recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ida-Kasahstani oblast** on 1. järgu haldusüksus (oblast) Kasahstanis. Piirneb põhjas Venemaaga ja lõunas Hiina Xinjiangiga.

Nõukogude ajal oli ta Ust-Kamenogorski oblast.

Oblastit läbib Irtõši jõgi.

Oblasti rahvaarv oli 2009. aasta seisuga 1 417 600. 56,0% elanikest olid kasahhid ja 40,2% venelased.

2022. aastal eraldati Ida-Kasahstani oblastist Abaj oblast.

Viited
------

1. ↑  "Kasahstani piirkonnad". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. märts 2014. Vaadatud 11. septembril 2011.

Välislingid
-----------

* Oblasti koduleht

Kasahstani 1. järgu haldusüksused

Abaj oblast **·**  Akmola oblast **·**  Aktöbe oblast **·**  Almatõ linn **·**  Almatõ oblast **·**  Astana linn **·**  Atõrau oblast **·**  Ida-Kasahstan **·**  Karagandõ oblast **·**  Kostanaj oblast **·**  Kõzõlorda oblast **·**  Lääne-Kasahstan **·**  Manggõstau oblast **·**  Pavlodari oblast **·**  Põhja-Kasahstan **·**  Šõmkendi linn **·**  Žambõli oblast **·**  Žetisu oblast **·**  Türkistani oblast **·**  Ulõtau oblast
**Nykteus** oli vanakreeka mütoloogias Teeba kuningas ja Antiope isa.

Tema päritolu on segane. Erinevate legendide kohaselt on tema ja ta vend Lykos kas spard Chthoniuse, nümf Klonia ja Hyrieuse, Poseidoni ja plejaad Alkyone või siis Poseidoni plejaad Kelaino pojad.

Teeba kuningas Labdakos oli võimule saades veel alaealine ja kuni täiseani valitses tema eest regendina Nykteuse vend Lykos. Labdakos ei elanud kaua. Kui ta suri, oli tema poeg Laios (Oidipuse isa) alles aastane ja Lykos sai teist korda regendiks.

On väidetud, et Labdakose emaks oli Nykteuse tütar **Nykteis**, kelle Nykteus kuningas Polydorosele naiseks andis.

Nykteus ja Lykos korraldasid varsti paleepöörde; Nykteus sai kuningaks. Laios pagendati. Nykteisi rohkem ei mainita, mis annab alust kahtlustada, et temagi oli selleks ajaks surnud.

Nykteusel poegi ei olnud. Tema tütar Antiope oli nii kaunis, et Zeus temasse armus. Zeus lähenes talle saatüri kujul ja kui Antiope vahekorrast keeldus, siis vägistas ta. Antiope jäi rasedaks. Ta ei julgenud sellest isale rääkida, vaid põgenes oma kallima, Sikyoni kuninga **Epopeuse** juurde ja tunnistas talle kõik üles. Epopeus abiellus temaga.

Selle abieluga ei olnud nõus Nykteus, kes sõjaväega tungis Sikyoni. Lahingu võitis Teeba, kuid nii Epopeus kui ka Nykteus hukkusid (nad olevat tapnud teineteise). Lykos viis Antiope Teebasse tagasi ja sai ise kuningaks.

Viited
------

1. ↑  Apollodorus. *The Library*, 3.5.5.
2. ↑  Apollodorus. *The Library*, 3.10.1.
**Amaury Cordeel** (sündinud 9. juulil 2002 Temses) on Belgia võidusõitja, 2018. aasta Hispaania Vormel 4 meister ja hiljem Vormel 2-ga seotud.

Karjäär
-------

### Vormel 4

2017. aastal debüteeris ta üheistmelises Prantsusmaa Vormel 4 Meistrivõistlustel. 2018. aastal sõitis ta mitmel FIA Vormel 4 Meistrivõistlustel, Araabia Ühendemiraatide sarjas saavutas ühe võidu ja kolm poodiumikohta, jõudes edetabelis kaheksandale kohale, koos Lucas Alecco Roy ja Charles Weerts. Itaalia sarjas, Hispaania sarjas, Venemaa sarjas ja Saksamaal ei võita ta ühtegi punkti, koos Niklas Krütteni, Ido Coheni, William Alatalo, Leon Köhleri, Patrick Schotti, Isac Blomqvisti, Nazim Azmani ja László Tóth. Hispaania sarjas võitis ta neli võitu ja võitis meistritiitli neljapunktilise eduga Javier Gonzáleze ees.

### Vormel Renault

2019. aastal tegi ta debüüdi Vormel Renault Eurocupil koos MP Motorsport meeskonnaga koos Victor Martinsi, Lorenzo Colombo ja Matteo Nanniniga. Ta saavutas edetabelis 27 punktiga 15. koha ja parima tulemusena Paul Ricardi seitsmenda koha. Järgmisel aastal siirdus ta koos Abbi Pullingu ja Tijmen van der Helmiga Fernando Alonso meeskonda FA Racing. Ta lõpetab siiski edetabelis 15. koha ja saavutab Monzas kuuenda koha.

### Vormel 3

2019. aastal osaleb ta Vormel 3 Aasia talvesarjas Pinnacle Motorsport meeskonnaga koos David Schumacheri ja Akash Nandyga, saavutades Burirami ringrajal kümnenda ja neljanda koha. 2020. aasta esimestel kuudel oleks ta pidanud Toyota Racing Series sõitma koos Spike Kohlbeckeri, Axel Gnose, Kaylen Frederick, José Blanco ja Franco Colapintoga, kuid hooaja esimesel vabatreeningul saadud vigastus takistab tal jätkamist. Kuu aega hiljem osales ta koos MP Motorspordi meeskonnaga kolmel FIA Vormel 3 Aasia Meistrivõistlustel osavõistlusel koos Filip Ugrani, Eduardo Barrichello, Callum Hedge ja Caio Colletiga.

Campos Racing palkab Cordeeli FIA Vormel 3 Meistrivõistlustel juhtima koos László Tóthi ja Lorenzo Colomboga. Zandvoorti eelviimases voorus kvalifitseerus ta kaheteistkümnendaks, alustades seega 1. sõidu pole-positsioonilt. Esimesel ringil tekkinud kontakti tõttu Aleksandr Smoljariga ei saa ta võistlust lõpetada. Lõpeta hooaeg edetabelis punktita 23. kohal.

### Vormel 2

2021. aasta detsembris osaleb Cordeel koos Van Amersfoort Racingu meeskonnaga Yas Marina ringrajal Vormel 2 hooajajärgsetel testidel. 20. jaanuaril vormistab VAR Cordeeli meeskonnas koos Jake Hughesiga. Belgia piloodil on algus keeruline, hooaja esimese kuue vooruga on ta loale kogunud juba 12 karistuspunkti ja peab Silverstone'i vooru vahele jätma.

Isiklikku
---------

Cordeel sündis Belgias Sint-Niklaasi lähedal Temses. Tema perekond on juhtinud Belgia ehitusettevõtet Cordeel Group NV alates 1934. aastast. Tema vanem vend Ghislain on samuti võidusõitja, kes sõitis 2017. aastal Vormel Renault Eurocupil.

Välislingid
-----------

* Amaury Cordeel, aadressil driverdb.com, DriverDB AB. (inglise keeles)
Eugen Ruge (2014)
**Eugen Ruge** (sündinud 24. juunil 1954 Venemaal Sverdlovski oblastis Sosvas) on saksa kirjanik, filmirežissöör ja tõlkija.

Eugen Ruge isa oli SDV ajaloolane Wolfgang Ruge, marksist, kes oli asunud pärast Adolf Hitleri võimuletulekut koos vanematega elama Nõukogude Liitu ning viibis 15 aastat kinnipidamisel Sosva vangilaagris.

Kaheaastaselt asus Eugen Ruge koos vanematega elama Ida-Berliini.

