recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Benjamin Boukpeti (2008)
**Benjamin Kudjow Thomas Boukpeti** (sündinud 4. augustil 1981 Lagny-sur-Marne'is Prantsusmaal) on Togo aerutaja. Ta võitis Pekingi suveolümpiamängudel kärestikuslaalomis ühesüstal pronksmedali. See oli Togole läbi aegade esimene medal olümpiamängudel.

Boukpeti kasvas üles ja elas Prantsusmaal. Tema ema oli prantslanna ja isa togolane, tema vanem vend Oliver esindas aerutamises Prantsusmaad. Ka Benjamin osales juunioride seas Prantsusmaa esindajana, kuid vigastuste tõttu ei pääsenud ta täiskasvanute koondisse. Kuigi ta oli Togos käinud vaid ühe korra, otsustas ta esindada just seda Aafrika riiki. 2004. aasta suveolümpiamängudel Ateenas sai ta oma eelsõidus 15. koha. 2008. aastal tuli ta Aafrika meistriks ja tagas sellega koha olümpiamängudel. Esimeses sõidus sai ta eelviimase aja, kuid tänu teise sõidu kiireimale ajale pääses ta kaheksandana poolfinaali. Poolfinaalides sa ta kiireima aja ja sai finaalis startida viimasena. Seal võidetud pronks oli Togo ajaloo esimene olümpiamedal. 2012. aasta suveolümpiamängudele Londonisse pääses ta napilt, sest ei kvalifitseerunud Aafrika meistrivõistlustel. Siiski anti talle *wild-card* ehk vabapääse. Londonis jäi ta finaalis viimaseks ehk kümnendaks.

Viited
------

1. ↑  Gunnar Press 2008: 29. olümpiamängud Peking 2008, Tallinn Ajakirjade kirjastus
**Johann Georg Tideböhl** (ka **Johann Georg Tiedeböhl**; 14. aprill 1711 Wolgast – 15. juuni 1756 Tallinn) oli Eesti vaimulik.

Ta õppis usuteadust (immatrikuleeriti 6. mail 1732, oli kohal veel aastal 1735) Jena ülikoolis. Sai Tallinna toomkooli subkonrektoriks aastal 1738 ja konrektoriks aastal 1740; ta oli veel toomkooli raamatukoguhoidja aastast 1739. Ordineeriti 13. veebruaril/24. veebruaril 1743 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1743–1749 Tallinna Toompea saksa koguduse abiõpetaja, aastatel 1749–1756 oli ta (kutsuti 23. veebruaril/6. märtsil 1749) sama koguduse ülemõpetaja; lisaks oli ta 14. juunist/25. juunist 1743 Eestimaa provintsiaalkonsistooriumi assessor. Ametist tulenevalt pidi ta vastu seisma kõikidele sektidele ja fanaatikutele (saksa keeles *schwärmer*), kelle all mõeldi eeskätt keelustatud hernhuutlust,.

Isiklikku
---------

Tema tütre Anna Dorothea (1747–1803) abikaasa Thomas Sabler oli Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja, teise tütre Beata Christina (1753–1811) abikaasa Friedrich Gustav Knüpffer oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885. Tallinn 2007
2. ↑  Saaga TLA.236.1.32:1
**Laivi Laidroo** (sündinud 5. mail 1978) on Tallinna Tehnikaülikooli majandusanalüüsi ja rahanduse instituudi kaasprofessor. 

Lisaks ülikoolitööle on ta tegev muu hulgas Eesti Hariduse Kvaliteediagentuuris, FinanceEstonia, European Finance Association, seltsis The Society for the Study of Emerging Markets ja Eesti Majandusteaduse Seltsis. 

Doktoritöö kaitses aastal 2008, teemal "Börsiteadete olulisus, kvaliteet ja mõjutegurid Tallinna, Riia ning Vilniuse Börsil".

Haridustee
----------

2000 Tallinna Tehnikaülikool, Majandusteaduskond, sotsiaalteaduste bakalaureus

2002 Tallinna Tehnikaülikool, Majandusteaduskond, Majandusteaduste magister

2008 Tallinna Tehnikaülikool, Majandusteaduskond, Filosoofiadoktor

Akadeemiline teenistuskäik
--------------------------

2022– Tallinna Tehnikaülikool, Majandusanalüüsi ja rahanduse instituut. Kaasprofessor

2017–2023 Tallinna Tehnikaülikool, Õppeprodekaan

2017–2022 Tallinna Tehnikaülikool, Dotsent

2016–2016 Tallinna Tehnikaülikool, Õppetooli hoidja

2015–2016 Tallinna Tehnikaülikool, Dotsent

2010–2015 Tallinna Tehnikaülikool, Vanemteadur

2005–2010 Tallinna Tehnikaülikool, Tunnitasuline õppejõud

2007–2008 Tallinna Tehnikaülikool, Erakorraline teadur

Tunnustus
---------

2018 Tallinn Tehnikaülikooli 100. juubeli medal „Tallinna Tehnikaülikool tunnustab".
Meleski klaasivabriku hoone (2022)
**Rõika-Meleski peeglivabrik** (ka *Rõika-Meleski klaasivabrik*) oli aastatel 1792–1914 Viljandimaal (Rõikal ja Meleskis) töötanud ettevõte, mis tootis peegleid.

Ettevõte kuulus pikka aega (1792–1913) Amelungide perekonnale. Carl Philipp Amelung (1769–1817), von Rautenfeld ja Peterburi ärimehed moodustasid 1792. aastal firma Rautenfeld, Amelung ja Co. Firma rentis Põltsamaa mõisnikust maha jäänud klaasitööstuse ning hakkas 1794. aastal ehitama von Rautenfeldi õemehe Võisiku pärishärra George von Bocki Võisiku mõisa maadele uusi, Meleski ja Rõika vabrikuid. Tootmist juhtis Carl Philipp Amelungi isa, Anton Amelungi, kes oli tollal Euroopas klaasitootmise alal üks osavamaid mehi ja kes toodi koos vajalike oskustöölistega (40 perekonda) Saksamaalt Grünenplani peeglivabrikust.

Aastal 1794 avati Rõikal peeglitöökoda ja aastal 1796 Meleskis klaasikoda. 19. sajandi algul töötas ettevõttes (saksa keeles *Spiegelfabrik Katharina Lisetta*) üle 500 inimese ja tollal oli see Eesti suurim käitis. Vabrikute aastatoodang oli 19. sajandi algul 32 000 peeglit. Toodang eksporditi peamiselt Venemaale, Rootsi ja Lõuna-Ameerikasse. 

Aastatel 1864–1866 klaasivabrik rekonstrueeriti ja ehitati uus Siemensi klaasiahi ja klaasipuhumine asendati tahvelvaluga. Meleski klaasivabriku 1866. aastal rajatud Meleski klaasivabriku hoone ja Rõika peeglivabriku veskihoone, Rõika peeglivabriku veski tamm, Rõika peeglivabriku ait Meleski külas on säilinud. Vabrik müüdi 1903. aastal Peterburi ärimehele Tubinile.

Eesti iseseisvumise järel omandas ettevõtte eesti ärimees Jüri Toss ning 1922. aastal alustas Meleski vabrik pudelite valmistamist. Rõikal peegleid enam ei tehtud, selle vahetas välja jahu-, villa- ja metsatööstus.

1924. aastal rentis klaasivabriku Johannes Lorup, kel olid laialdased, Saksamaalt ja Tšehhist omandatud klaasivalmistamise teadmised. Aastail 1924–1928 tegutses Meleskis klaasitöönduskool.

