recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Intel i486DX2 100 MHz protsessor
**Intel i486** ehk **486** ehk **80486** on Inteli mikroprotsessor, mis kuulub Inteli x86-protsessorite perekonda. 

i486 protsessorile eelnes 80386. Esimene 486 tüüpi protsessor ilmus aastal 1989 ja sisaldas 1,2 miljonit transistorit.

Protsessori i486 käsustik sarnaneb väga 80386 omaga, kuid riistvara poolest on oluliselt erinev. Sel on sisemine vahemälu ja kasutatakse konveiertöötlust.

Erinevused 80386 ja 80486 vahel
-------------------------------

* andmete/käskude vahemälu: 8192-baidine (8 kB) SRAM, mis oli protsessorisse sisse ehitatud;
* käskude konveiertöötlus;
* täiustatud mäluhaldusprotsessor;
* integreeritud matemaatikaprotsessor – DX-tüüpi mudelid.

486-l on 32-bitine andmesiin ja 32-bitine aadressisiin.

AMD Am5x86 ja Cyrix Cx5x86 olid viimased 486 protsessorid, mida kasutati tihti hilistel 486 emaplaatidel, millel oli välisseadmeühendus ja 72 viiguga üherealised SIMM-mälumoodulid. Need olid mõeldud töötamiseks operatsioonisüsteemiga Windows 95. Cx5x86 kadus käibelt kiiresti, kui välja tuli Cyrix 6x86, aga Am5x86 oli tähtis kogu selle aja jooksul, mil AMD K5 hilines.

Üldotstarbelistes lauaarvutites kasutati 486-protsessorit kaua odavates arvutites inimeste jaoks, kes ei saanud endale lubada kõige kallima arvuti ostmist, kuni 2001. aasta paiku lõpetas Microsoft Windows 95 toetuse ning järgmised operatsioonisüsteemid vajasid normaalseks tööks palju võimsamaid arvuteid. Tegelikult Windows XP kernel ei saagi i486-l töötada oma teistsuguse käsustiku tõttu, mis võeti kasutusele Pentiumiga.

Kuigi i486 oli sajandivahetuseks moraalselt vananenud, jätkas Intel selle tootmist, seda kasutati palju mitmesugustes manussüsteemides. Alles 2006. aasta mais teatas Intel, et i486 tootmine lõpetatakse 28. septembril 2007. Samal aastal lõpetati ka i486 eelkäija i386 tootmine, mis oli kestnud 22 aastat.

Mudelid
-------

| Mudel | Tootmise algus | Siini kiirus | Iseloomustus |
| --- | --- | --- | --- |
| Intel 80486SX | IV 1991 | 16–33 MHz | i486DX, millel puudub matemaatikaprotsessor |
| Intel 80486DX | IV 1989 | 25–50 MHz | sama mis eelmine, kuid matemaatikaprotsessoriga |
| Intel 80486DX2 | III 1992 | 50, 66, 80 MHz | taktsagedus on poole kõrgem |
| Intel 80486SX2 | 1991 | 50, 66 MHz | sama mis i486DX2, aga matemaatikaprotsessor puudub |
| Intel 80486SL | XI 1992 | 20–33 MHz | i486SX protsessor, millel on energia säästmise režiim |
| Intel 80486 OverDrive | 1992 | 40, 50, 66 MHz | i486SX, i486SX2, i486DX2 või i486DX4 uuendatud protsessor |
| Intel 80486DX4 | III 1994 | 75, 100, 120 MHz | kolmekordse kiirusega |
| Intel RapidCAD | 1991 | 33 MHz | ühilduv Intel 386 protsessori jalgadega, sisemise vahemäluta |

Viited
------

1. ↑  Intel cashes in ancient chips

| * v
* r
Inteli protsessorid |
| --- |
| x86-eelsed | 
4004 · 4040 · 8008 · 8080 · 8085 |
| x86 16-bitised | 
8086 · 8088 · 80186 · 80188 · 80286 |
| x87 (ujukoma) | 
8087 · 80287 · 80387 · 80487 |
| x86-32/x86-64 | 
80386 · 80486 · Pentium (Pro · II · III · 4 · M · D · Extreme Edition) · Celeron · Xeon · Core · Core 2 · Atom · Core(i3 · i5 · i7) |
| Muud | 
Itanium |
Sild üle Adda jõe
9. aprillil 1454 Lodis, Lombardias, Adda jõe kaldal allkirjastatud **Lodi rahu**ga lõpetati *Quattrocento* (itaalia keeles: neljasajandad) algusest kestnud Veneetsia ja Milano vaheline vastasseis. Rahulepingu allkirjastajateks olid Veneetsia vabariik, Milano hertsogkond, Napoli kuningriik ja Firenze vabariik. Lepinguga lõpetati sõjad ülemvõimu pärast Põhja-Itaalias, kehtestati jõudude tasakaalu põhimõte ning määrati Milano ja Veneetsia valduste vaheliseks piiriks Adda jõgi.

Lodi lepingu jätkuks oli 30. augustil 1454 Veneetsias allkirjastatud Itaalia Liiga loomise leping, mille allkirjastajateks olid Milano hertsogkond, Veneetsia vabariik ja Firenze vabariik. Liiga loomisest andis 2. märtsil 1455 pidulikult teada paavst Nicolaus V, misjärel liitusid liigaga Napoli kuningas ja Aragóni kuningas Alfonso V ja väiksemate Itaalia riikide suveräänid.

Lepingutega fikseeriti olemasolevad piirid ning need kokkulepped tõid Itaaliale veerandsajandiks rahu. Lodi leping tühistati 1482. aastal, kui Veneetsia ja Paavstiriik alustasid sõda Milano vastu. Lodis kehtestatud *status quo* kestis 1494. aastani, kui Prantsusmaa armee Charles VIII juhtimisel sisenes Itaaliasse, pannes sellega alguse Itaalia sõdadele (1494–1559).
ITIS-e logo
**Integrated Taxonomic Information System** ehk **ITIS** on taksonoomiline andmebaas. ITIS-esse lisatakse, seal töödeldakse ja sinna kogutakse ning sealt saab otsida liikide taksonoomilist informatsiooni, peamiselt Põhja-Ameerika taimede, loomade, seente ja mikroobide kohta.

Igale taksonikirjele lisatakse taksonoomiline seerianumber (*taxon serial number*; *TSN*). 2014. aasta 7. aprilli seisuga on andmebaasis 646 069 sissekannet.

ITIS moodustati 1996. aastal algselt Ameerika Ühendriikides mitmeid valitsusasutusi ühendava projektina. Praegu osalevad ITIS-e töös partnerluse vormis lisaks USA-le ka Kanada ja Mehhiko agentuurid, teised organisatsioonid ja taksonoomiaspetsialistid. ITIS on ka Species 2000 ja Global Biodiversity Information Facility (GBIF) partner.

2001. aasta juunis otsustasid varem eraldi töötanud ITIS ja Species 2000 luua koostööna globaalse taksoninimede andmebaasi "Catalogue of Life" (CoL), millest igal aastal antakse välja üks versioon.

Lisaks ingliskeelsele biosüstemaatika andmebaasile on ITIS-el ka prantsuskeelne andmebaas **Système d'information taxonomique intégré** (SITI), mida haldab Canadian Biodiversity Information Facility ja hispaaniakeelne andmebaas, mida haldab Mehhiko.

