recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Laulumäe kivi** (ka: **Laulikumäe kivi**, **Laulimäe kivi**) on rabakivist hiidrahn, mis asub Harju maakonnas Jõelähtme vallas. 

Rahnu pikkus on 16,3 m, laius 13,7 m, kõrgus 4,5 m ja ümbermõõt 43,7 m ja maapealse osa maht 317 m3.

Püstiste seintega, loodesuunas astmeliselt madalduva laega rahn. Loodeserval alusel sujuvalt pinnasesse laskuv, mistõttu põhiplaan pole siin täpselt kontuuritav. Rahn pinnalt üsna murenenud, lääneküljel mitmete kinnislõhedega, millesse juurduvad rohttaimed ja mõned põõsadki. Rahnu lõunanurgal moodustub lõhepindadest väike astmelaadne jalamieend.

Rahnu ebatavaline kuju, eriti tema lõunapoolsem kõrgem osa meenutavat laululava, mistõttu ka kivil selline nimi.

Rahn on alates 1941. aastast üksikobjektina looduskaitse all.

Vaata ka
--------

* Eesti hiidrahnude loend

Viited
------

1. ↑  Laulumäe kivi Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013)
2. ↑  *Eesti entsüklopeedia.* 12. köide: *Eesti A–Ü.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 281.
3. ↑  Pirrus, Enn (2009). *Eestimaa suured kivid*. Tallinn: Teaduste Akadeemia kirjastus.
4. 1 2  "Laulumäe rahn". *EELIS Infoleht*. Vaadatud 26.12.2022.
5. ↑  "Laulimäe kivi". *Keskkonnaportaal*. Vaadatud 28.12.2022.

Välislingid
-----------

* Laulumäe kivi ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis
* Laulumäe kivi keskkonnaportaalis
**Curtea de Argeș** on linn Rumeenias Argeși maakonnas. Linn asub Argeși jõe ääres, ajaloolises Munteenia piirkonnas, maakonnakeskusest Piteștist ligikaudu 35 km põhjaloodes.

Linna haldusalasse kuulub üks küla: Noapteș.

Asulat on esmamainitud 1247. aastal. Valahhia vürstiriigi pealinnaks sai Curtea de Argeș 1330. aastal. Curtea de Argeș oli pealinn kuni 1418. aastani.

Linnas asub 16. sajandi esimesel veerandil rajatud Curtea de Argeși klooster. Curtea de Argeși klooster valiti 19. sajandil Rumeenia kuningate ja kuningannade matmiskohaks. Sinna on maetud kõik neli Rumeenia kuningat: Carol I (1839–1914), Ferdinand I (1865–1927), Carol II (1893–1953) ja Mihai I (1921–2017).

7. juulil 1947 sadas Curtea de Argeșis 20 minuti jooksul 205,7 millimeetrit vihma, mis on maailmarekord.

Viited
------

1. ↑  Ghid turistic Curtea de Argeș Infotour
2. ↑  ARGEŞ: Curtea de Argeş Dozadebine, 23. jaanuar 2015
3. ↑  Curtea de Arges Monastery Romanian Monasteries
4. ↑  The Royal Town – Curtea de Arges Transyvanian Tours
5. ↑  Heaviest 20 Minutes Rainfall: Curtea de Arges, Romania[*alaline kõdulink*] World Record Academy, 18. juuni 2019
Hans von Rosen
**Johann von Rosen**, ka **Hans von Rosen,** (30. september /12. oktoober 1870 Straupe – 10. oktoober 1945 Schwerin) oli baltisaksa aadlik, Lielstraupe lossi viimane omanik ja poliitik. 1907. aastast Vene keisririigi III Riigiduuma liige (Liivimaa kubermangust).

Ta sündis 1870. aastal Lielstraupe mõisa omaniku Friedrich von Roseni pojana. Aastatel 1882–1888 õppis ta Cēsise lähedal asuvas Bērzaine gümnaasiumis ning 1889–1893 Halle, Berliini ja Tartu Ülikoolis. 

Aastatel 1893–1920 oli ta Lielstraupe mõisnik (7000 tiinu maad) ja 1920–1939 mõisasüdame omanik. Aastatel 1899–1909 oli von Rosen kreisisaadik, Balti Konstitutsioonilise Partei aktivist, Liivimaa Saksa Seltsi Riia grupi juhatuse liige.

1907. aastal valiti ta Vene keisririigi III Riigiduuma liikmeks (Liivimaa kubermangust). Duumas olles kuulus oktobristide fraktsiooni, valiti usutunnistuse küsimuste (sekretär), maa-, riigi tulude ja kulude loendi täitmise komisjoni, teravilja väljaveo korrastamise seadusprojekti läbivaatamise komisjoni, oli usutunnistuse küsimuste komisjoni ettekandja. Kirjutas alla 12 seadusprojektile, 10 arupärimisavaldusele ja viiele avaldusele.

Maailmasõdade vahel elas peamiselt Lätis. 1939. aastal põgenes Saksamaale. Ta suri 1945. aastal Nõukogude Liidu okupatsioonitsoonis Saksamaal Schwerinis.
**Vallo Leet** (kuni 30. septembrini 1940 **Valentin Issajev**; 20. veebruar / 5. märts 1915 Tallinn – 21. september 1944 Maardu küla lähedal, Harjumaa) oli Eesti poksija ja pesapallur.

Nimevariandid
-------------

Valentin Issajev on teadaolevalt esimest korda kasutanud võistlusnime **Valle Leet** juba veebruaris 1936. Võimalik, et tegu oli perekonnas kokkulepituga, sest tema vanem vend Fjodor Issajev võttis uueks eesnimeks 7. septembrist 1935 **Toivo** ja perekonnanimena 2. detsembrist 1935 **Leet**.

Ametlikult tehti muudatus Valentin Issajev > **Vallo Leet** alles 30. septembril 1940. Hiljem soomepoisina on ta kasutanud ka nime **Vello Leet**.

Pesapallurina
-------------

Ta tuli 1936. aastal Eesti meistriks ning sai 1934. aastal Eesti meistrivõistlustel 3. koha.

Poksijana
---------

### Harrastajana

Ta oli poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 1936. aastal Eesti meister. Ta sai keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1935. aastal Eesti meistrivõistlustel 3. koha.

Ta osales kaks korda Eesti–Soome maavõistlustel (1937 ja 1938) ning võitis mõlemad oma kohtumised punktidega. Ta osales ühe korra Eesti-Läti maavõistlusel (1937) ja võitis oma kohtumise punktidega. 

Ta osales ühe korra Eesti–Poola maavõistlusel (detsember 1938) ja kaotas oma kohtumise punktidega. Ta osales ühe korra Tallinna ja Wilno (tollal Poola linn) linnavõistlusel 14. detsembril 1938 ja võitis poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) oma kohtumise punktidega.

### Elukutselisena

Leet pidas elukutselisena ainult ühe kohtumise, mis toimus 7. jaanuaril 1944. Ta kaotas Onni Saarile (Soome) 5. raundis nokaudiga.

Soomepoisina
------------

Leet võitles 1944. aastal Soome 200. jalaväerügemendi 6. kompaniis ning tuli augustis 1944 soomepoisina tagasi Eestisse. Ta sai 21. septembril 1944 tulevahetuses sakslastega Maardu küla lähedal surma.

