recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Parasmaa mõis** (saksa keeles *Parrasma*) oli riigimõis Pärnu-Jaagupi kihelkonnas Pärnumaal. Tänapäeval jääb kunagise mõisa asukoht Lääneranna valda Pärnu maakonnas.

Ajalugu
-------

Vanimad teated Parasmaa mõisast pärinevad 1620ndatest, kui mõis kuulus Wolffeldti suguvõsale. 15. mail 1624 kinkis Gustav II Adolf Parasmaa mõisa Jürgen Aderkase rügemendi kapralile Magnus Bernhardsson Wolffeldtile (surn. u 1650), kellest sai samas ka Lihula ja Pärnu läänis asunud Pysi (*Pijs*), Keblaste (*Keblas*), Nedrema (*Neudenurm, Neutenorm*) ja Ahaste (*Aast, Achst*) mõisnik. Tema pärandas mõisa oma pojale, Pärnu krahvkonna asehaldurile Magnus von Wolffeldtile (surn. 1666), kelle pojast Bernhard Heinrich von Wolffeldtist sai omakorda järgmine Parasmaa mõisnik enne mõisate reduktsiooni.

17. sajandi lõpul muudeti Parasmaa mõis riigimõisaks, millega järgmisel sajandil ühendati ka Sõõrikese mõis (saksa keeles *Sörick*) ja Maima mõis. Viimane neist likvideeriti 1860ndatel.

Mõisahooned
-----------

Suurt häärberit ei ole Parasmaal olnudki. Pärast mõisamaade jagamist kujunes mõisasüdamesse koguni 5 talu. Üks neist sai peahoone (Mäe talu), ülejäänud ehitasid endise mõisa kõrvalhooned ümber taluhooneteks. Kõik hooned on tänapäevaks hävinud. Vähesed varemed on alles endisest moonakatemajast (hilisem Kaasiku talu) ja keldrist. Hoonete jäänused hävitati 1980ndatel maaparanduse käigus.

1980. aastal tehti endises Parasmaa mõisasüdames osa Mark Soosaare mängufilmi "Jõulud Vigalas" võtteid.

Vaata ka
--------

* Parasmaa
* Eesti mõisate loend

Viited
------

1. ↑  Hagemeister, Heinrich von; F. von Bulhovden (1836). *Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Teil 2*. Riga: E. Frantzen. lk. 153
2. ↑  Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ... 1755 lk. 1348
3. ↑  Väljavõte Liivimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust, 1 osa, 2 köide: Görlitz 1929, lk 718

Kirjandus
---------

* Hagemeister, Heinrich von; F. von Bulhovden (1836). *Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Teil 2*. Riga: E. Frantzen. lk. 157
* Stryk, Leonhard von (1877). *Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Teil, Der ehstnische District mit vier karten*. Dorpat: C. Mattiesen. Lk-d 514 lk. + Pärnu Kreis (kaart) lk. 315

Välislingid
-----------

* Rahvusarhiiv: Parasmaa (Parrasma) mõisa revisjonilehed aastast 1782; EAA.1865.3.188/8

Pärnu-Jaagupi kirik
Pärnu-Jaagupi kihelkond

**Kirik**: Pärnu-Jaagupi  

**Mõisad**: Annamõisa mõis | Are mõis | Enge mõis | Halinga mõis | Kaelase mõis  | Kaisma mõis | Kangru mõis | Kergu mõis | Kõnnu mõis | Libatse mõis | Parasmaa mõis | Pööravere mõis | Roodi mõis | Sõõrike mõis | Uduvere mõis | Vahenurme mõis | Vee mõis
*Motacilla citreola citreola*
**Kuldhänilane** (*Motacilla citreola*) on linnuliik västriklaste sugukonnast västriku perekonnast.

Kõige lähedasem liik talle on hänilane, kellega kuldhänilane kipub ristuma. Praegu jaotatakse nad kaheks liigiks, aga see teema on vaidlusalune.

Levila
------

Kuldhänilane on levinud Euraasias Ida-Euroopast kuni Mandžuuria, Ida-Hiina ja Himaalajani. Talvitub Aasias, sageli mägedes. Tänapäeval laieneb levila lääne suunas.

Eestis, nagu mitmel Euroopa maal, on kuldhänilane uustulnuk: teda on siin kohatud alates 1990. aastatest. 21. sajandi algul on kuldhänilane Eestis harv haudelind, kelle pesitsusaegne arvukus viimase hinnangu järgi on vahemikus 40–80 paari.

Välimus
-------

Tema üldpikkus on 15–17 cm. Kuldhänilane meenutab välimuselt nii hänilast kui ka linavästrikku, kellega samasse perekonda ta kuulub. Häälitsused sarnanevad hänilase häälega. Nagu teistel västrikel, nii ka kuldhänilasel on pikk pidevalt võnkuv saba.

Vanal isaslinnul on sidrunkollane pea ja alapool, hall selg ja kuklal must poolkaelus. Talvesulestikus on kollane alapool segatud valgega, pea on pruunikas kollase ribaga üle silma.

Elupaik
-------

Kuldhänilane asustab soist avamaastikku: soid, niite, luhti ja tundraid. Ta pesitseb maapinnal ja toitub putukatest. Kurnas on 4–5 täpilist muna.

Viited
------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kuldhänilane** |

1. ↑

Välislingid
-----------

* Kuldhänilane andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
Alpiaster
**Aster** (*Aster* L.) on astrilaadsete seltsi korvõieliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond. 

Algselt loeti perekonda kuuluvaks ligi 600 Euraasias ja Põhja-Ameerikas levinud liiki, kuid pärast 1990-ndate molekulaarseid uuringuid loetakse Põhja-Ameerika liigid kuuluvaks eraldi perekonda. Perekonda *Aster* kuulub umbes 180 liiki, millest vaid üks levib väljaspool Euraasiat. Põhja-Ameerika liigid eraldati 10 perekonda.

Astrite tüüpliik on amellaster *A. amellus*.

Perekonna teaduslik nimi tuleb vanakreeka keelest. ἀστήρ tähendab ses keeles tähte ja see viitab õisiku kujule.

Astrite seas on palju levinud aiataimi, sest nende õied on värvikad ja meeldivad. Tüüpiliselt on õied lillakassinised, lillad, valged, kollased või roosad. Mõnedki astrid on üsna vastupidavad ja neid võib kohata külmas kliimas. Mõned astrid õitsevad kaua ja on sügiseti ühed viimastest õitsevatest lilledest.

Astrirevolutsiooniks nimetatakse 31. oktoobril 1918 toimunud riigipööret, millega sotsialist krahv Mihály Károlyi kehtestas iseenese juhitava Ungari Rahvusnõukogu valitsuse. 16. novembril kuulutati Ungaris välja vabariik. Rahvusnõukogu toetajad, kes kandsid rinnas astreid, hõivasid Budapestis avalikud hooned, kukutasid valitsuse ja mõrvasid endise peaministri István Tisza. Astrirevolutsiooni lõpetas järgmise aasta märtsis toimunud kommunistlik revolutsioon, millega kehtestati Ungari Nõukogude Vabariik.

Liike
-----

* *Aster alpinus* – alpiaster, ainus Põhja-Ameerikas kasvav aster
* *Aster callistephus* – aedaster
* *Aster dumosus* – madal aster
* *Aster lanceolatus* – süstlehine aster
* *Aster novae-angliae* – kaunis aster
* *Aster novi-belgii* – õiekas aster
* *Aster x salignus* – pajulehine aster (ilutaim, metsistub)
* *Aster tripolium* – randaster (Eestis tavaline)

Viited
------

1. ↑  Brouillet, Luc; Barkley, Theodore M.; Strother, John L. (2006), "Astereae", Flora of North America Editorial Committee 1993+ (toim), *Flora of North America*, kd 20, New York & Oxford: Oxford University Press, lk 3

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Aster** |
**Nguyễn Phú Trọng** (sündinud 14. aprillil 1944 Hanois) on Vietnami partei- ja riigitegelane.

