm surnud.*
Hiiepuu lähedal kasvavate Surnukuuskede juures peatus matuserong teel Ilumäe kalmistule.

Hiiepuu vanuseks on hinnatud 300–452 aastat. Oletatakse, et seal praegu kasvavad niined on varasema puu geneetilised järglased. Nõnda võib hiiepuu seal kasvanud olla juba igiammustest aegadest peale.

### Silmaallikas

Silmaallika vett peeti pühaks ja hiiepühade ajal kasteti sellesse leiba. Allika veel oli ravivägi. Eriti hästi mõjunud see silmakorrale (kui silmad õhtuti väsinud, nagu liiva täis ja jooksevad vett).

Kirjandus
---------

* Marju Kõivupuu. 101 Eesti pühapaika. Tallinn: Varrak, lk 100–110.

Välislingid
-----------

* Ilumäe hiiepärn keskkonnaportaalis
* Ilumäe hiiepärn kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
* Ilumäe hiieniinepuu Hiite Maja SA andmekogus.
* Looduslik Pühapaik Ilumäe Hiieniinepuu
Giánis Varoufákis
**Giánis Varoufákis** (kreeka Γιάνης Βαρουφάκης; sündinud 24. märtsil 1961 Ateenas) on kreeka majandusteadlane ja poliitik, 27. jaanuarist 2015 oli ta Kreeka rahandusminister (vasakradikaalse erakonda SYRIZA-sse) Aléxis Tsíprase valitsuses. 6. juulil 2015, pärast Kreeka abiprogrammi tingimuste üle toimunud referendumit, teatas ta, et astub ametist tagasi.

Ta sündis aastal 1961 Ateenas. Aastal 1967, kui võimule tõusid mustad kolonelid, õppis ta algkoolis. Aastal 1976 astus ta Kreekas ülikooli, kuid kahe aasta pärast asus elama Suurbritanniasse. Ta õppis Essexi ülikoolis füüsikat, hiljem statistikat ja majandusteadust. Pärast Essexi ülikooli lõpetamist asus ta õppima Birminghami ülikooli, kus sai kahe aastaga magistriks matemaatilise statistika alal.

Aastatel 1988–2000 elas ja töötas ta Sydneys, ta töötas seal Sydney ülikooli majandusteaduskonnas vanema lektorina. Aastatel 2012–2015 töötas ta Valve Corporationis majanduskonsultandina, tegeledes seal virtuaalse majanduse uurimisega, keskendudes defitsiitidele ja valuutakurssidele Valve'i Steami platvormil. Lisaks pidas ta Valve'is tehtud tööd kirjeldavat ajaveebi. Aastal 2000 tuli ta tagasi Kreekasse, ta sai Ateena ülikooli tööle majandusteooria professorina. Aastal 2013 töötas ta Texase Ülikoolis Austinis.

Viited
------

1. ↑  Varoufakis astub rahandusministri kohalt tagasi, ERR, 6. juuli 2015
2. ↑  Daniel Nye Griffiths (15. juuni 2012). The Value of Fun: Valve Software Appoints In-House Economist. Forbes.
3. ↑  Wesley Yin-Poole (6. juuli 2015) Former Valve economist Yanis Varoufakis quits as finance minister of Greece. Eurogamer.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Giánis Varoufákis** |

Välislingid
-----------

* Varoufákise ametlik koduleht
* Varoufákise ajaveeb Valve Corporationis tehtud tööst.
**Tihendusmääre** on määre, mida kasutatakse keermestatud toruühendite, gaasikraanide, pumpade jms hermetiseerimiseks.

