recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Puhkajad Rėkyva järvel
Rėkyva järv
**Rėkyva järv** (leedu keeles *Rėkyvos ežeras*) on järv Leedus Šiauliai linna territooriumil. Järve idakaldal asuvad Bačiūnai linnaosa ja peale Teist maailmasõda rajatud energeetikute linnaosa Rėkyva.

Kaldajoone pikkus on 14,99 kilomeetrit. Tegemist on suurima rabajärvega Leedus, ka asub järv veelahkmel (Tilžė oja voolab Dubysa jõkke, olles Nemunase vesikonnas, Kulpė on aga Mūsa lisajõgi). Järve ei voola ükski jõgi, seda toidavad allikad, ka saab ta oma vee lähedal asuvast rabast. 20. sajandil rabades alanud turba kaevandamine on rabadest pärinevat sissevoolu vähendanud.

Kaldad on valdavalt madalad, eriti idakallas. Järve ja selle ümbruse rabade kaitseks asutati aastal 1997 kaitseala, kuid suurem osa rabadest jääb sellest välja. Rėkyva järve ümbruses elavad vareskaera-aasasilmik ja tiigilendlane.

20. sajandi algul puudus järvel nii sisse- kui ka väljavool. Aastal 1910 kaevati järvest välja kanal, mis ühendas seda Nevėžise jõega. Ka kaevati Dubysa lisajõe Šiaušė algust pikemaks ja ühendati ka see järvega (praeguseks on see ühendus kinni kasvanud). Aastal 1978 hakkas üleujutuste reguleerimiseks järve põhjakalda alla kaevatud kraavi kaudu vesi voolama Kulpėsse. Ka hakkas 20. sajandi keskel järve vesi voolama Tilžė oja kaudu Dubysa jõkke, kuigi see oja on järvest 0,1 kilomeetrit allavoolu praktiliselt kinni kasvanud.

Järve kaldal asus Karpistele kuulunud Rėkyva mõisa hoonetekompleks, mis aga Esimese maailmasõja ajal praktiliselt hävis. Sellest on säilinud park ja Karpiste suguvõsa mausoleum.
**Wolfgang Schutzbar**, teise nimega **Milchling** (1483–1566) oli Saksa ordu kõrgmeistri kohusetäitja (administraator) aastatel 1543–1566.

Wolfgangi vanemad olid Crafft Schutzbar noorem ja Margaretha von Trohe. Tema vend Adolf oli samuti Saksa ordu liige ning Griefstedti komtuur. Tema teine vend Caspar oli Springiersbachi kloostri abt ja õde Anna Marienschlossi abtiss. Tema suguvõsa kuulus Vana-Hesseni rüütelkonda alates selle asutamisest 1532. aastal.

Schutzbar astus 1507. aastal Saksa ordusse ja oli 1529–1543 Hesseni komtuur asukohaga Marburgis. 1543.aastal sai temast Saksa meister ja kõrgmeistri asetäitja (administraator) asukohaga Bad Mergentheimis. Tema ajal rajati sinna esimese raekoja ja veevärk (aastal 1564). Turuplatsil asub ka tema mäestussammas. 

Schutzbar oli Saksa ordu juhiks, kui puhkes Liivi sõda ja Liivi ordu, Saksa ordu haru, likvideeriti. Ta taotles sellele küll abi keisrilt ja Riigipäevalt, ent ei suutnud liivimaalaste aitamiseks siiski midagi reaalset ära teha. Alates 1562. aastast oli ta seega ainsa allesjäänud Saksa orduharu juht ja sealtpeale muutus Saksa meistri nimetuse eraldi väljatoomine tarbetuks.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Walter von Cronberg** | **Saksa meister ja kõrgmeister (administraator)**1543–1566 | Järgnev**Georg Hund von Wenkheim**

 |
Markkrahv Georg
**Georg**, ka **Georg Vaga**, (saksa *Georg der Fromme* või *Georg von Brandenburg-Ansbach*; 4. märts 1484 – 27. detsember 1543) oli Ansbachi markkrahv 1515–1543 ja Bayreuthi asevalitseja 1527–1541.

Georg oli Brandenburg-Ansbachi markkrahvi Friedrich II vanuselt teine poeg. Alates 1506. aastast oli ta Ungari kuninga teenistuses, jäädes sinna ametisse kuni 1526. aastani. 1515. aastal kukutas ta koos oma vanema venna Kasimiriga oma isa, sest too oli oma pillava elustiiliga markkrahvkonna ruineerinud. Georg oli sestpeale oma venna kaasvalitseja, pärast tolle surma aga sai kõigi oma isa kunagiste alade valitsejaks, sest Kasimiri vanim poeg Albrecht Alkibiades oli veel alaealine. 

Georg oli koos oma Saksa ordu kõrgmeistrist venna Albrechtiga üks esimesi vürste, kes hakkas tugevalt luterlust soosima. 1524. aastal kinnitas ta avalikult oma tuge reformatsioonile ja järgmisel aastal aitas ta Albrechtil sõlmida Krakowi lepingu, millega Preisimaa muudeti luterlikuks Preisi hertsogkonnaks. Siiski säilitas Georg teatud suhted ka paavstiga ning püüdis Saksa-Rooma riigis oma venna teguviisi igati õigustada. Ta toetas ka oma teise venna Wilhelmi Riia peapiiskopi koadjuutoriks saamist ning Saare-Lääne vaenuse ajal andis ta Wilhelmi saadikutele raha, et nood saaksid paavsti juures Wilhelmile Saare-Lääne piiskopitooli taotleda.

Isiklikku ja järglased
----------------------

Georg oli kolm korda abielus ning tal oli viis tütart ja üks poeg. Tütar Anna Maria (1526–1589) abiellus Württembergi hertsogi Christophiga (1515–1568); Sabina von Brandenburg-Ansbach (1529–1575) abiellus Brandenburgi kuurvürsti Johann Georgiga (1525–1598); Sofie (1535–1587) abiellus Liegnitzi hertsogi Heinrich XI (1539–1588), Barbara (1536–1591), Dorothea Katharina (1538–1604) abiellus Meißeni linnusekrahvi Heinrich VI von Plaueniga ning poeg, Brandenburg-Ansbachi ja Brandenburg-Kulmbachi hertsog Georg Friedrich I (1539–1603).

Sugupuu
-------


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  **Georg von Hohenzollern**  | Friedrich II (1460–1535), Ansbachi valitseja | Albrecht Achilles (1414–1486), Brandenburgi kuurvürst | Friedrich I (1371–1440), Brandenburgi kuurvürst |
| Elisabeth Baierist, Baieri hertsogi tütar |
| Anna von Sachsen (1437–1512) | Friedrich II (1412–1464), Saksi hertsog |
| Margarethe Austriast, Ernst Raudse (Habsburgi) tütar |
| Zofia Jagiellonka (1465–1512) | Kazimierz IV (1427–1492), Poola kuningas | Jogaila (1351–1434), Algirdase poeg |
| Sophia Holszanyst (1402–1461), Jogaila viimane abikaasa |
| Elisabeth von Habsburg (1437–1505) | Albrecht II (1397–1439), Saksa kuningas |
| Elisabeth von Luxemburg, keiser Sigismundi tütar |

Vaata ka
--------

* Brandenburgi mark


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Friedrich II** | **Ansbachi markkrahv**1515–1543 | Järgnev**Georg Friedrich I**

 |
**Tammistu** on küla Harju maakonna Kuusalu vallas. Posti sihtnumber on 74719.

Tammistu küla asub Juminda poolsaare loodekaldal Lahemaa rahvuspargis. Tammistu küla on olnud läbi ajaloo Juminda poolsaare väikseimaid külasid. Nõukogude ajal kuulus Leesi küla koosseissu. 

Eril aegadel on küla nimi olnud Tammes, Taamise, Tammeszby, Tammist Byy ja Tammistu.