1940. aastal, arvates 20. oktoobrist liideti Meleski klaasivabrik — Johannes Lorupi klaasivabrikuga, mis oli 1940. aastal natsionaliseeritud. Eesti NSV ajal, 1. jaanuarist 1960 läks Meleski klaasivabrik Tartu Ehitusmaterjalide Tehase alluvusse ja aastatel 1960–1991 tegutses Meleskil Tartu Ehitusmaterjalide Tehase Meleski klaasitsehh ning Sangastes ja Tartus vastavalt Sangaste ja Tartu klaasitsehh.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  EE 12. köide, 2003: 488.
2. ↑  Meleski klaasivabriku hoone, 19. saj kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 07.11.2020)
3. ↑  Rõika peeglivabriku veskihoone, 19.saj. kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 07.11.2020)
4. ↑  Rõika peeglivabriku veski tamm, 20.saj. I pool kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 07.11.2020)
5. ↑  Rõika peeglivabriku ait, 19.saj kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 07.11.2020)
6. ↑  332. Kergetööstuse Rahvakomissari käskkiri nr. 103. 15. oktoobril 1940. ENSV TEATAJA 17. oktoobril Nr. 28 1940 II. Art 332

Välislingid
-----------

* Rõika-Meleski klaasivabrik Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis
* Rõika-Meleski peeglivabrik, EE 12, 2003; muudetud 2013
**Shane Dawson** (sünninimega **Shane Lee Yaw**; sündinud 19. juulil 1988) on tuntud YouTube'i koomik ja näitleja. Tema karjäär algas juba keskkoolis, kui tema ja mõned ta sõbrad hakkasid õpetajatele kodutööde asemel meisterdama videoid. Tema esimesed YouTube'i videod olidki sellised kodused ülesanded. Tema esimene tõeline video tuli välja 25. juunil 2008.

Eraelu
------

Dawson elab Hollywoodis Los Angeleses (USA). Dawson on oma videos rääkinud nii oma noorpõlve ülekaalulisusest ja sellega kaasnenud koolivägivallast kui ka sellest, kuidas alkohoolikust isa teda peksis ja lõpuks pere maha jättis.

Tal on kaks koera (Honey ja Uno) ja üks kass (Cheeto).
Shane töötas kunagi koos ema ja vennaga Jenny Craigi firmas, kuid kui firma nägi tööl filmitud postitantsuvideot, mille Shane YouTube'i postitas, ta vallandati. Samuti lasti lahti ta ema, vend ja veel kuus töötajat.

Dawson avaldas 7. juulil 2015 oma YouTube'i kanalil video, kus ta ütles, et on biseksuaalne. 2019. aasta märtsis kihlus ta oma elukaaslase, Ryland Adams'iga.

YouTube'i kanalid ja saated
---------------------------

Dawsonil on neli YouTube'i kanalit: ShaneDawsonTV, ShaneDawsonTV2, Shane ja ShaneGlossin:

* *ShaneDawsonTV* – igal reedel laes ta üles ühe video. 2010. aasta septembris alustas ta uut videoseriaali "**Shane and Friends"** ("Shane ja sõbrad"), kus iga tegelane jagas elutarkusi ja nõuandeid. Praegu seda videoseriaali ei jätkata.
* *ShaneDawsonTV2* – igal esmaspäeval ilmus uus video "**Ask Shane"** ("Küsi Shane'ilt"), kus Dawson vastab oma vaatajate esitatud küsimustele. Samale kanalile lisas ta ka kaadritaguseid ja muid videoid. Kanal pole enam aktiivne.
* *Shane* – 2010. aasta mais pani Shane tööle oma kolmanda kanali, kuhu ta laadis üles videoid oma igapäevaelust. Hetkel laeb ta kanalile üles peamiselt dokumentaalfilme.
* *ShaneGlossin* – 2019. aastal avas Shane oma neljanda kanali, ShaneGlossin.

2011. aasta aprillis oli Shane'i YouTube'i kanal läbi aegade jälgijate arvult kolmandal kohal.

YouTube'i tegelased ja koostööd
-------------------------------

Dawson on teinud koostööd mitmete YouTube'i kasutajatega, näiteks Take180, BrittanyLouiseTaylor, TheFineBros, JoeNationTV ja ijustine.

Mitmed Dawson'i tegelased põhinevad vähemal või rohkemal määral reaalsetel inimestel, samuti on ta kehastanud Miley Cyrust, Sarah Palini ja Paris Hiltonit.

Tema tegelased on Shanaynay (getotüdruk), Nerd Ned (nohik, kes tahab tüdrukutele meeldida), S-Deezy (räppar), Shane's mom (ei põhine Shane'i emal) ja Aunt Hilda (väljamõeldud tädi, põhineb ühel juudi proual).

Tema venna Jaredi kanal on GoolGuyWithGlasses. Nad on postitanud ka ühe video, kus Shane mängis Shanaynayd ja tema vend Jerquani.

Auhinnad
--------

| Aasta | Kategooria | Auhind | Tulemus |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | Parim videoblogija | Streamy Awards | Võit |
| 2010 | Parim veebistaar | Teen Choice Awards | Võit |
| 2018 | Aasta sisulooja | Streamy Awards | Võit |

Välislingid
-----------

* Shane Dawsoni YouTube'i kanal
* Shane Dawson andmekogus IMDb (inglise)
* Shane Dawsoni YouTube'i kanal
Adam Heinrich Schwartz, Johann Christoph Brotze kogust
**Švarcmuiža mõis** (läti keeles *Švarcmuiža*, vanasti ka *Hāgenu muiža*; saksa keeles *Schwartzenhof* või *Hagenshof*) oli poolmõis Riia linnas Āgenskalnsi asumis peahoone aadressiga Daugavgrīvas ielā 19/21.

Ajalugu
-------

17. sajandil kuulusid sealsed maad Heinrich von Hagenile. Toona nimetati mõisaniku järgi Hageni mõisaks ja piirkond sai selle järgi nimeks Āgenskalns. Sajandi lõpus said mõisa omanikuks Berensid.

18. sajando algul sai mõisa omanikuks Johanna Sophia Schwartziga (sündinud Berens) (1750–1806) abiellunud Riia bürgermeister Adam Heinrich Schwartz (1740–1800) ning mõis nimetati Švarcmuiža mõisaks. 19. sajandil jagati suur osa mõisa maadest ehituskruntideks. Schwartzide pere kätte jäi mõis kuni Läti iseseisvumiseni.

Mõisahoone
----------

Mõisa peahoone ehitati aastal 1850. Pärast Teist maailmasõda oli hoone sõjaväe käes, ent 1970. aastatel jäi hoone tühjaks. Aastal 1997 hoone restaureeriti ja seal asub praegu Läti Riigiarhiivi osakond.

Aadressil Daugavgrīvas ielā 28 asub aastal 1757 püstitatud barokne hoone, mis oli ajal, mil mõis veel Hagenitele kuulus, karjamõis. Hiljem oli see kasutusel mõisavalitseja majana.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Riia mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)
* Karjamõis Riia mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)
* Schwartzenhof (Riga) (*saksa keeles*)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib mõisast Keila kihelkonnas; mõisa kohta Viru-Jaagupi kihelkonnas vaata artiklit Voore mõis (Viru-Jaagupi)* |

---

Härrastemaja
**Voore mõis** (saksa keeles *Forby*) oli rüütlimõis Keila kihelkonnas Harjumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Saku vallas Harju maakonnas, tänapäeva Saue valla Koppelmaa küla lähedal.

Mõisat on esimest korda mainitud 1569. aastal.

