recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rein Ruus** (16. august 1948 Põltsamaa – 10. aprill 2020 Tartu) oli eesti füüsik.

Elulugu
-------

Rein Ruus oli arstide poeg.

Lõpetas 1967 Tartu 1. Keskkooli ja 1972 TÜ füüsikuna; füüsikadoktor (1999, TÜ), väitekiri "Collapse of 3d(4f) orbitals in 2p(3d) excited configurations and its effect on the X-ray and electron spectra". Oli 1972–1975 EPA füüsika kateedri vanemlaborant. Eesti NSV TA Füüsika Instituudis 1975–1980 ja 1990–1996 röntgenspektroskoopia labori insener, 1980–86 nooremteadur, 1989–90 ja 1996–2004 teadur ning 2005. aastast vanemteadur.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: tahkiste elektronstruktuuri uurimine "klassikalise" röntgenspektroskoopia ja röntgenergastusega elektronspektroskoopia meetoditega; ergastatud seisundite radiaalse lokalisatsiooni ja kristallvälja mõju uurimine röntgenergastustele ja nende lagunemise dünaamikale.

Tunnustus
---------

* 2014 Tartu Ülikooli aumärk

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide.
2. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 9.12.2022.

Teoseid
-------

* Collapse of the 3d orbital in configurations with a 2p vacancy and its effect on the 2p6-2p5nd,ns transitions (kaasautor). // Opt. Spektrosk. 59 (1985) 4
* Autoionization phenomena involving the 2p53d configuration of argon-like ions in ionic solids (kaasautor). // Phys. Rev. B 47 (1993) 18
* M45N45N45 Auger decay spectra of the resonantly excited 3d94f configuration of Xe-like ions in solids (kaasautor). // Phys. Rev. B 49 (1994) 21
* Charge-transfer multiplet analysis of the resonant 2p3p3p Auger spectra of CaF2. // Phys. Rev. B 51 (1995) 20
* Resonant Auger spectra of TiO2 at Ti 2p and O 1s absorption edges (kaasautor). // J. Electron Spectrosc. Relat. Phenom. 93 (1998) 1–3
* Potential barrier effects in Cs 3d resonance photoemission of CsF (kaasautor). // J. Electron Spectrosc. Relat. Phenom. 137–40 (2004).

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

Rein Ruus Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Kaarel Kais** (sündinud 13. septembril 1974 Tallinnas) on Eesti rannavõrkpallur ja advokaat.

Haridus
-------

Ta on lõpetanud 1992. aastal Pärnu 1. Keskkooli ja 2006. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna.

Töö
---

Ta on 2006. aastast Eesti Advokatuuri liige ja 2010. aastast vandeadvokaat. Oktoobris 2015 asutas ta advokaadibüroo Kais, Pihlak & Partnerid. Veebruaris 2017 asutas advokaadibüroo Premium, kus tegutseb tänaseni advokaadibüroo omaniku ja juhtivpartnerina.

Sport
-----

Alustas sportlasteed isa Peeter Kaisi juhendamisel. Aastatel 1995–2002 esindas koos vend Kristjan Kaisiga rannavõrkpallis Eestit rahvusvahelistel suurvõistlustel ja karikasarjades. Parim saavutus rahvusvahelistelt suurvõistlustelt on rannavõrkpalli EM-i 9. koht (1997). 2010. aastal tegi koos vahepeal samuti tippspordist taandunud vend Kristjan Kaisiga *comeback*'i rahvusvahelisel areenil, aidates Eesti rannavõrkpallikoondisel võita Londoni olümpiamängude valikturniir Kreekas.

On tulnud kuuel korral Eesti meistriks rannavõrkpallis (1999–2002 koos vend Kristjaniga, 2008 ja 2012 koos Argo Arakuga) ning võitnud seitse hõbemedalit (1994–1998, 2006 ja 2009) ja neli pronksmedalit (2003, 2007, 2011 ja 2021). Koos vennaga oli ta Eesti parim rannavõrkpallur 1999–2002. Võitnud kahel korral Eesti Rannakuninga turniiri. Lisaks võitnud Eesti meistrivõistlustel saalivõrkpallis kaks hõbemedalit (aastal 1999 Pärnu Võrkpalliklubi ja aastal 2001 Tartu Pere Leiva meeskonnas).

2009. aastast juhib spordiklubi Rannahunt, mille alla kuulub muu hulgas Eesti meeste võrkpalli esiliiga meeskond AB Premium/Rae vald.