Tammistu küla esmamainiti 1517. aastal. Tol ajal oli külas kolm talu ja üks üksjalakoht, Tammistu küla vanimad talud on Roigu ja Onga. Praegu on külas 25 majapidamist, aastaringselt elatakse 9 talus.

Tammistu külas on oma lapsepõlve suvekodu talu taastanud advokaat ja ettevõtja Marti Hääl, kes küla esindajana kuulub Lahemaa koostöökogusse.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  "Juminda poolsaare külad palusid Lahemaa küsimuses ministrilt abi" Sõnumitooja, 16. aprill 2014

Välislingid
-----------

* Küla andmed Kuusalu valla kodulehel

Kuusalu valla vapp
Kuusalu valla asulad

**Alevikud:** Kiiu | Kolga | Kuusalu  

**Külad:** Allika | Andineeme | Aru | Haavakannu | Hara | Hirvli | Ilmastalu | Joaveski | Juminda | Kaberla | Kahala | Kalme | Kasispea | Kemba | Kiiu-Aabla | Kodasoo | Koitjärve | Kolga-Aabla | Kolgaküla | Kolgu | Kosu | Kotka | Kupu | Kursi | Kuusalu | Kõnnu | Külmaallika | Leesi | Liiapeksi | Loksa | Murksi | Mustametsa | Muuksi | Mäepea | Nõmmeveski | Pala | Parksi | Pedaspea | Pudisoo | Põhja | Pärispea | Rehatse | Rummu | Salmistu | Saunja | Sigula | Soorinna | Suru | Suurpea | Sõitme | Tammispea | Tammistu | Tapurla | Tsitre | Turbuneeme | Tõreska | Uuri | Vahastu | Valgejõe | Valkla | Vanaküla | Vihasoo | Viinistu | Virve
**Taani-Eesti Kaubanduskoda** (taani keeles *Dansk-Estiske Handelskammer*, inglise keeles *Danish-Estonian Chamber of Commerce*, lühend **DECC**) on Eesti mittetulundusühing, mille eesmärk on arendada Taani ja Eesti ettevõtete ärisidemeid ning ühendada Taani ja Eesti ärikogukonda Eestis. 

Kaubanduskoda korraldab nii avalikke kui ka vaid liikmeskonnale mõeldud üritusi: seminare, konverentse, ettevõtlusega seotud kohtumisi. 

Taani-Eesti Kaubanduskoda loodi 2007. aasta septembris. See kasvas välja 1996. aastal loodud Taani-Eesti Äriklubist. Kaubanduskojal on 60 liiget. Liikmeks võivad astuda nii eraisikud kui ka juriidilised isikud. Taani-Eesti Kaubanduskoda on Eesti Välisinvestorite Nõukogu asutajaliige ja lihtliige. Taani-Eesti Kaubanduskoda on partnerorganisatsiooniks Eesti Suursaatkonnale Kopenhaagenis, Taani saatkonnale Tallinnas, Ettevõtluse Arendamise Sihtasutusele, EAS-i ekspordinõunikule Taanis ning Taani Kultuuri Instituudile Baltikumis.

Taani-Eesti Kaubanduskoda asub Tallinnas. Seda juhib alates aastast 2018 Hedy Kohv. Koja juht aastatel 2009–2018 oli Merli Lindberg.

Viited
------

1. ↑  About the DECC
2. ↑  Members

Välislingid
-----------

* Taani-Eesti Kaubanduskoja koduleht
**1969. aasta Somaalia riigipööre** oli 21. oktoobril 1969 Somaalias toimunud võimupööre, millega tulid võimule Kõrgeima Revolutsiooninõukogu vasakäärmuslikud ohvitserid eesotsas Maxamed Siyaad Barre'iga. Somaalia relvajõud võtsid Barre'i käsul Muqdisho enda kontrolli alla ning nõudsid riigi seniste juhtide tagasiastumist. Riigipöörde käigus keegi viga ei saanud, president Sheikh Mukhtar Mohamed Hussein ja peaminister Muhammad Haji Ibrahim Egal astusid tagasi ning algas 21-aastane Barre'i autokraatlik valitsusaeg.

Riigipöördeni viinud pinged said suuresti hoogu sama aasta märtsis toimunud vastuolulistest parlamendivalimistest. Pärast riigipööret oli Somaalia 1977. aastani Nõukogude Liidu satelliitriik ning pärast seda Ameerika Ühendriikide liitlane. Tegu oli vaid üheksa aastat iseseisvana eksisteerinud riigi esimese eduka ning kokku kolmanda riigipöördekatsega.

Viited
------

1. ↑  Susan M. Hassig; Zawiah Abdul Latif (september 2007). *Somalia*. Marshall Cavendish. Lk-d 29–. ISBN 978-0-7614-2082-8.
2. ↑  David Lamb (6. august 2008). *Vietnam, Now: A Reporter Returns*. PublicAffairs. Lk-d 257–. ISBN 978-0-7867-2578-6.
**Islami riigiteooria** jagab maailma islami õigusel ehk šariaadil põhinevaks alaks *dār al-islām* ning ebaõigluse ja uskmatuse alaks nimetusega *dār al-ḩarb* – sõjatallermaa. Muslimite ülesanne on täidetud, kui maailmas valitseb õiglus ja allaheitmine – islam.

Mõõdukas islamis valitseb *dar al-harb* '​iga ajutine rahu, mis võimaldab normaalset läbikäimist, ning seda ajutist rahu võib pikendada lõpmatuseni.

Fundamentalistidele kestab rahu *dar al-harb* '​iga vaid islamimaailma nõrkuseperioodi lõpuni, mil kõrvaldatakse kõik ühiskonda kammitsevad pahed ja islam võidab (siis algab pealetung ning "pühakirjarahvad" (kristlased, juudid ja zoroastristid) peavad tunnistama muslimite ülemvõimu, uskmatud aga valima allaheitmise ja mõõga vahel).

Teine islami riigiteooria punkt, mis ka Euroopat praegu otseselt puudutab, on *dar al-islam* '​i ja *dar al-harb* '​i enda määratlus: millise mõõdu alusel on mingi maa-ala islamimaailma osa? Osade õpetlaste arvates piisab muslimite arvulisest ülekaalust ja usu vabast kasutamisest, teised seavad peamiseks tingimuseks šariaadi kehtimise.

Viited
------

1. ↑  Üllar Peterson. Kas euroopa islamirevolutsioon? 2005.
Väiksema purjelaeva eespurjed. Kollasest riidest on fokk-taaksel ehk foka.
Suure purjelaeva kolmnurksed pikipurjed: 1-5 - besaantaakslid, 6-10 - groottaakslid, 11,12 - fokk-taakslid, 13,14 - kliivrid, 15 - fliiger
Väikese purjejahi foka.
**Taaksel** (ühtlasi ka **foka**, **taakfokk**) on purjelaeva eesmise laevamasti ja laevateki vööritipu vahelisele taagile ning rohkem kui ühemastilisel purjelaeval ka kahe masti vahelisele diagonaalsele taagile kinnituv kolmnurkne puri.

Eesmine taaksel ehk foka
------------------------

Fokk-taaksel on tavaliselt ette- ja väljapoole jäävatest kliiverpurjedest märgatavalt suurem, kinnitudes tugeva alumise mastitaagi külge. Mastitaak ise kliiverpoomi või pukspriidi vöörist ettepoole väljaulatuvale osale ei kinnitu. 

Ühe- või kahemastilistel purjejahtidel või kiiljahtidel (millel tavaliselt puudub pukspriit) nimetatakse vastavat eespurje alati kas fokaks või taakfokiks. 

Jahi mastist tahapoole või mööda ulatuvat eespurje nimetatakse genuaks. See on pinna poolest grootpurjest sageli suurem. Spetsiaalset suurt genuat võidakse nimetada ka drifteriks.

