recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Esna vald** (saksa keeles *Orrisaar*) oli vald Järvamaal Peetri kihelkonnas ja Järva maakonnas. Vald eksisteeris 1866–1939. Vallamaja asus Kareda külas.

Eesti haldusjaotus 1925. aastal
1892. aastal liideti Esna vallaga Kodasema, Müüsleri, Viisu, Vodja, Öötla ja 1893 Koordi vald. 1913. aastal on valla koosseisus nimetatud ka Peetri kirikuvald, Küti (Esna kõrvalmõisa) ja Korba poolmõisa. 

1916. aastal nimetati vald ametlikult ümber Ruzski vallaks. 

1917. aastal liideti Esna vallaga Ammuta, Ataste, Köisi.

1939. aasta vallareformiga moodustati senise Esna valla maa-alast, välja arvatud suurem osa Vodja asunduse maa-alast, Kareda vald.

Viited
------

1. 1 2 3  Esna vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 22.03.2016)
2. ↑  776. Vabariigi Presidendi otsus nr. 88. Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938
3. ↑  Maa-ameti kaardirakendused
4. ↑  Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsus nr. 88. Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938

Välislingid
-----------

* Esna vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
**Hotkovo** on linn Moskva oblastis, Moskvast 60 km kirdes.

Rahvaarvu dünaamika| Aasta | Elanike arv |
| --- | --- |
| 1989 (rahvaloendus) | 23 343 |
| 2002 (rahvaloendus) | 20 957 |
| 2010 (rahvaloendus) | 21 505 |

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.

Moskva oblasti vapp
Moskva oblasti linnad

Aprelevka  | Balašihha  | Beloozjorski  | Bronnitsõ  | Dedovsk  | Dmitrov  | Dolgoprudnõi  | Domodedovo  | Drezna  | Dzeržinski  | Dubna  | Elektrogorsk  | Elektrostal  | Elektrougli  | Frjazino  | Golitsõno  | Himki  | Hotkovo  | Istra  | Ivantejevka  | Jahroma  | Jegorjevsk  | Kašira  | Klin  | Kolomna  | Koroljov  | Kotelniki  | Krasnoarmeisk  | Krasnogorsk  | Krasnozavodsk  | Krasnoznamensk  | Kubinka  | Kurovskoje  | Likino-Duljovo  | Ljubertsõ  | Lobnja  | Lossino-Petrovski  | Luhhovitsõ  | Lõtkarino  | Možaisk  | Mõtištši  | Naro-Fominsk  | Noginsk  | Odintsovo  | Orehhovo-Zujevo  | Ozjorõ  | Pavlovski Possad  | Peresvet  | Podolsk  | Protvino  | Puškino  | Puštšino  | Ramenskoje  | Reutov  | Rošal  | Ruza  | Sergijev Possad  | Serpuhhov  | Solnetšnogorsk  | Staraja Kupavna  | Stupino  | Šatura  | Štšolkovo  | Zaraisk  | Zvenigorod  | Žukovski  | Taldom  | Tšehhov  | Tšernogolovka  | Vereja  | Vidnoje  | Volokolamsk  | Voskressensk  | Võssokovsk
Ursel Soomets (2010)
**Ursel Soomets** (18. juuli 1962 – 15. jaanuar 2022) oli eesti biokeemik.

Ta lõpetas 1985. aastal Tartu Riikliku Ülikooli keemikuna bioorgaanilise ja biokeemia eriprogrammi alusel. 1994. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis magistrikraadi ja 2000. aastal Stockholmi Ülikoolis doktorikraadi.

Ta on töötanud Tartu Ülikoolis stažöör-uurija, inseneri, vanemassistendi, vaneminseneri, dotsendi ja vanemteadurina. Aastail 2008–2013 oli ta külalislektor Londoni Ülikooli King's College'i psühhiaatriainstituudis. Aastast 2010 oli ta Tartu Ülikooli üldise biokeemia vanemteadur ja meditsiinilise metaboloomika professor.

Tunnustus
---------

* 2008 Tartu Ülikooli aumärk
* 2009 Eesti Vabariigi teaduspreemia
* 2010 Tartu Ülikooli Kliinikumi teadustööpreemia
* 2012 Tartu Ülikooli medal

Viited
------

1. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 8.12.2022.
2. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 5.12.2022.

Välislingid
-----------

* Ursel Soomets Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Aafrika rahvaste karikavõistlused |
| **Kuld** | 2022 |  |

**Bouna Junior Sarr** (sündinud 31. jaanuaril 1992 Lyonis) on Prantsusmaal sündinud Senegali jalgpallur, kes mängib paremkaitsja või äärepoolkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Müncheni Bayern ja Senegali jalgpallikoondises.

Aastatel 2005–2009 kuulus ta Lyoni Olympique'i jalgpalliakadeemiasse. Seejärel liitus ta FC Metziga, debüteerides hooajal 2011–12 Prantsusmaa esiliigas. Prantsusmaa kõrgliigas mängis Sarr Metziga hooajal 2014–15.

Aastatel 2015–2020 mängis ta Prantsusmaa kõrgliiga klubis Marseille Olympique.

2020. aasta oktoobris sõlmis ta nelja-aastase lepingu Müncheni Bayerniga.

Senegali jalgpallikoondise juurde kutsuti Sarr esmakordselt 2018. aastal, kuid koondisedebüüdi tegi ta 9. oktoobril 2021 MM-i valikmängus Namiibia vastu. 2022. aastal tuli ta Senegali koondisega Aafrika meistriks.

Tema isa on Senegali päritolu ja ema Guinea päritolu.

Saavutused
----------

Marseille
* UEFA Euroopa Liiga: Teine koht 2017–18

Müncheni Bayern
* Bundesliga: 2020–21
* DFL-Supercup: 2021
* Klubide maailmameistrivõistlused: 2020

Senegal
* Aafrika rahvaste karikavõistlused: 2022

Viited
------

1. ↑  "Bouna Sarr signs for FC Bayern". fcbayern.com. 5.10.2020. Vaadatud 8.2.2022
2. ↑  "Le Sénégal a approché Bouna Sarr". L'Équipe. 27.4.2018. Vaadatud 8.2.2022
Alaviidid Lähis-Idas
**Alaviidid** (araabia keeles علوية‎ Alawiyyah/Alawīyah) on muslimite usurühm keskse asualaga Süürias Ţarţūsi ja Latakia provintsis.

Alaviite loetakse vahel šiiitide hulka kuuluvaiks, kõik muslimid ei tunnista neid aga islamiusulisteks.

Alaviite on Süüria sunniitliku enamusega elanikkonnas umbes 20%, kuid neil on suur poliitiline võim. Alaviitide sekka kuuluvad Süüriat 1971. aastast valitsenud Assadi perekonda kuuluvad presidendid. Riigi sõjaväe ja luurejuhtide seas on samuti märkimisväärsel hulgal alaviite.

Alaviitide koguarvu on hinnatud kolmele miljonile, neist vähem kui pooled elavad Süürias. Lisaks Süüriale paiknevad alaviitide arvukamad kogukonnad Türgis ning Liibanonis.

Aastatel 1923–1936 oli olemas Alaviidi Riik pealinnaga Latakias.

Viited
------

* juuni 2012, Artur Laast, Maailma Vaade #17, Süüria - väikese ja suure vastasseis
* 21. juuni 2012, Andrei Hvostov, Süüria mõistatused,delfi.ee
* 12. oktoober 2012, Harold Rhode, The Alawites and the Future of Syria, gatestoneinstitute.org

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Alaviidid** |
Bournemouthi rand
**Bournemouth** on linn Inglismaa lõunarannikul Dorseti krahvkonnas. Asub Bourne'i jõe suudmes La Manche'i ääres Poole'i ja Christchurchi vahel.

