recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Vasakul: 180 lamamootor. Paremal: boksemootor**Lamamootor** (inglise keeles *flat engine*) on kolbmootori tüüp, millel silindrid asuvad horisontaalselt kahel pool väntvõlli. Tinglikult võib lamamootorit nimetada ka 180° nurgaga V-mootoriks. Tänapäeval on levinuim lamamootori tüüp boksermootor, millel on erineva ehitusega väntvõll.

Boksermootor
------------

Boksermootori animatsioon
**Boksermootor** (saksa *boxermotor*, inglise *boxer engine*) on kolbmootor, mille kolvid kinnituvad erinevate väntvõlli kaelte külge ning need liiguvad üheaegselt sisse- ja väljapoole (kolvid piltlikult öeldes "poksivad" omavahel). 

Boksermootoreid toodetakse tänapäeval nii 4- kui ka 6-silindrilisi. Lisaks erinevale silindrite arvule toodetakse nii vabalthingavaid kui ka turboga mootoreid.

Boksermootor erineb V- ja ridamootoritest selle poolest, et mootor on paremini tasakaalus. Kuna kolvid tasakaalustavad üksteist, pole vaja vibratsioone summutavaid süsteeme. Seetõttu tekitab boksermootor vähem vibratsiooni, vedelikud liiguvad paremini ja efektiivsus on suurem. Tänu erilisele disainile on võimalik paigutada käigukast otse mootori taha, mis suurendab jõuülekande sümmeetriat.

Ajalugu
-------

Esimese boksermootori patenteeris Karl Benz aastal 1896.

Viited
------

1. ↑  "SUBARU boxer engine". Veebileht 2019-17-05."
2. ↑  "Boxer engine history". Arhiivitud originaalist (PDF). Stuttgart 2007-01-02."
See artikkel See artikkel räägib Norra jalgpallurist.  Rootsi tennisisti kohta vaata artiklit Jonas Svensson (tennisist).  

---

Jonas Svensson (2024)
**Jonas Svensson** (sündinud 6. märtsil 1993 Verdalis) on Norra jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Türgi kõrgliigaklubis Beşiktaş. Klubikarjääri algusaastatel mängis ta poolkaitsja positsioonil.

2008. aastal debüteeris ta Norra tugevuselt kolmanda liiga klubis Levanger. 2009. aasta augustis liitus ta Norra kõrgliigaklubiga Trondheimi Rosenborg, kuid Norra kõrgliigas tegi ta debüüdi alles 2011. aastal. Aastatel 2015 ja 2016 tuli ta Rosenborgiga Norra meistriks; mõlemal hooajal valiti Svensson ka Norra kõrgliiga hooaja parimaks kaitsjaks. Aastatel 2015 ja 2016 võitis ta Rosenborgiga ka Norra karikavõistlused.

Aastatel 2017–2021 mängis Svensson Hollandi kõrgliigaklubis Alkmaari AZ ja seejärel 2021–2024 Türgi kõrgliigaklubis Adana Demirspor. 2024. aasta jaanuaris sõlmis ta kaheaastase lepingu Türgi suurklubiga Beşiktaş.

Norra jalgpallikoondises mängis Svensson aastatel 2015–2021 kokku 25 korda. Koondisekarjääri ainsa värava lõi ta 24. märtsil 2021 MM-i valikmängus Gibraltari vastu.

Viited
------

1. ↑  "Beşiktaş, Jonas Svensson transferini açıkladı". ntvspor. Vaadatud 10. jaanuaril 2024.
2. ↑   (vaadatud 25.1.2024)
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Valgevene |
|  |
| 2. ring | 1993 | I keskkaal |
|  |
| Pronks | 1993 | II kerge-keskkaal |

**Michail Savičev** (valgevene keeles *Міхаіл Савічев*; sündinud 1967) on Valgevene endine poksija.

Savičev oli I keskkaalus (üle 71 kg) Valgevene NSV meister vähemalt 1988. aastal, esindades Homieli "Dinamot". Ta osales I keskkaalus (üle 71 kg) 7. maailmameistrivõistlustel (Tampere, 1993), kuid kaotas 2. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Serhi Horodnitšovile (Ukraina) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. 

Savičev sai II kergekeskkaalus (üle 67 kg) pronksmedali 30. Euroopa meistrivõistlustel (Bursa, 1993), kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Kenan Önerile (Türgi) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. 

Savičev töötas hiljem poksitreenerina, olles ka Valgevene poksikoondise peatreener.

Viited
------

1. ↑  "Valgevene NSV meistrivõistlused poksis 1934-1941 ja 1947-1989. Tulemused vene keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. jaanuar 2013. Vaadatud 13. novembril 2012.
2. ↑  7. maailmameistrivõistlused poksis. Tampere 1993. Tulemused inglise keeles
3. ↑  30. Euroopa meistrivõistlused poksis. Bursa 1993. Tulemused inglise keeles
**Lohkva** on küla Tartu maakonnas Luunja vallas. Asub Tartu linnast vahetult idas.

Lohkva kasvuhooned ja katlamaja
Eesti 2000. aasta rahvaloenduse andmeil oli Lohkva elanike arv 782.

Lohkva on üks varasemaid kirjalikes allikates esinevaid Lõuna-Eesti külasid. Muinasaja lõpus kuulus Lohkva ilmselt Emajõest põhja pool asuvasse Jogentagana piirkonda. 1220. aastaga seoses mainitakse Lohkvat (*Lovecotte*) Henriku Liivimaa kroonikas, kui seal ja ümberkaudsetes külades ristisid rahvast preestrid Petrus Kaikewalde Soomest ja Ümera lätlaste preester Henric (kes arvatakse olevat kroonika autor). Nimekuju *Lovecotte* on oletatud pärinevat sõnadest *Lohvakoti* või *Lohukotan*; viimane tähendab Tartu-Maarja kihelkonna murdes 'lohukohas'. Arheoloogiliselt on uuritud Lohkva asulakoha kultuurkihti, mis sisaldab inimtegevuse jälgi alates hilisrauaajast (11.–13. sajandist) kuni 19. sajandini. 

Tartu–Räpina maantee kohal, vahetult juudi kalmistust läänes asub ajalooline külakalmistu, kuhu on arheoloogiliste uuringute (2012) andmetel maetud tõenäoliselt vahemikus 13.–18. sajandini. Lohkva Juudi kalmistu on rajatud 1935. aastal.

Lohkval sündis eesti luuletaja Karl Eduard Sööt.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. 1 2  *Eesti kohanimeraamat (märksõna "Lohkva")*. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. 2016. Lk 331.
5. ↑  *Heinrici chronicon Livoniae. Henriku Liivimaa kroonika*. Tallinn: Eesti Raamat. 1982. Lk 210-211.
6. ↑  Raido Roog, Martin Malve (2013). *Rescue Excavations on the Settlement Site and Rural Cemetery of Lohkva. - Arheoloogilised välitööd Eestis, 2012. Archaeological Fieldwork in Estonia*. Tallinn. Lk 242.
7. ↑  Raido Roog, Martin Malve (2013). *Rescue Excavations on the Settlement Site and Rural Cemetery of Lohkva. - Arheoloogilised välitööd Eestis, 2012. Archaeological Fieldwork in Estonia*. Tallinn. Lk 244.
8. ↑  "Lohkva juudi kalmistu". *Tartu linna kultuuriväärtusega asjade ja mälestiste register*. Vaadatud 05.05.2020.

Luunja valla vapp
Luunja valla asulad

**Alevik:** Luunja  

**Külad:** Kabina | Kakumetsa | Kavastu | Kikaste | Kõivu | Lohkva | Muri | Pajukurmu | Pilka | Poksi | Põvvatu | Rõõmu | Sava | Savikoja | Sirgu | Sirgumetsa | Sääsekõrva | Sääsküla | Veibri | Viira
**Karatšai-Tšerkessi Vabariik** ehk **Karatšai-Tšerkessia** (Карачаево-Черкесия) on Venemaa 1. järgu haldusüksus (vabariik) Põhja-Kaukaasia föderaalringkonnas. Piirneb lõunas Gruusia vaidlusaluse territooriumi Abhaasiaga.