Viited
------

1. ↑  Tartu Ülikooli Loodusmuuseumi taksonoomiliste andmebaaside lehekülg, Veebiversioon (vaadatud 25.04.2014)
2. ↑  Sissekanne ITIS-es, Veebiversioon (vaadatud 25.04.2014) (*inglise keeles*)

Välislingid
-----------

* ITIS-e koduleht
* Système d'information taxonomique intégré (SITI) otsingulehekülg
* ITIS-e partnerid
**Kangling** (རྐང་གླིང།, sõnasõnaline tõlge "jalg" (*kang*) ja "flööt" (*ling*)), on tiibetikeelne nimetus trompetilaadsele muusikainstrumendile, mis on tehtud inimese reieluust (femur). Kanglingi kasutatakse erinevates Tiibeti budismi rituaalides (*chöd*), samuti ka matustel, kui matust viib läbi *chöpa*. Kanglingi tegemisel eelistatakse kurjategijate või vägivaldset surma surnud isikute reieluid. Alternatiiviks on ka austatud õpetaja reieluu. Samuti võidakse neid teha puust.

Kanglingi kasutatakse *chöd*'i rituaalides koos *chöd damaru* ja kellaga. Tantristlikes *chöd*'i praktikates mängib praktik, kes on motiveeritud kaastundest, seda pilli kartmatuse žestina ning selleks, et välja kutsuda näljaseid vaime ja deemoneid, kellele pakkuda ennast toiduks, vähendades niimoodi nende kannatusi.

Viited
------

1. ↑  Bone Kangling | DamaruWorks
2. 1 2  O.C. Handa (2005). *Buddhist Monasteries of Himachal*. Indus Publishing Company. Lk 320. ISBN 81-7387-170-1.
3. ↑  Andrea Loseries-Leick (2008). *Tibetan Mahayoga Tantra: An Ethno Historical Study of Skulls, Bones and Relics*. B.R. Pub. Corp. Lk-d 225.
Intel 8080
**Intel 8080** ehk **8080** on firma Intel mikroprotsessor, mida esitleti 1974. aasta aprillis. See oli üks esimesi 8-bitilisi laiatarbe mikroprotsessoreid.

Erinevused eelkäijast 8008
--------------------------

Võrreldes oma eelkäija Intel 8008ga on 8080-l lisaks mõned 16-bitised masinakäsud. Protsessoril on seitse 8-bitist registrit (nimedega A, B, C, D, E, H ja L), mis moodustavad 16-bitilised registripaarid (BC, DE ja HL) ja pseudoregister mäluaadressile viitamiseks (M, mis viitab baidile aadressil HL), eraldi register pinumälu viidale ja 256 sisend- ja väljundvärati aadressi.

Ajalugu
-------

Mikroprotsessori Intel 8080 arhitektuuri pakkus Inteli juhatusele 1972. aasta alguses välja Federico Faggin. Pakkumine võeti vastu ja Faggin juhtis Intel 8080 väljatöötamise projekti kuni mikroprotsessori lõpliku valmimiseni. Faggin palkas selleks jaapanlase Masatoshi Shima, kes töötas tema juhtimisel välja mikroprotsessori üksikasjaliku projekti. Stanley Mazor lisas protsessori käsustikku paar uut masinakäsku.

Intel 8080 läks tootmisse 1974. aasta aprillis ja ta töötas taktsagedusega 2 MHz (kuni 500 000 operatsiooni sekundis).

31. detsembril 1974 esitasid Faggin, Shima ja Mazor patenditaotluse, mis rahuldati 1. märtsil 1977.

Hiljem töötati välja terve rida täiendavaid sisend- ja väljundseadmete integraallülitusi (taimer 8253, rööpvärat 8255, DMA-kiip 8257, videkontroller 8275, katkestuskontroller 8259) lihtsustamaks protsessorite rakendamist personaalarvutites.

Nime jäädvustamine
------------------

* Microsoft valis protsessori arendamisel tehtud suure töö jäädvustamiseks oma ametlikuks telefoninumbriks 425 882 8080.
* Selle protsessori järgi on nimetatud asteroid **8080 Intel**, mis avastati aastal 1987.

Vaata ka
--------

* KR580VM80A

| * v
* r
Inteli protsessorid |
| --- |
| x86-eelsed | 
4004 · 4040 · 8008 · 8080 · 8085 |
| x86 16-bitised | 
8086 · 8088 · 80186 · 80188 · 80286 |
| x87 (ujukoma) | 
8087 · 80287 · 80387 · 80487 |
| x86-32/x86-64 | 
80386 · 80486 · Pentium (Pro · II · III · 4 · M · D · Extreme Edition) · Celeron · Xeon · Core · Core 2 · Atom · Core(i3 · i5 · i7) |
| Muud | 
Itanium |
Kaart
**Tuleviku tänav** on tänav Narva vanalinnas. Algab Puškini tänavast ja lõpeb Vestervalli tänavaga ristudes. Tänava pikkus on umbes 250 meetrit.

1905. aasta linnaplaanil oli selle tänava nimi **Павловская улица** ja 1912. aasta linnaplaanil **Pawlowa tänav**. 1927. ja 1986. aastate linnaplaanidel tänava nimi oli **Tuleviku tänav** ehk **улица Тулевику**.

Pärast Teist maailmasõda ühendati tänav põhja poole nihutatud Viru tänavaga. Tekkinud tänav kandis nime **Tuleviku tänav**. 27. septembril 1995 ennistati linnavalitsuse otsusega vana nimi Tuleviku tänava lõigule Vestervalli tänavast Koidula tänavani.

Endise lasteaia Ojake hoones aadressil Tuleviku 7 on mitteformaalse õppe keskus Vita Tiim ja täiskasvanuste õppekeskus Vestifeks, teisel korrusel MTÜ Lapsele oma kodu.

Viited
------

1. ↑  Svetlana Andrejeva. Narva tänavad 17.-21. sajandi linnakaartidel.– Narva Muuseumi Toimetised, nr 7, 2007, lk 108-127.
2. ↑  Narva linnavalitsuse määrus nr 70/30 27.09.1995
**Tulilased** on mardikaliste seltsi kuuluv sugukond, kuhu kuulub ligikaudu 200 liiki. Eestis ja kogu Euroopas leidub vaid kolm liiki. Sugukonnas on 30 perekonda, mis on jaotatud 5 alamsugukonda. Ladinakeelne nimetus *Pyrochroidae* tuleb kreekakeelsetest sõnadest *pyros* ('tuli') ja *chroma* ('värv').

Kirjeldus
---------

Täiskasvanud tulilased ongi enamasti musta ja (tuli)punase värvusega. Valmikute suurus varieerub 4–20 millimeetri vahel, nende pea on silmade tagant tugevalt kitsenenud, moodustades kaela. Tundlad on emastel kujult niitjad kuni kamjad ja isastel saagjad kuni sulgjad. Vastsed on suuremad (9–35 mm), kollaka värvusega ja nende tagakeha on nähtavalt üheksaks segmendiks jaotunud. Tagakeha lõpeb ogalaadsete jätketega (pseudourujätked ehk *urogomphi* või *corniculi*).