1967. aastal lõpetas ta Hanoi Ülikooli keeleteaduse erialal. Vietnami Kommunistlikku Parteisse astus ta 19. detsembril 1967 (ametlik parteisse astumise kuupäev on 19. detsember 1968). Aastatel 1968–1973, 1976–1981 ja 1983–1996 töötas ta Vietnami Kommunistliku Partei teoreetilise ja poliitilise häälekandja ajakirja Tạp chí Cộng Sản toimetuses (sealhulgas 1991–1996 peatoimetajana). 1981. aastal suunati õppima Nõukogude Liitu NLKP Keskkomitee juures asuva Ühiskonnateaduste Akadeemia aspirantuuri Moskvas parteiehituse erialale, mille ta lõpetas 1983. aastal kaitstes ajalookandidaadi kraadi.

1994. aasta jaanuarist on ta Vietnami Kommunistliku Partei Keskkomitee liige ja Vietnami Kommunistliku Partei Keskkomitee Poliitbüroo liige alates 1997. aasta detsembrist.

1996. aasta augustist kuni 1998. aasta veebruarini oli ta Vietnami Kommunistliku Partei Hanoi Linnakomitee sekretäri asetäitja ja sekretär 2000. aasta jaanuarist kuni 2006. aasta juunini. 2006. aasta juunist kuni 2011. aasta juulini oli ta Vietnami parlamendi esimees.

Alates 19. jaanuarist 2011 on ta Vietnami Kommunistliku Partei Keskkomitee peasekretär.

23. oktoobrist 2018 kuni 5. aprillini 2021 oli ta Vietnami president.

Viited
------

1. ↑  Biography of Party General Secretary Nguyen Phu Trong Nhan Dan, 20. jaanuar 2011
2. ↑  Путин поздравил Нгуен Фу Чонга с избранием президентом Вьетнама tass.ru
3. ↑  Biography of Party General Secretary, President Nguyễn Phú Trọng Viet Nam News, 23. oktoober 2018
4. ↑  Profile: General Secretary of Communist Party of Vietnam Nguyen Phu Trong Xinhua, 11. jaanuar 2017
5. ↑  Countries VW rulers.org
6. ↑  New Vietnam President Nguyen Phu Trong sworn in after 99.8% vote The Straits Times, 23. oktoober 2018

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Đặng Thị Ngọc Thịnh (kt)** | **Vietnami president**2018–2021 | Järgnev**Nguyễn Xuân Phúc** |
Gustavo Petro
**Gustavo Francisco Petro Urrego** (sündinud 19. aprillil 1960 Ciénaga de Oros, Córdoba departemangus) on Colombia majandusteadlane ja poliitik. Ta valiti 19. juunil 2022 Colombia presidendiks, ta astus ametisse 7. augustil 2022. Ta on esimene vasakpoolne president Colombia ajaloos.

Ta sündis 1960. aastalCiénaga de Oros kooliõpetaja perekonnas. Tema vanavanaisa emigreerus aastal 1870 Lõuna-Itaaliast, mistõttu tal on lisaks Colombia kodakondsusele ka itaalia kodakondsus. Usundi poolest on ta katoliiklane, talle on mõju avaldanud vabastusteoloogia. Mõni kuu pärast tema sündi kolis tema perekond Ciénaga de Orost Bogotasse, kus ta elas kuni 10-aastaseks saamiseni. Seejärel kolis tema perekond Zipaquirásse (asub Cundinamarca departemangus).

Ta võitis 2022. aasta Colombia presidendivalimised, kui kogus 50,44% häältest ja edestas oma vastaskandidaati Rodolfo Hernández Suárezit.

Isiklikku
---------

Ta on kolmandat korda abielus ja tal on viis last.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Iván Duque** | **Colombia president**2022– | Järgnev' |
**Imbi Ebrus** (neiupõlvenimega *Imbi Ilu*; sündinud 9. märtsil 1934 Tartus) on eesti päritolu ameerika kunstnik.

Haridus
-------

Imbi Ebrus õppis kaks aastat Tartus Karlova Algkoolis. Edasine koolitee jätkus pärast ema ja õega Eestist lahkumist Ameerika Ühendriikides. Õppinud on ta New Yorgi Ülikoolis, Hofstra Ülikoolis, Art Students League of New Yorkis, Nassau Community College'is, Long Islandi Ülikoolis ja C. W. Post College'is. Samuti on ta õppinud mitmete tuntud tegevkunstnike käe all.[*viide?*]

Tegevus kunstnikuna
-------------------

Ebrus alustas aktiivset loometegevust 1968. aastal. Tema tööd on olnud rahvusvahelistel näitustel[*viide?*] ja ta on pälvinud oma loomingu eest autasusid[*viide?*], mille üleandmistseremooniat on kajastanud ka kohalik televisioon[*viide?*]. Kunstnik viljeleb õli- ja akrüülimaali ning akvarelli. Tema maale leidub nii Ameerika kui ka Euroopa kogudes, samuti Hawaiil ja Austraalias.

Loomingu näiteid
----------------

* "Suvevärvid""Suvevärvid"
* "Kivine jõgi""Kivine jõgi"
* "Maastik järvega""Maastik järvega"
* "Talveetüüd""Talveetüüd"
* 
* 
* 
* 
*

Välislingid
-----------

 Imbi Ebrus – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Intel 8088
**Intel 8088** ehk **8088** oli Inteli 16-bitiste registritega mikroprotsessor, mida esitleti 1979.

See erines 1978 kasutusele võetud protsessorist Intel 8086 ainult selle poolest, et juhtmete arvu vähendamiseks ning side võimaldamiseks 8-bitistele arvutitele mõeldud seadmetega vähendati andmesiini laiust 16 bitilt 8-le bitile ning käsuootejärjekorda (*prefetch queue*) lühendati 6 bitilt 4 bitile.

Intel 80C88
Nii sai kasutada arvuti ülejäänud riistvara jaoks odavamaid 8-bitiseid komponente, kuid seda kiiruse arvel. Seetõttu ei olnud 8088 traditsioonilistest 8-bitistest protsessoritest oluliselt kiirem. Siiski (või just sellepärast) valis IBM selle IBM PC keskprotsessoriks. IBM tahtis ühelt poolt oma miniarvutit reklaamida, teiselt poolt ei tahtnud ta konkureerida oma miniarvutitega. Peale selle sai üle võtta komponente 1970ndate lõpus välja töötatud, kuid turul edutuks osutunud arvutilt Data Master, mille keskprotsessoril Intel 8085 oli 8-bitine andmesiin. IBM-i otsus 8088 kasuks pani aluse protsessorite perekonnale x86, kuigi paljud asjatundjad pidasid seda protsessorit pigem nõrgaks ning kogu arhitektuuri väheperspektiivikaks.

n-MOP-transistoridega versiooni kõrval pakuti ka komplementaarsete metalloksiid-pooljuhtidega versiooni **80C88**.

Viited
------

1. ↑  andmeleht[*alaline kõdulink*]
2. ↑  80C88 andmeleht (pdf)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Intel 8088** |

| * v
* r
Inteli protsessorid |
| --- |
| x86-eelsed | 
4004 · 4040 · 8008 · 8080 · 8085 |
| x86 16-bitised | 
8086 · 8088 · 80186 · 80188 · 80286 |
| x87 (ujukoma) | 
8087 · 80287 · 80387 · 80487 |
| x86-32/x86-64 | 
80386 · 80486 · Pentium (Pro · II · III · 4 · M · D · Extreme Edition) · Celeron · Xeon · Core · Core 2 · Atom · Core(i3 · i5 · i7) |
| Muud | 
Itanium |
Aile Asszonyi SEB publikupreemia laureaatide autogrammitunnis Rahvusooper Estonia 107. hooaja avamisel

**Aile Asszonyi** (sündinud 22. juulil 1975 Väike-Maarjas) on eesti laulja (sopran).

Aile Asszonyi lõpetas 1999. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia, aastal 2002 sai magistrikraadi. Ta täiendas ennast muu hulgas Itaalias Carlo Bergonzi eraakadeemias.