Poliitiline tegevus
-------------------

Kohalike omavalitsuste volikogude valimistel aastatel 2013 ja 2017 kandideeris Eesti Reformierakonna nimekirjas Rae vallas ja sai vastavalt 116 ja 143 häält, millega osutus mõlemal korral valituks. Aastatel 2013–2017 oli Rae vallavolikogu aseesimees ning 2013–2021 ka Rae vallavolikogu haridus- ja kultuurikomisjoni esimees.

Isiklikku
---------

Sündinud Tallinnas, kuid üles kasvanud Pärnus. Kaarel Kais on 189 cm pikk ja kaalub 85 kg. Vend Kristjan Kais on samuti võrkpallur. Nende isa Peeter Kais on võrkpallur ja sporditegelane.

Artiklid
--------

* Kaarel Kais "Juhatuse liikme võib häbiposti panna vaid tõendatud faktide korral", raamatupidaja.ee, 14.01.2011
* Kaarel Kais "Kuidas vabaneda ebaausast töötajast", raamatupidaja.ee, 25.04.2011
* Kaarel Kais "Kauba edasimüük ei ole riskivaba tegevus", raamatupidaja.ee, 18.11.2011

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
Władysław Gomułka tribüünil
Władysław Gomułka (vasakul) ja Leonid Brežnev (1967)
**Władysław Gomułka** (6. veebruar 1905 Krosno – 1. september 1982 Konstancin-Jeziorna) oli Poola kommunistlik poliitik ja riigitegelane, Poola kommunistlik liider aastatel 1956–1970.

Władysław Gomułka oli pärit töölisperekonnast. Ta omandas ainult alghariduse ning tööle läks ta juba 14-aastaselt 1919. aastal. Poola Kommunistlikku Parteisse astus Gomułka 1926. aastal. 1932. aastal mõisteti ta kommunistliku tegevuse eest neljaks aastaks vangi, kuid haiguse tõttu vabastati ta vangistusest juba 1934. aastal. Seejärel suundus ta Moskvasse, kus õppis aastatel 1934–1935 Rahvusvahelises Leninlikus Akadeemias. Gomułka pöördus 1935. aastal Poolasse tagasi, kus ta vangistati ning vabanes alles Teise maailmasõja alguses 1939. aastal. Aastatel 1939–1942 elas ta Białystokis ja Lvivis. 1942. aastal saabus ta illegaalina Varssavisse, kus temast sai Poola Töölispartei Keskkomitee liige. 1943. aasta novembrist sai temast sama partei esimene sekretär. 1944. aasta juulis saabus ta Lublinisse, kus temast sai Poola Rahvusliku Vabastamise Komitee liige. 1944. aasta detsembrist kuulus ta valitsusse peaministri asetäitjana ja "tagastatud alade" ministrina. 1948. aastal jäi ta võimuvõitluses Stalini soosikule Bolesław Bierutile alla. 1949. aastal jaanuaris eemaldati Gomułka kõigilt riiklikelt ametikohtadelt, sama aasta novembris heideti aga Poola Ühendatud Töölisparteist välja. 1951. aasta juulis ta arreteeriti ning viibis vangistuses kuni 1954. aastani.

1956. aasta augustis taastati tema liikmesus Poola Ühendatud Töölisparteis, sama aasta 21. oktoobril valiti ta aga sama partei esimeseks sekretäriks. Oma võimuperioodi algul oli Gomułka küllaltki populaarne. Ta pooldas niinimetatud "Poola teed sotsialismile". 1960. aastatel muutus ta aga Nõukogude Liidu surve all üha vanameelsemaks.

1968. aasta märtsis päästeti Gomułka juhtimisel valla "sionismivastane kampaania". Umbes 17 000 juudi rahvusest Poola kodanikku võtsid vastu väljasõiduviisa ja lahkusid maalt.

Władysław Gomułka astus parteijuhi ametikohal tagasi 20. detsembril 1970 seoses Gdanskis ja mujal Põhja-Poolas puhkenud töölisrahutustega.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Timothy Snyder. Veremaad : Euroopa Hitleri ja Stalini vahel. Tallinn, 2011, lk. 393–397
5. ↑
**Kaarel Aare** (14. august 1948 Jõhvi – 9. september 2020) oli Eesti mereraadioside asjatundja ja riigiametnik.