Mootoriõli
Õlid ja määrded

Aparaadiõli | Avioõli | Baasõli | Destillaatõli | Diestrid |
Diisliõli | Elektroreoloogiline vedelik | EM-määre | Emulsioon | Fluoritud õli | Grafiitmääre | Hüdroõli | Hüpoidõli | Immutusõli | Isolatsiooniõli | Jääkõli | Kaabliõli | Karastusõli | Kastoorõli | Kellaõli | Kolloidne grafiit | Kompaundõli | Kompressoriõli | Kondensaatoriõli | Kondiõli | Konserveerimismääre | Konstaliin | Külmutiõli | Kütteõli | Ligroiin | Lihvõli | Linaõli | Loputusõli | Magnetvedelik | Manusteta õli | Masinaõli | Metallitöötlusõli | Mineraalõli | Mittelenduv õli | Molübdeensulfiid | Mootoriõli | Määrdeõli |Naatriummääre | Oliiviõli | Parafiin | Petrolaatum | Petrooleum | Polüglükoolõli | Põlevkiviõli | Rafineeritud õli | Rapsiõli | Rasketööõli | Rasv | Rasvõli | SHC-õli | Silikoonõli | Silindriõli | Solaarõli | Solidool | Spindliõli |Sööbekindelõli | Sünteetiline määre | Sünteetiline õli | Taimeõli | Talveõli | Tavott | Teljeõli | Tihendusmääre | Trafoõli | Transmissiooniõli | Trossimääre | Tseresiin | Turbiiniõli | Tööstusõli | Vaakumõli | Valgeõli | Tehniline vaseliin | Vaseliinõli | Värtnaõli | Õmblusmasinaõli | Üldmasinaõli |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib rahvast; jalatsite kohta vaata artiklit Kamassid (jalatsid)* |

---

**Kamassid** olid Lääne-Siberis Sajaanides (tänapäeva Krasnojarski krai lõunaosa ja Hakassia territooriumil) elanud samojeedi rahvas, kes rääkis kamassi keelt.

17. sajandil oli kamasside arv ligikaudu 500.

19. sajandi keskpaiku oli kamasse järel umbes 130.

Kamasside traditsioonilised tegevusalad olid põhjapõdrakasvatus, küttimine ja kalapüük. Nad erinesid oma turgi rahvastest naabritest, kes tegelesid hobuse-, veise-, lamba- ja kitsekasvatusega. Ajapikku omandasid kamassid naaberhõimudelt hobuseid ja veiseid ning hakkasid küttima püssidega. Venelased saabusid kamasside asualadele 1860. aastatel. Vene uusasunikud ei austanud kohalikke tavasid ja pidasid jahti kamasside kodustatud põhjapõtradele nagu metsikutele. Nad haarasid enda kätte kamasside põlised küttimisalad ja käitusid igas suhtes eesõigustatuina. Metsloomade arv vähenes piirkonnas kiiresti. Kamassid käisid alla. Kuna põhjapõtrade pidamine oli muutunud võimatuks, lasksid kamassid kõik loomad vabadusse. Siitpeale läksid nad üle paiksele eluviisile. Algas kiire assimileerumine venelastega. Kamasside seas valitses pidev naiste defitsiit tütarlaste suurema suremuse tõttu. See aitas kaasa kamassi-vene segaabielude sõlmimisele. Juba 20. sajandi algul oli pooltel kamassidel venelasest ema. Kamassid läksid täielikult üle vene keelele.

Kamassi keele viimane emakeelena kõneleja Klavdija Plotnikova suri 1989. aastal.

Kamassi keelt on uurinud Ago Künnap, kes kaitses Helsingi Ülikoolis aastal 1971 filosoofiadoktori väitekirja teemal "System und Ursprung der kamassischen Flexionssuffixe" ning aastal 1974 Tartu Riiklikus Ülikoolis filoloogiadoktori väitekirja teemal "Pööramine ja käänamine samojeedi keeltes" ("Склонение и спряжение в самодийских языках (сравнительно-исторический анализ первичных словоизменительных суффиксов)").

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Saaremaast Sajaanideni ja kaugemalegi. Tallinn, 1970, lk. 211-212

| * v
* r
Uurali rahvad |
| --- |
| Soome-ugri rahvad | 

|  |  |
| --- | --- |
| Läänemeresoomlased | 

* Eestlased
	+ Setud
	+ Võrukesed
	+ Saarlased
* Isurid
* Karjalased
	+ Tveri karjalased
	+ lüüdilased
* Liivlased
* Soomlased
	+ Ingerisoomlased
	+ Kveenid
	+ Metsasoomlased
	+ Meälased
* Vepslased
* Vadjalased
	+ Kreevinid

 |
| Saamid | 

* Inari saamid
* Kemi saamid
* Kildini saamid
* Koltasaamid
* Lõunasaamid
* Põhjasaamid
* Turjasaamid

 |
| Volgasoomlased | 

* Marid
* Merjalased †
* Meštšeralased †
* Mordvalased
	+ Ersad
	+ Mokšad
* Muromlased †

 |
| Permlased | 

* Komid
	+ Permikomid
* Udmurdid
	+ Bessermanid

 |
| Ugrilased | 

* Handid
* Mansid
* Ungarlased
	+ seekelid
	+ *csángó*'d

 |

 |
| Samojeedi rahvad | 

|  |  |
| --- | --- |
| Põhja-samojeedi rahvad | 

* Eenetsid
* Nganassaanid
* Neenetsid
* Juratsid †

 |
| Lõuna-samojeedi rahvad | 

* Sölkupid
* Matorid †
* Kamassid †

 |

 |
**Peep Koort** (28. mai 1920 Tartu – 2. juuni 1977 Tallinn) oli eesti pedagoogikateadlane.