Galerii
-------

* Abihoone varemedAbihoone varemed
* Aida varemedAida varemed
* KarjakastellKarjakastell
* Piirdeaia varemedPiirdeaia varemed
* RehiRehi
* Teenijatemaja 1Teenijatemaja 1
* Teenijatemaja 2Teenijatemaja 2
* ViinaköökViinaköök

Viited
------

1. 1 2  Voore mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 10.11.2014)
2. ↑  Voore krjms, www.eki.ee

Välislingid
-----------

* Voore mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
* Voore mõis Eesti mõisaportaalis

Keila kirik
Keila kihelkond

**Kirik**: Keila kirik  

**Pastoraat**: Keila kirikumõis  

**Peamõisad**: Haabersti mõis | Harku mõis | Jõgisoo mõis | Jälgimäe mõis | Keila mõis | Keila-Joa mõis | Klooga mõis | Kumna mõis | Laulasmaa mõis | Lehola mõis | Naissaare mõis | Ohtu mõis | Rahula mõis | Rannamõisa mõis | Saku mõis | Saue mõis | Tuula mõis | Tännassilma mõis | Valingu mõis | Vana-Karjaküla mõis | Vanamõisa mõis | Voore mõis | Vääna mõis | Ääsmäe mõis | Üksnurme mõis  

**Kõrvalmõisad**: Humala mõis | Hüüru mõis | Käesalu mõis | Maeru mõis | Meremõisa mõis | Muraste mõis | Mustamäe mõis | Peetri mõis | Uue-Karjaküla mõis | Vana-Pääla mõis | Viti mõis  

**Poolmõisad**: Koppelmaa mõis | Kuivaveski mõis | Kõltsu mõis | Luka mõis | Niitvälja mõis | Tiskre mõis | Vismeistri mõis  

**Karjamõisad**: Aru mõis | Juuliku mõis | Kalda mõis | Kiisa mõis | Laabi mõis | Laoküla mõis | Lehmja mõis | Nahkja mõis | Pällu mõis | Suur-Aru mõis
**Referaat** (ladina keeles *referre* 'teatama, kuulutama') on teose sisu, uurimistulemuste vms lühikokkuvõte; eri allikate põhjal tehtud kokkuvõtlik ülevaade.

Mõiste päritolu
---------------

Sõnal *referaat* on ladina juured ja see pärineb sõnast *referre*, mis sõna-sõnalt tähendab 'aru andmist, aruandlust'. *Referaadil* on mitu tähendust (vastavalt raamatule "Välisõnade sõnastik"; Moskva, 1986):

* esimene neist käsitleb sõna *referaat* kui konkreetse teema aruannet, sealhulgas asjakohase kirjanduse ja muude allikate ülevaadet;
* teine esitab selle teadustöö, raamatu jne sisu kohta.

Referaatide tüübid
------------------

Need on : 

* indikatiivreferaat;
* informatiivreferaat ja
* kriitiline referaat

Indikatiivreferaat on suunatud allika sisu kokkuvõtliku reprodutseerimisele, rõhutades peamisi mõtteid ja seisukohti. Kokkuvõte kirjeldab teema põhisätteid, sealhulgas uurimismeetodeid, tulemusi jne. 

Informatiivreferaat sisaldab kriitilist analüüsi, kogutud materjali loomingulist mõistmist. Informatiivreferaadi autor kogub informatsiooni mitmest allikast ja võrdleb neid erinevate autorite seisukohtade analüüsimisel. Kokkuvõttes peab aruanne andma ka käsitletava küsimuse objektiivse hinnangu.

Kriitilises referaadis – antakse hinnang algdokumendile, esitatakse koostajapoolseid arvamusi ja kommentaare. Kaasaja teadusinformatsiooni süsteemis on see referaaditüüp oma tähtsuse kaotanud.

Referaadi struktuur ja tunnused
-------------------------------

Referaat koosneb järgmistest komponentidest:

1. Sissejuhatus. Sissejuhatuses seletatakse teema valikut, saab esitada teksti lähteandmed (pealkiri, kus see avaldati, mis aastal), antakse infot autori kohta (ees- ja perekonnanimi, eriala, akadeemiline kraad, õppeasutuse nimetus), valitud teema probleemi ja selle asjakohasus;
2. Põhiosa.Sisaldab refereeritud teksti, esitatakse ja väidetakse peamisi teese.
3. Tulemused. Kokkuvõttes tehakse järeldus sissejuhatuses esitatud küsimuse või probleemi kohta. Referaat peab sisaldama ka sisukorda või plaani, kus on peatükid, alapunktid ja leheküljete numbrid ning loetelu viidetest.

Referaadil on järgmised tunnused:

* referaadi sisu sõltub täielikult allika sisust, millele viidatakse;
* sisaldab põhiteabe täpset esitlust ilma moonutusteta ja subjektiivsetel hinnangutel;
* on kirjutatud teaduskeeles.

Plagiaat
--------

Plagiaat on teise isiku loodud teose v. selle osa avaldamine oma nime all, ka võõraste (teaduslike) seisukohtade esitamine nende allikaile viitamata, loomevargus; plagieeritud teos v. töö. Töötatakse välja spetsiaalseid programme, et aidata õpetajatel Internetist alla laaditud kokkuvõtteid tuvastada: näiteks Ameerika Turnitin süsteem või Eesti Kratt süsteem.

Vaata ka
--------

* Teadus- ja arendustegevus
* Teadus
* Plagiaat
* Teadustekst
* Monograafia
* Teaduslik uurimistöö

Viited
------

1. ↑  Крысин Л.П (М.: Русский язык, 1998). *Толковый словарь иноязычных слов*. Lk 848. `{{raamatuviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|aasta=` (juhend)
2. ↑  "Eesti keele seletav sõnaraamat".
3. ↑  "Referaatide tüübid".
4. ↑  "Refereerimise mõiste ja eesmärk".
5. ↑  "Eesti keele seletav sõnaraamat".
Kui pöörlema lükatud toolil istuja tõmbab väljasirutatud käed keha poole, siis süsteemi inertsimoment väheneb ja pöörlemine kiireneb, sest pöörleva süsteemi impulsimoment (kui inertsimomendi ja nurkkiiruse korrutis) jääb muutumatuks; käte väljasirutamine aeglustab taas liikumist
**Inertsimoment** on massiga analoogne suurus pöördliikumise puhul fikseeritud telje ümber. Inertsimoment iseloomustab absoluutselt jäiga keha inertsi pöörlemiskiiruse muutmise suhtes. Selle roll pöörlemise dünaamika kirjeldamisel on sama, mis tavalisel massil kulgliikumise dünaamika kirjeldamisel.

Inertsimomendi tähis on {\displaystyle I} ja mõõtühik [kilogramm korda meeter ruudus (kg·m²).

Punktmasside süsteemi inertsimoment avaldub kujul

{\displaystyle I=\sum \_{i}m\_{i}r\_{i}^{2}},
kus {\displaystyle r\_{i}} on punktmassi {\displaystyle m\_{i}} kaugus pöörlemisteljest. Pideva massijaotusega keha puhul asendub summa integraaliga

{\displaystyle I=\int \rho r^{2}\,dV},
kus {\displaystyle \rho } on keha tihedus, {\displaystyle dV} on ruumalaelement ja integreerimine toimub üle kogu keha ruumala.

