recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**SWIFT** (**Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunication)** on üleilmne pankadevahelise finantstelekommunikatsiooni ühing, millel on üle 9000 kliendi.

Ühing asutati 1973, selle peakorter ja üks kontoritest asub Belgias. SWIFT haldab pangatehingute teabe edastamiseks kasutatavat ülemaailmset sõnumiedastussüsteemi. Süsteem omistab kõigile rahvusvahelistele pangaülekannetele unikaalse koodi, mis võimaldab tuvastada ülekande tegija ja kande vastuvõtja.

SWIFT-süsteemist saadavate finantstehingute andmed võivad sisaldada teavet, mille abil saab tuvastada tehingu sooritaja/vastuvõtja, sealhulgas tema nime, kontonumbri, aadressi, isikukoodi ja muid isikuandmeid.

SWIFT tegeleb ka tarkvara ja teenuste müügiga finantsasutustele.

Ulatus
------

Enamiku rahvusvaheliste pankadevaheliste sõnumite edastamisel kasutatakse SWIFT-võrku. 2015. aastal ühendas SWIFT üle 11 000 finantsasutuse rohkem kui 200 riigis ja territooriumil, kes vahetasid keskmiselt üle 32 miljoni sõnumi päevas (võrreldes 1995. aasta keskmiselt 2,4 miljoni sõnumiga).

Seoses 2022. aasta Venemaa sissetungiga Ukrainasse otsustasid lääneriigid piirata Venemaa ligipääsu SWIFT süsteemile. Varem on kehtestatud sanktsioone ka Iraani vastu seoses nende tuumaprogrammiga.

SWIFTi eripärad ja toimimine
----------------------------

SWIFT transpordib finantsteateid turvalisel viisil, kuid ei hoia oma liikmete kontosid ega täida kliiringu (vastastikuste nõudmiste ja kohustuste tasaarvestus sularahata arveldustena) või arveldamise vorme. SWIFT ei hõlbusta rahaülekannet: selle asemel saadab see maksejuhiseid, mis tuleb tasuda korrespondentkontode (konto, mille pank on arvelduste tegemiseks avanud mõne teise riigi pangas) kaudu, mida institutsioonid omavahel omavad. Igal finantseerimisasutusel peab pangatehingute vahetamiseks olema pangasuhe, selleks tuleb olla pank või liituda ühe või mitme pangaga, et neid konkreetseid teenuseid kasutada.

Tähtsad isikud ja asukoht
-------------------------

SWIFT on Belgia seaduste alusel tegutsev ühistu, mille omanikud on selle liikmeks olevad finantsinstitutsioonid, kellel on kontorid üle maailma. Ricardo Bofill Taller de Arquitectura disainitud SWIFTi peakontor asub Belgias La Hulpe lähedal Brüsselis. SWIFTi esimees on Yawar Shah, pärit Pakistanist ja selle juhatuse esimees on Gottfried Leibbrandt, pärit Madalmaadest.

Viited
------

1. ↑  "SWIFT - Company information". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. august 2010. Vaadatud 18. oktoobril 2010.
2. ↑  "SWIFT history". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. detsember 2012. Vaadatud 18. oktoobril 2010.
3. ↑  "SWIFT offices". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. august 2010. Vaadatud 18. oktoobril 2010.
4. ↑  "Swift Company Information".
5. ↑  "Lääs piirab Venemaa ligipääsu SWIFT-ile, määrab sanktsioonid keskpangale" ERR, 27. veebruar 2022
6. ↑  "Eesti keele seletav sõnaraamat".
7. ↑  "Eesti Pangaliit". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. detsember 2017.
8. ↑  "Ricardo Bofill". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. september 2011.
9. ↑  "Yawar Shah, 1996, 40 Under Forty - Crain's New York Business".
10. ↑  "SWIFT".
11. ↑  "SWIFT Management".
12. ↑  "Board members".
**Cabinda** (endise nimega **Portugali Kongo**) on Angola eksklaav ja provints, mille staatuse on vaidlustanud mitmed territooriumil asuvad poliitilised organisatsioonid. Cabinda nime kannab ka provintsi pealinn, mida tuntakse kohalikes keeltes *nimedega Tchiowa*, *Tsiowa* või *Kiowa*.  Provints on jagatud neljaks omavalitsuseks – Belize, Buco-Zau, Cabinda ja Cacongo.

Kaasaegne Cabinda on Ngoyo, Loango ja Kakongo kuningriikide ühinemise tulemus. Provintsi pindala on 7290 km² ja rahvaarv 824 143.

Cabindat eraldab ülejäänud Angolast Kongo DV-le kuuluv kitsas maariba, mis piirneb provintsiga lõunas ja idas. Cabinda piirneb põhjas Kongo Vabariigiga ja läänes Atlandi ookeaniga. Ranniku vastas on ühed maailma suurimad avamerel olevad naftamaardlad.

Viited
------

1. ↑  André Gomes Capita Nionje, *Arquitetura tradicional em Cabinda Comuna do Tando-zinze Aldeia de Lucula-zenze Cabinda-Angola*, Universidade Lusófona de Humanidades e Tecnologias, 2019

Angola provintsid

Bengo **·**  Benguela **·**  Bié **·**  Cabinda **·**  Cunene **·**  Huambo **·**  Huíla **·**  Kuando Kubango **·**  Luanda **·**  Lõuna-Kwanza **·**  Lõuna-Lunda **·**  Malanje **·**  Moxico **·**  Namibe **·**  Põhja-Kwanza **·**  Põhja-Lunda **·**  Zaire **·**  Uíge
Kambyses II pilt 1553. aasta teoses "Promptuarii Iconum Insigniorum"
**Kambyses II** (vanapärsia 𐎣𐎲𐎢𐎪𐎡𐎹; *Kambūjia*, pärsia کمبوجیه; umbes 558 – 522 eKr) oli Vana-Pärsia ehk Ahhemeniidide impeeriumi valitseja (kuningate kuningas) aastatel 530–522 eKr. Ta oli Kyros II (Kyros Suure) poeg. Ta on peamiselt tuntud Egiptuse vallutajana.

Kambyses esineb esmakordselt allikates 539 eKr, kui Kyros Babüloni vallutas. Seda sündmust tähistavas Kyrose silindris on teda isa kõrval märgitud seoses Marduki auks läbi viidud usuliste kombetalitustega. Mõni aasta hiljem on teda nimetatud Babüloni kuningaks, kuid tegelikult olid ta võimupiirid ilmselt väga väikesed. Tõenäoliselt oli ta isa asehaldur Mesopotaamias. Alles 530 eKr, vahetult enne isa surma, nimetati ta üheselt troonipärijaks ning kui Kyros oma viimasele sõjaretkele suundus, määras ta Kambysese oma kaasvalitsejaks. Kui ta Kesk-Aasias hukkus, saigi Kambysesest Pärsia valitseja.

Ahhemeniidide territooriumite laienemine 559–330 eKr
Pärast mitmeaastast ettevalmistamist tungis Kambyses 525 eKr Egiptusse. Pärast paarikuust kampaaniat oli kogu riik tema kätte langenud, samaaegselt alistusid talle ka Vahemere ääres elavad liibüa hõimud ja sealsed kreeka kolooniad. Et oma võimu Egiptuses legitimeerida, kuulutas Kambyses end vaaraoks ja väitis, et on viimase vaarao tütrepoeg, samuti Egiptuse jumalate Ra, Horose ja Osirise kehastus. Formaalselt rajas ta Egiptuse 27. dünastia, mis kestis kuni aastani 404 eKr. Egiptuses veetis Kambyses kolm aastat, otsustades vallutada ka Nuubia. Kuid tema sõjaretk sinna kukkus täielikult läbi, enamik sõjaväest hukkus ning Egiptuses ja Pärsias puhkesid mässud. Egiptuse ülestõusu surus Kambyses kohe maha, kuid seejärel, olles teel suruma maha Pärsias puhkenut, mille algatas ta vend Bardia, ta hukkus. 

