recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kreusa** (ladina *Creusa*) oli Atika kuninga Erechtheuse tütar.

Kreusa oli veel pooleldi laps, kui ta ühel päeval krookusi korjama läks. Seal tuli tema juurde Apollon, haaras temast kinni, kandis lähedalasuvasse koopasse ja vägistas ta. Kreusa karjus ema appi, aga keegi ei kuulnud.

Kreusa ei julgenud sellest vanematele rääkida, sest tollal võis ka vägistamise ohvriks sattumise eest surma mõista. Ta varjas oma rasedust ja kui tema aeg täis sai, läks sinna koopasse tagasi, kus ta vägistati, sünnitas poja ja jättis sinna maha. Hiljem hakkas teda südametunnistus piinama ja ta läks sinna tagasi, kuid ei leidnud last. Maas polnud ka verd, nii et laps polnud langenud metsloomade ohvriks.

Kui Kreusa abiellumisealiseks sai, andis isa ta võõramaalasele Xuthosele, kes oli Erechtheust sõjas aidanud. Xuthos jäi Ateenasse elama. Nad ei saanud lapsi. Rahvas võõrastas Xuthost ega olnud kurb. Ka Kreusa ei kurvastanud selle pärast, kuigi teisel põhjusel: vägistamine pani ta üldse mehi vihkama. Küll aga oli Xuthos väga õnnetu.

Xuthos läks koos naisega Delfi oraakli juurde. Seal võttis neid vastu Ion, kes oli noorem kui tollal preestritele kombeks oli. Xuthos küsis oraaklilt, kas ta edaspidi veel lapsi saab. Apollon vastas, et saab ja et Ion ongi nende laps. Preestrinna tõi välja mähkmed, milles Ion leiti, ja Kreusa tunnistas, et nendes mähkmeis jättis ta koopasse lapse, kelle oli Apolloniga saanud. Sinna ilmus Athena, kelle Apollon oli sinna saatnud ütlema, et laps on tõesti tema oma. Athena lisas, et Hermes oli poisi koopast templi trepile kandnud, ja et Ion on väärt Ateenat valitsema.

Ion läks vanemate juurde elama ja sai kõigi joonlaste esiisaks. Tema poolvennast **Achaiosest**, kes sündis edaspidi, sai kõigi ahhailaste esiisa, aga Atika kuningat ei saanud neist kummastki.
**Kremnica** (saksa keeles *Kremnitz*, ungari keeles *Körmöcbánya*) on linn Slovakkias Banská Bystrica maakonnas Žiar nad Hronomi ringkonnas.

Linnas asub 1328. aastal asutatud Kremnica rahapaja (mündikoda), mis on vanim tegutsev rahapaja maailmas.

Geograafiline asend
-------------------

Linn paikneb Kremnica mäestiku jalamil 564 meetri kõrgusel merepinnast. Kremnica asub Banská Bystricast ligikaudu 17 km läänes.

Ajalugu
-------

Kremnica sai vaba kuningalinna privileegid 17. novembril 1328. Kuid kullakaevandamine oli seal alanud juba varem. Esimese gildi kohta on andmed 1465. aastast. Gildisüsteem kaotati 1872. aastal. Maa-alune kullakaevandamine lõppes linnas 1970. aastal. Lühiajaline pinnakaevandamine toimus veel aastatel 1986–1992.

Rahvastik
---------

Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kremnica elanikest slovakke 93,39%, mustlasi 0,69%, sakslasi 0,45%, tšehhe 0,32% ja ungarlasi 0,16%. Rahvus oli teadmata 4,52-l elanikel.

Sõpruslinnad
------------

* Itaalia Fidenza, Itaalia
* Saksamaa Herbolzheim, Saksamaa
* Tšehhi Kutná Hora, Tšehhi
* Tšehhi Nový Jičín, Tšehhi
* Slovakkia Šurany, Slovakkia
* Ungari Várpalota, Ungari

Viited
------

1. ↑  Počet obyvateľov SR k 31. 12. 2019
2. ↑  Mint in Kremnica kamnavylet.sk. Vaadatud 22. aprillil 2023
3. ↑  Kremnica Slovensko v Kocke. Vaadatud 22. aprillil 2023
4. ↑  History of the town Visit Kremnica. Vaadatud 22. aprillil 2023
5. ↑  Number of population by ethnicity in the municipality Kremnica at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 22. aprillil 2023
**Leps** on perekonnanimi.

Statistika
----------

2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Leps 44 inimesel: 19 mehel ja 25 naisel. Perekonnanimede levikult oli Leps meeste puhul 6577. kohal ja naiste puhul 5363. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Leps vanuserühmas 65–69, kus neid on 10 000 elaniku kohta 0,68. Nimi oli kõige sagedasem Saare maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 2,03 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Lääne maakonnas Emmaste kihelkonnas ja Pühalepa kihelkonnas, Saaremaal Kaarma kihelkonnas ja Kihelkonna kihelkonnas ning Viljandimaal Põltsamaa kihelkonnas viiel korral nimeks Lepps ja Leps.

Nimede eestistamisel võeti Leps aastatel 1935–1936 uueks perekonnanimeks 3 korral isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem Lõps (2 juhul) ja Still.

Aastal 1937 loobuti nimest Leps ühel juhul ja uueks nimeks võeti Ojavool.

Nime kandjaid
-------------

* Ando Leps, eesti õigusteadlane ja poliitik (1935–)
* August Leps, eesti jurist ja poliitik (1896–1972)
* Ergas Leps, eesti päritolu Kanada jooksja (1939–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 02.06.2023)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Leps.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Leps.
4. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Leps.

Välislingid
-----------

* Leps statistikaameti andmebaasis
**EDE** ehk **Equinox Desktop Environment** on väike vabatarkvaraline töölauakeskkond, mille arendamisel peetakse tähtsaks säästlikku ressursi- ja mälukasutust ning UNIXi põhimõtteid.

Arendajate eesmärk ei ole konkureerida GNOME'i või KDE sarnaste suurte projektidega, vaid pakkuda põhivajadustele vastavat töölauakeskkonda. EDE on oluliselt vähem levinud kui teised UNIXi-laadsetes operatsioonisüsteemides kasutusel olevad töölauakeskkonnad.

Kui EDE versioone 1.x arendati nii-öelda tunde järgi, siis alates versioonist 2.0 on plaanis kasutusele võtta freedesktop.org standardid. Praegu kasutatav eFLTK, mis on FLTK muudetud versioon, on plaanis täielikult FLTK teekidega asendada. EDE 2.0 on beetastaadiumis.

EDE kirjutamisel on kasutatud C++ programmeerimiskeelt ja FLTK teeke. EDE kasutab GNU Üldist Avalikku Litsentsi 2.0 (GNU GPL), kuid üks selle teeke edelib kasutab GNU Vähem Üldist Avalikku Litsentsi 2.0 (GNU LGPL). edelib sisaldab vahendeid näiteks akende loomiseks, arvutiprogrammide konfiguratsiooni salvestamiseks, andmevahetuseks D-siini kaudu ja ikoonide teemade laadimiseks.

EDE ei ole Linuxi distributsioonides nii levinud kui KDE, GNOME või Xfce. Siiski on EDE saadaval Mandriva Linuxis alates versioonist 2009.0. Ta on saadaval ka MINIX 3 lisapaketina.

Viited
------

1. 1 2 3  "About EDE project" (inglise keeles). Equinox Desktop Environment. 30.07.2009. Vaadatud 02.03.2010.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
2. ↑  "SF.net Project News: Equinox Desktop Environmentt" (inglise keeles). sourceforge.net. 08.10.2009. Vaadatud 02.03.2010.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)

Välislingid
-----------

* EDE koduleht
* Lightweight Equinox Desktop Environment needs polish Ülevaade EDE 1.2 versioonist linux.com-is (*inglise keeles*)
**Läänemaa Suursoo** on soo Läänemaa ja Harjumaa piiril.

