recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Alajäse** ehk **jalg** (ladina keeles *membrum inferius*) on inimeste tugi- ja liikumisaparaadi paariline keha põhiosa, mis on ühendatud kerega.

Alajäsemete peamiseks funktsiooniks on liikumise toetamine: kõndimine, jooksmine, hüppamine, ronimine, löömine, ujumine, võimlemine, suusatamine, auto juhtimine jm. Jalad osalevad ka istumisel, seismisel.

Alajäsemete areng, anatoomia, luud, lihased, veresooned, närvid, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad indiviiditi erineda.

Alajäseme skelett koosneb vaagnavöötme ja alajäseme vabaosa luudest.

Alajäseme lihased
-----------------

Alajäseme lihased jaotatakse vaagnavöötme, reie, sääre ja jala lihasteks.

Alajäseme arterid
-----------------

Alajäset varustab verega peamiselt välimine niudearter (*a.iliaca externa*). Alajäseme arterid on tavaliselt:
reiearter, õndlaarter, tagumine sääreluuarter, kaararter, pindluuarter, eesmine sääreluuarter, süva reiearter, välimine niudearter, külgmine tallaarter, tallakaar, taldmised pöiaarterid, keskmine tallaarter, tagumine sääreluuarter.

Alajäseme veenid
----------------

Alajäseme veenid jaotatakse: 

* pindmisteks veenideks: reieveen, õndlaveen, väike alajäseme-nahaveen, suur alajäseme-nahaveen;
* süvadeks veenideks: alumine õõnesveen, vasak ühisniudeveen, parem sisemine niudeveen, parem välimine niudeveen, keskmine ümbritsev veen, reieveen, õndlaveen, tagumised sääreluuveenid, eesmised sääreluuveenid, mulgustav veen, süva reieveen, külgmine ümbritsev veen.

Viited
------

1. ↑  , Veebiversioon (vaadatud 09.01.2014) (*inglise keeles*)
2. ↑  "Meditsiinisõnastik" 26:2004.

Välislingid
-----------

* Meeli Roosalu. *Inimese anatoomia*, Kirjastus Koolibri, 2010, ISBN 978-9985-0-2606-9.
**Sihtfinantseerimine** on projektipõhine finantseerimine, mida iseloomustab kindel eesmärk koos näitajatega, mille alusel eesmärgi täitmist mõõdetakse, ajakava ja rahaline eelarve. 

Toetuse andja või vahendaja nõuab projekti kohta detailset aruandlust koos kulutuste kohta andmete esitamisega ning raha ülejääk nõutakse projekti lõppedes saajalt tagasi. Tegevustoetuse korral võib toetuse saaja seda kasutada suuremal määral oma äranägemisel mitmesugusteks põhikirjalisteks tegevusteks, sh kas tegevuskulude või investeeringute soetamiseks. Toetusega võib kaasneda aruandlus tehtud kulutuste kohta, kuid see võib ka puududa. Eelarveaasta lõpuks järelejäänud raha võib nõuda tagasi, kuid sageli jäetakse see saajale järgmise perioodi kulutuste katteks. 

Sihtfinantseerimine ehk valitsusepoolne rahaline abi (toetus) jaguneb üldiselt kolmeks liigiks: põhivara sihtfinantseerimine, tegevuskulude sihtfinantseerimine ja põllumajandusliku tootmise sihtfinantseerimine. 

**Põhivara sihtfinantseerimine** on sihtfinantseerimine, mille põhitingimuseks on, et seda saav ettevõte peab kas ostma, ehitama või muul viisil soetama teatud põhivara. Varade sihtfinantseerimine võib sisaldada täiendavaid tingimusi nagu näiteks põhivara soetamise ajagraafik, soetatava põhivara liik, tema asukoht ning hoidmise periood.

**Tegevuskulude sihtfinantseerimine** on sihtfinantseerimine, mis ei ole varade sihtfinantseerimine, välja arvatud põllumajandusliku tootmise sihtfinantseerimine.

**Põllumajandusliku tootmise sihtfinantseerimine** on sihtfinantseerimine, mis on suunatud bioloogiliste varade (nt loomad, linnud, vili jne) tootmisega seotud kulude kompenseerimiseks.

**Tingimuslikult tagastamatu laen** on laen, mille puhul laenu andja loobub kindlaks määratud tingimustel laenu tagasinõudmisest.

**Õiglane väärtus** on summa, mille eest on võimalik vahetada vara teadlike, huvitatud ja sõltumatute osapoolte vahelistes tehingutes.

**Mitterahaline sihtfinantseerimine** toimub varade üleandmise vormis. Mitterahalise sihtfinantseerimise saaja lähtub saadud vara ja sihtfinantseerimise kajastamisel ühest alljärgnevast meetodist (IAS 20.23):

**brutomeetod** – saadud vara võetakse bilansis arvele tema õiglases väärtuses ning samas summas kajastatakse bilansis kohustusena tulevaste perioodide tulu sihtfinantseerimisest. Saadud vara amortiseeritakse kulusse ja sihtfinantseerimise kohustus tulusse saadud vara järelejäänud kasuliku eluea jooksul; 

**netomeetod** – saadud vara soetusmaksumuseks loetakse null ning seda kajastatakse bilansiväliselt.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 30. jaanuar 2019. Vaadatud 29. jaanuaril 2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. jaanuar 2019. Vaadatud 29. jaanuaril 2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**Isejuhtivate autode** esimesed eksperimendid algasid 1925. aastal. Esimesed lootustandvad katsed läbiti 1950ndatel. Tänapäevaks on paljud autotootjad, näiteks Ford, Mercedes-Benz, General Motors, Toyota, Nissan, Audi, Volvo, Google, BMW, Volkswagen, valmistanud palju isejuhtivaid prototüüpe.

Google'i isesõitev auto

Ajalugu
-------

### 1920–1930

1925. aastal demonstreeriti tänaval esimest korda autot American Wonder, mida juhiti raadio teel. Auto sõitis läbi tiheda liikluse tipptunnil. American Wonderit juhiti taga olevast autost läbi raadiolainete.

American Wonder
### 1950–1960

1957 demonstreeriti edukalt 120 meetri pikkusel lõigul isesõitvat autot, mis sai oma informatsiooni äärekividesse ehitatud detektoritest. Auto oskas maanteel ise määrata juhtimist, kiirendamist ja aeglustumist.
1960. aastal pakuti võimalust ajakirjanikele autos sees viibida, kui auto ise sõidab. Kommertsversiooni lubati aastaks 1975.

### 1980–1990

1980ndatel ehitas Mercedes-Benz väikebussi, mis juhtis end läbi kaamerate, ning suutis liikuda liikluseta teedel 63 km/h.
Esimene maastikul isesõitev auto katsetati 1987, see läbis 610 meetrit ning keskmiseks kiiruseks oli 3,1 km/h.

### 2000–2010

Märtsis 2004 DARPA (the Defense Advanced Research Projects Agency) pakkus auhinnaks 1 miljon dollarit, kui suudetakse läbida 241-kilomeetrine rada Mojave kõrbes. Esimesel aastal ei suutnud seda läbida mitte ükski auto. Kuid oktoobris 2005 suutsid viis võistkonda selle võistluse läbida.
Esimene isesõitev auto anti liiklusesse Hollandis aastal 2005. Kuid firma ParkShuttle loodud buss on rajatud omaenda rajale ja suudab hoida end teel tänu tee sisse ehitatud magnetitele.

