recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**2. ekspeditsioon** oli Rahvusvahelise Kosmosejaama teine alaline meeskond. 2. ekspeditsioon vahetas välja 1. ekspeditsiooni liikmed ja viibis jaamas märtsist kuni augustini 2001. Lisaks jaama hooldamisele abistasid meeskonnaliikmed mitut jaama montaažimeeskonda, võõrustasid esimest kosmoseturisti Dennis Titot ja tegid mõned teaduslikud katsed.

Meeskonda kuulusid Roskosmose kosmonaut Juri Usatšev, kellest sai jaama teine komandör, ning NASA astronaudid Susan Helms ja James Voss. Meeskond oli jaamas viibinud ka missiooni STS-101 ajal. 

2. ekspeditsiooni liikmed saabusid missiooni STS-102 raames jaama Discovery pardal. Ametlikult algas ekspeditsioon 10. märtsil, kui Discovery põkkus jaamaga. Ekspeditsiooni jaamas viibimise ajal külastasid jaama kaks kosmosesüstikut ning üks Sojuz. 12. augustil 2001 põkkus jaamaga Discovery ning tõi missiooni STS-105 raames jaama 3. ekspeditsiooni liikmed. 2. ekspeditsioon lõppes 20. augustil 2001, kui Discovery jaamast lahkus.

Meeskond
--------

| Amet | Nimi |
| --- | --- |
| Komandör | Venemaa Juri UsatševRoskosmosNeljas ja viimane kosmoselend |
| 1. lennuinsener | Ameerika Ühendriigid Susan HelmsNASAViies ja viimane kosmoselend |
| 2. lennuinsener | Ameerika Ühendriigid James VossNASAViies kosmoselend |

Viited
------

1. ↑  "ISS: Expedition 2". *Space Facts*. Vaadatud 27. juuli 2018.
2. ↑  "Expedition Two Crew". *NASA*. Originaali arhiivikoopia seisuga 13. veebruar 2019. Vaadatud 27. juuli 2018.
3. ↑  "STS-102". *NASA*. Vaadatud 27. juuli 2018.
4. ↑  "STS-105". *NASA*. Vaadatud 27. juuli 2018.
**Aleksander Kallus** (23. oktoober 1897 Ridala küla, Laimjala vald, Saaremaa – 28. aprill 1942, Sverdlovski oblast, Venemaa (hukatud)) oli eesti ettevõtja ja trükikoja omanik.

Õppis 1904–1909 aastatel Ridala koolis ja 1909–1911 Kuressaare kihelkonnakoolis. 1911–1914 oli jaamaülem Tallinna kindlusraudteel. Osales Vabadussõjas (Tallinna tagavarapataljonis, 7. piirikütipataljonis). Hiljem 1920–1921 töötas Saare maavalitsuses pearaamatupidaja. 1921–1923 aastatel tegutses Kuressare teatris näitejuhi-lavastajana. 1927–1940 aastatel omas Saaremaal Kuressaares trükikoda "**A. Kalluse trükikoda**", kus koos advokaat Jaan Treufeldtiga andsid 1929–1932 aastatel välja ajalehte Meie Maa. Trükikoda eksisteeris ka nimega "**Meie Maa trükikoda**". 

1932. aastal lõid nad koos kirjastuse "**J. Treufeldt & A. Kallus kirjastus**", ning andsid selle all Meie Maa ajalehte ja teisi trükiseid. Näiteks 1933. aastal raamatu - Velled tapluses : *lehekülgi Maailmasõjast ja Vabadussõjast : Sotsialistliku Nõukogude Vene punaväe ohvitseri-eestlase ja demokraatl. Eesti Vabariigi kaitseväe ohvitseri-eestlase ühine päevaraamat*. Oli ka raamatukaupluse kaasomanik. Kuressaare Tarvitajate Ühistu esimees, Kuressaare Eesti Seltsi esimees.

14. juunil 1941. aastal arreteeriti Kallus Kuressaares paragrahvi §58-13 alusel ning kogu perekond saadeti asumisel Sverdlovski oblastisse, Sevurallagi ehk Sosva vangilaagrisse, kus ta mõisteti surma. Otsus viidi täide 28. aprillil 1942.

Viited
------

1. ↑  "Kuressaare, Tallinna tn. 20, Kuressaare Linnateatri ajalugu". *Blogi - Artiklid arheoloogiast ja ajaloost*.
2. ↑  "Velled tapluses : lehekülgi Maailmasõjast ja Vabadussõjast : Sotsialistliku Nõukogude Vene punaväe ohvitseri-eestlase ja demokraatl. Eesti Vabariigi kaitseväe ohvitseri-eestlase ühine päevaraamat". *Digar*.
3. ↑  "KALLUS, ALEKSANDER". *Eesti biograafiline andmebaas ISIK*. Originaali arhiivikoopia seisuga 9. juuni 2007. Vaadatud 14. aprillil 2022.
4. ↑  "K". *Okupatsioonimuuseum*.
Seeria massiliste repressioonide kampaaniatest, mille NKVD korraldas aastatel 1937–1938 toimunud Suure Terrori ajal ja mis olid suunatud peamiselt NSV Liidu jaoks võõrastest rahvustest inimeste vastu (poolakad, sakslased, lätlased, leedulased, eestlased, soomlased, kreeklased, rumeenlased, bulgaarlased, hiinlased, iraanlased, afgaanid ja teised). Harbiinlaste vastu käivitati eraldi operatsioon. "Rahvuslike operatsioonide" eesmärk kuulutas välja võitluse kapitalistlike riikide sabotaaži, mässuliste ja luurajate spioonide vastu. 1937. aasta augustist kuni 1938. aasta novembrini mõisteti kõigi "rahvuslike operatsioonide" raames süüdi 335 513 inimest, kellest 247 157 inimest mõisteti mahalaskmisele, mis moodustab 73,66% süüdimõistetud isikute koguarvust [1]. Hoolimata asjaolust, et arreteeritute ja süüdimõistetute seas on etniline aspekt selgelt nähtav, said teiste NSVL rahvaste esindajad, sealhulgas nn "tiitelrahvad": venelased, ukrainlased, valgevenelased, nn "rahvuslike operatsioonide" ohvriteks [2]. Ühingu "Memorial" teatel olid Volga sakslaste seas repressioonid minimaalsed, kuna neid ei peetud välismaalasteks. Ja vastupidi, Hiina Idaraudtee töötajate (Harbiinid) hulgast represseeriti etnilised venelased, kes olid veetund märkimisväärselt pika aega välismaal.

Viited
------

1. <> «Польская операция» НКВД 1937—1938 гг.

2. <ISBN 978-5-8243-1535-6></Дённингхаус Виктор В тени «Большого брата». Западные национальные меньшинства в СССР. 1917—1938 гг. — М.: Российская политическая энциклопедия, 2011. — С. 621—622.>
**Bellona** on rahvusvaheline keskkonnaorganisatsioon, mis asutati 1986. aastal Norras Oslos. Organisatsiooni eesmärk on propageerida looduse ja inimese tervise säästmist ning teavitada avalikkust aegsasti ökokatastroofidest. 

1989. aastal spetsialiseerus üks osa organisatsioonist Põhja-Venemaa keskkonnaprobleemidele. Organisatsiooniharud ehitati Peterburi ja Murmanskisse. 1994. aastal avalikustati ka esimene kokkuvõttev ettekanne Põhja-Venemaa olukorrast, mis pälvis avalikkuse, eriti teadlaste suurt tähelepanu.

1996. aasta veebruaris arreteeris Venemaa Föderaalne Julgeolekuteenistus (FSB) Bellona Vene eriteadlase Aleksander Nikitini, kes oli varem teeninud Põhjamere laevastikus ja hiljem kaitseministeeriumi tuumareaktorite inspektsioonis. Tema avaldatud ülevaateid ja olukorrakirjeldusi laevastiku tuumaarsenali turvalisuse suhtes, mis ta on avaldanud ka Bellonale, peab FSB riigi reetmiseks ning halvimal juhul võib teda ähvardada surmanuhtlus.