Ta õppis Berliini Humboldti Ülikoolis matemaatikat ning oli seejärel SDV Teaduste Akadeemia teadustöötaja.

1986. aastal asus Ruge tegutsema kirjaniku, dokumentalisti ja stsenaristina. 1988. aastal emigreerus ta Lääne-Saksamaale.

2011. aastal ilmus Ruge autobiograafiliste sugemetega debüütromaan "Kahaneva valguse aegu" ("In Zeiten des abnehmenden Lichts"), mis kajastab SDV ajalugu ühe perekonna saatuse kaudu. Romaanile anti Saksa Raamatuauhind.

Eesti keeles ilmunud
--------------------

* "Cabo de Gata", tõlkinud Tiiu Relve, Loomingu Raamatukogu nr 9–10, Tallinn 2016
* "Kahaneva valguse aegu", tõlkinud Tiiu Relve, Varrak, Tallinn 2018
"Stalingrad" suunab siia. Teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Stalingrad (täpsustus).

**Volgograd** (vene 'Volga linn', 1925–1961 *Stalingrad*) on oblastilise alluvusega linn Venemaal Volga jõe ääres, Volgogradi oblasti halduskeskus.

Volgograd on kangelaslinn.

Ajalugu
-------

Linn sai alguse 1589 Tsaritsõni kindluse rajamisest Venemaa lõunapiiri kaitseks. Tsaritsõni nime seostatakse Tsaritsa jõe nimega. Seda omakorda on arvatud pärinevat turgikeelsetest sõnadest *sarı su* ('kollane vesi') või *sarı sin* ('kollane saar')[*viide?*]. Teise seletuse järgi pärineb see Kasaaride kaganaadi pealinna nimest, mis oli *Sarığşın*. Rahvaetümoloogia tõttu on venekeelne nimi vormunud sõna царица ('tsaarinna') järgi.

Tsaritsõni väga kiire areng XX sajandi algul nafta- ja metsakaubanduse keskuseks, tõi kaasa hüüdnime "Vene Chicago".

Kodusõja ajal 1918–1920 toimusid linna pärast ägedad lahingud.

Aastani 1925 kandis nime *Tsaritsõn* (*Царицын*) ja 1925–1961 *Stalingrad* (*Сталинград*).

Teise maailmasõja ajal toimus linnas Stalingradi lahing, mille käigus linn tehti maatasa.

* Igavene tuli auvahtkonnaga Mamai kurgaanil. Kollaž. Volgograd, VenemaaIgavene tuli auvahtkonnaga Mamai kurgaanil. Kollaž. Volgograd, Venemaa
* Satelliidifoto VolgogradistSatelliidifoto Volgogradist

Rahvastik
---------

Volgograd oli aastatel 1989–1998 ja 2002–2003 miljonilinn, kuid negatiivse iibe tõttu langes elanike arv alla miljoni. 1. jaanuaril 2010 oli arvestuslik elanike arv 979 617. Märtsis 2010 liideti linnaga mitu linnalähedast alevit ja küla eesmärgiga säilitada miljonilinna staatus eeloleval rahvaloendusel. Selle tulemusel kasvas arvestuslik elanike arv 1,017 miljonini.Linna pindala kasvas 565 km²-lt 881,55 km²-ni. Volgograd on pindalalt Venemaa kolmas linn Moskva ja Peterburi järel.

Viited
------

1. ↑  , vaadatud 27.09.2022.
2. ↑  Vasmeri sõnaraamat, IV, Moskva 1996, lk 290.
3. ↑  Нашли землю за Волгой
4. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Volgograd** |

* Volgogradi linnavalitsuse portaal
1896-03-01
**Adua lahing** toimus 1. märtsil 1896 Itaalia ja Etioopia sõjavägede vahel Adwa linna lähedal Tigrays.

1890. aastail üritasid juba Eritrea ja Somaalia hõivanud itaallased liita oma Põhja-Aafrika valduste hulka ka Etioopiat. Kuigi Etioopia keisril Menelik II-l oli suur arvuline ülekaal, olid mõned tema üksused relvastatud ainult odadega. Itaallased tungisid kindral Oreste Baratieri juhtimisel Tigray provintsi, kuid kohtunud detsembris 1895 Meneliki vägedega Amba Alagi lahingus, taandusid Aduasse. Mõlemal poolel olid varud otsakorral, kui Baratieri võttis 29. veebruaril 1896 lõpuks ette öise rünnaku. Etioopia luurajad olid aga vastase plaanid teada saanud. Lisaks sellele liikusid itaallased väikestes rühmades, kuid pimeduses ja ebaühtlasel maastikul oli sidepidamine sisuliselt võimatu. Öösel lisavägesid saanud Menelik lõi Itaalia üksusi ükshaaval ja saavutas ajaloo suurima Aafrika armee võidu Euroopa armee üle.

Etioopia vägesid juhtis kuningas Menelik II ja Itaalia vägesid kindral Oreste Baratieri. Itaallasi oli 17 700 meest ja etiooplasi hinnanguliselt 80 000 kuni 150 000, enamik teatmeteoseid pakub ümmargust 100 000-t. Suure osa itaalia vägedest moodustasid kogenematud ajateenijad ja Eritreast palgatud askarid.

Lahing lõppes etiooplaste võiduga ja sellega kindlustati Etioopia iseseisvus. Surma sai umbes 7000 itaallast, haavata 1500 ja 3000 langes etiooplaste kätte vangi. Sõjavangidelt eemaldati parem käsi ja vasak jalg või nad kastreeriti. Etioopia sõjaväest sai surma 4000–5000 meest, haavata 8000. Itaallased jätsid Eritreasse põgenedes maha kogu oma varustuse. 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Adua lahing** |
**Mallnitz** on vald Austria Kärnteni liidumaa Spittal an der Drau ringkonnas.

Peaväljak
See asub Kõrg-Tauerni mäestiku kõrgorus, ulatudes lõunasuunas Obervellachini Mölli jõe ääres ning eraldades Ankogeli rühma (idas) Goldbergi rühmast (läänes). Põhjas tähistab Alpide peaahelik piiri Austria Salzburgi liidumaaga. Mallnitzi juures siseneb Tauerni raudtee lõunast Tauerni tunnelisse.

Vallaosad on Mallnitz ja Dösen. Põhjaosa kuulub Kõrg-Tauerni rahvusparki.

Ajalugu
-------

Kaubatee üle mäekurude Gasteini orgu (põhjas) võis olemas olla juba pronksiajal. Keldid kasutasid seda u 400. aastast eKr ja kui piirkond liidendati u 15. aastal eKr Rooma Noricumi provintsi, ehitati need ratsarajad ümber Rooma teeks. Esimene asula iidsele marsruudile rajati tõenäoliselt slaavlaste asumisel Ida-Alpidesse alates u 600. aastast; kuid paikkonda *Malinica* pole mainitud enne 1299. aastat. Falkensteini lossi ümber omasid toona mõisaid Lienzis resideerivad Görzi krahvid.

Kogu keskaja oli Mallnitz strateegiliselt oluline eelpost Salzburgi kaubateel, eriti Kõrg-Tauerni mägedest kaevandatud soola ja kulla transpordiks. Tänapäevane omavalitsus eraldati Obervellachist 1895. aastal. Kohalikku majandust edendasid otsustavalt Tauerni tunneli ehitamine aastatel 1901–1907 ja Tauern raudteeliini avamine 1909. aastal. Autosid vedavad rongid on läbinud tunnelit Mallnitz-Obervellachi jaama 1920. aastast.

