recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Grafoloogia** on käekirja uurimine, käekirja-analüüs. 

Tuntud ka kui õpetus inimeste iseloomustamisest nende käekirja järgi.

Grafoloogial on nii akadeemiline kui esoteeriline suund. Käekirja teaduslikku analüüsi nimetatakse ka grafonoomikaks. Graafiliste märkide analüüsi valdkonda üldisemalt on nimetatud signograafiaks. Kirjaviiside keeleteaduslikku uurimist nimetatakse ka grafeemikaks või grafemaatikaks.

Käekirja-ekspert, grafoloogiaga tegeleja on **grafoloog**.

Eesti grafoloogide seas on tuntud Isabella Olga von Ungern-Sternberg, vennad Felix Wittlich ja Bernhard Wittlich.[*viide?*]

Vaata ka
--------

* Akadeemiline Grafoloogia Selts

Eestis välja antud kirjandus
----------------------------

* Ingvar Luhaäär 1993. *Grafoloogia kõigile*. Tallinn: Egregor.
* Rudolf Paliso 1924. *Käekiri – iseloomu väljendaja: Grafoloogia õpperaamat*. Tartu: A. Kymmeli kirjastus.
* Felix Wittlich 1938. *Käekiri ja iseloom: käekirja karakteroloogia ja kohtuliku grafoloogia alused*. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts.
* Ungern-Sternberg, Isabella Olga von 1910. *Graphologische Streifzüge auf das Gebiet der Lüge*. Reval: Franz Kluge.
**City of Manchester Stadium** on jalgpallistaadion Manchesteris.

City of Manchester Stadium kuulub klubile Manchester City. Staadion mahutab 55 097 inimest.

Ajalugu
-------

Ida-Manchesteri staadioni rajamise plaanid hakkasid idanema 1990. aasta paiku, kui linn kandideeris 2000. aasta suveolümpiamängude korraldajaks. Manchester kaotas olümpiamängud 1993. aasta oktoobris toimunud valimistel Sydneyle.

Järgmisena taotles Manchester 2002. aasta Rahvaste Ühenduse mängude korraldusõigust ja ka sai selle. Linnanõukogu kinnitas kergejõustikustaadioni projekti. 1996 kandideeris staadion rahvusstaadioniks, aga kaotas valimistel Wembley staadionile. Staadioni projekteeris rahvusvaheline arhitektuuri- ja konsultatsioonibüroo Arup, kelle peakorter asub Londonis. Arup tegutseb kõikjal maailmas ja oli projekteerinud ka näiteks Sydney ooperiteatri.

Staadion kerkis Eastlandsiks nimetatavale jäätmaale. Staadionile pani nurgakivi Tony Blair 1999. aasta detsembris ja ehitustööd algasid järgmise aasta jaanuaris. Staadioni ehitamine maksis umbes 110 miljonit naelsterlingit, millest 77 miljonit andis spordi rahastamiseks mõeldud Suurbritannia avalik-õiguslik organisatsioon Sport England ja ülejäänu Manchesteri linn.

Staadion avati 25. juulil 2002 Rahvaste Ühenduse mängude avatseremooniaga. Staadionil toimusid mängude kergejõustiku- ja ragbivõistlused.

Pärast Rahvaste Ühenduse mänge ehitati staadion ümber jalgpallistaadioniks. Mitu tuntud kergejõustiklast, näiteks Sebastian Coe ja Jonathan Edwards, kritiseeris seda otsust, aga ümberehitamine võimaldas lisada istekohti ja selle abil suurendada staadioni jätkusuutlikkust. Ümbehitamise kulud olid 30 miljonit naela ja selle maksis jalgpalliklubi Manchester City FC.

Esimene jalgpallimatš staadionil oli 10. augustil 2003 peetud sõprusmäng, milles Manchester City võitis 2:1 FC Barcelona. Esimese värava staadionil lõi Nicolas Anelka. Esimene võistlusmäng toimus 14. augustil 2003 ja see oli UEFA karikasarja kohtumine, milles Manchester City alistas Walesi klubi The New Saints 5:0.

Alates 2015. aasta augustist, mil avati lõuna-tribüüni uus laiendus, mahutab City of Manchester Stadium 55 097 pealtvaajat. 

City of Manchester Stadiumi panoraampilt

Suurenda
City of Manchester Stadiumi panoraampilt

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **City of Manchester Stadium** |
**Kommunikatiivne keeleõpe** on meetod, mis võeti maailmas laialdaselt kasutusele 1960. aastatel. Selle kasutamise peamiseks eesmärgiks on suhtluspädevuse saavutamine. Kommunikatiivse keeleõppe kaudu arendatakse võrdselt kõiki keele osaoskusi – nii lugemis-, kuulamis-, kirjutamis- kui ka kõnelemisoskust.

Kommunikatiivse keeleõppe metoodikas on väga tähtis kasutada niisuguseid materjale ja ülesandeid, millega õppijad puutuvad kokku igapäevaelus.

Kommunikatiivse õppe tunnused
-----------------------------

**Kommunikatiivse õppe viis põhijoont:**

1) peamine rõhuasetus on interaktiivsel õppimisel ja õpitava keele kasutamisel;

2) õpetuses kasutatakse autentseid tekste;

3) õppija tähelepanu juhitakse mitte ainult keelele, vaid ka õppimisele kui protsessile;

4) keeleõppe rikastamiseks kasutatakse õppija isiklikke kogemusi;

5) õpitut püütakse seostada keele kasutamisega ka väljaspool keeletundi.

Vaata ka
--------

* Kommunikatsioon
* Keeleõpe
* Metoodika

Viited
------

1. ↑  Krall, I. Sõrmus, E. Toomsalu, M. 1997. Kommunikatiivse keeleõppe lühikursus. Tallinn.
2. ↑  Saarsoo, K. Sõrmus, E. 2008. Kuidas õpetada erialakeelt. Metoodika käsiraamat. Tallinn.
3. ↑  Brown, D. H. 1994. Teaching by Principles. An Interactive Approach to Language Pedagogy. Prentice Hall Regents.
**New Orleans Pelicans** on USA korvpalliklubi, mis mängib korvpalliliigas NBA. Meeskond kuulub läänekonverentsi edeladivisjoni ja peab kodumänge Smoothie King Centeris. Klubi pole kunagi NBA meistriks tulnud.

Ajalugu
-------

Klubi asutati 2002. aastal, kui Charlotte Hornetsi toonane omanik George Shinn kolis Hornetsi New Orleansi. **New Orleans Hornets** pidi 2005. aastal orkaani Katrina tõttu ajutiselt kolima Oklahoma Citysse, kus klubi nimeks sai **New Orleans/Oklahoma City Hornets**.

Hooajaks 2007/08 pöördus Hornets tagasi New Orleansi ja oma vana nime juurde. Edu Oklahomas pani aga aluse korvpalliklubile Oklahoma City Thunder (tegelikult kolis sinna nime vahetanud Seattle SuperSonics). Klubi praegune nimi **New Orleans Pelicans** võeti kasutusele 2013. aastal.

Klubi liidrid on olnud Chris Paul (2005–2011) ja Anthony Davis (2012–2019), kelle juhtimisel jõuti vastavalt 2008. ja 2018. aastal läänekonverentsi poolfinaali. Pärast Davise lahkumist on New Orleansis alanud noorte tähtmängijate Zion Williamsoni ja Brandon Ingrami ajastu.