Tumeda nokkheina kooslus Läänemaa Suursoos Linnurabast idas
Läänemaa Suursoo võeti kaitse alla esmalt sookaitsealana 1981. aastal. Hiljem moodustati Läänemaa Suursoo maastikukaitseala.

Läänemaa Suursoo koosneb arvukatest soolaamadest, mida eraldavad Vihterpalu jõgi ja tema lisajõed: Metslõugu oja, Pennu oja, Kaldamäe oja, Piirsalu jõgi ja Kõrtsioja. Kõik need vooluveed on 20. sajandi algusest kuni keskpaigani vähemalt sood läbivas osas muudetud magistraalkraavideks. Soode kuivendamise mõju on soostiku põhialal siiski vähene, põhjustades endiste madalsooalade rabastumist. Nii on suurel osal soostiku idaosast kujunemas siirdesoo kooslused. Vaid osade magistraalkraavide ääres on tugeva kuivenduse tulemusel kasvanud kõdusoometsad. Tugeva kuivendusega on väiksemad soostiku servaalad. Peamised põllumajanduse jaoks kuivendatud alad on Hindaste ja Kuijõe küla lähistel, metsanduslikku sookuivendust on põhjaservas Hatu küla lähistel ja Tänavjärvest põhjas.

Läänemaa Suursoos on arvukalt rabamassiive. Suurim neist on Linnuraba soostiku edelaosas. Soostiku põhjaservas on Soo-otsa raba samanimelise endise küla all ning madala luitemaastiku ja soosiilude mosaiigiga seotuna Kõrgeraba Hindaste küla all, Tänavjärve raba ja Veskijärve raba Tänavjärvest põhja pool. Viimaste rabamassiivide põhjapoolsed servaalad on Eesti kõige esinduslikumate nõmmrabade seas. Need nõmmrabaalad on põhja poolt seotud veel Änglema rabaga. Väiksemaid rabalaike on mujalgi Suursoo põhjaosas teiste sookoosluste ja madalate luidete vahel.

Hästi säilinud madalsooalad paiknevad Linnuraba ümbruses. Seal kasvab suurtel aladel mitmeid haruldasi kaitsealuseid taimi: tumedat nokkheina, rabaluga, sookäppa. Piirkonnas kasvab Euroopa punase raamatu seeneliik vesi-külmaseen. Väiksemaid looduslikus seisus madalsooalasid on ka mitmel pool soostiku servaaladel.

Vesi-külmaseen Läänemaa Suursoos
Enamus soostiku idaosa madalsooalasid on kuivendusest vähemal või rohkemal määral mõjutatud. Seal kasvab väga laialdastel aladel harilik porss. Tugevama kuivenduse mõjuga aladel on porsasoo muutunud juba siirdesooks.

Suursoo põhjaosas asuvad Tänavjärv ja selle lähedal väiksem Mustjärv.
Eduard Virgo šarž GoriltEduard Virgo. Gori šarž
**Eduard-Reinhold Virgo** VR III/2 (perekonnanimi kuni 1933 ka **Virk**; 16. oktoober 1878 Päide, Rakvere kihelkond, Virumaa – 28. aprill 1938 Tallinn) oli Eesti ühiskonnategelane ja diplomaat.

Ta oli radikaalse ajalehe Sõnumed peatoimetaja ja saadeti Venemaalt 1907. aastal välja. Pärast Eestisse naasmist 1909. aastal töötas ta mitme ajalehe (Postimees, Päevaleht, Tallinna Kaja) juures nii ajakirjaniku kui ka toimetuse liikmena. 

Ta oli 1912. aastast kirjastuse Maa asutaja ja omanik ning tegeles Soome paberi- ja kirjatarvete äriga.

Talle kuulus 1914. aastast endine Kaserahu poolmõis, kus suvitasid ja kirjutasid oma teoseid näiteks 1917. aastal Marie Under, Friedebert Tuglas ja Artur Adson ning 1921. aastal A. H. Tammsaare.

Diplomaadina
------------

Oktoobrist 1918 kuni detsembrini 1919 oli ta Eesti diplomaatiline esindaja Roomas. Tartu rahukonverentsil Eesti delegatsiooni sekretär 1919–1920, ajutine esindaja Londonis 1920, ajutine asjur Skandinaavias 1919, 1921–1922 ja 1923–1928, saadik Lätis 1928–1931 ning peakonsul Balkani riikides juulist septembrini 1932.

Ta oli Välisministeeriumi poliitilise osakonna juhataja ja välisministri abi 1920–1921, majandus-, juriidilise ja kaubandusosakonna juhataja 1922–1923 ning väliskaubanduse osakonna direktor 1931–1938.

Tunnustus
---------

* 20. detsember 1920 – Vabadusristi III liigi 2. järk
* 19. veebruar 1927 – Eesti Punase Risti mälestusmärgi II järgu I aste
* 17. veebruar 1936 – Kotkaristi II klassi teenetemärk

Kirjandus
---------

* "Virgo, Eduard Reinhold". // Eesti välisteenistus. Biograafiline leksikon 1918–1991. Välisministeerium. Tallinn 2006. Lk 129

Välislingid
-----------

* Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Eran Zahavi 2014. aastal Tel Avivi Maccabi särgis
**Eran Zahavi** (sündinud 25. juulil 1987 Rishon LeZionis) on Iisraeli jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsja või ründajana Hollandi kõrgliiga klubis PSV Eindhoven ja Iisraeli jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Iisraeli klubis Tel Avivi Hapoel. Aastatel 2006–2008 mängis ta Hapoelist laenul Iisraeli esiliiga klubis Ramat HaSharoni Hapoel Nir. Iisraeli kõrgliigas debüteeris Zahavi Hapoeli meeskonnas hooajal 2008–09. Järgmisel hooajal tuli ta klubiga Iisraeli meistriks.

2011. aastal sõlmis ta lepingu Itaalia klubiga Palermo, kuid naasis 2013. aasta jaanuaris Iisraeli, liitudes Tel Avivi Maccabiga. Hooaegadel 2012–13, 2013–14 ja 2014–15 tuli ta Maccabiga Iisraeli meistriks. Kolme ja poole hooaja jooksul lõi Zahavi Iisraeli kõrgliigas 98 väravat. Aastatel 2014–2016 oli ta liigas suurim väravakütt (vastavalt 29, 27 ja 35 väravat). Hooaegadel 2013–14 ja 2014–15 valiti ta Iisraeli kõrgliiga hooaja parimaks mängijaks. Hooajal 2015–16 osales ta Maccabiga UEFA Meistrite Liiga alagrupiturniiril, kuid Maccabi kaotas seal kõik mängud. Sama hooaja Meistrite Liiga eelringimängudes oli Zahavi seitsme väravaga suurim väravakütt, kuid 4. novembril 2015 Porto vastu penalti jäi Maccabi ainsaks väravaks alagrupiturniiril.

Aastatel 2016–2020 mängis Zahavi Hiina kõrgliiga klubis Guangzhou R&F. 106 liigamänguga lõi ta kokku 91 väravat. 2017. aasta hooajal lõi ta liigas 27 väravat ning oli liigas suurim väravakütt ja valiti liiga hooaja parimaks mängijaks. Teist korda oli ta Hiinas suurim väravakütt 2019. aasta hooajal, mil ta lõi 29 väravat.

2020. aasta septembris sõlmis ta kaheaastase lepingu PSV Eindhoveniga.