Aastatel 1995–1998 laulis ta Eesti Filharmoonia Kammerkooris, aastal 2000 tegi debüüdi ooperilauljana.

Aile Asszonyi on esinenud Estonia ja Vanemuise ooperites, Viini Kammerooperis, Moskva Uues Ooperis, Grazi ooperiteatris, Bonni ooperiteatris, Amsterdami Concertgebouws ning paljudes Euroopa kontserdisaalides ja festivalidel.

Aastal 2004 oli ta Belgias peetud Kuninganna Elisabethi konkursi finalistide hulgas. 

2011. ja 2012. aastal esines ta Saaremaa Ooperipäevadel.

Tunnustus
---------

* 2007 Eesti Muusikanõukogu muusikapreemia (vokaalse meisterlikkuse ja säravate rollide eest)
* 2010 Eesti Teatriliidu muusikaauhind
* 2012 Eesti Teatriliidu muusikaauhind
* 2023 Eesti Kultuurkapitali Helikunsti sihtkapitali aastapreemia – võrratud Wagneri-rollid Euroopa juhtivates ooperiteatrites ja Eesti lavadel

Isiklikku
---------

Aile Asszonyi ema oli arhitekt Aino Asszonyi. Vanaisa John Pori oli orkestrijuht ja tantsumuusik.

Aile Asszonyi elab Hollandis.

Viited
------

1. ↑  Kuressaare lossihoovi püstitati ooperimaja[*alaline kõdulink*], 24tundi.ee, 18. juuli 2011
2. ↑  Saaremaa Ooperipäevad 2012: DONIZETTI "MARIA STUARDA"[*alaline kõdulink*]
3. ↑  Eesti Muusikanõukogu 2007. aasta preemiad

Välislingid
-----------

* 
* PERSONA GRATA. AILE ASSZONYI Teater. Muusika. Kino. 2001
* The American and Canadian Christmas Concert Tour of opera singers Aile Asszonyi and Mati Turi
* Aigi Viira. Aile Asszonyi: lauljad primadonnatsevad solvumusest Õhtuleht, 24. oktoober 2009
* Tiia Penjam. Unistuste tee viib sügavale muusikasse Õpetajate Leht, 3. detsember 2010
* Aigi Viira. Sopran Aile Asszonyi: kõik sopranid tahavad olla prima donna assoluta’d Õhtuleht, 19. märts 2011
**Johannes Kõks** (13. veebruar (vkj)/ 28. veebruar 1903 Raadi vald, Tartu-Maarja kihelkond, Tartumaa – 10. juuni 1943 Komi ANSV) oli Keskvangla direktor.

Ta võttis aastatel 1919–1920 osa Vabadussõjast.

Ta lõpetas 1926. aastal Tartu õhtu-ühisgümnaasiumi ja 1928. aastal Politseikooli kõrgema klassi. Õppis aastatel 1926–1933 Tartu Ülikoolis õigusteadust, lõpetas. Akadeemiliselt oli ta korporatsiooni Fraternitas Estica liige.

Aastatel 1923–1928 Tartu-Võru rahukogu prokuröri kantselei ametnik. 1928–1930 politseiametnik, 1930–1934 Harku, Tartu ja Lasnamäe vangla ametnik, 1934–1940 Keskvangla direktor. 

Vabastati Nõukogude okupatsioonivõimude poolt ametist 15. juulil 1940 ja arreteeriti NKVD poolt juba 17. juulil 1940.

Tunnustus
---------

* 1938 – Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 1940 – Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärk

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Johannes Kõks Kaitseliidu Tartu Maleva kuulipildurite kompanii fotoalbumis. 1925. Eesti Rahvusarhiivi Filmiarhiiv, EFA 114.A.320.16
* Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
*Mitte segi ajada mõistega Saastumine*

---

Suured tööstusettevõtted on ühed suuremad õhu saastajad. Suitsevad korstnad on klassikaliseks saastamise näiteks.
**Saastamine** ehk **saastus** ehk **reostamine** ehk **reostus** on ainete, vibratsiooni, soojuse või müra inimtegevusest põhjustatud otsene või kaudne väljutamine õhku, vette või pinnasesse nii, et see võib ohustada inimeste tervist või keskkonda, põhjustada varalist kahju või kahjustada või häirida keskkonna puhkeotstarbelist või muud õiguspärast kasutamist.

Sõltuvalt reostaja liigist saab eristada füüsikalist (nt vibratsioon, müra), keemilist (nt fenoolid, klooritud süsivesinikud) ja bioloogilist (mikroobid) reostust. 

Laias laastus saab saastamist jagada punkt- ja hajareostuseks.

Vaata ka
--------

* bioreostus
* erireostus
* hajureostus
* jäätmekäitlus
* piiriülene saaste
* punktreostus
* radioaktiivne reostus
* reostuskoormus
* saastatus
* saastumine
* veekogu reostumine

Viited
------

1. ↑  Keskkonnasõnaraamat 2004
**Yasmani Copello Escobar** (sündinud 15. aprillil 1987 Havannas) on Kuuba päritolu Türgi tõkkejooksja. 

Ta esindas karjääri alguses Kuubat. 2012. aastal kolis ta Türki ja sai 2013. aastal Türgi kodakondsuse. Alates 2014. aastast on ta kuulunud rahvusvahelistel võistlustel Türgi koondisse.

2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis pääses Copello 400 meetri tõkkejooksus finaali ja sai ajaga 48,96 6. koha.

2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Amsterdamis tuli ta 400 meetri tõkkejooksus Sergio Fernándeze ja Kariem Husseini ees ajaga 48,98 Euroopa meistriks. Olümpiamängudel Rio de Janeiros võitis ta tulemusega 47,92 Kerron Clementi ja Boniface Mucheru Tumuti järel pronksmedali.

2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis võitis ta Karsten Warholmi järel ajaga 48,49 hõbemedali.

2018. aasta Euroopa meistrivõistlustel Berliinis võitis ta Warholmi järel hõbemedali Türgi rekordiga 47,81.

2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas jäi ta 48,25-ga kuuendaks.

2021. aastal toimunud olümpiamängudel Tokyos kordas Copello 400 meetri tõkkejooksu finaalis Türgi rekordit 47,81, millega oli taas kuues.

2022. aasta Euroopa meistrivõistlustel Münchenis võitis ta Karsten Warholmi ja Wilfried Happio järel pronksmedali.

Isiklikud rekordid
------------------

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| 200 m jooks | **21,44** | 14. veebruar 2009 | Kuuba Havanna |
| 300 m jooks | **32,53** | 18. juuli 2020 | Türgi Ankara |
| 400 m jooks | **46,77** | 13. veebruar 2009 | Kuuba Havanna |
| 110 m tõkkejooks | **14,35** | 5. juuli 2008 | Colombia Cali |
| 400 m tõkkejooks | **47,81** NR | 9. august 2018 | Saksamaa Berliin |

Viited
------

1. 1 2  "Yasmani Copello". *eurosport.com*. Vaadatud 12. veebruaril 2024.

Välislingid
-----------

* {{IAAF}} mallil puudub kood Vikiandmetes.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Yasmani Copello**
 |
**Elva Spordiselts Raju** oli spordiselts, mis tegutses aastatel 1934–1940 Elvas. Spordiselts Raju oli Elva haridusseltsi spordiosakonna otsene järglane.