Mastide vahelised taakslid
--------------------------

Kahe- või enama mastilistel laevadel on lisaks eespurjedele tavaliselt taakslid ka vähemalt osade mastide vahel. Neid taaksleid nimetatakse vastavalt masti või tengi nimetusele, kuhu taagi ülemine ots kinnitub. Näiteks grootmasti ja fokkmasti vahel võivad olla (altpoolt alates) näiteks groot-taaksel, groot-tengtaaksel, groot-praamtaaksel; grootmasti ja besaanmasti vahel aga besaan-taaksel, besaantengtaaksel, besaan-praamtaaksel. Kui kahe masti vahel ongi vaid üks taakselpuri, mida kinnituskõrgusest sõltumata nimetatakse lihtsalt vastava masti nimega.

Vaata ka
--------

* Kliiverpuri
* Fliigerpuri
* Taakselkuunar
* Soot
**Taani Filmiinstituut** (taani keeles Det Danske Filminstitut; lühend **DFI**) on Taani Kultuuriministeeriumi institutsioon, mille eesmärk on Taani rahvusliku filmi- ja kinokultuuri säilitamine, toetamine ja arendamine.

Filmiinstituut loodi 1972. aastal. Selle eelkäija oli Taani filmifond (Den Danske Filmfond).
Aastal 1996 ühendati instituut Statens Filmcentrali ja filmimuuseumiga (Det Danske Filmmuseum).

Filmiinstituut asub Kopenhaageni kesklinnas Gothersgade tänava filmihoones (taani keeles Filmhuset). Samas hoones asub veel raamatukogu ja muuseum-kino Cinemateket. Raamatukogu asub hoone esimesel korrusel ja sisaldab umbes 55 000 köidet. Samuti tellitakse raamatukogusse 240 Euroopa ja Ameerika ajakirja.

Instituut on organisatsiooni European Film Promotion liige.

Filmiinstituudi tegevuste hulka kuulub filmide tootmise rahastamine ning filmide ja filmikultuuri levitamine. Ühe osa tegevusest moodustab ka filmiarhiivide ja muuseumide haldamine. Samuti tegeleb filmiinstituut Taani filmide tutvustamisega rahvusvahelistel filmifestivalidel. 

Instituudi juhataja on Henrik Bo Nielsen.

Instituudi juhatajad
--------------------

| Aasta | Juhataja |
| --- | --- |
| 1972–1973 | Erik Hauerslev |
| 1974–1976 | Leif Feilberg |
| 1976–1988 | Finn Aabye |
| 1988 | Mona Jensen |
| 1988–1990 | Erik Crone |
| 1990–1991 | Mona Jensen |
| 1991–1993 | Bo Christensen |
| 1993 | Mona Jensen |
| 1993–1995 | Henrik Bering-Liisberg |
| 1995–1997 | Mona Jensen |
| 1997–2007 | Henning Camre |
| 2007– | Henrik Bo Nielsen |

Viited
------

1. ↑  "Raamatukogu". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. veebruar 2008. Vaadatud 29. märtsil 2013.
2. ↑  Instituudi koduleht

Välislingid
-----------

* Danish Film Institute
**Korraldatud jäätmevedu** (inglise keeles *organised waste disposal*, vene keeles *организованный вывоз отходов*) on olmejäätmete kogumine ja vedamine määratud piirkonnast määratud jäätmekäitluskohta või -kohtadesse kohaliku omavalitsuse üksuse valitud ettevõtja poolt. Lihtsamalt öeldes tähendab see seda, et omavalitsus määrab jäätmeveo piirkonnad, jäätmeveo teenustasu piirmäärad ja jäätmeveo tüüptingimused ning annab piirkonnas konkursi võitnud vedajale kolmeks aastaks jäätmeveo ainuõiguse. Ainuõiguse väljastamine vedajale tähendab, et konkreetses veopiirkonnas võib olmejäätmete kogumise ja äraveo teenust osutada üksnes ainuõiguse saanud jäätmevedaja ning teised jäätmevedajad ei tohi antud veopiirkonnas teenuseid osutada.

Korraldatud jäätmeveo eesmärk
-----------------------------

Korraldatud jäätmeveo põhieesmärkideks on hoida keskkonda ning hõlmata jäätmekäitlusesse kõik jäätmetekitajad – ka need eramajad, suvilapiirkonnad ja väike-ettevõtted, kes seni ei ole veel jäätmeveoga liitunud. Seeläbi väheneb metsaaluste risustamine, avalike ja võõraste prügikastide (vale)kasutamine, nn prügijäneste tegevus, jäätmete ahjus ja lõkkes põletamine jms. Need kõik on illegaalsed tegevused ja kohati vägagi keskkonnavaenulikud. Korraldatud jäätmevedu annab igale elanikule ja ettevõtjale garantii, et tema olmejäätmeid käideldakse võimalikult keskkonnahoidlikult ning parima hinnaga.

Ajalugu
-------

Korraldatud jäätmevedu kui süsteemne lahendus olmes tekkivate jäätmete kogumiseks ja veoks sätestati jäätmeseaduses juba 1998. aastal. Tõsi, siis kui võimalus, millega ei kaasnenud veel rakendamiskohustust. Korraldatud jäätmeveo täpsustatud tingimused sätestati 2004. aastal ning alates 2005. aastast muutus põhimõtte rakendamine kohustuslikuks kõigile vähemalt 1500 elanikuga omavalitsusele. Kohustusliku korraldatud jäätmeveo teenusega varustatud elanike osakaal peaks olema 94%. Jäätmeveo rakendamine on kohalikele omavalitsustele osutunud tõeliseks probleemiks, mistõttu 2009. aasta alguseks on see osakaal vaid umbes 55%. Aktiivsem konkursside korraldamine algas alles 2007. aasta teisel poolel, mil mitmed omavalitsused koostasid ühised alusaktid ning moodustasid ühised veopiirkonnad. 2009. aasta alguseks oli jäätmeveo konkurss välja kuulutamata veel 21 kohustust omaval omavalitsusel.

Korraldatud jäätmeveoga hõlmatud jäätmeliigid
---------------------------------------------

Kohaliku omavalitsuse üksus korraldab oma haldusterritooriumil olmejäätmete, eelkõige prügi ehk segaolmejäätmete, nende sortimisjääkide ja olmejäätmete tekkekohas liigiti kogumisel tekkinud jäätmeliikide kogumise ja veo. Korraldatud jäätmevedu võib hõlmata ka teisi olmejäätmete liike või muid jäätmeid, kui see on vajalik õigusaktide nõuete täitmiseks või seda tingib oluline avalik huvi.

Viited
------

1. 1 2  Jäätmeseadus
2. 1 2  Eesti Keskkonnateenused. "Korraldatud jäätmevedu"
3. 1 2  Keskkonnaministeerium. "Korraldatud jäätmevedu – kas pealesurutud kohustus või abinõu" Vaadatud 02.04.2013.
4. ↑  Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus. 2009. Keskkonnaülevaade 2009. Ecoprint AS. Tallinn. 184 lk.
Watergate'i kompleks
Nixon pärast tagasiastumist Valgest Majast lahkumas
**Watergate'i skandaal** oli Ameerika Ühendriikide poliitiline skandaal, mis põhjustas president Richard Nixoni tagasiastumise.

17. juunil 1972 murdsid viis meest sisse Demokraatliku Partei peakontorisse, et parandada sinna ebaseaduslikult paigaldatud pealtkuulamisseadmeid. Kuna turvamees avastas sissemurdmise, arreteeris politsei kõik sissetungijad sündmuspaigal ning leidis ka pealtkuulamisseadmed. Nixon otsustas sissemurdmise, illegaalse pealtkuulamise ja dokumentide varguse kinni mätsida.

