recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Густав II Адольф (19 декабря (9 июля) 1594 — 16 ноября (6 ноября) 1632) — король Швеции с 1611 по 1632 год.

Густав II Адольф был сыном Карла IX и отцом королевы Кристины. Он унаследовал трон после смерти своего отца в 1611 году, когда ему было 17 лет.

Густав II Адольф начал подготовку торговли между Швецией и Америкой в ​​1629 году.[1]

Густав II Адольф стал известен как блестящий военачальник в Тридцатилетней войне, где он возглавил борьбу протестантских государств против Священной Римской империи. Сам король пал в той же войне в 1632 году в битве при Лютцене, которую протестанты все же выиграли. Незадолго до боя он подписал учредительный документ Тартуского университета и гимназии Густава Адольфа. Король был похоронен в церкви Риддархольмен в Стокгольме в 1634 году.

Густав II Адольф вошел в историю прежде всего как создатель великого шведского государства. За время его правления осталось завершение нескольких продолжавшихся войн (в том числе Ливонской войны на эстонских территориях), расширение территории страны и административная реорганизация.

Gustav II Adolfi sarkofaag Riddarholmeni kirikus.v
Gustav II Adolf abiellus 25. novembril 1620, Brandenburg-Preisimaa valitseja Brandenburgi kuurvürst Johann Sigismundi tütre Maria Eleonora von Brandenburgiga, kellega tal oli kaks tütart:

* Kristina Augusta (16. oktoober 1623 – 21. september 1624) – Rootsi printsess
* Kristiina (18. detsember 1626 – 19. aprill 1689) – Rootsi kuninganna.

Sugupuu
-------

|  |
| --- |
|  **Gustav II Adolfi esivanemad**  |
| **Rootsi kuningasGustav II Adolf(1594–1632)** | Rootsi kuningas Karl IX(1550–1611) | Rootsi kuningas Gustav I(1496–1560) | Erik Johansson Vasa(surnud 1520) |
| Cecilia Månsdotter Eka(surnud 1522) |
| Margareta Eriksdotter Leijonhufvud(1516–1551) | Erik Abrahamsson Leijonhufvud(surnud 1520) |
| Ebba Eriksdotter Vasa(surnud 1549) |
| Holstein-Gottorpi printsess Kristina(1573–1625) | Holstein-Gottorpi hertsog Adolf(1526–1586) | Taani kuningas Frederik I(1471–1533) |
| Pommeri printsess Sophia(1550–1611) |
| Hesseni maakrahvitar Christine(1498–1568) | Hesseni maakrahv Philipp I(1504–1567) |
| Saksimaa printsess Christine(1505–1549) |

Gustav II Adolfi büst Gustav Adolfi Gümnaasiumis Tallinnas

Monumendid
----------

* Gustav II Adolfi monument Tartus.
* Gustav II Adolfi büst Tallinnas Gustav Adolfi Gümnaasiumis.

Viited
------


  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Karl IX** | **Rootsi kuningas**1611–1632 | Järgnev**Kristiina** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Gustav II Adolf** |
Hendrik Wüst (2019)
**Hendrik Josef Wüst** (sündinud 19. juulil 1975 Rhedes Nordrhein-Westfalenis) on Saksamaa Kristlik-Demokraatliku Liidu (CDU) poliitik, 2017-2021 Nordrhein-Westfaleni liidumaa transpordiminister, alates 27. oktoobrist 2021 liidumaa peaminister.

Elulugu
-------

Hendrik Wüst kasvas üles Rhedes. Ta on õppinud õigusteadust ning sooritas esimese riigieksami 2000. aastal ja teise riigieksami 2003. aastal. Sellest ajast peale on ta olnud litsentseeritud advokaat.

Aastatel 2000–2005 töötas ta Berliinis Juhtimisnõustamises Eutop-is, 2004. aastast nende asutusesisese nõustajana ja volitatud esindajana. Aastatel 2010–2017 oli Hendrik Wüst Nordrhein-Westfalenis asuva Saksa ajalehtede väljaandjate riikliku ühingu (ZVNRW) ja Pressefunk GmbH Tegevdirektor ning aastatel 2014–2017 ka dein.fm Holdingu Tegevdirektor.

Hendrik Wüst on katoliiklane. Ta on abielus.

Poliitika
---------

1995. aastal sai temast Rhede linnavolikogu liige ja 1998. aastal tegi ta hüppe riigi tasandil. Aastatel 1998–2000 oli ta algul Junge Unioni NRW riigikassa laekur. Aastatel 2000–2006 valiti ta noortepartei piirkondlikuks esimeheks, samuti CDU SRV piirkondliku täitevkomitee liikmeks. Aastatel 2002–2012 oli ta ka CDU föderaalse täitevkomitee liige.

2005. aastal Nordrhein-Westfalenis toimunud riigivalimistel valiti ta 58,3 protsendiga riigiparlamenti ja oli sel valimisperioodil noorim CDU parlamendirühma liige. Aastatel 2006–2010 oli Wüst CDW NRW Peasekretär.

Pärast 2010. aasta riigivalimistel oma valimisringkonna taas võitu (kasv 49,6%) sai temast CDU osariigi parlamendirühma majanduspoliitika ametlik pressiesindaja. Alates 2013. aastast on Wüst CDU / CSU (MIT) väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete ning majandusliidu Põhja-Rein-Westfalenis riigi esimees. 2012. aasta riigivalimistel sai Wust 45,8% ja 2017. aastal 52,9% häältest.

30. juunil 2017 määrati Hendrik Wüst peaminister Armin Lascheti valitsuses (CDU-FDP) Nordrhein-Westfaleni Transpordiministriks. Samuti on ta alates 2019. aastast Dusseldorfis asuva NRW.BANK direktorite nõukogu ja rahastamiskomitee liige.

27. oktoobril 2021 sai Wüst liidumaa peaministriks, kui Laschet astus peale CDU/CSU kehva valimistulemust föderaalvalimistel tagasi.

15. mail 2022 toimunud liidumaa maapäeva valimistel tuli CDU Wüsti juhtimisel 35.7% häältega tugevaimaks parteiks, kuid senisel CDU-FDP koalitsioonil polnud enam enamust, mispeale ta moodustas uue koalitsiooni rohelistega ja valiti uuesti liidumaa peaministriks.
Constance Mayeri autoportree isaga. 1801. õli Wadsworth Atheneum Kunstimuuseum 
**Constance Mayer** (**Marie-Françoise Constance Mayer-La Martinière** (9. märts 1775 Chauny, Picardy – 26. mai 1821 Pariis) oli prantsuse kunstnik. 

Constance Mayer sündis 1775. aastal Chaunys ja oli üks vähestest naiskunstnikest, kes saavutas edu Napoleoni aegses Prantsusmaal. Tolliametniku tütar Mayer kolis enne 1801. aastat Pariisi, kus ta õppis Joseph-Benoît Suvée (1743-1807) ja Jean-Baptiste Greuze'i (1725-1805) juures. Aastal 1801 alustas ta tööd Jacques-Louis Davidi (1748-1825) ateljees ja tema "Autoportree isaga" võeti vastu Pariisi Salongi näitusele. Sestpeale esines ta Salongis regulaarselt. Oma karjääri algusperioodil spetsialiseerus ta naiste ja laste portreedele ning kodustele žanristseenidele.

