recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Väike-Roosikrantsi tänav (Kl. Rosenkranz) 1889. aasta Tallinna kaardil. Kolm põhja-lõunasuunalist nimetatud tänavat kaardi keskosas on Roosikrantsi, Väike-Roosikrantsi ja Tatari
**Väike-Roosikrantsi tänav** (saksa keeles *Kleine Rosenkranz-Straße*) oli tänav Tallinna kesklinnas kuni 1935. aastani. Tänapäeval kannab tänavaosa Pärnu maantee nime. 

Ülikitsas tänav, mis oli tähistanud praegust Pärnu mnt 14–32 lõiku, kulges Vabaduse väljakust kuni Väike-Pärnu maantee ja Peeter Süda tänava ristmikuni, kus jätkus Väike-Pärnu maanteena. Väike-Roosikrantsi tänavani viiv tänav Jaani kiriku juurest Vene turule kandis Jaani tänava nime.

Vabaduse plats ning Väike-Roosikrantsi ja Suur-Roosikrantsi tänav 1920. aastail
1930. aastate teisel poolel kavandas Tallinna Linnavalitsus uued linnaarenduse põhimõtted, kuna tänavad olid ilmelt ebaühtlased, isegi korratu kujuga, kuna üksteise kõrvale on ehitatud väga erineva kõrgusega hooneid. Tallinna linnavalitsus töötas välja peatänavate ruumilise mõju kujundamise projektid, määrates kindlaks ehitatavate hoonete kõrgused. Selle kava kohaselt tuli ehitada Vabaduse platsi ja Vene turu ümbrusse kuue-seitsmekorruselised majad; Väike-Roosikrantsi tänavale, Väike-Pärnu maantee osale, Kaarli puiestee otsale vastu Vabaduse platsi ja Kopli tänava osale vastu Balti jaama ning Aia tänava osale Viru tänavast kuni Inseneri tänavani viiekorruselised majad; Suur-Tartu maantee osale, Väike-Tartu maantee, Väike-Pärnu maantee osale, Suur-Pärnu maantee, Tõnismäele, Toompuiesteele, Vaksali puiesteele, Paldiski maantee osale, Suur-Roosikrantsi tänavale, Kaarli puiesteele, Väike-Pärnu maantee, Väike-Tartu maantee ja Liivalaia tänava vahelisele maa-alale ning Politseiaeda neljakorruselised majad. 

1930. aastate teisel poolel ehitati ka Väike-Roosikrantsi tänavale tänapäevased hooned (Pärnu mnt 36 (1936), Pärnu mnt 32 (1937), Pärnu mnt 30 (algselt Väike-Roosikrantsi 14) (1936), Pärnu mnt 28 (1937), Pärnu mnt 26 (algselt Väike-Roosikrantsi 10) (1935), Pärnu mnt 23 (1934), Pärnu mnt 21 (1938), Pärnu mnt 20 (1938), Pärnu mnt 16 (1935), Pärnu mnt 14, Hotell Palace 1937), Pärnu mnt 16 (algselt Väike-Roosikrantsi 4) (1935) jt).
**Rein Pullerits** (sündinud 20. oktoobril 1937 Tallinnas) on eesti keemik.

Elulugu
-------

Ta on lõpetanud 1956. aastal Tõrva Keskkooli, 1961. aastal Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakonna ja 1969. aastal samas aspirantuuri. Kaitses 1970. aastal TRÜ-s väitekirja "Потенциал нулевого заряда и закономерности адсорбции предельных спиртов на висмутовом электроде" ja sai keemiakandidaadi kraadi.

Aastatel 1961–1963 oli ta TRÜ anorgaanilise keemia kateedri vanemlaborant, 1963–1966 ja 1970–1971 elektrokeemia labori nooremteadur, 1971–1980 juhataja, 1980–1982 anorgaanilise keemia kateedri vanemõpetaja, 1982–1992 dotsent, 1993–2002 füüsikalise keemia instituudi dotsent, 1980–1988 ka füüsika-keemiateaduskonna teadusprodekaan.

Teadustöö
---------

Tema peamine uurimisvaldkond on olnud elektrokeemia: elektrilise kaksikkihi ehitus ja adsorptsioon. Ta on uurinud ka Tartu Ülikooli keemiaosakonna lähiajalugu. Ta on olnud õpilaste keemiaolümpiaadide korraldaja ja žürii esimees aastast 1992, rahvusvaheliste keemiaolümpiaadide juht aastast 1994, on õpetanud üldist ja anorgaanilist keemiat ning koostanud õppevahendeid.

Tunnustus
---------

* 2003 Tartu Ülikooli suur medal
* 2007 Tartu Ülikooli aumärk

Teoseid
-------

Ta on koostanud 13 eesti- ja 12 ingliskeelset kogumikku "40.–52. keemiaolümpiaad" (Tartu, 1993–2005), avaldanud üle 30 teadustrükise ja ligi 100 artiklit keemiaolümpiaadidest.

* "Определение потенциала нулевого заряда висмута" (kaasautorid Uno Palm, Vello Past) // Электрохимия 2 (1966) 5
* "О теоретической интерпретации кривых дифференциалной емкости висмутового электрода" (kaasautorid Uno Palm, Vello Past). // Электрохимия 5 (1969) 8
* "TRÜ keemiaosakond 1947–1972" (koostajaid). Tartu 1972
* "TRÜ keemiaosakond. Sissejuhatus erialasse. I–II" (vastutav toimetaja). Tartu 1978
* "Tartu Ülikooli keemiaosakond 1977–86" (vastutav toimetaja). Tartu 1988
* "Keemia ülesandeid kõrgkoolidesse astujaile" Tallinn 1985
* "Keemiaülesannete lahendamine" (kaasautor M. Mölder). Tallinn 2000; 2001

Isiklikku
---------

Tema isa oli Jaan Pullerits. Tema abikaasa oli Heivi Pullerits, nende lapsed on Priit ja Teet Pullerits.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Eesti teaduse biograafiline leksikon", 3. köide
2. ↑  "Tartu Ülikooli suure medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 4.12.2022.
3. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 8.12.2022.

Kirjandus
---------

* "Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980" Tartu 1987. Lk 301; II kd, lk 136

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Marko Tiitus** (sündinud 6. septembril 1971 Tallinnas) on Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku (EELK) vaimulik, piiskop electus. 

Alates 5. maist 2020 kuni 11. jaanuarini 2022 oli Marko Tiitus Usuteaduse Instituudi rektori kohusetäitja. 
Alates 1. septembrist 2020 juhib ta ka usuteaduse instituudi juu­res tegutsevat pastoraal­seminari. 

Tiitus on lõpetanud Georg Otsa nimelise Muusikakooli, kus omandas muusikaõpetaja, orkestriartisti ja harrastuskollektiivi dirigendi kutse. 

Teoloogilise kõrghariduse omandas Tiitus 1992–1997 EELK Usuteaduse Instituudis ja magistrikraadi Norras. Alates 2005. aastast on ta Tartu Ülikooli doktorant.

Ametikäik
---------

Ordineeriti 2. juulil 1999 õpetajaks.

Töötas 2000–2005 Juuru Mihkli koguduse õpetajana ning on alates 2005. aastast Viljandi Jaani koguduse õpetaja. Aastatel
2010–2023 teenis ta hooldajaõpetajana Halliste kogudust. 

Alates 2007. aastast on Tiitus Viljandi praostkonna praost ning alates 2015. aastast EELK assessor. 

15. novembril 2023 teatas peapiiskop Urmas Viilma, et esitab 29. novembril kogunevale EELK Kirikukogule Marko Tiituse kandidatuuri EELK piiskopi ametikohale. Kirikukogu valiski Tiituse piiskopiks ja tema ametiaeg piiskopina algab 19. märtsil 2024 pärast piiskop Joel Luhametsa emeriteerumist. 