Ta lõpetas 1938. aastal Tallinna Linna Poeglaste Reaalgümnaasiumi. Aastatel 1940–1942 õppis ta Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonnas, aastatel 1942–1943 samas põllumajandusteaduskonnas. Ta oli EÜS Põhjala liige.

1943. aastal õppis ta Helsingi Ülikoolis põllumajandust. Aastatel 1947–1950 õppis ta Rootsi ülikoolides: Rootsi Põllumajandusülikoolis (rootsi keeles *Sveriges lantbruksuniversitet*), Lundi Ülikoolis ja Uppsala Ülikoolis. Viimases kahes õppis ta pedagoogikat, psühholoogiat, majandus- ja ühiskonnateadusi. Ta kaitses 1953. aastal Lundi Ülikoolis filosoofiakandidaadi väitekirja, 1956. aastal Uppsala Ülikoolis filosoofialitsentsiaadi väitekirja ja sai 1958. aastal Uppsala Ülikoolis kaitstud väitekirjaga "Lantmannaskolans grundkurser" filosoofiadoktori kraadi.

Ta töötas aastatel 1955–1963 Uppsala Ülikoolis lektori ja dotsendina, aastatel 1963–1964 oli ta samas uurijadotsent. Tal oli uurimusi didaktika alalt ning koolikorralduse ja individuaalõppe kohta.

Isiklikku
---------

Tema isa oli kujur Jaan Koort.

Välislingid
-----------

*
**Kõikehõlmav ja Progressiivne Leping Vaikse Ookeani Üleseks Partnerluseks** (inglise *Comprehensive and Progressive Agreement for Trans-Pacific Partnership*), eesti keeles tuntud ka oma ingliskeelse lühendi **CPTPP** järgi ning oma eelkäija järgi kui **Vaikse ookeani vabakaubandusleping**, on rahvusvaheline majandusblokk India ja Vaikse ookeani piirkonnas. Lepe sõlmiti 2018. aasta märtsis 11 riigi vahel: Austraalia, Brunei, Kanada, Tšiili, Jaapan, Malaisia, Mehhiko, Uus-Meremaa, Peruu, Singapur ja Vietnam. Vabakaubanduslepingu eesmärk on vähendada kaubandustariife liitunute vahel ning see sisaldab lubadust kaotada või vähendada kaubandustasusid 95 protsendi ulatuses. Praeguseks moodustab blokk turu, mis hõlmab pool miljardit elanikku ja 13,5 protsenti maailma majandusest.

Ajalugu
-------

Algatus luua Vaikse ookeani vahekaubandusleping (tuntud lühendina TTP) tuli kõigepealt Ameerika Ühendriikide presidendi Barack Obama valitsuse initsiatiivil, sihiga haarata maailmakaubanduses initsiatiiv ja tagada, et Hiina asemel kirjutavad 21. sajandi kaubandusreeglid Ameerika Ühendriigid ja tema liitlased Vaikse ookeani piirkonnas. Leping oli sisuliselt valmis, kuid polnud veel käivitunud, kui järgmine president Trump oma esimesel tööpäeval 2017. aasta jaanuaril allkirjastas USA TPP-st väljaviimise määruse.

Pärast USA lahkumist leppest muutsid ülejäänud riigid lepet ning uues leppes peatati muudatuste rakendamine 22 valdkonnas, mille seas oli intellektuaalne omand ja maksumaksja subsideeritud ravimid. 8. märtsil 2018 kogunesid ülejäänud üksteist liikmesriiki ja allkirjastasid muudetud Vaikse ookeani ülese kaubandusleppe. Osades riikides jõustus kaubanduslepe kohe, kuid Tšiilis alles 2023. aasta alguses ning Bruneis pole see veel jõustunud.

Vabakaubanduslepinguga on pärast selle loomist avaldanud soovi liituda mitmed riigid, sealhulgas Suurbritannia, Hiina Rahvavabariik, Taiwan jt.

