recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Eesti Abi- ja Teraapiakoerte Ühingu auliige Meeli Eismann ja pensionipõlve veetev, Viljandimaa esimene teraapiakoer Debby.
**Mittetulundusühing Eesti Abi- ja Teraapiakoerte Ühing** (EATKÜ) on 2008. aastal loodud üleriigiline katusorganisatsioon, mis esindab füüsilisi ja juriidilisi isikuid, kes kaasavad oma töös teraapiakoeratiimi tervishoiu-, haridus- ja sotsiaalvaldkonnas või on seotud teraapiakoerte kasvatamise ja ettevalmistamisega tööks. EATKÜ eesmärk on edendada koerte abil läbiviidavaid sekkumistegevusi Eestis, seista vastutustundliku lemmikloomapidamise eest ning väärtustada inimese ja koera vahelist sidet.

Eesti Abi- ja Teraapiakoerte Ühing on ainus organisatsioon Eestis, mis testib, koolitab ning eksamineerib teraapiakoeratiime. Kõik EATKÜ koeratiimid omavad rahvusvahelist litsentsi.

Ühing töötab koos partneritega välja ja arendab Eesti sotsiaal-, haridus- ning tervishoiuvaldkonnaga kõige paremini sobivat süsteemi. EATKÜ teeb rahvusvahelist koostööd, et tuua Eestisse vastava ala teadmisi, praktilisi oskusi ja parimaid praktikaid, ning osaleb teadusalases koostöös. EATKÜ viib ettevalmistuse saanud koeratiimid kokku klientidega, aitab programmide jaoks välja töötada sobiliku tegevusplaani, metoodika ja standardid ning koordineerib tiimide tööd.

EATKÜ on alates 2016. aasta juulikuust rahvusvahelise katusorganisatsiooni **IAHAIO** (International Association of Human-Animal Interaction Organizations) täisliige. Olles Eestis valdkonna teerajaja, juhindub Eesti Abi- ja Teraapiakoerte Ühing valdkonna juurutamises ja arendamises ning oma tegevuse korraldamises, sealhulgas tegevust puudutavate reeglite loomises, IAHAIO valgest raamatust, kohandades sealseid suuniseid.

EATKÜ asutas koos Eesti Ratsutamisterapeutide Liiduga Eesti Abi- ja Teraapialoomi Kaasavate Organisatsioonide Liidu.

2016. aasta veebruaris sai Eesti Abi- ja Teraapiakoerte Ühing Eesti Vabariigi Kultuuriministeeriumilt tunnustava tiitli kultuurisõber 2015.

Välislingid
-----------

* Koduleht
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on maalikunstnikust; 1977. aastal sündinud kohtuniku kohta vaata Einar Vene (kohtunik).* |

---

**Einar Vene** (sündinud 18. mail 1952) on eesti maalikunstnik.

Einar Vene on lõpetanud 1971. aastal Tallinna Polütehnikumi arvutusmasinate erialal ning 1984. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi maalikunstnik-pedagoogina. 

Ehkki akadeemilise kunstiharidusega, ei sobitunud ta toona ega sobitu ka tänapäeval meie professionaalsesse maalikunstipilti. Teda kui kunstnikku iseloomustatakse pigem mõistetega "autsaider", "naivist", "omamaailm", "esoteerika", "naiividealistlik filosoofia", "hea maitse proovilepanek". Küll aga võib ta teoseid nimetada postmodernistlikeks.

Isikunäitustega on Vene esinenud alates 1978. aastast. Väljaspool Eestit on tema teoseid eksponeeritud Leedus, Soomes, Sloveenias ja Venemaal.

Vene on Eesti Kunstnike Liidu liige 1987. aastast.

### Kunstniku kreedo

> „Minu maalide teema on kristlus, sest see, mis ümberringi toimub, on piibli ennustuste täitumine. Vana Testamenti läbib muster: kui rahvas meelt ei paranda, läheb keskkond kurjemaks. Seda võib juba praegu näha."
> 
> 
>  – Einar Vene (veebruar 2022)
> 
>

Viited
------

1. 1 2 3  Nordic and Baltic Contemporary Art Center (noar.eu). "Einar Vene".
2. ↑  Moraalne sürrealist Einar Vene Pressiteade. Sirp, 04.02.2022.
3. ↑  Moraalne sürrealist Einar Vene Pressiteade. Sirp, 04.02.2022.
Antiochos VI Dionysose münt
**Antiochos VI Dionysos Theos Epiphanes** (kreeka keeles Αντίοχος Στ' Διόνυσος, ′Dionysos′, kreeka jumal, ὁ Θεός, ′jumal′, ja ὁ Ἐπιφανής, ′jumala kehastus′) (u 148 − u 140 eKr) oli Seleukiidide soost kuningas (145−140 eKr), nominaalne valitseja.

Elulugu
-------

Ta oli kuningas Alexandros I Balase (suri 146 eKr) ja tema abikaasa, Egiptuse printsessi Kleopatra Thea (u 164−121 eKr) poeg. Antiochose tõstis 145. aastal eKr troonile Süüria väepealik Diodotos Tryphon, kes ilmus poisslapsega Araabiast Apameiasse. Siis ründas Tryphon Antiookiat, mis alistus peagi, ja Antiochos marssis võidukalt linna. 143. või 142. aasta paiku anti teada, et Antiochos oli saanud kõhuhaiguse, mis vajas operatsiooni. Noor kuningas surigi operatsiooni käigus. Teistel andmetel oli tema surma eest vastutav patroon Tryphon.

Vaata ka
--------

* Seleukiidide riik

Kirjandus
---------

* Bevan, Edwyn Robert. "The House of Seleucus". Kd II. London: Edward Arnold, 1902. Lk 226, 227, 230 .
* Chrubasik, Boris. "Kings and Usurpers in the Seleukid Empire. The Men who Would be King". Oxford: Oxford University Press, 2016. Lk 135−139 .

Välislingid
-----------

* Antiochos VI Dionysose biograafia
**AS Silva** oli aastatel 1919–1931 Eestis tegutsenud kaubandus- ja metsatööstusettevõte.

AS Silva omas äriruume Tallinnas: Jaani tänav 6 (1919. aastal); Väike-Roosikrantsi tänav 1 (1920), Merepuiestee 17 (1921–1930?) ja enne likvideerimist ka Estonia puiestee 19 (aastatel 1929–1931).

AS Silva asutasid 1919. aastal metsasaadustega kauplemiseks teiste seas Jüri Parik, Eduard Kusik, Robert Artur Holst, Alfred Sinisoff, August Janson ja Voldemar Selling[*viide?*].

Loodud äriühing arenes pärast Vabadussõda kiiresti ning tegeles puidukaubanduse ja -töötlemisega – osteti kokku suuri metsaga maatükke üle Eesti ning asutati mitu saeveskit puidu töötlemiseks. Äriühing varustas toodanguga Eestit ja eksportis ka suurtes kogustes puitu välismaale. 

Lisaks puiduärile tegutses äriühing ka põllumajandustarvete (loorehade, heina- ja viljaniidumasinate, koorelahutajate), mootorite, petrooleumi, bensiini ja õlide, ehitusmaterjalide, autokaupade ning autode (Studebaker Corporationi, Erskine'i ja Brockway veoautod) impordi ja müügiga. 1921. aastal sai aktsiaselts Silva Tamsalu lubjatehase omanikuks.

Äriühingu tegevuse lõpetas 1930. aastate ülemaailmne majanduskriis ning 1930. aasta kevadel pidas Tallinna Börsikomitee poolt AS Silva majandusseisundi hindamiseks moodustatud komisjon vajalikuks AS Silva juhtimine administratsioonile allutada, kuid 30. mail 1931 tunnistas Tallinn-Haapsalu rahukogu AS Silva maksujõuetuks.

