recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Aleksander Kunileid-Saebelmann
**Aleksander Kunileid** (kodanikunimega **Aleksander Saebelmann**; 22. november 1845 Audru vald – 27. juuli 1875 Poltava) oli eesti helilooja. Teda peetakse üheks eesti rahvusliku muusika rajajaks.

Kunileid sündis köstriõpetaja perekonnas. Tema vend oli helilooja Friedrich August Saebelmann.

Muusikahariduse omandas ta Valgas Cimze seminaris, lõpetades kooli 1868. aastal.

Aleksander Kunileid ja tema vend Friedrich August Saebelmann elasid ja töötasid Paistus sealses kihelkonnakoolis eri aegadel õpetajatena. Aleksander Kunileid aastatel 1865- 1868 ning Friedrich August Saebelmann aastatel 1880 -1911 kuni surmani. Paistuselamise aeg oli tema elu kõrgaeg. Tal oli tolle aja kohta erakordselt kõrge palk, millest sai lahedalt ära elada. Koolimaja juures kirikus oli hea orel, ümberringi ärgas ärkamisaegne seltskond. Paistu perioodil uuenesid Kunileiu ja Jakobsoni sõprussuhted, ta tutvus ka Jannseni ja Koidulaga. Kunileid oli andekas koolmeister, kel tärkasid ka hariduse uuendamisega seotud ideed. Ta tegeles Eesti koolielu teoreetiliste küsimustega ja oli üldse erksa suhtumisega ühiskonnaelu probleemidesse. 1867.a. suvel Paistus kirjutas ta oma esimese koorilaulu "Veel pole kadunud kõik" (sõnad Jakobson).

Ta oli üks I üldlaulupeo juhte. Tema "Mu isamaa on minu arm" ja "Sind surmani" olid ainsad Eesti helilooja kirjutatud laulud I üldlaulupeo kavas.

Aastatel 1871–1873 oli Kunileid köster ja kooliõpetaja Peterburis, Gattšinas ja Kolppanas.

1873. aastal sõitis tervise halvenemisel Ukrainasse. Seal töötas köster-organistina Poltava saksa koguduse koolis elu lõpuni.

Suri 1875. aastal enne 30-aastaseks saamist tiisikuse tagajärjel.

Kunileid kirjutas suure osa oma koorilauludest Lydia Koidula ja Carl Robert Jakobsoni tekstidele.

Koorilaulud
-----------

* "Mu isamaa on minu arm" (sõnad Lydia Koidula)
* "Sind surmani" (sõnad Lydia Koidula)
* "Veel pole kadund kõik" (sõnad Carl Robert Jakobson)
* "Ema ja laps" (sõnad Carl Robert Jakobson)
* "Mu isamaa nad olid matnud" (sõnad Lydia Koidula)

Muusikaajaloolase Elmar Arro sõnul sai Kunileid laulude "Sind surmani" ja "Mu isamaa on minu arm" viisi loomiseks innustust Karl Collani 1854. aastal laulukogumikus avaldatud soome rahvalauludest "Kreivin sylissä istunut" ('krahvi süles istunud') ja "Paremp' olla tyttönä" ('parem olla tüdruk').

Viited
------

1. ↑  Paistu kroonika 1834–1944, ärkamisaja häll. Jaak-Adam Looveer, 2021.
2. ↑  "Aleksander Kunileid-Saebelmanni 100 a. sünnipäev". *Sirp ja Vasar*. 1. detsember 1945.
3. ↑  Arro, Elmar (1933). *Geschichte der estnischen Musik, Band I*. Tartu: Akadeemiline Kooperatiiv. Lk-d 115–120, Der Fall Kunileid.
4. ↑  "Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen". *Estofilia*. Tallinn: Soome suursaatkond. 2018. Vaadatud 15.05.2018.
| Medalikohad |
| --- |
| Belgia esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Teine koht | 1948 | Kergekaal |
| Euroopa meistrivõistlused |
| Esimene koht | 1947 | Kergekaal |

**Joseph Vissers** (28. november 1928; Geeli vald, Turnhouti ringkond – 18. aprill 2006; Turnhout) oli Belgia poksija, rahvuselt flaam.

Vissers sai kergekaalus (kuni 62 kg) 1948. aasta Londoni olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Gerald Dreyerile (Lõuna-Aafrika Liit).

Vissers võitis kergekaalus (kuni 62 kg) 7. Euroopa meistrivõistlustel (Dublin, 1947) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks.

Vissers poksis novembrist 1948 kuni aprillini 1952 elukutselisena. Ta pidas kokku 15 kohtumist, millest võitis 6 (neist 3 nokaudiga) ja kaotas 8 (neist 3 nokaudiga) kohtumist ning viigistas 1 kohtumise.

Viited
------

1. ↑  14. suveolümpiamängude poksivõistlus. London 1948. Tulemused inglise keeles
2. ↑  7. Euroopa meistrivõistlused poksis. Dublin 1947. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Joseph Vissers saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Joseph Vissers saidil BoxRec
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Hõbe** | 2017 | jäähoki |

**Joshua T. Morrissey** (sündinud 28. märtsil 1995 Calgarys) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Winnipeg Jets. Ta on klubi meeskonna asekapten.

Aastatel 2010–2015 mängis Morrissey Western Hockey League'i (WHL) klubides Prince Albert Raiders ja Kelowna Rockets. 2015. aastal tuli ta Rocketsiga WHL-i meistriks.

2013. aastal valis Winnipeg Jets ta NHL-i *draft* '​is 13. valikuna. Hooaja 2013–14 lõpus debüteeris Morrissey American Hockey League'is (AHL) Jetsi toonases noorteklubis St. John's IceCaps. Hooajal 2015–16 mängis ta AHL-is Manitoba Moose'i meeskonnas. Samal hooajal, 5. märtsil 2016 mängus Montreal Canadiensi vastu tegi ta Jetsi meeskonnas debüüdi ka NHL-is, kuid see jäi sel hooajal tema ainsaks mänguks NHÖL\_is.

Alates hooajast 2016–17 on Morrisey kuulunud Jetsi põhikoosseisu. Esimese värava lõi ta liigas 15. novembril 2016 mängus Chicago Blackhawksi vastu. 2019. aasta septembris pikendas ta Jetsiga lepingut kaheksa aasta võrra.

2013. aastal tuli Morrissey omavanuste maailmameistriks Kanada kuni 18-aastaste koondisega ja 2015. aastal juunioride maailmameistriks Kanada kuni 20-aastaste koondisega. 2015. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel valiti Morrissey turniiri sümboolsesse koosseisu. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Kanada jäähokikoondise koosseisus hõbemedali.

Viited
------

1. ↑  "Tuesday's recap: Jets 4, Blackhawks 0". Chicago Tribune. 15.11.2016. Vaadatud 24.10.2021
2. ↑  "Morrissey agrees to eight-year, $50 million contract extension with Jets". NHL.com. 12.9.2019. Vaadatud 24.10.2021

Välislingid
-----------

* Josh Morrissey NHL.com lehel
* Josh Morrissey hockeydb.com lehel

| * v
* r
Winnipeg Jets |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Connor Hellebuyck **·** David Rittich |
| 
**Kaitsjad**: Kyle Capobianco **·** Dylan DeMelo **·** Brenden Dillon **·** Josh Morrissey **·** Neal Pionk **·** Dylan Samberg **·** Nate Schmidt **·** Logan Stanley |
| 
**Ründajad**: Mason Appleton **·** Morgan Barron **·** Kyle Connor **·** Pierre-Luc Dubois **·** Nikolaj Ehlers **·** Sam Gagner **·** David Gustafsson **·** Axel Jonsson Fjällby **·** Karson Kuhlman **·** Adam Lowry **·** Saku Mäenalanen **·** Vladislav Namestnikov **·** Nino Niederreiter **·** Cole Perfetti **·** Mark Scheifele **·** Kevin Stenlund **·** Blake Wheeler |
**Moerbeke** on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis.

