recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jüri Bärg** (16. juuli 1940 Tartu – 1. detsember 1999 Juuru) oli eesti vaimulik. 

Ta õppis esmalt Tallinna 2. Keskkoolis ja Tallinna 10. Töölisnoorte koolis ning jätkas haridusteed Räpina Aiandus-Mesinduskoolis (lõpetas 1969) ja Usuteaduste Instituudis (lõpetamata). 

1960.–1970. aastatel oli Jüri Bärg koos esimeste kartmatute uljaspeadest teisitimõtlejatega tegev eesti hipiliikumises, tuntud kui *Pärja Jürka*. 

Õpingute järel töötas ta algul elektrimontöörina ja seejärel Tallinna Botaanikaaias kütja-masinistina. Viimase ameti kõrvalt oli neli aastat kirikuteenija Kuusalu koguduses ja seejärel jutlustaja Tallinna Püha Vaimu koguduses (1983–1987). 

17. detsembril 1987 ordineeriti ta Tallinna Piiskoplikus Toomkirikus piiskop Kuno Pajula poolt aseõpetajaks. Aastatel 1988–1999 oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja ja Vahastu koguduse hooldajaõpetaja.

Jüri Bärg suri 1. detsembril 1999 ja on maetud Juuru kirikuaeda.

Viited
------

1. ↑  "Päevase osakonna lõpetanud". *Räpina Aianduskool*.
2. ↑  Meidla, Marju; Skromnov, Gennadi (19. oktoober 2017). "Eesti hipiliikumise unustatud avangard". *Müürileht*. Vaadatud 13.07.2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
3. ↑  Jüri Bärg (2005). *Hoida ja harida. Jüri Bärgi jutlused*. Tallinn: Tiit Pädam. Lk 350-351.

Välislingid
-----------

* Andrus Norak. Tavapäratu pastor Bärg - Maaleht 29. juuni 2000
* Jüri Bärg. Jutlus kolmainupühal (Jh 3:1–8)
* Siim Jõgis. Kirikuõpetaja Jüri Bärgile avati Juurus mälestuspink - Raplamaa Sõnumid 12. juuli 2020
**Endeem** (varem ka: *endeemik*) on liik (või mõni muu takson), mis esineb üksnes teatud piiratud alal. Sellist piiratud levikut kui nähtust nimetatakse **endemismiks**.

Endeemse liigi levila ei pruugi olla väga väike. Näiteks Austraalia endeem võib levida kõikjal Austraalias, kuid mitte mujal.

Neoendeem on noor takson, mis ei ole veel laialt levida jõudnud. Relikt on aga takson, mille levila oli kunagi märksa laialdasem – ta on praegu enamikus kohtades välja surnud, kuid esineb üksikuis paigus, mida nimetatakse pagulaks ehk refuugiumiks.

Endeemse liigi vastand on kosmopoliit, mille levikul on globaalne ulatus. Kosmopoliitsed liigid on näiteks inimene ja pilliroog.

Endeeme leidub suhteliselt rohkesti tugevate levikubarjääridega piiratud aladel, kus kliima pole väga pika aja jooksul palju muutunud – näiteks mandreist eemal asuvatel vanadel saartel. Endeemirohked on näiteks Uus-Meremaa, Madagaskar ja Hawaii saared.

Endeemsed liigid on tundlikud võõrliikide sissetoomisele ning võivad kergesti ohtu sattuda.

Eesti endeemid
--------------

Liike, mille looduslik areaal piirduks Eestiga, on väga vähe. Selle peamiseks põhjuseks on evolutsioonilises mõttes väga lühike aeg, mis on möödunud viimasest jääajast, mil peaaegu kogu varasem elustik siit minema pühiti. Sellele järgnenud umbkaudu 13 000 aastaga pole saanud uusi liike kujuneda.

Tuntuim erand on Eesti endeemne liik saaremaa robirohi. See on tüüpiline neoendeem – liigina välja kujunenud arvatavasti pärast jääaega.

Euroopa naarits on relikt, kes kipub pealetungiva Ameerika naaritsa ehk mingi eest taanduma. Üks Euroopa naaritsa refuugiume on Hiiumaa. Teda võib pidada Eesti endeemiks alles siis, kui ta ei levi mujal kui Eestis.

Vaata ka
--------

* levila
Sarah Vaughan aastal 1946

| **Nimi** | Sarah Lois Vaughan |
| **Sündinud** | 27.03.1924 |
| **Surnud** | 03.04.1990 |
| **Amet** | Ameerika džässlaulja |
| **Plaadifirmad** | Columbia, Mercury, Verve, Roulette, Pablo |

**Sarah Lois Vaughan** (27. märts 1924 – 3. aprill 1990) oli tunnustatud Ameerika džässlaulja.

50-aastase muusikukarjääri jooksul nomineeriti ta 9 korral parima džässlaulja Grammy auhinnale ning ta võitis nendest kaks, sh 1989. aastal elutööpreemia.

Vaughan kasvas üles musikaalses perekonnas ning lapseeas õppis ta klaveri- ja orelimängu. Mõni aeg hiljem kirikukooris lauldes tuli välja ka tema lauluoskus ning Vaughan hakkas kooris lauldes soleerima.

= Läbimurre
-----------

Oma suure läbimurde saavutas Vaughan 1942. aastal, olles ise vaid kaheksateistkümneaastane: ta võitis esikoha Apollo teatri amatööride õhtul. Kuulsa džässipala „Body And Soul" hingestatud esitus garanteeris talle koha Earl Hinesi orkestris. Teinud paar aastat edukalt orkestriga koostööd, liitus Vaughan Billy Eckstine’i ansambliga, kus mängisid ka Charlie Parker ja Dizzie Gillespie.

Muusikaline eripära
-------------------

Sarah Vaughan on tuntud oma laia hääleulatuse, säravate improviseeritud meloodialiinide ning unikaalse hääle kõla poolest. Vaughani peetakse tänini suurte tuntud nimede nagu Ella Fitzgerald ja Billie Holiday kõrval üheks kõigi aegade parimaks džässlauljaks. Temale endale aga stiililine sildistamine ei meeldinud ning ta mõtles endast laiemalt – ta on laulja ja muusik.

Oma unikaalse hääletooni ja fraseerimise tõttu oli tal palju austajaid ning algul ka kritiseerijaid. Samas oldi enamasti ühel nõul asjaolus, et ta oli oma esitustes üks originaalsemaid. Vaughan valdas lisaks laulmisele ka klaverimängu ning ta põhjendas oma omanäolisi improvisatsiooniliine nende sagedase harjutamisega klaveril või orelil. Samas pidas ta arusaadavalt enda suurteks eeskujudeks hoopis virtuoosseid instrumentaliste nagu Dizzie Gillespie ja Charlie Parker.

Surm
----

Kui Sarah Vaughan 66-aastaselt kopsuvähki suri, tõi Stephen Holden New York Timesi artiklis välja, et laulja on mõjutanud lugematul hulgal teisi artiste. Nende hulka kuuluvad näiteks ka Anita Baker, Sade ja Ricky-Lee Jones. Sarnaselt paljude teiste kirjutistega toob ka Holden välja, et Vaughani häält on imetletud just tämbri ning talle omase mahlase vibraato tõttu.

Viited
------

1. ↑  "Grammy.com". 2020. Vaadatud 17.01.2020.
2. ↑  Stephen Holden. "Sarah Vaughan, 'Divine One' Of Jazz Singing, Is Dead at 66". *NY Times*. Vaadatud 17.01.2020.
**EnDic2004** (ka **Keskkonnasõnaraamat 2004**, inglise keeles **Environmental Dictionary 2004**) on 2005. aastal ilmunud üheksakeelne keskkonnasõnaraamat. See sisaldab 6039 märksõna soome, eesti, inglise, prantsuse, saksa, rootsi, leedu, läti ja vene keeles. Taksonoomilistel terminitel on lisaks ka ladina vaste.