Tema surma asjaolud on jäänud mõistatuslikuks, Herodotos, kelle jutustus on peamiseks allikaks Vana-Pärsia ajaloo kohta, väidab, et ta läks hulluks ja tegi enesetapu, teised allikad aga, et ta hukkus õnnetusjuhtumi läbi. Igal juhul puhkes impeeriumis segadus ning mõnda aega valitses pealinna Pasargadaed end Kambysese vennaks nimetav mees, kes Herodotose andmetel oli aga hoopis maag Gaumata, sest Kambyses olevat oma venna juba enne Egiptuse kampaania algust mõrvata lasknud.

Herodotose andmetel suri Kambyses Ekbatanas.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev:**Kyros II** | **Pärsia kuningate kuningas**530–522 eKr | Järgnev:**Dareios I** |
| Eelnev:**Psammetih III** | **Egiptuse vaarao**525–522 eKr


 |
Levin Öztunalı
**Levin Mete Öztunalı** (sündinud 15. märtsil 1996 Hamburgis) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Saksamaa esiliigaklubis Hamburger SV.

Aastatel 2004–2006 kuulus ta jalgpalliklubisse Eintracht Norderstedt. Seejärel liitus ta Hamburger SV-ga, kuid klubi põhimeeskonnas toona ta veel ei debüteerinud. 2013. aasta veebruaris sõlmis ta lepingu Leverkuseni Bayeriga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Saksamaa kõrgliigas 10. augustil 2013 mängus Freiburgi vastu. 17 aasta ja 146 päeva vanuselt sai Öztunalı Leverkuseni noorimaks mängijaks Saksamaa kõrgliigas. Hooaja 2014/15 teises pooles läks ta pooleteiseks hooajaks laenule Saksamaak kõrgliigaklubisse Bremeni Werder.

Aastatel 2016–2021 mängis Öztunalı Saksamaa kõrgliigas 1. FSV Mainz 05 ja 2021–2023 Union Berlini ridades.

2023. aasta juunis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Hamburgeriga.

Aastatel 2010–2019 mängis Öztunalı Saksamaa noortekoondistes. Ta tuli Euroopa omavanuste meistriks 2014. aastal Saksamaa kuni 19-aastaste koondisega ja 2017. aastal kuni 21-aastaste koondisega.

Tema vanaisa Uwe Seeler oli Saksamaa jalgpallilegend, kes mängis kogu profikarjääri Hamburger SV-s ja mängis aastatel 1954–1970 Lääne-Saksamaa jalgpallikoondises. Öztunalı isa on türklane.

Viited
------

1. ↑  "Seeler grandson writes history". *Bild* (saksa). 12. august 2013. Vaadatud 3. mail 2016.
2. ↑  "HSV sign Levin Öztunalı". *www.hsv.de* (inglise). 4. juuli 2023.
3. ↑  Bogena, Kai Niels (7. november 2015). "Die Karriere-Knick des Uwe-Seeler-Enkels". *Die Welt*. Vaadatud 19. jaanuaril 2016.
4. ↑  "Seeler wütet nach Wechsel seines Enkels zu Bayer 04". *RD Online* (saksa). 4. veebruar 2013. Vaadatud 3. mail 2016.
CTD-sond
**CTD-sond** (lühend ingliskeelsetest sõnadest *Conductivity, Temperature, Density* 'elektrijuhtivus, temperatuur, tihedus') on seade, mille abil mõõdetakse vee elektrijuhtivuse, temperatuuri ja rõhu muutumist sõltuvalt kaugusest veekogu pinnast.

CTD-sondi leiutas Woods Hole'i okeanograafiainstituudi töötaja Neil Brown. Brown oli leiutanud ka CTD-sondi eellase STD-sondi.

Sond lastakse laevalt vintsi abil vette kas põhjani või kindla sügavuseni. Mõõtetulemused edastatakse kaabli kaudu veepinnale ja tänapäeval on see ühendatud arvutiga, mis vee temperatuuri ja elektrijuhtivuse põhjal arvutab vee soolsuse ja tiheduse. Lisaks võib CTD-sondiga mõõta vee hapnikusisaldust, fluorostsentsi ja läbipaistvust. Sondi sukeldatakse pinna poolt põhja poole ja mõõteseadiste näidud registreeritakse iga 2 sekundi järel. Vastav tarkvara võib saadud andmed näiteks graafikuna reaalajas printerisse saata.

CTD-sondil on titaanist korpus. See on väga vastupidav ja võimaldab mõõta vee omadusi isegi rohkem kui 10 km sügavusel. Sondi saab lisada teisigi andureid, näiteks vees lahustunud hapniku või klorofüllfluorestsentsi mõõtmiseks. Viimane näitab mikroskoopiliste fotosünteesivate organismide ehk fütoplanktoni olemasolu vees.

Tihti ühendatakse CTD-sond veeproovide võtmise seadmega. Veemahutid asuvad ringiratast ümber sondi ning neid avatakse ja suletakse laeva pardal olevast arvutist tulevate käskude abil. Niimoodi saab veeproove koguda kindlatelt sügavustelt ning ühtlasi mõõta veeproovi võtmise kohas valitsevaid füüsikalisi, keemilisi ja bioloogilisi tingimusi.

CTD-sondi peamine puudus on see, et seda lastakse sügavusse tavaliselt kiirusega pool meetrit sekundis. See tähendab, et mitme kilomeetri sügavusel oleva ookeanipõhjani jõudmiseks võib kuluda tunde.

Viited
------

1. ↑  Stratifikatsioon, veemassid www.msi.ttu.ee. Vaadatud 17. veebruaril 2012
2. 1 2  Teadlastega seirepüügil. www.kalateave.ee Vaadatud 17. veebruaril 2012
**Kambodža kodusõda** oli konflikt Kambodža Kommunistliku Partei (tuntud kui Punased khmeerid) ja nende liitlase Vietnami Demokraatliku Vabariigi (Põhja-Vietnam) ja Rahvuslik Lõuna-Vietnami Vabastamise Frondi (NLF), mis oli suunatud Kambodža valitsuse jõudude vastu (pärast 1970 oktoobrit Khmeeri Vabariik), mida toetasid Ameerika Ühendriigid ja Vietnami Vabariik (Lõuna-Vietnam) aastatel 1967–1975. Seda kodusõda peetakse üheks osaks Teisest Indohiina sõjast (1960–1975), mis vallutas ka naaberriigi Laose Kuningriigi, Lõuna-Vietnami ja Põhja-Vietnami. Sõjas osales punaste khmeeride poolel umbes 100 000 sõdurit ja Vabariigi poolel umbes 250 000 sõdurit. Hukkus umbes 600 000 inimest ja vigastada sai umbes 1 000 000. 

Põhja-Vietnami kaasalöömine oli kavandatud oma baaside kaitseks Ida-Kambodžas, USA soovis aega võita selleks, et võtta tagasi Kagu-Aasia ja kaitsta oma liitlast Lõuna-Vietnami, ning toetas sõda nii rahaliselt, aineliselt kui ka ulatuslike õhu-pommirünnakutega.

Pärast viit aastat võitlust, mis purustas majanduse ja põhjustas näljahäda rahva hulgas, sai vabariiklik valitsus lüüa 17. aprill 1975, kui Punased khmeerid kuulutasid välja Demokraatliku Kambodža.