Bournemouth kuulus algselt Hampshire'i krahvkonda, kuid liideti 1974. aastal Dorsetiga. Aastatel 1997–2019 oli linn tervikomavalitsuse staatuses.

Linna moto on *Pulchritudo et salubritas* ('ilu ja puhtus'). Bournemouth on soositud puhkuseveetmise koht pika puhta ranna, pehme ja päikeselise kliima ning paljude meelelahutusvõimaluste tõttu.

Linna jalgpalliklubi AFC Bournemouth mängib Inglismaa esiliigas.

Bournemouthis on mitmete ettevõtete, näiteks McCarthy & Stone, Portman Building Society peakorterid ja JPMorgan Chase'i Euroopa peakorter.

Linnas on kunstiinstituut ja Bournemouthi Ülikool. Tuntud on Bournemouthi Sümfooniaorkester, mis asub küll naaberlinnas Poole'is. Bournemouthi Rahvusvaheline Keskus (*Bournemouth International Centre*) on üks suurimaid konverentsikeskusi Lõuna-Inglismaal. See on ka sisekontsertide toimumispaik. Russell-Cotesi kunstimuuseumis on esinduslik 19. sajandi maalikunstikogu.

8 km kesklinnast kirdes asub Bournemouthi rahvusvaheline lennujaam.

Viited
------

1. ↑  United Kingdom Census 2011
2. ↑  DBpedia

Välislingid
-----------

* Turismiinfo
**Aldur Parts** (aastani 1936 **Arthur Parts**; 3. august 1912 Luke vald – 24. veebruar 1987 Tartu) oli eesti vaimulik.

Ta sündis Nõo kihelkonnas talupidaja peres. Õnnetuses kaotas ta varakult oma isa ja kuna emal üksi läks kahe lapse kasvatamine raskeks, anti poiss sugulase juurde kasulapseks. Tema kasuisaks sai jurist Kaarel Parts. Ta lõpetas 1932. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1933–1935 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, aastatel 1935–1939 usuteaduskonnas. Ta oli EÜS-i liige. Ordineeriti 6. oktoobril 1940 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1940–1951 Palamuse Püha Bartholomeuse koguduse õpetaja, lisaks hooldas ta aastatel 1946–1951 Laiuse Püha Jüri kogudust. Aastatel 1951–1955 oli ta vangis. Pärast vabanemist teenis ta aastatel 1955–1971 Haljala Püha Mauritiuse kogudust ja hooldades aastatel 1956–1971 veel Käsmu kogudust. Aastatel 1971–1985 oli ta Vastseliina Katariina koguduse õpetaja; lisaks oli ta aastatel 1979–1985 Võru praostkonna praost. Jäi aastal 1985 emerituuri.

Tunnustus
---------

* 1985 Titulaarpraost

Viited
------

1. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
2. ↑  Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. III, lk. 154

Välislingid
-----------

* Meeli Pärtelpoeg Mälestuste radadel (Aldur Parts) "Eesti Kirik" 4. detsember 2012
Albaania Demokraatliku Partei lipp
**Albaania Demokraatlik Partei** (albaania *Partia Demokratike e Shqipërisë*) on konservatiivne Albaania erakond.

Partei asutati 1990. aasta detsembris pärast seda, kui Tirana Ülikoolis puhkenud tudengirahutused sundisid kommuniste loobuma üheparteisüsteemist. See oli esimene opositsioonierakond, mis Teise maailmasõja järel Albaanias registreeriti.

Erakond võitis 1992. ja 1996. aasta märtsis toimunud parlamendivalimised, kuid 1997. aasta alguses puhkenud rahutused viisid sama aasta suvel ennetähtaegsete valimisteni, mille tulemusel tõugati konservatiivid võimult.

Juulis 2005 toimunud parlamendivalimiste järel sai Albaania peaministriks Sali Berisha, kes on juhtinud seda erakonda alates 1991. aastast, mil ta valiti selle esimeseks esimeheks.

Aastail 1992–1997 oli Berisha Albaania president ning Albaania praegune riigipea Bamir Topi juhtis enne presidendiks saamist selle erakonna parlamendirühma.

Albaania Demokraatlik Partei on Euroopa Rahvapartei vaatlejaliige ja Rahvusvahelise Demokraatide Liidu täisliige.

Välislingid
-----------

* Albaania Demokraatlik Partei
**Alaväärsuskompleks** ehk **Napoleoni kompleks** on psühhoanalüüsi ja individuaalpsühholoogia teoorias esinev käsitlus, mille kohaselt võivad inimesed alateadvuslikult tunda endid alaväärsete, ebakohaste, nõrkade, väikestena. Selline tunne võib pärineda lapsepõlvest ning olla seotud mingi alandusega, füüsilise puudega vms, kuid sellel võivad olla ka teistsugused põhjused. 

Nende teooriate kohaselt sunnib alaväärsuskompleks enda kompenseerimiseks ja ületamiseks inimest ebateadlikult võtma endale suuri ülesandeid, tegema suuri tegusid jne. Alaväärsuskompleksi näidetena tuuakse tavaliselt propagandistlikel eesmärkidel lühemateks nimetatud diktaatoreid (nt Napoleon, kes aga tegelikult ei olnud väikesekasvuline, oma kaasaegsete jaoks oli ta keskmisest pikem, 172 cm), kurte heliloojaid (Beethoven) jt.

Alfred Adleri individuaalpsühholoogia kohaselt tekib alaväärsuskompleks lapsepõlves paratamatult ning on inimese arengu ja eneseteostuse seisukohalt oluline tegur.

Vaata ka
--------

* Oidipuse kompleks
* Enesehinnang
**Kaassõna** ehk **adpositsioon** kuulub lauses käändsõna juurde ja ta konkretiseerib tähendust.

Kaassõnad võivad asetseda käändsõna järel või ees. Vastavalt sellele nimetatakse neid tagasõnadeks ja eessõnadeks. Valdav osa eesti kaassõnadest on tagasõnad. Kaassõnad võivad muutuda üksikutes käänetes: (laua) ***peale***, (laua) ***peal***, (laua) ***pealt***.

Kaassõnaliigid
--------------

* Kohakaassõnad: (seina) ***ääres***, (maja) ***taga***, (laua) ***ümber***, ***mööda*** (teed)
* ajakaassõnad: (loengu) ***kestel***, ***pärast*** (sööki)
* põhjuskaassõnad: (haiguse) ***tõttu***, ***tänu*** (heatahtlikkusele)
* viisi- ja seisundikaassõnad: (üksteise) ***võidu***, (epideemia) ***küüsis***
* vahendi- või abinõukaassõnad: (kaaslaste) ***abil***, (tarkuse) ***varal***
* suhtumis- või suhtekaassõnad: (minu) ***meelest***, (usinuse) ***poolest***
* hulga-, mõõdu- ja määrakaassõnad: (mitme) ***võrra***, ***üle*** (kümne)

Kaassõnade kasutuse laienemine
------------------------------

On kaassõnu, mille kasutus on aja jooksul laienenud. Võõrmõju tulemusel on toimunud teatav süntaktiline nihe. Kaassõna ***tänu***, aga ka ***läbi*** ja *üle*, kasutuse laienemist peab Mati Hint väga ilmekaks vene mõju näiteks. Vastavad muutused kirjakeeles on aga keelekorraldajate poolt palju taunimist leidnud.

**Kaassõnal *tänu***, mis kuulub põhjuskaassõnade hulka, on olnud algselt positiivne tähendus. Seetõttu pole seda soovitatav kasutada negatiivses kontekstis. Kui väljendatakse millegi halba tagajärge, sobiks kasutada sõna ***tõttu*** või ***pärast***.

