recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sten Svetljakov** (sündinud 6. märtsil 1989 Tartus) on eesti kultuurikorraldaja, endine Tallinna Salme Kultuurikeskuse direktor ja asumifestivali KopliFest ellukutsuja. Hetkel töötab Tartu Linnavalitsuse kultuuriosakonna juhatajana.

Elulugu
-------

Ta on lõpetanud Tartu Kivilinna Gümnaasiumi 2008. aastal ja pärast seda omandanud Tallinna Ülikoolis sotsiaalteaduste bakalaureuse kraadi. 2009. aastal asus püsivalt elama Tallinnasse ja 2011. aastal alustas tööd Tallinna Linnavalitsuses. Linnavalitsuses töötas ta peaspetsialisti, kultuuriosakonna juhatajana ja Põhja-Tallinna vanema asetäitjana. 2018. aastal algatas ta Tallinna Linnavalitsuse toel asumifestivali KopliFest, mis on inspiratsiooni saanud kohaliku kogukonna ellu kutsutud Kopli liinide festivalilt. Esimesel kahel aastal oli ta ka festivali peakorraldaja. 2020. aastal alustas ta tööd Tallinna Salme Kultuurikeskuse direktorina ning 2022. aasta oktoobrist Tartu Linnavalitsuse kultuuriosakonna juhina. Hetkel on ta ka lõpetamas õpinguid magistrantuuris Tartu Ülikoolis kultuurikorralduse erialal.

Isiklikku
---------

Sten Svetljakov on MTÜ Käsikäes Ukrainlastele asutajaliige ja praegusel hetkel ka juhatuse liige. Mittetulundusühing asutati koos nelja liikmega, kelleks on Elina Pähklimägi (vabakutseline näitleja ja lavastaja), Aljona Eesmaa (EKA õppejõud ja moeajakirjanik), Tuuliki Oberschneider (tegevprodutsent), Hanna-Liina Võsa (muusikalinäitleja, laulja), hiljem liitus juhatusega ka ettevõtja ja produtsent Alice Järvet. Lisaks kuulub ta Tartu Sport ja SA Tampere maja nõukogusse.

Ta elukaaslane on Lilian Kuuslap. Peres kasvab ka kaks poega (2016, 2017).
Tal on kaks autot - Volvo V70 2007 2.4 diisel 136kw ning Volvo S80 R-Design 2017 2.0 diisel 140kw.

Tunnustus
---------

* Kodanikuühiskonna sihtkapitali aasta tegu 2022 – Niine 2 põgenikekeskuse vabatahtlike panus
* Munitsipaalpolitsei III klassi teenetemärk «Pronksmärk»
* Maanteeameti parim koostööpartner 2019

Artiklid
--------

* "Teatrisseminekuks koroonatõendi võltsimine viib kuni aastaks vangi" Õhtuleht, 25. august 2021
* "Tartu linnavalitsuses alustavad tööd Salme kultuurikeskuse endine juht ja ülikooli endine kantsler" Tartu Postimees, 28. september 2022
* "Salme kultuurikeskust hakkab juhtima Sten Svetljakov" Pealinn, 4. november 2020
**Meeme Loik** (11. detsember 1935 Aruküla) on eesti tee-ehitusinsener.

1950. aastal lõpetas ta Aruküla Mittetäieliku Keskkooli ja 1954. aastal Tallinna 2. Keskkooli. Aastatel 1954–1956 oli Kaliningradis sõjaväeteenistuses. Pärast Tallinna Polütehnilise Instituudi lõpetamist osales ta Viiburis Saimaa kanali ehitusel ja Leningradi–Murmanski maantee ehitusel Valge mere lähedal 1965–1970.

Tegevus kohaliku elu edendajana
-------------------------------

1960. aastatel osales Meeme Loik Aruküla Spordiklubi moodustamisel ja oli lühikest aega klubi esimees. 1988. aastast on ta osalenud Aruküla Muinsuskaitse Seltsi tegevuses, sealhulgas ka 1991. aastal Aruküla 700. aastapäeva tähistamise korraldamises.

1999. aastal oli ta Raasiku valla volikogus asendusliige ning osales keskkonna- ja majanduskomisjoni töös.

Aastatel 1994–2000 oli Aruküla veehaarde rajamise projektijuht ja järelevalve korraldaja. 2012. aasta suvel koostas ta Raasiku vallavalitsuse tellimusel Kangla, Rätla ja Sõerde tee teehoiutööde kirjeldused ning tegi remonditööde järelevalvet.

2018. aastal valiti Meeme Loik rahvahääletusega aktsiooni "Sajandi 100 arukülalast" raames saja meeldejäävama arukülalase hulka.

Viited
------

1. ↑  Niitra, Nils (18. veebruar 2014). "Kogenud teeinsenerid näevad laristamist". *Postimees*. Vaadatud 25.04.2020.
2. 1 2 3 4 5 6 7  Reeder, Henri; Toomingas, Garina; Erbe, Mai (2018). *Sajandi 100 arukülalast*. Aruküla: MTÜ Aruküla Kultuuriselts. Lk 15.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Lēdurga külast; ajaloolise piirkonna kohta vaata artiklit Lēdurga (ajalooline piirkond)* |

---

**Lēdurga** (ka **Lēdurgas muiža**) on küla (*lielciems*) Lätis Sigulda piirkonnas, Lēdurga valla halduskeskus.

Külas asuvad põhikool, kultuurimaja ja raamatukogu. Seal asuvad Krīviņi, Druvase, Metāli, Bērnudārzsi, Lēdurgas skola ja Lēdurga bussipeatus.

Küla asub 64 kilomeetri kaugusel Riia linnast, merepinnast 66 meetri kõrgusel. Seal asus vanasti Lēdurga mõisa (*Loddiger*) süda, küla loodi selle juurde 1932. aastal. 2022. aastal liideti sellega endine Mudurga küla (ka Mudurgas), kus 2006. aastal oli 34 elanikku.

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Lēdurga luteri kirik, selle piirdemüür ja väravad, kantsel, kantsliuks, portaalid ning altar. Ķipukalni muinaskalmed on regionaalse kaitse all. Külas asub Teises maailmasõjas hukkunud sõdurite vennaskalmistu, mis on tähistatud mälestuskiviga.

Looduskaitse all on mänd ümbermõõduga 2,59 meetrit, rabe remmelgas ümbermõõduga 4,07 meetrit Mācītājmuiža tammed, Lēdurga dendropark, Lēdurga metsapark Zaļā birzs, Lēdurga pärn, Lēdurga mõisa tamm, Viesturi tamm, Zaļā mõisa pärn, Mudurgase paju ja Mudurga hiidrahn.

2015. aastal oli külas 648 elanikku, 2018. aastal 603 ja 2022. aastal 555. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Krimulda piirkonda.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  Autotransporta direcija
5. ↑  Autotransporta direcija
6. ↑  Autotransporta direcija
7. ↑  Autotransporta direcija
8. ↑  Vietvārdu datubāze
9. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
10. ↑  Список памятников и памятных мест, связанных с событиями Великой Отечественной войны, на территории Латвийской Республики
11. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
12. ↑  Vietvārdu datubāze

| * v
* r
Lēdurga valla asulad |
| --- |
| 
Aijaži **·**  Juglas **·**  Knīderi **·**  **Lēdurga** **·**  Lode **·**  Micis **·**  Zvaigznes |
**Saulkalne** on küla (*lielciems*) Lätis Salaspilsi piirkonnas, Salaspilsi valla halduskeskus.