Viited
------

1. ↑  III. Aktsiaselts "Silva" põhikiri, Riigi Teataja, nr. 36, 7 juuni 1919
2. ↑  Julius Põldmäe, "Vesivõsud Eesti ettevõtluses", Rahva Hääl 3. veebruar 1993

Välislingid
-----------

* III. Aktsiaselts "Silva" põhikiri, Riigi Teataja, nr. 36, 7 juuni 1919
**Aadu Ott** (14. märts 1940 Tallinn – 12. jaanuar 2020 Göteborg) oli 
Rootsi ja eesti füüsik.

Elulugu
-------

Aadu Ott oli prokuröri poeg.

Ta omandas Boråsis (Rootsi) keskhariduse, lõpetas 1962 Göteborgi Ülikooli filosoofiakandidaadina matemaatika ja füüsika erialal, *fil. lic.* (füüsika, 1965, samas), täiendas end 1969 Rootsi-Ameerika sihtasutuse stipendiaadina Arizona Ülikoolis (Tucson), Ph.D. (füüsika, 1970, Göteborgi Ülikool), väitekiri "Mobility Studies of Impurities, Thermal Effects and Matrix Atoms in Lithium Metal". Oli aastast 1963 Göteborgi Ülikooli füüsika instituudi assistent ja aastast 1971 Gislavedi keskkooli matemaatika ja füüsika lektor.

Teadustöö
---------

Ta on uurinud difusiooni liitiumis. Arvukalt teadustrükiseid.

Teoseid
-------

* Isotope Inter-Diffusion in Solid Lithium Metal (kaasautor). // Z. Naturforsch 23a, 771 (1968)
* Interstitial-Like Diffusion of Copper in Lithium. // J. Appl. Phys. 40, 2395 (1969)
* Slowly Diffusing Impurities in Lithium Metal (kaasautorid A. Lodding, D. Lazarus). // Phys. Rev. 188, 1088 (1969)

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm, 1984, 86
* Teadusajaloo ja Teadusfilosoofia Eesti Ühenduse arhiiv (isikutoimik)
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Veeremine** on mehaanikas liikumise tüüp, kus keha pöörleb olles kontaktis mingi pinnaga ja samas liigub keha pöörlemistelg kulgevalt antud pinna suhtes. Veeremist ilma pindade vahelise libisemiseta nimetatakse puhtaks veeremiseks. Sel juhul on veereva keha kokkupuutepunkti hetkkiirus võrdne pinna kiirusega ehk veereva keha pinnaga kokkupuutepunkti hetkeline kiirus pinna suhtes on võrdne nulliga.

Veeremise kirjeldamine
----------------------

Veereva silindrilise keha punktide kiirused tasapinna suhtes
Lihtsaimini kirjeldatav veeremine on puhas veeremine, kus silindriline keha veereb ilma libisemiseta tasapinnal. Sellisel juhul joonistavad külgvaates kõik silindri punktid veeremisel trohhoide, välja arvatud punktid pöörlemisteljel, mis moodustavad sirgeid jooni ja punktid silindri pinnal, mis moodustavad tsükloide.

Iga veereva keha punkti hetkelise kiiruse saab leida valemiga {\displaystyle \mathbf {v} ={\boldsymbol {\omega }}\times \mathbf {r} }, kus {\displaystyle \mathbf {r} } on vaadeldava punkti kohavektor kontaktis oleva punkti (joone) suhtes ja {\displaystyle {\boldsymbol {\omega }}} on nurkkiirus sama punkti suhtes. Seega jagunevad veereva keha punktide hetkelised kiirused analoogselt juhuga, kui keha pöörleks kokkupuutepunkti ümber.

### Energia

Kuna kineetiline energia sõltub ainult keha massist ja kiirusest on võimalik näidata, et (ilma libisemiseta) veereva keha kineetiline energia on võrdne tema kulgliikumise ja pöördliikumise kineetilise energiate summaga:

{\displaystyle K\_{\text{veeremine}}=K\_{\text{kulgliikumine}}+K\_{\text{pöörlemine}}.}

Vaata ka
--------

* Pöörlemine
* Veeretakistus
* Liikumine
* Libisemine
**Curie seadus** on füüsikaseadus, mille kohaselt paramagneetikute (paramagetiliste ainete) magnetiline vastuvõtlikkus {\displaystyle \chi \_{\mathrm {m} }} on pöördvõrdeline absoluutse temperatuuriga {\displaystyle T}:

{\displaystyle \chi \_{\rm {m}}={\frac {C}{T}},} kus {\displaystyle C} on igale ainele eriomane Curie konstant.
Paramagnetilise aine magneetumus (magnetiseerumise aste) on magnetilise vastuvõtlikkusega võrdeline:

{\displaystyle M=\chi H}, seega {\displaystyle M={\frac {HC}{T}}.}
Seega tuleneb Curie seadusest, et püsiva välise magnetvälja korral on paramagneetiku magneetumus pöördvõrdeline temperatuuriga.

Seaduse esitas Pierre Curie 1896. aastal. 1907. aastal arendas Prantsuse füüsik Pierre-Ernest Weiss Curie seadust edasi Curie-Weissi seaduseks, mis kehtib ferromagneetikute korral ülalpool Curie temperatuuri {\displaystyle T}.

Seletus
-------

Mudeliks on võetud ½-spinn-osakese orientatsioon välises magnetväljas. Elektronil on magnetmoment ja see käitub magnetdipoolina. Väline magnetväli avaldab elektroni spinnile suunavat jõudu. Võimalik on spinni orientatsioon magnetvälja suunas, mis on energeetiliselt soodne. Seepärast võiks eeldada, et kõik aine spinnid joonduvad paralleelselt välise magnetväljaga. Tegelikult tuleb aga arvesse võtta temperatuuri mõju, sest

* Boltzmanni statistikast tulenevalt kasvab temperatuuri tõustes ebasoodsa antiparalleelse orientatsiooni tõenäosus ja
* temperatuuri tõustes intensiivistuv soojusliikumine takistab osakeste joondumist magnetvälja suunas.

Magnetiline vastuvõtlikkus on füüsikaline suurus, mis sõltub sellest, kui palju spinne magnetväljas on joondunud välja suunas ja kui palju vastupidises suunas. Seega tuleb arvestada välise magnetvälja suunavat mõju ja vastu mõjuvaid soojusefekte. Kvantmehaanikas käsitleb seda probleemi Brillouini funktsioon. Curie seadus on selle funktsiooni erijuht nõrkade magnetväljade korral ja temperatuuridel, mis ei ole liiga madalad.

Viited
------

1. ↑  ENE 2. köide, 1987
**Aadu Leissar** (õieti **Adolf-Johannes Leissar**, aastani 1939 **Adolf-Johannes Leissor**; 30. august 1907 Tallinn – 15. juuli 1961 Lehmja) oli eesti näitleja.

Adolf-Johannes Leissar lõpetas 1927 Tallinna õhtukeskkooli ja 1931 Haridusliidu näitejuhtide kursused, õppis 1931–1933 Draamastuudio teatrikoolis. Töötas 1915–1928 ning 1933–1942 juhutöölise, äriteenija ja laohoidjana.

Ta töötas 1931–1933 Draamateatris, 1942–1947 Ugalas ning 1947–1957 Lehmja rahvamaja juhatajana.

Ta oli alates 1933. aastast abielus Johanna-Marie Leissariga. Nende tütred on Mall Leissar ja Reet Leissar.

