recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib naise häbemest; zooloogia mõiste kohta vaata artiklit Vulva (zooloogia); perekonnanime kohta vaata artiklit Vitt (perekonnanimi)* |

---

Häbemekarvad on raseeritud brasiilia lõike kohaselt.
Raseerimata häbe
Erinevad vulvad
**Häbe** (*vulva*, *pudendum femininum*) on naise või tüdruku välissuguelundid. 
Häbe koosneb häbemekingust, suurtest häbememokkadest, väikestest häbememokkadest ja kõdistist. Häbemekingul ja suurtel häbememokkadel kasvavad alates puberteedist häbemekarvad.

Anatoomia
---------

Häbet piiritlevad rasvpadjanditega häbemekink ja suured häbememokad. Viimaste vahel on väikesed häbememokad, mis ümbritsevad tupeesikut, kuhu suubuvad kusitiava ja tupp. 

Väikeste häbememokkade alumises kolmandikus on Bartholini näärmed, mis tupeesikut niisutavad. 

Et häbememokad asetsevad üksteise vastas ja kohal, siis on tupeesikust tavaasendis (laiali ajamata asendis) näha ainult kitsas pilu ja väikeseid häbememokkasid. 

Häbememokkade vahele kogunevad surnud rakud ja rasv, mis vähese pesemise (ebapiisava intiimhügieeni) puhul moodustavad koos uriinijääkidega smeegma. 

Väikeste häbememokkade vahel on kõdisti, väike silindrikujuline korgaskehaga elund, millel on palju närvilõpmeid ning mis on puuteärrituse suhtes väga tundlik. Kõdisti vastab mehe sugutile. Kõdisti otsa ümbritseb *praeputium clitoridis*. 

Häbeme ja päraku piirkonna vahel on lahkliha.

Areng
-----

Puberteedieas toimuvad naissuguhormoonide toimel häbemes muutused. Nahavärv muutub ning häbeme osad muutuvad suuremaks ja selgepiirilisemaks. Häbe kattub häbemekarvadega.

Individuaalsed eripärad
-----------------------

Häbeme ehituses esineb palju individuaalseid eripärasid, nii et selle välimus võib anatoomiaõpikutes kujutatust erineda. Näiteks võib kõdisti olla osaliselt nähtav või täiesti kaetud, samuti võivad väikesed häbememokad olla suurtest suuremad või lihtsalt ulatuda suurte häbememokkade vahelt välja. Naiste häbemed erinevad omavahel umbes sama palju nagu näod. Ainult väikesel osal naistest langeb häbeme ehitus joonistega kokku, sest joonised on sümmeetrilised ning esindavad illustraatori ideaalnägemust. 

Mõned naised lasevad teha plastilisi operatsioone, et väikeste häbememokkade kuju muuta (väikeste häbememokkade plastika).

Haigused
--------

Esineb vulvodüünia, mille puhul häbeme pind on valulik või kipitab.

Vaata ka
--------

* Intiimhügieen
* Häbemekarvade eemaldamine
* Tüdrukute ümberlõikamine

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Häbe** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib ladina kirja tähest; teiste tähenduste kohta vaata lehekülge I (täpsustus).* |

---

*Tehniliste piirangute tõttu on siia suunatud ka väiketäheline **ı**. Selle tähe kohta vaata artiklit punktita i.*

|  |  |
| --- | --- |
| I | i |

**I** (väiketähena **i**) on eesti tähestiku ja teiste ladina kirja kasutavate tähestike täht. I on ladina tähestiku 9. täht. 

I-le vastab kreeka tähestikus ioota.

Päritolu
--------

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Protosemiidi Y | Foiniikia yodh | Kreeka ioota | Etruski I | Ladina I |
| Protosemiidi Y | Foiniikia yodh | Kreeka ioota | Etruski I | Ladina I |

Tähestikutähed

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| A | B | (C) | D | E | F | G | H | I | J | K | L | M | N | O | P | (Q) | R | S | Š | Z | Ž | T | U | V | (W) | Õ | Ä | Ö | Ü | (X) | (Y) |
**Litene** on küla (*lielciems*) Lätis Gulbene piirkonnas 19 km kaugusel Gulbene linnast, Litene valla halduskeskus.

Külas asub Litene mõisa süda. Küla läbib Pedetsi jõgi, mille ääres asus paberitehas.

Mõisa lähedal pidas Eesti rahvavägi Vabadussõja ajal 7. juunil 1919 lahingu Landeswehri ratsasalgaga.

Mõis natsionaliseeriti 1921. aastal ja 1924. aastast tegutseb mõisa peahoones kool. Külas on ka raamatukogu.

Asula sai laiemalt tuntuks 1941. aasta suvel, kui Nõukogude okupatsiooni ajal koondati sinna suur hulk Läti sõdureid. Juuniküüditamise ajal 14. juunil koguti kokku ohvitserid ja viidi õppuste ettekäändel metsa, kus neilt võeti relvad ja nad arreteeriti. Vastuhakanud tapeti. Ülejäänud pandi rongidele ja viidi Riiga, kust nad suunati edasi GULAGi vangilaagritesse. Selle tõttu on see paik tuntud kui Läti Katõn.

Nõukogude ajal oli küla kohaliku kolhoosi keskasula.

Pärast iseseisvuse taastamist on Läti arheoloogid leidnud sealt 11 Läti ohvitseri surnukeha jäänuseid, kuid tapetute täpne hulk ei ole teada. 2001. aastal avati külas hukkunute mälestuskompleks.

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Läti sõjaväe Litene suvine välilaager, Litene mõisaansambel (sealhulgas tall) ja kommunistliku massimõrva ohvrite mälestusmärk koos matmispaigaga. Kohaliku kaitse all on Litene kalmistu kabel, Litene mõisa pesuköök, häärber, kaks teenijate maja, park, magasiait, ait, küün ja apteek. Looduskaitse all on pärn ümbermõõduga 4,08 meetrit, tamm ümbermõõduga 5,06 meetrit, Ozolciemsi tammed, Litene paberivabriku tamm, Pedetsi jõe tammed, Litene vabaõhulava tamm, Litene mõisa jalakas ja Litene tamm.

Asula juurest läheb läbi Gulbene ja Balvi vaheline maantee (P35) ja sealt algab P43-maantee, mis suundub Alūksnesse. Asulas on Aprūpes centrsi ja Litenes centrsi bussipeatus.

2012. aastal oli külas 1140 elanikku, 2017. aastal aga 685 elanikku. 2022. aastal oli elanikke 587.

Pildid
------

* 
* 
* 
*

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  "Liitina paberi vabrik 7. VII 1019". Eesti Rahvusarhiivi Filmiarhiiv, EFA.114.A.256.248
3. ↑
4. ↑
5. ↑   Valdis O. Lumans. "Latvia in World War II". Fordham University Press. 2006. 547 lk, ISBN 0-8232-2627-1 ISBN 9780823226276
6. ↑  Административно-территориальное деление Латвийской ССР 1978 год. Рига: Лиесма, 1978. 137 lk
7. ↑  Litene – The Latvian Katyn latvianhistory.com, 15. veebruar 2013
8. ↑  "Latvia marks 60 years since Communist regime deportations". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. veebruar 2018. Vaadatud 25. veebruaril 2018.
9. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija
10. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija
11. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
12. ↑  Autotransporta direcija
13. ↑  Autotransporta direcija

| * v
* r
Litene valla asulad |
| --- |
| 
Aurava **·**  Lešķi **·**  **Litene** **·**  Silenieki **·**  Skujenieki **·**  Zāģernieki **·**  Vārpiņas |
**Lode** on küla (*skrajciems* ehk hajaküla) Lätis Madona piirkonnas Arona vallas.