Selts asutati 19. juulil 1934. Asutamiskoosolekust 20. augustil 1934 võttis osa rohkem kui 30 inimest. Koosolekul valiti seltsi esimeheks Edgar Moont, abiesimeheks Willihard Laur, sekretäriks (kirjatoimetajaks) Juhan Sutt, laekuriks Konstantin Must ja majaisaks Endel Andreson. Seltsi liikmemaksuks tavaliikmetele kehtestati 80 senti ning toetajaliikmetele 2 krooni.

Selts korraldas jalg- ja võrkpallivõistlusi ning ujumisvõistlusi Verevi järvel. Mitmed Raju liikmed saavutasid ujumises Eesti rekordeid.

Spordiseltis Raju viiendat sünnipäeva tähistati 23. juulil 1939 ujumisvõistlustega Verevi järve basseinis. Viie tegutsemisaasta ajal oli lisaks Edgar Moontile seltsi tegevust juhtinud ka Jaan Põldsam (töötas politseikomissarina), kes oli seltsi esimees Raju 5. sünnipäeva ajal.

Viited
------

1. 1 2  Eesti sport läbi aegade. Tallinn: Inreko Press, 1996. Lk 190
2. 1 2 3  ""Raju" – Elva uus spordiselts". *Elva Tulevik*. 25.08.1934. Vaadatud 26.07.2019.
3. 1 2 3  "Elva Raju 5. aastapäev". *Esmaspäev: piltidega nädalleht*. 22.07.1939. Vaadatud 26.07.2019.
4. 1 2  "Elva asutati spordiselts". *Postimees (1886-1944)*. 18.08.1934. Vaadatud 26.07.2019.
5. ↑  "Elva ujumisspordi tähispäev. Spordiselts "Raju" 5-aastane". *Postimees (1886-1944)*. 22.07.1939. Vaadatud 26.07.1939. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|Kasutatud=` (juhend)

Välislingid
-----------

* Foto: Elva spordiseltsi "Raju" juhatus 1939. aastal
**Diplomaatia** on eesti ajakiri, mille peateema on välispoliitika analüüs. Väljaannet trükitakse ajalehe formaadis ja levitatakse ajalehe Sirp kaasandena.

Ajakiri ilmub 2003. aastast, sagedusega kord kuus. 2020. aastal hakkas ajakiri ilmuma senise kümne korra asemel sagedusega kuus korda aastas.

Ajakiri avaldab artikleid nii Eesti kui ka välismaa autoritelt – peamiselt poliitikutelt, ajakirjanikelt, diplomaatidelt ja ekspertidelt. 

Ajakirja väljaandja on alates 2006. aastast Rahvusvaheline Kaitseuuringute Keskus, kirjastaja SA Kultuurileht.

2023. aastast ilmub ajakiri Diplomaatia veebiajakirjana.

Toimetajad
----------

Diplomaatia peatoimetajad on olnud Marianne Mikko (2003–2004), Kadri Liik (2004–2010), Iivi Anna Masso (2010–2012), Kaarel Kaas (2013–2014) ja Erkki Bahovski (2014–2020). 2023. aasta seisuga on ajakirja peatoimetaja Merily Arjakas.

Kolleegium
----------

Ajakirja Diplomaatia toimetuskolleegiumi kuuluvad Jaak Allik, Lauri Almann, Toomas Hendrik Ilves, Indrek Kannik, Siim Kallas, Andres Kasekamp, Riina Kionka, Jüri Luik, Tiit Matsulevitš, Marianne Mikko, Sven Mikser, Mihkel Mutt, Raul Mälk, Sven Sakkov, Harri Tiido.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Ajaleht Diplomaatia hakkab ilmuma kaks korda harvem" ERR, 7. veebruar 2020
3. ↑  Toimetus Ajakirja Diplomaatia koduleht. Vaadatud 31.12.2023.
4. ↑  Erkki Bahovski koondati Diplomaatia peatoimetaja kohalt ERR Uudised, 11.12.2020.
5. ↑  Toimetus Ajakirja Diplomaatia koduleht. Vaadatud 31.12.2023.
6. ↑

Välislingid
-----------

* Ajakirja Diplomaatia koduleht
Xawery Czernicki
**Xawery Stanisław Czernicki** (venepäraselt *Ксаверий Эдвардович Черницкий*; 16. oktoober 1882 Ašmiany maakond, Vilniuse kubermang – märts/ aprill 1940 Katõn) oli laevaehitusinsener ja sõjaväelane Venemaal (alampolkovnik) ja Poolas (19. märtsist 1939 kontradmiral; postuumsel 5. oktoobrist 2007 viitseadmiral).

Czernicki lõpetas 1905. aastal Nikolai I nimelise Mereväeinseneride Kooli Kroonlinnas. Ta töötas aastatel 1915–1917 Tallinnas Vene–Balti laevatehases laevaehituse peakonstruktorina ja aastatel 1917–1918 tehase direktorina.

Ta teenis 1919. aastast Poola Teise Vabariigi relvajõududes. Ta juhtis Poola ainsa mereväebaasi rajamist Gdynias ning mitme uue sõjalaeva ehitamist. Ta oli mereväe tehnilise teenistuse ülem ja Poola mereväe ülema asetäitja, 1939. aastast kontradmiral.

Langes sügisel 1939 NSV Liidu kallaletungi ajal Nõukogude sõjavangi ning mõrvati NKVD poolt kevadel 1940 Katõnis.

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

* tänav Gdynias (*ulica Xawerego Czernickiego*)
* 1993 – anti Poola mereväe keskladudele Gdynias tema nimi (*Centralna Składnica Marynarki Wojennej im. kontradmirała Xawerego Czernickiego*)
* 2009 – lasti vette Poola mereväe multifunktsionaalne toetuslaev "ORP Kontradmirał Xawery Czernicki"

Kirjandus
---------

* Oliver Orro. "Hinge vaakuv hiiglane". // Oliver Orro, Robert Treufeldt, Maris Mändel. "Kopli sonaat. Vene–Balti laevatehas". Eesti Arhitektuurimuuseum. Tallinn 2017. Lk 140–141
**Klaus Sperber** (24. jaanuar 1944 Immenstadt, Kolmas riik – 6. august 1983 New York, USA), esinejanimega **Klaus Nomi**, oli saksa laulja. Ta oli hääleliigilt kontratenor, kes oli tuntud suure hääleulatuse ja isikupärase esinemise poolest.

Elukäik
-------

1960. aastatel töötas ta Deutsche Operis Lääne-Berliinis ning laulis aariaid kohalikus diskoteegis Kleist Casino. 

1972. aastal emigreerus ta Ameerika Ühendriikidesse, kus mängis teisejärgulistes Broadway teatrites ja töötas kondiitrina.

1970. aastatel sulandus ta East Village'i kultuurimaastikku. Ta oli tuntud oma veidralt visionäärsete teatriesinemiste, tugeva meigi, ebatavaliste kostüümide ja stiliseeritud tunnussoengu poolest. Tema laulud olid ebatavalised, ulatudes süntesaatorirohketest klassikalise ooperi tõlgendustest kuni 1960. aastate poplauluhittide, nagu Chubby Checkeri "The Twist" ja Lou Christie'i "Lightnin' Strikesi" kaveriteni. 

Ta oli üks David Bowie taustalauljatest 1979. aasta USA meelelahutussaates "Saturday Night Live".

Surm
----

Nomi suri 1983. aastal 39-aastaselt AIDS-i tüsistuste tagajärjel. Ta oli esimeste kunstiringkondade tegelaste seas, kes teadaolevalt selle haiguse tagajärjel on surnud.

Vaata ka
--------

* Joey Arias

Välislingid
-----------

 Klaus Nomi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Teatriharidus** on mistahes etenduskunsti praktiliste oskuste ja teoreetiliste teadmiste andmine, mida saab ametlikult omandada erinevates kõrgkoolides. Teatrihariduse algteadmisi saab omandada erinevates üldhariduslikes koolides, ringides või iseseisvalt. 