1973. aastal avaldasid New York Times ja Washington Post, et peakontorisse sissemurdnud meestelt leitud raha pärines president Nixoni tagasivalimiskampaania komiteest. Washington Postiga tegi koostööd anonüümne informaator "Sügav kõri", kes andis ajakirjanikele olulise info Nixoni administratsiooni seotusest sissemurdmisega ning selle kinnimätsimise kohta. 2005. aastal avalikustas, endine FBI abidirektor William Mark Felt, et tema oli olnud Posti anonüümne informaator.

Senati ülekuulamistel tunnistas Nixoni abiassistent Alexander Butterfield, et Ovaalkabineti vestlusi salvestati ning endine Valge Maja nõunik John Dean tunnistas, et Nixon oli käskinud Watergate'i sissemurdmise kinni mätsida. Ülemkohus otsustas üksmeelselt, et Nixon peab Ovaalkabineti salvestised uurijatele üle andma ning need tõestasid tema süüd.

9. augustil 1974 teatas Nixon, et astub ametist tagasi ja on ainus Ameerika Ühendriikide president, kes on ametist tagasi astunud. 8. septembril 1974 andis uus president Gerald Ford talle armu.

Vaata ka
--------

* Katargate

Viited
------

1. 1 2  "Watergate Scandal". *History.com*. Vaadatud 26. jaanuar 2021.
2. ↑  "How 'Deep Throat' Took Down Nixon From Inside the FBI". *History.com*. Vaadatud 26. jaanuar 2021.
3. ↑  "Dean Alleges Nixon Knew of Cover-up Plan". *Washington Post*. Vaadatud 26. jaanuar 2021.
4. ↑  "President Taped Talks, Phone Calls; Lawyer Ties Ehrlichman to Payments". *Washington Post*. Vaadatud 26. jaanuar 2021.
5. ↑  "Kavanaugh: Watergate tapes decision may have been wrong". *AP News*. Vaadatud 26. jaanuar 2021.
6. ↑  "What the most epic pardon of all time tells us about Trump". *CNN*. Vaadatud 26. jaanuar 2021.
Isa Jevgeni 2016. aasta Radaja festivalil
**Jevgeni Pelešev** (13. detsember 1930 Karoli küla, Vasknarva vald – 15. jaanuar 2021) oli vene rahvusest Eesti ja Venemaa õigeusu vaimulik.

Ta sündis aastal 1930 Vasknarva vallas Karoli külas. Sõjakeerises hävis tema kodu ning ta asus ümber Kuremäele. 

Noorukiaastad möödusid kloostris töötades ja teenides. Pelešev oli kloostris autojuht ja kellalööja. Pärast õpinguid Leningradi vaimulikus seminaris tuli Pelešev tagasi Eestisse ja ta pühitseti 28. augustil 1955 Petseri kloostris preestriks .

Ta oli aastatel 1955–1975 Zalesje Kolmainu koguduse preester ning aastast 1975 kuni surmani Petseri Varvara koguduse preester. 

Sündinud venelasena, rääkis ta selgelt eesti keelt ja oli aastakümneid ainus õigeusu preester Pihkvamaal, kes viis teenistust läbi kahes keeles.
Isa Jevgeni oli kõige pikemaealisem setode preester, kes teenis vaimulikuna kolme hilisema Venemaa patriarhi Aleksius I, Pimeni ja Aleksius II juures.

Viimase teenistuse pidas ta 90-aastaselt Varvara kirikus vana jõulu ajal 7. jaanuaril 2021. aastal.

Tunnustus
---------

* Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Püha Piiskop Platoni ordeni III järk (2010)

Välislingid
-----------

* Suri Petseri püha Varvava kiriku ülempreester, isa Jevgeni ERR, 16. jaanuar 2021
Oliver Tambo (1981)
**Oliver Reginald Kaizana Tambo** (27. oktoober 1917 Nkantolo – 24. aprill 1993 Johannesburg) oli Lõuna-Aafrika Vabariigi apartheidi-vastane aktivist ja poliitik.

1948. aastal oli ta üks Aafrika Rahvuskongressi Noorteliiga asutajatest ja sai 1949. aastal Aafrika Rahvuskongressi Noorteliiga presidendiks. 1955–1958 oli ta Aafrika Rahvuskongressi peasekretär.

1958. aastal sai ta Aafrika Rahvuskongressi asepresidendiks. 1960. aastal läks ta eksiili, kuhu jäi kuni 1990. aastani. Paguluses juhtis ta apartheidi-vastast tegevust, sealhulgas relvastatud võitlust.

Pärast Albert Luthuli surma 21. juulil 1967 sai Oliver Tambo Aafrika Rahvuskongressi presidendi kohusetäitjaks ja 1969. aastal presidendiks. Sellele ametikohale jäi ta kuni 5. juulini 1991.

Oliver Tambo mälestuseks on nimetatud O. R. Tambo rahvusvaheline lennujaam ja OR Tambo ringkond Ida-Kapimaa provintsis.

Viited
------

1. ↑  OR Tambo southafrica.to
2. ↑  The Story Of Oliver Tambo lesedifm.co.za
3. ↑  South Africa. Ministries, etc.
**Jevgeni Aleksejevitš Tšekin** (vene keeles Евгений Алексеевич Чекин; sündinud 24. augustil 1973 Jaroslavli oblastis) on Venemaa riigitegelane, Sahha (Jakuutia) Vabariigi Valitsuse esimees (2016–2018).

Tšekin on lõpetanud Jaroslavli riikliku meditsiiniakadeemia ja Ülevenemaalise kaugõppe rahandus-majandusinstituudi.

Ta töötas aastatel 1998–2002 kiirabiarstina, 2002–2003 sanatoorium-prüfülaktooriumi peaarstina, 2005–2007 kommertspanga Binpank peaökonomisti, peamänedžeri ja vanemkrediidieksperdina. 2009. aastast töötas ta avaliku ja erasektori koostöö valdkonnas Jaroslavli oblastivalitsuses osakonna ülemana ja 2011. aastast Sahha Vabariigi majandusministeeriumi osakonna juhina.

Aastatel 2012–2016 oli ta Sahha majandusministri asetäitja. 2016. aastal kooskõlastas Sahha Vabariigi parlament Il Tümene Sahha Vabariigi pea Jegor Borissovi otsuse määrata vabariigi valitsuse esimeheks Jevgeni Tšekin.

Valitsuse esimehena töötas ta kuni 20. juunini 2018 (tema asemele määrati Vladimir Solodov). 2018. aastast töötab Tšekin Venemaa Föderatsiooni Kontrollkoja esimehe Aleksei Kudrini abina.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Евгений Чекин назначен председателем правительства Якутии. ysia.ru
2. ↑  Ил Тумэн согласовал назначение. ysia.ru
3. ↑  Новое место работы экс-премьера Якутии. sakhalife.ru, 23. november 2018

Välislingid
-----------

* Евгений Алексеевич Чекин. ysia.ru
**Oliver Patric Neuville** (sündinud 1. mail 1973 Locarnos Šveitsis) on endine Saksamaa jalgpallikoondise ründaja , kes mängis Saksamaa Bundesligas Borussia Mönchengladbachis ja Leverkuseni Bayeris.

Neuville on pärit Šveitsi itaaliakeelsest osast ning ei osanud seetõttu esialgu kuigivõrd saksa keelt, ka Saksamaa rahvuskoondises mängimise otsuse langetas ta üsna hilja.

Neuville karjäär algas Šveitsi Genfi Servette FC klubis 1992. aastal, kus ta tegi 91 mängus 41 väravat. Aastal 1996 siirdus ta Hispaaniasse, kus ta mängis ainult ühe hooaja CD Tenerife klubis. Seejärel siirdus ta Saksamaale, kus ta on mänginud kolmes eri klubis. Algul Hansa Rostockis aastatel 1997–1999 ja seejärel Leverkuseni Bayeris aastatel 1999–2004. Leverkusenis pääses ta mängima Meistrite liiga finaalis ja Saksamaa karika finaalis, kuid tema klubi ei võitnud kumbagi kohtumist. Aastatel 2004–2010 mängis Neuville Borussia Mönchengladbachis.