Tiitus on õpetanud koolis akordionimängu, usuõpetust, ladina keelt, kultuurilugu ja psühholoogiat. 
Alates 2001. aastast on ta EELK Usuteaduse Instituudi tegeliku usuteaduse lektor..

Tunnustus
---------

* 2013 – EELK Teeneteristi III järgu teenetemärk
* 2015 – EELK aasta vaimulik
* 2020 – EELK Teeneteristi II järgu teenetemärk
* 2024 – EELK Viljandi praostkonna Aasta töötegija

Isiklikku
---------

Ta on abielus Mirjam Tiitusega (neiuna Mänd). Marko Tiitusel on viis tütart: Mirjam (1994), Elsbet Helena (2004), Ingel Madleen (2006), Maarja Eliise (2010) ja Iris Emilia (2015). Tema abikaasa ema Mai Mänd on Hageri Lambertuse koguduse organist; tema kälimees on Jüri koguduse õpetaja Tanel Ots. Abikaasa onud on astrofüüsik Laurits Leedjärv ja emeriitvaimulik Ants Leedjärv, abikaasa onupoeg on Viimsi Püha Jaakobi koguduse õpetaja Mikk Leedjärv.[*viide?*]

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  "EELK peapiiskopi valimised. Marko Tiitus". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. juuli 2014. Vaadatud 26. juulil 2014.
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. mai 2020. Vaadatud 17. mail 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**Anatoli Šeremet** (vene *Анатолий Данилович Шеремет*, 2. september 1929 Golovlinka, Moskva kubermang (tänapäeval Tuula oblast) – 5. jaanuar 2020 Moskva) oli väljapaistev Venemaa teadlane ettevõtete majandusanalüüsi ja auditi valdkonnas. 

Ta lõpetas Mihhail Lomonossovi nimelise Moskva Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna ning sai 1955. aastal majanduskandidaadi kraadi ja 1971. aastal majandusdoktori kraadi.

Ta oli 1972–2012 Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna arvestuse, analüüsi ja auditi kateedri juhataja, kes arendas kateedri üheks juhtivaks majandusanalüüsi keskuseks endises Nõukogude Liidus ja Venemaal. Alates 2012. aastast töötas ta sama kateedri teadusliku juhendajana.

Ta töötas välja ettevõtete kompleksse majandusanalüüsi metodoloogia ja metoodilise süsteemi ning lõi selles valdkonnas endises Nõukogude Liidus ja Venemaal oma koolkonna.

Temalt on ilmunud üle 350 publikatsiooni, sealhulgas 23 monograafiat, 25 õpikut ning 13 käsiraamatut majandusarvestuse, majandusanalüüsi ja auditi praktikutele. Tema juhendamisel ja konsulteerimisel on kaitstud 60 kandidaadikraadi ja 27 majandusdoktori kraadi.

Professor Šeremeti tegevus Venemaa ja SRÜ riikide majandusarvestuse valdkonna arendamisel oli silmapaistev. Ta oli Rahvusvahelise Arvestuse Akadeemia president ning üks peakoordinaator rahvusvaheliste arvestuspõhimõtete rakendamise protsessis Venemaal ja teistes SRÜ riikides.

Samuti oli Šeremet SRÜ riikide arvestuse ja auditi rahvusvahelise koordinatsiooninõukogu liige, Venemaa Rahandusministeeriumi metoodikanõukogu presiidiumi liige, SRÜ Raamatupidajate ja Audiitorite Ühenduse president, Venemaa Rahandusministeeriumi juures tegutseva audiitorite nõukogu liige ning riikliku finantsarvestuse standardite eksperdinõukogu esimees.

Professor Anatoli Šeremeti sidus Tartu Ülikooli majandusteaduskonnaga aastakümnetepikkune viljakas koostöö, mis andis Tartu teadlastele võimaluse olla kaasatud paljude ühismonograafiate ja -publikatsioonide koostamisse. Varasematel aastatel korraldati tema initsiatiivil ühiskonverentse ja -seminare. Tema juhitavas kateedris kaitses majandusteaduste kandidaadi- või doktorikraadi viis Tartu Ülikooli ja neli Tallinna Tehnikaülikooli kasvandikku.

Tunnustus
---------

* Teadustegevuse eest anti talle kaks Lomonossovi preemiat.
* Šeremet oli Venemaa Föderatsiooni teeneline teadlane, Venemaa Föderatsiooni teeneline ökonomist ja Moskva Riikliku Ülikooli teeneline professor.
* Ta oli Euraasia Rahvusvahelise Majandusakadeemia ja Rahvusvahelise Haldusjuhtimise Akadeemia tegevliige ning Taškendi Riikliku Majandusülikooli ja Alma-Ata Majandus- ja Statistikaakadeemia auprofessor.
* 2008. aastal nimetati ta Tartu Ülikooli audoktoriks.

Viited
------



1. ↑  "Tartu Ülikooli audoktorid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 13. detsembril 2022.
**Hugo Gustav Polna** (21. märts 1909 Mõniste vald, Võrumaa – 18. veebruar 1987 Tartu) oli Eesti põllumajandusteadlane.

Elulugu
-------

Hugo Gustav Polna oli talupidaja poeg.

Lõpetas 1929 Valga Poeglaste Gümnaasiumi, 1937 TÜ agronoomiateaduskonna diplomita agronoomina, 1957 Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomia erialal; majanduskandidaat (1960, Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituut (ELVI)), väitekiri "Tööviljakuse tõstmine silovalmistamisel". Oli 1955–1956 ELVI ökonoomika osakonna nooremteadur, 1956–1965 sama osakonna juhataja ja teadusdirektori kohusetäitja, 1965–1979 sektorijuhataja ja vanemteadur.

Teadustöö
---------

Uurinud tööajakulu vähendamist silo valmistamisel ja söötmisel, täiustanud silotootmise tehnoloogiat ja kvaliteeti. Üle 250 teadustrükise, sh 10 raamatut (osaliselt kaasautorina).

Teoseid
-------

* Suvise haljassööda konveieri korraldamine. Tallinn, 1950
* Silokultuuride kasvatamine. Tallinn, 1958
* Tööviljakuse tõstmine silo haljasmassi koristamisel ja transportimisel. Tartu, 1960
* Haljassööda- ja silokultuurid. // Taimekasvatuse õpik. Tallinn, 1964
* Töökulu ja söödakadude vähendamine silohoidlates. Tallinn, 1965
* Inimene ja töö põllumajanduses. Tallinn, 1970
* Veisekasvatuse arendamisest Eestis (kaasautor). Tallinn, 1974
* Рациональное развитие скотоводства (kaasautor). Tallinn, 1977

Viited
------

1. 1 2 3 4  *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Kirjandus
---------

* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, III, 61
* Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituut (ELVI), 45, 114, 126.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**GPT-4** **(Generative Pre-trained Transformer 4)** on neljas põlvkond OpenAI poolt välja töötatud keeletehnoloogia mudelitest, mis põhineb transformaatorite arhitektuuril. See järgib varasemat mudelit GPT-3 ning on loodud eesmärgiga genereerida teksti, mis järgib inimese poolt etteantud juhiseid või küsimusi. GPT-4 ametlik väljalase toimus 2023. aastal.

### Areng ja Väljalase

GPT-4 arendamine jätkas OpenAI traditsiooni suurendada mudelite keerukust ja võimekust. Kuigi täpne teave mudeli arhitektuurse ülesehituse ja treenimisandmete mahtu kohta pole alati avalikustatud, on teada, et GPT-4 kasutab veelgi rohkem andmeid ja keerukamaid treeningumeetodeid võrreldes oma eelkäijaga, GPT-3.