Lode asub valla keskosas merepinnast 205 meetri kõrgusel Arona jõe kaldal. Asula jääb valla keskusest Kusast 2, piirkonna keskusest Madonast 10 ja Riiast 153 kilomeetri kaugusele. Sinna jääb Lode bussipeatus.

Lode on tekkinud endise Lode mõisa keskuse juurde. Küla oli kunagise Kusa valla halduskeskuseks.

Küla jääb osaliselt Vestiena maastikukaitsealale. Sealsed Arona kruusakarjääri muinaskalmed on muinsusmälestistena kohaliku kaitse all.

Aastal 2007 oli külas 6 elanikku.

Lode mõisa häärber aastal 2001

Viited
------

1. ↑  Autotransporta direcija
2. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
3. ↑  Aronas grantsbedru senkapi
4. ↑  Vietvārdu datubāze

| * v
* r
Arona valla asulad |
| --- |
| 
Ciskāni **·**  Kaļvi **·**  Kaniņas **·**  **Kusa** **·**  Lautere **·**  Liepa **·**  Līdēre **·**  Lode **·**  Oļi **·**  Pavasaris **·**  Pumpi **·**  Rosme **·**  Šķūri **·**  Zelgauska **·**  Teiļi **·**  Viduči **·**  Viesiena |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on aabrahamlike religioonide ainujumalasse mitte uskuvast inimesest; vulkaani kohta vaata artiklit Pagan (vulkaan); sõna muude tähenduste kohta vaata lehekülge Pagan (täpsustus).* |

---

**Pagan** (ladina keeles *paganus* 'maamees, talupoeg' < *pagus* 'maapiirkond') on nimetus, mida kasutasid algkristlased nende kohta, kes keeldusid omaks võtmast ristiusku ja jäid vanade traditsiooniliste kohalike usundite juurde. Keskajal laienes pagana mõiste kõigile mittekristlastele, kuid kohati tehti erand teiste aabrahamlike religioonide esindajatele (judaism, islam). Paganateks võidakse nimetada ka mittejuute judaismi ning mittemoslemeid islami seisukohast vaadatuna.

Kristlikus maailmas omandas pagana mõiste halvustava varjundi, seondudes "ebausu" ja kultuurilise mahajäämusega. Uuemal ajal on mõned vanade mittekristlike usundite taaselustajad ja mitte ühtki usku tunnistajad etableerunud kristlusele vastandudes end ise paganateks nimetanud, kasutades seda sõna neutraalses või positiivses tähenduses.

Eesti keeles kasutatakse sõna 'pagan' kirumissõnana tähenduses 'kurat', 'kurivaim'.

Eesti folklooris on vanapagan tegelane, kelles on kokku sulanud hiiu ja kuradi jooned.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Pagan** |

* Paganlus
* Uuspaganlus
* Vanapagan
* Kurat
Põhja-Osseetia vapp.
**Põhja-Osseetia vapp** on Venemaa koosseisu kuuluva Põhja-Osseetia Alaania Vabariigi vapp.

Vapi saamiseks kuulutati välja konkurss, millest tehti kokkuvõtted 1994. aastal. Vapi autor on M. F. Džigkajev. Seadusele, mis sätestab vapi kasutamise, kirjutas president Ahsarbek Galazov alla 24. novembril 1994. 

Põhja-Osseetia vapil on ümmargusel punasel kilbil kuldset maad mööda kõndiv mustatähniline kuldne lumeleopard. Tema taga kõrguvad seitse hõbedast mäge (üks, kolm ja kolm). Esimesel alumisel mäel on kaks tippu, millest esimene on kõrgem. 

Lumeleopard mägede taustal on Osseetia ajalooline embleem ja oli keskajal osseedi riigi vapiks. Kilp on traditsiooniliselt ümmargune, idamaine. Kilbi punane värv märgib õigust, jõudu ja mehisust.

Lumeleopard sümboliseerib osseedi riiklust ja tugevat võimu, kuldne värv ülimuslikkust, suursugusust ja austust.

Mäeahelik tähistab kaheksatipulist kosmoloogilist Ilmamäge, mis kajastab osseetide ürgset arusaama maailmakorrast. Ülemine üksik tipp on jumalik absoluut, ülim võim. Kesktaseme kolm tippu on inimeste maailma kolm sotsiaalset funktsiooni. Alumise, eesmise rea neli tippu märgivad nelja ilmakaart. Mägede hõbedane värv tähendab puhtust, tarkust ja rõõmu.

Vaata ka
--------

* Lõuna-Osseetia vapp

Välislingid
-----------

* Põhja-Osseetia vapi kirjeldus ja seadus Parlamendi kodulehel
Johann Georg, Brandenburgi kuurvürst (õli lõuendil, Lucas Cranach noorem, 1564)
Johann Georg ja tema teine naine Sabina von Ansbach
**Johann Georg** (11. september 1525 – 8. jaanuar 1598) oli Brandenburgi kuurvürst (1571–1598) ja Preisimaa hertsog.

Elu
---

Hohenzollernite dünastia liikmena oli ta Joachim II ja selle esimese naise Magdalene von Sachseni poeg.

Oma isa valitsemisajal kogunenud suurte 2,5 miljoni kuldna suuruste võlgadega kehtestas Johann Georg teraviljamaksu, mis viis osa talurahvast sõltuvusse aadlist, kes oli maksust vabastatud. Ta laskis juudid 1573. aastal Brandenburgist välja saata, riisuda nende vara ja keelata naasmise. Ehkki ustava luterlasena oli ta kalvinismi tõusule vastu, lubas ta Hispaania Madalmaade ja Prantsusmaa sõdadest pärit kalvinistlikke põgenikke riiki. 13. juulil 1574 asutas ta Berliinis esimese humanistliku õppeasutuse *Gymnasium zum Grauen Kloster*. Tema järglaseks sai tema poeg Joachim Friedrich.

Pärast tema sugulase Albrecht von Hohenzollerni surma 1568. aastal päris Preisimaa hertsogiriigi viimase alaealine poeg Albrecht Friedrich. Johann Georgi isa oli Preisimaa hertsogiriigi kaaspärija. 1577. aastal said Brandenburgi kuurvürstid Preisimaa hertsogi Albrecht Friedrichi kaasvalitsejateks.

Perekond ja lapsed
------------------

Johann Georg oli abielus kolm korda.

Tema esimene naine oli Sophia von Liegnitz (u. 1525 – 6. veebruar 1546), kellega ta abiellus 1545. aastal. Nad said ühe lapse:

1. Joachim Friedrich (27. jaanuar 1546 – 18. juuli 1608)

Tema teine naine oli 1548. aastast Brandenburg-Ansbachi vürsti Georgi tütar Sabina (12. mai 1529 – 2. november 1575). Nad said järgmised lapsed:

1. Georg Albrecht (19. veebruar 1555 – 8. jaanuar 1557)
2. Johann (1557 – suri noorelt), Albrechti kaksikvend
3. Albrecht (1557 – suri noorelt), Johanni kaksikvend
4. Magdalena Sabina (1559 – suri noorelt)
5. Erdmuthe (26. juuni 1561 – 13. november 1623)
6. Maria (1562 – suri noorelt)
7. Hedwig (1563 – suri noorelt)
8. Magdalena (1564 – suri noorelt)
9. Margaret (1565 – suri noorelt)
10. Anna Maria (3. veebruar 1567 – 4. november 1618)
11. Sophie (6. juuni 1568 – 7. detsember 1622)