Põhihariduse sai Jõhvi 1. keskkoolis (lõpetamise ajal Kohtla-Järve 5. Keskkool). Pärast seda on lõpetanud Tallinna Tehnilise kooli Nr. 1 ("Karu Akadeemia") ja Tallinna Kalatööstusliku Merekooli raadiooperaatori-elektroraadionavigaatori erialal. Aastatel 1966–1990 töötas ta Eesti Merelaevanduses (EML) raadiojaama ülemana, nendest 10 aastat mootorlaeval Ristna. Vahepeal (1967–1969) oli Nõukogude armees. 10 korda on läbi sõidetud Põhja-Meretee. Põhiliselt sõitis merd Euroopa, Vahemere ja Lääne-Aafrika sadamate vahel. 1990–1991 sõitis merd lühiajaliselt välislipu (Panama) all.

Alates 1991. aasta novembrist kuni 2016. aasta veebruarini töötas Veeteede Ametis sidetalituse juhatajana. 
Osales Suurupi militaarse raadiosaatekeskuse ülevõtmises lahkuvalt Vene mereväelt. Keskus võeti üle täiesti terve ja töötavana. Nimetatud keskuse ja EML-i vastuvõtukeskuse baasil loodi Riiklik meresidesõlm (praegu Riigi Infokommunikatsiooni Sihtasutuse koosseisus), mille ülesandeks sai üles ehitada rahvusvahelistele nõuetele vastav automaatne (digitaal-selektiivse väljakutse võimalusega) Eesti ULL-i meresidevõrk, mille põhiülesandeks on side tagamine Eesti merepääste vastutusalas. Samuti osales ta rahvusvahelise (Soome-Venemaa-Eesti) Soome lahe laevaettekannete süsteemi (GOFREP) ülesehitamises. Eesti poolt tegi põhitöö Cybernetica AS (projektijuht Rein Haavel).

Isiklikku
---------

Esimesest abielust on poeg Raul (sündis 1971). Teisest abielust lapsi pole. 2006. aasta juunist oli lesk.
Hobi on digitaalfotograafia, lemmikhelilooja Raimond Valgre.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. veebruar 2006. Vaadatud 26. oktoobril 2006.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Württemberg-Hohenzollern (eresinine) sõjajärgse Saksamaa Prantsusmaa-hallatavas tsoonis (kahvatusinine)
**Württemberg-Hohenzollern** oli Lääne-Saksamaa liidumaa, mis loodi 1945. aastal Prantsusmaa Teise maailmasõja-järgse okupatsioonitsooni osana. Selle pealinn oli Tübingen. 1952. aastal liideti see vastloodud Baden-Württembergi liidumaaga.

Ajalugu
-------

Württemberg-Hohenzollernit ei tohiks segi ajada samanimelise suurema *gauga*, mis tekkis lühikeseks ajaks Kolmanda riigi ajal.

Württemberg-Hohenzollern koosnes endise Württembergi liidumaa lõunaosast ja Preisimaa Hohenzollerni halduspiirkonnast. Württembergi põhjaosast sai Württemberg-Badeni liidumaa USA haldusalas. Jaotus põhja- ja lõunaosa vahel tehti nii, et Karlsruhet ja Münchenit ühendav Autobahn (tänapäeval A8) oli täielikult Ameerika tsoonis.

18. mail 1947 võeti vastu uus põhiseadus ja valiti Württemberg-Badeni esimene parlament. Lääne-Saksamaa moodustumisega 23. mail 1949 ühines Württemberg-Baden liitvabariigiga.

Kolm liidumaad, millest 1952. aastal moodustati Baden-Württemberg
24. septembril 1950 korraldati Württemberg-Hohenzollernis, Württemberg-Badenis ja Lõuna-Badenis rahvaküsitlus seoses kolme liidumaa ühinemisega. Avalik rahvahääletus toimus 16. detsembril 1951. Kõik kolm liidumaad ühendati ja 25. aprillil 1952 loodi tänapäevane Baden-Württembergi liidumaa.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Jagelloonide dünastia kuningast; Anjou dünastiast pärineva kuninga kohta vaata artiklit Lajos I; teiste tähenduste kohta vaata artiklit Lajos (täpsustus)* |

---

Lajos II Tiziani maalil (1526)
**Lajos II** ehk **Ludvik II** (1. juuli 1506 – 29. august 1526) oli vastavalt Ungari ja Böömimaa kuningas 1516 kuni surmani. Ta kuulus Jagelloonide dünastiasse.