Mängijad hooajal 2020/2021
--------------------------

* Steven Adams
* Nickeil Alexander-Walker
* Lonzo Ball
* Eric Bledsoe
* Wenyen Gabriel
* Josh Hart
* Jaxson Hayes
* Willy Hernangómez
* Brandon Ingram
* Kira Lewis jr
* Nicolò Melli
* JJ Redick
* Sindarius Thornwell
* Zion Williamson

Endised tuntumad mängijad
-------------------------

* Anthony Davis
* Chris Paul
* David West
* Jrue Holiday
* Eric Gordon
* Peja Stojaković
* Baron Davis

Välislingid
-----------

* New Orleans Pelicans
Muinaslinnuse rekonstruktsioon
**Lielvārde muinaslinnus** oli Daugava lisajõe Rumbiņa suudmes tänase Lielvārde linna territooriumil asunud kohalike liivlaste linnus.

Linnus koosnes 110 x 85 m suurusest pealinnusest ja 150 x 50 m suurusest eeslinnusest.

Lielvārde linnusemägi 18. sajandil Johann Christoph Brotze kogust

Ajalugu
-------

Koos ümbritseva külaga oli Lielvārde muinaslinnus 13. sajandi alguses üks Väina liivlaste asuala peamistest keskustest. Sealne linnus oli Uldevene residentsiks. 1201. aastal andis Riia piiskop Albert linnuse benefiitsiks Danielile, kes hiljem sai ka selle piirkonna foogtiks. Enne tema Lielvārdesse asumist oli aga vaja kohalikud liivlased kõigepealt piiskopi võimule allutada, mida tehti 1205.–1206. aasta sõdades. Seejuures pani ristisõdijate vägi 1205. aasta sõjaretke ajal Lielvārde linnuse põlema.

Lielvarde muinaslinnusest pärinevad nooleotsad ja luuvurr. 10.–12. sajand.
Teist korda süüdati linnus 1212. aastal, mil Daniel sai teada liivlaste plaanist sakslaste-vastane ülestõus korraldada. Selle ennetamiseks vangistas ta kohalikud ülikud ja põletas maha nende linnuse. Daniel võis olla selleks ajaks endale juba eraldi residentsi rajanud.

Endise muinaslinnuse koha peale rajati 14. sajandil Lielvārde piiskopilinnus.

Vaata ka
--------

* Liivimaa ristisõda

Viited
------

1. ↑  Indriķa hronika, IX peatükk, kommentaar 21
2. ↑  HLK, lk 37, 53
3. ↑  HLK, lk 135
4. 1 2  Indriķa hronika, V peatükk, kommentaar 4

Kirjandus
---------

* Henriku Liivimaa kroonika = Heinrici chronicon Livoniae. Ladina keelest tõlkinud Richard Kleis, toimetanud ja kommenteerinud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat 1982.
* Indriķa hronika. Läti keelde tõlkinud Ā. Feldhūns; eessõna ja kommentaarid Ē. Mugurēvičs. Rīga: Zinātne, 1993.

Välislingid
-----------

* Linnamägi Läti linnamäeportaalis


Läti muinaslinnuseid

Aizkraukle muinaslinnus • Āraiši järvelinnus • Autine linnus • Babīte linnamägi • Beverini linnus • Daugmale muinaslinnus • Jersika linnus • Koknese muinaslinnus • Korneti linnus • Krimulda muinaslinnus • Laši linnus • Lielvārde muinaslinnus • Mazsalaca muinaslinnus • Mežotne muinaslinnus • Metimne linnus • Owele linnus • Purke linnus • Sattesele linnus • Sēlpilsi muinaslinnus • Sotecle linnus • Talsi muinaslinnus • Tērvete muinaslinnus • Turaida muinaslinnus • Urele linnus • Võnnu muinaslinnus
**Indrek Holst** (sündinud 25. mail 1969) on Eesti ettevõtja ja riigiametnik.

Indrek Holst on omandanud matemaatika magistrikraadi Tartu Ülikoolis (1993) ja tegutsenud kindlustusäris. 

Ta on töötanud Eesti Vabariigi Kindlustusinspektsioonis, Hansapanga Kindlustuse AS aktuaarina ja SEB elu- ja pensionikindlustuse juhatuse esimehena. 2019. aastast on ta puhastustarvete firma Cordeline OÜ omanik ja juhatuse liige. 

1. märtsist 2021 kuni 31. märtsini 2022 oli Indrek Holst Sotsiaalkindlustusameti peadirektor. 

18. märtsil 2022 teatas Holst avalikkusele, et lahkub riigiameti juhi kohalt ja läheb tagasi erasektorisse.  Sotsiaalkindlustusamet on 2022. aasta algusest saanud kriitikat pensionide kojukande ja hiljem ka Ukraina sõjapõgenike vastuvõtmisel tekkinud probleemide pärast.

Viited
------

1. ↑  Holst: tahan pensioniks saada 70 protsenti palgast, Äripäev, 13. september 2007
2. ↑  Sotsiaalkindlustusameti uueks juhiks saab Indrek Holst, sotsiaalministeerium, 22. veebruar 2021
3. ↑  Sotsiaalkindlustusameti juht Indrek Holst lahkub ametist, ERR, 18. märts 2022
Carl Eduard Körber
**Carl Eduard Anton Körber** (4. juuni 1802 Võnnu, Tartumaa – 4. mai 1883 Tartu) oli baltisaksa päritolu eesti vaimulik ja kirjanik, Martin Körberi vend.

Elulugu
-------

Carl Eduard Anton Körber õppis 1820–1823 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas (grad. Stud. 1834), reisis vend Ludwig August Immanuel Körberiga jalgsi Saksamaale ja Itaaliasse. Oli 1823–1825 koduõpetaja Tarvastus, 1825–1829 koduõpetaja Tuula kubermangus ja 1831–1832 koduõpetaja Härgmäe kihelkonnas. Ordineeriti 23. veebruaril 1836 õpetajaks.

Oli Vändra ja Käru koguduse adjunktõpetaja aastatel 1836–1841 ja õpetaja aastatel 1841–1859. 

Toimetas 1859. aastal Tartus ajalehte Tallorahwa Postimees ja 1861. aastal ajalehte Inland.

Isiklikku
---------

Tema vanavanaisa Johann Friedrich Körber oli Tarvastu Peetri koguduse, Otepää Maarja koguduse ja Helme Maarja koguduse õpetaja; vanaisa Paul Johann Körber oli Tori koguduse ja Võnnu Jakobi koguduse õpetaja; teine vanaisa Christoph Friedrich Mickwitz noorem oli Koeru Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja. 

Isa Eduard Philipp Körber oli Võnnu Jakobi koguduse õpetaja. Vend Ludwig August Immanuel Körber oli Võnnu Jakobi koguduse, Rannu Püha Martini koguduse ja Rõngu Mihkli koguduse õpetaja; teine vend Martin Georg Emil Körber oli Anseküla Maarja koguduse õpetaja. 

Tema poeg oli mereväearst, Tartu Ülikooli hügieeni ja kohtuarstiteaduse professor Bernhard Eduard Otto Körber. Tema pojapoeg oli Venemaa Põhja-Jäämere Laevastiku ülem viitseadmiral Ludwig Körber, 1915. aastast Korvin (1863–1919).

Looming
-------

Avaldanud peale vaimulike teoste ka aabitsaid, õpikuid, sõnastikke, tõlkelisi lastejutte ja -värsse, rahvapärimust, valme, sententse jm. Joosepi elloramat 1850, Lomisse ramat 1851. Puudutas nn Palermo jutluses (1846) arvustavalt keiser Nikolai I.

1854 ilmus anonüümselt tema toimetatuna õpikusari "Koli-ramat".