Viited
------

1. ↑  "Ungari poksijate kaotus Tallinnas". Vaba Maa nr 39, 17. veebruar 1936. Lk 4
2. ↑  ENSV Teataja Lisa 1940,23
3. 1 2  Rein Moora, Evald Uustalu. "Soomepoisid". Olion. Tallinn 1993. 2. parandatud ja täiendatud trükk. Lk 434
4. ↑  Vallo (Valle) Leedi sporditulemused
5. ↑  A. T. "Poksimeister V. Leet hukkunud". Vaba Eesti Sõna nr 3, 16. jaanuar 1969. Lk 14

Kirjandus
---------

* "Spordibiograafiline leksikon". Tallinna Kirjastuse Kooperatiiv. Tallinn 1937
* Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009

Välislingid
-----------

* Vallo (Valle) Leedi sporditulemused
* Vallo Leet (Valentin Issajew Leet) veebisaidil BoxRec
**Aafrika-Maurituse Ühisorganisatsioon** (*Organization Commune Africaine et Mauritienne*; lühend **OCAM**) oli aastatel 1965–1985 eksisteerinud mitme Aafrika riigi majandus-, sotsiaalse, tehnilise ja kultuurikoostöö organisatsioon, mille eesmärgiks oli tugevdada riikidevahelist solidaarsust ning nendevahelisi sidemeid, tõsta elatustaset ja koordineerida majanduspoliitikat. Neil oli ühine lennukompanii Air Afrique (aastast 1979 organisatsioonist lahus), kaubalaevastik ning sidesüsteem. 

Organisatsiooni peakorter oli algul Yaoundés (Kamerun), hiljem Banguis (Kesk-Aafrika Vabariik). 

Organisatsiooni juhtorganid olid riigipeade ja valitsusjuhtide konverents, ministrite nõukogu ja sekretariaat, mida juhtis peasekretär.

Organisatsioon loodi veebruaris 1965 Nouakchottis (Mauritaania) alates 1961. aastast tegutsenud Aafrika-Malgaši Liidu baasil. 27. juunil 1965 kirjutasid 14 riiki Antananarivos alla organisatsiooni hartale. 

Organisatsiooni nimi oli 1969. aastani **Aafrika-Malagassi Ühisorganisatsioon** (*Organization Commune Africaine et Malegache*), seejärel kuni 1974. aastani **Aafrika-Malagassi ja Mauritiuse Ühisorganisatsioon** (*Organization Commune Africaine Malegache et Mauritienne*). Alates 1974. aastast oli tal lõplik nimi. 

Aastal 1982 toimus Abidjanis organisatsiooni tippkohtumine. 

23. märtsil 1985 saadeti organisatsioon laiali.[*viide?*]

Liikmed
-------

* Benin (1965–)
* Burkina Faso (1965–)
* Elevandiluurannik (1965–)
* Gabon (1965–1977)
* Kamerun (1965–1973 või 1974)
* Kesk-Aafrika Vabariik (1965–)
* Kongo Rahvavabariik (1965– 1972 või 1973)
* Madagaskar (1965–1973 või 1974)
* Mauritaania (1965)
* Mauritius (1970–)
* Niger (1965–)
* Rwanda (1965–)
* Sair (1965–1972)
* Senegal (1965–)
* Togo (1965–)
* Tšaad (1965–1973 või 1974)

Viited
------

1. ↑  ENE lisaköide, lk 8
2. ↑  Arnold 2001
3. ↑  ENE lisaköide, lk 8
4. ↑  Arnold 2001
5. ↑  ENE lisaköide, lk 8
6. ↑  Arnold 2001
7. ↑  ENE lisaköide, lk 8

Kirjandus
---------

* Guy Arnold. *A guide to African political & economic development*, 2001, lk 95. Google'i raamat
**Sami Vatanen** (sündinud 3. juunil 1991 Jyväskyläs) on Soome jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Šveitsi kõrgliigaklubis Genève-Servette.

Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis JYP Jyväskylä. Soome kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2009–10. Hooajal 2011–12 tui ta JYP-ga Soome meistriks. Hooaegadel 2010–11 ja 2011–12 pälvis ta Soome kõrgliiga hooaja parimale kaitsjale antava Pekka Rautakallio auhinna. Hooajal 2010–11 pälvis ta lisaks hooaja kõige efektiivsemale mängijale antava Matti Keinoneni auhinna.

2009. aastal valis Anaheim Ducks ta NHL-i *draft* '​is 106. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus ta mängima 2012. aastal. Hooaja 2012–13 alguses mängis ta American Hockey League'i klubis Norfolk Admirals. NHL-is debüteeris ta Ducksi meeskonnas 2013. aasta veebruaris.

2017. aasta novembris liitus Vatanen New Jersey Devilsiga. 2020. aasta veebruaris siirdus ta Carolina Hurricanesi. 2021. aasta jaanuaris naasis Vatanen Devilsi, kellega sõlmis üheaastase lepingu. Hooaja 2020–21 lõpus mängis ta lisaks lühikest aega Dallas Starsis.

2021. aasta septembris sõlmis ta lepingu Šveitsi kõrgliigaklubiga Genève-Servette. 2023. aastal tuli ta Genève-Servette'iga Šveitsi meistriks. Hooajal 2023/24 võitis ta klubiga jäähoki Meistrite Liiga (Vatanen valiti ka Meistrite Liiga hooaja väärtuslikumaks mängijaks).

2014. aasta taliolümpiamängudel võitis Vatanen Soome jäähokikoondise koosseisus pronksmedali. 2022. aastal tuli ta Soome koondisega olümpiavõitjaks ja maailmameistriks.

Viited
------

1. ↑  "SAMI VATANEN | 2023/24 LGT MVP AWARD WINNER". championshockeyleague.com. Vaadatud 22.2.2024

Välislingid
-----------

* Sami Vatanen NHL.com lehel
* Sami Vatanen hockeydb.com lehel
Tallinna Tehnikaülikooli IT Kolledži maja Tallinnas Raja tänaval
Tallinna Tehnikaülikooli IT Kolledži sisevaade
**Tallinna Tehnikaülikooli IT Kolledž** (varasema nimega **Eesti Infotehnoloogia Kolledž**) on endine rakenduskõrgkool, nüüdne Tallinna Tehnikaülikooli struktuuriüksus. 

Eesti Infotehnoloogia Kolledž asutati 2000. aastal. Asutajad olid Eesti Vabariik (Haridus- ja Teadusministeerium), Tartu Ülikool, Tallinna Tehnikaülikool, Eesti Telekom, Eesti Infotehnoloogia ja Telekommunikatsiooni Liit (ITL). IT Kolledži omanik oli algselt Hariduse Infotehnoloogia Sihtasutus (HITSA). 2016. aastal sõlmiti IT Kolledži ja Tallinna Tehnikaülikooli ühinemisleping, mille alusel sai IT Kolledžist Tallinna Tehnikaülikooli struktuuriüksus, mis tegutseb Tallinna Tehnikaülikooli infotehnoloogia teaduskonna koosseisus. Leping jõustus 1. augustil 2017. 

Tallinna Ülikooli IT Kolledž korraldab ja viib läbi õppetööd kolmel bakalaureuseõppekaval ja kahel magistriõppekaval.

Enne Mustamäele aadressil Raja 4C asuvasse Tehnopoli kolimist toimus õppetöö kesklinnas Rävala puiestee 14 asunud õppehoones.

Koolijuhid
----------

* 2000–2010 Kalle Tammemäe (rektor)
* 2011 Linnar Viik (rektori kohusetäitja)
* 2011–2016 Tiit Roosmaa (rektor)
* 2016–2018 Peeter Lorents (kuni 1. augustini 2017 rektori kohusetäitja, pärast seda direktor)
* 2018– ... Kalle Tammemäe (direktor)

Viited
------

1. ↑  Tallinna Tehnikaülikooli IT Kolledž.

Välislingid
-----------

* Tallinna Tehnikaülikooli IT Kolledži veebisait
**Jüri Võigemast** (sündinud 18. novembril 1956 Raplas) on eesti poliitik ja omavalitsustegelane.

1975. aastal lõpetas ta Rapla Keskkooli. 1982. aastal lõpetas Tallinna Polütehnilise Instituudi tööstus- ja tsiviilehituse eriala.