Vastsed arenevad jahedas, niiskes keskkonnas kõdunevate puude koore all ning mullas või kõdunevas taimmaterjalis. Toituda võivad nad lagunevast puitmaterjalist ja seal leiduvatest seentest, kuid ka teistest putukatest. Esineb kannibalismi, kui ühes kohas on koos väga suur hulk vastseid. Valmikuid leidub pigem kuivematas paikades, nagu põõsad ja lilleõied ja kivide või surnud taimestiku all. Osade perekondade isaseid (*Schizotus*, *Neopyrochroa*, *Anisotria*, *Pedilus*) meelitab ligi inimestele mürgine ja ärritav aine kantaridiin – seda eritavad putukad (näiteks hispaania kärbes või teised villimardiklased). Isased lakuvad villimardikate pealt kantaridiini, mis muudab nad emaste jaoks atraktiivsemaks. Aine satub seemnevedelikuga emase kehasse ja tänu sellele on arenevate järglaste munad kaetud kantaridiiniga, mis kaitseb neid ärasöömise eest.

Eesti liigid
------------

* Punatulilane (*Pyrochroa coccinae*)
* Ribitulilane (*Schizotus pectinicornis*)
* Stepitulilane (*Pyrochroa serraticornis*)

Galerii
-------

* RibitulilaneRibitulilane
* PunatulilanePunatulilane
* StepitulilaneStepitulilane
* Dendroides concolor*Dendroides concolor*
* Dendroides canadensis’e vastne*Dendroides canadensis*’e vastne
* Dendroides canadensis’e nukk*Dendroides canadensis*’e nukk

Viited
------

1. ↑  Slipinzki, *et al.*, (2011). *Zootaxa: ORDER COLEOPTERA.* Magnolia Press. *www.mapress.com* Kasutatud 01.09.2016 (inglise)
2. 1 2 3 4 5 6 7  Arnett, R. H. *et al.* *American Beetles. Vol 2: Polyphaga: Scarabaeoidea through Curculionoidea.* CRC Press (2002), lk 540-542. *books.google.co.nz* Kasutatud 01.09.2016 (inglise)
3. ↑  *Pyrochroa coccinea* *www.eakringbirds.com* Kasutatud 01.09.2016 (inglise)
4. ↑  Tulilased andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes Kasutatud 01.09.2016
5. 1 2 3  *Family Pyrochroidae* *bugguide.net* Kasutatud 01.09.2016 (inglise)
6. ↑  *Scharlachroter Feuerkäfer* *www.naturspektrum.de* Kasutatud 01.09.2016 (saksa)
**Intelligentsustest** on intelligentsuse (üldise vaimse võimekuse) mõõtmiseks mõeldud test.

Tuntumad intelligentsustestid
-----------------------------

* Binet'-Simoni test
* Raveni progresseeruvad maatriksid
* Wechsleri intelligentsusskaalad

Testide usaldusväärsus
----------------------

Testide tulemuste põhjal on sõltuvalt testist võimalik leida andekaid inimesi, samuti tuvastada, kas inimese probleemid tulenevad tema vaimsest mahajäämusest, vaimsest alaarengust, dementsusest, või käitumishälvetest.

Testide sooritamisel tuleb hoolikalt jälgida testi sooritamise tingimuste standardsust, muidu võib saada ühel ja samal indiviidil üsna erinevaid testiväärtusi. Standardiseeritud intelligentsustestide reliaablus on kõrge, näiteks Stanfordi-Binet' intelligentsusskaalade 5. väljalaske alaskaalade reliaablus on vahemikus 0,82–0,98 [1].

Olulisemad tegurid, mis võivad märkimisväärselt mõjutada testi tulemusi:

* ärevus testi täitmise ajal
* väsimus
* tähelepanu hajutavad tegurid, nagu ümbritsev müra
* motivatsioon
* meeleolu
* testi sooritamise kellaaeg – inimese ööpäevane rütm
* möödunud aeg viimasest söögist
* igapäevaste stressitegurite olemasolu

Inimesele endale annab testi tulemus ettekujutuse oma võimetest ja võimaldab tal sellega arvestades oma tulevikku plaanida.

Testide eetiline pool
---------------------

Kuivõrd intelligentsustestide tulemused võivad inimese elukäiku mõjutada, siis tasub testide tulemuste puhul arvestada järgmiste asjaoludega:

* testitulemuste avalikustamine võib kahjustada testitava huve;
* testi vastustega võivad tutvuda ainult inimesed, kes oskavad tulemusi adekvaatselt tõlgendada;
* testitaval on õigus tutvuda ainult oma tulemusega (punktisummaga) aga mitte vastusega. Muidu võivad vastused avalikuks saada ja testitavatel on võimalik õiged vastused pähe õppida.

Vaata ka
--------

* Intelligentsuskvoot ehk IQ
* Flynni efekt

Välislingid
-----------

* Stanfordi-Binet' testi psühhomeetrilised omadused kirjastuse kodulehel
Räägu kanal (all paremal) ja Põltsamaa jõgi
**Räägu kanal** (ka *Uusjõgi*) on kanal, mis ühendab Endla järve, Sinijärve ja Põltsamaa jõge. Kanal asub Järva ja Jõgeva maakonnas. Selle pikkus on 5,2 km, valgla suurus 66,2 km².

1870. aastatel lasi Vaimastvere mõisa omanik Endla järve veetaseme alandamiseks ja ümbruskonna heinamaade kuivendamiseks ehitada kraavi (*Suurkraav* ehk *Uusjõgi*) Endla järvest Sinijärve kaudu Põltsamaa jõkke (ühinemiskoht veidi enne Jõeküla) ning rajada Endla järve otse Põltsamaa jõega ühendavale Nava jõele tammi. Loodimisvigade tõttu alanes veetase vaid 30 cm. 1950. aastatel süvendati kraav kanaliks. Nüüd langes järvede veetase sedavõrd, et enamik Endlast ja kogu Sinijärv kadus ning vool vanas Põltsamaa jõe sängis aeglustus tunduvalt. Jõgi hakkas voolama Nava jõe, järvede ja Räägu kanali kaudu. 1968. aastal rajati Sinijärvele algeline pais, mis mõlemad järved suures osas taastas. 1997. aastal ehitati sinna kindlam pais ja 2005. aastal ka kalatrepp. Pärast seda voolab põhiosa Põltsamaa jõe veest vana jõeharu kaudu. Räägu kanalis voolav veehulk on sellega võrreldes tühine ja võib pärineda Endla järve suubuva Mustjõe ja kraavide veest.

Viited
------

1. 1 2 3  Räägu kanal keskkonnaportaalis (vaadatud 09.05.2018)
2. ↑  Helmut Joonuks. Põltsamaa jõgi. Tallinn, 1981. Lk 36–39
3. ↑  Katrin Möllits (1997). Endla ja ta sõsarjärved. *Eesti Loodus*, 10/1997
4. 1 2 3  Räägu kanal Eesti looduse infosüsteemis
5. ↑  Sinijärve pais sai kalatrepi. *Vooremaa* 10.10.2005

Välislingid
-----------

* Räägu kanal keskkonnaportaalis
"**Tuli ja raud**" on Karl Ristikivi 1938. aastal ilmunud esimene romaan.

Koos teostega "Õige mehe koda" ja "Rohtaed" moodustab "Tuli ja raud" Ristikivi Tallinna triloogia, mis käsitleb linnastumise mõju ühiskonna erinevatele klassidele.

Teos sai kirjastuse Loodus romaanivõistlusel esikoha. Debüütromaani ilmumise järel tituleeriti Karl Ristikivi kirjandusringkondades A. H. Tammsaare mantlipärijaks.

