recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ümarlihvitud kuukividest ripatsid
Bütsantsi elevandiluu-ikooni ja ümarlihvitud kividega kaunistatud raamatukaas
**Ümarlihv**, ka **kabašon-** või ***cabochon*-lihv** [kaboš·o(n)] on enamasti poolvääriskivide puhul ja läbipaistmatute vääriskivide puhul kasutatav lihvitüüp, mille puhul lihvitakse kivi ühtlaselt kumeraks. Ümarlihv toob hästi välja eri toonide vaheldumise ja sillerdamise vääris- või ehtekivi ühtlaselt siledal, nurkadeta pinnal.

*Cabochon*'ideks ehk ümarlihvideks võidakse nimetada ka selle lihviga mineraalipalu või kive endid.

Ümarlihv on ajalooliselt vanem kui fassettlihv, antiikajal ja keskajal lihviti ümaraks ka need kivid, mille puhul hiljem kasutati fassettidena lihvimist.

Näiteid
-------

* Eri värvi turmaliinidEri värvi turmaliinid
* TähtsafiirTähtsafiir
* TsitriinTsitriin
* VäärisopaalVäärisopaal
* SammalahhaatSammalahhaat
* Merevaigust ripatsidMerevaigust ripatsid
* Ümarlihvitud safiiriga 13. sajandi sõrmus Winchesteri katedraalisÜmarlihvitud safiiriga 13. sajandi sõrmus Winchesteri katedraalis

Viited
------

1. ↑  Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001
2. ↑

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ümarlihv** |
**Milvi Roosleht** (aastani 1956 **Silmer**, sündinud 2. juulil 1934 Puise külas Läänemaal) on eesti pedagoogikateadlane.

Elulugu
-------

Lõpetas 1953 Haapsalu Pedagoogika Kooli; 1969 TPedI pedagoogika ja algõpetuse metoodika erialal ja 1976 Moskva NSVL Pedagoogikaakadeemia Teadusliku Uurimise Instituudi aspirantuuri; pedagoogikakandidaat (1977, Moskva Pedagoogikaakadeemia Teadusliku Uurimise Instituut), väitekirjas käsitles õigekirja õpetamist 1. klassi õpilastele eesti keele fonoloogilisi iseärasusi arvestades. Oli 1953–70 algklassiõpetaja Käesalu ja Nissi koolis Harjumaal. 1970–91 Pedagoogika Teadusliku Uurimise Instituudi nooremteadur ja vanemteadur. 1991–96 TPÜ õppekava labori vanemteadur.. Milvi Roosleht on Maire Heremi ja Tuuli Oderi ema.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: algõpetuse didaktika ja emakeeleõpetuse metoodika. Eesti NSV riiklik preemia (1987) (kollektiivis) "Aabitsa" kaasautorina. 72 teadustrükist.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Abimaterjale emakeelest I klassile. Tallinn, 1980, 31984
* Aabits (kaasautor L. Kivi). Tallinn, 1985, 71994
* Alglugemik 1. klassile. Tallinn, 1997
* Kuidas arendada lugemisvalmidust lasteaias (kaasautor). Tartu, 2000
* Alguse asi (kaasautor L. Kivi). Tallinn, 2000.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Modelleeriv süsteem** on Tartu-Moskva semiootikakoolkonna mõiste. Modelleerivaid süsteeme kirjeldati kui primaarseid või sekundaarseid. **Primaarseks modelleerivaks süsteemiks** on algses käsitluses loomulik keel. **Sekundaarseteks** aga igasugused kahe- või paljukihilised keelepealsed süsteemid, mis on tõlgitavad loomulikku keelde (Ivanov et al. 1998: 80-81; Lotman 1990: 9). Artiklis "Kunst modelleerivate süsteemide reas" kirjeldab Juri Lotman modelleerivat tegevust ja modelleerivat süsteemi järgnevalt:

"Modelleeriv tegevus on inimese tegevus mudelite loomisel. Selleks et kõnesoleva tegevuse tulemusi võiks võtta objekti analoogidena, peavad need alluma teatavatele (intuitiivselt või teadlikult kehtestatud) analoogiareeglitele ja järelikult suhestuma selle või teise modelleeriva süsteemiga.
Modelleeriv süsteem on elementide ja nende ühendamise reeglite struktuur, mis on tunnetamise, teadvustamise või korrastamise objekti koguvaldkonna suhtes fikseeritud analoogia seisundis. Seetõttu võib modelleerivat süsteemi vaadelda kui keelt." (Lotman 1990: 8-9)
Seega on modelleeriva süsteemi kaks peamist joont
1. selle väljendumine teatud keelena kui struktuur, mis põhineb mingitel elementidel ja reeglitel nende ühendamiseks.
2. modelleeriva süsteemi fikseeritud suhe enda objekti, mis väljendub kindlates analoogiareeglites.

Algses primaarsete ja sekundaarsete modelleerivate süsteemide eristuses ei olnud absoluutsete kategooriate loomise taotlust. Winfried Nöth märgib artiklis "Yuri Lotman on metaphors and culture as self-referential semiospheres", et tegemist on suhteliste mõistetega.

"Esmane vs. teisene pole kunagi kategooriline, vaid alati suhteline vastandus. Mis on primaarne kõrgemal tasandil, võib olla sekundaarne madalama tasandi perspektiivist ja isegi topelt sekundaarne veel madalama tasandi vaatepunktist." (Nöth 2006: 259)
Püüdmata paika panna, milline oli absoluutselt esmane modelleeriv süsteem, defineeris Juri Lotman kultuurinähtusi teiseste modelleerivate süsteemidena kui selliseid, mida on vaja mingil etapil loomulikku keelde tõlkida (Lotman 1990: 9-10).

Kuivõrd modelleerimisprotsess on ka keele-eelne, siis määratles Thomas Sebeok biosemiootika kujunedes organismide omailma kui esmase modelleeriva süsteemi, misläbi keel on teisene ning kultuur kolmandane modelleeriv süsteem.

Viited
------

1. Ivanov, Vjatšeslav *et al*. 1998. *Kultuurisemiootika teesid*. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus.
2. Lotman, Juri 1990. Kunst modelleerivate süsteemide reas. *Kultuurisemiootika*. Tallinn: Olion, 8-31.
3. Nöth, Winfried 2006. Yuri Lotman on metaphors and culture as self-referential semiospheres. *Semiotica* 161(1/4): 249-263.
Kaart
**Väike-Ameerika** tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Uue Maailma asumis. Tänav algab Pärnu maanteelt, ristub Virmalise, Toom-Kuninga, Kesk-Ameerika, Luha ja Koidu tänavaga ning lõpeb Tehnika tänaval Lilleküla raudteepeatuse lähedal. Väike-Ameerika tänav on ligikaudu 790 meetri pikkune.

9. märtsil 1944 toimunud Tallinna pommitamise tagajärjel hävis suur osa Väike-Ameerika tänava omaaegsest hoonestusest.

Tänava nimed
------------

Väike-Ameerika tänav, Suur-Ameerika tänav ja Kesk-Ameerika tänav on nime saanud Pärnu maantee ja Suur-Ameerika tänava nurgal 18.–19. sajandil asunud võõrastemaja-kõrtsi America (Ameerika) järgi. Tänava nimi on ametlikult fikseeritud 1885. aastast, mil eestikeelne nimekuju oli **Veike-Ameerika tänav**, saksakeelne *Kleine Amerikastrasse* ja venekeelne *Малая Американская улица*. 1908. aastast on pärit eestikeelne nimekuju **Väike-Amerika tänav** ja 1910. aastast **Veike-Amerika tänav**. Väike-Ameerika tänav sai tänava ametlikuks nimekujuks 1923. aastal.