Tabel: Lihtsamate kehade inertsimomendid| Keha | Inertsimomendi avaldis |
| --- | --- |
| Õõnes silinder või peenike rõngas (raadius *R*), sümmeetriatelje suhtes | {\displaystyle mR^{2}} |
| Täis silinder või ketas, sümmeetriatelje suhtes | {\displaystyle {\frac {1}{2}}mR^{2}} |
| Õhuke ketas, telg ketta tasandis läbi masskeskme | {\displaystyle {\frac {1}{4}}mR^{2}} |
| Peenike varras (pikkus *l*), telg risti läbi masskeskme | {\displaystyle {\frac {1}{12}}ml^{2}} |
| Peenike varras, telg risti läbi otspunkti | {\displaystyle {\frac {1}{3}}ml^{2}} |
| Sfäär | {\displaystyle {\frac {2}{3}}mR^{2}} |
| Kera | {\displaystyle {\frac {2}{5}}mR^{2}} |
| Ristkülikukujuline plaat (küljed *a*, *b*), telg risti läbi masskeskme | {\displaystyle {\frac {1}{12}}m(a^{2}+b^{2})} |

Vaata ka
--------

* polaarinertsmoment
* telginertsimoment
* peainertsimoment
Väinämöinen, mis oli Ilmarineni täpne koopia
**Ilmarinen** oli 1933. aastal valminud Soome soomuslaev, mida peeti 1941. aastani Soome mereväe lipulaevaks. Soome merevägi kasutas laeva rannakaitses.

Laeva pikkus oli 93,0 m ja laius 16,9 m.

See lasti vette 9. juulil 1931.

Ilmarinen oli lahingulaeva Marati ja õhutõrjeristleja Niobe kõrval kolmas suur sõjalaev, mis läks teise maailmasõja ajal Eesti lähedal põhja.

Üldkirjeldus
------------

1932.–1933. aastatel valmisid Soomes Turus Christon-Vulcani laevatehases kaks sõsarlaeva – Väinämöinen ja Ilmarinen. Soomuslaevad ehitati eesmärgiga kaitsta Ahvenamaa saarestikku võõrvõimu eest, juhul kui Euroopas peaks tekkima uus suurem sõda. Saarestiku langemine mõne Läänemere suurriigi, Nõukogude Liidu või Saksamaa meredessandi valdustesse oleks läbi lõiganud Soome otseühenduse Rootsiga.

Soome soomuslaevad olid võrdlemisi väikeste mõõtmetega: 93 m pikad ja 3900 täisveeväljasurvega. Relvastust oli neil aga rohkelt, näiteks neli 250 mm Bosfori kahurit, kaheksa 105 mm universaalkahurit, neli 40 mm automaatkahurit ja kaks kuni kaheksa 20 mm automaatkahurit. Laevade 3500 hj diiselmootorid võimaldasid neil sõita kuni 27,7 km tunnis. Laeva pardameeskond oli 400-liikmeline.

Mereretked
----------

1940. aasta novembris ristlesid Soome laevastiku esinduslaevad Ilmarinen ja Väinämöinen Saaristomerel, mis ümbritses Ahvenamaad. 25. detsembril korraldati laevade suunas aga rünnak: venelased lasid lennukitest alla neli pommi. Nii laevad kui ka meeskonnaliikmed jäid terveks. Ülejäänud talv veedeti Turu sadamas, et tugevdada piirkonna õhutõrjet.

1941. aasta suvel väisati taas Saaristomerd, kus Ilmarinen ja Väinämöinen tulistasid võõrvõimu valduses olevat Hanko mereväebaasi. Edasi võeti siht Bengtskäri tuletornisaare poole, mida ründas Vene meredessant. Teel sinna sai Ilmarinen pommitabamuse, mis surmas ühe pardalviibinu ja vigastas kolmeteist.

1941. aasta sügisel võtsid mõlemad laevad osa Saksa väejuhtide operatsioonist "Nordwind", et teha demonstratsioonretk Saaremaale ja Hiiumaale ning meelitada sellega Nõukogude vägesid dessandi kartuses piirkonda. Tegelik dessant, mis pidi kulgema üle Suure väina Läänemaalt Muhumaale, sai alguse aga 1941. aasta 14. septembril. Selleks ajaks oli Ilmarinen kahe pommiplahvatuse tagajärjel Ristna tuletorni lähistel määratud tagasipöördepunktis juba kahjustada saanud ja järgmise 7 minuti jooksul Läänemere põhja vajunud. Plahvatuse tõttu oli laevakere enda kuju muutnud, mistõttu ei pääsenud pardameeskond kinnikiilunud ustest enam välja. Tänu läheduses olnud vahikaatrile VMV 1 ja teistele kiiresti reageerinud kaatritele suudeti lõpuks päästa 132 inimest, nende hulgas soomuslaeva komandör kaptenleitnant R. Göransson ja laevastikujuhataja Rahola. Kadunuks jäi 271 pardalviibinut.

Soomuslaeva põhja viinud plahvatuse põhjus on tänapäevani teadmata.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Õun, Mati (2015). Laevahukud Läänemerel 20. sajandi sõdades. Grenader.
**Niger** on merepiirita riik Aafrikas. Põhjas on Nigeri naaberriigid Alžeeria ning Liibüa, idas külgneb ta Tšaadi, läänes Mali, lõunas Nigeeria ja Benini ning edelas Burkina Fasoga. 

Riik on nime saanud Nigeri jõe järgi.

Haldusjaotus
------------

Riik jaguneb seitsmeks piirkonnaks ja pealinnaringkonnaks (Niamey). Piirkonnad jagunevad 36 departemanguks ja need 260 vallaks.

Nigeri piirkonnad| 1. Agadezi piirkond
2. Diffa piirkond
3. Dosso piirkond
4. Maradi piirkond
5. Zinderi piirkond
6. Tahoua piirkond
7. Tillabéri piirkond
 | Nigeri piirkonnad |

Poliitika
---------

2003. aastal keelati Nigeris orjapidamine ja orjadega kauplemine.

26. juulil 2023 toimus riigis sõjaväeline riigipööre, millega kukutati president Mohamed Bazoum.

Vaata ka
--------

* Nigeri jalgpallikoondis
* Nigeri jõgi
* 2023. aasta Nigeri kriis

Viited
------

1. ↑  The World Factbook
2. ↑  Maailmapanga andmebaas, vaadatud 8.04.2019.
3. ↑  Eesti Entsüklopeedia 15. köide, 2007, lk 411

Välislingid
-----------

* Lühike video Nigeri pealinna igapäevaelust.


Aafrika maad

**Iseseisvad riigid:** Alžeeria | Angola | Benin | Botswana | Burkina Faso | Burundi | Djibouti | Egiptus | Ekvatoriaal-Guinea | Elevandiluurannik | Eritrea | Etioopia | Gabon | Gambia | Ghana | Guinea | Guinea-Bissau | Kamerun | Keenia | Kesk-Aafrika Vabariik | Komoorid | Kongo Vabariik | Kongo Demokraatlik Vabariik | Lesotho | Libeeria | Liibüa | Lõuna-Aafrika Vabariik | Lõuna-Sudaan | Madagaskar | Malawi | Mali | Maroko | Mauritaania | Mauritius | Mosambiik | Namiibia | Niger | Nigeeria | Roheneemesaared | Rwanda | Sambia | São Tomé ja Príncipe | Senegal | Seišellid | Sierra Leone | Somaalia | Sudaan | Svaasimaa | Zimbabwe | Tansaania | Togo | Tšaad | Tuneesia | Uganda  

 **Sõltuvad alad:** Briti India ookeani ala | Ceuta | Chafarinase saared | Kanaari saared | Madeira | Mayotte | Melilla | Peñón de Alhucemas | Peñón de Vélez de la Gomera | Réunion | Saint Helena  

 **Tunnustamata riigid ja okupeeritud alad:** Edela-Somaalia | Jubaland | Lääne-Sahara | Puntland | Somaalimaa

 **Aafrika maad** | Aasia maad | Austraalia ja Okeaania maad | Ameerika maad | Euroopa maad
Valka Luke kirik
Luke kihelkonna mõisad 1904. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Walkschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904)
**Luke kihelkond** (saksa keeles *Kirchspiel Lude, Luhde*, läti keeles *Lugažu draudzes novads*) oli haldusüksus Liivimaal Võnnu vojevoodkonnas, Võnnu ja Valga kreisis.