Viited
------

1. ↑  Liibak, Elina (22.06.2021). "Suurbritannia alustab läbirääkimisi Aasia ja Vaikse ookeani vabakaubanduspiirkonnaga liitumiseks". *Postimees*.
2. 1 2 3  "Trumpi sõnul võib USA paremate tingimuste korral TPP-ga uuesti liituda". *ERR*. 13.04.2018.
3. 1 2  "Suurbritannia liitub India ja Vaikse ookeani piirkonna majandusblokiga". *ERR*. 29.03.2023.
**Kamarovičy** (Камаровічы, vene keeles Комаровичи (*Komarovitši*), transkribeerituna **Kamarovitšõ**) on endine küla Valgevenes Mahiloŭ oblastis Čerykaŭ rajoonis Rečyca külanõukogus. Kamarovičy asub Mahiloŭ linnast 100 kilomeetri kaugusel Vołčasi jõe kaldal.

Piirkonna varajasest asustusest annab kinnitust külas asuv rauaajal rajatud linnamägi. Küla ennast mainiti kirjalikult esimest korda aastal 1568. Algselt oli see riiklik omand. Eravaldusse läks see aastal 1660, mil hakkas kuuluma Gruszeckitele. XIX sajandi keskpaigas läks see Michał Aleksander Hołyński valdusse. Aastail 1867–1872 ostsid sealsed talunikud oma maad välja, nii et sealne mõis kadus ajalukku.

Aastal 1909 oli külas 700 elanikku. Teise maailmasõja eel elas külas 220 inimest ja seal oli 72 maja. Aastal 1943 põletasid Saksa okupatsiooniväed maha 70 sealset maja.

Tšornobõli katastroofi tagajärjel muutusid mitmed rajooni piirkonnad, sealhulgas ka Kamarovičy küla, elamiskõlbmatuks. Asula likvideeriti siiski alles aastal 2002, mil seal oli 312 elanikku.

Pilte
-----

* II maailmasõja ohvrite mälestusmärkII maailmasõja ohvrite mälestusmärk
* Teetõke ja mälestusmärk küla sissesõiduteelTeetõke ja mälestusmärk küla sissesõiduteel

Viited
------

1. ↑  Чэрыкаўскі раён. Камаровічы // Гарады і вёскі Беларусі. Магілёўская вобласць. Кніга III / под ред. Т. У. Бяловой. — Мінск: Беларуская энцыклапедыя імя Петруся Броўкі, 2009. — Kd. 7. — Lk. 363-364. — ISBN 978-985-11-0452-5.
2. ↑
3. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kamarovičy** |

* Fotod lendisest külast
**Nadežda Peedi-Hoffmann** (19. mai (vkj 6. mai) 1911 Tomsk, Venemaa – 21. mai 1938 Tallinn) oli eesti näitleja ja iluduskuninganna, viimane teise maailmasõja eelne Miss Estonia.

1932. aastal mängis ta koos Ants Eskolaga peaosa režissöör Theodor Lutsu mängufilmis "Päikese lapsed" – ta oli seal rikas tüdruk Margot Varik.

Samal aastal oli Peedi-Hoffmann valitud iludusvõistlusel Miss Estoniaks. Viimase sõjaeelse kandjana jäi see tiitel talle 1988. aastani, mil esimeseks Eesti missiks pärast teist maailmasõda sai Heli Mets.

9. juulil 1932 sõimas tema ema Adele Peedi vene keeles missile kleite toonud õmblejannasid. Selle eest mõisteti talle 10-kroonine trahv või 2 päeva aresti.

1933. aastal sattus Pärnu linnanõunik Roman Mathiesen kohtu alla süüdistatuna linna raha raiskamises ning aruannete, allkirjade ja vekslite võltsimises. Põhjendusena tõi Mathiesen majandusliku kitsikuse, kuid kõmulehtede väitel kulutas Mathiesen raha afäärile Peedi-Hoffmanniga.

Nadežda Peedi-Hoffmann oli ka kirjanik August Alle muusa.