ParkShuttle isesõitev buss
### 2010–2019

Palju suurkontsernid nagu Ford, Mercedes-Benz, General Motors, Toyota, Nissan, Audi, Volvo, Google, BMW, Volkswagen arendavad oma isesõitvate autode süsteeme ja tehnoloogiaid. 2010 sai esimene auto loa sõita Saksamaa tänavatel. 
Oktoobris 2014 kuulutas Tesla välja oma esimese automaatse juhtimise süsteemi. Tesla Model S suudab ise juhtida ennast, pidurdada, märkide pealt lugeda kiiruse limiite. Oktoobris 2015 uuendas Tesla oma automaatse juhtimise süsteeme, mis võimaldab ka auto "kohale kutsuda". Esimene surmaga lõppenud õnnetus juhtus USA-s Florida osariigis 7. mail 2016, kui Tesla Model S oli autopiloodi peal.

File:2018 Tesla Model S 75D.jpg 

Tesla Model S
Graafik hinnakujunemisest
**Hinnakujundus** on protsess, kus ettevõte kujundab hinna, millega ta on valmis oma tooteid ja teenuseid müüma. Õige lähenemisviis hinnakujundusele suurendab klientide arvu ja rahulolu. Samuti on hinnakujundus oluline konkurentsitingimuste kujundamisel ja konkurentsieelise loomisel. 

Tootele või teenusele hinna määramine on üks olulisemaid otsuseid, mida ettevõte langetab. Hinna määramisel arvestatakse toote või teenuse omahinda, tootmiskulusid, toote kvaliteeti, turutingimusi ja turupositsiooni ning konkurentsi. Hinnakujundusel on otsene mõju ettevõtte kasumlikkusele.

Alustavatel ettevõtetel on võimalus määrata kaupadele madalamad hinnad, et suurendada klientuuri, ja hoida need seni stabiilsena, kuni on kindel, et kliendid on võimelised toote või teenuse eest kõrgemat hinda maksma. Hinnakujundus on üks neljast turundusmeetmestiku põhielemendist, ülejäänud kolm on toode, reklaam ja koht. Hinnakujundus on turundusvaldkonnas kõige olulisem, kuna seda kasutatakse otsuste langetamisel ja turuolukorra hindamisel. Tarbija nõudlus väljendub tema valmisolekus ja võimelisuses toodet või teenust osta. Ettevõtte välisteks hinnakujunduse teguriteks on turunõudlus, tarbija ootused toote või teenuse suhtes, konkurents, turustuskanali nõuded ja majanduslik olukord.

Hinnakujunduse strateegiad
--------------------------

Hinnastrateegia töötatakse välja kooskõlas organisatsiooni väärtustega, mille eesmärk on pakkuda hinnakujundajate jaoks juhiseid ja tagada, et hinnastrateegia on kooskõlas turundusplaaniga. Kaupade või teenuste tegelik hind sõltub muutuvatest tingimustest.

Üldiselt on hinnakujunduses 6 strateegiat:

* Orienteeritud hinnakujundus – eesmärgiks on tootmisvõimsuse optimeerimine, tõhususe saavutamine või pakkumise ja nõudluse kohandamine erinevate hindade abil
* Tulupõhine hinnakujundus – kasumile orienteeritud või kulupõhine hinnakujundus
* Kliendile orienteeritud hinnakujundus – eesmärk on klientide arvu suurendamine
* Väärtusel põhinev hinnakujundus – tekib siis, kui ettevõte kasutab hindu turuväärtuse või sidusettevõtete hinna määramiseks, mille eesmärk on tugevdada üldist positsioneerimisstrateegiat
* Suhtele orienteeritud hinnakujundus – kui turundaja määrab hinnad olemasolevate või potentsiaalsete klientidega suhete säilitamiseks või loomiseks
* Sotsiaalselt orienteeritud hinnakujundus – kui eesmärk on soodustada või takistada konkreetseid sotsiaalseid hoiakuid ja käitumist. Näiteks tubakatoodete kõrged aktsiisid suitsetamise tõkestamiseks.

Viited
------

1. 1 2  "Pricing Your Product". Vaadatud 27.02.2019.
2. ↑  "BusinessDictionary". Originaali arhiivikoopia seisuga 6.03.2019. Vaadatud 27.02.2019.
3. 1 2 3  "Hinnavõitlus – kuidas kaitsta oma toote/teenuse müügihinda". Vaadatud 27.02.2019.
**Aafrika angersäga** (*Clarias gariepinus*) on kalaliik sägaliste seltsi angersägalaste (*Clariidae*) sugukonna angersäga (*Clarias*) perekonnast. Angersäga on demersaalse eluviisiga magevees elav kala.

Välimus
-------

Aafrika angersägal on selg tumepruun või must, küljed hallikad ja kõhualune valge. Angersäga pea on lapik. Tal on suur ja lai suu koos nelja paari poisetega. Ta võib kasvada kuni 1,7 m pikkuseks ja kaaluda kuni 60 kg. Keskmine pikkus on siiski tagasihoidlikum – 90 cm. Tema eluiga on lühike, kõigest 8 aastat.

Elukoht
-------

Angersäga esineb looduslikult üle kogu Aafrika, välja arvatud Loode-Aafrikas. Ühtlasi on ta kõige laialdasemalt levinud kalaliik Aafrikas. Teda esineb ka Lähis-Idas. Vesiviljeluseks on teda ka toodud Brasiiliasse, Vietnami, Indoneesiasse ja Indiasse. Ka Eestis on angersäga kasvatamise huvi kasvanud. 

Angersäga elab erinevates mageveelistes keskkondades. Peamiselt elutsevad nagu rahulikes vetes, nagu järvedes ja tiikides. Nad eelistavad elada pigem madalas ja soises paigas, kus on pehme ja mudane pinnas. Kuna angersäga kasvatatakse ka üleujutatud riisipõldudel, siis on ta elutingimuste suhtes üsna leplik liik. Angersäga elab ka kärestikulises vees. Ta talub hapnikuvaesust ja kõrget pH taset. Kasvamiseks on talle parim temperatuurivahemik 28–30° C, kuid eluks sobib temperatuurivahemik 8–35° C. Angersäga saab hakkama ka vähese hapnikusisaldusega vetes, olles üks väheseid sellise omadusega liike. Angersägal on võime ka eritada lima, mis takistab kala kuivamist, ja kaevata end mutta, kui veekogu on kuivamas.

Toitumine
---------

Angersäga on kõigesööja ehk omnivoor. Puuviljad, seemned, suurselgrootud, plankton ja surnud loomade liha võivad kõik olla osa angersäga menüüst. Angersäga, nagu ka teised sägalised, on öise eluviisiga kala, seega sööb ta peamiselt öösel.

Angersäga vesiviljeluses
------------------------

Angersäga sobib väga hästi vesiviljeluseks. Ta on kiire kasvuga ja talub suurt asustustihedust. Lisaks sellele ei ole ta kuigi nõudlik vee puhtuse osas.

Eestis kasvatatakse angersäga Võrumaal Paadi talus sisebasseinides. Avo Leok hakkas esimesena Eestis angersäga kasvatama sisebasseinides ning nüüdseks müüb ta angersäga üle Eesti.

Viited
------

1. 1 2  Kalapeedia
2. ↑  IUCN Red List
3. 1 2  Aafrika angersäga, ingl.k. pdf
4. ↑  Animal Diversity Web
5. ↑  eol.org ülevaade Aafrika angersägast
6. ↑  Maaleht, 30.07.2015
**Asipovičy rajoon** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Mahiloŭ oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1955 km². 2009. aasta seisuga elas seal 52 447 inimest.

Rajoon moodustati 17. juulil 1924, likvideeriti 25. detsembril 1962 ja moodustati uuesti 6. jaanuaril 1965.

Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Darahanava, Dryčyni, Hradzianka, Jasieńi, Łapičy, Lipień, Pratasievičy, Svisłači ja Viaźzie külanõukogu.

Halduskeskus on Asipovičy linn, teised suuremad asulad on Jalizava ja Tatarka alevid ning Svisłač ja Hradzianka. Rajoonileht kannab nime *Асіповіцкі край*.

* KrynkiKrynki
* LipieńLipień
* JalizavaJalizava
* Biarezina jõgiBiarezina jõgi

  

Rajooni suurim jõgi on Biarezina, teised suuremad jõed on Pcič ja Svisłač. Rajooni territoorium asub Kesk-Biarezina tasandikul, keskmiselt 150 meetri kõrgusel. Kõrgeim punkt asub Pratasievičy küla lähistel ja ulatub 207, madalaim aga 136 meetrit üle merepinna (Biarezina orus).

2009. aasta seisuga oli elanikest 87,07% valgevenelasi, 9,58% venelasi, 2,12% ukrainlasi ja 1,23% oli teistest rahvustest. 51,95% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 46,04% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 20,39% elanikke, vene keelt aga 76,04%.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

 Asipovičy rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
* Infot rajooni kohta (*vene keeles*)
* Rajooni kaart

| * v
* r
Mahiloŭ oblasti haldusjaotus |
| --- |
| Rajoonid | 
Asipovičy rajoon • Babrujski rajoon • Bychaŭ rajoon • Białyničy rajoon • Chocimski rajoon • Čavusy rajoon • Čerykaŭ rajoon • Drybini rajoon • Hłuski rajoon • Horki rajoon • Kasciukovičy rajoon • Kiraŭski rajoon • Kličaŭ rajoon • Klimavičy rajoon • Krasnapołle rajoon • Kruhłaje rajoon • Kryčaŭ rajoon • Mahiloŭ rajoon • Mscisłaŭ rajoon • Słaŭharadi rajoon • Škłoŭ rajoon |
| Oblastilise alluvusega linnad | 
Babrujsk • Mahiloŭ |
See artikkel See artikkel räägib automargist.  Teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Cadillac (täpsustus).

---

**Cadillac** on Ameerika autotootjale General Motors kuuluv luksusautomark. Selle peamisteks turgudeks on USA, Kanada ja Hiina, kuid sõidukeid müüakse neile lisaks veel 34 riigis. 2014. aastal müüs Cadillac USA-s 170 750 sõidukit ning 2019. aastal 390 458 sõidukit, mis on Cadillaci jaoks ka rekordtulemus.

Cadillaci põhirivaalideks koduturul on traditsiooniliselt olnud Fordi Lincoln ja Chrysler/Imperial.

Cadillaci logo (1921)
Cadillac on üks maailma vanemaid automarke, millest veel vanem on USA-s vaid samuti GM-ile kuuluv Buick. Ettevõte loodi 1902. aastal endise Henry Ford Company põhjal ning Cadillaci esimesed autod, 1902. aasta oktoobris valminud Runabout ja Tonneau, olid sisuliselt identsed Fordi mudel A-ga.  Ettevõte sai nime Detroiti linna rajaja Antoine de la Mothe Cadillaci järgi ning autofirma logo kujutab tema vappi.

Viited
------

1. ↑  "Cadillac Global Sales Grow 5 Percent Year Over Year". Media.gm.com. 05.01.2015. Vaadatud 29.12.2016.
2. ↑  "GM Reports Earnings and Provides 2020 Outlook". *GM News*. 02.05.2020. Vaadatud 14.11.2020.
3. ↑  General Motors (1954). "Cars That Built GM: An Album of Historic General Motors Cars" (PDF). Lk 8,12. Vaadatud 29.12.2016.
AS **Tallinna Pank** oli aastatel 1992–1998 tegutsenud Eesti krediidiasutus.

AS Tallinna Pank sai Eesti Pangalt tegevuslitsentsi 8. jaanuaril 1992.

Tallinna Pank asutati 28. veebruaril 1990 osaühinguna, 20. juunil 1991 otsustasid osanikud reorganiseerida osaühingu Tallinna Pank aktsiaseltsiks.

17. novembril 1992, kui Tartu Kommertspank läks moratooriumi alla ja seejärel sundlikvideerimisele, omandas Tallinna Pank Tartu Kommertspangale kuulunud Pärnu mnt 10 / Suur Karja 23 / Müürivahe 22 / Väike-Karja 10/12 hoone omanikfirma Eliase aktsiad koos pangaruumidega.

Tallinna Pank alustas tegevust Tallinna-keskselt, eelkõige linna ettevõtete teenindajana. Suure osa panga klientidest moodustasid väliskaubanduses osalevad eraettevõtted. Üleriigilise kontorivõrgu kujundamine sai alguse 1993. aastal Tartu Kommertspanga paremate filiaalide ostuga. 

1997. aasta oktoobris omandas Tallinna Pank 80-protsendilise osaluse Läti suuruselt üheksanda panga Saules Banka aktsiakapitalis.

Algne Tallinna Panga peahoone, Roosikrantsi tänav 2. Hoone projekteeris väliseesti arhitekt Aare Saks
1997. aastal avati kaheksakorruseline Tallinna Panga peahoone Roosikrantsi tänav 2, Kaarli puiestee ja Roosikrantsi nurgal. Panga uue hoone ehitust rahastas Tallinna Pank 40 miljoni krooniga ning Hollandi Arengu Finantskorporatsioon (FMO) 96 miljoni krooniga ja Saksa investeerimispank DEG. Hoonega kaasneva maa ostis PT Investeeringute AS 1,2 miljoni krooni eest.

Tallinna Pank tegutses iseseisvalt kuni 14. juulini 1998 ja liitus seejärel Eesti Ühispangaga. Ühinemislepingu kohaselt lõpetas Tallinna Pank tegevuse ning kõik selle õigused ja kohustused läksid üle Ühispangale. Liitunud panga nimeks jäi Eesti Ühispank.

Viited
------

1. ↑  Tallinna Panga peahoone avatakse mais, www.postimees.ee, 28. veebruar 1997
2. ↑  Tallinna Pank avab uue peahoone mais, Sõnumileht : SL, nr. 50, 4 märts 1997
3. ↑  Tallinna Pank kaob turult , epl.delfi.ee, 25.05.1998
4. ↑  EESTI ÜHISPANGA JA TALLINNA PANGA ÜHINEMISARUANNE, Tallinn, 22. aprill 1998

Välislingid
-----------

* Tallinna Pank teeb valiku, www.aripaev.ee, 26. märts 1998
* Tallinna Panga juhatus läks lõhki, arileht.delfi.ee, 3. aprill 1998
**Jüri Jürgenson** (26. oktoober 1937 – 21. detsember 2020) oli eesti vaimulik, Tartu Salemi Baptisti Koguduse kõige pikaaegsem pastor. 

Ta oli pärit Pärnu lähedalt Tahkurannast, sündis kaluri pojana, pere viienda lapsena. Tema isa oli õigeusklik, ema baptist. 
Isa ja vanem vend põgenesid 1944. aasta sügisel Vene sõjaväe tulekul Rootsi. 

Õppis Tahkuranna algkoolis, Pärnu keskkoolis ja Tartus EPA Veterinaaria teaduskonnas. 

Ta ristiti 7. juulil 1956 Pärnu koguduses koos Jüri Ratase isa Rein Ratase, Meego Remmeli isa Aamo Remmeli (1936–2023) ja teiste tollaste noortega. 

