recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mustuim-hallhai** (*Carcharhinus melanopterus*) on sugukonda *Carcharhinidae* hallhaide perekonda kuuluv hai, kes on kergesti äratuntav mustade uimetippude järgi (eriti selja- ja sabauimel). 

Selle liigi esindajad eelistavad elada madalas, rannalähedases meres ning see on üks arvukamaid liike India ja Vaikse ookeani troopilistes vetes korallrahude ümbruses. Veest välja ulatuv musta tipuga seljauim on sealsetes rannikupiirkondades tavaline vaatepilt. Mustuim-hallhaid elutsevad peamiselt liivaseljandikel ja korallrahude ümbruses, kuid võivad vahel viibida ka riim- ja mageveega aladel. Tüüpilised isendid kasvavad 1,6 meetri pikkuseks.

Taksonoomia
-----------

Prantsuse naturalistid Jean René Constant Quoy ja Joseph Paul Gaimard kirjeldasid mustuim-hallhaid esmakordselt aastatel 1817–1820 korvetil Uranie toimunud uurimisretke ajal. Nende kirjeldus avaldati 1824. aastal osana Louis de Freycineti 13-osalisest teosest "Voyage autour du monde ... sur les corvettes de S.M. l'Uranie et la Physicienne", mis kirjeldas Uranie reisi. Kirjeldatud isend oli 59 sentimeetri pikkune noor hai, kes oli püütud Waigeo saare juurest, Uus-Guineast läänes. Quoy ja Gaimard panid algselt nimeks *Carcharias melanopterus*. *Melas* tähendab kreeka keeles 'must' ja *pteron* tähendab uime või tiiba, viidates haile iseloomulikele uimeotstele.

Välislingid
-----------

* Mustuim-hallhai andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
Lähistroopilise kliima ala
**Lähistroopiline kliimavööde** on vahekliimavööde, kus talvel valitseb parasvöötme õhumass ja suvel troopiline õhumass. Sõltuvalt kohalikkudest tingimustest lähistroopilises kliimavöödes eristatakse kolme kliimatüüpi: lähistroopiline vahemereline kliima mandrite läänerannikutel, lähistroopiline mussoonkliima mandrite idarannikul ja lähistroopiline mandriline kliima mandrite siseosas.

Lähistroopiliste alade läänerannikutel on pehme ja vihmane talv ning soe ja kuiv suvi. Talvel valitsevad seal tsüklonid ja läänetuuled, mis toovad ookeanidelt niisket õhku. Suvel on lähistroopikasse nihkunud passaattuulte vöönd ja kõrgrõhkkond, seega on seal kuumad ja kuivad suved.

Idarannikutel on talvel vähe sademeid ja temperatuurid on väga madalad kuna läänetuuled toovad mandrilt kuiva ja külma õhku. Suved on soojad ja niisked, kuna passaattuuled toovad ookeanilt niisket õhku.

Mandrite keskosas valitseb aasta läbi kuiv õhk, talvel on seal temperatuurid madalad ning suvel kõrged.

Suurim lähistroopiline ala paikneb Vahemere ääres: Kreeka, Portugal, Hispaania, Itaalia.
Veel võib lähistroopilist kliimat leida Lõuna-Aafrikast, Lõuna-Austraaliast, Lõuna- ja Põhja-Ameerikast, Aasiast.

Kliimadiagrammid
----------------

* Lähistroopilise vahemerelise kliima kliimadiagramm (Mosul, Iraak)Lähistroopilise vahemerelise kliima kliimadiagramm (Mosul, Iraak)
* Lähistroopilise mussoonkliima kliimadiagramm (Tōkyō, Jaapan)Lähistroopilise mussoonkliima kliimadiagramm (Tōkyō, Jaapan)
* Lähistroopilise mandrilise kliima kliimadiagramm (Nukus, Usbekistan)Lähistroopilise mandrilise kliima kliimadiagramm (Nukus, Usbekistan)

Vaata ka
--------

* Lähistroopika
* Kliimavööde
**Mihkel Ilmjärv** (2. detsember 1891 Võisiku vald, Viljandimaa – 30. jaanuar 1951 Viljandi) oli eesti loomaarstiteadlane ja tõuaretaja.

Elulugu
-------

Mihkel Ilmjärv oli külakooliõpetaja poeg. Ta lõpetas 1913. aastal Riia vaimuliku seminari ja 1917. aastal Tartu veterinaariainstituudi. Ilmjärv töötas loomaarstina aastatel 1916–1920 Kiievis ja 1920 loomaarstina Eesti sõjaväes, 1921 Eesti Vabariigi Põllutööministeeriumi Loomakasvatuse Peavalitsuse veise- ja hobusekasvatuse osakonna juhataja kohusetäitjana, 1921–1922 Lihula jaoskonna ning 1922–1926 Lääne maakonna ja Haapsalu linna loomaarstina, 1926–1947 Tori hobusekasvanduse juhatajana ja 1947–1950 Eesti NSV Teaduste Akadeemia loomakasvatuse ja veterinaaria instituudi hobusekasvatuse sektori juhatajana. Ta oli aastatel 1929–1932 ajakirja Meie Hobune toimetaja. 

Aastatel 1947–1951 oli Ilmjärv Eesti NSV Ülemnõukogu saadik.

Tunnustus
---------

* 1938 – Valgetähe teenetemärk
* 1945 – Eesti NSV teeneline teadlane
* 1947 – Eesti NSV riiklik preemia

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

* Mälestussammas Tori pargis (August Vomm, 1966).

Viited
------

1. ↑  Тамби, С. А. Киевские эстонцы // Молодой ученый. — 2019. — № 20 (258). — С. 390-399.

Kirjandus
---------

* H. Kavak. "Mihkel Ilmjärv – 100 (1891–1951)". – Eesti Loomaarstlik Ringvaade 1/2, 1991, lk 110–113
* Eesti teaduse biograafiline leksikon. 1. köide. Tallinn, 2000, lk 419

Välislingid
-----------

* Mihkel Ilmjärve foto
**Audentese Spordigümnaasium** loodi 2000. aastal, kui AS Audentes sõlmis Haridusministeeriumiga 20 aastaks lepingu endise Eesti Spordigümnaasiumi ühe hoone rentimiseks aadressil Tondi tänav 84. See leping võimaldas luua Audentese spordikooli ja tööd sai alustada Audentese Erakooli gümnaasium. Uus koolihoone ja õpilaskodu võeti kasutusele pärast remonti juba 2000. aasta sügisel.

26. juulil 2001 usaldas Haridusministeerium ASi Audentes spordikoolile noorsportlaste juhendamise ka Otepääl. Sellega lisandusid seni õpetatud aladele talispordialad ja jalgrattasport ning sündis **Audentese Spordigümnaasiumi Otepää filiaal**.

18. detsembril 2018 sõlmis Haridus- ja Teadusministeerium Audentese Koolide Sihtasutusega uue riigihankelepingu. See tagab riikliku koolitustellimuse täitmise Audentese Spordigümnaasiumis aastatel 2020–2035. Audentese Spordigümnaasiumis saavad õppida gümnaasiumiastme õpilased. 1. jaanuaril 2022 võttis hankelepingu Haridus- ja Teadusministeeriumilt üle Kultuuriministeerium.

Vaata ka
--------

* Audentes
* Audentese Erakool
* Audentese SG/Noortekoondis

Viited
------

1. ↑  Ajalugu. Audentese veebisait.

Välislingid
-----------

* Audentese Spordigümnaasiumi veebisait
**Mihkel Lepper** (eesnimi ka **Mihhail** või **Michael**; 11. märts (vkj)/ 24. märts 1900 Varssavi – 2. mai 1980 Stockholm) oli Eesti tummfilmipioneere.

Ta oli pärit Hiiumaalt Reigi kihelkonnast õigeusklikust perest.