Osi
---

* Katku Villu (Tammsaare ja Särevi "Kõrboja peremees", 1942)
* Aleksander (Mälgu "Lõunatuul" 1942)
* Aleksander (Mälgu "Ellen Paas", 1943)
* Kastan (Raudsepa "Sündmused agulis", 1943)
* Björn Finne (Leino "Simo Hurt", 1944)
* Joseph (Hellmani "Villa Farelli", 1945)
* Markus (Tederi "Mereingel", 1946)

Lavastusi
---------

* "Nukumeistri kodu" (jõulunäidend, 1938), etendus Estonias. Osalesid hilisemad kutselised näitlejad Harald Metsis, Aadu Leissar, Mall Leissar, Reet Leissar jt.
* L. Koidula "Säärane mulk" Lehmja rahvamajas

Viited
------

1. ↑  Eesti teatri biograafiline leksikon Tallinn 2000
**Curie konstant** (Pierre Curie järgi), tähis {\displaystyle C}, on aine magnetilisi omadusi iseloomustav konstant:

{\displaystyle C=\mu \_{0}\cdot n\_{i}\cdot {\frac {\mu ^{2}}{3k\_{\mathrm {B} }}},}
kus

* {\displaystyle \mu \_{0}} on vaakumi magnetiline läbitavus;
* {\displaystyle n\_{i}={\tfrac {N}{V}}} on osakeste tihedus, kusjuures
	+ N on osakeste arv;
	+ {\displaystyle V} on ruumala;
* {\displaystyle \mu } on atomaarne magnetiline moment;
* {\displaystyle k\_{\mathrm {B} }} on Boltzmanni konstant.

Konstandi {\displaystyle C} dimensioon on temperatuur.

Sageli määratletakse Curie konstanti ka ainehulgast {\displaystyle n} lähtuvalt:

{\displaystyle C\_{\mathrm {mol} }={\frac {M}{\rho }}C=\mu \_{0}\cdot N\_{\mathrm {A} }\cdot {\frac {\mu ^{2}}{3k\_{\mathrm {B} }}},}
kus

* {\displaystyle M} on molaarmass;
* \rho on tihedus;
* {\displaystyle N\_{\mathrm {A} }={\tfrac {N}{n}}} on Avogadro arv.

Konstandi {\displaystyle C\_{\mathrm {mol} }} mõõtühik on m3 K mol−1.

Vaata ka
--------

* Curie temperatuur
* Curie seadus

Kirjandus
---------

* Heiko Lueken: *Magnetochemie*. B.G. Teubner, Stuttgart/ Leipzig 1999, ISBN 3-519-03530-8
**Aadu Andres Pilt** (11. detsember 1945 Örebro, Rootsi – 6. mai 2018 Burlington, Kanada) oli eesti päritolu Kanada füüsik, Eesti ohvitseri poeg.

Elulugu
-------

Aadu Andres Pilt elas aastast 1951 Kanadas.

Lõpetas 1964. aastal Torontos Keskkooli, 1968. aastal Toronto Ülikooli matemaatika ja füüsika erialal, füüsikamagister (1969, Alberta Ülikool; väitekiri "An investigation of high spin states in 55Fe"), *Ph.D.* (eksperimentaalne ja teoreetiline tuumafüüsika; 1972, McMasteri Ülikool; väitekiri "Nuclear structure on 21Ne and 29Si"). Oli järeldoktorina aastatel 1972–1973 uurimistööl Saksamaal Max Plancki Instituudis ja 1973–1974 Inglismaal Oxfordi Ülikooli tuumafüüsika osakonnas, 1974–1978 Oxfordi Ülikooli tuumafüüsika osakonna teadur, 1978–1979 McMasteri Ülikooli füüsika osakonna vanemteadur, 1979–1981 teadur ja abiprofessor, 1981–1985 kaasprofessor, 1985–1988 Mohawki Kolledži (Hamilton, Ontario) füüsikateaduste osakonna lektor (professor), 1988–1996 Ontario Päästeteenistuse kiirgusosakonna tehniline grupi vanemohvitser ja grupijuhi asetäitja, 1996– grupi juhataja. Olnud 1977. aastal Helsingi Ülikooli füüsika osakonna külalisteadur ning 1980. ja 1981. aastal Oxfordi Ülikooli tuumafüüsika osakonna külalisuurija.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: tuumafüüsika – tuuma struktuur, raskete ioonide reaktsioonid, tuuma kihtmudeli arvutused, klastri moodustumised kergetes tuumades. Kergete tuumade Я-osakese klastermudeli kaasautor. Umbes 60 teadustrükist.

Viited
------

1. ↑
2. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* E1 decay of members of the low-lying Kπ = (½)- band in 23Na (kaasautor). // Phys. Rev. Lett. 28 (1972) 9
* Lowest-lying Jπ = (½)- levels in 21Ne and 23Na. // Phys. Rev. C5 (1972) 5
* On a highly inhibited E1 transition in 21Ne. // Phys. Lett. B52 (1974) 1
* Search for superheavy elements in monazite by Rutherford backscattering (kaasautor). // Nature 265 (1977) 5589
* Я-particle cluster states in 44Ti. // Phys. Lett. B73 (1978) 3
* A novel cluster model for 24Mg as 16O + 8Be (kaasautor C. Wheatley). // Phys. Lett. B76 (1978) 1
* Spin-parity determinations from the 48Ca(d,Я)46K reaction near 0° (kaasautor). // Phys. Rev. C22 (1980) 2
* Mass and energy levels of 118In (kaasautor). // Phys. Rev. C31 (1985) 3.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Aadu Lüüs
**Aadu Lüüs** (16. november 1878 Vana-Antsla vald, Võrumaa – 12. veebruar 1967 Stockholm) oli eesti arstiteadlane, Tartu Ülikooli professor, esimene eesti soost lastehaiguste õppetooli juhataja.

Elukäik
-------

Aadu Lüüs sündis Võrumaal, Vana-Antsla vallas, Lüüsi talus, kus ta vanemad olid rentnikuks. Lüüs õppis Hugo Treffneri eragümnaasiumis ja asus 1901. aastal õppima arstiteadust Tartu ülikooli, mille lõpetas 1907. aastal *cum laude*. Pärast ülikooli lõpetamist oli ta kaks aastat arstiks Laiusel ja Võrus ning siirdus siis Riiga, kus töötas assistendina J. Armitsteadi lastehaiglas 1909–1911. Edasi jätkus Lüüsi arstlik tegevus Tallinnas, kus ta oli ühtlasi linna vaestearstiks ja 1917. aastast alates linna tervishoiubüroo juhatajaks.

1919. aasta sügisel valiti dotsendi kohustetäitjaks lastehaiguste alal Tartu Ülikooli juures ning Tartu Ülikooli lastekliiniku juhatajaks. Ta kaitses meditsiinidoktori kraadi 1922. aastal. 1923. aastal valiti ta erakorraliseks professoriks ja 1925. aastal korraliseks professoriks. Aastatel 1931–1934 oli ta TÜ arstiteaduskonna dekaan.

1944. aastal lahkus ta Rootsi. Ta on maetud Stockholmi Metsakalmistule. 16. november 1967 püstitati tema hauale kujur Ernst Jõesaare loodud mälestusmärk. Punakast graniidist hauakivil on pronksreljeefina peaingli figuur õnnistavate kätega.

Ühiskondlik tegevus
-------------------

Peale oma teadusliku töö ülikoolis tegutses professor Lüüs mitmesugustel seltskondliku ja ühiskondliku elu aladel. Eriti viljakas oli tema tegevus emade- ja lastekaitse küsimuste viljelemisel ja arendamisel Eestis. 1932. aastast oli ta sihtasutus "Eesti Lastekaitse" juhatuse esimees. Aadu Lüüs oli Eesti Lastekaitse Ühingu asutajaliige ja mitme rahvusvahelise lastekaitseseltsi liige.[*viide?*]

1901. aasta sügisel liitus ta Eesti Üliõpilaste Seltsiga ja oli selle esimees 1906. aasta sügissemestril. 1945. aastal valiti ta Eesti Üliõpilaste Seltsi auvilistlaseks. 1950–1960 oli ta EÜSi vanematekogu esimees.

