Jean-Paul Sartre
**Jean-Paul** Charles Aymard **Sartre** [žan-pol sartr] (21. juuni 1905 Pariis – 15. aprill 1980) oli prantsuse kirjanik, filosoof ja kriitik, eksistentsialist.

Samuti kaitses ta inimõigusi, pööramata siiski tähelepanu nende rikkumistele sotsialismimaades. Tema mässuliste ideede najal on kasvanud eriti kolmanda maailma noored.[*viide?*]

Elukäik
-------

Sartre'i kohtumine Che Guevaraga. Vasakul istub Simone de Beauvoir
Sartre' ema neiupõlvenimi oli Anna-Marie Schweitzer ja ta oli Albert Schweitzeri lähedane sugulane. Jean-Pauli mereväeohvitserist isa suri, kui poiss oli 15-kuune.

Keskkoolis õppis ta La Rochelle'is. 1929. aastal lõpetas ta École Normale Superieure'i. Seal tutvus ta Simone de Beauvoir’ga, kellest sai ta elukaaslane. Sartre töötas 1931–1945 Le Havre'is filosoofiaõpetajana.

Tema üks tuntumaid romaane on "Iiveldus", mille autor kirjutas ülikooliprofessorina.

Sartre võitles tulihingeliselt kõige ebaõiglase vastu. Ta oli veendunud antifašist ning läks vabatahtlikult sõtta. Teise maailmasõja ajal oli ta lühikest aega Saksamaal vangis. 1945. aastal loobus ta õpetajaametist ning asutas ajakirja Les Temps Modernes *('moodsad ajad').*

1940. aastail oli Sartre kommunismi suhtes skeptiliselt meelestatud. Muutus tuli 1952. aastal, mil Le Havre'is puhkes suur dokitööliste streik. Siis ütles kirjanik: "Kas tahame või mitte, aga vene sõdur on kommunist ja me peame teda toetama. Mina toetan kõigi maade kommunistlikke parteisid." Samas mõistis Sartre hukka Punaarmee invasiooni Ungarisse 1956 ja Tšehhoslovakkiasse.

Pärast Stalini surma 1953 tutvus ta kirjanik Konstantin Simonoviga ja külastas Nõukogude Liitu. Selle reisi ajal oli tal armulugu oma tõlgi Lena Zoninaga. Suvepuhkusel viibiv peasekretär Nikita Hruštšov kutsus ta oma suvilasse Gruusias, kuid suhtus kirjanikepaari väga tõrjuvalt. Otsustaval hetkel meenus peasekretärile, et 1956. aastal Roomas viibides oli Sartre teravalt arvustanud Nõukogude vägede invasiooni Ungarisse. "Teie, härra Sartre, olete kapitalismi sabassörkija," sõnas Hruštšov. "Ärge sekkuge meie riigi siseasjadesse." Liidu esimese mehe nõustaja andis nõu olla külalise vastu sõbralikum, Hruštšov aga vastas: "Mina tahan olla rangem, muidu nad ju ei mõista, mida on teinud." Lõpuks peasekretär leebus ja lõpetas vestluse sõnadega: "Ja siiski olete ka teie sõja vastu. Sellepärast me istumegi siin ja joome."

Külaskäik Eestisse
------------------

1964. aastal käisid Sartre ja Beauvoir Eestis. Vahetpidamata sebiv Beauvoir polevat lasknud väliselt veel noorel ja elujõus mehel suudki lahti teha ega iseseisvalt sammugi astuda. Pikk Beauvoir pidas väikest kasvu ja mitte just kõige nägusama välimusega Sartre'it teatud mõttes oma lapseks. Vabas kooselus oleva paari peresuhetest annab tunnistust ka see, et järglasi neil endil polnud, kuid see-eest adopteerisid mõlemad täisealisi lapsi.[*viide?*]

Tõlkija Tatjana Hallap meenutab Sartre'i Eestis-käiku: "Sartre ja de Beauvoir armastasid väikeseid Eesti külapoode, kust nad ostsid veini, mis meenutas maitselt prantsuse omi. Veine aitas valida Lennart Meri, kes prantsuse keele hea oskuse tõttu neid kantseldas."

Uno Laht: "Kirjanikepaar toodi Kuku klubisse, kus toimus pidulik ja rikkalik lõunasöök, millest Sartre tublisti osa võttis. Veini ja õlut maitses vähe. Külaline jättis võrdlemisi kuiva mulje."