Pärast Esimest maailmasõda töötas ta Tallinnas filmiettevõttes Estonia-Film. 1920. aastail esines näitlejana tummfilmides, mis valmisid Berliinis (nt "Herkules Maier". Reinhold Schünzel Film, 1928).

1924. aastal oli ta filmiajakirja "Film" vastutav toimetaja. Ta lavastas 1929. aastal filmi "Dollarid" ja alustas ka mängufilmi "Jüri Rumm" lavastamist.

1940. aastal läks Lepper baltisakslaste ümberasumise käigus Saksamaale. Teise maailmasõja aastail tegutses ta rindefotograafina Prantsusmaal ja valmistas õppefilme *Landesfilmstelle* juures. Pärast sõda asus ta elama Rootsi ja töötas Stockholmis vabakutselise fotograafina.

Isiklikku
---------

Andres Söödi dokumentaalfilmi "Põgenemine" (1991) valmimisel olid tegevad tema lapselapsed Hillar Loor (kaasprodutsent) ja Andi Loor (monteerija).

Viited
------

1. ↑  Kõrgessaare vallavalitsus. Vallaliikmete nimekirjad 1897-1902. Eesti Rahvusarhiiv, RA EAA.2596.1.60

Välislingid
-----------

* 
* TLÜAR väliseesti isikud
* Haud Stockholmi Metsakalmistul
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib piktogrammist üldse; informaatika mõiste kohta vaata artiklit Ikoon (infotehnoloogia)* |

---

 
**Piktogramm** ehk **piktograaf** on graafiline sümbol (märk), millel on tähendus sarnasuse tõttu mingi füüsilise objektiga.

Vanimad piktogrammid on eelajaloolised joonistused kaljuseintel.

Piktogrammide kasutamisest ehk piktograafiast arenes välja kiri, sest kirja arenemise ajal olid kõik kirjamärgid suurel määral piktogrammilaadsed. Esimesi piktogramme kasutati kirja eesmärgil umbes 5000 eKr. Pideva kasutamise käigus piktogrammid lihtsustusid ja piktogrammkirjast arenes välja hieroglüüfkiri.

Eriti on piktogrammide kasutamine levinud kothades, kus ei ole üht keelt, mida kõik valdaksid. Sel juhul on võimalik kirjutada sõnumeid mitmes keeles, kuid piktogrammide kasutamine on sageli lihtsam, eriti kui sõnumiandja ise ei oska kõiki vajalikke keeli.

Liiklusmärgid põhinevad suuresti piktogrammidel.

Piktogrammide kasutamist reguleerib rahvusvaheline standard ISO 7001 "Avaliku teabe sümbolid". Neid kasutatakse rahvarohketes kohtades nagu lennujaamad ja raudteejaamad. Teine ala, kus piktogramme laialt kasutatakse, on rõivastele kantavad tingmärgid nende pesemise tingimuste kohta. Piktogrammidega märgitakse meeste ja naiste käimlaid, samuti mürgiste kemikaalide ohtlikkust,

Piktogramme kasutatakse alternatiivkommunikatiivse suhtlusvahendina. Piktogrammid on kasutusel eripedagoogikas eelkõige mõõduka ja raske vaimse alaarenguga inimeste seas, ning suhtlemist hõlbustava abivahendina inimeste seas, kes ei kasuta verbaalset kõnet. Piktogrammid on osaliselt standardiseeritud, kuid neid saab vastavate vahenditega ka ise luua. Piktogramm on süsimust ruut, millel on valge kujutis. Kujutise kohale võib olla kirjutatud mõiste, kuid see pole kohustuslik. Seda kasutatakse suhtlusmärgina. Piktogramme saab kaasas kanda, nendega saab lihtsustada ruumides ja kohtades orienteerumist (osa piktogramme tähistab levinud silte ja ruume). Piktogrammkirja saab vastava tarkvara ja riistvara abil kasutada töös arvutiga.

Vaata ka
--------

* glüüf

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kategooria:Piktogrammid** |

* Merike Melsas. KOMMUNIKATSIOONIVÕIMALUSED, ÕPIKESKKONNA KOHANDAMINE ERIVAJADUSTEGA INIMESTE ESMASEKS KUTSEÕPPEKS. Õppemetoodiline materjal pedagoogidele ja sotsiaalse tugivõrgustiku spetsialistidele hooldusõppes põhihariduse omandanud õppijate kaasamiseks kutseõppesse
**Pikslitihedus** näitab, kui palju piksleid on ekraanil ühe pikkusühiku kohta. Pikslitiheduse ühik on **ppi** (ingl k sõnadest *pixels per inch*, pikslit tolli kohta), harvemini kasutatakse ühikut **ppcm** ehk **ppc** (pikslit sentimeetri kohta); 1 ppi = 2,54 ppcm.

 Kuvari pikslid ja printeri pildipunktid

ppi ja dpi
----------

Ühikuga ppi väljendatakse kuvari eraldusvõimet (ingl *resolution*). Printeri (ka arvutihiire) eraldusvõimet iseloomustatakse ühikuga dpi (*dots per inch*, pildipunkti tolli kohta). 

Erinevate ühikute kasutamisel on ajaloolised põhjused. Digitaalne pilditehnika ja sellega seotud piksel tuli kasutusele 1990. aastail. Enne seda olid eraldusvõime väljendamiseks optikas, foto-, trüki- ja televisioonitehnikas välja kujunenud oma terminoloogia ja mõõtühikud.

Kuvari pikslitihedus
--------------------

Kuvari eraldusvõimet väljendatakse enamasti ekraani pikslimassiivi laiuse ja kõrguse korrutisena. Näiteks 1920×1080 tähistab eraldusvõimet, kui ekraanil on laiust pidi 1920 pikslit ja kõrgust pidi 1080 pikslit. Kui on teada ekraani diagonaalmõõde, näitejuhul 5,5 tolli, saame arvutada pikslitiheduse:

{\displaystyle {\frac {\sqrt {1920^{2}+1080^{2}}}{5,5}}=400\;{\text{ppi}}.}

Vaata ka
--------

* Kuvari eraldusvõime
Pahkla Suurkivi 2011. a
Pahkla Suurkivi ehk Eestimaa kivide kuningas. Foto: Martin Suuroja
**Pahkla Suurkivi** (ka: *Eesti kivide kuningas*, *Eestimaa kivide kuningas*) on rabakivist hiidrahn Rapla maakonnas Kohila vallas. 

Kivi pikkus on 10,1 m, laius 9,7 m, kõrgus 4,3 m, suurim ümbermõõt 29,7 m, ümbermõõt maapinnal 29,1 m ning maapealse osa maht on 197 m3.

Rahn on nelinurkse püsttahuka kujuline, peaaegu vertikaalsete külgedega; lagi on tasane, peaaegu ruudu kujuline, lääne suunas veidi madalduv (ca 30 cm). Kivi läbib 2 loode - kagusuunalist püstlõhe. Põhja- ja edelapoolne külg on veidi sammaldunud.

Rahnu nime päritolu on senini selgusetuks jäänud. Tahukalaadse kivi lael olla Pahkla mõisnik korral­danud oma küla­listele tantsupidusid. Kivi otsas olnud siis kaetud laud, söödud ja tantsitud. Pidu peetud kivi juures vahel ka Eesti Vabariigi ajal. Kivil mahtunud tantsima 12 paari. Ühte kiviprakku olevat kukkunud mõisahärra kulduur.

Rahn on alates 1937. aastast üksikobjektina looduskaitse all.