Lajos oli Böömimaa ja Ungari kuninga Ulászló II (Vladislav II) poeg ning pärija. Vastavalt tema isa leppele Habsburgidega pidi ta abielluma Maria von Habsburgiga (lepe oli sõlmitud juba enne tema sündi), kes oli keiser Maximilian I pojatütar, ning tema õde Anna naituma Maria venna Ferdinandiga. 1516, kui Ulászló suri, sai 10-aastase Lajose hooldajaks Maximilian, kes ta adopteeris. Kuid juba 1519 keiser suri ning hooldusõigus läks Georg Hohenzollernile. Samuti oli tema regendiks Poola kuningas ja Lajose onu Zygmunt I Vana.

1522 said topeltabielud teoks ning Lajos kuulutati täisealiseks. Üldiselt polnud ta kuigi osav valitseja, veetes aega oma noore naise seltsis priisates või jahil käies. Kui türklased Suleiman Toreda juhatusel Ungarisse tungisid, asus noor kuningas oma vägede eesotsa ning viis nad Mohácsi lahingusse. See lõppes aga ungarlaste purustamisega, misjärel enamik riigist langes türklaste kätte. Lajosel õnnestus eluga pääseda, kuid taandumisel uppus ta Doonau lisajõkke. Tema laip leiti alles kahe kuu pärast.

Peale Lajose surma algas Ungaris Ferdinandi ja János Zapolyai vahel võimuvõitlus kuningatiitli pärast, mis hõlbustas veelgi riigi Türgi kätte langemist. Ferdinandist sai Ungari kuningas, kuid ainult selle lääne- ja põhjaosas, enamikku riigist valitses Türgi vasallina Zapolyai.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Ulászló II (Vladislav II)** | **Ungari ja Böömimaa kuningas**1516–1526 | Järgnev**Ferdinand,** Ungaris koos rivaalkuningas **János Zapolyaiga** |
**Kaarel Aret** (eesnimi kuni 25. mai 1936 **Karl**; perekonnanimi kuni 8. oktoober 1937 **Väärvold**, aga ka **Vervolt**, **Werwolt** jms; 4. aprill 1892 Riidaja vald, Helme kihelkond, Viljandimaa – 23. jaanuar 1938 Põltsamaa) oli Venemaa (lipnik) ja Eesti sõjaväelane (kapten), kaitseliitlane, õpetaja ja koduloolane.

Aret õppis aastatel 1907–1911 Tartu Õpetajate Seminaris ja lõpetas selle kooliõpetaja kutsega.

Venemaa sõjaväes
----------------

Aret mobiliseeriti septembris 1915 sõjaväkke. Ta õppis jaanuarist maini 1916 Aleksei Sõjakoolis Moskvas ja sai lõpetamisel lipniku auastme. Ta teenis 3. Turkestani Kütipolgus kuni detsembrini 1917.

Eesti sõjaväes
--------------

Aret oli alates 26. novembrist 1918 Põltsamaa Kaitseliidu ülem. Ta oli aastatel 1918–1919 Põltsamaa alevi komandant. Ta teenis hiljem Viljandi II Kaitsepataljoni ja 4. (Põltsamaa) kooliõpilaste roodu ülemana. Ta demobiliseeriti 1920. aastal.

Kaitseliidus
------------

Aret oli Kaitseliidus alates 26. novembrist 1918. Ta oli hiljem Kaitseliidu Põltsamaa–Pilistvere–Kolga-Jaani ringkonna ülem ja kuni 1931. aastani Kaitseliidu Sakala maleva Põltsamaa malevkonna pealik.

Edasine elukäik
---------------

Aret töötas Põltsamaal kooliõpetajana ning oli aktiivne ühiskonnategelane. Ta oli tegutses koduloolasena, andis välja mitu Põltsamaad käsitlevat raamatut ning asutas 1926 ajalehe Põltsamaa Teataja, mida 1932. aastani ise juhtis.

Tema algatusel hakati Põltsamaale püstitama Vabadussõja mälestussammast, mis avati pidulikult 17. augustil 1924. Ta oli "Vabadussõjas Langenute Mälestamise Põltsamaa Kihelkonna Komitee Teataja" toimetaja 1927–1930.

Kaarel Aret suri 23. jaanuaril 1938 insulti ja maeti 28. jaanuaril Põltsamaa kalmistu Elupuuaeda.