Iisraeli jalgpallikoondises tegi Zahavi debüüdi 2. septembril 2010 EM-i valikmängus Malta vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. septembril 2013 MM-i valikmängus Venemaa vastu. 2020. aasta EM-i valikturniiri lõi Zahavi 11 väravat ning jagas valikturniiril parima väravaküti arvestuses Cristiano Ronaldoga teist kohta.

Saavutused
----------

Tel Avivi Hapoel
* Iisraeli kõrgliiga: 2009–10
* Iisraeli karikas: 2009–10, 2010–11

Tel Avivi Maccabi
* Iisraeli kõrgliiga: 2012–13, 2013–14, 2014–15
* Iisraeli karikas: 2014–15
* Toto karikas: 2014–15

Välislingid
-----------

 Eran Zahavi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Venemaa linnast; kala kohta vaata artiklit kaluuga.* |

---

Kosmonautika ajaloo muuseum Kalugas
**Kaluga** (mööndav nimekuju *Kaluuga*) on linn Venemaal, Kaluga oblasti keskus. Asub Kesk-Vene kõrgustikul Oka jõe vasakul kaldal.

Kaluga on asutatud Moskva vürstiriigi piirikindlusena. Asulat on esimest korda maininud 1371. aastal Leedu suurvürst Algirdas.

Kaluga oli Moskva suurvürstiriigi koosseisus alates 15. sajandist. 1505–1518 oli see omaette osastisvürstiriigi keskus.

1708. aastast oli Moskva kubermangu koosseisus, 1796. aastal loodi Kaluga asehaldurkond (*Калужское наместничество*) ja 1796. aastal Kaluga kubermang. 
1924 läks Moskva oblasti koosseisu ja 1934 Tula oblasti koosseisu, kuni 1944. aastal loodi Kaluga oblast.

Aastatel 1892–1935 elas Kalugas raketiteadlane Konstantin Tsiolkovski. Linnas asub kosmonautika ajaloo muuseum.

Linnas on sündinud helilooja ja pianist Nikolai Rakov.

Viited
------

1. ↑  , vaadatud 27.09.2022.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kaluga** |

* Kaluga linnaduuma koduleht
Map
Kalsnava raudteepeatus
**Kalsnava** on raudteepeatus Lätis Pļaviņase–Gulbene raudteel. 

Raudteepeatus asub Madona piirkonnas Kalsnava vallas. Peatus asub Pļaviņase raudteejaamast 25,1 ja Riia jaamast 137 km kaugusel.

Raudteejaam avati koos raudteega aastal 1903, toona kandis see nime **Veckalsnava raudteejaam**. Kalsnava nime hakkas jaam kandma aastal 1929. Avamisel jäi see Kalsnava kihelkonda Veckalsnava mõisa maadele. Tänapäeval on jaamast saanud raudteepeatus.

Peatuses peatuvad reedeti ja pühapäeviti Riiast Madonasse sõitvad rongid, laupäeviti ja pühapäeviti aga Gulbenest Riiga sõitvad rongid.

Viited
------

1. ↑  T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 110. lk. ISBN 978-9984-38-698-0

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jaunkalsnava raudteejaam** |

* Infot peatuse kohta; fotod (*vene keeles*)
* Peatus vanal kaardil

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** |  **Raudteepeatus liinil Riia-Gulbene** | **Järgnev peatus** |
|  Jaunkalsnava |  **Kalsnava** | Mārciena  |
Seemnised
**Kolmisruse** (*Bidens tripartita*) on taimeliik korvõieliste sugukonna ruskme perekonnast.

Nimetus
-------

Rahvapäraseid nimetusi: **ruskmed**, **kakshammas**, **tigane**, **porilill**, **oja kold**. Lisaks sellele on olemas ajalooline rahvapärane nimetus "kolmisroos" .

Levila ja kasvukoht
-------------------

Väga laia levilaga liik: kasvab peaaegu kogu Euroopas, Lääne- ja Ida-Siberis, Kaug-Idas, Ida- ja Ees-Aasias, Põhja-Ameerikas ja Austraalias. Kasvab niiskel pinnasel, võib niisketel savipõldudel umbrohuks muutuda.

Taim hästi kasvab ka Eestis ning ei kuulu kaitstavate taimede nimekirja.

Kirjeldus
---------

Kolmisruse on kollakasroheline harunev taim, millel on vastakud lehed. Ülemised lehed on lihtsad, alumised kolmest osast koosnevad. Kollased väikesed õied on korvõisikuis, mis on kuni sentimeetrise läbimõõduga.

Õisikud koosnevad valdavalt putkõitest ja harva võib õisiku servas leida mõnda keelõit. Putkõites on nii emakad kui tolmukad, aga keelõites ainult emakad. Taime seemnised sarnanevad päevalilleseemnetega – värvilt tumepruunid ja läikivad. Seemniste tipul on paar-kolm harjast, mille küljes asuvad väikesed kidakesed aitavad viljadel loomade karva külge haakuda.

Taimel on narmasjuurestik. Taime kõrgus on tavaliselt 15...75 cm piirides.

Kasutamine
----------

Kolmisruse lehed sisaldavad rohkesti karoteeni ja mitmesuguseid parkaineid ning on osutunud tõhusaks laste diateesi ravimisel. Tugeva põletiku- ja allergiavastase toimega. Kolmisruse sisaldab ka flavonoide, põhilselt luteoliini ja selle glükosiide. Saab ravida naha allergilisi reaktsioone, mädaseid nahahaigusi – selleks tehakse mähiseid, vanne. 

Ajalooliselt kolmisruse leht kasutati skrofuloosi raviks. Tee, mis on valmistatud kolmisruse lisamisega, omab rahustavat toimet, soodustab uriinieritust, korrastab seedimist, parandab isu.

Kirjandus
---------

* Eesti elusloodus : kodumaa looduse teejuht / koostajad Rein Kuresoo, Hendrik Relve ja Indrek Rohtmets, Tallinn : Varrak, 2005
* Farmakognoosia. Raal, A. Tartu Ülikooli Kirjastus, 2010

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Eesti taimede kirjeldused - kolmisruse". Vaadatud 04.03.2021.
2. ↑  "Rahvapärased taimenimed - kolmisroos". Vaadatud 04.03.2021.
3. 1 2 3  Kuresoo, R. Relve, H. Rohtmets, I. (2005). *Eesti loodus: kodumaa looduse teejuht*. Tallinn: Varrak.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
4. ↑  Raal, A. (2010). *Farmakognoosia*. Tartu Ülikooli Kirjastus.

Välislingid
-----------

* Kolmisruse andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
* 
* 
* Kolmisruse – kes see on?
Stockholmi staadion
Stockholmi staadioni peasissepääs
**Stockholmi staadion** (rootsi keeles *Stockholms stadion*, *Stockholms Olympiastadion* või igapäevakõnes *Stadion*) on multifunktsionaalne spordiväljak Rootsi pealinnas Stockholmis Põhja-Djurgårdenil.

Ajalugu
-------

Staadion ehitati aastatel 1910–1912 Rootsi spordikeskliidu eestvõttel Stockholmi suveolümpiamängudeks 1912. aastal. Staadion asendas seni samal kohal asunud Indrottsparkeni spordiväljakut. Samuti sellel alal asunud Tennispaviljongen koliti mujale. Rahvusromantilises stiilis ehitatud staadioni arhitektiks on Torben Grut. Staadioni rajamist alustati 23. novembril 1910 ning avatseremoonia peeti 1. juunil 1912. Staadioni vastupidavust testiti aga sama aasta 31. mail, kus teiste seas olid tribüünidel ka sõjaväelased. Staadion läks maksma 1,25 miljonit Rootsi krooni.