Töötas mõne aasta Pärnus leivatööstuses. Aitas ka jõudumööda Pärnu baptistikogudust. Seal töötades tuli talle kutse tulla tööle Tartu Salemi kogudusse, kuna sealse kauaaegse pastori Paul Himma tervis jäi kehvaks. 

Aastal 1972 valitigi Jüri Jürgenson Tartu Salemi baptistikoguduse pastoriks – temast sai koguduse ametliku tegutsemisaja kõige kauem töötanud vaimulik – ligi kolmkümmend aastat hingekarjase ametit, kuni 2001. aastani. Edaspidi jätkas ta koguduse juures jutlustajana, juhatuse liikmena, hingehoidjana. 

Üheks tema elutööks on praeguse Salemi kiriku ehituse innustamine ja eestvedamine. Kirikut hakati ehitama 1992, peasaali õnnistati sisse 11. juunil 2000. Koguduse töös osalevad ka Jürgensoni lapsed ja lapselapsed.
**Mari Abel** (sündinud 14. jaanuaril 1975 Raplas) on eesti näitleja.

2004. aastal lõpetas ta Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli (21.lend).

Alates 2004. aasta aprillist kuni 2011. aastani oli ta Von Krahli Teatri näitleja, seejärel on olnud vabakutseline.

Rollid
------

### Rollid Von Krahli teatris

Jänes „Jänese aasta"

Tegelane „4.48 psühhoos"

Harey „Solarise needus"

Must Luik „Luikede järv"

„Paradiis" jt 

### Rollid NO99 lavastustes

„Seitse samuraid"

„Punane õhupall"

### Roll Kinoteatri ja Nargenfestivali lavastuses

„Aadama õunad"

### Filmirollid

Mari Abel on mänginud filmides "Kohtumõistja", "Free Range. Ballaad maailma heakskiitmisest", Nullpunkt", "Teesklejad", "Luuraja ja luuletaja", "November" ja mitmes lühifilmis

Tunnustus
---------

* 2017 Eesti Teatriliidu naiskõrvalosatäitja auhind

Isiklikku
---------

Ettevõtja Agu Kivimäega on Mari Abelil viis last: Richard Markus, Karl Aleksander, Ann Mari, Eeva Kirke ja Saara Li.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. veebruar 2017. Vaadatud 21. jaanuaril 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  "Lavakunstikooli lennud". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. detsember 2019. Vaadatud 17. oktoobril 2018.
4. ↑  Mari Abel ? inglinäoga pereema, kes mängib "rajudes" tükkides. Vooremaa, 18. Aprill, 2005
5. ↑  Ranne, Raul. Viie lapse ema Mari Abeli triumf lavalaudadel. Eesti Päevaleht, 7. aprill 2017.

Välislingid
-----------

* Mari Abel Von Krahli Teatri kodulehel
* Mari Abel andmekogus IMDb (inglise)
* Mari Abel Eesti Filmi Andmebaasis
**Filip Hronek** (sündinud 2. novembril 1997 Hradec Královés) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Vancouver Canucks.

Tšehhi kõrgliigas debüteeris Hronek hooajal 2014–15 Mountfield HK meeskonnas.

2016. aastal valis Detroit Red Wings ta NHL-i *draft* '​is 53. valikuna.

Hooajal 2016–17 suundus ta mängima Põhja-Ameerikasse, liitudes Ontario Hockey League'i klubiga Saginaw Spirit. Hooaja 2016–17 lõpus asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Red Wingsi noorteklubis Grand Rapids Griffins. 2017. aastal võitis ta Griffinsiga Calder Cup'i. Hooajal 2017–18 valiti Hronek AHL-i hooaja uustulnukate sümboolsesse koosseisu.

NHL-is debüteeris ta 4. oktoobril 2018. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 13. oktoobril mängus Boston Bruinsi vastu. Debüüthooajal lõi ta NHL-is viis väravat ja andis 18 väravasöötu. Hooaja 2020–21 esimeses pooles mängis Hronek laenulepingu taas Mountfieldis. NHL-i hooaja alguses naasis ta Red Wingsi.

2023. aasta märtsis kaubeldi Red Wingist Vancouver Canucksi.

Tšehhi jäähokikoondise koosseisus on Hronek osalenud neljadel maailmameistrivõistlustel. 2019. aasta maailmameistrivõistlustel oli Hronek resultatiivseim kaitsemängija (3+11) ning ta valiti turniiri parimaks kaitsjaks ja turniiri sümboolsesse koosseisu. 2022. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Tšehhi koondisega pronksmedali.

Viited
------

1. ↑  "Canucks acquire defenceman Filip Hronek from Red Wings for draft picks". *Sportsnet.ca*. Vaadatud 1. märtsil 2023.
2. ↑  "Red Wings acquire 2023 1st and 2nd-rounder from Canucks for Filip Hronek". *NHL.com*. 1. märts 2023. Vaadatud 1. märtsil 2023.

Välislingid
-----------

* Filip Hronek NHL.com lehel
* Filip Hronek hockeydb.com lehel

| * v
* r
Vancouver Canucks |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Thatcher Demko **·** Casey DeSmith |
| 
**Kaitsjad**: Guillaume Brisebois **·** Ian Cole **·** Mark Friedman **·** Filip Hronek **·**  Quinn Hughes **·** Noah Juulsen **·** Tyler Myers **·** Tucker Poolman **·** Carson Soucy |
| 
**Ründajad**: Anthony Beauvillier **·** Teodors Bļugers **·** Brock Boeser **·** Phil Di Giuseppe **·** Conor Garland **·** Nils Höglander **·** Dakota Joshua **·** Andrei Kuzmenko **·** Sam Lafferty **·** Ilja Mihhejev **·** J.T. Miller **·** Elias Pettersson **·** Jack Studnicka **·** Pius Suter |
**Tautoloogia** on väide loogikas, mis on paratamatult tõene. Näiteks: "Kõik varesed on musta või mingit muud värvi". 

Tavaseletuse järgi on tautoloogiline definitsioon selline, mis defineerib midagi iseenda kaudu, tavaliselt läbi ümbersõnastuse. Klassikaline näide: "tautoloogia on see, mis on tautoloogiline".

Kõige lihtsam vorm tautoloogilisest definitsioonist on lihtne kordus: "Sinine valgus on valgus, mis on sinine", "Eetris on kaheosalise seriaali teine, viimane osa", "Elu mõte on elu" jne. 

Kirjanduses ka tähendusliiasus, samasõnasus, sama v lähedase tähendusega sõnade ja väljendite tarbetu kordamine. Keerulisemas variandis kasutatakse võõrsõnu või ümbersõnastamist: "viisakad inimesed on need, kes ei käitu ebaviisakalt".
Tautoloogia on kasutusel retoorikavõttena. 

Paljud kõnekeelsed väljendid sisaldavad tautoloogiat: "ette ennustama", "juurde lisama", "innovatiivne uuendus" jpm.

Tautoloogilise tõestuse all mõeldakse loogikaveaga tõestust, kus mõiste defineeritakse sellesama mõiste kaudu. See on tautoloogiline viga. 

Tautoloogia eitus on vasturääkivus.

Suur osa matemaatikast tegeleb tautoloogia uurimisega.

Vaata ka
--------

* aksioom
* mittevasturääkivus

'pleonasm

Lisalugemist
------------


| * v
* r
Loogiline tehe / konnektor |
| --- |
| 
Konjunktsioon (NING)  • Disjunktsioon (VÕI)  • Eitus (EI)  • Konjunktsiooni eitus (NING-EI)  • Disjunktsiooni eitus (VÕI-EI)  • Välistav disjunktsioon (XOR)  • Implikatsioon  • Ekvivalents |
| Vaata ka | 
Boole'i algebra  • De Morgani seadused  • Loogikaelement |
**Sisekõne** (ingl. k *inner speech, covert speech, internal monologue, intrapersonal communication*; sks. k *erlebte Rede*; sm. k *sisäinen puhe*; vn. k *внутренняя речь*) on mõtetes moodustatav endale määratud hääletu kõne, millel puudub seos kõneelundite liigutustega.

