recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ronalds Ķēniņš 2015. aastal Vancouver Canucksi meeskonnas
**Ronalds Ķēniņš** (sündinud 28. veebruaril 1991 Riias) on Läti jäähokimängija, kes mängib Šveitsi kõrgliiga klubis Lausanne HC ründajana vasakäärel.

Hooajal 2008–09 debüteeris ta Šveitsi esiliigas GC Küsnacht Lionsi võistkonnas. Šveitsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2011–12 ZSC Lionsi meeskonnas. Aastatel 2012 ja 2014 tuli ta Lionsiga Šveitsi meistriks.

2013. aasta juulis sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Vancouver Canucks. Põhja-Ameerikasse suundus ta hooajal 2014–15, asudes esialgu mängima America Hockey League'is Canucksi noorteklubis Utica Comets. NHL-is debüteeris ta 30. jaanuaril 2015 mängus Buffalo Sabresi vastu. Esimese värava lõi ta liigas oma teises mängus 1. veebruaril Minnesota Wildi vastu. Hooajal 2014–15 sai Ķēniņš NHL-is kirja neli väravat ja kaheksa väravasöötu. Samal hooajal jõudis ta Canucksiga Stanley karika väljalangemismängudele, kuid esimese ringi mängus kaotati Calgary Flamesile. Väljalangemismängudes jäi Ķēniņši arvele üks värav ja üks väravasööt. Hooajal 2015–16 pääses NHL-is väljakule vaid kaheksas mängus.

2016. aasta augustis naasis ta ZSC Lionsi, kellega sõlmis kaheaastase lepingu. 2018. aastal tuli ta Lionsiga kolmandat korda oma karjääri jooksul Šveitsi meistriks.

2018. aasta aprillis siirdus ta Lausanne'i, sõlmides klubiga kolmeaastase lepingu.

Läti jäähokikoondise koosseisus osales Ķēniņš maailmameistrivõistlustel esmakordselt 2011. aastal. Ta kuulus Läti koondisse ka 2014. aasta taliolümpiamängudel.

Välislingid
-----------

* Ronalds Ķēniņš NHL.com lehel
* Ronalds Ķēniņš hockeydb.com lehel
Õhkuhüpe Britalt
**Eesti Langevarjuklubi** (**ELAK**) on eesti langevarjurite Viktor Annuse, Reiko Teepere ja Peeter Paul Mõtsküla poolt ja rootslase Lennart Vestbomi kaasabil 21. augustil 1998 loodud Eesti langevarjuklubi. Klubi viib praegu oma hüppetegevust läbi maist oktoobrini Kuusiku lennuväljal Rapla maakonnas, Raplast paar kilomeetrit Märjamaa pool Iira külas. 

Klubil on ligikaudu 300 liiget.

Lennukid
--------

Brita (ES-PNA) altvaates
Kaheksa aastat hüpati renditud lennukitelt.

2006. aasta sügisel ostis klubi lennuki Britten Norman BN-2A Islander (*pildil*), millele klubi langevarjurid andsid hüüdnime Brita. Lennuk mudelinumbriga BN-2A-26 oli valmistatud 1969. aastal seerianumbriga 48; Eestis kandis lennumasin registreerimisnumbrit ES-PNA. 2012. aasta sügisel müüs Eesti Langevarjuklubi lennuki maha. Brita oli üks kaheksast lennukist, mida kasutati James Bondi-filmi "007 Spectre" võtete ajal langevarjuhüpete jaoks; neist lennukõlbulikke oli vaid kaks.

2015. aasta suvest on kasutab Eesti Langevarjuklubi lennukit Pilatus PC-6 Porter, mis pärineb aastast 2006.

Parasummer
----------

Igal aastal peetakse ka langevarjurite treeningulaagrit ParaSummer. Esimene treeninglaager toimus 1999. aastal. Seni rekordilisem ParaSummer toimus aastal 2005, mil kaheksa päeva jooksul tegid 12. riigi hüppajad kokku 3084 hüpet. Üheskoos välismaalastega tehti tookord tänaseni suurim Eesti taevas olnud 21. liikmest koosnev kujund vabalangemises.

ParaSummeril hüpatakse 10 päeva jutti kella 9–20 (muidugi kui ilm lubab), õhtuti toimuvad teoreetilised õpitoad erinevate vabalangemise ja tiibvarjuga lendamise alaliikide omandamiseks. Lennuväli on tavaliselt avatud ka pealtvaatajaile. Külastajatel on võimalus proovida ka tandemhüpet 3500 meetri kõrguselt koos videosalvestusega.

Rekordid
--------

Senine ametlik kujundhüppamise rekord pärineb aastast 2001, mil Eesti langevarjurid moodustasid langevarjurite treeningulaagri Parasummer ajal 10 varjurist koosneva kujundi. 2005. aasta hüppelaagris tehti 21 inimesest koosnev kujund, mis aga ei läinud kirja ametliku rekordina, sest hüppajate seas oli ka välismaalasi. 2008. aasta augusti Rootsi hüppelaagris võeti aga sihiks 17 eestlasest koosnev kujund, mis ka edukalt ära tehti. 

Rekordiürituse Rootsis tegemise põhjuseks olid sealse langevarjuklubi suuremad lennukid Twin Otter ja Cessna Caravan, mis mahutavad rohkem langevarjureid kui Eesti Langevarjuklubi hüppelennuk Brita.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 5. novembril 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. 1 2

Välislingid
-----------

* Eesti Langevarjuklubi koduleht
**Võipere külakool** oli kool Võipere külas Aaspere vallas.

Kool loodi 1861. aastal. Esimene õpetaja oli Juhan Akberg, kes oli mõisa kulul Simuna kihelkonnakoolis koolmeistriks õppinud. Algul õpetas ta lastele lugemist, veerimist, laulmist, kirjutamist ja rehkendamist, hiljem lisaks nendele piiblilugu, katekismust ja geograafiat. Akbergi tabas paljude tolleaegsete koolmeistrite saatus: 1892. aastal vallandati ta vene keele mitteoskamise tõttu. Uueks koolmeistriks sai Otto Reinok, kes oli pedagoogilise ettevalmistuse saanud Tartu seminaris, ent kui 1895. aastal avati Liiguste ministeeriumikool, läks Reinok sinna üle. Järgmiseks õpetajaks sai Johannes Lubi, aktiivne karskuse propageerija. Ta võitles salakõrtside vastu, mida selles külas rohkesti leidus ja kogus sellega endale vaenlasi. 1898. aastal Lubi lahkus Võipere koolist, sest talle ei makstud korrektselt palka ja pidi seetõttu isegi kohtus käima. Uueks koolmeistriks valiti Jüri Kuljus. Ta oli Aasperes tuntud hea õpetajana ning seltsielu äratajana. Kuljuse eestvedamisel hakati korraldama pidusid, asutati pasunakoor. Ta istutas koolimaja ümber viljapuuaia. 1902. aastal lahkus Jüri Kuljus sellelt ametikohalt.

Võipere koolmeistrid| koolmeister | haridus | töötamise aastad |
| --- | --- | --- |
| Juhan Akberg | Simuna kihelkonnakool | 1861–1892 |
| Otto Reinok | Tartu seminar | 1892–1895 |
| Johannes Lubi | linnakool | 1895–1898 |
| Jüri Kuljus | kihelkonnakool | 1898–1902 |

Viited
------

1. ↑  Artikkel põhineb üliõpilastööl: Riina Kolk "Haljala ümbruse külakoolide ajaloost XIX sajandil", Tallinn: TPedI, 1968;

Kirjandus
---------

* Võipere algkool 75-aastane. Üheaegselt juubeliga ka uue koolimaja õnnistamine. Postimees, 24.10.1936
Rona Nishliu
**Rona Nishliu** (sündinud 25. augustil 1986 Mitrovicës) on Albaania laulja ja raadiosaatejuht.