Sõpruslinn
----------

* Witten, Saksamaa, aastast 1979

Viited
------

1. ↑  Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Spittal an der Drau ringkonna vallad

* Bad Kleinkirchheim
* Baldramsdorf
* Berg im Drautal
* Dellach im Drautal
* Flattach
* Gmünd in Kärnten
* Greifenburg
* Großkirchheim
* Heiligenblut am Großglockner
* Irschen
* Kleblach-Lind
* Krems in Kärnten
* Lendorf
* Lurnfeld
* Mallnitz
* Malta
* Millstatt am See
* Mörtschach
* Mühldorf
* Oberdrauburg
* Obervellach
* Radenthein
* Rangersdorf
* Reißeck
* Rennweg am Katschberg
* Sachsenburg
* Seeboden am Millstätter See
* Spittal an der Drau
* Stall
* Steinfeld
* Trebesing
* Weißensee
* Winklern
Kaart
Malmi tänav 1
**Malmi tänav** on tänav Narvas Vanalinna linnaosas. Algab Peetri platsilt, ristub Puškini tänavaga ja lõpeb Linda tänavaga ristudes. Tänava pikkus on 540 m.

1905. aasta linnaplaanil tänava nimi on **Литейная улица**, 1912. ja 1927. aasta linnaplaanidel **Malmi tänav**.

12. juulil 1950 nimetati Narva linna RSN TK otsusega nr 30 Eesti NSV moodustamise 10. aastapäeva puhul tänav ümber **Kalinini tänavaks** (vene keeles **улица им. М.И.Калинина**) – Nõukogude riigitegelase Mihhail Kalinini auks. 11. mail 1994 Narva Linnavolikogu määrusega nr 68/11 nimetati tänav ümber **Malmi tänavaks**.

Tänav on saanud nime selles piirkonnas asunud Sinovjevi malmivalutehase ehk **Sinovjevi vabriku** järgi.

Aadressil Malmi tänav 1 asub Narva Tuletõrjeühing ja ehitismälestis Narva tuletõrjedepoo.

Aadressil Malmi tänav 8 asub Narva Keskraamatukogu.

Viited
------

1. ↑  Svetlana Andrejeva. Narva tänavad 17.-21. sajandi linnakaartidel.–Narva Muuseumi Toimetised, nr. 7, 2007, lk. 108-127.
2. ↑  11.05.94 Narva Linnavolikogu määrus nr 68/11
3. ↑  Narva tuletõrjedepoo, 19. saj kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 24.12.2020)
**Iwo Jima lahing** oli 19. veebruarist kuni 26. märtsini 1945 toimunud II maailmasõja lahing, mille vältel ründasid Ameerika Ühendriikide merejalavägi ja merevägi Jaapani vägede käes olnud Iwo Jimat ning hõivasid selle. Viis nädalat kestnud lahing oli üks II maailmasõja Vaikse ookeani sõjategevuse verisemaid ja ägedamaid lahinguid.

Jaapani väed olid saare põhjalikult kindlustanud punkrite, tunnelite ja peidetud suurtükipositsioonide võrgustikuga. USA vägedel oli seevastu hea suurtükivõimekus ja kontroll saare õhuruumi üle.

Jaapan kaotas lahingus kolm korda rohkem sõdureid kui Ameerika Ühendriigid, kuid Ameerika kaotuste koguarv (hukkunud ja haavatud) ületas Jaapani omi, mis oli Vaikse ookeani sõjategevuses haruldane. Saart kaitsnud 21 000 Jaapani sõdurist võeti vangi ainult 216 ning ülejäänutest enamik hukkus lahingus. Arvatavalt umbes 3000 jaapanlast jätkasid pärast lahingut sissisõda ning surid saadud vigastustesse või andsid nädalaid hiljem alla.

Hoolimata verisest võitlusest oli Ameerika vägede võit kindel juba enne lahingut, sest neil oli suur ülekaal ja kontroll õhuruumi üle. Saart kaitsnud Jaapani vägedel polnud võimalik taganeda ega saarele lisajõudusid ja varustust tuua.

Lahingu ajal tegi sõjafotograaf Joe Rosenthal foto "Raising the Flag on Iwo Jima", mis on üks tuntumaid II maailmasõja fotosid.

Viited
------

1. ↑  "Iwo Jima". *History*. Vaadatud 30. oktoober 2019.
2. 1 2  "73 years ago a war photographer snapped the most iconic image of World War II — here's the story of the battle behind the photo". *Business Insider*. Vaadatud 30. oktoober 2019.
**Šahy** (kuni 1927. aastani **Ipoľské Šiahy**, ungari keeles *Ipolyság*, saksa keeles *Eipelschlag*) on linn Slovakkias Nitra maakonnas Levice ringkonnas. Šahy asub Ipeľi nõos, Ungari piirist vähem kui kahe kilomeetri kaugusel.

Linna läbib rahvusvaheline maantee E77.

Asulat on esmamainitud 1237. aastal. Premonstraatide ordu rajas sinna kloostri 1238. aastal. Linnaõigused sai Šahy 1405. aastal. 1920. aastal läks linn Trianoni rahulepingi tulemusel Tšehhoslovakkiale. Müncheni kokkuleppe kohasel anti linn 1938. aastal Ungarile. 1945. aasta augustis sai Tšehhoslovakkia Šahy tagasi.

Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Šahy elanikest ungarlasi 57,27%, slovakke 36,29%, mustlasi 0,37% ja tšehhe 0,22%. Rahvus oli teadmata 5,39%-l elanikest.

Sõpruslinnad
------------

* Ungari Héhalom, Ungari
* Ungari Vác, Ungari
* Ungari Veresegyház, Ungari

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Šahy Tourist Channel info
3. ↑  Structure of population by ethnicity in the municipality Šahy at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 15. aprillil 2023
**Kurt Ferdinand Hoffmann** (1. august 1892 Rakvere – 30. september 1980 Rosenheim) oli baltisaksa päritolu Eesti arst.

Ta õppis Tallinna toomkoolis ja lõpetas aastal 1916 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna arstiastme väärilisena.

Tema töökäik enne aastat 1920 pole teada, kuid aastatel 1920–1939 töötas ta Narvas Kreenholmi Haiglas ning eraarstina kirurgia ja kõrva-nina-kurguhaiguste alal.

Aastal 1939 repatrieerus ta koos abikaasaga Saksamaale Brombergi (praegu Bydgoszcz Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas Poolas). Aastatel 1939–1945 oli ta ülemarst dr. Stemmleri Brombergis ja Erfurdis. Aastatel 1945–1947 oli ta ülemarst Bethesta kliinikus Erfurdis ning 1947–1950 praktiseeriv kirurg dr. Eunike kliinikus Wuppertal-Elberfeldis. Aastast 1950 praktiseeris eraarstina Wuppertal-Vohwinkelis.

Ta suri aastal 1980 Rosenheimis.

Isiklikku
---------

Tema isa Eduard Theodor Hoffmann oli arst Rakveres; arstid olid ka tema onud Ferdinand Hoffmann (1853–1912), August Nikolai Christfried Hoffmann (1862–1928) ja Hugo Daniel Ernst Hoffmann (1873–1943). Tema vanaisa Heinrich Ferdinand Hoffmann ja vanavanaisa Dietrich Georg Mickwitz olid Koeru koguduse õpetajad, vaimulikud olid ka tema onud Heinrich Richard Hoffmann ja Arthur Friedrich Wilhelm Hoffmann; onu Otto Konrad Ernst Hoffmann oli arhitekt.

Kirjandus
---------

* Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk. 69.
**Kurt Ingerman** (sündinud 16. märtsil 1935 Leningradis) on endine tsensuuri- ja riigisaladuse kaitse organi Glavlit juht Eesti NSV-s. Ta oli sellel ametikohal 1983. aasta juulist kuni tsensuuriameti likvideerimiseni 1990. aastal. Kurt Ingerman asus Tallinna 1946. aastal. 

Ta õppis Moskva Ajaloo-Arhiivinduse Instituudis, oli Tallinnas muuseas tööl ORKA-s ja enne Glavliti ülemaks saamist pikemat aega Partei Ajaloo Instituudi direktor. 