Luke kihelkonna mõisad
----------------------

* Burga (saksa keeles *Borrishof*) rüütlimõis
* Luke ehk Lugaži (*Luhde Pastorat*) kirikumõis
* Luke ehk Lugaži (*Schloß Luhde*) rüütlimõis, fideikomiss
* Paju, ka Liellugaži (*Luhde-Großhof*) rüütlimõis
* Sooru, ka Core (*Soorhof*) rüütlimõis

Luke kihelkonna vallad
----------------------

* Paju vald
* Sooru vald - Eesti aladel.

Valdade jagunemine
------------------

Eesti Vabadussõja ajal 1919. aastal suvel deklareeris Eesti ühepoolselt, et 13 segarahvastikuga Läti valda liidetaks Eestiga: Vana-Laitsna (Veclaicene) Võru maakonnaga, Ööbiku (Ipiķi), Laatre (Mõisaküla), Araveste (Arakste), Metsküla (Lode) ja Heinaste (Ainaži) Pärnu maakonnaga ning Valga, Paju, Sooru, Luke (Lūgaži), Hoomuli (Omuli), Pödeli (Pedele) ja Härgmäe (Ērģeme) kavandatava Eesti Valga maakonnaga.

Eesti siiski loobus 1920. aastal Eesti ja Läti piirikõneluste tulemusena Eesti-Läti piiri määramisel valdavast osast nimetatud valdadest, kuid Luke alalt tulid Eestile Valga maakonna Paju ja Sooru piirkond ning Karula valla läänenurk.

Viited
------

1. ↑  Nr. 93. Wabariigi walitsuse poolt 4. juulil 1919. a. wastuwõetud ajutine määrus Eesti wabariigi piiridesse kuuluwate endiste Läti, Walga ja Wolmari maakonna waldade alluwuse ja walitsemise kohta, Riigi Teataja, nr. 45, 12 juuli 1919

Kirjandus
---------

* Bienenstamm, Herbord Carl Friedrich von. *Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland*. Riga: Deubner, 1826 .
* Büsching, Anton Friedrich. *Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765*. Halle: Johann Jacob Curt, 1773. Lk 373 .
* Hagemeister, Heinrich von. *Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands*. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen, 1836. Lk 292-296 .
* Hupel, August Wilhelm. *Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland*. Dritter und letzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch, 1782. Lk 138-140 .


Valga kreis

**Kreisilinn**: Valga  

**Kihelkonnad**: Alamõisa kihelkond  | Aluliina kihelkond  | Apekalnsi kihelkond  | Aumeistri kihelkond  | Ēvele kihelkond  | Gulbene kihelkond  | Härgmäe kihelkond  | Koivaliina kihelkond  | Luke kihelkond  | Palsmane kihelkond  | Smiltene kihelkond  | Zeltiņi kihelkond  | Tirza kihelkond  | Trikāta kihelkond  | Valga kihelkond  | Velēna kihelkond
News Corporationi peakontor asub New Yorgis aadressil 1211 Avenue of the Americas.
**News Corp** (ametlikult **News Corporation**) on rahvusvaheline meediakonglomeraat peakorteriga Ameerika Ühendriikides. 

Ettevõtte asutaja ja tegevjuht on Rupert Murdoch, kelle perekonnale kuulub eelisaktsiate kaudu häälteenamus News Corporationi aktsionäride üldkoosolekul.

News Corpi aktsiad on noteeritud NASDAQil (tähised NWS, NWSA) ja Austraalia börsil (tähised NWS, NWSLV). News Corpi aktsia hind on aktsiaturuindeksi S&P 500 komponent.

Rupert Murdoch asutas News Corporationi 1979. aastal Adelaide'is Austraalias. Ameerika Ühendriikidesse viidi ettevõtte peakorter 12. novembril 2004.

News Corpile kuuluvad News UK (endise nimega News International) kaudu Suurbritannia ajalehed The Times, The Sunday Times ja The Sun. News Internationalile kuulus nüüdseks tegevuse lõpetanud ajaleht News of the World. News Corporationil oli Suurbritannias osalus kaabeltelevisiooniettevõttes British Sky Broadcasting, mis anti 2013. aastal üle 21st Century Foxile ja müüdi seejärel 2019. aastal Comcastile.

Ameerika Ühendriikides kuulub News Corpile Dow Jones & Company kaudu ajaleht Wall Street Journal, ajaleht New York Post ja kirjastus HarperCollins.

Enne selle kaheks jagamist 2013. aastal kuulusid News Corporationi alla teiste hulgas filmistuudio 20th Century Fox ja Foxi-nimelised tele- ja raadiofirmad Fox Broadcasting Company, Fox News Channel ja Fox Business Network. 2011. aastal puhkenud News of the Worldi ja teiste News Internationali ajalehtedega seotud skandaali tõttu teatas Murdoch, et firma jagatakse kaheks. Firma järeltulijad olid enamasti meediafirmadest koosnev 21st Century Fox ja kirjastusega tegelev ning Austraalia tele- ja raadiofirmasid haldav News Corp.

Viited
------

1. ↑  "10-K". *www.sec.gov*. Originaali arhiivikoopia seisuga 24. juuni 2021. Vaadatud 4. mail 2020.
2. ↑  Lazaroff, Leon (11. jaanuar 2005). "Murdoch to buy out Fox shares". *Chicago Tribune*. Vaadatud 11. oktoobril 2012.
3. ↑  Clarke, Stewart (26. september 2018). "Fox Decides to Ditch Its Stake in Sky for $15 Billion". *Variety*. Originaali arhiivikoopia seisuga 26. september 2018. Vaadatud 26. septembril 2018.
4. ↑  "Phone-hacking scandal: Timeline". *BBC News*. 12. juuli 2011. Vaadatud 16. juulil 2011.
5. ↑  "News Corp confirms plan to split the media giant". *BBC News*. 28. juuni 2012. Vaadatud 28. juunil 2012.

Välislingid
-----------

* Koduleht
Nani Bregvadze
**Nani Bregvadze** (gruusia keeles *ნანი გიორგის ასული ბრეგვაძე*, vene keeles *Нани Георгиевна Брегвадзе*; sündinud 21. juulil 1936 Tbilisis) on gruusia laulja, pianist ja pedagoog, NSV Liidu rahvakunstnik (1983).

Ta kasvas muusikalises perekonnas, lõpetas muusikakooli ja seejärel muusikatehnikumi.
Alates 1956. aastast esines Gruusia Polütehnilise Instituudi isetegevuslikus estraadiorkestris, 1957 sai temast VI ülemaailmse noorte ja üliõpilaste festivali laureaat. 

1963 lõpetas ta Тbilisi Konservatooriumi klaveri erialal, lauluharidust tal pole. 
Juba üliõpilaspõlves laulis ta Gruusia riikliku filharmoonia estraadiorkestris Rero. 

1964 gastroleeris ta koos Moskva Music Halliga Pariisis. Seejärel oli ta 15 aastat vokaal-instrumentaalansambli Orera solist; sel perioodil esines ta enam kui 80 riigis. 1966 ühines ansambliga laulja Vahtang Kikabidze, kellest sai Bregvadze lähedane sõber. 

1980. aastal alustas Bregvadze soolokarjääri.

1997. aastal asutas ta loomeettevõtte Nani, mille eesmärk on toetada Gruusia noori lauljaid ning organiseerida välismaiste lauljate esinemisi Gruusias.