Asulad
------

Moerbeke jaguneb järgmisteks asulateks ja piirkondadeks:

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Rooma numbriga on tähistatud vald. Kollakaks toonitatud alad tähistavad linnastunud piirkondi. | 

| # | Nimi |
| --- | --- |
| I | Moerbeke |
| II | Koewacht(-Moerbeke) |
| III | Kruisstraat |
|

 |

* 
* 
* 
* Grote KreekGrote Kreek

Viited
------

1. ↑  Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

 Moerbeke-Waas – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (hollandi keeles)
* Open Vld Moerbeke (hollandi keeles)

Ida-Flandria provintsi vallad

Aalst | Aalter | Assenede | Berlare | Beveren | Brakel | Buggenhout | De Pinte | Deinze | Denderleeuw | Dendermonde | Destelbergen | Eeklo | Erpe-Mere | Evergem | Gavere | Gent | Geraardsbergen | Haaltert | Hamme | Herzele | Horebeke | Kaprijke | Kluisbergen | Knesselare | Kruibeke | Kruishoutem | Laarne | Lebbeke | Lede | Lierde | Lochristi | Lokeren | Lovendegem | Maarkedal | Maldegem | Melle | Merelbeke | Moerbeke | Nazareth | Nevele | Ninove | Oosterzele | Oudenaarde | Ronse | Sint-Gillis-Waas | Sint-Laureins | Sint-Lievens-Houtem | Sint-Martens-Latem | Sint-Niklaas | Stekene | Temse | Waarschoot | Waasmunster | Wachtebeke | Wetteren | Wichelen | Wortegem-Petegem | Zele | Zelzate | Zingem | Zomergem | Zottegem | Zulte | Zwalm
**Korvpall 1952. aasta suveolümpiamängudel** Helsingis

23 meeskonda

1. USA: Ronald Bontemps, Marcus Frieberger, Wayne Glasgow, Charles Hoag, 
William Hougland, John Keller, Dean Kelley, Robert Kenney, Robert Kurland, William Lienhard, Clyde Lovellette, Frank McCabe, Daniel Pippin, Howard Williams  

2. NSV Liit: Stepas Butautas, Nodar Džordžikia, Anatoli Konev, Otar Korkia, **Heino Kruus, Ilmar Kullam**, Justinas Lagunavičius, **Joann Lõssov**, Aleksandr Moissejev, Juri Ozerov, Kazys Petkevičius, Stasys Stonkus, Maigonis Valdmanis, Viktor Vlassov  

3. Uruguay: Martin Acosta y Lara, Enrique Baliño, Victorio Cieslinskas, Héctor Costa, Nelson Demarco, Héctor Garçia Otero, Tabaré Larre Borges, Adesio Lombardo, Roberto Lovera, Sergio Matto, Wilfredo Peláez, Carlos Roselló  

4. Argentina: Leopoldo Contarbio, Oscar Furlong, Juan Cazso, Ricardo González, Rafael Iledo, Alberto López, Rubén Menini, Omar Monza, Rubén Pagliari, Raúl Pérez Varela, Ignacio Poletti, Juan Uder, Hugo del Vecchio, Roberto Viau  

5. Tšiili: Pedro Araya Zabala, Rufino Bernedo Zorzano, Eduardo Cordero Fernández, Hugo Fernández Diez, Exequiel Figueroa Reyes, Juan Gallo Chinchilla, Eric Maehn Godoy, Victor Mahana Badrie, Juan Ostoic Ostoic, Hernán Ramos Muñoz, Alvaro Salvadores Salvi, Hernán Raffo Abarca, Orlando Silva Infante  

6. Brasiilia: Zeny de Azevedo, Wilson Bombarda, Angelo Bonfietti, João Braz, Mayr Facci, Mário da Fonseca Hermes, Ruy de Freitas, Sebastião Giménez, Helio Marques Pereira, Thales Monteiro, Almir Nelson de Almeida, Alfredo Rodrigues da Motta, José Luiz Santos Azevedo  

7. Bulgaaria  

8. Prantsusmaa

**Poolfinaalid**: NSV Liit – Uruguay 61:57 (31:28)  

USA-Argentina 85:76 (43:39)  

**5.–8. koha mängud** Tšiili-Bulgaaria 60:53 (37:29)  

Brasiilia-Prantsusmaa 59:44 (31:26)

### Kohamängud

**Finaal**: USA – NSV Liit 36:25 (17:15)  

**Pronksimäng**: Uruguay-Argentina 68:59 (31:24)  

**5. koha mäng**: Tšiili-Brasiilia 58:49 (32:24)  

**7. koha mäng**: Bulgaaria-Prantsusmaa 58:44 (22:22)  


| * v
* r
Korvpall olümpiamängudel |
| --- |
| 
1896 **·** 1900 **·** 1904 **·** 1908 **·** 1912 **·** 1920 **·** 1924 **·** 1928 **·** 1932 **·** 1936 **·** 1948 **·** 1952 **·** 1956 **·** 1960 **·** 1964 **·** 1968 **·** 1972 **·** 1976 **·** 1980 **·** 1984 **·** 1988 **·** 1992 **·** 1996 **·** 2000 **·** 2004 **·** 2008 **·** 2012 **·** 2016 **·** 2020 |  |
**Vabariigi Presidendi Asetäitja** on 1938. aasta põhiseaduse alusel Eesti ajutine riigipea, kes valitakse Vabariigi Presidendi Asetäitja Valimiskogu poolt. Vabariigi Presidendi Asetäitja ametisseastumisega lõpevad senise Vabariigi Presidendi volitused.

Seaduslikus korras ei ole valitud ühtegi Vabariigi Presidendi Asetäitjat. 3. märtsil 1953, varsti pärast Vabariigi Valitsuse eksiilis esimese koosseisu nimetamist Peaministri Vabariigi Presidendi ülesandeis August Rei poolt Oslos, valisid mõned poliitikud Augustdorfis toimunud ebaseaduslikul koosolekul Vabariigi Presidendi Asetäitjaks Alfred Maureri, kes pidas seda ametit kuni surmani 20. septembril 1954. Väidetavasti järgnes temale Johan Holberg, kuid pole selge, millise ametinimetusega.

Vaata ka
--------

* Vabariigi Presidendi Asetäitja Valimiskogu

Kirjandus
---------

* Põhiseadus ja Presidendi Asetäitja. (Ernst Eini ettekanne Los Angeleses 10. mail 1953.) Teataja, 7. juuni 1953, nr. 4, lk. 3.
* Artur Mägi. Ühe ettekande puhul. Teataja, 25. oktoober 1953, nr. 13, lk. 5–6; õiendus 8. november 1953, nr. 14, lk. 5.
Mootorpaadi jugakäitur
Jugakäituri ja siibri tööpõhimõte
Kahe jugakäituriga veesõiduki manöövrite põhimõte. Kollane nool – veojõu suund. Punane nool – manöövri suund. Läbipaistev nool – veevoolu suund
**Jugakäitur** ehk **veepaiskur** ehk **vesiturbiin** on veesõiduki keret pikisuunas läbivas torus asuva turbiinpumbaga käiturseade, mille tekitatava veejoa jõud paneb veesõiduki liikuma.