Aastatel 1979–1984 töötas EPT jaoskonnajuhatajana, 1984–1990 Rapla Agrotööstuskoondise projekti peainsenerina.

1989. aastast oli ta Rapla maakonna volikogu ja Rapla vallavolikogu liige, 26. septembrist 1990 kuni 1993 oktoobrini Rapla maakonna volikogu esimees. 

1991. aastast on ta Eesti Keskerakonna liige.

Aastatel 1990–2005 oli ta Rapla vallavolikogu esimees.

Aastatel 1994–1996 oli ta Rahvusringhäälingu nõukogu liige.

28. jaanuarist 2002 21. märtsini 2003 oli ta Harri Õunapuu asendusliikmena (seoses Harri Õunapuu astumisega rahandusministri ametisse) IX Riigikogu liige.

Aastatel 2005–2019 oli ta Eesti Linnade Liidu (2018. aastast Eesti Linnade ja Valdade Liidu) tegevdirektor.

Tunnustus
---------

* 2001 Valgetähe medaliklassi teenetemärk
* 2006 Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2020 Eesti Linnade ja Valdade Liidu teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema poeg on näitleja Priit Võigemast.

Viited
------

1. ↑  Kes on kes Eesti poliitikas 1988–1992. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1992
2. ↑  "Eesti Linnade ja Valdade Liidu veebileht". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. jaanuar 2022. Vaadatud 15. märtsil 2022.
Jaan Tamme mälestustahvel Teatri- ja Muusikamuuseumi hoonel Tallinnas, Müürivahe 12
**Jaan Tamm** (12. jaanuar 1875 Kuressaare küla, Tarvastu vald – 17. veebruar 1933) oli eesti muusikategelane, Peterburi ja Tallinna konservatooriumi professor. 

Ta õppis Tarvastu kihelkonnakoolis ja Hugo Treffneri gümnaasiumis ning aastatel 1891–1897 Peterburi konservatooriumis metsasarveklassis.

Pärast konservatooriumi lõpetamist töötas ta Peterburi konservatooriumis õppejõuna, sealhulgas aastast 1908 professorina. Lisaks oli ta aastatel 1897–1918 keisri õueorkestri ja aastatel 1918–1919 Peterburi Maria teatri solist.

1920. aastal naasis ta kodumaale, kus sai Tallinna kõrgema muusikakooli professoriks ja 1923. aastal Tallinna konservatooriumi direktoriks, kellena töötas kuni surmani. Ta maeti Kalamaja kalmistule ning 25. juulil 1960 maeti ümber Metsakalmistule.

Isiklikku
---------

Tema õed olid laulja Aino Tamm ning seltskonnategelane ja kodundusõpetaja, Naiskodukaitse ja Kodutütarde liikumise üks asutajaid Mari Raamot.

Vaata ka
--------

* Jaan Tamme nimeline puhkpillikvintett

Välislingid
-----------

* Kultuurimälestis nr 1120 "Jaan Tamme (1875-1933) haud"
**Adele Pärtelpoeg** (alates 1909 **Adele Koll**) (1. august 1890 Palamuse – 8. juuli 1975 Austraalia, Mareeba, Queensland) oli Raja Teele prototüüp.

Elukäik
-------

Õppis 1901-1903 Palamuse koolis. Edasi õppis A. Grassi koolis Tartus ning 1909 lõpetas Puškini nimelise Vene Gümnaasiumi. Töötas paar aastat Palamuse kirikumõisas ja paar aastat Tartus. 1927. aastal sõitsid Kollid Austraaliasse uut õnne otsima. Adele pidas koos abikaasa ja pojaga Queenslandis lambafarmi. Paari aasta pärast suri Osvald. Neli aastat pärast Osvaldi surma lõpetas Teele talupidamise. Hiljem töötas Adele juuksurina ja pidas võõrastemaja.

Muuseumipedagoog Aili Kalavus on kirjutanud: 

> *"Adele oli elavaloomuline ja särtsakas tüdruk, sageli ka üsna kangekaelne, aga kindlasti ka töökas. Juba päris pisikesena avaldusid mõned iseloomujooned. Adele sündis Palamuse veskijärve kaldal, kuid paari aasta pärast oli pere sunnitud sealt lahkuma, sest vanematel polnud võimalik teda järvest eemale hoida. Igal silmapilgul, kui tema järele ei vaadatud, oli ta järve hüpanud, et koos partidega ujuda. Adele abiellus 19-aastasena vanemate tahte kohaselt Kolli talust pärit Osvaldiga. Adele vanematekodus muutunud nooriku meeleolu, ta tõmmanud pruudipärja lõhki ja visanud põrandale. Siit sai ehk Luts ainest "Tootsi pulma" tarvis. Ka uuest kodust Kollil tuli Adelel edaspidi tülide tagajärjel lahkumisi ette. Siis elas ta mõnda aega mujal, kuni talle järele tuldi, või otsustas ta ise naasta. Nii, nagu Teele lahkus "Argipäevas" Ülesooltki."*
> 
> 

Nime Raja Teele saamislugu selgitas Kalavus aga nii: 

> *"Teele on selle kohta ise öelnud, et kui tema Oskar Lutsu ja veel kahe poisiga mängis pallimängu, kus igaühel olid oma rajad, hüüdnud ta sageli, et ärge tulge üle minu raja. Selle järgi vist oligi Oskar Luts hakanud teda Raja Teeleks nimetama. Teele isa ehitatud maja Palamusel valmis enne, kui Ehavere koht ära anti. Seega kuskil Raja talus nad elanud ei ole."*
> 
>

Välislingid
-----------

* Tootson ja Pärtelpoeg – Joosep Tootsi ja Raja Teele algkujud, Vooremaa, 09.10.2010
* Dagmar Lamp. "Tõeline Raja Teele Adele Pärtelpoeg – tujukas südametemurdja". Postimees, 20. detsember 2016
Portreefoto kirikuõpetaja talaarisAugust Oswald Westren-Doll (1908)
**August Oswald Westrèn-Doll** (9. november 1882 Viljandi – 24. mai 1961 Göttingen, Saksamaa) oli baltisaksa pastor ning pedagoog.

Ta õppis 1894–97 Viljandis Bormanni erakoolis ning 1897–1901 Pärnu Gümnaasiumis. Lõpetas 1906 Tartu Keiserliku Ülikooli kuldmedaliga (*cand. theol.*). 1907 sooritas Riias konsistooriumieksami. Ordineeriti 10. veebruaril 1908 õpetajaks.

1908–1909 töötas abiõpetajana ning 1909–1924 pastorina Palamuse Püha Bartholomeuse koguduses, aastatel 1920–1924 oli veel Tartu praostkonna praost. Seejärel oli ta aastatel 1924–1939 Viljandi Jaani koguduse pastor ning töötas usuõpetajana Viljandi gümnaasiumides. Talle kuulus Viljandis asuv Villa Doll.

Aastatel 1922–1927 oli ta Õpetatud Eesti Seltsi esimees. 

1939 emigreerus Westrèn-Doll Saksamaale. Seal töötas kirikuõpetajana 1940–1946 Elbingis (praeguses Elbląg'is, Warmia-Masuuria vojevoodkonnas) ja 1946–1955 Mengershausenis (Göttingeni kreisis, Alam-Saksi liidumaal).

Aastast 1957 teoloogia doktor.

