recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Nicola Amati
**Nicola Amati** (3. detsember 1596 Cremona – 12. aprill 1684 Cremona) oli Itaalia viiulimeister, Amati viiulimeistrite dünastia kõige tuntum liige.

Elulugu
-------

Nicola Amati (ka Nicolò ja Nicolao) oli Andrea Amati noorima poja Girolamo Amati kuues laps. Viiulimeistriks õppis ta oma vanaisa Andrea Amati rajatud isa ja onu Antonio Amati töökojas. Antonio oli Nicola sünni ajaks juba lahkunud Andrea Amati töökojast ning rajanud oma lautode töökoja. Nicolal oli kaks vanemat ja kaks nooremat venda, aga nemad ei hakanud viiulimeistreiks. Juba 1620. aastatel oli noor Nicola Amatide töökoja domineeriv viiulimeister. Töökojas olid kaasatud ka kahe Nicola õe mehed. Itaalia 1629.–1631. aasta katkuepideemias surid Nicola isa, ema, kaks õde ja üks õemees. Teise õemehega läksid teed mõne aasta pärast lahku. Nicola Amati oli sunnitud kaasama töölisi ja õpilasi väljastpoolt perekonda. Amatide töökoda oli endiselt Cremona juhtiv viiulitöökoda. Mais 1645 Nicola Amati abiellus. Mitu nende üheksast lapsest surid varakult, 1649. aastal sündinud pojast Girolamo Amatist, tuntud kui Hieronymus II, sai Amati koolkonna viimane viiulimeister. Nicola Amati sündis, elas, töötas ja suri Cremonas.

Nicola Amati viiulite stiil kujunes välja 1630. ja 1640. aastatel. Tema viiulid on natuke suuremad kui tema isa ja vanaisa ajal tehtud. Nicola Amati viiulid on oluliselt mõjutanud järgmiste põlvede viiulimeistreid. Nicola Amati töökojas töötas aegade jooksul kümmekond õpilast. Tema õpilastest said iseseisvad viiulimeistrid, kellest kõige tuntum on Andrea Guarneri. Tema õpilaseks võisid olla ka Vincenzo Rugeri ning Antonio Stradivari, kes ei olnud küll Amati töökojas õpilase staatuses, aga on olnud kokkupuutes Nicola Amatiga ning tundnud Amatide töid. Ühel Stradivari varasel viiulil on silt, kus Stradivari nimetab end Nicolò Amati õpilaseks.

Nicola Amati viiulid on väga haruldased ning enamus vähestest säilinutest on muuseumides. Siiski on mõned Nicola Amati viiulid kasutuses tegevmuusikute käes seniajani.

Välislingid
-----------

* Carlo Chiesa. The life of Nicolò Amati, part 1.
* Carlo Chiesa. The life of Nicolò Amati, part 2.
**Rein Eliaser** (ristinimega **Roman Eliaser**; 28. mai 1885 Sangaste vald, Tartumaa – 14. oktoober 1941 Sosva laager, Sverdlovski oblast) oli eesti õigusteadlane ja poliitik, Riigikogu IV ja V koosseisu liige.

Õppis Karula apostliku-õigeusu kihelkonnakoolis, aastatel 1897–1906 Riia vaimulikus koolis ja Riia Vaimulikus Seminaris. Aastatel 1906–1907 õppis ta õigusteadust Kaasani ülikoolis, aastatel 1907–1910 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Akadeemiliselt oli ta EÜS Ühenduse liige.

Ta oli aastatel 1910–1939 advokaat Tallinnas. IV Riigikogus oli ta aastatel 1931–1932 asendusliige, V Riigikogu liige oli ta aastatel 1932–1934 (ametlikult küll 1932–1937). 1939. aasta aprillist kuni 1940. aasta detsembrini oli ta Riigikohtu tsiviilkolleegiumi liige.

Tunnustus
---------

* 1939 Valgetähe III klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Ta abiellus 1912. aastal Anna Gailitiga (kirjanik August Gailiti õega). Neil oli kolm last: Rein, Rutt ja Elga.

Välislingid
-----------

* Õdede Agnia (Rutt) ja Elga Eliaseri arhiiv
* Eesti biograafiline andmebaas ISIK
* Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Taliolümpiamängud |
| **Hõbe** | 2014 | jäähoki |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Kuld** | 2006 | jäähoki |
| **Kuld** | 2017 | jäähoki |

**Lars Nicklas Bäckström** (sündinud 23. novembril 1987 Valbos) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Washington Capitals.

Ta alustas klubikarjääri Rootsi klubis Brynäs IF, mille koosseisus debüteeris ta Rootsi kõrgliigas hooajal 2004–05. Järgmine hooaeg valiti ta Rootsi kõrgliiga hooaja uustulnukaks.

2006. aastal valiti ta NHL-i *draft* '​is Capitalsi poolt neljanda valikuna. Capitalsis mängib ta alates hooajast 2007–08. Oma debüüthooajal lõi Bäckström 14 väravat ja andis 55 väravasöötu ning valiti hooaja uustulnukate sümboolsesse koosseisu (*NHL All-Rookie Team*). Ta sai sel hooajal enim väravasööte andnud uustulnukaks Capitalsi ajaloos. 2018. aastal võitis ta Capitalsiga Stanley karika. Individuaalselt on tema edukaim hooaeg olnud 2009–10, kui ta kogus 101 punkti (33+68). Ta on läbi aegade enim väravasööte andnud mängija Capitalsis. Temast on Capitalsis mängides enim punkte kogunud ainult Aleksandr Ovetškin.

2016. aastal valiti Bäckström NHL-i tähtede mängule. Aastatel 2009 ja 2015 on ta valitud parimaks NHL-is mängivaks Rootsi mängijaks.

Hooaja 2012–13 alguses toimunud NHL-i tööseisaku ajal mängis ta KHL-i klubis Moskva Dinamo.

2014. aasta taliolümpiamängudel võitis Bäckström Rootsi jäähokikoondisega hõbemedali. Aastatel 2006 ja 2017 on ta Rootsi koondisega tulnud maailmameistriks. 2006. aasta maailmameistrivõistlustel sai ta 18 aasta ja kuue kuu vanuselt Rootsi ajaloo noorimaks mängijaks maailmameistrivõistlustel.

Välislingid
-----------

* Nicklas Bäckström NHL.com lehel
* Nicklas Bäckström hockeydb.com lehel
Étienne Bacrot (2013)
 Étienne Bacrot (2016)
**Étienne Bacrot** (sündinud 22. jaanuaril 1983 Lille'is) on prantsuse maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1997). 

Bacrot on tulnud kahel korral noorte maailmameistriks U10- (1993) ja U12-vanuseastmes (1995) ning Euroopa noortemeistriks U10- (1993) ja U12-vanuseastmes (1995). 1997. aastal sai ta 14-aastaselt suurmeistriks. 

Ta on seitsmekordne Prantsusmaa malemeister (1999–2003, 2008, 2017).

2004. aastal Tripolis FIDE MM-turniiril nokautsüsteemis jõudis Bacrot kolmandasse ringi, kus kaotas Teymur Rəcəbovile. 2005. aastal mängis Bacrot Hantõ-Mansiiskis peetud maailma karikaturniiril, kus 10 paremat kvalifitseerusid Elistas peetud 16 osavõtjaga 2007. aasta pretendentide turniirile. Poolfinaalis kaotas Bacrot Levon Aronjanile, kuid kolmanda koha mängus võitis Aleksandr Grištšukki. Pretendentide turniiril Elistas kaotas Bacrot esimeses ringis Gata Kamskyle tulemusega ½:3½ ja langes edasisest konkurentsist välja.