Tunnustus
---------

* Gruusia NSV teeneline kunstnik (1968)
* Gruusia NSV rahvakunstnik (1974)
* NSV Liidu rahvakunstnik (1983)
* Tbilisi aukodanik (1995)
* Au orden (Gruusia) (1997, silmapaistva panuse eest Gruusia popvokaalkunsti arendamisse ja populariseerimisse ning pika professionaalse karjääri eest selles valdkonnas)
* Gruusia riiklik preemia (1998)
* Heategevuse kuldmedal (2003)
* valiti Venemaa Kunstide Akadeemia välisliikmeks (2007)
* Sõpruse orden (Venemaa, 2008)
* aunimetus „Gruusia sajandi laulja"
**Anton Anson** (3. jaanuar 1852 (vkj 22. detsember 1851) Seli vald, Pärnumaa – 12. juuni 1918 Tartu) oli eesti ühiskonnategelane ja õpetaja, Eesti Aleksandrikooli juhataja.

Haridustee
----------

Anson õppis Seli vallakoolis ning lõpetas 1874. aastal Riias Baltimaade Õpetajate Seminari. Sai 1879. aastal Tartu Ülikoolist gümnaasiumi vene keele õpetaja kutse. Õppis aastail 1886–1887 Peterburi Õpetajate Instituudis, kus omandas linnakooli õpetaja kutse.

Töökäik
-------

Töötas aastail 1874–1879 Pärnu Nikolai õigeusu kihelkonnakoolis, 1879–1886 Lätis Bauska kreiskoolis ja 1887–1888 Võru linnakoolis õpetajana.

Oli aastail 1888–1905 Põltsamaa lähedal Kaarlimõisas Eesti Aleksandri Linnakooli inspektor (juhataja) ja õpetaja. Aleksandrikooli juhtimisel järgis küll venestusideoloogiat, kuid koondas eestlastest õpetajaid ja soodustas eesti keele õppimist. Eesti keele õpetajatena töötasid koolis kirjanikud Jakob Tamm ja Karl Ernst Särgava. Anson andis Aleksandrikoolis aritmeetika, geomeetria, ajaloo, maateaduse, loodusõpetuse ja vene keele tunde. Kuigi kaasaegsete meenutuste kohaselt polnud tema õpetamise tase kuigi kõrge, pälvis ta õpilaste ja õpetajate silmis suure lugupidamise oma vastutulelikkuse, tasakaalukuse ja erapooletuse eest.

1905–1907 oli Riia Peeter-Pauli linnakooli juhataja, seejärel 1907–1909 Järvamaa rahvakoolide inspektor. Eestimeelse tegevuse ja eesti keele õpetamise propageerimise pärast saadeti Anson 1909. aastal sundpensionile. Aastail 1910–1918 töötas Anson Tartu Kaubanduskooli inspektorina.

Ühiskondlik tegevus
-------------------

Pärnus töötamise ajal võttis Anson elavalt osa eesti rahvusliku liikumise üritustest, olles Endla seltsi asutajaliikmeid ja selle esimene president aastail 1878–1880. Anson osales Pärnu Eesti Põllumeeste Seltsi tegevuses seltsi kirjatoimetajana. 1878–1879 tegutses Anson ka ajakirjanikuna, olles Pärnu Postimehe tegelik toimetaja ning Sakala kaastööline. Pärast Pärnust lahkumist tõmbus ta avalikust ühiskondlikust tegevusest tagasi. Aleksandrikooli juhatajana oli Anson tegev ka Põltsamaa Põllumeeste Seltsis, mis oli ainuke kohalik eesti organisatsioon. Samal ajal lävis ta ka nii venelastest ametnike ja õigeusu preestritega kui ka baltisakslastega.

Viited
------

1. ↑  Kruus, H. Eesti Aleksandrikool. Tartu: Noor-Eesti Kirjastus, 1939, lk 258–259.
2. ↑  Ernits, E. Eesti Aleksandri-Linnakooli avamine ja tegevus. – Eesti Aleksandrikool ja põllumajanduslik haridus. 100 aastat kooli asutamisest. Koostaja M. Karelson. Tallinn: Valgus, 1988, lk 32.
3. ↑  Kruus, H. Eesti Aleksandrikool. Tartu: Noor-Eesti Kirjastus, 1939, lk 258–259.

Välislingid
-----------

* Anton Anson Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
C. J. Smith (2018)
**Connor Jeffrey Smith** (sündinud 1. detsembril 1994 Des Moinesis, Iowas) on USA jäähokimängija, kes mängib ründajana Soome kõrgliigaklubis Jyväskylä JYP.

Aastatel 2011–2013 mängis ta noorteliiga North American Hockey League'i klubis Austin Bruins ning hooajal 2013/14 noorteliiga United States Hockey League'i klubides Muskegon Lumberjacks ja Chicago Steel. Aastatel 2014–2017 kuulus Smith Lowelli Massachusettsi ülikooli jäähokimeeskonda.

2017. aasta märtsis sõlmis Smith lepingu NHL-i klubiga Buffalo Sabres. NHL-is debüteeris ta sama aasta 2. aprillil mängus New York Islandersi vastu. Smith sai sellega Scott Clemmenseni järel teiseks Iowa osariigis sündinud mängijaks, kes on NHL-is mänginud.

Kogu hooaja 2017/18 mängis Smith American Hockey League'is (AHL) Sabresi tütarklubis Rochester Americans. 2018. aastal osales ta ka AHL-i tähtede mängul. NHL-is lõi Smith Sabresi meeskonnas esimese värava 8. jaanuaril 2019 mängus New Jersey Devilsi vastu, kuid peamiselt sai ta mänguaega Rochester Americansis. Sabresi meeskonnas pääses ta ühel korral väljakule veel hooajal 2020/21. Kolme hooajaga sai Smith Sabresi meeskonnas kirja 13 mängu, kaks väravat ja ühe väravasöödu.

2021. aasta juulis sõlmis Smith üheaastase kahepoolse lepingu NHL-i klubiga Carolina Hurricanes. Hurricanesi meeskonnas pääses ta NHL-is väljakule vaid ühes mängus. Suurem osa hooajast 2021/22 mängis ta AHL-is Hurricanesi tütarklubis Chicago Wolves, kellega võitis ta 2022. aastal ka Calder Cup'i. Hooajal 2022/23 mängis Smith AHL-i klubis Hartford Wolf Pack.

2023. aasta novembris sõlmis Smith üheaastase lepingu JYP-iga.

Välislingid
-----------

* C. J. Smith NHL.com lehel
* C. J. Smith Liiga.fi lehel
* C. J. Smith hockeydb.com lehel



1. ↑  "C.J. SMITH SIGNS WITH THE BUFFALO SABRES". *goriverhawks.com*. 29. märts 2017. Vaadatud 9. jaanuaril 2019.
2. ↑  
@PR\_NHL (2. aprill 2017). "Per @EliasSports: C.J. Smith is the second Iowa-born player to appear in an NHL game, joining goaltender Scott Clemmensen (191 GP)" (Tweet) – *cit. via* Twitter.
3. ↑  "Canes agree to terms with C.J. Smith". Carolina Hurricanes. 28. juuli 2021. Vaadatud 28. juulil 2021.
4. ↑  "JYP vahvistuu kovan luokan yhdysvaltalaishyökkääjällä". *jypliiga.fi* (soome). 20. november 2023. Vaadatud 22. novembril 2023.
**Pendeltoni avaliku teenistuse reformi seadus** (inglise keeles **Pendleton Civil Service Reform Act**) on Ameerika Ühendriikide föderaalseadus, mille võttis vastu 47. Kongress ning mille allkirjastas 16. jaanuaril 1883 president Chester A. Arthur. Seaduse järgi tuleb enamikule föderaalvalitsuse ametikohtadele nimetada isikuid mitte poliitilise kuuluvuse, vaid võimekuse järgi.