1939. aastal sooviti tänava nime vahetada Piiri tänavaks. 27. juunist 1950 sai tänava nimeks **Kiire tänav**. 18. oktoobril 1991 anti tänavale tema ajalooline nimi tagasi.

Pilte
-----

* Tänava alguses asub Tallinna TehnikakõrgkoolTänava alguses asub Tallinna Tehnikakõrgkool
* Hooneid Väike-Ameerika tänavalHooneid Väike-Ameerika tänaval
* Ministeeriumide hoone 2017. aastalMinisteeriumide hoone 2017. aastal

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 50.
3. ↑  Rida Tallinna tänavaid ümberristimisele, Päewaleht, nr. 110, 23 aprill 1939
4. ↑  Päring kohanimeandmebaasist. Eesti kohanimed

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Väike-Ameerika tänav** |

| * v
* r
Uue Maailma asumi tänavad |
| --- |
| Tänavad | 
Aasa tänav · Kesk-Ameerika tänav · Kesk-Luha tänav · Kiire tänav · Koidu tänav · Komeedi tänav · Kristiina tänav · Luha tänav · Lõkke tänav · Pilve tänav · Planeedi tänav · Pärnu maantee · Saturni tänav · Suur-Ameerika tänav · Tehnika tänav · Toom-Kuninga tänav · Uue Maailma tänav · Vana-Lõuna tänav · Videviku tänav · Villardi tänav · Vineeri tänav · Virmalise tänav · Väike-Ameerika tänav |
**Modell** (prantsuse keeles *modèle,* varasem nimetus ka mannekeen) on inimene, kelle tööks on edendada, demonstreerida ja reklaamida kaubanduslikke tooteid (eelkõige rõivaid). 

Eristatakse moemodelle, kataloogimodelle, glamuurimodelle, fitnessmodelle ja kunstimodelle. Moemaailmas jagunevad modellid kõrgmoe ning kataloogimoe modellideks. Kõrgmoe modellid osalevad moeetendustel ja poseerivad kõrgmoe ajakirjades, nagu Vogue. Headeks näideteks on Cindy Crawford, Naomi Campbell ja Kate Moss. Kataloogimoe modellid esinevad moeajakirjades ja reklaamides ning reklaamivad jaekaubandustooteid. Mõned tuntumad reklaamimodellid on Irina Shayk, Bar Refaeli ja Josie Maran.

Modellinduses on palju erinevaid žanre, sealhulgas moetoimetus, elustiilitoimetus, poodium, reklaam, kataloog, glamuur, treening, ilu, kaunid kunstid ja elustiil. Iga žanr on seotud teatud modellinduse tüübiga. Moemodellid võivad töötada igas žanris. Teisest küljest, teiste modellide, nagu glamuuri- või reklaamimodellide (mõnikord nimetatakse ka elustiilimodellideks) töö võib olla piiritletud.
Ärma talu Abja-Vanamõisa külas
**Johan Ludri** (vene Иван Мартынович Лудри; **Ivan Martõnovitš Ludri**; 29. jaanuar 1895 Ärma talu, Abja-Vanamõisa – 26. november 1937 Moskva) oli eesti päritolu Nõukogude admiral (1. järgu flagman).

Ta oli Ärma talu popsi poeg. 1911. aastal siirdus Kroonlinna merekooli.

1918. aastal astus kommunistlikku parteisse. Kodusõja ajal võttis ta komissarina osa Kroonlinna mereoperatsioonidest. 1921–1923 oli Kaspia flotilli ülem.

1923. aastal astus mereväe akadeemiasse. Peale akadeemia lõpetamist 1927. aastast oli Musta mere rannikukaitse ülem. 1932. aastal määrati ta Punaarmee merejõudude ülema asetäitjaks, 1937. aastast Leningradi mereväeakadeemia ülem.

1937. novembris lasti ta maha. 1956. aastal rehabiliteeriti postuumselt.

Mälestuse jäädvustamine Eesti NSV-s
-----------------------------------

Ärma talu õue teepoolsete viimaste puude all on talle püstitatud mälestuskivi. 

Johan Ludri mälestuskivi Ärma talus
Ta oli Abja Keskkooli pioneerimaleva nimikangelane.

Johan Ludri 90. sünniaastapäeval 29. jaanuaril 1985 ilmus ajalehes Rahva Hääl temale pühendatud artikkel "Jungast admiraliks".

Viited
------

1. ↑  Большая Советская Энциклопедия. В 30 т. - 3-е изд. - М. 1969-1978. Том: 15, Стр.: 48 - 49
2. ↑  Jaan Riisalo. Halliste. Tallinn: Eesti Raamat, 1968. Lk. 56
3. ↑  Eesti Entsüklopeedia. Ludri, Johan
4. ↑  Полководцы: Послереволлюционный флот: Лудри Иван[*alaline kõdulink*]
**Eesti Vähiregister** on riigi infosüsteemi kuuluv andmekogu, mille pidamise eesmärk on vähijuhtude andmete töötlemine vähi esinemise ja vähihaigete elumuse analüüsiks, tervishoiuteenuse korraldamiseks, vähitõrjemeetmete kavandamiseks ja nende tõhususe hindamiseks, samuti haigestumuse statistika korraldamiseks ning epidemioloogiliseks uurimistööks. Registri peamine ülesanne on arvepidamine Eesti rahvastikus diagnoositud pahaloomuliste kasvajate kohta, et statistiliste näitajate abil iseloomustada võimalikult täpselt vähi esinemist rahvastikus.

Registri andmetel põhineb Eesti vähiseire – vähihaigestumuse ja teiste vähi esinemise indikaatorite pidev hindamine ning ajatrendide analüüs. Lisaks statistilisele ülevaatele on võimalik vähiregistri andmete baasil teha analüüse ravikvaliteedi osas. Vähiregistri andmetega tehtavate uuringute alusel on võimalik välja töötada uusi ravimeetodeid vähiraviks.

Vähiregister võeti kasutusele 16. jaanuaril 1978, kuid registris on andmed kõigi alates 1968. aastast Eestis diagnoositud vähijuhtude kohta. Alates 1994. aastast registreeritakse vähiregistris ka in situ kasvajad ja 1998. aastast peaaju ja kesknärvisüsteemi ning peaaju piirkonnas paiknevate sisesekretsiooninäärmete healoomulised ja ebaselge või teadmata loomusega kasvajad.

Registri vastutav töötleja on Sotsiaalministeerium ja volitatud töötleja Tervise Arengu Instituut.

1989. aastast kuulub Vähiregister Rahvusvahelisse Vähiregistrite Assotsiatsiooni (IACR) ning Euroopa Vähiregistrite Võrgustikku (ENCR).