Näiteid valest kasutusest:

Euroliidu veetrahvi otsus võib tulla ~~***tänu***~~ Narvale. 
Kas eestlaste pensioniraha haihtub ~~***tänu***~~ Eesti kõrgele inflatsioonile?
~~***Tänu***~~ valetunnistusele sai ta ebaõiglaselt karistada.
Võistlus tuli ~~***tänu***~~ halvale ilmale üldse ära jätta.
~~***Tänu***~~ töökoha kaotusele on pereisa sunnitud laenu võtma.

Võrdle: valetunnistuse ***tõttu***, halva ilma ***tõttu***, töökoha kaotuse ***tõttu***

Vaata ka
--------

* Määrus

Välislingid
-----------

* Kaassõnad
**Dovre** on vald Norras Innlandeti maakonnas. Valla halduskeskus on Dovre küla.

Valla kõrgeim koht on Snøhetta (2286 m).

Inimesed on Dovre valla aladel elanud juba ligi 6000 aastat. Ligi 2000 aastat tagasi loodi sealkandis esimesed talud.

2019. aastani kuulus vald Opplandi maakonda.

Nimi
----

Vanalt Dovre talu saadud nime (vanapõhja *Dofrar*) kannab vald (algselt kihelkond) ajast, mil sinna ehitati esimene kirik. Nimi on mitmuse vorm tundmatust sõnast *dofr*, kuid see võib olla päritolult seotud leedukeelse sõnaga *daubà*, mis tähendab lõhet või kuristikku. Sellele sidemele võib viidata ka see, et Dovre talu kõrval voolab mäeküljelt kaks väikest jõge sügavatesse lõhedesse. Ka mujal Norras, kus kohanime alguses on *Dovre*, on täheldatud lõhede või kuristike lähedust.

Vapp
----

Valla vapp pärineb lähiajast. See kinnitati 11. juulil 1986. Vapi hallil taustal on kujutatud kuldsete sarvedega muskusveist.

Muskusveis asustab Kanada, Alaska ja Gröönimaa põhjapoolseid alasid, Norras see loom põliselanike hulka ei kuulu. Dovre vallaga on muskusveised siiski tihedalt seotud: aastal 1932 lasti 10 isendit Dovres lahti, aastaks 1978 oli neid 35. Seetõttu sobib muskusveis valla sümboliks.

Muskusveis Dovre vallas

Viited
------

1. ↑  Area statistics for Norway 2020
2. ↑  Alders- og kjønnsfordeling i kommuner, fylker og hele landets befolkning (K) 1986 - 2022

Innlandeti maakonna vallad

* Alvdal
* Åmot
* Åsnes
* Dovre
* Eidskog
* Elverum
* Engerdal
* Etnedal
* Folldal
* Gausdal
* Gjøvik
* Gran
* Grue
* Hamar
* Kongsvinger
* Lesja
* Lillehammer
* Lom
* Løten
* Nord-Aurdal
* Nord-Fron
* Nord-Odal
* Nordre Land
* Os
* Østre Toten
* Øyer
* Øystre Slidre
* Rendalen
* Ringebu
* Ringsaker
* Sel
* Skjåk
* Søndre Land
* Sør-Aurdal
* Sør-Fron
* Sør-Odal
* Stange
* Stor-Elvdal
* Tolga
* Trysil
* Tynset
* Vågå
* Våler
* Vang
* Vestre Slidre
* Vestre Toten
**Alba järv**, ka Alva järv, on ajutine järv Lääne maakonnas Lääne-Nigula valla ja Haapsalu linna piiril ning Laheva ja Kadarpiku küla piiril Alba ja Õpsepa talu vahel. 

Järve pindala on kõrgveega kuni 22 ha, kõrgeima veetasemega moodustab ühtse veekogu koos Kaldasoo järve ja Kaarupipealse sooga kuni 99 ha.

Järve veetase on kõrgveega 7 m üle merepinna. Suvel jääb järv enamasti kuivaks. Järv on ajutine karstijärv, ainult kurisutega, ilma karstiallikateta alltüübist. Järve põhjaserval on mitu metsakõduga kaetud kurisut, järve põhjas õhukese pinnakattega karstunud paas. Sissevool järve on peamiselt lühikese Kaarupipealse soost lähtuva oja kaudu, väljavool järve vaid väga hea täitumise korral ajutise oja kaudu keskmiselt kord viie aasta jooksul loodenurgast läbi Ants Laikmaa kodupargi Laheva Lekepealse soole.

Järve põhja katab kuival ajal osal alast karstijärvedele eriomane niidutaimestik kaitsealuste kannikeseliikidega, karstumata põhjaga piirkondades madalsoode ja madalsoostunud niitude taimkate. Lühema üleujutuse ajaga alade taimkate sarnaneb ümbritsevate aruniitude ja arumetsade omaga, neis puudub aga sinilill. Järve ala on olnud kasutusel heina- ja karjamaana, seda läbib kiviaed.

Kevadel peatuvad järvel veelinnud, koevad rabakonnad. Järves kalu ei ole.

Viited
------

1. 1 2 3  , T. Ploompuu 2013. Taebla karstijärved. Eesti Loodus, nr 6-7, lk 36-39.
Jorma Ollila (2009)
**Jorma Jaakko Ollila** (sündinud 15. augustil 1950 Seinäjoel) on soome majandustegelane ja tippjuht.

Jorma Ollilal on nii ühiskonnateaduste ja majandusteaduse magistrikraadi kui ka inseneri eriala. 

1985. aastal asus Ollila tööle Nokias, kus hakkas 1990. aastal juhtima mobiiltelefonide tootmist. Aastatel 1992–2006 oli Jorma Ollila Nokia tegevjuht. Tema juhtimisel sai Nokiast maailma suurim mobiiltelefonide tootja.

Pärast Nokia tegevjuhi ametist lahkumist sai Ollilast Royal Dutch Shelli juhatuse esimees. Ta on esimene Shelli juhatuse esimees, kes pole Suurbritannia ega Hollandi kodakondne. Shelli juhina lõpetas ta tuuleenergia arendamise projektid, sest ei näinud, kuidas need end ära tasuksid. Ollila lahkus Shelli juhi kohalt 2015. aastal.

Ta kuulub veel mitme ettevõtte ja organisatsiooni juhtkonda.

Jorma Ollilat on tunnustatud paljude aumärkide ja -nimetustega, sealhulgas Valgetähe III klassi teenetemärgiga 1995. aastal.

Ollila keeldus mäenõuniku tiitlist, mis on Soome kõrgeim tööstusjuhtidele antav aunimetus.

Kõigi aegade suurima soomlase hääletusel 2004. aastal sai Jorma Ollila 51. koha.
**Kõrgessaare kihistu** (inglise *Kõrgessaare Formation*) on ordoviitsiumi ladestu Vormsi lademe kihistu. Seda hakkas esimesena eristama Vladimir Jaanusson aastal 1944. Kihistu on nime saanud Kõrgessaare aleviku järgi.

Kihistiku stratotüüp on Kõrgessaare paemurd, kunagine paemurd, mis tänaseks on kinni kasvanud ja nähtav on vaid tasase põhjaga süvend. Paekihid murrus enam ei paljandu, ent varem paljandusid seal meetri ulatuses Kõrgessaare kihistu alumised kihid. Eestis eristatakse selle kihistu kivimeid Loode- ja Põhja-Eesti aladel.

Kihistu sisaldab järgmisi kihistikke:

* Hullo kihistik
* Paope kihistik
* Saxby kihistik.

Kihistu koosneb hallist muguljast lubjakivist, mis sisaldab rohkemal või vähemal määral savi.