Tunnustus
---------

* 3. juuni 1923 – Eesti Vabadussõja mälestusmärk

Teoseid
-------

* Karl Vervolt. Lühike Põltsamaa ajalugu. Põltsamaa 1931
* Karl Vervolt. Mõningaid andmeid Põltsamaa ajaloost. Põltsamaa 1931
* Karl Vervolt. Põltsamaa enne ja nüüd. Põltsamaa 1932
* Karl Vervolt. Dr. K. A. Hermann. Põltsamaa 1934
* Põltsamaa Majaomanik. Toimetaja Karl Vervolt. Põltsamaa 1934
* Karl Vervolt. Põltsamaa sõnas ja pildis. Viljandi 1935
* Karl Vervolt. Põltsamaa miniatuure. Põltsamaa 1937

Viited
------

1. ↑  Kaarel Areti isiklik toimik. ERA 495-7-175

Kirjandus
---------

* Vilja Roots, Rutt Tänav. "Kaitseliidu loomine". // "Põltsamaa". Maalehe Raamat. Tallinn 2002. Lk 59

Välislingid
-----------

* Kaarel Aret Eesti ohvitseride andmekogus
* Foto Kaarel Aretist Eesti Rahvusarhiivi Filmiarhiivi kogus
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Depeche Mode'i laulust; Nina Hageni albumi kohta vaata artiklit Personal Jesus (album)* |

---

**"Personal Jesus"** on Depeche Mode'i lugu, mida hiljem on esitanud paljud nimekad artistid, sealhulgas Marilyn Manson ja Johnny Cash. Loo autor on Depeche Mode'i liige Martin Gore. Rolling Stone pani laulu oma 500 läbi aegade parimate laulude edetabelis 368. kohale. Muusikaajakiri Q pani selle oma saja läbi aegade parima laulu nimekirja.

Lugu torkab kõrva oma monotoonse, lühikest ja rokilikku motiivi järgiva meloodia poolest.

Martin Gore kirjutas selle loo Elvis Presley ja Priscilla Presley kohta.

Singel
------

"Personal Jesus" anti singlina välja kuus kuud enne albumi "Violator" ilmumist. See saavutas Suurbritannias 13. USA edetabelis Billboard Hot 100 28. ja edetabelis Billboard Modern Rock 3. koha. Edu saatis ka loo B-poolt "Dangerous", mis jõudis Modern Rocki edetabelis 13. kohale.

Originaalversioon
-----------------

"Personal Jesus" on bändi üks suurimaid hitte ja koos "Enjoy the Silence'iga" leiab alati koha ansambli kontsertidel. See on üks väheseid Depeche Mode'i lugusid, kus peamiseks instrumendiks on kitarr.

Kaverid
-------

Laulu on kaverdanud teiste hulgas Gravity Kills, Marilyn Manson, Sammy Hagar, Jerry Williams, Lollipop Lust Kill, Nina Hagen, Richard Cheese, Johnny Cash, Tori Amos ja Mindless Self Indulgence. Laulu on kasutatud ka sämplina, näiteks Jamelia laulus "Beware of the Dog" ja Hilary Duffi laulus "Reach Out".
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib üldisest tehnika mõistest; raudteealase mõiste kohta vaata artiklit Blokeering (raudtee); korvpalli mõiste kohta vaata artiklit Blokeering (korvpall)* |

---

**Blokeering** (saksa sõnast *blockieren* 'tõkestama') on meetodite ja vahendite kompleks, mis tagab aparaadi, masina, elektrilülituse, tööseadise (elemendi) või tehnilise süsteemi teatava seisundi kinnistumise, kusjuures see seisund säilib ka pärast blokeeringu rakendumist põhjustanud teguri mõju lakkamist. Blokeering suurendab seadmete ohutust ja töökindlust: teda rakendatakse transpordiseadmeis (näiteks rongiliikluse ohutuse kindlustamiseks, blokeering), energiasüsteemides, elektrijaamades ja -alajaamades ning mitmesugustes tööstus- ja olmeseadmeis. Blokeering realiseeritakse mehaanilise, optilise, magnetilise või elektrilise sidestusega. Blokeeringu toime lakkab, kui aparaadi- või masinaosa viiakse lähteasenndisse või lubatavasse uude asendisse. Seega: blokeering tagab aparaadi, masina, elektrilülituse, tööseadise (elemendi) või tehnilise süsteemi lubatud (ohutud) seisundid ja töö, ning väldib lubamatud seisundid (ohtliku olukorra).