Viited
------

1. ↑  Körber, seit 1915 Korvin, Ludwig (Louis) August Bernhard, \* Ringen (Livl.) 19. 4. 1863 - † London 1919 saidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"

Kirjandus
---------

* Eesti kirjanduse ajalugu, II köide, Eesti Raamat, Tallinn 1966, lk 189–190, autor Maie Kalda
* Olev Jõgi, "Ernst Särgava romaan "Lähme linna kirjutama, oma elu kergendama!" Saamislugu. Aineid" (ka Körberist kui Särgava romaani ühest kesksest tegelaskujust) – Keel ja Kirjandus 1968, nr 4, lk 193–207 ja nr 6, lk 340–348; redigeeritud ja täiendatud kujul raamatus: O. Jõgi, "Vaod ja varjud", Eesti Raamat, Tallinn 1975, lk 201–244
* Hando Runnel, "Juhan Luiga ja vene küsimus" (aulaloengu tekst). Tartu 1993, 32 lk; sisaldab lisana lk 29–31 Körberi Palermo jutluse

Välislingid
-----------

* Carl Körber andmebaasis EEVA (Eesti vanema kirjanduse digitaalne tekstikogu)
* Anu Vissel, "Körberid - sakslastest estofiilid" – Postimees 21. juuli 1997, lk 14 (rubriik "Olnust olevale")
* Carl Eduard Körber Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
**New Orleansi džäss** (inglise keeles *New Orleans jazz*) on muusikastiil, mis tekkis vahetult enne I maailmasõda New Orleansis, sai 1920. aastatel tuntuks tänu salvestistele ja elas 1940. aastatel üle taassünnni traditsioonilise džässina (*Traditional jazz*). Tänapäeval eksisteerib New Orleansi džäss omavahel seotud muusikainterpretatsioonistiilide rühmana, mida iseloomustab suhteliselt kindel instrumentatsioon ja repertuaar. 

Mõned uurijad eristavad New Orleansi džässi diksiländist, mida peetakse eelkõige valgete muusikute ja orkestrite stiiliks. 

Jelly Roll Morton oli teadaolevalt esimene pianist, kes improviseeris etteantud teemadel, pannes aluse New Orleansi traditsioonile. Esineja isik oli tähtsam kui helilooja poolt ette antud materjal. 

Soodne pinnas väljapaistvate jäzzmuusikute tekkeks oli prantsuse-hispaania linnakultuur, kaks mustanahalist kogukonda – kreoolid ja ameerika neegrid –, ja pidev kokkupuude Euroopa tõsise ja kerge muusikaga.

Kreoolidest esindajad: Alphonse Picou, Sidney Bechet, Barney Bigard, Albert Nicholas, Buddy Petit, Freddie Keppard, George Vitelle "Papa Jack" Laine, Louis Nelson DeLisle ja Kid Ory.

Vana puupuhkpillide traditsioon (eriti klarnet), mille sügav traditisioon pärines Prantsusmaalt. 

New Orleansi stiil. "Vaba kontrapunkt", mida mängivad kolm pilli: kornet või trompet, tromboon ja klarnet. Rütmigrupp: bass (keel- või vaskpill), trummid, bandžo või kitarr ja vahel ka klaver. Varajased New Orleansi orkestrid olid endiselt lähedal Euroopa marsirütmile, kuid sisaldasid juba esimesi "hoti" näiteid. Siitpeale hakatakse *sound*'i, fraseerimist, atakki ja vibraatot individualiseerima.
Declan Rice (2017)
**Declan Rice** (sündinud 14. jaanuaril 1999 Kingston upon Thamesis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib keskkaitsja või kaitsva poolkaitsjana Premier League'i klubis Arsenal ja Inglismaa jalgpallikoondises.

Aastatel 2006–2014 mängis Rice Chelsea noorteakadeemias. 2014. aastal liitus ta West Ham Unitediga. Debüüdi West Ham Unitedi põhimeeskonnas tegi ta hooaja 2016–17 viimases mängus Burnley vastu. Alates järgmisest hooajast on ta kuulunud West Ham Unitedi põhikoosseisu. 2018. aasta detsembris sõlmis ta klubiga uue pika lepingu. 12. jaanuaril 2019 lõi ta mängus Arsenali vastu oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas.

Kuna tema vanavanemad on pärit Iirimaal, oli tal koondises võimalik esindada Iirimaad. Kuigi Rice kuulus Iirimaa noortekoondistesse ja ta jõudis teha debüüdi ka Iirimaa jalgpallikoondises, avaldas ta 2019. aasta veebruaris siiski soovi mängida Inglismaa koondises. Inglismaa koondises tegi ta debüüdi 22. märtsil 2019 EM-i valikmängus Tšehhi vastu.

Viited
------

1. ↑  "West Ham United 1–0 Arsenal". BBC Sport. 12.1.2019. Vaadatud 3.3.2019
2. ↑  "Declan Rice: Is West Ham midfielder ready for England?". bbc.co.uk. 18.2.2019. Vaadatud 3.3.2019

Välislingid
-----------

 Declan Rice – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Profiil West Ham United F.C. kodulehel
**Dedovsk** on linn Venemaal Moskva oblastis.

Linn asub 38 km Moskvast läänes. 2010. aastal oli elanike arv 29 280.


Moskva oblasti vapp
Moskva oblasti linnad

Aprelevka  | Balašihha  | Beloozjorski  | Bronnitsõ  | Dedovsk  | Dmitrov  | Dolgoprudnõi  | Domodedovo  | Drezna  | Dzeržinski  | Dubna  | Elektrogorsk  | Elektrostal  | Elektrougli  | Frjazino  | Golitsõno  | Himki  | Hotkovo  | Istra  | Ivantejevka  | Jahroma  | Jegorjevsk  | Kašira  | Klin  | Kolomna  | Koroljov  | Kotelniki  | Krasnoarmeisk  | Krasnogorsk  | Krasnozavodsk  | Krasnoznamensk  | Kubinka  | Kurovskoje  | Likino-Duljovo  | Ljubertsõ  | Lobnja  | Lossino-Petrovski  | Luhhovitsõ  | Lõtkarino  | Možaisk  | Mõtištši  | Naro-Fominsk  | Noginsk  | Odintsovo  | Orehhovo-Zujevo  | Ozjorõ  | Pavlovski Possad  | Peresvet  | Podolsk  | Protvino  | Puškino  | Puštšino  | Ramenskoje  | Reutov  | Rošal  | Ruza  | Sergijev Possad  | Serpuhhov  | Solnetšnogorsk  | Staraja Kupavna  | Stupino  | Šatura  | Štšolkovo  | Zaraisk  | Zvenigorod  | Žukovski  | Taldom  | Tšehhov  | Tšernogolovka  | Vereja  | Vidnoje  | Volokolamsk  | Voskressensk  | Võssokovsk
New Yorgi Eesti Maja
**New Yorgi Eesti Maja** (inglise keeles **New York Estonian House**) on New Yorgi peamises kesklinnas Midtown Manhattanil asuv Eesti Maja.

East Riveri läheduses asuv hoone paikneb aadressil 243 East 34th Street. Hoone ostsid väliseestlased seltsi- ja kultuurielu alalhoidmiseks 1946. aastal.

Organisatsioonid
----------------

New Yorgi Eesti Majas asub hulgaliselt eestlaste organisatsioone:

* New Yorgi Eesti Kool,
* New Yorgi Eesti Meeskoor ja New Yorgi Eesti Naiskoor ning rahvatantsurühm,
* Ameerika Ühendriikide suurima eestikeelse ajalehe Vaba Eesti Sõna toimetus.

Hoone ajalugu
-------------

Einestussaal
Interjöör
Baar
### Arhitektuur

Uusbarokses prantsuse *beaux-arts*-stiilis maja projekteeris Brooklyni arhitekt Thomas Grey ja see ehitati aastatel 1898–1899.