Lisaks 1912. aasta olümpiamängudele peeti Stockholmi staadionil ka 1956. aasta Melbourne’i olümpia ratsutamisvõistlused. Praegu on staadion ehitismälestis ning võimalused selle ümberehituseks on piiratud. Staadion mahutab 14 417 pealtvaatajat (kõik istekohad).

Jalgpalliväljaku suurus on 105 x 68 meetrit. Jooksuringi pikkus on 400 meetrit ja laius 8 rada.

Jalgpall
--------

Meeskonnad, kelle koduväljakuks Stockholmi staadion on olnud:

* AIK (1912–1936)
* Djurgårdens IF (1936– ) – alates 1936. aastast on Stockholmi staadion Djurgårdens IF-i jalgpallimeeskonna koduväljak. Lisaks sellele mängis kodukohtumisi seal kuni 1970. aastani Djurgårdeni jääpallimeeskond. Lauatennise mängupaigana kasutati aastatel 1947–1951 staadioni kellatorni ja poksijad kasutasid 1917–1922 torni Drottning Sofias vägi ääres. 1950. aastatel oli klubi jalgrattasektsiooni kontor staadioni ruumides, 1959–1971 treenisid vehklejad tollase seisutribüüni all ja 1922–1962 mängis Djurgården staadionil ka jäähokit. Stockholmi staadion Djurgårdeni kodumängu ajal
* FC Cafe Opera (?–2003)
* IF Brommapojkarna (muuhulgas aastad 2005, 2007) – perioodidel, kui Grimsta IP ei vastanud nõuetele või seda ehitati ümber
* Rootsi jalgpallikoondis

Lisaks sellele on Stockholmi staadionil peetud terve rida näidis- ja reklaamkohtumisi.

Muud üritused
-------------

Stockholmi staadionil on 50 korral peetud Rootsi jääpalli meistrivõistluste finaalkohtumisi. Jääpallistaadionina on väljakut kasutanud koguni kümme klubi (Hammarby, AIK, Djurgårdens IF, Reymersholms IK, IFK Stockholm, IK Göta, IK Mode, Sundbybergs IK, Råsunda IS ja Mälarhöjdens IK). Pärast hooaega 1970–1971 suleti staadion lõplikult jääpallile.

Igal aastal peetakse staadionil rahvusvahelist kergejõustikuvõistlust DN-Galan. Ühtlasi on Stockholmi staadion üks enim maailmarekordi sünde näinud areen maailmas – kokku on püstitatud seal 83 maailmarekordit. 

Stockholmi maratoni start on staadioni juures ja finiš staadionil.

Staadionil on peetud ka rohkelt suuremaid kontserte: teiste seas on seal esinenud Michael Jackson, Rolling Stones, Kiss, Iron Maiden, Kent, Depeche Mode, Muse, Sugarplum Fairy, Metallica, Rod Stewart, Bruce Springsteen.
Ján Kvačala
**Ján Radomil Kvačala** (ka *Johann Kvacsala*, vene *Иван Иванович Квачала*) (5. veebruar 1862 Bački Petrovac (tänapäeval Vojvodina, Serbia) – 9. juuni 1934 Bratislava) oli slovaki teoloog ja pedagoogikateadlane, usuõpetaja poeg.

Õppis 1872–80 Szarvasi gümnaasiumis, 1880–83 Bratislava Evangeelse Usuteaduse Akadeemias ja Õigusteaduse Akadeemias filoloogiat ja filosoofiat. Täiendas end Leipzigi Ülikoolis. 1886–93 töötas Bratislava Evangeelses Lütseumis, aastast 1888 professorina. Oli 1893–1918 Tartu Ülikooli ajaloolise usuteaduse professor, 1917–18 usuteaduskonna dekaan. Läks Tartu Ülikooli evakueerimisel kaasa Voroneži, kus lühikest aega töötas vaimuliku ja raamatukoguhoidjana, pärast Eesti iseseisvumist pöördus tagasi kodumaale. 1921–32 töötas Bratislava Evangeelse Usuteaduse Akadeemias professorina. 

Uuris peamiselt Jan Amos Komenský ja Tommaso Campanella elu ja loomingut. Tema tähtsamad uurimused valmisid Tartus. Avaldas välismaa ajakirjades kirjutisi ka Baltimaade olukorra ning eestlaste ja lätlaste kultuuriliste püüdluste kohta.

Välislingid
-----------

* Teoseid

* Biographisch-bibliographisches Kirchenlexikon
Kenny Sansom on ilmunud PFA Team of the Year 11. korda, mis on rohkem kui ükski teine mängija.
Steven Gerrard hoiab rekordit, kõige rohkem PFA Team of the Year valikus Premier League ajastus, ta on 8. korda valikus olnud
**Professional Footballers' Association Team of the Year (Elukutseliste Jalgpallurite Assotsiatsiooni Aasta Meeskond)** (sageli nimetatakse **PFA Team of the Year**, või lihtsalt *Team of the Year (Aasta Meeskond* on iga-aastane auhind, mis antakse 44 jalgpallurile esimese nelja kihi inglise jalgpalli; Premier League, Championship, League One ja League Two, kes on näinud, et on väärt, saama "Team of the Year". Peter Shilton praegu on kõige esinemised PFA Team of the Year top division 10 esinemised. Steven Gerrard praegu on kõige esinemised PFA Team of the Year Premier League'i ajastu 8 esinemised. 

Auhind on esitatud alates 1973-74 hooaeg ja eelvalik on koostatud liikmete mängijate ametiühingust, Elukutseliste Jalgpallurite Assotsiatsioon (PFA), jaanuaris iga aasta, siis võitjad hääletatakse teiste mängijate poolt, nende mängijate vastavas liigas. auhind autasustakse, mida mängijad valivad Jalgpalli Liigas, mis on kõrgeim autasu kättesaadavaks neile, kuna see valitakse nende kaasmängijate poolt. Oxford Unitedi Damian Batt, keda nimetati Team of the Year teises liigas 2011. aastal, ütles, et ta oli "väga hea meel, et ta sellise maineka auhinna sai''. See on midagi, mille üle olen ma väga uhke."

Viited
------

1. ↑  *The Official P.F.A. Footballers Heroes*.
2. ↑  "LUFC No Leeds players in PFA Team of the Year".
3. ↑  "Do you agree with PFA awards?".
4. ↑  "Batt named in PFA League Two team of the year". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. märts 2012.
5. ↑  "New titles for women at PFA awards dinner in 2014".

Välislingid
-----------

* Elukutseliste Jalgpallurite Assotsiatsiooni koduleht
**Jädivere õpetajate seminar** Vigala kihelkonnas Jädiveres asunud pedagoogikaõppeasutus, mis tegutses aastail 1844–1864. Tänini säilinud koolihoone asub Jädivere mõisa naabruses.

Asutamine ja ülevalpidamine
---------------------------

1842. aastal oli Eestimaa rüütelkond otsustanud avada igas kihelkonnas õpetajate ettevalmistamiseks näidis-kihelkonnakoolid. Kuigi kava jäi realiseerimata, reorganiseeriti 1844. aastal Jädivere kihelkonnakool õpetajate seminariks, mis pidi koolmeistreid andma Lääne- ja Harjumaa jaoks. Enamuse seminari ülalpidamiskuludest kattis Eestimaa rüütelkond.

Seminari tegevus oli kolmeliikmelise kuratooriumi järelevalve all. Kuratooriumi esimeheks oli Carl von Uexküll, liikmeteks maanõunik Ungern-Sternberg ja leitnant von Essen.

Õppetöö
-------

Õppetöö Jädivere seminaris toimus eesti keeles, kuid soovi korral oli võimalik õppida ka saksa keelt. Õppeaeg kestis kolm aastat, mille jooksul õpiti kirjutamist, rehkendamist, ajalugu, geograafiat, pedagoogikat ja orelimängu. Õppimine oli tasuta, kuid lõpetamise järel pidi seminari kasvandik töötama teatud aja Eestimaa kubermangus õpetajana.