Ta oli muu hulgas Eesti Eugeenika ja Genealoogia Seltsi asutaja ja pikemat aega selle esimees. 1937. aasta veebruarist oli Lüüs ka Eesti Arstide Seltside Liidu esimees ja õdede-kooli kuratooriumi esimees kooli algaastatest peale. Arstide Koja liige.[*viide?*] Ta oli Eesti Arstide Seltsi Rootsis liige, Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis juhatuse liige ja auliige.

Professor A. Lüüs on avaldanud rea teaduslikke töid, raamatuid ja artikleid, eriti lastehaiguste alalt.

Viited
------

1. 1 2  Lastekliinik, 2012. Lastekliiniku üldisi arengujooni. Tartu Ülikooli Kliinikum. Vaadatud 14.07.2012.
2. 1 2 3 4 5 6  Professor A. Lüüs 60. aastane - Päewaleht, 16.11.1938
3. ↑  Eesti biograafiline leksikon, 1926–1929. Tartu: Loodus, lk 295.
4. 1 2  Vaga, A. 1940. Eesti biograafilise leksikoni täiendusköide. Tartu: Loodus, lk 192.
5. ↑  Mälestusmärk A. Lüüsile – Stockholms Tidningen, 18.11.1967
6. ↑  Auvilistlased EÜS

Välislingid
-----------

* Aadu Lüüs väliseesti isikuloolises andmebaasis
* Aadu Lüüs Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
**Goodison Park** on jalgpallistaadion Liverpoolis.

Goodison Park kuulub klubile Everton. Staadion mahutab 40 157 inimest.

Enne staadioni rajamist mängis Everton Anfieldil, aga klubi juhtkonnal tekkisid vastuolud Anfieldi maaomaniku ja klubi esimehe John Houldingiga. Anfieldi staadion ei kuulunud klubile ja Houlding soovis staadioni kasutamise eest makstavat renti mitmekordistada. Houlding pakkus ka staadioni maad klubile müüa, kuid üksnes koos enesele kuuluva naabermaatükiga, mistõttu juhtkonnal tekkis mulje, et Houlding püüab kuidagi klubi arvel rikastuda. Raha oli klubil seevastu vähe.

15. märtsil 1892 otsustas klubi juhatus Anfieldilt lahkuda ja ehitada uue staadioni, mille maa kuuluks klubile. Ühtlasi valiti klubi selle asutamisest peale juhtinud Houldingi asemele George Mahon, kes korraldas klubile platsi, praeguse Goodison Parki. Ühtlasi otsustas juhatus, et Evertoni hakkab juhtima osaühing – jalgpallis oli klubi juhtimine osaühingu abil seni ebatavaline olnud.

Liverpoolis tekitas Evertoni kolimine suurt tähelepanu ja seda kajastati ajakirjanduses põhjalikult. Konservatiivsed ajalehed toetasid Houldingit, kes oli Konservatiivse Partei parlamendisaadik. Liberaalsed ajalehed toetasid Mahonit, kes oli Liberaalse Partei esindajana varem parlamendivalimistel Houldingi vastu kandideerinud ja lüüa saanud.

Staadion avati 24. augustil 1892. Avamisel osales 12 tuhat inimest. Jalgpalli ei mängitud, selle asemel toimus väike kergejõustikuvõistlus, millele järgnesid kontsert ja ilutulestik. Enne Goodison Parki polnud maailmas valminud ühtki puhtalt jalgpalli mängimiseks mõeldud staadioni. Samal päeval avati ka Glasgow's Celtic Park, mis tänapäevani kuulub Glasgow Celticule.

Esimene mäng staadionil peeti 2. septembril ja see oli sõprusmäng Boltoni Wanderersi vastu, mille Everton 4:2 võitis. Esimene Inglismaa meistrivõistluste mäng toimus 3. septembril Nottinghami Foresti vastu ja see lõppes 2:2. Järgmine kodumäng tõi Evertoni esimese koduvõidu uuel staadionil – see oli 6:0 võit Newton Heathi, pärastise Manchesteri Unitedi üle.

22. märtsil 1895 otsustati lõpuks, et klubi ostab staadionialuse maa ära. Mahon rõhutas, et ostmiseks kulub 650 naelsterlingit vähem, kui Houlding oli pakkunud, ning ometi saab klubi selle eest rohkem maad ja tribüünid mahutavad rahvast veerandi võrra rohkem.

Staadion sai nime selle järgi, et ta asub Goodisoni tee ääres. See tee omakorda sai nime ehitusinsener George Goodisoni järgi, kes 19. sajandi keskel tegeles sealkandis kanalisatsiooniga ja sai hiljem maaomanikuks.
Fly jõe delta kaart
**Fly** on Paapua Uus-Guinea pikkuselt teine jõgi. Selle pikkus on 1060 km. Uus-Guinea saarel on Fly Sepiki ja Mamberamo järel pikkuselt kolmandal kohal. 

See voolab peamiselt Lääneprovintsis, kus moodustab väiksel määral riigipiiri Paapua Uus-Guinea ja Indoneesia vahel. Jõe piirkond on hõredalt asustatud, umbes 1–2 in/km².

Fly jõe estuaar on suudmealas 56 km lai. Jõgi suubub Paapua lahte. Jõe deltas asub palju soiseid saari, millest suurimad on Kiwai (359 km²), Purutu (186 km²) ja Wabuda (109 km²). Saartel on mangroove ja nipapalme. Jõe kallas on kaetud vihmametsaga. Fly jões elutseb üle 110 kalaliigi, kellest seitse on endeemid. Fly on Kikori kõrval suurima bioloogilise mitmekesisusega jõgesid Uus-Guineas. Fly suurimad lisajõed on Strickland ja Ok Tedi, mida on mõjutanud vase- ja kullakaevandamine. Fly on laevatatav Kiungast kuni 800 km ülesvoolu.

Fly jõe delta avastas 1842. aastal Briti mereväeohvitser Francis Price Blackwood korveti HMS Fly pardal. Aastatel 1875–1877 jõudis Itaalia maadeuurija ja loodusteadlane Luigi D'Albertis aurulaeva Neva pardal ülesjõge enam kui 900 km kaugusele Uus-Guinea sisemaale, mis oli kaugem koht saarel, kuhu Euroopa maadeavastajad jõudnud olid.
Lääne-Nigula kirik mais 2011
**Lääne-Nigula Püha Nikolause kirik** on 13. sajandi teisest poolest pärinev gooti kirik Lääne-Nigula vallas Nigula külas.

1760 valmis barokse portaaliga nelinurkne läänetorn.

Kirikut kasutab Lääne-Nigula Püha Nikolause kogudus.

Kiriku ümber on kirikuaed, kus on mitmeid kultuurimälestiseks tunnistatud objekte.

Galerii
-------

* Altar Lääne-Nigula kirikusAltar Lääne-Nigula kirikus
* Kantsel Lääne-Nigula kirikusKantsel Lääne-Nigula kirikus
* Kabel Lääne-Nigula kirikuaiasKabel Lääne-Nigula kirikuaias
* Vabadussõja mälestussammas on kirikuaia vahetus naabrusesVabadussõja mälestussammas on kirikuaia vahetus naabruses

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Lääne-Nigula kirik** |

* Lääne-Nigula kirik kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes

Lääne-Nigula kirik
Lääne-Nigula kihelkond

**Kirik**: Lääne-Nigula  

**Mõisad**: 
Lääne-Nigula kirikumõis |
Auaste mõis |
Hardu mõis |
Keedika mõis |
Kirimäe mõis |
Kärbla mõis |
Leediküla mõis |
Niibi mõis |
Roosna mõis |
Räägu mõis |
Oru mõis |
Palivere mõis |
Salajõe mõis |
Saunja mõis |
Seljaküla mõis |
Taebla mõis |
Tagavere mõis |
Uugla mõis |
Vidruka mõis
**Lääne-Eesti saarestiku biosfääri kaitseala** (inglise *West Estonian Archipelago Biosphere Reserve*) oli 1990–2006 tegutsenud looduse ja pärandkultuuri kaitse territoorium, mis kuulus UNESCO biosfäärikaitsealade hulka.