Teatriharidus Eestis Kultuuriministeeriumi andmetel:

Etenduskunsti kõrgharidust saab omandada

* Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis
* Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias
* Tartu Ülikoolis
* Tallinna Ülikoolis
* Eesti Kunstiakadeemias

Eesti Teatri Agentuuri andmetel on Eestis järgnevad teatriharidust andvad koolid

* Eesti Kunstiakadeemia
* Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikool
* Tallinna Ülikool
* Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia
* Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia
* Tallinna Balletikool
* Tartu Ülikool

...eelpool mainitutele lisandub veel Drakadeemia.

Lisaks on Kultuuri Kutsenõukogu 20. novembri 2014 koosoleku otsuse järgi Eesti Teatriliit etenduskunstide tugiteenuste kutseala kutsete andja tähtajaga 19.11.2019 järgmiste kutsete osas: 

Teatrihariduse alla kvalifitseeruvaid koolitusi korraldavad ka vastavad erialaliidud, mis Eesti Teatri Agentuuri andmetel on

* Eesti Kutseliste Tantsijate Liit
* Eesti Lavastuskunstnike Liit
* Eesti Tantsukunstnike Liit
* Eesti Teatriuurijate ja -kriitikute Ühendus
* Eesti Lavastajate Liit
* Eesti Näitlejate Liit
* Eesti Teatri Tehniliste Töötajate Ühendus
* Teatriseenioride Ühendus

Neile lisanduvad veel:

* Eesti Etenduskunstide Liit
* Eesti Lavavõtluse Liit
* Eesti Teatriuurijate ja- kriitikute Ühendus
* Eesti Harrastusteatrite Liit
* ….ja paljud teised kaasa arvatud Eesti Teatri Agentuur ise.

Harrastajatest rääkides on Eesti Harrastusteatrite Liidu andmetel 66 teatriühendust  , mis kõik jagavad väga erineva tasemega teatriharidust.

Praktiliselt kõik Eesti koolid (nii algkoolid, põhikoolid kui gümnaasiumid) pakuvad teatrihariduse algvorme. Läbi erinevate huviringide, mis on suuremal või vähemal määral keskendunud teatrile.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. aprill 2017. Vaadatud 10. detsembril 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. 1 2
3. 1 2
4. 1 2
5. 1 2
6. 1 2
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
**Proov 583** oli 1984.aasta detsembris moodustatud eesti ansambel, mis saavutas 1980. aastate esimesel poolel populaarsuse kaveritega, aga leidis hiljem ka isikupärasema stiili, kui nii võib nimetada europopdiskoroki Europe’i ja Katrina & The Wavesi piirimailt. Niisuguse tulemuse saab võib-olla siis, kui pillimehed on hingelt intellektuaal- või hevirokkarid, aga mängivad muusikat, mis ka kultuurimajades tantsule kutsuks.[*viide?*]

Ajalugu
-------

Nõukogude aja nõuete kohaselt[*viide?*] tegutsesid harrastusansamblid ettevõtete egiidi all.[*viide?*] Proov 583 sai prooviruumid Juveelitehase juurde ja sellest tuli ka ansambli nimi. Augustist 1985 oli lauljaks saates "Kaks takti ette" säranud Thea Paluoja. Laululoomingu eest hoolitsesid esmajoones Lauri Laubre ja Endel Jõgi. Pretensioonikamatele lugudele andis Yesi hõngu Hillar Norralti kõrge tenor. 

1985. aastal oli ansambli liikmetest moodustunud ansambel Linnu Tee, ning 1987. aasta alguses ansambel Proov 583 laguneski.
Tema liikmed Kliimask ja Jõgi jätkasid grupis P3, Lepasoo Mahavokis ja Patte Rujas Urmas Alenderi kõrval teise solistina.

Ansamblilt pole teadaolevalt ilmunud ühtki helikandjat, mis sisaldaks ainult nende muusikat.

Liikmed
-------

* Thea Paluoja – vokaal
* Hillar Norralt – vokaal
* Indrek Patte – vokaal, kitarr
* Endel Jõgi – vokaal, kitarr
* Lauri Laubre – klahvpillid
* Margus Kliimask – basskitarr
* Jüri Mazurcak – trummid
* Tarvi Jaago – trummid
* Peeter Stranberg – trummid

Mõned tuntumad laulud
---------------------

* "Sinu juures" (Thea Paluoja)
* "Ei pöördu aeg" (Indrek Patte)
* "Kuhu tee sind viis" (Thea Paluoja)
* "Kuni veel sind hoida suudan" (Thea Paluoja)
* "Nad ei tea" (Thea Paluoja)
* "Ei näe" (Thea Paluoja, laulule tegi muusikavideo Tallinnfilm, mida kasutati muusikafilmis "Pingul keel")
* "Trooja vari" (Hillar Norralt)
* "Väike lillemüüja" (Thea Paluoja)
* "Öised teed" (Thea Paluoja)
* "Telefon" (Indrek Patte)
* "Nähtamatu" (Indrek Patte)
* "Ma siiski jään" (Indrek Patte)
* "Üks öö" (Thea Paluoja)
* "Asjatu vaev" (Thea Paluoja)
* "Mängudemaa"
* "Õnnemaa"

Viited
------

1. ↑  Väärismetallist toodete märgistamine

Välislingid
-----------

* Ansambel Eesti Ansamblite Andmebaasis
* Ansambel Rate You Musicu andmebaasis
**Ida-Virumaa Kutsehariduskeskus** on Kirde-Eesti suurim kutsehariduskeskus.

Kutsehariduskeskus on välja kasvanud 1946. aastal Kukrusele rajatud esimesest tööstuskoolist. 2003. aastal liideti Jõhvi Kutsekeskkool ja Eesti Mäehariduskeskus ning moodustati Jõhvi Ametikool. 

2005. aastal ühendati kolm kooli – Kohtla-Järve Polütehnikum, Kohtla-Järve Kutsekool ja Jõhvi Ametikool, mille tulemusel loodi Jõhvis asuv Ida-Virumaa Kutsehariduskeskus. 

2016. aasta 1. septembrist liideti Ida-Virumaa Kutsehariduskeskusega Sillamäe Kutsekool ja Narva Kutseõppekeskus. Liitmise tulemusel jätkab Ida-Viru maakonnas üks riigi kutseõppeasutus – Ida-Virumaa Kutsehariduskeskus õppekohtadega Jõhvis Kutse tänav 13, Sillamäel Tallinna maantee 13 ja Narvas Kreenholmi tänav 45.

Koolis antakse eesti ja vene keeles tehnika-, majandus-, teenindus-, tehnoloogia- ja IT-alast õpet. 

Võimalik on õppida järgmisi elukutseid: 

* Puitkonstruktsioonide ehitus
* Puidupingioperaator
* Ehitusviimistlus
* Ehituspuusepp
* Tisler
* Keevitaja
* IT-süsteemide spetsialist
* IT-süsteemide nooremspetsialist
* Noorem tarkvaraarendaja
* Juuksur
* Meisterjuuksur
* Laotöötaja
* Veokorraldaja
* Väikeettevõtja
* Kergete rõivaste rätsep
* Raamatupidaja
* Õmbleja
* Ärikorralduse spetsialist
* Kokk
* Pagari- ja kondiitritoodete tehnoloogia
* Kondiiter
* Toateenindaja
* Abikokk
* Kelner
* Mäetööline
* Elektrik
* Automaatik
* Laborant
* Keemiaprotsesside operaator

Kooli direktor on Hannes Mets.