1802. aastal astus ta Pierre-Paul Prud'hon'i (1758-1823) ateljeesse, millega algas professionaalne ja isiklik suhe tuntud kunstnikuga, mis kujundas tema ülejäänud karjääri. 1803. aastal sai Prud'hon tellimuse maalida keisrinna Josephine'i portree. Prud'honi abikaasa, tema viie lapse ema, kuulutas avalikult, et on keisrinnasse armunud. Kunstnik lasi abikaasa vaimuhaiglasse saata ja Mayer võttis vastutuse laste kasvatamise eest enda peale. Keiser Napoleon, kes ostis 1803. aastal kaks Mayeri maali, kinkis nii Prud'honile kui ka Mayerile korterid Sorbonne'is. Mayeri maalid muutusid üha enam Prud'honist ja tema loomingus valdavatest ajaloolistest ja mütoloogilistest teemadest mõjutatuks. 1810. aastal suri Mayeri isa ja ta kolis Prud'honiga kokku. Kunstnikud tegid tihedat koostööd, kusjuures Prud'hon teostas sageli alusjoonistuse ja Mayer lõpetas lõuendi.

1821. aastal suri Prud'hon'i abikaasa ning Mayer eeldas, et oma kauaaegne partner abiellub temaga. Kui mees keeldus seda tegemast, tegi naine 26. mail enesetapu. Prud'hon korraldas järgmisel aastal näituse oma töödest, kuid ei taastunud kunagi Constance'i surmast. Ta suri 1823. aastal ja nad on koos maetud Père Lachaise'i kalmistule.

Viited
------

1. 1 2 3  "A Space of Their Own". *artmuseum.indiana.edu*. Vaadatud 15. aprillil 2024.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib sõjaväelasest; aabitsakirjaniku ja tõlkija kohta vaata artiklit Jaan Kruus (kirjamees)* |

---

**Jaan Kruus** VR II/3 (27. veebruar 1884 Soosalu küla, Sooniste vald, Läänemaa – 15. mai 1942 Moskva) oli Eesti sõjaväelane (kindralmajor, 1936).

Jaan Kruus sündis Läänemaal Sooniste vallas Soosalu Kruusiaugul taluniku ja sepa Jaan Kruusi ning Ann Määkaare pojana. 1893–1897 õppis ta Leevre vallakoolis.

Jaan Kruusi mälestuskivi Kullamaa surnuaia kõrval
Aastatel 1906–1909 teenis ta sundaega tsaariarmees. Seejärel õppis ta 1912–1914 Kokemäe põllutöökoolis Soomes. I maailmasõjas osales ta 1914–1918 3. Soome kütipolgus. 1915 ülendati ta vapruse eest lipnikuks, 1916 pärast korpuse ohvitserikursuse lõpetamist määrati ta rooduülemaks, seejärel pataljoniülemaks kapteni auastmes. 

Vabadussõjas alustas ta 3. jalaväepolgu II pataljoni ülemana, 1919 ülendati alampolkovnikuks, misjärel sai temast veebruaris 1919 3. jalaväepolgu ülem. Aastatel 1919–1934 oli ta eri aegadel 3. 6. 7. ja 10. rügemendi ülem.

1921–1923 õppis ta kindralstaabi kursustel ning ülendati selle lõpetamise järel koloneliks. Samal aastal sai temast 7. jalaväerügemendi ülem Võrus. Tema juhtimisel alustati 1925 Võrus ja Petseris uute sõjaväelinnakute rajamist ning 1926 alustati tema initsiatiivil sõjaväe õppekompleksi - Värska Lõunalaagri[*küsitav*] ehitust. 1934–1936 oli ta Valga sõjaväeringkonna ülem. Aastal 1936 ülendati ta kindralmajoriks ja temast sai 2. Diviisi ülem, samast aastast Kaitsevägede Nõukogu liige. 9. jaanuaril 1940 määrati ta väeosaülemate aukohtu liikmeks.

Pärast Eesti Vabariigi relvajõudude reorganiseerimist Punaarmee osaks oli ta 1940–1941 Punaarmee 22. territoriaalkorpuse 182. laskurdiviisi komandör. 1941. aastal viidi ta täienduskoolituse ettekäändel Moskvasse, kus ta vahistati ning maha lasti.

Tunnustus
---------

Jaan Kruus on enim autasustatud eestlasest sõjaväelane Esimeses maailmasõjas. Teda on autasustatud: 

* Püha Georgi medali IV järgu vapruse eest
* Püha Georgi risti I, II, III ja IV järgu
* Prantsuse *Médaille militaire*,
* Püha Stanislavi ordeni II ja III järgu,
* Püha Anna ordeni II, III ja IV järgu ning
* Püha Vladimiri ordeni IV järgu.
* Vabadusrist II/3 (1920),
* Kotkaristi teenetemärgi II (1938) ja III klass (1934)
* Läti Karutapja ordeniga (III klass),
* Poola Taassünni ordeni (Polonia Restituta) II klassi orden.

23. veebruaril 2004 avati Jaan Kruusi bareljeef Tartus Ülikooli tänav 8 hoones (2. Diviisi staap, praegune Barclay hotell).

Välislingid
-----------

* Jaan Kruusi foto ja biograafilised andmed saidil generals.dk
* Ohvitseride andmekogu
* Jaan Kruus Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Aivar Pohlak 2022. aasta ArvamusfestivalilAivar Pohlak õnnitlemas Aleksandr Dmitrijevi rahvuskoondise eest peetud 100. mängu eel enne Eesti-Malta 31.08.16 kohtumist.
Aivar Pohlak (2009).
**Aivar Pohlak** (sündinud 19. oktoobril 1962) on Eesti Jalgpalli Liidu president.

Ta lõpetas aastal 1980 Tallinna 43. Keskkooli ja aastal 1985 Tallinna Polütehnilise Instituudi masinaehituse ökonoomika ja organiseerimise erialal.

1980. aastatel kirjutas tekste lastele, töötas ka matemaatika ning eesti keele ja kirjanduse õpetajana.

Ta on mänginud FC Kuressaares.

Poliitika
---------

2009. aastal osales ta kohalike omavalitsuste valimisel. Ta kandideeris Kosel valimisliidu Ühtselt nimekirjas ja pääses 146 häälega volikokku. Kokkuvõttes oli see Kose vallas paremuselt teine tulemus.

Tunnustus
---------

* 2002 – Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi sihtkapitali aastapreemia (jäägitu pühendumine oma ideede elluviimisel)
* 2017 – Saare maakonna teenetemärk
* 2019 – Eesti Vabariigi spordipreemia (jalgpalli arendaja, ajaloolise jalgpallivõistluse UEFA Superkarika korraldamise eest Tallinnas)
* 2019 Tallinna teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema poeg Siim Pohlak on Tre raadio asutaja ning Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna Harju- ja Raplamaa ringkonna esimees. Tema tütar Anni Rahula on jalgpallikohtunik. Poeg Pelle Pohlak on FC Flora president.

Viited
------

1. ↑  "Aivar Pohlakust Oru küla kodulehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. juuni 2007.
2. ↑  Ants Talioja. *Tuhala: [Harjumaa]*, Tallinn 2004
3. ↑  KOV valimiste tulemused 2009
4. ↑  Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna Harju- ja Rapla ringkonna esimeheks valiti Siim Pohlak

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is

| * v
* r
FC Flora peatreenerid |
| --- |
| 
Pohlak (1990–91) • Kotovas (1992) • Ubakivi (1993–95) • Thordarson (1996–99) • Rüütli (2000) • Pijpers (2001–04) • Kivisild (2004–05) • Rautiainen (2006–08) • Rüütli (2009) • Reim (2009–12) • Lelov (2012–13) • Hurt (2013–16) • Arbeiter (2016) • Pijpers (2017) • Henn (2018–) |
**Rudabánya** on linn Ungaris Borsod-Abaúj-Zempléni komitaadis Kazincbarcika kreisis.