Ta esindas Albaaniat 2012. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Bakuus albaaniakeelse lauluga "Suus" (eesti keeles "Isiklik"), millega saavutas finaalis 146 punktiga 5. koha, mis on seni Albaania parim koht Eurovisiooni lauluvõistlusel.

Ta õppis lastemuusikakoolis klaverit. 

Ta korraldas heategevuslikke kontserte juba tudengina. Ta on Kosovo Riikliku Autismi Assotsiatsiooni aktivist. 

| * v
* r
Albaania esindajad Eurovisiooni lauluvõistlusel |
| --- |
| 

* 2004: Anjeza Shahini
* 2005: Ledina Çelo
* 2006: Luiz Ejlli
* 2007: Aida Dyrrah ja Frederik Ndoci
* 2008: Olta Boka
* 2009: Kejsi Tola
* 2010: Juliana Pasha
* 2011: Aurela Gaçe
* 2012: Rona Nishliu
* 2013: Adrian Lulgjuraj ja Bledar Sejko
* 2014: Hersjana Matmuja
* 2015: Elhaida Dani
* 2016: Eneda Tarifa
* 2017: Lindita Halimi
* 2018: Eugent Bushpepa
* 2019: Jonida Maliqi
* ~~2020: Arilena Ara~~
* 2021: Anxhela Peristeri
* 2022: Ronela Hajati
* 2023: Albina Kelmendi & Familja Kelmendi

 |
**Rumpo** (kohalikus pruugis *Romp (rump)*) on küla Vormsi vallas Lääne maakonnas. Küla lõunaosas asuv Rumpo poolsaar asub Vormsi maastikukaitsealal.

Küla kohta kasutati aastal 1540 nime *Rump*, aastal 1565 *Rwmppaby*, aastal 1590 *Rompå By* ja aastal 1613 *Rumpeby*. 

Rootsikeelne sõna *rumpa* tähendab loomasaba ning kujundlikult kitsast maariba. Pikk ja kitsas sabakujuline neem Sviby külast lõunas sai oma kuju järgi Rumpo nime. Kui neemele tekkis küla, hakati kohti eristama nime täpsustades: *Rumpo näset* oli Rumpo neem *ja* Rumpo by *Rumpo küla. Viimaks võttis küla tähtsama kohana poolsaarelt algupärase nime täielikult üle.*

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  Eesti kohanimede leksikon

Vormsi valla asulad

**Külad:** Borrby | Diby | Fällarna | Förby | Hosby | Hullo | Kersleti | Norrby | Rumpo | Rälby | Saxby | Sviby | Suuremõisa | Söderby
**Valery Vodovozov** (sündinud 14. oktoobril 1949 on vene/eesti tehnikateadlane ja professor.

Haridus
-------

Lõpetas Vologda Polütehnilise Instituudi 1972; aspirantuur Leningradi (Peterburi) Elektrotehnika Ülikoolis 1976–1979. 

Doktorikraad (Управление взаимосвязанными электроприводами, juh Artjom Basharin), Peterburi Elektrotehnika Ülikool 1979; professor 2009.

Töökäik
-------

Õppejõud Peterburi Elektrotehnika Ülikoolis 1980–2008;
Tallinna Tehnikaülikoolis 2007–…: energeetikateaduskonna elektrotehnika instituudi elektriajamite ja elektrivarustuse õppetooli dotsent 2007–2009, professor 2009–2016; inseneriteaduskonna elektroenergeetika ja mehhatroonika instituudi professor 2017, vanemlektor 2017–…

Teadustöö
---------

Teadustöö põhisuunad
--------------------

Loodusteadused ja tehnika. Elektrotehnika ja elektroonika. Elektriajamid.
Avaldanud üle 300 teaduspublikatsiooni, sh 18 monograafiat. Tema juhendamisel on kaitstud 7 magistri- ja 6 doktoritööd.

### Teaduskorralduslik tegevus

Moritz Hermann Jakobi Eesti Seltsi liige 1997–....; paljude rahvusvaheliste energeetika-alaste konverentside organiseerimiskomitee liige alates 2007; IEEE, MERLOT (Multimedia Educational Resource for Learning and Online Teaching), IIIS (The International Institute of Informatics and Systemics), TxIS Global Research Alliance, EUROSIS (The European Multidisciplinary Simulation Society) liige alates 2009; toimetaja rahvusvahelistes ajakirjades The American Journal of Electrical and Electronic Engineering, RTU Electrical, Control and Communication Engineering Journal, Recent Advances in Educational Technologies (USA), Computers and Technology in Modern Education (Malaisia) alates 2013; toimetaja eriväljaandes Education Sciences (Open Access Journal) 2020–…; akadeemiline toimetaja ja toimetuskolleegiumi liige ajakirjas Energies (Open Access Journal).

Tunnustus
---------

* valitud väljaandesse Marquis "Who’s Who in the World", "Who’s Who in Science and Engineering" 1998-2017
* valitud väljaandesse "Famous Russians" 1999-2000
* valitud "International Man of the Year" (International Biographical Centre of Cambridge)
* Eesti Haridus- ja Teadusministeeriumi autasu 2011.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Valery Vodovozov Eesti Teadusinfosüsteemis

Välislingid
-----------

* Valery Vodovozov Eesti Teadusinfosüsteemis
Radan Lenc 2022. aastal Frölunda mängijana
**Radan Lenc** (sündinud 30. juulil 1991 Mladá Boleslavis) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib ründajana Rootsi kõrgliigaklubis HV71.

Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis BK Mladá Boleslav, mille meeskonnas debüteeris ta Tšehhi kõrgliigas hooajal 2010/11. Mladá Boleslavi põhikoosseisus asus Lenc mängima hooajal 2014/15. Aastatel 2018–2021 mängis Lenc Tšehhi kõrgliigaklubis Libereci Bílí Tygři. Aastatel 2019 ja 2021 võitis ta Bílí Tygřiga Tšehhi meistrivõistlustel hõbemedali.

Hooajal 2021/22 asus Lenc mängima KHL-i klubis Habarovski Amur. 2022. aasta veebruaris siirdus ta Rootsi kõrgliigaklubisse Frölunda. 2022. aasta novembris sõlmis ta kaheaastase lepingu HV71-ga.

Tšehhi jäähokikoondise koosseisus on Lenc osalenud 2022. aasta taliolümpiamängudel ning 2021. ja 2023. aasta maailmameistrivõistlustel.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 25.5.2023)
2. ↑  "OS forward signs for HV71" (rootsi). HV71. 2. november 2022. Vaadatud 2. novembril 2022.

Välislingid
-----------

* Radan Lenc hockeydb.com lehel
Vologda oblasti vapp
**Vologda oblasti vapp** on Venemaa haldusüksuse Vologda oblasti vapp.

Vapp kinnitati ametlikult 28. septembril 1995.

Vologda oblasti vapiks on Vologda kubermangu vapp. Selle kujundas O.V. Sviridenko.

Vologda oblasti vapiks on nelinurkne, alt ümarate nurkadega ja terava tipuga punane heraldiline kilp, mille vasakul küljel olevast hõbedasest pilvest väljub parem käsi kuldses rüüs. Käsi hoiab kuldset riigiõuna ja kuldse käepidemega hõbedast mõõka. Kilbi ülaosas on kuldne Venemaa keisrikroon, millest langevad sinised lindid.