Seminari esimeseks juhatajaks aastail 1844–1851 oli koolmeistri perest päritkirjamees ja haritlane Berend Gildenmann (1822–1884), kes lisaks seminari juhatamisele andis Jädiveres välja ka Vigala kihelkonna käsikirjalist nädalalehte "Öppetus Vabbadrahvale". Gildenmanni järel asus seminari juhatama Johann Heinrichsen (1824–1881).

Õpilased
--------

Õpilaste arvuks oli määratud 40, kuid esialgu kogunes neid vaid kuus. Edaspidi õpilaste arv siiski kasvas ning aastail 1848–1851 õppis Jädiveres juba 20 seminaristi. Kogu seminari tegevuse jooksul õppis seal 73 poissi. Lõpetanud asusid enamasti tööle talurahvakoolidesse õpetajaks, mõnest sai köster. Seminari kasvandikest on nimekamad kirjamees ja raamatuköitja ning Sipa koolmeister Friedrich Brandt ja rahvaraamatute autor Georg Vänjas-Rosenberg.

Seminari sulgemine
------------------

1864. aastast otsustas Eestimaa rüütelkond finantseerida vaid Kuuda seminari tegevust ning Jädivere seminar suleti. Veel lõpetamata õpilased suunati samuti Kuudale õpinguid lõpetama.

Jädivere seminari hoones tegutses edaspidi kuni aastani 1965 Jädivere algkool.

Vaata ka
--------

* Ataste õpetajate seminar
* Kuuda õpetajate seminar
* Cimze seminar

Viited
------

1. ↑  Aarma, L. Talvoja, R. Viitkar, Ü. Kuuda seminar 150. Ülevaade ja lühielulood. Juuru: Mahtra Talurahvamuuseum, 2004, lk 22.
2. ↑  Eesti kooli ajalugu. 1. köide. 13. sajandist 1860. aastateni. Tegevtoimetaja E. Laul. Tallinn: Valgus, 1989, lk 487.
3. ↑  Eesti kooli ajalugu. 1. köide. 13. sajandist 1860. aastateni. Tegevtoimetaja E. Laul. Tallinn: Valgus, 1989, lk 487.
**Torino mark** (itaalia: *marca di Torino*), loodi kui ***marca Arduinica*** (hiljem mõnikord ka "Susa mark"), oli poliitiline üksus, mis tekkis keskaegses Itaalias 10. sajandi keskpaigas. See koosnes Piemonte maadest, ulatudes üle Po madaliku Lääne-Alpidest põhjas Liguuria mereni. See sisaldas Torino, Auriate, Albenga ja võib-olla Ventimiglia krahvkondi. Margi keskus oli Torino linn.

Loomine
-------

Mark moodustati *regnum Italicum* (Itaalia kuningriigi) territooriumi ümberkorraldamisel kolmeks margiks, mis said nimed valitsevate dünastiate järgi:

* *marca Arduinica* või Arduinici mark (loodi aastal 964)
* *marca Aleramica* või Aleramici mark (loodi aastal 967)
* *marca Obertenga* või Obertenghi mark (loodi aastal 961)

Arduinicite valitsemine
-----------------------

Arduino il Glabro pandi Torino krahviks aastal 941 Hugues d'Arles poolt. Arduino vallutas saratseenidelt Torino ja Val di Susa. Aastal 964 nimetati Arduino keiser Otto I poolt Torino markkrahviks. Seejärel jätkasid Torino margi valitsemist Arduinicid. Arduino il Glabro poeg Manfredi I järgnes talle, ja tema poeg, Olderico Manfredi II, järgnes talle. Olderico Manfredi II ei saanud meessoost pärijat, nii jättis ta margi oma tütrele Adelaidele. Kuigi Adelaide oli *de facto* valitseja, ei saanud naine kanda markkrahvi tiitlit. Adelaide abikaasad, siis pojad ja lõpuks pojatütre abikaasa olid järjest Torino markkrahvid. Need mehed ei olnud Arduinici dünastia liikmed.

Margi kokkuvarisemine
---------------------

Pärast Adelaide surma aastal 1091 varises Torino mark kokku. Krahvivõim Torino linnas anti Torino piiskopile (1092) ja linnast endast sai kommuun (1091). Aastal 1092 nimetas keiser Heinrich IV oma poja Konradi Torino markkrahviks (Konrad oli Adelaide tütre Berta di Savoia poeg). Kuigi Konrad püüdis saavutada kontrolli margis, ei olnud tema võim kunagi tõhus ja tiitel oli suuresti nominaalne. Selle asemel neelas Torino margi põhjaosa Savoia, mida valitses teine Adelaide lapselaps Umberto II (mitu sajandit hiljem sai Torinost tema dünastia pealinn). Lõunas annekteeris Torino margi maad Adelaide vennatütre poeg Bonifacio del Vasto.

Torino markkrahvide loend
-------------------------

### Arduinicid

* 962–977 Arduino il Glabro
* 977–1000 Manfredi I
* 1000–1034 Olderico Manfred II
* 1034–1091 Adelaide, *de facto* valitseja, koos abikaasade, poegade ja pojatütre abikaasaga.

### Babenburgid

* 1037–1038 Hermann IV (Švaabimaa) (Adelaide esimene abikaasa)

### Aleramici

* 1041–1045 Enrico del Monferrato (Adelaide teine abikaasa)

### Savoia dünastia

* 1046–1060 Otto I (Savoia krahv) (Adelaide kolmas abikaasa)
* 1060-1078 Pietro I (Savoia krahv) (Adelaide poeg)
* 1078-1080 Amedeo II (Savoia krahv) (Adelaide poeg)

Tiitlit kasutas hiljem Vittorio Emanuele di Savoia-Aosta, Savoia dünastia liige, milline valitses Itaaliat aastatel 1861 kuni 1946.
**pKr** (varem *p. Kr.*) ehk **m.a.j** (varem *m. a. j.*) ehk **AD** või **A. D.** ehk **anno** ehk ***anno Domini*** on tähis, mida kasutatakse kristliku ajaarvamise aastaarvude juures selleks, et märkida nende kuulumist selle ajaarvamise alla ning aastaga 1 alanud ajastusse ehk aega pärast selle ajaarvamise alguspunkti. 

Lühendit "pKr" loetakse "pärast Kristust" või "pärast Kristuse sündi", lühendit "m.a.j." loetakse "meie ajaarvamise järgi" ning lühendeid "AD" ja "A. D." loetakse "*anno Domini*" (ladina keeles 'issanda aastal'). "anno" tähendab ladina keeles 'aastal'. 

"pKr" ja "m.a.j." paigutatakse aastaarvu järele, "AD", "A. D." ja "anno" aastaarvu ette, nagu ka sõna "aastal". 

Lühend "m.a.j." on kasutusel peamiselt juhul, kui tahetakse vältida ajaarvamise seostamist kristlusega või Kristuse sündimisega. See kehtib muu hulgas nõukogudeaegse kirjanduse kohta, mis vältis seostamist kristlusega, ning usuteadusliku kirjanduse kohta, mis väldib võimalikku segiajamist Jeesuse tegeliku sünniajaga, eriti kui on juttu Jeesuse sünniajale lähedasest ajast. 

Aastale 1 pKr eelneb aasta 1 eKr ("enne Kristust"), sellele omakorda aasta 2 eKr ja nii tagasi. 0. aastat ei ole. 

Selleks et teada saada, mitu aastat on möödunud mõnest aastast enne Kristust kuni mõne aastani pärast Kristust, tuleb liita aastaarvud ning lahutada üks aasta (see kehtib, kui kuupäev on sama). 