Sisu
----

Jüri Säävel lõpetab 1880. aastail põlluharimise, kolib Tallinna ning hakkab tehasetööliseks. Ta elab üle 1905. aasta revolutsiooni, Esimese maailmasõja, Eesti iseseisvumise ja Vabadussõja. Kogu elu jooksul on tema ideaalideks raske töö, ausus ja ligimesearmastus. Üks tema poegadest hukkub õnnetuses ning teine poeg rändab isa eeskujul parema elu otsingutel Ameerika Ühendriikidesse. Jüri saadab oma vaeslapseks jäänud pojapoja vastloodud Tallinna Tehnikaülikooli. Viimane tähistab progressi: Jüri ise on valutehase tööline, tema poeg oli masinainsener ja lapselaps ülikoolidiplomiga insener.

Teoses esineb ka vastupidine arengusuund: Jüri lapselaps jätab oma naise koos väikese lapsega maha. Jüri sureb ilma pojapojale pere mahajätmist andestamata.

Viited
------

1. ↑  "Kultuur: Kirjandus ja iseseisev Eesti". *Estonica*. Originaali arhiivikoopia seisuga 5.10.2013. Vaadatud 17.08.2013.
2. ↑  *Dictionary of Literary Biography, Vol 220, 20th Century Eastern European Writers*. Gale, 2000. ISBN 9780787631291

Välislingid
-----------

* Rait Milistver, *Karl Ristikivi "Tuli ja raud"*. Eesti Ekspressi kultuurilisa Areen, 9. mai, 2008.
**Cohen-Bradfordi mõjumudel** (mõjutamise valuuta: vahetuskaup) põhineb vahetusel ja vastastikusel koosmõjul. Inimene annab teisele seda, mida too ihaldab, saades vastutasuks seda, mida ta ise soovib. Mõjutada on võimalik ainult siis, kui sul on midagi, mida teised tahavad. **Vahetuskauba metafoor** tähistades midagi, mida inimene väärtustab – on abiks otsustamisel, mida on võimalik pakkuda teisele inimesele vastutasuks koostöö eest. Vahetuskaup on nagu ressurss, mida on võimalik vahetada, ja see on mõju saavutamise aluseks.

Väärtustatud vahetuskaubad
--------------------------

Väärtustatud vahetuskaupu on viit tüüpi, mida kasutatakse inimeste mõjutamiseks organisatsioonides:

1) inspiratsiooniga – seotud eesmärgid, mis annavad inimese tööle tähenduse (visioon, meisterlikkus, eetiline korrektsus);

2) ülesandega – seotud otseselt tööülesande eduka sooritamisega, s.o inimese rahulolutunne, mis kaasneb hästi tehtud tööga (uued ressursid, väljakutse, abistamine, organisatsiooni toetus, kiire reageerimine, laialdane informatsioon omamine);

3) positsiooniga – eeldavad inimese positsiooni organisatsioonis ja see aitab kaudselt kaasa tema ülesannete täitmisel ja karjääriredelil tõusmisel (tunnustus, nähtavus, maine, kuuluvustunne, olulisuse tunne, laialdased kontaktid);

4) suhetega – seotud suhete tugevdamisega ning organisatsiooni eesmärkide täitmisega (kaasamine, tunnustamine, isiklik toetus);

5) isikuga – neid väärtustatakse, kuna need edendavad isiku minapilti (tänu, asjaga seotud olemise tunne, minapilt, mugavus) – seotud vahetuskaubad.

Vahetuskauba väärtusliku muutliku olemuse tõttu on oluline mõista, mis on igale koostöötegijale oluline – mitte ainult seda, mis on teisele poolele väärtuslik, vaid ka keelt, mida ta räägib. Mõnikord võib pakkumise teistmoodi esitamine – lähtudes sellest, mida te oma koostööpartneri eelistuste ja stiili kohta teate – pakkumise köitvamaks muuta.

Negatiivsed vahetuskaubad
-------------------------

**Negatiivsed vahetuskaubad** on asjad, milles inimesed ei näe väärtust ning mida nad soovivad vältida. Negatiivsed vahetuskaubad esinevad kahes vormis:

1) teadaolevalt väärtusliku vahetuskauba andmisest keeldumine (õiges olukorras võib selle kasutamine olla väga mõjus, sunnib liitlase koostööle);

2) otseselt ebasoovitavate vahetuskaupade kasutamine (karjumine, hoiakute avalik arvustamine, maine ründamine).

Viited
------

1. ↑  Allan R. Cohen, Tavid L. Bradford: "Mõjutamine võimuta", lk 48-68, 2006

Eesti keeles
------------

* Allan R. Cohen, Tavid L. Bradford: *Mõjutamine võimuta*, Kirjastus OÜ Väike Vanker: 2006
**Nõmmekiur** (*Anthus campestris*) on linnuliik västriklaste sugukonnast kiuru perekonnast.

Levila
------

Nõmmekiur elab Põhja-Aafrikas ja Euraasia parasvöötme lõunapoolses osas Prantsusmaast, Taanist ja Lõuna-Rootsist kuni Lääne-Mandžuuria ja Kesk-Hiinani. Talvitub troopilises Aafrikas, Araabia poolsaarel ja Indias.

Välimus
-------

Nõmmekiur on liivakarva toonides kõrgejalgne suur kiur. Tema üldpikkus on 15,5–18 cm. Vanalinnu sulestik on valdavalt hallikasbeež, puguala külgedel võib olla väheseid tumedaid triipe. Nii vana- kui ka noorlinnul on lai ja selge kulmutriip. Noorlinnu puguala on tumedatäpiline ja seljal triibud. 

Kutsehüüd varieeruv, nt "*tsirüii*" või "*tsirrlü*". Laul on monotoonne, koosneb sageli kutsehüüdudest, mida lind esitab pikkade pauside järel. Laulab lennul või istudes väljapaistval oksal, traadil jm.

Elupaik
-------

Nõmmekiur asustab Eestis liivaseid hõreda taimestikuga nõmmesid, liivikuid, luiteid, liivakarjääre. Tegutseb peamiselt maapinnal.

Pesitsemine
-----------

Nõmmekiuru munad
Nõmmekiur ehitab pesa maapinnale rohttaimestiku varju. Pesa on kausjas, kohev ja üsna suur, koosneb kuivadest kõrtest ja on seestpoolt vooderdatud väheste jõhvide ja karvadega. Kurnas on 4–6 valkjat, hõredate tumedate laikudega muna. Pojad on pesas umbes kaks nädalat, 
nad lennuvõimestuvad juuli alguseks.

Toitumine
---------

Nõmmekiur toitub peamiselt putukatest, väikestest tigudest ja röövikutest.

Arvukus Eestis
--------------

Nõmmekiur on Eestis kogu aeg olnud lokaalselt levinud. Kuni 1920. aastateni oli ta haruldase haudelinnuna levinud Harjumaal peamiselt Tallinna ümbruses, Saaremaal ja Petserimaal. 20. sajandi keskpaigaks laienes tema levila Hiiumaale, Pärnumaale, Virumaale ja Lõuna-Eesti sisemaale.

Nõmmekiur on ka praegu siin haruldane, tema pesitsusaegset arvukust hinnatakse 10–30 paarile. Mitmetes varasemates leiukohtades pole nõmmekiuru enam kohatud.

Arvukus on viimase paarikümne aastaga vähenenud. Eelmisel atlaseperioodil (1977–1982) kohati liiki sagedamini, siis leiti nõmmekiuru 31 ruudus.