Isiklikku
---------

Ta on pastor August Jakob Westrèn-Dolli poeg

Kirjandust
----------

* Ewangeliumi Lutheruse kiriku koguduste abi-kassa Weneriigis. 25. aastase asutamise, töö ja toe mälestuseks 1859-1884, Tallinn 1884
* Ewangeliumi Lutheruse kiriku koguduste abi-kassa Weneriigis. Tõine leht, tema tööst Liiwimaal 1859-1885, Tartu, 1885
* Ewangeliumi-Lutheruse kiriku koguduste abikassa Weneriigis. Kuues leht, Abikassa tarwidusest ja tööst laiali-pillatud usuwendade kasuks 1890, Tartu, 1890
* Jõulu album, Viljandi : [s.n.], 1929 (üks autoritest)
* Kevadepühade album : aprillikuul 1930 Tartu (üks autoritest)
* Viljandi ajalugu, juht ja linnaplaan, Viljandi 1939

Viited
------

1. ↑  Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Leberecht Georg Traugott Greinert** | **Tartu praost**1920–1924 | Järgnev**Gustav Rutopõld** |
**Viljandi Jaani kirik** on Viljandis paiknev kivikirik, kus tegutseb EELK Viljandi Jaani kogudus.

Kiriku kellatornis mängib Eesti suurim, 25 kellast koosnev kariljon Tõnu Kõrvitsa spetsiaalselt Jaani kiriku kellamängu jaoks kirjutatud teost.

Kirik asub aadressil Pikk tänav 6.

Ajalugu
-------

1989–1991 aastatel tehtud arheoloogilistel uurimistöödel, mida juhatas Heiki Valk, teadusliku kokkuvõte alusel hindas ta, et arvatavasti kirik ehitati 13. sajandi lõpul, mille osa müürist on säilinud Jaani kiriku krüptis. Samuti rajati kiriku kõrvale kalmistu, mis oli kasutusel kuni 18. sajandi teise pooleni.

Liivi sõja (1558–1583) ajal purustati turuväljaku (praegune Johan Laidoneri plats) ääres asunud ning pühale Johannesele ja Klaarale pühitsetud Viljandi linnakirik. Koguduse tarbeks asuti taastama 1466–1472 rajatud Viljandi kloostri juures paiknenud kirikut või kabelit, mis koos frantsisklaste kloostriga oli 1560. aastal suletud ja sõjas purustatud.

17. sajandi esimestel kümnendeil üles ehitatud kirik pühitseti ristija Johannesele. Taas kannatas kirik Põhjasõjas.
18. sajandi teisel poolel sai kirik kõrge, vahegaleriiga barokse tornikiivri, mis põles 1811. aastal. 1815 valmis tänini säilinud tornikiiver.

Kirik suleti 1950. aastail ja muudeti kaubalaoks. Viljandi Jaani kiriku inventar anti üle teistele kogudustele, kiriku varad ja sisustus päästeti hävingust ning jaotati mitme Eesti kiriku vahel. 1986 hakati hoonet rekonstrueerima kontserdisaaliks ja 1989. aastal peeti juba kiriku taastamise plaane. Peaaegu valminud kirikus peeti 1991. aasta jõulude ajal jälle jumalateenistus ning 27. detsembri 1992 jõuti taas kiriku sissepühitsemiseni.

Galerii
-------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Viited
------

1. ↑  Viljandisse saabus Hollandis valatud Eesti suurim kellamäng ERR, 6.05.2015. (Vaadatud 19.05.2016)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Viljandi Jaani kirik** |

* Viljandi Jaani kirik kultuurimälestiste riiklikus registris
* Viljandi Jaani koguduse koduleht
* Viljandimaa teatmikus "Teeliste kirikud"
* Kirikust lehel Teeliste kirkud
* Tiina Sarv: "Jaani kirikut ehib August Weizenbergi «Lootus»" Sakala, 2. detsember 2006
**Pál Schmitt** (sündinud 13. mail 1942 Budapestis) on Ungari poliitik ja endine vehkleja, kahekordne olümpiavõitja. Ta oli 6. augustist 2010 kuni 2. aprillini 2012 Ungari president.

Pál Schmitt võitis kuldmedali epee meeskonnavõistluses nii México olümpiamängudel 1968 kui ka Müncheni olümpiamängudel 1972. Pärast tippspordist loobumist töötas ta muu hulgas Rahvusvahelise Olümpiakomitee protokolliülemana ning aastatel 1983–1988 Ungari Olümpiakomitee peasekretärina ja alates 1990. aastast selle presidendina. 

Seejärel oli ta Ungari suursaadik Šveitsis ja Hispaanias.

Aastal 2003 sai temast Fideszi aseesimees.

Aastatel 2004 ja 2009 valiti Pál Schmitt Euroopa Parlamendi liikmeks. Juulist 2009 kuni maini 2010 oli ta üks neljateistkümnest europarlamendi asepresidendist.

Alates 14. maist 2010 oli ta Rahvuskogu (parlamendi) esimees.

29. juunil 2010 valis parlament Pál Schmitti presidendiks. Ta pani ameti maha pärast seda, kui selgus, et suur osa tema doktoriväitekirjast on maha kirjutatud.

Viited
------

1. ↑  Plagiaadiskandaali sattunud Ungari president pani ameti maha, Postimees, 2. aprill 2012

Välislingid
-----------

* Tutvustus europarlamendi lehel

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**László Sólyom** | **Ungari president**2010–2012 | Järgnev**János Áder** |
**Danielle Jane Minogue** `[mɨˈnoʊɡ]` (sündinud 20. oktoobril 1971 Melbourne'is) on Austraalia laulja, näitleja, moelooja ja modell. Ta on laulja Kylie Minogue'i noorem õde.

Elukäik
-------

Dannii Minogue'i isa Ron Minogue on raamatupidaja ja ema Carol Jones tantsija. Tema isapoolne suguvõsa on pärit Iirimaalt, ema on pärit Walesist. Dannii on pere kolmest lapsest noorim. Tema õde Kylie on laulja ja vend Brendan töötab teleoperaatorina Austraalias.

Minogue hakkas Austraalia televisioonis esinema juba seitsmeaastaselt. 1979. aastal sai temast alaline külaline populaarses telesaates. Septembris 1988 avaldas Minogue oma rõivakollektsiooni *Dannii*, mis müüdi läbi kümne päevaga.

Diskograafia
------------

* "Dannii" (1990)
* "Love & Kisses" (1991)
* "Get Into You" (1993)
* "Girl" (1997)
* "Neon Nights" (2003)
* "The Hits & Beyond" (2006)
* "Unleashed" (2007)
* "Club Disco" (2007)
* "The Early Years" (2008)
* "The 1995 Sessions" (2009)

Välislingid
-----------

* Dannii Minogue'i koduleht
* Dannii Minogue andmekogus IMDb (inglise)
**TNT!** on Tallinnas 2002. aasta sügisel loodud noorte kirjanike rühm, mis kujutas endast täiesti uue koosseisuga järeltulijat Tallinnas aastail 1998–2000 tegutsenud Tallinna Noortele Tegijatele (TNT).

Liikmed
-------

TNT!-sse kuulusid:

* Andres Lindemann
* Avjoska (kodanikunimega Ave Maria Mõistlik)
* Birgit Jaanus
* Johanna-Mai Vihalem
* Kaarel Kressa
* Kristel Kiigemägi
* Maria Siimon
* Monica Pikker
* Rolf Liiv
* Tarvo Truus
* Vibu (kodanikunimega Jaanis Valk)
* Pärtel Peeter Pere

Tegevus
-------

TNT! andis rea ühisesinemisi (11. oktoobril 2002 Tallinna Pedagoogikaülikooli muuseumis, 28. oktoobril 2002 Meistrite hoovi galeriis, 30. oktoobril 2002 Tallinna Kirjanike Majas jm), mis tekitasid tähelepanu. Siiski jäi TNT! koondatum tegevus lühiajaliseks, vaibudes *ca* aasta jooksul.

Kirjandusse on TNT! liikmetest edukalt tulnud Kaarel Kressa, kes debüteeris 2005. aastal luulekoguga "Oidroon", ja kirjanikuna juba varemgi (kirjandusliku kogumiku URDU kolmandas numbris) ennast avaldanud Rolf Liiv, kellelt ilmus 2003. aastal luulekogu "Enda sisse minek".