### Omadused

GPT-4 omaduste hulka kuuluvad parem teksti mõistmine ja genereerimine, võime käsitleda keerulisemaid päringuid ja võimekus loomulikumalt ja kontekstitundlikumalt suhelda. Mudeli peamiseks eripäraks on selle adaptiivsus erinevates keelelistes ja stilistilistes kontekstides, mis võimaldab seda rakendada laias valikus rakendustes, alates teksti genereerimisest kuni automaatse tõlkimiseni.

### Rakendused

GPT-4 leidub laialdaselt kasutust mitmetes valdkondades, nagu näiteks:

* Automatiseeritud klienditugi: GPT-4 võime mõista ja genereerida loomulikku keelt võimaldab seda kasutada klienditoe vestlusbotides, pakkudes vastuseid ja lahendusi kasutajate päringutele.
* Haridus: Tarkvara, mis põhineb GPT-4-l, suudab aidata õppematerjalide genereerimisel ja isikupärastatud õppe kogemuste pakkumisel.
* Sisuloomine: GPT-4 võib aidata sisuloojatel genereerida artikleid, kirjutisi ja isegi luuletusi, pakkudes loomingulist tuge või automaatset sisutootmist.
* Tõlkimine: Kuigi mitte spetsialiseerunud tõlkemudel, suudab GPT-4 efektiivselt tõlkida teksti erinevate keelte vahel, toetudes oma laiale keeletundmisele.

### Eetilised ja Turvalisuskaalutlused

Nagu varasemadki mudelid, toob GPT-4 esile ka mitmeid eetilisi ja turvalisusega seotud küsimusi. Teksti genereerimise võime võib kaasa tuua valeinformatsiooni leviku, autorikaitse probleemid ja privaatsusmured. OpenAI on rõhutanud vastutustundliku kasutamise tähtsust ning on implementeerinud mitmeid turvameetmeid, et piirata väärkasutust ja tagada mudeli turvalisus.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Tamm, Karl (18.04.2024). "https://chat.openai.com".. Lk 1. Vaadatud 18.04.2024. `{{netiviide}}`: välislink kohas ``|pealkiri=` ja `|väljaanne=`` (juhend)
**Gabrielle Lisa Thomas** (sündinud 7.detsembril 1996 Atlantas) on USA sprinter.

Ta jooksis 2021. aasta Ameerika Ühendriikide meistrivõistlustel 200 meetri jooksus kõigi aegade teise tulemuse 21,61. Olümpiamängudel Tokyos võitis ta Elaine Thompson-Herah' ja Christine Mboma järel pronksmedali tulemusega 21,87. 4×100 m teatejooksus jooksis ta USA naiskonna viimast vahetust ja võitis koos Javianne Oliveri, Teahna Daniels ja Jenna Prandiniga Jamaica järel hõbemedali.

2022. aastal segas Thomase hooaega reievigastus ja ta ei pääsenud maailmameistrivõistlusteks USA koondisse.

2023. aasta maailmameistrivõistlustel Budapestis võitis ta 200 meetri jooksus ajaga 21,81 Shericka Jacksoni järel hõbemedali. 4×100 m teatejooksus tuli ta koos Tamari Davise, Twanisha Terry ja Sha'Carri Richardsoniga maailmameistriks, püstitades finaalis maailmameistrivõistluste rekordi 41,03.

Isiklikud rekordid
------------------

Tavarada

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m jooks | **11,00** | 18. juuni 2021 | Ameerika Ühendriigid Eugene |
| 200 m jooks | **21,60** | 9. juuli 2023 | Ameerika Ühendriigid Eugene |
| 400 m jooks | **49,68** | 29. aprill 2023 | Ameerika Ühendriigid Austin |

Lühirada

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| 60 m jooks | **7,21** | 24. jaanuar 2021 | Ameerika Ühendriigid Fayetteville |
| 200 m jooks | **22,38** | 10. märts 2018 | Ameerika Ühendriigid College Station |
| 300 m jooks | **35,73** | 13. veebruar 2021 | Ameerika Ühendriigid New York |
| 400 m jooks | **54,50** | 9. veebruar 2019 | Ameerika Ühendriigid New York |

Allikas: Rahvusvaheline Kergejõustikuliit

Isiklikku
---------

Gabrielle Thomase ema on Michigani ülikooli professor Jennifer Randall. Thomas on omandanud Harvardi ülikoolis bakalaureusekraadi neurobioloogia ja globaalse tervise erialal ning Texase ülikoolis Houstonis magistrikraadi epidemioloogia erialal.

Viited
------

1. ↑  "Gabby Thomas: The U.S. track star with a bigger goal beyond Olympic medals". *theathletic.com*. Vaadatud 3. aprillil 2024.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Gabrielle Thomas**
 |

* {{IAAF}} mallil puudub kood Vikiandmetes.
Tõnu Viik Tartu Tähetornis 2011. aastal. Pilt: Lauri Kulpsoo
**Tõnu Viik** (sündinud 12. detsembril 1939 Iru vallas Rohuneeme külas) on eesti astronoom.

Põhiliseks teadustöö suunaks on olnud kiirguslevi probleemide lahendamine.

Tõnu Viik on lõpetanud Tartu Ülikoolis teoreetilise astrofüüsika aluste, Universumi füüsika ja tähtede füüsika kursuseid ning viimasel ajal[*millal?*] ka matemaatilise füüsika võrrandite kursust.

Elulugu
-------

Ta lõpetas 1954. aastal Viimsi 7-klassilise Kooli ja 1958. aastal Tallinna 2. Keskkooli hõbemedaliga.

Ta on töötanud Tartu Observatooriumis (endiste nimedega TA Füüsika ja Astronoomia Instituut ning TA Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituut) alates 1963. aastast, 1985–1999 instituudi direktorina.

Ta oli Eesti Looduseuurijate Seltsi president aastatel 2008–2014 ja valiti seltsi auliikmeks 2014. aastal.

Tunnustus
---------

* 2000 Valgetähe III klassi teenetemärk
* 2019 Tartu Ülikooli medal
* 2021 Eesti teaduse populariseerimise auhind (elutööpreemia)

Kirjandus
---------

* Autor Tõnu Viik, "Astronoomialoengud", ISBN 9789916603567, 2020
* Tõnu Viik, Tõravere lugu, TTPRINT, ISBN 9789916407349, 2021
* Tõnu Viik, "Magister, kes andis nõu professoreile", toimetaja Lauri Laanisto, Eesti Looduseuurijate Seltsi kirjastus, 2023

Viited
------

1. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 6.12.2022.
2. ↑  "Teaduse populariseerimise elutööpreemia pälvis Tõnu Viik". *ERR Novaator*. 11.11.2021. Vaadatud 11.11.2021.

Välislingid
-----------

* Tõnu Viigi koduleht
* Tõnu Viik Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
**Eesti Suurettevõtjate Assotsiatsioon** (lühend *ESEA*) on aastal 1996 Tallinnas asutatud mittetulundusühing, kuhu kuuluvad füüsilisest isikust ettevõtjad .