Loodus
------

Karatšai-Tšerkessia asub Põhja-Kaukaasias. 80% territooriumist on mägine, põhjaosas on maa tasasem. Kagupiiril asub Euroopa kõrgeim tipp Elbrus.

Ajalugu
-------

Karatšai-Tšerkessi autonoomne oblast moodustati 1922. aastal. See jagati 1926. aastal Karatšai autonoomseks oblastiks ja Tšerkessi rahvusringkonnaks. Viimane muudeti 1928. aastal autonoomseks oblastiks. Teise maailmasõja ajal süüdistati karatšaisid massilises koostöös sakslastega. Karatšai autonoomne oblast likvideeriti 1943. aastal, karatšaid küüditati Kasahstani ja Usbekistani. 1956. aastal karatšaid rehabiliteeriti ja 1957 taastati Karatšai-Tšerkessi autonoomne oblast, mis 1991. aastal nimetati Karatšai-Tšerkessi ANSV-ks. Pärast NSV Liidu lagunemist sai vabariik oma praeguse nime. 1999. aasta presidendivalimiste järel ähvardas vabariiki lagunemine, sest tšerkessid ja abasiinid soovisid luua eraldi vabariiki. 9. novembril 2004 vallutas vihane rahvamass valitsuse residentsi ja tungis presidendi tööruumidesse. Mässajad lahkusid hoonest järgmisel päeval, pärast läbirääkimisi Venemaa presidendi esindajaga Lõuna föderaalringkonnas.

Rahvastik
---------

Vabariigi elanikest olid 2002. aastal 38,5% karatšaid, 33,6% venelased, 11,3% tšerkessid, 7,4% abasiinid ja 9,2% teistest rahvustest. Eestlasi oli 65. Valdav osa elanikest on islamiusulised.

2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli Karatšai-Tšerkessia elanikest karatšaisid 41,0%, venelasi 31,6%, tšerkesse 11,9%, abasiine 7,8% ja nogaisid 3,3%.

Suuremad linnad on Tšerkessk, Ust-Džeguta ja Karatšajevsk.

Haldusjaotus
------------

Vabariigi koosseisus on järgmised rajoonid:

* Abasiini rajoon (Абазинский район)
* Adõge-Habli rajoon (Адыге-Хабльский район)
* Habezi rajoon (Хабезский район)
* Karatšajevski rajoon (Карачаевский район)
* Malokaratšajevski rajoon (Малокарачаевский район)
* Nogai rajoon (Ногайский район)
* Prikubanski rajoon (Прикубанский район)
* Zelentšukskaja rajoon (Зеленчукский район)
* Urupi rajoon (Урупский район)
* Ust-Džeguta rajoon (Усть-Джегутинский район)

Poliitika
---------

Alates 2011. aastast on vabariigi president Rašid Temrezov. Aastatel 2008–2011 oli ametis president Boriss Ebzejev. Seadusandlikku võimu teostab neljaks aastaks valitav 73-liikmeline parlament (Народное Собрание).

Riigikeel on vene keel. Ametlikud keeled lisaks vene keelele on karatšai keel, nogai keel, abasiini keel ja kabardi-tšerkessi keel.

Vaata ka
--------

* Adõgee

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. juuni 2016. Vaadatud 21. juulil 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Karatšai-Tšerkessia lehekülg

Põhja-Kaukaasia föderaalringkond

Dagestani Vabariik  **·**  Inguši Vabariik  **·**  Kabardi-Balkaari Vabariik  **·**  Karatšai-Tšerkessi Vabariik  **·**  Põhja-Osseetia Alaania Vabariik  **·**  Tšetšeeni Vabariik  **·**  Stavropoli krai
**Iisaku soon** (ka *Soone oja*) on vooluveekogu Tallinnas Nõmme, Mustamäe ja Haabersti linnaosas. Soon on 4,6 km pikk, valgala pindala 4,7 km².

Iisaku soon algab Mustamäe jalamil kasvavast Rõõmuallika metsast ja suubub kagust Harku järve. Lahtise sängina esineb soon ülemjooksul kuni Mäepealse tänavani, keskjooksul Kadaka tee ja Iva tänava lõpuosa vahel, mujal on kanaliseeritud.

Iisaku soon oli piiriks Haabersti ja Harku mõisa vahel.

Iisaku soone nimes esinev liigisõna *soon* märgib väikest oja. Varasem ametlik *Soone oja* oli nimetatud alamjooksul asunud Soone talu järgi. Iisaku soone järgi on nime saanud Soone talu alamjooksul ja Soone tänav (22.04.1960) ülemjooksul.

Rõõmuallika lähedal suubub Iisaku soonde Allikakraav.

Vaata ka
--------

* Järveotsa oja

Viited
------

1. ↑  Allikakraav. Keskkonnaregister, vaadatud 2.03.2022.

Välislingid
-----------

* Iisaku soon keskkonnaportaalis Muuda Vikiandmetes
* Robert Nerman: Seletuskiri Tallinna omaaegsete vooluveekogude lokaliseerimise töö juurde
Königssee Obersee Berchtesgadeni juures
**Põhja-Lubjakivi Alpid** (saksa keeles *Nördliche Kalkalpen*) on Ida-Alpide mäestik Kesk-Ida-Alpidest põhjas, paiknedes Austrias ja külgnevatel Baieri maadel Lõuna-Saksamaal. Eristamine viimasest grupist, kus asuvad kõrgemad tipud, põhineb geoloogilise koostise erinevustel.

AVE Ida-Alpide klassifikatsioon:██ Põhja-Lubjakivi Alpid██ Kesk-Ida-Alpid██ Lõuna-Lubjakivi Alpid██ Lääne-Lubjakivi Alpid

Geograafia
----------

Kui vaadata lääne-idateljel, ulatuvad Põhja-Lubjakivi Alpid Reini orust ja Bregenzerwaldist Vorarlbergis Austrias läänes, kulgedes piki Saksamaa Baieri liidumaa ja Austria Tirooli liidumaa vahelist piiri läbi Salzburgi, Ülem-Austria, Steiermargi liidumaa ja Alam-Austria ning lõppevad lõpuks Wienerwaldis Viini linnapiiril idas.

Põhja-Lubjakivi Alpide kõrgeimad tipud on Parseierspitze (3036 m) Lechtali Alpides ja Hoher Dachstein (2996 m). Veel üks oluline tipp selles mäestikus on Zugspitze (2962 m), mis paikneb Saksa-Austria piiril ja mida loetakse Saksamaa kõrgeimaks tipuks.

Alpiklubi klassifikatsioon
--------------------------

Põhja-Lubjakivi Alpide mäestikud Alpiklubi Ida-Alpide klassifikatsiooni järgi (idast läände):

Põhja-Lubjakivi Alpide rühmad  
(lillad jooned näitavad rahvusvahelisi piire ja Austria liidumaade piire)

|  |  |
| --- | --- |
| * Wienerwald (1)
* Gutensteini Alpid (2)
* Rax ja Schneeberg (3)
* Mürzstegi Alpid (*Schneealpe*) (4)
* Türnitzi Alpid (5)
* Ybbstali Alpid (6)
* Hochschwab (7)
* Ennstali Alpid (sealhulgas Gesäuse rahvuspark) (8)
* Ülem-Austria Eel-Alpid (9)
* Totes Gebirge (10)
* Hoher Dachstein (11)
* Salzkammerguti mäed (12)
* Tennengebirge (13)
 | * Berchtesgadeni Alpid (14)
* Loferer Steinberge ja Leoganger Steinberge (15)
* Chiemgau Alpid (16)
* Kaiseri mäed (17)
* Brandenbergi Alpid (18)
* Baieri Eel-Alpid (19)
* Karwendel (20)
* Wetterstein ja Miemingi mäestik (21)
* Ammergau Alpid (22)
* Allgäu Alpid (23)
* Lechtali Alpid (24)
* Lechquelleni mäed (25)
* Bregenzi metsa mäed (26)
 |

Vaata ka
--------

* Lubjakivialpid
* Lõuna-Lubjakivialpid
* Alpide geograafia
**Juan Ramón Cazares Sevillano** (sündinud 3. aprillil 1992 Quinindés) on Ecuadori jalgpallur, poolkaitsja. Ta mängib Brasiilia kõrgliigaklubis Santos.