Kirjeldus
---------

Jugakäituri toru sisendava asub reeglina veesõiduki kere põhja all (tavaliselt kaetud restiga, takistamaks risu imemist turbiini) ja väljundava ahtris allpool veeliini. Peamasina abil käitatav turbiin (või harvem surugaas) paneb veetorus vee kiiresti liikuma, paisates kerest välja veejoa. Väljuva veejoa suunda muudetakse kas 

1) rooliga – suunab juga kas otse või vasakule või paremale (veesõiduk liigub edasi, pöörab soovitud suunas); või 

2) siibritega – suunavad-põrgatavad joa kas võrdselt külgedele (veesõiduk seisab) või piki põhja tagasi (veesõiduk liigub tagasi). 

Jugakäituri eelis on madalas vees hõlpsam ja käiturile ohutum liikumise võime, hea manööverdusvõime ja suure kiiruse arendamise võime. Puuduseks on jõuseadme suurem ressursikulu ning süsteemi keerukam hooldus ja remont. 

Jugakäituriga veesõidukiga manöövrite tegemine erineb kuigipalju tavalisest sõukruvi ja tüüriga manöövritest, nõudes laevajuhilt eelnevat harjutamist või vähemalt läbiproovimist.

Vaata ka
--------

* Põtkur
* Jett
* Reaktiivmootor

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jugakäitur** |

* Mereviki
Map**Jugla raudteejaam** on raudteejaam Valga–Riia raudteeliinil Riia linna Jugla asumis. 

Jaamas on kolm kõrvalteed ja kolm ooteplatvormi. Iga päev peatub seal 17 reisirongi, tööpäeviti 18. Jaamas võib toimuda ka kaupade rongidele ning neilt maha laadimine. Jaam asub Riia raudteejaamast 10,6 km kaugusel. Piletihinnalt kuulub jaam A-tsooni.

Jaam rajati aastal 1900 peatusena ja algul kandis see nime *Jegel*. Avamisajal jäi see Riia kreisi Biķernieki kihelkonda. Aastal 1919 sai peatusest Jugla raudteejaam.

Nõukogude perioodi lõppaastatel kavandati Siguldani viiva raudtee elektrifitseerimist. Kontaktvõrk rajati kuni Ropaži jaamani, aga peale Läti taasiseseisvumist see demonteeriti; praegu lõpeb see Jugla jaamas.

Aastani 2019 järgnes sellele Baltezersi raudteepeatus.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  ""Līnijai Rīga-Valka 120 gadi"". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. september 2018. Vaadatud 28. detsembril 2015.

Välislingid
-----------

* Infot jaama kohta; fotod (*vene keeles*)
* Jaam vanal kaardil

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** |  **Raudteepeatus liinil Riia-Valga** | **Järgnev peatus** |
|  Čiekurkalns |  **Jugla** | Garkalne  |
**Troitse-Sergi suurklooster** (vene keeles Троице-Сергиева лавра; ametlikult Свято-Троицкая Сергиева лавра *Püha Kolmainu Sergi suurklooster*) on Moskva oblasti kirdeosas Sergijev Possadis asuv õigeusu klooster, üks Vene Õigeusu Kiriku keskusi.

Ajalugu
-------

Kloostri asutas 1337. aastal Radoneži Sergi (vene keeles Сергий Радонежский, 1314–1392). Esialgu elas Sergi erakuna, aga peatselt hakkasid tema lähedusse elama asuma teisedki erakud. Klooster pühitseti 1340. aastal. 1355. aastal võeti vastu kloostri uus põhikiri, mis sätestas ühiselu reeglid.

Kloostri algne põhiplaan on üldjoontes säilinud tänapäevani. Praeguse välisilme sai klooster 15.–18. sajandil. 1550. aastatel ümbritseti klooster valge kivimüüriga, millel on 12 torni. Müür on 1284 m pikk.

Kloostri esimene ülem oli isa Mitrofan, kes oli Radoneži Sergi mungaks püganud. Pärast Mitrofani surma sai kloostri ülemaks Radoneži Sergi, kes jäi sellele ametikohale kuni oma surmani. 1561. aastal pälvis Troitse-Sergi suurkloostri ülem arhimandriidi tiitli.

Keskajal oli klooster Loode-Venemaa poliitilises elus mõnikord tähtsal kohal. Ta toetas Venemaa tsaare. Üldtunnustatud kirikuloo järgi osales klooster võitluses tatari-mongoli ikke vastu ja segaduste ajal tegutses ta ka Vale-Dmitri II vastu. Kloostri mungad osalesid 1380. aastal Kulikovo lahingus ja kloostri ülem Sergi õnnistas lahingusse sõitvat väejuhti Dmitri Ivanovitši.

Segaduste ajal pidas klooster vastu 16 kuud kestnud Rzeczpospolita vägede piiramisele. Hiljem oli klooster Minini ja Požarski ülestõusu üks tugipunkte. Viimast korda jõudis vaenuvägi kloostri müüride alla 1618. aastal ja see oli Poola kuningapoeg Wladyslaw IV.

Tähtsaim ehitis suurkloostris on Kolmainu peakirik (1422–1423), mille ikonostaasi loomisest võttis osa Andrei Rubljov. Olulised on veel Jumalaema Uinumise peakirik (1559–1585, freskod aastast 1684), Jumalaema Hodegetria Smolenski Ikooni kirik (1746–1748) ja kellatorn (1741–1769).

Alates 1688. aastast on Troitse-Sergi stauropegiaalne. 8. juulil 1742 andis keisrinna Elisabet I kloostrile suurkloostri (lavra) tiitli.

Aastal 1742 avati kloostris vaimulik seminar ja 1814. aastast tegutseb seal Moskva Vaimulik Akadeemia.

Suurklooster suleti 20. aprillil 1920 Vene SFNV Rahvakomissaride Nõukogu dekreediga "Troitse-Sergi suurkloostri muutmisest ajaloo-kunstimuuseumiks". Muuseum muudeti 1946. aasta kevadel taas suurkloostriks.

Klooster kuulub alates 1993. aastast UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Tänapäeval elab kloostris paarsada munka. Kloostri pikaaegne juht (1988–2019) oli ülempiiskop Feognost Guzikov (sündinud 1960).

2023. aastast hakatakse kloostris eksponeerima Andrei Rubljovi maalitud ikooni "Kolmainsus".

Kloostri panoraam tänapäeval

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Troitse-Sergi suurklooster** |
Trofim Lõssenko (1938)
**Trofim Denissovitš Lõssenko** (ukraina keeles Трохим Денисович Лисенко *Trohhõm Denõssovõtš Lõssenko*; 29. september (vkj 17. september) 1898 Karlivka, Kostjatõnogradi maakond, Poltava kubermang – 20. november 1976 Moskva) oli ukraina päritolu nõukogude põllumajandusteadlane ja bioloog, lõssenkismi rajaja.

Lõssenko sai 1934 Ukraina NSV Teaduste Akadeemia ja 1939 NSV Liidu Teaduste Akadeemia akadeemikuks. NLKP-sse ta ei kuulunud. Aastal 1935 sai ta Üleliidulise Põllumajandusteaduste Akadeemia akadeemikuks. Aastatel 1938–1956 ja 1961–1962 oli ta selle akadeemia president.

Olles ideoloogiline liider bioloogias ja põllumajandusteaduses, vastandas ta enese toetatava Ivan Mitšurini vaadetele toetuva mitšuurinliku bioloogia "reaktsioonilisele idealistlikule" "veismannismile-mendelismile-morganismile", mida esindasid August Weismann, Gregor Mendel ja Thomas Hunt Morgan.

Agronoomina pakkus Lõssenko välja ja propageeris uusi agrotehnilisi võtteid: jaroviseerimise ehk taimede harjutamise külmaga, puuvillapõõsaste kärpimise ning suvise ja ruutpesiti kartulipaneku.