Suurkivi lähedal paiknevad veel Vaeslapse leinakivi ehk Mari nutukivi (6,5 x 4,9 x 3,5 m; ümbermõõt 16,4 m) ja Määrakivi ehk Mägrakivi (ümbermõõt 20,4 m, kõrgus 3,7 m), 50 m loode pool männikus Lasketiirukivi (ümbermõõt 16,7 m, kõrgus 3,5 m), 300 m kirde pool Salu talu põllumaal Salu Põllukivi ehk Linnukivi (ümbermõõt 15,5 m, kõrgus 2,2 m). Eelmainitud kividest ligi kilomeeter kagu pool, Visja küla põllumaal paikneb viieski rabakivirahn Ussipõllu Suurkivi ehk Reinu kultuskivi (6,0 x 5,0 x 1,8 m, ümbermõõt 19,2 m). Kivi lael on 17 kultuslikku lohku.

Vaata ka
--------

* Eesti hiidrahnude loend

Viited
------

1. 1 2 3  "Pahkla Suurkivi". *EELIS Infoleht*. Vaadatud 27.12.2022.
2. ↑  Kalle ja Martin Suuroja (2008). *Hiidrahnud*. Tallinn: GeoTrail. Lk 119.
3. 1 2  Martin ja Kalle Suuroja (2020). *Raplamaa loodusmonumendid*. Tallinn: GeoTrail. Lk 126-127.
4. ↑  Kalle ja Martin Suuroja (2006). *Eesti 100 rändrahnu*. Tallinn: GeoTrail. Lk 67.
5. ↑  "Eestimaa kivide kuningas". *Keskkonnaportaal*. Vaadatud 28.12.2022.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Pahkla Suurkivi** |

* Pahkla Suurkivi ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis
* Pahkla Suurkivi keskkonnaportaalis
**Pandėlys** (Helifaili info leedu i) (poola *Ponedel*, vene keeles Понедѣле, Понедели,) on linn Leedus Panevėžysi maakonnas Rokiškise rajoonis, Pandėlysi valla halduskeskus. Linn asub Apaščia ülemjooksul merepinnast 105 meetri kõrgusel Vilniusest 181 kilomeetri kaugusel.

Haridust annab gümnaasium. Linnas asub raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on sealne aastal 1801 valminud Püha Neitsi Maarja Nime kirik.

Ajalugu
-------

Asula tekkis kaubateede ristumiskohta ja seda on esimest korda mainitud 1591. aastal (toona oli Pandėlys alev. Ühed varasematest omanikest olid Pandzevičiused, kelle järgi võis alev oma nime saada, teise versiooni kohaselt oli seal turupäevaks esmaspäev (analoogiliselt Seredžiusega (turupäevaks oli kolmapäev) ja Subačiusega (turupäevaks oli laupäev).

Esimene kirik rajati sinna aastal 1665. Alev on kuulunud Chreptowiczitele ja Kościałkowskitele. Pandėlysis on sündinud Poola poliitik Marian Zyndram-Kościałkowski.

Teise maailmasõja ajal sunniti asula juudid Rokiškisesse asuma, kus nad likvideeriti. Linnaõigused sai Pandėlys 1956. aastal. Nõukogude ajal oli linn kahe kohaliku kolhoosi keskasulaks.

Elanikkond
----------

Pandėlysis on 809 elanikku ja see on Leedu väiksemaid linnu.

|  |  |
| --- | --- |
| * 430 (1868)
* 1221 (1898)
* 1277 (1959)
* 1184 (1970)
* 1500 (1976)
 | * 1129 (1979)
* 1167 (1989)
* 1024 (2001)
* 934 (2009)
* 809 (2011)
 |

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Pandėlysi elanikest leedulasi 95,55% ja venelasi 3,09%.

Viited
------

1. ↑  Resident population by city / town at the beginning of the year, vaadatud 12.02.2023.
2. ↑  Понедѣле. Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона, Kd. 24А (48) : Полярные сияния — Прая. С.-Петербургъ, 1898. 527lkl.
3. ↑   Понедели. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 4 (Павастерортъ — Сятра-Касы). СПб, 1868, 182 lk.
4. ↑
5. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. august 2015. Vaadatud 13. mail 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Pandėlys** |

* Linn portaalis vietoves.Lt
* Pandėlys Poola geograafilises sõnastikus
**Peetri** tee on tänav Rae vallas Peetri alevikus.

Peetri tee oli ajaloolise tänavküla tüüpi Peetri peatänav (ehk ainus tänav). Tänav, mis saab alguse Vana-Tartu maanteelt ja lõpeb Tartu maanteel, on ligikaudu 1250 meetrit pikk. Tänapäeval lõpeb tänav tupikuga, Tartu maanteele viib vaid maanteekraavi ületav betoonist jalakäijate sild.

Peetri tee alguses asub Peetri aleviku vanim säilinud ehitis ehk Peetri tuulik. Tee möödub Peetri pargi kaguküljelt. Peetri tee ääres, Tartu maantee poolse otsa lähedal paikneb ka aleviku teine suurem toitlustusasutus Peetri kõrts.

Ajaloolise Peetri peatänavana on tee trass üldjoontes ilmselt püsinud sama juba viimased 400–500 aastat, ebaselge on aga keskaegse teetrassi algus, kuna 1860. aastal välja antud Mõigu mõisa kaardil möödub Peetri tee tolleaegsest veskist lõuna poolt, tänapäevane teetrass möödub aga praegusest veskist põhja poolt. Pole selge, kas uus, 1868. aastal rajatud kivist veski ehitati teisele poole teed või teetrassi algus on mingil põhjusel nihkunud mõnikümmend meetrit põhja poole (teisele poole veskit).

Pilte
-----

* Peetri tee algus ja Peetri tuulik
* Peetri tee ja Vägeva tee ringristmik
* Peetri tee
* Peetri tee

Viited
------

1. ↑  Peetri Tuulik
2. ↑   Peetri Kõrts
Peetri aedlinna kõrgemate ametnike elamu 1915. aastal
**Peetri aedlinn** oli 20. sajandi alguses Peeter Suure Merekindluse ametnikele asutatud asum (slobodaa).

1912. aastal rajati Peeter Suure Merekindluse ametnikele aedlinn, kuid suur osa kavandatud suvilaid jäi alanud maailmasõja tõttu ehitamata ning hooned valmisid alles 1920.–1930. aastatel, aastaringseks elamiseks. 

Tänu aedlinna algsele planeeringule kujunes tänapäeva Pääskülas Kadaka puiestee äärde jäävatel kinnistutel suhteliselt regulaarne tänavatevõrk ja sellele alale iseloomulik suurte kinnistutega linnastruktuur. 

Aedlinnaku esmastest hoonetest on säilinud algselt ohvitseride klubina ja Peetri aedlinna rajamist kureerinud ülevaataja elamuna kasutatud torniga juugendvilla (vt Peetri aedlinna kõrgemate ametnike elamu), praeguse aadressiga Pärnu maantee 492 Nõmme asumis.

Ka Peeter Suure Merekindluse kindlusraudtee kitsarööpmeline raudtee Pääsküla raudteejaam loodi suurelt jaolt just tulevase aedlinna suvitajate jaoks. 

Pääskülas asus ka PSM Maarinde II kaitsesektori Pääsküla kaitsepositsioon ja 1913. aastal ehitatud Pääsküla kaitsepositsiooni komandandi elamu (tänapäeval Külvi tänav 14).

1923. liideti aedlinn Nõmmega (tänapäeval jääb aedlinna piirkond Särje ja Sisaski tänava ning Harku kallaku vahele).

Vaata ka
--------

* Laagri, mille asukad olid seotud Peeter Suure Merekindluse Pääsküla maarindepositsiooni ehitusega. Vangilaagri juurde kujunes Tallinna–Paldiski raudteel mitteametlik nõudepeatus, mida hakati kutsuma Laagriks.