Eesti valitsuse määrusega 27. detsembrist 1989 (mis jõustus 1. jaanuarist 1990) moodustati Lääne-Eesti saarestiku biosfääri kaitseala üldpindalaga 1 560 078 ha. Aastal 2002 moodustati kaitseala tegevuse koordineerimiseks Sihtasutus Biosfääri Programm, enne seda osales biosfääri kaitseala töös Eesti Vabariik. 

17. augustil 2006 see määrus tühistati, kuid biosfäärikaitseala Hiiumaa, Saaremaa, Vormsi ja Läänemaa teabekeskused töötasid edasi. 2008. aasta lõpus täiendati säästva arengu seadust sätetega, mis sätestasid biosfääri programmiala definitsiooni, et tagada biosfääri kaitsealade jaoks vajalik õigusruum. Kaitseala asemel asus tegutsema Lääne-Eesti saarte biosfääri programmiala. Biosfääri programmiala on UNESCO programmiga Man and Biosphere haaratud ala haridus-, seire- ja uurimistöö korraldamiseks ning loodusvarade kaitse ja säästliku kasutamise ühitamiseks.

Biosfäärikaitseala Hiiumaa keskust juhatanud Ruuben Post oli üks kaitseala peaideolooge.

Vaata ka
--------

* Estonia Maritima

Viited
------

1. ↑  Trass, Hans; Kull, Kalevi; Lotman, Aleksei; Martin, Jüri; Reintam, Loit; Sammul, Marek 2007. Kas meil biosfääri kaitseala enam ei olegi? *Postimees* 12. detsember, lk. 15.

Välislingid
-----------

* Lääne-Eesti saarte biosfääri programmiala koduleht.

Kirjandus
---------

* Kokovkin, Toomas 2004. *Kohtumispaik. Biosfääri kaitsealade kogemus maailmas ja Eestis, iseäranis Hiiumaal*. Kärdla: Uurimiskeskus Arhipelaag.
**Välis-Hebriidid** (inglise *Outer Hebrides*, gaeli *Na h-Eileanan Siar*) on saarestik Šotimaal Suurbritannia saarest loodes, osa Hebriididest, mis moodustab haldusüksuse **Eilean Siar**. Eraldatud Sise-Hebriididest Minchi väinaga. Suurim saartest on saar, millel üldnime pole ja mille osasid nimetatakse Lewis ja Harris.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

 Välis-Hebriidid – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

Šotimaa omavalitsused

Aberdeen **·**  Aberdeenshire **·**  Angus **·**  Argyll and Bute **·**  Clackmannanshire **·**  Dumfries and Galloway **·**  Dundee **·**  East Ayrshire **·**  East Dunbartonshire **·**  East Lothian **·**  East Renfrewshire **·**  Edinburgh **·**  Falkirk **·**  Fife **·**  Glasgow **·**  Highland **·**  Inverclyde **·**  Midlothian **·**  Moray **·**  Na h-Eileanan Siar (Välis-Hebriidid) **·**  North Ayrshire **·**  North Lanarkshire **·**  Orkney saared **·**  Perth and Kinross **·**  Renfrewshire **·**  Scottish Borders **·**  Shetlandi saared **·**  South Ayrshire **·**  South Lanarkshire **·**  Stirling **·**  West Dunbartonshire **·**  West Lothian
**Elektrolüüsiseadused**, mis on nimetatud nende avastaja **Faraday** järgi, kirjeldavad elektrilaengu ja aine muundumise vahelist seost elektrokeemilistes reaktsioonides. Elektrokeemia põhiliste seadustena kehtivad nad ka keemiliste vooluallikate korral.

Faraday avaldas oma elektrülüüsiseadused 1834. aastal järgmises sõnastuses:

1. Elektrolüütiliselt sadestunud aine hulk on võrdeline elektrolüüti läbiva elektrilaenguga.
2. Ühesuguste elektrihulkade korral on elektroodil sadestuva aine (elemendi) hulk võrdeline aine molaarmassiga ja pöördvõrdeline aine ekvivalentse massiga.

Mõlemat seadust saab väljendada ühe valemiga, milleni võib jõuda järgmiselt.

Ühevalentse keemilise elemendi ühe mooli elektrolüütiliseks sadestamiseks elektroodil on vajalik elektrilaeng

{\displaystyle {\frac {Q\_{1}}{\text{1 mol}}}=e\cdot N\_{\mathrm {A} }=F},
kus {\displaystyle e} (= 1,602 176 634 × 10–19 C) on elementaarlaeng, {\displaystyle N\_{\mathrm {A} }} (= 6,022 140 76 × 1023 1/mol) on Avogadro arv (väljendab elemendi ioonide arvu 1-moolises ainehulgas) ja {\displaystyle F} (= 96 485,33212 C/mol) on Faraday arv (võrdub elektrilaenguga, mis on vajalik ühevalentse aine 1 mooli sadestamiseks (ühtlasi võrdne aine 1 mooli elektronide laenguga). 

Ainehulga {\displaystyle n} elektrolüütiliseks sadestamiseks keemilise elemendi mis tahes valentsi korral peab ainet läbima elektrilaeng

{\displaystyle Q=n\cdot z\cdot F},
kus {\displaystyle n} on ainehulk (moolides), {\displaystyle z} on reageeriva elemendi iooni valentsiarv (puuduvate või liigsete elektronide arv), ja {\displaystyle F} on Faraday arv. 

Vastavalt molaarmassi {\displaystyle M} definitsioonile saab sadestuva (reageeriva) aine massi {\displaystyle m} avaldada kujul

{\displaystyle m=M\cdot n}.
Kui avaldada elektrilaengu valemist ainehulk {\displaystyle n={\frac {Q}{z\cdot F}}} ja panna massi {\displaystyle m} valemisse, saamegi Faraday seadusi väljendava valemi:

{\displaystyle m={M\cdot Q \over z\cdot F}}.
Faraday esimese seaduse puhul on {\displaystyle M,\,F} ja {\displaystyle z} konstantsed, seega mida suurem laeng {\displaystyle Q}, seda suurem mass {\displaystyle m}.

Teise seaduse puhul on konstantsed {\displaystyle Q,\,F} ja {\displaystyle z}, nii et mida suurem {\displaystyle M/z}, seda suurem {\displaystyle m}.

Konstantse voolutugevuse I korral on laeng {\displaystyle Q} võrdeline elektrolüüsi ajaga {\displaystyle t}:

{\displaystyle Q=I\cdot t}.
Kui teha see asendus massi valemis, saame avaldada elektrolüüsil sadestuva aine massi sõltuvalt muutumatu tugevusega voolust ja ajast:

{\displaystyle m={M\cdot I\cdot t \over z\cdot F}}.

Vaata ka
--------

* Elektrolüüs
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Harjumaa Juuru kihelkonna mõisast; Virumaa Rakvere kihelkonna mõisa kohta vaata artiklit Karitsa mõis (Rakvere kihelkond)* |

---

Karitsa mõisa viinavabrik 1905. a põlengu järel. AM F 14389
**Karitsa mõis** (saksa keeles *Karritz*) oli rüütelkonnamõis Juuru kihelkonnas Harjumaal. Tänapäeval jääb kunagine mõis Rapla valda Rapla maakonnas.

Ajalugu
-------

Karitsa mõis rajati ajavahemikus 1669–1678 samanimelise muinasküla asemele. 
Läbi sajandite oli mõis Eestimaa Rüütelkonnale kuuluva Kaiu mõisa kõrvalmõis.
1905. aasta mässu ajal süüdati mõisa viinavabrik.

Tänapäeval kuulub mõisasüda OÜ Karitsu Rantšole, mis tegeleb lihaveisete kasvatusega.