Viited
------

1. ↑  "Vähiregistri põhimäärus" (eesti keeles). Riigi Teataja. 1. juuni 2011. § 2. Vaadatud 01.09.2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
2. 1 2 3  "Vähiregister" (eesti keeles). Riigi infosüsteemi haldussüsteem. Vaadatud 01.09.2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
3. 1 2  "Vähiregister" (eesti keeles). Tervise Arengu Instituut. 13. juuni 2017. Vaadatud 01.09.2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
4. ↑  "Vähiregistri põhimäärus" (eesti keeles). Riigi Teataja. 1. juuni 2011. § 3. Vaadatud 01.09.2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)

Välislingid
-----------

* Vähiregister Tervise Arengu Instituudi kodulehel
* Vähiregistri metaandmed riigi infosüsteemi haldussüsteemis
Lancasteri väina asukoht.
**Lancasteri väin** on väin Kanadas Nunavutis. Väinast põhja pool on Devoni ning lõuna pool Baffini ja Somerseti saar. Väinast ida pool asub Baffini laht, lääne pool Barrow' väin ja edela pool Prince Regenti väin.

Lancasteri väin moodustab Loodeväila idaosa.

Väin on üheksa kuud aastas jääga kaetud.

Lancasteri väinas elab palju loomi: vaalad (narval, valgevaal, grööni vaal), loivalised (viiger, habehüljes, grööni viiger, morsk), jääkaru ja merelinnud (põhjatirk, kalakajakas, jää-tormilind, krüüsel, randtiir, vandelkajakas, lumehani). Loomarohkust seletab asjaolu, et väinas elavate harilike jääturskade hulka hinnatakse 30 tuhandele tonnile ja enamik loomi püüab neid.

Lancasteri väinale andis nime maadeavastaja William Baffin 1616 oma ekspeditsiooni ühe rahastaja James Lancasteri auks. Ka teiste rahastajate Smithi ja Jonesi järgi nimetas ta väina.

1818. aastal loobus John Ross oma ekspeditsiooniga väina läbimast, kui talle tundus, et ta näeb väina blokeerivaid kaljusid. Arvatavasti olid need jäämäed.

Kanada riik uuris Lancasteri väina põhjalikult 1930. aastatest 1950. aastateni. Juhtumisi tarvitati selleks Teises maailmasõjas kasutatud raskepommituslennukeid Avro Lancaster, mis olid kohandatud kaardistamiseks.
Bördehuusi muuseum
**Lamstedt** (alamsaksa *Loomst*) on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Cuxhaveni kreisis.

Valla pindala on 52,64 km². 31. detsembril 2015 elas seal 3349 inimest.

On valdade ühenduse Samtgemeinde Börde Lamstedt keskus.

Madal Westerbergi seljak, otsamoreen Saale jäätumise perioodist, asub Lamstedti Rahdeni paikkonna lähedal.

Lamstedti osad
--------------

Tänane Lamstedt koosneb endistest valdadest:

* Hackemühlen, liidendati 1972. aastal
* Ihlbeck, liidendati 1972. aastal
* Nindorf, liidendati 1972. aastal
	+ Seth, vanasti Nindorfi paikkond
* Rahden, liidendati 1929. aastal Hackemühleniga
* Wohlenbeck, liidendati 1972. aastal

Ajalugu
-------

Lamstedt kuulus Bremeni peapiiskopkonda. 16. sajandi keskpaigas võtsid elanikud omaks luterluse. Tilly (1628–1630) juhitud Liiga okupatsiooni ajal kannatasid nad vastureformatsiooni katsete all.

1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esmalt personaalunioonis Rootsi krooniga – mille katkestas Taani okupatsioon (1712–1715) – ja 1715. aastast alates Hannoveri krooni poolt. 1807. aastal annekteeris hertsogkonna üürike Vestfaali kuningriik, enne kui Prantsusmaa selle 1810. aastal annekteeris. 1813. aastal taastati hertsogkond Hannoveri kuurvürstkonda, mis – pärast selle Hannoveri kuningriigiks ülendamist 1814. aastal – liidendas hertsogkonna reaaluniooni ja hertsogkonna territooriumist, sealhulgas Lamstedtist, sai osa uuest 1823. aastal loodud Stade ringkonnast.

Claus Spreckels (1828–1908), suurtööstur Hawaiil ja Californias (Spreckels Sugar Company), sündis Lamstedtis. *Claus-Spreckels-Straße* (tänav) Lamstedtis kannab tema nime.

Viited
------

1. ↑  Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Register of German municipalities (4th quarter 2022), vaadatud 12.02.2023.

Välislingid
-----------

* www.lamstedt.de


Cuxhaveni kreisi vallad

* Armstorf
* Belum
* Beverstedt
* Bülkau
* Cadenberge
* Cuxhaven
* Geestland
* Hagen im Bremischen
* Hechthausen
* Hemmoor
* Hollnseth
* Ihlienworth
* Lamstedt
* Loxstedt
* Mittelstenahe
* Neuenkirchen
* Neuhaus
* Nordleda
* Oberndorf
* Odisheim
* Osten
* Osterbruch
* Otterndorf
* Schiffdorf
* Steinau
* Stinstedt
* Wanna
* Wingst
* Wurster Nordseeküste
Miloš Jakeš 2006. aastal.
**Miloš Jakeš** (õieti **Milouš Jakeš**; 12. august 1922 České Chalupy – 9. juuli 2020 Praha) oli Tšehhoslovakkia partei- ja riigitegelane, Tšehhoslovakkia Kommunistliku Partei Keskkomitee peasekretär aastatel 1987–1989.

Jakeš sündis vaeses talupoja perekonnas. 1937–1950 töötas ta Zlínis Bata kingatehases. Ta astus Tšehhoslovakkia Kommunistlikku Parteisse ning õppis aastatel 1955–1958 Moskvas NLKP KK juures asuvas Kõrgemas Parteikoolis. Seejärel oli Jakeš parteitööl. Praha kevade mahasurumise järel osales ta aktiivselt "normaliseerimises". 

1987. aasta 17. detsembril astus Tšehhoslovakkia Kommunistliku Partei Keskkomitee peasekretär Gustáv Husák ametist tagasi ning tema asemel sai uueks peasekretäriks Miloš Jakeš. Võimule tuleku järel püüdis Jakeš jätta endast muljet kui reformaatorist. Tegelikult aga ei olnud ta üldse huvitatud dialoogist opositsiooniga. Sametrevolutsiooni tagajärjel oli ta 24. novembril 1989 sunnitud parteijuhi ametist tagasi astuma. 
1989. aasta detsembris heideti ta Tšehhoslovakkia Kommunistlikust Parteist välja.

1997. aastal anti Miloš Jakeš, Jozef Lenárt ja Karel Hoffmann kohtu alla süüdistusega riigireetmises nende tegevuse tõttu 1968. aasta augustisündmuste ajal. Jakeš mõisteti 2003. aastal õigeks.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Elulugu saidil zivotopisyonline.cz
* Elulugu saidil ustrcr.cz
**Barbara kabel** (*capella beate Barbara extra civitatem*) oli keskaegne katoliku pühakoda Tallinna lähedal, mis asus umbkaudu nüüdse Roosikrantsi tänava ja Kaarli puiestee nurgal. Kabelit on mainitud arvatavasti juba 1341. aastal, kindlasti aga 1378. aastal. 15. sajandil nimetati seda ka kirikuks, mis tähendas, et sel võis olla oma kogudus ja preester.

Mitte segi ajada Niguliste kiriku Barbara kabeliga, mis eksisteeris umbes samal ajal ja allikate lakoonilisuse tõttu on neil raske vahet teha.

Rotherus Dyneuar seniori testamendis 26. septembrist 1341 annetatakse Barbara kabelile kaks kuhja kive ja lupja. 1363. aastal kuulus Albertus Harpele aiakrunt Barbara kabeli juures väljaspool Seppade/Harju väravat.