Nõmmekiur saabub Eestisse põhiliselt mai esimesel poolel, lahkub septembris-oktoobris.

Nõmmekiur on looduskaitse all.

Viited
------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Nõmmekiur** |

1. 1 2 3  Renno, O. *Eesti linnuatlas*, Tallinn Valgus 1993, lk 155
2. ↑  Jonsson, L. *Euroopa linnud*, Eesti Entsüklopeediakirjastus 2000, lk 372
3. 1 2 3  Rootsmäe, L. Veroman, H. *Eesti laululinnud* Tallinn Valgus 1974
4. ↑
5. ↑

Välislingid
-----------

* Nõmmekiur andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
Rooslepa kalmistu
Võlvlaega keldri varemed
Mats Ekmani mälestuskivi ja kabel
**Rooslepa kalmistu** on Lääne-Nigula vallas Rooslepa külas asuv kalmistu. Kalmistualuse maa omanik ja haldaja on Lääne-Nigula vald. Kalmistu on tunnistatud ajaloomälestiseks.

Kalmistust on kasutusel ligikaudu kaks kolmandikku. 2004. aastal inventeeriti kalmistul umbes 1100 hauaplatsi. Valla kodulehelt leiab ka kalmistu haudade registri.

Ajalugu
-------

Rooslepa kalmistu on matmiskohana kasutusel tõenäoliselt juba 16. sajandi keskpaigast.

3. juulil 1932 külastas Rooslepa kabelit Rootsi kroonprints Gustav Adolf.

Vaatamisväärsused
-----------------

Kalmistul asuvad 1992. aastal ehitatud puidust kellatorn, kabeli ette lõunaküljele paigaldatud mälestusmärk Teises maailmasõjas hukkunud Riguldi elanikele ning kabeli kirdenurga lähistele 1990. aastal paigutatud eestirootslasest luuletaja Mats Ekmani (1859–1934) haud. Kabeli kagunurga lähedal on säilinud võlvlaega keldri varemed.

Kalmistu piirneb pae- ja maakivist aiaga, millele on ehitatud savikivist katus. Kalmistu edelaosas asub Riguldi mõisa endiste omanike Taubede perekonna mälestuskabel. Kabel renoveeriti 1990. aastal ja seal tutvustatakse kalmistu ajalugu. Samas paikneb ka sepistatud metallaiaga ümbritsetud Taubede matmispaik.

Kalmistul asub 2006. aastal taastatud Rooslepa kabel.

Vaata ka
--------

* Rooslepa kabel

Viited
------

1. 1 2 3 4  Rooslepa kalmistu - Noarootsi Vallavalitsus. Vaadatud. 12.08.2014.
2. ↑  Kultuurimälestiseks tunnistamine – Riigi Teataja. Vaadatud 11.08.2014.
3. ↑  Kalmistute plaanid ja maetute nimekirjad - Noarootsi Vallavalitsus. Vaadatud. 11.08.2014.
4. ↑  Gustav Adolfi tutvub rannarootslaste asualadega | Histrodamus.ee. Vaadatud 12.08.2014.
5. 1 2 3  EELK Noarootsi Püha Katariina kogudus. Vaadatud 12.08.2014.

Välislingid
-----------

* Rooslepa kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
**Roosiristlased** on erinevate vaimsete kogukondade tähistus. Need on nime saanud legendaarse või kirjandusliku tegelase Christian Rosencreutzi järgi. Roosiristlased tegelesid tänapäeval gnostilisteks nimetatud salaõpetuste (hermetism, manihheism, kabala) uurimisega.

Roosiristlaste alusmanifestid on Saksamaal avaldatud "Fama Fraternitatis" 1614 ja "Confessio Fraternitatis"1615. Manifestid ilmusid ajal, mil loodusteaduslik-tehnilise teaduse valdamine viis võõrdumiseni kristlikust kultuurist. Nende tekstide eesmärk oli sellele arengule vastu seista, religiooni reformimise kaudu. 

Rohkem kui 140 aastat pärast manifestide avaldamist asutati 1760. aasta paiku esimene roosiristlaste salaühing vabamüürluse kontekstis. Oma müstilise irratsionalismi ja illuminismi vormiga moodustas see vastukaalu valgustusajastu arukatele, ratsionaalsetele ja modernistlikele jõududele. Ordu saavutas Preisimaal lühikeseks ajaks mõju kuningas Friedrich Wilhelm II ajal. Seltsi tegevus lõppes 1787. aastal ja sellesse kuulumine muudeti 1788. aasta usuediktiga karistatavaks süüteoks.

Välislingid
-----------

* KURMO KONSA, Roosiristlaste imaginaarne revolutsioon Sirp, 20.10.2017
Leander Reijo
**Leander Reijo** (3. jaanuar 1904 Kullaküla, Narvusi vald, Jamburgi maakond – 19. juuni 1932) oli Eesti Ingeri ühiskonnategelane. Teda on nimetatud ka "Ingeri kuningaks".

Ta asutas 1924 Ingeri Seltsi (soome keeles *Inkerin Seura*) ja oli seltsi ajalehe Sanaseppä peatoimetaja. Selle tagasihoidliku väljaande sisus domineerisid vaimulikud kirjutised, millele lisandusid kohalikud teated ja võrdlemisi rohkesti bolševismivastast propagandat.

Leander Reijo oli Kaitseliidu Narva maleva Vaivara malevkonna liige. Talle kuulus 8,354-hektarine "Kivila" talu Kullakülas.

1. detsembril 1931 meelitasid OGPU agendid Reijot Nõukogude Liitu levitama "Sanaseppä". Tõenäoliselt taipas Reijo enne piiri ületamist, et on langenud lõksu, ja hakkas neile vastu. Haavatuna veeti ta siiski vägisi üle piiri. 19. juunil 1932 mõisteti ta Leningradis surma koos veel seitsme ingeri ühiskonnategelasega.

Isiklikku
---------

Tema naise Linda (sündinud Alber; 1906–1983) vend oli poksija ja poksitegelane Eik Albri.Tal oli 31.jaanuaril 1930.a sündinud poeg Leino.

Viited
------

1. ↑  Tiit Noormets. "Eesti Ingerimaa" (pdf)
2. ↑  Röövimine ja mõrvad Eesti−Vene piiril

Välislingid
-----------

* Geni
**Uudo Pragi** (17. november 1941 – 26. september 2015) oli eesti geograaf. 

Ta lõpetas 1958. aastal Põlva Keskkooli ja 1963. aastal Tartu Riikliku Ülikooli geograafia osakonna majandusgeograafia erialal. Aastal 1971 kaitses ta Kaasani Riiklikus Ülikoolis väitekirja "Функциональная структура и иерархия системы городских поселений Эстонской ССР" ja sai geograafiakandidaadi kraadi.

Ta oli aastatel 1963–1966 Tartu Riikliku Ülikooli arvutuskeskuse vanemlaborant, 1966–1967 nooremteadur ja 1967–1968 vaneminsener. Aastatel 1968–1969 oli ta majandusgeograafia kateedri assistent, 1969–1980 vanemõpetaja ja 1980–1992 dotsent. Aastatel 1992–1995 oli ta Tartu Ülikooli geograafia instituudi inimgeograafia õppetooli dotsent. Ta oli 1995. aastast emeriitdotsent, aastatel 1995–1996 vanemteadur ja aastast 1996 samas lektor.