Kujunemine ja protsess
----------------------

Sisekõne, mida inimene kasutab verbaalses tunnetustegevuses ja oma tegevuse reguleerimises, hakkab kujunema 5-6 aasta vanuses privaatkõnest. Sisekõne tekkimise käigus langeb egotsentrilise kõne vokalisatsioon nullini, tekib tumm kõne ja see on ka peamine erinevus väliskõnest. Sisekõne kujunemise algus võib lastel hilineda: õpiraskustega lastel umbes kaks aastat, abiõpet vajavatel lastel koguni neli kuni viis aastat. Sisekõne protsessi käigus muutub kõne sõnadeks, opereerimine käib peamiselt kõne semantikaga. Iseloomulik on kõne lühendatus ja predikatiivsuse valitsemine.

Vaata ka
--------

* kõne (keeleteadus)

Viited
------

1. ↑  Eesti keele sõnaraamat 2019.
2. 1 2 3 4  Võgotski, L. (2014). *Mõtlemine ja kõne.* *Psühholoogilised uurimused.* Tartu: Ilmamaa.
3. ↑  Hallap, M, & Padrik, M. (2008). *Lapse kõne arendamine. Praktilisi soovitusi kõnelise suhtlemise kujundamisel.* Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus.
4. ↑  Karlep, K. (2005). Lev Võgotski ideede aktuaalsus tänapäeval. *Haridus, 8*, 30-35.
**Seocho ringkond** (*Seocho-gu*, hangulis 서초구, hanjas 瑞草區) on Souli haldusüksus, üks 25-st. Seocho ringkond jaguneb omakorda 18 linnaosaks (*dong*).

Olulistest institutsioonidest asuvad piirkonnas Lõuna-Korea ülemkohus ja Lõuna-Korea rahvusraamatukogu.

Seal asub Seouli kunstide keskus. Keskus koosneb viiest suuremast hoonest, mille seas on ooperimaja, kontserdimaja, Hangarami kunstimuuseum, Hangarami disainimuuseum ja Seouli kalligraafiamuuseum. Seal tegutsevad muuhulgas Korea rahvusballet, Korea rahvusooper ja Korea sümfooniaorkester.

Seocho ringkonna piiresse jääb prantsuspärane Seorae Village, kus elab umbes 40% kõigist Lõuna-Koreas elavatest prantslastest. Prantsuse kogukond hakkas sinna koonduma pärast seda, kui 1985. aastal asus seal tegutsema prantsuse lütseum.

Seal asub ka Samsung Town, kus asuvas kolmes kõrghoones tegutsevad Samsung Electronics, Samsung C&T ja Samsung Life Insurance.

* Samsung TownSamsung Town
* RahvusraamatukoguRahvusraamatukogu
* Seorae VillageSeorae Village

Seocho linnavalitsuse hoone

Välislingid
-----------

* Koduleht

Souli ringkonnad

Dobong **·**  Dongdaemun **·**  Dongjak **·**  Eunpyeong **·**  Gangbuk **·**  Gangdong **·**  Gangnam **·**  Gangseo **·**  Geumcheon **·**  Guro **·**  Gwanak **·**  Gwangjin **·**  Jongno **·**  Jung **·**  Jungnang **·**  Mapo **·**  Nowon **·**  Seocho **·**  Seodaemun **·**  Seongbuk **·**  Seongdong **·**  Songpa **·**  Yangcheon **·**  Yeongdeungpo **·**  Yongsan
**Adila** on küla Rapla maakonna Kohila vallas. 

Küla järgi on nime saanud Pirgu lademe Adila kihistu.

Esmateade mõisa kohta on aastast 1586 (Adell), 19. sajandil hävitas mõis seal asunud Kootja küla. 

Adila, Pihali ja Hageri ümbrus on väga rikas muististe poolest. Kui kogu maakonna arheoloogiamälestistest asub üle 40% Kohila valla piirides, siis pooled neist on eespool nimetatud külade maadel. See viitab sealsele põlisele ja tihedale asustusele.

Adilas on mälestuskivi selle küla küüditamisohvritele. Adila külast on pärit ettevõtja Urmas Sõõrumaa.

Vaata ka
--------

* Adila kivikalme

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
2. ↑
3. ↑  Adila Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 07.04.2018)

Välislingid
-----------

* Adila Eesti geokogude infosüsteemis

Kohila valla vapp
Kohila valla asulad

**Alev:** Kohila  
 **Alevikud:** Aespa | Hageri | Prillimäe  

**Külad:** Aandu | Adila | Angerja | Hageri | Kadaka | Lohu | Loone | Lümandu | Masti | Mälivere | Pahkla | Pihali | Pukamäe | Põikma | Rabivere | Rootsi | Salutaguse | Sutlema | Urge | Vana-Aespa | Vilivere
Ferdinand de Saussure
**Ferdinand de Saussure** (26. november 1857 Genf – 22. veebruar 1913 Vufflens-le-Château) oli Šveitsi keeleteadlane, semiootik ja strukturalismi rajajaid.

Ferdinand astus 1875 Genfi ülikooli, kus õppis aasta aega ladina, kreeka ja sanskriti keelt ning tegi seejärel kohe Leipzigi ülikooli juures lõputöö. Kaks aastat hiljem, 1878, õppis ta aasta aega Berliinis, kus kirjutas oma ainsa eluajal ilmunud pika töö "Mémoire sur le système primitif des voyelles dans les langues indo-européennes" ("Väitekiri algsest vokaalisüsteemist indoeuroopa keeltes"). Ta naasis Leipzigisse, kaitses selle ja pälvis doktorikraadi.

Pärast seda asus ta Pariisi, kus pidas loenguid surnud ja elavatest keeltest. 1891. aastal naasis ta Genfi. Kogu ülejäänud elu õpetas ta Genfi ülikoolis sanskriti keelt ja indoeuroopa keeli. Alles 1906 hakkas ta õpetama üldlingvistika kursust, mis hõlmas suurema osa tema ajast kuni tema surmani 1913.

Tema peateos "Cours de linguistique générale" ("Üldkeeleteaduse kursus") ilmus tema õpilaste Albert Sechehaye ja Charles Bally väljaantuna postuumselt 1916. aastal.

Pere
----

Ferdinand de Saussure'i isa oli mineraloog ja entomoloog Henri Louis Frederic de Saussure (1829–1905). Ferdinandil olid nooremad vennad, kellest Léopold oli sinoloog ja astronoom (1866–1925) ning René oli esperantist (1868–1943).