Viited
------

1. 1 2  Kõrgessaare kihistu Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 10.08.2019)
2. ↑  Stratigraafia terminoloogia
3. ↑  Eesti stratotüüpsed paljandid
4. ↑  *Eesti aluspõhja geoloogiline kaart. Mõõtkavas 1: 400 OOO. Seletuskiri* Tallinn, 1997

Välislingid
-----------

* Kõrgessaare kihistu Eesti geokogude infosüsteemis
**Josaia Voreqe Bainimarama** (tuntud ka nime **Frank Bainimarama** all; sündinud 27. aprillil 1954) on Fidži sõjaväelane ja poliitik.

Aastatel 2000–2014 oli ta Fidži relvajõudude ülemjuhataja. 5. detsembrist 2006 kuni 4. jaanuarini 2007 täitis ta pärast riigipööret ajutiselt ka Fidži presidendi kohuseid ja on alates 5. jaanuarist 2007 Fidži peaminister.

Katoliiklikust perest pärit Bainimarama teenis mereväes aastast 1975 ja oli aastatel 1997–1999 Fidži relvajõudude staabiülema kohusetäitja. Mereväes tõusis ta kontradmirali auastmeni, milles läks 2014. aastal erru.

29. mail 2000 viis ta läbi vasturiigipöörde, millega kukutati varem riigipöördega võimule tulnud George Speighti valitsus ja oli seejärel sama aasta 13. juulini sõjaväelise vahevalitsuse esimees. Ta andis võimu üle demokraatlikult valitud presidendile Josefa Iloilole.

5. detsembril 2006 viis ta läbi uue riigipöörde, kukutades president Josefa Iloilo ja peaminister Laisenia Qarase valitsuse, sest viimane ei nõustunud täitma tema nõudmisi loobuda amnestia andmisest 2000. aastal George Speighti riigipöördes osalenud võtmeisikutele. 4. jaanuaril 2007 andis ta võimu uuesti üle seaduslikule presidendile Josefa Iloilole, kes määras ta juba järgmisel päeval riigi ajutiseks peaministriks. Ajutise peaministrina juhtis ta riiki kuni 2014. aasta sügiseni.

2013. aastal jõustus Fidži uus põhiseadus, mille kohaselt otsustati sügisel 2014 läbi viia esimesed demokraatlikud parlamendi- ja presidendivalimised alates 2006. aasta riigipöördest. Märtsis 2014 astus Bainimarama sõjaväe ülemjuhataja ametikohalt tagasi ja läks erru, et valmistuda valimisteks. Ta moodustas erakonna FijiFirst, mis saavutas 17. septembril 2014 toimunud parlamendivalimistel 50-liikmelises parlamendis 32 kohaga absoluutse enamuse. Uus parlament kinnitas ta sama aasta 22. septembril uuesti peaministriks.

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Josefa Iloilo** | **Fidži president (kt)**2006–2007 | Järgnev**Josefa Iloilo** |
| Eelnev**Jona Senilagakali** | **Fidži peaminister**2007– | Järgnev**–** |
Ranchi lennujaama terminal
**Birsa Munda lennujaam** (IATA: **IXR**, ICAO: **VERC**) on India lennujaam, mis teenindab Jharkhandi osariigi pealinna Rānchit.

Lennujaam asub Ranchi kesklinnast 5 kilomeetri kaugusel. Tema pindala on 6,35 km².

Lennujaam on nimetatud India vabadusvõitleja Birsa Munda järgi.

Lennujaama läbis 2017. aasta aprillist kuni 2018. aasta märtsini 1,78 miljonit reisijat.

24. märtsil 2013 avas India tsiviillennundusminister Ajit Singh lennujaama praeguse reisiterminali. Lennujaama pindala on 1,96 hektarit. Lennujaam suudab korraga teenindada 500 kodumaist ja 200 rahvusvahelist reisijat.

Lennujaama reisiterminali avamise ajal alandati lennujaamas müüdud lennukikütuse aktsiisi 30%-lt 4%-ni, et rohkem lennuliine Rānchisse meelitada. Lennukite ööbimistasu kaotati, et julgustada ööseks lennukeid Rānchisse jätma. See võimaldas avada varahommikusi lennuliine. Avati kaks uut lennukisilda ja ühtlasi pikendati maandumisrada 2748 meetrini.

2017. aasta veebruaris avas Jharhandi peaminister Raghubar Das lennujaama uue kaubaterminali. See suudab iga päev käidelda 50 megatonni kaupa ning on varustatud lõhkeainedetektorite, kauba läbivalgustamiseks mõeldud röntgenikiirgusseadmete ja videojälgimissüsteemiga.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Birsa Munda lennujaam** |
Kristiine linnaosa
**Kristiine Linnaosa Valitsus** on Tallinna Kristiine linnaosa juhtimiseks moodustatud Tallinna ametiasutus.

See asub aadressil Metalli 5, Tallinn.

Kristiine Linnaosa Valitsus on Tallinna linna ametiasutus, mille eesmärk on tagada Kristiine linnaosas linnaelanike ja ettevõtjate teenindamine, avalike teenuste kättesaadavus ning linnaosa, selle tõmbekeskuste ja asumite arendamine ning infrastruktuuri funktsioneerimine, lähtudes linnaosa elanike vajadustest ja huvidest ning arvestades linnaosa eripära ja linna kui terviku huvisid. 

Linnaosa vanem on alates 28. novembrist 2017 Jaanus Riibe.

Linnaosavalitsuse esimehed
--------------------------

* 1. septembrist 1993 – 1996, Peeter Lepp, Kristiine linnaosa vanem
* 1996–1999, Olev Kallas, Kristiine linnaosa vanem
* 1999–2000, Juhan Hindov, Kristiine linnaosa vanem
* 2000–2002, Paul Laas, Kristiine linnaosa vanem
* 2002–2004, Lauri Laasi, Kristiine linnaosa vanem
* 2004–2005, Remo Holsmer, Kristiine linnaosa vanem
* 18. 04. 2005–18.10. 2005, Katrin Leosk, Kristiine linnaosa vanem
* 1.12.2009–04.10.2011, Mihhail Korb, Kristiine linnaosa vanem
* 05.10.2011–29.03.2015, Andrei Novikov, Kristiine linnaosa vanem
* 2015–2017, Vadim Belobrovtsev, Kristiine linnaosa vanem
* 2017– , Jaanus Riibe, Kristiine linnaosa vanem

### Struktuur

Ajalugu
-------

4. märtsil 1993. aastal võttis Tallinna Linnavolikogu vastu otsuse, millega loeti otstarbekaks ja majanduslikult põhjendatuks Tallinna linna jagamine 8 piiratud omavalitsusega linnaosaks. Linnarajoonid likvideeriti ametlikult 1993. aasta suvel ning uued linnaosavalitsused asusid tegevusse 1993. aasta 1. septembrist.

Viited
------

1. ↑  25 aastat Kristiine linnaosa, Kristiine Leht, nr. 8, 21 september 2018

Välislingid
-----------

* Linnaosavalitsus
*
**Kõrgessaare kunstsiidivabrik** oli kunstsiidi tootnud vabrik Hiiu maakonnas Kõrgessaare asulas endise Viskoosa mõisa alal.

1912. aastal ostis osa Viskoosa mõisa aladest 430 tiinu maad Belgia, Prantsuse ja Inglise kapitaliga Peterburi ettevõte La Viscosa. Ettevõte ehitas sinna kunstsiidivabriku, vabrikuhooned ehitati hiigelsuurtest raudkividest. Kõrgessaare oli vabriku asukohaks valitud soodsa Kõrgessaare sadama asukoha pärast. Vabrik jõudis toota vaid proovitoodangut. Kohapealseks direktoriks oli üks osanikke, Cogan-Bernstein. I maailmasõja alguse tõttu lõpetas vabrik tegevuse. Aastatel 1914 ja 1915 tegutses vabrik osalise koormusega, siis evakueeriti sisseseade Moskva lähedale, vabriku ruumidesse aga paigutati Vene sõjavägi.