Käsi mõõgaga tähistab õiglust, õiglast kohtumõistmist ja isamaa kaitset. Riigiõun sümboliseerib võimu, riiklust ja Vologda oblasti õigusi Venemaa Föderatsioonis. Keisrikroon on heraldikas väärikuse ja võimu sümbol ning näitab Vologda oblasti ajaloolist staatust (endine kubermang). Punane on võimu ja mehisuse, kuldne külluse ja võimsust ning hõbe õilsuse, valguse ja puhtuse värv.

Vologda vapi prototüübiks on 1700. aastal moodustatud ja 1708 Vologda polguks ümber nimetatud Novgorodi polgu embleem. 1712 kujutati seda embleemi polgu lipul.

Esialgu oli pilvest välja tulevas käes kõver saabel, mis tähistas riiki, ja üleval oli loorberipuu oks. Sellisel kujul registreeriti see vapp 1712. Selle juurde kuulus deviis "Läbi raua ja kulla", mis tähendas "Läbi lahingu võidu ja kuulsuse poole".

Hiljem vappi muudeti, et ta paremini sobiks heraldiks reeglitega. 1729–1730 anti välja Venemaa vappide uus väljaanne, kus Vologda vapp oli juba üsna tänapäevane, ainult krooni veel polnud ja mõõk oli valge kollase käepidemega. 2. oktoobril 1780 kinnitas Katariina II selle Vologda linna vapiks. 5. juulil 1878 muudeti vapp tänapäevaseks. Kaks aastat hiljem võeti vastu ka Vologda oblasti lipp, mille nurgas asub Vologda oblasti vapp.

Välislingid
-----------

* Riiklik sümboolika: Vologda oblast - Vologda (vene keeles)
* Vologda oblasti sümboolika Vologda oblasti ametlikul lehel (vene keeles)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Norra saarest; jõe kohta Zimbabwes vaata artiklit Runde jõgi; kuivanud jõe kohta Hollandis vaata artiklit Runde jõgi (Holland).* |

---

Runde saar
**Runde** on saar Norras Møre og Romsdali maakonnas, 67 km Ålesundist edelas.

Runde on 4 km pikk ja 3,5 km lai. Selle pindala on 6,2 km². Saar ulatub merepinnast 332 m kõrgusele.

Runde on Runde silla abil ühendatud temast lõuna pool asuva Remøyaga.

Saarel on Norra tuntuim merelindude koloonia. Seal elab ligi 200 liiki rohkem kui poolest miljonist merelinnuliigist. Peamine vaatamisväärsus on suur lunnide (põhjalunnide) koloonia, kuid seal on ka jää-tormilinde, suulasid (*Morus bassanus*), krüüsleid, alke, samuti suuränne ning vähem rabapistrikke.

Saarel elab umbes 150 elanikku. Tegelda saab sukeldumisega ja pakutakse kalareise.

Akerendami laevahukk
--------------------

Hollandis äsja ehitatud laev Akerendam jäi 1725 Põhjamerel tormi kätte ja kanti põhja suunas. See oli kaubalaev, mis oli teel Bataaviasse, ning täis kuld- ja hõbemünte, mille eest sooviti Indoneesias kaupu osta. 19. jaanuaril läks ta Runde põhjakaldal põhja. Kõik laeval olnud kakssada inimest hukkusid.

1972. aastal avastasid Akerendami vraki sukeldujad Bengt Olof Gustafsson ja Stefan Persson Rootsist ning Eystein Krohn-Dale Norrast. Järgmisel aastal korraldati päästeekspeditsioon. Laevast oli vähe järele jäänud, aga mere põhjast toodi üles üle 500 kg kulda ja hõbedat, kokku 57 tuhat münti, neist 6600 kullast. Viimased olid peamiselt 1724 Utrechtis münditud kuldtukatid, mida varem oli teada üksnes peotäis. Kõik mündid olid niisuguse kvaliteediga, nagu oleksid nad täiesti kasutamata. Leidjad said varandusest endale kaks kolmandikku, Norra riik sai veerandi ja Holland 7%. Utrechti kuldtukatite hind oli umbes 750–1000 USA dollarit tükk.

Pärast seda juhtumit võeti Norras vastu seadus, mis kõik rohkem kui 100 aasta vanused laevavrakid automaatselt kaitse alla võtab.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Runde** |

* Runde Keskkonnakeskus
Valeri Salov (1989)
**Valeri Borissovitš Salov** (vene keeles Валерий Борисович Салов; sündinud 26. mail 1964 Wrocławis) on Venemaa maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1986). 

Salovi treenereid on olnud Pavel Kondratjev. 1980. aastal tuli Salov Havre'is kuni 17-aastaste kadettide maailmameistriks. 1983. aastal võitis ta hõbemedali Belfort'is peetud juunioride maailmameistrivõistlustel ja kuldmedali aastavahetusel 1986/1984 Groningenis asetleidnud Euroopa juunioride meistrivõistlustel.

Suurmeistriks sai Salov 22-aastaselt 1986. aastal. Kaks aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse.

NSV Liidu meistrivõistlustel jagas 1987. aastal 1.–2. kohta ja 1988. aastal 3.–4. kohta. 

1987. aastal jagas Salov MM-i Sziráki tsoonidevaheline turniiril 1.–2. kohta. Pretendentide matšturniiril (1987) kaotas ta kaheksandikfinaalis Jan Timmanile. 1993. aastal jagas ta Bielis tsoonidevahelisel turniiril 2.–9. kohta ja pääses taas pretendentide matšturniirile (1994–1995), kus võitis kaheksandikfinaalis Aleksandr Halifmani, veerandfinaalis Jan Timmani, kuid kaotas poolfinaalis Gata Kamskyle.

1989. aastal võitis Salov NSV Liidu võistkonna koosseisus Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel kuldmedali.

Välislingid
-----------

* Valeri Salov – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Valeri Salov FIDE andmebaasis
Roosa jänesekapsa (*Oxalis articulata*) liigessõlme joonis Charles ja Francis Darwini raamatus *The Power of Movement in Plants* (1880).
**Liigessõlm** (liigespaksend, liigespadjand, *pulvinus*) on taimelehtede alusel olev kude, mille funktsioon on liigutada lehte pärast kasvu lõppemist.

Liigessõlm võimaldab selle rakkude turgori muutumise kaudu liigutada (tõsta, langetada ja pöörata) lehelaba, seega reguleerida taimelehe asendit. Liigessõlm integreerib mõjud, mis tulevad lehele valgusest, raskusjõust, puudutusest, veevarustusest ja õhuniiskusest, kuivõrd lehel on tundlikkus nende faktorite suhtes. 

Liigessõlme rakud on väiksemad kui selle kõrval olevad rakud. Liigessõlme uurimise üks algatajaid olid Charles Darwin ja tema poeg Francis Darwin, kes sellest tööst kirjutasid raamatus "The Power of Movement in Plants" (1880).

Vaata ka
--------

* leheroots
* fütosemiootika

Viited
------

1. ↑  Koller, Dov 2000. Plants in search of sunlight. *Advances in Botanical Research* 33: 35–131.
2. ↑  Koller, Dov; Sigalit Ritter 1994. Phototropic Responses of the Pulvinules and Associated Laminar Reorientation in the Trifoliate Leaf of Bean *Phaseolus vulgaris* (*Fabaceae*). *Journal of Plant Physiology* 143(1): 52–63.
**ELVESO** (**EL**ekter, **VE**si, **SO**ojus) on 100% Rae valla omandis olev elektri-, vee- ja soojusettevõte. AS ELVESO asub Rae vallas Jüri alevikus Ehituse 9.