### Ajalugu

Maja valmis Kodanikuklubi (Civic Club) jaoks, mille oli asutanud kohalik sotsiaalelu reformija Frederick Norton Goddard (1861–1905), et vähendada ümbruskonnas vaesust ja võidelda mängurlusega. Pärast tema surma lakkas klubi olemast, aga maja jäi Goddardi perekonna kätte, kuni Nortoni lesk müüs selle 1946. aastal 25 000 USA dollari eest New Yorgi Eesti Haridusseltsile, kellele New Yorgi Eesti Maja tänapäevalgi kuulub.

### Mälestisväärsus

* 1978. aastal võeti maja New Yorgi Mälestusmärkide Säilitamise Komisjoni poolt kaitsealuse arhitektuurimälestisena (*New York City Landmark*) kaitse alla.

* 1982. aasta 16. septembril kanti maja Ameerika Ühendriikide ajalooliste paikade riiklikku registrisse (*National Register of Historic Places*).

### Restaureerimised

1992. aastal tehti hoones saja tuhande dollari väärtuses restaureerimistöid.

Varia
-----

Hooneesine tänav on hea koht nn Manhattani pööripäeva vaatlemiseks.

Vaata ka
--------

* Baltimore'i Eesti Maja
* Chicago Eesti Maja
* Lakewoodi Eesti Maja
* Los Angelese Eesti Maja

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **New Yorgi Eesti Maja** |

* New Yorgi Eesti Maja koduleht
* New Yorgi Eesti Maja Facebookis
* New Yorgi Eesti Maja kanal YouTube'is
Deen 2016. aasta Eurovisioonil
Deen 2004. aasta Eurovisioonil
**Fuad Backović** (esinejanimega **Deen**; sündinud 12. aprillil 1982 Sarajevos) on Bosnia ja Hertsegoviina laulja.

2004. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Istanbulis esindas ta Bosnia ja Hertsegoviinat lauluga "In the Disco". Laul sai finaalkontserdil 91 punktiga üheksanda koha.

2016. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Stockholm esindas ta koos Ana Rucneri, Dalali ja Jalaga Bosnia ja Hertsegoviinat lauluga "Ljubav je". Laul sai oma poolfinaalis 104 punktiga 11. koha ega pääsenud finaali.

| * v
* r
Bosnia ja Hertsegoviina esindajad Eurovisiooni lauluvõistlusel |
| --- |
| 

* 1993: Fazla
* 1994: Alma Čardžić & Dejan Lazarević
* 1995: Davorin Popović
* 1996: Amila Glamočak
* 1997: Alma Čardžić
* 1999: Dino & Beatrice
* 2001: Nino Pršeš
* 2002: Maja
* 2003: Mija Martina
* 2004: Deen
* 2005: Feminnem
* 2006: Hari Mata Hari
* 2007: Marija Šestić
* 2008: Laka
* 2009: Regina
* 2010: Vukašin Brajić
* 2011: Dino Merlin
* 2012: Maya Sar
* 2016: Dalal & Deen, Ana Rucner & Jala

 |
Soolekepikese piilid
**Piil** on paljude gramnegatiivsete ja mõnede grampostiivsete bakterite ning arhede rakupinnal esinev valguline jätke, mille põhifunktsiooniks on enamasti rakkude kinnitumine erinevatele pindadele. Need on viburitest lühemad, jäigemad ja väiksema diameetriga karvakesi meenutavad struktuurid. Piilid on olulised virulentsusfaktorid, kuna aitavad patogeensetel bakteritel koloniseerida limaskesti ning moodustada biokilet.

Funktsioon
----------

Enamasti on piilide ülesandeks raku kinnitumine erinevatele pindadele, substraadile, teistele rakkudele või kudedele. Näiteks soolekepike seondub P-piili (tüüp I piil) abil neeruvaagna epiteelile ja põhjustab püelonefriiti. Mõned piilid on spetsialiseerunud, näiteks soolekepikese F-piil on abiks bakterite konjugeerumisel, stabiliseerides protsessi käigus kahte bakterit. Osa baktereid (näiteks perekonnast *Pseudomonas*) kasutavad piile ka liikumiseks. Sellist liikumisviisi nimetatakse piiltõmbumiseks (inglise keeles *twitching*). Lisaks võib piilide ülesandeks olla ka DNA ja valkude transport.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Todar, K. *Online Textbook of Bacteriology*. *textbookofbacteriology.net* Kasutatud 06.11.2016 (inglise)
2. ↑  Peterson, J. W. *Medical Microbiology. 4th edition. Chapter 7 Bacterial Pathogenesis.* Galveston (TX): University of Texas Medical Branch at Galveston; (1996). *www.ncbi.nlm.nih.gov* Kasutatud 06.11.2016 (inglise)
3. ↑  Bokranz, W. *et al*. (2005). *Expression of cellulose and curli fimbriae by Escherichia coli isolated from the gastrointestinal tract. Journal of Medical Microbiology*, nr 54, lk 1171–1182. *www.microbiologyresearch.org*[*alaline kõdulink*] Kasutatud 06.11.2016 (inglise)
4. ↑  Fronzes, R. *et al*. (2008). *Architectures and biogenesis of non‐flagellar protein appendages in Gram‐negative bacteria. The EMBO Journal*, nr 27, lk 2271–2280. *emboj.embopress.org* Kasutatud 06.11.2016 (inglise)
Keskrajooni asend Riias
**Keskrajoon** (läti *Centra rajons*) on Riia linnaosa. Keskrajoon asub Riia keskosas Daugava paremal kaldal ja hõlmab muu hulgas ka Riia Vanalinna. Keskrajooni pindala on 3 km² ja Läti Rahvastikuregistri andmetel elas 1. jaanuaril 2012 seal 23 515 elanikku. Keskrajoon on nii pindala kui ka rahvaarvu poolest Riia väikseim linnaosa. Keskrajoon on ainuke Riia linnarajoon, kus lätlased moodustavad üle poole elanikkonnast.

Praegune Keskrajoon moodustati jaanuaris 1941 ja kandis (välja arvatud Saksa okupatsiooni ajal 1941–1944) 28. detsembrini 1990 nime **Kirovi rajoon** (*Kirova rajons*).

Läti Rahvastikuregistri andmetel oli 1. jaanuaril 2012 Keskrajooni elanikest lätlasi 60,20%, venelasi 23,09%, juute 2,50%, ukrainlasi 1,90%, valgevenelasi 1,54%, poolakaid 1,37%, bulgaarlasi 1,01% ja teistest rahvustest inimesi 6,53%. 1,88% elanike rahvus oli teadmata.

Viited
------

1. 1 2  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. märts 2012. Vaadatud 18. augustil 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

| * v
* r
Riia linnaosad |
| --- |
| 
Keskrajoon · Kurzeme rajoon · Latgale eeslinn · Põhjarajoon · Zemgale eeslinn · Vidzeme eeslinn |
**Ševtšenkove** (ukraina keeles Шевченкове) on küla Ukrainas Odessa oblastis Izmajili rajoonis. See asub 63 km kaugusel rajooni keskusest Izmajilist ja 28 km kaugusel Dzinilori raudteejaamast.

Ševtšenkove lähedal asub suur hulk Doonau jõgikonda kuuluvaid veehoidlaid.

2001. aasta rahvaloenduse andmeil oli külas 5625 elanikku. Küla pindala on 6,37 km².[*viide?*]

Rahvaarv
--------

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ševtšenkove elanikest suurem osa ukraina keelt kõnelevad inimesed (96,85%).