Tema kolmas naine oli 1577. aastast Elisabeth von Anhalt (15. september (vkj. 5. september) 1563 – 5. oktoober 1607). Nad said järgmised lapsed:

1. Christian (30. jaanuar 1581 – 30. mai 1655)
2. Magdalena (7. jaanuar 1582 – 4. mai 1616)
3. Joachim Ernst (22. juuni 1583 – 7. märts 1625)
4. Agnes (17. juuli 1584 – 26. märts 1629)
5. Friedrich (22. märts 1588 – 19. mai 1611)
6. Elisabeth Sophie (13. juuli 1589 – 24. detsember 1629)
7. Dorothea Sibylle (19. oktoober 1590 – 9. märts 1625)
8. Georg Albrecht (20. november 1591 – 29. november 1615)
9. Sigismund (20. november 1592 – 30. aprill 1640)
10. Johann (13. juuli 1597 – 23. september 1627)
11. Johann Georg (4. august 1598 – 27. jaanuar 1637)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Joachim II** | **Brandenburgi kuurvürst**1571–1598 | Järgnev**Joachim Friedrich** |
**Langenberg** asub Saksamaa Nordrhein-Westfaleni ja Hesseni liidumaade piiril ning kõrgusega 843,2 m üle merepinna on Rothaargebirge kõrgeim tipp, samuti Nordrhein-Westfaleni ja ka Põhja-Saksamaa kõrgeim tipp väljaspool Harzi mägesid.

Paiknemine
----------

Langenberg asub Hochsauerlandkreisi (Vestfaal) ja Waldeck-Frankenbergi kreisi (Põhja-Hessen) piiril, kus Hochsauerlandi piirkond siirdub Olsberg-Bruchhauseni (põhjaloodes), Willingeni (kirdes) ja Niedersfeldi (edelas, Winterbergist põhjas) vahelt Uplandi. Langenbergi tipp on umbes 10 m Hesseni-Vestfaali piirist edelas.

Langenbergi naabertipud on Hoppernkopf (805 m üle merepinna) põhjas, Mittelsberg (801 m) idas, Hegekopf (842,9 m) idakagus, Hopperkopf (832,3 m) kagus, Clemensberg (839,2 m) lõunaedelas ja *Auf dem Sternrodt* (789,4 m) läänes.

Burbecke oja laskub Langenbergi lääneküljelt ja Raken põhjaküljelt, mõlemad on Gierskoppbachi valgalas. Langenbergi läbib idas lõuna-põhja suunas Hoppecke ülemjooks, millesse voolab väike oja, mis tuleb orust - *Der Keller* ('kelder') - mäe kaguküljel. Langenbergist lõunas asuvad ristmikud, mida tuntakse *Oberer Burbecker Platz* ja *Unterer Burbecker Platz*. Rothaarsteigina tuntud pikamaa jalgtee osa kulgeb tipust läänes põhja-lõuna suunas, möödudes ajaloolisest piirikivist.

Langenbergi ümardunud tipul on vähe puid ja see laieneb ida pool mäginõmmeks; ülejäänud mägi on aga paksult metsaga kaetud.

Kõrgus
------

Umbes 15 m lõunakagus Langenbergi tipust, mis on Saksamaa topograafilisel kaardil (*Deutsche Grundkarte*) näidatud 843,2 m üle merepinna, ja umbes 20 m edelas eelpoolnimetatud liidumaapiirist on Saksa primaarse triangulatsioonivõrgu triangulatsioonimajakas kõrgusel 843,1 m üle merepinna (s.o 10 cm madalamal).

Tipus on kivi metallplaadiga, millel kirje: *Langenberg 843 m über N.N. − höchster Berg in N R W* ("Langenberg 843 m üle merepinna − kõrgeim mägi Nordrhein-Westfalenis").

Ekslikult nimetatakse Winterbergi lähedal asuvat Kahler Astenit sageli piirkonna kõrgeimaks mäeks. See on ainult 841,9 m üle merepinna, kuid on rohkem tuntud kui Langenberg oma ilmajaama tõttu ja seetõttu, et selle mäetipurestoran Astenturm ja selle 862 m kõrgune vaatetorn on populaarsed kohalikud sihtkohad.

Kõrgeim ligipääsetav punkt Rothaargebirgel on Hochheideturmi vaatluslava Willingeni lähedal (Hessen) kõrgusega 875,5 m.

* Tipukivi suvel...Tipukivi suvel...
* ...ja talvel...ja talvel
* Langenberg talvel nähtuna ClemensbergiltLangenberg talvel nähtuna Clemensbergilt
* Tipurist püstitati aastal 2010Tipurist püstitati aastal 2010
**Lāde** (varem ka *Šķērstiņi*) on küla (*mazciems*) Lätis Limbaži piirkonnas Limbaži vallas. Küla jääb piirkonna keskusest Limbažist 9,5 ja Riiast 73 km kaugusele.

Külas on postkontor ja raamatukogu, mis asuvad endise Lāde kooli majas. Asula on kujunenud endise Lāde mõisa maadele Lāde vallamaja juurde. Külas asuvad Lādes skola ja Jaunlādes muiža bussipeatus.

Lādes kasvav tamm ümbermõõduga 4,27 meetrit on looduskaitse all. Küla jääb Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealale.

2017. aastal oli külas 41 elanikku, 2022. aastal 34.

Vaata ka
--------

* Lāde raudteepeatus

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Lāde** |

Viited
------

1. ↑  Läti Ruumiandmete Agentuur
2. ↑
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  Autotransporta direcija
5. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
6. ↑  Vietvārdu datubāze

| * v
* r
Limbaži valla asulad |
| --- |
| 
Inte **·**  Jumpravmuiža **·**  Kaijciems **·**  Lāde **·**  Lādezers **·**  Muižkalni **·**  Nabe **·**  Paukuciems **·**  Ozolaine **·**  Pelodas **·**  Stūrīši |
**SS Robot** on 2009. aastal Tartus loodud Eesti hardcore punk bänd.

Bändi sõnum on antitotalitaarselt lihtne: "Önne kõigile tasuta!".

Ajalugu
-------

Aasta oli 2009 sügis, ühes Tartu prooviruumis tuldi kokku selleks, et mängida SS Roboti nime all linti üks lugu ja minna laiali. Looks oli Masu. See räägib JOKK- poliitikute ja "ärimeeste" omavahelistest suhetest. Pisut pragmaatiliseks peetud tekstiga lugu lõppeb tavainimese jaoks siiski positiivse noodiga: "...neil on läind, kuid meil on alles."
Kummalisel kombel ei mindud laiali. Vahepealsete aastatega Eesti poliitilisel ja sotsiaalpoliitilisel maastikul toimuvast tekkinud frustratsioon nõudis väljundit, Kolba tekstid löödi käigu pealt koos riffidesse ja sündis EP "Pidurdusjälg taevas". Bändi esimene kauamängiv "Õnne Kõigile Tasuta" sündis 2017 aasta septembris.

Koosseis
--------

* Kolp H. Tiits-Vokaal (2009-...)
* Hindrek Reiman-Bass (2019-...)
* Lars Lillo-Trummid (2015-...)
* Ragnar Viks-Kitarr (2017-...)
* Erki Reim-Kitarr (2019-...)