Bundesligas jäid Neuville parimateks teised kohad. 2002. aasta maailmameistrivõistlustel kaotas Saksamaa finaalis Brasiiliale, nii et Neuville võib pidada "igaveseks teiseks". Teda tuntakse siiski resultatiivse väravalööjana, sest kõrgliigas mängitud 372 mängus on ta löönud 127 väravat.

Rahvuskoondises debüteeris Neuville 2. septembril 1998, kui mängiti Maltaga.

Kuni 2010. aastani mängis Neuville koondises 69 korda ja lõi 10 väravat. Viimase värava lõi ta 2006. aasta maailmameistrivõistluste A-alagrupi teises mängus Poolaga, mille Saksamaa võitis 1:0.

Saavutused
----------

* 2. koht Meistrite liiga 2002
* 2. koht Bundesliga 2000, 2002
* 2. koht Maailmameistrivõistlused 2002
* 2. koht Saksamaa Karikas 2002
* 3. koht Maailmameistrivõistlused 2006
* 2. koht Euroopa meistrivõistlused 2008

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Koduleht (saksakeelne)
* Leverkusen who's who
Ellamaa elektrijaam (2011)
Ellamaa elektrijaam (2014)
**Ellamaa elektrijaam** oli aastatel 1923–1966 töötanud soojuselektrijaam Harju maakonnas Saue vallas Turbas.

Ellamaa elektrijaama hoone on projekteerinud arhitekt Aleksander Vladovski. Ehitama hakati 1922. aasta septembri lõpus ja juba 1923. aasta mais andis jaam turbatööstuse masinatele vajalikku energiat. Jaama katlaid köeti kohaliku kütteturbaga. 1. novembril 1923 lülitati pinge alla Haapsalu, 2. jaanuaril 1924 Tallinna liin. Elektrijaama võimsus kasvas esialgselt 1400 kW-lt[*viide?*] 1940. aastaks 8500 kW-ni.

Sõjajärgsel perioodil (1944–1950) oli Ellamaa elektrijaamal oluline osa Eesti varustamisel elektrienergiaga. Jaam lõpetas töö 1. mail 1966.

Aastatel 1966–2005 tegutses endine elektrijaam katlamajana.

Pärast elektrijaama
-------------------

2007. aastal alustati elektrijaama hoone restaureerimist. MTÜ Eesti Mootorispordi Ajalugu avas restaureeritud hoones Mootorispordi Muuseumi ametlikult kevadel 2018, kuigi külastajad said eksponaate vaadata juba juulis 2017.

Alates 15. augustist 2001 on Ellamaa elektrijaam kultuuriministri määrusega tunnistatud arhitektuurimälestiseks.

Ellamaa elektrijaama geograafilised koordinaadid on 59° 4′ 41″ N, 24° 14′ 31″ E.

Vaata ka
--------

* Ellamaa turbatööstuse kitsarööpmeline raudtee
* Turba raudteepeatus Keila–Turba raudteel

Viited
------

1. ↑  Amperi Garaaž - MoMu saamislugu; YouTube-i video
2. ↑  Ellamaa elektrijaamast saab Võidusõidumuuseum. Lääne Elu nr 130, 13. november 2014

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ellamaa elektrijaam** |

* Ellamaa elektrijaama maht ja fassaadid kultuurimälestiste riiklikus registris
Oliver Schmitt (2017)
**Oliver Jens Schmitt** (sündinud 15. veebruaril 1973 Baselis) on Šveitsi ajaloolane.

Haridus- ja töökäik
-------------------

Ta lõpetas 1997. aastal Viini Ülikooli ajaloo erialal. 2000. aastal sai ta Müncheni Ülikoolist doktorikraadi. 2003. aastal habiliteerus ta Regensburgi Ülikoolis Ida-Euroopa ajaloo alal. Aastatel 2004–2005 töötas ta Berni Ülikoolis õppejõuna ja 2005. aastal sai ta Viini Ülikooli ajalooprofessoriks.

Ta on Viini Ülikooli Kagu-Euroopa ajaloo professor. Tema peamine uurimisvaldkond on Balkani maade keskaeg. Pärast töötamist Põhja-Itaalia arhiivides ilmus 2008. aastal temalt Albaania rahvuskangelase Skanderbegi põhjalik biograafia, mille albanoloog Ardian Klosi tõlkis 2008. aastal saksa keelest albaania keelde. See raamat oli esimene kriitiline Skanderbegi käsitlus ja põhjustas Albaania meedias ägeda diskussiooni. Schmitt oli raamatus väitnud, et Skanderbegi ema Voisava oli pärit serbia Brankovići aadlisuguvõsast ja et Kastrioti aadlisuguvõsa on kreeka päritolu. Schmitti süüdistati laimamises ja Ardian Klosile (enesetapp 2012) heideti ette, et ta sellise teose tõlkida võttis.

Tunnustus
---------

* 2011 – valiti Austria Teaduste Akadeemia liikmeks
* 2013 – valiti Kosovo Teaduste ja Kunstide Akadeemia välisliikmeks

Raamatud
--------

* 2001 – *Das venezianische Albanien 1392–1479.*
* 2008 – *Kosovo. Kurze Geschichte einer zentralbalkanischen Landschaft.*
* 2008 – *Skanderbeg – der neue Alexander auf dem Balkan.*
* 2012 – *Die Albaner – eine Geschichte zwischen Orient und Okzident.*
* 2012 – *Südosteuropa und die Adria im späten Mittelalter.* Hg. Victor Spinei. Bukarest/Brăila.
* 2016 – *Capitan Codreanu. Aufstieg und Fall des rumänischen Faschistenführers.* Wien, ISBN 978-3-552-05803-3.
* 2019 – *Der Balkan im 20. Jahrhundert: Eine postimperiale Geschichte* Stuttgart, ISBN 978-3-17-031860-1.

Viited
------

1. 1 2  Univ.-Prof. Mag. Dr. Oliver Jens SCHMITT. iog.univie.ac.at

Välislingid
-----------

* A Soul for Europe Konferenz 2016 - Vortrag: Die kulturelle Spaltung in Europa. youtube.com
* 2008 Oliver Jens Schmitt: Scanderbeg: an Uprising and its Leader. albanianhistory.net
Henri Dupuy de Lôme
**Stanislas-Charles-Henri-Laurent Dupuy de Lôme** (15. oktoober 1816 Ploemeur – 1. veebruar 1885 Pariis) oli prantsuse laevaehitusinsener. 

Pärast erialase tehnilise hariduse omandamist École polytechnique'is täiendas Dupuy de Lôme end Inglismaal, kus õppis põhjalikult raudlaevade ehitust. Naasnud kodumaale sai temast laevaehitusinsener, kes projekteeris sõjalaevu ja laevadele aurumootoreid. 

Ta konstrueeris maailmas esimese sõukruviga liinilaeva Napoleon (1850) ja esimese spetsiaalselt ehitatud aurujõuseadmega avamere soomuslaeva La Gloire (1859). 

1872. aastal konstrueeris Dupuy de Lôme inimjõul liikuva juhitava õhulaeva. Aerostaadi pikkus oli 36 m, suurim läbimõõt 15 m ja maht 3500 m³. 
Gondlis asus propelleri võll, mida kaheksa meest ühiste jõupingutustega ringi ajasid. Õhulaev võis liikuda kiirusega 9–11 km/h. 

Elu viimastel aastatel osales ta elektrijõuseadmega allveelaeva Gymonte konstrueerimisel (valmis 1888. aastal, juhtiv konstruktor Gustave Zédé).