Viited
------

1. ↑  Peetri aedlinna kõrgemate ametnike elamu 1915. a. Peetri aedlinn kultuurimälestiste riiklikus registris, Pärnu maantee 492
2. ↑  Oliver Orro, Tallinna puitarhitektuuri uhkeim pärl, eestielu.delfi.ee, 22. jaanuar 2011
3. ↑  Tallinn : entsüklopeedia. 2. N-Ü / (peatoimetaja Jaan Tamm ; märksõnastiku koostaja Robert Nerman). Tallinn : Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2004
**Pühim Valitsev Sinod** (vene keeles *Святейший Правительствующий Синод*) oli aastatel 1721–1917 Venemaa keisririigis tegutsenud õigeusu kiriku kõrgeim kiriklik-riiklik valitsusorgan.

Pühim Valitsev Sinod (esialgne nimetus Vaimulik Kolleegium) asutati 25. jaanuari 1721. aastal keiser Peeter I poolt kinnitatud "Vaimuliku reglemendiga". Sinodi liikmed määras keiser kõrgema vaimulikkonna hulgast, selle vahetut tegevust kontrollis ja juhtis ilmalik ametnik – Sinodi ülemprokurör. 

Sinodi struktuuri kuulusid kantselei, kontorid Moskvas ja Tbilisis, majandusvalitsus (tegeles kiriku vara majandamise ja majandustegevuse kontrollimisega) ja vaimulik õppevalitsus (tegeles vaimulike õppeasutuste õppe- ja majandustegevuse juhtimisega).

Sinodi kompetentsi kuulusid järgmised küsimused: 

* õigeusu kiriku dogmaatika
* kiriku organisatsiooni juhtimine (piiskopkondade ja koguduste asutamine)
* kirikute ehitamine
* tähtsamate vaimulike kohtade täitmine
* vaimulike õppeasutuste õppe-metoodiline ja majanduslik juhtimine
* vaimuliku võimu kompetentsi kuuluvad kohtuasjad (ebaseaduslikud abielud jne)

Venemaa õigeusu kirik oli jagatud piiskopkondadeks, mille piirid määras kindlaks Pühim Valitsev Sinod. 

Piiskopkond oli vaimulik haldusringkond, mille piires teostas kõrgemat vaimulikku võimu piiskop. Piiskopi valis välja Pühim Valitsev Sinod, ametisse kinnitati ta keisri ukaasiga. Piiskopile olid allutatud kõik piiskopkonna kogudused, vaimulikud õppeasutused, kloostrid ja vennaskonnad.

Vaata ka
--------

* Vene Õigeusu Kirik
* Venemaa Evangeeliumi Luteriusu Kiriku Peakonsistoorium
Banachiewiczi bareljeef Krakówi observatooriumi seinal
**Tadeusz Banachiewicz** (13. veebruar 1882 Varssavi – 17. november 1954 Kraków) oli poola astronoom, matemaatik ja geodeet.

Tadeusz Banachiewicz õppis Varssavi ülikoolis. Pärast seda, kui Venemaa võimud selle 1905 sulgesid, siirdus ta Göttingeni, seejärel Pulkovo observatooriumi. 1910–1915 tegutses Kaasani ülikooli juures Engelhardti observatooriumis.

Ta oli Tartu Ülikooli eradotsent 1915, dotsent 1915–1917 ja professor 1917–1918 astronoomia alal.

Ta siirdus 1919 kodumaale Krakówi ülikooli, kus oli professor ja observatooriumi direktor. 1922 sai ta Poola haridusakadeemia liikmeks. 1932–1938 oli ta Rahvusvahelise Astronoomiauniooni asepresident. Ta oli ka Poola Astronoomiaühingu esimene president ja Baltimaade geodeesiakomitee asepresident. Alates 1952 kuni surmani oli ta Poola Teaduste Akadeemia liige. Ta asutas ajakirja *Acta Astronomica*. Ta oli Varssavi ülikooli, Poznani ülikooli ja Sofia ülikooli audoktor.

1939 deporteerisid natsid ta 183 Krakowi õppejõu ja töötaja hulgas piirkonna saksastamise operatsiooni Sonderaktion Krakau käigus Sachenhauseni koonduskaagrisse.

Ta uuris astronoomiat, astrofüüsikat ja geodeesiat. Ta kirjutas üle 230 teadustöö. Ta oli Poola raadioastronoomia rajajaid. Ta muutis paraboolsete orbiitide kindlaksmääramise meetodit. 1925 leiutas ta krakoviaanide teooria: see oli eriline maatriksite algebra, mis tõi talle rahvusvahelise tunnustuse. See teooria lahendas hulga astronoomilisi, geodeetilisi, mehaanilisi ja matemaatilisi probleeme. Ta leiutas kronokinematograafi.

Tema järgi on nimetatud asteroide ja kraater Kuul.

Välislingid
-----------

* Bibliograafia
Virumaa valdade piirid enne ja pärast 1939. aasta vallareformi
**Peetri vald** (saksa keeles *Petrigemeinde*, vene keeles Petrovskaja) oli vald Vaivara kihelkonnas Viru kreisis ja Viru maakonnas. Vallamaja asus Vodava külas.

Valla pindala oli 118 km² ja elanikke oli 1651 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1891–1939.

Vallas oli 445 talundit ja nende kasutuses oli kokku 6668 ha maad.

1891. aastal liideti Peetri vallaga Hermamäe, Kudruküla ja Laagna vald.

Valla koosseisus oli hingeloendites Kudruküla alla kuulunud Narva-Jõesuu, samuti Metski supluskoht ja Viivikonna poolmõis. 19. maist 1914 eraldati Merekülast 2 talu ja liideti Mustajõe vallaga.

1939. aasta vallareformiga moodustati Auvere-Joala ja Peetri vallast Alutaguse vald. Vaivara ja Voka valla ning senise Peetri valla Udria ja Mummosaare küla maa-aladest moodustati Vaivara vald.

Viited
------

1. ↑  Maa-ameti kaardirakendused
2. 1 2  *Eesti Entsüklopeedia.* 6. köide: *Muther–Rakitse.* Tartu: Loodus, 1936, lk 653.
3. 1 2  Peetri vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 22.02.2016)
4. ↑  *Eesti entsüklopeedia.* 7. köide: *NÕUK–RAH.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1994, lk 236.
5. ↑  Viivikonna mõis, Vaivara vald, ERA.62. 10.38.8, The National Archives of Estonia
6. ↑  Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsus nr. 88. Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938

Välislingid
-----------

* Peetri vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
**Tactus Technology** on 2007. aastal asutatud Ameerika Ühendriikide ettevõte.

Pärast iPhone'i suurt edu avastas firma juht Craig Ciesla, et talle meeldib puutetundlik ekraan, kuid samas meeldivad talle ka oma BlackBerry mobiiltelefoni nupud.

Üldiselt
--------

Tactus Technology tegeleb puutetundlike ekraanide edasiarendamisega, võimaldades puutetundlikule ekraanile kuvada füüsilised nupud, nagu need olid enne iPhone'i-aegsetel nutitelefonidel.

Tehnoloogia
-----------

Tehnoloogia Tactus Technology on lihtne ja neid ekraane on väga kerge paigaldada peaaegu igasse puutetundlikku seadmesse.

#### Ekraan

Ekraan on tehtud mitmekihilisest polümeerkattest. Selle all on läbipaistev kere, kuhu on puuritud mikroaugud, kust suunatakse läbi vedelik, mis kergitab polümeerkatet ja tekitab ekraanile "nupu".

#### Mikrokontroller

Peale ekraanikatte on ka lisatud mikrokontroller, mis suunab vedeliku liikumist ja reageerib survele, kui nuppu on vajutatud.

#### Nupud

Nupud on ekraanil stabiilsed ja ei liigu. Kui neid kasutada, ilmuvad ja kaovad need ekraanilt ühe sekundiga.

#### Tarkvara

Tarkvaraliselt ei ole Tactus Technology ekraanide kasutamise jaoks vaja eriti midagi teha. Sisseehitatud mikrokontroller suhtleb seadmega ja kuvab nupud ekraanile vastavalt sellele, kuhu seade need ise oma ekraanil kuvab.