Sõnaraamat koostati koostöös Soome Keskkonnainstituudiga, selle peatoimetaja on emeriitprofessor Aleksander Maastik. 

Raamat on kõvas köites ja sisaldab 1120 lehekülge. Raamatu kirjastas Tartu kirjastus Mats ja see trükiti Tallinna Raamatutrükikojas.

Veebiväljaanne
--------------

Raamatu veebiväljaandesse on lisatud ka meteoroloogiasõnastikus "Meteorological Dictionary – MetDic" sisalduvad terminid, kuid need on esitatud ainult soome, rootsi ja inglise keeles (mitte üheksas keeles nagu keskkonnasõnastiku paberväljaandes). 

Veebisõnastikust saab 2020. aasta seisuga kõigis keeltes kokku otsida termineid 90 000 otsingusõnaga (-fraasiga). Eesti keelt hõlmavalt (st nii inglise, eesti kui ka soome keeles) on esitatud 2000 termini definitsioonid.

Erinevalt paberraamatust on sõnaraamatu veebiväljaanne dünaamiline ehk pidevalt uuendatav. Täiendusettepanekuid saavad teha ka sõnastiku kasutajad vastava äpi kaudu või e-posti teel.

Viited
------

1. ↑  Veebisõnastiku EnDic2004 avaleht. Vaadatud 18.08.2020.

Välislingid
-----------

* EnDic2004 veebisõnastikuna
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Eesti sõudjast; samanimelise sisearhitekti kohta vaata Tiiu Truus (sisearhitekt).* |

---

**Tiiu Truus** (aastani 1969 **Tiiu Päsmel**; sündinud 18. märtsil 1946 Tartus) on Eesti sõudja.

Lõpetas 1964 Tartu 3. Keskkooli ja õppis 1973–1974 Moskvas J. Vavilovi nimelises tehnikainstituudis. Töötanud 1976–1979 Tartu linna spordikomitee instruktorina, 1979–1996 Pärnu spordiameti instruktori ja raamatupidajana, hiljem olnud Pärnu Kalevi pearaamatupidaja.

Hakkas sportima 10-aastaselt Tartu Kalevi SK iluvõimlemisrühmas, sõudetreeninguid alustas 1963 Erich Seileri ja Jüri Kuruli juhendamisel.

Võitis 1973 Nõukogude Liidu noortemv-tel roolijana Tartu Kalevi naiskonnas roolijaga neljapaadil pronksi.

Tulnud roolijana 15 korral Eesti meistriks: 

* 1965–66, 1973, 1976 ja 1985 roolijaga neljapaadil,
* 1974–76 ja 1984 paarisaerulisel roolijaga neljapaadil
* 1973–76 ja 1984–85 kaheksapaadil.

Meistersportlane (1975).

Eesti iluvõimlemismeistrivõistlustel saanud esimeses järgus 2. koha.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Tiiu Truus ESBL
Enda Stevens (2018)
**Enda John Stevens** (sündinud 9. juulil 1990 Dublinis) on Iirimaa jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Inglismaa esiliigaklubis Sheffield United ja Iirimaa jalgpallikoondises.

Klubikarjääri algusaastatel mängis ta Iirimaal. Iirimaa kõrgliigas debüteeris ta 2008. aastal UCD meeskonnas. 2009. aastal mängis ta Iirimaa kõrgliigas St Patrick's Athleticus ja 2010–2011 Shamrock Roversis. Shamrock Roversiga tuli ta aastatel 2010 ja 2011 Iirimaa meistriks ning mõlemal aastal valiti Stevens lisaks Iirimaa kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. 2011. aastal valiti ta ka Iirimaa liiga parimaks noormängijaks.

2012. aasta jaanuaris siirdus ta Inglismaa kõrgliigaklubisse Aston Villa. Aston Villa põhimeeskonnas tegi ta ametliku debüüdi 28. augustil 2012 Inglismaa liigakarika mängus Tranmere Roversi vastu. Inglismaa kõrgliigas debüteeris ta sama aasta 3. novembril mängus Sunderlandi vastu. Hooajal 2013/14 oli Stevens Aston Villast laenul Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga League One'i klubis Notts County ja Inglismaa esiliigaklubis Doncaster Rovers ning hooajal 2014/15 League Two klubis Northampton Town ja taas Doncaster Roversis.

2015. aasta juunis sõlmis ta lepingu Inglismaa tugevuselt neljandas liigas mängiva Portsmouthiga. Hooajal 2016/17 aitas ta Portsmouthil pääseda Inglismaa tugevuselt kolmandasse liigasse ning samal hooajal valiti Stevens League Two ja Portsmouthi hooaja parimaks mängijaks.

2017. aasta mais liitus ta Sheffield Unitediga. Aastatel 2019–2021 mängis Stevens Sheffield Unitediga kaks hooaega Inglismaa kõrgliigas.

Iirimaa jalgpallikoondises debüteeris Stevens 6. veebruaril 2018 sõprusmängus USA vastu.

Saavutused
----------

Shamrock Rovers
* League of Ireland Premier Division: 2010, 2011

Portsmouth
* EFL League Two: 2016–17

Sheffield United
* EFL Championship: Teine koht 2018–19

Viited
------

1. ↑  "Picture gallery: Stevens signs Villa deal while Lichaj returns". avfc.co.uk. 3. jaanuar 2012. Originaali arhiivikoopia seisuga 14. jaanuar 2012. Vaadatud 10. jaanuaril 2012.
2. ↑  "Stevens signs for Pompey". Portsmouth FC. 15. juuni 2015. Vaadatud 15. juunil 2015.
3. ↑  "Enda Stevens: Sheffield United sign Portsmouth left-back on three-year deal". *BBC Sport*. 22. mai 2017. Vaadatud 23. mail 2017.
4. ↑   (vaadatud 11.7.2022)
Kuljus XI noorte laulu- ja tantsupeo rongkäigus
**Kuljus** on Tallinna Tehnikaülikooli tantsuansambel. 

Kuljus sai alguse 1949. aastal, kui tollase TPI majandusteaduskonnas tuli kokku seltskond noori, kes tahtsid tantsida. Õpetajaks kutsuti Salme Valgemäe. Kuljuse nimi võeti kasutusele alles 1962. aastal Salme ja Ott Valgemäe samanimelise tantsu järgi, kui visa tantsimise tulemusena saadi rahvakollektiivi aunimetus. Kuljust ja Salme Valgemäe tööd autasustati 1974. aastal Eesti NSV teenelise kollektiivi aunimetusega. 1977. aastal lisandus Üleliidulise leninliku komsomoli preemia laureaadi tiitel. 

1949–1974 oli kunstiline juht Salme Valgemäe. 1974–1999 juhtisid ansamblit Pill ja Ülo Luht. 1999. aasta sügisest 2000. aasta kevadeni juhendas Kuljuse põhikoosseise Ivar Lett. 2001. aasta sügisest on ansambli juhiks Marina Kuznetsova. 

Kuljuses tantsib üle saja tantsija kuues rühmas: I, II, III põhikoosseis, noorem rühm, noorem vilistlasrühm ja vanem vilistlasrühm. 

Kuljus on Eesti Rahvatantsuansamblite Liidu liige. MTÜ Kuljus Klubi on kantud Eesti mittetulundusühingute ja sihtasutuste registrisse.

Tunnustus
---------

* 2009 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (sisuka hooaja ning tantsukultuuri edendamise ja propageerimise eest)

Välislingid
-----------

* Kuljuse veebileht (vaadatud 26.08.2012)
* Repertuaar
* Videoklipp
**Sarakuste mõis** (saksa keeles *Sarrakus*) oli rüütlimõis Võnnu kihelkonnas Tartumaal.