Suuremat osa tema leiutatud meetodeid kritiseerisid Pjotr Konstantinov, Aleksandr Ljubištšev, Pjotr Lissitsõn jt veel enne nende laialdast juurutamist nõukogude põllumajandusse. Näidates Lõssenko teooria ja metoodika üldisi puudujääke, süüdistasid tema teaduslikud oponendid teda irdumises ülemaailmsest teadusest ja põllumajanduslikust praktikast.

Lõssenko pooldas Olga Lepešinskaja teooriat rakkude moodustumise kohta struktuuritust "elusainest", mis hiljem tunnistati ebateaduslikuks.

Lõssenkoga seostatakse kampaaniat, millega kiusati taga geneetikuid, samuti tema oponente, kes ei tunnustanud mitšurinlikku bioloogiat.

Lõssenko pälvis 8 Lenini ordenit, 3 Stalini preemiat (1941, 1943 ja 1949) ning Ukraina NSV Tööpunalipu ordeni. Ta oli sotsialistliku töö kangelane.

Pärast Nikita Hruštšovi tagandamist NSV Liidu juhi kohalt 1965 vabastati ka Lõssenko NSV Liidu Teaduste Akadeemia Geneetika Instituudi direktori kohalt. Alates 1966. aastast kuni surmani töötas ta NSV Liidu Teaduste Akadeemia teadusliku uurimise katsebaasi Gorki Leninskije laborijuhatajana.

John Wyndhami romaanis "Trifiidide päev" on Lõssenkot mainitud trifiidide aretajana.

Kirjandus
---------

* Anu Raudsepp, "Lõssenkism ja Tartu Ülikooli bioloogiaosakond stalinismi ajal". Ajalooline Ajakiri 2009, nr 1/2, lk 179–196
| Medalikohad |
| --- |
| Puerto Rico esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Kolmas koht | 1948 | Kukk-kaal |

**Juan Evangelista Venegas** (2. juuni 1929; Río Piedras, praegu San Juan - 1980. aastad; San Juan) oli Puerto Rico poksija.

Venegas sai kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1948. aasta Londoni olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Tibor Csíkile (Ungari) ja võites pronksmedalikohtumises Álvaro Vicentet (Hispaania). Ta oli esimene Puerto Rico poksija ja üldse sportlane, kes on olümpiamängudel võitnud medali. 

Venegas poksis oktoobrist 1948 kuni märtsini 1958 elukutselisena. Ta pidas kokku 32 kohtumist, millest võitis 20 (neist 7 nokaudiga), kaotas 10 (neist 2 nokaudiga) ja viigistas 3 kohtumist.

Venegasi surma asjaolud pole selged. Ta suri pärast kukkumisel saadud peatraumat millalgi 1980. aastatel.

Viited
------

1. ↑  14. suveolümpiamängude poksivõistlus. London 1948. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Juan Venegas veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Juan Venegas saidil BoxRec
**Juan María Bordaberry Arocena** (17. juuni 1928 Montevideo – 17. juuli 2011 Montevideo) oli Uruguay poliitik ja farmer.

Ta sündis juristi, poliitiku ja suurmaaomaniku Domingo Bordaberry perekonnas. Ta õppis õigusteadust ning enne poliitikasse siirdumist tegutses perekonnafarmis.

Aastatel 1963–1965 kuulus Bordaberry Valge Partei esindajana parlamenti. Aastal 1964 asutas ta partei, mis liitus 1969 Punase Parteiga. Samal aastal sai ta põllumajandusministriks. Ta oli selles ametis 1971. aastani ning valiti seejärel Punase Partei kandidaadina presidendiks, nagu hiljem on selgunud, valimispettuse toel. Ta astus ametisse 1. märtsil 1972. Aastal 1973 nõustus ta asuma sõjaväelise riigipöörde etteotsa, tühistas põhiseaduse, saatis laiali parteid ja parlamendi ning valitses seejärel aastani 1976, mil sõjavägi ta võimult kukutas.

Aastal 2006 Bordaberry vahistati; teda süüdistati mitme poliitiku tapmises 1976. aastal; aasta hiljem lisandus süüdistusele veel tapmisi. Veebruaris 2010 mõisteti talle tapmiste eest 30-aastane vanglakaristus.

Juan María Bordaberry poeg Pedro Bordaberry on Punase Partei esimees.

Viited
------

1. ↑  Uruguay's ex-ruler Bordaberry jailed for 30 years
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on üldmõistest; Vana-Rooma kohta vaata artikleid Esimene, Teine triumviraat,* Triumviraatide *teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Triumviraat (täpsustus).* |

---

**Triumviraat** (ladina *triumvirātus*; *tria* 'kolm' + *vir* 'mees') on kolme isiku poliitiline liit, kellel on sageli ühised huvid. Ühte triumviraadi liiget nimetatakse **triumvir**iks.

Vana-Roomas tähendas triumviraat kolmest triumvirist koosnevat valitavat kolleegiumi (vt Esimene triumviraat, Teine triumviraat). Esimene triumviraat küll ei olnud valitud, vaid selle sõlmisid asehaldur Lõuna-Hispaanias Gaius Julius Caesar, väejuht Gnaeus Pompeius Magnus ja optimaat Marcus Licinius Crassus.

Nicaraguas oli võimul kolmest mehest koosnev triumviraat aastail 1972–1974, tagamaks Anastasio Somoza Debayle võimuloleku kooskõlalisust riigi põhiseadusega.

Triumviraadiks nimetati ka pärast Teist maailmasõda Viljandi 2. Keskkoolis lühikest aega tegutsenud nõukogudevastast õpilasorganisatsiooni.

Viited
------

1. ↑  Nicaragua worldstatesmen.org
**Valdo Ruttas** (sündinud 23. jaanuaril 1939 Narvas) on eesti füüsik ja pedagoogikateadlane.

Elulugu
-------

Valdo Ruttas on sõjaväelase poeg.

Lõpetas 1957 Tartu 1. Keskkooli, 1962 TRÜ füüsikaosakonna, 1965 TRÜ aspirantuuri; füüsika-matemaatikakandidaat (1967, TRÜ), väitekiri "Mitmesuguseid lisandeid sisaldavate tsinksulfiid-luminofooride infrapunase stimulatsiooni uurimine". Täiendas end 1966 Moskva Ülikoolis, stažeeris 1974–1975 Varssavis Poola Kõrghariduse ja Teaduspoliitika Uurimisinstituudis. 

Oli 1967 TRÜ üldfüüsika kateedri assistent, 1967–1969 vanemõpetaja, 1969–1984 dotsent, 1974–1984 ka kateedrijuhataja. TRÜ kõrgkoolipedagoogika uurimissuuna rajajaid: 1969 Üliõpilaste Kompleksse Teadusliku Uurimistöö Büroo, 1984–1991 TÜ kõrgkoolipedagoogika labori juhataja. 

1991–1993 Agrotööstuskoondise Juhtimise Kõrgema Kooli, 1993–94 EPA maaelu arengu instituudi regionaalarengu kateedri dotsent. Aastast 1991 on tegev ettevõtluses: AS-i Rait asutaja ja arendusjuht 1991–2002. Aastast 2003 juhtide ja spetsialistide arengufirma Invicta konsultant.