Tooted
------

Tooted Tactus Technology ekraanidega peaksid ilmuma tootmisse aastal 2013. Seni pole teada ühtegi tootjat, kes oleks avalikult välja öelnud, et hakkab Tactus Technology ekraanidega tooteid tootma.

Välislingid
-----------

* Tactus Technology koduleht
* Tactus Technology toote tehniline kirjeldus (inglise keeles)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on usuõpetust õpetava kooli kohta; kirjaoskust õpetava kooli kohta vaata artiklit pühapäevakool (kirjaoskuse õppimise koht); Eesti endise ajakirja kohta vaata artiklit Pühapäevakool (ajakiri)* |

---

**Pühapäevakool** on enamasti pühapäeviti peetav mitteametlik kool, kus lastele õpetatakse usuõpetust. Tavaliselt tegutsevad pühapäevakoolid usuorganisatsioonide, eriti koguduste juures.

Maailma esimese pühapäevakooli asutas Robert Raikes Inglismaal Gloucesteris 1761. Nende arv kasvas plahvatuslikult ja juba 1765 oli pühapäevakoolides veerand miljonit õpilast. Ainuüksi Manchesteri piirkonnas oli 5 tuhat pühapäevakooli. 18. sajandil ei olnud kooliharidus kohustuslik ja tööliste lapsed ei saanud tavaliselt peale pühapäevakoolide muud haridust (ning enne pühapäevakoolide asutamist ei saanud üldse). Koolid töötasid pühapäeviti sellepärast, et see oli lastel ainus vaba päev (teistel päevadel tegid nad hommikust õhtuni tööd).

Pühapäevakoolide õitseaeg hakkas läbi saama siis, kui kehtestati kohustuslik kooliharidus. Kogu maailmas on nende arv selle ajaga võrreldes palju kordi väiksem.

Eestis oli pühapäevakoole juba 1930. aastatel. 1940 need suleti pärast Eesti NSV loomist, kuid mitme usuühingu juures tegutses neid ebaseaduslikult edasi.

Alates 1989 on pühapäevakoole Eestis taastatud, kuid neid ei ole palju.

Viited
------

1. ↑  Eesti entsüklopeedia, 12. kd. lk. 451
|  |
| --- |
|  |
| Mark A Whippet
Mark A Whippet |
| Mark A tehnilised näitajad |
| Pikkus | 6,10 m |
| Laius | 2,62  m |
| Kõrgus | 2,75  m |
| Kaal | 14,2  t |
| Kiirus | maastikul ? km/h  maanteel 13 km/h |
| Käiguvaru | maanteel ? km  maanteel 128 km |
| Suurtükk | – |
| Kuulipildujad | 3-4×7,7 mm Hotchkiss  5400 padrunit |
| Soomus | 5–14 mm |
| Mootor | 2×Tylor JB |
| Mootori võimsus | 2×45 hj |
| Meeskond | 3-4 inimest |

**Mark A Whippet** oli Suurbritannias Esimese maailmasõja ajal toodetud keskmine tank.

Masina projekteerimistööd algasid 1916. aasta oktoobris ning prototüüp valmis järgmise aasta märtsis. Tank oli varustatud kahe mootoriga, mis paiknesid korpuse esiosas, korpuse tagaosas oli aga kõrgem meeskonnaruum koos relvastusega. Erinevalt tolleaegsetest rasketankidest olid Whippeti roomikud madalad ja pikad ning ta oli ka kiirem, kui rasketankid. Kumbki roomik töötas oma mootori pealt ning masina pööramiseks pidurdati ühe roomiku kiirust, tänu sellele oli masina juhtimine väga raske. Järskudes kurvides kippus üks mootor välja surema ning see põhjustas kogu masina äkilise seiskumise. Ka käigukaste ja transmissioone oli kaks, kuid neid sai lukustada ja kasutada mõlemaid sünkroonselt masina otse sõitmisel.

Esimeseks seeriaks määrati 200 masinat ning neid hakati tootma detsembris 1917. Esimest korda läksid Whippetid lahingusse Põhja-Prantsusmaal 1918. aasta märtsis Herbetune'i lahingus.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Mark A Whippet** |

* Esimese maailmasõja tankid (*vene keeles*)



| * v
* r
Tankid Esimeses maailmasõjas |
| --- |
| Itaalia  | 
Fiat Tipo 2000 **·**  Fiat Tipo 3000 |
| Prantsusmaa  | 
Schneider CA 1 **·**  St Chamond **·**  Renault FT-17 **·**  Char 2C |
| Saksamaa  | 
A7V **·**  LK I **·**  LK II **·**  LK III **·**  A7V-U **·**  K-Wagen |
| Suurbritannia  | 
Flying Elephant **·**  Little Willie **·**  Mark I **·**  Mark II - Mark VII **·**  Mark VIII Liberty **·**  Mark A Whippet **·**  Mark B **·**  Mark C Hornet **·**  Mark D |
| Venemaa  | 
Tsaar-tank **·**  Vezdehod |
| 
Kategooria: Sõjatehnika |
|  |
| --- |
|  |
| Medium Tank Mark D
Modifitseeritud Mark D |
| Mark D tehnilised andmed |
| Pikkus | 9,14 m |
| Laius |   m |
| Kõrgus |   m |
| Kaal | 20  t |
| Kiirus | maastikul ? km/h  maanteel 40 km/h |
| Käiguvaru | maanteel ? km/h  maanteel 322 km |
| Suurtükk | mm  mürsku |
| Kuulipildujad | 4X 8 mm Hotchkiss  padrunit |
| Soomus | mm |
| Mootor | Armstrong Sideley Puma |
| Mootori võimsus | 240 hj |
| Meeskond | 4 inimest |

**Mark D** oli Suurbritannias Mark A Whippeti põhjal välja töötatud keskmine tank.

Eelulugu
--------

Mark A peamised probleemid olid nõrk mootor ja vedrustuse puudumine. Major Philip Johnson modifitseeris ühte Mark A-d Esimese maailmasõja ajal Prantsusmaal, paigaldades sellele vedrustuse, Rolls-Royce Eagel 360 hj (268 kW) mootori koos Mark V transmissiooniga. Modifitseeritud tank saavutas maksimaalseks kiiruseks kuni 32 km/h. 

Johnsoni töö äratas tähelepanu, kuid olemasolevate Mark A-de ümberehitamist ei peetud praktiliseks ja otsustati luua uus tank. Mais 1918 avaldas kolonel J. F. C. Fuller oma teose "Tactics of the Attack as Affected by Speed and Circuit of the Medium D Tank". See oli inspiratsiooniks 1919. aasta pealetungi plaanile, kus üsna suur roll oli plaanitud ka Mark D-le. Mark D arendamine usaldati Johnsonile.

Kirjeldus
---------

Mark D sarnanes kuju poolest mõnevõrra Mark A-ga, kuid kontseptsioon oli ümber pööratud. Meeskonnaruum paiknes masina esiosas ja mootor taga. Roomikute madalam osa paiknes samuti ees, et parandada nähtavust ja tulepositsiooni.

Meeskond pidi koosnema neljast mehest. Relvastuseks plaaniti ilmselt kolme Hotchkiss kuulipildujat emasel tankil ja 57 mm lühiraudset kahurit isasel mudelil. Mootor oli 240 hj (179 kW) Armstrong Sideley Puma, mis andis tankile tippkiiruse 40 km/h ja tegevusraadiuse 322 km. Tank oli 9,14 m pikk ja kaalus 20,321 kg.

Tanki arendamine hakkas venima ja peale nelja prototüüpi (esimene valmis mais 1919) valmistati vaid kaks seeriamasinat, enne kui projekt 1921. aastal lõpetati.