Teadustöö
---------

Tema uurimisvaldkonnad olid: asulageograafia, regionalistika, matemaatiliste meetodite kasutamine geograafias, kooligeograafia sisu, inimgeograafia ajalugu. 

Ta on õpetanud Nõukogude Liidu ja välisriikide majandusgeograafiat, matemaatilisi meetodeid geograafias, inimgeograafia aluseid, Eesti sotsiaal- ja majandusgeograafiat.

Teoseid
-------

Ta oli mitme kooliõpiku autor ning üks kolmeköitelise "Geograafiaentsüklopeedia" hispaania keelest tõlkijatest.

* "Matemaatilised meetodid geograafias". Valgus. 1988
* Ülle Liiber, Uudo Pragi, Tiit Rummo ja Ene Saar. "Geograafia 7. klassile". Avita. 1996
* Uudo Pragi, Ülle Liiber, Maia Uibo. "Geograafia 10. klassile". Avita. 1997
* "Sissejuhatus inimgeograafiasse". Tartu 2002
* Raivo Aunap, Tiit Hang, Jaak Jaagus, Arvo Järvet, Arno Kanal, Juho Kirss, Ülo Mander, Tõnu Oja, Uudo Pragi, Ivar Puura. "Üldmaateadus gümnaasiumile". Koostaja Ülle Liiber. Eesti Loodusfoto. 2004
* Helle-Mai Pedastsaar, Tiia Pedastsaar ja Uudo Pragi. "Geograafia mõisted gümnaasiumile". TÜ Kirjastus. 2009

Liikmesus
---------

* Eesti Geograafia Seltsi liige.

Pensionipõlves oli ta EELK Tartu Pauluse koguduse vöörmünder.

Tunnustus
---------

* 2006 Tartu Ülikooli medal
* 2006 Tartu Ülikooli aumärk

Viited
------

1. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 5.12.2022.
2. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 8.12.2022.
Püha Panteleimoni ikoon (XIII sajand)
**Panteleimon** (kreeka keeles Παντελεήμων; tuntud ka nimedega **Pantaleon** ja **Pantoleon**; umbes 275 – 303 või 305) oli Ees-Aasias tegutsenud kristlasest arst ja tervendaja, kes hukati oma religioossete veendumuste pärast ja tunnistati hiljem pühakuks.

Legendi järgi olevat Panteleimon sündinud antiikmütoloogiasse uskuva isa ja kristlasest ema lapsena. Ta olevat õppinud arstiks ja ravinud inimesi tasuta. Seepeale olevat teised arstid, kelle sissetulekut ta vähendas, tema peale keiser Maximianusele kaevanud, et too olevat kristlane. Maximianus olevat lasknud Panteleimoni enda ette tuua ja palunud tal kaebus ümber lükata, aga Panteleimon olevat end kristlaseks tunnistanud. Seepeale olevat Maximianus lasknud teda piinata ja pärast mõõgaga pea maha raiuda.

Panteleimoni austatakse pühakuna õigeusu, katoliku ja anglikaani kirikus, samuti mitmetes vanades idakirikutes. Nii õigeusu kui katoliku kirikus on tema mälestuspäev 27. juulil. Õigeusu kirikus kannab ta tiitlit **püha suurmärter ja tervendaja Panteleimon**.

Õigeusu ikonograafias kujutatakse Panteleimoni habemetu noormehena, tavaliselt tervendajaile omases riietuses – sinises särgis ja punases või punakaspruunis rüüs. Paremas käes hoiab ta tavaliselt märtriristi, vasakus käes karbikest arstimitega.

Eestis on Panteleimonile pühitsetud 2003. aastal rajatud Paldiski Suurmärter Panteleimoni kirik, mida kasutab Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku kogudus.
Pannoonia 1. sajandil
Pannoonia 2. sajandil
**Pannoonia** oli piirkond Kesk-Euroopas, kus elas illüürlaste hõim pannoonlased. Nende ala piirnes põhjas ja idas Doonau jõega, lõunas enam-vähem Sava jõega ning läänes Alpide eelmäestikuga.

Pannoonia 4. sajandil
Keldid vallutasid Pannoonia 4. sajandil eKr. 

Roomlased vallutasid omakorda Pannoonia 9. aastal eKr ja muutsid selle Tiberiuse valitsemise ajal pärast pannoonlaste ülestõusude mahasurumist Rooma provintsiks. Traianus jagas aastal 103 Pannoonia kaheks provintsiks: Pannonia Superior ja Pannonia Inferior, viimase pealinnaks sai Sirmium.

Aastal 296 reorganiseeris Diocletianus Pannoonia neljaks provintsiks: Pannonia Prima, Pannonia Valeria, Pannonia Savia ja Pannonia Secunda, ning Sirmium sai Pannonia Secunda pealinnaks. Ta ühendas need Noricumi ja Dalmaatsiaga, et rajada Pannoonia diötsees, mille pealinn oli samuti Sirmium. Aastal 293, seoses tetrarhia loomisega, jagati Rooma keisririik neljaks osaks.

5. sajandil asusid Pannooniasse hunnid. Pärast nende valitseja Attila surma on Pannoonia olnud mitmete rahvaste elupaigaks. Hunnide riigi järel, pärast Attila surma aastal 453, algas idagoodite ajalugu Pannoonias, kui Thiudimiri juhitud gepiidid ja idagoodid saavutasid hunnide üle võidu Nedao lahingus aastal 454.

Idagoodid sõlmisid nüüd suhted keisririigiga ja asusid Pannooniasse. Suurema osa 5. sajandi teisest poolest mängisid idagoodid Kagu-Euroopas peaaegu sama rolli, mida läänegoodid mängisid sajand varem.

Tähtsamad linnad
----------------

* Arrabona (tänapäeva Győri kohal)
* Aquincum (Óbuda Budapesti Buda linnaosas)
* Carnuntum
* Cibalae (Vinkovci)
* Gorsium-Herculia (Székesfehérvár)
* Marsonia (Slavonski Brod)
* Mursa (Eszék)
* Savaria (Szombathely)
* Scarbantia (Sopron)
* Taurunum (Zimony)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Pannoonia** |

Vaata ka
--------

* Pannoonia mark
* Keszthely kultuur
**Lea Nurkse** (aastani 1925 **Leonida Jürisson**, aastani 1940 **Lea Raud**; 21. juuni 1904 Sindi – 6. märts 1960 Tallinn) oli eesti eelkooliõpetaja-kasvataja, logopeed ja tõlkija.

Ta õppis Sindi ministeeriumikoolis ja lõpetas aastal 1923 Pärnu Tütarlaste Gümnaasiumi. Aastatel 1924–1926 õppis ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas, ta käis ka kunstikooli Pallas õhtukursustel, hiljem õppis ta Tallinnas Draamastuudio teatrikoolis (ei lõpetanud). Aastal 1954 sai ta Leningradi Herzeni nimelise Pedagoogilise Instituudi juures kvalifikatsiooni tõstmise kursustel logopeedi kutse.

Ta töötas aastatel 1931–1943 Tallinna lasteaedades kasvatajana ja aastal 1941 Tartu Lasteaednikkude Seminaris õpetajana. Aastatel 1943–1951 töötas ta Tallinna Eelkoolikasvatuse Seminaris lastekirjanduse, ilmeka lugemise ja jutustusoskuse õpetajana. Aastatel 1951–1953 töötas ta Tallinna 6. lasteaias kasvatajana, aastatel 1953–1960 Tallinna Lastehaiglas pedagoogina, hiljem logopeedina.