Hiljem, Eesti NSV ajal, asus vabriku hoonetes tapamaja-lihatööstus, mis on teinud ka lihatooteid ja kalatehas, viimane tootis põhiliselt kalakonserve. Eesti Vabariigi ajal on nendes hoonetes tootmistegevus hääbunud ja lakanud. 

La Viscosa nimi on kandunud Kõrgesaare aleviku kunstsiidivabrikut ümbritsevale alale ja bussipeatusele.

Viited
------

1. 1 2  Kõrgessaare mõisa valitsejamaja kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 11.11.2018)
2. ↑  Harda Roosna (29. juuni 2012). "Kruuda müüb kalatehase varemeid". *Hiiu leht*. Originaali arhiivikoopia seisuga 7. juuni 2020.
**Kristina Kriit** (sündinud 1. jaanuaril 1977 Tallinnas) on eesti viiuldaja.

Kristina Kriit on hinnatud nüüdismuusikaesitaja. Solisti ja kammermuusikuna on ta esinenud peaaegu kõikides Euroopa maades.

Haridus
-------

Ta lõpetas 2004. aastal *cum laude* Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia magistrantuuri professor Mari Tampere-Bezrodny klassis ning on täiendanud ennast professor Igor Bezrodny, Hermann Krebbersi ja Keiko Wataya meistriklassides. 

Aastatel 2001–2002 õppis ta Salzburgi Ülikoolis Mozarteum professor Hermann Kienzli klassis. 

Ta on olnud kahel korral maineka Holland Music Sessionsi stipendiaat.

Tunnustus
---------

Ta on osalenud mitmel rahvusvahelisel konkursil, millest olulisemad on Heino Elleri nimeline viiuldajate konkurss 1996. aastal (eripreemia), Henryk Wieniawski nimeline viiuldajate konkurss 1997. aastal ning koos pianist Diana Liiviga kammermuusika konkurss "Music without Limits" 2010. aastal (4. preemia).

Töö
---

Aastal 2005 asutas ta Tallinna Keelpillitrio. 

Aprillist 2014 on ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia õppejõud ja doktorant (professor Mari Tampere-Bezrodny) ning Rahvusooper Estonia sümfooniaorkestri 2. kontsertmeister.

Isiklikku
---------

Tema ema on flötist Sigrid Orusaar. Tema isa oli klarnetist Roland Kriit.
Josef Hušbauer 2019. aastal Tšehhi koondises
**Josef Hušbauer** (sündinud 16. märtsil 1990 Hradištkos) on Tšehhi jalgpallur, kes mängib keskpoolkaitsjana Küprose kõrgliiga klubis Famagusta Anorthosis.

Klubikarjääri jooksul on Hušbauer mänginud põhiliselt Tšehhi kõrgliiga klubides. Tšehhi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2008–09 Žižkovi Viktoria meeskonnas. Hiljem on ta mänginud veel 1. FK Příbrami, Ostrava Baníki, Praha Sparta ja Praha Slavia ridades. Spartaga tuli ta Tšehhi meistriks hooajal 2013–14 ja Slaviaga hooajal 2016–17. Hooajal 2013–14 oli Hušbauer lisaks Tšehhi kõrgliiga suurim väravakütt (18 väravat).

Lisaks on Hušbauer mänginud Itaalia kõrgliiga klubis Cagliari (laenul hooaja 2014–15 teises pooles), Saksamaa esiliiga klubis Dresdeni Dynamo (laenul hooaja 2019–20 teises pooles) ja Anorthosis (püsiva lepingu alusel alates 2020. aasta juulist).

Tšehhi jalgpallikoondises debüteeris Hušbauer 15. augustil 2012 sõprusmängus Ukraina vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 21. mail 2014 sõprusmängus Soome vastu.

Saavutused
----------

Praha Sparta
* Tšehhi kõrgliiga: 2013–14
* Tšehhi karikas: 2013–14
* Tšehhi superkarikas: 2014

Praha Slavia
* Tšehhi kõrgliiga: 2016–17
* Tšehhi karikas: 2017–18

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 4.11.2021)
**Omanikujärelevalve** on ehitusseadustikust tulenev tellija kohustus teha ehitamise üle kontrolli. Ehitusloakohustusliku ehitise rajamisel või ehituskohustusliku tee ehitamisel on tellijal kohustus kaasata ehitusprotsessi kvalifikatsiooniga pädev isik, kes kontrollib ehitamist. Omanikujärelevalve tegija peab olema erapooletu isik. Ta ei tohi olla järelevalve aluse ehitise ehitaja ega olla seotud nende isikute ja ettevõtetega, kelle üle ta järelevalvet teeb. Omanikujärelevalve tegemisega kehtib töövõtja vastutus, seda ei piirata ega ka välistata.

Omanikujärelevalve õigused ja kohustused määrab ehitusseadus. Ehituse omanikujärelevalve tegemise kord on vastu võetud majandus- ja taristuministri määrusega.

Omanikujärelevalve korraldamine
-------------------------------

Määruse "Omanikujärelevalve tegemise kord" kohaselt tehakse omanikujärelevalvet kuni ehitise kasutusteatise esitamiseni või kasutusloa saamiseni, teede ehitusel vastuvõtmiseni. Omanikujärelevalve tegija peab olema ehitajatest sõltumatu isik, ning kui esineb valdkondi, mille puhul omanikujärelevalve tegijal puudub pädevus ja tuleb kaasata teisi isikuid, siis peab ta sellest teavitama tellijat. Kui omanikujärelevalvet teeb ettevõte, peab ta esitama vastutava pädeva isiku andmed nii omanikule kui ka ehitajatele. Kui vastutajaid on üle ühe, peab omanik teatama ehitajale igaühe vastutava valdkonna.

Omanikujärelevalvet ei pea tegema kvalifitseeritud pädev isik väikeehitise (ehitusealune pind kuni 60 m2 ja kõrgus kuni 5 m), üksikelamu, aiamaja, suvila, taluhoone ja ehitamise teenindamiseks vajaliku rajatise ehituse korral. Nendel juhtudel võib omanik olla ise järelevalve tegija, aga järelevalvet ei tohi tegemata jätta.

Kohustused
----------

Omanikujärelevalve tegija kohustus on kontrollida (Omaniku järelevalve tegemise kord, 2015):

* ehitamise aluseks oleva projekti ja ehitusloa saamiseks esitatud projekti vastavust;
* ehitusprojekti nõuetele vastavust ja ehitamise ajal ehitamise nõuetele vastavust;
* ehitamise korrektset dokumenteerimist. Võtab vastu kaetud tööde akte ja kontrollib töö vastavust ehitusprojektis olevaga, vajaduse korral lükkab kaetud tööde aktid tagasi ja esitab ettekirjutused;
* ehitaja nõuetekohast ettekirjutuste täitmist;
* ehitamisel kasutatava materjali kvaliteeti;
* ehitamise käigus tekkinud puuduseid, neist teavitama omanikku ja ehitajat ning esitama ülesanded puuduste kõrvaldamiseks.

Õigused
-------

Omanikujärelevalve tegijal on õigus nõuda (Omaniku järelevalve tegemise kord, 2015):

* ehitusprojekti viimist vastavusse seadusest ja lepingutest tulenevate nõuetega;
* ehitajalt iga materjali, toote ja seadme sertifikaati ning olemasolul kasutusjuhendit;
* ehitajalt ehitustööde korrektset dokumenteerimist;
* seadme, toote ja materjali asendamist nõuetele mittevastamise korral;
* nende tööde ümbertegemist, mis ei vasta lepingule;
* ehitustööde peatamist.