Viited
------

1. ↑  Chant lk30-31
2. 1 2 3 4  Chant lk33-34

Kirjandus
---------

* Christopher Chant *World Encyclopedia of the Tank. Second edition* Inglismaa Sutton Publishing 2002 ISBN 0750931477 *Inglise k.*

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Mark D** |


| * v
* r
Tankid Esimeses maailmasõjas |
| --- |
| Itaalia  | 
Fiat Tipo 2000 **·**  Fiat Tipo 3000 |
| Prantsusmaa  | 
Schneider CA 1 **·**  St Chamond **·**  Renault FT-17 **·**  Char 2C |
| Saksamaa  | 
A7V **·**  LK I **·**  LK II **·**  LK III **·**  A7V-U **·**  K-Wagen |
| Suurbritannia  | 
Flying Elephant **·**  Little Willie **·**  Mark I **·**  Mark II - Mark VII **·**  Mark VIII Liberty **·**  Mark A Whippet **·**  Mark B **·**  Mark C Hornet **·**  Mark D |
| Venemaa  | 
Tsaar-tank **·**  Vezdehod |
| 
Kategooria: Sõjatehnika |
**Andy Weir** (sündinud 16. juunil 1972) on Ameerika Ühendriikide kirjanik ja programmeerija. 

Ta sai maailmakuulsaks oma debüütromaaniga "Marslane", mis ilmus 2011. aastal.

Noorus
------

Weir sündis ja kasvas üles California osariigis ja oli pere ainus laps. Tema isa oli füüsik ja ema insener. Vanemad lahutasid, kui Andy oli 8-aastane. 15-aastaselt asus ta tööle programmeerijana. Ta õppis California ülikoolis San Diegos arvutiteadust, kuid ülikooli ei lõpetanud. Ta on töötanud programmeerijana mitmes tarkvaraettevõttes.

Kirjanduslik tegevus
--------------------

Weir hakkas ulmelugusid kirjutama 20. eluaastates ja avaldas teosed isiklikul veebilehel. 

2009. aastal avaldas ta lühijutu "Muna". See on tõlgitud enam kui 30 keelde.

Kui Weir asus kirjutama "Marslast", seadis ta eesmärgiks kirjutada raamat teaduslikult võimalikult täpsena ning tegi selleks enne kirjutamist põhjalikku uurimistööd. Raamatu avaldas ta kõigepealt internetis. Kui Weir avaldas lugejate soovil raamatu Kindle'is, võttis temaga ühendust kirjastuse agent ning 2014. aastal avaldas kirjastus Crown Publishing romaani "Marslane". 2015. aastal esilinastus romaanil põhinev ja Ridley Scotti lavastatud samanimeline film.

2017. aastal ilmus temalt raamat "Artemis". Teose tegevustik leiab aset 2080. aastatel Kuu ainukeses linnas Artemis. 

2021. aasta mais ilmus Weiri kolmas romaan "Project Hail Mary".

Isiklikku
---------

Weir elab California osariigis Mountain View's. Ta tunneb hirmu lennukiga lendamise ees, mistõttu ta ei külastanud "Marslase" võttepaika Budapestis.
**Sterpenich** (prantsuse häädus [stεʁ.pə.niʃ]; letseburgi keeles *Sterpenech*) on küla Belgias Valloonia piirkonnas Luxembourgi provintsis Arloni valla kagutipus Autelbas' osavallas. Ta jääb valla keskusest 7 km kagusse Belgia-Luksemburgi piiri lähedale.

Idast ja lõunast ümbritseb Sterpenichi Luksemburgi piir. Naaberasulad on põhjas Rosenberg, kirdes Steinfort, idas Kleinbettingen, kagus Kahler, lõunas Grass, edelas Kwintenhof, läänes Autelbas-Barnich ja loodes Clairefontaine. 

Sterpenichi ümbritsevad lõunast Belgia maantee A4 (ehk Euroopa maantee E25 viimase mahasõiduteega enne piiri) ja põhjast Route nationale 4. Sterpenich on piirijaam Brüsselist Luxembourgi viival raudteeliinil 162. 

Küla läbib läänest itta Eischi lisajõgi Autelbas' oja.

Nimi
----

Koha nimi on germaniseeritud kuju galloromaani algkujust \*STERPINIACU, mis põhineb isikunimel \**Sterpin(i)us*, mis võib-olla on tuletatud ladina juurest *stirps* 'lähe, juur' ning galloromaani järelliitest I-ACU või -INIACU. 

Sama päritoluga on Prantsusmaa kohanimed Étrépagny, Éterpigny ja Étrepigney.

Haldusajalugu
-------------

Enne valdade liitmist 1977. aastal oli Sterpenich osa endisest Autelbas' vallast.

Vaade Sterpenichile lõuna poolt

Viited
------

1. ↑  François de Beaurepaire. *Les noms des communes et anciennes paroisses de l’Eure*, éditions Picard 1981, lk 105.
Tänapäevane stetoskoop
**Stetoskoop** on meditsiinis akustiline seade, mis võimaldab inimese või loomade kehasiseseid hääli kuulata. Stetoskoop võimaldab meditsiinis paremini uurida patsiendi eri kehapiirkondadest kostvaid helisid ning antud uuringut nimetatakse auskultatsiooniks või ka kuulatlusuuringuks.

Ajalugu
-------

Stetoskoobi leiutas 1816. aastal Pariisis Necker-Enfants Malades'i Haiglas prantsuse arstiteadlane Rene Laennec. Algne Laenneci idee oli kasutada rulli keeratud paberilehte või nahatükki, mille üks ots toetati vastu patsienti ja teine vastu arsti kõrva. Järgnes puidust kuuldetoru ehk stetoskoobi leiutamine. Hiljem valmistati kuuldetorusid metallist, et tagada parem vastupidavus ja lihtsam puhastamine. Stetoskoop kõrvaldas paljud vahetul kuulamisel esinevad tehnilised takistused. Kuulatlusuuringu kuldajaks loetakse 19. sajandit kuna siis muutus antud uuring laialt levinuks ja stetoskoobist sai arstiameti sümbol.

Vaata ka
--------

* Auskultatsioon

Viited
------

1. ↑  Wade, Nicholas J.; Deutsch, Diana (juuli 2008). "Binaural Hearing – Before and After the Stethophone" (PDF). *Acoustics Today*. **4** (3): 16–27. DOI:10.1121/1.2994724.
2. ↑  Laennec, René (1819). *De l'auscultation médiate ou traité du diagnostic des maladies des poumon et du coeur*. Paris: Brosson & Chaudé.
3. ↑  'Laennec, R. T. H.; Forbes, John, Sir, *A Treatise on the Diseases of the Chest and on Mediate Auscultation* (1835). New York : Samuel Wood & Sons; Philadelphia : Desilver, Thomas & Co. .
4. ↑  L.J. Acierno (1994). *The History of Cardiology*. London: The Parthenon Publishing Group. Lk 447–492.
Katoliku kirik
**Ada** on linn Serbias Vojvodinas Bácska idaosas Põhja-Banati ringkonnas Tisza jõe paremkaldal, Ada valla keskus. 

2002. aasta rahvaloenduse järgi on linna elanike arv 10 546. Ungarlased on enamuses. 

Linna nimi pärineb türgi sõnast *ada* ('(jõe-)saar'). 

Adas on sündinud Mátyás Rákosi.

Ajalugu
-------

Piirkonnas elati juba kiviajal. Seal leidub roomlaste, hunnide ja avaaride jälgi. Viimased tõid kaasa ka slaavlased. 

Ungarlased jõudsid piirkonda 895. Keskaja lõpus hõivas kogu piirkonna Türgi. Serblased rajasid **Petrina** küla arvatavasti 1694. Aastal 1702 sai ta nimeks **Ostrova** ('saar', 1723 **Ada-Hatta** (Timiși maakonnas). Alates 18. sajandist kuulus piirkond Habsburgide keisririigile. Serblased asutasid oma õigeusu kooli 1703, ungarlased katoliku kooli 1760. Ada sai linnaks 1836, serbia põllutöökool (üks vanemaid tänapäeva Serbias) asutati 1885, raudtee jõudis linna 1889. Linn kuulus Bács-Bodrogi komitaati. 