Vaata ka
--------

* Vietnami sõda

Viited
------
Vangla on saanud hüüdnime õuel asuva delfiini kujuga purskkaevu järgi
**Must Delfiin** (vene keeles *Чёрный дельфин*; ametlik nimetus FKU IK-6 UFSIN Rossii po Orenburgskoi oblasti, vene keeles *«ФКУ ИК-6 УФСИН России по Оренбургской области»*) on Venemaal Orenburgi oblastis Sol-Iletskis asuva eriti range režiimiga koloonia mitteametlik nimetus. Kinnipidamisasutuses kannavad karistust vangid, kellele on Venemaal mõistetud eluaegne karistus. Kinnipidamisasutuses on olemas ka üldrežiimiga ala.

1773. aastal Razvali järve lähistel avatud kinnipidamisasutuses on 1600 kohta ning see on omalaadsete seas Venemaa suurim. 2009. aastal kandis vanglas karistust umbes 700 vangi.

Must Delfiin on üks viiest Venemaa kinnipidamisasutusest, kus kannavad karistust eluaegsed vangid.

Viited
------

1. ↑  "Структурные подразделения" () Federal Penitentiary Service Orenburg Region. Vaadatud 28. aprillil 2012. "В исправительной колонии содержатся осужденные к пожизненному лишению свободы"
2. ↑  «Черный дельфин» или Дорога в один конец. Тюрьма для пожизненно лишенных свободы // Украина криминальная, 09.10.2009

Välislingid
-----------

* Vangla Must Delfiin - Orenburgi oblasti Föderaalne parandusasutuste teenistus (Arhiiv) (*vene keeles*)
* "Black Dolphin Prison: Inside: Russia's Toughest Prisons."
* Google Maps Link to Black Dolphin Prison

| * v
* r
Eluaegsete vangide kolooniad Venemaal  |
| --- |
| 
Lumekakk **·** Must Delfiin **·** Must Kotkas **·** Valge Luik **·** Vologda Viiekopkane
 |
**Kambja valla teenetemärk** on tunnustus, mida Kambja valla volikogu on andnud austusavaldusena isikutele, kel on Kambja valla ees silmapaistavaid teeneid. Teenetemärke on antud kord aastas, 24. veebruaril.

Teenetemärk on hõbedast valmistatud tammelehtedest pärg läbimõõduga 33 mm. Pärja keskel on kujutatud Kambja valla vapp. Pärja alakaare keskel paikneb tammetõru. Pärja ülakaarele on kirjutatud eesti keeles "KAMBJA VALD" ja alakaarele ladina keeles "OMNES, QUANTUM POTES, IUVA" ("Kõiki, keda suudad, aita"). Valla vapi taust on roheline email, sellel paiknevad hõbedane kukk ja kirikutorn ning kuldsed lüürad ja torni muna. Teenetemärgi tagaküljel seisab märgi järjekorranumber. 

29. jaanuaril 2019 tunnistas Kambja vallavolikogu teenetemärgi statuudi kehtetuks.

Teenetemärgi laureaadid
-----------------------

* 1999 – õpetaja Endla Langel
* 2000 – agronoom Evi Isak
* 2001 – õpetaja Milvi Padjus
* 2002 – apteeker Karl Timmusk
* 2003 – õpetaja Endla Salmistu
* 2004 – elektrik Uno Kondike
* 2005 – õpetaja Leili Kesas
* 2006 – põllumees Martin Polikarpus
* 2007 – raamatukoguhoidja Vaiki Agarmaa
* 2008 – põllumees Voldemar Org
* 2010 – õpetaja Eha Jakobson
* 2012 – ettevõtja Tiit Veeber
* 2014 – kultuuritöötaja Leida Urm
* 2015 – koolijuht-õpetaja Rein Härmoja
* 2016 – õpetaja ja ühiskondlik aktivist Lembit Jakobson
* 2017 – vallavanem Ivar Tedrema
* 2018 – ametnik Enno Soodla

Aastail 2009, 2011 ja 2013 jättis vallavolikogu teenetemärgi välja andmata.

Välislingid
-----------

* Põhimäärus ja sümbolid Kambja valla kodulehel
* Kambja valla teenetemärgi statuut Riigi Teatajas (redaktsioon kehtis 12.01.2013-08.02.2019)
**"Must ja valge koer"** (tšehhi keeles **"Štaflík a Špagetka"**) on Tšehhoslovakkia, alates 3. hooajast Tšehhi animafilmide sari, mille režissöör on Václav Bedřich, stsenarist Alena Munková ja kunstnik Zdeněk Smetana, helilooja Jaroslav Celba (1924–2013). Seda näidati esmakordselt Tšehhoslovakkia televisioonis 1971. aastal.

Filmist on kokku 39 8-minutist osa, mille peategelasteks on lühikeste jalgadega peenike must koer (Špagetka), pikkade jalgadega töntsakas valge koer (Štaflík) ning must lind (vares), kes enamasti koeri kiusab.

Osad
----

#### 1. hooaeg, 1969–1971

1. Kuudist ilma jäänud
2. Ei lasta magada
3. Hakkame kodu rajama
4. Maja ehitamine
5. Päikest võtmas
6. Katuse tegemine
7. Maja Värvimine
8. Kolimine
9. Kodukaunistamine
10. Aia rajamine
11. Söögitegemine
12. Aktiivne puhkus
13. Õhupalliga lendamas

#### 2. hooaeg, 1988–1990

1. Õige toon
2. Maali ise
3. Tantsumeister
4. Lugemishimu
5. Lapsehoidjad
6. Veeotsijad
7. Kalaretk
8. Malemäng
9. Teater
10. Sportlased
11. Konstruktor
12. Pildistamine
13. Lõpuks lepime ära

#### 3. hooaeg, 2014

1. Jõumehed
2. Lendurid
3. Tõbised
4. Suur suplus
5. Iludusvõistlus
6. Suurpuhastus
7. Õhupallireis
8. Koerte võidujooks
9. Märg hommik
10. Matkasellid
11. Skulptorid
12. Koertekool
13. Jõulurahu
**Kamensk-Uralski** on linn Venemaal Sverdlovski oblastis. Asub Kamenka suudmes, Isseti jõe kaldal, Jekaterinburgist 100 km kagus.

Asula on rajatud 1682. aastal rauavalutehase juurde ja kandis 1935. aastani nime **Kamenski Zavod** ja 1940. aastani **Kamensk**. Aastal 1935 sai linnaõigused. 

Aastal 1939 avati alumiiniumitehas ja linnast sai üks tähtsamaid tööstuskeskusi Uuralites.

Linn oli tuntud parimate suurtükkide tootjana.

Kamensk-Uralski on raudteede sõlmpunkt ja arenenud tööstuslinn.

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.

Välislingid
-----------

* Kamensk-Uralski koduleht

Sverdlovski oblasti vapp
Sverdlovski oblasti linnad

Alapajevsk  | Aramil  | Artjomovski  | Asbest  | Berjozovski  | Bogdanovitš  | Degtjarsk  | Irbit  | Ivdel  | Jekaterinburg  | Kamensk-Uralski  | Kamõšlov  | Karpinsk  | Katškanar  | Kirovgrad  | Krasnoturjinsk  | Krasnoufimsk  | Krasnouralsk  | Kušva  | Lesnoi  | Mihhailovsk  | Nevjansk  | Nižni Tagil  | Nižnije Sergi  | Nižnjaja Salda  | Nižnjaja Tura  | Novaja Ljalja  | Novouralsk  | Pervouralsk  | Polevskoi  | Rež  | Revda  | Serov  | Severouralsk  | Sredneuralsk  | Suhhoi Log  | Sõssert  | Zaretšnõi  | Talitsa  | Tavda  | Turinsk  | Verhni Tagil  | Verhnjaja Põšma  | Verhnjaja Salda  | Verhnjaja Tura  | Verhoturje  | Voltšansk
**Vechta** on kreis (*Landkreis*) Saksamaal Alam-Saksi liidumaal. Sellega külgnevad (põhjast ja päripäeva) Oldenburgi, Diepholzi, Osnabrücki ja Cloppenburgi kreis. Kreisi pindala on 813 km². 31. detsembril 2017 elas seal 140 540 inimest.