Teosed eesti keeles
-------------------

* "Üldkeeleteaduse kursus". Tullio De Mauro kommentaaridega. Tõlkinud Tiit Kuuskmäe, sari "Avatud Eesti raamat", Varrak, Tallinn 2017, 552 lk; ISBN 9789985340660

Vaata ka
--------

* semiootika
* tähistaja
* Üldkeeleteaduse kursus

Kirjandus
---------

* "20. sajandi mõttevoolud", Tartu Ülikooli Kirjastus, Tallinn–Tartu 2009, lk 647–669 (peatükk "Ferdinand de Saussure, strukturalism ja semiootika", autor Andrus Org)

Välislingid
-----------

* Priit Põhjala, "Keeleteaduse lihvimata teemant" (Saussure 150) – Sirp 23. november 2007, lk 4
* Tiit Kuuskmäe, "Saussure'i aasta alpiliustike valguses" – samas
* Priit Põhjala, "Kolm Saussure'i" (PDF-fail) – Keel ja Kirjandus 2011, nr 2, lk 121–126
**Tartu Ülikooli Orientalistikakeskus** on interdistsiplinaarne struktuuriüksus, mille eesmärgiks on orientalistikaalase teadus- ja õppetöö korraldamine ja läbiviimine ning orientalistikaalaste arendusprojektide koordineerimine Tartu Ülikoolis. Keskus loodi Tartu Ülikooli nõukogu otsusega 17. juunil 1994. Selle eelkäijad olid orientalistika laboratoorium (1991–1994), ajaloo ja semiootika laboratoorium (1983–1991) ja orientalistika kabinet (1955–1994). Enne II maailmasõda olid erinevad orientalistikaalased professuurid ja teadlased tegevad usuteaduskonna ja filosoofiateaduskonna erinevate üksuste all. Aastatel 1994–2007 kuulus keskus ajaloo osakonna, 2007–2010 ajaloo ja arheoloogia instituudi koosseisu. Alates aastast 2011 on orientalistika keskus Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna kultuuriteaduste ja kunstide instituudi koosseisus. 

Orientalistikakeskus on tihedalt seotud Eesti Akadeemiline Orientaalseltsiga nii koos korraldatud konverentside kui väljaannete kaudu. Peamiste uurimisvaldkondadena tegeletakse sinoloogia, budoloogia, Lähis-Ida uuringute (sh assürioloogia) ja egüptoloogiaga. Lisaks orientalistikateaduse traditsioonilistele aja-, religiooni- ja kirjandusloolistele uurimissuundadele koordineerib Orientalistikakeskus Tartu Ülikoolis õppemoodulit "Aasia ühiskonnad, majandus ja poliitika".

Välislingid
-----------

* Tartu Ülikooli Orientalistikakeskuse publikatsioonide loetelu ETISes alates 2010
* Tartu Ülikooli Orientalistikakeskuse koduleht
* Teadustööde täistekste Academia portaalis
* Õppemoodul Aasia ühiskonnad, majandus ja poliitika
* Aasia ühiskonnad, majandus ja poliitika õppemoodul Facebookis
**Brezová pod Bradlom** (slovaki keeles *Brezová pod Bradlom*, ungari keeles *Berezó*) on linn Slovakkias Trenčíni maakonnas Myjava ringkonnas.

Geograafiline asend
-------------------

Brezová pod Bradlom asub Väikeste Karpaatide jalamil, Tšehhi piirist 16 km kaugusel.

Ajalugu
-------

Asulat on esmamainitud 1262. aastal. Alevi staatuse sai Brezová pod Bradlom 1709. aastal. Linnaõigused sai Brezová pod Bradlom 1966. aastal.

Vaatamisväärsused
-----------------

Brezová pod Bradlomi kesklinnast 3 km kirdes asub Bradlo mäel (543 meetrit) asub slovaki rahvusliku liikumise tegelase, riigitegelase ja sõjaväelenduri Milan Rastislav Štefániki (1880–1919) hauamonument. Monumendi rajamist alustati 1924. aastal ja see valmis 1928. aastal.

Rahvastik
---------

Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Brezová pod Bradlomi elanikest slovakke 93,54%, tšehhe 0,7%, ukrainlasi 0,47% ja ungarlasi 0,12%. Rahvus oli teadmata 4,62%-l elanikest.

Sõpruslinnad
------------

* Tšehhi Břeclav, Tšehhi
* Prantsusmaa Paulhan, Prantsusmaa

1. ↑  Minulosť Brezovej pod Bradlom Mesto Brezová pod Bradlom. Vaadatud 19. novembril 2023
2. ↑  The Barrow of Milan Rastislav Štefánik (Brezová pod Bradlom) Slovakia Travel. Vaadatud 19. novembril 2023
3. ↑  Mound of General M. R. Štefanik Trenčín región. Vaadatud 19. novembril 2023
4. ↑  Number of population by ethnicity in the municipality Brezová pod Bradlom at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 19. novembril 2023
Sõle tänava Olerexi tankla
Olerexi tankla Jõgeva bussijaama juures
**AS Olerex** on 1994. aastal asutatud Eesti kütusefirma

Ettevõtte omanikud on Antti Moppel ja Andres Linnas.
Olerex on Eesti rallikrossi meistrivõistluste nimisponsor.

Ajalugu
-------

Lukoili Eesti tanklate omandamise järel 2015. aastal kasvas Olerex Eesti suurimaks tanklaketiks. Hiljem omandati ka väiksem Favora kett.

2016. aastal siseneti ka Leedu turule. 2019. aasta seisuga on ettevõttel Leedus kolm tanklat ja sealhulgas ka nende suurima käibega tankla. Välismaal tangitud kütuse osakakaal kogukäibest on tõusnud 14 protsendini.

Kui Alexela Oil omandas 2018. aastal Euro Oili tanklakett, siis tõusti sellega tanklate arvult Eesti turuliidriks, aga käibelt on Olerex endiselt suurim ning Alexela Oili edestavad käibelt ka Circle K ja Neste.

2018. aasta lõpu seisuga kuulus ettevõttele Eestis 95 tanklat ning seal töötas üle 650 inimese. Ettevõtte sama aasta käive oli 384,1 miljonit eurot ja selle juures teeniti kasumit 2,3 miljonit eurot.

2019. aastal omandab ettevõtte ka Muuga sadamas naftaterminali.

2023. aastal määras Keskkonnaamet Olerexile biokütuste osakaalu nõude korduva täitmata jätmise eest 8 miljoni eurose rahatrahvi.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 20.03.2015)
2. 1 2  "Olerex ostab Lukoili" Äripäev, 3. juuni 2015
3. ↑  rallikross.ee
4. ↑  "Olerex ostab Favora tanklad" Äripäev, 7. juuli 2017
5. 1 2  "Olerex näeb Leedus suurt kasvupotentsiaali" ERR, 6. august 2019
6. ↑  Hans Lõugas: "Eesti suurimaks tanklaketiks saanud Alexela värvib kõik tanklad üle" auto.geenius.ee, 5. märts 2018
7. ↑  Tõnis Oja: "Vaata, kes on Eesti suurimad kütusefirmad" Postimees, 11. september 2017
8. ↑  "Olerex sai naftaterminali ostuks loa" Äripäev, 1. august 2019
9. ↑  "Keskkonnaamet määras Olerexile kaheksa miljonit eurot trahvi" ERR, 18. detsember 2023

Välislingid
-----------

* Ettevõtte koduleht
**Audun Bjørlo Lysbakken** (sündinud 30. september 1977) on Norra poliitik (Sotsialistlik Vasakpartei).

Audun Lysbakken on lõpetanud Bergeni Ülikooli prantsuse keele ja võrdleva poliitikateaduse erialal 1998. aastal. 1999–2000 sooritas ta kohustusliku ajateenistuse asemel tsiviilteenistuse Norra Mahepõllumajanduse Liidus. 2000–2001 oli ta ajakirjanik ja toimetaja ajalehes Klassekampen. 2000–2002 oli ta Sotsialistliku Vasakpartei noorteorganisatsiooni *Sosialistisk Ungdom* aseesimees. Aastatel 2001–2005 oli ta Stortingi liige ja on uuesti parlamendiliige alates 2009. aastast.