Ta on avaldanud ajalehtedes ja ajakirjades artikleid lastekasvatuse ja lastekirjanduse kohta. Ta on kirjutanud värssraamatu "Kubujuss" (Tallinn, 1958) ja koostanud kogumiku "Laste sõna" (Tallinn, 1958). Ta on tõlkinud rohkesti lastekirjandust ja pedagoogikateoseid, sealhulgas "Eelkoolipedagoogika" (1949) ja "Juhend lasteaia kasvatajatele" (1950). Ta on kujundanud koolieelse pedagoogika eestikeelset terminoloogiat.

Isiklikku
---------

Ta oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa oli kirjanik Mart Raud, nende poeg oli kirjanik Eno Raud. Tema teine abikaasa oli keele- ja kirjamees Rein Nurkse.
Orienteerumisülesanne täpsusorienteerumises
**Täpsusorienteerumine** on üks neljast Rahvusvahelise Orienteerumisföderatsiooni (IOF) poolt tunnustatud orienteerumisalast.

Võistleja peab kaardi ja kompassi abil lahendama orienteerumisülesandeid. Kaardile on ringiga märgitud hulk kontrollpunkte. Kontrollpunktide piirkonnas maastikul on 3–5 orienteerumistähist. Iga kontrollpunkti läheduses on tee või raja ääres tähistatud otsustuskoht. Võistleja peab kaarti ja kompassi kasutades ja maastikku tõlgendades valima, milline tähis vastab kaardile märgitud kontrollpunkti ringi keskpunktile. Iga kontrollpunkti piirkonnas paiknevatele tähistele vastavad kokkuleppeliselt tähed A, B, C, D ja E, vaadatuna vasakult paremale. Iga orienteerumisülesande vastusena tuleb kontrollkaardile märkida õige täht, komposteerides kaasasoleva kontrollkaardi vastavas veerus asuvat lahtrit. Orienteerumisülesande lahendamine sarnaneb valikvastustega testiga, kus tuleb valida, milline erinevatest kontrollpunkti tähistest on õige, st vastab kaardil märgitud kohale. Vastus tuleb märkida otsustuskohast lahkumata. Võimalik on aga ka see, et ükski maastikul asuvatest tähistest ei vasta kaardil näidatud kontrollpunkti ringi keskpunktile. Sel juhul tuleb märkida kontrollkaardi lahtrisse Z (zero ehk tühi vastus). Rajal on alati mõned ajavõtuga kontrollpunktid, kus vastus tuleb anda kiiruse peale. Kontrollaeg ajavõtuga kontrollpunktides on 60 sekundit.

Iga õigesti vastatud orienteerumisülesanne annab ühe punkti, ajavõtuga kontrollpunktide puhul annab ühe punkti õige vastus, mis on antud kuni 60 sekundi jooksul. Tulemuste arvestuses järjestatakse võistlejad kogutud punktisumma alusel.

Liikuda võib üksnes mööda kaardile märgitud teid ja teeradu, nendelt lahkumine on keelatud. Raja läbimise kiirus ei ole oluline. Seetõttu sobib see orienteerumisala ka puuetega inimestele. Liikumisel võib kasutada abivahendeid, näiteks ratastooli. Võistlejal, kes puude tõttu vajab kõrvalabi, võib olla saatja, kuid võistlemine on individuaalne ja saatja ei tohi abistada orienteerumisülesannete lahendamisel.

Täpsusorienteerumises kasutatakse kaarte mõõtkavaga 1:4000 või 1:5000 (1 cm kaardil vastavalt 40 või 50 meetrit looduses), kõrgusjoonte vahega 2 m või 2,5 m.

Täpsusorienteerumises peetakse nii maailma kui ka Euroopa meistrivõistlusi. Tiitlivõistlustel on kaks osavõtuklassi: avatud klass, kus võivad osaleda kõik, sõltumata soost, vanusest või muudest teguritest, ning paraolümpia klass invasportlastele.

Vaata ka
--------

* Eesti Orienteerumisliit

Välislingid
-----------

* Trail orienteering Rahvusvahelise Orienteerumisföderatsiooni veebileht
* Eesti Orienteerumisliit
* Eesti Invaspordi Liit
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Smiltene kihelkonna Zeltiņi mõisast; Zeltiņi kihelkonna Zeltiņi mõisa kohta vaata artiklit Zeltiņi mõis (Zeltiņi kihelkond).* |

---

Zeltiņi mõis 1904. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Walkschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904). Mõisa valdused on kaardil tähistatud numbriga 76
**Zeltiņi mõis** (saksa keeles *Selting*) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Smiltene kihelkonnas. Praegu asub mõisasüda Lätis Smiltene piirkonnas Bilska vallas Zeltiņis.

Ajalugu
-------

Selle väikese mõisa müüsid kapten Christian Gottlieb Hildebrandt ja tema naine Christine Sophie 1788. aastal 4000 taalri eest major Friedrich Ernst von Oldenburgile. Too pantis mõisa 1800. aastal viiekümneks aastaks Christian Gottfied von Pahlenile, saades selle eest 6150 taalrit. Mõis moodustas seejärel praktiliselt Cērtene ja Ikšele mõisaga ühtse valduse, kuni Charlotte Helene von Tiesenhausen 1830. aastal mõisa 5400 rubla eest Magnus Dorfeile pantis. See loovutas mõisa 5500 rubla eest koos kahe naabruses asunud ja Cērtene mõisast eraldatud talukohaga 12. septembril 1835 Alexander von Zoeckellile, kes sama aasta 19. septembril ka mõisa pärisomanikuks sai. 1859. aastal pantis too mõisa 12 520 rubla eest parun Leo Loudonile. See omakorda loovutas mõisa 20 000 rubla eest 1860. aastal vendadele Hugo ja Hermann von zur Mühlenitele. 1869. aastal sai Hermann 7600 rubla eest mõisa ainuomanikuks. 1677. aastal ta suri, jättes mõisa oma abikaasale Wilhelmine Florale ning lastele Johann Eduardile, Emilie Minnale, Carl Hermannile, Marie Annale ja Michael Hugole.

Mõisa suurus
------------

1688. aastal oli mõisa suurus (koos Cērtene mõisaga ja Ikšele mõisaga) 6 ja 5/8 adramaad, 1734. aastal kuulus mõisatele 5 ja 1/8 adramaad. 1758. aastal oli mõisate pindala kaheksa adramaad, 1823. aastal 6 ja 7/17 adramaad. 1832. aastal oli mõisatel adramaid 6 ja 7/19. 1881. aastal oli adramaid 37/80, lisaks allus mõisale 71/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Agraarreformi ajal oli mõisa pindala 77 hektarit.

Viited
------

1. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 410-411.
2. ↑  Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 274.
3. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 401.
4. ↑   Latviešu konversācijas vārdnīca. II. sējums. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. 2402. sleja.

Smiltene kirik
Smiltene kihelkond

**Kirik**: Smiltene Maarja kirik  

**Mõisad**: Bānūži mõis | Biksēja mõis | Blome mõis | Cērtene mõis | Ikšele mõis | Jaunbilska mõis | Pāpiņase mõis | Rauda mõis | Smiltene kirikumõis | Smiltene mõis | Zeltiņi mõis | Vecbilska mõis
**Kuuksi** oli küla Räpina kihelkonnas. Tänapäeval kuulub küla territoorium Sülgoja küla hulka.

Kohanimekäändeks on Kuuksisse.