Välislingid
-----------

* Bellona koduleht (*inglise, norra ja vene keeles*)
**Choguel Kokalla Maïga** (sündinud 1958. aastal) on Mali poliitik.

Pärast Bamako tehnikagümnaasiumi lõpetamist 1977. aastal õppis ta Moskva Elektrotehnilises Sideinstituudis, mille lõpetas 1983. aastal telekommunikatsiooniinsenerina. Riikliku doktorikraadi telekommunikatsiooni alal sai ta 1988. aastal.

1997. aasta veebruaris asutas ta Patriootliku Uuendusliikumise (*Mouvement patriotique pour le renouveau*), mille esimees on siiani.

Alates 7. juulist 2021 kuni 21. augustini 2022 oli ta Mali peaminister ja taas alates 5. detsembrist 2022.

Viited
------

1. ↑  Choguel Kokalla MAÏGA aBamako
2. ↑  Choguel Kokalla Maïga : Portrait La Fédération Atlantique des Agences de Presse Africaines (FAAPA)
3. ↑  Countries Ma. Mali rulers.org

Mali peaministrid

Jean-Marie Koné |
Modibo Keïta |
Yoro Diakité |
Mamadou Dembelé |
Soumana Sacko |
Younoussi Touré |
Abdoulaye Sékou Sow |
Ibrahim Boubacar Keïta |
Mandé Sidibé |
Modibo Keïta |
Ahmed Mohamed ag Hamani |
Ousmane Issoufi Maïga |
Modibo Sidibé |
Mariam Kaïdama Sidibé Cissé |
Cheick Modibo Diarra (kohusetäitja) |
Diango Cissoko (kohusetäitja) |
Oumar Tatam Ly |
Moussa Mara |
Modibo Keïta |
Abdoulaye Idrissa Maïga |
Boubou Cissé |
Moctar Ouane (kohusetäitja) |
Choguel Kokalla Maïga |
Abdoulaye Maïga (kohusetäitja)
Aasta kosmoses missiooni embleem
Kelly ja Kornijenko
**Aasta kosmoses** oli Rahvusvahelise Kosmosejaama pardal korraldatud teadusmissioon, mille raames uuriti pikaajalise kosmoselennu mõjusid inimesele.

Missioonil osalesid NASA astronaut Scott Kelly ja Roskosmose kosmonaut Mihhail Kornijenko, kes viibisid missiooni raames kosmosejaamas 342 päeva. Kelly, Kornijenko ja Gennadi Padalka startisid 27. märtsil 2015 Sojuz TMA-16M pardal ning viibisid jaamas 43. 44. 45. ja 46. ekspeditsiooni ajal. Nad naasid Maale 2. märtsil 2016 Sojuz TMA-18M pardal koos Sergei Volkoviga.

NASA uuris Scott Kelly ja tema Maa peale jäänud vend Mark’i kehalisi muutuseid enne ja pärast Scotti kosmoselendu ning tuvastas neid võrreldes mitmeid pikaajalisi muutusi.

Viited
------

1. ↑  "One-Year Mission About". *NASA*. Vaadatud 6. juuli 2019.
2. ↑  "Astronaut Scott Kelly ja kosmonaudid Mihhail Kornijenko ning Sergei Volkov naasid õnnelikult Maale". *Õhtuleht*. Vaadatud 6. juuli 2019.
3. ↑  "Einsteini teooria sai kinnituse: aasta kosmoses pani identsete kaksikute geenid erinevalt tööle". *Postimees*. Vaadatud 6. juuli 2019.
4. ↑  "NASA Twins Study Confirms Preliminary Findings". *NASA*. Originaali arhiivikoopia seisuga 15. detsember 2018. Vaadatud 6. juuli 2019.
**Johannes Veidermann** VR II/3 (30. aprill 1894 Üdruma küla, Kullamaa kihelkond, Läänemaa – 19. mai 1920 Soome laht) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).

Elukäik
-------

Sündis kooliõpetaja Jaan Veidermanni peres. Alghariduse omandas isa käe all, seejärel õppis Tallinna Peetri Reaalkoolis, mille lõpetamise järel 1913. aastal asus õppima Peterburi Elektrotehnikainstituudis. Kuulus Peterburi Eesti Üliõpilaste Seltsi. 

Maailmasõja puhkedes mobiliseeriti, lõpetas Poltaava sõjakooli ning osales seejärel sõjategevuses Riia rindel. Eesti rahvusväeosade moodustamisel läks neisse üle.

Vabadussõja puhkedes asus vabatahtlikult teenima soomusrongil nr. 1 (hilisem "Kapten Irv"), võttis selle koosseisus osa kõigist peetud lahinguist, sai kahel korral haavata. Autasustati ülesnäidatud vapruse eest Vabadusristi II liigi 3. järguga.

1919. aasta lõpul asus teenima Inseneri valitsuse sädetelegraafi osakonnas. Peale Vabadussõja lõppemist kavatses minna Saksamaale erialast haridust lõpetama, kuid uppus suvel koos kaasteenijatega sädetelegraafi osakonnast leitnantide Karl Tominga ja Aleksander Nimrichiga paadiõnnetusel.

Välislingid
-----------

* Ohvitseride andmekogu
**Romans Suta** (28. aprill 1896 Dzērbene vald, Võnnu kreis – 14. juuli 1944 Thbilisi) oli läti maalikunstnik, graafik, illustraator, stsenograaf ja sisekujundaja.

Haridus
-------

Suta õppis Riias Jūlijs Madernieksi erakunstistuudios ja Riia Kunstikoolis, ent oli kunstnikuna peamiselt autodidakt. Esimese maailmasõja ajal kolis ta koos perega 1915. aastal ajutiselt Venemaale. Ta jätkas kunstiõpinguid Penzas, kus tutvus ka oma tulevase abikaasa Aleksandra Beļcovaga. Oktoobrirevolutsiooni ajal viibis Suta Peterburis, kus tutvus noorte vene kunstnikega. 1917. aasta detsembris naasis ta Riiga.

1922. aasta lõpus abiellus Romans Suta Aleksandra Beļcovaga ning suundus temaga koos Euroopa-reisile. Nad viibisid Berliinis, Dresdenis ja Pariisis ning naasid Lätisse 1923. aastal.

1924. aastal rajati Suta initsiatiivil portselanimaali stuudio Baltars, mis aga lõpetas finantsraskuste tõttu töö 1928. aasta lõpus.

1929. aastal sai Sutast Riia Rahvaülikooli joonistusstuudio juht, pärast kooli sulgemist 1934. aastal jätkas ta õpetamist oma erastuudios. 1930. aastail jätkas ta ka tööd portselani ja keraamika dekoreerijana.

Pärast 1940. aasta okupatsiooni töötas ta kunstnikuna Riia Filmistuudios. 1941. aastal deporteeriti ta koos stuudiopersonaliga esmalt Moskvasse, seejärel Almatõsse ja viimaks Thbilisisse, kus ta 1943. aastal arreteeriti, väidetavalt leivatalongide võltsimise eest. 14. juulil 1944 ta hukati. Suta rehabiliteeriti postuumselt 1959. aastal.

Suta ja tema abikaasa olid esimesi läti kunstnikke, kes viljelesid nn rahvuslikku konstruktivismi ja kubismi.

Romans Suta ja Aleksandra Beļcova kunagises korteris Riias aadressil Elizabetes iela 57a asub alates 2008. aastast memoriaalmuuseum ja -galerii (läti keeles *Romana Sutas un Aleksandras Beļcovas muzejs*), mis on Läti Rahvusliku Kunstimuuseumi filiaal. Muuseumis on hoiul üle 4000 eseme, millest enamiku on annetanud kunstnikupaari tütar Tatjana Suta.