Cazares alustas klubikarjääri 2009. aastal Ecuadori esiliigaklubis Independiente DV. Aasta hiljem suundus Argentinasse, liitudes River Platega. Läbimurre õnnestus tal teha hooajal 2013–2014 Argentina esiliigaklubis Banfield, kellega ta 2014. ja 2015. aastal hooajal mängis Argentina kõrgliigas.

2015. aasta detsembris sõlmis ta lepingu Brasiilia kõrgliigaklubiga Atlético Mineiro. Debüüdi klubi särgis tegi ta 24. veebruaril 2016 Copa Libertadorese mängus oma kunagise koduklubi Independiente DV vastu. Esimese värava lõi ta klubi meeskonnas sama aasta 17. märtsil Copa Libertadorese mängus Tšiili klubi Colo-Colo vastu. Esimese värava Brasiilia kõrgliigas lõi ta kohe esimeses voorus 15. mail kodumängus Santose vastu. 2016. aasta hooajal oli ta kõikide mängude peale kümne väravaga Atlético Mineiro paremuselt neljas väravakütt. 2018. aastal tegi ta Brasiilia kõrgliigas veelgi parema hooaja, lüües kokku kaheksa väravat.

2020. aasta septembris sõlmis ta lepingu Brasiilia kõrgliigaklubiga Corinthians. 2021. aastal siirdus ta samasse liigase kuuluvasse klubisse Fluminense.

2022. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Ukraina kõrgliigaklubiga Harkivi Metalist. Seoses 2022. aasta veebruaris alanud Venemaa sissetungiga Ukrainasse läks Cazares 2022. aasta aprillis laenule Argentina kõrgliigaklubisse Independiente, millega liitus ta püsivalt sama aasta juulis. 2023. aasta teises pooles mängis ta Brasiilia kõrgliigaklubis América Mineiro.

2024. aasta jaanuaris sõlmis ta üheaastase lepingu Santosega.

Koondisekarjäär
---------------

Debüüdi Ecuadori rahvuskoondises tegi ta 6. septembril sõprusmängus Boliivia jalgpallikoondis vastu. Samas mängus lõi ta ka esimese värava koondises särgis.

Ta kuulus Ecuadori koondisse 2015. aasta Copa Américal ja 2016. aastal Copa América Centenariol.

Saavutused
----------

Banfield
* Primera B Nacional: 2013–14

Atlético Mineiro
* Campeonato Mineiro: 2017

Viited
------

1. ↑  "Atlético-MG fecha com equatoriano e aguarda fim de contrato para anunciá-lo". UOL Esporte. 27.12.2015. Vaadatud 31.7.2018
2. ↑  "No Horto, reservas do Atlético Mineiro vencem o Santos por 1 a 0 na estreia do Brasileirão". Globo Esporte. 14.5.2016. Vaadatud 31.7.2018
3. ↑  "Corinthians anuncia contratação de Cazares". globoesporte.globo.com. 26.9.2020. Vaadatud 15.1.2021
4. ↑  "Cazares llega para sumarse a Independiente" (hispaania). TyC Sports. 4. aprill 2022. Vaadatud 26. detsembril 2023.
5. ↑  "Juan Cazares firma con Independiente de Avellaneda hasta la temporada 2023" (hispaania). Afición Central. 4. juuli 2022. Vaadatud 26. detsembril 2023.
6. ↑  "Santos FC confirma contratação de meia Juan Cazares" (Brasiilia portugali). Santos FC. 4. jaanuar 2024. Vaadatud 4. jaanuaril 2024.

Välislingid
-----------

* Juan Cazares Soccerway lehel
Kõrkküla kivirist
**Kõrkküla kivirist** on paekivist rist Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas Kõrkkülas Tallinna-Narva maantee vasakus ääres.

Paekivist raidkirjadega rist püstitati tee äärde, siin 1590. aastal surma saanud vene bojaari Vassili Rosladini mälestuseks.

Paekivist tahutud kiviristi kõrgus põhjapoolsest 209 cm, lõunapoolsest äärest 193 cm, jalami laius 86 cm, laius külgmiste haarade alt 26 cm, ülemise haara kõrgus 48.5 cm. Ülemise nupu läbimõõt 6 cm, kõrgus 4 cm. Külgmise haara pikkus 38 cm, külgmise haara nupu läbimõõt 8 cm ja kõrgus 2 cm. Haarade otste laius 43 cm, paksus 14 cm. Risti tüve paksus on 83 cm kõrgusel 15 cm. Kiviristi lõunapoolne haru on murdunud, lääneküljel on 84 cm kõrgusel mõra, sellest allpool ca 4 cm paksune kiht risti tüve küljest lahti ja selle kohalt on 4 cm paksune kiht ära kukkunud. Kiri ristil on väga halvasti loetav ja kohati hävinud.

Kirje ristil:
„ЛЬ[т](а) 7098 (=1590)
м(еся)ца фе[враля] ...
на памет с(вя)т(о)го
Сiдора П(е)лус(иис)ко(го)
убиен быс(ть) на се[м] м(е)сте
ра[б] б(о)же[и] Ва[с]илеи
В[о]лод(и)м(и)ро в с(ы)нъ
[Р]осладин. А ..."

Eesti keeles:
„Aastal 7098 (=1590)
veebruari kuus
Püha
Sidori Pelusiiski mälestuspäeval
tapeti sellel kohal
jumalasulane Vassili Volodimiri poeg
Rosladin. A..."

Kõrkküla kivirist, 1913. aastal

Galerii
-------

* Kõrkküla kivirist, Johann Christoph Brotze kogustKõrkküla kivirist, Johann Christoph Brotze kogust
*

Välislingid
-----------

* Kõrkküla kivirist kultuurimälestiste riiklikus registris
* Valdur Ohman. Kõrkküla ehk vene bojaari Vassili Rosladini kivirist. TUNA 2012, nr 3, lk 53-59
EKNK Põltsamaa Jordani kogudus paikneb Põltsamaa jõe kaldal
**EKNK Põltsamaa Jordani Kogudus** on Eesti Kristliku Nelipühi Kiriku kogudus Põltsamaal. Selle aadress on Lossi 2a.

Ajalugu
-------

Koguduse tegevus on välja kasvanud 1980ndate lõpus Põltsamaal toimunud laste ja noorte piiblitundidest. 1996. a registreeriti kogudus ametlikult EV Siseministeeriumis ning kogudusse asus pastorina tööle Neemo Raasik, keda aitasid abipastoritena Meelis Maikalu ja Andrus Saar.

1997. aasta märtsis ostis kogudus oma maja – Põltsamaa lossi kõrval jõesaare peal asuva endise veinitehase hoone, mis algselt, 1874. aastal, oli ehitatud lossi õlleköögiks – ja ehitas selles välja kirikusaali ja pühapäevakooli ruumid. Remondi- ja ümberehitustöödeks saadi raha oma koguduse liikmete annetustest ning suures osas töötati samuti oma jõududega. Sama aasta septembris koliti sisse ning sellest ajast on koguduse tegevus toimunud oma hoones.

1999. aastal asus koguduse pastorina tööle Meelis Maikalu, kes on selles ametis siiani ja teenib ühtlasi EKNK Lõuna-Eesti praostkonna praostina.