Tsensuuri tegevuse uurija Kaljo-Olev Veskimägi sõnul on teda iseloomustatud "kuiva, väikese ametnikuhingena, kellele oli kõige tähtsam oma tegusid kindlustada ülemapoolsete lubavate paberitega. Ta ise palub praegu (1990. aastatel) küll näidata, missuguse eesti kirjaniku raamatu ilmumist ta on takistanud – sellist ei olevatki. Eks seda ole raske leida küll nendes vähestes paberites, mis ta oma tegevusest on järgi jätnud. Siiski ei suhtu kirjanikud temasse hästi. Ka olnud tal veider komme vaidlust lõpetada: mitte just päris salaja, aga poolvargsi magnetofon sisse lülitada. Edasi polnud enam mõtet rääkida – olukord muutus hädaohtlikuks."

Poeg Eino Ingerman (s.1967), pojapoeg Andres Ingerman (s. 1989).

Viited
------

1. ↑  Kaljo-Olev Veskimägi. "Nõukogude unelaadne elu. Tsensuur Eesti NSV-s ja tema peremehed." Tallinn 1996, lk. 63.
2. ↑  Kaljo-Olev Veskimägi. "Nõukogude unelaadne elu. Tsensuur Eesti NSV-s ja tema peremehed." Tallinn 1996, lk. 63

Kirjandus
---------

* Kaljo-Olev Veskimägi. "Nõukogude unelaadne elu. Tsensuur Eesti NSV-s ja tema peremehed." Tallinn 1996. ISBN 9985-60-207-2

Välislingid
-----------

* Rein Veidemann. Tsensuur oli, on ja jääb, Eesti Päevaleht, 8. mai 1999
Dimetüülsulfoksiid keeb 189 °C juures. Vaakumis võib selle üle ajada 70 °C juures
Kiire vaakumdestillatsiooni seade vertikaalse sõrmjahutiga: 1 - kolb destilleeritava ainega, põhjas magnetsegaja; 2, 3, 4 - sõrmjahuti, näidatud on välja- ja sissevool; 5 - ühenduslüli otsikuga vaakumi jaoks; 6 - destillaadi vastuvõtja
Aururõhu diagramm
**Vaakumdestillatsioon** on destillatsiooniprotsess, mida kasutatakse kõrgeltkeevate vedelike korral, mis normaalrõhul destilleerides hakkavad lagunema.

Keemistemperatuuri alandamiseks on parim võte vähendada rõhku. Vaakumis alaneb keemistemperatuur sõltuvalt rõhust. Aine keemistemperatuuri leidmiseks antud rõhul kasutatakse käsiraamatutes olevaid keemistemperatuuri T ja rõhu p vahelisi sõltuvusi teljestikus log p – T. Nende graafikute kasutamiseks peab olema teada keemistemperatuur mingi kindla rõhu juures, näiteks normaalrõhul.

Vaakumsüsteem koosneb vaakumpumbast, pumba kaitsesüsteemist, vaheanumatest, manomeetrist ja destillatsiooniseadmest. Vaakumaparatuuride koostamisel pööratakse erilist tähelepanu hermeetilisusele, ühendused peavad olema laitmatud. Lihvid määritakse vaakummäärdega. Vaakumseadmes ei tohi olla kergestipurunevaid lamedapõhjalisi õhukeseseinalisi detaile (koonilisi ja seisukolbe).

Erinevalt lihtdestillatsioonist tuleb vaakumdestillatsiooni korral vedelikke segada, et hoida ära keemise tõukelisus. Selleks pannakse destillatsioonikolbi kapillaar, mille kaudu juhitakse vedelikku peen õhumullide juga, mille intensiivsust reguleeritakse. Kui destilleeritav aine ei tohi õhuga kokku puutuda, juhitakse kolbi kapillaari kaudu lämmastiku või mõne inertgaasi mullikesed. Väikeste ainehulkade korral võib kapillaari süsteemist ära jätta ja vedeliku sisse panna väikseid kapillaaritükikesi, klaasvatti või muud sarnast.

Kõige lihtsam vaakumdestillatsiooniseade on kujutatud vasakpoolsel pildil. Vedelike korral, mille keemistemperatuur ka vaakumis on 130–150 °C, võib seadet kasutada ilma vesijahutita.

Sageli on vaakumis vaja koguda mitu fraktsiooni. Töö hõlbustamiseks kasutatakse spetsiaalseid allonže–"ämblikke". Neid saab jahuti otsas pöörata ja keerata vastuvõtuks ette just sobiv kolb. Kraanidega allonži abil saab vastuvõtunõu muust süsteemist töö ajal isoleerida ja sedasi vastuvõtunõud vahetada. Kraaniga allonž võimaldab ka võtta destillaadist proovi selle koostise määramiseks.

Vaata ka
--------

* Destillatsioon
* Rotatsioonaurusti
"**Eesti looduse kannatuste aastad**. Manifest Eesti metsale, kirja pandud iseenda jaoks 2018. aasta suvel ja sügisel, aga kardetavasti sai see natuke liiga sünge" on eesti kirjaniku ja semiootiku Valdur Mikita 2018 ilmunud raamat.

Raamatu tutvustus:

> "**Eesti looduse kannatuse aastad**" on ühe põlvkonna manifest Eesti metsale. Loodan, et nii süngetes toonides ei ole enam tulevikus vaja Eesti loodusest kirjutada. Eestis on rikkumata metsi alles 2%, rikkumata soid umbes 5%. XX sajand hävitas Eesti looduse.
> 
> 
> Mis põhjustas sellise katastroofi, mida me praegu rahvana sügavalt läbi elame? Eestlasi iseloomustab teiste XX sajandil peetud sõdade kõrval kolm isemoodi sõda: soodesõda, fosforiidisõda ja metsasõda. Need ütlevad ilmselt midagi olulist ka eestlaste ilmavaate ja elutunnetuse kohta. Lisaks oleme vähem kui saja aasta jooksul kaotanud (või kohe kaotamas) kolm eestlasi maarahvaks vorminud identiteeti: rannarahva, talurahva ja metsarahva oma.
> 
> 
> 
> See raamat on läänemeresoomlase viimane karje uue maailmakorra künnisel. Minu meelest peaksime tegema kahte asja – säilitama indiaanlase väärikuse ja minema oma kavatsustes lõpuni. Mis kavatsused need täpsemalt on, sellele küsimusele otsime raamatus vastust.
> 
>

Välislingid
-----------

* Hasso Krull "Holokaust Eesti moodi. Valdur Mikita võitlev animism" Vikerkaar, Oktoober 2019
* Rutt Ernits "Valdur Mikita uuest teosest: õnn oleks sellist raamatut mitte kunagi enam kirjutada" ERR, 13. detsember 2018
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib raadiosaatesarjast; samanimelise raamatusarja kohta (ilmus aastatel 2008–2009 Eesti Päevalehe lisana) vaata lehekülge Eesti lugu (raamatusari).* |

---

**„Eesti lugu"** on Vikerraadio saatesari, mis jutustab sellest, kuidas eestlased on kõigi raskuste kiuste püsima jäänud. Saatejuht ja saate toimetaja on Piret Kriivan. 

Saatesari algas 2004. aasta sügisel muinasaja käsitlemisega. Seejärel on räägitud keskajast Eestis, Vabadussõjast ja Eesti Vabariigi sünni juures olnud ajaloolistest isikutest, reformatsioonist, Liivimaa sõdade ajajärgust, Välis-Eesti kogukondade ajaloost, erisaadetes on räägitud Soome ajaloost, president Konstantin Pätsi rollist Eesti ajaloos ja kolmest pöördelisest päevast 1918. aasta veebruaris, kui Eesti ennast iseseisvaks kuulutas. 2018. aasta veebruaris algas minisari 1918. aasta Saksa okupatsioonist.

„Eesti loo" saateid peetakse väärtuslikuks õppematerjaliks näiteks ajaloos, kirjanduses, muusikas.

Saade on järelkuulatav Vikerraadio kodulehel saadete arhiivis.