Geograafiline asend
-------------------

Rudabánya asub Slovakkia piirist 14 km kaugusel, kreisikeskusest Kazincbarcikast umbes 13 km põhjas ja komitaadikeskusest ligikaudu 33 km põhjaloodes.

Ajalugu
-------

Küla on ürikutes esmamainitud 1299. aastal (*Ruda*). Rudabánya sai linnaõigused 1351. aastal ja see oli üks Ülem-Ungari seitsmest kaevanduslinnast. Linnas kaevandati vase-, tina-, hõbeda- ja rauamaaki. Türklased rüüstasid linna 1555. 1564. ja 1576. aastal. Suur osa linnaelanikest põgenes. Rudabánya kaotas linnaõigused ja 17. sajandi lõpuks oli alles jäänud väga vähe elanikke. 18. sajandi teisel poolel alustati Rudabányas jälle rauamaagi kaevandamist. Rauamaagi kaevandamine asulas lõpetati 31. detsembril 1985. Rudabánya sai vahepeal kaotatud linnaõigused tagasi 1. juulil 2008.

Sõpruslinnad
------------

* Slovakkia Dobšiná, Slovakkia
* Rumeenia Borsec, Rumeenia
* Ukraina Badalovo, Ukraina

Viited
------

1. ↑  [ Sightseeing. Vaadatud 15. aprillil 2024
2. ↑  Rudabánya Helyben jó. Vaadatud 15. aprillil 2024
**Korporatsioon Ave** (ka **Korporatsioon AVE**) oli Tallinna Tehnikaülikooli juures tegutsev meeskorporatsioon.

1. novembril 1987 asutasid Tallinna Polütehnilise Instituudi energeetikateaduskonna üliõpilased ja õppejõud **üliõpilasseltsi AVE**. Tollal ei lubatud organisatsiooni korporatsioonina registreerida. Nimi AVE tuleneb tehnikaülikoolis kasutusel olnud eriala lühendusviisist: elektrisüsteemide (lühend AV) eriala (lühend E). 1990. aastate alguseks olid korporatsioonist välja visatud kõik naisliikmed.
Formaalselt lõpetas korporatsioon tegevuse ja kustutati äriregistrist 2012. aastal.

Korporatsiooni värvid on kollane-must-valge.

Viited
------

1. 1 2 3   (vaadatud 22.03.2019)

| * v
* r
Eesti üliõpilasorganisatsioonid |
| --- |
| Eesti Korporatsioonide Liit | 
Vironia • Fraternitas Estica • Sakala • Ugala • Rotalia • Fraternitas Liviensis • Leola • Revelia • Tehnola • Fraternitas Tartuensis |
| Naiskorporatsioonid | 
Filiae Patriae • Indla • Lembela • Amicitia • *Syringa* • Sororitas Estoniae |
| Muud meeskorporatsioonid | 
Ave • Arminia Dorpatensis |
| Meesseltsid | 
Eesti Üliõpilaste Selts • ÜS Liivika • ÜS Raimla |
| Naisselts | 
Eesti Naisüliõpilaste Selts |
| Segaseltsid | 
EÜS Põhjala • EYS Veljesto • ÜÜ Fraternitas Fennica |
***Pneuma*** (πνεῦμα; 'vaim', 'hingus', 'õhk') on vanakreeka sõna, mille üks vastetest on 'vaim'. See sõna esineb ka Püha Vaimu kreekakeelses nimes. 

*Pneuma* tähendab algselt ka keerist, tuuleõhku või rõhku ning on suguluses hiina *qi,* india praana ja akaaša mõistega.

Anaximenes
----------

*Pneuma* mõistet kasutas teadaolevalt esimesena Anaximenes (6. sajand eKr): "Nii nagu meie hing, mis on õhk, meid jõuga koos hoiab, nõnda hõlmab kogu kosmost tuul (*pneuma*) ja õhk." (DK 13 B 2)

Vanakreeka meditsiin
--------------------

*Pneuma* mõiste oli oluline ka meditsiinis, kuhu see jõudis Apollonia Diogenese kaudu 5. sajandil eKr ning kus ta arenes Erasistratosest Galenoseni välja. Viimaselt pärineb ka hilisemas, ladina traditsioonis oluline erinestus kolme pneumaatilise printsiibi vahel, mis tekivad sissehingatud õhu ja südames tekitatud elusoojuse koosmõjus: 

1. füüsiline *pneuma* (*spiritus naturalis*), mis hoiab ülal vegetatiivseid funktsioone;
2. elav *pneuma* (*spiritus vitalis*), elu ja liikumise printsiip;
3. psüühiline *pneuma* (*spiritus animalis*), hing.

Stoa
----

Stoikud lisasid neljale elemendile **pneuma**. Seda tõlgendati tule ja õhu seguna ning peeti aktiivseks algeks elementide seas. Õhku ja tuld vaadeldi aktiivsete pneumalaadsete elementidena, maad ja vett passiivsete elementidega. Pneuma sarnanes mitmeti Aristotelese eetriga.

Hellenismiaja filosoofias, eriti stoitsismis, segunesid *pneuma* mõistes inimlik võime ja kosmoloogline printsiip. Stoikutel on *pneuma* nii üksikhingena kui ka maailmahingena nii materiaalne substants kui ka vaimne printsiip, mis läbistab elusat kosmost ja korrastab seda. Inimese *pneuma* on elu alguses *tabula rasa*, mis seejärel täidetakse meeltemuljetega ja ettekujutustega. *Pneuma* on stoikutel juhtiv hingeosa, mis võimaldab elada kooskõlas loodusega.

Vaata ka
--------

* Pneumatoloogia

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **πνεύμα** |
**Marksistlik arheoloogia** on arheoloogiline teooria, mis põhineb marksistlikul ideoloogial, kasutades seda lähenemist inimühiskondade mineviku ja arengu uurimiseks. 

Ameerika kultuuriantropoloog Lewis H. Morgan esitas 1870. aastatel enda töödes arusaama inimkonna arengust alates metslusest kuni tsivilisatsioonini, nähes metslust primitiivse kommunismina,
kus ressursse jagati kõigi vahel võrdselt. See mõjutas oluliselt Karl Marxi ja Friedrich Engelsi filosoofiat ning marksistlikku arheoloogiat.

Kuigi Marx ja Engels ise ei tegelenud arheoloogiaga, rakendasid nad oma marksistlikke ideid mineviku uurimisel. Nõukogude Liidus töötasid arheoloogid 20. sajandi esimesel poolel välja arheoloogilise teooria, mis põhines nende filosoofiate kasutamisel ajaloo uurimisel. Marksistlik arheoloogia sai kiiresti domineerivamaks teooria valdkonnaks Nõukogude Liidus. Selle kiire leviku tõttu võtsid ka teiste riikide arheoloogid teooria kasutusele. Eelkõige kasutati seda Ühendkuningriigis, mille rakendajaks oli mõjukas Austraalia päritoluga arheoloog V. Gordon Childe. Ta kombineeris traditsioonilise marksismi materialistliku mudeliga. Seoses postprotsessuaalse arheoloogia tõusuga 1980. ja 1990. aastatel, populariseeriti marksistliku arheoloogia vorme arheoloogide seas uuesti. Selle lähenemist rakendati uuesti uurimisprojektides kui ka arheoloogiliste uurimuste kontekstides, kuid mitte kõikides riikides või akadeemilistes ringkondades.

Teooria
-------

Marksistlik arheoloogia põhineb ideel, et mineviku ühiskondi saab mõista läbi majanduslike jõujoonte ning sotsiaalsete klasside. Teooria uurib, kuidas majanduslikud struktuurid ja võimusuhted kujundasid ühiskondlikku arengut ning mõjutasid kultuurilisi muutusi. Arheoloogid analüüsivad arheoloogilisi tõendeid, et avastada minevikus toiminud majanduslikke suhteid ning võimusuundumuste rolle ühiskondades.