Küla asub merepinnast 24 meetri kõrgusel valla kaguosas. Asula jääb piirkonna keskusest Salaspilsist 15 ja Riiast 33 kilomeetri kaugusel. Saulkalne põhjaservaks on Riia–Daugavpilsi raudtee, seal asub Saulkalne raudteepeatus. Asulat läbib maantee A6. Külas asuvad bussipeatused Spolītes, Saulkalne, Saulkalne II ja Saulkalne III.

Küla rajati nõukogude perioodil sealse asfaltbetooni- ja ehitusmaterjalide tehase juurde. Külas on lasteaed ja raamatukogu. Seal tegutsevad mineraalmaterjalide tehas Saulkalne S ja gaasbetoonblokkide tehas Aeroc.

Saulkalne raudteejaam avati 1931. aastal, teenindamaks Daugava teisel kaldal asuvat Nāves sala tsemendivabrikut. Aastal 1960 hakkas sealne lubjavabrik kandma nime Sarkanais Oktobris. Aastal 1964 valmis Salaspilsi raudteejaamast tehaseni viiv harutee. Vabriku juurde, Daugava ja maantee vahele, hakati rajama ka töölisasulat. Hiljem valmis seal ka Riia 4. teedevalitsuse asfaltbetoonitehas. 1980. aastatel muudeti sealne lubjatehas Saurieši vabriku filiaaliks, kus valmistati teedeehituse tarbeks paekivist killustikku ja jahvatati dolomiiti.

Looduskaitse all on Stepiņi tamm, Skaudīgase vaher ja Saulkalne paju (hõberemmelgas ümbermõõduga 5,1 meetrit).

Mungamäe ehk Värtnamäe linnamägi on muinsusmälestisena regionaalse kaitse all.

1968. aastal oli külas 714 elanikku, 2015. aastal oli elanikke 1264 ja 2022. aastal 1241.

* VärtnamägiVärtnamägi
* Saulkalne tänavavaadeSaulkalne tänavavaade

Viited
------

1. ↑  Autotransporta direcija
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  Autotransporta direcija
5. ↑
6. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
7. ↑  Mūku kalns (Spolīškalns) - pilskalns
8. ↑  Vietvārdu datubāze

| * v
* r
Salaspilsi valla asulad |
| --- |
| 
Acone **·**  Acones dārzs **·**  Annuška **·**  Bajāri **·**  Bunči **·**  Cekule **·**  Doles dārzs **·**  Dolesmuiža **·**  Dzintars **·**  Enerģētiķis **·**  Getliņi **·**  Jaunsaurieši **·**  Ķeizarsils **·**  Lakstīgala **·**  Lebenieši **·**  Mežezeri **·**  Mežmala **·**  Mežstūrīši **·**  Pikalne **·**  Rumbenieši **·**  Rūķi **·**  Rūķīši **·**  Salenieki **·**  **Saulkalne** **·**  Saurieši **·**  Silabrieži **·**  Taurītes **·**  Tēraudi **·**  Upeslīči **·**  Varavīksne |
**Lēnas** on küla (*vidējciems*) Lätis Kuldīga piirkonnas Nīkrāce vallas.

Küla asub valla kirdeosas merepinnast 37 meetri kõrgusel Venta jõe kaldal. Lēnas jääb valla keskusest Dzeldast 9, endisest piirkonnakeskusest Skrundast 8,5 ja Riiast 156 kilomeetri kaugusele.

Küla on esmamainitud aastal 1242, mil Saksa ordu võitis selle ümbruskonnas kuralasi. Hiljem asus seal Lēnase mõisa keskus. 

Teine osa külast paikneb põhja pool, paigas, kus Koja jõgi Ventasse suubub. Seal asuvad Lēnase kirik ja kõrts. Aastail 1949-1954 asus seal Lēnase külanõukogu keskus. Aastail 2009–2021 kuulus küla Skrunda piirkonda.

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Imuļi ehk Lēnase linnamägi, Lēnase kõrts, Lēnase muinaskalmed, Lēnase katoliku kirik ja selle orel.

Küla juurest algab Kalpaksi rada, mis on seotud Oskars Kalpaksi juhitud Läti vägede võitlusteekonnaga Vabadussõja ajal.

Küla jääb osaliselt Venta ja Šķērvelise oru hoiualale.

Aastal 2015 oli külas 32 elanikku.

Lēnase kõrts

Viited
------

1. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
2. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
3. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

| * v
* r
Nīkrāce valla asulad |
| --- |
| 
Alturpe **·**  Bērzkrogs **·**  **Dzelda** **·**  Lēnas **·**  Līce **·**  Maznīkrāce **·**  Nīkrāce **·**  Rogas **·**  Tukums **·**  Vormsāte |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Stopiņi valla külast; Salaspilsi valla küla kohta vaata artiklit Saurieši (Salaspilsi vald)* |

---

**Saurieši** on küla (*lielciems*) Lätis Ropaži piirkonna Stopiņi vallas. Küla asub valla idaosas endise Riia—Ērgļi raudtee ääres merepinnast 15 meetri kõrgusel.

Saurieši jääb piirkonna keskusest Ulbrokast 5 ja Riia keskusest 16 kilomeetri kaugusele. Külas on Stopiņi põhikool, raamatukogu ja päevakeskus. Seal asub ettevõtte Knauf kipsitööstus. Külas asub Saurieši raudteejaam. Sinna jäävad bussipeatused Dzelzceļa pārbrauktuve, Pagrieziens uz Sauriešiem, Saurieši ja Sauriešu ciems.

Külas kasvav Saurieši Atzari tamm on looduskaitse all.

Aastal 2021 oli külas 1815 elanikku.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  Autotransporta direcija
5. ↑  Autotransporta direcija
6. ↑  Autotransporta direcija
7. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

| * v
* r
Stopiņi valla asulad |
| --- |
| 
Cekule **·**  Dreiliņi **·**  Dzidriņas **·**  Līči **·**  Rumbula **·**  Saurieši **·**  **Ulbroka** **·**  Upeslejas **·**  Vālodzes |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib aadlisuguvõsast; filosoofi kohta vaata artiklit Ludwig Wittgenstein; filmi kohta vaata Wittgenstein (film).* |

---

**Wittgenstein** oli aadlisuguvõsa Preisi kuningriigi ja Läänemerekubermangudes. 

Suguvõsa esiisaks loetakse Stephan von Spangheimi, keda mainitakse esimest korda 1075 Saksamaal. 

Vürst Christian Ludwig Kasimir Sayn-Wittgenstein
Hiljem on tuntud krahv Christian Ludwig Kasimir Sayn-Wittgenstein (1725–1797), kes sõdis Preisi kuningriigi eest Seitsmeaastases sõjas, ent Kolbergi all 1761. aastal venelastele vangi langenult läks 1762 üle Venemaa keisri teenistusse. 

Feldmarssal, krahv Ludwig Adolf Peter von zu Sayn-Wittgenstein
Christian Ludwig Kasimiri poeg oli Ludwig Adolf Peter von Wittgenstein (1769–1843), kes 1812. aasta Isamaasõjas oli Vene kindralleitnant. 