Esinejad
--------

Saatesarjas on esinenud Eesti juhtivad ajaloolased, etnoloogid, kultuuriloolased, rahvaluuleteadlased, estofiilid ja kodu-uurijad, näiteks Ain Mäesalu, Enn Tarvel, Raimo Pullat, Ants Viires, Ago Pajur, Marju Kõivupuu, Reigo Rosenthal, Tiina-Ann Kirss, Jüri Kivimäe, Aadu Must, Seppo Zetterberg, Pekka Linnainen jpt.

Tunnustus
---------

* 2009 – Kaitseliidu eriklassi teenetemedal
* 2012 – Eesti teaduse populariseerimise auhind
* 2018 – Rahvakultuuri sihtkapitali tunnustuspreemia

Viited
------

1. ↑  "Vikerraadio saade "Eesti lugu"". Originaali arhiivikoopia seisuga 10.03.2018. Vaadatud 10.03.2018.
2. ↑  Madli Leikop (01.12.2017). "Saatesari „Eesti lugu" on väärtuslik õppematerjal mitmesse ainetundi". *Haridusportaal Koolielu*. Vaadatud 11.03.2018.
3. ↑  "Vikerraadio saate "Eesti lugu" arhiiv". Originaali arhiivikoopia seisuga 10.03.2018. Vaadatud 10.03.2018.
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Välislingid
-----------

* „Eesti loost" haridusportaalis Koolielu.ee
* "Eesti Lugu" Facebookis
**Nate Fox** (14. aprill 1977 Plainfield, Illinois – 22. detsember 2014 Bloomingdale, Illinois) oli USA elukutseline korvpallur. 

Ta mängis viimati Saksamaal Bundesligas New Yorker Phantoms Braunschweigi meeskonnas.

Fox mängis ülikoolikorvpalli Maine Black Bearsi meeskonnas, ta viskas mängus keskmiselt 17,5 punkti ja hankis 7,5 lauapalli. Pärast seda alustas ta karjääri Euroopas. 2000. aastast hakkas Fox mängima Portugalis, kus mängis kuni 2003. aastani. Seejärel mängis ta Saksamaa kõrgliigas Bayer Giants Leverkusenis. Järgmistel aastatel mängis Fox veel Iisraelis, Belgias ja Hollandis. 2005. aastal saabus Fox tagasi Bayeri rivistusse. Temast sai kogu meeskonna parim mängija ning oli ka kõrgliigas üks resultatiivsemaid. 2008. aastal sai Fox dopingusüüdistuse (andis positiivse dopingutesti). Talle määrati seitsmeks ja pooleks kuuks mängukeeld, mille tagajärjel ta klubist ka välja heideti. Pärast karistuse kandmist liitus Fox Eesti tippklubi BC Kalev/Cramoga. Juba 2008. aasta detsembris nimetati ta Balti liiga kuu parimaks mängijaks. 2009. aasta sügisel siirdus Fox mängima Saksamaale.

Pärast sportlaskarjääri lõppu (aastal 2012) tegutses ta automüüjana.

22. detsembril 2014 tulistati Nate Foxi tema Bloomingdale'is asuva maja ees, ta suri hiljem haiglas.

Välislingid
-----------

* Profiil bbl.net
* Profiil Eurobasket
* Endine Kalev/Cramo mängija lasti maha
Eesti **sajakroonine meenemünt** lasti 2004. aastal käibele, et jäädvustada Eesti sportlaste saavutusi läbi aegade. See on valmistatud puhtast kullast.

Kollektsionääridele mõeldud meenemündi maksimumtiraaž on 5000 tk, see lasti käibele 1. juulil 2004.

Münti müüdi Eesti Panga muuseumis. Iga münt on plastkapslis, mis omakorda on spetsiaalses karbis, ning iga mündiga käib kaasas sertifikaat, millel on mündi number. Algselt oli ühe mündi hind 1985 krooni, hiljem (alates 2007. aastast?) 2500 krooni. Tiraaž müüdi läbi 2007. aasta juuni alguseks.

Mündi on verminud Leedu Rahapaja (Mint of Lithuania) *prooflike*-kvaliteediga.

Kujundus
--------

Tiit Jürna kujundatud kuldne münt kaalub 7,776 grammi, läbimõõt on 2,2 sentimeetrit  ning selle serv on rihveldatud.

### Avers

Mündi esiküljel on Eesti suur riigivapp, mille kohal on sõnad "EESTI VABARIIK" ja all on vermimise aasta "2004".

### Revers

Mündi tagaküljel on Eesti Olümpiakomitee logo ja nimiväärtus "100 krooni", mille ümber ringiratast on 19 Eesti olümpiavõitja nimed: Tiit Sokk, Mait Riisman, Viljar Loor, Jaak Uudmäe, Ivar Stukolkin, Andrus Veerpalu, Erki Nool, Erika Salumäe, Svetlana Tširkova, Ants Antson, Johannes Kotkas, Aavo Pikkuus, Jaan Talts, Jüri Tarmak, Osvald Käpp, Eduard Pütsep, Alfred Neuland, Kristjan Palusalu, Voldemar Väli.

### Sertifikaat

Iga mündiga käib kaasas sertifikaat, mille ühel küljel on mündi spetsifikatsioon ja teisel küljel Eesti Panga presidendi Vahur Krafti pühendus eesti ja inglise keeles. Pühenduse eestikeelne tekst on järgmine:

> Selle puhtast kullast vermitud mündiga, mille reversil on ära toodud 19 Eesti olümpiavõitja nimed ning Eesti Olümpiakomitee logo, soovib Eesti Pank jäädvustada Eesti sportlaste saavutusi olümpiamängudel läbi aegade. Hõbedast meenemüntidega on Eesti Pank olümpialiikumist kui inimkonna õilsate mõtete ja tunnete väljendust ära märkinud 1992. ja 1996. aastal.
> 
>

Vaata ka
--------

* Eesti Vabariigi meenemündid
* Olümpiamündid
* Eesti kroon

Viited
------

1. ↑  RTL, 26.05.2004, 66, 1106

Välislingid
-----------

* Eesti Panga presidendi määrus meenemündi käibelelaskmiseks

| * v
* r
Eesti Vabariigi meenemündid |
| --- |
| Eesti Vabariik | 
1 kroon | 5 krooni | 10 krooni (1998, 2004, 2008) | 50 krooni | 100 krooni (1998, 2008) | 500 krooni |
| Eesti Pank, Rahareform | 
5 krooni | 10 krooni | 15,65 krooni | 100 krooni (1992, 2002, 2007) |
| Laulupidu | 
1 kroon (1933, 1999) |
| Olümpia | 
10 krooni (1992, 2006, 2008) | 100 krooni (1996, 2004) |
| Tartu Ülikool | 
2 krooni | 10 krooni |
| Muu | 
100 krooni - Estonia Teatri 100 juubel |
Neivakene vanausuliste kirik
**Jaunpagasts** (ka **Virbi**, vanasti ka **Neivakene**) on küla (*lielciems*) Lätis Talsi piirkonnas, Virbi valla halduskeskus. Küla asub Virbupe jõe kaldal merepinnast 90 meetri kõrgusel, piirkonna keskusest Talsist 16 ja Riiast 105 kilomeetri kaugusel. Küla läbib Riia-Ventspilsi raudtee, seal asub Sabile raudteejaam.

Küla mainitakse esimest korda aastal 1237ja algselt kandis see nime Neivakene. Sinna rajati ka Jaunpagastsi mõis (*Neuwacken*), millest on kujunenud tänapäeva Brūzise küla Virbupe teisel kaldal. Tänapäevane Jaunpagastsi küla kujunes mõisa maadele Sabile raudteejaama juurde. Aastail 1909-1911 asustati sinna Venemaalt ligi 120 peret.

Teise maailmasõja järel kujunes Jaunpagasts kolhoosi «Virbi» keskasulaks. Külas on kultuurimaja ja raamatukogu, lisaks veel Virbi põhikool ja aastal 1928 valminud Neivakene vanausuliste kirik. Suurimaks tööandjaks on SIA «Jaunalko».