AS ELVESOl on poolsada töötajat.

AS ELVESO põhiülesanded
-----------------------

* Elektrivõrguteenuse osutamine ja elektrienergia müük. Elektrivõrgu ja elektri müügipiirkond on Jüri alevikus ning koosneb kahest eraldi alast: Jüri piirkond ja Tammiku piirkond.
* Vee- ja kanalisatsiooniteenuse osutamine.

Pirita jõe tegevuspiirkonna ulatus: Ülejõe küla, Lagedi alevik, Kopli küla, Kadaka küla, Tuulevälja küla, Karla küla, Pajupea küla, Vaskjala küla, Jüri alevik, Aaviku küla.
Vaida tegevuspiirkonna ulatus: Vaidasoo küla, Vaida alevik, Suuresta küla.
Peetri tegevuspiirkonna ulatus: Lehmja küla, Pildiküla küla, Soodevahe küla, Järveküla küla, Peetri alevik, Assaku alevik, Rae küla.
Patika tegevuspiirkonna ulatus: Kuremäe tee, Jõekääru tee, Roostiku tee, Hundinuia tee ja Paislehe tee.
* Soojusenergia tootmine, jaotamine ja müük. Kaugkütte teenust osutatakse kahes piirkonnas - Jüri ja Vaida alevikus.

Kaugküttega tegeletakse nii Jüri kui Vaida alevikus. Elektrivõrgu teenuse müügiga tegeletakse ainult Jüris alevikus. Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni teenuseid pakutakse suuremas osas Rae vallas.

AS ELVESO ajalugu
-----------------

AS ELVESO ajalugu sai alguse 1972. aastal, mil Jüri alevikus valmis EKE EMV poolt ehitatud kolme katlaga tsentraalkatlamaja. Kuna sel ajal arenes Jüris koos tootmisüksuste ehitamisega ka elamumajandus, siis arenesid hoogsalt ka ühisveevärk ja -kanalisatsioon, kaugküte ning elektrivõrgud. Sellega seoses koondati nende valdkondadega tegelevad töötajad kokku ja moodustati peaenergeetiku alluvusse vastav struktuuriüksus.

Erastamisprotsessiga anti 1992. aasta detsembris EKE EMV energeetikaameti käsutuses olnud varad üle Rae vallale ja moodustati Rae valla munitsipaalettevõte ME ELVESO.

1996. aastal reorganiseeriti ME ELVESO aktsiaseltsiks ELVESO. 

1999. aastal liideti ASga ELVESO Tammiku Maja Hoolduse AS. Hiljem likvideeriti AS Wait ja OÜ Lagedi VEK ning nende energeetika- ja veemajandusalased kohustused pandi ASle ELVESO.

Arendusprojektid
----------------

* Pirita jõe RVKA veemajandusprojekt
* Jüri aleviku kaugküttevõrgu rekonstrueerimine
* KIK-i kaasrahastatavad projektid
* Vaida aleviku kaugküttevõrgu rekonstrueerimine
* Vana-Aaviku elurajoon
* Mõigu elurajoon
* Pumplate kaugseire ja Jüri reoveepuhasti renoveerimine

**AS ELVESO eestvedamisel toimunud suurprojektid Rae vallas**

* ÜF projekt "Pirita jõe reoveekogumisala veemajandusprojekt"
* Vaida aleviku kaugküttevõrgu rekonstrueerimine
* Vana-Aaviku elurajoon
* Mõigu elurajoon
* Pumplate kaugseire ja Jüri reoveepuhasti renoveerimine

Viited
------

1. ↑  "KIK-i kaasrahastatavad projektid". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. detsember 2017. Vaadatud 12. detsembril 2017.

Välislingid
-----------

* ELVESO koduleht
* Ettevõtte taustainfo - Inforegister
**Lossino-Petrovski** on linn Venemaal Moskva oblastis, Lossino-Petrovski linnaringkonna keskus. Asub Kljazma paremal kaldal, Moskvast 24 km idakirdes.

1928. aastani oli asula nimi Petrovskaja sloboda. 1951. aastal sai linnaks.

Linna elanike arv oli 1970. aastal 21 978 ja 2020. aasta alguses arvestuslikult 25 404.

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.

Välislingid
-----------

* Lossino-Petrovski linnaringkonna koduleht

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Lossino-Petrovski** |

Moskva oblasti vapp
Moskva oblasti linnad

Aprelevka  | Balašihha  | Beloozjorski  | Bronnitsõ  | Dedovsk  | Dmitrov  | Dolgoprudnõi  | Domodedovo  | Drezna  | Dzeržinski  | Dubna  | Elektrogorsk  | Elektrostal  | Elektrougli  | Frjazino  | Golitsõno  | Himki  | Hotkovo  | Istra  | Ivantejevka  | Jahroma  | Jegorjevsk  | Kašira  | Klin  | Kolomna  | Koroljov  | Kotelniki  | Krasnoarmeisk  | Krasnogorsk  | Krasnozavodsk  | Krasnoznamensk  | Kubinka  | Kurovskoje  | Likino-Duljovo  | Ljubertsõ  | Lobnja  | Lossino-Petrovski  | Luhhovitsõ  | Lõtkarino  | Možaisk  | Mõtištši  | Naro-Fominsk  | Noginsk  | Odintsovo  | Orehhovo-Zujevo  | Ozjorõ  | Pavlovski Possad  | Peresvet  | Podolsk  | Protvino  | Puškino  | Puštšino  | Ramenskoje  | Reutov  | Rošal  | Ruza  | Sergijev Possad  | Serpuhhov  | Solnetšnogorsk  | Staraja Kupavna  | Stupino  | Šatura  | Štšolkovo  | Zaraisk  | Zvenigorod  | Žukovski  | Taldom  | Tšehhov  | Tšernogolovka  | Vereja  | Vidnoje  | Volokolamsk  | Voskressensk  | Võssokovsk
**Volterra** on linnaks nimetatav omavalitsusüksus (*comune*) Itaalias Toscana maakonnas Pisa provintsis. Volterra sai linnaõigused Toscana suurhertsogi 1750. aasta 1. oktoobri seadusega.

531 meetri kõrgusel merepinnast asuva Volterra asustustihedus on keskmiselt 42 inimest ruutkilomeetri kohta.

Haldus
------

Volterra piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Casole d'Elsa (SI), Colle di Val d'Elsa (SI), Gambassi Terme (FI), Lajatico, Montaione (FI), Montecatini Val di Cecina, Peccioli, Pomarance, San Gimignano (SI)

Volterra halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Saline di Volterra, Mazzolla, Villamagna.

Ajalugu
-------

Volterra oli asustatud juba neoliitikumi ajal ning oli ka oluline etruski tsivilisatsiooni keskus (**Velathri** või *Felathri*); Vana-Rooma ajal oli linn (*Volaterrae* nime all) munitsiipiumi õigustes. Alates 5. sajandist asus linnas piiskopi residents. Piiskopivõimu vähenedes langes Volterra firenzelaste huvisfääri. Aeg-ajalt puhkenud ülestõusud Firenze ülemvõimu vastu suruti firenzelaste poolt maha. 

Luuletaja Jacopo da Leona oli Volterras kohtunikuks 13. sajandil.

Firenze vabariigi kukutamisega 1530. aastal langes Volterra Medicite võimu alla.