Eesti Suurettevõtjate Assotsiatsioon asutati 18. detsembril 1996 Tallinnas, asutamislepingule kirjutasid alla: Parbo Juchnewitsch (Eesti Raudtee peadirektor), Toomas Keridon (ASi Eesti Metallieksport peadirektor ja juhatuse esimees), Jüri Käo ja Peep Aaviksoo (ASi Norma nõukogu esimees ja juhatuse esimees), Tiit Kõuhkna ja Ants Laos (ASi ETFC Grupp nõukogu esimees ja juhatuse esimees), Uudo-Rein Lehtse (Eesti Energia peadirektor), Rait Lukas (ASi Tallinna Pank juhatuse esimees), Ivar Lukk (ASi Forekspank juhatuse esimees), Aadu Luukas (ASi Pakterminal juhatuse esimees), Meelis Milder (ASi Baltika juhatuse esimees ja peadirektor), Toivo Ninnas ja Tiit Roosileht (Eesti Merelaevanduse peadirektor ja avalike suhete osakonna juhataja), Ardo Ojasalu (ASi EK finantsdirektor ja juhatuse liige), Aarne Saar (Eesti Gaasi peadirektor), Sandor Liive (Tallinna Sadama juhatuse aseesimees), Boris Špungin ja Anatoli Beilinson (EVEA Panga juhatuse esimees ning krediidi ja marketingi direktor), Hannes Tamjärv ja Jüri Mõis (Hansapanga nõukogu esimees ja juhatuse esimees), Udo Themas (Liviko peadirektor), Enno Pere (Tallinna Veevarustuse ja Kanalisatsiooni Munitsipaalettevõtte peadirektor), Leonid Lipavski (ASi Tallinna Soojus juhatuse esimees ja tegevdirektor), Rudolf Kuldkepp (ASi ETK Hulgi tegevdirektor), Taavi Suuder (ASi Fanaal peadirektor), Mati Polli (ASi Sylvester juhatuse esimees), Andres Koger (ASi Kogeri & Sumbergi Grupp juhatuse esimees), Toomas Annus (ASi Merko Ehitus juhatuse esimees), Algerd Andruskevitšus (ASi EMV juhatuse esimees ja peadirektor), Rein Kuusmik (ASi Repo Vabrikud juhatuse esimees), Ilmar Petersen (AS Elcoteq Tallinn tegevdirektor), Ants Promann (AS Leibur tegevdirektor), Tarmo Sumberg (ASi Hotell Olümpia juhatuse esimees), Madis Võõras (ASi Klementi juhatuse esimees), Aare Urm ja Ain Hanschmidt (Eesti Ühispanga nõukogu esimees ja juhatuse esimees), Ivar Virkus (ASi Eesti Kindlustus juhatuse esimees), Endel Pilder (ASi Viru Rand juhatuse esimees), Peeter Saks ja Jaak Roosipuu (ASi Talinvest juhatuse esimees ja nõukogu esimees), Mihhail Maslennikov ja Rudolf Polman (ASi Maseko direktor ja jurist), Aivar Pärgmäe (ASi Ühinenud Meierei juhatuse esimees), Enn Veskimägi (ASi Standard juhatuse esimees) ning Juhan Kolk ja Heiti Hääl (ASi AA-Trading juhatuse esimees ja peadirektor).

Eesti Suurettevõtjate Assotsiatsiooni tegevdirektoriks kinnitati Jaak Saarniit.

Põhikirja järgi on ESEA eesmärk "Eesti vabariigis soodsa ettevõtlus- ja välismajanduskeskkonna arendamine".

Viited
------

1. ↑  EE 12. köide, 2003: 99–100.
2. 1 2   (vaadatud 23.02.2013)

Välislingid
-----------

* ESEA koduleht (vaadatud 23.02.2013)
**Słupski maakond** (poola keeles *powiat słupski*, kašuubi keeles *Stôłpsk kréj*) on maakond Pomorze vojevoodkonnas Põhja-Poolas Läänemere rannikul. See tekkis 1. jaanuaril 1999 Poola 1998. aastal vastu võetud kohalike omavalitsuste reformi tulemusena. Selle halduskeskus on Słupski linn, kuigi linn ei kuulu maakonna koosseisu (see moodustab eraldiseisva linnamaakonna). Słupski maakonna ainsad linnad on Ustka, rannikukuurort 18 km Słupskist loodes ja Kępice, 27 km Słupskist lõunas.

Maakonna pindala on 2304 ruutkilomeetrit. 2019. aasta seisuga on selle rahvaarv kokku 98 793, millest Ustka elanikkond on 15 460, Kępice elanikkond 3580 ja maaelanikkond 79 753. 

Lisaks Słupski linnale piirneb Słupski maakond idas Lęborki maakonnaga, kagus Bytówi maakonnaga ning läänes Koszalini maakonna ja Sławno maakonnaga. Põhjas piirneb see ka Läänemerega.

Haldusjaotus
------------

Maakond on jagatud 10 vallaks. Need on loetletud järgmises tabelis rahvastiku kahanevas järjekorras.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| **Gmina** | **Type** | **Area(km2)** | **Population(2019)** | **Seat** |
| Gmina Słupsk | rural | 260.6 | 18,110 | Słupsk \* |
| Ustka | urban | 10.1 | 15,460 |  |
| Gmina Kobylnica | rural | 245.0 | 12,712 | Kobylnica |
| Gmina Dębnica Kaszubska | rural | 300.0 | 9,619 | Dębnica Kaszubska |
| Gmina Kępice | urban-rural | 293.4 | 9,122 | Kępice |
| Gmina Główczyce | rural | 323.8 | 9,042 | Główczyce |
| Gmina Ustka | rural | 218.1 | 8,335 | Ustka \* |
| Gmina Potęgowo | rural | 227.9 | 6,944 | Potęgowo |
| Gmina Damnica | rural | 167.8 | 6,058 | Damnica |
| Gmina Smołdzino | rural | 257.2 | 3,391 | Smołdzino |
| \* seat not part of the gmina |
|

Viited
------

1. ↑  GUS. "Population. Size and structure and vital statistics in Poland by territorial division in 2019. As of 30th June". *stat.gov.pl* (inglise). Vaadatud 14. septembril 2020.
**Johanna Kristina Artjušin** (sündinud 8.augustil 1999) esinejanimega **Johanna Kristina** on Eesti laulja ja laulukirjutaja.

Ta on lõpetanud Tallinna 32. Keskkooli teatriklassi suuna. Seejärel läks ta õppima Tallinna Muusika- ja Balletikooli rütmimuusika laulu eriala, mille ta 2023. aasta kevadel lõpetas. Sama aasta sügisel asus ta õppima muusikaproduktsiooni erialale.

Varasemalt on ta käinud laulukoolis WAF ja töötanud näitlejana teemapargis Lottemaa, kuhu ta on kirjutanud mitmeid populaarsust kogunud lastelaule. 2019. aasta sügisel pääses ta oma kirjutatud muusikaga Noortebänd konkursile. 

2022. aasta kevadel osales ta laulva näitlejana Unibet Arenal toimunud muusikalis "Lotte ja vana õunapuu saladus".

Laulja on esinenud ETV ekraanil ja mitmetel üritustel koos enda bändiga. 

Televaatajatele rohkem tuttavaks sai laulja 2021 ja 2023. aastatel osaledes TV3 telesaates "Eesti Otsib Superstaari".

2023. aasta sügisel valiti tema singel "give it some time" Raadio 2 nädala debüüdiks.

Diskograafia
------------

| Aasta | Singel |
| --- | --- |
| 2018 | "Your Choice" |
| 2019 | "Kaugel maal" |
| 2020 | "Ei Tunne Midagi" |
| 2021 | "Only as a friend" |
| 2021 | "Ei Tule Tagasi" |
| 2022 | "Mille jaoks?" |
| 2023 | "give it some time" |
| 2024 | "Road to Rome" |

Välislingid
-----------

* R2 Pulss. Külas on noor artist Johanna Kristina

* Superstaarikandidaat Johanna Kristina: kui Mihkel mu kallal nokkis, siis Birgit kaitses

* Andres Oja. Vikerraadio: Külas on Johanna Kristina

* Sai uue võimaluse? Ott Leplandi muusikavideos teeb kaasa ka tänavuses superstaarisaates osalenud noor muusik

* Saatuslik kohtumine: Eesti piiga inspireeris ja aitas Läti tõusval tähel uut hittlugu kirjutada!
**Margus Ots** (sündinud 8. septembril 1970 Tartus) on eesti ornitoloog. 

Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli loomaökoloogina (1997). 

Töötanud Eestimaa Looduse Fondis, Tartu Ülikooli SA juhatajana, Tartus Ülikooli administratsioonidirektorina, Haridus- ja Teadusministeeriumis programmijuhi ja nõunikuna, Eesti Maaülikooli rektori nõuniku ja SA Joosep Tootsi Fondi juhatajana. Olnud Tartu Ülikooli Eesti Geenivaramu ning loodusmuusemi ja botaanikaaia asedirektor.

Aastatel 2000–2003 ja 2012–2017 oli ta Eesti Ornitoloogiaühingu nõukogu esimees, 2018–2020 ühingu juhataja. Ta on Eesti linnuharulduste komisjoni esimees ning valge-toonekure seireprojekti koordinaator. Asutanud linnuklubi MTÜ Estbirding ja linnu(teadus)uudiste portaali MTÜ Linnuvaatleja (mõlema juhataja). Tartu Ülikooli loodusmuuseumi zooloogiliste kogude ornitoloogia peaspetsialist.

Liikmesus
---------

* Korporatsiooni Ugala liige
* Tartu Rotary Klubi liige
* Matsalu rõngastuskeskust nõustava eksperdikomisjoni liige
* Eesti Looduseuurijate Seltsi liige (sh seltsi raamatukogukomisjoni liige)
* Pärandkoosluste Kaitse Ühingu liige

Teosed
------

* "Eesti linnuvaatleja teejuht" (2022) Margus Ots, Uku Paal
* "Eesti linnuvaatleja teejuht" (2008) Margus Ots, Uku Paal
* "Birding Estonia" (2018) Uku Paal, Margus Ots

Viited
------

1. ↑  Juhani Püttsepp (2021). *Kas on linnukesel muret? Pilte ja kilde linnuvaatlustest, Eesti Ornitoloogiaühingu saja-aastasest tegevusest*. Tartu: Eesti Ornitoloogiaühing.
**Harry Pajundi** (sündinud 12. jaanuaril 1956 Paides) on Eesti poliitik. Ta oli aastatel 2010–2012 ja 2016–2017 Saue linnapea, alates 2017. aastast on ta Saue Vallavolikogu esimees. 

Pajundi on lõpetanud aastal 1979 Tallinna Polütehnilise Instituudi masinaehituse eriala. Harry Pajundi on Saue Lionsi Clubi liige ning Saue Ettevõtete Liidu juhatuse esimees. Enne linnapea ametisse valimist töötas Pajundi juhatajana Saue EPT-s ja Halttertek Service OYs. Pajundi kuulub Eesti Reformierakonda ja on olnud mitmel korral valitud volikogu liikmeks.

Asus Saue linnapeana tööle 1. detsembril 2010. 27. märtsil 2012 umbusaldas Saue linna volikogu Pajundit ning uueks linnapeaks sai Henn Põlluaas. Umbusaldajate arvates ei tulnud Reformierakonna juhitav Saue linnavalitsus toime Saue linna ja linnavalitsuse juhtimise ning töö korraldamisega.  Pajundi on olnud seotud ka Reformierakonna rahastamisskandaaliga. 17. märtsil 2016 umbusaldati linnapea Tõnu Urvat, 18. märtsist 2016 sai Saue linnapeaks uuesti Harry Pajundi.

Harry Pajundi valiti Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus tekkinud Saue valla esimeseks volikogu esimeheks 26. oktoobril 2017. aastal.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Saue linnapeaks sai Harry Pajundi" Tallinna Postimees, 30. november 2010
3. ↑  "IRL tõukas Sauel Reformierakonna võimult" ERR, 27. märts 2012
4. ↑  "Arva ära! Kes on Reformierakonna 21 "sularahamuula"?" Eesti Ekspress, 18.oktoober 2012
5. ↑
6. ↑   Saue Sõna, 3. november 2017
Friedrich Amelung (umbes 1880)
**Friedrich Ludwig Balthasar Amelung** (23. märts (vkj. 11. märts) 1842 Rõika – 23. märts (vkj. 9. märts) 1909 Riia) oli baltisaksa tööstur, kultuuriloolane ja maletaja. Ta toimetas 1889–1901 maleajakirja "Baltische Schachblätter".

Friedrich Amelung oli pärit töösturite perekonnast. 18. sajandi lõpus olid tema esivanemad rännanud Saksamaalt Liivimaale. Tema vanaisa Carl Philipp Amelung (1769–1817) asutas 1792. aastal Põltsamaal Võisiku külas peegelklaasivabriku (Spiegel-Glas-Fabrik unter Woizek). Selleks rajati Võrtsjärvest põhja pool asuvale nõmmele Rõika (Katharina) peeglitehas ja Meleski (Lisette) klaasitehas. Sealt saadi klaasi valmistamiseks sobivat liiva. Ettevõtet nimetati alates 1808. aastast "Amelung und Sohn". 

Friedrich Amelung sündis Meleskis. 1862–1864 õppis ta Tartu ülikoolis filosoofiat ja keemiat. 1864. aastal võttis ta perefirma juhtimise enda peale ning oli 1864–1879 ja 1885–1902 Rõika-Meleski peeglivabriku direktor. Vahepeal tegutses ta eraõpetlasena Tallinnas.

Friedrich Amelungi hauarist Kolga-Jaani kalmistul
Amelung avaldas kultuuriloolisi ning koha- ja kunstiajaloolisi kirjutisi (nt Revaler Alterthümer, Reval/Tallinn, 1884), milles käsitles peamiselt Tallinna keskaegseid kunstivarasid, mida analüüsis ka kunstiväärtuse seisukohtast.

Ta oli 1898. aastal Balti maleliidu (saksa keeles *Baltischer Schachbund*) üks asutajaid ja ühtlasi 1898–1901 liidu esimene sekretär. Ta toimetas 1889–1908 maleajakirja "Baltische Schachblätter". 

Amelung on maetud Kolga-Jaani kalmistule.

Teoste valik
------------

* "Bilder zur baltischen Kulturgeschichte" (1879)
* Die Kenntnisz des gestirnten Himmels bei dem ehstnischen Landvolk und der altehstnische Kalender (1881)
* Der Dichter Paul Fleming und seine Beziehungen zu Reval (1881)
* "Revaler Altertümer" (1884)

* *Baltische Culturstudien aus den vier Jahrhunderten der Ordenszeit (1184–1561)*, Dorpat 1884 (Nachdruck: Hannover 1971) ISBN 3-7777-0944-1.
* *Baltischer kulturhistorischer Bilder-Atlas*, Dorpat 1886–1887
* *Baltische Schachblätter*, 8 Hefte (1889–1891; 1893; 1898; 1900–1901), Reprintausgabe, Publishing House Moravian Chess, Olomouc o. J. [2001]
* Geschichte der Stadt und Landschaft Fellin von 1210 bis 1625 (1898)
* „Das Endspiel von Thurm gegen Springer", in: Deutsche Schachzeitung, 1900 (55), S. 1–5, 37–41, 101–105, 134–138, 198–202, 261–266.
* „Das Endspiel von Thurm und Springer gegen die Dame", in: Deutsche Schachzeitung, 1901 (56), S. 193–197, 225–229.
* „Die Endspiele mit Qualitätsvortheil, insbesondere das Endspiel von Thurm und Läufer gegen Läufer und Springer", in: Deutsche Schachzeitung, 1902 (57), S. 265–268, 297–300, 330–332.
* „Zum Endspiel der Dame gegen Läufer und Springer", in: *Deutsches Wochenschach*, 1903, S. 384.
* (zusammen mit Arthur Gehlert) „Der älteste Londoner Schachzirkel in der St. Marinstraße", in: *Deutsches Wochenschach*, 1904, S. 29.