Teadustöö
---------

Füüsikuna kuulub akadeemik Feodor Klementi rajatud Tartu luminestsentsiuurijate koolkonda. Pedagoogikas töötas välja kõrgkooli õppe-kasvatusprotsessi efektiivsuse kriteeriumide süsteemi. Georgi Štšedrovitski Moskva süsteemtegevusliku metodoloogia koolkonda kuulujana loonud mõttetalgute metoodika ja rakendanud seda Eesti haridus-, majandus- ja regionaalarendusprojektides. Lugenud üldfüüsika kursusi, korraldanud aspirantide sügiskoole kõrgkoolipedagoogikas. Üle 100 teadustrükise, 1 autoritunnistus.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Исследование инфракрасной стимуляции цинксульфидных люминофоров, содержащих различные примеси. Tartu, 1967
* O treści, strukturze, formach przekazu i kontroli opanowania materialu nauczania z fizyki w szkole wyźszej. // Problemy dydaktyki fizyki. IKNIBO, Wrocław, 1975
* Problematyka badawcza procesu dydaktycznego szkoly wyźszej. // Warszawa, PWN, 1975
* Принципы дидактической организации знаний. // Проблемы высшей школы V. Tartu, 1982.

Kirjandus
---------

* EE 14, 440
* Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 440; II, 155.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Juan Ramón Jiménez (Joaquín Sorolla y Bastida maal, 1903)
**Juan Ramón Jiménez** (24. detsember 1881 – 29. mai 1958) oli hispaania luuletaja. 1956. aastal sai ta Nobeli kirjandusauhinna.


Nobel
Nobeli kirjandusauhinna laureaat

1901 Prudhomme • 1902 Mommsen • 1903 Bjørnson • 1904 F. Mistral, Echegaray • 1905 Sienkiewicz • 1906 Carducci • 1907 Kipling • 1908 Eucken • 1909 Lagerlöf • 1910 von Heyse • 1911 Maeterlinck • 1912 Hauptmann • 1913 Tagore • 1915 Rolland • 1916 von Heidenstam • 1917 Gjellerup, Pontoppidan • 1919 Spitteler • 1920 Hamsun • 1921 France • 1922 Benavente • 1923 Yeats • 1924 Reymont • 1925 Shaw • 1926 Deledda • 1927 Bergson • 1928 Undset • 1929 Mann • 1930 Lewis • 1931 Karlfeldt • 1932 Galsworthy • 1933 Bunin • 1934 Pirandello • 1936 O'Neill • 1937 du Gard • 1938 Buck • 1939 Sillanpää • 1944 Jensen • 1945 G. Mistral • 1946 Hesse • 1947 Gide • 1948 Eliot • 1949 Faulkner • 1950 Russell • 1951 Lagerkvist • 1952 Mauriac • 1953 Churchill • 1954 Hemingway • 1955 Laxness • 1956 Jiménez • 1957 Camus • 1958 Pasternak • 1959 Quasimodo • 1960 Perse • 1961 Andrić • 1962 Steinbeck • 1963 Seféris • 1964 Sartre • 1965  Šolohhov • 1966 Agnon, Sachs • 1967 Asturias • 1968 Kawabata • 1969 Beckett • 1970 Solženitsõn • 1971 Neruda • 1972 Böll • 1973 White • 1974 Johnson, Martinson • 1975 Montale • 1976 Bellow • 1977 Aleixandre • 1978 Singer • 1979 Elýtis • 1980 Miłosz • 1981 Canetti • 1982 García Márquez • 1983 Golding • 1984 Seifert • 1985 Simon • 1986 Soyinka • 1987 Brodski • 1988 Mahfuz • 1989 Cela • 1990 Paz • 1991 Gordimer • 1992 Walcott • 1993 Morrison • 1994 Ōe • 1995 Heaney • 1996 Szymborska • 1997 Fo • 1998 Saramago • 1999 Grass • 2000 Gao • 2001 Naipaul • 2002 Kertész • 2003 Coetzee • 2004 Jelinek • 2005 Pinter • 2006 Pamuk • 2007 Lessing • 2008 Le Clézio • 2009 Müller • 2010 Vargas Llosa • 2011 Tranströmer • 2012 Mo • 2013 Munro • 2014 Modiano • 2015 Aliaksijevič • 2016 Dylan • 2017 Ishiguro • 2018 Tokarczuk • 2019 Handke • 2020 Glück • 2021 Gurnah • 2022 Ernaux
**Valdo Lust** (sündinud 20. detsembril 1973 Tallinnas) on eesti vaimulik, politsei- ja piirivalvekaplan.

Ta lõpetas aastal 1992 Jakob Westholmi Keskkooli. Aastatel 1993–1995 õppis ta Tartu Teoloogia Akadeemias (ei lõpetanud). Aastatel 1995–2001 Usuteaduse Instituudis ja aastatel 2006–2007 Usuteaduse Instituudis ja selle juures olevas pastoraalseminaris BA (bakalaureuse) astmega. Ta kuulub akadeemiliselt korporatsiooni Fraternitas Liviensis. Aastatel 2005–2007 õppis ta Leicester College'is inglise keelt (ESOL). Aastatel 2007–2008 õppis ta Sisekaitseakadeemia Politseikolledži Politseikoolis. Aastal 2012 kaitses ta Tartu Ülikoolis religiooniantropoloogia alal MA (magistrikraadi). Ta ordineeriti 10. mail 1997 diakoniks ja 11. juulil 2008 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1997–1999 Laatre koguduse diakon; aastatel 1997–2003 ja 2004–2005 oli ta Rõngu koguduse diakon; aastatel 2003 ja 2005–2006 oli ta E.E.L.K. teenistuses Inglismaal. Aastatel 2008–2010 oli ta Lõuna prefektuuris politseikaplan ja aastast 2010 on ta politsei- ja piirivalvekaplan. 
Alates juunist 2016 on ta Politsei- ja Piirivalveameti peakaplan.

Lisaks oli ta aastatel 1995–1996 Laatre Algkooli usuõpetuse õpetaja; aastatel 1996–1997 oli ta Valga linnavalitsuse linnahooldusameti peaspetsialist; aastatel 2001–2002 oli ta Tallinna linnavalitsuses abilinnapea abi. Aastatel 2003–2004 oli ta Rõngu vallavolikogu liige, aastatel 2003–2005 oli ta Rõngu vallavolikogu hariduskomisjoni liige.

Ta on aastast 2001 Kaitseliidu liige, Tartu maleva akadeemilise malevkonna kaplan. Tema sõjaväeline auaste on kapten, politseiline auaste on vanemkomissar (aastast 2016).

Isiklikku
---------

Ta on ristitud ja leeritatud 1992. aastal Tallinna Jaani koguduses.

Tunnustus
---------

* 2001 Forseliuse Seltsi medal "Wastne Testament 1686"

Viited
------

1. ↑  "CV politseiameti kodulehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. märts 2018. Vaadatud 12. märtsil 2018.
2. ↑  Galerii: ametisse pühitseti PPA uus peakaplan

Kirjandus
---------

* Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku Eestis teenivad vaimulikud: seisuga 1. juuli 2013. Koostanud Kristjan Luhamets ja Ülle Keel. EELK Konsistoorium, Tallinn 2013.
Marko Siilak raadiomaja stuudios, 2012
**Marko Siilak** (sündinud 28. aprillil 1980) on eesti disainer[*viide?*], helilooja ja muusikaprodutsent.

Tema lapsepõlv möödus Muhu saarel. 1987. aastal astus ta kohaliku kooli rahvapilliorkestrisse. Ta õppis Vello Tikerpalu juhendamisel 7 aastat klarnetit, kuid mängib ka klaverit ja löökriistu.

Muusika 1995–1999
-----------------

1995. aastal hakkas Siilak koos oma venna Kristjani ja Robert Linnaga bändi tegema. Noored kirjutasid ja salvestasid garaažis 15 lugu, astusid lavalaudadele ja kahe looga jõuti ka stuudiosalvestusele. Bändi Crazy El-Labio produtsent oli Antti Kammiste. Nende kõige mängitum hitt "Lehmapiim (on investeering)" on kerge huumoriga lugu, mida mängitakse raadiotes. Raadio 2 valis selle loo 20 meeldejäävama laulu hulka[*viide?*].