Koos Cloppenburgi naaberkreisiga on kreis tugevalt katoliiklik peamiselt luterlikus piirkonnas, olles nii üks Saksamaa kõige konservatiivsemaid piirkondi. Liidupäeva valimistel moodustab kreis koos Cloppenburgi kreisiga Cloppenburg-Vechta valimisringkonna, mis on traditsiooniliselt olnud CDU tugevaimaks valimisringkonnaks.

Ajalugu
-------

13. sajandil omandas piirkonna Münsteri piiskop ja sellest sai osa tema vaimulikust riigist. Kui Saksamaa vaimulikud riigid 1803. aastal kaotati, anti Vechta Oldenburgile, kuigi vaimulikult kuulus see endiselt Münsterisse. Sellest tulenevalt kasutatakse piirkonna jaoks ka nime Oldenburger Münsterland (koos Cloppenburgi kreisiga). Praegune kreis loodi 1945. aastal ja sellest sai osa äsjaloodud Alam-Saksi liidumaast.

Loodus
------

Maastik on üldiselt tasane. Ainult lõuna pool on Damme linna lähedal mäeahel, mida kutsutakse Damme mäed (*Dammer Berge*). Dümmeri järve läänekallas koos külgnevate soodega on samuti kreisi osa.

Linnad ja vallad Vechta kreisis

Linnad ja vallad
----------------

| Linnad | Vabad vallad |
| --- | --- |
| 1. Damme
2. Dinklage
3. Lohne
4. Vechta
 | 1. Bakum
2. Goldenstedt
3. Holdorf
4. Neuenkirchen-Vörden
5. Steinfeld
6. Visbek
 |

Viited
------

1. ↑  GeoNames
2. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Vechta kreis** |

* Kreisi veebileht

| * v
* r
Alam-Saksi haldusjaotus |
| --- |
| Piirkond | 
Hannoveri piirkond |  |
| Kreisid | 
Ammerland **·**  Aurich **·**  Grafschaft Bentheim **·**  Celle **·**  Cloppenburg **·**  Cuxhaven **·**  Diepholz **·**  Emsland **·**  Friisimaa **·**  Gifhorn **·**  Goslar **·**  Göttingen **·**  Hameln-Pyrmont **·**  Harburg **·**  Heidekreis **·**  Helmstedt **·**  Hildesheim **·**  Holzminden **·**  Leer **·**  Lüchow-Dannenberg **·**  Lüneburg **·**  Nienburg **·**  Northeim **·**  Oldenburg **·**  Osnabrück **·**  Osterholz **·**  Peine **·**  Rotenburg **·**  Schaumburg **·**  Stade **·**  Uelzen **·**  Vechta **·**  Verden **·**  Wesermarsch **·**  Wittmund **·**  Wolfenbüttel |
| Kreisivabad linnad | 
Braunschweig **·**  Delmenhorst **·**  Emden **·**  Oldenburg **·**  Osnabrück **·**  Salzgitter **·**  Wilhelmshaven **·**  Wolfsburg |
**Lew R. Berg** (õieti **Leho Raie**; 17. veebruar 1968 – 27. aprill 2005 Tallinn) oli eesti ulmekirjanik.

Berg debüteeris 1995. aastal ajakirjas Mardus. Tema teosed räägivad harilikult sõjaväeüksuse või kosmoselaeva meeskonna võitlusest tundmatute või maaväliste eluvormidega ning on seega teadusulme või õudusulme. Suur osa tema loomingust kuulub nn Willardi sarja (Willard on palgasõdurite eriüksuse juht).

Tema teosed on kergelt loetavad ning võitlusstseenide ja lahingute kirjeldamises on ta asjatundja. Psühholoogiliselt on teosed vahel nõrgad, tema meestegelased on ühesugused, neid eristab ainult nimi. Naistegelasi on vähe.

Teosed
------

* 2000 – "Tants tulle" (Varrak)
* 2001 – "Tempel selvas" (Salasõna)
* 2004 – "Reekviem "Galateiale"" (Fantaasia)
* 2005 – "Must kaardivägi" (Eesti Raamat)

Tunnustus
---------

* 1998 – Stalker (lühiromaan "Vaimudejõe viirastused")

Välislingid
-----------

* Lew R. Berg Ulmekirjanduse BAASis
* Lew R. Bergi jutud vanas "Algernonis"
* Lew R. Bergi jutud uues "Algernonis"
* Artikleid Lew R. Bergi kohta
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib liigist; perekonna kohta vaata artiklit Harakas (perekond); Monet’ õlimaali kohta vaata Harakas (Monet).* |

---

*Pica pica pica*
**Harakas** (*Pica pica*) on linnuliik vareslaste sugukonnast haraka perekonnast.

Levila
------

Haraka levila on üsna laialdane, hõlmates suurt osa Euraasiat ja Loode-Aafrikat.
Harakas on üsna tavaline ka Eestis. Harakas on paigalind, teda võib meil kohata ka talvel. Haraka pesitsusaegset arvukust hinnatakse
15 000 – 30 000 paarile, talvist arvukust 40 000 – 80 000 isendile.

Välimus
-------

Täiskasvanud harakad on 40–51 cm pikkused, must-valge sulestiku, pika saba ja kädistava häälega linnud.

Elupaik
-------

Haraka meelispaikadeks on kultuurmaastikud, metsaservad, aedlinnad ja pargid, ta üldiselt väldib paksu metsa ja rannikualasid.

Toitumine
---------

Harakate toidu hulka kuuluvad selgrootud, väikesed selgroogsed loomad ning igasugune taimne toit. Samuti on nad tuntud munavargana, sest söövad teiste lindude pesadest mune ning isegi teisi linnupoegi. Linnas elavad harakad ei ütle ära ka prügikastides leiduvatest jäätmetest.

Pesitsemine
-----------

Harakad elutsevad paaridena ja on suhteliselt paikse eluviisiga. Üksnes noorlinnud hulguvad talveperioodil siin-seal ringi. 
Pesa ehitatakse tihedasse puu- või põõsavõrasse 1–10 meetri kõrgusele maapinnast. Haraka pesa on üsna toekas ehitis, mis on valmistatud oksaraagudest ning kaetud ka pealtpoolt. Seest on pesa mätsitud saviga ja vooderdatud sulgede, sambla ja rohuga. Harakas muneb 5–8 muna tavaliselt mai alguseks.
Poegi haub ainult emaslind, kuid ka isane viibib samal ajal läheduses, kaitstes ja valvates pesa. Pojad kooruvad 17–18 päeva pärast munemist. Poegadele tassivad toitu mõlemad vanemad. Harakapojad hakkavad lendama 22–27 päeva vanustena ja juba järgmisel kevadel asuvad noored harakad omaette pesitsema.

Käitumine
---------

Rahvasuus on harakas tuntud oma vargaloomuse poolest, kes näppab inimeste järelt säravaid asju ja tassib need oma pessa. Seda lähemalt uurides on aga jõutud järeldusele, et tundmatud läikivad esemed muudavad harakad hoopis närviliseks ja kartlikuks. Samuti ei ole harakate pesadest midagi väärtuslikku leitud.

Uuringud
--------

Testi, millega kontrollitakse katsealuse eneseteadlikkust uuritava ette peeglit asetades ja tema käitumist oma peegelpildile uurides, on lisaks inimestele, osadele ahvidele, elevantidele, delfiinidele läbinud ka harakas.