### Endised liikmed

* Murat Nisametdinov-Trummid (2009-2015)
* Karlis Kütt-Kitarr (2014-2016)
* Remi Teras-Bass (2009-2017)
* Ivo Laanelind-Kitarr (2016-2018)
* Rainer Lillo-Kitarr (2011-2015, 2018-2019)
* Erik Markus-Bass (2017-2019)

Üllitised
---------

* EP "Pidurdusjälg taevas" (2011)
* EP "Patune Mari" (2016)
* LP "Õnne Kõigile Tasuta" (2017)
* EP "Maha Balti parunid!" (2019)
**Pidevvalmidus** on tarkvaraarenduse meetod, kus koodi muudatused valmistatakse ette toodanguks automaatselt. Kui seda õigesti seadistada (kaasa arvatud meeskonna tööprotsess), siis on arendajatel alati olemas kõige uuem vigadeta töötav rakenduse versioon, mida võib toodangusse lasta. See lähenemine võimaldab vältida manuaalset tööd koodi viimiseks toodangusse ning kiirendab arenduse protsessi. Vaatamata automatiseeritud reliisi ettevalmistamisele, toodangusse läheb kood inimese otsuse tagajärjel, mitte automaatselt. See võimaldab testida rakendust mitmelt
poolt enne kui see toodangusse lasta.

Amazoni pilves saab seadistada oma serverid nii, et tekiks järjestatud serverite hulk alates arendusserverist kuni toodanguni ja on maksimaalselt automatiseeritud, et vähendada manuaalse töö mahtu. Selleks võib kasutada "Code Pipeline", mis on integreeritud teiste Amazoni teenustega.

Tüüpiline töövoog
-----------------

1. Kirjutatakse kood
2. Tarkvarakomponendi test (Unit test)
3. Integratsiooni testid
4. Koodi rakendamine järgmises serveris (mitte toodangus) äri testimiseks
5. Koodi rakendamine toodangus (manuaalne)
**Birgit Püve** (sündinud 7. novembril 1978, Elva) on eesti pressifotograaf ja fotokunstnik.

2012. aastal nimetasid Briti ajakirja The Sunday Times Magazine fototoimetajad Birgit Püve ühena seitsmest tõusvast talendist ning tõstsid esile tema fotoseeriat "Eesti dokumendid / Estonian Documents".

Ta on pälvinud aasta pressifoto võistlusel parima portreefoto auhinna aastatel 2012 (fotolooga "Eesti tulevikutähed 2013") ja 2013 (kaksikuid ja kolmikuid kujutav fotoseeria "Elada mitmuses"). 2016. aasta pressifotode valimisel pälvis ta fotoseeriaga "Võitjad" parima spordifoto auhinna.

Püve on töötanud Eesti Ekspressis.

Birgit Püve loomingut on eksponeeritud näitustel Eestis, Lätis, Venemaal, Prantsusmaal, Suurbritannias, USA-s, Kanadas ja Austrias.

Ta on Fotokunstnike Ühenduse liige.

Tunnustus
---------

* 2004 Bonnieri preemia

Viited
------

1. ↑  "The Sunday Times Magazine'i fototoimetajad valisid Birgit Püve Tõusvaks Talendiks" Eesti Ekspress 17. august 2012
2. ↑  "Aasta Pressifoto 2012 peapreemia võitis Õhtulehe fotograaf Tairo Lutter" epfl.ee, 1. märts 2013
3. ↑  "Aasta Pressifoto 2013 tiitliga pärjati Annika Haasi fotoseeria mustlastest" epfl.ee, 28. veebruar 2014
4. ↑  "Tallinnas avati pressifoto aastanäitus ja avalikustati fotopreemiate võitjad" epfl.ee, 3. märts 2017
5. ↑  Annika Haas. "Meediamajad asendavad loomingulisi fotograafe madalapalgaliste jooksikutega ERR 10. jaanuar 2014
6. ↑  "Uuriva ajakirjanduse auhinna võitis Birgit Püve" Eesti Päevaleht, 14. veebruar 2005

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Līvi** on küla (*lielciems*) Lätis Cēsise piirkonnas Drabeši vallas. Līvi asub valla põhjaosas merepinnast 130 meetri kõrgusel. Küla jääb valla keskusest Ausmasest 7 ja Riiast 81 kilomeetri kaugusele. Küla on sisuliselt Cēsise eeslinn.

Külas on algkool ja raamatukogu, seal asuvad bussipeatused Katrīnkalns, Līvi ja Līvi (ciemats). Endise vallamaja juures asub mälestusmärk sõjas langenud Cēsise polgu kooliõpilaste roodu sõduritele. Asula jääb Gauja rahvusparki.

Līvi on kujunenud nõukogude perioodil Meijermuiža aladest endise Līvi valla vallamaja juurde. Asula ehitati nõukogude perioodil välja kui kolhoosi *Sarkanais karogs* keskasula. Aastail 2000–2021 kuulus küla Amata piirkonda.

Aastal 2015 oli külas 663 elanikku, aastal 2019 oli elanikke 631.

Viited
------

1. ↑  Läti Ruumiandmete Agentuur
2. ↑
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  Autotransporta direcija
5. ↑  Autotransporta direcija
6. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
7. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
8. ↑  Vietvārdu datubāze

| * v
* r
Drabeši valla asulad |
| --- |
| 
Agra **·**  Amata **·**  Amatciems **·**  Āraiši **·**  Bille **·**  Drabeši **·**  Ieriķi **·**  Kalnavērši **·**  Kārļi **·**  Līvi **·**  Meijermuiža  **·**  Mūrnieki **·**  Rāceņi **·**  Vāļukalns |
**Armavia** (armeenia *Արմավիա*) oli Armeenia suurim lennufirma. Selle peakorter asus Jerevani lähedal Zvarthnotshis. 

Armavia asutati 1996. aastal ja alustas lende 2001. aastal. 2003. aastal ostis Venemaa firma Siberia Airlines (nüüd S7 Airlines) 68% Armavia aktsiatest. 2005. aastal osteti aktsiad S7 käest tagasi. Lennufirma aktsiate omanikeks olid Avifin (70%) ja MIKA Armenia Trading (30%).

Regulaarsed lennuliinid hõlmasid mitmeid Euroopa, Venemaa ja Lähis-Ida linnu. 

2013. aastal läks Armavia pankrotti.

Lennukipark
-----------

Airbus A319-132
Armavia lennukid (2012. aasta aprilli seisuga):


**Armavia lennukid**| Lennuk | Arv | Tellitud | Reisijaid |
| --- | --- | --- | --- |
| Airbus A319 | 3 | 0 | 134 |
| Airbus A320-200 | 3 | 0 | 148-164 |
| Bombardier CRJ200 | 3 | 0 | 50 |
| Sukhoi Superjet 100 | 1 | 0 | 96 |
| Yakovlev Yak-42D | 1 | 0 | 27 |
| **Kokku** | **11** | **0** |  |

Koodijagamine
-------------

Armavial olid koodijagamise lepingud järgmiste lennufirmadega:

* Läti airBaltic
* Prantsusmaa Air France
* Venemaa Air Volga
* Iraan Caspian Airlines
* Gruusia Georgian Airways
* Venemaa Kavminvodyavia
* Venemaa Ural Airlines

Lennuõnnetused
--------------

3. mail 2006 kell 2.15 kohaliku aja järgi kukkus rasketes ilmastikuoludes Sotši lennujaama lähedal Musta merre Armavia lennuk Airbus A320 (Armavia lend 967).

Hukkusid kõik pardal olnud 113 inimest.

Viited
------

1. ↑  Armenian "Armavia" goes bankrupt: future of national air traffic under question välja otsitud 11.04.12 (inglise keeles)
2. ↑  Armavia arhiveeritud koduleht (inglise keeles)
**Lydia Koidula** oli mootorpurjekas, mis uppus 26. novembril 1951 Saaremaa lähistel Tagalahes Suuriku-Kuriku panga lähistel.