Võistkondlik esinemine
----------------------

Bacrot on mänginud Prantsusmaa võistkonna koosseisus seitsmel maleolümpial (1996, 1998, 2002, 2006, 2008, 2014, 2018). Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel on ta võitnud võistkonnaga kaks kuldmedalit (2001, 2013) ja ühe hõbemedali (2005).

Välislingid
-----------

* Étienne Bacrot – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Étienne Bacrot FIDE andmebaasis
**Rein Laube** (16. juuli 1912 Laupa mõis – 2. september 1981 Tallinn) oli eesti arst.

Ta sündis 1912. aastal Laupa mõisas mõisavalitseja pojana. 1931. aastal lõpetas Järva Maakonna Paide Ühisgümnaasiumi humanitaarharus. 1932. aastal astus Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas 1938. aastal arsti astmega. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Fraternitas Estica.

Juba üliõpilasena töötas ta Tartu Ülikooli Kohtuarstiteaduse Instituudis subassistendina ja 1938. aastast assistendina. 14. novembril 1938 registreeriti ta arstina Tartus; ta töötas eraarstina ja Tartu Ülikooli naistekliinikus ordinaatorina (1944. aastani). 

1944. aastal mobiliseeriti ta Saksa sõjaväkke, kus teenis arstina algul 2. Eesti Piirikaitserügemendis, hiljem 20. eesti diviisis. Tšehhoslovakkias langes Nõukogude sõjavangi ja mõisteti surma, kuid saadeti hiljem siiski vangilaagrisse, kust pääses tagasi Eestisse. 1951. aastal arreteeriti ta uuesti ja saadeti tribunali otsusega § 58 alusel riigireetmises süüdistatuna Irkutski vangilaagrisse, kust viidi edasi Ust-Kuti vangilaagrisse ning seejärel asumisele, kus töötas Ostrovo Leena raudteejaama haiglas arstina.

Ta oli Lennart Meri saatja Siberis ("rohelisel ookeanil").

Viited
------

1. ↑  Vilistlased. Paide Gümnaasiumi 7. lend. Paide Hammerbecki Põhikooli veebisait.
2. ↑  Tartu sünnitusmaja lood. *Tartu Postimees* 11. dets. 2008.

Välislingid
-----------

* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
**Laidevahe looduskaitseala** on kaitseala Lõuna-Saaremaal, mis jääb Saaremaa valla territooriumile.

Laidevahe looduskaitseala pindala on 2442 ha (sellest maismaad 1672 ha), mis teeb ta Vilsandi rahvuspargi järel suuruselt teiseks kaitseala Saaremaal. Tegemist on suhteliselt uue kaitsealaga, asutamisaasta on 2002.

Laidevahe kaitseala olulisimad osad on esiteks Laidevahe laht koos sealsete saarestike ja jäänukjärvedega ning teiseks ohustatud poollooduslikud kooslused. Rannajoon on looklev ja vahelduv. Kaitsealal on võrdlemisi hästi säilinud rannaniite ja loopealseid, samuti vana laialehelist metsa ja salumetsa. Laidevahe looduskaitseala on oluline veelindude pesitsus-, sulgimis- ja rändepeatuspaik ning kalade sigimis- ja turgutusala. See on ka mitmete ohustatud liikide elupaigaks.

Laidevahe looduskaitsealale jäävad Laidevahe laht, Põldealune laht, Aenga laht, Oessaare laht, Poka laht, Poka oja, Lõve jõgi, Masa peakraav, Sandla kraav, Sandla rand, Siiksaare rand ja Ristilaiu abajas.

31. märtsil 2003 kanti kaitseala Ramsari konventsiooni rahvusvahelise tähtsusega märgalade registrisse.

Vööndid kaitsealal
------------------

* Kukessaare piiranguvöönd
* Laidevahe sihtkaitsevöönd
* Liivi lahe piiranguvöönd
* Liivi lahe sihtkaitsevöönd
* Oessaare sihtkaitsevöönd
* Põldealuse sihtkaitsevöönd
* Rukla sihtkaitsevöönd
* Sandla sihtkaitsevöönd
* Siiksaare piiranguvöönd
* Silma sihtkaitsevöönd

Viited
------

1. 1 2 3
2. 1 2  Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis

Välislingid
-----------

* Ain Lemberi ja Mehis Tulki artikkel Külamehed pelgavad Laidevahe looduskaitseala ilmus 2000. aasta mais Meie Maas
* Andres Sepa artikkel Laidevahe looduskaitseala loomine jõudmas lõpusirgele ilmus 2002. aastal Meie Maas
* Aare Laine artikkel Eile avatud Laidevahe looduskaitsealal on külgetõmbejõudu ilmus 2003. aastal Meie Maas
* Laidevahe looduskaitseala kaitse alla võtmine ja Laidevahe looduskaitseala kaitse-eeskiri
Mäng on peamine tegevuse liik lapsepõlves
**Lapsepõlv** on inimese arenguetapp sünnist suguküpsuse alguseni. Kuigi suguküpsuse algus on individuaalselt varieeruv, arvatakse, et lapsepõlve ülempiir saabub umbes 11–13 aasta vanuses. 

Lapsepõlve jooksul toimub inimese väga kiire füüsiline ja psüühiline areng. Kriitiliselt oluline arenguetapp on varane lapsepõlv. Selle katkestamine, näiteks ühiskonnast isoleerimisega, võib põhjustada raskeid psüühilisi häireid. 

Lapsepõlv kestab inimelust umbes kümnendiku ja lapse iseloomu põhjal saab oletada, milliseks kujuneb tema iseloom täiskasvanud inimesena. 

Lapsepõlv jaotatakse neljaks osaks:

* väikelapseiga, sündimisest ühe aastani;
* varane lapsepõlv, 1–3 aastani;
* koolieelne iga, 3 kuni 6–7 aastani;
* noorem kooliiga, 6–7 kuni 10 aastani.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Lapsepõlv** |

* Laps
* Lapsepõlvefilosoofia
* Noor
* Boriss Jeltsini noorpõlv
* Peeter I lapsepõlv ja noorpõlv
Kahvelpurjestusega jaul
Bermuudapurjestusega jaul
**Jaul** (ka julla või joll; inglise *yawl*, hollandi *jol*) on 2-mastiline purjelaev, mille tagumine mast ehk pankermast on grootmastist oluliselt lühem ja asetseb ahtrieendil laeva roolist tagapool.

Kirjeldus
---------

Jaul võib olla kas kahvelpurjestusega või bermuudapurjestusega. Jauli tagumist masti ei nimetata mitte besaanmastiks, vaid pankermastiks. Erisus võrreldes ketšiga on, et tagumine mast ei paikne mitte roolist eespool, vaid tagapool. Purjestuseks on grootmastis kahvelpuri ja tavaliselt ka topseil, pankermastis kahvelpuri. Lisaks 2–3 eespurje. Pankersoot kulgeb sageli ahtrist tahapoole välja ulatuva ahterpriidi kaudu tekile.

Ajalugu
-------

Jaul sündis Hollandis algselt kalalaevana. Tagumine mast nihutati võimalukul kaugele ahtrisse, et vabastada kalapüügiks tööruumi tekil. Oli ühtlasi kasutusel merevägedes 18.–20 sajandil ranniku lähedase valvelaevana ja luurelaevana, relvastatuna 2–7 väiksekaliibrilise kahuriga. Pikkus oli kuni 15 m, laius kuni 4 m, süvis üle 2 meetri. 

Nüüdisajal on bermuudajaulid kasutusel põhiliselt purjespordis ja vabaajalaevadena.