1820. aastate lõpuks valitses Ameerika Ühendriikide poliitikas nepotistlik nn *spoils system*, milles poliitikud andsid oma rahalistele ja poliitilistele toetajatele vastutasuks avaliku sektori ametikohti. Kehtiva süsteemi toetajad suutsid avaliku teenistuse reformi ära hoida 1881. aastani, kui president James Garfield mõrvati. 47. Kongressi koosseisul õnnestus avaliku teenistuse reform lõpuks vastu võtta ning *spoils system* '​i endine toetaja Chester A. Arthur vormistas selle oma allkirjaga seaduseks.

Pendletoni avaliku teenistuse seadus nägi ette teatud valitsusametnike valimise konkursi korras, mitte poliitiliste sidemete järgi. Samuti muutis see nende valitsusametnike vallandamise või alandamise poliitilistel põhjustel ebaseaduslikuks ja lõi uue süsteemi jõustamiseks Ameerika Ühendriikide Avaliku Teenistuse Komisjoni. Seadus hõlmas algul umbes kümmet protsenti kõigist föderaalametikohtadest, kuid nüüd hõlmab enamikku. 

Seadus on nimetatud eelnõu esitaja Ohio Demokraatliku Partei senaatori George H. Pendletoni järgi, kes kaitses 1850. aastate orjapidamist ning juhtis kodusõjas sõja- ja Abraham Lincolni vastast Copperheadsi rühmitust.

Viited
------

1. ↑  Searles, Harry; Mangus, Mike (April 9, 2012). George Hunt Pendleton (July 19, 1825 – November 24, 1889). *Ohio Civil War Central*. Retrieved January 27, 2022.

Kirjandus
---------

* Foulke, William Dudley (1919). *Fighting the Spoilsmen: Reminiscences of The Civil Service Reform Movement*. New York: G. P. Putnam's Sons.
* Hoogenboom, Ari (1961). *Outlawing the Spoils: A History of the Civil Service Reform Movement, 1865-1883*. University of Illinois. ISBN 0-313-22821-3.
* Shipley, Max L. "The Background and Legal Aspects of the Pendleton Plan." *Mississippi Valley Historical Review* 24#3 1937, pp. 329–40. online
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Rootsi sõjaväelasest ja Venemaa poliitikust; Eestimaa rüütelkonna peamehe kohta vaata Magnus Wilhelm von Nieroth.* |

---

**Magnus Wilhelm von Nieroth** (vene: *Магнус-Вильгельм фон Нирот*) (u 1663 – 1740 Tallinn) oli baltisaksa päritolu Rootsi sõjaväelane, vabahärra (1687) ja Venemaa Keisririigi poliitik. Vabahärra.

Elulugu
-------

Magnus Wilhelm von Nieroth sündis Kiltsi, Väätsa ja Tarakvere mõisniku maanõunik Magnus von Nierothi (surnud 1670) ja Albu mõisniku Adam Johann Schrapferi lese Anna Elisabethi (sündinud Taube) (1633–1680) pojana.

Magnus Wilhelm von Nieroth asus noorukina Rootsi sõjaväeteenistusse, tõustes 1688. aastal 26-aastaselt ooberstiks ning juhtides seejärel komandörina Rootsi liitlasvägedest Saksa rügementi Hollandis ning alates 1700. aastast teenis Liivimaal ja osales Rootsi vägedes Põhjasõjas. 1705. aasta juunis osales Rootsi vägede ebaõnnestunud dessantoperatsioonis Kotlini saarele, pärast seda teenis 1710. aastani Nieroth Tallinnas linna garnisonis, kus kindralkuberneriks oli krahv Carl Gustaf Nieroth. 

Magnus Wilhelm von Nieroth osales Tallinna kaitsmisel Vene vägede linna piiramise ajal. 

Pärast Eestimaa vallutamist Venemaa keisririigi poolt ja liitmist keisririigi koosseisu oli Magnus Wilhelm von Nieroth aastatel 1711–1716 Eestimaa maanõunik, 1718. aastal valiti ta Heinrich von Ficki projekti kohaselt teostatud Venemaa keisririigi riigihaldusreformi tulemusel Peeter I poolt loodud Venemaa Keiserliku Kammerkolleegiumi (riigikassa) asepresidendiks, Kammerkollegiumi president oli Dmitri Mihhailovitš Golitsõn.

1719. aastal rajas Magnus Wilhelm von Nieroth Harju-Jaani pastori Heinrich Christopher Wrede algatusel Albu mõisas aadliorbudele mõeldud kool-varjupaiga, nn Rüütliakadeemia, mille eeskujuks oli sarnane kool Halles. Selle lõpetajad said ohvitseriks. Koolis olevat õppinud ka mõned eestlased.

Talle kuulusid Albu, Seidla, Kaalepi, Vaida, Kukevere ja Vaimastvere mõis.

Aastatel 1744–1747 oli tema sugulasest nimekaim, Kaarli mõisnik Magnus Wilhelm von Nieroth Eestimaa rüütelkonna peamees.

Perekond
--------

Magnus Wilhelm von Nieroth oli abielus kolm korda. 1711. aastal abiellus Tallinnas Sophie Hedwig von Bergiga, 1723. aastal Viru-Nigulas Rebekka Meiseriga ja 1739. aastal Tallinnas Raasiku mõisnik Bernhard Georg Pilar von Pilchau (surn. 1753) tütre Anna Helena Pilar von Pilchauga (1715–1774).

### Sugupuu

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  **Magnus Wilhelm von Nieroth**  | Magnus von Nieroth | Magnus von Nieroth | Otto von Nieroth (Kodila) |
| Gerdruta Metztacken (Neeruti) |
| Barbara von Uexküll | Reinhold von Uexküll (Päärdu) |
| Sophie von Uexküll (Paadrema) |
| Vabapreili Anna Elisabeth von Taube | Carlöö vabahärra Berend Taube | Ludwig Taube (Maidla) |
| Luitgard von Delwig (Tuhala) |
| Sophia von Uexküll | Wilhelm von Uexküll (Päärdu) |
| Gertrud Titfer (Võnnu) |

Vaata ka
--------

* Nieroth

Viited
------

1. ↑   "(1754) Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ..."

Välislingid
-----------

* Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
* Albu mõisa ajaloost 1660–1738
Tõruvähid *Balanus crenatus* (vasakul) ja *Verruca stroemia*
*Balanus crenatus* toitumas
***Balanus crenatus*** on vääneljalaliste alamklassi kuuluv vähilaadne, üks tavalisemaid sublitoraalseid tõruvähke Põhjameres; asustab ka Läänemere lääne- ja lõunaosa, eriti Taani väinasid. Eesti merevetes pole liiki leitud.

Kirjeldus
---------

*Balanus crenatus* '​e lubikoda on umbes 2,5 cm läbimõõduga; koja kuus plaati on hästi eristatavad ja nende ülaserv on hambuline. Koda on ebasümmeetriline, küljelt vaadates paistab see olevat ühele küljele kaldu. Koja ava on laia rombi kujuline, avast paistvad koed kollaste ja purpursete vöötidega.

Eluviis
-------

Looma eluiga on ligikaudu poolteist aastat. *Balanus crenatus* on eelkõige sublitoraali liik, keda võib mõnikord leida ka kivide või längus rannakalju alt. Loom kinnitub nii kividele, limuste kodadele, merepõhjale kui ka tehissubstraadile. Ta võib elada nii lainetusele avatud kui ka lainetuse eest varjatus vetes ja talub ka vee madalamat soolsust kuni 14 psu.