Ajaarvamist "A.D." hakati kasutama aastast 525, ent laiemalt kasutusele võeti see alles pärast aastat 800.

Vaata ka
--------

* *anno mundi*
* eKr
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Ungari |
|  |
| Veerand-finaal | 1928 | Kukk-kaal |
|  |
| Kuld | 1930 | Kukk-kaal |

**János Széles** (1909 Budapest – 8. juuli 1981 Buenos Aires, Argentina) oli Ungari poksija.

Poksijana
---------

### Ungari meistrivõistlustel

Ta oli kokku kolmekordne Ungari meister – kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) aastatel 1928 ja 1930 ning sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 1929. aastal.

### Kaasaegsetel olümpiamängudel

Ta osales kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale John Daley'le (USA) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

### Euroopa meistrivõistlustel

Ta võitis kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) 3. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1930) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks.

Viited
------

1. ↑  Ungari täiskasvanute meistrivõistlused poksis. Tulemused inglise keeles
2. ↑  9. suveolümpiamängude poksivõistlus. Amsterdam 1928. Tulemused inglise keeles
3. ↑  3. Euroopa meistrivõistlused poksis. Budapest 1930. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* János Széles veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
Esmaspäevameeleavaldus Dresdenis 12. jaanuaril 2015**PEGIDA** (saksa keeles *Patriotische Europäer gegen die Islamisierung des Abend­landes* ehk Patriootilised Eurooplased Lääne Islami­seerumise Vastu) on 2014. aasta oktoobris Saksamaal alguse saanud islamivastased meeleavaldused.

PEGIDA ühenduse liikmed arvavad, et islamil ei ole kohta vabades ja demokraatlikes Euroopa ühiskondades.

PEGIDA islamivastased meeleavaldused on pidevalt laienenud. Kui 2014. aasta oktoobris tuli Dresdenis tänavatele meelt avaldama kõigest mõni­sada inimest, siis 2015. aasta alguse protestimarssidest on Saksamaa linnades osa võtnud juba 25 000–35 000 inimest.

PEGIDA on nüüdseks levinud mitmesse Euroopa riiki, nagu näiteks Norrasse, Taanisse ja Hispaaniasse.

Peale suvepausi toimus Dresdenis 2015. aasta oktoobri esimesel nädalal 9000 osalejaga islamivastane protestimarss. PEGIDA iganädalastel meeleavaldustel Dresdenis käivad nüüd tuhanded inimesed, et protestida avatud piiride poliitika vastu.

Vaata ka
--------

* Lutz Bachmann

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **PEGIDA** |

* Saksamaal avaldati meelt islamiseerumise vastu
Juhan Kokla haud Stockholmi Metsakalmistul
**Juhan Kokla** (1. juuli 1915 Tallinn – 31. detsember 1992 Stockholm) oli eesti ajakirjanik.

Ta lõpetas 1934. aastal Läänemaa Ühisgümnaasiumi, õppis aastatel 1936–1941 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. 

Kõigepealt töötas ta Haapsalu aadressbüroo ametnikuna ja 1937. aastast Haapsalu linnavalitsuse asjaajajana.

Ajakirjanikutööd alustas Juhan Kokla 1936. aastal ajalehes Lääne Elu, hiljem oli reporter ajalehtedes Vaba Maa ja Rahvaleht. Aastail 1941–1944 oli ta Postimehe Tallinna toimetuse juhataja. 1944. aastal arreteeriti ta SD poolt; samal aastal põgenes ta Nõukogude okupatsiooni eest Rootsi.

Rootsis töötas ta ajalehes Stockholms-Tidningen Eestlastele ja sai 1950. aastal selle peatoimetajaks, aastail 1959–1992 oli selle ajalehe järglase Eesti Päevalehe peatoimetaja.

Isiklikku
---------

Juhan Kokla oli abielus Hilda Koklaga, kes suri 26. juunil 1988. Neil oli poeg Peet, kes oli samuti ajakirjanik. Tema onu Konstantin Kokla ja onupoeg Nikolai Kokla olid õigeusu preestrid.

Viited
------

1. ↑  Tiina Pintsaar. Juhan Kokla 100. Eesti Päevaleht (Rootsi), 1. juuli 2015

Välislingid
-----------

* Juhan Kokla Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
* Biograafia ESBL-is
* Album Academicum
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Venemaa linnast; Peterburi ajaloolise linnaosa kohta vaata Kolomna (Peterburi linnaosa)* |

---

Vaade Kolomna kremlile
**Kolomna** on linn Venemaal Moskva oblastis, Kolomna rajooni keskus. Asub Oka jõe kaldal, Moskva jõe suudmes, 113 km Moskvast kagus.

Kolomnad on esmamainitud 1177. aastal Rjazani vürstiriigi piirikindlusena. 1237. aastal hävitasid Kolomna mongolid. 1301. aastal liideti Moskva vürstiriigiga. Linnaõigused sai 1781. aastal.

Linnas on 16. sajandist pärinev kreml, mitu kloostrit ja palju kirikuid.

Peamised tööstusharud on veduriehitus (alates 1869. aastast), relvatööstus (raketikompleksid Iskander jt), ehitusmaterjalide tootmine.

Viited
------

1. ↑  "Регионы России. Основные социально-экономические показатели городов" - 2012 год
2. ↑  , vaadatud 25.07.2018.
3. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.

Välislingid
-----------

* 
* 

Moskva oblasti vapp
Moskva oblasti linnad

Aprelevka  | Balašihha  | Beloozjorski  | Bronnitsõ  | Dedovsk  | Dmitrov  | Dolgoprudnõi  | Domodedovo  | Drezna  | Dzeržinski  | Dubna  | Elektrogorsk  | Elektrostal  | Elektrougli  | Frjazino  | Golitsõno  | Himki  | Hotkovo  | Istra  | Ivantejevka  | Jahroma  | Jegorjevsk  | Kašira  | Klin  | Kolomna  | Koroljov  | Kotelniki  | Krasnoarmeisk  | Krasnogorsk  | Krasnozavodsk  | Krasnoznamensk  | Kubinka  | Kurovskoje  | Likino-Duljovo  | Ljubertsõ  | Lobnja  | Lossino-Petrovski  | Luhhovitsõ  | Lõtkarino  | Možaisk  | Mõtištši  | Naro-Fominsk  | Noginsk  | Odintsovo  | Orehhovo-Zujevo  | Ozjorõ  | Pavlovski Possad  | Peresvet  | Podolsk  | Protvino  | Puškino  | Puštšino  | Ramenskoje  | Reutov  | Rošal  | Ruza  | Sergijev Possad  | Serpuhhov  | Solnetšnogorsk  | Staraja Kupavna  | Stupino  | Šatura  | Štšolkovo  | Zaraisk  | Zvenigorod  | Žukovski  | Taldom  | Tšehhov  | Tšernogolovka  | Vereja  | Vidnoje  | Volokolamsk  | Voskressensk  | Võssokovsk
Kunaširi väin asub Kuriilide lõunaosa kaardi lääneosas.
**Kunaširi väin** ehk **Nemuro väin** (vene keeles Кунаширский пролив ehk Немуро, jaapani keeles 根室海峡) on Vaikse ookeani väin, mis eraldab Kunaširi saart Hokkaidō saare Shiretoko poolsaarest ning ühendab Izmenõ väina Ohhoota merega.

Väina pikkus on umbes 74 km, laius alates 24 km väina lõunaosas kuni 43 km põhjaosas. Väin on kuni 2500 km sügav. Rannik on järsk ja väheliigestatud. Kummalgi rannikul on kõrgeid vulkaane (Kunaširil 1819 m kõrgune Tjatja ja Hokkaidōl 1545 m kõrgune Shari).