Viited
------

1. ↑  Ehitusseadustik, (2015). *Riigi Teataja I*, 1; *Riigi Teataja I*, 29.06.2018, 10.
2. 1 2  Tartu Arhitektuuribüroo. (*s. a.*). Omanikujärelevalve.
3. 1 2 3  Omanikujärelevalve tegemise kord, (2015). *Riigi Teataja I*, 03.07.2015, 27.
**Josef Allerberger** (24. detsember 1924 Steiermark, Austria – 2. märts 2010) oli 144. rügemendis 3. Mägidivisjoni Teise pataljoni Saksa snaiper, kes võitles idarindel. Tema arvel on 257 tapmist.

Sündis 24. detsembril 1924 (memuaarides väidab Allerberger, et sündis septembris) Steiemargis Austrias kohaliku puusepa pojana. Juunis 1943. aastal saadeti ta kuulipildurina idarindele, kus ta Stavropolis kergelt haavata sai. Taastumise ajal hakkas ta eksperimenteerima 3,5x suurendusega teleskoopsihikuga Nõukogude Liidu Mossin-Nagant 91/30 vintpüssiga. Juba enne seda, kui ta Seetaleralpesse snaiprikoolitusele saadeti, oli ta tapnud juba 27 vaenlast.

Pärast snaiprikoolitust sai Allerbergeri põhirelvaks K98 k, mis oli varustatud neljakordse suurendusega pöördkinnitusega optilise sihikuga, vajadusel kasutas ka automaatpüssi G43 ja püstolkuulipildujat MP40.

Lahingus kasutas Allerberger Wehrmachtis õpitud tehnikat, mille puhul kasutati enda varjamiseks vihmavarju, millelt oli eemaldatud kangas ja asendatud lehestikuga. See võimaldas tal end paremini peita ning tausta sulanduda. Meetodit peeti väga lihtsasti toimivaks ning kergeks.

2005. aastal avaldati teos "Snaiper idarindel. Wehrmachti snaipri, rüütliristi kavaleri Josef Allerbergeri mälestused", mis põhineb Albrecht Wackeri intervjuudel Allerbergeriga. Teos pälvis tähelepanu eelkõige ilustamata aususe, piinamiste kirjelduste ning Nõukogude sõdurite kannibalismi ja julmuste tõttu.

20. aprillil 1945 pälvis kapral Josef Allerberger kindralfeldmarssal Ferdinand Schörnerilt Raudristi Rüütliristi.

Pärast sõja lõppu töötas Allerberger, nagu ta isagi, puusepana. Ta suri 2. märtsil 2010 Wals-Siezenheimis.

Viited
------

1. ↑  Wallenda, Wolfgang - Der Scharfschütze von Stalingrad. 2017, Books on Demand, Norderstedt, s- 207, ISBN 978-3-7448-9455-5
2. ↑  Wallenda, Wolfgang - Scharfschützen der Waffen-SS an der Ostfront. Im Fadenkreuz der Jäger. 2014, Books on Demand, ISBN: 978-3-7347-3984-2
3. ↑
4. ↑  "Interview with 3 WWII German snipers". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. veebruar 2019. Vaadatud 17. mail 2020.
5. ↑  .

Kirjandus
---------

* Fellgiebel, Walther-Peer (2000). *Die Träger des Ritterkreuzes des Eisernen Kreuzes 1939–1945 – Die Inhaber der höchsten Auszeichnung des Zweiten Weltkrieges aller Wehrmachtsteile* (Saksa keeles). Friedberg, Germany: Podzun-Pallas. ISBN 978-3-7909-0284-6.
* Scherzer, Veit (2007). *Die Ritterkreuzträger 1939–1945 Die Inhaber des Ritterkreuzes des Eisernen Kreuzes 1939 von Heer, Luftwaffe, Kriegsmarine, Waffen-SS, Volkssturm sowie mit Deutschland verbündeter Streitkräfte nach den Unterlagen des Bundesarchives* (Saksa keeles). Jena, Germany: *Scherzers Miltaer-Verlag*. ISBN 978-3-938845-17-2.
* Wacker, Albrecht (2005,2006), Snaiper idarindel. Wehrmachti snaipri, rüütliristi kavaleri Josef Allerbergeri mälestused. ISBN 1-84415-317-7
* Wacker, Albrecht (2000), *Im Auge des Jägers*, ISBN 978-3-932077-27-2.
**Angel Karaliitšev** (bulgaaria keeles Ангел Иванов Каралийчев; 21. august 1902 Stražica, Veliko Tǎrnovo piirkond – 14. detsember 1972 Sofia) oli Bulgaaria lastekirjanik ja tõlkija.

Karaliitšev õppis esialgu Sofia Ülikoolis keemiat, 1928. aastal lõpetas ta aga Rahvusliku ja Maailmamajanduse Ülikooli Sofias diplomaatia erialal.

Oma esimesed luuletused avaldas juba 17-aastaselt kooliajakirjas. Karaliitševi debüütteos oli revolutsiooniline poeem "Mauna loa", mis ilmus 1923. aastal.

Angel Karaliitšev kirjutas peamiselt luuletusi, jutustusi ja muinasjutte ning enamasti just lastele. Samuti tegeles ta rahvaluule ja rahvajuttude kogumisega, mida avaldas arvukates kogumikes.

Eesti keeles on ilmunud tema lasteraamat ühe pardi seiklustest "Anake" (Eesti Raamat 1981, tõlkija Katrin Nurmiste, illustraator Asta Vender) ja jutustuste kogumik "Iidsete pöökpuude all" (Eesti Riiklik Kirjastus 1955, tõlkija M. Jõgi).

Angel Karaliitšev suri 70-aastaselt Sofias 14. detsembril 1972.

1974. aastal kanti Angel Karaliitševi nimi IBBY (Rahvusvaheline Noorsookirjanduse Nõukogu) aunimekirja.
**Kristina Nugin** (sündinud 10. juunil 1976 Tallinnas) on eesti pedagoogikateadlane.

Elulugu
-------

Kristina Nugin on töölise ja õpetaja tütar.

1994. aastal lõpetas Nugin Tallinna 37. Keskkooli, 1999 Tallinna Pedagoogikaülikooli eelkoolipedagoogika osakonna. 2001. aastal kaitses ta TPÜ-s magistrikraadi väitekirjaga "3- ja 4-aastaste laste intellektuaalne areng sõltuvalt keskkonnast" ning 2007. aastal doktorikraadi pedagoogikateadustes väitekirjaga "3–6-aastaste laste intellektuaalne areng erinevates kasvukeskkondades WPPSI-R testi alusel".

Nugin oli 1996–97 Tallinna 59. lastepäevakodu kasvataja, 1997–98 Tallinna 37. keskkooli õpetaja, 1998–99 Eesti Lastekaitse Liidu projektijuht, 1999–2000 Tallinna Mustamäe linnaosavalitsuse lastekaitse spetsialist, 2002– TPÜ/TLÜ eelpedagoogika õppetooli lektor. Loengukursused: laps ja tema arengukeskkond, lapse tundmaõppimine, lapse arengu teooriad ja uurimismeetodid, lapse individuaalsed iseärasused. Koostanud õppevahendeid.

Teadustöö
---------

Kristina Nugini uurimisvaldkond on eelkooliealise lapse intellektuaalne areng eri kasvukeskkondades. Olnud projekti "Lasteaia ja koduse kasvukeskkonna ning erinevate kasvatusmeetodite mõju koolieeliku intellekti ja sotsiaalse kompetentsuse kujunemisele" (1999–2002) põhitäitja ja projekti "Kool kui arengukeskkond ja õpilaste toimetulek" (2003–07) juht. Esinenud konverentsidel, olnud konverentsi "165 aastat lasteaia arengut Eestis" (TLÜ, 2005) korraldaja. TLÜ aukiri 2005. aasta parima õppevahendi eest. 16 teadustrükist.