Aastal 1918 hõivasid piirkonna Serbia-Horvaatia-Sloveenia kuningriigi väed. Koos Pécsi ja teiste okupeeritud aladega kuulutati välja vabariik. Alates 1920. aastast kuuluti Serbia-Horvaatia-Sloveeniasse (1929. aastast Jugoslaaviasse). Aastal 1921 oli elanike arv 13 100 ning enamuses olid ungarlased. Aastatel 1941–1944 oli Ada Ungari okupatsiooni all.

Välislingid
-----------

 Ada (Vojvodina) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Campania** on maakond Itaalias. Asub Laziost lõuna pool Türreeni mere ääres.

Loodus
------

Campania rannikul asuvad Capri ja Ischia saar. Campanias asub Cilento ja Vallo di Diano rahvuspark.

Haldus
------

Campania maakond jaguneb neljaks provintsiks ja üheks *città metropolitana* '​ks, mis omakorda jagunevad kokku 551 vallaks.

|  |  |
| --- | --- |
| Campania maakonna kaart | * Città metropolitana di Napoli
* Avellino provints
* Benevento provints
* Caserta provints
* Salerno provints
 |

Rahvastik
---------

### Suuremad linnad

Napoli, Salerno, Giugliano in Campania, Caserta, Torre del Greco.

Köök
----

### Vein

Campania veinikultuurile panid aluse kreeka kolonistid; nendest on jäänud viinamarjasordid Aglianico, Falanghina ja Greco.

Campania veinipiirkonnad: Taurasi (DOCG), Lacrima Christi del Vesuvio (DOC), Greco di Tuffo (DOCG), Fiano di Avellino (DOCG).

Viited
------

1. ↑  Itaalia Riiklik Statistikaamet

Välislingid
-----------

* Campania maakonna koduleht (itaalia keeles)

Itaalia vapp
Itaalia maakonnad

Abruzzo **·** Apuulia **·** Basilicata **·** Calabria **·** Campania **·** Emilia Romagna **·** Friuli-Venezia Giulia **·** Lazio **·** Liguuria **·** Lombardia **·** Marche **·** Molise **·** Piemonte **·** Sardiinia **·** Sitsiilia **·** Toscana **·** Trentino-Alto Adige **·** Umbria **·** Valle d'Aosta **·** Veneto
**Ada** oli 20. sajandi algul Hiiumaal ehitatud kolmemastiline kuunar. Laev oli umbes 400-tonnise mahutavusega.

Ajalugu
-------

Ada veesati arvatavalt 1908. aasta suvel. See vedas peamiselt Murmanskist Peterburi soolakala, eriti turska. Harilikult sõideti Peterburist või Liibavist propsilaadungiga Inglismaale. Sealt võeti peale soolalaadung ja viidi Murmanskisse. Suve jooksul osteti Murmanskis kokku turska, mis soolati otsekohe laeva trümmi ja sõideti sügiseks Peterburi, kus tursk talve jooksul maha müüdi. Sügisel pidi hoolas olema, et enne jää tulekut Peterburi jõuda ja vahel tuli selleks isegi poole laadungiga teele asuda. Esimese maailmasõja lõpuaastail ja Vabadussõja ajal seisis Ada Arhangelskis. Kapteniks oli kuni 1919. aastani, kui laev seisma jäi, Gustav Teng. 

1922. aastal toodi Ada Arhangelskist tagasi Eestisse. Laev sõitis seejärel Läänemeres Soome ja Taani vahel ja müüdi 1930. aastal ära.

Välislingid
-----------

* Ajalooline ülevaade purjelaevandusest ja laevaehitusest Hiiumaal (lk 11 räägib purjelaevast Ada) (PDF-fail)
Camille Flammarion (1883)
**Nicolas Camille Flammarion** (26. veebruar 1842 Montigny-le-Roi, Haute-Marne'i departemang – 3. juuni 1925 Juvisy-sur-Orge) oli prantsuse astronoom ja literaat.

Ta sündis Kirde-Prantsusmaal asuvas väikelinnas Juvisy-sur-Orge, mis kuulus tollasesse Seine-et-Oise'i departemangu (praegu Essonne'i departemang). Flammarion töötas aastatel 1858–1862 ja 1876–1882 Pariisi observatooriumis. Astronoomina uuris ta kaksiktähti ja planeeti Marss. Ta oli ajakirjade Cosmos ja Le Siècle teadustoimetaja. 1883. aastal asutas ta ajakirja L'Astronomie, millest sai hiljem Prantsuse Astronoomiaseltsi väljaanne. 1887. aastal asutas Flammarion Prantsuse Astronoomiaseltsi ja sai selle esimeseks presidendiks (1887–1889).

Flammarion on tuntud astronoomia populariseerija, kelle raamatuid tõlgiti paljudesse Euroopa keeltesse. 1880. aastal ilmus tema raamat "Astronomie populaire" ('populaarne astronoomia'), mida trükiti tolle aja kohta väga suure tiraažiga – 100 000 eksemplari. 1888. aastal ilmus tal "L'Atmosphère: météorologie populaire" ('atmosfäär: populaarne metoroloogia'), milles illustratsioonide hulgas oli ühe tundmatu autori puugravüür (praegu tuntud kui Flammarioni gravüür), mida sajandi jagu hiljem hakati laialt kasutama illustratsioonina paljudes väljaannetes.

Tunnustus
---------

Ta valiti Kuningliku Astronoomiaseltsi liikmeks.

Tõlked eesti keelde
-------------------

* 1910 – *Imeasjad hingeilmas*. Tõlkinud J. Järw. – Tallinn: Teadus. – 56 lk
* 1921 – *Maailma ja inimsoo tulewik*. Kokkuseadnud J. G. Spuhl-Rotalia. – [2. tr.]. – Haapsalu: Lääne, 1921. – 162 lk

Välislingid
-----------

 Camille Flammarion – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Vallisaare vaherahu** oli Rootsi ja Moskva tsaaririigi (Venemaa) vahel 20. detsembril 1658 Vallisaare mõisas (*Usnowa*) Vaivara kihelkonnas Virumaal sõlmitud kokkulepe, millega katkestati osapoolte sõjategevus kolmeks aastaks. 

Vallisaare rahu peatas 1656.–1658. aasta Vene-Rootsi sõja, mille Moskva tsaaririik oli alustanud. Vallisaare vaherahuga jäid Venemaale Liivimaal vallutatud alad, sealhulgas Tartu. 

Vaherahu sõlmimise Rootsi-poolne komissar oli Rootsi Riiginõukogu liige, Tartu õuekohtu president vabahärra Gustaf Bielke ning delegatsiooni kuulusid veel Bengt Horn, Johan Silfverstierna ja Filip von Krusenstierna, Moskva tsaaririiki esindas Afanassi Lavrentjevitš Ordin-Naroškin.

Sõlmitud vaherahu tulemusena jäid Moskva tsaaririigi valdusse juba hõivatud Eesti- ja Liivimaa linnad, Rootsi valdusse aga Rootsi poolt tagasi vallutatud Ingerimaa koos Nöteborgi ja Nyeniga.

Rootsi ja Venemaa vahel taastati kaubandussuhted, mõlemad osapooled vabastasid vangid, kaasa arvatud need, kes olid ära viidud kaugetesse piirkondadesse. Rootsi võttis ka kohustuse mitte toetada Poolat sõjas Venemaa vastu.

1661. aastal sõlmitud Kärde rahu tühistas Vallisaare rahu ning taastas selle eelse Stolbovo rahuga määratletud piiri Rootsi kuningriigi ja Moskva tsaaririigi vahel.