Kuuksi jääb Räpinast 2 km kagusse. Sülgoja keskus jääb veel kilomeetrijagu kagu poole. Teised lähemad külad on Räpina piiril asuvad Sillapää ja Ristipalo. Muudest paikadest jääb põhja Taalnitsa, itta Lokuta ja edelasse Mõtsanuka.

Ajalugu
-------

Kuuksi suurküla oli põlisküla, mille alla arvati kunagi kõik Võhandu jõe paremkalda talud Sillapäält kuni Mädajõe suudmeni. Küla esmamainiti 1558 kujul *Kuex*. Edaspidi nimetati küla 1582 *Kustkil*, 1588 *Kugist killa*, 1601 *Kugista kuella*, 1630 *Kugsy kylla* ja 1839 *Kugs*. Küla asus Räpina kihelkonnas ja kuulus Kahkva mõisale.

Kuid paralleelselt kasutati Kuuksi kohta teistki, poolapärast nime: 1582 *Kulatkowice, w Kulatkowicach*, 1588 *Kulathkowicze*, 1627 *Kollotowitz*, 1638 *Kolotkowitz*, 1686 *Kolokowitz* ja 1798 *Kollokowitz*. 17. sajandi teisel poolel ja 18. sajandil tarvitati üksnes poolapärast nime.

18. sajandil hakati Kuuksi suurküla üht talurühma nimetama Sülga külaks, millest sai 19. sajandil Sülgaja ja 1970 Sülgoja. 1977 liideti Kuuksi küla Sülgojaga.

Nime päritolu
-------------

"Kuuksi" on tüüpiline vana kollektiivliitega nimi. Minevikus on -si-lõpu kõrval esinenud ka -ste-lõpp. Muistseks nimealuseks on oletatud "kuukki : kuukin". Mida see tähendab, pole teada. Isegi see on teadmata, kas see on muistne isikunimi. On oletatud, et Vana-Kuuste nimi on sama algupära, aga see tundub ebatõenäolisena, kui mõelda, et Kuuksi küla kirjutati alailma g-tähte kasutades, aga Vana-Kuuste nimest pole g-tähte sisaldavaid vorme teada.

Sama selgusetu on poolapärane nimekuju. 1588 elas Linte külas väikeaadlik Kolotewka, mis on arvatavasti juhuslik kokkusattumus. Vastseliina kihelkonnas on Kolodavitsa küla, aga Poola-aegsetes dokumentides ei kirjutatud neid ühtmoodi (näiteks 1585 *Kulatkowice* ja *Kolodowiecz*). Hiljem on need kaks kohanime küll sarnastuma hakanud. Oleg Roslavlev oletas, et poolakad võtsid slaavipärased külanimed üle nimekirjadest, mille olid koostanud ja mida kasutasid Pihkvamaa elanikud. Sel juhul on võimalik, et Kuuksi ja Kulatkovitse nimi oleks ühist algupära.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Eesti kohanimeraamat, lk. 266
2. ↑  Eesti kohanimeraamat, kaart 41
3. 1 2  Eesti kohanimeraamat, lk. 640
**"Zeliard"** (jp k ゼリアード Zeriādo) on rolli- ja platvormimängu sugemetega seiklusmäng, mis töötati välja 1987. aastal Game Artsi poolt NEC PC-8801 jaoks Jaapanis ning mugandati 1990. aastal Sierra Entertainmenti poolt MS-DOSile Euroopa ja Põhja-Ameerika turu jaoks.

Mängu tegevus toimub fantaasiamaailmas, kus vapper rüütel Duke Garland saab ilmutuse kaudu ülesandeks minna Zeliardi kuningriiki ning päästa riik kurja vaimu Jashiini võimu alt ning kuningatütar Felicia nõidusest, millega too on kiviks muudetud. Mängu käigus kogub rüütel Garland üheksa juveeli, mis kannavad nime Esmesanti pisarad, ning hävitab Jashiini.

Rüütel Garland rändab läbi erinevate looduslike asupaikade nagu koopad, metsad jmt, mis vahelduvad küladega. Külas tegutseva pankuri juures saab ta vahetada kullaks kogutud teemandid, mis on vaenulikes piirkondades rüütlit ründavate elajate hingedeks ning jäävad järele elajate tapmisel, ning täiendada kullaga makstes relvameistri, nõiajookide segaja või maagi juures oma varusid, vajadusel puhata võõrastemajas. Külades on võimalik sõbralike, kuid enamasti vaevatud elanikega vestelda ning saada vihjeid oma ülesande edukaks täitmiseks. Garland kannab saapaid ja keepi ning on relvastatud mõõga ja kilbiga, kasutada saab ta eri nõiajooke ning vaenlasi kahjustavaid või kaitse- ja ründerelvade mõju suurendavaid nõidusi, hankida eri otstarveteks sobivaid keepe ja saapaid. Iga vaenuliku piirkonna lõpus on koletis, mille tapmise eest saab rüütel juveeli, koletiste tapmisel on oluline osa nõidusel, läbitavad labürindid sisaldavad hulganisti mõistatusi ning võitlus vaenulike elajatega nõuab suurt osavust rüütli juhtimisel.

Mängus läbitakse kaheksa eri elajatega asustatud looduslikku asupaika:

1. Koopad (*The Caverns: Malicia; Peligro*).
2. Sügavamad koopad (*The Deeper Caverns: Peligro*).
3. Mets (*The Forest: Madera; Riza*).
4. Jääkoopad (*Ice Caverns: Escarcha; Glacial*).
5. Surnuaed (*The Graveyard: Cementar; Corroer*).
6. Kullast koopad (*Caverns of Gold: Arrugia; Plata; Tesoro*).
7. Põlev põrgu (*The Burning Inferno: Caliente; Correr; Reaccion*).
8. Puuviljaaiad (*Fruit Gardens: Absor; Desleal; Milagro; Falter; Final*).

Välislingid
-----------

* ZeliardGame ülevaatesait
* Käsiraamat
* All The Tropes kirje
* Zeliardi MS-DOSi versioon onlainis mängitavana Internet Archive'is
**Soonteta taimed** ehk **alamad taimed** on üldnimetus taimedele (kaasa arvatud rohevetikad), kellel puudub juhtkudede süsteem (ksüleem ja floeem). Ehkki soonteta taimedel puuduvad need kindlad koed, on mõnel selle rühma taimedel arenenud spetsiaalsed koed, mille ülesandeks on vee transport.

Soonteta taimedel puuduvad juured, tõelised varred või lehed, kuna nende organitega iseloomustatakse soontaimi. 

Soonteta taimede hulka arvatalse kõik sammaltaimed. Helviksammaltaimede sagarad (ümarad osad) võivad küll meenutada lehte, kuid botaaniliselt neid lehtedeks ei loeta, sest neis puuduvad floeem ja ksüleem.

Soonteta taimede seas eristatakse mõnikord rakise ehk tallusega taimi, nimetades neid tallofüütideks ehk rakistaimedeks.

Ajalugu ja süstemaatiline üksus
-------------------------------

Soonteta ehk alamaid taimi on varem käsitletud ka süstemaatikaüksusena, hõlmates vetikaid (eeskätt rohevetikaid) ja sammaltaimi. Nimetust "**alamad taimed**" on mõnikord kasutatud ka sõnajalgtaimede puhul, pidades siis kõrgemateks seemnetaimi.

Vaata ka
--------

* Soontaimed
* Rakistaimed