Lisalugemist
------------

* Randall H. McGuire. "A Marxist Archaeology". New York, 1992.

Viited
------

1. ↑  V. Lang (2003) "Teooria areng arheoloogias"[*alaline kõdulink*] lk 3 (PDF)
2. ↑  M. Johnson (2019) "Arheoloogia teooria: sissejuhtus" lk 144
**Aleksis Avasalu** (sündinud Aleksei Avesson; 12. november 1914 Keava – 21. september 1976 Tallinn) oli eesti kontrabassimängija.

Ta lõpetas 1934. aastal Tallinna Gustav Adolfi Gümnaasiumi ja 1939. aastal Tallinna Pedagoogiumi. Aastatel 1936–1941 õppis ta Tallinna Konservatooriumis Hugo Lepnurme klassis orelit, mis jäi lõpetamata oreli eriala klassi sulgemise tõttu.

1941. aastal mobiliseeriti Avasalu tööpataljoni Arhangelski oblastis ja 1942 õnnestus tal pääseda Eesti diviisi. Pärast tiiklike kunstiansamblite moodustamist õppis ta iseseisvalt kontrabassimängu ning esines Leningradi Raadios Rostislav Merkulovi ja Roman Matsovi juhatusel nii estraadi- kui ka sümfoonilistes muusikakollektiivides. 

1946. aastal lõpetas ühe õppeaastaga Tallinna Riikliku Muusikakooli (konservatooriumi eel- ja keskkursus lahutati kõrgemast astmest 1941. aasta veebruarist) kontrabassi erialal Johannes Kuusemetsa klassis.

1930. aastatel mängis ta Tallinna tantsuorkestrites, sealhulgas ansamblis Kuldne Seitse. Teise maailmasõja aastatel (1941–1944) mängis Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite sümfooniaorkestris. 1944. aastast oli ERSO kontrabassimängija, aastatel 1961–1971 kontrabassirühma kontsertmeister. Lisaks mängis ta Emil Laansoo ansamblis ja Tallinna Kammerorkestris.

Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.

Tunnustus
---------

* 1970 Eesti NSV teeneline kunstnik

Viited
------

1. ↑  Kalender. Sirp, 05.11.2004
2. ↑  Arhiivikoopia. Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
3. 1 2  Topman, Monika (1999). *Eesti Muusikaakadeemia 80*. Tallinn: Eesti Muusikaakadeemia. Lk 42.
4. ↑  Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn: Valgus, 1990, lk 21.
5. ↑  Kalmistute register HAUDI

Välislingid
-----------

* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Emil Laansoo ansambli liige Aleksis Avasalu (1957)
* Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumi fotokogu. Tallinna Gustav Adolfi gümnaasiumi õpilased ja vilistlased
**Miguel Ángel Martínez Martínez** (sündinud 30. jaanuaril 1940 Madridis) on Hispaania poliitik.

Elulugu
-------

Martínez õppis Madridi ülikoolis. Juba üliõpilasena asus ta 1950. aastate lõpus juhtima põrandaalust antifašistlikku Hispaania Sotsialistlikku Noorteorganisatsiooni. Kui Hispaania korrakaitseasutused organisatsiooni avastasid, arreteeriti Martínez ja mõisteti vangi.

1962. aastal õnnestus Martínezil Hispaaniast lahkuda ja ta asus elama Prantsusmaale. Eksiilis oli ta Prantsusmaal, Austrias ja Belgias kokku 14 aastat. Martínez omandas filoloogilise hariduse Toulouse’i ja Viini ülikoolis. Samuti tegutses ta sotsiaaldemokraatlikes ametiühingutes ja poliitilistes organisatsioonides. Kõige olulisem oli Martínezi tegevus Rahvusvahelises Tööorganisatsioonis ja Euroopa Nõukogus, kus ta tegeles peamiselt noorte-, inim-, ja ametiühingute õiguste tugevdamisega.

Demokraatia taastamise ajal naasis Martínez 1975. aastal Hispaaniasse, kus ta osales Hispaania Sotsialistliku Tööpartei (PSOE) ja ametiühingute konföderatsiooni ülesehitamisel. Esimestel vabadel 1977. aasta valimistel valiti ta PSOE saadikuna Hispaania Saadikute Kongressi (alamkoja) liikmeks, kuhu ta valiti tagasi veel kuuel korral.

Parlamendiliikmena tegi Martínez rahvusvahelist karjääri, olles 1983. aastal Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee (ENPA) liige ja 1985. aastal ENPA Hispaania delegatsiooni juht. 1992. aasta mais valiti Martínez ENPA presidendiks ja ta oli organisatsiooni eesotsas 1996. aastani. 1990. aastal sai temast Hispaania delegatsiooni juht Lääne-Euroopa Liidus (WEU) ja aastatel 1986–1996 oli ta WEU assamblee asepresident. Sellele lisaks tegutses Martínez Parlamentidevahelises Liidus (IPU) asepresidendina ja aastatel 1997–1999 presidendina.

1999. aastal valiti Martínez Euroopa Parlamenti, kus ta esindas Hispaaniat ja PSOE-d sotsiaaldemokraatide ja demokraatide fraktsioonis. Ta valiti ka kuuendasse ja seitsmendasse Euroopa Parlamendi koosseisu. 2007. aastal sai temast üks Euroopa Parlamendi asepresident ning sellesse ametisse valiti ta 2009. ja 2011. aastal tagasi. Euroopa Parlamendi liikmena tegeles Martínez peamiselt Euroopa Liidu laienemisega ja arengukoostööga kolmanda maailma riikidega. Asepresidendi töös keskendus ta suhete arendamisele Euroopa Liidu liikmesriikide parlamentidega ja Euroopa Liidu kandidaatriikidega.

Pärast ametiaja lõppu 2014. aastal on Martínez Euroopa Parlamendi endiste liikmete ühenduse saadik Euroopa Parlamendis.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Eestisse tuleb Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee president". *Päevaleht*. 27.05.1994. Lk 3.
2. 1 2 3 4 5  "Miguel Ángel Martínez Martínez". *Comité Suisse pour le retour des Marbres du Parthénon*. September 2013. Vaadatud 11.09.2023.
3. ↑  "Miguel Angel MARTÍNEZ MARTÍNEZ". *Euroopa Parlament*. Vaadatud 11.09.2023.
4. ↑  "European Parliament Former Members Association". *Euroopa Parlament*. Vaadatud 11.09.2023.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Geoffrey Finsberg** | **Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee president**1992–1996 | Järgnev**Leni Fischer** |
**Hoppervagun** ehk hopper *(*ingl.k*. hopper car)* on kiilukujulise põhja ja tühjendusluukidega vagun raskusjõul vabalt voolava masskauba (puistmaterjal) veoks. Hopperite laadimine toimub ülevalt (tavaliselt punkritest või silodest) ja tühjendamine kahele küljele kaldu olevate põhjaluukide kaudu gravitatsiooni jõul. Hoppervaguneid kasutatakse suurte koguste puistainete veoks pikkadel veomarsruutidel.

Ülevaade
--------

Valmistatakse nii pealt lahtiseid kui ka kinniseid hoppervaguneid. **Kinnine hopper** (ingl.k. *covered hopper)* on pealt kaetud vagun, milles veetav kaup on kaitstud sademete eest. Kinniste hopperitega veetakse tsementi, vilja, mineraalväetisi ja muid erinevaid ilmastikumõjude eest kaitset vajavaid puistaineid. Lahtiste vagunitega veetakse liiva ja killustikku. Osal vagunitel on võimalik mahalaadimisel vagunist väljuva puistmaterjali kogust reguleerida. 