Viited
------

1. ↑  Keevallik, Juta (1996). *Eesti Arhitektuuri ja Kunsti Biograafiline Leksikon*. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 26–27.
2. ↑  Friedrich Amelung Eesti entsüklopeedia veebiversioonis (vaadatud 08.08.2015).
Renata Lukk
**Renata Lukk** (sündinud 10. juunil 1994) on Eesti noorpoliitik. Alates 2023. a maist on ta välisminister Margus Tsahkna poliitiline nõunik ning alates 2023. a juunist Eesti 200 Tallinna piirkonna juhatuse liige.

Haridus
-------

2016. aastal sai Lukk Tartu Ülikoolis inglise keele ja kirjanduse bakalaureusekraadi, 2018. aastal Euroopa keeled ja kultuurid erialal magistrikraadi, uurides oma magistritöös stereotüüpseid õpetajakaraktereid kirjanduses. 2021. aastal sai ta Tallinna Ülikooli Haapsalu kolledžist rakendusinformaatika bakalaureusekraadi, kus töötas oma bakalaureusetöös välja eesti-leedu keeleõppe vestmiku mobiilirakenduse prototüübi.

2021. aastal sai ta Õpetaja tase 7 kutse.

Poliitiline karjäär
-------------------

Renata Lukk on erakonna Eesti 200 liige alates 2021. aasta novembrist. Erakonna noorteorganisatsiooniga Noor Eesti 200 liitus ta 2022. aasta juunis. 

19. novembril 2022 valiti Lukk Noor Eesti 200 Üldkogul noorteorganisatsiooni uueks juhiks. Selles rollis oli ta kuni 23. august 2023. 

Ta kandideeris 2023. aasta valimistel esmakordselt Riigikokku. Kandideerides valimisringkonnas 12 (Pärnumaa) kogus ta 291 häält ning ei osutunud valituks. Samuti oli ta selles ringkonnas erakonna kampaaniajuht. 

Alates 2023. a maist on ta välisminister Margus Tsahkna poliitiline nõunik ning alates 2023. a juunist Eesti 200 Tallinna piirkonna juhatuse liige.

### Peamised teemad

Peamised teemad, mille eest Renata Lukk poliitikas seisab on haridus, isikuvabadused, vaimne tervis, julgeolek ning välissuhted. Ta on korduvalt meedias võtnud sõna nii naiste õiguste, vaimse tervise kui ka seksuaalse väärkohtlemise teemadel.

Töö ja ühiskondlik tegevus
--------------------------

Aastatel 2018 kuni 2021 töötas ta Läänemaa Ühisgümnaasiumis inglise keele õpetajana. Samaaegselt töötas ta ka Haapsalu Kutsehariduskeskuses täiskasvanud loodusgiidide inglise keele õpetajana.

Aastatel 2021 kuni 2023 töötas ta Sisekaitseakadeemias välisrahastusega projektide koordinaatori ametikohal. Alates 2023. a maist on ta välisminister Margus Tsahkna poliitiline nõunik.

2015. aastast saati on ta osalenud üle 10 erineval Erasmus+ rahastusega noortevahetusel ja rahvusvahelisel koolitusel, sealhulgas koolitajana.

Viited
------

1. ↑  "Noor Eesti 200 valis uue juhi ja juhatuse". *Eesti 200*. Originaali arhiivikoopia seisuga 12. detsember 2022. Vaadatud 10. aprillil 2023.
2. ↑  "Seksismi väljajuurimiseks tuleb teha jõulisi samme". *Arvamus*. 18. august 2022. Vaadatud 10. aprillil 2023.
3. ↑  "Renata Lukk: kohtuotsuse Roe versus Wade tühistamine – liberaalse maailma allakäigutrepi esimene aste". *Arvamus*. 29. juuni 2022. Vaadatud 10. aprillil 2023.
4. ↑  "Renata Lukk: tahan saada lapsi riigis, mida ma usaldan". *Eesti Päevaleht*. Vaadatud 29. augustil 2023.
5. ↑  "VASTUKAJA | Sõnavõtud nagu „Tahad minna? Lähed!" sülitavad kõikide nende peale, kelle tööks on vaimsete probleemide lahendamine". *www.ohtuleht.ee*. Vaadatud 10. aprillil 2023.
6. ↑  "Renata Lukk: seksuaalselt väärkoheldud inimeste aitamiseks on raha olemas. Keegi lihtsalt otsustas seda mitte kasutada". *Eesti Päevaleht*. Vaadatud 10. aprillil 2023.
Décines-Charpieu raekoda
**Décines-Charpieu** on vald Ida-Prantsusmaal Auvergne-Rhône-Alpes piirkonnas Lyoni metropolis. Linna nime lühendatakse sageli ja kutsutakse lihtsalt Décinesiks.

Décines asub Grand Large'i veehoidla lähedal ja jääb Lyonist 12 kilomeetrit itta.

Décines lahkus 1968. aastal Isère'i departemangust, et liituda Rhône'i departemanguga ja 1969. aastal sai Communauté urbaine de Lyoni liige. 1. jaanuaril 2015 lahkus Décines Rhône'i departemangust, et liituda Lyoni metropoliga.

Seal asub jalgpalliklubi Lyoni Olympique kodustaadion, Parc Olympique Lyonnais. See on Ligue 1 klubi Lyoni kodukoht ning seal peetakse klubi naiskonna jaoks mitmeid UEFA naiste Meistrite liiga kohtumisi. Staadionil peeti mitu UEFA Euro 2016 mängu, sealhulgas poolfinaal. See on võõrustanud 2017. aasta Coupe de la Ligue finaali, 2018. aasta UEFA Euroopa liiga finaali ning 2019. aasta FIFA naiste maailmameistrivõistluste finaali ja poolfinaale. 
Parc Olympique Lyonnais on kavas korraldada 2024. aasta suveolümpiamängudel meeste ja naiste jalgpalliturniirid.

Staadionil on peetud ka mitmeid ragbi liidu matše, sealhulgas Rugby Champions Cup, Rugby Challenge Cupi 2016. aasta finaalturniir ja 2023. aasta ragbi maailmameistrivõistlused.

Viited
------

1. ↑  Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015.
2. ↑  Populations légales 2021

Lyoni metropoli 59 valda

Albigny-sur-Saône – Bron – Cailloux-sur-Fontaines – Caluire-et-Cuire – Champagne-au-Mont-d'Or – Charbonnières-les-Bains – Charly – Chassieu – Collonges-au-Mont-d'Or – Corbas – Couzon-au-Mont-d'Or – Craponne – Curis-au-Mont-d'Or – Dardilly – Décines-Charpieu – Écully – Feyzin – Fleurieu-sur-Saône – Fontaines-Saint-Martin – Fontaines-sur-Saône – Francheville – Genay – Givors – Grigny – Irigny – Jonage – Limonest – Lissieu – Lyon – Marcy-l'Étoile – Meyzieu – Mions – Montanay – La Mulatière – Neuville-sur-Saône – Oullins – Pierre-Bénite – Poleymieux-au-Mont-d'Or – Quincieux – Rillieux-la-Pape – Rochetaillée-sur-Saône – Saint-Cyr-au-Mont-d'Or – Saint-Didier-au-Mont-d'Or – Sainte-Foy-lès-Lyon – Saint-Fons – Saint-Genis-Laval – Saint-Genis-les-Ollières – Saint-Germain-au-Mont-d'Or – Saint-Priest – Saint-Romain-au-Mont-d'Or – Sathonay-Camp – Sathonay-Village – Solaize – Tassin-la-Demi-Lune – La Tour-de-Salvagny – Vaulx-en-Velin – Vénissieux – Vernaison – Villeurbanne
**"Kuritöö ja karistus"** on vene kirjaniku Fjodor Dostojevski psühholoogiline romaan. Raamatuna ilmus 1866. aastal. 