Muusika 2003–2009
-----------------

Marko Siilak on kirjutanud lauludele nii viise kui ka sõnu ning olnud produtsendiks paljudele Põhja-Euroopa artistidele ja bändidele[*viide?*], tehes koostööd näiteks Rootsi produtsentide Alexander Bardi ja Anders Hanssoniga[*viide?*]. Siilak tegi kaasa popgrupi Alcazar albumi "Alcazarized" valmimisel, arranžeerides ja produtseerides trummipartii lugudele "I go shopping", "I love the DJ" ja "Funky feet". Tema leivanumbriks peetakse instrumentaalmuusika loomist reklaamidele ja telesaadetele.[*viide?*] Muusikaliselt paneb ta suuremalt rõhku trummidele ja süntesaatorile. Aastatel 2004–2006 oli tal leping plaadifirmaga EMI Music Publishing[*viide?*].

Disain ja reklaam
-----------------

Alates aastast 2003 on ta tegutsenud ka disaini ja reklaami alal AD-na[*viide?*].

Koostöös Urbania Groupi ja muude promotsiooniagentuuridega on ta loonud tele- ja välireklaame sellistele artistidele nagu Sean Kingston, Akon, Snoop Dogg, Ace of Base, Sex Pistols, Lil'Mama, Tiesto, Busta Rhymes, Nas jt[*viide?*].

Välislingid
-----------

* 
* 
*
**Rahvuslik Progressiivne Rinne** (RPR; araabia keeles الجبهة الوطنية التقدمية, *al-Jabha al-Wataniyyah at-Taqaddumiyyah*; vahel **Progressiivne Patriootlik ja Rahvuslik Rinne**) oli Iraagi rahvarinne, mille asutamisest teatati 16. juulil 1973. Selle põhikiri võeti vastu aastal 1974 ning ametlik eesmärk oli luua koalitsioon Araabia Sotsialistliku Baathi Partei (ASBP), Iraagi Kommunistliku Partei (IKP), Kurdistani Revolutsioonipartei (KRP), Kurdistani Demokraatliku Partei (KDP) valitsusmeelsete osade ja mitme väiksema osapoole vahel. Kui Şaddām Ḩusayn 1979. aastal võimule tuli, visati IKP rindest välja ning KDP-le rakendati ulatuslikud piirangud. Rinne andis baathistidele võimaluse riiki ja ühiskonda juhtida, väiksematel valitsusmeelsetel jõududel lubati kitsaste piiride raames autonoomne tegutsemine. Saddam Hussein nimetas seda Iraagi demokraatia ja poliitilise osaluse vundamendiks, tegelikult oli RPR täielikult baathistide kontrolli all.

Vaata ka
--------

* Rahvuslik Progressiivne Rinne (Süüria)

Viited
------

1. ↑  Bhim Singh. *Iraq: A Heroic Resistance*. New Delhi: Har-Anand Publications. 2001. p. 245.
2. ↑  Muhammad Faour. *The Arab World After Desert Storm*. Washington, D.C.: US Institute of Peace Press. 1993. pp. 40-41.
**Rahvuslik Trükimuuseum** (inglise keeles *National Print Museum*) on Iirimaa pealinnas Dublinis tegutsev muuseum, mis kogub, dokumenteerib, säilitab, näitab, tõlgendab ja pakub juurdepääsu materjalidele trükikunsti kohta ning toetab sellega seotud oskuste säilitamist ja arengut Iirimaal. 

1996. aastal avatud muuseum jutustab trükitööstuse kujunemise loo.

Muuseum on pälvinud täieliku akrediteeringu Iirimaa Pärandinõukogu (Heritage Council) muuseumistandardite programmist. Püsiekspositsioonis on esinduslik valik varustust ja esemeid trükikunsti sajanditevanusest ajaloost. Huvitavamate esemete seas on Gutenbergi trükipressi koopia (laenatud teleseriaali "Tudorid" butafooriast) ja Iirimaa iseseisvusdeklaratsiooni originaal 1916. aastast (oli deponeeritud muuseumi 2016. aastani) koos sama tüüpi Wharfedale'i trükimasinaga, millel originaal trükiti. 

Rahvuslik Trükimuuseum korraldab giidiga ekskursioone, näitusi, töötube, loenguid ja eriüritusi.

Viited
------

1. ↑  "The Heritage Council's Museum Standards Programme for Ireland". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. juuni 2011. Vaadatud 17. jaanuaril 2014.

Välislingid
-----------

* Rahvusliku trükimuuseumi koduleht
Joseph Mazilier
**Joseph Mazilier** (13. märts 1797 Marseille – 19. mai 1868 Pariis) oli prantsuse balletitantsija, koreograaf ja ballettmeister.

Mazilier tantsis 1820. aastatel Lyonis, Bordeaux's ja Pariisis (Théâtre de la Porte-Saint-Martin's) ning aastatel 1830–1839 esitantsijana Pariisi Ooperiteatris.

Alates 1839. aastast töötas Mazilier teatrites ballettmeistrina (sealhulgas 1851–1852 Peterburis Suures Teatris). Aastatel 1839–1851 ja 1952–1957 oli ta Pariisi Ooperiteatri ballettmeister. Aastatel 1853–1859 oli ta ühtlasi Pariisi Ooperi Balletikooli direktor.

Balletirolle
------------

* 1832– James, Schneitzhoeffer/Taglioni "Sülfiid" (peaosas tantsis Maria Taglioni)

Balletilavastusi
----------------

* "Korsaar" – kolmevaatuselise ballett-pantomiim. Libreto autor Jules-Henri Vernoy de Saint-Georges, muusika kirjutas Adolphe Charles Adam. Mazilier' loodud koreograafiaga balletilavastus esietendus 1856. aastal Pariisis Keiserlikus Ooperiteatris.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Joseph Mazilier** |
Joseph Louis Proust
**Joseph Louis Proust** (26. september 1754 – 5. juuli 1826) oli prantsuse keemik, aine koostise püsivuse seaduse avastaja.

Elulugu
-------

Joseph Louis Proust, David d'Angers (1831)
Sündis Prantsusmaal Angers's. 
Õppis 1777.a. Pariisi ülikoolis. 
Töötas õppejõuna nii Pariisis kui ka Hispaania ülikoolides. Oli Hispaanias kuningliku labori direktor. Labori hävimisel järel naasis kodumaale (1808).

Teadustöö
---------

Uuris aastatel 1797–1809 paljude metallioksiidide, kloriidide ja sulfiidide koostist.

Aastal 1799 sõnastas aine koostise püsivuse seaduse: igal puhtal ainel on püsiv koostis sõltumata tema saamisviisist või leiukohast. Ühest küljest andis see seaduspära olulise kinnituse John Daltoni aatomiteooriale, teisalt kauakestva tüli Prousti ja prantsuse keemiku Claude Louis Berthollet' vahel, kes sellega ei nõustunud. Sisuliselt lõppes vaidlus alles 100 aastat hiljem mõlema seisukoha tunnustamise ning kahe uue mõiste toomisega keemiasse. Nendeks olid: *daltoniidid* (püsiva koostisega ained), *bertolliidid* (ühendid, mis ei allu koostise püsivuse seadusele).

Uuris ka orgaanilisi aineid (suhkur, tärklis jt.). 1802.a. eraldas viinamarjamahlast glükoosi.
| Medalikohad |
| --- |
| USA esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Teine koht | 1924 | Sulgkaal |

**Joseph I. Salas** (23. detsember või 28. detsember 1903 Los Angeles – 11. juuni 1987 Carlsbad, San Diego maakond) oli USA poksija.