1378. aastal oli kabelil oma vaimulik. 

1511. aastal oli kabelis köösnerite altar. 

Kabel lammutati tõenäoliselt 1535. aastal (Hugo Peets, Rudolf Kenkmaa).

Kabelit juures asus hiljemalt 1379. aastast Barbara kalmistu. Praegu on endise kalmistu ja kabeli ala valdavalt hoonestatud.

Kirjandus
---------

* "Barbara kalmistu". - Entsüklopeedia Tallinn 1 (A-M). Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2004. Lk 34

Välislingid
-----------

* Maailm Roosikrantsi all
Indrek Grigor (2015)
**Indrek Grigor** (sündinud 27. juunil 1981 Pärnus) on eesti semiootik, kunstiajaloolane, -kriitik, ajakirjanik ja kuraator. Elab ja töötab Tartus.

Ta on õppinud Tartu Ülikoolis kunstiajalugu ja semiootikat. 2004. aastal kaitses ta bakalaureusetöö semiootikas teemal "Vladimir Nabokovi läbipaistev maailm", 2008. aastal magistritöö kunstiajaloos teemal "Modernistlik ornament".

2006–2010 oli Indrek Grigor Tartu Kunstimuuseumi foto- ja videokunsti kogu hoidja ja kuraator.

2010–2018 Tartu Kunstimaja galerist.

2019. aasta juulist Tartu Kunstimuuseumi kuraator

Aastast 2008 on ta olnud külalislektor Tartu Kõrgemas Kunstikoolis, Eesti Kunstiakadeemias ja Tartu Ülikoolis.

Aastast 2006 avaldanud kunstikriitilisi artikleid väljaannetes Sirp, Cheese, Kunst.ee, Kunstiteaduslikud Uurimused (retsensioonid), Müürileht, Artishok, 30+, Echo Gone Wrong, Studija jm.

Grigor kuulub Eesti Semiootika Seltsi, Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingusse, Tartu Kunstnike Liitu.

Tunnustus
---------

* 2010 Tartu Kultuurikandja aunimetus (kultuurikajastaja)
* 2018 stipendium "Ela ja sära"

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Indrek Grigor** |

* indrekgrigor.com
* Modernistlik ornament. Asemiootilisus modernistlikus kunstiteoorias
* Tartu möliseb, lips korralikult kaelas Postimees, 29. jaanuar 2012
* Kunstikriitika Kombinaat Femme.ee 25.09.2012
* youtube.com/indrekgrigor
Mõisa peahoone XX sajandi alguses
**Barbaroŭ** (transkribeerituna **Barbarov**, venepäraselt *Barbarov*, poola keeles *Barbarów*) on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Homieli oblastis Mazyri rajoonis, Barbaroŭ külanõukogu halduskeskus. Asula asub oblasti keskusest Homielist 166 kilomeetri kaugusel Prõpjatsi jõe kaldal.

Külas on algkool, kultuurimaja ja raamatukogu, seal asub ka jõesadam. Vaatamisväärsusteks on sealne mõisakompleks ja park.

Aastal 1908 sündis seal valgevene põllumajandusteadlane Michaił Macapura.

Ajalugu
-------

Küla on kirjalikes allikates esmamainitud 1431. aastal. Aastast 1761 kuulus Barbaroŭ Oskierkadele. Adam Kirkor avastas alevist sel perioodil püstitatud võimsa mitme torni, muldvalli ja vallikraaviga kindluse jäänused, ent kindlust ennast tolle perioodi kirjalikes allikates mainitud ei ole. Aastal 1779 ehitati sinna õigeusu kirik. 

Aastal 1793 läks küla teisel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Barbaroŭ hakkas kuuluma Minski kubermangu ja Mozõri maakonda. Ühtlasi sai selle omanikuks Jacob Johann von Sievers, kes aga aastal 1808 selle Holstidele edasi müüs. Aastal 1795 sai Barbaroŭ alevi staatuse. Aastast 1833 on teada, et alevis olid kõrts, neli vesiveskit ja kai. XIX sajandi keskpaigas rajasid alevi omanikeks saanud Horwatid Prõpjatsi kaldale uhke mõisakompleksi, mille juures asus ka viie tiinu suurune park. Horwatide suguvõsa valdusse jäi alev kuni I maailmasõjani.

Aastal 1919 läks Barbaroŭ Valgevene NSV koosseisu. Aastal 1924 muudeti selle staatus külaks, ühtlasi sai Barbaroŭst kohaliku külanõukogu halduskeskus. Samal aastal asutati külas kolhoos «Серп и молот», mis aastal 1930 sai uue nime «Новый Барбаров». II maailmasõja ajal põletasid saksa karistussalklased küla maha. Tänapäeval on asulast saanud agrolinnake.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. oktoober 2020. Vaadatud 2. novembril 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. 1 2  Roman Aftanazy: Dzieje rezydencji na dawnych kresach Rzeczypospolitej. T. 1: województwa mińskie, mścisławskie, połockie, witebskie. Zakład Narodowy im. Ossolińskich, 1991, lk. 18–21. ISBN 8304037130.
3. ↑  Barbarów Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. T. I: Aa – Dereneczna. Warszawa, 1880.
4. ↑  150 пытанняў і адказаў з гісторыі Беларусі / Уклад. Іван Саверчанка, Зьміцер Санько. — Вільня: Наша Будучыня, 2002. — 238 lk. ISBN 9986-9229-6-1.
5. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. september 2018. Vaadatud 2. novembril 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Barbaroŭ** |
**Susan Charlotte Faludi** (sündinud 18. aprillil 1959) on Pulitzeri preemia pälvinud ameerika ajakirjanik.

Elukäik
-------

Faludi sündis New Yorgis Queensi linnaosas 1959. aastal. Tema ema oli koduperenaine ja ajakirjanik. Tema isa oli fotograaf, kes oli emigreerunud Ungarist. Ta lõpetas Harvardi 1981 ja temast sai ajakirjanik. Ta kirjutas artikleid sellistele ajalehtedele nagu The New York Times, Miami Herald, Atlanta Constitution, San Jose Mercury News ja The Wall Street Journal. 1980. aastatel kirjutas ta mitu artiklit feminismist ja sellevastasest liikumisest.

Raamatud
--------

Susan C. Faludi on raamatute "Tagasilöök: Deklareerimata sõda Ameerika naise vastu" (1992) ("Backlash: The Undeclared War Against American Women") ja "Kangestunud: Ameerika mehe reetlikus" (1999) ("Stiffed: The Betrayal of the American Man") autor.

Esimeses raamatus vaidles ta vastu väitele, nagu oleks feminism saanud 1980. aastatel tagasilöögi, kuna levis negatiivne stereotüüp karjäärile orienteeritud naisetest. Faludi väitis, et need, kes leiavad, et "naise koht on kodus lapsi karjatades" on silmakirjateenrid, kuna neil on endal sellised naised, keda nad kritiseerivad. See töö sai Rahvusvahelise raamatukriitikute ühenduse auhinna 1992. aastal.

Teises raamatus analüüsis Faludi Ameerika meest. Ta väitis, et samal ajal kui paljud nendest, kes on võimu juures on mehed, on siiski paljudel meestel vaid vähene hulk võimu. Ameerika mehed peavad pidevalt tõestama, et nad on tugevad, toetama oma perekonda ja kõvasti tööd tegema. Lõpeks võib selline pingutamine päädida alatasustatud töö või töötusega ja ka naine hülgab lõpuks sellise mehe. Ameerika ühiskonna muutustest on mõjutatud nii mehed kui ka naised ja on vale hukka mõista üksikut meest probleemi eest, mida ta pole põhjustanud ning mille pärast ta kannatab sama palju kui naine.