Ludwig Adolf Peter von zu Sayn-Wittgenstein kanti 1812 Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse 283 all ja 1814 Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse nr 317 all ja Kuramaa rüütelkonna aadlimatriklisse[*viide?*] nime ja tiitliga krahv **Wittgenstein**.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Wittgenstein** |

Viited
------

1. 1 2 3 4   Damier, P. E. & Ando Pajus, 2007. Eestimaa rüütelkonna vapiraamat. Tänapäev, lk 182
Hunter x Hunter´i logo
Hunter x Hunter(Jaapani keeles: ハンター×ハンタ) on Yoshihiro Togashi manga ja animatsiooni sari, kus 12 aastane poiss Gon Freecss otsib enda isa, Ging Freecss´i, ja selle käigus õpib, saab tugevamaks ning leiab sõpru. Togashi hakkas manga seeriat avaldama 16. märtsil 1998, ning ta avaldab seda tänapäevani. Esimene animatsiooni sari tuli välja aastal 1999 Nippon Animation režissöör Kazuhiro Furuhashi poolt, kus oli 62 episoodi. Esimele sarjale kaasnes ka kolm väiksemat sarja: ,, Hunter x Hunter: Yorkshin City Kanketsu-hen´´(8osa), ,,Hunter x Hunter: Greed Island´´(8osa), ,,Hunter x Hunter: Greed Island Final´´(14osa).

Teine animatsiooni sari tuli välja 2011 Madhouse režissöör Hiroshi Kojina poolt. Sarjas on 148 episoodi, ning sinna järgnevad 2 filmi: ,,Hunter x Hunter Movie 1: Phantom Rouge´´ ja ,,Hunter x Hunter Movie 2: The Last Mission´´. Mõlema animatsiooni sarja lugu on sama aga 2011 aasta oma on välimuselt ümbertehtud.

### Kokkuvõte

Gon Freecss on 12-aastane poiss, kes elab Vaala saarel koos enda tädi Mito Freecss´i ja Mito vanaemaga. Vaala saar on väike kalastajate saar, kus on vananev põlvkond. Gon Freecss sai 9-aastaselt teada, et tema isa pole surnud ning et tema isa on ,,Hunter´´. Tema isa, Ging Freecss, oli 12-aastaselt püüdnud kinni tohutult suure kala nimega *Numa no Nushi,* et ta pääseks Hunter eksamit tegema. Sari hakkab sellega, et Gon on soos seda tohutut kala püüdmas, et tema saaks ka 12-aastaselt Hunter eksamit tegema minna. Goni tädi Mito oli Hunter eksami vastu, kuna see oli eksam, kus inimesed võivad surra. Kui Gon oli teel eksami asukoha poole, tekkis merel tohutu torm. Teised kandidaadid, kes läksid ka eksamit tegema, olid tormi pärast pikali maas ja oksendasid. Laeva kapten kutsus tema ja kaks isikut veel enda kabinetti. Need teised kaks inimest olid Kurapika ja Leorio Paladinight.
**Olle Mirme** (sündinud 26. augustil 1973 Tallinnas) on eesti ajakirjanik ja stsenarist. 

1998. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogikaülikooli telerežii erialal, diplomitööks 23-minutine telelühifilm "Lilled Liale" tema enda stsenaariumi järgi. 

Mirme on avaldanud filmiarvustusi Pühapäevalehes ja Sõnumilehes ning teinud Eesti Televisioonis telesaateid (vabakutselise režissöörina)[*viide?*] ja Eesti Raadios filmisaateid.

Aastatel 2001–2018 oli Mirme Kanal 2 programmidirektor. Tema juhtimisel tõusis Kanal 2 Eesti vaadatuimaks telekanaliks[*viide?*]. 

2018. aastast töötab Mirme produktsioonifirmas Nafta, kus on osalenud filmide "O2" ja "Apteeker Melchior" stsenaariumi loomisel.[*viide?*]

Publikatsioone
--------------

* "Päevavalgus" ehk Mait Laasi enesepilastus, Teater. Muusika. Kino. Teater. 1999, nr 7, lk 68-69
* Kolm kassikukutajat kassettfilmis "Kass kukub käppadele", Teater. Muusika. Kino. 2000, nr 4, 89-92

Viited
------

1. ↑  Olle Mirme hakkas direktoriks, SLÕhtuleht, 1. august 2001

Välislingid
-----------

* Olle Mirme andmekogus IMDb (inglise)
**Mihhail I Fjodorovitš** (Feodorovitš) **Romanov** ehk **Mihhail Romanov** (vene keeles *Михаил I Феодорович Романов*) (12. juuli (vkj) 1596 – 13. juuli (vkj) 1645) oli Romanovite dünastia rajaja Venemaal. Ta oli Vene tsaar 11. juulist 1613 kuni surmani.

Noorus ja trooniletõus
----------------------

Mihhail Fjodorovitši isa oli bojaar Fjodor (Feodor) Nikititš Romanov (munganimi Filaret) ja ema Ksenia Ivanovna Šestova (Romanova; nunnanimi Suur Marfa).

Romanovid, nagu Godunovid olid Kostroma maaomanikud. Ka opritšniku tütar Ksenia Šestova oli pärit Kostromast. Tema ema oli opritšniku Bogdan Otrepjevi, kes samuti oli pärit Kostromast, tütar. Seega oli isehakanud Dmitri ehk Vale-Dmitri I (Grigori Otrepjev) tema sugulane. Sellega seletatakse ka Vale-Dmitri I heatahtliku suhtumist Romanovitesse. Mihhali isa, patriarh Filaret oli Moskva tsaari Ivan IV esimese abikaasa, tsarinna Anastasia vennapoeg ja tsaar Fjodor I onupoeg.

Ta valiti Maakogu (Zemski Sobor) poolt 21. veebruaril 1613 kogu Venemaa valitsejaks 16-aastaselt. Moskva tsaariks kroonimine leidis aset Moskva Kremlis Uspenski katedraalis 11. juulil 1613. 

Enne Mihhaili valitsemisaega oli Moskva tsaaririigis nn segaduste aeg, mille tingisid senise valitseva tsaaridünastia Rjurikovitšite valitsejateliini katkemine pärijate puudumisel, samuti toimunud sõjad Rzeczpospolitaga. 

Moskva suurvürst Mihhail Fjodorovitš. Adam Olearius

Isiklikku
---------

Mihhail oli kaks korda abielus. 

* Tema esimene abikaasa oli bojaar Vladimir Dolgorukovi tütar Maria Vladimirovna Dolgorukaja, kellega ta abiellus 19. septembril 1624, kuid haigestus salapärastel asjaoludel kohe pärast pulmapidu ja suri 7. jaanuaril 1626.
* Teine abikaasa oli Možaiski maakonna väikemõisniku perest pärit Jevdokia Lukjanovna Strešneva (*Евдокия Стрешнева*) (elas 1608 – 18. august 1645), kelle ema oli vürstitar Anna Konstantinovna Volkonskaja ning kellega tsaar abiellus 5. veebruaril 1626. Mihhail Romanovi teisest abielust, milles oli 10 last (kolm poega ja seitse tütart), on pärit Romanovite dünastia liikmed, sh 1629. aastal sündinud Aleksei Mihhailovitš Romanov, kes Moskva tsaarina oli Aleksei I Mihhailovitš.

Mihhail Fjodorovitš on maetud Moskva Kremli Arhangelski katedraali.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Władysław IV** | **Venemaa tsaar**1613–1645 | Järgnev**Aleksei I Mihhailovitš** |
***Coffeeshop*** (hollandi keeles 'kohvipood, kohvik') on asutus Hollandis, kus vastava loa olemasolul on lubatud müüa marihuaanat.