Välislingid
-----------

### Esinemiste kajastusi

* (Sirp, 2002, Jürgen Rooste)
* (Sirp, 2002, Karl Martin Sinijärv, Veiko Märka)

### Loomingut võrgus

* (Sirp, 2002)
**Drahičyn** (transkribeerituna **Dragitšõn**) on linn Valgevenes Bresti oblastis, Drahičyni rajooni ja Drahičyni külanõukogu halduskeskus. Poola keeles *Drohiczyn*, leedu keeles *Drohičinas*, *Drahičinas*, ka *Drogičinas*. Drahičyn asub raudteeliini Łuniniec-Brest ääres.

Drahičynis on kaks keskkooli, gümnaasium, laste spordikool ja muusikakool. Linnas on kino, kultuurimaja ja kaks raamatukogu. Antakse välja ajalehte «Драгічынскі веснік».

Drahičynis on masinaehitus ja toiduainetetööstus, seal valmistatakse ehitusmaterjale. Linnas on kaks jõusöödavabrikut. Vaatamisväärsusteks on katoliku kirik (1928) ja õigeusu kirik (1863).

Drahičyni nimi
--------------

Linna nime päritolu kohta on mitu varianti. Esimese kohaselt tuleb asula nimi dregovitšitest. Teise variandi kohaselt tuleb asula nimi sellest, et Drahičyn asus mitme tähtsa tee ristmikul. Linna kohalikud nimekujud on *Darahičyń*, *Darahičyn* (*Дарагічынь*, *Дарагічын*). Kõige vanemates dokumentides kannab linn nime *Daviačoravičy* (*Давячоравічы*).

Ajalugu
-------

Daviačoravičyt on esimest korda mainitud aastal 1452. Toona kuulus asula Bona Sforzale. Tol ajal andis Pinski vürst oma osa külast saadavast andamist Družyłavičy kirikule, selleks oli kaks ämbritäit mett aastas. Pärast administratiivset reformi kuulus asula Bresti vojevoodkonda ja Pinski maakonda.

XVII sajandi alguses oli asula omanik Lew Sapieha, kes müüs selle Nevelskitele. Aastal 1623 sai Daviačoravičyst alev, aga aastast 1655 hakkas see kandma tänapäevast nime – Drahičyn. Aastal 1749 asutati alevis frantsisklaste klooster, aga aastaks 1779 oli sellest saanud linn. XVIII sajandi teisel poolel ehitati sinna raekoda.

Aastal 1795 läks asula kolmandal Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Aastal 1886 valmis raudtee ja rajati Drahičyni raudteejaam.

Aastast 1921 oli Drahičyn Poola koosseisus, 1939. aastal liideti Valgevene NSV-ga, ühtlasi sai asulast alev. Drahičyn on taas linnalates aastast 1967.

Pilte
-----

* Rauaaegne kalme DrahičynisRauaaegne kalme Drahičynis

Välislingid
-----------

 Drahičyn – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Drahičyn
* Linna juutide ajalugu
* Drahičyn
* Linn Valgevene fotoentsüklopeedias
* Linn YouTube'is

1. ↑  Численность населения на 1 января 2023 г. и среднегодовая численность населения за 2022 год по Республике Беларусь в разрезе областей, районов,
Kiilankur betooni jaoks
**Kiilankur** (inglise keeles *wedge anchor*) on kinnitusvahend detailide kiireks ja tugevaks kinnitamiseks betooniga või muu kivimipõhise materjaliga.

Kiilankrud on enamasti valmistatud roostevabast või tsingitud terasest, harvemal juhul süsinikterasest. Kiilankru paigaldamiseks puuritakse auk. Koonuseline ankrutipp hakkab ankru pingutamisel liikuma puuritud ava seina ja ankru vahele ning tekkiv hõõre ei lase ankrul avast väljuda. Puuritud auk peab olema kiilankruga samas läbimõõdus.

Levinumad kasutuses olevad mõõtmed: M6, M8, M10, M12, M16 ja M20.

Kiilankru paigaldamine
----------------------

1. Puuritakse vastava läbimõõduga auk
2. Puuritud ava puhastatakse, näiteks suruõhu ja/või harjaga
3. Kiilankur lüüakse kergelt avasse, kaitstes keeret mutriga
4. Pingutatakse mutter (parima tulemuse saamiseks õige väändemomendiga)

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. juuni 2016. Vaadatud 30. mail 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑
3. 1 2
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. juuli 2016. Vaadatud 30. mail 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**Červień** (transkribeerituna **Tšerven**; leedu keeles *Červenė*, varasemal ajal *Igumenas*; poola keeles *Czerwień*, varemalt aga *Ihumeń*; vana nimi *Ihumen* (*Ігумен*) või *Igumen*) on linn Valgevenes Minski oblastis, Červieńi rajooni halduskeskus. Červień asub Minskist 64 kilomeetri kaugusel.

Haridust annavad neli keskkooli ja muusikakool. Linnas on ka kultuurimaja ja raamatukogu. Červieńis on toiduainetetööstus ja kergetööstus, seal töödeldakse puitu.

Linnas on koduloomuuseum. Vaatamisväärsusteks on veel ajalooline keskus ja bolševismiohvrite matmispaik.

Ajalugu
-------

Ihumenit on esimest korda mainitud aastal 1387. Toona kuulus paik Kęsgailadele, jäädes nende valdusse XVI sajandi esimese pooleni. Aastal 1447 läks asula Vilniuse piiskoppide valdusse. Seoses territoriaal-administratiivse reformiga hakkas Ihumen kuuluma Minski vojevoodkonda ja Minski maakonda. Aastal 1669 on esmamainitud sealset katoliku kirikut. Põhjasõja ajal ööbis seal kuningas Karl XII.

Poola jagamisel läks Ihumen aastal 1793 Venemaa koosseisu. Uued võimud konfiskeerisid piiskoppidelt seni neile kuulunud alevi. Aastal 1795 sai Ihumenist linn. Aastal 1899 põles linn maha.

Aastal 1919 võttis Valgevene NSV juhtkond vastu otsuse, et linn kuulub Valgevene koosseisu. Aastal 1923 nimetati Ihumen ümber Červieńiks (valgevene keeles *juuni*) 1924. aastast oli Červień rajoonikeskus. 26. juunil 1941 tapsid linnast taganevad NKVD väed linnas ligi kolm tuhat (teistel andmetel viis tuhat) poliitvangi. See fakt tuli ilmsiks aastal 1989. Sakslased tapsid Teise maailmasõja ajal 4265 linna elanikku, juutide geto likvideeriti koos sealsete asukatega 1. veebruaril 1942.

Pilte
-----

* Katoliku kirikKatoliku kirik
* Õigeusu kirikÕigeusu kirik
* Červieńi koolimajaČervieńi koolimaja
* ČervieńČervień
* ČervieńČervień

Tuntud elanikke
---------------

* Stanisław Moniuszko – Poola helilooja
* Valeryj Šaryj – Valgevene raskejõustiklane
* Lev Štšerba – Vene keeleteadlane
* Hanna Barysievič – väidetavalt 118 aastat vanaks elanud naine
* Iłona Usovič – Valgevene jooksja
* Oleg Novitski – Vene kosmonaut
* Michaś Staniuta – Valgevene kunstnik
* Mikałaj Viaršynin – Valgevene luuletaja
* Halina Marcinkievič – Valgevene geograaf
* Hienadź Aŭłasienka – Valgevene kirjanik
* Vladimir Fundator – Vene metallurg
* Faibõš Golub – Usbeki kirurg
* Samuil Gorlin – Vene mehaanik
* Semjon Gurevitš – Vene sõjaväelane
* Uładzimir Karol – Valgevene arhitekt

Viited
------

1. ↑  Численность населения на 1 января 2023 г. и среднегодовая численность населения за 2022 год по Республике Беларусь в разрезе областей, районов,

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Červień** |

* Červień
* Červień Valgevene fotoentsüklopeedias
* Linn YouTube'is
1965. aastal valminud sild ühendab Onitshat Nigeri paremkaldaga
**Onitsha** on linn Nigeerias Anambra osariigis Nigeri jõe ääres. 