Teoseid
-------

* 3- ja 4-aastaste laste intellektuaalne areng erinevates kasvukeskkondades (kaasautor). // Lapse kasvukeskkond Eestis ja Soomes I. Tallinn, 2001
* Arengukeskkonna mõju lapse intelligentsuse arengule (kaasautor M. Veisson). // Andekas laps muutuvas ühiskonnas. Tallinn, 2002
* Intellectual, language and social development in early childhood (kaasautor M. Veisson). // Journal of Teacher Education and Training 2. Daugavpils Univ. 2003
* The relationship between intelligence, linguistic and creativity development of preschool children with their developmental environment (kaasautor M. Veisson). // Lapse kasvukeskkond Eestis ja Soomes III. Tallinn, 2005
* Laps ja ühiskond. // Laps ja lasteaed. Lasteaiaõpetaja käsiraamat. Tallinn, 2005
* Kodu kui kasvukeskkond. // Laps ja lasteaed. Lasteaiaõpetaja käsiraamat. Tallinn, 2005

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 24

Kirjandus
---------

* Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Välislingid
-----------

* Kristina Nugin Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Omar Bongo
**El Hadj Omar Bongo Ondimba** (varem tuntud **Albert-Bernard Bongo** nime all; 30. detsember 1935 Lewai (praegune Bongoville), Prantsuse Ekvatoriaal-Aafrika – 8. juuni 2009 Barcelona Hispaania) oli Gaboni poliitik, Gaboni president 1967. aastast kuni surmani.

Bongo oli üks tänase maailma pikaajalisimaid riigijuhte, kuni 1990. aastateni juhtis ta üheparteilist (sotsialistlikku) riiki, mis ei takistanud tal aga 1973 islamiusku üle minemast. Sellest ajast pärineb ka tema eesnimi Omar. Perekonnanime Ondimba lisas ta 2003. aastal, et rahvuslikumana mõjuda. Osava poliitikuna suutis ta oma võimu säilitada ka vähemalt vormiliselt demokraatlikus Gabonis. Teda peeti ka üheks maailma rikkamaks riigipeaks, rikkuse saavutas ta peamiselt korruptsiooni teel.

Omar Bongo järgi on saanud nime Omar Bongo ülikool.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Omar Bongo** |

* Omar Bongo ametlik koduleht *(prantsuse keeles)*

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Léon M'ba** | **Gaboni president**1967–2009 | Järgnev**Guy Nzouba-Ndamakohusetäitja** |
Raidkivimuuseum
**Raidkivimuuseum** (inglise keeles *Carved Stone Museum*, vene keeles *Mузей резных камней*), ka **Tallinna Linnamuuseumi Raidkivimuuseum**, on Tallinna Linnamuuseumi allüksus Tallinna ajaloolisse kaitsekompleksi kuuluvas Ingeri bastionis, kus eksponeeritakse Tallinna Linnamuuseumi raidkivikogu.

Raidkivimuuseum paikneb 17. sajandi lõpust pärit Ingeri bastioni käigu seni suletud olnud osas ning kuulub ühte kompleksi Kiek in de Köki ja bastionikäikude muuseumiga.

Ekspositsioon
-------------

Bastionikäigus eksponeeritakse seni hoidlates varjul olnud dekoratiivseid Tallinna raidkivifragmente: portaale, dekoratiivseid sambaid, peremärkide ja sümbolitega etikukive, reljeefidega aknapalesid alates 15. sajandist. Väljapaneku hulgas on ka hauakive 20. sajandi 1950. aastatel likvideeritud Kopli kalmistult.

Üle kahesaja raidkivi koondav väljapanek kannab pealkirja "Varemete linn" ning sisaldab niinimetatud teemakambreid, näiteks raidkivide galeriid "Paradiisiaed" ning "Sammastesaali", "Surmasaali" ja "Päikesesaali". Ideekavandi autorid on Risto Paju ja Jaagup Roomet, sise- ja ehitusprojekti autorid sisearhitekt Maarja Varkki ja arhitekt Helle-Triin Hansumäe.

Avamine
-------

Pärast 2012. aastal alanud põhjalikku puhastus- ja kuivendustööd avati raidkivimuuseum 13. mail 2016.

* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Viited
------

1. ↑  Raidkivid (Vaadatud 1. juunil 2016)
2. ↑  Raidkivimuuseum Vaadatud 1. juunil 2016.
3. ↑  Raidkivimuuseum (Vaadatud 1. juunil 2016.)

Välislingid
-----------

* Bastionikäigud ja Raidkivimuuseum Tallinna Linnamuuseum
**Leonard Digges** (eluaastad ligikaudu 1515–1559) oli inglise matemaatik ja maamõõtja, tuntud arhitekt ja kindlustusmeister. Ta rakendas oma matemaatikateadmisi geodeesias.

Tema vanemad olid James Digges ja Philippe Engham. Digges oli abielus ning tal oli kuus last, 3 poega ja 3 tütart.

Tal ei olnud kõrgharidust. Arvatakse, et ta võis olla õppinud Oxfordis, kuid tõestusmaterjali, et kool lõpetatud sai, ei ole. Tema saavutustele pani aluse see, et ta pere oli väga jõukas, mis tagas isegi ilma hariduseta talle piisavad vahendid ja võimalused tegemaks seda, mida Digges oma elu jooksul suutis.

Saavutused
----------

* Diggesi tööd on seotud kõrgema matemaatika ja ka astronoomiaga.
* 1553. aastal avaldatud raamat "Üldine progress" osutus väga populaarseks. Teos oli suur läbimurre, sest varem olid analoogsed teosed ilmunud vaid ladina või kreeka keeles. Teos sisaldas igikalendrit, ilmateaduste kogusid ja hulganisti astronoomilist materjali.
* 1556. aastal avaldas Digges elementaarse geodeesiakäsiraamatu "Tectonicon".
* Oletatakse, et võis leiutada teleskoobi, kuid seda ei ole olnud võimalik tõestada. Teooria kohaselt võisid Leonard Digges ja ta poeg Thomas (1545–1595) kasutada teleskoopi planeetide diagrammi koostamiseks.
* 1550. aastatel leiutas ta nurkade mõõtmiseks seadeldise, mille tänapäevane nimetus on teodoliit.

Teodoliit

Teodoliidi kasutamine/olemus
----------------------------

Teodoliidiks nimetatakse optilist riista, mida kasutatakse nurkade mõõtmiseks ettenähtud nähtavate punktide vahel horisontaal- ja vertikaaltasandil. Peamine eesmärk on maamõõtmine, kuid seda on kasutatud hoonete ja infrastruktuuride ehitamisel.

Teodoliit koosneb teisaldatavast teleskoobist, mis võimaldab pöörata ümber vertikaal- ja horisontaaltelje. Algsest teodoliidi versioonist pilte leida ei ole, kuid olemasolevast teodoliidist tehti kaasaegne versioon umbes 1700. aastatel, kuhu panustasid ka teised teadlased.

Leonard mainis sõna *theodolitus* esimest korda 1571. aasta geodeesiaõpikus. Sellel mõõdistusseadmel oli ümmargune rõngas või plaat, mis oli jagatud 360 kraadi, ja mõlemas otsas pöörlev alidaad, mille mõlemas otsas oli sihikuid.

Alates 1571. aastast hakati selliseid aparaate kasutama laialdaselt üle maailma.

Teodoliiti ja paljusid teisi isa teooriaid arendas ka Diggesi poeg Thomas Digges. Thomas Digges oli samuti tugev matemaatik ja kutsumuselt isaga üsna sarnane. Tänu temale said paljud isa algatatud/tehtud asjad lõpetatud ja toodud tänapäeva.