* Vana-Rooma aegse teatri varemedVana-Rooma aegse teatri varemed
* Linnavalitsuse paleeLinnavalitsuse palee
* Volterra katedraali freskodVolterra katedraali freskod
* Katedraali lagiKatedraali lagi

Volterra panoraam. Paremalt paistab ristimiskabel

Suurenda
Volterra panoraam. Paremalt paistab ristimiskabel

Viited
------

1. ↑  "DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. oktoober 2018. Vaadatud 11. märts 2014.
2. ↑  "Dizionario Rai". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. oktoober 2013. Vaadatud 8. oktoober 2013.
3. ↑  Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018, vaadatud 16.03.2019.

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Mürr** (kreeka keeles μύρρα, ladina keeles *myrrha* või *murra*) on punakaspruun lõhnav kummivaik, Somaaliast pärineva somaalia mürripuu (*Commiphora myrrha*) kuivanud mahl. 

Mürrina tuntakse ka järgmiste perekondadesse *Commiphora* ja *Balsamodendron* kuuluvate puude ja põõsaste mahla: 

* *Commiphora erythraea*, millest tehakse "india mürri",
* meka mürripuu (*Commiphora opobalsamum*), millest tehakse Meka palsamit ja
* *Balsamodendron kua* mahla.

Perekonna *Commiphora* teine nimi on *Balsamea*, mis viitab palsamile. Mürripuu perekonnas on kokku umbes 50 liiki. Nad kasvavad Punase mere ääres, Indias, Madagaskaril ja Senegalis. 

Somaalia mürripuu kasvab põhiliselt Somaalias, Etioopias ja Sudaanis, samuti Araabia poolsaarel. Suve lõpul täitub põõsas õitega, tüvele aga tekivad väljaulatuvad sõlmed, kust väikeste kollaste pisaratena voolab mürri. Kui need pisarad on kuivanud, kogutakse nad kokku.

Nimi
----

Mürr on müüdi järgi nimetuse saanud Myrrha järgi, kes moondati mürripuuks. Mürripuust väljus Adonis, kes oli Myrrha ning Myrrha isa, kuningas Theiase või Kinyrase poeg. Aphrodite oli viinud Myrrha intsestini oma isaga. 

Tegelikult on kreeka sõna pärit semi juurest *mrr*, mis väljendab mõruduse ideed (mürri lõhn on osalt mõru).

Kasutamine
----------

Mürri kasutatakse krambivastaste ja ergutavate ravimite komponendina, eelkõige aga parfümeerias idamaist tüüpi parfüümide valmistamisel. Mürri lõhn tugevdab roosi lõhna sensuaalsust. 

Antiikajal oli ta väga hinnatud ning kuulus juba siis parfüümide ja viiruki koostisse. Mürril on sama vana ajalugu kui viirukil. Vana-Egiptuses oli mürr üks kyphi koostisosadest ning seda kasutati ka parfüümides. Piiblis on mürr üks püha võideõli põhikomponente: *Ja sina võta enesele parimaid palsameid: viissada seeklit sula mürri, ja pool osa sellest, kakssada viiskümmend seeklit, healõhnalist kaneeli, ja kakssada viiskümmend seeklit lõhnavat kalmust.* (2. Moosese raamat 30:23). Eelkõige on see aga erootiline parfüüm, mida Ülemlaulus mainitakse seitse korda, näiteks salmis 1:13: *Mu kallim on mulle mürrikimbukeseks, mis lebab mu rindade vahel!*

Mürr oli üks andidest, mis hommikumaa targad Matteuse evangeeliumi järgi vastsündinud Jeesusele tõid: *Ja nad läksid sinna kotta ning nägid Lapsukest ühes Maarjaga, Tema emaga, ja heitsid maha ning kummardasid Teda ja avasid oma varandused ning tõid Temale ande, kulda ja viirukit ja mürri.* (2:11) Mürr sümboliseerib Jeesuse ristisurma, mis toob inimestele igavese elu. 

Mürri kasutati viirukina matustel. 

Vana-Kreekas kasutati mürri palju, sellega lõhnastati isegi veini.

Vaata ka
--------

* kampol
* merevaik
* püha mürr

Kirjandus
---------

* Katrin Kold. Viirukist ja mürrist. – Tervis, 199, nr 9.

Välislingid
-----------

* Lõhna ravitoimed aroomteraapias
* Mürri ravitoime hambapastas
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | India |
|  |
| 2. ring | 2012 | II kerge-keskkaal |
|  |
| Pronks | 2011 | II kerge-keskkaal |

**Vikas Krishan Yadav** (sündinud 10. veebruaril 1992 Singhwa Khasis Bhiwani ringkonnas Haryana osariigis) on India poksija.

Yadav osales II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) 2012. aasta Londoni olümpiamängude poksivõistlustel. Ta võitis algul oma kohtumise 2. ringis, kuid hilisema protesti tõttu muudeti otsust, ta tunnistati kaotajaks ning ta jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Yadav sai II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) 16. maailmameistrivõistlustel (Bakuu, 2011) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Tarass Šelestjukile (Ukraina) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja.

Viited
------

1. ↑  30. suveolümpiamängude poksivõistlus. London 2012. Tulemused inglise keeles
2. ↑  16. maailmameistrivõistlused poksis. Bakuu 2011. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Vikas Yadav** |

* Vikas Yadav veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
Askold Zapašnõi (2014)
**Askold Valterovitš Zapašnõi** (vene keeles Аскольд Вальтерович Запашный; sündinud 27. septembril 1977 Harkivis) on vene tsirkuselavastaja, õppejõud ja tsirkuseartist.

Askold Zapašnõi sündis tsirkuseartist Valter Zapašnõi perekonnas. Ta on lõpetanud Venemaa Teatrikunsti Instituudi – GITIS-e. Tsirkuseareenil on ta üles astunud kiskjataltsutajana, žonglöörina, voltižeerijana ja akrobaadina. 1998. aastal andis Valter Zapašnõi oma atraktsiooni "Kiskjate keskel" üle poegadele (Askold ja Edgard Zapašnõile), kes andsid külalisetendusi mitmes riigis, sealhulgas Hiinas, Jaapanis, Monacos ja Eestis. 2004. aastal asutasid vennad koos ema Tatjana Zapašnajaga osaühingu Tsirk Bratjev Zapašnõh. 

Askold Zapašnõi on 2012. aastast Suure Moskva Riikliku Tsirkuse kunstiline juht ja 2018. aastast ühtlasi GITIS-e tsirkuse režii kateedri professor.

Tunnustus
---------

* 1999 – Venemaa teeneline kunstnik
* 2008 – Udmurtia rahvakunstnik
* 2012 – Venemaa rahvakunstnik

Välislingid
-----------

 Askold Zapašnõi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Mütoloogia** on ajaloolises ja kultuurilises kontekstis moodustunud müütide kogum. Mütoloogia kujuneb pärimusest, mille tähendusrikkamad osad ehk müüdid hakkavad omavahel suhestudes, põimudes ja liitudes moodustama tervikut. Elav mütoloogia on oma kujunemiskeskkonnas püha, tal on tõe väärtus ja korrastav-juhendav-reguleeriv funktsioon oma kultuuri jaoks. Mütoloogiat on peetud teaduse eelkäijaks. Erinevalt teadusest ei pea mütoloogia olema seesmiselt loogiline ega rangelt kontrollitav. Mütoloogia on tihedalt seotud inimeste uskumuste ja religiooniga. Selles avaldub nende maailmapilt.

**Mütoloogia** on teadus müütidest. Mütoloogia uurib müütide ja mütoloogiate kujunemist, nende arhetüüpe, omavahelisi suhteid, tähendusi ja tõlgendusi. Olulisel kohal on mütoloogia kui teaduse jaoks olnud müütide tekkepõhjused ning nende vastavused reaalsete ajalooliste sündmuste või nähtustega. Põhjalikult on uuritud ka müütide funktsioone ja tähendusi, nende struktuure, rändeid, seoseid psüühikaga jpm.