Ajalugu
-------

Mõis rajati 18. sajandi II poolel Kurista mõisast eraldatud alast.

Mõisal oli läbi aegade palju omanikke. Enne 1919. aasta mõisate võõrandamist kuulus mõis Nolckenitele.

Mõisaansambel
-------------

Mõisa peahoone ehitati tõenäoliselt 19. sajandi keskel. Peahoone oli kahekorruseline ja historitsistlikus stiilis. Peahoone hävis 1944 Teise maailmasõja Emajõe lahingutes. Pärast peahoone hävimist taastati hoone ühekorruselisena. Tänapäeval on see taastatud hoone varemetes.

Viited
------

1. 1 2 3  Sarakuste mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 25.02.2016)

Kirjandus
---------

* Maiste, Juhan. Nutt, Nele. *Tartumaa mõisad*. Näituse "Kaotatud paradiis" kataloog. − Eesti Põllumajandusülikool. Maastikuarhitektuuri eriala toimetised II. Balti villa rustica II. Tartu: 2005. Lk 79.

Välislingid
-----------

* Sarakuste mõis Eesti mõisaportaalis

Võnnu kirik
Võnnu kihelkond

**Kirik**: Võnnu  

**Mõisad**: Ahja mõis | Issaku mõis | Kaagvere mõis | Kiidjärve mõis | Kriimani mõis | Kurista mõis | Kõnnu mõis | Leevi mõis | Lootvina mõis | Mäksa mõis | Poka mõis | Rasina mõis | Sarakuste mõis | Tammepee mõis | Uue-Kastre mõis | Vana-Kastre mõis | Vastse-Kuuste mõis
Helena Tulve
**Helena Tulve** (sündinud 28. aprillil 1972 Tartus) on eesti helilooja.

Õpingud
-------

Aastal 1990 lõpetas ta Tallinna Muusikakeskkooli kompositsiooni erialal, juhendajaks Alo Põldmäe. 1990–1992 õppis Erkki-Sven Tüüri klassis heliloomingut, hiljem täiendas end Pariisi Rahvuslikus Regionaalkonservatooriumis, õppides Jacques Charpentier' kompositsiooniklassis, mille lõpetas 1994. Aastatel 1993–1996 täiendas Pariisi Rahvuslikus Kõrgemas Muusika ja Tantsu Konservatooriumis, kus õppis gregooriuse laulu. Osalenud György Ligeti ja Marco Stroppa suvekursustel ning IRCAMi elektronmuusika kursustel Pariisis (2001).

Tegevus
-------

Aastast 2000 on ta Eesti Muusikaakadeemia kompositsiooniõppejõud.

2006. aasta märtsis toimunud festivalil "Eesti muusika päevad" oli Helena Tulve peahelilooja, festivali raames toimus ka helilooja rahvusvaheline meistrikursus.

2008. aastal oli ta Tartu Ülikooli vabade kunstide professor.

Looming
-------

Tulve varasemas loomingus domineerib meloodiline materjal, hilisemas on suur rõhk kammermuusikal. Tema heliloomingus leiab tihti prantsuse spektraalmuusikat, Gregoriuse koraali, IRCAMi eksperimente ja idamaise muusika jooni. Enam kui traditsioonilised väljendusvahendid nagu meloodia, rütm, harmoonia, huvitab teda toorheli, selle tekkimine, muundumine ja kadumine (mikrointervallika). Kirjutanud ka suurvorme.

Helena Tulve on olnud helilooja Sulev Keeduse filmidele "Somnambuul" (2003) ning "Kirjad Inglile" (2011).

Tunnustus
---------

* 2000 – Heino Elleri nimeline muusikapreemia
* 2000 – Stipendium "Ela ja sära"
* 2004 – aasta muusik
* 2004 – Valgetähe V klassi teenetemärk
* 2004 – Eesti Muusikanõukogu muusikapreemia (väljapaistva panuse eest eesti nüüdismuusikasse)
* 2005 – Eesti Vabariigi kultuuripreemia
* 2006 – Noore kultuuritegelase preemia
* 2007 – Eesti Muusika Päevade preemia (autorikontsert)
* 2016 – Eesti Teatriliidu sõnalavastuste muusikalise kujunduse ja originaalmuusika auhind
* 2017 – Lepo Sumera nimeline heliloomingu preemia
* 2018 – Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (tulemusliku tegevuse eest kompositsiooniprofessorina; kompositsioonipedagoogika uuel tasemel väärtustamise eest)
* 2019 – LHV uue heliloomingu Au-tasu ("Tundmatuis vetes" soolo-tšellole ja kammerorkestrile)

Isiklikku
---------

Jaan-Eik Tulve on tema abikaasa. Neil on kaks poega ja tütar, muusik Eliann Tulve.

Viited
------

1. ↑  *Eesti entsüklopeedia*, kd. 14, lk. 555.
2. ↑  "Kes? Mis? Kus?" 2004, lk 361
3. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 4772
4. ↑  "Kes? Mis? Kus?" 2004, lk 380
5. ↑  "Helena Tulve: koolidirektori lapselapsena pidin olema kõiges parim" ERR, 02.11.2020 (vaadatud 19.02.2021)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Helena Tulve** |

* Helena Tulve koduleht
* Koduleht Eesti Raadio veebisaidil
* Biograafia, loomingu ülevaade ja helinäited Eesti Muusika Infokeskuses
**Eesti Erametsaliit** on aastal 1992 asutatud erametsaomanike esindusorganisatsioon, mille liikmeteks on kohalikud erametsaomanike esindusorganisatsioonid (metsaühistud, seltsid, liidud).

Ajalugu
-------

Liit asutati 24. aprillil 1992 kui *Eesti Talumetsa Liit*. 14. aprillil 1994 otsustati nimeks võtta **Eesti Erametsaliit** ja organisatsioon muudeti ühistulise ülesehitusega üle-eestiliseks liiduks (selleks ajaks olid esimesed metsaühistud olemas). 1997. aasta 10. detsembril registreeriti MTÜ Eesti Erametsaliit mittetulundusühingute ja sihtasutuste registris.

Tegevus
-------

Liidu eesmärgiks on metsaomanike tegevusvabadus jätkusuutlikul metsamajandamisel. Tegevuses lähtutakse demokraatia, säästliku arengu ja keskkonnahoidliku metsakasutuse põhimõtetest, ülesannete seas on nt metsaomanike huvide esindamine metsapoliitikas, erialase ettevõtluse arendamine, erialane nõustamine. Erametsaomanike struktuuri arendatakse ühistulistel printsiipidel – kõigil liikmetel on võrdsed võimalused organisatsiooni töös kaasa lüüa.

Liit on üle-euroopalise metsaomanike ühingu CEPF (Confederation of European Forest Owners), Euroopa Maaomanike Organisatsiooni ELO (European Landowners' Organization) ja rahvusvahelise peremetsanduse liidu IFFA (International Family Forestry Alliance) liige.

Metsamajandajate konkurss 2020 osalejad
1994. aastast on Eesti Erametsaliit korraldanud igal aastal metsamajandajate konkurssi, millega selgitatakse välja aasta parim metsamajandaja.

Eesti Erametsaliit on Eesti suurima PEFC säästva metsamajandamise grupisertifikaadi hoidja.

Viited
------

1. ↑  https://www.erametsaliit.ee
2. ↑  "Eesti Erametsaliidu ajalugu". Vaadatud 26.01.2021.
3. ↑
4. ↑
5. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. juuli 2020. Vaadatud 13. oktoobril 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
6. EE 12. köide, 2003: 51.