Ajalugu
-------

Lydia Koidula ehitati Pärnus ehitusmeister Gustav Hohensee projekti järgi. Purjekas vedas Saaremaal paiknevatele Nõukogude väeosadele Loksa tellisetehasest punaseid telliseid ja oli teel Jaagarahu sadamasse. Viimasel reisil oli lastiks 420 tonni telliseid. Purjekas sõitis tormis Suuriku panga veealusele astangule, kuid aluse tagaosa jäi rippuma sügaviku kohale. Tugevas lainetuses alus murdus ja pääsesid need, kes olid esimese osa peal, tagumise osa peal olnud inimesed hukkusid koos kapteniga. Purjeka pardal viibis 16 inimest, kellest hukkus 10. Hukkunute seas oli ka üks juhuslik reisija. 

Purjeka üks tüürimeestest, radist, pootsman, kokk ja kaks madrust on maetud Tallinna Siselinna kalmistule.

Laevahukku on maininud Juhan Smuul jutustuses "Pühadekari hukk".

2011 meenutasid laevahukku Saaremaa merekultuuri selts ja merekultuuri selts Salava.

Viited
------

1. ↑  "101 Eesti laeva" lugemissoovitus. Harju Elu nr 24, 12. juuni 2015.
2. ↑  15. august 2020, Meretund, Harri Rebane, 24'10"[*alaline kõdulink*], Kuku Raadio
3. ↑  "Suuriku pank Saaremaa loodusturismi lehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. aprill 2017. Vaadatud 10. märtsil 2017.
4. ↑  Aare Laine: Loonal meenutati 60 aasta tagust traagilist laevaõnnetust. Saarte Hääl 30. november 2011.

Allikas
-------

* Aare Laine: Loonal meenutati 60 aasta tagust traagilist laevaõnnetust. Saarte Hääl 30. november 2011.
**Balduin Alnast** (prantsuse keeles Baudouin d’Aulne, saksa keeles Balduin von Alna, bei Thuin; surnud 1243) oli Aulne abtkonna (*Aulne-sur-Sambre*, Belgia) tsistertslaste kloostri munk, paavsti Gregorius IX legaat Baltimaades, Põhja-Eesti, Kuramaa ja Zemgale piiskop (1232–1236). 

Tegutses Vana-Liivimaal aastail 1230 ja 1232–1234, püüdes moodustada Liivimaast paavsti vasalliriiki, mis lõppes nurjumisega pärast lahingut Tallinna Toompea lossiplatsil 1233. aastal, kus Mõõgavendade ordu väed lõid lossi hõivata püüdnud Balduini vasalle ja mille järel asus tema asemele 1234. aastal taas itaalia vaimulik Wilhelm Modenast.

Kirjandus
---------

* Anti Selart, Baldwin von Alna, Dänemark und Rußland. Zur politischen Geschichte Livlands in den 1230er Jahren (Aufsatz).

Välislingid
-----------

* Balduin von Alna Kuramaa mőisadokumentide andmebaasis (saksa ja ladina keeles)
* An Historical Overview of the Crusade to Livonia (inglise keeles)
* Documents Relating to the Baltic Crusade (1199–1266) (inglise keeles)
* Turismiinfo Aulne abtkond (inglise keeles)
* Wikisource-Aulne Abbey (inglise keeles)
**Pelmeenisupp** on supp, mis on tehtud aedviljadest ja pelmeenidest. See sobib hästi eelroaks või kergeks eineks.

Koostisosad
-----------

Et teha pelmeenisuppi nt neljale inimesele on vaja1.5 l vett, 1-2 sl õli, 2-3 porgandit, 1-2 väiksemat porrut, tükk juursellerit, 3-4 kartulit, 1 loorberileht, 3-4 tera musta pipart, 350 g pelmeene, hakitud tilli ja peterselli.

Valmistamine
------------

Et valmistada pelmeenisupp tuleb potis kuumutada veidi õli, lisada tükeldatud porgandid, seller ja porru. Siis praadida paar minutit, lisada kuum puljong, tükeldatud kartulid ning loorberileht ja pipraterad. Keeda tasasel tulel 10-15 minutit.

Siis tuleb lisada pelmeenid ning jätkata keetmist, kuni pelmeenid pinnale tõusevad.

Lisa hakitud maitseroheline siis kata pott kaanega, keera tuli kinni ning lase supil paar minutit tõmmata.

Kokku peaks tulema umbes 30 minutit.

Serveeri toitu hapukoorega.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  "Pelmeenisupp".  (inglise). Vaadatud 20. aprillil 2023. `{{netiviide}}`: välislink kohas ``|väljaanne=`` (juhend)
**NSV Liidu Ehituse ja Arhitektuuri Akadeemia** (vene keeles Академия строительства и архитектуры СССР) oli Nõukogude Liidus ehituse ja arhitektuuri valdkonnas aastatel 1956–1964 Moskvas eksisteerinud teadusasutus.

Akadeemia loodi NSV Liidu Arhitektuuriakadeemia (eksisteeris 1934–1956) baasil. Akadeemia koosseisus oli 18 teaduslikku uurimisinstituuti, Arhitektuurimuuseum ja restaureerimistöökojad. Filiaale oli neli: Leningradi, Uurali, Lääne-Siberi ja Kasahhi filiaal.

Akadeemia valis enda koosseisu personaalliikmeid. 1963. aastal oli akadeemias 2 auliiget, 67 akadeemikut ja 105 kirjavahetajaliiget.

1964. aastal akadeemia likvideeriti ja selle baasil loodi mitu arhitektuurialast teadusinstituuti (alluvusega NSV Liidu Ministrite Nõukogu Riikliku Ehituskomitee juures asuvale Tsiviilehituse Riiklikule Komiteele).

Akadeemia presidendid
---------------------

* 1956–1961 Nikolai Behtin, ehitusinsener, uurimisinstituudi juhataja
* 1961–1964 Vladimir Kutšerenko, riigitegelane, NSV Liidu Ministrite Nõukogu Riikliku Ehituskomitee esimees (1955–1961)

Aastatel 1963–1964 oli akadeemia asepresidendiks arhitekt Georgi Orlov, kes 1970. aastatel valiti Rahvusvahelise Arhitektide Liidu presidendiks.

Akadeemia liikmeid
------------------

#### Akadeemia auliikmeid

* 1956 – Aleksandr Vesnin, arhitekt ja lavakujundaja, professor (suri 1959)
* 1956 – Aleksandr Dmitrijev, arhitekt, arhitektuurikriitik ja insener (suri 1959)

#### Akadeemikuid

* 1956 – Viktor Mihhailov, raudbetooni eriteadlane, tehnikadoktor
* 1956 – Boriss Skramtajev, ehitusmaterjaliteadlane, tehnikadoktor

#### Akadeemia kirjavahetajaliikmeid

* 1957 – Oleg Botvinkin, keemiadoktor, silikaatide füüsikalise keemia alusepanijaid

Vaata ka
--------

* Venemaa Ehituse ja Arhitektuuri Akadeemia

Viited
------

1. 1 2 3 4  Академия строительства и архитектуры СССР. dic.academic.ru
**Līči** on küla (*lielciems*) Lätis Ropaži piirkonna Stopiņi vallas. Küla asub valla kirdeosas merepinnast 5 meetri kõrgusel Mazā Jugla jõe kaldal.

Līči jääb piirkonna keskusest Ulbrokast 4,7 ja Riia keskusest 16 kilomeetri kaugusele. Külas on kohvik. Seal asub puidutööstusfirma *Marko*, salatitsehh, autoteenindus ja Latvenergo tütarettevõte Sadales tīkls. Külla jäävad Ceļu meistarsi ja Līči bussipeatus.