Välislingid
-----------

* Google Arts&Culture veebiväljapanek Roman Suta kunstist
**Amihai Eliyahu** (ka **Amichai Eliyahu**, heebrea keeles עמיחי בן אליהו, sündinud 29. aprillil 1979 Jeruusalemmas) on Iisraeli paremäärmuslik poliitik, ta on erakonna *Otzma Jehudit* liige. Ta on aastast 2022 Knesseti liige. Samuti on ta aastast 2022 Iisraeli Jeruusalemma asjade ja muinsuskaitseminister. Aastal 2023 pälvis ta rahvusvahelist tähelepanu oma ettepaneku eest kasutada 2023. aasta Ḩamāsi-Iisraeli sõjas Gaza sektoris tuumarelvi.

Ta sündis aastal 1979 Jeruusalemmas ja kasvas üles Shlomis, linnas, mis asub Põhjaringkonnas. Ta on Shmuel Eliyahu (Iisraeli ortodoksse rabi) poeg ja endise Iisraeli sefardi pearabi Mordechai Eliyahu pojapoeg. Ta osales erinevatel ješivatel üle kogu riigi ja teenis Iisraeli Kaitsejõudude teenistuse ajal langevarjurite brigaadis.

Enne Otzma Yehuditiga liitumist oli ta Rahvusliku Liidu partei toetaja. Eliyahu paigutati 2022. aasta Iisraeli parlamendivalimistel Otzma Yehuditi nimekirjas neljandale kohale ja temast sai Knesseti liige. Kuna tast sai 29. detsembril 2022 Iisraeli Jeruusalemma asjade ja muinsuskaitseminister, astus ta 1. jaanuaril 2023 Knessetist tagasi.

2023. aasta Iisraeli-Hamasi sõja ajal Raadio Kol Beramale antud intervjuus väitis Eliyahu, et tuumarelvade kasutamine oli "üks võimalustest", kui arutas Iisraeli võimalusi tema käimasolevas sõjalises tegevuses Gaza sektoris. Ta toetas ka Gaza palestiinlaste ümberasutamist, öeldes: "Nad võivad minna Iirimaale või kõrbetesse, Gaza koletised peaksid ise lahenduse leidma."

Eliyahu avaldas hiljem avalduse, milles nimetas tema märkusi tuumarelvade kohta "metafooriliseks", kuid säilitas oma toetuse "ebaproportsionaalsele vastusele". Opositsiooniliider Yair Lapid mõistis ta hukka. Peaminister Benjamin Netanyahu lükkas ta hiljem tagasi ja peatas ta osalemise valitsuskabineti koosolekutel.

Ta on kritiseerinud nii politseid kui ka Iisraeli kaitsejõude väidetava Läänekalda palestiinlaste eelistamise pärast asunike suhtes. Augustis 2023 väitis ta, et kaitsejõud, politsei ja [julgeoleku]teenistused on viimase kolme aastakümne jooksul võtnud omaks Palestiina elanikkonna maailmavaate, mis peab asunikke automaatselt süüdlasteks.

Isiklikku
---------

Ta on abielus ja on kuue lapse isa. Ta elab Rimonimis (asub Jordani Läänekaldal).
**Unistuste bänd** on Raadio 2 kuulajate küsitluse tulemusel moodustatav ansambel. Ansambel esitab avalikult vaid ühe loo ja teeb seda galal Raadio 2 Aastahitt. Iga muusik saab kuuluda bändi vaid ühel korral.

Unistuste bänd 2006
-------------------

Bändi valiti Lenna Kuurmaa (vokaal), Elmar Liitmaa (kitarr), Raul Vaigla (bass), Tomi Rahula (klahvpillid), Kallervo Karu (trummid) ja DJ Critikal. Esitati tolleaastase Aastahiti küsitluse välismaiste lugude võidulaul, nimelt Justin Timberlake'i "SexyBack".

Unistuste bänd 2007
-------------------

Koosseis: Joosep Järvesaar (vokaal), Mihkel Mõttus (kitarr), Siim Usin (basskitarr), Eimel Kaljulaid (trummid), Koit Toome (klahvpillid) ja Lauri Õunapuu (torupill). Esitati oma versioon Rootsi indie-rock ansambli Peter Bjorn and John loost "Young Folks".

Unistuste bänd 2008
-------------------

Koosseis: Kristjan Kasearu (vokaal), Raivo Tafenau (saksofon), Robert Vaigla (kitarr), Danel Pandre (basskitarr), Katrin Siska (klahvpill) ja Marko Atso (löökriistad). Esitati HU? "Depressiivsed Eesti väikelinnad".

Unistuste bänd 2009
-------------------

Koosseis: Jaagup Kreem (vokaal), Laur Joamets (kitarr), Henno Kelp (basskitarr), Erik Sakkov (klahvpillid), Boris Hrebtukov (trummid) ja Tiit Kikas (erinevad instrumendid). Galal tuli esitusele Jaan Tätte lugu "Tuulevaiksel ööl",

Unistuste bänd 2010
-------------------

Koosseis: Tanel Padar (vokaal), Mihkel Raud (kitarr), Viljar Norman (basskitarr), Rein Rannap (klaver), Kristo Rajasaare (trummid) ja DJ Paul Oja. Esitati Toivo Kurmeti ja Virmaliste "Suvehääl".

Unistuste bänd 2011
-------------------

Kuuenda "Unistuste bändi" koosseisu valiti Ott Lepland (vokaal), Stig Rästa (kitarr), Mihkel Mattisen (klahvpillid), Reigo Ahven (trummid), Ivo Etti (basskitarr) ja Sandra Sillamaa (torupill). Aastahitigalal esitas bänd loo "Sülita vaid allatuult", mille autorid on Ivo Linna ja Ott Arder.
Sargvere saar 2011. aastal
**Sargvere saar** oli kaitsealune harilik saar Järva maakonnas Paide linna halduspiirkonnas Sargvere külas Sargvere mõisa pargis. Puu võeti kaitse alla 1966. aastal.

Puu ümbermõõt oli 1980. aastal 580 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja 1998. aastal 631 cm. Kõrguseks mõõdeti 26 m. 2007. aasta andmetel oli puu ümbermõõt rinnakõrguselt 6,5 meetrit, tegu oli Eesti jämedaima saarega.

Saar murdus 18. detsembril 2019 tormituulte mõjul.

* Sargvere saar 19. detsembril 2019Sargvere saar 19. detsembril 2019
* Sargvere saar 19. detsembril 2019Sargvere saar 19. detsembril 2019
* Sargvere saar 19. detsembril 2019Sargvere saar 19. detsembril 2019

Viited
------

1. 1 2 3  Sargvere saar keskkonnaportaalis (vaadatud 06.05.2018)
2. ↑  Sargvere pargi saared Eesti Loodus, 2007/3
3. ↑  "Tormituul ei säästnud looduskaitse all olevat saarepuud" Järva Teataja, 19. detsember 2019

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Sargvere saar** |

* Sargvere saar keskkonnaportaalis
* Sargvere pargi saared Eesti Loodus, 2007/3
Bussiõnnetuse koht on märgitud ristiga.
Autosan H9-21 tüüpi buss
**1994. aasta Poola bussiõnnetus** juhtus Poola transpordiettevõtte PKS bussiga, mis sõitis Gdański lähedal teelt välja vastu puud.

Õnnetus
-------

Õnnetus juhtus 2. mail 1994 kell 19.00. Pärast 20-minutist peatust Zawory depoos alustas 1983. aastal ehitatud autobuss Autosan H9-21 koos kahe reisijaga tagasisõitu Gdańskisse. Järgmises peatuses Chmieleniecis tuli peale veel reisijaid, Chmielno ja Kartuzy peatuses väga palju reisijaid. Leźno peatuses ühines veel kaheksa inimest.