Välislingid
-----------

* Eesti Erametsaliidu koduleht (vaadatud 13.10.2020)
**Tiiu Tepandi** (ka *Tio Tepandi*; sündinud 23. novembril 1947 Lüganusel) on eesti kunstnik, lavastaja ja mitme mälestusraamatu autor. 

Ta lõpetas aastal 1966 Tallinna 46. Keskkooli. Aastatel 1966-1971 õppis ta ERKIs, lõpetades selle tööstuskunsti erialal.

1972-1983 oli ta kunstnik-lavastaja Vanemuise teatris.  Aastatel 1984–1988 töötas ta peakunstnikuna Vene Draamateatris. Aastatel 1994–1999 töötas ta Eesti Rahvusraamatukogus peakunstnikuna.

Tiiu Tepandi

Teosed
------

* "Marie Under" (ligi 300 fotoga pildialbum elu ja loomingu ülevaadetega). Koostajad Rutt Hinrikus, Janika Kronberg, Sirje Olesk, Tio Tepandi. Eesti Kirjandusmuuseum ja Ilmamaa, Tartu 2003, 288 lk
* "Evaldi armastus. Kirjad" (Evald Hermaküla kirjad oma esimesele abikaasale Riinale aastaist 1964–69). Koostaja ja kujundaja Tio Tepandi. Tänapäev, Tallinn 2005, 206 lk

Näitused
--------

* 2018 Mälestusnäitus *Voldemar Haas 120*
* 2018 Fotonäitus *Marie Under 135*

Isiklikku
---------

Sündis Aa Mõisa Aedniku Aleksander Vögeli lapselapsena. Tema vanaisa oli Aa Mõisa aednik. Vanavanaisa oli Aa Mõisa Rätsep. Suguvõsa elas Aa-s üle 300 aasta. Mälestused sünnikohast, selle ilust ja harmooniast on kunstnikku alati saatnud ja mõjutanud

Lõpetas Kunstiakadeemia/ERKI Disaini eriala professor Bruno Tombergi õpilasena.

Töötas Tartus, Vanemuise Teatris kunstnik- lavastajana 14 aastat. Vene Teatri peakunstnikuna, kus lavakujunduste kõrval organiseeris ka suure teatrisaali renoveerimise, restauraator Fritz Matti abil. Töötas Rahuvusraamatukogu peakunstnikuna 1994-2000 a. kus muuhulgas kujundas legendaarse Eduard Wiiralti töödest esindusliku galerii.

Töötas vabakutselisena Gotlandil. Ta oli aastast 1969 abielus Tõnu Tepandiga.

Viited
------

1. ↑  Tepandi, Tiiu - Eesti Entsüklopeedia
2. ↑  Eesti Rahvusbibliograafia[*alaline kõdulink*]
3. ↑   (vaadatud 07.06.2015)
4. ↑  Marie Under - Raamat (WorldCat)
5. ↑  Delfi: Evaldi kirjad Riinale
6. ↑  Evaldi Armastus - Raamat
7. ↑  Hermaküla, Evald - Eesti Entsüklopeedia
8. ↑  "Linnateatris avatakse lavastuskunstnik Voldemar Haasi mälestusnäitus". Originaali arhiivikoopia seisuga 31. mai 2019. Vaadatud 31. mail 2019.
9. ↑  Ants Laikmaa muuseumis saab näha fotonäitust Marie Underist
**Eesti Eripedagoogide Liit** on 1990. aastal asutatud eripedagooge ühendav organisatsioon, mille eesmärgiks on tagada erivajadustega lastele parim võimalik haridus ja elukäik, milleks omakorda esindatakse ja kaitstakse eripedagoogide kutsehuve, osaletakse eripedagoogide ettevalmistuses ja täiendõppes koostöös eripedagooge ettevalmistavate kõrgkoolidega ning osaletakse Eesti hariduspoliitika ja vastava õigusruumi kujundamisel.

Eripedagoogide liitu juhib president. Esimeseks presidendiks valiti Kosejõe Kooli direktor Vello Saliste. Praegu on presidendiks Pärnu Kuninga Tänava Põhikooli õppealajuhataja Liina Õmblus. Liit on aastast 1991 Euroopa Eripedagoogide Assotsiatsiooni (European Association for Special Education) liige. Liit annab välja ajakirja Eripedagoogika. Kodulehe andmeil (2009 aasta) on liidul 144 liiget.

Liidu auliiget nimetatakse **Vanapaganaks**. Aunimetuse on saanud järgmised inimesed:

* 1999 Karl Karlep – Vanapagan I
* 2000 Eha Vihm – Vanapagan II
* 2001 Viivi Neare – Vanapagan III
* 2004 Vello Saliste – Vanapagan IV
* 2005 Eha Viitar – Vanapagan V
* 2010 Ana Kontor – Vanapagan VI
* 2013 Tiina Kangro – Vanapagan VII
* 2016 Kaja Plado – Vanapagan VIII
* 2019 Krista Sunts – Vanapagan IX.

Viited
------

1. ↑  Jõgar, Laura (20. juuli 2023). "„Puudu on sellistest meestest, kes mõtleks!" Oskustöölisi on endiselt ülikeeruline leida". *Maaleht*. Originaali arhiivikoopia seisuga 20. juuli 2023. Vaadatud 20. juulil 2023.
2. ↑   (vaadatud 28.03.2021)

Välislingid
-----------

* Liidu koduleht
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Soome |
|  |
| 2. ring | 1936 | Sulgkaal |
|

**Åke Aleksej Karlsson** (16. august 1911 Turu – 12. veebruar 1958 Turu) oli Soome poksija.

Karlsson oli kokku neljakordne Soome meister – aastatel 1930–1931 kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) ning aastatel 1938 ja 1947 sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg). Ta osales neli korda Eesti – Soome maavõistlustel, kus võitis oma kohtumised aastatel 1933–1934 ja 1936 ning kaotas oma kohtumise 1935. aastal.

Karlsson osales 1936. aasta Berliini olümpiamängude poksivõistlustel sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg), kuid kaotas oma kohtumise 2. ringis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Oscar Casanovasele (Argentina) ning jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Viited
------

1. ↑  "Åke Karlsson lehel Sport-Reference. Inglise keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. aprill 2020. Vaadatud 11. jaanuaril 2012.
2. ↑  "Soome meistrivõistlused poksis 1923-1950. Tulemused soome keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. november 2014. Vaadatud 11. jaanuaril 2012.
3. ↑  11. suveolümpiamängude poksivõistlus. Berliin 1936. Tulemused inglise keeles
**Ääremeri** on ookeanilisel maakoorel asuv maailmamere osa, mis on avaookeanist eraldatud saarkaarega; teise tähenduse kohaselt on tegemist maailmamere osaga, mis külgneb mandriga.

Esimeses tähenduses kasutatakse terminit "ääremeri" geoloogias, teises tähenduses aga geograafias.

Ääremered geoloogias
--------------------

Geoloogilises tähenduses on ääremered näiteks Jaapani meri, Beringi meri, Kariibi meri jms. Mitte ükski nn värvimeri (Punane, Kollane, Must ja Valge meri) ei ole ääremeri. Ääremered ei ole ka Pärsia laht, Araabia meri, Hudsoni laht, Vahemeri jne.

Ääremerest erineb šelfimeri, mis tähendab merd, mis asub šelfil ehk mandrilaval, mis omakorda on osa mandrilisest maakoorest ja on seetõttu ääremerest palju madalam.

Ääremered geograafias
---------------------

Geograafias on ääremere mõiste vabamalt defineeritud. Šelfimerd ei eristata ääremerest, näiteks Kollane meri on nii šelfimeri kui ka ääremeri. Enamasti eristatakse ääremerest sisemeresid (näiteks Läänemeri). Samuti ei peeta ääremeredeks merena tuntud järvi (Kaspia meri, Surnumeri).