Tunnustus
---------

Ta pälvis Pulitzeri preemia 1991. aastal artikli "Safeway Stores, Inc." kohta. Pulitzeri auhinna komitee leidis, et see artikkel näitas "inimressursi kulude suurt osatähtsust suures rahanduses".

Vaata ka
--------

* Kolmanda laine feminism
**Piia Leino** (sündinud 1977. aastal) on Soome kirjanik ja ajakirjanik. 

Piia Leino on õppinud Tampere Ülikoolis, 2004. aastal sai magistrikraadi ajakirjanduse alal. 

2020. aasta seisuga töötab ta Helsingis uudisteagentuuris STT. 

Ilukirjandust hakkas Leino kirjutama 2009. aastal. Ta enda sõnul innustab teda romaane kirjutama suur huvi ühiskonna vastu ja soov seda lähemalt uurida.

Teosed
------

Piia Leinol on ilmunud neli romaani: 

* "Ruma Kassa" (Johnny Kniga, 2016)
* "Taivas" (S&S, 2017) – võitis selle eest 2019. aastal Euroopa Liidu kirjandusauhinna
* "Yliaika" (S&S, 2020)
* "Lakipiste" (S&S, 2021)

Neist kolm viimast moodustavad ulmetriloogia: romaani "Taivas" tegevus toimub Soomes 2058. aastal, romaani "Yliaika" tegevus 2052 ja "Lakipiste" 2045. aastal.

Viited
------

1. ↑  Piia Leino kirjastuse S&S kodulehel Vaadatud 25.02.2022.
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. jaanuar 2020. Vaadatud 30. jaanuaril 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  Kirsi Ranin. Piia Leino: Lakipiste – kun murhaaja ei olekaan ihminen Kirsin Book Club, 17.09.2021.
**Susanna Aleksandra** (õieti **Susanna Aleksandra Veldi**; sündinud 21. septembril 1989 Tallinnas) on eesti džässlaulja ja helilooja.

Haridus
-------

Susanna Aleksandra Veldi lõpetas 2009. aastal Tallinna Prantsuse Lütseumi ning aastatel 2009–2013 õppis Tartu Ülikoolis romanistika osakonnas prantsuse keelt ja kirjandust. 

Aastatel 2010–2014 õppis ta Heino Elleri nimelises Tartu muusikakoolis džässlaulu Ursel Oja juhendamisel. Aastatel 2015–2019 õppis Helsingis Sibeliuse Akadeemias džässmuusika erialal Jenny Robsoni, Aija Puurtineni ja Jukkis Uotila juhendamisel. 2019. aastal alustas džässmuusika magistriõpinguid Helsingi Kunstiülikooli Sibeliuse Akadeemias.

Muusika
-------

Oma džässansambliga astus Susanna Aleksandra esmakordselt lavale 17-aastaselt. 2015. aastal ilmus tema omaloominguline debüütalbum "Miracles". Albumil musitseerivad Vladimir Võssotski (klaver), Joel Remmel (klaver), Holger Marjamaa (klaver), Mihkel Mälgand (kontrabass), Ahto Abner (trummid). 

2017. aasta suvel ilmus koostöös soome džässmuusikutega singel "Golden Boy" (muusika Ilmari Rönkä, sõnad Susanna Aleksandra). 

2016. aastal osales Mikk Targo ja Lutz Krajenski suurprojektis "Muinaslugu sinilinnust" uude kuude Aarne Oidi menuloo "Kaks kuukiirt". 2020. aastal avaldas loo ingliskeelse versiooni The Dance Must Go On kitarrist ja produtsent U-Nam Ameerika Ühendriikides.

2020. aasta märtsis ilmus teine omaloominguline album "Souls of the Night" Jaapanis (Blue Gleam). Albumil musitseerivad soome tippmuusikud Joonas Haavisto (klaver), Joonas Tuuri (bass), Ville Pynssi (trummid), Abdissa "Mamba" Assefa (perkussioonid). 

Susanna Aleksandra on esinenud mitmes omanimelise ansambli koosseisus ja külalissolistina ansamblis Estonian Dream Big Band, New Wind Jazz Orchestra.

Isiklikku
---------

Susanna Aleksandra isa on saksofonist Virgo Veldi, vanaema pianist Eevi Ross ning vanaisa klarnetist, arranžeerija ja dirigent Aleksander Rjabov.

Helikandjad
-----------

* 2015 Miracles
* 2017 Golden Boy

Lisaks osales Susanna Aleksandra solistina 2016. aasta suurprojekti "Muinaslugu sinilinnust" helisalvestistes.

Tunnustus
---------

* 2007 Noorte džässmuusikute festivali Rainbow Jazz üllatajapreemia
* 2013 Rahvusvahelise konkursi Pärnu Ballaad III koht ja *a cappella* eripreemia
* 2017 Rahvusvahelise džässlauljate konkursi Riga Jazz Stage (Läti) III koht

Välislingid
-----------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Callum McGregor 2019. aastal Šotimaa koondises
**Callum William McGregor** (sündinud 14. juunil 1993 Glasgow's) on Šotimaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Šotimaa kõrgliiga klubis Celtic ja Šotimaa jalgpallikoondises.

Ta liitus Celticu noorteakadeemiaga 2001. aastal. Profidebüüdi tegi ta hooajal 2013–14 Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Notts County, kus ta mängis Celticust laenul, ja lõi sel hooajal liigas 12 väravat.

Alates hooajast 2014–15 on McGregor kuulunud Celticu põhikoosseisu. Celticu meeskonnas tegi ta debüüdi 2014. aasta juulis UEFA Meistrite Liiga eelringi mängus Islandi klubi KR Reykjavíki vastu ja lõi selles mängus ka värava. 13. augustil 2014 debüteeris ta Šotimaa kõrgliigas mängus St Johnstone'i vastu ja lõi selles mängus kohe ka värava. Celticuga on McGregor tulnud Šotimaa meistriks kokku kuus korda, lisaks on ta neli korda võitnud Šotimaa karika ja neli korda Šotimaa liigakarika. Hooajal 2018–19 valiti ta Šotimaa kõrgliiga sümboolsesse koosseisu ja Celticu hooaja parimaks mängijaks.

Šotimaa jalgpallikoondises tegi McGregor debüüdi 9. novembril 2017 sõprusmängus Hollandi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 22. juunil 2021 Euroopa meistrivõistluste viimases alagrupimängus Horvaatia vastu.