Ta tuli 1924. aastal Bostonis Ameerika Ühendriikide harrastajate meistriks sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) ja sai õiguse minna võistlema olümpiale. 

Salas sai sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 1924. aasta Pariisi olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis oma kaasklubilisele ja -maalasele, kuldmedali- ja olümpiavõitjale Jacob Finkelsteinile (USA).

Elukutselisena
--------------

Salas poksis detsembrist 1924 kuni aprillini 1931 elukutselisena. Ta osales kokku 37 kohtumisel, võitis neist 27 (neist 3 nokaudiga), kaotas 6 kohtumist ning 4 kohtumist jäi viiki.

Viited
------

1. ↑  8. suveolümpiamängude poksivõistlus. Pariis 1924. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Joseph Salas veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Joseph (Joe) Salas lehel *BoxRec*
Lukas Graham (2016)
**Lukas Graham** on Taani pop- ja soulmuusika bänd. See bänd koosneb laulja Lukas Forchhammerist, trummar Mark Falgrenist ja bassimängija Magnus Larssonist. 

Bänd tegi oma esimese albumi aastal 2012. See album jõudis Taani muusikaedetabelis esikohale. Teine album tuli välja aastal 2015. Sellel albumil said suurema tähelepanu osaliseks lood "Mama Said" ja "7 Years", mis tõusid Taani edetabelis teisele kohale ja jõudsid ka teiste maade edetabelitesse.

Karjäär
-------

Bänd laadis aastal 2011 üles koduvideoid oma lauludest, näiteks 
"Drunk in the Morning" ja "Criminal Mind". Neid laule jagati Facebookis ja vaadati tuhandeid kordi. Bänd sai kontakti Copenhagen Recordsiga aasta 2011 lõpus. Bändi ringreisi käigus müüdi nende kontsertidele 17 000 piletit.

Aastal 2013 tegi bänd ringreisi Euroopas ning võitis Euroopa piiri purustajate auhinna. Aastal 2014 viis bänd oma muusika ka Ameerikasse. Bänd esindab Copenhagen Recordsit Saksamaal, Šveitsis, Austrias ja Prantsusmaal. 2015 avaldas bänd uue albumi ning jõudis sellegagi Taani ja mitme muu riigi muusikaedetabelites kolme esimese hulka. Sellelt albumilt on suuremat populaarsust kogunud laulud "7 Years" ja "Mama Said". Aasta 2016 lõpuks oli bändil Spotifys iga kuu 17,2 miljonit kuulajat, kokku 225 miljonit kuulajat.

Muusikastiil
------------

Lukas Grahami muusikat kirjeldatakse kui pop- ja soulmuusika hübriidi.

Bändi kõige kuulsam lugu "7 Years" räägib suureks saamisest elu erinevates etappides.

Välislingid
-----------

* Lukas Graham – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Ametlik koduleht
**Luka Dončić** (sündinud 28. veebruaril 1999 Ljubljanas) on Sloveenia korvpallur, kes mängib 2018. aastast NBA klubis Dallas Mavericks ja 2016. aastast Sloveenia rahvuskoondises.

Karjäär Euroopas
----------------

Dončić mängis aastatel 2015–2018 Hispaania klubis Madridi Real, mille esindusmeeskonda pääses ta juba 16-aastaselt. 

2018. aastal juhtis ta Reali Euroliiga võiduni ning ta valiti põhihooaja ja Final Fouri kõige väärtuslikumaks mängijaks.

Karjäär NBA-s
-------------

Dončići valis 2018. aasta NBA *draft'*ist kolmandana Atlanta Hawks, kes vahetas ta Trae Youngi vastu Dallas Mavericksi. Debüüthooajal keskmiselt 21,2 punkti, 7,8 lauapalli ja 6 resultatiivset söötu mängus kogunud Dončić valiti 2019. aastal NBA parimaks uustulnukaks.

Järgmisel, 2019/20. hooajal tõi Dončić keskmiselt 28,8 punkti, 9,4 lauapalli ja 8,8 tulemuslikku söötu mängus, mille eest valiti ta nii NBA tähtede mängule kui ka sümboolsesse esimesse viisikusse.

Saavutused
----------

* 3 korda valitud NBA tähtede mängule (2020, 2021, 2022)
* NBA sümboolne esimene viisik (2020)
* NBA aasta parim uustulnuk (2019)
* NBA uustulnukate esiviisik (2019)
* Euroliiga võitja (2018)
* Euroliiga kõige väärtuslikum mängija (2018)
* Euroliiga Final Fouri kõige väärtuslikum mängija (2018)
* Parim Euroopa mängija (2019)
* 3-kordne Hispaania meister (2015, 2016, 2018)
* Hispaania kõrgliiga kõige väärtuslikum mängija (2018)
* 2-kordne Hispaania kõrgliiga parim noormängija (2017, 2018)
* 2-kordne Hispaania karika võitja (2016, 2017)
* Sloveenia aasta parim sportlane (2018)

Rahvuskoondis
-------------

Dončić kogus 2017. aasta Euroopa meistrivõistlustel keskmiselt 14,3 punkti, 8,1 lauapalli ja 3,6 resultatiivset söötu mängus ning aitas Sloveenia Euroopa meistriks.

Tokio olümpiamängudel 2021, vedas Dončić Sloveenia korvpallimeeskonna 4. kohale, jäädes kolmanda koha mängus alla Austraalia meeskonnale.

Välislingid
-----------

* Luka Dončić – NBA.com
* Luka Dončić – Basketball-Reference.com
Ontika paekallas (Eesti)Ontika paekallas
Asendikaart
Ontika pankrannik aerofotol
**Ontika paekallas** (ka *Ontika pank*, *Ontika pankrannik*, *Saka-Ontika-Toila pank*) on Põhja-Eesti pankranniku võimsaim osa – umbes 20 km pikkune katkematu paekivijärsak mererannikul Sakalt Toilani. Ontika kohal saavutab pank suurima kõrguse – 56 m.

Panga kivimid on tekkinud Kambriumi ja Ordoviitsiumi ajastul (570–470 miljonit aastat tagasi). Panga alumise osa moodustavad savid, liivakivid ja argilliidid, nende peal lasuvad suhteliselt õhukese kihina dolomiidid ja lubjakivid, mis vastupidavamatena moodustavad etteulatuva karniisi.

Ontika paekaldal asuvad nii Põhja-Eesti pankranniku kui ka Baltimaade kolm kõrgeimat juga: Valaste (30,5 m), Saka ja Karjaoru. Nad ei ole looduslikud, vaid asuvad kuivenduskraavide suudmetes, mis on enamasti rajatud 19. sajandi keskpaiku ja süvendatud 1960. aastatel.

* 
* 
* 
* 
*

Viited
------

1. ↑  "Ida-Viru klindilõik". *Põhja-Eesti klint – Eesti looduse sümbol*. Keskkonna Investeeringute Keskus (KIK). 2008. Originaali arhiivikoopia seisuga 12.03.2018. Vaadatud 9.06.2018.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ontika paekallas** |
**RIA.com Marketplaces** on Eesti tehnoloogiaettevõte, mille peakorter asub Tallinnas. Firma arendab ja haldab *online*-platvorme AUTO.RIA.com, DOM.RIA.com, RIA.com, RIA.by ja DomRIA.eu.

RIA.com Marketplaces OÜ on maailma kuulutusteportaalide edetabelis 23. kohal ning sõltumatute portaalide seas 5. kohal. RIA.com Marketplaces OÜ-l on tütarettevõte Eestis ja Ukrainas ning kontorid asuvad Tallinnas, Kiievis ja Vinnõtsjas.