Vaata ka
--------

* Sisemeri
* Saartevaheline meri
* Šelfimeri
**Eesti Ekspressi Kirjastuse AS** oli Eesti ettevõte, mis andis välja sõltumatut nädalalehte Eesti Ekspress ja kuulus Tallinna börsil noteeritud Ekspress Gruppi. 

Ettevõte ühines 1. oktoobril 2009 teist Ekspress Gruppi kuuluvat nädalalehte Maaleht välja andva aktsiaseltsiga Maaleht. Ühendamisel sündinud äriühing kannab nime AS Eesti Ajalehed.

Raamatukirjastamine
-------------------

Eesti Ekspressi Kirjastus andis välja ka raamatuid, mida müüdi ajalehest eraldi. Nii näiteks avaldati sarja "Seiklusjutte maalt ja merelt" kordustrükke, ajalehe toimetajate artiklikogumikke (nt Kalev Keskülalt ja Barbi Pilvrelt), algupärast eesti ilukirjandust (Andrei Hvostovi "Lombakas Achilleus", Linnar Priimäe "Kelle tee on varjul"), koomiksiraamatuid ("Ernie", "Kosmosemutid") ja uusi tõlkeid (näiteks Chuck Palahniuki "Kaklusklubi").

Kirjastuse käive
----------------

2001. aastal teenis kirjastus 8,8 miljonit krooni (562 tuhat eurot) kasumit.

2003. aastal teeniti 94 miljoni kroonise (6 miljonit eurot) käibe juures 14,2 miljonit krooni (907 tuhat eurot) kasumit.

Kirjastuse käive 2005. aastal oli peaaegu 108 miljonit krooni (6,9 miljonit eurot) ning kasum oli ligikaudu 16 miljonit krooni (üle miljoni euro). Reklaamikäive oli 2005. aastal 65 miljonit krooni (4,15 miljonit eurot), mis tegi 2004. aastaga võrreldes tõusuks 4 miljonit krooni.[*viide?*]

Viited
------

1. ↑  "Ekspress tõi 8,8 miljonit krooni kasumit" Eesti Ekspress, 9. mai 2002
2. ↑  "Eesti Ekspress kavatseb osta Rahva Raamatu" Eesti Ekspress, 28. oktoober 2004

Välislingid
-----------

* Maalehe ja Eesti Ekspressi väljaandjad ühinevad ERR.ee, 2. september 2009
**Kullamaa linnamägi** ehk **Rohumägi** on muinaseestlaste linnamägi Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Kullamaa külas.

Rohumägi
See on registreeritud kultuurimälestisena.

Mälestise kirjeldus
-------------------

Muinaslinnus on rajatud 8–9 m kõrgusele mäekünkale, mis on praeguseks kruusavõtmise tõttu osaliselt lõhutud. Ovaalse kujuga õueala pindala on umbes 2000 ruutmeetrit. Praeguseks laialivarisenud ringvalli õuepoolsed ääred on veidi kõrgemad. Vall oli ehitatud kividest, liivast ja kruusast ning toestatud palkkonstruktsioonidega.

Ajalugu
-------

Linnamäel on tuvastatud üsna paks kultuurkiht, mis sisaldab sütt, tukke, loomaluid, savinõukilde ja 11.-12. sajandi leide. Varem olevat mäelt leitud käärid, mäe lähedusest aga paar hoburaudsõlge, pronkskaalud ja odaots. Sellise paksusega kultuurikihi tõttu on arvatud, et seal võidi ka paikselt elada. Välimuse ja leidude järgi otsustades on linnus oma lõpliku kuju saanud II aastatuhande alguses. Linnus võis olla kasutuses kuni muinasaja lõpuni.
,

Viited
------

1. ↑  /

Välislingid
-----------

* Kullamaa linnus kultuurimälestiste riiklikus registris
**Helene (Helena Sofia) Schjerfbeck** [šärvbek] (10. juuli 1862 Helsingi – 23. jaanuar 1946 Saltsjöbaden, Rootsi) oli Soome maalikunstnik. Ta oli üks Soome hinnatumaid modernistlikke maalikunstnikke.

Ta sündis Helena Sofia Schjerfbecki nime all Svante Schjerfbecki ja tema abikaasa Olga Johanna (sündinud Printz) tütrena. Tema vend oli arhitekt Magnus Schjerfbeck. Isa suri tuberkuloosi 2. veebruaril 1876, mis pani pere raskesse majanduslikku olukorda.

Helene Schjerfbeck oli imelaps, kes pääses juba 11-aastaselt õppima Soome Kunstiühingu joonistuskooli (hilisem Soome Kunstiakadeemia). 1877. aasta kevadel lõpetas ta joonistuskooli ja jätkas õpinguid Adolf von Beckeri eraakadeemias, mis kasutas Helsingi ülikooli ateljeed. Becker ise õpetas seal õlimaali. Schjerfbecki õpingute eest maksis professor G. Asp. 1879 hakati Schjerfbecki kunstnikuna juba tunnustama: ta pälvis Soome Kunstiühingu konkursil kolmanda auhinna. Tema tööd olid väljas kunstiühingu 1880. aasta ülevaatenäitusel. 1880. aastatel reisis ta riikliku stipendiumiga Prantsusmaal, Itaalias ja Inglismaal.

1890. aastatel hakkas Schjerfbeckki Soome Kunstiühenduse joonistuskoolis õpetama. Kuid 1901 haigestus ta nii raskelt, et ei olnud võimeline õpetamist jätkama ja 1902 pidi ta halva tervise tõttu tööst loobuma. Pärast ema haigestumist jäi ta elama Hyvinkääle. Ema suri 1923. 

Helene liikumist takistas lapsepõlves trepilt kukkudes saadud puusavigastus. 

Schjerfbecki loominguline tegevus kestis üle 70 aasta. Alguses oli ta stiil naturalistlik, kuid sai peagi mõjusid realismist. Vähehaaval muutus ta looming ekspressionistlikuks ja elu lõpul on tunda abstraktsionismi mõju. 

Maalidel kujutas ta peamiselt naisi. Tema autoportreede sari kujutab naise vananemist. 

2008. aastal maksti Schjerfbecki 1882. aasta maali "Tantsukingad" eest Sotheby oksjonil 3,9 miljonit eurot. See on läbi aegade kalleim Soome kunstniku maal. 

2012. aastal andis Soome Pank välja Helene Schjerfbecki 150. sünniaastapäevale pühendatud 2-eurose mündi.

Helene Schjeferbecki elust räägib soome kirjaniku Rakel Liehu romaan "Helene" (2003; eesti keeles 2013).

Kunstnik on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.

2022. aastas linastub Helene Schjerfbeckist kõnelev Eesti-Soome ühistööna valminud film "Helene".

Viited
------

1. ↑  ""Helene" produtsent Evelin Penttilä: *cash rebate* arendab Eesti filmi", ERR/R2 "Pulss", 05.05.2020 (vaadatud 05.05.2020)

Välislingid
-----------

 Helene Schjerfbeck – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* ""Helene" produtsent Evelin Penttilä: *cash rebate* arendab Eesti filmi", ERR/R2 "Pulss", 05.05.2020
**Eesti Ettevõtluskõrgkool Mainor** (kuni 30. novembrini 2010 **Mainori Majanduskool**) on Eesti eraõiguslik rakenduskõrgkool, mis alustas tegevust 1992. aastal. Kõrgkool on spetsialiseerunud ettevõtluse ja disainiga seotud erialadele. 

Õppekeskused asuvad Tallinnas, Tartus ja Narvas.

Kõrgkoolis õpib 1600 üliõpilast. Tegemist Eesti suurima rakenduskõrgkooliga, samuti Eesti suurima erakõrgkooliga.