Rahvastiku jaotus emakeele järgi:

██ Ukraina keel (96.85%)██ Vene keel (1.51%)██ Rumeenia keel (0.73%)██ Bulgaaria keel (0.39%)██ Mustlaskeel (0.25%)██ Teised (0.27%)

* KultuurimajaKultuurimaja
* Apostel Johannese kiriku kuppel (aastast 2023 —  Ukraina Õigeusu Kirik)Apostel Johannese kiriku kuppel (aastast 2023 — Ukraina Õigeusu Kirik)
* Baptisti kiriku fassaad, mida nimetatakse ka evangeeliumi majaksBaptisti kiriku fassaad, mida nimetatakse ka evangeeliumi majaks

Viited
------

1. ↑  Чисельність населення (перепис населення) на 5 грудня 2001 року // Державний комітет статистики України.

Välislingid
-----------

 Ševtšenkove – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Deebetkaart** on maksekaart, mida saab kasutada sularaha asemel, sooritades oste. Deebetkaart erineb krediitkaardist selle poolest, et deebetkaardi puhul saab inimene kasutada vaid oma kontol olemasolevat jääki.

Deebetkaartidel on ka põhinumber, mille alusel saab sooritada internetist oste, mis tähendab, et füüsilise kaardi olemasolu ei ole internetist ostes vajalik.
Paljudes riikides on deebetkaart leidnud ülekaalukat kasutust, mistõttu on vähenenud tšekkide ja sularaha kasutamine. Deebetkaartide areng, erinevalt krediitkaartide omast, on olnud spetsiifiline vastavalt selle väljaandja riigi reeglitele. 2000. aastatel on deebetkaartide kasutamise võimalusi laiendatud, näiteks saab deebetkaarti kasutada ka välismaal ja internetis oste sooritades.

Deebetkaardimaksete puhul kantakse ostu sooritamisel raha kaardi omaniku pangakontolt kohe müüja kontole. Deebetkaardiga saab pangaautomaatidest raha vajadusel kiiresti välja võtta.

Vaata ka
--------

* Pangakaart

Viited
------

1. ↑  "Debit card".
Nicolas Roy 2019. aastal Charlotte Checkersi meeskonnas
**Nicolas Roy** (sündinud 5. veebruaril 1997 Amosis, Québeci provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Vegas Golden Knights ründajana paremäärel.

Aastatel 2013–2017 mängis ta Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Chicoutimi Saguenéens. Hooajal 2015/16 oli ta liigas suurim väravakütt (48 väravat). Hooajal 2016/17 pälvis ta liigahooaja parimale kaitsvale ründemängijale antava Guy Carbonneau Trophy.

2015. aastal valis Carolina Hurricanes ta NHL-i *draft* '​is 96. valikuna. 

Aastatel 2017–2019 mängis ta põhiliselt American Hockey League'is (AHL) Carolina Hurricanesi tütarklubis Charlotte Checkers. 2019. aastal võitis ta Checkersiga Calder Cup'i. NHL-is debüteeris ta 7. aprillil 2018 põhiturniiri viimases mängus. Hooajal 2018/19 pääses ta Hurricanesi meeskonnas NHL-is väljakule kuues mängus.

2019. aasta juunis kaubeldi Roy Hurricanesist Vegas Golden Knightsi. 27. oktoobril 2019 lõi ta mängus Anaheim Ducksi vastu oma esimese värava NHL-is. Hooajal 2019/20 sai Roy NHL-is 28 mänguga kirja viis väravat ja viis väravasöötu. 2020. aasta aprillis pikendas ta Hurricanesiga lepingut kahe aasta võrra. Hooajal 2021–22 tegi Roy NHL-is ülekaalukalt oma resultatiivseima hooaja, kui lõi 15 väravat ja andis 24 väravasöötu.

2015. aastal võitis Roy Kanada kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel pronksmedali ja 2017. aastal kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali. Kanada jäähokikoondise koosseisus osaleb ta 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 12.5.2022)
2. ↑  "VGK Acquires Nicolas Roy And Conditional 2021 5th Rd Pick From Carolina". nhl.com. 27.6.2019. Vaadatud 12.5.2022
3. ↑  "Golden Knights sign Nicolas Roy to two-year contract extension". sportsnet.ca. 22.4.2020. Vaadatud 12.5.2022

Välislingid
-----------

* Nicolas Roy NHL.com lehel
* Nicolas Roy hockeydb.com lehel

| * v
* r
Vegas Golden Knights |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Laurent Brossoit **·** Adin Hill **·** Robin Lehner **·** Jonathan Quick **·** Logan Thompson |
| 
**Kaitsjad**: Nicolas Hague **·** Ben Hutton **·** Alec Martinez **·** Brayden McNabb **·** Daniil Miromanov **·** Alex Pietrangelo **·** Shea Theodore **·** Zach Whitecloud |
| 
**Ründajad**: Michael Amadio **·** Ivan Barbašov **·** Teodors Bļugers **·** William Carrier **·** Paul Cotter **·** Pavel Dorofejev **·** Jack Eichel **·** Brett Howden **·** William Karlsson **·** Phil Kessel **·** Keegan Kolesar **·** Jonathan Marchessault **·** Nolan Patrick **·** Nicolas Roy **·** Reilly Smith **·** Chandler Stephenson **·** Mark Stone (*C*) |
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Pronks** | 2018 |  |

**Dedryck Anga Boyata** (sündinud 28. novembril 1990 Uccles) on Belgia jalgpallur, kes mängib keskkaitsja või paremkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Hertha ja Belgia jalgpallikoondises.

2006. aastal liitus ta Inglismaa klubiga Manchester City. Hooajal 2009–10 valiti Boyata klubi hooaja parimaks noormängijaks. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2010. aasta jaanuaris Inglismaa karikavõistlustel. Samal kuul debüteeris ta Inglismaa kõrgliigas mängus Blackburn Roversi vastu. Manchester Citys Boyata põhikoosseisu liikmeks ei kujunenud. Hooajal 2011–12 oli ta laenul Inglismaa kõrgliiga klubis Bolton Wanderers ja hooajal 2012–13 Hollandi kõrgliiga klubis FC Twente.

Aastatel 2015–2019 mängis ta Šotimaa kõrgliiga klubis Celtic ning tuli seal olles kõigil neljal hooajal klubiga Šotimaa meistriks. 2018–19 valiti Boyata Šotimaa kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

2019. aasta mais siirdus ta Herthasse.

Belgia jalgpallikoondises debüteeris Boyata 10. oktoobril 2010 EM-i valikmängus Austria vastu. Ta on kuulunud Belgia koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2020. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Manchester City
* FA Cup: 2010–11

Celtic
* Scottish Premiership: 2015–16, 2016–17, 2017–18, 2018–19
* Scottish Cup: 2016–17, 2017–18
* Scottish League Cup: 2017–18, 2018–19

Välislingid
-----------

 Dedryck Boyata – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Belgia koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Courtois
* 2 Alderweireld
* 3 Vermaelen
* 4 Kompany
* 5 Vertonghen
* 6 Witsel
* 7 De Bruyne
* 8 Fellaini
* 9 Lukaku
* 10 E. Hazard (c)
* 11 Carrasco
* 12 Mignolet
* 13 Casteels
* 14 Mertens
* 15 Meunier
* 16 T. Hazard
* 17 Tielemans
* 18 Januzaj
* 19 Dembélé
* 20 Boyata
* 21 Batshuayi
* 22 Chadli
* 23 Dendoncker
* Treener: Martínez

 | Belgia |

| * v
* r
Belgia koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Courtois
* 2 Alderweireld
* 3 Vermaelen
* 4 Denayer
* 5 Vertonghen (c)
* 6 Witsel
* 7 De Bruyne
* 8 Tielemans
* 9 Lukaku
* 10 E. Hazard
* 11 Carrasco
* 12 Mignolet
* 13 Sels
* 14 Mertens
* 15 Meunier
* 16 T. Hazard
* 17 Vanaken
* 18 Dendoncker
* 19 Praet
* 20 Benteke
* 21 Castagne
* 22 Chadli
* 23 Batshuayi
* 24 Trossard
* 25 Boyata
* 26 Doku
* Treener: Roberto Martínez

 | Belgia |
**Nicolaus Bruhns** (ka **Nikolaus Bruhns**; 1665 – 29. märts 1697) oli saksa organist, viiuldaja ja helilooja.