Vaata ka
--------

* Eesti mõisate loend

Välislingid
-----------

* Eesti mõisaportaal
* Karitsu Rantšo
* Karitsa küla

Juuru kirik
Juuru kihelkond

**Kirik**: Juuru kirik  

**Mõisad**: Atla mõis | Hiiru mõis | Hõreda mõis | Härgla mõis | Ingliste mõis | Juuru kirikumõis | Juuru mõis | Järlepa mõis | Kaiu mõis | Karitsa mõis | Kuimetsa mõis | Kädva mõis | Mahtra mõis | Maidla mõis | Oraniku mõis | Pae mõis | Pirgu mõis | Purila mõis | Põlliku mõis | Seli mõis | Umbru mõis
**Hobuoblikas** (*Rumex confertus)* on tatraliste *(Polygonaceae)* sugukonna, oblika *(Rumex)* perekonda kuuluv mitmeaastane taim.

Botaaniline kirjeldus
---------------------

Kuni 120 cm pikkusega taim, lehed vahelduvad, alumised lehed suured, südajad. Lehe alumise pinna leherootsud on kaetud karedate karvakestega. Õisik pikk, kitsas, õied kollakasrohelised, väikesed ja rohekad. Juur lühike, väheharunenud aga jäme. Hobuoblikas õitseb mais-juunis, viljad valmistuvad aga juunis-juulis. Vili on pruunikas värvuga pähklike.

Ökoloogia ja levila
-------------------

Leidub Euraasias, peamiselt parasniiskes ja niiskes mullas. Kasvab niitudel, parkides, teeäärtel, raudteedel. Kohati hoogsalt laieneva levikuga.

Keemiline koostis
-----------------

Juurtes ja juurestikutes on leitavad järgmised keemilised ained: K-vitamiin, alkaloidid, eetriline õli, saponiin, fenool, katehhiin, parkained, glükoos, fruktoos, sahharoos, fenoolkarboksüülhape ja teised orgaanilised happed. Viljades on orgaanilisi happeid, C- ja K- vitamiini, karotiini, antratseene, katehhiine, eeterlikku õli, flavonoide, antrakinoone ja aromaatseid ühendeid.

Kasutus meditsiinis
-------------------

Ravimina saab meditsiinis kasutada juurikat koos juurtega ja vilju. Juurikate ja juurte kogumine toimub augustis-septembris. Juurikaid pestakse külma veega puhtaks ja lõigatakse tükkideks, kui juurikas on liiga suur. Seejärel närvutatakse õhu käes ja kuivatatakse päikese käes või kuivatise abil, kuni see muutub hapraks. Vilju korjatakse käsitsi ning kuivatatakse õhu käes. Säilivusaeg on 3 aastat.

Suure parkainete sisalduse tõttu kasutatakse juuri kõhulahtisuse, ka nakkusliku, raviks. Väikestes kogustes (0,25 g) on kootav ja kõhulahtisust raviv toime, aga suured kogused (0,5 g) toimivad lahtistina, mistõttu neid tarvitatakse jäme- ja peensoolepõletikust tingitud hemorröa, kõhukinnisuse ja pärakulõhede korral.

Juuretõmmist võetakse kui nõrgatoimelist sapieritit koletsüstiidi ja hepakoletsüstiidi puhul. Tõmmis hävitab düsenteeriapisikuid, omab nugilistevastast ja verejooksu peatavat toimet.

Hobuoblikas on efektiivne nahahaiguste ja põletushaavade ravimisel. Hobuoblika juuretõmmist tarvitatakse välispidiselt ekseemi raviks. Furunkulite, haavandite ja mädaste haavade raviks kasutatakse värskeid lehti.

Viited
------

* Hobuoblikas andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

* Liigi kirjeldus ja pilt andmebaasis 'Herba'

1. 1 2  Värva, Mall (2010). *Meie ravimtaimed*. Elmatar.
2. ↑  Лозина-Лозинская, А. С. (1936). *Флора СССР*. Издательство Академии Наук СССР.
3. ↑  "Rumex confertus Willd. - hobuoblikas". 07.05.2023.
4. 1 2 3 4 5  Britton, Jade (2013). *Ravimine taimedega*. Varrak.
5. ↑  Raal, Ain (2010). *Maailma ravimtaimede entsüklopeedia*. Eesti Entsüklopeediakirjastus AS.

Välislingid
-----------
**Hobuselihaskandaal** oli skandaal Euroopa piirkondades, kui veiselihatoitudena pakutavate toitude koostises leiti deklareerimata või valesti deklareeritud hobuseliha, mõnedel juhtudel leiti veiseliha asemel ainult hobuseliha. Leiti ka veiselihatooteid, mis sisaldasid muude loomade liha, näiteks sealiha. Juhtum tuli avalikkuse ette 15. jaanuaril 2013. aastal, kui teatati hobuse DNA leidmisest Iirimaa ja Suurbritannia supermarketites müügil olnud külmutatud veiselihaburgerites.

Juhtum puudutas ka Eestit, kus müüdi märgistusel kajastamata hobuseliha sisaldavaid konserve ning tarniti lihatööstusele tooraineks veiseliha asemel hobuseliha.

Viited
------

1. ↑  "Taanis leiti veiselihakebabist sealiha". *Eesti Rahvusringhääling*. 26. märts 2013. Vaadatud 02.02.2020.
2. ↑  "Suurbritannias leiti veiselihapihvidest hobuseliha". *Eesti Rahvusringhääling*. 16. jaanuar 2013. Vaadatud 02.02.2020.
3. ↑  "Märgistamata hobuselihaga toodete müük Eestis sai kinnitust". *Eesti Rahvusringhääling*. 22. märts 2013. Vaadatud 4. veebruar 2020.
4. ↑  "Nõo hobuselihaskandaalist: me ei pannud ELi kauba puhul tootekoodi tähele". 22. juuli 2013. Vaadatud 4. veebruar 2020.
Map
Karitsa mõisa viinavabrik pärast 1905.a põletamist.
**Karitsa mõis** (saksa keeles *Karritz*) oli rüütlimõis Rakvere kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne-Viru maakonda Rakvere valda.

Mõis rajati umbes 1800. aastal Rakvere mõisast eraldatud osast. Karitsa mõisale kuulus kaks küla, Levala ja Tamna küla. 

1836. aasta suvel alustati mõisa juures ehitamist ja sama aasta sügisel 29. oktoobril alustas mõisa hoones tööd Karitsa külakool.

Mõisa viimane (enne 1919. aastat) omanik oli Andreas von Dehn.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Karitsa mõis (Rakvere) Eesti mõisaportaalis (vaadatud 16.05.2015)
2. ↑  "Karitsa kool 170". *Virumaa Teataja*. 30. mai 2006.

Välislingid
-----------

* Karitsa mõis (Rakvere) Eesti mõisaportaalis

Rakvere kirik
Rakvere kihelkond

**Kirik**: Rakvere  

**Mõisad**: Arkna mõis | Kaarli mõis | Karitsa mõis | Karivärava mõis | Katku mõis | Kloodi mõis | Kohala mõis | Korjodi mõis | Kullaaru mõis | Laanemõisa mõis | Lepna mõis | Mädapea mõis | Nurme mõis | Piira mõis | Rakvere kirikumõis | Rakvere mõis | Roodevälja mõis | Sämi-Silla mõis | Sõmeru mõis | Tobia mõis | Toomla mõis | Ubja mõis | Uhtna mõis
**Mõnnuste Jumalailmumise kirik** on EAÕK haldusalasse kuuluv õigeusu kirik Saaremaal Saaremaa vallas Mõnnuste külas ja on tänapäeval varemeis.