Väin paikneb Venemaa Sahhalini oblasti ja Jaapani akvatooriumis. Väina idakallas kuulub Venemaale ja läänekallas Jaapanile.

Väina põhjapiiriks on umbes Kunaširi põhjaneeme Dokutšajevi neeme ja Hokkaidō kirdeneeme Shiretoko neeme vaheline joon. Väina lõunapiiriks on umbes Kunaširi lõunatipus oleva Golovnino ja Hokkaidōl oleva Shibetsu vaheline joon.

Kunaširi väina idaosas on Aljohhini laht. Väinas on Blizki saar (Kunaširi saare lähedal). 

Rannikul asuvad Rausu ja teised asulad.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Suur maailma atlas, lk. 89
**Juhan Kangilaski** (kuni 1937. aastani Johannes Kangilaski; 19. mai 1904 Valma, Viljandimaa – 27. märts 1981 Tallinn) oli teatri- ja maalikunstnik, karikaturist ja graafik.

Juhan Kangilaski sündis Viljandimaal Valma külas talunik Jaak ja Kadri Kangilaski peres. Alghariduse sai ta 1913–1917 Vana-Võidu Arumetsa vallakoolis. Õpingud jätkusid 1922–1923 Tallinna Kunsttööstuskoolis, kus ta õppis graafikat. 1923–1927 õppis ta Pallases maalikunsti.

Aastatel 1925–1926 joonistas ta ajalehele Sädemed karikatuure. 1920. ja 1930. aastatel avaldas ta Sakalas Tseko nime all oma karikatuure. Haigestumise tõttu ja muudel põhjusel tema tööd ja õpingud katkesid aastateks 1927–1928. Aastatel 1929–1937 ja 1948–1950 töötas ta Viljandis Ugala teatris dekoraatorina, kus maalis maalilisi lavapilte. 1931. aastal kujundas Ugala logo, mis on kasutusel tänapäevani. Juhan Kangilaski seadis 1932. aastal Ugala lavale ringhorisondi ja uuendas lavavalgustuse. 1937–1939 töötas ta Viljandimaa rahvamajade dekoraatorina, 1939–1945 Ugala teatris administraatorina. Joonistas karikatuure ajalehtedele Sädemed, Sakala, Päevaleht ja Postimees.

Juhan Kangilaski osales paljudel Viljandi kunstinäitustel oma õli- ja akvarellitehnikas maastikumaalide ja natüürmortidega. 1937. aastal hakkas ta vabakutseliseks kunstnikuks. Pärast II maailmasõda kolis Juhan Kangilaski Tallinna, kus töötas reklaamkunstnikuna ning tegeles peamiselt linoollõike ja plakatitega. 1970. aastate algusest töötas ta Tallinna Puhkeparkide Direktsiooni dekooriateljees. Selle kõrvalt tegi ta koostööd Eesti NSV Riikliku Nukuteatriga, kus lavastati seitse tema nukunäidendit ja muinasjuttude instseneeringut. Ta illustreeris ka mitu lasteraamatut. Lisaks tegeles Juhan Kangilaski vabagraafika ja maalimisega.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli näitleja Mari Kangilaski; nende lapsed on kunstiteadlane Jaak Kangilaski ja oli etnograaf Epp Kangilaski.

Juhan Kangilaski vennad olid Ott Kangilaski ja Jaan Kangilaski.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "ISIK Kangilaski, Juhan". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. oktoober 2017. Vaadatud 30. septembril 2017.
2. ↑  "Ugala esitles 100. sünnipäeval teatriraamatut ja postmarki". 7. jaanuar 2020.
3. ↑  Haudi Kultuuriloolised hauad - Juhan Kangilaski (1904-1981)

Välislingid
-----------

* Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul
**Messier 33** ehk **M33** ehk **Kolmnurga galaktika** on Maast umbes 2,3 miljoni valgusaasta kaugusele jääv spiraalgalaktika, mis Maalt vaadates paikneb Kolmnurga tähtkujus.

Selle katalooginumber on Messier 33 või NGC 598. Kolmnurga galaktika on suuruselt kolmas galaktika Kohalikus Galaktikarühmas, millesse kuuluvad Linnutee, Andromeeda galaktika ja veel 44 väiksemat galaktikat. See on üks kaugemaid püsiobjekte, mida võib näha palja silmaga.

Kolmnurga galaktika avastas Giovanni Battista Hodierna 1600. aastatel. Selle tähesuurus on 5,8, nii et tumeda taeva korral on see nähtav ka abivahenditeta. Valgusreostuse tingimustes on seda siiski raske näha isegi binokli või väiksema teleskoobiga. 

Galaktika läbimõõt on 46 000 valgusaastat, nii et see on väiksem nii Linnuteest kui ka Andromeeda galaktikast. Kuna see jääb vähem kui 300 kiloparseki kaugusele Andromeedast, on oletatud, et see on Andromeeda satelliit.

Tähtkujus jääb galaktika Kalade piiri lähedale, 3,5 kraadi lääneloodesse Alpha Triangulist ja 7 kraadi edelasse Beta Andromedaest.

Galaktika enda piires paikneb NGC 604 H II piirkond, kus toimuvad tähetekkeprotsessid.

Viited
------

1. ↑  Pawlowski, Marcel S.; Kroupa, Pavel; Jerjen, Helmut (2013). "Dwarf Galaxy Planes: the Discovery of Symmetric Structures in the Local Group" (PDF). *Monthly Notices of the Royal Astronomical Society*. arXiv:1307.6210. Bibcode:2013MNRAS.435.1928P. DOI:10.1093/mnras/stt1384.`{{cite journal}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
2. ↑  Motz, Lloyd; Nathanson, Carol (1991). *The Constellations: An Enthusiast's Guide to the Night Sky*. London, United Kingdom: Aurum Press. Lk-d 310–12. ISBN 1-85410-088-2.
3. ↑  Nemiroff, Robert; Bonnell, Jerry (16. august 1996). "NGC 604: Giant Stellar Nursery in M33". *Astronomy Picture of the Day*. NASA. Vaadatud 8. september 2013.`{{cite web}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)

Välislingid
-----------

* Astronoomiapilt #34: Kolmnurga galaktika
* Jüri Ivask Taevased keerised Horisont 5/2009
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Aserbaidžaan |
|  |
| Hõbe | 2016 | I kergekeskkaal |
|  |
| 1. ring | 2017 | I kergekeskkaal |

**Lorenzo Sotomayor Collazo** (aserbaidžaani keeles **Lorenso Sotomayor Kollazo**; sündinud 16. veebruaril 1985 Havannas ) on Kuuba ja Aserbaidžaani poksija.

Päritolu ja nime erikujud
-------------------------

Kuubal sündinud Sotomayori nimi on hispaania keele reeglite järgi kasutatav enamasti koos esimese (isapoolse) perekonnanimega (Sotomayor), millele harva kasutatakse lisaks teist (emapoolset) perekonnanime (Collazo). 

Ta loobus 2012. aastal Kuuba kodakondsusest, et saavutada olümpiamängudele pääsemiseks paremaid võimalusi mõne teise riigi lipu all ning sai Aserbaidžaani kodakondsuse.

Aserbaidžaanis elades on ta hakanud võistlejanimena kasutama **Collazo Sotomayor** (aserbaidžaani keeles *Kollazo Sotomayor*).

Poksijana
---------

### Kuuba meistrivõistlustel

Ta oli Kuuba meister kergekaalus (kuni 60 kg) 2009. aastal. Ta sai Kuuba meistrivõistlustel kergekaalus (kuni 60 kg) ja I kergekeskkaalus (kuni 64 kg) aastatel 2008–2012 veel kolm medalit.