Terminoloogia
-------------

### Folkloristika

Mütoloogia ja folkloristika uurimisvaldkonnad on suuresti kattuvad, kuid on olulisi erinevusi. Folkloori (ja folkloristika) valdkond kuuluvad ka sellised pärimuslikud tekstid, mis mütoloogiale huvi ei paku, kuna ei sisalda müüti (tähendusrikast osa). Näiteks lihtsad sõnamängulised mõistatused ("Milline kõrv ei kuule? - Tassikõrv!") jmt. Mütoloogia omakorda uurib aga ka selliseid valdkondi, mis folkloristikast kaugele jäävad: müütide tähendused, funktsioonid, struktuurid jne.

### Teoloogia

Mütoloogia ja teoloogia (usuteaduse) valdkonnad on samuti osaliselt kattuvad. Siiski, teoloogia valdkonnast jäävad välja need müüdid, mis ei ole otseselt usundilised (näiteks kõikvõimalikud vandenõuteooriad jmt). Samas, mütoloogia valdkonda ei kuulu paljud religioonispetsiifilised teemad nagu kirikulugu, liturgika jne. Kuid võib olla ka uuringuid, mis hõlmavad kõiki kolme valdkonda (James Frazeri "Vana Testamendi folkloor" jmt.)

Nimekamaid mütolooge
--------------------

* Vennad Grimmid
* Max Müller
* James Frazer
* Robert Graves
* Sigmund Freud
* Carl Jung
* Roland Barthes
* Claude Lévy-Strauss
* Jacques Derrida
* Snorri Sturluson

### Eesti mütolooge

* Mattias Johann Eisen
* Oskar Loorits
* Uku Masing
* Jaan Puhvel

Eri rahvaste mütoloogiad
------------------------

* Eesti mütoloogia
* Armeenia mütoloogia
* Muinaspõhja mütoloogia
* Soome mütoloogia
* Vanaegiptuse mütoloogia
* Vanakreeka mütoloogia
* Vanarooma mütoloogia

Mütoloogilised olendid
----------------------

* pooljumalad
* vampiir

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Mütoloogia** |

* muinasjutt
* müteem

Välislingid
-----------

* Encyclopedia Mythica
Svolderi merelahingu viimane staadium: Eiríkr Hákonarson ja tema mehed Ormen Lange pardal
**Svolderi merelahing** toimus 1000. aasta (või 999. aasta) septembris Läänemere lääneosas Norra kuninga Olav Tryggvasoni ja tema vaenlaste liidu vahel.

Kui Norra kuningas Olav Pommeri retkelt koju purjetas, ründasid teda Taani kuninga Svend Harkhabeme, Rootsi kuninga Olof Skötkonungi ja Lade jarli Eirik Håkonssoni väed. Vastastel oli vähemalt 70 sõjalaeva, kuid Olavil vaid 11. Kõik Olavi laevad hävitati ükshaaval. Viimasena hävitas jarl Eirik tollal võimsaima ja pikima viikingilaeva Ormen Lange, kui Olav end merre heitis. Tema laip jäi kadunuks. Norra oli peale lahingut Lade jarlide valitsemisel Taani ja Rootsi mõju all.

Kõige üksikasjalikumad allikad lahingu kohta on kuningasaagad ("Heimskringla"), mis kirjutati umbes kaks sajandit pärast lahingu toimumist. Saagad ei ole küll ajalooliselt usaldusväärsed, kuid annavad üksikasjaliku kirjelduse lahingust ja selleni viinud sündmustest. Saagade järgi põhjustas lahingu Olav Tryggvasoni ebaõnnestunud abieluettepanek Sigrid Storrådele (uhke, kõrk Sigrid) ning Olavi problemaatiline abielu Taani kuninga Svend Harkhabeme õe Thyriga. 

Lahingu puhkemisel hüüdis Olav bravuurikalt Taani ja Rootsi laevastikule etnilisi solvanguid, mööndes, et Eirik Håkonsson ja tema mehed on ohtlikud, sest nad on "Põhjamaa mehed nagu me isegi". Üks tuntumaid saagas kirjeldatud stseene:

*"Einar Tambarskjelve seisis laevatekil, lastes vibunooli taanlaste poole, kui vibu vaenlase noolega pihta sai ja purunes. Kuningas Olav küsis, mis nii kõvasti raksatades murdus. Einar vastas, et see oli Norramaa, mis murdus lahti kuninga haardest. Seepeale ütles kuningas, et tegu oli siiski millegi vähemaga ning viskas oma vibu Einarile. Einar proovis vibu vinnastada, kuid nentis, et see on liiga nõrk ühe vägeva kuninga kohta ning haaras oma mõõga järele."*

Hilisematel sajanditel on saagade lahingukirjeldused (eriti Snorri Sturlusoni saagas "Heimskringla") inspireerinud ballaade ja teisi kirjandusteoseid.

Viited
------

1. ↑  Jarl oli vana-Skandinaavia ülik; kõrge võimukandja keskaja Norras. Lade piirkond asub Trondheimi idaosas
2. ↑  Jones, G (1984). A History of the Vikings (2nd ed.), Oxford, New York: Oxford University Press, ISBN 0-19-285139-X, lk 137-138
3. ↑  Olaf II

See artikkel on tõlge inglise keelsest Wikipedia artiklist *Battle of Svolder*

Välislingid
-----------

* Heimskringla saaga - Kuningas Olavi saaga, osa III, vandenõu Olavi vastu
* Olof Skötkonungi saaga
**Jens Grand** (ka **Jens Grant**, saksapäraselt **Johannes Grant**; surnud 1327) oli Lundi ja Bremeni peapiiskop ning nominaalne Riia peapiiskop.

Jens Grand oli Roskilde piiskopi Peter Bangi nõbu. Ta õppis Pariisi ülikoolis ning oli 1289. aastaks saanud Roskilde toompraostiks. Samal aastal valiti ta ka Lundi peapiiskopiks, Rooma paavst kinnitas ta 1290. aastal. Aastatel 1294–1295 hoidis Taani kuningas Erik Mencedi vend, hertsog Christoph teda Sjöborgi linnuses vangistuses. Hiljem lahkus ta Taanist ja asus elama Pariisi. 

1302. aasta 30. märtsil nimetas paavst Bonifatius VIII ta Riia peapiiskopiks, kuid Grand ei võtnud seda kohta vastu. Ta jäi elama Pariisi, kuni 11. veebruaril 1310 nimetas paavst Clemens V ta Bremeni peapiiskopiks.

1310. aasta 19. juunil määrati Grand Bremeni peapiiskopina komissariks, kes pidi uurima Liivi ordu kuritarvitusi Riia peapiiskopi Friedrich von Pernsteini suhtes, kuid pole tõendeid, et ta oleks midagi selles asjas reaalselt ära teinud. Selle asemel viibis ta aastatel 1311–1312 Vienne'is kirikukogul. 

Jens Grand suri 1327. aastal Avignonis.
Kurgid purgis
**Hapukurk** on toiduaine, mida valmistatakse kurkide konserveerimisel piimhappelise käärimise abil.

Kurkide hapendamisel valitakse ilusad, ühesuurused noored kurgid, mis laotakse hapendamisnõusse (näiteks puutünni, klaaspurki, roostevabast terasest mahutisse, nüüdisajal üha sagedamini plastanumasse) vaheldumisi maitseainetega.