Mainoris on võimalik õppida nii rakenduskõrghariduse kui ka magistriõppe tasemel. Koolil on õpetamisõigus ärinduse-halduse ja kunstide õppekavagruppides. Õpet viiakse läbi eesti, inglise ja vene keeles.

Kõrgkooli akadeemiline struktuur on jagatud erialapõhiselt. 

Eesti Ettevõtluskõrgkool Mainor on Ülemiste City ärilinnaku arendaja. Ülemiste City asutati 2005. aastal eesmärgiga ehitada endise Dvigateli tehase 33-hektarilisele territooriumile nüüdisaegne linnaosa.

Rektorid
--------

Kõrgkooli rektorid on teiste seas olnud Mati Lukas (2005–2010), Krista Tuulik (2010–2015) ja Ülo Pärnits (2003–2005, 2015–2016). Pärast Ülo Pärnitsa surma oli rektori kohusetäitjana kooli õppeprorektor Eneken Titov. Alates 2018. aasta sügisest on rektor Mait Rungi. Kõrgkooli tegevjuht on Kristjan Oad.

Viited
------

1. ↑  Mainori Kõrgkool muutis nime. Virumaa Teataja, 1. detsember 2010.
2. ↑  Ettevõtluskõrgkooli Mainor rektoriks valiti Mait Rungi. ERR, 29. august 2018.

Välislingid
-----------

* Eesti Ettevõtluskõrgkooli Mainor koduleht

| * v
* r
Eesti kõrgkoolid |
| --- |
| Avalik-õiguslikud ülikoolid | 
Eesti Kunstiakadeemia | Eesti Maaülikool | Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia | Tallinna Tehnikaülikool | Tallinna Ülikool | Tartu Ülikool |  |
| Riiklikud rakenduskõrgkoolid | 
Eesti Lennuakadeemia | Kaitseväe Akadeemia | Kõrgem Kunstikool Pallas | Sisekaitseakadeemia | Tallinna Tehnikakõrgkool | Tallinna Tervishoiu Kõrgkool | Tartu Tervishoiu Kõrgkool |
| Eraülikoolid | 
Estonian Business School |
| Rakenduslikud erakõrgkoolid | 
EELK Usuteaduse Instituut | Eesti Ettevõtluskõrgkool Mainor | Eesti Metodisti Kiriku Teoloogiline Seminar | Kõrgem Usuteaduslik Seminar |
**John Hamilton McWhorter V** (sündinud 6. oktoobril 1965) on ameerika keeleteadlane, kes uurib kreoolkeeli ning ühiskondlik-ajalooliste protsesside mõju grammatikale.

McWhorter tõstatas oma raamatus "*Language Interrupted: Signs of Non-Native Acquisition in Standard Language Grammars*" hüpoteesi, et keele grammatika lihtsustub, kui suur hulk lapsi omandab selle keele seda võõrkeelena rääkivate täiskasvanute käest ning annavad siis selle lihtsustunud ja eranditevabal kujul omakorda edasi oma lastele. Hüpoteesi tõestuseks tõi McWhorter näiteks inglise, hiina, araabia, pärsia ja malai keeled, mida on mingil ajaloohetkel neid keeli emakeelena rääkijate suhtes puudulikult omandanud ebaproportsionaalselt suur hulk muukeelseid inimesi, kelle mõju tõttu on nende keelte grammatiline struktuur lähemate sugulaskeeltega võrreldes oluliselt lihtsustunud.

McWhorter näitab, et kõige keerulisema grammatikaga on tavaliselt väikesed põliskeeled, sest muukeelsed inimesed pole suurel hulgal neid kunagi olnud sunnitud ei omandama ega lastele edasi andma. McWhorter nendib, et vaid väga väike hulk keerukaid põliskeeli on tema teooria näitlikustamise piisavalt hästi kirjeldatud ning toob oma hüpoteesi tõestamiseks ühe sellise keele näiteks eesti keele.

Viited
------

1. 1 2  McWhorter, John H. 2007. *Language Interrupted: Signs of Non-Native Acquisition in Standard Language Grammars*. Oxford: Oxford University Press.
**Helena Läks** (sündinud 4. septembril 1987 Kuressaares) on eesti luuletaja, toimetaja ja kirjastaja.

Õppinud Tartu Ülikoolis filosoofiat ja usuteadust.

Debüütkogu "Helena läks", mis ilmus 2010. aasta lõpul, arvati 2010. aasta Eesti 25 kauneima raamatu sekka. See on tugevalt eksperimenteeriv ja paljude kriitikute arvates [*viide?*] ka mässumeelne raamat, mis paigutas Läksi "vihaste noorte naisluuletajate" sekka. 

Teine luuleraamat "Korrosioonikihk" ilmus 2014. aasta suvel. Selles "/.../vaoshoitumale väljendusele vaatamata või just hoopiski selle tõttu luuletused /.../ puudutavad ning nende naiivsusest vaba siirus on ehe ja elujõuline," kirjutab kriitik Kadri Naanu oma arvustuses Sirbile [*viide?*].

Koos Maarja Pärtnaga loonud Tartus tegutseva väikekirjastuse Elusamus. 

Läksilt on ilmunud luulevalikuid Müürilehes, Värskes Rõhus, Vikerkaares ja Loomingus, lisaks intervjuusid, artikleid, muusika- ja kirjanduskriitikat. 

Alates 2015. aastast on ta Eesti Kirjanike Liidu liige.

Teosed
------

### 2010

luulekogu "Helena läks" (Verb)

### 2014

luulekogu "Korrosioonikihk" (Verb)

### 2016

lastejutt "Kasside salajane pagaritöökoda" (Päike ja Pilv)

Tunnustus
---------

* 2017 Värske Rõhu aastaauhind

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Helena Läks** |

* "Helena Läks fragmentaaruse vastu." Sirp 3/2011
* "Uus raamat: UUS RAAMAT. Helena Läks "Helena läks"." ERR, 29.01.2011
* "Vähem on rohkem." Sirp 6/2014
* "ETV lastehorrori best of". Müürileht, 13.11.2015
**Helene Jakobson** (sündinud **Helene Väär**; 16. juuni 1907 Peterburi – 25. märts 1992 Stockholm) oli eesti arst.

Elulugu
-------

Helene Väär lõpetas aastal 1926 Otepää Gümnaasiumi. Aastatel 1926–1933 õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, mille lõpetas arsti astme väärilisena *cum laude*. Akadeemiliselt kuulus ta Eesti Naisüliõpilaste Seltsi.

Ta töötas juba üliõpilasena Tartu Ülikooli kohtuarstiteaduse instituudis subassistendi ja assistendina, samuti naistehaiguste ja sünnitusabi kliinikus. 31. jaanuaril 1935 registreeriti ta arstina. 

Helene Jakobson kolis 1939. aastal seoses abiellumisega Tallinna, kus hakkas ravima suu- ja hambahaigusi. Ta töötas peamiselt eraarstina, kuid ka Tallinna Ühise Haigekassa ambulantsi arstina. Aastal 1940 tunnistas Arstide Koja Eriarstide Toimkond ta suu- ja hambahaiguste eriarstiks.

Aastal 1944 põgenes ta Suure põgenemise lainega koos abikaasa ja vanema pojaga Rootsi. Ta sai ka seal tööloa arstina ja töötas hambaarstina erapraksises Stockholmis.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli (alates 1939) Elmar Jakobson, neil oli kaks poega.

Välislingid
-----------

* TÜ üliõpilased
Jürgen von Ungern-Sternberg (2015).
**Jürgen von Ungern-Sternberg** (*Jürgen Baron Ungern-Sternberg von Pürkel*; sündinud 21. aprillil 1940 Piłas (Schneidemühlis)) on baltisaksa päritolu Saksa ajaloolane.