Vaata ka
--------

* Julla
* Kaljas
* Ketš
* Kuunar

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jaulid** |

* Mereviki: Jaul
**Töökuulsuse orden** oli Nõukogude Liidu orden, mis loodi Kuulsuse ordeni tsiviilvastena, ning sellega autasustati isikuid väljapaistvate töösaavutuste eest. Ordenit anti välja kolmes järgus (kõrgeim oli I järk). Isik, keda oli autasustatud ordeni III järguga, pälvis järgnevate väljapaistvate tegude eest ordeni kõrgema järguga. Ordeniga kaasnesid mitmed materiaalsed hüved, näiteks pensionitõus ja tasuta sõit ühissõidukites.

Töökuulsuse ordeni 1. järk
Ordeniga on kokku autasustatud 1. jaanuari 1995 seisuga:

I klass – 952 

II klass – u 50 000

III klass – u 650 000

Eesti NSV
---------

Eesti NSV-s oli 1. jaanuari 1990 seisuga autasustatud:

I klass – 6 

II klass – 245

III klass – 3711

Viimane autasustamine Töökuulsuse ordeniga Eesti NSV-s toimus aastal 1988, kui autasustatutele anti üle 2 II klassi ordenit.

I klassi ordeni pälvisid: Anna Fedotova (Ranna sovhoosi lüpsja), Hilja Kont (Leiburi kondiiter), Hilma Kool (Koeru sovhoosi seatalitaja), Ants Lehtme (Saida sovhoosi traktorist), Maimo Lõppe (kalurikolhoosi töötaja) ja Tadeuš Pupkevitš (Eesti Põlevkivi Narva karjääri ekskavaatori brigaadi brigadir).

Vaata ka
--------

* Kuulsuse orden
* Tööpunalipu orden
* Orden "Austuse märk"

Viited
------

1. ↑  ru.wikipedia.org: Список полных кавалеров ордена Трудовой Славы, vaadatud 19. mai 2023
**Jasper Linde** (surnud 29. juunil 1524) oli Riia peapiiskop aastatel 1509–1524.

Linde oli, nagu enamik Liivi ordu liikmeid, pärit Vestfaalist Camenist Reini ääres ning sai ordumeister Wolter von Plettenbergiga hästi läbi. Linde oli ise ka Saksa ordu preestervend. 

1509. aasta veebruaris valiti Linde Riia peapiiskopiks. Seejärel käis ta Roomas, kus sai paavstilt 23. mail konfirmatsiooni (ametliku kinnituse) peapiiskopi ametile. Teel Rooma ja tagasi külastas ta ka Saksa Ordu kõrgmeistrit Preisimaal.

Tema ametiaja esimesel poolel valitses Vana-Liivimaal suhteline rahu, kuid ametiaja lõpus jõudis Liivimaale reformatsioon, mis vapustas kõige enam just katoliiklikke kõrgvaimulikke. 

Jasper Linde püüdis levitada katoliku usku maarahva seas, selleks kavandas ta 1512. 1513. ja 1514. aasta maapäeval Valmieras partikulaarkoolide asutamist linnades ja maapiirkondades, kuid ei saavutanud linnade toetust. 

1522. aastal sõlmisid Liivimaa linnad ja vasallid maapäeval Valmieras liidu ning ordumeister ja piiskopid ei suutnud neid lepitada. 

1524. aastal kuulutas Riia linn end avalikult protestantlikuks ja püüdis Riia peapiiskopi võimu alt vabaneda. Linde suri enne, kui suutis midagi selles suhtes ette võtta, ning reformatsiooniprobleemid langesid tema järglase ja veendunud katoliiklase Johann Blankenfeldi kaela, kes oli 1523. aasta lõpus saanud tema koadjuutoriks.

Linde püüdis 1513. aastal sundida endale kuulekusvannet andma ka Preisimaa sufragaanpiiskoppe (Ermlandi, Kulmi, Pomesaania ja Samlandi piiskoppe), kuid edutult.

Kirjandus
---------

* Leonid Arbusow vanem, "Livlands Geistlichkeit", II (IX), lk 57; III (X), lk 58; IV (XIV), lk 124.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Michael Hildebrand** | **Riia peapiiskop**1509–1524 | Järgnev**Johann VII** |
**Matti Maimets** (sündinud 30. aprillil 1956) on eesti arst.

Ta lõpetas aastal 1974 Tartu 2. Keskkooli ja aastal 1980 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna.

Ta on Tartu Ülikooli Kliinikumi sisekliiniku nakkushaiguste osakonna juhataja ja Tartu Ülikooli sisekliiniku infektsioonhaiguste õppetooli dotsent/juhataja. Matti Maimets on teaduste kandidaat meditsiini erialal. 

17. septembril 2018 teatati, et Keskkriminaalpolitsei pidas ta kinni kahtlustatuna sotsiaalministeeriumi HIV-i ravimite komisjoni liikmena korduvas altkäemaksu võtmises mitmetelt ravimfirmadelt.

Pere
----

Tema isa Olev Maimets oli Tartu Ülikooli anatoomiaõppejõud.

Tema vend on Toivo Maimets.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. märts 2010. Vaadatud 21. novembril 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Politsei kahtlustab HIV-i ravimite komisjoni liiget altkäemaksu võtmises, ERR, 17. september 2018

Välislingid
-----------

* Matti Maimets Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib ilmastikunähtusest, perekonnanime ja selle kandjate kohta vaata artiklit Tuisk (perekonnanimi).* |

---

Pingviin tuisus
Pinnatuisk ja lumevaalud Kõrvemaal pärast 17. jaanuari tormi 2022. aastal
Pinnatuisk
**Tuisk** on liiva või lume edasikandumine tuule mõjul. Kui tuul keerutab juba maha langenud lahtist lund õhku, on see pinnatuisk. Tuisud kannavad suuri koguseid lund või liiva ühest kohast teise. Eriti tugevad tuisud tekivad tasandikel. Eestis esinevad lumetuisud peamiselt detsembrist veebruarini.

Lumetuisk
---------

Lumetuisk tekib Eestis reeglina temperatuuril allpool 0 kraadi, lahtise lume olemasolul juba mõõduka tuulega (4–6 m/s), eelduseks on sadav lumi või on seda maapinnal piisavalt, et tuul seda üles saaks tõsta. Tuisku tekitav tuul on sageli keeriseline, see keerutab ühtaegu nii sadavat kui ka maas olevat lund. Tuisu tekkimine oleneb lisaks tuulekiirusele ka lume omadustest, piisavalt koheva lume korral võib ka nõrk tuul selle tuiskama panna, kuid näiteks sulailma korral ei pruugi nõrk tuul tuisku tekitada.

Pinnatuisk
----------

Pinnatuisuks nimetatakse tuisku, kus tuul keerutab juba mahalangenud lund. Jällegi sõltub selle tekkimine tuule tugevusest, õhutemperatuurist ja lume omadustest: sulailmaga või koorikuga kattunud lume korral on pinnatuisu tõenäosus väiksem. Erinevalt tuisust on pinnatuisk madal (1,5–2 m) ning nähtavust suurt ei halvenda. Samuti esineb pinnatuisku pigem selge taeva korral.

Liivatuisk
----------

Sarnaselt lumetuisuga sõltub liivatuisu teke tuule tugevusest ning liiva omadustest. Eestis tekib liivatuisk valdavalt mererandades, kus on piisavalt väikeseteralist liiva. Liivatuisu tulemusel tekivad ja muutuvad luited.

Ohud
----

Tuisuga kaasnev oht on peamiselt seotud liiklemisega, tuisk vähendab nähtavust, samuti tekitab see teedele ja mujale lumevaale või liivaluiteid, tugev tuisk võib terveid teelõike ummistada. Ennekõike raskendab see maantee- aga ka lennu- ja raudteeliiklust. Eriti ohtlik on lumetuisk alates alates tuule kiirusest 15 m/s, kestusega 12 tundi või kauem. Tuisuprobleemide ennetamiseks on Eesti teedel kasutatud lumeredeleid, samuti lumehekke, mis tuuledünaamikat mõjutades vähendavad lumevaalude tekkimise ohtu.