Aastal 2017 oli külas 406 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 377.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
3. ↑
4. ↑  Virbu pagasts

| * v
* r
Virbi valla asulad |
| --- |
| 
Brūzis **·**  Dārzciems **·**  Eņģeļciems **·**  Ezerciems **·**  **Jaunpagasts** **·**  Lēdas **·**  Skrunda |
Viimased sündmused maailmas • Aastate loend • Aasta päevad

◄ |
1. aastatuhat eKr |
**1. aastatuhat**
| 2. aastatuhat
| ►  

◄ |
1. sajand |
2. sajand | **3. sajand**
| 4. sajand
| 5. sajand
| ►  

200. aastad |
210. aastad |
220. aastad |
230. aastad |
240. aastad |
250. aastad |
260. aastad |
270. aastad |
280. aastad |
290. aastad



**3. sajand** ehk **III sajand** **pKr** ehk **m.a.j.** on kristliku ajaarvamise kolmas sajand, mis algas 1. jaanuaril 201 ja lõppes 31. detsembril 300.

Sündmused
---------

* ...

Inimesed
--------

* Apollonios Rhodoselt
* Caracalla
* Diocletianus
* Septimius Severus

Avastused, leiutised ja uuendused
---------------------------------

* ...

Kümnendid ja aastad
-------------------

200. aastad: 201, 202, 203, 204, 205, 206, 207, 208, 209

210. aastad: 210, 211, 212, 213, 214, 215, 216, 217, 218, 219

220. aastad: 220, 221, 222, 223, 224, 225, 226, 227, 228, 229

230. aastad: 230, 231, 232, 233, 234, 235, 236, 237, 238, 239

240. aastad: 240, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 247, 248, 249

250. aastad: 250, 251, 252, 253, 254, 255, 256, 257, 258, 259

260. aastad: 260, 261, 262, 263, 264, 265, 266, 267, 268, 269

270. aastad: 270, 271, 272, 273, 274, 275, 276, 277, 278, 279

280. aastad: 280, 281, 282, 283, 284, 285, 286, 287, 288, 289

290. aastad: 290, 291, 292, 293, 294, 295, 296, 297, 298, 299

300
Lux Expressi buss Tallinna bussijaamas
**Lux Express Grupp** (varasema nimega MootorReisid AS) on bussifirma, mis opereerib igapäevaseid regulaarliine Eestis kui ka välismaal.

Ajalugu
-------

Ettevõte asutati 1993. aastal MootorReisi AS nime all. Aastal 1995, kui MootorReisi AS sai AS Eurolines Organizationi liikmeks, võis see hakata kasutama pikamaareisidega seostatavat kaubamärki Eurolines. 2010. aastal loobus Lux Express Eurolinesi kaubamärgist, sest ettevõte lõpetas kaugliinidel sõitmise. Selle asemel tulid kaubamärgid Lux Express ja odavkaubamärk Simple Express, mis kasutab Scania Irizar Century busse[*viide?*].

Liinid
------

Lux Expressil on 9 Eesti siseliini: 

Tallinn-Tartu (31 väljumist päevas); Tallinn-Haapsalu (6 väljumist päevas); Tallinn–Kuressaare (4 väljumist päevas); Tallinn–Narva (16 väljumist päevas); Tallinn–Pärnu (10 väljumist päevas); Tartu–Kuressaare (1 väljumine päevas); Tartu–Pärnu (3 väljumist päevas); Tallinn–Võru (2 väljumist päevas) ja Tartu–Narva (4 väljumist päevas).

Samuti opereeritakse rahvusvahelistel liinidel Tallinn–Riia; Tallinn–Peterburi; Tallinn–Moskva; Tallinn–Vilnius; Helsingi–Peterburi; Vilnius–Varssavi; Riia–Minsk jne.

Viited
------

1. ↑  "Ettevõtte tutvustus". *luxexpress.eu*. Originaali arhiivikoopia seisuga 25. aprill 2013. Vaadatud 5. veebruar 2013.
2. ↑  Eesti entsüklopeedia 12. köide, 2003: 125.
3. 1 2  "Bussifirma loobub Eurolinesi kaubamärgist". *err.ee*. 28.05.2010. Vaadatud 5. veebruar 2013.

Välislingid
-----------

* Ettevõtte koduleht
**Miina Järvi** (sündinud 1983) on eesti viiuldaja.

Ta on õppinud viiulit Tallinna Muusikakeskkoolis Ivi Tiviku klassis ja 1995. aastast Soomes Lahtis Pertti Sutineni käe all. 2010. aastal lõpetas ta Sibeliuse Akadeemia (kus oli õppinud Erkki Kantola, hiljem Mari Tampere-Bezrodny klassis). 

2000. aastal saavutas ta II koha kammermuusika konkursil „Juvenalia" ning III koha ja eripreemia Erkki Melartini kammermuusika konkursil Soomes. Miina Järvi on esinenud solisti, orkestrisolisti ja kammermuusikuna mitmel pool Euroopas ja Venemaal. Näiteks 2013. aastal oli ta Hulencourti solistide kammerorkestri solist Brüsselis, 2012. aastal ERSO ja Järvi Festivaliorkestri solist. 

Ta kuulub ansamblisse Järvi Instrumentalists. 2009. aastast korraldab Miina Järvi kammermuusika festivali Lihula Muusikapäevad ja 2013. aastast FIMM-festivali Fääri saartel.

Isiklikku
---------

Tema vanaisa oli Järvide dünastia alusepanija ja dirigent Vallo Järvi, isa on tšellist Teet Järvi, vanaonu on dirigent Neeme Järvi ning ema on pianist Mari Järvi.

Välislingid
-----------

* Pilt Miina Järvist
* Järvid sõidavad hiinlaste kõrvu rõõmustama, Postimees, 12. mai 2017
* Miina Järvi Brahmsi scherzo, Youtube, 30. detsember 2010
Eesti mereväe Sandown-klassi miinijahtija Admiral Cowan Roomassaare sadamas
Allveerobot Pinguin
**Miinijahtija** on meremiinide ja muude mere põhjas paiknevate ohtlike objektide otsimiseks, tuvastamiseks ja hävitamiseks valmistatud sõjalaev.

Kirjeldus
---------

Miinijahtijate kasutuselevõtu tingis arendatavate meremiinide keerukuse kasv 2. maailmasõja ja külma sõja ajal. 

Miinijahtijad on valmistatud võimalikult mittemagnetilistest materjalidest, on enamasti väikese süvisega ja hea manööverdusvõimega. Miinijahtijatel on tavaliselt kerge relvastus lähienesekaitseks. Relvastuseks on peamiselt kerged kahurid ja kuulipildujad. Sageli on neil ka meremiinide veeskamise võime. Miinitõrjeoperatsioone viivad nad läbi suuremate sõjalaevade (fregatt, korvett) julgestusel.

Miinide otsimine ja hävitamine
------------------------------

Miinijahtija tegevus miinide avastamisel ja ükshaaval hävitamisel on erinevalt miinitraalerist väga ajamahukas. Miinide avastamiseks on miinijahtijal sonar ning avastatud objektide uurimiseks ja õhkimiseks ettevalmistamiseks veesatav allveerobot. Miinid või muud merepõhjast avastatud lõhkekehad õhitakse allveeroboti või miinituukri paigaldatud lõhkelaenguga. Laeng õhitakse kaugjuhtimisega.