Viited
------

1. ↑  "Digges, Leonard".
2. ↑  "Leonard Digges (family)".
3. ↑  "The Galileo Prodject - Digges, Leonard".
4. ↑  "Mathematical Treasures - Leonard Digges' Tectonicon".
5. ↑  "Leonard Digges - Inventor of the Telescope?".
6. ↑  "Who made the first telescope?". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. veebruar 2022. Vaadatud 25. veebruaril 2022.
7. ↑  "Surveying and Geodesy - Theodolite".
Tarupedajas Rõuge kihelkonnas
**Tarupuu** oli metsas kasvav puu, millesse oli raiutud mesilasperele sobiv õõnsus.

Metsmesindus hõlmas põhiliselt Ida-Euroopat, osaliselt ka Kesk-Euroopat, selle leviala põhjapiiril asus Eesti.

Eestis valiti tarupuuks tavaliselt mänd, mida nimetati *tarupedajas*, harvemini kuusk, tamm vm puu, millesse raiuti 3–6 meetri kõrgusele maast 1 või 2 umbes 1 m kõrgust pesaruumi. Suuauk jäeti lõunakaarde ning kaeti 2–3 suulauaga, milles olid lennuavad. Karude tõrjeks löödi suuaugu ümber raudkonkse või riputati selle ette puust tõlv. 

Kaugel metsas asunud tarupuud tähistati omaniku peremärgiga. Liivi-, Eesti- ja Saaremaal keelati 1783. aastal metsainstruktsiooniga tarupuude õõnestamine, kuid veel 19. sajandi II poolel leidus neid arvukalt peamiselt Kagu-Eestis. Viimased, põhiliselt juba kasutamata tarupuud hävisid 20. sajandi algul.

Vaata ka
--------

* mesila
* eesti taru
* mesilased
* mesindus
* pakktaru

Viited
------

1. 1 2  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 303

Välislingid
-----------

* Tarupuu. Eesti Rahva Muuseum
* Mesinduse ajaloost.
Logo
Organisatsiooni liikmed 2005. aastal Krakowis
**Rahvusvahelise Õiguse Instituut** (ametlik nimi prantsuse keeles **Institut de Droit international**, lühend **IDI**) on organisatsioon, mis tegeleb rahvusvahelise õiguse uurimise ja arendamisega. Selle liikmeteks on maailma tuntumad rahvusvahelise õigusega tegelevad juristid.

Instituut asutati 8. septembril 1873 Gentis.

1904. aastal anti organisatsioonile Nobeli rahuauhind. See oli esimene organisatsioon, mis Nobeli rahuauhinna pälvis.

Nobel
Nobeli rahuauhinna laureaat

1901 Dunant, Passy • 1902 Ducommun, Gobat • 1903 Cremer • 1904 IDI • 1905 Suttner • 1906 Roosevelt • 1907 Moneta, Renault • 1908 Arnoldson, Bajer • 1909 Beernaert, d'Estournelles de Constant • 1910 IPB • 
1911 Asser, Fried • 1912 Root • 1913 La Fontaine • 1917 Punane Rist • 1919 Wilson • 1920 Bourgeois • 1921 Branting, Lange • 1922 Nansen • 1925 Chamberlain, Dawes • 1926 Briand, Stresemann • 1927 Buisson, Quidde • 1929 Kellogg • 1930 Söderblom • 1931 Addams, Butler • 1933 Angell • 1934 Henderson • 1935 Ossietzky • 1936 Lamas • 1937 Cecil • 1938 Nanseni Pagulasbüroo • 1944 Punane Rist • 1945 Hull • 1946 Balch, Mott • 1947 FSC ja AFSC (kveekerid) • 1949 Boyd Orr • 1950 Bunche • 1951 Jouhaux • 1952 Schweitzer • 1953 Marshall • 1954 UNHCR • 1957 Pearson • 1958 Pire • 1959 Noel-Baker • 1960 Lutuli • 1961 Hammarskjöld • 1962 Pauling • 1963 Rahvusvaheline Punase Risti Komitee ja Punase Risti Seltside Liiga • 1964 King • 1965 UNICEF • 1968 Cassin • 1969 ILO • 1970 Borlaug • 1971 Brandt • 1973 Kissinger, Lê (keeldus auhinnast) • 1974 MacBride, Satō • 1975 Sahharov • 1976 B. Williams, Corrigan • 1977 AI • 1978 as-Sādāt, Begin • 1979 Ema Teresa • 1980 Esquivel • 1981 UNHCR • 1982 Myrdal, García Robles • 1983 Wałęsa • 1984 Tutu • 1985 IPPNW • 1986 Wiesel • 1987 Arias • 1988 ÜRO Rahuvalvejõud • 1989 XIV dalai-laama • 1990 Gorbatšov • 1991 Suu Kyi • 1992 Menchú • 1993 Mandela, de Klerk • 1994 ‘Arafāt, Peres, Rabin • 1995 Pugwashi konverentsid, Rotblat • 1996 Belo, Ramos Horta • 1997 ICBL, J. Williams • 1998 Hume, Trimble • 1999 MSF • 2000 Kim • 2001 ÜRO, Annan • 2002 Carter • 2003 ‘Ebādī • 2004 Maathai • 2005 IAEA, al-Barāda‘ī • 2006 Grameen Bank, Yunus • 2007 Gore, IPCC • 2008 Ahtisaari • 2009 Obama • 2010 Liu • 2011 Sirleaf, Gbowee, Karmān • 2012 Euroopa Liit • 2013 Keemiarelvade Keelustamise Organisatsioon • 2014 Satyarthi, Yūsafzay • 2015  Tuneesia rahvusliku dialoogi nelik • 2016  Juan Manuel Santos  • 2017  ICAN  • 2018  Murad, Mukwege • 2019  Ahmed • 2020 Maailma Toiduprogramm • 2021 Ressa, Muratov • 2022 Alies Bialiacki, Memorial, 
Kodanikuvabaduste Keskus
Sari Mihkli Talumuuseumis
Avinurme mees sarjakehasid valmistamas (enne 1937)
**Sari** on suur hõre sõel vilja tuulamiseks.

Ajaloost
--------

Sari oli tuntud paljude Euroopa rahvaste juures, Eestis oli ta peamine riist vilja puhastamiseks. Saride kodutöönduslik tootmine arenes meil 19. sajandi jooksul Avinurmes, Hiiumaal, Nõval.

Ehitus
------

Sarja läbimõõt oli 1–1,5 meetrit, selle kere painutati õhukesest haavalaastust, mõnikord valmistati vitspunutisega puuvõrudest (eriti Saaremaal). Põhi punuti lõhestatud toominga- või sarapuu okstest, aga ka pajuvitstest. 
Sari riputati tuulamiseks üles rehealuse värava kohale. Selleks kasutati Põhja-Eestis sarjale külge pandud 3–4 harulist vitstest või nöörist sanga. Lõuna-Eestis oli sarja kere küljes kaks loogakujulist kõrva. 20. sajandil valmistati ka neljakandilisi sarisid, millel oli lauast küljed ning traadist põhi.

Kasutus
-------

Kõlka- ja aganasegu tuulamiseks oli suurem *hõre sari* (ka *kõlkasari*, läänemurdes *põppesari*, Saaremaal *kurn*), mille põhjasilma läbimõõt oli 7–10 cm. Väiksem *tihtsari* (ka *paks sari*) oli puhtama vilja tuulamiseks. Selle põhi valmistati vahtrasugadest, silma läbimõõduga umbes 1 cm. Lina- ja ristikuseemne puhastamiseks kasutati veelgi tihedamat sarja, mille augud oli kuni 0,5 cm.

Vaata ka
--------

* tuulamismasin

Viited
------

1. ↑  Eesti keele seletav sõnaraamat  Vaadatud 14.04.2020
2. 1 2 3  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 267
3. ↑  Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 187

Välislingid
-----------

* Tihtsari, Eesti Põllumajandusmuuseum