Viited
------

1. ↑  Nadežda Peedi-Hoffmann Eesti Filmi Andmebaasis (vaadatud 8. märtsil 2013)
2. ↑  "Missid läbi aegade" (vaadatud 8. märtsil 2013)
3. ↑  "Iluduskuninganna reisipalavik". Rahvaleht, 12. november 1932, nr 134, lk 1
4. ↑  Olaf Esna. "Kuidas linnavolinik vangi pandi" Pärnu Postimees, 12.09.2010 (vaadatud 8. märtsil 2013)

Välislingid
-----------

* Nadežda Peedi-Hoffmann IMDB-s
* Jaak Lõhmus "Kuidas tehti filmitähti" Sirp, 26. oktoober 2007
* Nadežda Peedi-Hoffmanni foto Tallinna Linnamuuseumis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib tänapäevasest haldusüksusest; ajaloolise haldusüksuse kohta vaata artiklit Tigray provints* |

---

**Tigray osariik** (tigrinja keeles ክልል ትግራይ, amhara keeles ትግራይ ክልል, *Tigrāy kilil*; ametlikult **Tigray rahvuslik regionaalosariik**, tigrinja keeles ብሔራዊ ክልላዊ መንግስቲ ትግራይ, *Bəh̩erawi Kəllelawi Mängəśti Təgray*; eesti keeles ka *Tigrai*; varem *Piirkond 1*) on Etioopia põhjapoolseim osariik. Tigray on tigrinjade kodumaa, selle keskus ja suurim linn on Mek’ele. Üheteistkümnest Etioopia regionaalosariigist on Tigray nii pindalalt, rahvaarvult kui rahvastiku tiheduselt viiendal kohal.

Siioni Jumalaema kirik
Tigray ametlik keel on, nagu ka sellest põhjas asuvas Eritreas, tigrinja keel ning aastal 2019 oli rahvaarv hinnanguliselt 5 443 000. Enamik (u 80%) rahvastikust tegeleb põllumajandusega ning panustas 2009. aastal piirkonna SKT-sse 46%. Rahvastiku tihedus on suurim mägismaal, eriti Tigray ida- ja keskosas. Palju väiksema rahvastikutihedusega tasandikud moodustavad Tigray pindalast 48%. Tigraylastest on 96% õigeusklikud. Tigray piirneb põhjas Eritreaga, läänes Sudaaniga, lõunas Amhara osariigiga ning idas ja kagus Afari osariigiga.

Tigray võimuaparaat koosneb täidesaatvast võimust, mida juhib president, seadusandlikust võimust, mis kuulub osariigi nõukogule ning kohtuvõimust, mida juhib osariigi ülemkohus. Novembris 2020 puhkesid osariigis Tigray Rahva Vabastusrinde (TRV) ja Etioopia keskvalitsuse vahel kokkupõrked, mis eskaleerusid kiiresti Tigray sõjaks ning destabiliseerisid kogu piirkonda. Eritrea liitus sõjaga valitsuse poolel.

Osariigi deviis on "Pole mägesid, mille otsa me ei roniks" ("ዘይንድይቦ ጎቦ").

Viited
------

1. ↑  "SITUATION ANALYSIS OF CHILDREN AND WOMEN: Tigray Region" (PDF). 1. detsember 2019.
2. ↑  "SITUATION ANALYSIS OF CHILDREN AND WOMEN: Tigray Region" (PDF). 1. detsember 2019.
3. ↑  "Eritrean forces killed 100s of civilians in Tigray 'rampage': HRW" (inglise). Al Jazeera. Vaadatud 25. mail 2021.
4. ↑  "Tigray crisis: Ethiopia orders military response after army base seized". *BBC News* (Briti inglise). 4. november 2020. Vaadatud 25. mail 2021.

Välislingid
-----------

* Tigray State Information
* Map of Tigray Region at DPPA of Ethiopia
* Ethiopian Treasures – Queen of Sheba, Aksumite Kingdom – Aksum
* Ethiopian Treasures – Emperor Yohannes IV Castle – Mekele
* "Tigrayans want end to border row" by Elizabeth Blunt, *BBC News*, 20 December 2007

Etioopia osariigid ja keskalluvusega linnad

* Addis Abeba
* Afar
* Amhara
* Benshangul-Gumuz
* Dire Dawa
* Edela-Etioopia rahvaste osariik
* Gambela
* Harari
* Lõunarahvuste, rahvusrühmade ja rahvaste osariik
* Oromia
* Sidama
* Somaalia
* Tigray
**Nadia Kurem** (ka **Nadežda Kurem**; sünninimi **Nadežda Gasparjan**, sündinud 22. aprillil 1960 Tartus) on eesti laulja (sopran) ja laulupedagoog.

Nadia Kurem lõpetas 1981. aastal Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli (õpetaja Alma Kurtna) ja 1986. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Hendrik Krummi klass). 