Bussis oli 74 reisijat, kuigi oleks tohtinud olla 51 (39 istujat, 12 seisjat). 32 kilomeetrit pärast reisi algust ja 500 meetrit enne järgmist peatust Kokoszkis sõitis ülekoormatud sõiduk teelt välja vastu puud, kui bussijuht üritas mööda sõita ühest Jelczi veoautost. Kokkupõrge oli nii tugev, et puu tungis 4,2 meetri jagu bussi keresse. 

Kohapeal hukkus 25 reisijat, 3 inimest suri haiglas, 2 reisijat teel haiglasse ja veel 2 viis-kuus päeva pärast õnnetust. Bussijuht Jerzy Marczyński ja ülejäänud 42 reisijat jäid ellu.

1999. aastal lõpetati kohtuasi õnnetuse kohta. Õnnetuse vahetuks põhjuseks oli lõhkenud parempoolne esirehv, kusjuures leiti täiendavaid õnnetust soodustanud põhjusi:

* bussi ülekoormatus;
* liiga suur kiirus (60 km/h, kui lubatud oli 50 km/h);
* bussi kehv tehniline seisukord.

Puu, mille otsa buss sõitis, saeti maha veebruaris 2008.
**Mart Paama** (17. jaanuar 1938 Tartu – 29. juuni 2006) oli eesti odaviskaja ja treener.

Ta lõpetas aastal 1956 Tartu 5. Keskkooli ja aastal 1960 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. 

Oli aastatel 1960–1961 Tartu Riikliku Ülikooli kergejõustikukateedri õpetaja, 1962–1969 spordiseltsi Kalev kergejõustikutreener, 1973–1992 TRÜ/TÜ kergejõustiku kateedri vanemõpetaja, 1992–1997 treenerite õpetamise instituudi ja TÜ spordikeskuse lektor, 1997– Tartu Kalevi kergejõustikukooli treener, TÜ Spordikeskuse heitealade õpetaja. 

Oli rahvusvahelise klassiga odaviskaja. Võitis 1960–1968 NSV Liidu meistrivõistlustel 2 kuld-, 3 hõbe- ja 2 pronksmedalit, Eesti meistrivõistlustel 1956–1975 10 kuld- ja 5 hõbemedalit. Osales Rooma (1960) ja Mexico (1968) olümpiamängudel, kuulus korduvalt maailma odaviske edetabeli esikümnesse.

Tunnustus
---------

* 1965 – suurmeister
* 1967 – Tööpunalipu orden
* 1970 – Kalevi auliige

Isiklikku
---------

Ta oli abielus keemik Lilli Paamaga. Poeg Priit Paama on korvpallitreener.

Saavutused
----------

### Olümpiamängudel

* 1960. aasta suveolümpiamängud Roomas 11. koht (74,56)
* 1968. aasta suveolümpiamängud Méxicos 15. koht (77,26)

Eesti meister 1958, 1961, 1963, 1965, 1968, 1969, 1970, 1971, 1972, 1973.

Välislingid
-----------

* Lahkus Mart Paama – sõber, odaviskaja, õpetaja
**Askimi vald** oli vald Norras Østfoldi maakonnas. Valla keskus oli Askim.

Askimi vald loodi 1. jaanuaril 1838.

Askimi vald oli Indre Østfoldi piirkonnas elanike arvult suurim, vallas elas 14 703 inimest (2009).

Norra pikim jõgi Glåma moodustas Askimi valla piiri Spydebergi vallaga põhjas ja läänes ning Skiptveti vallaga lõunas. Loodes piirnes Askimi vald Trøgstadi vallaga ning kagus Eidsbergi vallaga.

Askimi valla alal toodetakse palju elektrienergiat, rajatud on kolm hüdroelektrijaama. Ülemjooksust alamjooksu suunas on kolm paisu: Solbergfossi, Kykkelsrudi ja Vamma lähedal. Kykkelsrudi juures asub ka niklikaevandus.

2020. aastal liideti Askimi vald Indre Østfoldi vallaga.

Üldinfo
-------

### Nimi

Askimi vald on saanud nime vana Askimi talu (muinaspõhja: *Askheimr*) järgi, kuna sinna rajati paikkonna esimene kirik. Talunime esimene osa *askr* tähendab saart kui puuliiki ja lõpp *heimr* tähendab kodu või talu.

### Vapp

Askimi valla vapp kinnitati 1. novembril 1963. Vapp sümboliseerib kolme vallas asuvat suurt juga: Solbergfossi, Kykkelsrudfossi ja Vammafossi.

Sõpruslinnad
------------

Askimi vallal olid järgmised sõpruslinnad:

* Huddinge, Stockholmi maakond, Rootsi
* Lyngby-Taarbæki vald, Hovedstadeni piirkond, Taani
* Nuuk, Nuuki vald, Gröönimaa
* Rapla, Rapla vald, Eesti
* Seyðisfjörður, Seyðisfjarðarkaupstaður, Island
* Vantaa, Lõuna-Soome, Soome

Viited
------

1. ↑  07459: Alders- og kjønnsfordeling i kommuner, fylker og hele landets befolkning (K) 1986 - 2020
Grande Tête de l'Obiou

Dauphiné Eel-Alpid (Prantsusmaa)Dauphiné Eel-Alpid
Asukoht Prantsusmaal
Dauphiné Eel-Alpid (lõik nr. 6) Lääne-Alpides
**Dauphiné Eel-Alpid** (prantsuse: *Préalpes du Dauphiné*) on mäestik Alpide edelaosas. Mäed asuvad Rhône-Alpesis ja marginaalselt Provence-Alpes-Côte d'Azuris (Kagu-Prantsusmaal). Dauphiné Eel-Alpid on Prantsuse Eel-Alpide keskne lõik.

Etümoloogia
-----------

*Dauphiné* ([dofine]) on ajalooline piirkond, mille territoorium vastab laias laastus tänapäevastele Isère'i, Drôme'i ja Hautes-Alpesi departemangudele.

Geograafia
----------

Halduslikult kuulub mäestiku Prantsuse osa Isère'i, Drôme'i, Hautes-Alpesi ja marginaalselt Alpes-de-Haute-Provence'i departemangu. Kogu mäestiku äravool suubub Rhône'i jõkke.

### Piirid

Dauphiné Eel-Alpide piirideks on:

* Isère (põhjas)
* Drac, Col Bayard – mis ühendab neid Dauphiné Alpidega – ja Durance (idas)
* Buëch, Col de Macuègne – mis ühendab neid Provence'i Alpide ja Eel-Alpidega – ja Toulourenci jõgi (lõunas)
* Rhône'i ja Isère'i orud (läänes)

### Alljaotused

Dauphiné Eel-Alpid on jagatud viieks Alpide alamlõiguks:

* Dévoluy mäed
* Massif Céüse-Aujour
* Massif du Vercors
* Massif du Diois
* Massif des Baronnies

Tähtsamad tipud
---------------

Grand Veymont talvel
Mõned tähtsamad tipud mäestikus

| Nimi | Kõrgus, m |
| --- | --- |
| Grande Tête de l'Obiou | 2790 |
| Grand Ferrand | 2759 |
| Pic de Bure | 2709 |
| Jocou | 2501 |
| Grand Veymont | 2346 |

Tähtsamad kurud
---------------

Col Bayard
Mõned tähtsamad kurud mäestikus

| Nimi | Asukoht | Tüüp | Kõrgus, m |
| --- | --- | --- | --- |
| Col de la Croix Haute | Clelles -> Lus-la-Croix-Haute | maantee | 1179 |
| Col Bayard | Gap -> Grenoble | maantee | 1248 |
| Col du Noyer | Le Noyer -> Saint-Étienne-en-Dévoluy | maantee | 1664 |
Altnurga saarik (2012)
**Altnurga saarik** on põlismetsailmeline salumets Põltsamaa vallas Alam-Pedja looduskaitsealal.