Tunnustus
---------

* 1863 – Auleegioni suurohvitseri klassi orden
* 1866 – valiti Prantsuse Teaduste Akadeemia liikmeks

Konstruktoritöid
----------------

* Liinilaev Napoleon (1850)Liinilaev Napoleon (1850)
* Soomuslaev La Gloire merelahingus (1859). François Geoffroy Roux' maalSoomuslaev La Gloire merelahingus (1859). François Geoffroy Roux' maal
* Soomuslaeva La Gloire mudelSoomuslaeva La Gloire mudel
* Dupuy de Lôme'i õhulaev (1872)Dupuy de Lôme'i õhulaev (1872)
* Allveelaev Gymonte (1888)Allveelaev Gymonte (1888)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Henri Dupuy de Lôme** |
Jevgeni Tšižov (2017)
**Jevgeni Tšižov** (vene keeles **Евгений Львович Чижов**; sündinud 29. oktoobril 1962 Moskvas) on vene kirjanik.

Ta sündis aastal 1962 Moskvas tõlgi ja advokaadi pojana. Ta lõpetas aastal 1987 Moskva Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna.

Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta kolm aastat Moskva advokatuuris, samuti muudel juristi ametikohtadel. Aastatel 1994–1997 elas ta Saksamaal. Aastast 1997, mil ta tuli tagasi Venemaale, töötas ta ajakirjaniku ja tõlgina.

Tema kirjanduslik debüüt algas ajakirjas Solo (Соло) jutustusega "Бесконечный праздник". Aastal 2000 ilmus talt ajakirjas Oktjabr (Октябрь) romaan "Тёмное прошлое человека будущего", aastal 2008 ilmus talt teine romaan "Персонаж без роли". Kolmas romaan "Перевод с подстрочника" ilmus aastal 2013 (eesti keeles samal aastal pealkirjaga "Tõlge reaalusest" sarjas "Punane raamat", tõlkija Ülar Lauk).

Välislingid
-----------

* 
*
**Jevgeni Anissimovitš Pigussov** (vene keeles Евгений Анисимович Пигусов; sündinud 31. märtsil 1961 Kemerovos) on vene maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1987). 

Pigussov võitis aastavahetusel 1980/1981 Groningenis peetud Euroopa juunioride meistrivõistlustel hõbemedali. 1983. aastal sai ta FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. Suurmeistriks sai ta 26-aastaselt 1987. aastal. 

Ta mängis 1993. aastal Bielis FIDE maailmameistrivõistluste tsoonidevahelisel turniiril (74 osavõtjat), kus jäi 42. kohale. 

2000. aastal anti Pigussovile Venemaa suurmeistri nimetus.

2001. aastal Elistas Venemaa meistrivõistlustel jagas ta 4.–20. kohta ja kvalifitseerus samal aastal Ohridis toimunud Euroopa meistrivõistlustele, kus sai 45. koha. 

2002. aastal pääses Pigussov mängima Moskvas peetud FIDE maailmameistrivõistlustele (128 osavõtjat), kus sai turniiritabelis 49. asetuse. Ta kaotas teises ringis Zhang Pengxiangile ja langes edasisest konkurentsist välja.

Välislingid
-----------

* Jevgeni Pigussov FIDE andmebaasis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Dickensi romaanist; Polański filmi kohta vaata artiklit Oliver Twist (film 2005)* |

---

Oliver Twist avaleht 1838 aastast
**"Oliver Twist"** (inglise keeles alapealkirjaga "The Parish Boy's Progress") on inglise kirjaniku Charles Dickensi teine romaan, mille esmakordselt avaldas Richard Bentley 1838. aastal.

Raamatu peategelane on orb Oliver Twist, kes elab rasket elu vaeslaste varjupaigas, kust saadetakse üleastumise pärast surnumatja abiliseks. Ta satub sekeldustesse ja põgeneb Londonisse, kus kohtub vargapoiste jõugu juhiga. Teadmata midagi nende seadusrikkumistest, juhatatakse Oliver varaste õpetaja Fagini juurde.

Dickens kujutas "Oliver Twistis" kurjategijate elu ilma romantikata. Raamat paljastas paljude orbude jõhkrat kohtlemist Londonis, kutsudes esile rahvusvahelise reaktsiooni. Alapealkiri "The Parish Boy's Progress" viitab John Bunyani teosele "Palveränduri teekond" ja 18. sajandi karikaturisti William Hogarthi gravüürisarjadele "A Rake's Progress" ja "A Harlot's Progress."

Raamatu põhjal on tehtud mitu filmi ja arvukalt teatrilavastusi. Eesti keeles on see ilmunud Hans Freimanni (1927), Koidu Reimi (1964) ja Jana Linnarti tõlkes (2001, adapteeritud versioon).
Schmidti kaamera optiline skeem
**Schmidti kaamera** ehk **Schmidti teleskoop** on astrofotograafias kasutatav laia vaateväljaga aberratsioonivaba teleskoop.

1930. aastal leiutas Naissaarelt pärit optik Bernhard Schmidt Hamburgi lähedal Bergedorfi observatooriumis moonutusteta kujutise ja laia vaateväljaga valgusjõulise peegelteleskoobi, mida hakati nimetama Schmidti kaameraks. See võimaldab fotografeerimist, mitte vahetut vaatlust. Algselt tehti fotod spetsiaalsele kõverdatud klaasplaadile, hiljem filmile ja uuemal ajal digitaalselt.

20. sajandi esimestel kümnenditel olid astronoomias peamisteks vaatlusvahenditeks paraboolsed peegelteleskoobid. Üha suuremad peeglid võimaldasid näha üha kaugemale, kuid optilisest teljest kaugenedes halveneb paraboolpeegli kujutis kooma ja astigmatismi tõttu. Selliste teleskoopide vaateväli oli kitsas ega võimaldanud fotografeerida suuremaid taevaalasid. Bernhard Schmidt leiutas korrektsiooniplaadi, mis tagab moonutusteta kujutise laiemas vaateväljas. Kaamera põhjustas revolutsiooni vaatlevas optikas ja sai üheks 20. sajandi tuntuimaks optiliseks süsteemiks.

Euroopa majandusraskuste tõttu võeti see esialgu kasutusele peamiselt USA-s. 1936. aastal valminud 18-tollise Schmidti kaamera abil avastas Fritz Zwicky Mount Palomari observatooriumis üle 100 supernoova teistes galaktikates ja sai esimesed tõendid tumeaine olemasolust. 1939. aastal alustatud ja 1948. aastal valminud 48-tolline Schmidti kaamera nimetati 1986. aastal Samuel Oschini teleskoobiks ning töötab täiendustega tänapäevani.
**Georg** (ka *Georgius*, *Juries*, *Jurjes*; surnud 3. veebruaril 1262) oli Sigulda komtuur 1252–1262 ning Liivi ordumeistri kohusetäitja aastatel 1260–1261.

Ehkki Georgile on oletatava päritolupaiga järgi antud lisanimeks *von Eichstätt*, ei ole see tema kaasaegsetes allikates kajastust leidnud ja seetõttu ei ole talle seda nime uurimustes lisatud. Kindlasti oli Georgi näol aga tegu oma aja ühe silmapaistvama orduliikmega, kes oli vähemalt kümne aasta vältel Sigulda komtuuriks ning pärast eelmise ordumeistri Burchard von Hornhauseni langemist Durbe lahingus usaldati Liivi orduharu juhtimine ajutiselt tema kätte. Uueks ordumeistriks Georgi siiski ei kinnitatud ning 1262. aasta veebruaris langes ta Sigulda komtuurina leedulastevastase sõjaretke käigus.