Viited
------

1. ↑  [*viide?*]
2. ↑
3. ↑  Harakas
4. ↑  "Harakas pole pikanäpumees" Novaator, 18. august 2014

Välislingid
-----------

* Harakas andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

* Henry Nicholls, Tõde harakate kohta, *BBC News Online*,  Vaadatud 11. aprillil 2015 (*inglise keeles*)
* Lauri Jürisoo, Kas loom tunneb end peeglist ära? Sõltub loomast!, 04.04.2015
* Jennifer Ackerman, *Geniaalsed linnud*, Looduse lood, Kirjastus: Tänapäev, 2018.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Harakas** |
**Levila** (*levila.ee*) on 2019. aasta lõpus asutatud meediakanal eesmärgiga avaldada põhjalikke lugusid Eesti elust inimestele nii pealinnas kui väljaspool seda. 

Levila juht on Daniel Vaarik, Levila käivitamisse on investeerinud Taavet Hinrikus, Ahti Heinla ning Sten Tamkivi.

Tunnustus
---------

2021 – Mondo kaevamishark keskkonna ja inimõiguste teemade põhjaliku kajastamise eest

2022 – Selge sõnumi edendaja. Eesti Keele Instituudilt: "2022. aasta selge sõnumi edendaja on meedialabor Levila, mis on kvaliteetne, selge ja juurdepääsetav aeglane ajakirjandus. Levila räägib lugusid Eestist ja Eesti inimestele: loodusest, julgeolekust, vaimsest tervisest, hakkamasaamisest, õppimisest jm. Hea Levila lugu on jutustatud lihtsalt ja haaravalt. Et seda saaks lugeda, vaadata või kuulata võimalikult paljud inimesed, alates keskkooliõpilastest ja lõpetades vanaemadega."

Välislingid
-----------

* Levila avaleht
* Levila Facebookis
* Levila Instagramis

Viited
------

1. ↑  Mikomägi, Margus (13. juuli 2021). "Daniel Vaarik: Levila – ekstra aeglane, ekstra terav, ekstra pikaajaline ajakirjandus". *Teatritasku*. Vaadatud 29. oktoobril 2022.
2. ↑  Mondo, MTÜ. "Meediaväljaanne Levila sai auhinnaks kaevamishargi". *MTÜ Mondo*. Vaadatud 15. veebruaril 2023.
3. ↑  "Selge sõnumi auhinna võitjad on selgunud". *Eesti Keele Instituut*.
Haradoki kirik
**Haradok** (varasem nimi **Hłusk Pahareły**) on küla (endine alev) Valgevenes Mahiloŭ oblastis Hłuski rajoonis Zavałočycy külanõukogus. Küla asub Pciči jõe kaldal.

Haradokis on raamatukogu. Küla on ajalooliselt olnud tähtis käsitöökeskus. Vaatamisväärsuseks on õigeusu kirik aastast 1886.

Ajalugu
-------

Asulat on esimest korda mainitud XV sajandi teisel poolel, toona kandis see nime *Hłusk*. Asula oli Alšėniškiste, Ostrogskite ja Goštautaste ühine valdus. XVI sajandi esimesel poolel asutas Jurgis Alšėniškis uue asula, mis hakkas kandma nime Hłusk, Haradok hakkas aga kandma nime Stary Hłusk (*Стары Глуск*). XVI sajandi keskel läks kaks osa alevist (Alšėniškiste ja Goštautaste osad) Zygmunt II Augusti valdusse.

Asula jäi riiklikuks omandiks vaid aastani 1557, seejärel omandasid asula Chodkiewiczid. Jan Chodkiewicz müüs oma osa asulast ja sealsetest valdustest Olelkowiczitele. Ostrogskite osa läks abielu teel Albrecht Laska kätte, kes andis selle rendile. Aastal 1570 tekkis tal rentnikuga tüli, selle käigus põletati maha alevis asunud puidust linnus. Sellest ajast peale hakati asulat dokumentides nimetama Haradok Hłusk Pahareły või lühemalt Hłusk Pahareły (*Глуск Пагарэлы*), nime esimesest poolest tuleneb aga asula tänapäevane nimi.

XVI sajandi lõpus ostis asula Krzysztof Mikołaj Radziwiłł, pärast seda sai Haradokist Radziwillide Słucki valduste osa.

Poola jagamisel läks Hłusk Pahareły aastal 1793 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Minski kubermangu Babrujski maakonda. Aastal 1814 ehitati sinna õigeusu kirik. Aastal 1846 jagunes Hłusk Pahareły Haradoki külaks ja aleviks. Aastal 1866 ehitati sinna veel teinegi õigeusu kirik. Aastal 1897 olid alevis vesiveski, võõrastemaja ja kolm poodi, külas aga kaks poodi. Pärast aastat 1926 ühendati asulad taas Haradoki külaks. Teise maailmasõja ajal tapsid Saksa okupatsiooniväed 89 Haradoki elanikku.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Haradok (Hłusk Pahareły)** |

* Haradok
* Küla YouTube'is
**Kuraniec** (valgevene-eesti transkriptsioonis **Kuranets**, valgevene *Куранец*) on agrolinnake (endine linn ja alev) Valgevenes Minski oblastis Vilejka rajoonis, Kuranieci külanõukogu halduskeskus. Agrolinnake asub samanimelisest raudteejaamast 200 meetri kaugusel.

Asulas on keskkool, kultuurimaja ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on vanad kalmistud ja õigeusu kirik aastast 1870.

Kuraniecis on sündinud Valgevene kunstnik Leŭ Alpiarovič.

Ajalugu
-------

Kuranieci on esmamainitud 1519. aastal. Aastal 1539 ehitati sinna õigeusu kirik, aastal 1665 katoliku kirik. Selsamal aastal sai Kuraniec linnaõigused. 

Poola jagamisel läks Kuraniec aastal 1793 Venemaa koosseisu. Asula kuulus nüüd Vilno kubermangu, ühtlasi sai Kuraniecist alev. XIX sajandil toimusid Kuraniecis suured laadad.

Pärast Esimest maailmasõda kuulus Kuraniec Poola koosseisu, 1939. aastast kuulus asula Nõukogude Liitu. Teise maailmasõja ajal tapeti Kuranieci juudid. Aastal 1954 sai Kuraniecist küla.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. juuni 2015. Vaadatud 27. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

 Kuraniec – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Kuraniec YouTube'is
**SYMLOG:** (inglise keeles *A **SY**stem for the **M**ultiple **L**evel **O**bservation of **G**roups*) on Robert F. Balesi loodud mõõtevahend, mis on koostatud sotsiaalsetes süsteemides toimuvate interaktsioonide uurimiseks. See kasvas välja tema grupivaatluse programmist IPA (Interaction Process Analysis) (1950).

SYMLOG-i joonise lihtsustatud näidis
See keskendub eelkõige inimese käitumist reguleerivate väärtuste kirjeldamisele (grupis). Samas lähtub ta sellest, et väärtused ja käitumine on omavahel vastavuses.
SYMLOGi skaala koosneb 26 väitest, mis kirjeldavad indiviidi väärtuskombinatsioone interpersonaalses suhtluses. Vaatlussüsteem eeldab, et inimeste interaktsioon toimub kolmes põhidimensioonis. Vaatluse tulemusi saab
esitada nii tabeli kui joonisena.

Robert Balesi pakutud dimensioonid, mis omavahel põimudes moodustavad kindla süsteemi, on : 

* **domineerivus ja alluvus** (**U-D** *upward – downward*),
* **sõbralikkus ja ebasõbralikkus** (**P-N**) ,
* **ülesandele orienteeritus ja sellele vastandatus** (**F-B**) *forward – backward*).