Kirjeldus
---------

Altnurga saarik asub Puurmani lähedal, paar kilomeetrit Tallinna–Tartu maanteest läänes. Metsa suuruseks on pakutud 10 või 15 hektarit.

Metsa ümbritsevad heinamaad ja selle veerežiimi mõjutab inimtegevus. Siiski on Riigimetsa Majandamise Keskuse looduskaitseosakonna juhataja Kaupo Kohvi sõnul tegu struktuuri poolest ühega vähestest Eestis säilinud põlismetsafragmentidest. Mükoloog Erast Parmasto hinnangul on Altnurga saarik ainus põlismetsailmeline ja inimtegevusest kõige vähem mõjutatud seda laadi mets Eestis. Ka on see Eesti kõige põhjapoolsem märkimisväärne saare- ja jalakamets. Botaanik Hans Trassi sõnul teeb Altnurga saariku eriliseks see, et ta on rikkalik, vana, hästi säilinud, raiumisjälgedeta ja sellises asukohas. Tema hinnangul võis mõne puu vanus ulatuda 200 aastani.

Metsa puurindes valitsesid 1997. aasta seisuga saared, jalakad ja künnapuud, alustaimestikus aga keskkonnatundlikud salumetsaliigid, eriti karulauk. Metsast on leitud ka mitmesuguseid seeni, sealhulgas 70 sellist liiki, mida mujal Alam-Pedja looduskaitsealal pole, ja Eesti väga harva esinev hiidmuna. 2014. aasta seisuga oli suur osa saartest (ja ühtlasi kogu puistust) haigestunud saaresurma ja hukkunud. Kaupo Kohvi sõnul annab see teadlastele hea võimaluse jälgida, kuidas sellises olukorras toimub looduslik suktsessioon – milliseks puistu liigiline koosseis ja koos sellega ka muu elustik muutuda võib.

Ajalugu
-------

Teaduse ja avalikkuse jaoks avastasid selle Eesti kontekstis haruldase metsa 1997. aastal looduskaitseühingu Kotkas esimees Einar Tammur ja botaanikaprofessor Jaanus Paal. Teadlased avaldasid soovi liita Altnurga saarik kõrval asuva Alam-Pedja looduskaitsealaga, mis kümmekond aastat hiljem ka teoks sai. Varem oli metsa lageraie eest kaitsnud Kursi metsaülem Esko Krinal.

Viited
------

1. 1 2 3  Arne Ader. Seenesügis Altnurga saarikus. Looduskalender.ee, 25. september 2014
2. 1 2 3 4  Tiit Kändler. Altnurga ürgmets säilitab kuut aastatuhandet. Loodus, oktoober 1998
3. 1 2 3 4 5 6 7  Altnurga saarik - imemets väljaspool looduskaitset. Postimees, 13. august 1997
4. 1 2 3  Kaupo Kohv. Altnurga saarik muutuste keerises. RMK loodusblogi, 22. juuli 2014
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib linnast; jõe kohta vaata artiklit Drysa jõgi* |

---

**Vierchniadźvinsk** (transkribeerituna **Verhnjadzvinsk**) on linn Valgevenes Viciebski oblastis, Vierchniadźvinski rajooni halduskeskus. Poola keeles *Wierchniedźwińsk*, ka *Dryssa*. Linn asub Daugava kaldal, paigas, kus Daugavasse voolab Drysa jõgi. Linnast veidi eemal asub Połacki–Daugavpilsi raudtee ääres Vierchniadźvinski raudteejaam. 1962. aastani kandis linn nime **Drysa**.

Linnas on puidutööstus, kergetööstus, toiduainete tööstus, ehitusmaterjalide tootmine. Vierchniadźvinsk on traditsioonilise tikandikunsti keskus. Lisaks kolmele keskkoolile asuvad Vierchniadźvinskis veel laste spordikool ja kunstikool. Antakse välja ajalehte «Дзьвінская праўда». Linnas on kultuurimaja ja raamatukogu. Katoliku kirik aastast 1840, õigeusu kirik aastast 1819.

Ajalugu
-------

Arheoloogiliste väljakaevamiste järgi on Vierchniadźvinskis elatud juba ammu. Drissat on esmamainitud 1366. aastal, mil sinna rajati kindlus. Drissast kujunes tasahilju kaubanduskeskus. Aastal 1772 sattus asula esimesel Poola jagamisel Venemaa koosseisu, aastal 1777 sai asulast linn. Aastal 1812 asusid seal Barclay de Tolly väed (Drissa laager). Drissa oli Vitebski kubermangu Drissa maakonna halduskeskuseks.

Aastal 1866 rajati Drissa lähedusse raudtee. Vierchniadźvinski raudteejaam kujunes tähtsaks lina väljaveo punktiks. 1924. aastal liideti Valgevene NSV-ga, järgmisel aastal sai Drissast alev. Asula on taas linn aastast 1938.

* VierchniadźvinskVierchniadźvinsk
* Vierchniadźvinski katoliku kirikVierchniadźvinski katoliku kirik
* Vierchniadźvinski õigeusu kirikVierchniadźvinski õigeusu kirik

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Rajooni koduleht
* Linn YouTube'is
* Linn Valgevene fotoentsüklopeedias
See artikkel See artikkel räägib eesti näitlejast ja lauljast.  Sama pseudonüümi kasutanud inglise laulja kohta vaata artiklit John Bonham.  

---

Bonzo toetuskontserdil "Laulame Ilvese presidendiks". 2006
**Andrus Albrecht** (kasutanud ka esinejanime **Bonzo**; sündinud 2. augustil 1973) on eesti laulja, kitarrist, laulukirjutaja ja näitleja.

Nime Bonzo sai Albrecht 1980. aastate lõpus Rakveres, tegutsedes trummarina punkbandis Alice Tisler, sest tema mängustiil sarnanes Led Zeppelini trummari John Bonhami ehk Bonzoga. Ta on töötanud Rakvere Teatris lavatöölisena, helirežissöörina, mänginud ka väiksemaid rolle.

Omaloomingu kirjutamisega ja salvestamisega alustas Albrecht 2004. aastal, olles nüüdseks avaldanud 8 heliplaati. Ta laulab bluesi, folki, ka jazzi.

2012. aastast on Albrecht tegutsenud ansambli Kõrsikud liikmena. Ta on mänginud tudengifilmis "Codex Gigas" (2012).

2021. aastal avas Andrus Albrecht Rakveres jaapani toidu restorani Bonzai. 

Lauluvõistluse Eesti Laul 2023 poolfinaalis esitas duett Bonzo ja Linalakk laulu "Aeg".

Albumid
-------

* 2004 "Teisipidi tegelikkus" Bonzo/Hitivabrik
* 2005 "Andke tagasi maa" PlaanB Productions
* 2007 "Viis (4+1)" (valik palu 2005 juunis kontsertidelt koos Jäääärega)
* 2007 "Settimine" Tulsa
* 2008 "Ei saa mitte vaiki olla" Tulsa
* 2010 "Diip" Bonzo ja Tõun
* 2015 "Sügise süles" Bonzo
* 2017 "Ma olin Bonzo" Andrus Albrecht
* 2023 "Kahelt poolt" (Bonzo ja Linalakk)

Tunnustus
---------

* 2015 – Rakvere Kroonimärk

Viited
------

1. ↑  Restoraniärisse sisenenud Andrus Albrecht ehk Bonzo: pole elus rüganud nii palju tööd teha kui praegu Maaleht, 02,09.2021.
2. ↑  Andrus "BONZO" Albrecht.
3. ↑  Eesti filmi andmebaas.