Aastatel 1983–1985 laulis ta Eesti Raadio segakooris ja 1985 Estonia kooris, aastatel 1986–2009 oli Rahvusooper Estonia solist. 

Alates aastast 1999 on Nadia Kurem töötanud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias laulupedagoogina (aastast 2009 osakonnajuhataja, 2016 professor); Tema õpilaste hulgas on: Angelika Mikk, Kädy Plaas, Taavi Tampuu, Julia Botvina, Pirjo Püvi, Risto Joost, Arete Teemets, Marlēna Keine. Ta on juhendanud ka meistrikursusi mitmel pool Euroopas: Musica Santa Cecilia Konservatooriumis Roomas, Taani Kuninglikus Muusikaakadeemias, Göteborgi Muusika- ja Teatriakadeemias, Sibeliuse Akadeemias Soomes, Leedu ja Läti muusikaakadeemias ja mujal.

Tunnustus
---------

* 1987 Noore muusiku preemia
* 1998 Harjumaa teatripreemia
* 1999 Georg Otsa nimeline auhind

Viited
------

1. ↑  "Nadežda Kurem. Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia klassikalise laulu osakond". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. september 2019. Vaadatud 7. jaanuaril 2020.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on sakraalehitisest; stantsi osa kohta vaata artiklit Tempel (stantsimine); teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Tempel (täpsustus).* |

---

**Tempel** (ladina sõnast *templum*) on sakraalehitis ehk pühakoda.

### Mõiste kasutamine

Mõistet "tempel" kasutatakse eelkõige kristlusest ja islamist väljapoole jäävate usundite sakraalehitiste kohta. Kristlikke pühakodasid nimetatakse "basiilikateks", "katedraalideks" või "kirikuteks"; islami pühakodasid "mošeedeks". Siiski on ka üksikuid kristlikke pühakodasid hakatud viimastel sajanditel mõnikord nimetama templiteks.

### Vana-Kreeka ja Vana-Rooma

Antiikajal oli tempel algselt jumalusele pühendatud eradatud koht (kreeka *temenos*), hiljem jumaluse hoone (kreeka *naos*), mis oli ehitatud sellele pühale alale. Esialgu oli tempel määratud jumaluse raidkuju paigutamiseks; hiljem said eriti roomlaste templeist raidkujude, maalide ja muu sellise aardekambrid, kuid nad ei olnud rahva kogunemiskohad nagu ristiusu kirikud.

Vanimad templid olid savi- ja puitehitised. Monumentaalseid kivist templeid hakkasid kreeklased ehitama 7. sajandil eKr polist poliitilise kindlustumise ajajärgul. Nad lähtusid lihtsast megaroni tüüpi kultushoonest ja arendasid sellest igakülgselt läbimõeldud ehitise.

Alates klassikalisest ajajärgust muutus see üha esinduslikumaks. Juba 6. sajandil eKr lisandus lihtsaile dooria stiilis templihooneile Väike-Aasia poliste majandusliku tugevuse väljendusena joonia stiilis hiigeltempleid (Samosel Efesoses, Didymas). Hellenismi ajal jõuti uuesti selliste mõõtmeteni (näiteks Artemise tempel Maganesias Maiandrose jõe ääres).

Etruski tempel, terrakotaplaatidega kaetud puitehitis, ja kreeka hellenistlikud ehitised mõjutasid Rooma hilise vabariigi ajajärgu templiehituse arengut.

Rooma keisririigis hakati ehitama eriti esinduslikke marmortempleid, need väljendasid tolle aja taotlusi muuta Rooma maailmariigiks. Nende templite sise- ja väliskujundus rikastus sajandite jooksul üha ja oli lõpuks ülimalt toretsev (näiteks Heliopolises).

Antiikajal ehitatud templite tüübid:

* *Tholos*
* Anttempel
* Topeltanttempel
* Prostüül
* Amfiprostüül
* Peripteer
* Dipteer
* Pseudoperipteer
* Pseudodipteer
* Monopteer

### Judaism

Judaismi pühakodasid nimetatakse üldiselt sünagoogideks. Ainsa(te)ks (tõelisteks) templi(te)ks peetakse judaismis Jeruusalemma templeid: Saalomoni templit (10. sajand eKr – 586. a eKr) ja Teist Templit (515. a eKr – 70. a).