Välislingid
-----------

* 
*
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib vaimsest õpetajast; filosoofi kohta vaata artiklit David Hawkins (filosoof)* |

---

**David Ramon Hawkins** (3. juuni 1927 Milwaukee, Wisconsin – 19. september 2012 Sedona, Arizona) oli USA psühhiaater ja vaimne õpetaja. 

Hawkins töötas New Yorgi osariigis psühhiaatrina ning juhatas suurt psühhiaatriaasutust. Pärast arstitegevusest loobumist 1980 elas ta tagasitõmbunult ning tegeles seitse aastat peamiselt spirituaalsuse ja teadvusega. Aastal 1995 avaldas ta raamatu "Power vs. Force".

Hawkins püüdis edendada inimese spirituaalsust. Tema õpetuse järgi on vaimne kasv kõige sügavam vahend kannatuse leevendamiseks selles maailmas. Hawkinsi järgi elavad inimesed erinevatel teadvuse tasanditel ning võtavad tegelikkust ja tõde vastu vastavalt oma tasandile.

Elukäik
-------

Hawkins kasvas üles Wisconsini osariigis, õppis Wisconsini meditsiinikolledžis psühhiaatriat ja oli teise maailmasõja ajal lühikest aega sapöör. 

Kuni 1980. aastani juhatas Hawkins New Yorgi osariigis Manhassetis tollal riigi suurimat psühhiaatriasutust North Nassau Mental Health Center. Enda sõnul elas ta 38-aastaselt läbi äkilise valgustumise. Ta tõmbus seitsmeks aastaks tagasi Arizona osariiki Sedonasse, et end erakuna "vaikuses vaimselt täiustada". Pärast ühiskonda naasmist uuris ta teadvust, pidas ettekandeid ja kirjutas raamatuid. Raamatuga "Power vs. Force" sai ta tuntuks. Seda on tõlgitud 15 keelde ning mitmes riigis oli see bestseller.

Teadvuse tasandite kalibreerimine
---------------------------------

Hawkinsi töid läbib kontseptsioon teadvuse tasandite kalibreerimisest, mis põhineb nn rakenduslikul kinesioloogial. Teadvuse tasandeid kalibreeritakse logaritmilisel skaalal vahemikus ühest kuni tuhandeni ning seda rakendatakse nii inimeste, raamatute, õpetuste kui ka organisatsioonide, asutuste ja ettevõtete ning mitmesuguste toodete suhtes, et määratleda nende "tõeväärtust". Tulemuseks on kõikehõlmav "teadvuse kaart", milles igale nähtusele on omistatud kindel arv-väärtus.

Raamatud
--------

* Power vs. Force ISBN 9781401945077
* The Eye of the I ISBN 9781781807682
* I: Reality and Subjectivity ISBN 9781401945008)
* Truth vs. Falsehood ISBN 9781401945060
* Transcending the Levels of Consciousness ISBN 9781401945053
* Discovery of the Presence of God ISBN 9781401944988
* Reality, Spirituality and Modern Man ISBN 9781401945039
* Healing and Recovery ISBN 9781401944995
* Along the Path to Enlightenment ISBN 9781848504516
* Dissolving the Ego, Realizing the Self ISBN 9781848504202
* Letting Go: The Pathway of Surrender ISBN 9781933885995

Viited
------

1. ↑  books.google.com
2. ↑  Liste der Bewusstseinswerte nach D. Hawkins.  - Üks kõige põhjalikumaid variante "teadvuse kaardist".

Välislingid
-----------

### Toetavad

* Veritas Publishing (Hawkinsi enda kirjastuse koduleht)

### Kriitilised

* spiritualteachers.org
* Sarlo's Guru Rating Service
* The Sceptic's Dictionary
**Käina Huvi- ja Kultuurikeskus** on asutus Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Käina asulas. Asutuse juhataja on Ly Meldorf.

Käina Huvi- ja Kultuurikeskus asutati 2009. aastal, mil Käina vald liitis huvikooli, kultuurikeskuse ja noortekeskuse ühise juhtimise alla.

Käina Noortekeskus
------------------

Käina Noortekeskus on avatud noortekeskuse põhimõttel tegutsev vaba aja veetmise koht, mis on avatud kõigile 7-26aastastele noortele.

Käina Kaunite Kunstide Kool
---------------------------

Käina Huvi- ja Kultuurikeskuses tegutsev Käina Kaunite Kunstide Kool pakub eelprofessionaalset huviharidust riiklike õppekavade alusel ning ka huviringi tasemel õpet.

Käina Kaunite Kunstide Kool asutati 1. oktoobril 1996. Koolis hakkas õppima ligi 90 õpilast. Koolis on algusest peale olnud kolm osakonda: muusika-, kunsti- ja tantsuosakond. Huvikool pakub huviharidust muusika- ja kunstiosakonnas riiklike õppekavade alusel ja tantsuosakonnas kooli enda loodud õppekava alusel.

Muusikaosakond pakub võimalust õppida nii akadeemilistel kui ka rahvamuusikaerialadel. Muusikaosakonna põhiõppes õpitakse seitse aastat. Õpetatavad erialad: klaver, plokkflööt, flööt, viiul, viola da gamba, kitarr, hiiukannel.

Kunstiosakonna õppekava on jagatud neljale aastale, sellele eelneb ettevalmistusosakond. Õppekavasse kuuluvad kompositsioon, joonistamine, maalimine, vormiõpetus ja kunstiajalugu.

Tantsuosakonnas tegeletakse eesti tantsu, seltskonnatantsu ning line- ja showtantsuga. Õppeaeg tantsuosakonnas on viis aastat. Eelkooliealistele tantsuhuvilistele on avatud ettevalmistusosakond.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 12.12.2017)
2. 1 2  Huvikool. Käina Huvi- ja Kultuurikeskuse veebisait.

Välislingid
-----------

* Käina Huvi- ja Kultuurikeskuse veebisait
**Kreeka köök** on kreeka toiduvalmistamise traditsioon, milles on paljude teiste kulinaarsete traditsioonide mõjusid. 

Kreeka köögi roogasid ja jooke peetakse huvitavateks ja tervislikeks. 

Nagu teisedki Vahemere-äärsed köögid, sisaldavad Kreeka toidud rikkalikult puu- ja köögivilju, olulised on kalad ja mereannid. Eelistatakse lamba- ja veiseliha. 

Palju kasutatakse tomatit, oliive, küüslauguküüsi, sibulaid, pähkleid, kitse- ja lambapiima. Üks tuntumaid Kreeka juustusorte on feta. Eestis on Kreeka toitudest tuttavad näiteks Kreeka salat ja dolma (viinamarjalehte keeratud segu riisist ja hakklihast, meenutab kogu Ida-Euroopas levinud kapsarulle).

Kreekas on vana veinitraditsioon, kus pikka aega olid igal külal või saarel oma viinamarjasordid. Viimastel aastakümnetel on Kreeka veinikultuur siiski Euroopaga tugevalt ühtlustunud ning palju kasvatatakse mujalt pärit sorte, mis on Euroopa turul harjumuspärasemad, omamaised veinisordid on jäänud vähemusse ja neid eksporditakse harvem. Kangematest alkohoolsetest jookidest on tuntuim aniisimaitseline ouzo.

Magustoitudes pruugitakse peamiselt mett (näiteks loukoumades – õlis praetud mee- ja kaneelisiirupipallides), pähkleid ja rosinaid. Kuulsamate magustoitude hulka kuuluvad roosikeedis ning halvaa vahukoore ja šokolaadiga.