Onitsha on Bamako järel suuruselt teine linn Nigeri jõe ääres ning tähtsaim linn Nigeri alamjooksul.

Rahvastik
---------

2008. aasta hinnangu järgi elas Onitshas 630 000 elanikku. 

Onitsha koos eeslinnadega moodustab Onitsha linnastu, kus 2008 elas hinnanguliselt ligi 1,5 miljonit elanikku. 

Onitsha on väga tiheda asustusega Anambra osariigi suurim linn. 

Linn asub endise Ibo kuningriigi alal ning suurem osa selle elanikest on ibod.

Majandus
--------

Onitsha on tähtis kaubandus- ja kergetööstuslinn. Tänu sadamale ning asukohale teede ristumiskohal on ta üks Nigeeria olulisemaid kaubandus- ja ärikeskusi.

Keskkond
--------

Onitsha õhk on väga saastunud. 2016. aasta WHO aruande kohaselt oli Onitsha õhus sisalduvate mikroosakeste (PM10) sisalduselt kõige saastunuma õhuga linn maailmas.

Transport ja side
-----------------

Onitsha on tähtsaim jõesadam Nigeri alamjooksul. 

Linnast viib üle Nigeri jõe ligi 2 km pikkune maanteesild, mis on ainus naftarikast Nigeeria kaguosa riigi edelaosaga ühendav sild. 

Onitsha on tähtis maanteede sõlmpunkt. 

Seoses Onitsha kiire arenguga on linna kommunikatsioonid jäänud oluliselt maha äärelinnade ja eeslinnade elanike arvu kasvust. Paljude linnaosade seisund on seetõttu halvem teiste Nigeeria suurlinnade omast. Suurimaid valupunkte on paljudes piirkondades tänavatele kuhjunud prügi.

Ajalugu
-------

Onitsha asutasid 16. sajandil tolleaegse Ibo kuningriigi alale Benini kuningriigist tulnud sisserändajad. Hiljem sai Onitshast Ibo kuningriigi pealinn. 

Linn sai 1960ndate lõpus palju kannatada Biafra Vabariigi ja Nigeeria keskvalitsuse vahel toimunud sõjas (Nigeeria kodusõda), osa hooneid on praeguseni varemeis.

Kultuur
-------

Onitsha on tähtis kultuurilinn.

Religioon
---------

Linnas asuvad katoliku ja anglikaani kiriku katedraal ning üks ibode usundi keskusi.

Jean-Marie Gustave Le Clézio on kirjutanud romaani "Onitsha".

Viited
------

1. ↑  Which are the world's two most polluted cities – and why?, The Guardian
**Andre Tyler Iguodala** (sündinud 28. jaanuaril 1984 Springfieldis Illinoisis) on Ameerika Ühendriikide korvpallur, kes mängib 2020. aastast NBA klubis Miami Heat. Iguodala on Golden State Warriorsiga tulnud kolm korda NBA meistriks ning USA koondisega olümpiavõitjaks ja maailmameistriks.

NBA karjäär
-----------

2004. aastal NBA *draft'*i üheksanda valikuna Philadelphia 76ersisse värvatud Iguodala mängis esimeses koduklubis kaheksa aastat ja tõi neist parimal, 2007/08. hooajal keskmiselt 19,9 punkti, 5,4 lauapalli, 4,8 resultatiivset söötu ja 2,1 vaheltlõiget mängus.

2012. aasta suvel vahetati hinnatud kaitsespetsialist Iguodala Denver Nuggetsisse, kust ta pärast ainsat hooaega siirdus edasi Golden State Warriorsi. Kuue Warriorsis mängitud aasta jooksul kolm korda NBA meistriks tulnud (2015, 2017, 2018) Iguodala nimetati 2015. aastal vastasmeeskonna tähtmängija LeBron Jamesi eduka ohjeldamise eest NBA finaalseeria kõige väärtuslikumaks mängijaks. Põhihooajal keskmiselt 7,8 punkti, 3,3 lauapalli ja 3 tulemuslikku söötu mängus toonud Iguodala keskmised näitajad kerkisid finaalseerias 16,3 punkti, 5,8 lauapalli ja 4 sööduni.

2019. aasta suvel Memphis Grizzliesesse vahetatud, kuid klubi meeskonnas mitte üheski mängus osalenud Iguodala vahetati 2020. aasta veebruaris edasi Miami Heati.

Saavutused
----------

* Kolmekordne NBA meister (2015, 2017, 2018)
* NBA finaalseeria kõige väärtuslikum mängija (2015)
* NBA tähtede mäng (2012)
* NBA sümboolne esimene kaitseviisik (2014)
* NBA sümboolne teine kaitseviisik (2011)
* NBA uustulnukate esiviisik (2009)

Rahvuskoondis
-------------

Iguodala tuli USA korvpallikoondisega 2010. aastal maailmameistriks ja 2012. aastal olümpiavõitjaks.

Välislingid
-----------

* Andre Iguodala – NBA.com
* Andre Iguodala – Basketball-Reference.com
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on hävinud luteri kirikust; praeguse pühakoja kohta vaata Helme vennastekoguduse palvemaja* |

---

Helme kirik
**Helme Püha Neitsi Maarja kirik** oli Tõrva vallas Valgamaal asuv luteri kirik, millest on säilinud vaid varemed.

Kirikust 500 m lõuna pool paiknes hiliskeskaegne Issanda Ihu kabel, mis hävis 18. sajandil ja millest on säilinud varemed.

Ajaloost
--------

Helmesse ehitati kirik arvatavasti juba 13. sajandil, kuid esimesest hoonest pole midagi säilinud. Uus Maarja kirik ehitati 14. sajandil. See sai ilmselt Liivi sõjas kannatada, sest 1613. ja 1640. a seisis hoone varemetes. 1674. aastaks oli kirik taastatud. 1702. a pärast Hummuli lahingut põletasid venelased kiriku. 18. sajandi keskel taastati pühakoda uuesti.

Suuri kahjustusi sai Helme Maarja kirik 1944. aasta sügislahingutes. Esmalt kasutas Saksa armee kiriku torni oma kahuritule juhtimiseks ja venelased püüdsid torni hävitada. Mõni päev hiljem pooled vahetusid ja torni püüdis hävitada uus vastaspool.

Koguduse sooviks on varemed konserveerida ja kasutada vabaõhukirikuna. Igal aastal peetakse 15. augustil maarjapäeva jumalateenistus kirikuvaremete juures pargis.

Galerii
-------

* Helme kirik, talv 2023.Helme kirik, talv 2023.
* Helme kirik, talv 2023, pealtvaade.Helme kirik, talv 2023, pealtvaade.

Viited
------

1. ↑  *Eesti entsüklopeedia.* 12. köide: *Eesti A–Ü.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 148.
2. ↑  A. Lasting. Helme kihelkonna ja koguduse pikk ajalugu. – Eesti Kirik, 4. november 2009

Välislingid
-----------

* Helme kirik kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
* Helme kiriku ajalugu
* Helme koduloomuuseum

Helme kirik (Eesti)Helme kirik
Asendikaart
**Billingeni katastroof** oli Balti jääpaisjärve ühinemine Atlandi ookeaniga Kesk-Rootsis Billingeni lavamäe juures, mis tõi kaasa suure ja väga kiire veetaseme languse Läänemere nõos. See omakorda tähendas suure osa Lääne- ja Põhja-Eesti vabanemist vee alt. 