Vaata ka
--------

* Rakvere Ametikool
* Kehtna Kutsehariduskeskus

Viited
------

1. ↑  "Ajalugu". *kutsehariduskeskus.ee*. 04.09.2019. Originaali arhiivikoopia seisuga 6.03.2021. Vaadatud 24.03.2021.
2. ↑  Kontakt. kutsehariduskeskus.ee.

Välislingid
-----------

* Ida-Virumaa Kutsehariduskeskus. Virtuaalringkäik (vaadatud 01.07.2020)
The Velvet Underground 1968. aastal
**Kunstirokk** (inglise keeles *art rock*) on rokkmuusika alamsuund, mis kujutab endast avangardlikku lähenemist rokile või kasutab selle jaoks modernistlikke, eksperimentaalseid või ebaharilikke elemente. Kunstirokk üritab rokkmuusikat edendada meelelahutusest kunstiliseks väljenduseks, lähenedes muusikale eksperimentaalsema ja kontseptuaalsema nurga alt. Kunstirokk leiab sageli mõjutusi žanritest nagu eksperimentaalne muusika, avangardistlik muusika, klassikaline muusika ja džäss.

Kunstiroki muusika loodi kuulamiseks ja mõtisklemiseks selle asemel, et selle järgi tantsida. Seda iseloomustavad elektroonilised efektid ja *easy listening* stiilist inspireeritud värvingud, mis erinesid märgatavalt varajase rokkmuusika jõulistest rütmidest. Nimetust "kunstirokk" või "*art rock*" kasutatakse sageli progressiivse roki sünonüümina, kuigi viimast iseloomustavad rohkem klassikaliselt treenitud pillimängimine ja sümfoonilised tekstuurid.

Žanr saavutas oma suurima populaarsuse 1970-ndate algusaastatel läbi Briti artistide. Kunstiroki muusika ning sellega seotud etteastete teatrilisus äratas huvi kunstiliste kalduvustega noorte hulgas, nimelt selle virtuoossuse ning muusikalise ja lüürilise keerukuse tõttu. Kunstiroki hiilgeaja alguseks peetakse 1966.-67. aastaid ning selle lõpuks punkroki sündi 1970-ndate keskpaigas. Pärast seda imbus žanr teiste populaarsete muusikažanride sisse 1970.–1990. aastail.

Kunstiroki näideteks peetakse ansamblit Beach Boys Brian Wilsoni juhtimise all (ning nende albumit "Pet Sounds"), ansambli The Beatles albumit "Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band", ansambli The Rolling Stones albumit "Aftermath", ansamblit The Mothers of Invention Frank Zappa juhtimise all ning ansamblit The Velvet Underground Andy Warholi juhtimise all. Muusikaprodutsent ning 1970-ndatel algust teinud glämm- ja kunstiroki ansambli Roxy Music kaasasutaja Brian Eno produtseeris hiljem selles žanris muusikat esinejatega nagu David Bowie, Devo ja Talking Heads. Mitmeid esinejaid selles nimekirjas peetakse ka progressiivse roki esindajateks.

Viited
------

1. 1 2 3  Campbell 2012, lk. 393.
2. 1 2 3  "Art Rock". Encyclopædia Britannica. Retrieved 15 December 2011.
3. ↑  "Pop/Rock » Art-Rock/Experimental » Prog-Rock". *AllMusic*.
4. ↑  Jones 2008, lk. 49.
5. 1 2  Rathbone, Oregano (9. juuni 2023). "What Is Art Rock? A History Of Music's Most Progressive Minds". *uDiscover Music* (Ameerika inglise). Vaadatud 28. detsembril 2023.
6. ↑  "Popikroonikad: Brian Eno 1 - antimuusik | Raadio 2". *ERR*. 9. aprill 2022. Vaadatud 28. detsembril 2023.

Allikad
-------

* Campbell, Michael (2012). *Popular Music in America:The Beat Goes On*. Cengage Learning. ISBN 978-1-133-71260-2.
* Jones, Carys Wyn (2008). *The Rock Canon: Canonical Values in the Reception of Rock Albums*. Ashgate Publishing, Ltd. ISBN 978-0-7546-6244-0.
**Jaan Lust** (22. november 1879 Valga vald, Valgamaa – 9. juuni 1942 Ussollag, Permi oblast) oli Narva linnapea aastail 1936–1940.

Ta sooritas 1910. aastal Tartu ülikooli juures rohuteadlase eksami. Korporatsiooni Sakala liige.

Aastail 1913–1919 oli ta apteegiomanik Osminas Oudova maakonnas, mille järel siirdus Narva.

Aastatel 1930–1940 oli Lust ka Soome aukonsul Narvas. Ta valiti 8. augustil 1938 asutatud Eesti-Soome Ühingu Narva osakonna juhatuse esimeheks.

4. märtsil 1937 valiti Jaan Lust Narva vabatahtliku kodanliku õhukaitse ühingu esimeheks.

Küüditati NKVD poolt Venemaale juunis 1941.

Tunnustus
---------

* 1936 Rootsi Põhjatähe orden

Viited
------

1. ↑  "Jaan Lust Soome aukonsuliks Narvas". *Kaja*. **211**. 10.09.1930.
2. ↑  "Asutati Eesti-Soome Ühingu Narva osakond". *Postimees*. **213**. 09.08.1938.
3. ↑  Asutati kodanlik õhukaitseühing. Rahvaleht, 5. märts 1937, nr. 28, lk. 3.
4. ↑  Lembit Lauri (21.09.1996). "Kirjutamata memuaare. Liidia Lust-Eenpalu" (audio). Eesti Raadio.

Välislingid
-----------

* Ohvitseride andmekogu
Raadi kalmistu
Telleri kabel Vana-Jaani kalmistul
Rauch-Seydlitzi kabel 
**Raadi kalmistu** on Tartu suurim surnuaed.

Raadi kalmistu koosneb ajalooliselt mitme erineva koguduse kalmistust.
Aastal 1961 anti koguduste kalmistutele Tartu Linna TSN TK otsusega ühine nimi – Raadi kalmistu.

Territooriumist suurima osa moodustab Maarja ja Peetri koguduste Maarja ja Peetri kalmistu. (Vana-Peetri ja Uus-Peetri kalmistud aga asuvad hoopis Puiestee tänaval, on hiljem asutatud ega ole Raadi kalmistu osad.)

Väga palju kultuuritegelaste ja teadlaste haudu on Vana-Jaani kalmistuosas, samuti nooremas Ülikooli kalmistu osas.

Kalmistu peavärava kohal on tartukeelne kiri "Õnsa omma ne koolnu, kes Issandan koolwa."

Sõjaväekalmistul asuv ebatsuugaallee on looduskaitse all.

Raadi kalmistu osad
-------------------

* Vana-Jaani kalmistu
* Peetri kalmistu
* Maarja kalmistu
* Uspenski kalmistu
* Sõjaväekalmistu
* Ülikooli kalmistu

Varem on Vana-Jaani kalmistu Narva maantee poolsel küljel asunud juudi kalmistu, ning selle servas islamiusuliste kalmistu.

Vaata ka
--------

* Tartu kalmistud

Viited
------

1. ↑  "Vana-Jaani kalmistu". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. oktoober 2016. Vaadatud 10. aprillil 2009.

Kirjandus
---------

* Ille Palm. Raadi kalmistu rüüstamisest 1940.–1950. aastail. Ülejõe Tartu, lk. 104–121.
Eri suurustes kuuskantvõtmed
Eri suurustes kruvid kuuskantvõtmega keeramiseks
Sama kuuskantvõti, erinevad kruvipead
**Kuuskantvõti** (ka **allenvõti**) on tööriist selliste poltide ja kruvide keeramiseks, mille peas on kuusnurkne süvend.