Tegevus
-------

Jumalateenistused pühapäeviti kell 11:00 ja noorteõhtud reedeti kell 19:00

Viited
------

1. 1 2 3  Koguduse ajalugu. EKNK Põltsamaa Jordani koguduse koduleht. Vaadatud 12.12.2012
2. ↑  "EKNK Põltsamaa Jordani koguduse Facebook".
Läti ajaloolised piirkonnad: Kurzeme, Zemgale, Vidzeme, Latgale ja kollasega Sēlija
**Sēlija** (ka **Seloonia** või **Augšzeme**) (läti keeles *Sēlija*, leedu keeles *Sėla*) on Läti ajalooline ja etnograafiline piirkond riigi keskosas.

Sēlijaga piirnevad ajaloolised piirkonnad Zemgale, Aukštaitija, Vidzeme ja Latgale. Kõige tähtsamaks jõeks on piirkonna põhjapiiril asuv Daugava. Suurimad linnad on Jēkabpils ja Daugavpils, mis asuvad osalt Sēlijas, osalt Latgales. Sēlija alla kuuluvad Aknīste piirkond, Ilūkste piirkond, Jaunjelgava piirkond, Jēkabpilsi piirkond, Nereta piirkond, Sala piirkond, lisaks veel ka Daugavpilsi piirkonna ja Krāslava piirkonna Daugava jõest lõuna poole jäävad osad. 1795-1918 kuulus Sēlija haldusjaotuses Kuramaa alla ning läks koos selle territooriumiga pärast Esimest maailmasõda Läti Vabariigile.

Piirkonna nimi tuleneb muistse balti rahva seelide nimest. 13. sajandist on seeli rahvalt nime pärinud Sēlijat peetud Zemgale osaks, tänapäeval moodustab see Zemgale valimisringkonna idaosa.

Vaata ka
--------

* Kurzeme
* Latgale
* Vidzeme
* Zemgale
* Läti ajalugu


Läti ajaloolised piirkonnad

Kurzeme  | Zemgale  | Vidzeme  | Sēlija | Latgale
Tartu linnavolikogu IX koosseisus sõlmisid koalitsioonilepingu 29. oktoobril 2017 Reformierakond ja Keskerakond, koostööleping sõlmiti ka valimisliiduga Tartu Eest. Reformierakonna fraktsioonil oli volikogus 20, Keskerakonna fraktsioonil seitse ja valimisliidul Tartu Eest kaks saadikut. Lisaks oli linnavolikogus kaheksa kohta Sotsiaaldemokraatlikul erakonnal (SDE), kuus kohta Eesti Konservatiivsel Rahvaerakonnal (EKRE), kolm kohta Isamaal (kuni 2. juunini 2018 Isamaa ja Res Publica Liit) ja kolm valimisliidul Tartu Heaks. Koalitsioon lagunes Reformierakonna algatusel 2020. aasta jaanuaris mitu kuud kestnud erimeelsuste tõttu Keskerakonna Tartu piirkonnas. Uue koalitsiooni moodustasid Reformierakond ja Sotsiaaldemokraatlik Erakond, kes sõlmisid koalitsioonilepingu 10. veebruaril 2020. Linnavolikogu esimees oli 19. veebruarini 2020 Aadu Must (Keskerakond), 20. veebruaril 2020 valiti volikogu esimeheks Lemmit Kaplinski (Sotsiaaldemokraatlik Erakond). Volikogu aseesimees oli Ene Ergma (Reformierakond).

**Reformierakond**

1. Laura Danilas
2. Ene Ergma
3. Tamara Hristoforova
4. Veljo Ipits
5. Harri Jallajas
6. Triin Anette Kaasik
7. Toomas Kapp
8. Indrek Katušin
9. Ragnar Kekkonen
10. Krõõt Kiviste
11. Ants Laaneots
12. Verni Loodmaa
13. Senta-Ellinor Michelson
14. Nikolai Männik
15. Andrus Punt
16. Jüri Sasi
17. Kristo Seli
18. Toomas Tein
19. Tiia Teppan
20. Kristjan Tiirik

**Sotsiaaldemokraatlik Erakond**

1. Toomas Jürgenstein
2. Gea Kangilaski
3. Lemmit Kaplinski
4. Kadri Leetmaa
5. Ott Maidre
6. Heljo Pikhof
7. Asko Tamme
8. Piret Uluots

**Keskerakond**

1. Jelena Frunze
2. Rein Kokk
3. Aadu Must
4. Irina Panova
5. Nikolai Põdramägi
6. Marina Riisalu
7. Vladimir Šokman

**Eesti Konservatiivne Rahvaerakond**

1. Indrek Hirv\*
2. Indrek Kalda
3. Eva Loskit
4. Indrek Särg
5. Kaja Tarto\*
6. Heiki Vilep

* Kaja Tarto ei kuulu EKRE fraktsiooni alates 21.02.2019 ja Indrek Hirv alates 14.08.2020. Kuna Tartu linnavolikogus peab fraktsiooni moodustamiseks olema vähemalt viis liiget, siis Hirve väljaastumisega lakkas fraktsioon eksisteerimast.

**Erakond Isamaa**

1. Argo Annuk
2. Anneli Kannus
3. Peeter Laurson

**Valimisliit Tartu Heaks**

1. Merle Jääger
2. Jüri Kõre
3. Kalle Pilt

**Valimisliit Tartu Eest**

1. Vahur Kalmre
2. Hannes Klaas

Viited
------

1. ↑  "Volikogu liikmed". Tartu linn. 17. juuni 2019. Vaadatud 19. juunil 2019.
2. ↑  "Klaas kutsub Tartu Keskerakonda oma sisetüli lahendama". *ERR*. 06.01.2020.
3. ↑  "Tartu EKRE fraktsioon saab Indrek Hirve lahkumisega lõpu". *Delfi*. 27.08.2020.
**Orava raudteejaam** on raudteejaam Tartu–Koidula raudteeliinil Võrumaal Võru vallas Rõssal (nime saanud läheduses asuva Orava küla järgi).

Reisirongid sõidavad Oravalt edasi Koidula jaama. Nende peatuste vahel on olnud ka peatus Kliima. Kuni 30. augustini 2011. aastal lõppes reisirongiliiklus Oraval.

Orava jaamas asus üks madal perroon pikkusega 89 m, mis 2012. aastal lammutati ja asendati uue disainiga lühikese ooteplatvormiga (35 m), mille tõttu toimub väljumine ja sisenemine rongi ainult läbi C-ala. Jaamas asub lisaks peateele neli kõrvalteed ja kauba laadimiseks üks tupiktee – kokku üheksa pöörmega.

Raudteejaam asub Balti jaamast 262 km kaugusel ja Tartust 73 km kaugusel. 

Tartu–Koidula raudteeliinil sõidab sõltuvalt nädalapäevast ja aastaajast 1–4 reisirongi päevas. Rong sõidab Tartust Oravale umbes 1 tund ja 25 minutit.

Ajalugu
-------

Jaam avati aastal 1931, seoses Tartu–Petseri raudteeliini rajamisega. Avamisel jäi jaam Orava valda. Algne jaamahoone ehitati sarnaselt Kirbla raudteejaama peahoonega, hoone hävis II Maailmasõjas.

Aastal 1960 valmis tüüpprojekti järgi ehitatud stalinistlikus stiilis uus kivist jaamahoone, mis on analoogne samal perioodil Eestis ehitatud Abja ja Keeni jaamahoonetega.