Vaata ka
--------

* Kalamata oliivid
* Oliiviõli


| * v
* r
Euroopa rahvusköögid |
| --- |
| Põhja-Euroopa | 
Eesti • Island • Karjala • Lapimaa • Leedu • Läti • Norra • Rootsi • Soome • Taani |
| Kesk- ja Ida-Euroopa | 
Armeenia • Aserbaidžaan • Bulgaaria • Gruusia • Juudi • Krimmitatari • Moldova • Poola • Rumeenia • Saksamaa • Serbia • Slovakkia • Sloveenia • Tatarstan • Tšehhi • Ukraina • Ungari • Valgevene • Venemaa |
| Lääne-Euroopa | 
Austria • Belgia • Holland • Iirimaa • Luksemburg • Prantsusmaa • Suurbritannia • Šotimaa • Šveits |
| Lõuna-Euroopa | 
Albaania • Andaluusia • Baskimaa • Hispaania • Bosnia • Horvaatia • Itaalia • Kataloonia • Kreeka • Küpros • Makedoonia • Malta • Montenegro • Portugal • Sitsiilia • Türgi |
| 
Toiduportaal • Kategooria:Rahvusköögid |
Vecdaugava asendikaart
**Vecdaugava** (allikates ka *Vana-Väina*[*viide?*]) on asum Lätis, Riia linna Põhjarajooni osa pindalaga 3,066 km². Asub Daugava jõe vana voolusängi kaldal, sellest ka asumi nimi. Asum piirneb idas Trīsciemsi asumiga, lõunas Vecmīlgrāvisega, põhjas aga Vecāķiga. 1366 elanikku (2010). 

Vecdaugava asub üldiselt madalal ja tasasel alal, mida piirab läänest Daugava jõe vana voolusäng. Asumi alal on mitmeid vanu soote, neist üks piirab ka **Skanstnieki** nime kandvat piirkonda, mis asus kunagi Daugava vasakul kaldal. Aastast 1984 paikneb asumis 236 hektari suurune linnustiku kaitseks loodud Vecdaugava looduspark.

Ajalugu
-------

Vecdaugava ajalooliseks südameks on kunagi Daugava vasakul kaldal asunud Skanstnieki piirkond, kus asusid nii Dünamünde klooster kui ka hiljem Dünamünde ordulinnus.

Daugava suudme piirkonnas elasid 13. sajandil liivlased. 

Piiskop Alberti ajal rajati sinna Dünamünde klooster (lätipäraselt *Daugavgrīva klooster*), mille esimeseks abtiks oli hilisem Lihula piiskop Theoderich. 

20. augustil 1228 rüüstati Daugavgrīva klooster kohalike elanike poolt.

Daugavgrīva abtid:

* Theoderich, 1205–1211;
* Lippe Bernhard;
* Gottfried, 1211–1227;

Rootsi armee pommitamas Dünamünde linnust.
1305. aastal ostis Dünamünde Liivi ordu, kes rajas sinna linnuse ja komtuurkonna.

15. sajandi lõpul liideti viimane Liivi ordu maamarssali valdustega. Linnus sai rängalt kannatada ordu ja Riia linna vahelises sõjas 1480. aastatel, mil see sisuliselt hävitati. 1491. aastal, kui Wolter von Plettenberg oli riialasi võitnud, kohustas ta neid seda uuesti üles ehitama.

Vecdaugava asus vanasti Daugava paremal kaldal, kuid aastal 1567 murdis Daugava endale läbi rannaluidete uue tee merre. Kuni aastani 1681 kasutati Riiga sõitmiseks jõe vana sängi, kuid tasahilju see ummistus ja tänapäeval ei ulatu jõe vana säng enam mereni. Asukohast vana jõesängi kaldal on asum ka nime saanud (*vec* tähendab läti keeles 'vana'). Ka õgvendas Daugava XVI sajandil oma sängi, jättes Dünamünde ordulinnuse, mis seni oli asunud jõe vasakul kaldal, algul saarele, seejärel aga jõe paremale kaldale.

Liivi sõja ajal otsene sõjategevus Daugavgrīva linnuseni ei ulatunud ning see kuulus 1562. aastast Rzeczpospolita, aastatel 1600–1605 ja siis jälle 1621. aastast aga Rootsi kuningriigi võimu alla. 1710. aastal langes piirkond ja kindlus Põhjasõjas koos Riiaga Venemaa keisririigi valdusse.

Vecdaugava rongipeatus
Riiaga liideti Vecdaugava aastal 1960. Toona algas asumi aladel ka suurem ehitustegevus, sinna kerkisid suvilad, aga ka kahekorruselised individuaalelamud. Aastal 1964 avati Vecdaugava raudteepeatus.

Vaata ka
--------

* Dünamünde komtuur

Välislingid
-----------

* Vecdaugava koduleht (*läti keeles*)

| * v
* r
Põhjarajooni asumid |
| --- |
| 
Centrs **·**  Čiekurkalns **·**  Jaunciems **·**  Kundziņsala **·**  Mangaļsala **·**  Mežaparks **·**  Mīlgrāvis **·**  Pētersala-Andrejsala **·**  Sarkandaugava **·**  Skanste **·**  Suži **·**  Trīsciems **·**  Vecāķi **·**  Vecdaugava **·**  Vecmīlgrāvis |
Serge Lifar (1961)
**Serge Lifar** (ukraina keeles Сергiй Михайлович Лифар *Sergi Mõhhailovõtš Lõfar*; 15. aprill (vkj 2. aprill) 1905 Kiiev – 15. detsember 1986 Lausanne) oli ukraina päritolu Prantsusmaa balletitantsija, koreograaf ja ballettmeister. 

Lifar õppis balletitantsijaks Kiievis Bronisława Niżyńska stuudios. 1922. aastal Niżyńska emigreerus Prantsusmaale, kus hakkas tegema koostööd Sergei Djagileviga. Aasta hiljem emigreerus ka Lifar. Pariisis sai Lifar varsti Djagilevi balletitrupi esitantsijaks. Pärast Djagilevi surma 1929. aastal kutsuti 24-aastane Lifar Pariisi Ooperi balletitruppi juhtima (oli kunstiline juht 1930–1945 ja 1947–1958). 

Lifar oli balletis uusklassikalise suuna rajajaid. 1955. aastal pidas ta Sorbonne'is loenguid tantsuteooriast ja tantsuajaloost. 

1960. aastal töötas ta külalisballettmeistrina Soome Rahvusooperis.

Elu jooksul ilmus Lifaril üle kahekümne raamatu, sealhulgas mitu memuaarteost.

Tunnustus
---------

* Oli valitud Académie des Beaux-Artsi liikmeks
* Ordre des Arts et des Lettresi komandöriklassi orden
* Auleegioni rüütliklassi orden

Teoseid
-------

* *Du temps que j'avais faim*. Stock, 1935.
* *Pensées sur la danse*. Paris, Bordas, 1946.
* *Traité de danse académique*. Paris, Bordas, 1949.
* *Histoire du ballet russe*. Paris, Nagel, 1950.
* *Traité de chorégraphie*. Paris, Bordas, 1952.
* *A History of Russian Ballet*. Londres, 1954.
* *Ma vie*. Julliard, 1965.
* *Les Mémoires d'Icare*. Paris, Filipacchi, 1989.
* *Le Manifeste du chorégraphe*. Paris, Étoile, 1935.

Kajastamine filmis
------------------

* 1983. aastal linastunud Emil Loteanu filmis "Anna Pavlova" mängis Serge Lifari osas Igor Skljar.

Viited
------

1. 1 2  Serge Lifar, 81, is Dead; Shaper of French Ballet. nytimes.com

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Serge Lifar** |
Kreeka pähkel
**Kreeka pähklid** ehk **kreeka pähklipuu viljad** (*Juglandis fructus*) on kreeka pähklipuu üheseemnelised luuviljad (pähklituumad).

Vilju korjatakse kas käsitsi või masinatega (kasvandustes) puid kõvasti raputades. Viljade läbimõõt on 1,5–4 cm ja oleneb ka pähklipuu vormist.