20. oktoobril 2009 sai ta Norra laste ja võrdõiguslikkuse ministriks. 5. märtsil 2012 oli ta sunnitud ministriametist tagasi astuma, kuna selgus, et tema juhitud ministeerium oli rahastanud Sotsialistliku Vasakparteiga seotud radikaalset feministlikku organisatsiooni.

11. märtsil 2012 valiti Audun Lysbakken Sotsialistliku Vasakpartei esimeheks.

Viited
------

1. ↑  Lysbakken, Audun (1977-) Stortinget
2. ↑  Audun Lysbakken Store norske leksikon
3. ↑  Audun Lysbakken Elected as New Party Leader of SV The Nordic Page
4. ↑  Minister resigns over feminist funding scandal NTB/The Local, 5. märts 2012
5. ↑  SV plots course out of crisis News in English, 11. märts 2012
Janez Potočnik
**Janez Potočnik** (sündinud 22. märtsil 1958 Kropas Sloveenias) on Sloveenia majandusteadlane ja poliitik, aastatel 2004–2014 oli Euroopa Komisjoni volinik.

Janez Potočnik lõpetas 1983. aastal Ljubljana ülikooli majandusteaduskonna. Aastatel 1984–1987 töötas ta Ljubljanas Makromajanduse Analüüsi- ja Arenguinstituudi asedirektorina ning 1988–1993 Majandusuuringute Instituudi vanemteadurina. 1993. aastal kaitses ta Ljubljana ülikooli juures doktoriväitekirja majandusteaduses ning töötas seejärel Makromajanduse Analüüsi- ja Arenguinstituudi direktorina.

1998. aastal nimetati ta Sloveenia pealäbirääkijaks liitumiskõnelustel Euroopa Liiduga. Sellel ametikohal oli ta kuni Sloveenia liitumiseni Euroopa Liiduga 1. mail 2004. Aastatel 2001–2002 kuulus ta ühtlasi ministrivolitustega nõunikuna Sloveenia valitsusse, aastatel 2002–2004 oli ta Sloveenia Euroopa asjade minister.

Pärast Sloveenia liitumist Euroopa Liiduga oli Janez Potočnik 2004. aasta maist kuni novembrini Euroopa Komisjoni portfellita volinik, assisteerides tollast laienemisvolinikku Günter Verheugenit. Barroso esimese komisjoni ametisse astumisel sai temast 22. novembril 2004 teadus- ja arendustegevuse volinik. Barroso teises komisjonis aastatel 2010–2014 oli ta keskkonnavolinik.

Isiklikku
---------

Janez Potočnik on abielus ja tal on kaks poega.

Välislingid
-----------

* Euroopa Komisjoni ametlik veebileht (inglise ja sloveeni keeles)

| * v
* r
Barroso esimene komisjon (2004–2010) |
| --- |
| 

* Joaquín Almunia
* Catherine Ashton
* José Durão Barroso
* Jacques Barrot
* Joe Borg
* Dacian Cioloş
* Stavros Dimas
* Benita Ferrero-Waldner
* Ján Figeľ
* Franco Frattini
* Mariann Fischer Boel
* Máire Geoghegan-Quinn
* Dalia Grybauskaitė
* Danuta Hübner
* Siim Kallas
* László Kovács
* Neelie Kroes
* Meglena Kuneva
* Márkos Kyprianoú
* Peter Mandelson
* Charlie McCreevy
* Louis Michel
* Leonard Orban
* Andris Piebalgs
* Janez Potočnik
* Viviane Reding
* Olli Rehn
* Vladimír Špidla
* Antonio Tajani
* Androúlla Vasileíou
* Günter Verheugen
* Margot Wallström

 |
**Oonurme rändrahn** on rändrahn, mis asub Ida-Viru maakonnas, Alutaguse vallas, Oonurme külas. 

Rändrahn asub Oonurme külast 300 m põhja pool, Rakvere–Rannapungerja maanteest 90 m ida pool põllul.

Oonurme rändrahn on kaitstav loodusmälestis. Rahn võeti kaitse alla 1959. aastal vabariikliku tähtsusega loodusmälestisena.

### Iseloomustus

Rabakivi-graniit, mis on lagunenud kaheks osaks. Herbert Viidingu andmeil 1954. aastast on nende mõõtmed järgmised:
I pikkus 4,4 m; laius 3,6 m; kôrgus 2,2 m; ümbermõõt 14,5 m.
II pikkus 5,1 m; laius 2,9 m; kôrgus 2,8 m; ümbermõõt 10,8 m.
Rahnud on järskude külgedega. Põhjapoolsema rahnu (I) lagi on lame ja ümar, lõunapoolne (II) on teravaharjaline. Pinnad keskmiselt murenenud. Nõrgalt sammaldunud: samblikke rikkalikult. Esineb kinnislõhesid. Rahnu ümbrus on koristatud.

Oonurme oja paremal kaldal on kaitsealune kivikalme. Pärimuste järgi olevat Hiievälja künka all rahapada peidus.

Arvatakse, et rahnu olevat pooleks löönud välk. Rahvasuu väidab, et tegu on olnud hoopis vanapagana kätetööga.

### Uuritus

Rahnu uuris, mõõtis ja pildistas 1954. aastal Herbert Viiding. Samal aastal uuris rahnu ka R.Haamer. Hiljem kirjanduses (E. Kumari, Looduskaitse teatmik; H. Viiding, Suurte rändrahnude kirjeldamise juhend) toodud andmetesse on sattunud viga: I rahnu mõõtmed on näidatud võrdsetena II rahnu omadega (väljaarvatud ümbermõõt). 1985. aastal teostas Ü/K "Metsaprojekt" Eesti Metsakorralduskeskus Tudu Metsamajandi järelvalvepiirkonna looduskaitseobjektide revisjoni, selle aruande koostaja M.Raid sai (1986) Oonurme rändrahnu mõõmete kohta senistest andmetest mõneti erinevaid tulemusi.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. november 2015. Vaadatud 5. novembril 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis

Kirjandus
---------

* Eerik Kumari (toimetaja). Looduskaitse teatmik. Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1960, lk. 280
* Helmut Joonuks. Alutaguse. Tallinn: Eesti Raamat, 1969, lk. 105
* Herbert Viiding. Suurte rändrahnude kirjeldamise juhend. Tartu: Eesti Teaduste Akadeemia, 1986, lk. 58
* Helmut Joonuks, Olav Vallimäe. Kohtla-Järve linn ja rajoon. Tallinn: Eesti Raamat, 1988, lk. 156
**Olev Mikiver** (11. juuli 1922 Loksa – 3. juuli 1994 Malmö) oli väliseesti maali- ja teatrikunstnik ning graafik.

Elukäik
-------

Olev Mikiver sündis Loksal kellassepa perekonnas. Oli juba kooliajal kooliajakirja illustraator ning harjutas kätt linoollõikega. Ta lõpetas aastal 1940 Tallinna Reaalkooli. Õppis 1941 Tallinna Kujutava ja Rakenduskunsti Koolis graafikat ning 1942–1943 Tartus Kõrgematel Kujutavkunstide Kursustel maalieriala (Pallas). 

Et pääseda Saksa mobilisatsioonist, põgenes Olev Mikiver 1943. aastal purjepaadil Soome skääridesse. Soomes astus ta vabatahtlikuna sõjaväkke ning osales Karjalas toimunud lahingutes, osaledes muuhulgas Viiburi kaitsmislahingutes. Mikiver pöördus koos soomepoistega kodumaale tagasi ning osales lahingutes Emajõe ääres. Põgenes Saaremaalt päästejaama paadiga Rootsi, kus veidi enne Gotlandi rannikut elas läbi laevaõnnetuse.