Elu
---

Nicolaus Bruhns sündis 1665. aastal Schleswig-Holsteinis Schwabstedtis muusikute peres. Tema esimene muusikaõpetaja, isa Paul Bruhns (1640–1689), oli Schwabstedti organist ja viiulimängija. Hiljem õppis Nicolaus Bruhns Dietrich Buxtehude juures, kes pidas Nicolaust oma parimaks õpilaseks. 1689. aastal sai Nicolaus Bruhnsist Husumi linnakiriku organist, kus ta töötas surmani. Nicolaus Bruhns elas vaid 32 aastat.

Looming
-------

Lühikese elu jooksul sai Nicolaus Bruhnsist tuntud organist, helilooja ja viiulimängija. Ta suutis mängida samaaegselt viiulit ja tallata orelipedaale. Bruhns on tuntud oma vaimulike kantaatide poolest, lisaks on tema loomingust säilinud üks koraalifantaasia ja neli prelüüdi orelile. Viimased koosnevad küll tegelikult prelüüdist ja fuugast, kuid autor on neid nimetanud lihtsalt prelüüdideks. Need on tehniliselt rasked, kuni viiehäälsed polüfoonilised teosed, milles sisalduvad ulatuslikud akordid ja passaažid ning pikad pedaalisoolod. Nicolaus Bruhnsi komponeerimisstiil on omane Põhja-Saksa heliloojatele, sarnaselt kirjutasid ka näiteks Dietrich Buxtehude, Vincent Lübeck ja Johann Adam Reincken. Tema kammeransamblile kirjutatud teostest ei ole tänaseks säilinud ükski.

### Teoste loetelu

**Oreliteosed**

* "Suur" prelüüd e-moll
* "Väike" prelüüd e-moll
* Prelüüd D-duur
* Prelüüdi D-duur fragment
* Prelüüd g-moll

Koraalifantaasia "Nun Komm der Heiden Heiland"

**Kantaadid**

* "Muss nicht der Mensch auf dieser Erden in stetem Streite sein"
* "Ich habe Lust abzuscheiden"
* "O werter heil'ger Geist"
* "Hemmt eure Tränenflut"
* "Ich liege und schlafe"
* "Jauhzet dem Herren, alle Welt"
* "Wohl dem, der den Herren fürchtet"
* "De profundis"
* "Paratum cor meum"
* "Die Zeit meines Abschieds ist vorhanden"
* "Erstanden ist der heilige Christ"
* "Der Herr hat seinen Stuhl im Himmel bereitet"
* "Mein Herz ist bereit"

Välislingid
-----------

* /Werner Icking Music Atchive (WIMA)
**Hillar Saha** (eesnimed kuni 1937 **Hilarius Valerius Fernandus**; perekonnanimi kuni 1939 **Sakaria**, ka **Sakaria-Sakarius**; 29. november 1899 Tallinn – 12. november 1981 Tallinn) oli eesti muusikateadlane ja helilooja.

Elulugu
-------

Hillar Saha oli kaupmehe poeg.

Lõpetas 1917 Tallinna Nikolai Gümnaasiumi, õppis 1917–1918 Petrogradi Ülikoolis ja 1918 Tartu Ülikoolis keemiat. 

Õppis iseseisvalt esperanto keelt ning omandas 1922 Helsingis Soome Esperanto Instituudi juures vastava diplomi. 

Lõpetas 1931 Tallinna Konservatooriumi oreli ja kompositsiooni erialal. 

Oli 1917–18 Petrogradis Tentelevi keemiatehase ametnik, 1919 Vabadussõjas, 1919–1923 Tallinnas Kaitseministeeriumi, 1923–1926 Haridusministeeriumi ja aastast 1926 AS Balti Puuvillavabriku ametnik (ühtlasi töötas 1922–1924 ka Tallinna Rahvaülikooli psühholoogialaboris), 1944 Teatri- ja Muusikamuuseumi teadussekretär, 1945–1947 peavarahoidja, 1947–1981 Tallinna Linnamuuseumi teadur.

Looming
-------

Uurinud Eesti muusika ajalugu, koostanud koolilaulikuid (nootidega). Loonud ka kantaate, koorilaule ja kammerteoseid. Kuulus aastast 1932 Eesti Akadeemilisse Helikunstnike Seltsi, sh aastast 1933 seltsi infokeskuse koosseisu ja aastast 1934 ka muusikateaduse sektsiooni, oli seltsi mitme väljaande (Eesti muusikaalmanak I, 1934 jmt) koostanud ja autor. 

Eesti esperantistide ajakirja Informoj de Esperanto-Asocio de Estonia vastutav toimetaja (1922–1931), osales 1925 Eesti Esperanto Instituudi asutamises, aastani 1941 aktiivne esperanto propageerija. Tõlkis eesti ilukirjandust (Mats Traadi "Tants aurukatla ümber", Erni Krusteni "Okupatsioon") esperanto keelde.

Teoseid
-------

* Esperanto liikumisest Eestis. Tartu 1933
* Ülevaade Eesti muusikaasutistest, -ettevõtetest, -tegelastest. // Eesti muusikaalmanak I. Tallinn 1934
* Kümme aastat Eesti Akadeemilise Helikunstnike Seltsi tegevusest. // Eesti muusikaalmanak I. Tallinn 1934
* Eesti muusikaajaloo lugemik I. Tallinn 1934
* Eesti muusikaajaloo lugemik II. Tallinn 1940
* "Vana Tallinna noodikirjandusest – trükkimine, kirjastamine, levitamine". Tallinn 1945
* "Peeter I maja-muuseum". Tallinn 1969. Uustrükid 1973, 1975, 1982
* "Muusikaelust vanas Tallinnas". Tallinn 1972
* "Дом-музей Петра I". Tallinn 1977

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Karl Laane. "Hillar Saha – juubilar". // Sirp ja Vasar nr 48, 29. november 1974. Lk 12
* Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn 1990. Lk 220
* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944*, 3. köide. Tartu 1994. Lk 489
* EE 14. Lk 452
* Avo Hirvesoo. "Mitmekülgne Hillar Saha". // Teater. Muusika. Kino 1/2000. Lk 55–58

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013
* Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Šig-Alei mausoleum Kassimovis
**Šig-Alei** (tatari *Şahğäli xan* või *Şäyex Ğäli xan*, ka *Šahh Ali*; 1505–1567) oli Kassimovi khaan ja Kaasani khaan ning hiljem tsaar Ivan IV väepealik.

Šig-Alei oli Kassimovi khaan aastatel 1516–1519, 1535–1546, 1546–1551 ja 1552–1567 ning Kaasani khaan aastatel 1519–1521, 1546 ja 1551–1552. Ta oli khaaniriigi Vene-meelsete juht ning kukutati seetõttu mitu korda. 

1552. aastal püüdis ta Kaasani khaaniriiki Ivan IV kätte mängida, kuid Vene-vaenulik Yadigar Muhammad tõukas ta troonilt ning üritas venelastele vastu hakata. Ent Kaasan vallutati ja liideti Venemaaga juba samal aastal (1552) ning nii tuli ka Šig-Aleil sellest khaanitiilist igaveseks loobuda. 