Hollandi oopiumiseaduse (*Opiumwet*) kohaselt on marihuaana müük "ebaseaduslik, aga mitte karistatav". Seda seadust ei rakendata asutustes, mis peavad kinni järgmistest reeglitest:

* reklaamimise keeld
* tugevate narkootikumide (kokaiin, heroiin) müügi keeld
* alla 18-aastasi ei tohi lubada *coffeeshop* '​idesse
* ainet tohib müüa ühele isikule kuni 5 grammi päevas
* korraga võib laos olla kuni 500 grammi kanepit
* ei tohi häirida avalikku korda

Paljud *coffeeshop* '​id serveerivad ka toitu ja jooke. Alkoholi müük *coffeeshop* '​ides on keelatud. *Coffeeshop* '​id peavad paiknema koolidest vähemalt 250 meetri kaugusel.

Hollandi linnad saavad ise otsustada oma *coffeeshop* '​i-poliitika üle. Mõni linn ei luba neid üldse: enamik neist linnadest on kas protestantlike parteide võimu all, või asuvad Belgia või Saksamaa piiril ega soovi narkoturiste. Linnad saavad ka otsustada, kas lubada turiste *coffeeshop* '​idesse või mitte. Mõned lõunaprovintside linnad näiteks ei luba, samas kui Maastrichtis on lubatud, kuid kõik kohalikud *coffeeshop* '​id peale ühe on võtnud vastu vabatahtliku nõusoleku, mille kohaselt lubatakse *coffeeshop* '​idesse ainult kohalikke elanikke, teisisõnu neid, kes elavad kuni 150 kilomeetri raadiuses, kaasa arvatud Belgia ja Saksamaa kodanikud.
**Skangaļi** (vanasti ka **Skangaļu muiža**) on küla (*mazciems*) Lätis Cēsise piirkonnas Liepa vallas. 

Skangaļi asub valla idaosas. Külas on Skangaļi bussipeatus. Külas kasvav pärn ümbermõõduga 3,99 ja kõrgusega 24 meetrit on looduskaitse all.

Küla on kujunenud endise Skangaļi mõisa keskuse juurde. Landesveeri sõja ajal toimus 22. juunil 1919 mõisa juures Skangaļi lahing (osa Võnnu lahingust). Sakslased vallutasid 21. juulil mõisa, ent taganesid seal järgmisel päeval, kui sattusid Kalevlaste Maleva rünnaku alla.

1920. ja 1930. aastatel veetis mõisas oma suved hilisem Rootsi peaminister Olof Palme (1927−1986). Tema ema Elisabeth Sophie Palme (1890−1972) oli viimase mõisniku Woldemar von Knieriemi tütar. Ka teised Knierimite Rootsis elavad lapselapsed kasutasid mõisa suvituskohana. Peaministri õde Catharina kirjutas selle perioodi kohta mälestusteraamatu *Somrarna på Skangal*.

Nõukogude okupatsiooni ajal anti see kasutada Nõukogude armeele, kes rajas selle lähedusse Mārsnēni lennuväli (Liepa) sõjaväelennuvälja. 1994. aastal annetasid Catharina Nilzén (sündinud Palme) (1920−2002) ja Claes Palme (1917−2006) mõisa Rootsi Päästearmeele. Pärast põhjalikke ümberehitustöid avati mõisakompleksis 1997. aastal koolkodu rasketest peredest pärit lastele. Aastail 2009-2021 jäi küla Priekuļi piirkonda.

Aastal 2007 oli külas 19 elanikku.

Viited
------

1. ↑  Autotransporta direcija
2. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
3. ↑   «Mūsu armijas tapšanā, valsts izcinīšanā un tagadējos sasniegumos. 1929»
4. ↑  Sakk, Ivar. Läti mõisad. Reisijuht. Tallinn: EVG Print, 2006. Lk 137.
5. ↑  Knieriem, Michael. Stammfolge der baltischen Familie (von) Knieriem. – Baltische Ahnen- und Stammtafeln. 29. Jahrgang. Köln: 1987, lk 33-4.
6. ↑  Sakk, Ivar. Läti mõisad. Reisijuht. Tallinn: EVG Print, 2006. Lk 137.
7. ↑  travelnews.lv.
8. ↑  Sakk, Ivar. Läti mõisad. Reisijuht. Tallinn: EVG Print, 2006. Lk 137.
9. ↑  Vietvārdu datubāze

| * v
* r
Liepa valla asulad |
| --- |
| 
Dukuļi **·**  **Liepa **·****  Liepasmuiža **·**  Obuļi **·**  Sarkaņi **·**  Saulītes **·**  Skangaļi **·**  Stuķi |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib lennukist; filmi kohta vaata artiklit X-15 (film); ansambli kohta vaata artiklit X-15 (film)* |

---

Piloot Neil Armstrong X-15-ga
**North American X-15** oli USA eksperimentaalne rakettlennuk suurtele kõrgustele ja suurtel kiirustel lendamiseks. 

Lennukit kasutasid USA õhuvägi, USA merevägi ja NASA. Ettevõte North American Aviation valmistas neid kolm eksemplari. Juba 1960ndatel püstitati selle lennukiga uusi mehitatud lennukite rekordeid. Saavutati maksimaalne kiirus 7274 km/h (Mach 6,72) ja lennukõrgus 107 960 m. X-15 lennukitega kogutud andmeid kasutati hiljem USA kosmoseprogrammis, näiteks kosmosesüstiku jaoks. Mehitatud kosmoselennukite suuremad kõrgused ja kiirused saavutati alles alates 1981. aastast Space Shuttle'iga.

X-15 lennukitega lendasid kokku 12 katselendurit, sealhulgas Neil Armstrong, esimene Kuul kõndinud inimene ja Joe Engle, Space Shuttle'i missiooni STS-2 komandör. Lennukid tegid kokku 199 lendu, mille ajal hukkus üks katselendur kui tema lennuk kaotas juhitavuse ja purunes. Tänapäeval on säilinud lennukid Riiklikus lennundus- ja kosmosemuuseumis ja Ameerika Ühendriikide õhuväe muuseumis.

Viited
------

1. ↑  "Planes Become Spacecraft & The NACA Become NASA". *NASA*. Vaadatud 11. juuni 2019.
2. 1 2  "North American X-15". *Smithsonian National Air and Space Museum*. Originaali arhiivikoopia seisuga 24. mai 2019. Vaadatud 11. juuni 2019.
3. ↑  "NASA Armstrong Fact Sheet: X-15 Hypersonic Research Program". *NASA*. Vaadatud 11. juuni 2019.
**Gabriela Montero** (sündinud 10. mail 1970 Caracases) on Venezuela päritolu USA pianist. 

Ta mängib klassikalist muusikat ja improviseerib etteantud teemadele, sealhulgas džässistiilis. Pianist Martha Argerich, kelle meistriklassis Montero õppis, soovitas tal oma kontsertidel improvisatsioonidega esineda, ning Montero kontsertidel ongi suur osa ajast jäetud improvisatsioonidele publiku antud teemadel. Ta on oma improvisatsioonide kohta öelnud: "Ma ei tee õigupoolest midagi. See on midagi, see lihtsalt voolab minust läbi."

Elulugu
-------

Kahe- või kolmeaastaselt hakkas ta improviseerima ema lauldud hällilaulude teemadel. 

Esimene avalik esinemine oli tal viieaastaselt. Kaheksa-aastaselt andis ta kontserdi Venezuela noorteorkestriga Sinfónica de la Juventud Venezolana Simón Bolívar José Antonio Abreu juhatusel. Valitsus andis talle stipendiumi USA-s õppimiseks. 12-aastaselt võitis ta USA üleriikliku Baldwini konkursi ja AMSA rahvusvahelise noorte pianistide konkursi, mängides Cincinnati Sümfooniaorkestriga Tšaikovski 1. klaverikontserti. 