Olenevalt retseptist ja maitse-eelistustest lisatakse mustasõstralehti, mädarõika- või kirsilehti, tilliõisikuid, koriandriseemneid, küüslauguküüsi, mädarõikajuurikaid jm. Kurkidele valatakse peale külm soolvesi. Toatemperatuuril algab kurginõusse paigutatud kurkidel ja lehtedel leiduvate piimhappebakterite elutegevuse, ensüümide ning mikroorganismide mõjul käärimine. Tekib piimhape, mis takistab riknemist põhjustavate soovimatute mikroorganismide kasvu. Ägeda käärimise lõppedes tuleb hapukurgid paigutada säilitamiseks jahedasse. Hapendatud kurke võib ka pastöörida.

Kääritamisprotsessi käigus võib küll väheneda kurkide C-vitamiini sisaldus, kuid enamik B-rühma vitamiine jääb kääritamisel (kuumutamiseta) siiski alles.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Hapukurk** |

* soolakurk
* marineeritud kurk
* kornišonid
* piklid
**Jens Christian Johansen** (1868 Slagelse, Taani – 29. jaanuar 1929 Tallinn) oli taani maaparandusinsener ja Taani aupeakonsul Eestis aastatel 1918–1929.

Johansen õppis Kopenhaagenis maaparandusinseneriks (kultuuriinseneriks) ning asus 1892. aastal tööle Vitebski kubermangu. Seal paistis ta silma eduka maaparandajana ja nõnda kutsus baltisakslaste juhitud Liivi- ja Eestimaa Maakultuuri Büroo ta 1901. aastal selle Tallinna osakonna juhatajaks. 1910. aastast tegutses ta Eestimaa Aadli Krediitkassa alluvuses, jätkates maaparandustööde korraldamist. 

1915. aastal reisis Johansen Taani, kuid tema perekond jäi Eestisse. 1916. aastal, kui ta soovis pere juurde sõita, ei lubanud Venemaa võimud seda, väidetavalt selle tõttu, et ta oli baltisakslaste teenistuses. Alles 1918. aasta lõpul, pärast Eesti faktilist iseseisvumist, õnnestus tal Tallinna naasta. 

Et olud olid segased ja Eestis viibivad taanlased olid Punaarmee pealetungi tõttu tõsises ohus, siis otsustas Taani riik Johanseni kui Eesti olusid tundva mehe aupeakonsuliks määrata. Esialgu oli ta seda ajutiselt, hiljem juba alaliselt. Konsulina tegutsemise algusajal oli ta jätkuvalt ka rüütelkonna palgal, seda ilmselt ka seetõttu, et aukonsulina tegutsedes ta palka ei saanud. Tema seisukohad Eesti riigi suhtes olid esialgu kahtlevad, ilmselt olid tema vaated mõjutatud baltisakslastest, kellega ta tihedalt lävis. 1919. aasta sügisel lahkus ta baltisakslaste teenistusest, sest rüütelkond kaotas seisusliku organisatsioonina mõtte ning temaga suhelnud baltisakslased politiseerusid. Otsest seost poliitilise parteiga tahtis Johansen aga vältida. 

1923. aasta paiku aktsepteeris Johansen Eestit riigina lõplikult ja töötas seejärel kuni surmani ilma palgata Taani aukonsulina Eestis. Lisaks pidas ta (agentuur-inkasso finantseerimis) Kommandiit-Ühisust J. C. Johansen  Ko, mis asus aadressil Uus tänav 14. 

Ta suri Greiffenhageni kliinikus südamerabandusse.

Tunnustus
---------

* 1921, 22. veebruar Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk
* 1925, 29. aprill Vabadusristi III liik 2. järk

Isiklikku
---------

Johansenil oli kolm last: poeg Karl Adam (1894–1942) hukkus Gulagis, tütar Ingeborg oli kirjanik (ka pseudonüüm Edith Paider) ja poeg Paul oli tuntud ajaloolane.

Viited
------

1. ↑  Vello Helk. Taani peakonsuli esimene raport ja tema hilisem tegevus. Kleio 1995, nr 3 (13), lk-d 67–70; siin lk 67
2. ↑  Taani peakonsuli esimene raport ja tema hilisem tegevus, lk 68
3. ↑  Taani peakonsuli esimene raport ja tema hilisem tegevus, lk 68
4. ↑  Teenetemärkide kavalerid
5. ↑  Teenetemärkide kavalerid

Kirjandus
---------

* Kalervo Hovi. "*Estland in den Anfängen seiner Selbständigkeit. Die Tagebuchaufzeichnungen des dänischen General konsuls in Reval Jens Christian Johansen 13.12.1918–29.5.1919*". Turun yliopisto, 1976, 146 lk

Välislingid
-----------

* Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Piirkonna asend Sitsiilias
**Montiferru** on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare lääneosas. Selle kõrgeim punkt on Monte Urtigu (1050 m).

Montiferru on saanud nime vulkaanilise tekkega Montiferru kaljumassiivi järgi. 

Piirkonnas on kaheksa Oristano provintsi valda: Bonarcado, Cuglieri, Narbolia, Paulilatino, Santu Lussurgiu, Scano di Montiferro, Seneghe ja Sennariolo. Montiferru piirneb Planargia, Marghine ja Campidano di Oristano piirkonnaga.

* Veskijõe jugaVeskijõe juga
* Veskijõe jugaVeskijõe juga
* San Leonardo kirikSan Leonardo kirik
* Daik Santu LussurgiusDaik Santu Lussurgius
* Vaade Santu Lussurgiule kagust, taamal MontiferruVaade Santu Lussurgiule kagust, taamal Montiferru
* Santa Caterina di Pittinuri faktsioonSanta Caterina di Pittinuri faktsioon
* Santa Caterina di Pittinuri faktsioonSanta Caterina di Pittinuri faktsioon

Kirjandus
---------

* Giovanni Mele. *Montiferru*. Casa editrice EdiSar. Cagliari, 1993.

Välislingid
-----------

* Piano Paesaggistico Regionale – Scheda Monti Ferru
* Download di Itinerario nell'Isola di Sardegna, Alberto la Marmora

Sardiinia ajaloolised piirkonnad (*subregioni*) 

Anglona **·** Barbagia di Belvì **·**  Barbagia di Nuoro **·** Barbagia di Ollolai **·** Barbagia di Seùlo **·** Barigadu **·** Baronie **·** Campidano di Cagliari **·** Campidano di Oristano **·** Gallura **·** Goceano **·** Guilcer  **·** Guspinese **·** Iglesiente  **·** Logudoro **·** Mandrolisai **·** Marghine **·** Marmilla **·** Meilogu **·** Monreale **·** Monteacuto **·** Montiferru **·** Nurra **·** Ogliastra **·** Parteòlla **·** Planargia **·** Quirra **·** Romangia **·** Sarcidano **·** Sarrabus-Gerrei **·** Sassarese **·** Sulcis **·** Sulcis-Iglesiente **·** Trexenta
**Outi Kaija Olivia Merisalo** (sündinud 9. mail 1959 Helsingis) on soome keeleteadlane, romanist ja klassikaline filoloog, kelle kitsam uurimisvaldkond on keskaegsed käsikirjad.

Ta õppis 1977. aastast Helsingi Ülikoolis romaani filoloogiat, ladina keelt ja rooma kirjandust, vanakreeka keelt ja kirjandust ning inglise filoloogiat. 1988. aastal sai ta doktorikraadi romaani filoloogias tööga "La langue et les scribes. Étude sur les documents en langue vulgaire de La Rochelle, Loudun, Châtellerault et Mirebeau au XIIIe siècle".