Saavutused
----------

Celtic
* Scottish Premiership: 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2017–18, 2018–19, 2019–20
* Scottish Cup: 2016–17, 2017–18, 2018–19, 2019–20
* Scottish League Cup: 2016–17, 2017–18, 2018–19, 2019–20, 2021–22

Välislingid
-----------

 Callum McGregor – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Šotimaa koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Marshall
* 2 O'Donnell
* 3 Robertson (c)
* 4 McTominay
* 5 Hanley
* 6 Tierney
* 7 McGinn
* 8 McGregor
* 9 Dykes
* 10 Adams
* 11 Christie
* 12 Gordon
* 13 Taylor
* 14 Fleck
* 15 Gallagher
* 16 Cooper
* 17 Armstrong
* 18 Turnbull
* 19 Nisbet
* 20 Fraser
* 21 McLaughlin
* 22 Patterson
* 23 Gilmour
* 24 Hendry
* 25 Forrest
* 26 McKenna
* Treener: Clarke

 | Šotimaa |
**Susanna Rahkamo** (sündinud 25. veebruaril 1965 Helsingis) on endine Soome iluuisutaja. Ta võistles koos abikaasa Petri Kokkoga jäätantsus. Nad võitsid 1995. aastal Euroopa meistrivõistlustel kuldmedali ja maailmameistrivõistlustel hõbemedali. 1994. aasta MM-il olid kolmandad ja 1993. aasta EM-il samuti kolmandad. 1995. aasta Euroopa meistrivõistlustel tulid Rahkamo-Kokko Soome esimesteks Euroopa meistriteks iluuisutamises.

Hooajal 1991–1992 võitis paar Rahkamo-Kokko hõbemedali 1991. aasta Skate America võistlusel ja oli 1992. aasta taliolümpiamängudel Albertville'is kuues. Järgmisel hooajal võitsid nad kulla 1992. aasta Skate Canada rahvusvahelisel võistlusel ja pronksi 1993. aasta Euroopa meistrivõistlustel. Nad olid 1993. aasta maailmameistrivõistlustel neljandad.

Aastatel 1993–1994 seisid Rahkamo-Kokko Piruetteni (Piruetten oli seenioride rahvusvaheline iluuisutamisvõistlus) poodiumi kõrgemal astmel. Nad olid 1994. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 1994. aasta taliolümpiamängudel neljandad. Nad lõpetasid oma hooaja pronksmedaliga 1994. aasta maailmameistrivõistlustel. 1995. aasta Euroopa meistrivõistlustel tulid Rahkamo-Kokko Soome esimesteks Euroopa meistriteks iluuisutamises. (Pärast neid tuli järgmise soomlasena Euroopa meistriks Laura Lepistö, kes võitis naiste üksiksõidu 2009. aastal.)

Pärast 1995. aastat hakkasid Rahkamo ja Kokko elukutselisteks iluuisutajateks. Nad uisutasid viis aastat jääetendustel ja võistlustel, kuni lõpetasid karjääri Soomes Tango Cafe turneega 2000. aasta lõpus. Neid juhendas Martin Skotnicky.

Rahkamo ja Kokko arendasid välja oma tantsu, mille nimi on Finnstep. Rahvusvaheline uisuliit (ISU) palus paaril areneda rütmilisest tantsust, mida nad kasutasid perioodil 1994–1995, uue kohustusliku tantsuni, jäätantsuni. Finnstep oli maailmameistrivõistluste programmis aastatel 2008–2009. 

Aastatel 2004–2014 oli Susanna Rahkamo Soome Uisuliidu esimees. Alates 2008. aasta novembrist on ta töötanud Soome Olümpiakomitee juhatuses ja 2012. aastast olnud aseesimees. 

2009. aasta kevadel oli ta telesaate "Tantsud tähtedega" kohtunik. 

Rahkamo on omandanud toiduteaduse magistrikraadi ja pärast sportlaskarjääri ka tehnoloogiadoktorikraadi ning töötab juhtimiskonsultandina. 

Rahkamo ja Kokko abiellusid 1995. aastal ja neil on kaks last, 2001. aastal sündinud Max ja 2003. aastal Camilla. Susanna Rahkamo on poliitik Kari Rahkamo tütar.

Välislingid
-----------

* Care to Ice Dance? – Rahkamo & Kokko
* Rahkamo firma Maxilla Oy
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |
| --- |
|  |
|  | 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |

 |  |
|  |

 |
| Ponziani avang |

**Ponziani avang** on maleavang, mis algab käikudega 1.e4 e5 2.Rf3 Rc6 3.c3
**Helmut-Ferdinand Roman**, ka **Helmuth Roman** (19. mai 1903 Tallinn – 31. juuli 1962 Stockholm) oli eesti advokaat.

Helmuth Roman võttis koolipoisina vabatahtlikult osa Vabadussõjast. 

1922. aastal lõpetas ta Tallinna Linna Poeglaste Gümnaasiumi. Aastatel 1922–1926 õppis Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas (lõpetas).

Ta oli aastatel 1926–1928 vandeadvokaat Alfred Maureri abi ja 1928–1932 vandeadvokaat Rudolf Kuuskmaa abi. 1932. aastast oli ta Tallinnas vandeadvokaat.

1944. aastal põgenes Rootsi, kus lõpetas 1949. aastal Uppsala ülikooli ja seejärel töötas advokaadina Stockholmis.

Viited
------

1. ↑  31. juulil suri Stockholmis vandeadvokaat Helmut Roman, Võitleja = The Combatant: ülemaailmne Eesti sõjameeste ja vabadusvõitlejate häälekandja, 1 august 1962
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. oktoober 2013. Vaadatud 24. oktoobril 2011.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. II, lk. 222
**New York Knickerbockers** (tuntud ka kui **New York Knicks**) on USA korvpalliklubi, mis mängib korvpalliliigas NBA. Meeskond kuulub idakonverentsi Atlandi divisjoni ja peab oma kodumänge Madison Square Gardenis.

Ajalugu
-------

New York Knicks on üks kahest NBA meeskonnast, mis tegutseb siiani samas linnas, kus ta asutati (teine on Boston Celtics). 1946. aastal asutatud Knicks mängis korvpalliliigas BAA, kuni see ühines 1949. aastal rivaali NBL-iga, mille tagajärjel moodustati NBA.

New York Knicks on NBA meistriks tulnud kaks korda, 1970. ja 1973. aastal. Viimati pääses Knicks NBA finaali 1994. ja 1999. aastal, kui meeskonna tugitala oli keskmängija Patrick Ewing, kuid finaalseeriates kaotati vastavalt Houston Rocketsile ja San Antonio Spursile.

Mängijad hooajal 2020/2021
--------------------------

* RJ Barrett
* Ignas Brazdeikis
* Reggie Bullock
* Alec Burks
* Kevin Knox
* Nerlens Noel
* Frank Ntilikina
* Elfrid Payton
* Immanuel Quickley
* Julius Randle
* Austin Rivers
* Mitchell Robinson
* Dennis Smith jr
* Omari Spellman
* Obi Toppin

Endisi tuntud mängijaid
-----------------------

* Walt Frazier
* Dick Barnett
* Earl Monroe
* Dick McGuire
* Willis Reed
* Dave DeBusschere
* Bill Bradley
* Patrick Ewing
* Allan Houston
* Carmelo Anthony

Välislingid
-----------

* New York Knicks
**Elbiku** ehk **Ölbäck** on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.

Küla kohta kasutati aastal 1539 nime *Elbeke*, aastal 1565 *Elebecken by*, aastal 1613 *Ellebeck*, aastal 1627 *Ölebeck* ja aastal 1798 *Oelbek*. Aastail 1977–1997 oli Elbiku osa Tuksi külast. Enne 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi kuulus küla Noarootsi valda.

E. Lagman lähtub küla nime tõlgendamisel nimekujust *\*Älbäcken*, millele viitavad nii XVI sajandi kirjapanekud kui ka säilinud murdekuju *Älbicken*. Lagman tuletab nime algusosa rootsi sõnast *äle* ehk lepik. Järelosa on rootsi *bäck* ehk oja, mis kohapealses murdes hääldus *bikk*. *Älbäcken* oleks seega algselt lepikus asuvale ojale viitav loodusnimi. XVII sajandi alguseks näib see algne kuju olevat tõenäoliselt rootsi kirjakeelt kasutanud kirjutajatele arusaamatuks muutunud. Seega on nad nime seostanud sõnaga *öl*, murdes *eel*, mis tähistab õlut. Hilisem nime õllega seostamine on tõenäoliselt rahvaetümoloogia.