Pildid
------

* PerroonPerroon
* Orava jaamahooneOrava jaamahoone
* Orava jaamahoone 1990-ndatelOrava jaamahoone 1990-ndatel
* Orava jaam ja vana jaamahoone aastal 1932Orava jaam ja vana jaamahoone aastal 1932

Viited
------

1. ↑  Orava jaama tehnokorraldusakt; AS Eesti Raudtee
2. ↑  Uus jaamahoone Oraval; Eesti Raudteelane : Eesti Raudtee Valitsuse ja Ametiühingu Vabariikliku Komitee häälekandja, nr. 82, 14. juuli 1960 (DIGAR)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Orava raudteejaam** |

* Infot jaama kohta; fotod (*vene keeles*)
* FOTO: Orava jaam aastal 2009; Baltic Trains Picture Gallery
* Orava raudteejaam • XX sajandi arhitektuur • Kultuurimälestiste riiklik register
* "Küünlad ääristasid rongi viimset teekonda" – Postimees, 4. märts 2001
* TARTU-KOIDULA RONGILIIN KUI PÄRANDKULTUURI OBJEKT; Tartu 2018

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** |  **Raudteepeatus idasuunalistel reisirongiliinidel** | **Järgnev peatus** |
|  Ilumetsa |  **Orava** | Koidula  |
**Tuksi külanõukogu** oli külanõukogu Riguldi vallas ja hiljem Haapsalu rajoonis. Lisaks Tuksi külanõukogule moodustati 1945. aastal Riguldi valla territooriumile ka Vanaküla külanõukogu. Endises Noarootsi kihelkonnas asunud Noarootsi valla territooriumile moodustati aga Pürksi ja Sutlepa külanõukogu.

Ajalugu
-------

1954. aastal liideti senised Tuksi ja Vanaküla külanõukogu ühiseks Tuksi külanõukoguks. Külanõukogus tegutses Dzeržinski-nimeline kalurikolhoos.

Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 1971. aasta 10. märtsi seadlusega Tuksi külanõukogu likvideeriti (see piiriteisendus puudutas rohkem kui 300 inimest) ja selle territoorium liideti koos Pürksi külanõukogust lahutatud 4870 hektari suuruse Sutlepa piirkonnaga Linnamäe külanõukogu koosseisu.

Viis aastat hiljem, aastal 1976, liideti seni Linnamäe külanõukogu koosseisus olnud ülejäänud endiste Riguldi ja Noarootsi valla territoorium (sh Tuksi piirkond) Pürksi külanõukoguga. Mainitud territooriumi suurus oli 15 678 hektarit ning liitmine lisas Pürksi külanõukogusse rohkem kui 500 elanikku (teistel andmetel üle 600 elaniku).

Tuksi külanõukogu elanike arv
-----------------------------

| Küla | 1959 | 1970 |
| --- | --- | --- |
| Elbiku | 54 | 45 |
| Haversi | 26 | 5 |
| Höbringi | 37 | 42 |
| Kiritse | 2 | 1 |
| Luksi | 8 | 4 |
| Metsküla | 30 | 12 |
| Norrby | 16 | 6 |
| Riguldi | 28 | 15 |
| Rooslepa | 76 | 84 |
| Spithami | 38 | 59 |
| Söderby | 75 | 25 |
| Tuksi | 58 | 59 |
| Vanaküla | 48 | 25 |
| **Kokku** | **496** | **382** |
|

Vaata ka
--------

* Tuksi
* Pürksi külanõukogu
* Sutlepa külanõukogu
* Vanaküla külanõukogu

Viited
------

1. 1 2 3  Ajalugu - Noarootsi Vallvalitsus. Vaadatud 23.05.2014.
2. 1 2 3  [ 
"Rahvastiku ühtlusarvutatud sündmus- ja loendusstatistika"]. Hiiumaa, Läänemaa 1965-1990. Vaadatud 23.05.2014.
**Eesti regilaulude andmebaas** on eesti regilaulude digiteeritud tekstide kogu internetis, mis sisaldab üle saja tuhande teksti. See moodustab ligi kaks kolmandikku kõigist arhiivides leiduvatest regilaulutekstidest. 

Andmebaasis on kõik regilaulud Eesti Kirjameeste Seltsi, Jakob Hurda, Matthias Johann Eiseni ja tema stipendiaatide, Mihkel Veske, Hans ja Jaan Leokese, Eesti Üliõpilaste Seltsi, Eesti Rahva Muuseumi, Eesti Kirjanduse Seltsi ja Tallinna Eesti Muuseumi rahvaluulekogudest ning Akadeemilise Emakeele Seltsi murdekogudest. Alustatud on Eesti Rahvaluule Arhiivi nimelises käsikirjakogus leiduvate regilaulude lisamist andmebaasi. Lisaks regilauludele on andmebaasis ka u 6000 siirdevormilist ja lõppriimilist laulu. 

Andmebaasi on Eesti Kirjandusmuuseumi Eesti Rahvaluule Arhiivis ette valmistatud aastast 2003. Edaspidi lisanduvad teiste rahvaluulekogude digiteeritud laulutekstid, mida juba praegu saab kasutada Eesti Rahvaluule Arhiivis.

Välislingid
-----------

* Eesti regilaulude andmebaas.
**"Boléro"** on prantsuse helilooja Maurice Raveli orkestriteos, mille esiettekanne toimus 1928. aastal. Teose pealkiri oli algselt "Fandango", kuid muudeti hiljem "Boléroks".

Teos on üheosaline, algselt komponeeritud balletina.

Orkestratsioon
--------------

"Boléro" on kirjutatud võrdlemisi suurele orkestrikoosseisule: 2 flööti, pikoloflööt, 2 oboed (teist dubleerib *oboe d'amore*), inglissarv, Es-klarnet, 2 B-klarnetit, bassklarnet, 2 fagotti, kontrafagott, 4 metsasarve, pikolotrompet *in D*, 3 trompetit, 3 trombooni, tuuba, 2 saksofoni (üks neist sopransaksofon), timpan, 2 väikest trummi, taldrikud, tamtamm, tšelesta, harf ja keelpillirühm (viiulid, vioolad, tšellod ja kontrabassid).

Struktuur
---------

Kogu teos on üles ehitatud muutumatule *ostinato*-rütmile, mis kõlab terve teose vältel ja mida mängib üks või mitu väikest trummi:

Rütmi peal korratakse meloodiat, mis koosneb kahest 18-taktilisest hispaania rahvaviisist. Teose huvitavus püsib tänu staatilise rütmitausta ja justkui vabadusse pürgiva meloodia kontrastist tekkivale pingele, erinevate tämbrite varieerimisele ja pidevalt kasvavale *crescendo*'le. Meloodiat esitavad teose vältel ükshaaval erinevad puhkpillid. Teose keskpaigas hakkavad teised pillid teemat esitavat puhkpilli erinevates helistikes dubleerima. Esimest korda juhtub see, kui metsasarv mängib teemat C-duuris ja tšelesta dubleerib seda 2 ja 3 oktavit kõrgemal ning kaks pikoloflööti vastavalt G- ja E-duuris.

Meloodia saade muutub teose vältel tihedamaks ja valjemaks, kuni lõpuks mängib kogu orkester. Veidi enne lõppu toimub modulatsioon E-duuri, kuigi kaheksa takti pärast moduleeritakse tagasi C-duuri. Kuus takti enne lõppu tulevad esimest korda sisse suur trumm, taldrikud ja tamtamm. Teos lõpeb dissoneeriva Des-duur-akordi lahenemisega C-duuri.
Cessna 150
**Cessna 150** on kolmerattalise telikuga Cessna Aircraft Company kahekohaline metallkonstruktsiooniga, just lennuõppeks loodud väikelennuk, mille sarjana ehitamine algas 1958. aastal. Selle lennuki alusel loodi hiljem uuendatud lennuk Cessna 152. Kuna Cessna 150 on konstruktsioonilt ja juhitavuselt lihtne, kasutatakse seda tänapäeval jätkuvalt kogu maailmas piloodilitsentsi saamiseks õppelennukina.

Lennuki ehitus
--------------

Cessna 150 on ülatiivaline täismetall-, poolmonokokk-konstruktsiooniga ühe kolbmootoriga ja ninatelikuga väikelennuk. Selle lennuki tunneb ära kabiini iseloomulikult suure tagumise akna järgi.