Ta õppis Londoni Kuninglikus Muusikaakadeemias Lyl Tiempo, Rosalina Sacksteini, Andrez Esterhazy ja Hamish Milne'i käe all. Ta sai rahvusvahelistelt konkurssidelt auhindu, muu hulgas pronksmedali 13. rahvusvaheliselt Chopini-nimeliselt pianistide konkursilt Varssavis 1995. 

Ta on esinenud paljudes mainekates kontserdipaikades.

Vastuvõtt
---------

Argentina pianist Martha Argerich on tema kohta öelnud: "Ma olen harva kohanud Gabriela-sugust talenti. Ta on ainulaadne artist."

Plaate
------

* "Piano Recital" (EMI Classics, 2005)
* "Bach and Beyond" (EMI Classics, 2006; improvisatsioonid Bachi teemadel)
* "Baroque" (EMI Classics, 2007)

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
* Ametlik MySpace'i leht
* Ametlik YouTube'i kanal
* Sissekanne plaadifirma EMI Classicsi saidil
* Intervjuu
* Intervjuu ajalehele Times
* Artikkel ajakirjas Spiegel
**Sada Williams** (sündinud 1. detsembril 1997 Saint Philipis) on Barbadose kergejõustiklane, kes võistleb põhiliselt 200 meetri ja 400 meetri jooksus.

2022. aasta maailmameistrivõistlustel Eugene'is võitis ta 400 meetri jooksus pronksmedali, kui jooksis rahvusrekordi 49,75. Ta sai sellega kõige esimeseks Barbadose naiskergejõustiklaseks, kes on maailmameistrivõistlustelt medali võitnud.

2022. aasta Rahvaste Ühenduse mängudel Birminghamis võitis ta 400 meetri jooksus kuldmedali mängude rekordit tähistava tulemusega 49,90.

2023. aasta maailmameistrivõistlustel Budapestis võitis ta 400 meetri jooksus taas pronksmedali, kui jooksis 49,60.

Isiklikud rekordid
------------------

Väljas

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m jooks | **11,66** | 25. veebruar 2017 | Barbados St. Michael |
| 200 m jooks | **22,61** NR | 18. märts 2016 | Barbados St. Michael |
| 400 m jooks | **49,58** NR | 21. august 2023 | Ungari Budapest |

Sees

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| 400 m jooks | **52,28** NR | 11. veebruar 2022 | Ameerika Ühendriigid Fayetteville |

Allikas: Rahvusvaheline Kergejõustikuliit

Viited
------

1. ↑  "After breakthrough season, Barbadian sprinter Williams is blazing a trail". worldathletics.org. 27.9.2022. Vaadatud 28.8.2023

Välislingid
-----------

* Sada Williams Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel Muuda Vikiandmetes
**Myra kosk** (saksa *Myrafälle* või ka *Mirafälle*) asub Austrias Alam-Austria liidumaal Muggendorfi vallas kuristikus (mitte segi ajada Mira joaga (*Mirafall*) 50 km kaugemal läänes Ötschergräbenis). Kuristiku on lõiganud väike Piestingi lisajõgi Myrabach. Myra, nagu ka oja tuntakse, saab alguse Unterbergi jalamil Myralucke allikast, mida toidab maa-alune järv. Kuigi Myra on vaid mõne kilomeetri pikkune, andis see varem energiat paljudele Myra oru veskitele ja saeveskitele.

1899. aastal pandi paika kavad *"selle kose kasutamiseks tööstuslikel eesmärkidel ja seeläbi loodusliku ilu hävitamiseks"*.

1912. aastal ehitas Oskar Edler von Rosthorn Myra kosele väikese pumpelektrijaama, mis tegutses 1974/1975. aastani.

Tegelik kuristik koos kosega on u 600 m pikk; selle kõrguste vahe on 70 m. Kuristik kulgeb põhjast lõunasse ja on loodusmälestisena kaitse all. Kuristiku aluspinnas on lubjakivi. Myrabach langeb mitme kaskaadina läbi kuristiku. Ülemises ja alumises otsas valgub vesi väikesesse tiiki.

Läbi kuristiku viib hästi väljatöötatud ja populaarne matkarada. Selle ehitas 1885. aastal Austria Turismiklubi (*Österreichischer Touristenklub*) Pernitzi haru 19 silla ja 8 tõusuga (avati 9. augustil 1885) ning sellest ajast alates on see nende eest hoolitsenud.

Myra kose sissepääsu juures on kaks mälestustahvlit. Esimene meenutab *"kose avamist ja tõusuteede ehitamist Austria Turismiklubi Pernitzi haru poolt"*. Teine tahvel on pühendatud *"Tema Majesteedi Saksa-Rooma keisri Franz II, Tema Majesteedi keisrinna Maria Theresia ning nende keiserlike kõrguste kroonprints Ferdinand Karl Leopold Josephi ja ertshertsoginna Maria Ludovika külastuse mälestuseks Myra kose juurde 19. septembril 1801, mille annetasid 8. juunil 1902 Austria Turismiklubi ja Enziani Alpiselts."*

Kuristiku üla- ja alaotsas on restoranid. Kuristiku sissepääsu juurde pääseb kergesti jalgsi või autoga (parkla) ja see asub u 300 m Muggendorfi külast põhja pool.

Myra lõpeb varsti pärast koske Pernitzi juures, kus see suubub Piestingisse.

Postmark
--------

7. detsembril 1977 tõi Österreichische Post oma Austria maastikusarjas välja selleteemalise lõpliku margi väärtusega 20 šillingit.

* Jalgtee Myra kose juuresJalgtee Myra kose juures
* Jalgsild üle Myra koseJalgsild üle Myra kose
* Jalgtee Myra kose juuresJalgtee Myra kose juures
* Jalgsild üle Myra koseJalgsild üle Myra kose
* Mälestustahvlid Myra kose sissepääsu juuresMälestustahvlid Myra kose sissepääsu juures
Astijärve kirikumõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wolmarschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1903). Kirikumõisa valdused on kaardil tähistatud ristiga
Astijärve kirikumõisa peahoone ja Astijärve kirik
**Astijärve kirikumõis** ehk **Burtnieki kirikumõis** (saksa keeles *Pastorat Burtneck*, läti keeles *Burtnieku mācītājmuiža*) oli kirikumõis Liivimaal Volmari kreisis Astijärve kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Valmiera piirkonnas Burtnieki vallas.

Mõisakompleks, sealhulgas kirikuõpetaja maja, ait ja tall, on muinsusmälestistena riikliku kaitse all. Aastail 1988-1993 mõisakompleks restaureeriti.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 3 ja 1/4 adramaad, sellele allus 68 mees- ja 66 naishinge. Aastal 1688 oli mõisa suurus 3 ja 1/4 adramaad. Aastal 1734 oli adramaid kolm, aastal 1757 aga 3 ja 1/4. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 2 ja 3/20, aastal 1881 allus mõisale 2 ja 36/80 adramaad mõisatele kuuluvate talude valduses.

1920. aasta agraarreformi ajal oli mõisa suurus 571 hektarit.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 241.
3. ↑  Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 115.
4. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 137.
5. ↑  Latviešu konversācijas vārdnīca. II. sējums. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. 3328-3329. sleja.

Astijärve kirik
Astijärve kihelkond

**Kirik**: Astijärve kirik  

**Mõisad**: Astijärve kirikumõis | Astijärve mõis | Baloži mõis | Briede mõis | Dūre mõis | Ēķini mõis | Jaunburtnieki mõis | Labrenči mõis | Lizdēni mõis | Luteri mõis | Rantsna mõis | Rūte mõis | Sauļi mõis | Seķi mõis | Svenne mõis | Zvārte mõis
**Tamswegi ringkond** (saksa *Bezirk Tamsweg*) on ringkond Austrias Salzburgi liidumaal. See kattub Lungau piirkonnaga.