Elbikul asub Roosta puhkeküla, mis on rajatud nüüdseks külaga liidetud kunagisse Roosta külla. Roostal korraldati 1. augustil 1937 eestirootslaste esimene ülemaaline spordipäev. Roosta idaosa tuntakse ühe hajatalu järgi Proostana (rootsi *Prosta*, varem *Prostad*).

Osa külast kuulub Nõva maastikukaitseala koosseisu.

Külas on Elbiku bussipeatus, Rooslepa ja Elbiku piiril ka Spithami tee bussipeatus.

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
2. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
3. ↑  Eesti kohanimede leksikon
4. ↑  Eesti kohanimede leksikon
5. ↑  Maa-ameti kaardiserver
6. ↑

| * v
* r
Lääne-Nigula valla asulad |
| --- |
| Alevikud | 

* Palivere
* Risti
* Taebla

 | Lääne-Nigula valla vapp |
| Külad | 

* Allikmaa
* Allikotsa
* Auaste
* Aulepa
* Dirhami
* Ehmja
* Einbi
* Elbiku
* Enivere
* Hara
* Hindaste
* Hosby
* Höbringi
* Ingküla
* Jaakna
* Jalukse
* Jõesse
* Jõgisoo
* Kaare
* Kaasiku
* Kabeli
* Kadarpiku
* Kalju
* Kasari
* Kastja
* Kedre
* Keedika
* Keravere
* Keskküla
* Keskvere
* Kesu
* Kirimäe
* Kirna
* Koela
* Kokre
* Koluvere
* Kudani
* Kuijõe
* Kuke
* Kullamaa
* Kullametsa
* Kuluse
* Kurevere
* Kärbla
* Laiküla
* Leediküla
* Leila
* Lemmikküla
* Liivaküla
* Liivi
* Linnamäe
* Luigu
* Martna
* Mõisaküla
* Mõrdu
* Männiku
* Nigula
* Nihka
* Niibi
* Niinja
* Nõmme
* Nõmmemaa
* Nõva
* Ohtla
* Oonga
* Oru
* Osmussaare
* Paslepa
* Peraküla
* Piirsalu
* Putkaste
* Pälli
* Päri
* Pürksi
* Rannajõe
* Rannaküla
* Rehemäe
* Riguldi
* Rooslepa
* Rõude
* Rõuma
* Saare
* Salajõe
* Saunja
* Seljaküla
* Silla
* Soolu
* Soo-otsa
* Spithami
* Sutlepa
* Suure-Lähtru
* Suur-Nõmmküla
* Tagavere
* Tahu
* Tammiku
* Telise
* Tuka
* Tuksi
* Turvalepa
* Tusari
* Ubasalu
* Uugla
* Uusküla
* Vaisi
* Vanaküla (Gambyn)
* Vanaküla
* Variku
* Vedra
* Vidruka
* Võntküla
* Väike-Lähtru
* Väike-Nõmmküla
* Väänla
* Österby
* Üdruma

 |
**Helmut Hagar** (4. aprill 1914 Tallinn – 30. detsember 1991 Stockholm) oli eesti etnoloog.

Ta lõpetas 1933. aastal Jakob Westholmi Gümnaasiumi ja astus samal aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonda. Järgmisel aastal asus ta filosoofiateaduskonnas õppima eesti keelt, rahvaluulet ja etnograafiat ning sai 1942. aastal magistrikraadi tööga "Eesti tööregi ja selle põhjal moodustatud sõiduree vormid". Aastatel 1940–1944 töötas ta Eesti Rahva Muuseumis, alguses rahvateaduse osakonnas ning siis direktori kohusetäitjana.

1944. aastal läks ta Rootsi. 1953. aastal sai ta Stockholmi ülikoolis litsentsiaadikraadi. Rootsis organiseeris ta ainulaadse Veini- ja Viinaajaloo Muuseumi, mille juhataja ta oli 1967–1982.

Ta oli Õpetatud Eesti Seltsi liige, Rootsis Balti Humanistliku Ühingu, Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis ja Eesti Teadusliku Instituudi juhatuse liige. Ta oli EÜS Põhjala esimees Tartus ning abiesimees ja juhatuse liige Rootsis, samuti ajakirja EÜS Põhjala tegevtoimetaja aastatel 1955–1977.

Viited
------

1. 1 2 3  Helmut Hagar TLÜAR väliseesti isikud (vaadatud 3. septembril 2014)
2. ↑  EÜS Põhjala Eesti rahvusbibliograafia (vaadatud 3. septembril 2014)

Kirjandus
---------

* AR-GI. Viinapruulimise ajalugu. Külaskäik viinamuuseumi. Eesti Päevaleht, 9. detsember 1978, nr 93, lk 5.
* Arvo Mägi. Helmut Hagar in memoriam. Eesti Päevaleht, 10. jaanuar 1992, nr 3, lk 3.
Michael Kohl (1974)
**Michael Kohl** (28. september 1929 Sondershausen – 4. juuli 1981 Ida-Berliin) oli Saksa DV diplomaat.

Michael Kohl oli pärit juristi perekonnast. 1948–1952 õppis ta Jena ülikoolis õigusteadust. 1948. aastal astus ta Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse. 1952–1961 töötas ta Jena ülikoolis õppejõu ja teadurina rahvusvahelise õiguse ja riigiõiguse alal, doktorikraadi kaitses 1956. aastal. 1961–1965 töötas ta Saksa DV Välisministeeriumis osakonnajuhatajana ja 1965–1973 riigisekretärina. Alates 1971. aastast oli Kohl Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo välispoliitikakomisjoni ja läänekomisjoni liige. 1973. aastal nimetati Michael Kohl Saksa DV erakorraliseks ja täievoliliseks saadikuks Saksamaa Liitvabariigis. 1974–1978 oli ta Saksa DV alalise esinduse juhataja Bonnis. Alates 1976. aastast kuni surmani oli Michael Kohl Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmekandidaat. 1978. aastal astus ta saadikukohalt tagasi ja temast sai Saksa DV välisministri asetäitja.

Viited
------

1. ↑  Michael Kohl 1929–1981 Lebendiges Museum Online
**Helmut Polberg** (2. märtsil 1935 Rame – 22. november 2016) oli eesti raamatugraafik.

Elukäik
-------

Ta õppis aastatel 1943–1950 Hanila 7-klassilises koolis ja aastatel 1950–1954 Lihula Keskkoolis. Aastal 1955 asus ta õppima Eesti Riiklikku Kunstiinstituuti, mille lõpetas aastal 1961 graafika erialal.

Ta oli 1954–1955 Lihula kultuurimaja dekoraator ja 1961–1970 Tallinnas ETKVLi Kaubandusliku Reklaami Valitsuses kunstnik. Ta on teinud kaastööd kirjastusele Valgus ja aastast 1970 pidevalt kirjastusele Eesti Raamat, olles seal 1975–1991 mittekoosseisuline kunstnik, hiljem vabakunstnik.