Biokeemiline koostis (osaline)
------------------------------

Viljad sisaldavad antotsüaniidi (tsüanidiin), avikulariini, C-vitamiini, fenoolhappeid, α-hüdrojugloon-4-β-D-glükosiidi, hüdrojuglooni, plumbagiini, beetahüdroplumbagiini, hüperosiidi, juglaniini, juglooni, rasvõli (50–80%), tanniine jpm.

Kreeka pähklid toiduainena
--------------------------

Kreeka pähklid
Kreeka pähkleid saab osta poest kas puhastamata (koorega) või puhastatult (pähklituumadena).
Inimeste toiduna tarvitatakse Kreeka pähkleid toorelt, röstitult, küpsetatuna jpm. Paljud toiduaineteettevõtted kasutavad Kreeka pähkleid maiustuste, küpsetiste, kookide, jäätiste valmistamisel. Neid kasutatakse ka soolaste kastmete valmistamisel.

Pähklituumade jahvatamisel saadakse kreekapähklijahu.

### Toiduõlina

 *Pikemalt artiklis Kreekapähkliõli*
Kreekapähkliõli valmistamiseks valitakse õlirikkad liigid. Valminud vilju säilitatakse enne õli pressimist 2-3 kuud.

Kreekapähkliõli (külmpressiõli) kasutatakse salatites ja küpsetamisel. 
Pähkliõli kasutatakse kulinaarias ja kondiitritööstuses, aga ka polügraafias ja maalikunstis. Samuti leiab pähkliõli kasutamist kosmeetikas ja isegi põletusõlina.

### Loomasöödana

Pähkli tuumadest õli pressimise jääki – pähklikooki – kasutatakse loomade söödana.

### Likööri toorainena

Prantsuse likööri Brou de noix valmistamiseks hoitakse poolküpseid vilju siirupis.

Droog
-----

Droogina kasutatakse nii tooreid kui küpseid vilju. Neist valmistatakse reumavastaseid preparaate ning hoidiseid. 
Droogina kasutatakse ka lehti.

Tõenduspõhises meditsiinis
--------------------------

Mitmesugustes katsetes on küpsete viljade söömine avaldanud soodsat ja tervistavat mõju: diabeedivastast (biotest tehti rottidega), antioksüdantset, Alzheimeri tõve vastast, liigkolesterooliveresuse (biotest tehti inimestega), põletikuvastast (biotest – rakud), vähivastast (biotest – rakud) jpm toimet.

Ohud ja vastunäidustused
------------------------

Kreeka pähkel (toorena)
Toored pähklid on mürgised.

Pähklite suhtes ülitundlikud inimesed peaksid vältima pähklite söömist.

Vaata ka
--------

* jugloon
* pähkliallergia

Viited
------

1. 1 2 3 4  Ain Raal, "Maailma ravimtaimede entsüklopeedia", lk 474–475, Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2010.
2. ↑  Animal Feed resources information system, vaadatud 17.11.2013.
3. ↑  T. K. Lim, Tong Kwee Lim, *"Edible Medicinal And Non Medicinal Plants: Volume 3, Fruits"*, Springer Science Business Media, lk 60–74, 2012, vaadatud 17.11.2013.
4. ↑  Aleksander Heintalu, Anneli Sihvart, "Vigala Sassi taimravi. 500 taime koduseks tervendamiseks.", Pegasus, lk 166, 2012, ISBN 978 9949 505 28 9.
5. ↑  Walnut allergy, vaadatud 17.11.2013.
**UMA** on Eesti *ambient-jazz*'i ansambel.

Ajalugu
-------

UMA on kahe muusiku, Robert Jürjendali (kitarr) ja Aleksei Saksa (trompet, *corno da caccia*) koostööna 2007. aastal sündinud projekt. Muusikute kava koosneb enda kirjutatud paladest, mida võib iseloomustada kui segu erinevatest stiilidest: ambient, post-rock, elektroonika ja põhjamaine džäss.

Plaadid
-------

2008. aastal ilmus UMA esimene plaat "Civitas Soli" (Elwood), mida viimistles produtsent Markus Reuter ja *ambient*-muusika guru Robert Rich. Albumi lugu "Eight Months" ilmus London Jazz Festivali poolt väljaantaval CD-kogumikul "European Jazz Compilation 2010".

Teine album "Hymn To Undiscovered Land" (UMAMUSIC) ilmus 2010. aasta kevadel. Plaadi produtseeris Andi Pupato, löökpillimängija Šveitsi zen-funk kultusansamblist Nik Bärtsch's Ronin. Külalisena esineb plaadil ansambli No-Man laulja Tim Bowness.

Album "Eesti metsa lugu" ilmus 2011. aasta lõpus. Plaadi elektroonilised põhjad on loonud Andi Pupato. Janek Mäggi luulet loeb Guido Kangur.

Kolmas rahvusvaheline album "Meeting Unknown" ilmus 2012. aastal. Plaadil teevad kaasa Andi Pupato, Markus Reuter, Iris Oja.

15. veebruaril 2013 ilmus uus album "Peidus pool", mille muusika sündis Aleksei Saksa, Robert Jürjendali ja Iiris Oja koostöös ning mis on loodud Anzori Barkalaja luulele.

Esinemised festivalidel
-----------------------

UMA on esinenud sellistel festivalidel nagu London Jazz Festival, Jazzkaar, Tallinna Kultuuripäevad Peterburis, Tallinn Music Week, Matsalu Loodusfilmide Festival, Viljandi Kitarrifestival, ECMi festival "Täiuslik vaikus", Ateena Jazz Festival[*viide?*].

Viited
------

1. ↑  UMA & Iris Oja "Peidus pool" eelkuulamine, Rada7, 7. veebruar 2013

Artiklid
--------

* Aeglane elekter Eesti UMA ambient-jazz’i bändilt Postimees 30. aprill 2011
* Jazzkaar 2011 All About Jazz 29. aprill 2011
* Vaikusest sündinud helide jahe maailm Sirp 12. veebruar 2010

Välislingid
-----------

* UMA andmebaasis MusicBrainz (*inglise keeles*)
* Burning Shed

Videod
------

* Meeting Unknown YouTube'is
**Helen Erastus** (sündinud 24. augustil 1966) on eesti koorijuht, muusikapedagoog ja kultuurikorraldaja. 

Lõpetanud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia muusikapedagoogika erialal. 

Töötanud Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi muusikaosakonna solfedžo- ja muusikateooriaõpetajana. 

Erastus on Pärnu linnaorkestri direktor (aastast 2018), MTÜ 
Pärnu Kontserdibüroo juhatuse liige ja endine Pärnu Filharmoonia produtsent. 

Laulnud Tartu Ülikooli Akadeemilises Naiskooris (dirigent Vaike Uibopuu), Tallinna Kammerkooris (dirigendid Kuno Areng, Toomas Kapten), kammerkooris "Mainor" (dirigent Olari Elts), Kooriühingu Kammerkooris, Eesti Raadio segakooris (dirigent Toomas Kapten), kammerkooris "Ave Canto" (dirigendid Toomas Voll, Eva Taul, Ave Sopp) ja Pärnu Kammerkooris (dirigent Ave Sopp). 

Osalenud koorilauljana vokaalsümfooniliste suurvormide, nagu näiteks Wolfgang Amadeus Mozarti Missa c-moll ja Reekviemi, Johann Sebastian Bachi Missa h-moll, Georg Friedrich Händeli oratooriumide "Messias", "Iisrael Egiptuses", Johannes Brahmsi Saksa reekviemi,
Johann Valentin Mederi Reekviemi, Ferenc Liszti oratooriumi "Via crucis" ettekandmisel Toomas Siitani, Andres Mustoneni, Arvo Volmeri, Leo Krämeri ja Olari Eltsi juhatamisel.