Vaata ka
--------

* lumetorm
* lumekoristus
* kõrb

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Tuisk** |

* Tuisk Ilm.ee

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Tuisk". *Riigi Ilmateenistus*. Vaadatud 25.1.2022.
2. ↑  "Pinnatuisk". *Riigi Ilmateenistus*. Vaadatud 25.1.2022.
3. ↑  Arne Kivistik (2012). "Rahutu looderannik muudab pidevalt oma ilmet". *Eesti Loodus*. Vaadatud 25.1.2022.
4. ↑  "Sand drift explained". *phys.org*. 7.4.2011. Vaadatud 25.1.2022.
5. ↑  "JÕHVI-TARTU-VALGA 2006. AASTA SUURIM TEE-EHITUSPROJEKT" (PDF). *Teeleht nr 48*. 2007. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 27.12.2021. Vaadatud 25.1.2022.
Jassenevo vaade lennukilt (2014)
**Jassenevo** on rajoon Moskvas, mis kuulub Edelaringkonda. Rajoonile vastab samanimeline munitsipaalringkond. 

Rajoon hõlmab 25,4 km² suuruse territooriumi. Piirneb põhjaküljelt Konkovo ja Zjuzino ning idaküljelt Tšertanovo rajooniga. Lõuna- ja edelaküljelt piirneb Jassenevo Moskva ringteega. Kuni 2012. aastani kuulusid ringtee-tagused alad Moskva oblastile. Alates 2012. aastast, pärast Moskva linna laienemist edela suunas, on Jassenevo vastas üle ringtee Sossenskoje asundus (kuulub Novomoskovski ringkonda) ja Põhja-Butovo.

Jassenevo loetakse magalarajooniks; selles on üle 178 tuhande elaniku. 

Jassenevos on 4 metroojaama: Tjoplõi Stan, Jassenevo, Novojassenevskaja ja Bitševski Park.

Väljaspool Moskva ringteed Jassenevo lähedal (Sossenskojes) asub Venemaa Föderatsiooni Välisluureteenistuse peakorter.

Võimuorganid
------------

Rajooni juhtimist teostatakse Jassenevo rajoonivalitsuse (vene keeles *управа района Ясенево*), kohaliku omavalitsuse tööorganite ning teiste rajooni võimuorganite abil (politsei, prokuratuur jt).

Administratiivvõimuorganiks on Jassenevo rajoonivalitsus. Seda juhib valitsuse pea (*глава управы*).

Kohaliku omavalitsuse esindusorganiks on 15-liikmeline Jassenevo munitsipaalringkonna saadikute nõukogu, kes valib enda liikmete hulgast esimehe. Kohaliku omavalitsuse täidesaatvaks organiks on munitsipaalringkonna saadikute nõukogu aparaat, mida juhib nõukogu poolt valitud munitsipaalringkonna pea.

2015. aastal valmis Jassenevos õigeusu kogudusekirik Hram Pokrova Presvjatoi Bogoroditsõ v Jasseneve

Vaatamisväärsused
-----------------

Rajoonis asub õigeusu kogudusekirik Hram Pokrova Presvjatoi Bogoroditsõ v Jasseneve, mis ehitati aastatel 2008–2015.

Tähelepanuväärsete vaatamisväärsuste seas on ka kaks härrastemaja: Jassenevo ja Uzkoje mõisa härrastemaja.

Välislingid
-----------

* Jassenevo – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Jassenevo rajoonivalituse koduleht
**Seli Kantsimägi** ehk **Kantsimägi** ehk **Keldrimägi** (ka *Seli linnamägi*, *Pirgu linnamägi*) on valliga ümbritsetud ala Atla jõe kaldal Rapla maakonnas Rapla vallas Pirgu külas Tammemäel. Seda looduslikult tekkinud pinnavormi peeti varem võimalikuks linnamäeks.

Kirjeldus
---------

Pirgu ehk Atla jõe kõrgel läänekaldal Seli-Pirgu-Angerja maantee ja jõe vahel asuvat Kantsimäge piiritleb hobuserauakujuline vall, mille lahtine ots jääb jõe poole. Valliga piiratud territooriumi pindala on umbes 7500 ruutmeetrit. Ala loode- ja lääneküljel on valli lõhutud, kõige paremini on see säilinud põhjaküljel. Vall kerkib ümbritsevast pinnast kuni 1,5 või 1,8 meetri kõrgusele ja on oma madalamas osas 8 meetrit lai. Seli Kantsimäe välisilme sarnaneb varaste tasasele pinnale rajatud ringvall-linnuste omaga. Nii peeti seda pikka aega I aastatuhandest pärinevaks oletatavaks linnamäeks. Nähti ka võimalust, et Henriku Liivimaa kroonikas Lohu linnuse piiramise kirjelduse juures mainitud ümbruskonnas asunud kolmest väiksemast linnusest üks asus Kantsimäel.

2006. aastal viidi Kantsimäel läbi arheoloogilised väljakaevamised, mis jälgi kultuurikihist ega inimese osast valli tekkimisel ei leidnud. Arheoloogide seisukohta, et vall on looduslik, kinnitasid ka geoloogid Atko Heinsalu ja Anto Raukas. Kõige tõenäolisemaks peetakse, et vall tekkis vee setteid kuhjava tegevuse tõttu mandrijää sulamise ajal.

Kuigi tegu pole linnamäega, ei välistata võimalust, et seal oli kultuskoht. Seli ümbruskonnas on väga palju lohukive ning jõekaldal asuv poolringikujuline vall võis kaasa aidata selle koha nägemisele pühana. Samuti ei välistata, et Kantsimägi oli kasutusel ajutise pelgupaigana.

Vaata ka
--------

* Eesti linnuste loend
* Pirgu jõgi

Viited
------

1. ↑  Evald Tõnisson. Eesti arhitektuur III. Üldtoimetaja V. Raam. Tln. 1997
2. 1 2 3  Valter Lang. Settlement development and power structures in the Late Iron Age Harju District. *Estonian Journal of Archaeology*, 1, 2012, lk 209−211
3. ↑  *Henriku Liivimaa kroonika = Heinrici chronicon Livoniae*. Ladina keelest tõlkinud Richard Kleis, toimetanud ja kommenteerinud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat 1982. Peatükk XXVII 6, kommentaar 19, lk 244–245

Välislingid
-----------

* Seli linnusekoht
* Seli Kantsimägi kultuurimälestiste riiklikus registris
**Matti Jõe** (29. juuli 1949 Rakvere – 10. juuli 2014) oli Eesti munitsipaalpoliitik.

Ta lõpetas 1967. aastal Rakvere 1. Keskkooli ja 1972. aastal teedeinsenerina Tallinna Polütehnilise Instituudi.

Ta on kuulunud aastatel 1996–2009 Rakvere linnavolikokku, aastatel 1996–1999 valimisliidus Wesenbergh, aastatel 1996–2002 valimisliidus Wesenbergh A&O, aastatel 2002–2009 Reformierakonna nimekirjas. Ta oli 27. juunist 2002 Reformierakonna liige.

Kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel 2009. aastal sai ta 41 häält ning ei osutunud valituks. Lisaks kandideeris ta aastatel 2003 ja 2007 Riigikogu valimistel; aastal 2003 sai ta 356 häält ja aastal 2007 sai ta 304 häält, kummalgi korral ei osutunud ta valituks. 