Välislingid
-----------

* Andrus Bonzo Albrecht: Eile oli eile ja homset ei tea, aga täna saab tegutseda. Postimees, 10.10.2021.
* Muusik Bonzo tegi karjääris kannapöörde ja avas enda restorani. err.ee 23.11.2021.
* Poolfinalist Bonzo pelgas Eesti Laulu: arvasin, et see lööb elu- ja tööplaanid sassi. Raadio Elmar, 08,11,2022.
* Eesti Laul 2023 | Linalakk, Bonzo "Aeg". menu.err.ee, 2. detsember 2022.
**Alide Viire-Slet** (sündinud **Alide Saukas**, 1934–1936 **Alide Vidrikson**, 1936–1944 **Alide Viire**; 21. märts (vkj)/ 3. aprill 1903 Qiqihar, Hiina keisririik – 18. mai 2007 Itapecerica da Serra, Brasiilia) oli Eesti konsulaarametnik.

Tema isa töötas vedurijuhina Ida-Hiina raudteel. Perekond läks varsti pärast Alide sündi elama Riiga ja alates 1910. aastast käis Alide Riias koolis. 1914. aastal läks ta koolivaheaega veetma Hiinasse, kuid puhkenud suure sõja tõttu ei pääsenud enam tagasi Riiga. Ta jätkas kooliskäimist Harbinis, kus lõpetas 1921. aastal kommertskooli.

Ta õppis 1922. aastast Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas, oli 1922–1926 õigusteaduskonna kaubandusosakonnas (lõpetas *cum laude*) ja aastatel 1929–1930 veelkord õigusteaduskonnas. Akadeemiliselt oli ta Korporatsioon Filiae Patriae liige.

Töötas Tallinnas raamatupidajana, oli USA Tallinna konsulaadi ametnik. Aastatel 1930-1933 elas ta USA-s, oli New Yorgi Eesti konsulaadi ametnik. Tagasi tulles Eestisse töötas ta Eesti Pangas ametnikuna.

Ta abiellus 23. augustil 1944 vormsirootslase Lars Sletiga (1885–1949), et pääseda sel viisil Rootsi.

Sealt liikus ta 1945. aastal Brasiiliasse. Ta oli väikeettevõtja, aastatel 1946–1976 São Paulo konsulaadi infobüroo juhataja ja sekretär, oli E.E.L.K. São Paulo koguduse asutajaliige ja korporatsioon Filiae Patriae Brasiilia koonduse esinaine. Oli aktiivne väliseesti tegelane, osales Brasiilia eestlaste esindajana kõikidel ESTO-del aastatel 1972–1996.

Soovis 1998. aastal tulla vanaduspõlve veetma Eestisse, kuid halvenenud tervis takistas kava teostumist ning ta veetis viimased aastad São Paulo lähedal asuvas vanadekodus.

Isiklikku
---------

Tema vend oli diplomaat Ferdinand Saukas.

Viited
------

1. ↑  Kaug-Ida eestlaste nimekiri. I osa (raamat) 13.08.1920-22.09.1922. Eesti Rahvusarhiiv, RA ERA.43.1.98. Leht 37p, 38
2. ↑  Eino Viire. "104-aastane Alide Viire-Slet suri Brasiilias". Eesti Päevaleht nr 25, 21. juuni 2007, lk 11

Kirjandus
---------

* R.L.A. "95-aastane eestlanna kolib Brasiiliast Eestisse". Eesti Päevaleht nr 14, 9. aprill 1998. Lk 7
* Eino Viire. "104-aastane Alide Viire-Slet suri Brasiilias". Eesti Päevaleht nr 25, 21. juuni 2007, lk 11

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* TLÜAR väliseesti isikud
**Arvutustehnika Erikonstrueerimisbüroo** (kaubamärk 1980. aastatest **EKTA**, varem tuntud lühendi järgi **EKB**) oli Eesti NSV Teaduste Akadeemia arvutustehnika vahendeid välja töötav ja tootev asutus.

EKTA oli varustatud omal ajal heal tasemel projekteerimis- ja tootmisvahenditega. Kuna Teaduste Akadeemia ettevõtet ei rahastanud, olid sellel isemajandamisel üpris vabad käed, loodi lahendusi teaduseksperimentide ja tööstuse automatiseerimiseks, mille tarvis arendati mikroarvutitel põhinevat arvutustehnikat ja süsteemiprogrammeerimist. Arendati digitaalse signaalitöötlemise riist- ja tarkvara, digitaalsüsteemide diagnostikat, sh süsteeme pardaarvutite testimiseks, toodete hulka kuulusid kõrgtäpsusega signaalimuundurid ja testerid, millest osa anti ka seeriatootmisse.

Ettevõtte kõrgaeg oli 1980. aastatel, mil loodi tuntud kooliarvuti Juku, arendati ka samal KR580VM80A kiibil põhineva kogu Nõukogude Liidu turule toodetud SM 1800-seeria süsteemitarkvara.

Ajalugu
-------

EKTA loodi 1976. aastal ENSV Teaduste Akadeemia Küberneetika
Instituudi programmeerimise büroo baasil Arvutustehnika Erikonstrueerimisbüroo (EKB) nime all ning selle esimene direktor oli Kalju Leppik. Esialgu paiknes büroo Teaduste Akadeemia endises aktusesaalis Estonia puiesteel.

1978. aastal hakati projekteerima erikonstrueerimisbüroo uut hoonet Akadeemia teele, uude majja koliti 1980. aastal. Esimesel aastal kasvas töötajate arv 293ni, viie aasta pärast taas tekkinud ruumikitsikus lahendati Küberneetika Instituudi uuest majast korruse rentimisega, koostööd tehti ka Teaduste Akadeemia SKB ja Elektrotehnika Teadusliku Uurimise Instituudiga, aastate jooksul tuli töötajaid palju ka Tallinna Polütehnilise Instituudi lõpetajate seast. 1989. aastaks oli EKTAs töötajaid 429.

1989. aastal loodi välisosalusega allettevõtted EKTACO ja EKTATEX. 

Trükkplaatide tootmise ja nendel elektroonikasõlmede monteerimise osas oli EKTA aluseks mitmele hilisemale elektroonikaettevõttele.[*viide?*]

1994. aastal oli EKTA lagunenud endiste töötajate poolt loodud eraettevõteeks, millest paljud tegutsesid EKTA ruumides, nt KAMITRA, SIENT, EKTACO jt.

1998. aastal ühendati EKTA vastloodud Cybernetica ASiga ja kaubamärgi EKTA all jätkati navigatsioonisüsteemide müümist.

Konstrueeritud arvutid
----------------------

* Miki (arvuti)
* SM 1800 (opsüsteem)
* Viru (arvuti)
* Juku (arvuti)
* Juss (prototüüp)

Vaata ka
--------

* Teaduste Akadeemia Spetsiaalne Konstrueerimisbüroo
* Elektrotehnika Teadusliku Uurimise Instituut

Viited
------

1. ↑  Harry Tani (2000). "Meenutusi EKTA tekkeloost ja arengust". *Küberneetika Instituut muutuvas ajas*.
**Harry Tani** (30. mai 1930 Tartu – 13. august 2007) oli eesti tehnikateadlane.

Ta lõpetas 1950. aastal Tartu Elektromehaanika Tehnikumi ja 1959. aastal Prof. M. A. Bontš-Brujevitši nim. Leningradi Elektrotehnika Sideinstituudi.

Tani õppis aastatel 1959–1961 Leningradi Polütehnilises Instituudis arvutustehnikat ja sai arvutustehnika inseneri kutse. 

Ta oli üks Eesti esimese miniarvuti STEM autoreid. Ta oli ka Arvutustehnika Erikonstrueerimisbüroo EKTA üks asutajaid ja selle teadusdirektor.