Miinijahtijaid
--------------

Põhilised kasutusel olevad miinijahtijate klassid:

* Tripartite klassi miinijahtija
* Osprey klassi miinijahtija
* Sandown-klassi miinijahtija
* Frankenthal-klassi miinijahtija

Vaata ka
--------

* Miinitraaler

| * v
* r
Tänapäevased sõjalaevade liigid |
| --- |
| Lahinguotstarbelised avamerelaevad | 
Lennukikandja - Ristleja - Hävitaja - Fregatt |  |
| Lahinguotstarbelised rannikulaevad | 
Korvett - Raketikaater - Lahingukaater |
| Allveelaevad | 
Raketiallveelaev - Ründeallveelaev |
| Lahingutoetuslaevad | 
Dessantlaev - Miinijahtija - Miinitraaler - Miiniveeskaja - Kaugjuhitavate miinilaevade juhtlaev - Luurelaev - Staabilaev |
| Veeala valve ja julgeoleku laevad | 
Valvelaev - Valvekaater |
| Abilaevad | 
Toetuslaev - Remondilaev - Hospidallaev - Transpordilaev - Päästelaev - Tuukrilaev - Puksiir - Õppelaev |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Piusa jõkke suubuvast ojast; Tartumaa oja kohta vaata artiklit Meeksi oja (Meeksi)* |

---

Miikse oja Vastseliina linnuse juures
**Miikse oja** (ka *Meeksi oja, Jaama oja*) on 13,3 km pikkune oja, mis suubub Piusa jõkke.

Miikse ojal usutakse olevat ravitoimet, selle veega pestakse silmi, jalgu, käsi, vette visatakse annetuseks münte. Arvatavasti tähistab kivi muistset matmispaika.

Miikse oja on olnud ajalooliselt looduslikuks piiriks Liivimaa ja Venemaa vahel. Mööda Miikse oja ülemjooksu oja lähtest Vanigõjärves umbes 5 km allavoolu kulgeb Eesti Vabariigi ja Venemaa Föderatsiooni
vaheline ajutine kontrolljoon.

Viited
------

1. ↑  "Setomaa ettevõtluskeskkonna teemaplaneeringu ja KSH lähteandmete analüüs, 2014, lk. 127" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 17. oktoober 2020. Vaadatud 15. aprillil 2015.
2. ↑  Eesti Vabariigi ja Venemaa Föderatsiooni vahelise ajutise kontrolljoone koordinaadid (RT I, 13.01.2015, 15)

Välislingid
-----------

* Miikse oja keskkonnaportaalis
**Neerunäsaks** (ladina *papilla renalis*) nimetatakse paljudel selgroogsetel loomadel neeru säsi moodustavate neerupüramidi tippu, mis ulatub neeruurkesse.

Neerunäsades paiknevad näsajuhad (*ductus papillares*).

Süstemaatiline anatoomia
------------------------

Neerunäsa on kantud kehtivasse looma anatoomia standardisse *Nomina Anatomica Veterinaria*-sse.

Imetajatel
----------

### Inimestel

Inimese neeru ristlõike illustratsioon

1. neerupüramiidid •
2. neeru-sagaratevahearterid •
3. neeruarter •
4. neeruveen
5. neeruvärat •
6. neeruvaagen •
7. kusejuha •
8. väikesed neerukarikad •
9. neeru fibrooskihn •
10. *extremitas inferior* •
11. *extremitas superior* •
12. neeru-sagaratevaheveenid •
13. nefron •
14. väikesed neerukarikad •
15. suured neerukarikad •
16. neerunäsa •
17. neerusambad

Neerunäsad on neerupüramiidide tipud, mis ulatuvad neeruurkesse.

### Patoloogia

#### Nefroloogia

Inimestel seostatakse neerunäsadega peamiselt nefrotoksiliste keemiliste ainete (sh mittesteroidsed põletikuvastased ravimid nagu ibuprofeen, atsetüülsalitsüülhape jpt koos vedelikupuudusega) toimel tekkivat neeru medullaarnekroosi.

Viited
------

1. ↑  "Meditsiinisõnastik" 504:2004.
2. ↑  Enn Ernits, Esta Nahkur,"Koduloomade anatoomia. Kõrgkooliõpik", Eesti Maaülikool, Tartu, Halo Kirjastus, lk 225, 2013, ISBN 978-9949-426-28-8.
3. ↑  Sissekanne Nomina Anatomica Veterinaria-s APPARATUS UROGENITALIS. ORGANA URINARIA. REN. lk 59, 5. väljaanne, 2012

Kirjanduslikud allikad
----------------------

* Bodil Schmidt-Nielsen ja Bent Schmidt-Nielsen, On the function of the mammalian renal papilla and the peristalsis of the surrounding pelvis, Acta Physiol (Oxf). Juuli 2011; 202(3): 379–385.doi: 10.1111/j.1748-1716.2011.02261.x, veebiversioon (vaadatud 01.07.2014) (*inglise keeles*)
* Benjamin D. Humphreys, Slow-Cycling Cells in Renal Papilla: Stem Cells Awaken?, JASN 1. November, 2009, 20. köide, nr 11, 2277-2279, doi: 10.1681/ASN.2009090911, veebiversioon (vaadatud 01.07.2014) (*inglise keeles*)
**Neemiklinnus** on üks neljast peamisest muinaslinnuse tüübist. Seda tüüpi linnused on Eestis ja Baltimaades ühed levinumad muinaslinnused (moodustavad 40% kõigist). Neemiklinnus on mitmekesisem kui teised linnusetüübid. Neemiklinnused liigitatakse väljanägemise järgi nelja alarühma: ühe otsavalliga, kahe otsavalliga, osalise ringvalliga ja ringvalliga neemiklinnused.

Ühe otsavalliga neemiklinnused
------------------------------

Esimese rühma linnustel on vallist ja ka vallikraaviga moodustav kaitsesüsteem ühes, maapoolses küljes. See süsteem eraldab linnuseala ülejäänud seljakust. Sellesse rühma kuulub näiteks Ripuka Punamägi, Mädara linnamägi ja Roela linnamägi.

Kahe otsavalliga neemiklinnused
-------------------------------

Selle rühma linnustel on iseloomulikud tunnuseks on vallid seljandiku mõlemas otsas. Kuid leidub ka erandeid, kus ülejäänud külgedes on õige madal vall. Selle rühma kuulub näiteks Tarakvere linnamägi ja Padise linnamägi ning Palivere linnamägi

Osalise ringvalliga neemiklinnused
----------------------------------

Selle linnuse eripära on mitte rohkem kui kolmest küljest piiratud vallid. Kõige tüüpilisema näite kohaselt on rajatud neemiku madalamad osad ehk siis poole ümbermõõdu piires. Selle rühma neemiklinnuste hulka kuuluvad Ida-Eestis ja ka Põhja-Tartumaal suhteliselt väikesed linnused. Näiteid osalise ringvalliga neemiklinnustest on Võuküla linnus, Vilina linnamägi ja Erumäe linnamägi.

Ringvalliga neemiklinnused
--------------------------

Neemiklinnuse neljanda tüübi muinaslinnus sarnaneb ringvall-linnusega. Tunnustena on neemikupealne täielikult valliga piiratud. Kuigi vallide ehitus ja tugevusastmed on vägagi varieeruvad. Ringvalliga neemiklinnuste hulka kuulub näiteks Kauksi Leerimägi, Koila linnamägi ja Varbola Jaanilinn ja Lohu linnused.

Vaata ka
--------

* Ringvall-linnus
* Kalevipoja sängi tüüpi linnus
* Mägilinnus

Viited
------

1. ↑  Evald Tõnisson. Eesti muinaslinnad. Muinasaja teadus 20.Tartu-Tallinn
**Hubert Aumere** (sünninimi **Hubert Anton**; 4. märts 1913 Narva – 14. veebruar 1976 München) oli eesti viiuldaja.

Lõpetas 1932. aastal Tallinna konservatooriumis Johannes Paulseni viiuliklassi. Täiendas end hiljem Carl Fleschi juures Londonis. Kuni 1943. aastani töötas kontsertmeistrina Riigi Ringhäälingu sümfooniaorkestris.