Viited
------

1. ↑   Blokeering. Tehnikaleksikon. Tallinn: Kirjastus Valgus 1981 lk 54
Martin Olsson Rootsi koondises 2012. aasta EM-il
**Martin Tony Waikwa Olsson** (sündinud 17. mail 1988 Gävles) on Rootsi jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Rootsi kõrgliiga klubis Malmö ja Rootsi jalgpallikoondises.

2006. aastal liitus ta Inglismaa klubiga Blackburn Rovers, debüteerides hooajal 2007–08 Inglismaa kõrgliigas. Blackburn Roversis mängis ta kuni hooaja 2012–13 lõpuni, Inglismaa kõrgliigas mängis ta klubiga viiel hooajal.

2013. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Norwich Cityga, kellega mängis kaks hooaega Inglismaa kõrgliigas ja kaks hooaega esiliigas. 2017. aasta jaanuaris siirdus ta umbes nelja miljoni naelsterlingi eest Inglismaa kõrgliiga klubisse Swansea City.

2020. aastal mängis Olsson Rootsi kõrgliiga klubis Helsingborgs. 2021. aasta esimeses pooles mängis ta Rootsi kõrgliigas BK Häckeni meeskonnas. 2021. aasta augustis liitus ta Malmöga, kellega tuli samal aastal Rootsi meistriks.

Rootsi jalgpallikoondises debüteeris Olsson 29. mail 2010 sõprusmängus Bosnia ja Hertsegoviina vastu ja lõi selles mängus kaks väravat. Ta on kuulunud Rootsi koondisse 2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel, 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.

Tema isa on rootslane ja ema Keenia päritolu. Tema kaksikvend Marcus Olsson on samuti jalgpallur.

Viited
------

1. ↑  "Olsson sets his sights on regular Blackburn Rovers spot".lancashiretelegraph.co.uk. 8.6.2009. Vaadatud 29.3.2022

Välislingid
-----------

 Martin Olsson – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Rootsi koondis  –  UEFA Euro 2016 |
| --- |
| 

* 1 Isaksson
* 2 Lustig
* 3 Johansson
* 4 Granqvist
* 5 Olsson
* 6 Forsberg
* 7 Larsson
* 8 Ekdal
* 9 Källström
* 10 Ibrahimović (c)
* 11 Berg
* 12 Olsen
* 13 Jansson
* 14 Lindelöf
* 15 Hiljemark
* 16 Wernbloom
* 17 Augustinsson
* 18 Lewicki
* 19 Kujović
* 20 Guidetti
* 21 Durmaz
* 22 Zengin
* 23 Carlgren
* Treener: Hamrén

 | Rootsi |

| * v
* r
Rootsi koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Olsen
* 2 Lustig
* 3 Lindelöf
* 4 Granqvist (c)
* 5 Olsson
* 6 Augustinsson
* 7 Larsson
* 8 Ekdal
* 9 Berg
* 10 Forsberg
* 11 Guidetti
* 12 Johnsson
* 13 Svensson
* 14 Helander
* 15 Hiljemark
* 16 Krafth
* 17 Claesson
* 18 Jansson
* 19 Rohdén
* 20 Toivonen
* 21 Durmaz
* 22 Kiese Thelin
* 23 Nordfeldt
* Treener: Andersson

 | Rootsi |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Gulbene kihelkonna Blome mõisast; Liepupe kihelkonna mõisa kohta vaata artiklit Blome mõis (Liepupe kihelkond) ja Smiltene kihelkonna mõisa kohta Blome mõis.* |

---

**Blome mõis** (saksa keeles *Blumenhof*, läti keeles *Blomes muiža*) oli rüütlimõis (fideikomiss), hiljem Vana-Gulbene kõrvalmõis Liivimaal Valga kreisis Gulbene kihelkonnas. Blome mõisa hooned on arhitektuurimälestistena kohaliku kaitse all (ait, häärber). Tänapäeval asub Lätis Gulbene piirkonnas Beļava vallas Ozolkalnsi külas.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli Vana-Gulbene mõisa ja selle kõrvalmõisade, sealhulgas ka Blome mõisa kogusuurus 1816. aastal 22 adramaad, neile mõisadele allus kokku 1474 mees- ja 1538 naishinge.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 279.