Ta on töötanud Rakvere abilinnapeana ja aastatel 1998–2002 linnapeana. Tänu tema algatusele seisab Rakveres skulptuur "Tarvas". Hiljem tegeles ta ehituse omanikujärelevalvega nii Rakvere ehitistel kui ka näiteks Narva bastionide rekonstrueerimisel.

Tunnustus
---------

* 2009 Rakvere Kroonimärk

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2014. Vaadatud 12. juulil 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑
3. ↑

Välislingid
-----------

* Lahkus Rakvere ekslinnapea Matti Jõe
**Rutt Šmigun** (kuni 1975. aastani **Rehemaa**; sündinud 4. mail 1954 Tartus) on endine Eesti murdmaasuusataja, Anatoli Šmiguni abikaasa, Kristina Šmiguni ja Katrin Šmiguni ema. 

Ta alustas sportimist 1961, jätkas 1964 Tartu spordikoolis algul Agnes Nopassoni, hiljem Herbert Abeli õpilasena. 

1970. aasta juunioride EM-il tuli ta 5 km murdmaasuusatamises Euroopa meistriks ja võitis teatevõistluses hõbemedali, 1973. aastal tuli mõlemal alal Euroopa meistriks.

Juunioride EM-il 1971. aastal 5 km suusatamises saavutas ta viienda koha.

NSV Liidu meistrivõistlustel 1972 võitis ta teatesuusatamises pronksmedali. Aastatel 1971–1974 sai ta NSV Liidu juunioride meistrivõistlustel kokku kolm kuldmedalit ja ühe pronksmedali. 

Eesti meistrivõistlustel sai ta aastatel 1970–1984 20 kulda, 4 hõbedat ja 1 pronksi, lisaks teatevõistluses 6 kulda ja 2 hõbedat. 

Aastatel 1985–1995 töötas ta Tartus Autode Katseremonditehases dispetšerina. 

Rutt Šmigun elab Otepääl.

Tunnustus
---------

* 2010 – Eesti Naisliidu aunimetus "Aasta ema"

Viited
------

1. ↑  "EM juunioride suusatamises". Eesti Päevaleht = Estniska Dagbladet. 10. märts 1971. Vaadatud 22.04.2018.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Jastrzębie-Zdrój** (saksa keeles *Bad Königsdorff-Jastrzemb*) on maakonna õigustega linn Poolas Sileesia vojevoodkonnas. Jastrzębie-Zdrój asub Tšehhi piiri ääres.

Asulat on esmamainitud 1293. aastal. 1860. aasta paiku avastati soolveeallikad, hiljem ravimuda. Kuurort alates 1861. aastast. 1922. aastal läks asula rahvahääletuse tulemusel Poola koosseisu. Linnaõigused sai Jastrzębie-Zdrój 1963. aastal. 1962–1974 asutati Jastrzębie-Zdrójs viis kivisöekaevandust. 1980. aastal oli linn üks streigiliikumise keskusi.

Viited
------

1. ↑  Jastrzębie-Zdrój świętuje 55 lat. ZOBACZCIE zdjęcia z jubileuszowej sesji rady miasta Nasze Miasto, 22. juuni 2018
2. ↑  Jastrzębie-Zdrój Encyklopedia PWN

Sileesia vojevoodkonna vapp
Sileesia vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Bielsko-Biała |
Bytom |
Chorzów |
Częstochowa |
Dąbrowa Górnicza |
Gliwice |
Jastrzębie-Zdrój |
Jaworzno |
Katowice |
Mysłowice |
Piekary Śląskie |
Ruda Śląska |
Rybnik |
Siemianowice Śląskie |
Sosnowiec |
Świętochłowice |
Tychy |
Zabrze |
Żory  

**maakonnad:**
Będzin |
Bielsko-Biała |
Bieruń-Lędziny |
Cieszyn |
Częstochowa |
Gliwice |
Kłobuck |
Lubliniec |
Mikołów |
Myszków |
Pszczyna |
Racibórz |
Rybnik |
Tarnowskie Góry |
Wodzisław Śląski |
Zawiercie |
Żywiec
Matti Päts
Matti Päts president Pätsi monumendi avamisel 2022. aastal
**Matti Päts** (sündinud 10. aprillil 1933) on eesti riigiametnik ja poliitik. 

Ta oli Eesti Kongressi ja VII Riigikogu liige ja kuulus valimisliitu Isamaa. 2001. aastal esines ta Konservatiivide Klubi presidendikandidaadina 2001. aasta Eesti presidendivalimistel, kuid ametlikult teda kandidaadiks ei esitatud.

Alates 28. oktoobrist 1992 kuni 31. märtsini 2015 oli ta Riikliku Patendiameti peadirektor.

1940. aastal küüditati ta koos perega Baškiiriasse Ufasse ning pärast vanemate vahistamist paigutati ta lastekodusse. Ta õppis Ufa 44. keskkoolis. Pärast ema vangist vabanemist õnnestus neil Eestisse tagasi pöörduda. Ta lõpetas 1952. aastal Tallinna 2. keskkooli ja töötas tehases Volta. 1954. aastal astus Tallinna Polütehnilisse Instituuti, mille lõpetas 1959. aastal energeetikuna. Töötas ta lühikest aega meistrina tehases Teras, seejärel insenerina Eesti Energias. 1973. aastal lõpetas Päts kaugõppes Moskva Patendiinstituudi.

Matti Päts on Viktor Pätsi poeg ja Konstantin Pätsi pojapoeg.

Tunnustus
---------

* 2000 Valgetähe III klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Neli asja, millega Matti Päts võiks kiidelda, Õhtuleht, 19. juuli 2001
2. ↑  Matti Päts: Manifest on ilus dokument, Pärnu Postimees, 23. veebruar 2018
3. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 3349
**Tööpink** on paikne tehnoloogiline masin, spetsiaalne töölaud, pink või seade teatud tööoperatsioonide sooritamiseks.

Ajaloost
--------

Varasemal ajal oli see lihtne madal tööpink, millel hööveldati mitmesuguseid puitesemeid, toetades neid pulkade vastu, mis olid pandud pingis olevatesse aukudesse. Keskajal oli Euroopa tisleritöös üldkasutatav, kuid taandus hiljem kruupingi ees.

Eesti talurahvas kasutas koduses käsitöös tööpinki kuni 19. sajandi lõpuni, kodutöönduskeskustes (Avinurmes jm) ka 20. sajandil.

Vaata ka
--------

* Metallilõikepingid ehk metallitöötluspingid,
* Puidutööpink ehk puidutöötluspink,
* Kivitööpink ehk kivitöötluspink
* Tisleripink

Viited
------

1. ↑  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. lk 323

Kirjandus
---------

* Ants Viires, "Eesti rahvapärane puutööndus", Eesti Riiklik Kirjastus, Tallinn, 1960.

Välislingid
-----------

* Tööpink Lageda talus. Eesti Rahva Muuseum.
* Kokkupandav tööpink
Skulptuur "Tööline ja kolhoositar" (foto: Jaan Künnap, 1973)
**Tööline ja kolhoositar** on monument Moskvas. Monumendi arhitekt on Boriss Iofan ning skulptor Vera Muhhina.

1937. aasta Pariisi maailmanäitus. Vasakul on Saksa paviljon, paremal Nõukogude Liidu oma
Postmark – kujutatud on Tatlini Torni (mälestusmärk III Internatsionaalile) ning Muhhina "Töölist ja kolhoositari"
1936. aastal kutsuti Vera Muhhina osalema kinnisel konkursil monumentaal- ja dekoratiivrühma "Tööline ja kolhoositar" väljatöötamiseks, mis pidi kaunistama 1937. aasta Pariisi maailmanäitusel Nõukogude paviljoni. Paviljoni arhitekt oli Boriss Iofan, kes kutsus projekti kujundamiseks üles teisigi nõukogude skulptoreid, nt Ivan Šadrit, Matvei Manizerit ja Vjatšeslav Andrejevit. Kuigi Iofani ideele oli kõige lähemal Andrejev, puudus tema eskiisist hoone ja skulptuuri ühtsus. Muhhina skulptuurirühm lõi mulje pidurdamatust, kasvavast edasiliikumisest, justkui oleks selles materialiseerunud 1930. aastate Nõukogude Liidu "pulss". Kompositsioon tähistas edusamme ja lubadusi, mida kollektiivne töö tuua võiks.