Koguduse ajaloost
-----------------

Saaremaa Kärla luterlikus kihelkonnas siirdus 1848. aastaks õigeusku 25,5% rahvast. Mõnnuste õigeusu kogudus asutati 14. juunil 1851. 1930. aastal oli koguduses 645 liiget. Mõnnuste Kolmainu Jumala Ilmumise kogudus oli Moskva Patriarhaadi Eesti piiskopkonnas esimene, mis likvideeriti kunstlikult 7. juunil 1950 usuasjade voliniku Aleksander Tarassovi ettepanekul Vene Õigeusu Kiriku Nõukogu (VÕKN) poolt. Pärast koguduse ametlikku sulgemist jätkusid teenistused köster Aleksander Alliku kodus kuni 1956. aastani.

Kiriku ajaloost
---------------

1857. aastal ehitati Mõnnustesse õlgkatusega puukirik Mõnnuste mõisa rentniku Karolina Schulzi algatusel. Algelise pühakoja kõrvale paigaldati kirikukellad, kirikusse laudadest kujusein (ikonostaas). Puukiriku pühitses ülempiiskop Platon 21. septembril 1857 Jumala Ilmumise auks. Esimene jumalateenistus toimus kirikus 6. detsembril 1857. Kogudus tasus kiriku kasutamise eest üüri 200 rubla aastas.

Kivikiriku ehitamist alustati 1866. aasta suvel ehitusettevõtja ja Kuressaare kaupmehe Ivan Konstantinovi poolt. Paekivist seintega kahe torniga kirik valmis 1868. aastal ja pühitseti Kolmainu Jumala Ilmumise auks sama aasta 6. jaanuaril. 1870. aastal kinkis koguduse liige Ivan Tšetverkin kirikule uue kujuseina. Vana ikonostaas anti üle 1873. aastal avatud Tiirimetsa Kristuse Sündimise kirikule. Baaside tulekuga 1940. aastal lammutati kiriku kellatorni kiiver, mis segas pühakoja lähedal asuvalt NSV Liidu sõjaväelennuväljalt lennukite õhkutõusmist ja maandumist. 1950. aastal võõrandati kirikuhoone lennuvälja personalile kasiino hooneks. Pühakojast 30 meetri kauguselt möödus sõjaväelennuvälja põhistardirada ja kiriku 20 meetri kõrgune kellatorn segas lennuliiklust. Tänapäeval on kirik varemeis, EAÕK alustas kiriku ümbruse hooldustöid 2016. aastal ja kavandab kiriku varemete juurde infotahvli paigaldamist.

Vaata ka
--------

* Mõnnuste Kolmainu Jumala Ilmumise kogudus
* Mõnnuste mõis
* Kärla kihelkond

Viited
------

1. ↑  [www.eoc.ee "vaimulike andmebaas"]. `{{netiviide}}`: kontrolli parameetri `|url=` väärtust (juhend)
2. ↑  [entsyklopeedia "kirikud ja usuelu eestis"]. `{{netiviide}}`: kontrolli parameetri `|url=` väärtust (juhend)

Kirjandus
---------

* "Koguteos Saaremaa II köide". TTÜ Kuressaare Kolledž. Kirjastus Koolibri. Tallinn, 2007; lk 429-434; 924-926
* Martin Toon. "EAÕK Kuressaare Püha Nikolai koguduse ajalugu". AS Terbo. Kuressaare, Tallinn 1997. Lk 4-5; 69
* Andrei Sõtšov. "Eesti õigeusu piiskopkond Stalini ajal aastail 1945-53". Tartu Ülikooli Kirjastus. Tartu 2004. Lk 79-125; 210
* Jaanus Plaat. "Saaremaa kirikud, usuliikumised ja prohvetid 18.-20. sajandil". Eesti Rahva Muuseum. Tartu 2003. Lk 136-140; 288-289
* Jaanus Plaat, Arne Maasik. "Õigeusu kirikud, kloostrid ja kabelid Eestis". Eesti Kunstiakadeemia. Tallinn 2011. Lk 706-713
Pärn Mõntu pargis
**Mõntu park** (keskkonnaregistri kood KLO1200156) on kaitsealune park Saare maakonnas Saaremaa vallas Mõntu külas. Hoiuala hõlmab 8,6 ha.

Mõntu pargi läänepiir kulgeb piki Kuressaare–Sääre maanteed ja idapiir piki mereranda (Mõntu rand), lõunapiirile jäävad Mõntu ülemine tulepaak ja Mõntu alumine tulepaak ning nendevaheline siht. Põhjapiirile jääb nimetu kraav.

Ajalugu
-------

1873. aastal ostis Oskar von Ekesparre Mõntu vana mõisa koos Koltse mõisaga. Mõisa uus süda muudeti ligikaudu kümne aasta jooksul mõjuvaks vaatamisväärsuseks, kus oli esinduslik valge peahoone ja järsakulisel, ligi viie meetri kõrgusel pankrannikul asuv park.

Hiljem hakkas Oskari poeg Harry (1880–1916) juba gümnaasiumiõpilasena tegema pargis liigirikka looduse fenoloogilisi vaatlusi. Tulemused äratasid ka Riia Loodusuurijate Seltsi liikmete tähelepanu. 1905. aastal kerkis seltsis isegi Mõntu mõisa maale bioloogiajaama asutamise mõte.

Kunagisest mõisaaiast on säilinud üksikud õunapuud. Osaliselt on säilinud ka maanteelt parki viiv allee. Pargi mereäärselt pangalt (viis meetrit üle merepinna) avaneb kaunis vaade Liivi lahele ja Mõntu sadamale.

Mõisapargis on säilinud hulk haruldasi puuliike. Park on Saaremaa maaparkidest kõige liigirikkam park, jäädes looduskaitsealuste parkide seas alla vaid Kuressaare lossipargile. See on Saaremaa vanim ja suurim euroopa nulu (*Abies alba*) kasvupaik. Seal on esindatud ka pensilvaania saar (*Fraxinus pensylvanica*) ja hariliku tamme kultivar püramiidtamm (*Quercus robur* 'Fastigiata'). Enne sõda kasvas seal suur kreeka pähklipuu (*Juglans regia*). Haruldaste puude kõrval on park kasvukohaks suurtele pärnadele (*Tilia*), tammedele (*Quercus*), sangleppadele (*Alnus glutinosa*) ja pooppuudele (*Sorbus intermedia*).

Mõntu algkool
-------------

Pargis oleva Mõntu mõisa uue peahoone varemetel paikneb mälestuskivi aastatel 1923–1941 seal tegutsenud Mõntu koolile.

Mõntu rannikupatarei
--------------------

Pargis on ka neli raudbetoonist kaheksanurkset kahuriõue läbimõõduga kuni 10 m ja sügavusega 2 m.

Viited
------

1. ↑  Reinart, Heili (23.07.2018). "Kodumaine reisikiri aastast 1913: Kuressaare peened suvitajad on tõeliselt hädas... linnas jalutavate lehmadega!". *Postimees online*. Vaadatud 15.12.2019.
2. ↑  Bao, Bruno (2004). *Sõrve sääre otsa lood*. Kuressaare: Saaremaa Merekultuuri Seltsi Toimetised. Lk 28.
3. ↑  Bao, Bruno (august 2004). ""Viimane kolmandik teekonnal Kuivastust Sõrve sääre otsa"". *Eesti Loodus*. Vaadatud 15.12.2019.
**Mõnuvere** on küla Järva maakonnas Järva vallas.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Albu valda.

Ajalugu
-------

Mõnuvere on vana hajatalude rühm. Seda on juba 16. sajandil nimetatud külaks, aga kohati on seda arvatud naabruses olevate Sugalepa või Soosalu küla alla. 20. sajandi alguseks kujunes Mõnuverest kompaktsem küla.

Mõnuvere kuulus Albu mõisa alla. Küla on esmamainitud 1564 kujul *Monneuer*. 1739 nimetati talurühma *Monefer*, 1866 talurühma Менуферъ ja 1913 Менувере küla.

Mõnuvere hõlmab Kooksimetsa ja Palginõmme talurühma. Kooksimetsa kuuluvad Miilimäe, Sildevahe ja teised talud. Seda kohanime on esmamainitud 1852 kujul *Kooksemetsa nurm*.