Ettevõtte põhitegevuseks on *online*-platvormide AUTO.RIA.com, DOM.RIA.com, RIA.com, RIA.by, DomRIA.eu arendamine ja haldamine.

Ajalugu
-------

2012. aasta septembris asutas Igor Košmerinski firma nimega International Online Transactions OÜ.

23. oktoobril 2012. aastal ostis International Online Transactions OÜ domeeni ria.com.

2013. aasta detsembris omandas International Online Transactions OÜ 99% ettevõttest nimega OOO Internet-Reklama RIA (OÜ), 2014. aasta jaanuaris 99% ARS ONLINE OÜ’st.

2018. aastal kasutas RIA.com Marketplaces esmakordselt oma tegevuses tehisintellekti tehnoloogiat.

18. aprillil 2018. aastal nimetati International Online Transactions OÜ ümber RIA.com Marketplaces OÜ-ks.

Firma tooted
------------

**AUTO.RIA.com**

AUTO.RIA.com on kuuendal kohal maailma suurimate autokuulutuste portaalide edetabelis (allikas: Similarweb). Portaal kontrollib infot enne auto müüki füüsiliselt, teostades 16 ülevaatust iga kuulutuse kohta. 2017. aastal külastati saiti rohkem kui 1,2 miljardit korda.

**DOM.RIA.com**

DOM.RIA.com on kõige suurem kuulutusteportaal Ukraina *online*-kinnisvaraturul. 2015. aasta keskel hakkas RIA.com pakkuma Ukraina portaali külastajatele 360-kraadise virtuaalvaatega kinnisvara müügikuulutusi.

**RIA.com** on Ukraina kuulutusteportaalide seas teisel kohal.

Viited
------

1. ↑  "ТОПведущихпорталовобъявленийвмире: на 23 местеэстонскоепредприятие". 24.08.2018.
2. ↑  "RIA.COM MARKETPLACES OÜ".
3. ↑  "Enim firmasid on loonud Ukraina e-residendid". 31-03-19. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|Aeg=` (juhend)
4. ↑  "Müün korteri ja auto ning ostan portaali". 31-08-19. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|Aeg=` (juhend)
5. ↑  "Top Websites Ranking: Ukraine".
6. ↑  Liisa Rebane (16-12-18). "Autoportaal annabteada: üha rohkem kliente on valmis ostma auto internetist". `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|Aeg=` (juhend)
7. ↑  "Müün korteri ja auto ning ostan portaali". 31-08-18. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|Aeg=` (juhend)
8. ↑  "Portaal: virtuaalvaatega korterite müük 9 korda tõhusam". 6-04-2018. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|Aeg=` (juhend)
9. ↑  "SimilarWeb top sites ranking for E-commerce And Shopping in Ukraine".
██ Arenenud riigid
██ Arengumaad
██ Vähim arenenud riigid
██ Andmed puuduvad  

Allikad:World Economic Outlook. IMF, aprill 2022; List of Least Developed Countries (seisuga 24. november 2021). ÜRO

**Vähim arenenud riigid** (inglise *least developed countries*, lühendina **LDC**) on ÜRO järgi riigid, mille rahvamajanduse kogutoodang (RKT) inimese kohta on alla 500 USD aastas, riikide tööstustoodang alla 10% RKT-st ning kirjaoskuse tase alla 20%. 

Terminiga "**vähim arenenud** **riigid**" viidatakse enamasti 40-le maailma kõige vaesemale riigile, mida iseloomustab äärmuslik vaesus, puudused tervisehoolduses, hariduses ja transporditeenustes, peamiselt põllumajandusele tuginev majandus, äärmuslikud geograafilised või klimaatilised olud (kuivus ja kõrbestumine, ulatuslikud loodusõnnetused, eraldatus jne).

Vaata ka
--------

* Esimene maailm
* Teine maailm
* Kolmas maailm
* Neljas maailm

Viited
------

1. 1 2  Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 22.08.2012)
2. ↑  "Eesti õigekeelsussõnaraamat ÕS 2018".
Arvu 149 esitus kahendsüsteemis. Vähima kaaluga bitti tähistav ruut on värvitud
**Vähima kaaluga bitt** (ka **noorim bitt**, **madalaim bitt** (inglise keeles *least significant bit*, lühend LSB) on bitt, mis esitab positsiooni, kus asub kahendarvu väikseima väärtusega bitt.

Kahendsüsteemis reastatakse kõik bitid kaalu järgi alates nullist kuni antud kahendarvu bittide arv miinus üks. Esimene kaaluga null on LSB ehk vähima kaaluga bitt, viimane kaaluga *n*–1 (kus *n* on kahendarvu kohtade arv) on MSB. Näiteks kahendarvu 100101012 bitid kaalu järgi on: **1**×27+**0**×26+**0**×25+**1**×24+**0**×23+**1**×22+**0**×21+**1**×20. Vähima kaaluga bitt on siin **1**×20.

Tavaliselt kirjutatakse kahendarv nii, et LSB on kahendarvu parempoolseim bitt. Mõningate arvutite arhitektuuris ja krüptograafia rakendustes kasutatakse ka esitusviisi, kus LSB on vasakpoolseim bitt.

Sageli kasutatakse mõistet "noorim bitt" või "madalaim bitt". Nendel on kasulik omadus – nad muutuvad kiiresti, kui kahendarvu väärtus veidikenegi muutub. Näiteks kui liita kahendsüsteemis 310'ele 110 (000000012+000001102) on tulemuseks 410, aga noorimad bitid on täiesti muutunud 0112 -> 1002. See noorimate bittide omadus leiab suurt kasutust pseudojuhuslike arvude genereerimisel.

Inglise keeles püütakse vahet teha kahel lühendil: **lsb** ja **LSB**. Esimene on *least significant bit* ja teine *Least Significant Byte*. Viimasel juhul viidatakse mitmebaidise sõna kõige väiksemat kaalu omavale baidile.

Vaata ka
--------

* Suurima kaaluga bitt
See artikkel See artikkel räägib USA mereväe õhulaevaklassist.  Kuningliku mereväe õhulaevaklassi kohta vaata artiklit Coastal-klassi dirižaabel.  

---

**C-klassi dirižaabel** (inglise keeles **C-class blimp**) oli Ameerika Ühendriikide patrulldirižaabel, mis arendati USA mereväe poolt välja pärast esimest maailmasõda. See oli eelnevast B-klassi dirižaablist tubli edasiminek, B-klass oli väljaõppeks hea, kuid praktikas patrulltööks sobimatu. C-klassi dirižaablid olid suuremad ning neil oli kaks mootorit, mis tagas parema vastupidavuse. Tootmine toimus ettevõtetes Goodyear ja Goodrich ning kokpitid valmisid Curtiss Aeroplane and Motor Company tütarettevõttes Burgess Company. Merevägi tellis alguses 30 C-klassi õhulaeva, kuid tellimus vähendati 10 laeva ehitamiseks, kuna novembris 1918 sõda lõppes. Kõik kümme valmisid 1918. aasta lõpuks ning teenisid 1918–1922 kõikides mereväe õhulaevabaasides. Aastal 1921 sai laevast C-7 maailma esimene heeliumiga täidetud dirižaabel. Aastal 1922 eemaldas merevägi kaks viimast C-klassi laeva, C-7 ja C-9, teenistusest.

Vaata ka
--------

* Ameerika Ühendriikide mereväe õhulaevade loend

Viited
------

1. ↑  Althoff, William F, *SkyShips*, New York: Orion Books, 1990, ISBN 0-517-56904-3, p. 6.
2. ↑  Clark, Basil, *The History of Airships*, New York: St Martin's Press, 1961, Library of Congress 64-12336, p. 147.