Aastatel 1983–1991 on ta teinud uurimistööd Prantsusmaal, Hollandis ja Itaalias, 1998–2011 olnud korduvalt teadustööl Saksamaal (Berliin ja Wolfenbüttel). Aastatel 1994–1995 ja 1997 oli Alexander von Humboldt-Stiftungi stipendiaat Konstanzi ülikoolis. 

Merisalo on alates 1994. aastast Jyväskylä Ülikooli romanistika professor. Ta töötab ka ladina ja romaani filoloogia dotsendina Helsingi Ülikoolis ja Åbo Akademis. Olnud külalisprofessoriks Pariisis (École Nationale des Chartes) ja Taanis (Arhusi Ülikoolis). 

Merisalo on alates 2006. aastast Soome humboldtiaanide klubi president, 2001. aastast Taani Kuningliku Teaduste ja Kunstide akadeemia välisliige ja 2003. aastast Soome Teaduste ja Kunstide Akadeemia liige. Alates 2004 Prantsusmaa aukonsul Kesk-Soomes. 

Outi Merisalot on autasustanud riiklike teenetemärkidega nii Saksamaa Liitvabariik (Bundesverdienstkreuz)[*viide?*] kui ka Prantsusmaa Vabariik.[*viide?*]

Ta teinud koostööd kolleegidega Tartu ülikoolis juba 1991. aastast, pidanud külalisloenguid ja viinud läbi seminare Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia eriala üliõpilastele, peamiselt keskaja ladina keelest ja kirjandusest.

1. detsembril 2012 promoveeriti ta Tartu Ülikooli audoktoriks.

Tähtsamaid publikatsioone
-------------------------

* 1988 – *Commentationes humanarum litterarum. La langue et les scribes.* Soc. Scientiarum Fennica. ISBN 951-653-169-5.
* 1999 – *Le collezioni medicee nel 1495. Deliberazioni degli ufficiali dei ribelli*. Firenze: Associazioni Amici del Bargello: Studio per edizioni scelte.
* 2003 – *Manu scripta. Länsimaisen kirjan historia keskiajalla (500–1500)*. JYY:n julkaisusarja, Kampus Kustannus. ISBN 978-951-91-1369-2.

Viited
------

1. ↑  Paavilainen, Ulla (peatoim.): *Kuka kukin on: Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2015*, lk. 551–552. Helsinki: Otava, 2014. ISBN 978-951-1-28228-0
2. 1 2
3. ↑  Sini Sovijärvi, Kuusi kuvaa Outi Merisalon elämästä. Raadiosaade 27. märts 2015.
4. ↑  "Tartu Ülikooli audoktorid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 13. detsembril 2022.

Välislingid
-----------

* Outi Merisalo koduleht Jyväskylä Ülikooli veebiportaalis
**Knokke-Heist** on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Brugge haldusringkonnas.

Knokkes elas ja suri 1938. aasta Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaat Corneille Jean François Heymans.

Asulad
------

Põhja-loodes Põhjamere ja idas Hollandiga piirnev Knokke-Heist moodustati nelja endise valla – Knokke, Heisti, Ramskapelle ja Westkapelle – ühendamisel.

Knokke-Heist jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Suuremas kirjas Rooma numbritega on tähistatud osavallad. Kollakaks toonitatud alad tähistavad linnastunud piirkondi. | 

| # | Asula | Pindala (km²) | Elanikke (31.12.2007) |
| --- | --- | --- | --- |
| I  (V) (VI) | Knokke - Keskus - Het Zoute - Albertstrand | 22,54     | 15 708     |
| II  (VII) | Heist - Heist - Duinbergen | 7,36     | 12 828    |
| III | Ramskapelle | 5,61 | 760 |
| IV | Westkapelle | 21,46 | 4732 |

 |

* KnokkeKnokke
* DuinbergenDuinbergen
* HeistHeist
* ZouteZoute
* RamskapelleRamskapelle
* WestkapelleWestkapelle

Viited
------

1. ↑  Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

 Knokke-Heist – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (hollandi keeles)

Lääne-Flandria provintsi vallad

Alveringem | Anzegem | Ardooie | Avelgem | Beernem | Blankenberge | Bredene | Brugge | Damme | De Haan | De Panne | Deerlijk | Dentergem | Diksmuide | Gistel | Harelbeke | Heuvelland | Hooglede | Houthulst | Ichtegem | Ieper | Ingelmunster | Izegem | Jabbeke | Knokke-Heist | Koekelare | Koksijde | Kortemark | Kortrijk | Kuurne | Langemark-Poelkapelle | Ledegem | Lendelede | Lichtervelde | Lo-Reninge | Menen | Mesen | Meulebeke | Middelkerke | Moorslede | Nieuwpoort | Oostende | Oostkamp | Oostrozebeke | Oudenburg | Pittem | Poperinge | Roeselare | Ruiselede | Spiere-Helkijn | Staden | Tielt | Torhout | Veurne | Vleteren | Waregem | Wervik | Wevelgem | Wielsbeke | Wingene | Zedelgem | Zonnebeke | Zuienkerke | Zwevegem
**Hapu kirsipuu** (*Prunus cerasus*) on roosõieliste sugukonda kirsipuu alamperekonda kuuluv viljapuu.

Hapu kirsipuu viljad ehk hapukirsid on ümarad, enamasti punased, pika rao otsas paiknevad luuviljad.

Päritolu ja kultiveerimine
--------------------------

Hapu kirsipuu on arvatavalt magusa kirsipuu (*Prunus avium*) ja stepi-kirsipuu (*Prunus fruticosa*) hübriid. Kahe liigi ristumine toimus Taga-Kaukaasias või Ida-Euroopa lõunaosas, kus hapukirsipuud kasvavad looduslikult.

Tänapäeval kasvatatakse kümneid erinevaid hapukirsi kultivare, mille eri aegadel valmivad viljad on erineva happesusega. Mõned neist sobivad rohkem toidu valmistamiseks, teised kuivatamiseks või hoidistesse panemiseks. Tuntumate hapukirsside hulka kuulub tumedaviljaline murel ehk morello. (Eesti kaubandusvõrgus müüakse murelite nime all sageli hoopis maguskirsse, mis on magusa kirsipuu viljad.) Teine oluline grupp hapukirsse on helepunased amarellkirsid, mille mahl on õrnalt punakas või peaaegu värvitu.

Hapu kirsipuud kultivaride saamiseks poogitakse teisendid tugevale kasvavale pookealusele. Viimased valitakse välja vastavalt kliimale, kasvupiirkonnale ja -pinnasele ning puu suurusele. Populaarsete pookealuste hulka kuuluvad sordid 'Gisela' ja 'Mazzard', mida kasutatakse laialdaselt Euroopas ja Põhja-Ameerikas. Enamik hapu kirsipuu sorte vajavad kolm aastat aega, enne kui hakkavad vilja kandma.

Vaata ka
--------

* Murelipuu

Viited
------

1. ↑  Stocks, Christopher (2009). "Britain's forgotten fruits". *Flora*. **1**: pages 1–200. `{{cite journal}}`: parameetris `|pages=` on üleliigne tekst (juhend)
2. 1 2 3  ""Sour Cherries"". *www.specialtyproduce.com*. Vaadatud 19.01.2015.
3. ↑  ""Eestikeelsete taimenimede andmebaas"". *www.ut.ee*. Originaali arhiivikoopia seisuga 19.01.2015. Vaadatud 19.01.2015.
4. ↑  ""Amarelle Cherries"". *www.cooksinfo.com* (Inglise keeles). Vaadatud 19.01.2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)