### Hinduism ja budism

Hinduistlikke ja budistlikke sakraalehitisi nimetatakse templiteks analoogia põhjal Euroopa antiikaegsete templitega. Täpsemad nimetused hinduistlikel sakraalehitistel: "koil" ehk "kovil", "mandir" ja "devasthana"; budistlikel: "stuupa", "wat" ja "pagood". Maailma suurim pühakoda on 12. sajandil ehitatud hinduistlik Angkor Wat Kambodžas.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Tempel** |

* Templipüha
**Kithairónas** (uuskreeka *Κιθαιρώνας* ehk *Όρος Κιθαιρώνας*; Vana-Kreeka kontekstis **Kithairon** (vanakreeka *Κιθαίρων*)) on mäeahelik Euroopas Balkani poolsaarel Kreekas. 

Kulgeb ida-lääne suunas, eraldab Boiootiat (põhjas) Atikast ja Megaris (lõunas). 

Kõrgus kuni 1409 meetrit.

Kithairónaselt saavad alguse jõed Asopos ja Kifisós (Kephisos). 

Vana-Kreekas oli Kithairon kui Atika ja Boiootia vaheline piir kindlustatud vahitornide ja linnustega (näiteks Panakton, Drymos, Phyle). 

Mitmesuguste kultustega austati seal Dionysost, Zeusi, Herat ja nümfe. 

Kõrgeimal tipul peeti pidustusi (daidaaliaid). 

Põhjanõlval leidis aset Plataia lahing.

Mütoloogia
----------

Mäeaheliku lõunaosas oli Dionysose müütiline sünnikoht Eleutherai. 

Kithaironil pidasid vanakreeka mütoloogia järgi karja nii Teeba kuningas Laios kui ka Korintose kuningas Polybos, ja kui Laios andis ühele karjasele ülesandeks Oidipus saatuse hooleks jätta, ei täitnud too käsku, vaid andis lapse üle Korintose karjasele.

Herakles pidi seal veiseid karjatama ja tappis Kithaironi lõvi. 

Apollon ja Artemis tapsid seal Niobe lapsed. 

Kithairon on ka Pentheuse, Aktaioni ja Antiopega seotud müütide tegevuspaik.

Välislingid
-----------

 Kithairónas – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
|  |
| --- |
|  |
| Kuld | 1994 | naiste 4×7,5 km teatesõit |

**Nadežda Talanova** (sündinud 17. aprillil 1967 Udmurtias) on Venemaa endine laskesuusataja, olümpiavõitja. 

Ta tegeleb laskesuusatamisega alates aastast 1985. Elab Smolenskis. Vallaline, töötab armees. Hobideks nimetab triatloni ja mägirattasõitu.

Tunnustus
---------

* 1994 – Venemaa teeneline meistersportlane

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 1994 Norra Lillehammeris
	+ **olümpiavõitja** 4×7,5 km teatesõidus
	+ 15 km ühisstardiga sõidus 16. koht
	+ 7,5 km sprindis 19. koht

### Maailmameistrivõistlustel

* 1993 Bulgaaria Borovečis
	+ hõbemedal 7,5 km sprindis
	+ pronksmedal 4x7,5 km teatesõidus
* 1997 Slovakkia Osrblies
	+ 7,5 km sprindis 11. koht
* 1999 Soome Kontiolahtis
	+ hõbemedal 4x7,5 km teatesõidus
	+ 7,5 km sprindis 17. koht
	+ 10 km jälitussõidus 20. koht

Maailma karikas
---------------

Maailma karika etappidel on ta olnud 28 korda 25 parema seas. Ta on võitnud 2 etappi (neist 1 individuaalselt), olnud 5 korda teine (neist 3 individuaalselt) ja 5 korda kolmas (neist 3 individuaalselt).

Vaata ka
--------

* Laskesuusatamine 1994. aasta taliolümpiamängudel
Jarrod Bowen 2017. aastal Hull City särgis
**Jarrod Bowen** (sündinud 20. detsembril 1996 Leominsteris) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib Premier League'i klubis West Ham United ja Inglismaa jalgpallikoondises ründajana või poolkaitsjana.

Ta alustas klubikarjääri Hereford Unitedis, mille koosseisus mängis hooajal 2013–14 Inglismaa tugevuselt viiendas liigas.