Palginõmme rajati umbes 1800 ja seda esmamainiti 1811 kujul *Palkinömme*. Palginõmme kuulus 1920-ndatest 1950-ndateni Saare külla. Seejärel jagati Saare küla kaheks, millest Palginõmme liideti Mõnuverega ja ülejäänu Sugalepaga.

Tõenäoliselt tuleneb külanimi isikunimest, millele liitub -vere. Paralleeliks võib tuua Saaremaal asuva Mõnnuste küla, ehkki sellegi nime päritolu on ebaselge.

Loodus
------

Küla läbi Tarvasjõgi. Sellest läände jääb Palginõmme raba. Kaugemale läände väljapoole küla piire jääb Kakerdaja raba ja lõunasse Hallikivi raba.

Mõnuvere loodeosa jääb Kõrvemaa maastikukaitseala territooriumile.

Kultuurimälestised
------------------

Küla lõunaosas asub arheoloogiamälestisena kaitse alla võetud pelgupaik.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. 1 2 3 4 5 6  Eesti kohanimeraamat, lk. 395
5. ↑  Eesti kohanimeraamat, lk. 623
6. ↑  Mõnuvere kultuurimälestiste riiklikus registris

| * v
* r
Järva valla asulad |
| --- |
| Alev | 
Järva-Jaani |  |
| Alevikud | 

* Aravete
* Ambla
* Käravete
* Koeru
* Peetri

 |
| Külad | 

* Abaja
* Ageri
* Ahula
* Albu
* Ammuta
* Aruküla
* Ataste
* Eistvere
* Ervita
* Esna
* Hermani
* Huuksi
* Imavere
* Jalalõpe
* Jalametsa
* Jalgsema
* Jõeküla
* Jõgisoo
* Järavere
* Järva-Madise
* Kaalepi
* Kagavere
* Kahala
* Kalitsa
* Kapu
* Kareda
* Karinu
* Keri
* Koidu-Ellavere
* Koigi
* Kuksema
* Kuusna
* Köisi
* Käsukonna
* Küti
* Laaneotsa
* Laimetsa
* Lehtmetsa
* Liusvere
* Lähevere
* Kiigevere
* Kukevere
* Kurisoo
* Merja
* Metsla
* Metstaguse
* Mõnuvere
* Mägede
* Mägise
* Märjandi
* Müüsleri
* Neitla
* Norra
* Orgmetsa
* Peedu
* Prandi
* Preedi
* Puhmu
* Puiatu
* Pullevere
* Päinurme
* Pällastvere
* Pätsavere
* Raka
* Ramma
* Rava
* Reinevere
* Roosna
* Rutikvere
* Rõhu
* Salutaguse
* Santovi
* Seidla
* Seliküla
* Silmsi
* Soosalu
* Sugalepa
* Sõrandu
* Sääsküla
* Taadikvere
* Tammeküla
* Tammiku
* Tamsi
* Tudre
* Udeva
* Vaali
* Vahuküla
* Valila
* Vao
* Vetepere
* Visusti
* Vuti
* Vodja
* Väike-Kareda
* Väinjärve
* Võrevere
* Õle
* Ämbra
* Öötla
* Ülejõe

 |
**Otto Ruge** (19. jaanuar 1882 – 15. august 1961) oli Norra kaitseväe ohvitser ja Saksa invasiooni ajal kaitseväe ülemjuhataja.

Elulugu
-------

Ruge kasvas üles Oslos ja õppis Oslo Katedraalikoolis. Ta sündis tugevate sõjaväetraditsioonidega peres ja juba 20-aastaselt oli ta sõjaväes ohvitser. Ruge astus 1905. aastal Norra Sõjaväeakadeemiasse.

II maailmasõda
--------------

1940. aastal sai kolonel Ruge kindralmajoriks ja määrati pärast Kristian Laake tagandamist Norra vägede ülemjuhatajaks. Ruge veenis valitsust sakslastele vastu hakkama, sest oli kindel, et see on maa ja rahva enesehinnangule tähtis. Samas andis Ruge endale aru, et ilma liitlaste toetuseta ei tule sellest midagi välja, sest kõik suuremad linnad olid kiiresti langenud ja sakslastel oli õhuruumis ülemvõim. Olukorda halvendas velgi asjaolu, et üks väheseid kasutada olnud jalaväerügemente, 3. rügement, alistus, sest selle komandör uskus et nad on ümber piiratud. 

Ruge strateegiaks oli taganeda aeglaselt põhja poole ning tekitada kaitseliin Trondheimist lõuna poole. Liitlased pidid linna tagasi vallutama, aga linna vastu alustati rünnakut liiga hilja ja see kukkus läbi.
**Mõntu kihistu** (inglise keeles *Mõntu Formation*) on ordoviitsiumi ladestu Nabala lademe kihistu.

Kihistut hakkas esimesena eristama Ralf Männil aastal 1987. Kihistu sai nime Mõntu küla järgi. Mõntu kihistu stratotüüp on Ohesaare puurauk, kus kihistiku kivimid esinevad 460.2..462.9 meetril.

Eestis on see esindatud riigi kesk- ja lõunaosas, samuti esineb see Leedu ja Läti aladel. Ülejäänud Eestis vastab sellele Paekna kihistu. Leedus eristatakse kihistut maa loodeosas, kus selle suurim paksus on 2,4 meetrit, ja Nemunase madalikul, kus selle suurim paksus on 1,2 meetrit.

Kihistu moodustab ühtlane hall savikas glaukoniiti sisaldav lubjakivi. Kihistu kivimite suur glaukoniidisisaldus ja fosforisisaldus vihjab kihistu tekkeperioodil esinenud intensiivsele apvellingule.

Viited
------

1. ↑  Mõntu kihistu Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 10.08.2019)
2. ↑  Stratigraafia terminoloogia
3. ↑  *Eesti aluspõhja geoloogiline kaart. Mõõtkavas 1: 400 OOO. Seletuskiri* Tallinn, 1997
4. ↑  *Ordovician of the World* toim. Juan Carlos Gutiérrez-Marco, Diego García-Bellido, Isabel Rábano, lk. 248

Välislingid
-----------

* Mõntu kihistu Eesti geokogude infosüsteemis
**Arnold Oja** (16. veebruar 1932 Gattšina vald, Leningradi oblast – 10. detsember 2018) oli eesti loogik ja psühholoog.

Elulugu
-------

Arnold Oja oli tehasetöölise poeg ja Silvia Oja abikaasa, Tõnu Oja isa.

Lõpetas 1951 Tartu 6. Keskkooli, 1956 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna. Oli 1957–1959 FAI vanemlaborant, 1959–1967 TÜ arvutuskeskuse insener, 1967–1971 aspirant, 1970–1971 lihastalitluse labori vanemteadur, 1972–1987 loogika ja psühholoogia kateedri vanemõpetaja, 1987–1990 TÜ raamatukogu tehnikainsener, 1990–1993 sporditeooria kateedri vanemõpetaja, 1995–2003 Sisekaitseakadeemia ja mitme erakõrgkooli loogika lektor, 1974–1977 ka TÜ ajalooteaduskonna prodekaan. Lugenud eksperimentaal-, üldpsühholoogia ja loogika kursusi.

Teadustöö
---------

Uurinud küberneetika, psühholoogia ja loogika rakenduslikke küsimusi. Üle 20 teadustrükise, aimeartikleid.

Viited
------

1. 1 2 3 4  *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Teoseid
-------

* Küberneetika põhisuundadest (kaasautor Ülo Kaasik). Tallinn, 1963
* О способности оценки вероятностной структуры стохастических последовательностей // Психика человека и единство теории и практики. Трт, 1975.

Kirjandus
---------

* *Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafianimestik 1944–1980.* Tallinn: Valgus, 1987, lk 42
* Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 118
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*