Teoseid
-------

Koos Enn Velmrega koostas ta seni praktiliselt ainsa eestikeelse pooljuhtelektroonikat käsitleva ja ka laiemalt tutvustava raamatu, mille esmatrükk ilmus 1967. aastal. Seda kasutatakse jätkuvalt õppevahendina elektroonika ja sellega seotud erialade omandamisel, ja mõnedel juhtudel ka praktilises inseneritöös.

* "Pooljuhtseadised ja nende kasutamine". Tallinn: Valgus, 1967

Viited
------

1. ↑  Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951–2000. AS Kirjastus Ilo. 2003

Välislingid
-----------

* Haud Tartu Vana-Peetri kalmistul
**Riefensberg** on vald Austria Vorarlbergi liidumaal Bregenzi ringkonnas.

Riefensberg on Nagelfluhkette looduspargi osa, mis on kogupindalaga 401 km² ja 24 km pikk ning hõlmab 6 Baieri ja 8 Vorarlbergi valda.

Ajalugu
-------

Riefensbergi linna ("rivinsperc") on esmamainitud 1249. aastal paavst Innocentius IV ürikus.

Kultuur
-------

Kihelkonnakirik **St. Leonhard** ehitati 1426. aastal, seda laiendati aastatel 1818–1821 ja renoveeriti aastatel 1969–1971.

Kabel **St. Anna** ehitati 18. sajandil ja on rikas barokk-kujude poolest.

2010. aastal leiti **Aueri veski** umbes 300 aastat vana veskikivi. Riefensbergis olid 17.–19. sajandil mõned veskid. Jahvatuskivi on välja pandud jalgteele.

Tüdruk traditsioonilises *Bregenzerwälder Juppes*
**Juppenwerkstatt Riefensbergis** värvitakse ja õmmeldakse Bregenzerwaldi rõivaid endiselt traditsioonilisel viisil. Tüüpilist *Bregenzerwälder Juppet* poodides "valmis kujul" ei müüda, vaid seda saab Juppenwerkstattis ainult individuaaltööna valmistada. Tänapäeval kannavad Bregenzerwaldi naised Juppet pulmades ja pühapäeviti kirikus.

Viited
------

1. ↑  Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Bregenzi ringkonna vallad

* Alberschwende
* Andelsbuch
* Au
* Bezau
* Bildstein
* Bizau
* Bregenz
* Buch
* Damüls
* Doren
* Egg
* Eichenberg
* Fußach
* Gaißau
* Hard
* Hittisau
* Höchst
* Hohenweiler
* Hörbranz
* Kennelbach
* Krumbach
* Langen bei Bregenz
* Langenegg
* Lauterach
* Lingenau
* Lochau
* Mellau
* Mittelberg
* Möggers
* Reuthe
* Riefensberg
* Schnepfau
* Schoppernau
* Schröcken
* Schwarzach
* Schwarzenberg
* Sibratsgfäll
* Sulzberg
* Warth
* Wolfurt
**Tšornobõl** (Чорнобиль, vene keeles Чернобыль *Tšernobõl*, valgevene keeles Чарнобыль) on linn Ukrainas Kiievi oblastis Valgevene piiri lähedal.

Linnast umbes 15 km kaugusel asub Tšornobõli tuumaelektrijaam, kus toimus 1986. aastal Tšornobõli katastroof. Tuumaelektrijaam on saanud nime linna järgi ja asus Tšornobõli rajoonis, kuid linna ja elektrijaama vahel polnud otsest seost. Enamik tuumaelektrijaama töötajaid elasid spetsiaalselt neile rajatud linnas Prõpjatis. Tšornobõli nimi tuleneb hariliku puju ukrainakeelsest nimest.

Enne Tšornobõli katastroofi elas linnas umbes 15 000 inimest. 2020. aastatel elab linnas kuni 500 inimest, kes käivad seal tööl vahetustega (kuid elavad sel ajal Tšornobõlis), enamik neist elab muul ajal Slavutitšis. Kuigi tuumaelektrijaam on suletud, läbivad piirkonda olulised elektriliinid, mida on vaja hooldada. Inimtöö on seal vajalik ka muude tehnovõrkude ja looduskeskkonna hooldustöödega. Linnas ei tohi elada lapsed.

18. sajandi teisest poolest 1920. aastani oli linn üks hassidismi keskusi. 20. sajandi alguses toimunud pogrommide käigus osa juute tapeti ja paljud lahkusid linnast.

Viited
------

1. ↑
Christian Kaarna haud Siselinna kalmistul on perekond Kaarna rahulas parempoolseim
**Christian Kaarna** (ka **Kristjan Kaarna**; 20. oktoober 1882 Palupera vald – 1. jaanuar 1943 Karagandõ) oli eesti ajakirjanik, poliitik ja pangategelane.

Ta õppis Kirepi algkoolis, Kavilda kihelkonnakoolis ja Tartu õpetajate seminaris.

Aastatel 1904–1905 töötas ta Kodijärvel vallakirjutajana. Aastal 1905 oli ta veel tegev Tartu ajalehe Vabadus toimetuses, aastal 1906 Tallinna ajalehes Sõnumed ja ajalehes Virulane. 1909–1916 oli ta Narvas ajalehe Meie Elu toimetaja. 1916–1917 oli ta Vene sõjaväes.

Aastatel 1918–1920 oli ta Eesti Ajutise Valitsuse komissar Narvas ja Virumaal. Ta oli töö- ja hoolekandeminister nii aastatel 1921–1923 (Konstantin Pätsi esimeses valitsuses (16. detsembrist 1921 kuni 20. oktoobrini 1922) ja Juhan Kuke valitsuses (21. novembrist 1922 kuni 2. augustini 1923) kui ka aastatel 1924–1926 (Friedrich Akeli valitsuses, Jüri Jaaksoni valitsuses ja Jaan Teemanti esimeses valitsuses). Lisaks oli ta Riigikogu liige (esimeses, teises ja kolmandas koosseisus).

Aastatel 1928–1940 oli ta Eesti Panga direktor, aga ka mitme panga (nt Pikalaenu Pank) juhatuse liige. Ta oli mitme organisatsiooni, näiteks Narva Eesti Seltsi esimees, Joala Vastastikkuse Krediitühisuse üks asutajaid ja juhataja, Estonia Seltsi juhatuse liige, Narva Karskusseltsi liige, Tallinna Toompea Kaarli koguduse juhatuse abiesimees.

Ta arreteeriti NKVD poolt 18. septembril 1940 ning ta suri Karagandas vangistuses.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. november 2012. Vaadatud 28. oktoobril 2011.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  EE 14. köide lk. 125
3. ↑  Eesti riigi-, avaliku- ja kultuurielu tegelased 1918–1938. I. Tallinn, 1939

Välislingid
-----------

* Christian Kaarna Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
**Haibahh** on küla (auul) Tšetšeenias. 

27. veebruaril 1944 põletasid Nõukogude sõdurid elusalt 705 tšetšeeni. 

23. veebruaril 1944 algas Tšetšeenias-Inguššias NKVD juhitud küüditamine, mille käigus tšetšeenid ja ingušid küüditati ilma igasuguse reaalse põhjuseta oma põliselt kodumaalt Kesk-Aasiasse ja Kasahstani. Küüditamise ametlikuks põhjuseks olnud "koostöö fašistidega" oli väljamõeldud põhjus, sest tegelikult mingit koostööd sakslaste ja Tšetšeenia-Inguššia elanike vahel ei olnud, kuna sakslased ei jõudnud Teise maailmasõja ajal Tšetšeeniasse. 

Küüditamist viis läbi umbes 150 000 Nõukogude sõjaväelast (umbes 100 000 NKVD erivägede sõdurit, umbes 31 000 tavavägede sõdurit, 19 000 NKVD operatiivtöötajat).