11. novembril 1936 kiideti projekt heaks ja võeti vastu. 20. detsembril sai mudel valmis ja tarniti tehasesse. 22 meetri kõrgune kuju valmistati roostevabast terasest. "Tööline ja kolhoositar" oli esimene skulptuur sellest materjalist. Skulptuuri loomisel tegi Muhhina tihedat koostööd teraseeksperdi Pjotr Lvoviga.  Skulptuur toimetati 65 tükina 28 vagunis Pariisi ja selle kokkupanemiseks kulus 11 päeva. Maailmanäitus avati 25. mail 1937 ja selle põhieesmärk oli 20. sajandi teadus-, tehnika- ja kunstisaavutuste demonstreerimine. Pärast näituse lõppu skulptuur demonteeriti ja saadeti tagasi Nõukogude Liitu. Demonteerimise käigus sai teos aga kõvasti kannatada. 1939. aastal rekonstrueeriti see peaaegu täielikult ja püstitati Moskva Rahvamajandussaavutuste Näituse peasissepääsu juurde.

"Töölisest ja kolhoositarist" sai 1947. aastal filmistuudio Mosfilm tunnusmärk.

Viited
------

1. 1 2 3  Башинская, Ирина А. (1987). *Вера Игнатьевна Мухина*. Ленинград: "ХУДОЖНИК РСФСР".
2. ↑  Hillings, Valerie (1999). ""Komar and Melamid's Dialogue with (Art) History"". *Art Journal*. Lk 58.
3. ↑  Friedman, Jane (2000). ""Soviet Mastery of the Skies at the Mayakovsky Metro Station"". *Studies in the Decorative arts*. Lk 52–53.
4. ↑  Гурин, Александр. "Вера Мухина". *Русские Латвии*. Vaadatud 26.11.2021.
**Sojuz 3** (vene keeles Союз 3) on Nõukogude kosmoseprogrammi mehitatud kosmoselend, mis algas 26. oktoobril 1968. Piloodiks oli 47-aastane Georgi Beregovoi, kes oli tol ajal vanim kosmoses käinud inimene. Kosmoselaev Sojuz 7K-OK tegi nelja ööpäeva jooksul 81 tiiru ümber Maa. 

Lennu eesmärk oli põkkuda mehitamata kosmoselaev Sojuz 2-ga. Kuigi kosmoselaevad kohtusid, põkkumist ei toimunud.

Meeskond
--------

Ainus meeskonnaliige oli Georgi Beregovoi. Dublant oli Vladimir Šatalov, reservis oli Boriss Volõnov.

Kosmoselend
-----------

Pool tundi pärast starti jõudis kosmoseaparaat orbiidile ning lähenes Sojuz 2-le. Kuigi kosmoseaparaadid jõudsid automaatjuhtimisel põkkumiskaugusele (200 m), ei märganud Beregovoi, et Sojuz 2 oli tema suhtes tagurpidi. Ta tegi mitu ebaõnnestunud põkkumiskatset. Kui ta oma veast aru sai, oli ta põkkuda püüdes ära kasutanud liiga palju manööverdamiskütust, et põkkumiskatseid jätkata. Mõned tunnid hiljem saadeti Sojuz 2 Maale tagasi ning maandur jõudis Maale järgmisel ööpäeval kell 08:00. 

Beregovoi tegi järgneva kahe ööpäeva jooksul orbiidil topograafilisi ja meteoroloogilisi vaatlusi.

Naasmine Maale
--------------

Beregovoi naasis Sojuz 3 maandtriga Maale 30. oktoobril 1968 pärast 81 tiiru ümber Maa. Beregovoy maandus Karagandõ linna lähedal Kasahstanis. Maandumist pehmendas lumetorm ning Beregovoi sõnul oli maandumine nii kerge, et ta peaaegu ei tundnudki seda. 


| * v
* r
Kosmoselend |
| --- |
| Üldist | 
Astrodünaamika • Satelliidi testimine |
| Kasutusvaldkonnad | 
Kaugseire (Okeanograafia • Foto • Luure) • Kosmoseturism • Navigatsioon • Ringhääling (Satelliittelevisioon • Satelliitraadio) • Satelliitside |
| Mehitatud kosmoselend | 

|  |  |
| --- | --- |
| Üldist | 
Kosmonaut • Skafander |
| Ohud | 
Kosmiline kiirgus • Vaakum • Kaalutus |
| Suurprojektid | 
Apollo • Gemini • Rahvusvaheline kosmosejaam • Mercury • Mir • Shenzhou • Sojuz • Space Shuttle • Voshod • Vostok |

 |
| Kosmoseaparaadid (loend) | 
Kanderakett • Rakett • Kosmoseaparaadi täitursüsteemid • Kosmoselennuk • Tehiskaaslane • Sond • Orbitaaljaam • Kosmoselaev |
| Sihtmärgid | 
Ballistiline • Orbiit (Maa-lähedane • Geostatsionaarne • Selenotsentriline) |
| Õhkutõus | 
Kosmiline kiirus • Kosmodroom • Stardiplatvorm |
| Kosmoseagentuurid | 
CNES • CNSA • CSA • ESA • ISRO • JAXA • NASA • RKA |
**Veebiarhiveerimine** on tegevus, mille käigus kogutakse veebimaterjali, et tagada selle digitaalne säilitamine, et teadlased, ajaloolased ja teised saaksid seda ka pärast internetist kadumist kasutada. Enamasti kasutavad veebiarhiveerijad suure infohulga kogumiseks automatiseeritud veebikogumisroboteid. Üks suurimaid veebiarhiveerijaid on Internet Archive, mille eesmärk on arhiveerida terve veeb. 2003. aastal loodi Rahvusvaheline Veebiarhiveerimise konsortsium IIPC (International Internet Preservation Consortium), mis tegeleb rahvusvahelise koostöö korraldamisega, standardite loomisega ja avatud lähtekoodiga veebiarhiveerimise tarkvara arendamisega. Kuna aina suurem osa kultuurist luuakse ja salvestatakse internetis, siis peavad raamatukogud ja arhiivid selle arenguga kaasas käima ning tegelema veebiarhiveerimise väljakutsetega. Rahvusraamatukogud, rahvusarhiivid jpt on seotud kultuuriliselt olulise veebisisu arhiveerimisega. Ka ärisektorile on olemas veebiarhiveerimise tarkvara ja teenused, et jäädvustada enda ettevõtte veebisisu, kas pärandi säilitamiseks, regulatiivsetel või juriidilistel põhjustel.

Eesti Veebiarhiiv on Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiiv, mille eesmärk on säilitada Eesti kultuuripärandi seisukohalt olulisi veebisaite.

Viited
------

1. ↑  "Eesti Veebiarhiiv". *Eesti Rahvusraamatukogu koduleht*. Vaadatud 16. aprillil 2015.

Välislingid
-----------

* Eesti Veebiarhiiv
* Internet Archive
**Londoni olümpiastaadion** (inglise *Olympic Stadium*) on Londonis Stratfordi ehitatud staadion, mis oli 2012. aasta suveolümpiamängude peaareen. See mahutab 80 000 pealtvaatajat. See on Suurbritannias suuruselt kolmas staadion Wembley Stadiumi ja Twickenham Stadiumi järel.