Levik
-----

*Balanus crenatus* asustab Kirde-Atlandi meresid ja on tavaline liik Briti saarte rannikutel. Leide on ka Prantsusmaa läänerannikult Bordeaux'ni lõunas, Põhja-Ameerika idarannikult ja Jaapani läänerannikult.

Viited
------

1. ↑  Wrinkled barnacle (Balanus crenatus). - The Marine Life Information Network
2. ↑  Wrinkled barnacle (Balanus crenatus). - The Marine Life Information Network
3. ↑  Wrinkled barnacle (Balanus crenatus). - The Marine Life Information Network
Vaade Monumentide orule lõuna suunas maanteelt Route 163 Utah' osariigis
West Mitten Butte Monument Valleys
Droonivideo orust.
**Monument Valley** ehk **Monumentide org** (navaho keeles *Tsé Biiʼ Ndzisgaii*) on org USA-s Arizona ja Utah' osariigi piiril. See paikneb navahode territooriumil. Monument Valleyt läbib maantee Route 163.

See asub Colorado platool 1500–1800 meetri kõrgusel merepinnast. Monument Valley on kuiv, punaka põhivärvusega, unikaalne kõrbeala, kus paikneb palju erosiooni tulemusel moodustunud püstloodseid või osaliselt püstloodseid monoliitseid künkaid. Kõrgeimad neist on jalamilt umbes 300 meetri kõrgused. Paljudele küngastele on antud ka nimi. Monoliitide alumine osa koosneb suuremas osas savikildast, keskmine osa liivakivist ja pealmine osa taas savikildast, mis omakorda on kaetud aleuroliidikihiga. Punaka põhitooni annavad alale raudoksiidid. Aastatel 1945–1967 asus oru lõunaosas uraanikaevandus.

Monument Valleys valitseb külmade talvede ja kuumade suvedega kõrbekliima. Suviti ei tõuse õhutemperatuurid tänu suurele kõrgusele merepinnast väga kõrgele, harva üle 38 °C. Ööd on suvel jahedad ning õhutemperatuur langeb pärast päikeseloojangut kiiresti. Talved on külmad, kuid päevased õhutemperatuurid tõusevad tavaliselt plusskraadidesse. Õhutemperatuure alla –20 °C esineb harva. Sademeid langeb aastas 115 millimeetrit, kõige enam august oktoobrini (keskmiselt 17–20 millimeetrit kuus). Talvel võib esineda kerget lumesadu, kuid mahasadanud lumi sulab tavaliselt ühe või kahe päevaga.

Monument Valley on populaarne filmivõttekoht. Seal on filmitud näiteks stseene John Fordi filmidest "Postitõld" ("Stagecoach"; 1939), "Mu kallis Clementine" ("My Darling Clementine"; 1946), "Fort Apache" (1948), "Ta kandis kollast paela" ("She Wore a Yellow Ribbon"; 1949) ja "Otsijad" ("The Searchers"; 1956), Sergio Leone filmist "Ükskord Metsikus Läänes" ("Once Upon a Time in the West"; 1968), Stanley Kubricku filmist "2001: Kosmoseodüsseia" ("2001: A Space Odyssey"; 1968), Clint Eastwoodi filmist "Eigeri mägi" ("The Eiger Sanction"; 1975) ning filmidest "Muretu rännumees" ("Easy Rider"; 1969), "Indiana Jones ja viimane ristiretk" ("Indiana Jones and the Last Crusade"; 1989), "Thelma ja Louise" ("Thelma & Louise"; 1991) ja "Forrest Gump" (1994). Tuntud telesarjadest on Monument Valleys võtteid tehtud näiteks "MacGyveri" ja "Doctor Who" tarbeks.

Monument Valley panoraam külastuskeskusest vaadatuna
Monument Valley panoraam talvel

Viited
------

1. ↑  Monument Valley. ReisiGuru.ee

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Monument Valley** |
**Ilmar Heinsoo** (kuni 6. maini 1935 **Ilmar Heinson**; 24. juuni 1923 Vanaküla, Kuusalu kihelkond, Harjumaa – 7. september 2012 Toronto, Kanada) oli eesti diplomaat, soomepoiss ja majandustegelane.

Elulugu
-------

Ta õppis aastatel 1930–1936 Kõnnu algkoolis, 1937–1942 Tallinna Reaalkoolis (lõpetas *cum laude*) ja 1947–1949 Londoni Ülikooli majandusteaduskonnas. Ta oli korporatsiooni Fraternitas Estica auvilistlane ja Kanada Koondise esimees.

Ta osales teises maailmasõjas pärast Soomes Taavettis ohvitseride kooli lõpetamist 1943. aastal Soome ja 1944. aastal Eesti rinnetel ning põgenes 1944. aastal üle Hiiumaa Rootsi.

1945. aastal siirdus ta vabatahtlikuna Inglismaale, et saada Briti luure käendusel teiste noorte eesti, läti ja leedu ohvitseridega luurealane ettevalmistus ja naasta langevarjuritena Eesti metsadesse, kuid plaan nurjus, kuna Nõukogude vastuluure sai sellest teada.

Aastatel 1945–1946 oli ta Linköpingis Tööturuameti välismaalaste ametnik, 1947–1950 fotomaterjalide ettevõttes Actina Ltd. osakonnajuhataja ja 1951. aastast, mil asus elama Kanadasse, kindlustusettevõtte Heinsoo Insurance Brokers Ltd. president.

1971. aastast oli ta Eesti Vabariigi aupeakonsuli kohusetäitja Torontos ja 1991. aastast Eesti Vabariigi aupeakonsul Kanadas, loobudes kohast haigestumise tõttu 2001. aastal.

Aastatel 1946–1949 oli ta Rahvusvahelise Kristliku Üliõpilaskonna liige, 1947–1950 Inglismaal eesti noorteühenduse juht, 1951. aastast Eesti Rahvusliku Välisvõitluse Nõukogu Kanadas algataja ja esimees, väliskomisjoni esimees 1970. aastani. Heinsoo kuulus Balti Liitu Kanadas, Toronto Eesti Seltsi, Toronto Eesti Meeskoori, Eesti Kunstnike Koondisse Torontos, Kanada Eesti Sõjaveteranide Ühingusse, Eesti Ohvitseride Kogusse, Baltimore'i linna aukliikmeskonda ning oli Eesti Sihtkapitali Kanadas algatajaliige.

Tunnustus
---------

* 1981 Eestlaste Kesknõukogu Kanadas kuldteenetemärk
* 1985 Toronto Eesti Võitlejate Ühingu kuldrinnamärk
* 1996 Riigivapi II klassi teenetemärk
* Ülemaailmse Eesti Vabadusvõitlejate Keskuse teeneteristi I järk
* Kuninganna Elizabeth II juubelimedal

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli Margot Heinsoo, nende poeg on diplomaat Thomas Heinsoo.

Viited
------

1. 1 2  "Fr. Estica :: Album Esticum". *www.cfe.ee*. Vaadatud 27. detsembril 2023.
2. ↑  Peep Pillak. Ilmar Heinsoo (24. VI 1923 - 7. IX 2012). Eesti Päevaleht = Estniska Dagbladet nr 38, 26. september 2012. Lk 5
3. ↑  Õispuu, Leo. "Eestlased Soome ja Saksa sõjaväes 1940-1945" (PDF).
4. ↑  "In memoriam – Ilmar Heinsoo – korporatsioon Fraternitas Estica". 11. september 2012. Vaadatud 27. detsembril 2023.

Välislingid
-----------

* Haud Tallinna Metsakalmistul