Hoppervagunid on neljateljelised, kandejõuga 60–70 tonni. Tsemendihopperid on lühemad – pikkus keskmiselt 12 m, kere maht 55–60 m3, vilja- ja mineraalväetiste vagunid on pikemad – 13–14 m. Kere maht on viljavagunitel keskmiselt 95 m3 ja väetisevagunitel kuni 80 m3, uuematel väetisevagunitel kuni 108 m3. 

**Hopper-dosaatorvagunitega** veetakse ballasti ning neid kasutatakse raudtee ehitusel või remondil. Enne töö alustamist määratakse vaguni dosaatoriga kindlaks, kui kõrgeks peab ballastikiht raudteel peale doseerimist jääma. Seejärel vaguni luugid avatakse ning vaguni liigutamisel valgub killustik välja. Doseerija tõstmine-langetamine ning luukide avamine ja sulgemine toimub eraldi toitemagistraali kaudu vedurilt saadava suruõhuga. Vastavalt vajadusele võib ballasti doseerida kas ainult rööbastee äärtesse, keskele või terve tee laiusele. Vagunid on neljateljelised, pikkusega 10,8 m, uuemad on 63 t kandejõuga, kere mahuga 33,4 m3, kuhjaga laadides 40 m3, ballasti doseerimise kiirus on 2–5 km/h. 

1. 1 2 3 4  *Transport ja transporditehnoloogiad*. Seilecs. 2021. ISBN 9789916960035.
Krahv Jakob De la Gardie (1583 Tallinn – 1652 Stockholm)
**Haapsalu härraskond** oli 1628–1691 Läänemaal eksisteerinud Rootsi kuninga läänivaldus.

Härraskonna teke
----------------

Rootsi kuningas Gustav II Adolf müüs 1625. aastal Haapsalu lääni koos Haapsalu linna ja sealse kindlusega krahv Jakob De la Gardie'le. Viimane ühendas selle oma teiste Läänemaal ja Harjumaal asuvate maavaldustega ning moodustas neist 1628. aastal Haapsalu härraskonna. Administratiivselt oli härraskond Läänemaast eraldatud. mida valitsesid asehaldurid (sh. Heinrich von Knorring)

Krahv Magnus Gabriel De la Gardie (1622 Tallinn – 1686 Sigtuna)

Härraskonna hilisem ajalugu
---------------------------

Pärast krahv Jakob De la Gardie surma päris tema valdused poeg krahv Magnus Gabriel De la Gardie. 1655. aastal pantis ta Haapsalu linna ja linnuse koos mõisatega krahv Otto Wilhelm von Königsmarckile. Viimase suguvõsa haldaski valdust kuni Suure reduktsioonini (1691).

Härraskonna koosseis
--------------------

Selle koosseisu kuulusid järgmised valdused: Haapsalu linn ja selle ümbrus, Ridala kihelkonnas Käblamõisa (*Kebbeldorf*), Uuemõisa (*Neuenhof*) ja Võnnu (*Wenden*), Lääne-Nigula kihelkonnas Taebla (*Taibel*) ja Uugla (*Udenküll*), Martna kihelkonnas Ehmja (*Echmes*), Keskvere (*Keskfer*), Ohtla (*Ochtel*), Patsu (*Patz*) ja Putkaste (*Putkas*) mõis, suurem osa Noarootsi kihelkonnast, terve Vormsi saar ja ¾ Hiiumaast koos sealsete mõisatega. Peale selle olid härraskonna koosseisus Piirsalu (*Piersal*) Kullamaa kihelkonnas ning Kolga (*Kolk*) ja Kiiu (*Kida*) mõis Kuusalu kihelkonnas. De la Gardiede nimel haldas seda suurvaldust asehaldur, kes resideeris Haapsalus; talle oli allutatud ka linna raad.

Nimetus "krahvkond"
-------------------

Härraskonna kohta on mõnikord ekslikult kasutatud nimetust *Haapsalu krahvkond*. Kalev Jaago hinnangul aga oli selline määratlus 17. sajandi allikates tundmatu. Krahvkonna mõiste tuli käibele alles 1930. aastatel Eestimaa rüütelkonna genealoogilises käsiraamatus.

Vaata ka
--------

* Pärnu krahvkond
* Kuressaare krahvkond

Viited
------

1. 1 2 3 4  Läänemaa I. Üldosa. Eesti VIII. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1938. Lk 283.
2. ↑  Gustaf Elgenstierna. Den introducerade svenska adelns ättartavlor med tillägg och rättelser. II kd. Stockholm: P. A. Norstedt & Söners Förlag, 1926. Lk 225.
3. ↑  Jaago, Kalev. Magnus Gabriel De la Gardiest ja tema seostest Eestiga.− Läänemaa Muuseumi toimetised VIII. 2004.
Belgradile avanev vaade Zemunis asuvast Gardoši tornist, vasakul Doonau jõgi
Linnaosa Belgradi kaardil
**Zemun** (serbia keeles *Земун*) on tänapäeval Belgradi linnaosa. Varem oli Zemun omaette linn, mis liideti Belgradiga 1934. aastal. 2011. aasta rahvaloenduse tulemuste kohaselt elab Zemunis 168 170 elanikku.

12. sajandil vallutas Zemuni ala Ungari kuningriik, mis 15. sajandis andis selle Serbia despoot Đurađ Brankovićile, mis seejärel 1459. aastal langes Ottomani riigi võimu alla. 1739 anti Zemun Belgradi rahuga Habsburgidele, mis kaasati seejärel sõjaväestatud piirialla, kuni liidendati 1881. aastal Horvaatia-Slavoonia kuningriigi Sremi maakonnaga. Serbia kontrolli alla läks Zemun uuesti peale Austria-Ungari lagunemist ja esimese maailmasõja lõppu 5. novembril 1918.

Linnaosa alla kuulub Suur sõjasaar, mida ümbritsevad Doonau ja Sava veed.

Vaata ka
--------

* Uus-Belgrad

Välislingid
-----------

* Zemun – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| Belgradi linnaosad |
| --- |
| Linnad | 

* Čukarica
* Novi Beograd
* Palilula
* Rakovica
* Savski Venac
* Stari Grad (vanalinn)
* Surčin
* Voždovac
* Vračar
* Zemun
* Zvezdara

 |
| Eeslinnad | 

* Barajevo
* Grocka
* Lazarevac
* Mladenovac
* Obrenovac
* Sopot

 |
Jean Mota 2017. aastal Santose mängijana
**Jean Mota Oliveira de Sousa** (sündinud 15. oktoobril 1993 São Paulos) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib Brasiilia kõrgliigaklubis Vitória. Ta mängib peamiselt ründava poolkaitsjana, kuid võib mängida ka vasakkaitsja või keskpoolkaitsja positsioonil.

Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis Portuguesa, mille noortesüsteemiga liitus ta 2006. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 21. märtsil 2012 Brasiilia karikavõistluste mängus Cuiabá vastu. Brasiilia kõrgliigas debüteeris ta järgmise aasta 8. juunil mängus Corinthianse vastu.

2015. aasta septembris liitus Jean Mota Brasiilia tugevuselt kolmanda liiga klubiga Fortaleza, kellega ta võitis 2016. aastal Ceará osariigi meistrivõistlused.