Selle asemel sai temast üks olulisemaid tatari väepealikke Ivan Julma õukonnas, kes juhtis ka esimest rüüsteretke Vana-Liivimaale Vene-Liivi sõja alguses, 1558. aasta jaanuaris-veebruaris. Ta saatis liivimaalastele ka kirja, milles manitses neid tsaari nõudmistele kuuletuma. Et nood seda aga ei teinud, läks sõda edasi ning Šig-Alei laastas veel mitmel korral Liivimaad. 

1560. aastatel tegeles ta peamiselt Moskoovia piirilinnade kaitsmisega Poola-Leedu vägede vastu.
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Itaalia |
|  |
| Veerand-finaal | 1980 | Raskekaal |
| Hõbe | 1984 | Üliraskekaal |
|  |
| Hõbe | 1982 | Üliraskekaal |
|  |
| Kuld | 1981 | Üliraskekaal |
| Kuld | 1993 | Üliraskekaal |
|

**Francesco Damiani** (sündinud 5. oktoobril 1958 Bagnacavallo vallas Ravenna provintsis Emilia-Romagna maakonnas Itaalias) on Itaalia endine poksija.

Damiani sai üliraskekaalus (üle 91 kg) 1984. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Tyrell Biggsile (USA). Ta osales raskekaalus (üle 81 kg) 1980. aasta Moskva olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Pjotr Zajevile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Damiani sai üliraskekaalus (üle 91 kg) 3. maailmameistrivõistlustel (München, 1982) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Tyrell Biggsile (USA). Ta võitis üliraskekaalus (üle 91 kg) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks 24. Euroopa meistrivõistlustel (Tampere, 1981) ning 25. Euroopa meistrivõistlustel (Varna, 1983). 

Damiani poksis jaanuarist 1985 kuni aprillini 1993 elukutselisena. Ta pidas kokku 32 kohtumist, millest võitis 30 (neist 24 nokaudiga) ja kaotas 2 (mõlemad nokaudiga) kohtumist. Ta on olnud elukutseliste eri poksiorganisatsioonide Euroopa ja maailmameister.

Viited
------

1. ↑  23. suveolümpiamängude poksivõistlus. Los Angeles 1984. Tulemused inglise keeles
2. ↑  22. suveolümpiamängude poksivõistlus. Moskva 1980. Tulemused inglise keeles
3. ↑  3. maailmameistrivõistlused poksis. München 1982. Tulemused inglise keeles
4. ↑  24. Euroopa meistrivõistlused poksis. Tampere 1981. Tulemused inglise keeles
5. ↑  25. Euroopa meistrivõistlused poksis. Varna 1983. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Francesco Damiani saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Francesco Damiani saidil BoxRec
**Šiauliai piiskopkond** (leedu keeles *Šiaulių vyskupija*, ladina keeles *Dioecesis Saulensis*) on katoliku kiriku diötsees, mis allub Kaunase peapiiskopkonnale. Piiskonda jäävad Jonava, Kelmė, Radviliškise rajoon, Pakruojise ja Šiauliai rajoonid ning Šiauliai linn.

Piiskopi residents on Šiauliais ja katedraaliks on Šiauliai Peeter-Pauli katedraal. Diötsesaanpiiskop on 1997. aastast Eugenijus Bartulis.

Šiauliai piiskopkond asetseb Leedus riigi põhjaosas. Ta piirneb idas Panevėžysi piiskopkonnaga, läänes Telšiai piiskopkonnaga ja lõunas Kaunase peapiiskopile otseselt alluvate aladega.

Piiskopkonna pindala on 7 696 km². Seisuga 2004 oli piiskopkonnas 269 861 katoliiklast, kes moodustasid piiskopkonna elanikest 79,7%. Piiskopkonna territooriumil on 69 kogudust.

Šiauliai piiskopkond asutati 28. mail 1997 paavst Johannes Paulus II poolt. Esimeseks piiskopiks sai Eugenijus Bartulis, kes aasta 2018 seisuga on jätkuvalt selles ametis olnud.

Piiskopkonnas tegutseb kaks katoliku kooli (mõlemad Šiauliais); selle hallata on ka Ristimägi, mis on ühtlasi sealne peamine palverännakute sihtpaik.

Piiskopkond jaguneb viieks dekanaadiks. Joniškise dekanaadile alluvad kogudused Gasčiūnais, Joniškises, Juodeikiais, Kriukais, Rudiškiais, Skaistgirysis, Žukančiais ja kaks kihelkonnakirikut Žagarės. Kelmė dekanaadile alluvad kogudused Karklėnais, Kelmės, Kiaunoriais, Kolainiais, Kražiais, Lioliais, Maironiais, Pakražantises, Pašilės, Stulgiais, Šaukėnais, Tytuvėnais, Užventises, Vaiguvas, Vidsodises ja Žalpiais. Pakruojise dekanaadile alluvad kogudused Klovainiais, Lauksodises, Linkuvas, Lygumais, Pakruojises, Pamūšises, Pašvitinysis, Rozalimases, Stačiūnais ja Žeimelises. Radviliškise dekanaadile alluvad kogudused Baisogalas, Dambavas, Dapšioniais, Grinkiškises, Kurais (tänapäeval osa Šniūraičiaist), Palonais, Pašušvysis, Pociūnėliais, Polekėlės, Radviliškises, Sidabravases, Šaukotases, Šeduvas, Šiaulėnais ja Vadaktais. Šiauliai dekanaadile alluvad kogudused Aukštelkės, Bazilionais, Gruzdžiais, Juozapavas, Kairiais, Kuršėnais, Kurtuvėnais, Kužiais, Meškuičiais, Micaičiais, Pakapės, Raudėnais, Šakynas, Šiupyliais, Varputėnais, Žarėnais ja katedraal, Rėkyva kirik ning veel kolm kihelkonnakirikut Šiauliais.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  .

Välislingid
-----------

* Koduleht
**"Keskpäevatund"** on Raadio Kuku saade, mis käsitleb aktuaalseid poliitika- ja ühiskonnaelu küsimusi. Saade on eetris iga nädal alates 16. maist 1992.

Esimene saatejuht (aastatel 1992–2000) oli Harri Tiido, kes tegi saadet koos või vaheldumisi Hans H. Luige ja Rein Langiga. Saate alapealkiri oli "Elust banaanivabariigis", mis kõlas koos pealkirjaga "Keskpäevatund" saate signatuuris.

Hiljem on saadet on juhtinud Hannes Astok ja Priit Hõbemägi, kelle jutukaaslasteks on olnud peamiselt Rein Kilk ja Ainar Ruussaar. Saates on aastate jooksul käinud tuntud ühiskonnategelasi, näiteks Meelis Atonen, Marek Strandberg, Ignar Fjuk ja Kersti Kaljulaid, Robert Lepikson, ning ajakirjanikud Kalle Muuli, Peep Kala, Erki Berends, Andrus Saar, Tiit Karuks jpt.

Saadet saab kommenteerida blogilehel. Kuni 2019. aasta maini sai seda teha anonüümselt, seejärel võeti anonüümse kommenteerimise võimalus ära. Saatejuhid reageerivad sageli kuulajate avaldatud blogikommentaaridele.

Viited
------

1. 1 2   (vaadatud 08.03.2015)
2. ↑  Krister Paris. Eesti elu jutusaadetes. Juttu jagub, põnevaid mõtteid napib. Eesti Päevaleht / Laupäevaleht. 14.04.2018.
3. ↑  Keskpäevatund – KUKU taskuhääling. Vaadatud 22.09.2019.