Nobeli auhind
-------------

1964. aastal tunnustati kirjanikku Nobeli kirjandusauhinnaga, millest Sartre loobus protestiks süsteemi vastu.

> „*Monsieur le Secrétaire*. Olen kindlaist allikaist teada saanud, et mul on head väljavaated saada Teie preemiat. Ehkki seda on ebameeldiv teha enne hääletamist, pean ma Teile kirjutama, vältimaks arusaamatusi. Palun võtke kõigepealt vastu minu lugupidamine, *Monsieur le Secrétaire*, selle preemia eest, mida nii palju kirjanikke nii kõrgelt hindab. Siiski, personaalsetel ja enam vast objektiivsetel põhjustel ei soovi ma olla selle auhinna kandidaatide nimekirjas ei 1964. aastal ega hiljem. Palun, *Monsieur le Secrétaire*, võtke vastu minu sügavad vabandused."
> 
> 
>  – Jean-Paul Sartre. Pariis, 14. oktoober 1964
> 
>

Ühiskondlik tegevus
-------------------

Sartre oli Vietnami sõja vastane aktivist.

1970. aastal ta vahistati, sest müüs tänaval maoistlikku ajalehte, mis oli keelatud.

Haigus
------

Satre'i ja de Beauvoiri haud
Sartre'i haigusest saab lugeda Simone de Beauvoiri 1984 avaldatud raamatust "Hüvastijätutseremoonia", kus kirjeldati Sartre'i kümmet viimast, vaimselt nõtra aastat. Elu lõpus lisandus täielikule kontaktivõimetusele ka füüsiline pimedus. Sartre suri 1980 kopsuhaigusse.

Tsitaate
--------

* Kogu materialismi tulemus on see, et kõiki inimesi, kaasa arvatud seda, kes filosofeerib, koheldakse nagu objekte, määratud reaktsioonide ansamblit, mida mingil viisil ei eristata omaduste ja nähtuste ansamblist, mis moodustavad laua või tooli või kivi.
* Ainult inimolendite puhul eelneb eksistents loomusele; inimene teeb end selleks, kes ta on. Kui Jumalat pole olemas, siis on vähemalt üks olend, kelles eksistents eelneb loomusele, olend, kes eksisteerib enne, kui teda saab ühegi mõiste abil defineerida ja see olend on inimene. Alguses inimene eksisteerib, ilmub, astub lavale ja alles hiljem defineerib ta end.
* Valida, saamaks selleks või tolleks, tähendab samal ajal kinnitada selle väärtust, mida me valime, sest me ei saa kunagi valida halba. Me valime alati hea.
* Olete vaba, valige, see tähendab – leiutage.

Teosed
------

### Romaanid

* "Iiveldus" ("*La nausée*") (1938, eesti keeles 2002)

Antoine Roquentin, kes on end pärast pikki reisiaastaid sisse seadnud ühte Prantsuse sadamalinna, asub lõpetama uurimust ühe tuntud poliitikategelase kohta. Teda hakkab aga painama kummaline iiveldustunne, mis saadab teda kõikjal: kirjutades uurimust, kohtudes sõpradega ning isegi siis, kui tema mõtted kanduvad Annyle, tüdrukule, keda kunagi armastas… See on paeluv ja filosoofilise tooniga lugu iseendasse vaatamisest ja eksistentsiaalsuse lätete avastamisest.

* "Sõnad" ("*Les mots*") (1964) tõlkinud Leili-Maria Kask. Perioodika (Loomingu raamatukogu, 1965, 25/26 (397/398))

### Novellikogu

* "Sein" (1939; niminovell eesti keeles Looming 1938/10 ja kogumikus "Prantsuse novell", 1973)

### Näidendid

* "Kärbsed" (1943)
* "Räpased käed" (1948)
* "Kurat ja Vanajumal" (1951)
* "Kinnine kohus" (1944, eesti keeles koos "Altona vangidega". Tõlkinud E. Vasara, Tatjana Hallap, Eesti Raamat, 1989
* "Altona vangid" (1959; eesti keeles 1989)
* "Sõnad" (1964; eesti keeles 1965 ja 2006)