Staadioni ehitamine
-------------------

Staadioni projekteerimise konkurss kuulutati välja 7. novembril 2007. Projekteerijaks valitud Populous on arhitektibüroo, mis on spetsialiseerunud spordiareenide ja messikeskuste ehitamisele. 

Kaevetööd staadioni territooriumil algasid 2007. aasta sügisel. Staadioni ehitati neli aastat: 22. juunist 2008 kuni 29. märtsini 2011.

Staadioni kasutusvõimalused
---------------------------

2013. aastast sai staadion jalgpalliklubi West Ham United FC koduväljakuks. Ka jalgpalliklubi Tottenham Hotspur FC osales staadioni kasutusõiguse saamisel. West Ham võitis õiguse staadionit koduväljakuna kasutada sellepärast, et lubas staadionil säilitada jooksurajad. Rahvusvahelise kergejõustikuliidu IAAF-i president Lamine Diack kiitis otsust anda staadion West Hami kasutada. Nii saab staadionil korraldada kergejõustikuvõistlusi ka pärast olümpiamängude lõppu. West Hami soov staadion ära osta ei täitunud, kuid selle rentimise võimalusest West Ham sellegipoolest ei loobunud.

Suurvõistlused
--------------

2012. aasta suveolümpiamängudel toimus staadionil ava- ja lõputseremoonia ning peeti kergejõustiku võistlused. Olümpiamängude järel vähendati staadionil pealtvaatajate istekohti 80 000-lt 60 000-ni. 

Staadionil peeti ka 2017. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlused.

Viited
------

1. ↑  bbc.co.uk vaadatud 10.06.12

Välislingid
-----------

* Staadioni ehitust filminud kaamera BBC kodulehel
**Sokcho** (ka *Sokch'o* [sok-tšo]; korea kirjas 속초시, hani kirjas 束草市) on linn Lõuna-Korea idarannikul Gangwoni provintsis.

Linn asub 61 kilomeetri kaugusel Põhja ja Lõuna-Koread eraldavast demilitariseeritud tsoonist. Linn asetseb piki rannikut ning piirneb läänes ja lõunas mägedega, mille kõrgeim tipp Taebaeksan ulatub 1708 meetrit üle merepinna.

Linna elanike arv on 90 218 (2002). Linn jaguneb 8 linnarajooniks.

Korealastele on Sokcho tuntud suvituslinnana. Seal on arenenud puhkemajandus.

Linna lähedal on Lõuna-Korea üks omapärasemaid buda templeid – Sinheungsa, mis on ehitatud aastal 652. Templis asub 18 meetri kõrgune pronksist Buddha kuju.

2016. aasta juulis sai Sokcho üheks esimestest paikadest Lõuna-Koreas, kus inimestele muutus kättesaadavaks uus laiendatud reaalsusel põhinev mobiilimäng Pokémon Go, ehkki ametlikult ei olnud mäng riigis veel saadaval. Selle põhjusena on toodud riiklikke kaardiandmestiku piiranguid ja asjaolu, et Sokcho asub Lõuna-Korea kirdepiiri lähedal, jäädes väljapoole kaardiruudustikku, mida mänguloojad kasutasid blokeeringuala määramisel. Linn eesotsas linnapea Lee Byung-seoniga kasutas seda ära turismi edendamiseks, pakkudes mängimiseks vajalikku infrastruktuuri (linna katvad wifi-alad ja telefonide laadimispunktid) ning naaberlinnadest väljuvaid eribusse. Selle tulemusel ujutasid linna üle mängijad nii Koreast kui ka Hiinast.

Viited
------

1. ↑  "South Koreans flock to remote northern area to play Pokémon Go". The Guardian. 13. juuli 2016.
2. ↑  "Will 'Pokemon Go' launch in Korea?". Korea Herald. 13. juuli 2016.
3. ↑  "Pokemon Go takes over town near North Korean border". CNN. 23. juuli 2016.

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Rudolf Mannov** (30. oktoober 1922 Harjumaa – 19. august 2004) oli Eesti NSV majandijuht.

Aastatel 1941–1947 oli Nõukogude armees. Teenis algul Udmurdi ANSV-s Jakšur-Bodjas 134. ehituspataljonis, seejärel Eesti korpuse 23. laskurpolgus.

1947. aastal võttis osa kolhooside asutamisest. 1949. aastast Harjumaal kolhoosi "Nõukogude Eesti" juhatuse esimees. Aastatel 1951–1989 oli ta Harju rajooni "Rahva Võidu" kolhoosi juhatuse esimees.

Ta oli NSV Liidu Ülemnõukogu VI koosseisu saadik ning Eesti NSV Ülemnõukogu IX, X ja XI koosseisu saadik.

Ta on maetud Jüri kirikuaeda.

Tunnustus
---------

* 1958 Sotsialistliku töö kangelane
* 1983 Vabariigi suurte saakide meister
* 1989 Eesti NSV teeneline põllumajandustöötaja

Viited
------

1. ↑  "Eestlased Vene sõjaväes 1940–1945. Tallinn, 2009, lk 111" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 7. märts 2016. Vaadatud 15. oktoobril 2018.
2. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu X koosseis. Biograafiline lühiteatmik. Tallinn: Eesti Raamat 1981
3. ↑  Kalmistute register HAUDI

Kirjandus
---------

* Karl Helemäe. Rudolf Mannov. Tallinn: Eesti Raamat, 1982

Välislingid
-----------

* ERR arhiiv. 40 aastat kolhoosiesimees. Rudolf Mannov
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on elundist, materjali kohta vaata artiklit Nahk (materjal); teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Nahk (täpsustus).* |

---

Naha läbilõige
**Nahk** (ladina keeles *cutis*) on selgroogsete loomade (keelikloomade) katteelundkonda kuuluv kõige suurem elund.

Imetajate naha ehitus
---------------------

Imetajate nahk on enamasti kolmekihiline (loetletud väljast sissepoole):

* marrasknahk ehk epidermis (*epidermis*)
* pärisnahk ehk dermis (*dermis*)
* alusnahk ehk subkuutis (*tela subcutaneae*)

### Epidermis

Epidermis koosneb kihilisest lameepiteelist. Sügavamates epidermise kihtides (kasvukihis, basaalkihis) on mitoosi teel paljunemiseks võimelised rakud – keratiini sisaldavad rakud ehk keratinotsüüdid. Epidermises leiduvad ka Langerhansi rakud ja pigmenti sisaldavad rakud (melanotsüüdid), millest sõltub naha värvus. 

Epidermis on pidevalt uuenev kude. Naha elutsükli käigus tekib alumistes kihtides tüvirakkudest uusi rakke, pealmistes kihtides järk-järgult raku organellid apoptoosi mõjul degenereeruvad, rakud muutuvad lamedamaks. Kõige välimises kihis leiduvad tuumatud, lamedad ja surnud rakud, mis meenutavad soomuseid. Nende eemaldumist nimetatakse deskvameerumiseks. Seda protsessi nimetatakse keratinisatsiooniks ehk sarvestumiseks, mis võtab aega umbes üks kuu.

### Dermis

Dermis koosneb tihkest kiulisest sidekoest, milles leidub hulgaliselt erinevaid struktuure: vere- ja lümfisooned, närvilõpmed, puute- ja valutundlikud rakud, rasunäärmed ja higinäärme juhad, karvasibulad, silelihaskimbud jms.
Ehituselt sisaldab dermis läbipõimunud kollageensete, elastsete (elastiin) ja retikulaarsete (retikuliin) kiudude kimpe. Nende võrgustik annab nahale vetruvuse ja elastsuse.