2016. aasta juunis sõlmis ta lepingu Brasiilia kõrgliigaklubiga Santos. Santose koosseisu kuulus ta seejärel kuus hooaega. 24. juulil 2016 lõi ta mängus Vitória vastu oma esimese värava Brasiilia kõrgliigas. 2019. aasta São Paulo osariigi meistrivõistlustel valiti Jean Mota parimaks mängijaks, kui ta lõi meistrivõistlustel seitse väravat, kuid Santosega ei tulnud kuue aasta jooksul kordagi ão Paulo osariigi meistriks. Aastatel 2016 ja 2019 saavutas ta Brasiilia meistrivõistlustel Santosega teise koha. 2020. aasta Copa Libertadorese finaalis kaotas ta Santosega teisele Brasiilia klubile, Palmeiras.

2022. aasta jaanuaris liitus Jean Mota Major League Socceri (MLS) klubiga Inter Miami. 2022. aasta hooajal kuulus ta Inter Miami põhikoosseisu ja lõi liigas kaks väravat, kuid järgmine hooaeg sai ta oluliselt vähem mänguaega.

2024. aasta märtsis naasis Jean Mota Brasiilia kõrgliigasse, kui liitus Vitóriaga.

Saavutused
----------

Fortaleza
* Campeonato Cearense: 2016

Santos
* Campeonato Brasileiro Série A: Teised kohad 2016, 2019
* CONMEBOL Libertadores: Teine koht 2020

Inter Miami
* Leagues Cup: 2023

Viited
------

1. ↑  "Santos espera resultado de exames médicos para anunciar Jean Mota" (portugali). Globo Esporte. 6. juuni 2016. Vaadatud 6. juunil 2016.
2. ↑  "Vendido ao Inter Miami, meia Jean Mota não joga mais pelo Santos" (Brasiilia portugali). UOL Esporte. 3. november 2021. Vaadatud 9. detsembril 2021.
3. ↑  "Inter Miami transfer Jean Mota to Brazil's Vitória". mlssoccer.com. Vaadatud 16.4.2024
See artikkel See artikkel räägib 1997. aastal sündinud jalgpallurist.  1964. aastal sündinud jalgpalluri kohta vaata artiklit Félix Torres (sündinud 1964).  

---

Félix Torres (2017)
**Felix Eduardo Torres Caicedo** (sündinud 11. jaanuaril 1997 San Lorenzos) on Ecuadori jalgpallur, kes mängib kaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Corinthians ja Ecuadori jalgpallikoondises.

Ecuadori kõrgliigas debüteeris ta 2017. aasta juulis Barcelona meeskonnas. Ecuadori kõrgliigas lõi ta esimese värava 5. novembril 2017 mängus Guayaquil City vastu.

Aastatel 2019–2023 mängis ta Mehhiko kõrgliigaklubis Santos Laguna.

2024. aasta jaanuaris sõlmis ta kuni 2027. aasta lõpuni kehtiva lepingu Corinthiansega.

2017. aastal saavutas ta Ecuadori kuni 20-aastaste koondisega Lõuna-Ameerika omavanuste meistrivõistlustel teise koha. Samal aastal toimunud juunioride maailmameistrivõistlustel ta Ecuadori koondisega alagrupiturniirist edasi ei pääsenud. Ecuadori jalgpallikoondises tegi Torres debüüdi 10. septembril 2019 sõprusmängus Boliivia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 2. septembril 2021 MM-i valikmängus Paraguay vastu. Ta kuulus Ecuadori koondisse 2021. aasta Copa Américal ja 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.

Viited
------

1. 1 2  F. Torres. soccerway.com. Vaadatud 18.4.2024
2. ↑  "Corinthians acerta a contratação de Félix Torres". corinthians.com.br. Vaadatud 18.4.2024
3. ↑  Félix Torres (player). national-football-teams.com. Vaadatud 18.4.2024

| * v
* r
Ecuadori koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Galíndez
* 2 Torres
* 3 Hincapié
* 4 Arboleda
* 5 Cifuentes
* 6 Pacho
* 7 Estupiñán
* 8 Gruezo
* 9 Ay. Preciado
* 10 Ibarra
* 11 Estrada
* 12 Ramírez
* 13 Valencia (c)
* 14 Arreaga
* 15 Mena
* 16 Sarmiento
* 17 Án. Preciado
* 18 Palacios
* 19 Plata
* 20 Méndez
* 21 Franco
* 22 Domínguez
* 23 Caicedo
* 24 Reasco
* 25 Porozo
* 26 Rodríguez
* Treener: Alfaro

 | Ecuador |
**Dysoni sfäär** on inglise astronoomi Freeman Dysoni esitatud teoreetiline hiigelehitis. See on tähest kindlal kaugusel olev ja tähte ümbritsev sfäär, mille abil saaks kasutada ära võimalikult palju tähe termotuumasünteesiprotsessides tekkivast energiast.

Dysoni sfääri idee tekkis mõtteeksperimendi tulemusena. Dyson täheldas, et kõigi tsivilisatsioonide energiavajadus suureneb järjest. Dyson järeldas, et kui anda piisavalt aega, siis muutub Maa energiavajadus nii suureks, et selle rahuldamiseks on vaja kogu Päikesest kiirguvat energiat. Ta oletas, et selleks peab olema ümber Päikese tiirlev struktuur, mis püüab kinni ja salvestab kogu Päikeselt kiirguva energia. Seda nimetas ta kestaks (*shell*). Dyson ei käsitlenud seda, kuidas niisugust struktuuri ehitada võiks, vaid üksnes energia kogumist. Ta avaldas selle kontseptsiooni 1960 artiklis "Search for Artificial Stellar Sources of Infra-Red Radiation" ("Tähtedelt pärineva tehisliku infrapunakiirguse allikate otsing"), mis ilmus ajakirjas Science.

Kuid Dyson polnud esimene, kellele midagi niisugust pähe tuli. Dysonit inspireeris 1937 ilmunud Olaf Stapledoni romaan "Star Maker".

Hiljem on välja toodud kolm Dysoni sfääri alaliiki või vaheastet, ehkki Dyson neid ise ei kirjeldanud:

* Dysoni parv (*Dyson swarm*) koosneb ümber tähe ehitatud satelliitidest, mis tiirlevad tähe orbiidil ja kasutavad suurt osa tähelt kiirguvast energiast.
* Dysoni mull (*Dyson bubble*) sarnaneb esimese variandiga, kuid satelliidid ei tiiruta tähe orbiidil, vaid seisavad paigal, kasutades gravitatsioonitõmbele vastupanemiseks päikesepurjesid, mis tõukavad satelliite niisuguse tugevusega tähest eemale, et nad oleksid paigal.
* Dysoni kest (*Dyson shell*) on täielikult suletud kest, mis asub ümber tähe ja neelab kogu tähelt kiirguva energia, nii et väljastpoolt vaadates tähte ei paista.

Kõige keerulisem neist on ehitada Dysoni mulli. Sellise mulli vastastikune gravitatsiooniline netomõju mulli keskel asuva tähega on 0. See tähendab, et mull võib tähe suhtes vabalt liikuda. Kui mulli asendit tähe suhtes ei korrigeerita, siis võib see viia mulli kokkupõrkamiseni tähega, millel oleksid tõenäoliselt katastroofilised tagajärjed.

Dysoni sfääri on kirjeldatud peamiselt teadusulmes.

Vaata ka
--------

* Globus Cassus
* Matrjoška aju
* Ringworld
* Pingestatud terviklikkus
* Terravormimine

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Dysoni sfäär** |

* Inna-Katrin Hein (8. oktoober 2012) "Kosmosest otsitakse Dysoni sfääri ja intelligentset elu". Elu24
* (30. märts 2015) "Dysoni sfääre võiks ehitada ka valgete kääbuste ümber Kosmosest otsitakse Dysoni sfääri ja intelligentset elu". ERR Novaator
**Ingrid Kremling-Domanski** (sündinud 1948 Nürnbergis) on saksa ooperilaulja, lüürilis-dramaatiline sopran.