Ungern-Sternberg tegeleb vanaaja ajaloo, teadusajaloo ja Baltikumi ajaloo uurimisega.

Jürgen von Ungern-Sternberg lõpetas 1959. aastal Münchenis gümnaasiumi ning õppis seejärel ajalugu ja ladina keelt Müncheni ja Freiburgi ülikoolides. 1968. aastal kaitses ta Müncheni ülikoolis doktorikraadi Rooma Vabariigi lõpuaja õigusajaloo teemal. Ta on olnud õppejõud Berliini, Erlangen-Nürnbergi, Esseni ja Kieli ülikoolides. Kõige pikemat aega, aastatel 1978–2007, kuni emeriteerumiseni, oli ta aga vanaaja ajaloo korraline professor Baseli ülikoolis.

Ungern-Sternberg on Université de Haute Alsace (2000), Läti Ülikooli (2002) ja Tartu Ülikooli (2005) audoktor.

Viited
------

1. ↑  "Tartu Ülikooli audoktorid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 13. detsembril 2022.

Välislingid
-----------

* Jürgen von Ungern-Sternberg Baseli ülikooli lehel
**Constantin Winkler** (7. mai 1809 Jüri – mai 1855 Rakvere) oli Eesti vaimulik.

Lõpetas Tallinna Toomkooli. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1829–1832. Ordineeriti 8. detsembril 1835 õpetajaks.

Oli aastatel 1835–1855 Rakvere Kolmainu koguduse õpetaja. Asutas aastal 1843 Rakveresse piibliseltsi ja juhtis selle tegevust. Lisaks oli ta Rakvere vaeslastekooli ja vaestemaja, Rakvere linnapea Adam Gottlieb Zeehi loodud heategevusasutuse juhataja.

Isiklikku
---------

Tema isa Reinhold Johann Winkler oli Tallinna Toomkoguduse ülemõpetaja, vanaisa Reinhold Johann Winkler oli Tallinna Oleviste koguduse ülempastor ja Tallinna superintendent, vanavanaisa Reinhold Winkler oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja. Õemees Carl Bernhard Gebhardt oli Tõstamaa Maarja koguduse õpetaja, pojapoeg Reinhold Johann Winkler III oli Karja Katariina koguduse õpetaja ja viimane Saaremaa superintendent. Äi Friedrich August Hörschelmann oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
**John Milne** (30. detsember 1850 – 31. juuli 1913) oli Suurbritannia geoloog ja mäeinsener.

Ta töötas 1870. aastatel Newfoundlandis ja Labradoris kaevandustes mäeinsenerina. Aastal 1874 osales ta geoloogilisel ekspeditsioonil Araabia poolsaarel.

Aastal 1876 reisis ta läbi Siberi Jaapanisse, kus töötas 20 aastat mäenduse ja mineraloogia professorina Tōkyō insenerikolledžis. Jaapanis elades hakkas Milne huvi tundma seismoloogia vastu. Pärast 1880. aastal Yokohamat tabanud maavärinat asus ta koos oma Briti kolleegide James Alfred Ewingi ja Thomas Grayga maavärinaid uurima. Milne'i algatusel loodi Jaapanis maailma esimene seismoloogide selts ning asutati ligi tuhat seismoloogiajaama. Aastal 1880 leiutas ta lihtsa konstruktsiooniga, kuid tundliku horisontaalse pendelseismomeetri.

Pärast seda, kui kogu tema varandus 1895. aastal tulekahjus hävis, pöördus John Milne Inglismaale tagasi ning asus koos oma jaapanlannast abikaasaga elama Wighti saarele. Ta veenis teaduste akadeemiat rahastama 20 eri maailma paigus asuva seismoloogiajaama loomist ja varustamist tema loodud seismomeetriga. John Milne'i juhitav seismoloogiajaam Wighti saarel oli järgmise 20 aasta jooksul maailma juhtiv maavärinate uurimise keskus.

Teoseid
-------

* "Earthquakes and Other Earth Movements" (1886)
* "The Miners Handbook" (1894)
* "Seismology" (1898)

Viited
------

1. ↑  Nordisk familjebok
2. ↑  About.com[*alaline kõdulink*]

Välislingid
-----------

* The Miner's Handbook, Google Books
**Conrad von Gerten** (ka **Gertten**) (suri 8. november 1670 Turu) oli sõjaväelane ja Kärkna mõisnik.

Elulugu
-------

Ta sündis Tartu ja Tallinna bürgermeistri Berend von Gerteni ja tema abikaasa Margaretha von Reesi noorema pojana. 1638. aastal immatrikuleeriti ta Tartu ülikooli. Pärast seda astus Rootsi sõjaväeteenistusse, kus ülendati peagi kapteniks. 1647. aastal sai ta koos oma vennaga aadlitiitli ja 1668. aastal introdutseeriti ta Rootsi rüütelkonda. 1659. aastal sai ta Savolaksi jalaväerügemendi ooberstleitnandiks.

Ta päris oma isalt Kärkna mõisa, millest ta aga Rootsi-Vene sõja ajal 1658. aastal ilma jäi.

Vaata ka
--------

* Gertten
* Kärkna mõis

Viited
------

1. ↑  Elgenstierna, Gustaf. Den introducerade Svenska adelns ättartavlor med tilläg och rättelser. III kd. Stockholm: P. A. Norstedt & Söners Förlag, 1927, lk 55, 53.
2. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Teil. Der estnische District. Dorpat: Druck von C. Mattiesen, 1877, lk 64.
**Riidaja Põhikool** on kool Valgamaal Tõrva vallas Riidaja külas.

Ajalugu
-------

1833. aastal asutas mõisaomanik George Constantin von Stryk Riidajasse vallakooli - Morsel-Podrigel Schule. 1869. aastal sai vallakool uue koolihoone. 1882. aastal asutas mõisaomanik Friedrich von Stryk Riidajasse mõisatööliste tarvis mõisakooli, mis tegutses paarkümmend aastat.

1920. aastal muudeti algkool 6-klassiliseks.

1923. aastal viis Riidaja vallavalitsus kooli üle endisesse Riidaja mõisa härrastemajja.

1944. aasta detsembris sai Riidaja 6-klassilisest algkoolist *Valgamaa Riidaja Mittetäielik Keskkool*. 1961. aastal muudeti kool 8-klassiliseks.

25. novembril 1967 alustati õppetööd uues hoones, kus kool tegutseb tänapäevalgi.

1988. aastal muudeti kool 9-klassiliseks.

1991. aastal nimetati kool **Riidaja Põhikooliks**.

5. septembrist 2005 on koolimajas ka lasteaia liitrühm.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ajalugu. Riidaja Põhikooli veebisait.

Välislingid
-----------

* Riidaja Põhikooli veebisait
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib mingi maha jäetud objekti põhjustatud reostusest; veepuhastuse mõiste kohta vaata artiklit Jääkreostus (veepuhastus)*  |

---

**Jääkreostus** (inglise *residual pollution*) on reostus, mida põhjustab tegevuse lõpetanud objekt, mis on sageli ka maha jäetud. Jääkreostus põhjustajad on nt endistel tööstus- ja sõjaväealadel paiknevad purustatud katlamajad, naftasaaduste ja teiste ohtlike ainete hoidlad, sh seiskunud ettevõtete laod, vanad bensiinijaamad, asfaltbetoonitehased, vanad prügilad.

Endistest Nõukogude Liidu sõjaväebaasidest pärinev reostus Eestis
-----------------------------------------------------------------

Eestis teeb muret ka endistest Nõukogude Liidu sõjaväebaasidest pärinev reostus: lõhkekehad õppepolügoonidel ja veekogudes, põhjaveereostus lennukipetrooleumi jt naftasaadustega, mitmesuguste rajatiste jäänused. Jääkreostuse kõrvaldamise maksumus Eestis ulatub hinnanguliselt miljarditesse kroonidesse\*.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 25.05.2012); \* väidet pole enam uuemas (21.10.2012) SEI sõnastikus
**Jüri Ant** (4. august 1939 – 15. veebruar 2020) oli eesti ajaloolane.