Dostojevski alustas romaani kirjutamist 1865. aasta suvel. Mängusõltuvuse tõttu oli kirjanik raskes rahalises olukorras. Äsja oli surnud ta vend Mihhail ning lisaks oli Dostojevski laenuandjatele võlgu suure summa raha. Olukorra lahendamiseks kirjutas Dostojevski kirjastaja Katkoviga alla lepingu, mis pidi ta võlad pärast romaani ilmumist tasuma.

Dostojevski tahtis raamatus lahata alkoholisõltuvust ja kuritöö psühholoogilisi tagajärgi ning need saidki romaani peamisteks joonteks.

"Kuritöö ja karistus" on koos epiloogiga jaotatud kuude ossa. On märgatud, et raamatus on omapärane sümmeetria: kolm esimest osa jutustavad kuritööst ja kolm viimast karistusest. Lisaks on peategelaste nimedel vene originaaltekstis n-ö topelttähendus. Näiteks tähendab Raskolnikov (*raskol*) vene keeles lõhestatust, Razumihhin (*razum*) mõistlikkust ja Lužin (*luža*) lompi.

Eesti keelde tõlkis romaani A. H. Tammsaare 1923. aastal, aga see ilmus alles 1929. aastal. Raamatul oli Tammsaare loomingule suur mõju.

Sisu
----

Vaene Peterburi üliõpilane Rodion Raskolnikov peab ennast moraalselt kõrgemalseisvaks isikuks ja tapab õilsatel kaalutlustel kaks inimest. Seejärel ta kannatab, kahetseb, annab ennast üles ja saadetakse Siberisse.

Viiteid
-------

1. ↑  Eerik Teder: A.H. Tammsaare ja F. Dostojevski. – Keel ja Kirjandus, nr 7/1997, lk 465.

Kirjandus
---------

* Pavel Reifman, "F. Dostojevski romaan "Kuritöö ja karistus"" – kogumikus "Kirjandusõpetuse küsimusi" VI, koostanud Kalju Leht, Valgus, Tallinn 1982, lk 156–227 (ka bibliograafia)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikitekstides on artikliga seotud alliktekste: **Kuritöö ja karistus** |

* Peeter Olesk, "Romaaniülikool: Fjodor Dostojevski "Kuritöö ja karistus"" – Eesti Päevaleht 23. märts 2007, lk 28
Anu Välba juhtimas Vabaduse Laulu 20. augustil 2011 Tallinna Lauluväljakul
**Anu Välba** (sündinud 14. mail 1974) on eesti tele- ja raadioajakirjanik.

Haridus
-------

Aastatel 1981–1990 õppis Välba Tori Põhikoolis ja 1990–1992 Sindi Keskkoolis. Aastatel 1992–1994 õppis ta Tallinna Majanduskoolis hotellimajanduse erialal ja 1994–1998 Tallinna Pedagoogikaülikoolis telerežii erialal.

Töö
---

Tööd Eesti Televisioonis alustas ta juba õpingute kõrvalt: aastatel 1994–1996 juhtis noortesaateid ja töötas toimetajana, 1996–1997 oli kultuurisaadete toimetaja ja saatejuht ning 1997. aastast on olnud ETV meelelahutussaadete toimetaja, saatejuht ja produtsent.

Anu Välba on koos Marko Reikopiga juhtinud telesaateid "Terevisioon" (2001–2006), "Paar" (2006–2009) ja igaõhtust magasinisaadet "Ringvaade". Ta on toimetanud ja juhtinud saatesarju ning eriti töömahukaid eriprogramme "Hommiku-TV", "Eurolaul" (1997 ja 1998 saatejuhina), "Laululahing", Eesti Vabariigi aastapäeva kontsert ja vastuvõtt jpm. On teinud saateid Raadio 2-s ning hooajal 2008/2009 juhtis "Vikerhommikut". Välba on olnud ka "Kreisiraadio" telesaadete idee üks eestvedajaid ja teostajaid. Suvehooaegadel on Välba asendanud puhkusel olevaid saatejuhte "Vikerhommikus" ning juhib 2014. aasta algusest kuni novembrini Vikerraadios vestlussaadet "Jutusaade" (vaheldumisi Margit Kilumetsaga).

Alates 2015. aastast juhib Välba Eesti Televisioonis oma intervjuusaadet "Hommik Anuga", mis on eetris pühapäevahommikuti.

Tunnustus
---------

Eesti Kultuurkapitali stipendiaat (1998) 

ETV kolleegipreemiad: 
parim naissaatejuht (2003, 2004, 2005, 2008, 2009) ja parim toimetaja (2005) 

Ajakirja Nädal lugejate hinnangul parim naissaatejuht televisioonis (2003, 2006, 2009) 

Eesti meelelahutusauhindade konkursil võit aasta parima naissaatejuhi kategoorias (2013, 2016, 2018) ja ka EFTA konkursil võit samas kategoorias (2017).

2015. aastal pälvis ta Selge Kõneleja auhinna.

Isiklikku
---------

Tal on 2013. aastal sündinud poeg Karl.

Viited
------

1. ↑  Anu Välba elulugu  andmebaasis Telekraat. Vaadatud 18.06.2023.
2. ↑  Rahvas valis parimaks naissaatejuhiks Anu Välba ja seriaaliks "ENSV". ERR Uudised, 01.06.2018
3. ↑  Selged kõnelejad. Eesti Vaegkuuljate Liit, 9. jaanuar 2024.
4. ↑  Palju õnne! Anu Välba sai poja, Menu, 22. august 2013
**Kata** (jp.k. kanjimärk kas 型, või 形 (hiraganas kirjutatuna かた) mis tähendab: mustrit, vormi, šablooni jne') on jaapani võitluskunstides (näit iaido, judo, karate, kendō jne) rakendatud standardharjutus, mis koosneb tehnikatest võitluses kas tegeliku või kujuteldava vastase või vastastega. Vastase või vastaste olemasolu (või puudumine) harjutuse sooritamisel oleneb võitluskunstist ja koolkonnast. Erinevate võitlusviiside katade vormid erinevad üksteisest koolkonniti näiteks nii vormi pikkuse, harjutuste komplekti kui liikumise üldise iseloomu ja kehakoiaku printsiipide poolest. Kata võib olla nii kaasaegsete võitluskunstide (Budō) kui ka vanade, traditsiooniliste võitlus- või sõjakunstide Kobudō, Bujutsu, Bugei harjutamise vormiks. 

Katad on enamasti harjutuste kompleksid, mille on töötanud välja kunagised võitluskunstimeistrid ning mida on aastasadu edasi antud õpetajalt õpilastele. Katade rolli kohta puudub tänapäeval ühtne seisukoht. Väidetakse, et katade esialgne eesmärk oli esitada meistri õpetusi mnemotehniliselt otstarbekas vormis nii, et õpilased saaksid need teatud standardharjutustena meelde jätta ning neid harjutades jõuda meistri õpetuse mõistmiseni ja motoorse valdamiseni. Paljud spetsialistid[*kes?*] on aga arvamusel, et lihtsalt kata õppimine ei taga õpetuste omandamist, vaid katat tuleb õppida koos selles esinevate liigutuste tegeliku rakendusega.

Näiteks Kihon (基本, きほん) kata on baastehnika, põhitehnika.