Gulbene kirik
Gulbene kihelkond

**Kirik**: Gulbene kirik  

**Mõisad**: Gulbene kirikumõis | Beļava mõis | Blome mõis | Jaungulbene mõis | Krapa mõis | Litene mõis | Nagliena mõis | Stāmeriena mõis | Valme mõis | Vana-Gulbene mõis
Salme Põhikool  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 5. september 2009
**Salme Põhikool** (endise nimega **Jüri Suurhansu nimeline Salme 9-klassiline Kool**) on põhikool Saare maakonnas Saaremaa vallas Salme alevikus aadressil Kuressaare maantee 1. Koolihoone asub Salme jõe põhjakaldal, Kuressaare poolt tulles jääb tee äärde paremale poole.

Kool alustas tegevust 1. septembril 1988. Kooli eelkäijad olid Salme Algkool (tegutses aastatel 1918–1988 kunagise Salme vallamaja ruumides) ja Tiirimetsa 8-klassiline kool (tegutses aastatel 1936–1988). Esimesel õppeaastal oli koolis 20 õpetajat ja 178 õpilast. 1988. aastal alustas õppetööd kaks esimest klassi, ehk teiste klassidega kokku kümme klassikomplekti, ja nii jätkati viis aastat. Kooli kõige suurem õpilaste arv on olnud 186.

Salme Põhikooli esimene direktor oli Arno Vinni. Tema auks on kooliõuel mälestuspink. 

2008. aasta sügisel leiti kooli juurest mullatööde käigus esimene muinaslaev ja 2010. aasta arheoloogiliste kaevamiste käigus teine. Salme Põhikooli on oma tunnuslause: "Tõllu tugevus, viikingite visadus ja esiisade tarkus kahe mere vahel." Koolimaja ees on puidust viikingikuju, mille autor on Maire Põldma.

Direktorid
----------

* 1988–2005 Arno Vinni
* 2005–2016 Marika Pütsepp
* 2017–2018 Raivo Kallas
* 2018–2019 Aare Martinson
* 2019–... Kalmer Poopuu

Viited
------

1. ↑  Kooli ajalugu. Salme Põhikooli veebisait.

Välislingid
-----------

* Kooli koduleht
* "Salme põhikool osaleb algatuses "Tagasi kooli"", Meie Maa, 18. veebruar 2009
**Aleksander Kaal** (ka **Sander Kaal**; 25. märts 1876 Uuemõisa vald, Saaremaa – 5. detsember 1941 Irkutsk) oli eesti poliitik.

15.06.1926–24.09.1926 oli ta Põllumeestekogude esindajana III Riigikogu liige. Astus Riigikogu liikme kohalt ise tagasi.

Ta oli Pöide Põllumeeste Seltsi üks asutajaid, Kaitseliidu Pöide malevkonna kassapidaja, Pöide kirikunõukogu esimees ja Saaremaa esindajana Kirikukogu liige.

Isiklikku
---------

Tal oli üheksa last (viis poega ja neli tütart). Vanim poeg Anton Johannes Kaal oli tunnustatud agronoom Saaremaal. Tütar Alma Vilhelmine Kaal sai tuntuks kirjanikuna. Kaheksas laps, Ilmar Kaal (1920–1985) oli õpetaja, Tornimäe kooli ajalooõpetaja ja direktor. Ilmaril oli neli last: Mati Kaal (s. 1946) – tunnustatud zooloog ja Tallinna Loomaaia direktor, Vambo Kaal (s. 1949) – poliitik ja Riigikogu liige, Peeter Kaal (s. 1953) ja Ülle Kruus (s. 1958) – kunstiajaloolane ja Adamson-Ericu muuseumi direktor.

Aleksander Kaal suri 1941. aastal Irkutskis eeluurimisvanglas tüüfusse.

Viited
------

1. ↑  "Meie parlament ja aeg. III Riigikogu, 15.06.1926–14.06.1929". Originaali arhiivikoopia seisuga 13.12.2013. Vaadatud 14.07.2017.
2. ↑  Põllumees Aleksander Kaal 60-aastane. Uus Eesti, 25. märts 1936
3. ↑  Geni
**Pertti Juhani Pyhtilä** (sündinud 15. mail 1961 Soomes Oulu läänis Saloinenis) on Tartus elav soome päritolu estofiil.