1905. aastal rajati jõele Jugla vesiveski, kus toodeti elektrit. Esimese maailmasõja ajal jooksis mööda Mazā Jugla jõge rindejoon; säilinud on sealsed sakslaste kaevikud.

Looduskaitse all on Lejaskulpji mänd ja Grīva tamm ümbermõõduga 4,5 meetrit.

2021. aastal oli külas 1002 elanikku.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

| * v
* r
Stopiņi valla asulad |
| --- |
| 
Cekule **·**  Dreiliņi **·**  Dzidriņas **·**  Līči **·**  Rumbula **·**  Saurieši **·**  **Ulbroka** **·**  Upeslejas **·**  Vālodzes |
MPEÕK **Viljandi Ristija Johannese kirik** on õigeusu kirik Viljandi maakonnas Viljandis aadressil Mäe tänav 8. 

Kirik ehitati 1998. aastal ümber endisest surnukuuri hoonest ning kiriku pühitses sisse Tallinna ja kogu Eesti metropoliit Kornelius 1998. aastal. Kiriku on projekteerinud Aili Liik.

Ajalugu
-------

Usuvahetusliikumine õigeusku jõudis Viljandisse 1846. aastal. Pühima Sinodi korraldusel avati Viljandis Viljandis õigeusu kogudus. 

28. mail 1846 alustati kiriku ehitamist. 1847. aastal valmis aadressil Vaksali tänav 2 lihtne puukirik, mis pühitseti Issanda Eelkäija ja Ristija Johannese auks. Kiriku ehitusjuht oli arhitekt Tammann. Kiriku ja muude hoonete alla vajalik maa-ala osteti Viljandi mõisa omanikult 1033 rubla eest. 1846. aastal vahetas luteri usu vene ortodoksiusu vastu ja liitus Viljandi kogudusse 4933 inimest, kolme esimese aasta jooksul võttis õigeusu vastu 6399 isikut. 

Viljandi õigeusu kihelkonnakool asus Viljandis. Koguduse teenijate palgad saadi Vasila kirikumõisast Lolu külas, mis oli koguduse suurimaks sissetulekuallikaks.

Viljandi Eelkäija Johannese koguduse preester oli 1846–1847 Joann Jelenin, Viljandi Eelkäija Johannese koguduse preester 1852–1858 Vasili Kudrjavtsev, Viljandi Ristija Johannese koguduse preester ja alates 1874. aastast ülempreester oli Joann Rajevski, Viljandi Eelkäija Johannese koguduse preester 1889. aastal Aleksander Bežanitski, Viljandi Eelkäija Johannese koguduse preester ja ülempreester oli aastatel 1899–1921 Nikolai Lusik, Viljandi Eelkäija Johannese koguduse preester 1922–1931 Joann/Johan Tamman.

1884. aastal novembris lahutati Viljandi kogudusest Tänassilma osa ja asutati iseseisev Tänassilma kogudus. Tänassilma kirik ehitati aastail 1897–1898.

1960. aastal vana puukirik Vaksali tänaval lammutati ning koguduse käsutusse anti luterliku Viljandi Jaani kiriku käärkamber.

Kogudus
-------

 *Pikemalt artiklis Viljandi Ristija Johannese kogudus*

Kalmistu
--------

 *Pikemalt artiklis Viljandi vana kalmistu*

Viited
------

1. 1 2 3  Viljandimaa teatmikus "Teeliste kirikud" (vaadatud 18.12.2015)
2. ↑  Viljandi ap. õigeusu kirik 90 aastane, Sakala (1878-1940), nr. 59, 27 mai 1936

Välislingid
-----------

* Viljandimaa teatmikus "Teeliste kirikud"
Külla jääb Zvanezersi järv
**Meņģele** on küla (*vidējciems*) Lätis Ogre piirkonnas Meņģele vallas. Meņģele asub Ogre jõe kaldal.

Külas on luteri kirik, Taurupe põhikooli Meņģele filiaal, postkontor, raamatukogu ja rahvamaja. Külas asuvad bussipeatused Tilts ja Meņģele.

Meņģelet on allikates esimest korda mainitud 1490 seoses Engelbrecht von Mengdeni maavahetustega. Asula tekkis Meņģele kooli ja vallamaja juurde. Nõukogude perioodil ehitati see välja kui Meņģele kolhoosi keskasula. Küla oli ka Ogreslīči külanõukogu halduskeskuseks.

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Meņģele kirik. Meņģele keskaegne kalmistu on regionaalse kaitse all. Kohaliku kaitse all on Meņģele kalmistuvärava kabel.

Looduskaitse all on Ataugase tamm ümbermõõduga 5,89 ja kõrgusega 24 meetrit, ning Branderi tamm ümbermõõduga 4,3 ja kõrgusega 7 meetrit. Küla ulatub osaliselt Ogre oru loodusparki.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 123 (1970)
* 207 (1979)
* 500 (1989)
* 398 (2000)
 | * 220 (2008)
* 280 (2011)
* 253 (2022)
 |

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. 2. sējums. Rīga : A/S Preses nams. 2002. 62. lk
5. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
6. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

| * v
* r
Meņģele valla asulad |
| --- |
| 
Gnēžas **·**  **Meņģele** **·**  Meņģeles muiža |
Kadri Kõusaar 2022. aasta Arvamusfestivalil
Kadri Kõusaar 2001. aastal  
Foto: Jaan Künnap
**Kadri Kõusaar** (sündinud 8. septembril 1980 Pärnus) on eesti kirjanik, ajakirjanik ja filmirežissöör.

Ta on lõpetanud 1998. aastal Tallinna Inglise Kolledži ja 2003. aastal Tartu Ülikooli hispaania filoloogia alal[*millal?*]. 

Ta on töötanud Eesti Ekspressi kultuuriväljaande kirjandustoimetajana[*millal?*]. 

Ta on juhtinud Klassikaraadio maailmamuusikasaadet "Fantaasia", TV3 persoonisaadet "Mandolino" (koos Alex Lepajõega), saadet "Seks ja küla" (2011), saadet "A4" ja Raadio 2 saadet "Cafe Duo".

Looming
-------

Nooruses joonistas ta ajalehtedele koomikseid. 

### Romaanid

* 2001 – "Ego"
* 2004 – "Vaba tõus"
* 2011 – "Alfa"

### Tõlked

Ta on tõlkinud portugali keelest Fernando Pessoa ja hispaania keelest Pablo Neruda luulet.

### Filmid

Ta on lavastanud filmi "Magnus" (2007), mis jõudis Cannes'i filmifestivali ametlikku programmi (Un Certain Regard). Harju Maakohus keelas filmi näitamise ja levitamise Eestis, sest kohtu hinnangul kahjustab see peategelase prototüübiks oleva inimese huve. 23. märtsil 2009 otsustas Tallinna ringkonnakohus filmi avaliku näitamise keelu tühistada.

2013. aastal esilinastus Kõusaare teine film "Kohtumõistja" (tööpealkirjaga "Euroopa psühho"), kus peaosa mängis Briti näitleja Lee Ingleby. Kõusaare sõnul on see esimene Eesti autori ingliskeelne film.

* 2007 "Magnus"
* 2013 "Kohtumõistja"
* 2014 "Auster"
* 2016 "Ema"
* 2021 "Kõrb". 2022. aastal pälvis film Eesti filmi- ja teleauhindade (EFTA) valimisel parima mängufilmi auhinna.

Poliitiline tegevus
-------------------

2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas Põhja-Tallinnas ning osutus valituks. 

Ta on Tallinna Linnavolikogu liige.

Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 452 häält ning ei osutunud valituks.

Viited
------

1. ↑  Tuuli Koch "Kadri Kõusaar, ideede vang" Postimees, 10.03.2013 (vaadatud 10. märtsil 2013)
2. ↑  "EFTA 2022 võitjad".
3. ↑  Kandidaat nr 1047 KADRI KÕUSAAR

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kadri Kõusaar** |

* Koduleht
* Tuuli Koch. "Kadri Kõusaar, ideede vang" Postimees, 10. märts 2013
**Vējzaķsala mõis** (läti keeles *Vējzaķsalas muiža*, ka *Stāles muiža*) oli rüütlimõis Lätis Riia linnas Sarkandaugava asumis. Mõisa peahoone asus aadressil Uriekstes iela 3. Saksa keeles *Vegesacks Hof*, ka *Vegesacksholm*.

Vējzaķsala mõisa asukohaks on samanimeline saar, mis kandis liivi keeles nime *Osmasar*. Rootsi võimu ajal said saare omanikuks Vegesackid, nende järgi saigi saar nime. Kanal, mis saart eraldas, täitus aja jooksul ja nii oli XIX sajandiks saarest jäänud vaid mälestus, mida kandis lätikeelne liide "-*sala"* mõisa nimes. XVIII sajandil kuulus see Berensitele.

XIX sajandi lõpus ja XX sajandi alguses kuulus mõis Stahlide suguvõsale. Vaatamata väikesele pindalale (mõisale allus vaid 14 kaluriperet) säilitas see rüütlimõisa staatuse. Riia linn keeldus rüütlimõisa maadel heakorrastustöid tegemast, mõis ise oli aga vaene ning nii soostusid ja metsistusid Vējzaķsala maad kuni mõisa võõrandamiseni.

Mõisa peahoone oli barokkstiilis. Hoone ehitamisel kasutati vahvärktehnikat. Tänapäevaks on Vējzaķsala mõisa hooned hävinud.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Riia mõisate veebisaidil (*läti keeles*)
Borissova esinemas festivalil Han-Altai (2008)
**Stepanida Iljinitšna Borissova**, sünninimi **Stepanida Semjonova**, (vene keeles Степанида Ильинична Борисова; sündinud 15. aprillil 1950 Megino-Kangalassõ rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi näitleja ja laulja, Venemaa rahvakunstnik.

Tema eestvedamisel loodi Olongho Teater. Ta on Olongho teatri näitlejastuudio kunstiline juht ning on teinud mitu lavastust.

Haridus- ja töökäik
-------------------

Pärast Štšepkini-nimelise Kõrgema Teatrikooli lõpetamist 1974. aastal töötab ta näitlejana Oiunski-nimelises Sahha akadeemilises teatris.

Lauljana viljeleb ta folkmuusikat. Seejuures kasutab ta jakuudi laulule iseloomulikku laulutehnikat *toiuk*. Alates 1990. aastatest on ta folkrokklauljana käinud paljudel gastrollidel Euroopa, Ameerika ja Aasia riikides ning osa võtnud etnomuusika festivalidest Hiinas (1996), Berliinis (2002), Jaapanis (2002) ja Suurbritannias (2004).

2009. aastal mängis ta Andrei Borissovi lavastatud mängufilmis "Taina Tšingis Haana" ("Тайна Чингис Хаана") Tšingis-khaani ema Oeluni rollis.

Tunnustus
---------

* 1988 – Jakuudi ANSV Oiunski-nimeline riiklik preemia
* 1993 – Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik
* 2001 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi rahvakunstnik
* 2003 – Kuldse Maski nominent – kategoorias "parim naisroll sõnalavastuses"
* 2005 – Venemaa Föderatsiooni rahvakunstnik
* 2007 – Kuldse Maski nominent – kategoorias "parim naisroll sõnalavastuses"
* 2010 – Kuldse Maski nominent – kategoorias "parim naisroll sõnalavastuses"

Isiklikku
---------

Tema abikaasa on teatrilavastaja Andrei Borissov.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Борисова Степанида Ильинична. sakhatheatre.ru

Välislingid
-----------

* Женщина-Космос. Intervjuu Stepanida Borissovaga. archive.is, 7. november 2009
**Parim taimekasvataja** on Maaelu Edendamise Sihtasutuse poolt 2014. aastast antav aunimetus inimesele, kes on aasta jooksul saavutanud häid tulemusi taimekasvatuses. 

Aunimetuse väljaandmise eesmärk on tunnustada innovaatilist ja efektiivset tootmist ning avaldada tunnustust inimestele, kelle panus taimekasvatuse edendamisel on olnud arvestatav kogu Eesti ulatuses. Aunimetuse andmisel peetakse taimekasvatuse all silmas kõiki kultuure, mida saab koristada teraviljakombainiga.

Aunimetuse saaja väljaselgitamisel arvestatakse tootmisnäitajaid (saagikus, kvaliteet, tulukus), agrotehniliste võtete rakendamist, keskkonna- ja loodussõbralikkust taimekasvatusel, heakorda tootmisüksuses, talu/ettevõtte arengut ja innovaatilisust, jätkusuutlikkust, viljelusvõistlusel osalemist ja taimekasvatuse propageerimist.

Kandidaate parima taimekasvataja aunimetuse andmiseks võivad esitada Eesti Põllumajandus-Kaubanduskoda, Eestimaa Talupidajate Keskliit, MTÜ Viljeluspäevad, Eesti Taimekasvatuse Instituut, Eesti Seemneliit ja põllumeeste ühistud.

Aunimetuse saajad aastati
-------------------------

* 2014 – Margus Lepp
* 2015 – Erki Oidermaa
* 2016 – Ivo Eenpalu
* 2017 – Madis Ajaots.
* 2018 – Raivo Sell
* 2019 – Margus Vahtramäe
* 2020 – Ahti Aruksaar
* 2021 – ???

Viited
------

1. 1 2 3  "Parima taimekasvataja aunimetuse andmise kord". Maaelu Edendamise Sihtasutus. Vaadatud 10.10.2017.
Botuliin
**Botuliin** on mürkaine, mida eritavad ainetegevuse käigus grampositiivsed anaeroobsed bakterid (eriti *Clostridium botulinum*, aga ka *Clostridium baratii* ja *Clostridium butyricum*).

Mürgistust, mida põhjustab *Clostridium botulinum'*i toodetav botuliin, nimetatakse botulismiks.

Mürgil on seitse alatüüpi, mida tähistatakse tähtedega A kuni G.

Keemiliselt toimelt on botuliin tsinkproteaas, mis lagundab pöördumatult valke, mille abil koliinergilises sünaptilises ülekandes toimub atsetüülkoliini vabanemine vesiikulitest sünaptilisse pilusse.Tulemuseks on lihaste lõtv halvatus.

Tegemist on kõige kangema loodusliku mürgiga, mille LD50=1 ng/kg kõhuõõnde süstituna ja LD50=3 ng/kg inhaleerides. (Ühe grammiga saab tappa miljon 100-kilost inimest).

Meditsiiniline kasutus
----------------------

Botuliin on meditsiiniliselt kasutusel tüübina A ja tüübina B. Esimest tüüpi kasutatakse esmajoones järgmistel näidustustel: blefarospasm; näo hemispasm ja muud fokaalsed düstooniad; spastiline kõõrkaelsus; laste tserebraalparalüüsist tingitud dünaamilist hobupöida tekitava spastilisuse leevendamine alates teisest eluaastast; insuldijärgse küünarvarre ja labakäe lihaste spastilisuse leevendamine täiskasvanutel; püsiv raske primaarne aksillaarne hüperhidroos, mis häirib elukvaliteeti ja on resistentne paiksele ravile.