Kirjandus
---------

* *Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 293 (lk 255).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Heinrich Block** | **Sigulda komtuur**1252–1262 | Järgnev**Wilkin** |
| Eelnev**Burchard von Hornhausen** | **Liivimaa ordumeister(kohusetäitja)**1260–1261 | Järgnev**Werner**

 |
Henno Kelp esinemas ansambli Terminaator koosseisus veteranipäeva kontserdil Vabaduse väljakul 23. aprillil 2013
**Henno Kelp** (sündinud 18. augustil 1973 Võrumaal Sõmerpalu vallas) on eesti muusik (basskitarrist).

Ta on õppinud Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelises Võru 1. Keskkoolis[*viide?*], Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis[*viide?*] ja Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias[*viide?*]. Henno Kelp on mänginud lisaks ansamblile Terminaator ka sellistes projektides nagu Juhan, Heavy Beauty, Pantokraator ning mitme telesaate ansamblis.

Isiklikku
---------

Henno Kelpi vanem vend on ansambli Hetero basskitarrist Heiki Kelp.[*viide?*]

Viited
------

1. ↑  Eesti Rütmimuusika Hariduse Liidu koduleht

| * v
* r
Terminaator |
| --- |
| 
**Jaagup Kreem** **·**  **Roland Puusepp** **·**  **Henno Kelp** **·**  **Taavi Langi**  **·**  **Rene Puura**Eimel Kaljulaid **·**  Harmo Kallaste **·**  Elmar Liitmaa **·**  Arno Veimer **·**  Sven Valdmann **·**  Sulev Müürsepp |
| Stuudioalbumid | 
*Lõputu päev* **·**  *Minu väike paradiis* **·**  *Pühertoonia* **·**  *Singapur* **·**  *Head uudised* **·**  *Kuutõbine* **·**  *Nagu esimene kord* **·**  *Rakett* **·**  *Vaikuse meri* **·**  *Maailm vs. Lilian* |
| Kogumikud | 
*Kuld* **·**  *20* |
| Kontsertalbumid | 
*Go Live 2005* **·**  *Ingli puudutus* |
| *Soundtrack* | 
*Risk* **·**  *Romeo & Julia* |
**Watermael-Boitsfort** (prantsuse [wɑteʁmɑl bwɑˈfɔʁ], hollandi keeles *Watermaal-Bosvoorde* [ˈwaːtərˌmaːl ˈbɔsˌfoːrdə]) on üks 19 Belgia Brüsseli piirkonna vallast. 

Üle poole valla territooriumist on kaetud metsaga (prantsuse keeles *Forêt de Soignes*, hollandi keeles *Zoniënwoud*). Watermaeli on esmamainitud 914. aastal. Kuni 19. sajandi alguseni olid Watermael ja Boitsfort omaette asulad.

* 
*

Sõpruslinnad
------------

* Prantsusmaa – Chantilly
* Šotimaa – Annan
* Ungari – Hegyvidék

Viited
------

1. ↑  Bevolking per gemeente op 1 januari 2020

Välislingid
-----------

 Watermael-Boitsfort – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (prantsuse, hollandi ja inglise keeles)

Brüsseli piirkonna vallad

Anderlecht | Auderghem | Berchem-Sainte-Agathe | Brüssel | Etterbeek | Evere | Forest | Ganshoren | Ixelles | Jette | Koekelberg | Molenbeek-Saint-Jean | Saint-Gilles | Saint-Josse-ten-Noode | Schaerbeek | Uccle | Watermael-Boitsfort | Woluwe-Saint-Lambert | Woluwe-Saint-Pierre
Jevgeni Romanov (2016)
**Jevgeni Anatoljevitš Romanov** (vene keeles Евгений Анатольевич Романов; sündinud 2. novembril 1988 Kaliningradis) on vene maletaja ja maletreener, rahvusvaheline suurmeister (2007). 

Romanov on lõpetanud Immanuel Kanti nimelise Balti Föderaalülikooli juristi diplomiga. 

Males täitis Romanov 10-aastaselt meistrinormi 1998. aastal. Samal aastal tuli ta Oropesa del Maris noorte maailmameistriks U10-vanuseastmes. Kahel korral on ta tulnud Euroopa noortemeistriks: 2000. aastal U12- ja 2002. aastal U14-vanuseastmes. Tema treenereid on olnud Juri Balašov. 

Suurmeistriks sai Romanov 19-aastaselt 2007. aastal. Kaks aastat oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. 

2013. aastal võitis ta Legnicas peetud Euroopa meistrivõistlustel pronksmedali. Ta on osa võtnud kahest maailma karikaturniirist: 2011. aastal Hantõ-Mansiiskis (kaotas avaringis Boriss Gratšjovile) ja 2013. aastal Tromsøs (kaotas avaringis Anton Filippovile).

Romanov tegutseb ka treenerina. Ta oli 2014. aastal maleolümpial Tromsøs Norra võistkonna, 2016. aastal maleolümpial Bakuus Saksamaa võistkonna ja 2018. aastal maleolümpial Bathumis pronksmedali võitnud Gruusia naiskonna treener.

Välislingid
-----------

* Jevgeni Romanov – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Jevgeni Romanov FIDE andmebaasis
**Eesti Keskkonnauuringute Keskus OÜ** on riigile kuuluv äriühing, mille tegevusaladeks on vee-, õhu- ja pinnaseanalüüsid, toorme ja toodangu laboratoorne analüüs, keskkonnaprojektide juhtimine, keskkonnaekspertiis ja keskkonnaaudit, teadus- ja arendustegevus, keskkonnaalane nõustamine ja koolitus, ohtlike jäätmete analüüs ja käitlemine ning tollilabori teenuse osutamine riigi Maksu- ja Tolliametile.

Eesti Keskkonnauuringute Keskus on kantud haridusministeeriumi teadus- ja arendusasutuste registrisse (reg nr 85, haridusministri käskkiri 14.11.2002 nr 1218). Eesti Keskkonnauuringute Keskuse kvaliteedijuhtimissüsteem on akrediteeritud Eesti Akrediteerimiskeskuse poolt, akrediteerimistunnistus reg. nr L008: katselabor vee, pinnase, setete, mudade, jäätmete, toiduainete, õhu, gaaside, naftasaaduste ja vedelkütuste analüüside, koguste mõõtmise, sisekliima parameetrite mõõtmiste ning pinnase geotehniliste katsete valdkonnas.

Eesti Keskkonnauuringute Keskusel on mitu laborit (sulgudes on aadress):

* Kesklabor (Marja 4d, Tallinn)
* Geotehnikalabor (Suur-Sõjamäe 34, Tallinn)
* Kütuselabor (Suur-Sõjamäe 34, Tallinn)
* Pärnu filiaal (Roheline 64, Pärnu)
* Virumaa filiaal (Pargi 15, Jõhvi)
* Tartu filiaal (Vaksali 17a , Tartu)

28. juunil 2017 paigaldas Eesti Keskkonnauuringute Keskus Tallinnas Pirita tee äärde merehaisu uurimiseks ja leevendamiseks "haisuninad".

Viited
------

1. ↑  ETIS
2. ↑  Eesti Akrediteerimiskeskus
3. ↑  Toomas Jüriado, Katre Palo (29. detsember 2017). "Uudistaja 29.12.2017". *MTÜ Loodusajakiri*. Originaali arhiivikoopia seisuga 29. detsember 2017.

Välislingid
-----------

* Eesti Keskkonnauuringute Keskuse veebileht
Turniiril esikohta jaganud Valgevene maletaja Uladzislaŭ Kavaljoŭ
Turniiril esikohta jaganud Soome maletaja Mikael Agopov
**Ilmar Raua 47. mälestusturniir** oli 2013. aastal Viljandis peetud Ilmar Raua sajandale sünniaastapäevale pühendatud mälestusturniir males. 

1.–7. juulil 2013 Viljandis aset leidnud 70 osavõtjaga rahvusvahelisel turniiril said kaasa lüüa paljud Eesti maletajad. Turniiril osales mitu külalissuurmeistrit: Ameerika Ühendriikidest Jaan Ehlvest, Indiast Sriram Jha, Valgevenest Uladzislaŭ Kavaljoŭ, Venemaalt FIDE 1999. aasta maailmameister Aleksandr Halifman, Leedust Aloyzas Kveinys ning Lätist Normunds Miezis ja Arturs Neikšāns. 