2014. aasta juulis liitus ta Inglismaa kõrgliiga klubiga Hull City. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 23. augustil 2016 EFL Cupi mängus Exeter City vastu. Hooajal 2016–17 pääses ta Hull City meeskonnas Inglismaa kõrgliigas väljakule seitsmes mängus. Esimese värava lõi ta klubi meeskonnas 5. augustil 2017 Inglismaa esiliiga kohtumises Aston Villa vastu. Hooajal 2017–18 lõi Bowen Inglismaa esiliigas kokku 14 väravat. Järgmisel hooajal lõi ta liigas juba 22 väravat. Mõlemal hooajal valiti ta klubi hooaja parimaks mängijaks. Hooaja 2019–20 esimesel poolel lõi ta esiliigas 16 väravat.

2020. aasta jaanuaris liitus ta West Ham Unitediga. Esimese värava lõi ta klubi meeskonnas 29. veebruaril 2020 mängus Southamptoni vastu. Hooajal 2021/22 lõi Bowen Inglismaa kõrgliigas 12 väravat ja valiti mängijate poolt West Ham Unitedi hooaja parimaks mängijaks.

Inglismaa jalgpallikoondises tegi Bowen debüüdi 4. juunil 2022 UEFA Rahvuste Liiga mängus Ungari vastu.

Viited
------

1. ↑  "Jarrod Bowen joins West Ham United". West Ham. 1.2.2020. Vaadatud 24.10.2020

Välislingid
-----------

 Jarrod Bowen – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Kamber** oli eesti rehielamus ruum, kus vanasti ainult suviti ja rehepeksu ajal elati.

Ajaloost
--------

Allikates on mainitud kambrit esimest korda 17. sajandi I poolel. Eestis oli üldiselt tavaks vanemas rehielamus kambri ehitamine rehetoa otsa pikliku ruumina. Kui rehielamus oli rehealune rehetoast laiem, ehitati kamber samuti laiem ning ühelt poolt kokku rehealusega ümber rehetoa külgseina ja ahju nurga. Lõuna-Eestis oli otsakamber tavaliselt rehetoaga ühelaiune. Külgkambrid olid 19. sajandil levinud Kagu-Eestis ning Saare- ja Hiiumaal. Saaremaa lääneosas oli rehetoa kõrval asuv *rehekamber* ehk koda ka esikuks, mille kaudu pääses rehetuppa.

Kirjeldus
---------

Kambrid ehitati ümarpalkidest, esialgu kütte võimalusteta ja akendeta (või puuluugiga suletava väikese nn *pajaaknaga* palkide vahel) ning savi- või muldpõrandaga. Neid kasutati panipaigana, suviti ka magamisruumina, milles püsivat sisustust polnud. Külgkambrite kõrval ehitati rehetoa räästa alla teisigi väiksemaid ruume toidu säilitamiseks, mida hiljem nimetati sahvriks. Saartel oli otskambri taga tihti mitu pisikest magamiskambrit.

Saaremaal ja Kagu-Eestis hakati 19. sajandi esimesel poolel, mujal Eestis veidi hiljem, kambritele tegema väikeseid klaasaknaid paari ruuduga. Kambri kütet korraldati rehetoa ust lahti hoides või rehetoa poolt köetava ahju, soojamüüri ja lõõridega. Laiemalt hakati küttekoldeid ja aknaid ehitama 19. sajandi II poolel. Soojamüüriga jaotati kamber kaheks osaks - ees- ja tagakambriks, hiljem ehitati juba kindlam vahesein. Eeskamber oli suurem ja seda kasutati peretoana. Tagakamber oli peremehe-perenaise eluruum, see oli väiksem, puhtam ning parema sisustusega. Sageli oli rehetoa taga kolmaski kamber ehk *käsikamber* (sahver).
Kambritele ehitati laudpõrand ja laudlagi.

19. sajandi lõpul paigaldati kambritele suuremaid, 6 ruuduga aknaid, seinu hakati saviga siluma, hiljem ka krohvima. Ehitati korstna ja püstlõõridega ahjusid. Rehielamu kambrite osa suurendati sellega, et vastu rehetuba ehitati köök või ehitati kahe asemel neli kambrit, millest üks oli köök. Kambrid kujunesid suhteliselt iseseisvaks elamuks ning püsisid sellena ka 20. sajandilgi.

Vaata ka
--------

* rehealune
* rehetuba
* rehi
* rehielamu

Viited
------

1. 1 2  Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 48
2. 1 2 3  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 62

Välislingid
-----------

* Rehielamu plaan kambriga Eesti Rahva Muuseum
* Rehielamu kamber Mõniste talurahvamuuseum