Haridus- ja töökäik
-------------------

Ta lõpetas 1958. aastal Tartu 5. Keskkooli ja 1964. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna ajaloolasena. Sai 1970. aastal EKP KK Partei Ajaloo Instituudis ajalookandidaadi kraadi väitekirjaga "Легальная революционная рабочая печать в Эстонии 1926-1930 годов" ja 1983. aastal ajaloodoktori kraadi väitekirjaga "Коммунистическая партия Эстонии в борьбе за общедемократические требования трудового народа в 1920-1940 гг".

Ant oli pikka aega Tartu Ülikooli õppejõud, alates 1983. aastast NSV Liidu ajaloo kateedri professor, alates 1991. aastast lähiajaloo kateedri juhataja, viimati oli ta emeriitprofessor.

Ant oli üks Õpetatud Eesti Seltsi taasasutajatest 26. aprillil 1988.

Teadustöö
---------

Ant on uurinud Eesti Vabariigi sisepoliitikat (kuni 1940. aastani), Kominterni ja Eestimaa Kommunistliku Partei ajalugu ning 1920. ja 1940. aastate sündmusi Eestis.

Teoseid
-------

* "Sõjariist kodanluse vastu: legaalne revolutsiooniline töölisajakirjandus Eestis a. 1926–1930". Eesti Raamat. Tallinn 1975, 151 lk
* "80 aastat VSDTP II kongressist: abiks lektorile". Eesti NSV Ühing Teadus. Tallinn 1983, 18 lk
* "Demokraatia ja sotsialism - kommunistide lahutamatud võitluseesmärgid". Eesti Raamat. Tallinn 1983, 128 lk
* "Eesti 1920: iseseisvuse esimene rahuaasta". Olion. Tallinn 1990, 128 lk; ISBN 5450013205
* "Eesti ajalugu ärkamisajast kuni tänapäevani". Kaasautorid Aili Aarelaid, Küllo Arjakas, Silvia Õispuu, Mart Laar, Toomas Karjahärm jt. Tallinn 1992. ISBN 5-440-01260-5
* "August Rei – Eesti riigimees, poliitik, diplomaat". Eesti Ajalooarhiiv. Tartu 2012, 360 lk; ISBN 9789985858806

Tunnustus
---------

* 2004 Tartu Ülikooli medal
* 2005 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Postimees, 18. veebruar 2020, lk. 29 (surmakuulutused)
2. ↑  "Meie autoreid". // Kleio 5/6. Tartu 1992. Lk 98
3. 1 2  "Kes? Mis? Kus?". 2006. Lk 374
4. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 5.12.2022.
| Medalikohad |
| --- |
| Suurbritannia esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Kolmas koht | 1956 | I keskkaal |

**John McCormack** (9. jaanuar 1935 Glasgow – 23. mai 2014) oli Šotimaa ja Suurbritannia poksija.

McCormack oli Šotimaa ja Suurbritannia meister I keskkaalus (kuni 71 kg) 1956. aastal. Ta on võistelnud harrastajana kokku 109 korda ning on võitnud neist 103 (neist 51 nokaudiga) ja kaotanud 6 kohtumist.

McCormack sai I keskkaalus (kuni 71 kg) 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis oma kohtumise hilisemale hõbemedalivõitjale José Torresile (USA) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

McCormack poksis veebruarist 1957 kuni juunini 1966 elukutselisena. Ta osales kokku 45 kohtumisel ning võitis neist 38 (neist 4 nokaudiga) ja kaotas 7 (neist 4 nokaudiga) kohtumist.

Viited
------

1. ↑  16. suveolümpiamängude poksivõistlus. Melbourne 1956. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* John McCormack (poksija) veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* John McCormack saidil BoxRec
Vene Õigeusu Kiriku Pihkva piiskopkonna **Riia vikaarpiiskopkond** (ka **Riia abipiiskopkond**) oli aastatel 1836–1850 eksisteerinud administratiivne üksus Vene Õigeusu Kirikus.

Vikaarpiiskopkonna moodustamine
-------------------------------

Riia vikaarpiiskopkond moodustati keiser Nikolai I ukaasiga 25. juunil (vkj 13. juunil) 1836 Pihkva piiskopkonna koosseisus, et võidelda vanausuliste arvukuse ja mõjuvõimu kasvuga Kuramaa ja Liivimaa kubermangudes. 

Uue abipiiskopkonna juht hakkas kandma **Riia piiskopi** tiitlit ja allus Pihkva (pea)piiskopile. Vikaarpiiskopkonna keskus asus tänase Läti alal Riias. Piiskopi juures tegutses piiskopi kantselei, mille koosseisus oli ette nähtud kirjatoimetaja ja kahe kirjutaja ametikohad.

Vikaarpiiskopkonna suurus ja institutsioonid
--------------------------------------------

Pühima Valitseva Sinodi andmetel kuulus piiskopkonna koosseisu 1840. aastal 24 kirikut ja usklikke oli selle haldusalas 13 484. Peamiselt oli tegemist vene keelt kõnelenud inimestega, kelle enamuse moodustasid riigiametnikud, sõjaväelased ja kaupmehed. Koguduste ja kirikute arv piiskopkonnas hakkas kiiresti kasvama seoses 1840. aastatel aset leidnud usuvahetusliikumisega, mille tulemusel pöördus luterlusest õigeusku enam kui 100 000 eesti ja läti rahvusest talupoega. Nii oli 1850. aastaks abipiiskopkonna aladel 146 183 õigeusklikku, kelle teenindamiseks oli loodud 117 kogudust, 109 kirikut, 2 kloostrit ja 28 kihelkonnakooli.

Alates 1847. aastast tegutses vikaarpiiskopkonna koosseisus Riia vaimulik kool, mille baasil asutati 1850. aastal Riia Vaimulik Seminar. Keiser Nikolai I kinnitas selle kooli asutamise oma ukaasiga 23. veebruaril (vkj 11. veebruaril) 1846.

Vikaarpiiskopkonna likvideerimine
---------------------------------

Vikaarpiiskopkond likvideeriti keiser Nikolai I ukaasiga 9. märtsist (vkj 23. veebruarist) 1850, mis jõustus sama aasta 13. juulil (vkj 1. juulil). Senine vikaarpiiskopkond viidi Pihkva piiskopkonna koosseisust välja ja sellest moodustati iseseisev teise klassi piiskopkond, mis hakkas kandma Riia ja Miitavi piiskopkonna nime. Uue piiskopkonna esimeseks piiskopiks sai senine Riia vikaarpiiskop Platon.

Vikaarpiiskoppide loend
-----------------------

Riia vikaarpiiskopkonda jõudsid selle eksisteerimise kestel juhtida kolm ülemkarjast:

| Nimi | Eluaastad | Valitsusaja algus | Valitsusaja lõpp |
| --- | --- | --- | --- |
| Irinarh | (1790–1877) | 1836, 27. september | 1841, 19. oktoober |
| Filaret I | (1805–1866) | 1842, 2. jaanuar | 1848, 18. november |
| Platon I | (1803–1891) | 1848, 18. november | 1850, 23. märts |

Vaata ka
--------

* Läti õigeusu kiriku juhtide loend
* Pihkva ja Velikije Luki piiskopkond
* Riia ja Miitavi piiskopkond

Kirjandus
---------

* Гаврилин, Александр Валентинович. *Очерки истории Рижской епархии. 19 век.* Рига, Филокалия, 1999.