Tamswegi ringkond
Lungau platoo asub Kesk-Ida-Alpides, seda piiravad Kõrg-Tauerni mäestik läänes, Madal-Tauern põhjas ja Gurktali Alpid (Nocki mäed) lõunas.

Piirkonda eraldab Pongau piirkonnast Madal-Tauernit ületav Radstadti Tauerni kuru. Lõunas viib Katschbergi kurumaantee naaberliidumaale Kärntenisse. 1974. aastast läbib Tauern Autobahn mõlemad mäestikud Tauerni maanteetunneli ja Katschbergi tunneli kaudu. Idas voolab Muhri lähedalt algav Muri jõe ülemjooks Murau suunas Steiermargi liidumaal, selle kõrval on kitsarööpmeline Taurachi raudtee ja Muri oru raudtee.

Mõningase alpikarjamajanduse kõrval sõltub Lungau suuresti turismist.

Haldusjaotus
------------

Ringkonna haldusjaotus
Ringkond on jaotatud 15 vallaks (*Gemeinde*), millest 3 on alevvallad (*Marktgemeinde*).

Alevvallad:

1. Mariapfarr
2. Mauterndorf
3. Sankt Michael im Lungau
4. Tamsweg

Vallad:

1. Göriach
2. Lessach
3. Muhr
4. Ramingstein
5. Sankt Andrä im Lungau
6. Sankt Margarethen im Lungau
7. Thomatal
8. Tweng
9. Unternberg
10. Weißpriach
11. Zederhaus

Viited
------

1. ↑  , vaadatud 4.09.2023.
**Oskar Evald Daniel** (15/27. märts 1874 Võru – 3. mai 1945 Ilshofen, Saksamaa) oli eesti metsateadlane.

1896–1897 Eberswalde Metsaakadeemia vabakuulaja.

1921. aastast töötas Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna metsaosakonnas. 1938–1944 Tartu Ülikooli metsakasvatuse erakorraline professor. Pidas loenguid metsakasvatuse, metsakaitse, metsanduse ajaloo, metsapoliitika ja jahinduse õppeainetes.

1925–1927 Metsade Peavalitsuse juhataja.

1927–1935 ajakirja Eesti Mets vastutav toimetaja ja 1935–1940 peatoimetaja. Avaldas artikleid ka ajakirjades Konjunktuur ja Uus Talu.

1925–1940 Akadeemilise Metsaseltsi esimees. 1929. aastast ka Tartu Metsaühingu esimees.

Raamatud
--------

* Metsakasutus, 1923
* Metsakasvatus I–II, 1926–1927
* Mets ja metsandus Eestis, 1929
* Metsanduse põhijooned, 1930
* Metsakaitse käsiraamat, 1935
* Mets ja puu rahvatarkuse peeglis, 1935

Viited
------

1. ↑  K.Veermets. Prof. Oskar Daniel'i elust ja tööst. Eesti Mets, nr 3/4, märts/aprill 1944

Välislingid
-----------

* Metsandusteadlased. Oskar Evald Daniel
* Oskar Daniel Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
**Skuķīši** (ka **VEF Ozoli**) on küla (*vidējciems*) Lätis Ropaži piirkonna Garkalne vallas. Küla asub valla kaguosas merepinnast 14 meetri kõrgusel Tumšupe jõe kaldal. Skuķīši jääb valla keskusest Berģist 16 ja Riia keskusest 28 kilomeetri kaugusele.

Makstenieki tekkis 1980. aastatel, mil sinna rajati VEF Ozoli nimeline aianduskooperatiiv. Küla territooriumile jääb ka endine Nõukogude armee sõjaväebaas. Küla idaosas asub Tumšupe jõel Skuķīši tiik.

Külas asuvad Skuķīši ja D.B. Ozoli bussipeatus.

Skuķīšis kasvavad männid (ümbermõõduga 2,9 ja 2,54 m) on looduskaitse all.

2007. aastal oli külas 107 elanikku, 2020. aastal 239.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

| * v
* r
Garkalne valla asulad |
| --- |
| 
Amatnieki **·**  Bāliņi **·**  Baltezers **·**  Berģi **·**  Bukulti **·**  Garkalne **·**  Gāršas **·**  Langstiņi **·**  Makstenieki **·**  Priedkalne **·**  Priežlejas **·**  Skuķīši **·**  Sunīši **·**  Suži **·**  Upesciems |
**Smārde** on küla (*lielciems*) Lätis Tukumsi piirkonnas Smārde vallas. Smārde on valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 20 meetri kõrgusel. 

Smārdet on esmamainitud 1523. aastal. Küla on tekkinud Smārde mõisa (*Schmarden*) juurde. 1877. aastal avati Riia–Tukumsi raudteeliini ääres Smārde jaam. Toonane jaamahoone ei ole säilinud, praegune jaamahoone pärineb 1930. aastast. Esimese maailmasõja ajal läbis küla ümbrust rinne, kus võitlesid Läti kütid. 1936. aastal avati nende vennashaua kohal mälestusmärk. Aastail 2009–2021 kuulus küla Engure piirkonda, olles selle halduskeskuseks.

Küla jääb osaliselt Ķemeri rahvusparki.

Smārdes on põhikool ja raamatukogu, seal asub ka piirkonnavalitsus.

Külas asuvad Smārdes stacija ja Smārde bussipeatus..

2015. aastal oli külas 789 elanikku, 2020. aastal 619.

* SmārdeSmārde
* Taisnā ielaTaisnā iela
* Mälestusmärk I maailmasõjas langenuteleMälestusmärk I maailmasõjas langenutele

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze, vaadatud 30.05 2020
2. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
3. ↑
4. ↑  IS Mantojums

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Smārde** |

| * v
* r
Smārde valla asulad |
| --- |
| 
Aizpure **·**  Bērzāji  **·**  Cērkste **·**  Dzegūzes **·**  Kūdra **·**  Lielaisciems **·**  Milzkalne **·**  Ozolpils **·**  Radziņciems **·**  Rauda **·**  **Smārde** **·**  Zvirbuļi |
**Ernst Rosenstein** (26. november 1915 Lehu küla – 27. detsember 1998 Pärnu-Jaagupi) oli eesti vaimulik.

Lõpetas aastal 1930 Pööravere algkooli. Pärast seda töötas isatalus. Sundaega teenis 1936–1937 Eesti kaitseväes suurtükiväelasena. 15. juulil 1945 valiti Pärnu-Jakobi koguduse jutlustajaks. 22. juulil 1954 õnnistati Ernst Rosenstein Tallinna Piiskoplikus Toomkirikus diakoniks. 1950–1960 käis peale kogudusetööd veel kolhoosis tootmishooneid ehitamas. 1958–1962 täiendas end üldhariduslikult. 1960–1975 võttis osa EELK Usuteaduse Instituudi usulistest loengutest. Ordineeriti aseõpetajaks 27. novembril 1962 Tallinna Jaani kirikus. Õpetajaõigustesse arvati ja õnnistati Tallinna Piiskoplikus Toomkirikus 7. märtsil 1976.

Huvialadeks lisaks kogudusetööle olid aiandus ja mesindus.

Emerituuri läks Ernst Rosenstein 1. jaanuarist 1998. Ta suri 27. detsembril 1998 ja maeti 2. jaanuaril 1999 Pärnu-Jaagupi kalmistule.