Ingrid Kremling on rahvusvaheliselt tunnustatud sopran, kelle repertuaaris on rohkem kui 80 teost barokist kaasajani ning enam kui 40 ooperi- ja operetirolli. Eriti hinnatud on ta Mozarti ja Straussi loomingu esindajana. Karjääri alguspäevil pälvis Ingrid Kremling auhindu lauljate konkurssidel Pariisis, Berliinis, Hannoveris ja Zürichis.[*viide?*] Seejärel on ta esinenud üle maailma ja andnud kontserte kõikidel tähtsamatel ooperilavadel.[*viide?*] Pärast tema debüüti Metropolitan Operas tituleeris Ameerika ajakirjandus ta maailma tippklassi kuuluvaks sopraniks.[*viide?*]

Nüüd on Ingrid Kremling laulupedagoog, Hamburgi Muusika- ja Teatriülikooli lauluosakonna professor. Tema õpilased on esinenud Metropolitan Opera, Berlin Deutsche Opera, Chicago Opera, Covent Gardeni, La Scala, Pariisi Ooperi, Staatsopern Dresdeni, Hamburgi ja Viini lavadel. 

Ingrid Kremling on korduvalt tegutsenud ka Eestis, Klaudia Taevi nimelise rahvusvahelise noorte ooperilauljate konkursi žüriis, 2011. aastal oli ta žürii esimees. Ta on juhendanud meistriklasse Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias.
**Tiina Abel** (sündinud 30. detsembril 1951 Moskvas) on eesti kunstiajaloolane.

Abel lõpetas 1970. aastal Tallinna 21. Keskkooli. Aastatel 1971–1976 õppis ta Tartu Riikliku Ülikoolis ajalugu ja lõpetas selle diplomitööga "Eesti kunstiteoreetilise ja -kriitlise mõtte areng 1917–1925." Ta täiendas end aastatel 1992–1994 Kesk-Euroopa ülikooli stipendiaadina Pariisis.

Aastatel 1976–1995 töötas Tiina Abel Eesti (Riikliku) Kunstimuuseumi teadurina (sealhulgas 1978–1992 maaliosakonna juhatajana). 1995. aastast töötab ta Tallinna Kunstiülikooli (Eesti Kunstiakadeemia) õppejõuna.

Abel on 1990. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige.

Ta on uurinud Düsseldorfi koolkonda, rõhutanud vabaõhumaali ja varase impressionismi osatähtsust 19. ja 20. sajandi vahetuse eesti kunstis ning toonud esile 1930. aastate uusrealismi ja impressionismi eripära: "Düsseldorfi koolkond Eesti kunstis" (näitusekataloog ja selle eessõna, Tallinn, 1980), "Jaan Koort maalijana" ("Kunst", 1984, nr. 1), "Neoimpressionismist Konrad Mäe varases loomingus" (Riikliku Kunstimuuseumi teatmik, Tallinn, 1986), "Maalijad 1939" ("Kunst", 1987, nr. 1), "From Academic Realism to Impressionism in Estonian Art in the Early 20-th Century ("The Baltic Countries 1900–1914" – Acta Universitatis Stockholmiensis, 5, Uppsala, 1990). Abel on tutvustanud Eesti lugejale suhteliselt vähetuntud kunstnikke (Alfred Hirv, Aleksander Krims-Radava). Samuti on ta käsitlenud väliseesti kunstnike loomingut: "50 aastat eesti kunsti eksiilis" (näitusekataloog ja selle eessõna, Tallinn, 1994), "Eesti kunstnikud Rootsis" ("Kunst", 1994, nr. 4).

Tunnustus
---------

* 1986 Eesti Kunstnike Liidu kunstiteadlaste sektsiooni aastapreemia (artikkel "Neoimpressionism Konrad Mäe loomingus")
* 1998 Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu aastapreemia (näituse ja konverentsi "Aguli motiiv eesti kunstis" korraldamine 1997. aastal ning Nikolai Kummitsa loomingut käsitlev ettekanne nimetatud konverentsil)
* 2006 Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemia (KUMU Kunstimuuseumi ekspositsiooni "Eesti kunsti klassika 18. sajandi algusest Teise maailmasõja lõpuni (Varamu)" ja näituse "Modernismiaja klassikud. Andrus Johani ja Kaarel Liimand" kureerimise eest)
* 2014 Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu aastapreemia (väljapaistev kuraatoritöö näitusel "Pildiplahvatus. Kunst ja fotograafia Eesti 19. sajandi visuaalkultuuris" KUMU kunstimuuseumis 2013. aastal)
* 2014 Kristjan Raua preemia (Eesti kunsti ja fotograafia kokkupuutepunkte ning fotograafia sünniga kaasnenud pildimaailma muutusi käsitleva näituse "Pildiplahvatus. Kunst ja fotograafia Eesti 19. sajandi visuaalkultuuris" kureerimine Kumu kunstimuuseumis ning pikaajaline ja kõrgetasemeline näituste kureerimine Eesti Kunstimuuseumis)

Isiklikku
---------

Tema ema ja isa olid näitlejad Asta Lott ja Ervin Abel.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eller, Mart-Ivo (1996). Eller, Mart-Ivo (toim). *Eesti Kunsti ja Arhitektuuri Biograafiline Leksikon*. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 13.
**Kontserdikoht** ehk **kontserdipaik** (inglise keeles *concert venue*) on mistahes sise- või väliruum, mida kasutatakse kontserdi või muusikaetenduse läbiviimiseks. 

Kontserdikoht võib olla erineva suuruse ja asukohaga, alates mõnd kuulajat mahutavast muusikakohvikust või -salongist kuni hiiglasliku muusikateatri, kontserdisaali või isegi staadionini. 

Tavaliselt on eri tüüpi kontserdikohtades spetsialiseerutud eri muusikažanritele. Näiteks ooperiteatrites ja kontserdisaalides korraldatakse tavaliselt klassikalise muusika kontserte ja etendusi, samas kui lokaalid, ööklubid ja diskoteegid pakuvad muusikat rokist kantri ja popini.

Kontserdikohad võivad olla statsionaarsed või ajutised. Näiteks suurte vabaõhufestivalide jaoks ehitatakse tihti ajutine lava ja publikutribüünid. Muusikale lisaks võivad suurte festivalide aladel toimuda ka muid tegevusi, nagu vaatamisväärsuste külastamine ja toitlustamine.

Kontserdikohad võivad olla nii era-, avalikus kui ka segaomandis ning nendesse sissepääs võib olla tasuline või tasuta. 

Kontserdikohas ei pruugi tingimata toimuda muusika elav esitamine. Näiteks diskoteegis ja ööklubis mängitakse salvestatud muusikat helivõimendussüsteemi kaudu fonogrammilt.

Kontserdikoha tüübist sõltuvalt võib sellel olla erinev lahtioleku aeg, muusikaesituste pikkus, samuti muusika esitamiseks vajalik tehniline varustus. 

Kontserdikohas põhitegevuseks võivad olla hoopis jumalateenistused, teatri- või tsirkusetendused, kinoseansid, kooli õppetöö, harrastustegevus, sportimine või seltskondlikud ettevõtmised nagu näiteks perekondliku tähtpäevade tähistamine või peod.

Vaata ka
--------

* Kontserdimaja
* Kontserdisaal
**Veskimöldre** on Nõmme Pääsküla asumi, Laagri aleviku keskuse ning Harku raba ja metsa vahelisel alal paiknev elurajoon, mille pindala on üle 1,5 km2 ja elanike arv ligikaudu 3000. Veskimöldre on Eesti suurim elamurajooniarendus.Carmen.