Vaata ka
--------

* Kata (karate)
Toynbee (1967)
**Arnold Joseph Toynbee** (14. aprill 1889 – 12. oktoober 1975) oli Suurbritannia ajaloolane.

Toynbee elutööks oli 12-köiteline "A Study of History" ("Uurimus ajaloost"), mis püüdis kõiki ajaloolisi protsesse selgitada tsivilisatsiooniteooriaga. Toynbee on tugevalt mõjutatud Oswald Spengleri maailmavaatest (teda oma peateoses kordagi mainimata), kuid viimasest erinevalt ei pea kultuuri allakäiku ja hukkumist fataalselt paratamatuks. 

Toynbee jagas maailma enam kui 20 tsivilisatsiooniks ning lahkas neid põhjalikult, kujundades teooria tsivilisatsioonide tõusust ehk kasvust, langusest ja hävingust. Nende ja väiksemate tsivilisatsioonidega seotud protsessidega seletas ta kogu ajaloo kulgu. Ent teised ajaloolased leidsid tema tööst palju ebatäpsusi ning ka vigu, mistõttu tema teooria kaotas peagi ajalooteaduse silmis tõsiseltvõetavuse. Samas oli see üks huvitavamaid ja põhjalikumaid kogu ajaloo süstematiseerimise katseid, mis oli ilmselt teadlikult kirjutatud ka vastukaaluks marksistlikule ajaloonägemusele.

Tunnustus
---------

* 1941 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks
* 1950 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia välisliikmeks

Teosed
------

* *"Uurimus ajaloost"* Tartu: Ilmamaa, 2003 ISBN 9985-878-47-7 (Toynbee paljuköitelise uurimuse lühikokkuvõte)
* *Mankind and Mother Earth*: A Narrative History of the World (Oxford University Press 1976),

Kirjandus
---------

* J. Raškovski, "Toynbee – inimkätega tehtud maailmast" – Sirp ja Vasar 8. september 1972, nr 36, lk 8
* Katre Ligi, "Toynbee ja Spengler ehk tõlkiva toimetaja tundmusi" – Akadeemia 2012, nr 6, lk 1072–80

Välislingid
-----------

* Triin Kallas, "Kuidas taltsutada rongiaknast avanevat vaadet" (raamatu "Uurimus ajaloost" arvustus) – Sirp 6. juuni 2003, lk 4
* Veljo Kaasik, "Toynbee ja ühiskonna tardumine" – Sirp 27. aprill 2012, lk 32
**Kahlajateks** nimetatakse kõiki kurvitsaliste seltsi kuuluvaid ranniku- ja soolinde peale merelisema eluviisiga ännide, kajakate, tiirude ja alkide. Eesti kahlajad on seega tüllaste, kurvitslaste, merisklaste ja naaskelnoklaste sugukonda kuuluvad linnuliigid. Laiemalt tuntud kahlajad on nt kiivitaja, tutkas, metskurvits, tikutaja, suurkoovitaja. Nime on sellele rühmale andnud enamikule neist toitumisel iseloomulik madalas vees kahlamine .Neile meeldib keppida

Eestis aitab selle linnurühma uurimisele kaasa 2006. aastal asutatud Eesti Ornitoloogiaühingu kahlajatöörühm.

Vaata ka
--------

* Veelinnud

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 6. aprill 2013. Vaadatud 3. aprillil 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. juuli 2012. Vaadatud 3. aprillil 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Kahjala-asurkondade pikaajalised muutused Eesti looduslikes elupaikades, video
**Barcs** (horvaadi keeles *Barča* või *Barč*, saksa keeles *Bartsch*, varem ka *Draustadt*) on linn Ungaris Somogyi komitaadis, Barcsi kreisi halduskeskus.

Geograafiline asend
-------------------

Barcs asub Drava jõe vasakul kaldal Horvaatia piiri ääres, komitaadikeskusest Kaposvárist ligikaudu 50 km lõunakagus ja Pécsist umbes 62 km läänes.

Ajalugu
-------

Barcsi on esmaminitud 1389. aastal. Barcsi kindlust on ürikutes esimest korda mainitud 1460. aastal. Türgi ikka ajal jäi piirkond inimtühjaks. Kui Miklós Zrínyi juhitud väed lähenesid 1664. aastal linnale, siis lahkusid türklased sealt ja lasksid Zrínyil kindluse maha põletada. Pärast Türgi ikke lõppu asustati piirkonda horvaate ja sakslasi.

Turulinnaks sai Barcs 1797. aastal ja linnaks 1979. aastal.

27. oktoobril 1991 viskas Jugoslaavia lennuk Barcsi äärelinnale kobarpomme. Inimesed kannatada ei saanud.

Sõpruslinnad
------------

* Austria Knittelfeld, Austria
* Rumeenia Odorheiu Secuiesc, Rumeenia
* Saksamaa Sinsheim, Saksamaa
* Horvaatia Virovitica, Horvaatia
* Slovakkia Želiezovce, Slovakkia

Viited
------

1. ↑  Barcs: Introduction and History Barcs Wanderer. Vaadatud 30. märtsil 2024
2. ↑  Ismerje meg Barcsot Visit Barcs. Vaadatud 30. märtsil 2024
3. ↑  Barcs bombázásából háború is lehetett volna Index, 26. oktoober 2016. Vaadatud 30. märts 2024
**Sarja** on küla Mulgi vallas Viljandimaal.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Abja valda.

Sarja küla on ligi 90% ulatuses kaetud metsaga, põllumaad on vähe. Sealt on mustikametsi, kaasikuid, haavikuid, saarikuid, seemnemännikuid, vähem aga pindalalt suuri põlde ääristavaid lepikuid. Sügiseti saadakse neist metsadest rikkalik seenesaak[*viide?*]. Sarja metsades leidub põtru, metskitsi, metssigu, punahirvi, karusid, ilveseid ja muid loomi. Paljude ojade ja kraavide kallastel saab jälgida kobraste elutegevust – hinnanguliselt on Sarja külas iga inimese kohta kaks kobrast[*viide?*]. Sarja külast voolab läbi Enu oja, Tiru oja, mis suubub Hendrikhansu ojja. Hendrikhansu talu all on viimane üles paisutatud Hendrikhansu järveks, mille kaldal on Eesti pikim liivakivipaljand – Hendrikhansu Põrgu. Seal võib kohata jäälindu.

Sarja külaga liideti 1977. aastal Peraküla (1722 *Peria Külla*, 1797 *Para* küla, u 1900 *Пяракюля*) ja 1970. aastal Sambla.

Talud Sarja külas
-----------------

* Sambla
* Väike-Sambla
* Saadu
* Venetare

Vaata ka
--------

* Sarja tee

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  "Sarja". *KNR*. Eesti Keele Instituut.

Mulgi valla asulad

**Linnad:** Abja-Paluoja • Karksi-Nuia • Mõisaküla   

**Alevikud:** Halliste • Õisu   

**Külad:** Abja-Vanamõisa • Abjaku • Ainja • Allaste • Atika • Ereste • Hirmuküla • Hõbemäe • Kaarli • Kalvre • Kamara • Karksi • Kulla • Kõvaküla • Laatre • Lasari • Leeli • Lilli • Maru • Metsaküla • Morna • Mulgi • Muri • Mõõnaste • Mäeküla • Naistevalla • Niguli • Oti • Penuja • Polli • Pornuse • Põlde • Päidre • Päigiste • Pärsi • Pöögle • Raamatu • Raja • Rimmu • Räägu • Saate • Saksaküla • Sammaste • Sarja • Sudiste • Suuga • Tilla • Toosi • Tuhalaane • Umbsoo • Univere • Uue-Kariste • Vabamatsi • Vana-Kariste • Veelikse • Veskimäe • Äriküla • Ülemõisa