Billingeni katastroofi tagajärjel kujunenud Läänemere uut järku nimetatakse Joldiamereks.

Veetaseme langus oli umbes 25 meetrit.

Billingeni katastroofi toimumisajaks on varvokronoloogia abil mõõdetud 8213 aastat eKr, mis on pikka aega olnud kasutatav dateering. Selle järgi peab ajaarvamist ka maausuliste sirvikalender. 

Hiljem on varvokronoloogilist skaalat täpsustatud ning saadud võimalikuks ajaks 8305 eKr Mõnedel andmetel on varasem saviviirgude (varvide) lugemine arvatud ebatäpseks ning hinnatud, et see sündmus leidis aset juba umbes 9600 eKr. Viga toetasid radiosüsiniku meetodil tehtud mõõtmised: esialgu andsid need Billingeni katastroofi toimumisajaks samuti umbes 8300 eKr, kuid hilisemad parandused on seda 1300 aasta võrra varasemaks nihutanud.

Vaata ka
--------

* sirvikalender

Viited
------

1. ↑  Björck, Svante 1995. A review of the history of the Baltic Sea, 13.0-8.0 ka BP. *Quaternary International* 27: 19-40.
2. ↑  "Läänemeri hilisjääajal". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. aprill 2009. Vaadatud 23. märtsil 2010.
3. ↑  Sauramo, Matti 1923: Studies on the Quaternary varve sediments in southern Finland. *Bulletin de la Commission Geologique de Finlande* 60: 1–164.
4. ↑  Mörner, Nils-Axel 1977. Varve chronology on Södertörn: Recording and dating of the "drainage" of the Baltic Ice Lake and correlation with the Finnish varve chronology. *GFF: Journal of the Geological Society of Sweden* 99(4): 423-425.
5. ↑  Geological/Geotechnical Investigations[*alaline kõdulink*]
6. ↑  Björck, Jonas, jt. 2002. An event stratigraphy for the Last Glacial–Holocene transition in eastern middle Sweden: results from investigations of varved clay and terrestrial sequences. *Quaternary Science Reviews* 21(12/13): 1489–1501.
7. ↑   Aivar Kriiska, Andres Tvauri. *Eesti muinasaeg*. Tallinn: Avita, 2002, lk 13 ja 25.
Warreni komisjoni kaaskiri aruande esiküljel
Warreni komisjoni liikmed annavad komisjoni aruande üle president Lyndon B. Johnsonile
**Warreni komisjon** (inglise keeles *Warren Commission*; ametlik nimetus: *The President's Commission on the Assassination of President Kennedy*) oli spetsiaalne uurimisorgan, mis moodustati 29. novembril 1963 USA Kongressi nõudmisel Ameerika Ühendriikide presidendi John F. Kennedy mõrvamise asjaolude uurimiseks. Komisjon sai mitteametlikult nimeks Warreni komisjon selle juhiks määratud Ameerika Ühendriikide Ülemkohtu esimehe Earl Warreni järgi.

Komisjoni kuulusid kõrged USA riigiametnikud nii FBI-st, CIA-st kui ka muudest asutustest.

FBI viis komisjoni korraldusel läbi 25 000 küsitlust ja salateenistus veel 1550. Komisjon ise võttis tunnistused 552 tunnistajalt, kellest 94 andis tunnistusi komisjoni ees.

Warreni komisjoni aruanne esitati president Lyndon B. Johnsonile 24. septembril 1964 ja tehti avalikkusele kättesaadavaks 27. septembril 1964.

Komisjoni aruanne teatas, et presidendi mõrvas Lee Harvey Oswald, kes tegutses üksi ja kelle ajendiks oli pettumus USA ja presidendi ebaõnnestunud Kuuba-poliitikas ja nõrkus kommunismile vastuseismisel.

Komisjoni tulemust peeti päris mitu aastat ainsaks tõeks. USA valitsuse seisukoht on siiani sama, mis komisjonil. Skeptikute arvates komisjon tegelikult varjas rohkem kui avalikustas ja tehniliselt ei olnud komisjoni lõppotsuses kirjeldatud sündmuste käik võimalik.

Viited
------

1. ↑  Earl Warren (1891-1974) Earl Warren College
2. ↑  Robert Stewart, Clint Twist, Edward Horton. Ajaloo saladused. Tallinn, 2004, lk. 179-180
3. ↑
4. ↑
Tribüünihoone, 2013
**Tehvandi staadion** on mitmeotstarbeline staadion Otepääl, Tehvandi spordikeskuse osa. Ümberehitatud staadion avati 1. oktoobril 2010.

Staadioni kasutatakse aasta läbi: talvel suusastaadionina ning suvel kergejõustiku- ja jalgpallistaadionina.

Staadionil paikneb murukattega normaalmõõtmetega jalgpalliväljak ning spetsiaalkattega sportmängude välisväljak korvpalli, võrkpalli ja tennise mängimiseks.

Tehvandi Spordikeskuse staadionil on 1000-kohaline pinkidega põhjatribüün ja varikatusega 2200-kohaline toolidega läänetribüün. 

9. veebruaril 2011 avati staadioni hoones Eesti Spordimuuseumi filiaal Otepää Talispordimuuseum, mille eelkäija oli Otepää Suusamuuseum. 

Tehvandi staadion 2011. aasta jaanuaris

Vaata ka
--------

* 2011. aasta juunioride ja kuni 23-aastaste põhja suusaalade maailmameistrivõistlused
* Maailma karikasarja Otepää etapp

Viited
------

1. ↑  Talvepealinn sai uhiuue spordikompleksi Valgamaalane.ee, 1. oktoober 2010
2. ↑  Eesti talvepealinn saab uhiuue spordikompleksi[*alaline kõdulink*] ERR Sport, 1. oktoober 2010
3. ↑  Otepää Talispordimuuseum avab uksed[*alaline kõdulink*]

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tehvandi staadion** |

* Tehvandi Spordikeskus
* 360° aeropanoraam / aerofoto
Tim Tscharnke
**Tim Tscharnke** (sündinud 13. detsembril 1989 Weißenfelsis) on endine Saksamaa murdmaasuusataja.

Juunioride maailmameistrivõistlustel 2008. aastal Mallesis võitis Tscharnke 4×5 km teatesõidus hõbemedali ja 10 km klassikasõidus pronksmedali. 2009. aastal Praz de Lys Sommandis kuulus ta hõbemedali võitnud Saksamaa teatemeeskonda koosseisu 4×5 km teatesõidus.

2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris sai Tscharnke sprinditeate vabasõidus koos Axel Teichmanniga hõbemedali.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 2010 Kanada Vancouveris
	+ hõbemedal sprinditeate vabasõidus

### Juunioride maailmameistrivõistlustel

* 2008 Itaalia Mallesis
	+ Hõbe hõbemedal 4×5 km teatesõidus
	+ Pronks pronksmedal 10 km klassikasõidus
* 2009 Prantsusmaa Praz de Lys Sommandis
	+ Hõbe hõbemedal 4×5 km teatesõidus

### Maailma karikasarjas

Tim Tscharnke osales individuaalarvestuses 116 maailma karikasarja etapil ja jõudis esikolmikusse kahel korral, neist mõlemal korral ta võitis.

#### Maailma karikasarja etapivõidud

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2012 | 13. detsember | Canmore |  Kanada | 15 km kl. ühisstart |
| **2.** | 2015 | 10. jaanuar | Val di Fiemme |  Itaalia | 15 km kl. ühisstart |

Välislingid
-----------

* Tim Tscharnke koduleht
* Tim Tscharnke FIS-i kodulehel (inglise)
Pirjo Muranen Tour de Skil Prahas (2007)
**Pirjo Elina Muranen** (sünninimi **Pirjo Manninen**; sündinud 8. märtsil 1981 Rovaniemis) on soome endine murdmaasuusataja.