Kuuskantvõtmetel on alternatiivsete lahendustega (nt traditsiooniliste kruvikeerajatega) võrreldes mitu eripära. Nad on suhteliselt kerged ja nende tootmine on odav, seepärast pakitakse need tihti komplekti koos kokkupandava mööbliga. Kruvi või poldi kontaktpinnad on kahjustuste eest kaitstud ning kontaktpindu on kuus – rohkem kui enamiku teiste lahenduse korral. Võtit saab kasutada ka peata või väga väikese peaga kruvide keeramiseks, samuti saab vastavalt vajadusele tarvitada võtme eri otsi. Teisalt on tööriista nurgad väga nürid ja kalduvad kergesti kuluma, ehkki kulunud osa mahalihvimise järel töötab võti taas. Ka vigastatud peaga (nt ümardunud süvendinurkadega) kruvisid on võtmega raske keerata.

Säilinud dokumentide põhjal on alust uskuda, et kuuskantvõtmed leiutati juba 1860.–1890. aastatel, kuid vastavad kruvid jõudsid seeriatootmisse alles 1910. aasta paiku. 19. sajandi teisel poolel võeti USAs terve rida patente analoogsetele lahendustele, kus kasutati kolm- ja nelinurkseid süvendeid ja võtmeid, kuid nende tootmiseni siiski ei jõutud. Nelinurkse süvendiga kruvide tootmist alustas 1908. aastas Kanadas Ontario provintsis P. L. Robertson, kes oli tootmismeetodit täiustanud ja selle patentinud. 1909–1910 patenteeris meetodi kruvide tootmiseks ameeriklane William G. Allen. Arvatavasti polnud ta esimene kuuekandiliste süvendite väljamõtleja, kuid ta jõudis esimesena patendi ja tootmiseni.

Ehkki inglise keeles on nimetus *Allen key* levinud, on Allen USA Connecticuti osariigist pärit ettevõtte Allen Manufacturing Company kaubamärk, mis pärineb ligikaudu 1910. aastast ja mille praegune omanikfirma Apex Tool Group võitleb nime üldistatud kasutuse vastu.
Revali Merekooli Pirita õppekompleks 2013. aastal
**Revali Merekool** on Eesti eramerekool, mille põhitegevus on merenduslik ja mereohutusalane täiendusõpe. On Eesti suurim eraalgatuslik merendusõppeasutus.

Ajalugu
-------

Kool on asutatud 1989. aastal. 

Koolis on korraldanud enam kui veerandsaja aasta jooksul üle 100 000 koolituskursuse rohkem kui 22 000 inimesele. Koolitatud on muuhulgas inimesi Skandinaaviast, teistest Euroopa riikidest ning isegi Austraaliast, Kanadast ja Filipiinidelt.

Tegevus
-------

Revali Merekool annab merendus- ja mereohutusalast koolitust väikelaevnikele, vabatahtlikele merepäästjatele, jõustruktuuridele, laevandusettevõtetele ja meremeestele. 

Põhivaldkonnad on merendus, lennundusohutus, avamere- ja tuuleenergeetika ning hobid, vaba aeg ja sukeldumine.

OPITO (Offshore Petroleum Industry Training Organization) tunnistus võimaldab pakkuda spetsiifilist ja standardile vastavat ohutuskoolitust kogu regioonis, sealhulgas Läti, Soome, Rootsi, Poola, Leedu ja Venemaa ettevõtetele. 

Kooli õppehoone asub Tallinnas Paljassaare teel ja eraldi õppekompleks Pirita sadamas.

Vaata ka
--------

* Eesti Merekool
* TTÜ Eesti Mereakadeemia
* Meremees
* Vabatahtlik merepääste
* STCW

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Postimees.ee: Revali Merekoolis avati uudne päästeõppuste bassein.
* Pealinn.ee: Revali Merekool sai kõrgetasemelise koolitusloa.
**Johannes Trump** (30. juuni 1893 Aruküla – 13. juuni 1943 Tallinn) oli eesti ehitusettevõtja.

Johannes Trump sündis 30. juunil 1893 Arukülas rätsepa pojana, õppis Aruküla kihelkonnakoolis ja pärast tehnilistel õhtukursustel ja Tallinna Tehnikumis. Samal ajal õppis ta firma A. Morelli juures, kus töötas 1908–1913 ja aprillist 1913–1916 iseseisva ärimehena. Märtsist 1916 kuni oktoobrini 1917 töötas Bekkeri laevatehases ja 1920 Veeteede Ametis joonistajana, märtsist 1920–1924 Sõjaväe ehitus- ja korteriosakonnas tehnikuna. 1924. aastast töötas iseseisva ehitusettevõtjana riiklikel ja eraehitustel.

1932 osales ta Aruküla Aedlinna Heakorra Seltsi astutamisel.

Tema pojapoeg on eesti hobihelilooja ja muusikapedagoog Juhan Trump.

2018. aastal valiti Johannes Trump aktsiooni "Sajandi 100 arukülalast" raames toimunud rahvaküsitluse tulemusel saja meeldejäävama arukülalase hulka.

Viited
------

1. ↑  Päewaleht (13. juuli 1933). "Johannes Trump 40-aastane". *Päewaleht*. Vaadatud 25.04.2020.
2. ↑  Reeder, Henri; Toomingas Garina; Erbe, Mai (2018). *Sajandi 100 arukülalast 1918-2018*. Aruküla: MTÜ Aruküla Kultuuriselts. Lk 14.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
3. ↑  Koppelmaa, Külli (5. september 2018). "Aruküla Kultuuriseltsi EV100 kingitus – kogumik „Sajandi 100 arukülalast"". *Sõnumitooja*. Vaadatud 25.04.2020.
**Juhan Heinpalu** (endine nimi Johannes Einblau; 11. november 1897 Emumäe, Virumaa – 6. september 1976 Rakvere) oli Eesti õpetaja ja koolijuht.

Haridus
-------

Sai hariduse Rakke vallakoolis, Simuna noorsoo kasvatuse seltsi koolis, Väike-Maarja kihelkonnakoolis ja Tartu õpetajate seminaris, mille lõpetas kevadel 1920.

Töökäik
-------

1920 asus Väike-Maarja kõrgema algkooli õpetajaks ja 1922. aastal sama kooli juhatajaks. 1940/41 Väike-Maarja keskkooli direktor. 1941–44 Kadrina algkooli õpetaja (1944 koolijuhataja asetäitja) 1944 ja 1949 Väike-Maarja 7-klassilise kooli juhataja ning 1949–52 õppealajuhataja. 1945–49 koolide inspektor. 1952–60 Rakke keskkooli õppealajuhataja

Viited
------

1. ↑  "Wäike-Maarja kihelkonnakool : praegune algkool : 1873–1923". Vaadatud 13.06.2023.
2. ↑  "Kadrina kool aastast 1902". Vaadatud 13.06.2023.
3. ↑  Kaja Mägi. Minu kodukandi silmapaistva õpetaja Juhan Heinpalu elu ja pedagoogiline tegevus (TPedI, Tallinn 1974. Eesti Pedagoogika Arhiivmuuseum, K0013829)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib jalgpalliklubist; korvpalliklubi kohta vaata artiklit Wrocławi Śląsk (korvpall).* |

---

Ekstraklasa kohtumine Wrocławi Śląski ja Krakówi Wisła vahel
Wrocławi Śląski meeskonnabuss 2012. aastal
**Wrocławski Klub Sportowy Śląsk Wrocław Spółka Akcyjna** on Poola jalgpalliklubi, mis tegutseb Wrocławis. See mängib Poola kõrgliigas Ekstraklasa.

Klubi on asutatud 1947. aastal. Klubi on tulnud Poola meistriks hooaegadel 1976–77 ja 2011–12. Lisaks on kaks korda võidetud Poola karikafinaal ja kaks korda Poola superkarika finaal.