Välislingid
-----------

* Saatest Raadio Kuku kodulehel
**Rudolf Gustav Hollmann** (23. jaanuar 1798 Kangsti – 21. juuli 1858 Rõuge) oli Eesti vaimulik.

Sai algõpetuse koduõpetaja käe all. Õppis aastatel 1811–1814 Tartus kreiskoolis, aastatel 1814–1817 Tartus Gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1817–1820. Oli aastatel 1820–1822 koduõpetaja Pantene mõisas, Mazsalaca kihelkonnas (Väike-Salatsi kihelkonnas). Ordineeriti 11. veebruaril 1823 õpetajaks.

Oli aastatel 1823–1844 (introdutseeriti 18. märtsil 1823) Hargla koguduse õpetaja, aastatel 1844–1858 (introdutseeriti 17. detsembril 1844) Rõuge Maarja koguduse õpetaja.

1838. aastast oli Õpetatud Eesti Seltsi kaastöötaja. Kirjutas rea artikleid üksikute sõnade tähenduse ja sõnajuurte kohta. 1847. aastal ilmus temalt artikkel (Verh. GEG II, 1) "Ueber die estn. Declinationslehre d. Pastor Ahrens u. dr. Fählmann". Hollmann pooldab Faehlmanni seisukohta kui enam selgemat ja otstarbekohasemat, juhtides sealjuures tähelepanu Ahrensi poolt soovitatud deklinatsiooniklassi korralduse segasusele. Erilist tähelepanu eesti kooliajaloos nõuab Hollmanni poolt Inlandis (1847) esitatud kihelkonnakooli plaan.

Isiklikku
---------

Tema vend Karl August Hollmann oli Puhja Püha Dionysiuse koguduse õpetaja, poeg Friedrich August Wilhelm Hollmann oli Rõuge Maarja koguduse õpetaja ja hiljem Liivimaa kindralsuperintendent, pojapoeg Franz Friedrich Reinhold Hollmann oli Maarja-Magdaleena ja Rõuge Maarja koguduse õpetaja, hiljem Lätis Cēsise piirkonnas Liepkalne kihelkonnas Iršis (saksa keeles *Hirschenhof*) asunud saksa koloonia õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
2. ↑  Eesti biograafiline leksikon K./Ü. Loodus, Tartus, 1926-1929.

Välislingid
-----------

* Rudolf Gustav Hollmann Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Saksa loodusuurijast; teiste sama perekonnanimega inimeste kohta vaata artiklit Oppel (perekonnanimi).* |

---

**Nicolaus Michael Oppel** (7. detsember 1782 – 16. veebruar 1820) oli Saksa loodusuurija.

Ta oli André Marie Constant Dumérili (1774–1860) õpilane ja töötas Pariisis loodusmuuseumis (Muséum national d'histoire naturelle) tema assistendina. Oppeli tööülesanneteks oli roomajate klassifitseerimine.

1811 avaldas ta raamatu "Die Ordnungen, Familien und Gattungen der Reptilien als Prodrom einer Naturgeschichte derselben". Selles raamatus kirjeldab ta selliseid ka tänapäevases bioloogilises taksonoomias kehtivaid üksusi nagu soomuseliste (*Squamata*) selts, sugukonnad merikilpkonlased (*Cheloniidae*), *Colubridae* (tollane nimetus *Colubrini*) ja alamsugukonna lõgismadulased (*Crotalinae*) (tollane nimetus (*Crotalini*).

1817 avaldas ta koos Friedrich Tiedemanni (1781–1861) ja Joseph Liboschitziga (1783–1824) raamatu "Naturgeschichte der Amphibien".

Välislingid
-----------

* Michael Oppel, Die Ordnungen, Familien und Gattungen der Reptilien als Prodrom einer Naturgeschichte derselben, 1811, OpenLibrary raamatu veebiversioon (vaadatud 13.04.2014) (*saksa keeles*)

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Nicolaus Michael Oppel seisuga 13.04.2014.*
Francis Beauforti haud
Sir **Francis Beaufort** (27. mai 1774 – 17. detsember 1857) oli Iiri päritoluga hüdrograaf ja Suurbritannia sõjalaevastiku ohvitser. Beaufort oli tuule tugevuse hindamiseks mõeldud Beauforti skaala rajaja.

Francis Beaufort sündis Iirimaal 1774. aastal, tema isa oli vaimulik. 13-aastaselt sai ta kajutipoisiks Briti mereväes. 1805. aastal ülendati Beauforti kapteniks. 1812. aastal sai ta Vahemere idaosas kuulihaava ja sellega lõppes tema karjäär mereohvitserina. Ta töötas admiraliteedis ja sai varsti admiraliks. Aastatel 1829–1855 oli ta Suurbritannia Hüdrograafiaameti juht.

Francis Beaufort hakkas ilmavaatlusi pidama 1790. aastal ja tegeles sellega surmani. 1806. aastast on säilinud sõjalaeva "Woolwich" logiraamatus esimene Beauforti koostanud empiiriline tuulekiiruse skaala. Ametlikult võeti Beauforti tuulekiiruse skaala Briti mereväes kasutusele 1838. aastal. 1946. aastal lisati viis orkaani-kategooriat. Seda skaalat kasutatakse paljudes riikides alates 1963. aastast. Mõõtühikuteks on Beauforti pallid või lühidalt bofoorid.

Tuule tugevuse hindamiseks hinnatakse tuule mõju esemetele (puud, ehitised), tuule tekitatud purustusi või lainetust. Skaalal on 13 astet (0-12 palli).

Sir Francis Beauforti auks sai nime Beauforti meri Põhja-Jäämeres Kanada ja Alaska ranniku juures, Beauforti saar Antarktikas ning Beauforti laht Austraalia lääneosas.

Viited
------

1. 1 2  A.Kallis. Tuuleskaala suur juubel, Maaleht, 29.06.2006
2. ↑  "Emajõe Nupuklubi koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. jaanuar 2012. Vaadatud 13. juuli 2010.
3. 1 2  Tuule tugevus pallides Ilm.ee kodulehel, 28.01.2007
Rudolf Gutmann
**Rudolf Gutmann** (26. juuni 1868 Rapla – 28. märts 1927 Tartu) oli eesti keeleteadlane.

Haridus
-------

Lõpetas 1888 Tallinna Kubermangugümnaasiumi, seejärel õppis 1888–1892 Tartu Ülikoolis professorite Baudouin de Courtenay, Leo Meyeri, Schröderi ja Viskovatovi juures slaavi filoloogiat ja võrdlevat keeleteadust ning lõpetas ülikooli kandidaadikraadiga. 1901 kaitses Kiievi Ülikoolis magistritöö ja sai vastava kraadi.

Elulugu
-------

Alates 1892. aastast töötas ta Pihkva gümnaasiumi prantsuse keele õpetajana. Pärast magistrikraadi omandamist tehti talle 1901. aastal ettepanek hakata Kiievi ülikooli romaani keelte lektoriks, millest ta aga perekondlikel põhjustel loobus. Esimese maailmasõja ajal nimetas Saksa okupatsioonivõim Gutmanni kirikute ja koolide ülemaks Pihkva-Vitebski nõukogusse. Ta jäi sellesse ametisse ka Vene valitsuse ajal, kuid seejärel põgenes enamlaste eest Tallinna. Tallinnas hakkas ta Tallinna Linna Poeglaste gümnaasiumi õpetajaks.

1919. aasta sügisel valiti Gutmann Tartu ülikooli nõukogu poolt romaani keelte professori kohusetäitjaks ning hiljem professoriks. 
Professor Gutmann avaldas uurimusi keeleteaduse alal.