Muranen on võitnud maailmameistritiili nii individuaalses sprindivõistluses 2001. aasta maailmameistrivõistlustel Lahtis kui ka teatevõistluses 2007. aasta MM-il Sapporos koos Virpi Kuituneni, Aino-Kaisa Saarineni ja Riitta-Liisa Roponeniga.

Maailma karikasarjas on ta sprindivõistlustel võitnud viis etappi. Sprindikarika arvestuses tuli ta 2000–2001 hooajal kokkuvõttes teiseks ja 2002–2003 kolmandaks.

Muranen võitis ka MM-il 2001. aasta Lahtis ja 2003. aastal Val di Fiemme‎s hõbemedali, kuid mõlemal korral võistkonna tulemus tühistati, kuna Lahtis Virpi Kuitunen ja Milla Saari ning Val di Fiemmes Kaisa Varis jäid vahele dopingu kasutamisega.

Murase treener on 2006. aasta kevadest Reijo Jylhä. Enne seda oli tema treeneriks isa Jorma Manninen. Pirjo Murase vend on tuntud kahevõistleja Hannu Manninen. Pirjo Muranen abiellus 30. juunil 2007 võrkpallur Ville Muraneniga.

Muranen valiti 2001. aastal Soome aasta naissportlaseks.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 2010 Kanada Vancouveris
	+ pronksmedal teatesõidus

### Maailmameistrivõistlustel

* 2001 Soome Lahtis:
	+ Kuld **maailmameister** sprindisõidus (vaba)
* 2005 Saksamaa Oberstdorfis:
	+ Hõbe hõbemedal sprinditeatesõidus (vaba)
* 2007 Jaapan Sapporos
	+ Kuld **maailmameister** 4x5 km teatesõidus
* 2009 Tšehhi Liberecis
	+ Kuld **maailmameister** 4x5 km teatesõidus
	+ Pronks pronksmedal sprindisõidus (vaba)
* 2011 Norra Oslos
	+ Pronks pronksmedal 4x5 km teatesõidus

### Maailma karikasarjas

#### Maailma karikas sprindis

* 2. koht: 2001
* 3. koht: 2003, 2009

Pirjo Muranen osales karjääri jooksul 157 maailma karika etapil ja jõudis poodiumile 15 korral, millest viiel korral kõige kõrgemale astmele.

#### Maailma karikasarja etapivõidud

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2000 | 17. detsember | Brusson |  Itaalia | 1 km sprindis (v) |
| **2.** | 2000 | 29. detsember | Engelberg |  Šveits | 1 km sprindis (v) |
| **3.** | 2001 | 7. märts | Oslo |  Norra | 1 km sprindis (k) |
| **4.** | 2002 | 19. detsember | Linz |  Austria | 1 km sprindis (v) |
| **5.** | 2009 | 31. jaanuar | Rõbinsk |  Venemaa | sprindis (v) |

Välislingid
-----------

* Pirjo Muraneni koduleht
* Pirjo Muranen FIS-i kodulehel (inglise)
* Pirjo Muranen Soome Suusaliidu kodulehel
**Elmedin Konaković** (sündinud 3. septembril 1974 Sarajevos) on Bosnia ja Hertsegoviina poliitik (erakonda Rahvas ja Õiglus).

Elmedin Konaković on lõpetanud Sarajevo ülikooli kehakultuuriteaduskonna magustrikraadiga. Ta on korvpallurina mänginud nii Bosnia ja Hertsegoviina kui ka mitme välisriigi meeskondades. 2002. aastal määrati ta Bosnia ja Hertsegoviina meeste korvpallikoondise juhiks ning aastatel 2003–2007 juhtis ta korvpalliklubi "Bosna". Aastatel 2013–2016 oli ta Bosnia ja Hertsegoviina Korvpalliliidu juhatuse president.

Poliitikas on Elmedin Konaković tegev olnud alates 2004. aastast, kui ta astus Demokraatliku Aktsiooni Parteisse. Samal aasta valiti ta Sarajevo kesklinna volikogusse. 2010–2014 oli ta Sarajevo kantoni assamblee liige. 2015. aasta märtsis määrati ta Sarajevo kantoni peaministriks. 2018. aasta alguses lahkus ta Demokraatliku Aktsiooni Parteist. 2018. aasta märtsis vabastas Sarajevo kantoni assamblee ta kantoni peaministri ametikohalt. Samal kuul asutas ta erakonna Rahvas ja Õiglus ja sai selle esimeheks. 2018–2020 oli ta Sarajevo kantoni assamblee spiiker. 2022. aastal valiti ta Bosnia ja Hertsegoviina Esindajatekoja liikmeks.

25. jaanuarist 2023 on Elmedin Konaković Bosnia ja Hertsegoviina välisminister.

Viited
------

1. ↑  Elmedin Konaković : Minister of Foreign Affairs of Bosnia and Herzegovina : Curriculum Vitae Ministry of Foreign Affairs Bosnia and Herzegovina. Vaadatud 6. mail 2023
2. ↑  Elmedin Konaković : Biografija Centar za istraživačko novinarstvo. Vaadatud 6. mail 2023
3. ↑  Bosnia and Herzegovina Ministries, etc. rulers.org. Vaadatud 6. mail 2023
Marco Albarello (1992)
**Marco Albarello** (sündinud 31. mail 1960 Aostas) on endine Itaalia murdmaasuusataja.

Võrreldes teiste samal ajal võistelnud itaallastega, näiteks Maurilio De Zolti ja Silvio Fauneriga, oli Abarello tugevam külg just klassikastiil. Tema esimene suurvõistluste individuaalne saavutus oli see, et ta tuli 1987. aasta maailmameistrivõistlustel Oberstdorfis mõnevõrra ootamatult 15 km klassikastiilis maailmameistriks. 1992. aasta olümpiamängudel Albertville'is sai ta kaks hõbemedalit, olles teine 10 km klassikas ja 4x10 km teatesõidus. Teatevõistluse hõbemedali sai ta ka 1993. aasta MM-il Falunis. Mõlemal korral sai kuldmedali Norra. 1994. aasta olümpiamängudel Lillehammeris teatevõistluse olukord muutus ja Itaalia võttis norralastelt kulla nende koduradadel. Samal olümpiamängudel sai Albarello 10 km pronksmedali. Veel võitis ta Itaalia koondisega 4x10 km teatevõistluses 1995. aasta MM-il Thunder Bays pronksmedali ja 1988. aasta OM-il Naganos hõbemedali.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 1992 Prantsusmaa Albertville
	+ Hõbe hõbemedal 10 km klassikalises stiilis
	+ Hõbe hõbemedal 4x10 km teatesõidus
* 1994 Norra Lillehammeris
	+ Kuld **olümpiavõitja** 4x10 km teatesõidus
	+ Pronks pronksmedal 10 km klassikalises stiilis
* 1998 Jaapan Naganos
	+ Hõbe hõbemedal 4x10 km teatesõidus

### Maailmameistrivõistlustel

* 1985 Austria Seefeldis
	+ Hõbe hõbemedal 4x10 km teatesõidus
* 1987 Saksamaa Oberstdorfis
	+ Kuld **maailmameister** 15 km klassikalises stiilis
* 1993 Rootsi Falunis
	+ Hõbe hõbemedal 4x10 km teatesõidus
* 1995 Kanada Thunder Bays
	+ Pronks pronksmedal 4x10 km teatesõidus

### Maailma karikasarjas

#### Maailma karikasarja etapivõidud

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 1987  | 15. veebruar  | Oberstdorf  |  Saksamaa LV | 15 km klassikat |
| 2. |  1993 |  9. jaanuar |  Ulrichen  |  Šveits | 15 km klassikat |

Välislingid
-----------

* Marco Albarello FIS-i kodulehel (inglise)