### Aserbaidžaani meistrivõistlustel

Ta oli Aserbaidžaani meister I kergekeskkaalus (kuni 64 kg) 2014. aastal.

### Kaasaegsetel olümpiamängudel

Ta sai I kergekeskkaalus (kuni 64 kg) 2016. aasta Rio de Janeiro olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Fazliddin Gʻoibnazarovile (Usbekistan).

Ta on esimene ja seni ainuke Aserbaidžaani poksija, kes Aserbaidžaani võistlejana on kaasaegsetel olümpiamängudel saanud hõbemedali.

### Maailmameistrivõistlustel

Ta osales I kergekeskkaalus (kuni 64 kg) 19. maailmameistrivõistlustel (Hamburg, 2017), kus kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Tunnustus
---------

* 2016 Aserbaidžaani ordeni "Isamaa teenimise eest" III järk

Isiklikku
---------

Tema lell on endine tuntud Kuuba kergejõustiklane (kõrgushüppaja) Javier Sotomayor.

Viited
------

1. ↑  Kuuba meistrivõistlused poksis. Tulemused Inglise keeles
2. ↑  Aserbaidžaani meistrivõistlused poksis. Tulemused Inglise keeles
3. ↑  31. suveolümpiamängude poksivõistlus. Rio de Janeiro 2016. Tulemused inglise keeles
4. ↑  19. maailmameistrivõistlused poksis. Hamburg 2017. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Lorenzo Sotomayor veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**COSPAR ID** (tuntud ka kui **NSSDC ID**) on rahvusvaheline satelliitide ja kosmosemissioonide nimetamissüsteem. 

COSPAR ID koosneb stardiaastast, kolmekohalisest stardinumbrist ja kuni kolmetähelisest koodist, et eristada sama missiooni erinevaid osi. Näiteks "1990-037A" tähistab kosmosesüstik Discovery teenindatud missiooni STS-31, mis viis orbiidile Hubble'i kosmoseteleskoobi. Koodi neli esimest numbrit tähendavad, et start toimus 1990. aastal ja see oli selle aasta 37. edukas start. Kosmoselaevadele, mis ei jõua Maa orbiidile, ei määrata tavaliselt COSPAR ID koodi.

Nimetamissüsteem sai nime Rahvusvahelise Teadusnõukogu Kosmoseuuringute Komitee järgi, mille lühend on COSPAR. COSPAR võttis Harvardi ülikoolis väljatöötatud nimetamissüsteemi kasutusele 1958. aastal ning esialgu kasutati nimetustena Kreeka tähestiku tähti. Näiteks Sputnik 1 sai COSPAR ID tähiseks "Alpha 2". Harvardi süsteemi kasutati kuni 1963. aastani, mil võeti kasutusele tänapäevane süsteem. Esimesena sai uue süsteemi alusel tähistuse Sputnik 25, mis sai tähiseks 1963-001B. Uue süsteemi alusel asendas NSSDC tagasiulatuvalt ka vanad nimed.

COSPAR ID kataloogi haldab NASA koosseisu kuuluv Riiklik Kosmoseteaduse Infokeskus (NSSDC).

Viited
------

1. ↑  "NSSDC:1990-037A". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. märts 2017. Vaadatud 2. märtsil 2017.
2. ↑  Satellite Designation
3. ↑  The United Nations Registry of Space Objects
4. ↑  About the NSSDCA...
**COVID-19 Vaccines Global Access**, lühendatult **COVAX**, on ülemaailmne algatus, mille eesmärk on tagada võrdne juurdepääs koroonavaktsiinidele. Seda juhivad Gavi, Vaccine Alliance (endine Global Alliance for Vaccines and Immunization ehk GAVI), Coalition for Epidemic Preparedness Innovations (CEPI) ja Maailma Terviseorganisatsioon (WHO). See on üks kolmest sambast koroona vastu võitlemise vahenditele juurdepääsu kiirendis, mis on 2020. aasta aprillis WHO, Euroopa Komisjoni ja Prantsusmaa valitsuse poolt koroonapandeemiale reageerimiseks käivitatud algatus. COVAX koordineerib rahvusvahelisi ressursse, et võimaldada väikese ja keskmise sissetulekuga riikidele võrdset juurdepääsu koroonatestidele, ravimeetoditele ja vaktsiinidele. 2020. aasta 15. juuliks oli COVAXiga liitunud 165 riiki, mis esindavad 60% maailma rahvastikust. Kuid 11. aprilli 2021. aasta seisuga jäi COVAX oma eesmärgist maha, olles tarninud 38,5 miljonit doosi, hoolimata eesmärgist 100 miljonit märtsikuu lõpuks.

Vaktsiinikandidaadid
--------------------

2021. aasta 9. mai seisuga on WHO heaks kiitnud Pfizer-BioNTechi, Moderna, Sinopharm BBIBP-CorV, Oxford-AstraZeneca ja Johnson & Johnsoni vaktsiinid erakorraliseks kasutamiseks. Neid vaktsiine saab levitada COVAXi raames.

Paljudel riikidel, kes saavad COVAXist kasu, on "piiratud regulatiivne suutlikkus" ja nad sõltuvad WHO lubadest. 2021. aasta alguseks vaatas WHO läbi 11 võimalikku koroonavaktsiini erakorralise kasutamise loetellu (EUL). Esimene vaktsiin, millele WHO andis 31. detsembril 2020 EULi loa, oli Pfizer-BioNTechi koroonavaktsiin – RNA-vaktsiin, mille BioNTech töötas välja koostöös Ameerika ettevõttega Pfizer ja mida müüakse kaubamärgi Comirnaty all.

WHO teatas 24. augusti 2020. aasta pressiteates, et COVAXil on üheksa CEPI toetatud vaktsiinikandidaati ja üheksa katsetamisel olevat kandidaati, mis annab koroonavaktsiinide suurima valiku maailmas. 2020. aasta detsembriks oli COVAX lõpetanud läbirääkimised teiste tootjatega, mis võimaldasid talle juurdepääsu kahele miljardile vaktsiinidoosile.

Välislingid
-----------

* List of participants in the COVAX Facility, Confirmations of intent to participate and AMC-Eligible economies
* WHO information page about COVAX
* GAVI page about COVAX
**Paektu-san** (ka Baekdu, korea 백두산 või 白頭山 'valgepeamägi'; hiina 长白山 *Changbai Shan* 'igavesti valge mägi') on vulkaan Hiina ja Põhja-Korea piiril, 2744 m.

Mäe tipus asub kraatrijärv nimega Taevane järv, mis on kuni 384 m sügav ja väga külma veega. Mäe ja püha järve kohta koos kasutatakse ka nime Baitou. Järvest voolab välja oja, moodustades 70 m kõrguse kose.

Mäe nõlvad on 2000 m kõrguseni kaetud metsaga. Seal elavad tiigrid, karud, leopardid, hundid, metskitsed ja metssead. Hiina poolel on mets inimtegevusest puutumata, kuid Korea poolel on madalamatel nõlvadel ulatuslikku raiet tehtud.

Arvatakse, et suur purse umbes 1000. aasta paiku tekitas kraatrijärve. Kraater võis tekkida ka 1597. aastal, kui on teada viimane suurem purse. Vulkaan purskas viimati 1903. aastal.

Paektu-san on kogu Korea kõrgeim mägi (2744 m), ühtlasi ka Kirde-Hiina ehk Mandžuuria kõrgeim punkt. Korealased peavad mäge pühaks ja arvavad, et sealt on pärit nende esivanemad. Võrdluseks Lõuna-Korea kõrgeim tipp Hallasan Jeju saarel on vaid 1950 m kõrgune ning teisena Jirisan mandriosas 1915 m kõrge.