### Botuliin tüübina A

 *Pikemalt artiklites Botox ja Dysport*
Botuliini sisaldavaid iluprotseduure viivad kosmeetiliselt läbi vaid sertifitseeritud tervishoiutöötajad. Ka ohutusnõuetele vastavates kliinikutes teostatakse täitesüstimisi enamasti näopiirkondadesse, et silendada nahakortse. Sarvkihti läbivate pindmiste süstetega (0-2 mm) või sügavate süstetega (2-10 mm) viiakse aine hoolikalt nahakihtide alustesse näolihastesse. Nende kangestumisega vähenevad eluaastatega miimikast tekkinud kortsukesed. Esteetilisel eesmärgil kestev efekt taandub paraku umbestäpselt kolme kuuga kuni poole aastaga. Terviseohtlikud on protseduurid lehmapiimavalgu-allergia või ka neuromuskulaarsete häirete või neuroloogiliste haiguste all kannatavatele inimestele. Samuti ei sobi protseduurid rasedatele ning rinnaga toitvatele naistele. Ilusüsted nooremate kui 18-aastastele on mitmetes riikides keelatud.

2010. aastaist on botuliini süstimisele püütud leida alternatiive nagu frotox.

Välislingid
-----------

* Botoxi infoleht(arhiveeritult)
**Mežvalde** (vanasti ka **Mežamuiža**) on küla (*vidējciems*) Lätis Kuldīga piirkonnas, Rumba valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 35 meetri kõrgusel, piirkonna keskusest Kuldīgast 4 ja Riiast 144 kilomeetri kaugusel.

Küla tekkis Kalnmuiža mõisale kuuluva metsamajandi (*Ljesnitsch*) juurde. See kujunes hiljem metsatööliste ja puidutöötlejate asulaks, mis ehitati nõukogude perioodil välja kui külanõukogu halduskeskus. Külas on raamatukogu.

Külas asub mälestusmärk natsirežiimi ohvritele, sealne natsirežiimi poolt hukatute matmispaik on tähistatud mälestustahvliga.

Mežvaldes kasvav mänd ümbermõõduga 2,95 meetrit on looduskaitsealal. Küla põhjaservast algab Riežupe maastikukaitseala.

Aastal 2015 oli külas 396 elanikku. Aastal 2018 oli elanikke 366, aastal 2020 aga 340.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. 2. sējums. Rīga : A/S Preses nams. 2002. 287. lk. ISBN 9984-00-436-8.
3. ↑
4. ↑  Список памятников и памятных мест, связанных с событиями Великой Отечественной войны, на территории Латвийской Республики
5. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

| * v
* r
Rumba valla asulad |
| --- |
| 
Dragūnciems **·**  Kalnmuiža **·**  Ķīkciems **·**  Ķūķciems **·**  Lejas **·**  **Mežvalde** **·**  Novadnieki **·**  Rumbenieki **·**  Veldze |
**Philippe Goffin** (sündinud 1. aprillil 1967 Liège'is) on Belgia poliitik. Ta oli 30. novembrist 2019 kuni 1. oktoobrini 2020 Belgia välis- ja kaitseminister.

Philippe Goffin on lõpetanud 1992. aastal Belgia suurima prantsuskeelse ülikooli Université catholique de Louvain õigusteaduse eriala. Pärast ülikooli lõpetamist jätkas ta õpinguid notari kutseks vajaliku litsentsi saamiseks ja töötas aastatel 1993–2010 notarina. 

Alates 2000. aastast on Philippe Goffin olnud Crisnée valla ja linna juht. Seda ametit ei pidanud ta üksnes ministriks olemise ajal. 

Alates 2010. aastast on ta olnud ka Belgia saadikutekoja liige. 

30. novembril 2019 asus ta tööle Belgia välis- ja kaitseministrina, asendades von der Leyeni komisjoni volinikuks siirdunud Didier Reyndersit. Tema ametiaeg lõppes Belgia uue valitsuse ametisse nimetamisel 1. oktoobril 2020.

Välislingid
-----------

* Philippe Goffini elulugu Belgia välisministeeriumi kodulehel (inglise keeles)
* Philippe Goffini koduleht (prantsuse keeles)
Ansambel Apelsin esinemas Õlletoobril 10. juulil 2010
**Apelsin** on Eesti levimuusikaansambel. 

Ansambel loodi 1974. aasta kevadel seitsmeliikmelisena: Tõnu Aare (mängis kitarri, suupilli, mandoliini), Gunnar Kriik (mängis basskitarri ja klaverit), Jaan Arder (mängis viiulit), Mati Nuude (balalaikamängija), Ivo Linna (kitarrist ja laulusolist), Harri Kõrvits juunior (löökriistamängija) ja Ants Nuut (trombonist ja laulusolist).

Hiljem on põhisolistid olnud Ivo Linna ja Mati Nuude, teatud lugude laulusolistina on esinenud ka Tõnu Aare ja Jaan Arder. 

Algkoosseisust on ansamblis praegu kaasa löömas ainult Ants Nuut. 

Teisi ansamblis tegutsenud muusikuid: Tõnu Aare, Jaan Arder, Taago Daniel, Indrek Hiibus, Allan Jakobi, Vello Jurtom, Mart Jürisalu, Jaan Kirss, Hillar King, Gunnar Kriik, Harry Kõrvits, Meelis Laido, Boris Leppsoo, Marek Lillemägi, Andres Loigom, Priit Pihlap, Tarmo Pihlap, Vladimir Šeripov, Argo Toomel, Vello Toomemets, Igor Trunin, Ivo Varts, Aleksander Vilipere, Ülari Kirsipuu. 

Ansambli tuntumate lugude seas on "Matkalaul" (autorid Tõnu Aare / Henno Käo), "Me armastame ooperit" (Jacques Kloes / Henno Käo), "Himaalaja" (A. Simone, S. Regal / Priit Aimla), Sügistuuled, Tuukrilaul jpt.

Viited
------

1. ↑  "Ansambli Apelsin lugu: me ei teadnud, et tegime endile töökoha" Delfi Lood / Eesti Naine, 30.01.2017.

Välislingid
-----------

* Koduleht
* "Ansambli Apelsin lugu: me ei teadnud, et tegime endile töökoha" Delfi Lood / Eesti Naine, 30. jaanuar 2017
**Ulbroka mõis** (*Ulbrokas muiža*) on mõis Lätis Stopiņi piirkonnas Ulbrokas. Saksa keeles *Stubensee*.

Ulbroka mõisa on esimest korda mainitud aastal 1562. Mõis on nime saanud 16. sajandi Riia linnapea H. von Ulenbrocki järgi, kellele mõis kuulus. Aastal 1564 sai mõisa omanikuks Zygmunt II August. Aastal 1718 kuulus mõis raehärra Christian von Zimmermannile (1675−1737), aastast 1874 sai mõisa omanikuks Jakob Heinrich Buhse. Mõisa viimane omanik oli aastatel 1901−1920 parun Felix von Mengden.

Peahoone ehitati 1800. aasta paiku. Klassitsistlik häärber valmis Christoph Haberlandi projekti järgi ja asub mõisa vesiveski tiigi ääres. Võõrandamisest Teise maailmasõjani asus peahoones sanatoorium. Tänapäeval asub hoones raadiojaam. 

Mõisakompleksi juurde kuuluvad veel tall ja ait, hävinud on vesiveski, mõisavalitseja maja, teenijate maja ja mitu tootmishoonet. Säilinud on ka aed ja park. Parki on rajatud lava.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)