1943. aastal emigreerus Saksamaale, kandideeris Baieri Riigiooperi kontsertmeistri kohale ja võitis konkursi. 1944. aastal sai pommirünnakus tabamuse Aumere Müncheni korter, kus hävines ka riigivanem Jaan Tõnissoni poolt 1926. aastal kingitud vana Itaalia meistri viiuli. Töö jätkamiseks andis Baieri Riigiooper Aumerele kasutada hinnalise Stradivari viiuli. 1948. aastal valis ta selle asemele Eesti viiulimeistri Meeme Mälgi valmistatud pilli.

1946. aastal asutas Aumere Saksamaal endanimelise keelpillikvarteti, mängides seal ise esimest viiulit. Teised kvarteti liikmed – Bernhard Walter (teine viiul), Heinz Jopen (vioola) ja Osvald Uhr (tšello) – olid samuti Baieri Riigiooperi orkestri kontsertmeistrid. Aumere kvartett oli tolle aja kõige hinnatum kvartett Saksamaal.

1948. aastal sai Aumerest Baieri raadio sümfooniaorkestri kontsertmeister. 

1950. aastal siirdus ta Bogotásse sealse sümfooniaorkestri kontsertmeistri kohale, kus töötas 1955. aastani. Aumere soovitusel kutsuti Bogotá sümfooniaorkestri peadirigendiks Olav Roots. Ka Colombias asutas Aumere keelpillikvarteti.

Oktoobris 1955 naasis Aumere Lääne-Saksamaale ja asus taas tööle Münchenisse Baieri raadio sümfooniaorkestrisse. Üks Colombiast lahkumise põhjus oli, et elu 2600 meetrit üle merepinna asuvas Bogotás hakkas südamehaigele Aumerele tegema liiga.

1961. aastal siirdus ta taas Baieri Riigiooperi orkestrisse, kuhu jäi tööle kuni surmani.

Isiklikku
---------

Tema isa oli viiulimeister Jakob Aumere, õde oli viiuldaja Zelia Aumere, vennad olid näitleja Edmund Aumere ning kergejõustiklane ja treener Harry Aumere.

Viited
------

1. ↑  *Eesti Nõukogude Entsüklopeedia*. Tallinn: Valgus. 1968. Lk 238.
2. 1 2 3 4 5 6  Põldmäe, Alo (detsember 2013). "Ühest Paulseni viiulikooli tippmuusikust. Hubert Aumere 100". *Muusika 12/2013*.
3. ↑  "Hubert Aumere Müncheni Riigiooperi kontsertmeistriks". *Eesti Sõna*. 2. aprill 1943.
4. ↑  Pettai, Raul (6. mai 2012). "Eesti viiulimeister Meeme Mälgi (1902-1976)". *Eesti Elu / Estonian Life*. Vaadatud 28.11.2020.[*alaline kõdulink*]

Kirjandus
---------

* "Hubert Aumere – 100". Kultuur ja Elu 3/ 2013. Lk 70
* Alo Põldmäe. "Ühest Paulseni viiulikooli tippmuusikust. Hubert Aumere 100". Muusika 12/ 2013. Lk 20–21
**Neeme Roose** (10. jaanuar 1941 Kuressaare – 1. märts 2017) oli eesti füüsik ja majandusteadlane.

Elulugu
-------

Lõpetas 1959. aastal Viktor Kingissepa nimelise Kingissepa Keskkooli ja 1964. aastal Tartu Riikliku Ülikooli; füüsika-matemaatikakandidaat (1975, Eesti NSV TA Füüsika Instituut (FI)), väitekiri "Исследование роли размножения электронных возбуждений в люминесценции и окрашивании некоторых ионных кристаллов". Oli 1964–1973 FI teadur, aastast 1978 Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna õppejõud: 1978–1988 turunduse kateedri vanemõpetaja, 1988–1992 dotsent, 1993–2006 turunduse ja juhtimise instituudi dotsent.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: turu-uuringud, ärieetika, tootepoliitika ja reklaamindus. Koostanud õppevahendeid reklaami ja toote kohta turunduses. Üle 30 teadustrükise.

Tunnustus
---------

* 2006 Tartu Ülikooli medal

Teoseid
-------

* Reklaam turunduses. Tartu, 2002
* Toode turunduses. Tartu, 2004

Isiklikku
---------

Neeme Roose oli Mai Roose abikaasa.

Viited
------

1. ↑
2. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
3. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 5.12.2022.

Kirjandus
---------

* Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 358
* Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 153
* Neeme Roose 65. // Universitas Tartuensis (2006) 6, I.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Hu Jintao (2002)
**Hu Jintao** (*Hú Jǐntāo*; lihtsustatud hiina kirjas 胡锦涛; traditsioonilises hiina kirjas 胡錦濤; sündinud 21. detsembril 1942 Jiangyanis Jiangsu provintsis) on Hiina poliitik, endine Hiina Rahvavabariigi president. 

Ta oli 2002–2012 Hiina Kommunistliku Partei Keskkomitee peasekretär.

Ta on elukutselt hüdraulikainsener ja on lõpetanud Qinghua ülikooli. 

Varem on ta töötanud Tiibeti autonoomse piirkonna parteisekretärina.

Poliitikas on ta rahvale rohkem avatud kui tema eelkäija. Näiteks on Hiina uudisteagentuur Xinhua avalikustanud niisuguseid üksikasju poliitbüroo istungitest, mis varem olid salajased. Ta on loobunud mitmest oma eelkäija naeruväärseks peetud tavast, nagu välisvisiitide korral pidulik ärasaatmine ja vastuvõtt riigi juhtkonna poolt. Ta on pööranud rohkem tähelepanu varanduslikule ebavõrdsusele, riigi piirkondade ebaühtlasele arengule ja keskkonnakaitsele.

Sellegipoolest ei ole Hu Jintao liberaal, vaid pragmaatiline kõva käe liini pooldaja. Ta on korduvalt lasknud blokeerida juurdepääsu Hiinast ebasoovitavatele veebisaitidele, sealhulgas ajalehtede New York Times ja The Washington Post, võrguväljaannetele ning Vikipeediale. Detsembris 2004 avaldas Hongkongi ajaleht Open tema juhised propagandaametnikele, milles ta rääkis vajadusest õppida Kuubalt ja Põhja-Korealt ning nimetas Mihhail Gorbatšovi sotsialismi reeturiks. Põhja-Korea poliitilisi vaateid nimetas ta põhiliselt õigeteks ja selle riigi majandusraskusi ajutisteks.

Tunnustus
---------

* 2010 – Vürst Jaroslav Targa I järgu orden

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Jiang Zemin** | **Hiina Rahvavabariigi president**2003–2013 | Järgnev**Xi Jinping** |
**Neerukehake** ehk **Malpighi kehake** (ladina keeles ainsus *corpusculum renae*, mitmus *corpusculum renis*) on paljudel selgroogsetel loomadel neerukoores olev neeruüksus.

Neerukehake koosneb kapillaarpäsmakesest ja seda ümbritsevast päsmakesekihnust ning nende vahele jäävast kihnuvalendikust (*lumen capsulae*).

Igal neerukehakesel eristatakse kahte poolust: 

* soonpoolus (*polus vascularis*) – pooluse kaudu sisenevad ja väljuvad tooma- ja viimasooned;
* tubulaarpoolus (*polus tubularis*) – siit saab alguse proksimaalne vääniline neerutoruke.

Kapsli ja päsmakese vahele jääb kihnuvalendik (*lumen capsulae*), kuhu filtreeritakse esmane uriin.

Neerukehakeste areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. 

Madude nefroneid on vähe uuritud, kuid arvatakse, et need koosnevad neerukehakesest, seda ümbritsevast päsmakesekihnust ja neerutorukestest.

Viited
------

1. ↑  "Meditsiinisõnastik" 504:2004.
2. ↑  Neerukehake, TSÜTOLOOGIA JA HISTOLOOGIA - ERITUSORGANID, Tartu Ülikool, veebiversioon (vaadatud 28.06.2014)

Kirjanduslikud allikad
----------------------

* Sissekanne Encyclopaedia Britannica-s
* Renal corpuscle, Histology @Yale, veebiversioon (vaadatud 28.06.2014)