Tehnilised andmed
-----------------

Tabelis on esitatud Cessna 150 tehnilised andmed.

|  |  |
| --- | --- |
| Tiivaulatus | 10,11 m |
| Pikkus | 7,24 m |
| Kõrgus | 2,63 m |
| Teliku teljevahe | 2,31 m |
| Propelleri diameeter | 1,752 m |
| Tiiva pindala | 14,8 m2 |

Uuendused
---------

Cessna 150 ja 152 -le lisati tiiva aerodünaamikat parandavad metallribad. Federal Aviation Administrationi 1977. aasta uuringus „Analysis of Selected General Aviation Stall-Spin Accidents" tuvastati, et Cessna 150 on uuritud lennukite hulgas varisemiste ja pööriste tüüpi õnnetustes neljandal kohal. Seetõttu tehti põhjalik analüüs, et välja selgitada, kuidas seda probleemi lahendada. Edaspidi lisati mudelitele Cessna 150 ja 152 tiiva tüveosale metallribad. Täpse suurusega metallribad kinnitusid mõlema tiivapoole esiservale ettenähtud kohas. Selle tulemusena vähenes lennuki tahtmatu pöörisesse sattumise tõenäosus.

Mootor
------

Cessna 150 kolbmootor on 100 hobujõuline Continental O-200. Lennukit on testitud võimsama mootoriga Lycoming O-320-E-2D, mis arendab 150 hobujõudu.

Viited
------

1. 1 2 3  M.Woch, J.Tomaszewska, G.Kamin, K. Kos, T. Zienkiewicz, M. Michalski, M. Zielja. (2019). Analysis of the Operation Process of a Training Aircraft-Cessna 150, EDP Sciences, volume 292, 01009, https://doi.org/10.1051/matecconf/201929201009
2. ↑  Mackenzie, S. B. (1982). Stalling Aerodynamics of the Cessna Models 150 and 152 Series Aircraft. Google Patents.
3. ↑  Erb, R. M. & Fernand, J. M. (1996). Cessna 150/Lycoming O-320-E2D Limited Performance Evaluation. AIR FORCE ACADEMY COLORADO SPRINGS CO DEPT OF AERONAUTICS
**Liivimaa Põllumajanduse ja Töönduse Edendamise Selts** (saksa keeles *Livländischer Verein zur Förderung der Landwirtschaft und des Gewerbefleisses*, vene keeles *Лифляндское общество поощрения сельского хозяйства и промышленности*), 1931−1940 **Liivimaa Põllutöö ja Tööstuse Edendamise Selts** oli aastatel 1844−1940 Liivimaal ja Eestis tegutsenud selts.

Eesmärgid
---------

Seltsi taotluseks oli uurida põllumajanduse ja tööstuse arengut ning statistikat, samuti publitseerida põllumajandusalaseid väljaandeid, levitada leiutisi ja uuendusi, korraldada erialaseid näitusi ning koolitada spetsialiste. Eesmärgiks seati veel mitmesuguste toodete soodushinnaga müük, preemiate väljaandmine ja meteoroloogiliste andmete kogumine.

Juhatus
-------

Seltsi tegevust juhtis juhatus, kuhu kuulusid president, viitsepresident, sekretär, varahoidja ja neli tegevliiget.

Liikmeskond
-----------

Erinevalt Liivimaa sotsieteedi liikmetest ei pidanud seltsi liikmed kuuluma rüütelkonda. Liikmeskonna moodustasid tegev-, au- ja korrespondentliikmed.

Seltsi tegevus Vene keisririigi perioodil
-----------------------------------------

Selts kogus statistikat põllumajandussaaduste hindade ja kaubanduse kohta Liivimaal ning andis sellest aru Vene põllumajanduse- ja riigivarade ministeeriumile (a-st 1905 maakorralduse ja põllumajanduse peavalitsusele).

Seltsi tegevus Eesti Vabariigi ajal
-----------------------------------

Eesti Vabariigi perioodil oli seltsi tegevus tagasihoidlikum ja see piirdus baltisaksa põllumeeste toetamisega. Samas tehti tihedat koostööd Liivimaa sotsieteediga. Tegevusest anti aru siseministeeriumile. Pärast nõukogude võimu kehtestamist selts suleti 1940. aastal.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Liivimaa Põllumajanduse ja Töönduse Edendamise Selts Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis.

Kirjandus
---------

* Liivimaa Põllumajanduse ja Töönduse Edendamise Selts Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis
**Emma** on germaani päritolu naisenimi. See on ka hellitusvorm nimedest Emmeline, Amelia ja paljudest silbiga em- algavatest nimedest.[*viide?*]

Lätis
-----

Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Emma 1073 inimesel.

Eestis
------

1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Emma 813 naisel. Emma oli populaarsuselt 212. naisenimi. 1. jaanuari 2020 seisuga oli eesnimi Emma 942 naisel. Emma oli populaarsuselt 196. naisenimi. 1. jaanuari 2022 seisuga oli eesnimi Emma 1055 naisel. Emma oli populaarsuselt 172. naisenimi.

1. jaanuari 2018 seisuga oli eesnimi Emma kõige populaarsem vanuserühmas 0–4, kus neid on 10 000 elaniku kohta 32,68 ning Saare maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 7,96. Emma oli keskmiselt 18 aasta vanune (mediaanvanus oli 8). 2020. aastal oli Emma keskmiselt 16 aasta vanune (mediaanvanus oli 9).

Nime kandjaid
-------------

* Emma Hamilton
* Emma Lazarus
* Emma Morano
* Emma Watson

Viited
------

1. ↑  Personvārdu datu bāze
2. 1 2  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2020. Vaadatud 30. detsembril 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑
Marcella Detroit (1975)
**Marcella Detroit** (kodanikunimega **Marcella Levy**, sündinud 21. juunil 1952 Detroitis Michigani osariigis) on Ameerika Ühendriikide kitarrist, laulja ja laulukirjutaja.

Ta on üks 1977. aastal kirjutatud laulu "Lay Down Sally" kaasautoreid; laul sai Eric Claptoni esituses hitiks.

1982. aastal debüteeris ta endanimelise stuudioalbumiga "Marcella".

1988. aastal lõid Briti saartel nad Siobhan Faheyga koos ansambli Shakespears Sister. Briti edetabelite esikümnesse jõudsid nende esimesed stuudioalbumid "Sacred Heart" (1989) ja "Hormonally Yours" (1992).

1992. aasta jaanuaris avaldatud hitt "Stay" püsis Ühendkuningriigi edetabelites esikohal 8 nädalat järjest. Mais järgnes muusikapala "I Don't Care", mis pälvis 7. koha ja püsis edetabelites 11 nädalat. Oktoobris järgnenud "Hello (Turn Your Radio On)" pälvis 14. koha ja püsis edetabelites 6 nädalat.

1993. aastal lahkus ta lahkhelide tõttu ansamblist ning alustas soolokarjääri, järgmisel aastal jõudis ta edetabelitesse hitiga "I Believe".

2002. aastal asutas ta ansambli Marcy Levy Band.

2010. aasta ITV meelelahutussaatesarjas "Popstar to Operastar" jõudis ta kolmandale kohale.

Isiklikku
---------

Marcella Levy on juut, kelle juured ulatuvad Lätti ja Poolasse.

Ta on abielus briti muusiku Lance Astoniga. Neil on poeg Maxwell (sündinud 1991).

Vaata ka
--------

* Siobhan Fahey

Viited
------

1. ↑  Shakespears Sister - Stay (2022 HD Remaster)
2. ↑  Shakespears Sister - I Don't Care (2022 HD Remaster)
3. ↑  Shakespears Sister - Hello Turn Your Radio On (2022 HD Remaster)

Välislingid
-----------

 Marcella Detroit – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kantoni kaart
**Schaffhauseni kanton** on kanton Šveitsi põhjaosas. Piirneb Saksamaaga. Asub valdavalt Reinist põhja pool. Kantonil on kaks lahusala.