### Alusnahk

Alusnahk ehk subkuutis on vahelüliks naha ja nahaaluste organite vahel, mis koosneb peamiselt kohevast sidekoest, elastiinist ja rasvarakkudest. Umbes pool keharasvast asub nahaalustes kudedes, alusnahas asub ka rikkalikult vere- ja lümfisooni ning närvirakkude jätkeid.

Naha ülesanded
--------------

Nahal tervikuna on hulgaliselt ülesandeid:

* kaitse – nahk kaitseb organismi sisekeskkonda väliskeskkonna mõjude eest;
* homöostaatiline funktsioon – vee ja soojuse tasakaalu organismis reguleeritakse naha abil;
* tundeelund – nahas asuvad puute-, valu- ja temperatuuritundlikud rakud ning vabad närvilõpmed;
* süntees – D- ja B-vitamiini süntees, rasvade ladestamine.

Varem arvati, et nahk on tähtis ka kui:

* erituselund – erituselundina vähetähtis, pigem on tegemist termoregulatsiooni "kõrvalsaadusega";
* hingamiselund – hapnik imendub nahka tähtsusetult väikesel määral. Küll on sel olulisem roll hingamises mõne looma limanahal.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Nahk** |

* Dermatoloogia
* Nahahaigused
* Nahka sisenevad peptiidid
* Karvad
* Juuksed
* Küüned
* Eesnahk
* Neitsinahk
**Jüri Ruuge** (20. september 1916 Tartu – 2001) oli eesti põllumajandusteadlane ja sordiaretaja.

Elulugu
-------

Jüri Ruuge on raamatupidaja poeg.

Lõpetas 1935 Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja 1961 EPA agronoomiateaduskonna. Õppis 1937–39 TÜ õigusteaduskonnas. 1937–44 Tartu Linna Perekonnaseisuameti ametnik, 1946–85 Jõgeva Riikliku Sordiaretusjaama (Jõgeva Sordiaretuse Instituut) nooremteadur ja aastast 1976 vanemteadur.

Jüri Ruuge on maetud 3. mail 2001 Tartu Maarja kalmistule.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: kiu- ja õlitaimede (lina, kanep, õlimagun) sordiaretus, seemnekasvatus, sordiagrotehnika ja sordiparandus. Aretanud sorte: õlimagun "Jõgeva Rekord" (1954), kanep "Atleet" (1957), ühekojaline kanep "Saluut" (1957), lina "Kokett" (1963) ja "Saldo" (1973). Umbes 40 teadustrükist.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. ↑
3. ↑

Teoseid
-------

* Õlimaguna kasvatamise kogemusi Eesti NSV-s. // Sotsialistlik Põllumajandus (1952). 8
* Lina seemnekasvatuse agrotehnikast. // Sotsialistlik Põllumajandus (1961) 9
* Külviaja mõju linasortide saagikusele ja saagi väärtusele Eesti NSV-s. // Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) teaduslike tööde kogumik XI. Sordiaretus ja seemnekasvatus. 1967
* Lina. // Maaviljeluse käsiraamat. Tallinn, 1978.

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Jüri Gabriel Poska** (8. jaanuar 1919 Helsingi – 12. jaanuar 1974 Sundbyberg) oli eesti advokaat ja õigeusu preester.

Elulugu
-------

Jüri Poska oli Jaan Poska noorim poeg. Ta alustas kooliteed Pariisis Montigne'i lütseumis, lõpetas 1937. aastal Jakob Westholmi Gümnaasiumi ja 1942. aastal *cum laude* Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Ta oli Tallinnas kohtuameti kandidaat. 

Suure põgenemise lainega Rootsi jõudnuna töötas ta aastail 1944–1946 Malmö tööametis, seejärel oli praktiseeriv jurist. Paguluses lõpetas ta Stockholmi Ülikooli õigusteaduskonna.

Ühiskondlikes ametites oli ta aastail 1945–1946 Malmös Noorte Meeste Kristliku Ühingu esimees, Eesti Komitee juriskonsult, paljude kiriklike organisatsioonide liige.

1972. aastal pühitseti ta Münchenis ukraina Peeter-Pauli õigeusu kirikus preestriks. Pühitsemine toimus kahes etapis: laupäeval, 5. augustil 1972 pühitseti Jüri Poska lugejaks, hüpodiakoniks ja diakoniks ning pühapäeval, 6. augustil 1972 toimunud piiskoplikul jumalateenistusel preestriks. Pühitsemise viis läbi piiskop Orest (ukrainlane USA-st), keda assisteerisid ülempreester Palladius, diakon Aleksander ja sakslasest hüpodiakon Horst.

Jüri Poska on maetud Stockholmi Metsakalmistule. Jüri Poska oli abielus luuletaja Helve Poskaga (26. märts 1925 Haapsalu – 14. aprill 2020 Stockholm), neil oli neli last.

Tunnustus
---------

* Püha Piiskop Platoni orden
* Eesti Rahvusfondi kuldmärk
* Katoliiklik teenetemärk *Notre Dame des Victoires*

Teosed
------

* Jüri Poska. *The Martyrdom of Bishop Platon*, Culture Fund of the Estonian Apostolic Orthodox Church, Stockholm 1968.

Viited
------

1. ↑  Voldemar Kures. Jüri Poska 50-aastane. Vaba Eesti Sõna, 23. jaanuar 1969
2. ↑  Usk ja Elu. Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku väljaanne, nr 2, 1972

Kirjandus
---------

* P. Ainsaar. Jüri Poska in memoriam. Eesti Päevaleht (Rootsi), 2. veebruar 1974, nr. 9, lk. 8.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Väliseesti isikuloolises andmebaasis (VEPER)
**Jüri Resev** (sündinud 4. jaanuaril 1950 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane.

Elulugu
-------

Jüri Resev on tööliste poeg.

Lõpetas 1969 Tihemetsa Sovhoostehnikumi mehaanik-tehnikuna, 1975 EPA mehaanikainsenerina ja 1980 samas aspirantuuri; magister (tehnikateadus) (1994, Eesti Maaülikool), väitekiri "Tiibskreeperi tööprotsessi uurimine", tehnikateaduste-doktor (2002, TTÜ), väitekiri "Virtual Differential as Torque Distribution Control Unit in Automotive Propulsion Systems". Oli 1975–77 Järva-Jaani kolhoosi insener, 1977–79 EPA mehaanika kateedri vanemlaborant, 1979–85 samas assistent, 1985–90 Elva EPT insener ja peainsener asetäitja, 1990–2003 EMPÜ-s: tehnikateaduskonnas assistent, lektor, teadur, doktorant, dotsent ja 2000–2003 mehaanika ja masinaõpetuse instituudi juhataja. Ühtlasi 1995–2004 Tartu Lennukolledži õppejõud, sh 2003–04 õppeprorektori kohusetäitja ja asetäitja 2005– TTÜ Säästva Tehnoloogia Instituudi direktori kohusetäitja ja dotsent.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: tehnikateadus, liikuritehnika. Umbes 10 teadustrükist.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* A course of engineering graphics and the concepts of its compilation (kaasautor). // Proc. 6th International Conf. on eng. graphics BALTGRAPH-6. Riga, 2002. Torque distribution unit in automotive propulsion systems (kaasautor). // Proc. Est. Acad. of Sci. Engineering. 10 (2004) 4
* Virtual Differential as Torque Distribution Control Unit in Automotive Propulsion Systems (kaasautor). Proc. 4th Internat. DAAAM conf. In Estonia Tallinn, 2004
* Over- and understeering with a Limited Slip Differential (kaasautor L. Roosimölder). // Proc. of NordDisgn. Tallinn, 2008.

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

Jüri Resev Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*