Ajalugu
-------

Veski-Möldre (nimetatud ka Möldreks) talu maadele on rajatud Veskimöldre elurajoon. 80-hektarise Veskimöldre I etappi hakati arendama 1995. aastal. Selle käigus valmisid 200 eramut ja 12 korterelamut. Esimesed kortermajad kerkisid Möldre teele 2000. aastal, viimased 2005. aastal arhitekt Kalle Rõõmuse projektide järgi.

Veskimöldre II etappi hakati arendama 2015. aastal, selle raames rajatakse 70 hektari suurusele alale uut elamispinda 250 leibkonnale. Täpsemalt ehitatakse juurde 159 eramut ja 91 ridaelamuboksi.

Probleemid
----------

Peale väikese osa, mis asub Tallinna Nõmme linnaosa Pääsküla asumi alal, paikneb Veskimöldre praeguse haldusjaotuse järgi Harju maakonna Saue vallas. Selle ebamäärase administratiivse kuuluvuse tõttu on jäänud korralikult lahendamata Veskimöldre ja Tallinna linna vahelisi ühendusteesid ja linnatransporti puudutavad küsimused, mistõttu on oluliselt kasvanud liikluskoormus Nõmmel ja eriti Pääsküla asumi tänavatel. See on viinud Pääsküla elanike protestideni Veskimöldrest lähtuva ligi 1000 autoni päevas ulatuva transiitliikluse vastu, millest osa läbib Pääskülas selleks kohandamata kõnniteedeta kõrvaltänavaid ja transiitliiklusega juba üle kolme aastakümne üle koormatud Kadaka puiesteed ja Pärnu maanteed ning Nõmme keskust.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Veskimöldre : Arendusest

Välislingid
-----------

* Möldre Tee Selts
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib linnuliigist; perekonna kohta vaata artiklit Ohakalind (perekond); Donna Tartti romaani kohta vaata artiklit Ohakalind (romaan)* |

---

**Ohakalind** (*Carduelis carduelis*) on linnuliik vintlaste sugukonnast ohakalinnu perekonnast.
Rahvapäraseid nimetusi: takjalind, takjatihane, ohakalind, ohakavarblane, tiglits, terlits.

Välimus
-------

Üldpikkus 12–14 cm. Välimus ja häälitsused on iseloomulikud. Noorlind erineb teistest vintlastest üleni musta saba ja vanalinnuga sarnase tiivamustri poolest.

Kutsehüüd on *tikelit* või *stipit*, hoiatushüüd tasane *häi*. Laul on kiiretempoline, selles on rohkesti kutsehüüde vaheldumisi vidistavate, klõbistavate ja mõnede vileliste häälitsustega.

Levila
------

Carduelis carduelis
Ohakalind on levinud Euraasias Atlandi rannikust kuni Jenissei, Altai, Tian Shani ja Põhja-Indiani.
Eestis on ohakalind üsna üldlevinud harilik haudelind. Osa asurkonnast rändab septembris-oktoobris Kesk- ja Lääne-Euroopasse, kust naaseb märtsis-aprillis. Ohakalinnu pesitsusaegset arvukust hinnatakse 40 000 – 60 000 paarile, talvist arvukust 10 000 – 40 000 isendile.
Enamik ohakalinde lahkub meilt septembris ja oktoobris.

Elupaik
-------

Ohakalind asustab kultuurmaastiku puistuid.

Pesitsemine
-----------

Ohakalinnu munad
Ohakalind ehitab pesa nii okas- kui lehtpuudele. Varakevadel eelistab ta okaspuid, mis sel ajal pakuvad paremat varju kui raagus lehtpuud. Teistkordseks pesitsemiseks valib ta sagedamini lehtpuu. Tavaliselt paikneb pesa tüvest eemal ja on enamasti põimitud väheste peente okste külge.

Pesa on paksuseinaline poolkera, see koosneb tihedasti põimitud raagudest, rohukõrtest, samblikest, kasetohu libledest jm. Pesalohk on vooderdatud peente kõrte, taimevilla, jõhvi ja karvadega. Pesa välispind on tihedasti kaetud ämblikuvõrguga, mis teeb pesa helehalliks.

Kurnas on 4–6 muna. Need on valkjad, kirjatud pruunikate tähnide, laikude ja kriipsukestega. Emaslind soojendab poegi esimestel päevadel nende koorumise järel. Poegi toidavad mõlemad vanemad esimestel päevadel putukatega, hiljem pugus pehmendatud seemnetega. Pärast poegade pesast väljalendu jätkavad vanalinnud nende toitmist umbes nädal aega. Pärast seda hakkavad noorlinnud laialt ringi liikuma.

Toitumine
---------

Peale korvõieliste seemnete sööb õrnu taimevõsusid ja vähemal määral putukaid.

Muud
----

Ohakalind oli 2016. aastal Saksamaa aasta lind ja 2018. aastal Valgevene aasta lind.

Viited
------

1. ↑  "Eesti lindude staatus, pesitsusaegne ja talvine arvukus 2003–2008" (PDF). *Hirundo*. Eesti Ornitoloogiaühing. 2009. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 14. detsember 2011. Vaadatud 27. oktoobril 2011.
2. ↑  Rootsmäe, L. Veroman, H. *Eesti laululinnud*. Tallinn Valgus 1974
3. ↑  Vogel des Jahres. Naturschutzbund Deutschland
4. ↑  Птушка года ptushki.org

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **ohakalind** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ohakalind** |

* Ohakalind andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
**Pomelipuu** ehk **pompelmuusipuu** (*Citrus maxima*) on ruudiliste sugukonda tsitruse perekonda kuuluv igihaljaste lehtpuude liik.

Nimetus
-------

Nimetus "pompelmuus" tuleb hollandikeelsest nimetusest *pompelmoes*, Saksamaal on vilja nimetus *Pompelmus* või *Pampelmus*, Prantsusmaal *pamplemousse*.

Morfoloogia
-----------

Pomelipuu õied
Puu on ümara võraga ja 5–15 meetrit kõrge. Tüvi on sageli kõver ja oksad lookas. Noored võrsed on võnklikud ja karvased. Vanemad oksad ja tüvi on ogalised.

Vahelduvad igihaljad lehed on veidi suuremad kui greibipuul ja apelsinipuul (10–20 cm pikad ja 2–12 cm laiad). Lehelaba on ovaalne või elliptiline. Lehed on nahkjad, pealt läikiv-, alt tuhmrohelised, ümara alusega. 

Valged õied on lõhnavad ja nektaririkkad. Õied asuvad üksikuna või kobarates. Õiepungad on punakad või piimjad; 3–5 tupplehte, kroonlehed 1,5–2 cm pikad.

Levila
------

Pomelipuu on pärit Kagu-Aasiast ja Malaisiast. See kasvab metsikuna Fidži saare jõekallastel. Arvatakse, et Hiinasse jõudis puu umbes aastal 100 eKr.

Kasvatamine
-----------

Praegu kasvatatakse teda rohkem Indias ja Lõuna-Hiinas, kuid ka Jaapanis, Vahemere maades, Ameerika Ühendriikide lõunaosas, Lääne-India saarestikus ja mujal. Ta on soojalembesem kui teised tuntud tsitruselised. On väga vormirikas viljapuu, eriti palju erisuguseid sorte leidub Indias.

Kasutamine
----------

Pomelipuu viljad on pomelid ehk pompelmuusid. Vilju süüakse värskelt, suhkrustatakse ja keedetakse. Õied on väga meeldiva lõhnaga, Põhja-Vietnamis valmistatakse neist parfüümi. Puit sobib mitmesuguste tööriistade käepidemete valmistamiseks.