### Filosoofilised raamatud

* "L'être et le néant", 1943
* "Critique de la raison dialectique", 1960

Kirjandus
---------

* Albert Trummal, "J.-P. Sartre. A. Camus" (XIX–XX sajandi väliskirjanikke, XI). TRÜ rotaprintväljaanne, 1971, lk 4–67
* Tadeusz M. Jaroszewski, "Kadunud inimeste ateism. Ülevaade Jean-Paul Sartre'i ateismist" – artiklite kogumikus "Rotterdami Erasmusest Bertrand Russellini". Tõlkinud M. Lumi, Eesti Raamat, Tallinn 1972, lk 158–193
* Leili-Maria Kask, "Jean-Paul Sartre surnud" – Looming 1980, nr 5, lk 750–751
* Andres Küng, "Tuule lapsed. Peatükke kaasajooksikluse ajaloost". Rootsi keelest tõlkinud Anu Saluäär, LR 1990, nr 10, lk 42–50
* Paul Johanson, "Jean-Paul Sartre, väike tindine karvakera". Tõlkinud Aet Varik – Looming 2000, nr 1, lk 116–126, ja nr 2, lk 265–279
* Katre Talviste, "Kurja kirjanikus suurus: prestiiži ja ideoloogia konfliktid prantsuse tuumautorite retseptsioonis Sartre'i näol" (Sartre eesti kirjanduskriitikas viimase poole sajandi jooksul) – kogumikus "Kohandumise märgid", Underi ja Tuglase Kirjanduskeskus, Tallinn 2002, lk 121–127

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Jean-Paul Sartre** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jean-Paul Sartre** |

* Biograafia, bibliograafia (prantsuse keeles)
* Jean-Paul Sartre ja Simone de Beauvoir nõukogude Eestis (prantsuse keeles)

Nobel
Nobeli kirjandusauhinna laureaat

1901 Prudhomme • 1902 Mommsen • 1903 Bjørnson • 1904 F. Mistral, Echegaray • 1905 Sienkiewicz • 1906 Carducci • 1907 Kipling • 1908 Eucken • 1909 Lagerlöf • 1910 von Heyse • 1911 Maeterlinck • 1912 Hauptmann • 1913 Tagore • 1915 Rolland • 1916 von Heidenstam • 1917 Gjellerup, Pontoppidan • 1919 Spitteler • 1920 Hamsun • 1921 France • 1922 Benavente • 1923 Yeats • 1924 Reymont • 1925 Shaw • 1926 Deledda • 1927 Bergson • 1928 Undset • 1929 Mann • 1930 Lewis • 1931 Karlfeldt • 1932 Galsworthy • 1933 Bunin • 1934 Pirandello • 1936 O'Neill • 1937 du Gard • 1938 Buck • 1939 Sillanpää • 1944 Jensen • 1945 G. Mistral • 1946 Hesse • 1947 Gide • 1948 Eliot • 1949 Faulkner • 1950 Russell • 1951 Lagerkvist • 1952 Mauriac • 1953 Churchill • 1954 Hemingway • 1955 Laxness • 1956 Jiménez • 1957 Camus • 1958 Pasternak • 1959 Quasimodo • 1960 Perse • 1961 Andrić • 1962 Steinbeck • 1963 Seféris • 1964 Sartre • 1965  Šolohhov • 1966 Agnon, Sachs • 1967 Asturias • 1968 Kawabata • 1969 Beckett • 1970 Solženitsõn • 1971 Neruda • 1972 Böll • 1973 White • 1974 Johnson, Martinson • 1975 Montale • 1976 Bellow • 1977 Aleixandre • 1978 Singer • 1979 Elýtis • 1980 Miłosz • 1981 Canetti • 1982 García Márquez • 1983 Golding • 1984 Seifert • 1985 Simon • 1986 Soyinka • 1987 Brodski • 1988 Mahfuz • 1989 Cela • 1990 Paz • 1991 Gordimer • 1992 Walcott • 1993 Morrison • 1994 Ōe • 1995 Heaney • 1996 Szymborska • 1997 Fo • 1998 Saramago • 1999 Grass • 2000 Gao • 2001 Naipaul • 2002 Kertész • 2003 Coetzee • 2004 Jelinek • 2005 Pinter • 2006 Pamuk • 2007 Lessing • 2008 Le Clézio • 2009 Müller • 2010 Vargas Llosa • 2011 Tranströmer • 2012 Mo • 2013 Munro • 2014 Modiano • 2015 Aliaksijevič • 2016 Dylan • 2017 Ishiguro • 2018 Tokarczuk • 2019 Handke • 2020 Glück • 2021 Gurnah • 2022 Ernaux