Schaffhausen on pindalalt üks Šveitsi väiksemaid kantoneid.

Kantoni halduskeskus Schaffhausen oli keskajal iseseisev linnriik. 1454. aastal sõlmis linn 25-aastase liidulepingu Šveitsi Liiduga. 1501. aastast kuulub kantonina Šveitsi Konföderatsiooni.

Ametlik keel on saksa keel.

Kasvatatakse viinamarju, peamiselt riislingit.

Kantonis on 26 valda:

* Bargen
* Beggingen
* Beringen
* Buch
* Buchberg
* Büttenhardt
* Dörflingen
* Gächlingen
* Hallau
* Hemishofen
* Lohn
* Löhningen
* Merishausen
* Neuhausen am Rheinfall
* Neunkirch
* Oberhallau
* Ramsen
* Rüdlingen
* Schaffhausen
* Schleitheim
* Siblingen
* Stein am Rhein
* Stetten
* Thayngen
* Trasadingen
* Wilchingen

Viited
------

1. ↑  Statistikateenistus, vaadatud 28.08.2019.

Välislingid
-----------

* Schaffhauseni kantoni koduleht


Šveitsi kantonid

Aargau **·**  Appenzell Ausserrhoden **·**  Appenzell Innerrhoden **·**  Basel-Landschaft **·**  Basel-Stadt **·**  Bern **·**  Fribourg **·**  Genf **·**  Glarus **·**  Graubünden **·**  Jura **·**  Luzern **·**  Neuchâtel **·**  Nidwalden **·**  Obwalden **·**  Schaffhausen **·**  Schwyz **·**  Solothurn **·**  Sankt Gallen **·**  Ticino **·**  Thurgau **·**  Uri **·**  Valais **·**  Vaud **·**  Zug **·**  Zürich
Heide Simonis
**Heide Simonis** (neiupõlvenimi **Heide Steinhardt**; 4. juuli 1943 Bonn – 12. juuli 2023 Kiel) oli Saksamaa poliitik.

1969. aastal astus ta Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse.

1976–1988 oli ta Liidupäeva liige, sealhulgas 1986–1988 sotsiaaldemokraatliku fraktsiooni juhatuse liige. 1988–1993 oli ta Schleswig-Holsteini liidumaa rahandusminister.

19. maist 1993 kuni 27. aprillini 2005 oli Heide Simonis Schleswig-Holsteini liidumaa peaminister. Ta oli sealhulgas esimene naissoost liidumaa peaminister ja ainus 20. sajandil. Järgmiseks naissoost peaministriks sai 2009. aastal Christine Lieberknecht Tüüringis.

18. juunil 2006 anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Läänemere maade koostöö ning Eesti-Saksamaa suhete edendajana.

Viited
------

1. ↑  Heide Simonis  fembio.org
2. ↑  Heide Simonis Friedrich-Ebert-Stiftung. Archiv der sozialen Demokratie
3. ↑  Germany. States after 1945 rulers.org
4. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 649 (vaadatud 2.05.2015)
**Mercedes-Benz 770**, tuntud ka kui Suur Mercedes (Großer Mercedes) oli Mercedes-Benzi suur luksusauto, mida toodeti aastatel 1930-1944.

770 esimene põlvkond (W07) tuli välja 1930. aastal, vahetades välja 1924-1929 toodetud Mercedes-Benz 630 (enne 1926. aastat Mercedes 24/100/140 PS). Kui 630 kasutas 6240 cm3 reaskuuest mootorit kompressoriga, siis 770 sai endale uue 7665 cm3 reaskaheksase, võimsusega 150 hj, kuid oli saadaval ka kompressoriga, mis suurendas võimsust 200 hj-ni. 770 oli üks maailma suuremaid autosid, pikkusega 5.6-5.7 meetrit ja teljevahega 3.75 meetrit, kaaludes 2.7-2.9 tonni. Suure depressiooni-aegses Weimari vabariigis maksis auto šassii üksi 29500 Reichsmarki, Pullmani sedaan 38000 ja kabriolett veel 6500 RM. Seetõttu toodeti kokku vaid 117 autot, millest enamus läks valitsustele. Klientide hulka kuulusid näiteks Weimari vabariigi riigipresident Paul von Hindenburg, Jaapani keiser Hirohito ja paavst Pius XI. Alates 1931. aastast sõitis 770ga ka Hitler. Ka Hollandis eksiilis olev endine Saksa keiser Wilhelm II sõitis 770ga.

1938. aastal tuli välja uue põlvkonna 770 (W150), pikkusega 6 meetrit ja kaaluga 3.4 tonni. Mootor suuresti ei muutunud, kuid arendas nüüd 155 hj vabalthingavana ja 230 hj kompressoriga. Viies eksemplaris toodeti ka kahe kompressoriga 400 hj varianti. Hinnaga 30000 RM (šassii), 44000 (Pullman limusiin), 46000-47500 (kabrioletid) peeti seda toona Saksamaa kalleimaks autoks, kuigi ametlikult seda hinnakirjades ei olnud avaldatud, seal oli vaid *auf Anfrage* (tellimusel). Kokku toodeti märtsini 1944 88 W150 autot. W150ga sõitis jällegi Hitler ja paljud kõrgemad natsiametnikud, nagu Hermann Göring, Heinrich Himmler ja Reinhard Heydrich. Lisaks said selle endale kingitusena ka paljud Hitleri liitlased, nagu Benito Mussolini, Francisco Franco, Ion Antonescu, Vidkun Quisling ja Carl Gustaf Emil Mannerheim.

1. 1 2  Robson, Graham (1990). *The World's Most Powerful Cars*. Quintet Publishing. Lk-d 100–101. ISBN 1-85076-254-6.
2. ↑  Leu, Corneliu (2005). *The Novel of a Great Day*. "Realitatea" Publishers Ltd. Lk 130.
3. ↑  Samohýl, Ladislav; Vacek, Zdeněk (2015). *Fenomén Mercedes-Benz & Čechy, Morava a Slezsko* (tšehhi). Grada Publishing. Lk 34.
suguvõsa.
**Frank** on Venemaa aadlisuguvõsa.

Frankide aadlisuguvõsa alusepanijad on Karl Frank ja Osip Franki. Karl Frank alustas teenistust 1808. aastast teenides erinevates auastmetes. Ülendati 4. oktoobril 1840 riiginõunikuks. Tema vend Osip Frank alustas teenistust 1807. aastal ja 14. jaanuaril 1837 ülendati kolleegiuminõunikuks. 28. märtsil1841 anti neile välja aadliseisuse diplom.

Vapi kirjeldus
--------------

Kilp on jagatud kolmeks osaks. Ülemisel, kuldse taustaga kolmandikul on kujutatud must kotka tiib, mille peale on asetud (diagonaalis) taevakarva mõõk. Kilbi alumine pool on jagatud kaheks. Vasakul taevasinisel taustal hõbedane kolmeleheline rist, mille tipus on kuusnurkne täht. Paremal punasel taustal kuldsed kaalud ja mille tipus hõbedane kuusnurkne täht.

Kilp on kroonitud aadli kiivri ja krooniga. Kiivri hari koosneb kolmest hõbedasest jaanalinnu sulest. Kate on musta ja kuldsega.

Allikad
-------

* Frank aadlisuguvõsavapp on kantud vene impeeriumi üld aadlisugu vappide kogumikku, 11 osa ,145 lk. Kontrollitud 18 jaanuar 2013.

* "Часть 11 Общего гербовника дворянских родов Всероссийской империи, стр. 145". Originaali arhiivikoopia seisuga 29.01.2013. Vaadatud 18.01.2013.

* *Selles artiklis on kasutatud venekeelset artiklit ru:ru:Франк\_(дворянский\_род) seisuga {{{2}}}.*
Elvis Merzļikins (2014)
**Elvis Merzļikins** (sündinud 13. aprillil 1994 Riias) on Läti jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Columbus Blue Jackets.