Tunnustus
---------

* 1998 Pärnumaa vapimärk (Pärnu-Jaagupi koguduse pastor)

Isiklikku
---------

Munitsipaalpoliitik Mati Rosenstein on ta poeg.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 10. juuni 2007. Vaadatud 15. mail 2010.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988

Välislingid
-----------

* Pärnu-Jaagupi Koguduse vaimulikud(arhiveeritult)
*
Jelle Van Dael
**Lasgo** on Belgia elektroonilise muusika ansambel. 

1999. aastal moodustatud kollektiiv koosneb vokalist Jelle Van Daelist (pärast Evi Goffini lahkumist 2008. aastal) ning plaadiprodutsentidest Peter Luts ja Jef Martensist (viimane tuli ansamblisse pärast asutajaliikme Dave McCulleni lahkumist). 

Peter Luts kinnitas 2008. aastal Belgia raadios, et Evi Goffin ei naase bändi, sest on otsustanud pühenduda pereelule. Luts teatas umbes samal ajal, et otsib bändi uut vokalisti. Koos Belgia telejaamaga JIMtv korraldas ta uue vokalisti teleotsingu (sarnaselt talendisaadetega nagu "Idols"), kes valis lauljaks Van Daeli. 

Kogu oma karjääri jooksul on Lasgo müünud rohkem kui viis miljonit albumit "Some Things" ja "Far Away" ning nende albumite singleid.

Lasgo debüütsingel "Something" ilmus 2001. aasta suvel ja sellest sai hitt ka mitmes muus Euroopa riigis, näiteks Belgias oli see 5. kohal ja Ühendkuningriigi singlite edetabelis 4. kohal. 2001. aasta novembris andis Lasgo välja singli "Alone", mis on pärit Lasgo debüütalbumilt "Some Things", mis ilmus 19. novembril 2001. Muusikavideo "Alone" jaoks filmiti Saksamaal Berliinis.

Välislingid
-----------

* Lasgo veebileht
* Lasgo - "Some Things" album YouTube
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Eesti endisest vallast; Venemaa valla kohta vaata artiklit Petseri vald (Petseri rajoon).* |

---

**Petseri vald** oli vald Eesti Petseri maakonnas aastail 1920–1945. 1939. aasta vallareform valla piire ei muutnud.

Vald ümbritses Petseri linna, selle pindala oli 435,5 km² ja elanike arv 1934. aastal 7042, neist eestlasi 28,2%. Vallamaja asus Petseris.

Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938
-------------------------------------------------------------------

> „7. Petseri vald – maa-alaga senise Petseri valla piires."
> 
> 
> 

Petseri valda kuulusid: Kunitsina Gora, Bogdanovka, Sloboda, Suur-Tsaltsovo, Väike-Tsaltsovo, Abramihino, Košelovka, Moškovo, Uus-Butõrka, Tivikovo, Podovalitsa, Kosje Zagorje, Väike-Patškovka, Suur-Patškovka, Ragosino, Mõlnikovo, Gorki Lebedõ, Bobkovo, Pitalovo, Rõsevo, Herkovo, Demidovo, Bulatnovo, Jandovino, Šamihino, Tišinka, Kalugino, Gološtšenkovo, Gorka Goruška, Uljantsevo, Ševelevo, Lõsihino, Pavlovo, Babino, Ulanovo, Muraškino, Belousovo, Väike-Goruška, Suur-Goruška, Morozovo, Marino, Kurjanovka, Tailovo, Novaja, Teterkino, Amskovo, Pometkino, Tsernojarovo, Tšavõdovo, Tšerepovo, Laasarevo, Katelevo, Petseri raudteejaam, raudteevahi maja, Petseri haigla, Kesk-Netsaja, Jupatovo, Lahnovo, Vedernika, Vaartsi, Säpina, Plastõrkovo, Vammuste, Matsuri, Vorobi, Koidula, Puravitsa Võselok, Suur-Puravitsa, Väike-Puravitsa, Golovino, Nutretsovo, Podtekalovo, Fomina veski, raudteevahi majad nr. 605, 604 ja 602, raudteevahi maja, raudtee kasarm nr. 606, Zalesje, Stukolovo, Golino, Volodino, Dekšino, Gorelõi Rei, Väike-Zadrebje, Suur-Zadrebje, Tsivilevo, Gvosdnikovo, Dõmkova, Jemeljanovo, Verebkovo, Rogova Gora, Ülem-Bõstra, Alam-Bõstra, Belska, Volkovo, Slähovo, Repino, Rozikovo, Laptevo, Mednikovo, Borok, Zatulje, Kudrovo, Zašino, Rossolovo, Gorohovo, Aristovo, Krivonožka, Poljanõ, Sõromjatino, Romanovo, Plitanovo, Uspensko külad, Založje mõis, Dõmkovo, Rogova Gora, Roroki puustus ja Kudrovo puustused.

Viited
------

1. ↑  Eesti entsüklopeedia VI, Tartu 1936, veerg 719
2. ↑  Maa-ameti kaardirakendused
3. ↑  RT 1938, 87, 776
4. ↑  598. Petseri Maavanema otsus Petseri maakonna vallavolikogude valimisringkondade arvu ja nendejpiiride kohta. Riigi Teataja, nr. 75, 9 september 1939
**Jama** (sanskriti ja paali keeles यम *yama*; tiibeti keeles གཤིན་རྗེ *gshin rje*)' on india mütoloogias surma ja allilma jumal.

Rigveedas räägitakse temast kui esimesest inimesest, kes suri. Hiljem muutus Jama surnute kohtumõistjaks ja nende pattude karistajaks.

Jamat kujutatakse rohelisena, punaste silmade ja sama värvi rõivastega. Ta kannab valitsuskeppi, mida ehib pealuu. Kaks neljasilmset koera valvavad tema kuningriigi väravaid; tema sõnumiviijateks on vares ja tuvi.

Budismi mütoloogias on Jama samuti surmajumal, põrgute valitseja, kes vaeb pärast surma olendite tegusid ja otsustab, missugust ümbersündi nad väärivad.

Paali tekstides räägitakse mõnikord mitmest (kahest, neljast) Jamast.

Vadžrajaanas peetakse Jamat üheks tähtsamaks seadmusekaitsjaks. Teda kujutatakse hirmuäratavana, ta on ehitud pealuudest vanikutega ja ümbritsetud tuleleekidega. Vasakus käes hoiab ta tegudepeeglit, kus igaüks näeb oma tegusid, paremas käes aga mõistmisemõõka.

Viited
------

1. ↑  Ida mõtteloo leksikon: Jama
**Indrek Tiido** (sündinud 11. juunil 1966 Tallinnas) on Eesti ettevõtja. 

Tiido oli autoklaaside jaemüügi ja paigaldusega tegelevate firmade Klaasiteeninduse aktsiaselts (1996–2015) ja BALTIC AUTO GLASS OÜ (2006–2015) omanik. Aastal 2016 ühendati need ettevõtted ettevõttega Windrox OÜ[*viide?*] ning edasi tegutsetakse kaubamärgi Carglass[*viide?*] all. 

Tiido oli AS Session Värska Seenetsehhi juhatuse esimees ja osanik.[*viide?*]

Poliitiline tegevus
-------------------

Aastal 2009 valiti Indrek Tiido Sotsiaaldemokraatide nimekirjas Otepää valla volikokku, kus temast sai revisjonikomisjoni esimees. 

Tiido kandideeris 2011. aasta valimistel Sotsiaaldemokraatide nimekirjas Riigikokku, sai 196 häält ega osutunud valituks.