Viited
------

1. ↑  Rootsi Riigiarhiiv: Diplomatica Muscovitica: Kommissarierna vid Valiesar friherre Gustaf Bielke m.fl. Delegationen bestod även av Bengt Horn, Johan Silfverstierna och Filip von Krusenstierna[*alaline kõdulink*]
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Läänemaa Pühalepa kihelkonna vallast; Läänemaa Vormsi kihelkonna valla kohta vaata artiklit Suuremõisa vald (Vormsi kihelkond).* |

---

1939. aasta vallareformiga muudetud valdade piirid
**Pühalepa vald** (kuni 1935. aastani **Suuremõisa vald**; saksa keeles *Grossenhof*; kohalikus kõnepruugis lühemalt ka **Suurevald**) oli vald Pühalepa kihelkonnas.

Valla keskus asus algul Kerema külas, kuid 20. sajandi alguses viidi Reikama külla.

Vald asus kuni 1917. aastani Haapsalu kreisis ning seejärel kuni 1946. aastani Lääne maakonnas ja aastail 1946–1950 Hiiu maakonnas.

Ajalugu
-------

Vald moodustati 1866. aastal sarnaselt teiste Hiiumaa valdadega (1866. aasta vallareform).

1935. aastal nimetati vald **Pühalepa vallaks**.

1939. aasta vallareformiga valla piirid ei muutunud.

1945 septembris moodustati Pühalepa vallas Pühalepa külanõukogu keskusega Partsi asunduses, Palade külanõukogu keskusega Palade asunduses ja Suuremõisa külanõukogu keskusega Suuremõisa asunduses. 1950. aastal Pühalepa vald likvideeriti ja selle alad arvati Hiiumaa rajooni koosseisu.

Pärimus
-------

Pühalepa valla elanikke on hiidlaste seltside jaotuses nimetatud **ehthiidlasteks** või ka *pärishiidlasteks*. Kuulumist ehthiidlaste hulka on Pühalepa valla rahva hulgas seletatud sellega, et vald ja eriti Tubala ning Nõmba küla olla Hiiumaa vanim asustatud piirkond, nagu Kärdla parun olla Tubala küla ühes talus jalga puhates rääkinud. Samuti seletatakse nimetust sellega, et vallas asub vai, mis Hiiumaad mere põhjas kinni hoiab, nii et see triivima ei lähe.

Vaata ka
--------

* Pühalepa vald

Viited
------

1. ↑  Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
2. ↑  Eesti NSV Teataja, 1945, 32, 501
3. ↑  Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
4. ↑  Hugo Puss. Hiidlaste seltsid. Etüüd Hiiumaa siseetnonüümika alalt. Keel ja Kirjandus 1973, nr 11, lk 678–679; teise, pigem väljaspool valda levinud tõlgenduse järgi olevat ehthiidlased Kärdla elanikud.

Kirjandus
---------

* Prof. J. Uluots avastas Hiiumaal muistse sõjasadama. Päevaleht, 1. september 1939, nr. 236, lk. 5.
**Ada Karczmarczyk** (sündinud 1985) on Poola kunstnik.

Aastatel 2004–2009 õppis ta Poznańi kaunite kunstide akadeemias intermeedia osakonnas, 2010. aastal oli New Yorgis praktikal. Oma kunstiga püüab Karczmarczyk õpetada ühiskonnale kultuuri ja vaimsust. "Ta on veendunud, et kunst on võimeline harima, liigutama südameid, tervendama, ergutama, muutma harjumuspärast mõtlemist ning avama ennast veidrustele," iseloomustatakse teda Tartu Kunstimuuseumi näituse "Noorus kui elustiil" kataloogis (2015).

Ada Karczmarczyk on leidnud äramärkimist Samsung Art Masteri (2010), Dolina Kreatywna (2008) ja Kanon Twórcówi (2006) poolt.

Näitusi
-------

### Isikunäitusi

* "Just Love Me", galerii Arsenal, Białystok, Poola (2014)
* "Testimony", Ujazdowski lossi kaasaegse kunsti keskus, Varssavi, Poola (2013)
* "EZO-POP-ART" Bomba, Kraków, Poola (2012)

### Ühisnäitusi

* "Private Settings" moodsa kunsti muuseum, Varssavi, Poola (2014)
* "From the Pharaons to Lady Gaga", Varssavi rahvusmuuseum, Poola (2012)
* "Poland is not yet lost", Mica Moca galerii, Berliin, Saksamaa (2011)
Harry Tisch (1983)
**Harry Tisch** (28. märts 1927 Heinrichswalde, Ida-Preisimaa (tänapäeval Slavsk, Kaliningradi oblast, Venemaa) – 18. juuni 1995 Berliin) oli Saksa DV riigi- ja ametiühingutegelane.

Põhikooli lõpetamise järel õppis Harry Tisch aastatel 1941–1944 Pasewalkis ehituslukksepaks. 1944. aastal mobiliseeriti Tisch Wehrmachti, 1945. aastal langes ta Briti vägede kätte sõjavangi. 28. novembril 1945 õnnestus tal vangilaagrist põgeneda.

Seejärel töötas Tisch Ueckermündes lukksepana ning astus Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse, Saksa Vabasse Noorsoo Liitu ja Saksa Vabade Ametiühingute Koondisse. 1948–1953 töötas ta funktsionäärina mitmel ametikohal. 

1953–1955 õppis ta Karl Marxi nimelises Kõrgemas Parteikoolis. Seejärel oli ta kuni 1961. aastani mitmel ametikohal parteitööl Rostockis. 1961–1975 oli Harry Tisch Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Rostocki ringkonna allorganisatsiooni esimene sekretär.

1963. aastal sai Harry Tisch Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmeks. Alates 1971. aastast oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaat ja alates 1975. aastast liige. 1963. aastast oli ta Rahvakoja liige ja alates 1975. aastast Saksa DV Riiginõukogu liige. Samuti kuulus ta 1975. aastast Saksa DV Rahvusrinde presiidiumisse.

26. aprillist 1975 kuni 2. novembrini 1989 oli Harry Tisch Saksa Vabade Ametiühingute Koondise esimees. 

8. novembril 1989 astus Harry Tisch koos kogu Poliitbürooga kõigist ametitest tagasi. 2. detsembril 1989 anti tema suhtes välja vahistamismäärus. 3. detsembril 1989 heideti ta Saksamaa Sotsialistlikust Ühtsusparteist välja ja vahistati. 21. veebruaril 1990 vabastati ta vahi alt, kuid vahistati varsti uuesti. Kohtuprotsess tema vastu algas 1991. aastal, varsti lasti Tisch vahi alt vabaks. Teda süüdistati korruptsioonis ja riigi raha kuritarvitamises. Teda karistati 18-kuulise vabaduskaotusega. Eeluurimisperioodil vanglas oldud aeg loeti karistuse hulka ja kandmata karistusaeg peatati ning Tisch lasti vabaks.

1995. jaanuaris algatati tema suhtes kriminaaluurimine seoses Saksa DV ajal toimunud piiriületajate tapmistega.

Viited
------

1. ↑  Harry Tisch : deutscher Politiker; FDGB-Vorsitzender in der DDR 1975-1989; SED Munzinger
2. ↑  Tisch, Harry (\*28.3.1927 - †18.6.1995) FDGB-Lexikon
3. ↑  Harry Tisch : Politiker geboren: 28. März 1927 in Heinrichswalde gestorben: 18. Juni 1995 in Berlin DDR-Lexikon
4. ↑  Harry Tisch DDR 1989/90
5. ↑  German Democratic Republic. Ministries, political parties, etc. rulers.org
6. ↑  Harry Tisch : geb. 28. März 1927 Heinrichswalde, gest. 18. Juni 1995 Chronik der Wende
7. ↑  Harry Tisch : born 28 März 1927 Heinrichswalde, died 18 Juni 1995 Chronik der Wende (inglise keeles)