Aastatel 1944–1954 elas ta Stockholmis ning töötas klaasplastivalmistajana ja filmiateljees Sandrews dekoratsioonimaalijana. Jätkas kunstiõpinguid 1947–1948 sealses Stockholmi Vabaakadeemias ja 1951 Pariisis Academie de la Grande Chaumiere'is.

1954 abiellus Marju Mägistega ja asus Malmösse, kus töötas linnateatri dekoratsioonimaalija ja teatrikunstnikuna. Ta valmistas dekoratsioone ja kostüümikavandeid umbes 30 lavastusele, seal hulgas Tšehhovi "Onu Vanja", Prokofjevi "Petja ja hunt" jt.

Looming
-------

Mikiveri loomingus on kolm suurt teemat: sõda, meri ja mets. Tehnikatest eelistas ta õlimaali ning temperat.

Varast maaliloomingut on mõjutanud sürrealism kuid ka ekspressionism, millega oli segunenud ka kubism. Fantaasiaküllus on omane ka hilisematele maalidele, milles lapsepõlvemälestused põimuvad müüdimotiividega. 1950ndatel kujunes Mikiverist eesti kunsti avangardist, kelle loomingus liituvad omapäraselt sürrealism ja abstraktsionism. 

1980. aastatel kujunes välja värviküllane stiil, kus unistused ja tegelikkus moodustasid omalaadse kunstistiili, tihti inspireeritud ajaloost, tema enda põgenemisest, loodusest ja merest. Tema maale iseloomustavad värvid ja jõulisus. Puhtad ja kindlad jooned oli ta kaasa saanud oma graafilisest väljaõppest. 

On teinud kaanekujundusi Eesti Kirjanike Kooperatiivi väljaandeile. Näiteks illustreerinud kaaneümbrised tuntud Eesti eksiilkirjanike – Bernard Kangro, Arvo Mägi, Valev Uibopuu raamatutele jt. Teinud kaastööd ajakirjale Mana. Loonud vabagraafikat. Kavandanud koos Ervin Pütsepaga mosaiike. 

Avaldas ajalehe Teataja kaastöölisena ülevaateid eesti kunstnike näitustest ja mälestusi. Tema sõber Ilmar Laaban kirjeldas Mikiveri kunsti kui avangardi – oma ajast ees, oskusega kujutada loodust eestlasliku rahvalaulu stiilis: "muretult sõrmitseb ta looduse pärlikeel, keerab väikese pehme nõksatusega uue mustri kaleidoskoobile, kus unistused, taju ja mälestused moodustavad värvikireva mustri".

Tema teoseid leidub nii Eesti Kunstimuuseumi kui ka Tartu Kunstimuuseumi kogudes.

Viited
------

1. 1 2 3  Vello, Meri mets ja – sõda – Välis-Eesti, 29.11.1968
2. ↑  Jermu, Kunstnik ja ta minevik. Kõnelus Olev Mikiveriga - Eesti Päevaleht (Rootsis), 14.11.1968

Välislingid
-----------

*
**"Teeleminek ja kojutulek"** (rootsi keeles *"Uppbrott och hemkomst"*) on Rootsis Stockholmi lähistel Haninges Dalarö tollimaja (*tullhuset*) ja ranna vahel asuv mälestusmärk, mis on püstitatud Baltimaadest pärit 30 000 põgenikule, kellest 6500 saabusid Dalaröle 1944. aasta sügisel. 

Haninge-Haapsalu Sõprusühingu ja Haninge linnavalitsuse algatusel valminud monumendi autor on kunstnik Ursula Schütz. Kivialusel pronksskulptuur annab edasi kaht liiki meeleolu: rahutu pool sümboliseerib põgenemist ning harmooniline pool viib mõtted rahulolutundele ja kojusaabumisele. Kunstnik ise on öelnud, et mälestusmärki kavandades on ta palju mõelnud neile, kes Dalarösse saabusid, ja ka neile, kes merele jäid.

Mälestusmärk avati 25. septembril 2004, mil möödus 60 aastat päevast, mil üle 150 põgeniku Eestist randus Stockholmi skäärides Haninges Dalarö paadisillal. Põgenike hulgas astus Dalaröl maale tollal 14-aastase tüdrukuna Ilon Wikland. Haninge-Haapsalu Sõprusühingu auliikmena avas Ilon Wikland pidulikult mälestusmärgi samas kohas, kus ta sõjapõgenikuna Rootsi saabus. Lindi lõikamisel osalesid ka Olav Aarna, Haninge linnapea Pelle Svensson ja minister Pär Nuder. Külaliste hulgas oli ka eesti juurtega Kristjan Luuk. 

Monumendi rajamiseks annetasid Haninge linnavalitsus ning ligi sadakond ühingut, ettevõtet ja eraisikut kokku üle poole miljoni Rootsi krooni. Projekti osapooltele oli suureks abiks Haninges elav eestirootslane Erich Kimber, kes oli Ilon Wiklandiga samal laeval.

Viited
------

1. ↑  Dalarö tollimaja www.dalaro.info
2. ↑  Lauri Vahtre. "Surmahirm ja kuum kakao". *Postimees*.
3. ↑  BNS. "Balti paadipõgenikele tuleb mälestusmärk".
4. ↑  Kaire Reiljan. "Paadipõgenikud saavad Dalaröl mälestusmärgi". *Lääne Elu*. Originaali arhiivikoopia seisuga 13. september 2017.
Ojakivi
**Ojakivi** (tuntud ka kui **Sagadi kivi** või ka **Võsu rändrahn**) on rabakivist hiidrahn Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Vergi poolsaare lõunaosas. Ojakivi asub Võsult umbes 2 km kirdes, oja ääres, keset metsa. 

Ojakivi pikkus on 11,6 m, laius 10,0 m, kõrgus 6,0 m ja ümbermõõt 33 m. Maht on eri allikate põhjal kas 274 või 294 m³.

Kivi kujutab hulknurkset püstiste küljeseintega püsttahukat. Põhjaküljel on läänepoolses osas ülalt 2/3 ulatuv lõhe. Läänekülje keskmises osas all püstine lai lõhe, lõunapoolses servas suur vertikaalne lõhe. Rohkesti esineb enamasti vertikaalseid lõhesid; neid on ka kaguküljel. Kirdeküljel on väikesi erisuunalisi praokesi. Rahnu ülemisel pinnal on suur lääne-idasuunaline kuni 3 cm laiune lõhe, mis ulatub rahnu lääneseinast kuni keskmise osani. Rahn on kaetud paksult samblaga, eriti põhja- ja lääneküljel. Rahn istub sügaval liivases pinnases. Kivi ümbruses kasvab kuuse-segamets.

Rahn on tõenäoliselt saanud nime lähistel voolava, kuid põuastel suvedel kuivava oja järgi.

Rahn on alates 1937. aastast üksikobjektina looduskaitse all ning jääb Lahemaa rahvuspargi territooriumile.

Vaata ka
--------

* Eesti hiidrahnude loend

Viited
------

1. 1 2  Pirrus, Enn (2009). *Eestimaa suured kivid*. Tallinn: Teaduste Akadeemia kirjastus.
2. 1 2  "Ojakivi e. Oja Suurkivi". *EELIS Infoleht*. Vaadatud 26.12.2022.
3. ↑  Kumari, Aadu (1981). "Suurte rändrahnude teine kümme". *Eesti Loodus* (10): 670–676.
4. ↑  "Ojakivi". *Keskkonnaportaal*. Vaadatud 28.12.2022.

Välislingid
-----------

* Ojakivi ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis
* Ojakivi Keskkonnaregistris