Ühiskondlik tegevus
-------------------

2008–2010 oli ta Lionsi-klubi Otepää piirkonna president.[*viide?*]

Paistnud silma Pühajärve Põhikooli säilimise eest võitlemisel.[*viide?*]

Isiklikku
---------

Indrek Tiidol on kuus last.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Välislingid
-----------

* Lõvid värskendasid Otepää kesklinna üht vanimat hoonet
* Indrek Tiido intervjuu Valgamaalane, 10. veebruar 2011
* Ettevõtja: vanuse ja elukogemusega saaksin olla kasulik
* 
* 
* 
*
**Männiku** on küla Harju maakonnas Saku vallas. Piirneb põhjas Tallinna linna Männiku asumiga, idas Kangru ja Luige alevikuga, kagus Saustinõmme külaga, lõunas Kajamaa külaga, edelas Saku alevikuga ning läänes Tänassilma ja Tammemäe külaga.

Männikul asuvad Männiku liivakarjäärid, jahilasketiir, motokrossirada ja Männiku raudteepeatus. Asula territooriumile jäävad Männiku järv, Väikejärv, Valdeku järv ja Rätsepa järv ning Raku järve lõunaosa.

Ajalugu
-------

Männiku küla moodustasid 20. sajandi algul üksikud asundustalud, kus toodeti peamiselt Tallinna turule piimasaadusi ja marju. 

Strateegilise asukoha tõttu pealinna läheduses on küla territooriumile rajatud Peeter Suure merekindluse maarinde kaitserajatised: laskemoonalaod, kaevikuliinid, Hassani tiigiks kutsutud umbes kilomeetri pikkune vallikraav, suurtüki- ja õhutõrjekahurite positsioonid ja betoonist rooduvarjendid. Esimese Eesti Vabariigi aegu rajati Männikule Tallinna Garnisoni Vahipataljoni ohvitseride suvelaager ja laskemoonalaod. 

15. juunil 1936 toimusid ladudes plahvatused (Männiku plahvatus), õhku lendasid ka laboratoorium ja laadimistöökoda koos nendes viibinud inimestega. Kustutus- ja hädaabitöid koordineerima saabus kindral Johan Laidoner isiklikult. Tragöödiat on peetud 20. sajandi alguse suurimaks õnnetuseks Eestis.

Riigivõimu üleminekul sai Männikust kuni 1970. aastateni peaaegu kinnine militaarküla.[*viide?*] Väike-Männikul asusid ohvitseride majad ja sõjaväeosa tööliste barakid. Nõukogude sõjaväeosa ala Suur-Männikul jäi suletuks kuni taasiseseisvumiseni. Tänapäeval asub Männiku külas jahilasketiir, Kaitseliidu lasketiir ja suurem osa Kaitseväe Männiku harjutusväljast.

Männikul asuvad suured liivavarud, mida on aktiivselt kaevandatud. Kaevandamisel tekkinud süvendeisse on moodustunud tehisjärved, mis on populaarseks puhkekohaks lähiümbruse ja Tallinna lõunaosa elanikele. Valdeku järvel tegutseb veelauapark (*wake*-park), järve ümber on kettagolfirada.

Männiku kaguosas Viljandi maantee läheduses asus Tammiku radioaktiivsete jäätmete hoidla, mida Sakus kutsuti Aatomiaiaks.

Pilte
-----

* Rätsepa järvRätsepa järv
* Männiku rabaMänniku raba
* Männiku endine jaamahooneMänniku endine jaamahoone

Vaata ka
--------

* Kivi tee

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 19.03.2020.
4. ↑  Eesti Ekspress. Põrgu Männikul

Saku valla vapp
Saku valla asulad

**Alevikud:** Kiisa | Saku  

**Külad:** Juuliku | Jälgimäe | Kajamaa | Kasemetsa | Kirdalu | Kurtna | Lokuti | Metsanurme | Männiku | Rahula | Roobuka | Saue | Saustinõmme | Sookaera-Metsanurga | Tagadi | Tammemäe | Tõdva | Tänassilma | Üksnurme
**Passaaž** on muusikas peamiselt astmelist liikumist sisaldav figuratsioon.

Itaalias 16. sajandi lõpust 18. sajandini oli passaaž nii vokaal- kui ka instrumentaalmuusikas põhiliselt improviseeritud astmelist liikumist sisaldav figuratsioon. Varabarokkmuusikas võis see sõna viidata ka ornamentikale üldiselt, sealhulgas ornamentidele, nagu triller ja grupeto, aga ka diminutsioonile. 

Mõlemad tähendused ilmuvad juba Rognoni raamatus "Selva de varii passaggi" (1620). Rousseau (Dictionnaire de musique, 1767) tõlkis itaaliakeelse *passaggio* prantsuskeelseks vasteks *passage*, märkides, et passažide laulmine oli itaalia lauljate seas tavalisem kui prantsuse lauljate seas.

Tänapäeval mõistetakse passaaži all nii vokaalset kui ka instrumentaalset, tihti efektset ja virtuoosset mängu- või lauluvõtet, mis seisneb hulga kiirete helide esitamises meloodia kahe põhiheli vahel. Passaažid võivad olla, kuid ei pea olema meetrilise struktuuri osad. Tänapäeval võivad passaažid lisaks astmelisele liikumisele sisaldada ka suuremad hüppeid, mis lähendab passaaži arpedžole.
**Cácerese provints** on 2. järgu haldusüksus (provints) Hispaanias Extremadura autonoomses piirkonnas.

Cácerese provints on jagatud järgmisteks maakondadeks:

* Campo de Arañuelo maakond
* El Campo de Trujillo maakond
* La Hoya de Coria maakond
* La Hurdese maakond
* La Sierra de Montáncheze maakond
* La Sierra de Gata maakond
* La Tierra de Alcántara maakond
* La Tierra de Cácerese maakond
* La Tierra de Plasenca maakond
* El Valle del Jerse maakond
* La Vera maakond
* Las Villuercase maakond

Kliima
------

Cácerese aasta keskmine temperatuur on +16,0 °C, jaanuaris +8,3 °C, augustis +25,6 °C.

Aastas sajab keskmiselt 487 mm, sealhulgas jaanuaris 56 mm ja augustis 6 mm sademeid.

Viited
------

1. 1 2 3  Guía Oficial de Campings. TURESPAÑA. Secretaría de Estado de Comercio y Turismo, Ministerio de Economía. Madrid 2003
2. ↑

Hispaania 2. järgu haldusüksused

A Coruña **·**  Albacete **·**  Alicante **·**  Almería **·**  Araba **·**  Astuuria **·**  Ávila **·**  Badajoz **·**  Baleaarid **·**  Barcelona **·**  Biskaia **·**  Burgos **·**  Cáceres **·**  Cádiz **·**  Castellón **·**  Ceuta **·**  Ciudad Real **·**  Córdoba **·**  Cuenca **·**  Gipuzkoa **·**  Girona **·**  Granada **·**  Guadalajara **·**  Huelva **·**  Huesca **·**  Jaén **·**  Las Palmas **·**  León **·**  Lleida **·**  Lugo **·**  Madrid **·**  Málaga **·**  Melilla **·**  Murcia **·**  Navarra **·**  Ourense **·**  Palencia **·**  Pontevedra **·**  Salamanca **·**  Santa Cruz de Tenerife **·**  Santander **·**  Segovia **·**  Sevilla **·**  Soria **·**  Zamora **·**  Zaragoza **·**  Tarragona **·**  Teruel **·**  Toledo **·**  Valencia **·**  Valladolid


Extremadura lipp
Extremadura autonoomse piirkonna provintsid

Badajozi provints | Cácerese provints