Soomet esindas kolm maletajat, sealhulgas kaks rahvusvahelist meistrit: Mikael Agopov ja Vilka Sipilä.

Eesti maleparemikust osalesid suurmeistrid Kaido Külaots, Meelis Kanep, Aleksandr Volodin ja Igor Švõrjov ning rahvusvahelised meistrid Olav Sepp, Tarvo Seeman ja Ülar Lauk. Kaasa tegid ka tulevane suurmeister 16-aastane Ottomar Ladva ning tulevased rahvusvahelised meistrid Juri Krupenski, Andrei Šiškov ja 15-aastane Ilja Siroš.

Turniiri peakohtunik oli FIDE arbiiter Marek Kolk, kohtunik ja turniiridirektor Gert Elmaste. Mängiti Šveitsi süsteemis 9 vooru.

Turniiri lõpptulemus
--------------------

Turniiril jagasid esikohta kevadel kolmandat korda suurmeistrinormi täitnud 19-aastane Uladzislaŭ Kavaljoŭ ja 35-aastane Mikael Agopov, kelle jaoks oli see malekarjääri parim saavutus. Võitjatest pool punkti vähem kogunud Kaido Külaots pääses ainsana Eesti maletajaist esikuuikusse.

Naistest olid edukamad Tatjana Fomina (üldarvestuses 36. koht), 14-aastane Mai Narva (39. koht) ja Monika Tsõganova (40. koht).

### Paremusjärjestus

* 1.–2. Kavaljoŭ ja Agopov 7 punkti
* 3.–6. Kveinys, Miezis, Neikšāns ja Külaots 6,5 p
* 7.–12. Sipilä, Kanep, Ehlvest, Volodin, Bērziņš ja Bernotas 6 p
* 13.–21. Halifman, Krupenski, Šiškov, Dubrovin, Jha, Valner, Sepp, Krivonosov ja Koop 5,5 p
* jt

  

* Aloyzas Kveinys, turniiri 3.–6. koht
* Normunds Miezis, turniiri 3.–6. koht
* Arturs Neikšāns, turniiri 3.–6. koht
* Kaido Külaots, turniiri 3.–6. koht
* Vilka Sipilä, turniiri 7.–12. koht

Viited
------

1. ↑  47th Ilmar Raud Memorial. eestimale.ee

Välislingid
-----------

* Viljandi maleturniir lõppes külalismaletajate võiduga. menu.err.ee, 7. juuli 2013
Wolfgang Schnur Demokraatliku Alguse asutamiskongressil Leipzigis detsembris 1989
**Wolfgang Schnur** (8. juuni 1944 Stettin (tänapäeval Szczecin, Poola) – 16. jaanuar 2016 Viin) oli saksa jurist.

Wolfgang Schnur jäi väga varakult oma vanematest ilma. Ta isa hukkus teises maailmasõjas, ta juudi rahvusest ema põgenes Läände ja Schnur kohtus temaga uuesti alles 1961. aastal. Alates 1946. aastast elas Wolfgang Schnur Rostockis kasuvanemate juures. Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta müürsepaks ja omandas keskhariduse õhtukoolis. 1973. aastal lõpetas ta Berllini Humboldti Ülikooli kaugõppes õigusteaduse erialal. Seejärel töötas Wolfgang Schnur advokaadina, 1978. aastal avas ta Rostockis oma advokaadibüroo. Advokaadina kaitses ta muuhulgas ka kodanikuõiguste aktiviste ja sõjaväeteenistusest keeldujaid. Aastatel 1965–1989 oli ta Stasi mitteametlik kaastöötaja varjunimedega "Torsten" ja "Dr. Ralf Schirmer".

1989. aasta oktoobris oli Wolfganz Schnur üks partei Demokraatlik Algus (Demokratischer Aufbruch) asutajaid. 17. detsembrist 1989 kuni 14. märtsini 1990 oli ta Demokraatliku Alguse esimees.

1990. aasta märtsis avalikustas ajakiri Spiegel, et Wolfgang Schnur oli olnud alates 1965. aastast Stasi mitteametlik kaastööline, mispeale Schnur astus parteijuhi ametikohalt tagasi.

1991. aastal avas Wolfgang Schnur Berliinis oma advokaadibüroo. 1993. aasta juulis võeti talt advokaadina töötamise õigus ära, seda otsust kinnitas ta Saksamaa Liidukohus 1994. aasta juulis.

Viited
------

1. ↑  Wolfgang Schnur 1944–2016 Lebendiges Museum Online
2. ↑  German Democratic Republic Ministries, political parties, etc. rulers.org
3. ↑  Im Alter von 71 Jahren DDR-Oppositionspolitiker und Stasi-Spitzel Wolfgang Schnur ist tot Berliner Zeitung, 19. jaanuar 2017
4. ↑  Wolfgang Schnur (1944-2016) Rechtsanwalt, Mitbegründer des Demokratischen Aufbruch runde-ecke-leipzig.de
5. ↑  Wolfgang Schnur Chronik der Wende
**Henno August Petersen** (sündinud 1938 Harjumaal) on eesti keemik.

Elulugu
-------

Henno August Petersen on Ferdinand Petersoni poeg, Ivar-Heldur ja Karl Endel Petersoni vend.

Läks 1944 koos perega Saksamaale, sealt 1949 USA-sse. Lõpetas 1956 Clifford J. Scott'i keskkooli (New Jersey), 1960 Rensselaeri Polütehniline Instituudi (Troy, New York) keemiainseneri erialal; *Ph.D.* (füüsikaline keemia, 1965, Purdue Ülikool, Lafayette, Indiana), väitekiri "The Microheterogenity of Plasma Albumins". Oli 1960–65 Purdue Ülikooli teadur, 1965–67 USA armee labori teadur, aastast 1967 UniRoyal Uurimiskeskuse (New Jersey) teadur.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: biokeemia, uute plastikute, kummide, tekstiilmaterjalide keemiliste ja füüsikaliste omaduste uurimine. Omab patente USA-s, Saksamaal jm.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Reinforced acrylonitrile-styrene polumers (kaasautor M. Farber). // Chem Abstr. 81 (1974)
* US Appl. (1972) No 285298
* Ger Offen (1974) No 2340397.

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Wolfgang Uhlmann (1970)
**Wolfgang Uhlmann** (29. märts 1935 Dresden – 24. august 2020 Dresden) oli saksa maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1959). 

Uhlmann sai suurmeistriks 24-aastaselt 1959. aastal. Kolm aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse.

Ta oli 11-kordne Saksa Demokraatliku Vabariigi malemeister (1954, 1955, 1958, 1964, 1968, 1975, 1976, 1981, 1983, 1985, 1986). Ta on tulnud kahel korral Hastingsi maleturniiri võitjaks (1958/1959, 1965/1966). 

Uhlmann mängis neljal maailmameistrivõistluste tsoonidevahelisel turniiril (1962, 1970, 1973, 1976). Parima tulemuse sai ta 1970. aastal Palma de Mallorcas (5.–6. koht), millega ta kvalifitseerus 1971. aastal toimunud kaheksa osavõtjaga pretendentide matšturniirile, kus aga kaotas veerandfinaalis Bent Larsenile.

Ta esines Saksa DV võistkonna koosseisus 11 maleolümpial (1956–1972, 1988, 1990; aastatel 1974–1986 ei saatnud Saksa DV oma võistkonda maleolümpiale). Uhlmann mängis võistkonna esimesel laual 10 korral (viimati 1988).

Välislingid
-----------

* Wolfgang Uhlmann – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Wolfgang Uhlmann FIDE andmebaasis