Śląsk on osalenud mitmel korral Euroopa klubide võistlustel, muuhulgas hooajal 1975–76, mil UEFA karikavõistluste kolmandas ringis kaotati Inglismaa klubile Liverpool 1:5, hooajal 1976–77, mil UEFA karikavõitjate karikavõistluste veerandfinaali kaotati Itaalia klubile Napoli 0:2, ja 1978–79, mil UEFA karikavõistluste kolmandas ringis kaotati Saksamaa klubile Mönchengladbachi Borussia 3:5. UEFA Euroopa Liigas on jõutud *play-off*-ringi hooaegadel 2011–12, 2012–13 ja 2013–14, kuid kõigil neil kordadel on tulnud vastu võtta kaotus (vastavalt Bukaresti Rapidile, Hannover 96-le ja Sevillale).

Klubi suurim rivaal on Lubini Zagłębie ning nende klubide vaheline derbi on tuntud Alam-Sileesia derbina.

Alates 2011. aastast on klubi kodustaadion olnud Wrocławi linnastaadion, kus toimusid ka 2012. aasta jalgpalli Euroopa meistrivõistluste kolm alagrupimängu.

2020. aastal loodi klubi naiskond, mis mängib Poola naiste kõrgliigas.

Saavutused
----------

* Ekstraklasa:
	+ **Võitja** (2): 1976–77, 2011–12
	+ Teised kohad (3): 1977–78, 1981–82, 2010–11
* Poola karikas:
	+ **Võitja** (2): 1975–76, 1986–87
	+ Teised kohad : 2012–13
* Ekstraklasa karikas:
	+ **Võitja** (1): 2009
* Poola superkarikas:
	+ **Võitja** (2): 1987, 2012

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
* 90minut.pl
**Jean Baptiste Say** (5. jaanuar 1767 — 15. november 1832) oli prantsuse majandusteadlane ja ärimees. Oli tuntud oma liberaalsete vaadete poolest ning pooldas vabakaubandust, mida reguleerib konkurents.

Say seadus
----------

Uusklassikalise majandusteaduse keskmes on tuntud Say turu tasakaalu seadus: **"Pakkumine kujundab omaenda nõudluse"**. Selle õpetuse järgi peaks majandusuuringute objektiks olema tootmiskulud, mille hulka kuulub ka tööliste palk.

*Lettres a M. Malthus*, 1820
Ressursiomanikele makstav tulu (rent, kapitalikasum, palk) on alati võrdne kulutatud ressursside abil toodetud kaupade koguväärtusega. 
Say eeldas, et kogu tulu, mida elanikkond saab oma käsutusse, kulutatakse täies ulatuses kaupade ostmiseks. Tulude säästmist ta ette ei näinud. Malthus aga vaidles sellele arvamusele vastu. Say pooldajad leidsid, et säästmise korral on pakkumine ja nõudlus tasakaalus, sest igal ajahetkel on säästude ja investeeringute mahud võrdsed. Kui teatud osa sissetulekutest säästetakse, siis ikkagi finantsturu vahendusel säästud lülituvad uuesti majanduslikku käibesse. Kaubaturul ei teki üldist nõudluse puudujääki ega kaupade üleküllust.

Say seadust kritiseeris hiljem John Maynard Keynes ja teised keinesistid.
**Diskursuse** all mõeldakse sotsiaal- ja humanitaarteadustes ükskõik millist ütluste organiseeritud kogumit. Diskursust organiseerivatest normidest ja tavadest ei ole selle kasutaja üldjuhul teadlik.

Diskursus on (ajalooliselt) ühiskondade, institutsioonide ja organisatsioonide **tähenduse süsteem**. Kogu inimolemine saab tähenduse tavade, normide, süsteemide ja reeglite poolt, mida taastoodetakse ühiskondliku tegevuse kaudu. Arutlemine mingi "ideoloogia" tähenduse süsteemi raamides ongi diskursus.

Algselt on "diskursus" tähendanud formaalset arutlust mingil teemal, näiteks Descartesi "Discours de la méthode" (eesti keeles "Arutlus meetodist"). Keeleteaduses on mõistet kasutatud analüüsiühikuks olevale tekstihulgale (ka selle verbaalsele vastele) viitamiseks. Kaasaegne lõtv kasutus tuleneb strukturalismist, mis propageeris keelt igasuguse kommunikatsiooni mudelina. Teine mõiste piire lõdvendav tegur on asjaolu, et prantsuse keeles on sõnal *discours* arvukalt tähendusi ja konnotatsioone. See kajastub ka prantsuse autorite vastuvõtul teistes keeltes; vrdl Lacani "alateadvuse diskursus", mida võiks tõlkida ka "alateadvuse kõne".

Diskursuse teooriad on üldjuhul mõjutatud Émile Benveniste'i käsitlusest. Enamik neist rõhutab seda, et diskursus on intersubjektiivne nähtus ning et tal on inimkogemust konstitueeriv roll.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Diskursus** |

* Diskursuseanalüüs
* Diskursiivne formatsioon
* Diskursiivsus
**"Klass"** on Ilmar Raagi film koolivägivallast, mis esilinastus 15. märtsil 2007 Tallinna kinos Coca-Cola Plaza.

2010. aastal valmis "Klassile" järg, seitsmeosaline telesari "Klass: elu pärast".

Sisu
----

Joosep on keskkooliõpilane, keda kiusab kogu tema klass. Kui klassi tuleb uus poiss Kaspar, üritab ta Joosepit kaitsta, aga see laiendab kiusamise ka tema vastu. "Meie klassis ei kaitse Joosepit mitte keegi, on selge?" ütleb talle kiusajate juht Anders. Lõpuks lähevad kiusajad üle piiri ja poisid otsustavad kätte maksta. Nad hangivad relvad ja korraldavad koolitulistamise. Enne politsei saabumist, laseb Joosep end maha, samas kui Kaspar, suutmata enesetappu teha, jääb ootama politseinikke, et ennast üles anda.

Näitlejad
---------

* Vallo Kirs – Kaspar
* Pärt Uusberg – Joosep
* Lauri Pedaja – Anders
* Paula Solvak – Thea
* Mikk Mägi – Paul
* Riina Ries – Riina
* Joonas Paas – Toomas
* Kadi Metsla – Kati
* Triin Tenso – Kerli
* Virgo Ernits – Tiit
* Karl Sakrits – Olav
* Laine Mägi – klassijuhataja
* Leila Säälik – Kaspari vanaema
* Margus Prangel – Joosepi isa
* Tiina Rebane – Joosepi ema
* Merle Jääger – ajalooõpetaja
* Marje Metsur – kirjanduse õpetaja
* Kaie Mihkelson – koolidirektor

Auhinnad
--------

7. juulil 2007 võitis film 42. Karlovy Vary filmifestivalil kaks prominentset auhinda – Euroopa kinoomanike peaauhinna Europa Cinemas Label ja võistlusprogrammi "East of the West" žürii eripreemia. 

Varssavi rahvusvahelisel filmifestivalil sai film kolm preemiat.

Juunis 2008 võitis film Festroia rahvusvahelise filmifestivali ametlikus võistlusprogrammis kaks auhinda - žürii eriauhinna Hõbedase Delfiini ja SIGNIS-e žürii äramärkimise. 

USA-s Brooklyni 11. filmifestivali programmis võitis filmi režissöör ja stsenarist Ilmar Raag parima stsenaariumi auhinna.

Film arvudes
------------

2007. aasta jooksul kogus film Eesti kinodes 28 900 vaatajat.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Alissa Simon. The Class. Film Reviews, Karlovy Vary. Variety Reviews, 13. juulu 2007
* Anari Koppel, "Kes viimasena klassi tuleb, on pede", Eesti Ekspress, 24. september 2007
* Maris Sander, "Lapsed matkisid Ilmar Raagi filmist nähtud seksuaalvägivalda", Eesti Ekspress, 18. aprill 2008