Ta on loonud tarbegraafikat, eriti firmamärke. Näiteks kondiitrivabrik Kalev, Eesti Reklaamfilm, tekstiilivabrik Punane Koit, leivavabrik Leibur ning Minski moemaja. Samuti on ta kujundanud raamatuid.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli tekstiilikunstnik Liane Polberg.

Kujundatud raamatud
-------------------

* 1970 Erika Rehe, "Vestlusi maitsest" Tallinn: Eesti Raamat.
* 1978 T. Lehtmets, "Tume laas"
* 1979 A. Liives, "Lehti ühelt puult" ja "Lehti teiselt puult"
* 1979 M. Raud, "Kolm romaani"
* 1981 P. Handke, "Tõelise tundmuse hetk. Vasakukäeline naine"
* 1982 V. Adams "Õhtune valgus"
* 1983 V. Lattik "Mihklipäeval. Mihklikuul"
* 1983 A. Must, "Vastu valgust"
* 2016 H.Polberg "Kui Virtsu põles..." (Toimetaja Mart Mõniste; eessõna Heinz Valk.) Virtsu: Virtsu Arenguselts.

Viited
------

1. ↑   EKA vilistlased

Välislingid
-----------

* Helmut Polbergi 70. sünnipäeva näitus Virtsu Harrastusmuuseumis.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib linnast; emiraadi kohta vaata artiklit ‘Ajmāni emiraat* |

---

Aerofoto
Tänav ‘Ajmānis (2010)
Vaade õhust
**‘Ajmān** [adžm'aan] on linn Araabia Ühendemiraatides Pärsia lahe ääres vahetult Ash-Shāriqah'st põhjas ning 22 km Dubaist kirdes, ‘Ajmāni emiraadi pealinn. Geograafilised koordinaadid on 25° 24′ N, 55° 26′ E.

Asend ja suurus
---------------

Linna ala langeb kokku ühega emiraadi kolmest lahustükist, mis laiub 16 km pikkuselt mere ääres (2 km hõlmab sadam) ja mida maismaa poolt ümbritseb täielikult Ash-Shāriqah' emiraat. Ash-Shāriqah' vahetu naabruse ning piiratud laienemisvõimaluste tõttu on ‘Ajmān üha enam Ash-Shāriqah'ga kokku kasvanud.

Pindala on 140 km².

Elanike arv on 250 000 ning moodustab 95% emiraadi rahvastikust. Turismi huvides kavandatakse linna kasvu.

Loodus
------

Linna ala on põhiliselt tasane liivaala. Kõrgus merepinnast on 3 m.

Vaatamisväärsused
-----------------

Säilinud on ‘Ajmāni fort, milles on nafta leidmise eelset elu tutvustav ‘Ajmāni muuseum.

Turism
------

Turismi jaoks kavatsetakse maad juurde võita, kaevates hoonestamata alale kanaleid ja laguune. Nii saadud rannaäärsete hoonete hinnatase arvatakse olevat umbes kolmandiku võrra madalam Dubai omast, mis arvatakse andvat konkurentsieelise. Ehitustööd on käimas.

Viited
------

1. ↑  Ajman Museum

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Ele Kõlar** (sündinud 6. veebruaril 1951 Tallinnas) on eesti laulja.

Artistitöö
----------

Aastatel 1966–1967 laulis ta ansamblis Ritsikad, seejärel õe Kaja Kõlari 1971. aastal asutatud ansamblis Veenus. 1970. aastate alguses laulis ta koos õega ka ansamblis Andromeeda ning Ele eraldi veel ansamblis Vana Toomas. Seejärel laulis ta duetis Kaja Kõlariga (Ele ja Kaja Kõlar). Duett esines aastatel 1982–1984 soojendusesinejatena ja taustalauljatena Jaak Joala saateansamblis Radar, kellega käidi kontserdiringreisidel Nõukogude Liidu liiduvabariikides ja välismaal.  Lisaks esinesid õed rahvalikus ansamblis Peiar. 1980. aastatel oli duett Ele ja Kaja Kõlar tuntud esineja Tallinna varieteedes.

Dueti tuntumad laulud on "Tulen saarelt", "Väike baar", "Olen unustanud kõik", "Soovide maa - see on muusika", "ÜKs väike rõõm", "Elevanditants" jt.

Pärast õde Kaja surma 1994. aastal ei ole Ele Kõlar enam lauljana üles astunud, välja arvatud esinemine Popkooripeol 2013, millel kõlas laul "Tulen saarelt".

Isiklikku
---------

Ele Kõlari isa, Erich Kõlar oli Venemaale küüditatud aastatel 1951.–1957. Tema ema, Leelo Kõlar järgnes talle koos Elega 1953. aastal. Ele Kõlari emapoolne vanaisa oli Riho Päts ja vanaema Made Päts-Jakobson. 

Kaja Kõlar oli tema õde, Paap Kõlar on tema vend. Pärast vanemate lahkuminekut said nad endale kaks poolvenda: isa, dirigent Erich Kõlari peres sündis Margo Kõlar, ema, pianist Leelo Kõlari uues peres sündis poeg Mikk Targo.

Ele Kõlaril on kaks last, poeg Erno Kaasik ja tütar Sandra Sersant.

Viited
------

1. 1 2 3 4  *Eesti muusika biograafiline leksikon.* 1. köide: *A–M.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007, lk. 356.
2. 1 2 3  Verni Leivak. "Me naeratasime, näis, et meil ei olnud midagi viga. Kaja oli vapper." Õhtuleht, 19. veebruar 2003.
3. 1 2 3  Endine lauljatar Ele Kõlar on optimist kriisi kiuste.
4. ↑  Ele Kõlar: Elan praegu rõõmsalt läbi teist noorust. Õhtuleht, 10. veebruar 2006.

Välislingid
-----------

* Unustamatud. Ele ja Kaja Kõlar. err. audioarhiiv.
* Ele ja Kaja Kõlar. err. fotoarhiiv.
* Ele Kõlar, väsimatu elamuste otsija. Kodutohter, 8. oktoober 2015.
* Kaja Kõlari haigus oli sedavõrd karm ...
**Helmut Rosenvald** (22. veebruar 1929 Tallinn – 29. juuli 2020) oli eesti helilooja ja viiuldaja.

Rosenvald õppis viiulit Tallinna Konservatooriumis Rudolf Palmi klassis (1942–1947) ja lõpetas 1958. aastal Tallinna Muusikakooli muusikateooria erialal, kus tema loominguõpetajaks oli Veljo Tormis. 1963. aastal lõpetas ta Villem Kapi klassis Tallinna Riikliku Konservatooriumi.

Aastatel 1961–1989 mängis ta ERSOs viiulit.

Ta on loonud üheksa nummerdatud sümfooniat, lisaks mitu sümfoonilist teost, orelimuusikat, instrumentaalkammermuusikat, vokaalkammermuusikat ja lastemuusikat.

Rosenvaldi teoseid on esitanud Eesti Riiklik Sümfooniaorkester, Jaan Tamme nimeline puhkpillikvintett, ERSO keelpillikvartett, viiuldajad Endel Lippus, Ines Rannap, Lemmo Erendy, tšellistid Jaan Reinaste, Ivo Juul, Toomas Velmet, pianistid Bruno Lukk ja Ada Kuuseoks ning organist Hugo Lepnurm.

Viited
------

1. 1 2 3  *Eesti entsüklopeedia.* 14. köide: *Eesti elulood.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 436.
2. ↑   Eesti muusika biograafiline leksikon. Valgus, Tallinn, 1990.