Ta alustas klubikarjääri Šveitsi klubis HC Lugano, debüteerides 2013–14. 2014. aastal valiti ta Šveitsi kõrgliiga hooaja parimaks noormängijaks. Aastatel 2016 ja 2018 valiti ta Šveitsi kõrgliiga hooaja parimaks väravavahiks.

2014. aastal valis Blue Jackets ta NHL-i *draft* '​is 76. valikuna. Blue Jacketsiga sõlmis ta 2019. aastal üheaastase lepingu. NHL-is debüteeris 5. oktoobril 2019 mängus Pittsburgh Penguinsi vastu, lastes endale lüüa seitse väravat. Seejärel mängis ta mõnda aega American Hockey League'i klubis Cleveland Monsters. Esimese võidu sai Merzļikins kirja 31. detsembril 2019 mängus Florida Panthersi vastu. Esimese nullimängu tegi ta 11. jaanuaril 2020 Vegas Golden Knightsi vastu. Hooajal 2019–20 sai Merzļikins kirja kokku 13 võitu ja üheksa väravasöötu ning keskmiselt lasi ta endale lüüa 2,35 väravat mängus. Hooaja lõpus valiti ta NHL-i uustulnukate sümboolsesse koosseisu (*All-Rookie Team*).

2020. aasta aprillis sõlmis ta Blue Jacketsiga uue kaheaastase lepingu ja 2021. aasta septembris viieaastase lepingu.

Läti jäähokikoondise koosseisus osales Merzļikins maailmameistrivõistluste esmakordselt 2016. aastal.

Viited
------

1. 1 2  Elvis Merzļlkins. eliteprospects.com. Vaadatud 2.2.2022
2. ↑  "Blue Jackets rally around Merzlikins after tough NHL debut". NHL.com. 6.10.2019. Vaadatud 2.2.2022
3. ↑  "Merzlikins signs five-year, $27 million extension with Blue Jackets". nhl.com. 21.9.2021. Vaadatud 2.2.2022

Välislingid
-----------

* Elvis Merzļikins NHL.com lehel
* Elvis Merzļikins hockeydb.com lehel

| * v
* r
Columbus Blue Jackets |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Joonas Korpisalo **·** Elvis Merzļikins **·** Daniil Tarassov |
| 
**Kaitsjad**: Gavin Bayreuther **·** Jake Bean **·** Nick Blankenburg **·** Adam Boqvist **·** Vladislav Gavrikov **·** Erik Gudbranson **·** Andrew Peeke **·** Zach Werenski |
| 
**Ründajad**: Justin Danforth **·** Liam Foudy **·** Johnny Gaudreau **·** Boone Jenner **·** Kent Johnson **·** Sean Kuraly **·** Patrik Laine **·** Gustav Nyquist **·** Mathieu Olivier **·** Eric Robinson **·** Jack Roslovic **·** Cole Sillinger **·** Jegor Tšinahhov **·** Jakub Voráček |
Rifniku loss (vasakul) arheoloogiapargi lähistel (paremal mäel)
Rifniku mägi, lõunaterrass
Ariaani kiriku säilmed
Arheoloogianäitus
**Rifniku mägi** on arheoloogilise vabaõhumuuseumiga küngas Ida-Sloveenias. Arheoloogiapark koosneb hilispronksiajast pärit Hallstatti maja rekonstruktsioonist. Selle põhja- ja idanõlvadelt leiti ka varajase rauaaja kalmemägesid. 

Hilis-Rooma ajastul ehitati Voglajna jõe jumaluse Aqvoni auks tempel, mille vundamentidele ehitati hiljem varakristlik kirik ning mäe lääneservas teine kirik, kus praktiseeriti arianismi.

Arheoloogiline park
-------------------

Püsiekspositsioon põhineb enam kui saja aasta pikkusel arheoloogilisel uurimistööl ja on jagatud kaheks osaks. Esimene osa käsitleb väljakaevamiste algust ning pronksi- ja rauaaja materiaalset kultuuri alates 4. sajandi lõpust e.m.a kuni roomlaste saabumiseni. Teine osa roomlaste tuleku õitsengutest kuni slaavlaste saabumiseni (1.–6. sajandil).

Lisalugemist
------------

* Pirkmajer, D. (1994): *Rifnik. Arheološko najdišče. Vodnik*. Celje.

Viited
------

1. ↑  Rifnik, Cultural heritage registry, Ministry of Culture of the Republic of Slovenia
2. ↑  Modrijan, Zvezdana (2006): Rifnik, Institute of archaeology, Slovenian Academy of Sciences and Arts
3. ↑  Ciglenečki, S. (1999): Rifnik nad Šentjurjem. In: Millennia's Treasures. History of Slovenia from Neanderthals to Slavs (*"Zakladi tisočletij. Zgodovina Slovenije od neandertalcev do Slovanov"*), 359–361. Ljubljana

Välislingid
-----------

* Rifniku arheoloogiapark, Celje piirkondliku muuseumi veebisait
**Sofia Rotaru** (ukraina *Софiя Михайлiвна Євдокименко-Ротару*; sündinud 7. augustil 1947) on moldaavia päritolu Ukraina estraadilaulja ja näitleja.

Rotaru repertuaaris on üle 400 laulu vene, ukraina, rumeenia, moldaavia, bulgaaria, serbia, poola, saksa, itaalia, hispaania ja inglise keeles.

Rotaru on osalenud mitmes muusikafilmis[*viide?*]. 

Teda on hüütud Bukoviina ööbikuks. Ajalehe Postimees vene väljaanne on teda nimetanud popikuningannaks[*viide?*]. Ta on kõige kõrgemalt makstud esineja Ukrainas[*viide?*].

2000. aastal valis Ukraina Kõrgeim Akadeemiline Nõukogu Rotaru 20. sajandi parimaks Ukraina estraadilauljatariks.
Ta on valitud Tšernovtsõ linna aukodanikuks. Rotaru elab Jaltas ja Kiievis. 

Tema vanemad rändasid Ukrainasse Moldovast.

Tunnustus
---------

* Ukraina NSV teeneline kunstnik (1973)
* Ukraina NSV rahvakunstnik (1976)
* Moldaavia NSV rahvakunstnik (1983)
* Rahvaste Sõpruse orden (NSV Liit, 1985)
* NSV Liidu rahvakunstnik (1988)
* Ukraina kangelane (2002)
* orden "Teenete eest Isamaa ees" (Venemaa, 2002)
* Kišinjovi aukodanik (2013)
* "Ukraina rahvuslik legend" (2021, Відзнака Президента України «Національна легенда України»)

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Rikava** (ka **Rikova**, latgali **Rykova**) on küla (*vidējciems*) Lätis Rēzekne piirkonnas, Rikava valla halduskeskus.

Küla asub valla keskosas. Asulas on kultuurimaja ja raamatukogu. Külas tegutseb üks Läti vanimaid rahvamuusikaansambleid Rikava, kultuurimaja juures asub ka väike ansambli tegutsemisloole pühendatud muuseum.

Esimesed teated külast pärinevad XIX sajandi alguses, mil sealsed maad omandas Reckede suguvõsa. Aastal 1829 rajas omaniku poeg Alexander külla kiriku, mõisakompleks valmis aastail 1870-1875. Recked rajasid külla ka mitu manufaktuuri, kus toodeti äädikat, telliseid, tõrva, tärpentiini ja pargiti nahkasid. Nõukogude perioodil kujunes küla sovhoosi Komjaunietis keskasulaks.

Aastal 2022 oli külas 287 elanikku.

Viited
------

1. ↑  Läti Ruumiandmete Agentuur
2. ↑  Rēzekne novads
3. ↑  Административно-территориальное деление Латвийской ССР 1978 год. — Рига: Лиесма, 1978. — 137 lk.
4. ↑  Vietvārdu datubāze