Vahetult küüditamise esimesel päeval tapeti NKVD poolt peaaegu 10% küüditatavatest. Esmajärjekorras tapeti küüditamisele vastuhakkajad. Seejärel ka haiged, vanurid, paljud väikelapsed ja rasedad naised, kes ei oleks ilmselt pikka küüditamisteekonda vastu pidanud. Osa küüditamise esimesel päeval kohapeal tapetutest lasti maha, kuid osa põletati elusalt, maeti elusalt või tõugati lihtsalt mägedest alla.

Kõige jõhkram oli küüditamisaktsioon Haibahhi külas ja Šaroi külas. Haibahhi külasse toodi ümbruskonnast küüditajate poolt 705 last, vanurit ja haiget, keda ei saanud küüditada. Kohaletoodud aeti 27. veebruaril Lavrenti Beria nimelise kolhoosi suurde hobusetalli. Seejärel hoone suleti, valati üle bensiiniga ning pandi põlema! Pealtnägijate sõnul olnud põlevas hoones elusalt põlenud laste karjed nii metsikud, et mitu kohal olnud NKVD erivägede sõdurit läks kohapeal hulluks. Üks elusalt põletamisele määratud tšetšeen jäeti mingil täpselt teadmata põhjusel ellu. Elusalt põletamist Haibahhi külas juhtis abhaasi rahvusest NKVD kindralmajor Mihhail Maksimovits Gvešiani (elu lõpuaastatel elas Gruusias). 

Šaroi külas oli küüditamine raskete teeolude tõttu aga keeruline ja küüditajad ei hakanud tegema ka mingeid pingutusi, et inimesed küüditatud saaks. Šaroi külas visati küüditajate poolt külas elanud tšetšeenid järsaku servalt mägijõkke. Elusalt ei pääsenud ükski allavisatu.

Välislingid
-----------

* Kästud unustada: NKVD põletas tšetšeenide küüditamise ajal mitusada inimest, Postimees, 22. september 2017
**Töötuskindlustushüvitis** on asendussissetulek töötajale töötuks jäämise ajaks, mis toetab tööotsinguid ning pakub majanduslikku tuge. 

Töötuskindlustushüvitise saamise õigust reguleerib töötuskindlustuse seadus.

Sihtgrupp
---------

Töötuskindlustushüvitist on õigus saada töötuna arvel oleval isikul, kes on selleks esitanud avalduse. 

Lisaks peavad olema täidetud järgmised tingimused:

* isikul on töötuna arvelevõtmisele eelnenud kolme aasta jooksul töötuskindlustusstaaži vähemalt 12 kuud
* isik ei ole viimaselt töö- või teenistuskohalt lahkunud omaalgatusel, kokkuleppel tööandjaga või enda süülise käitumise tõttu.

Näiteks võivad töötuskindlustushüvitist saada isikud, kes on koondatud; kelle tööandja asutus likvideeriti; kui tähtajaline tööleping lõppes; kui töö- või teenistussuhe lõppes katseajal või kui võlaõiguslik leping lõppes.

Töötuskindlustushüvitise taotlemine
-----------------------------------

Töötuskindlustushüvitist peab taotlema Eesti Töötukassalt. Taotlust on võimalik esitada kolmel viisil: e-töötukassas, töötukassa osakonnas koha peal või telefoni teel. Töötuskindlustushüvitise taotlemiseks on vaja esitada ka töötuna arvele võtmise avaldus. Eesti Töötukassa teeb hüvitise määramise osas otsuse hiljemalt 14 kalendripäeva jooksul, kui kõik vajalikud dokumendid on esitatud. 

Täpsemat infot töötuskindlustushüvitise maksmise, õigustatuse, perioodi ja taotlemise kohta saab Eesti Töötukassa kodulehelt.

Viited
------

1. ↑  Töötukassa (12. juuni 2023). "Töötuskindlustus ja hüvitised". *eesti.ee*. Vaadatud 15. septembril 2023.
2. ↑  Riigikogu (1. jaanuar 2002). ""Töötuskindlustuse seadus"". *riigiteataja.ee*. Vaadatud 15. septembril 2023.
3. 1 2  Eesti Töötukassa (2023). "Töötuskindlustushüvitis". *tootukassa.ee*. Vaadatud 15. septembril 2023.
4. ↑  "Töötukassa". *www.tootukassa.ee*. Vaadatud 11. oktoobril 2023.
**Nikolai Koslov** (aastail 1962–1993 **Kozlov**; sündinud 6. aprillil 1928 Karinul) on eesti veterinaar, endine EPA rektor. 

Ta lõpetas Eesti Põllumajandusakadeemia 1954. aastal loomaarstina. 

Ta oli Eesti Põllumajandusakadeemia teadusprorektor 1965–1977 ja rektor 1977–1988, patoloogilise anatoomia, parasitoloogia ja loomatervishoiu kateedri juhataja ja professor 1985–1995. On aastast 1995 Eesti Maaülikooli emeriitprofessor. 

Uurimistöös on ta tegelenud sigade mükobakterioosidega.

Tunnustus
---------

* 2006 – Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2013 – Eesti Loomaarstide Ühingu elutööpreemia

Viited
------

1. ↑  *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 2. köide: *Kj–M.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2005, lk. 80.
2. ↑  "Konverents Veterinaarmeditsiin 2013". *Eesti Loomaarstlik Ringvaade* (PDF) (eesti keel). Kd 1. Tartu. 2014. Lk 15-19. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 6. märts 2019. Vaadatud 6. märtsil 2019.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
**Risto Pullat** (sündinud 27. novembril 1966 Poolas Łódźis) on eesti õigusteadlane ja kriminoloog.

Elulugu
-------

Pullat lõpetas 1985 Tallinna 21. Keskkooli, õppis 1985–1991 Tartu Ülikoolis õigusteadust. Täiendas end 1991–1993 Helsingi Ülikooli õigusteaduskonnas. Lõpetas 1996. aastal Eesti Riigikaitse Akadeemia politseikolledži, sotsioloogiamagister (2002, Tallinna Pedagoogikaülikool), väitekiri "Organiseeritud kuritegevus taasiseseisvunud Eestis", õigusteaduse doktor (2009, Läti Politseiakadeemia), väitekiri "Organized crime related drug trafficking in the Baltic Sea region. Police point of view". 

Ta töötas aastatel 1993–2014 rahandus-, sise- ja justiitsministeeriumi haldusalas ning kohalikus omavalitsuses.

Teda on autasustatud Poola Vabariigi Kuldse teeneteristiga (2005) ja Politsei teenistusristiga 10-aastase laitmatu teenistuse eest (2010). Risto Pullat omandas esimese politseiametnikuna Eestis doktorikraadi.

Isiklikku
---------

Koos abikaasa Kerlyga on neil tütar ja poeg. Isa on ajaloolane Raimo Pullat.

Teadustöö
---------

Risto Pullati uurimisvaldkond on organiseeritud kuritegevus Läänemere piirkonnas. Alates 2007 kuulub ta "Trends in Organized Crime" toimetuskolleegiumisse, aastast 2017 on ta "Administratīvā un Kriminālā Justīcija" toimetuskolleegiumi liige. Lisaks teadusartiklitele on ta avaldanud 3 monograafiat ja 5 kollektiivset monograafiat.

Teoseid
-------

* The Restauration of the Independence of Estonia. 1991. // The Finnish Yb. of International Law. II. Helsinki, 1991
* Organiseeritud kuritegevus. Levik taasiseseisvunud Eestis ja naaberriikides. Tallinn, 2002
* Järjestäytynyt rikollisuus Nyky-Virossa ja naapurimaissa. Helsinki, 2003
* Aspekty zorganizowanej przestępczości w Estonii. // Polska Akad Umiejętnosci. Czasopismo Prawa Karnego i Nauk Penalnych. Kraków, 2004
* Organiseeritud kuritegevusega seotud uimastiäri Läänemere maades. Politseiline vaade. Tallinn, 2008 (ilmunud 2009 ka inglise k-s).

Viited
------

1. 1 2  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide.

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

* Risto Pullat Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*