Pertti Pyhtilä on Soome kunstniku Paavo Pyhtilä poeg. Alates 1989. aastast on Pertti Pyhtilä elanud põhiliselt Tartus.[*viide?*] Teda on nimetatud maailma tuntuimaks tartusoomlaseks.

Haridus
-------

Pyhtilä lõpetas 1980 Raahe keskkooli (soome keeles *Raahen lukio*) ja asus õppima Helsingi ülikoolis soome keelt. Aastatel 1989 ja 1991 stažeeris ta Tallinna Pedagoogilises Instituudis, 1991. ja 2003. aastal Tartu Ülikoolis. Filosoofiamagistri kraadi omandas ta Jyväskylä Ülikoolist 2008. aastal kunstihariduse erialal.

Ta valdab soome, eesti, inglise ja rootsi, vähemal määral saksa, ladina ja vene keelt.

Töökohad Eestis
---------------

Eestis töötas Pyhtilä Soome suursaatkonnas Tallinnas (1991–1992) ja Tartus (1992-1993) ning kultuurisekretärina Soome Instituudis Tartus (1994–2001, 2003–2006; juhataja kohusetäitjana Tallinnas 1993–1994).

Tunnustus
---------

Pertti Pyhtilä sai 6. veebruaril 2008 Maarjamaa Risti V klassi teenetemärgi kui Eesti-Soome kultuurisuhete edendaja.

Rahvusvahelisel muuseumipäeval 18. mail 2007 andis Eesti Muuseumiühing esimest korda välja tiitli Eesti Muuseumide Sõber, mille sai Pertti Pyhtilä: "Eesti kultuuri tõsise huvilise ja aktiivse vahendajana on Pyhtilä aidanud kaasa Eesti ja Soome muuseumide koostööle ning, õppides Jyväskylä Ülikoolis museoloogiat, korraldanud mitmeid muuseumiteemalisi koolitusi. /---/".[*viide?*]

24. veebruaril 2007 pälvis Pyhtilä Tartu maavanema Esta Tamme käest Tartumaa kuldse tammeoksa (nr 9): "Tänu Pertti Pyhtilä innustunud ja aktiivsele tegevusele on Soome ja Tartumaa sidemed paljudes valdkondades arenenud ja tugevnenud."

Tartu Ülikooli rektor Jaak Aaviksoo andis Pyhtiläle 8. novembril 2006 järgneva sisuga tänukirja: "Tänan Teid Tartu Ülikooli ja Soome akadeemiliste sidemete arendamise eest. Soome Instituudi kultuurisekretärina vahendasite, toetasite ja korraldasite meie koostööd suurepäraselt."[*viide?*]

Eesti kultuuriminister Signe Kivi andis Pyhtiläle 22. augustil 2001 tänukirja järgneva sisuga: "Te olete Eestis heade mõtete inimene, loovate ideede teoks tegija, meie abimees ja sõber. Tänu selle eest, edu Teile edasiseks."[*viide?*]

Lisaks on Pertti Pyhtilä mälestusmedali "Wastne Testament 1686" laureaat (nr 66).[*viide?*]

Viited
------

1. ↑  Pertti Pyhtilä "Suomalainen Tartto", loeng Tuglas-seura kodulehel, 04.10.2012 (vaadatud 21. veebruaril 2013)
2. 1 2 3  Pertti Pyhtilä CV[*alaline kõdulink*] tema kodulehel (vaadatud 21. veebruaril 2013)
3. ↑  Pertti Juhani Pyhtilä Eesti Vabariigi teenetemärkide kavaleride andmebaasis
4. ↑

Välislingid
-----------

* Pertti Pyhtilä CV tema kodulehel
* Pertti Pyhtilä "Minu eesti keele õppimise lugu" Koolielu, 19. märts 2009
* "Kehra jaamahoones Pertti Pyhtilä näitus "Sõnumitooja, 06.07.2011
* "Pertti Pyhtilä suosittelee: SUOMALAISKOHTEET TARTOSSA"
Portselanist dekoratiivtaldrikud 20. sajandi esimesest poolest
**Portselan** (itaaliakeelsest sõnast *porcellana*; algselt läikivvalge, portselanisarnase karbiga meriteo nimetus, vt kauritigu) on savimassi liik, mida saadakse peamiselt kaoliinist, kvartsist ja põldpaost. Sellest massist valmistatud esemed on peale kõrgel temperatuuril põletamist valget värvi.

Põletamisel ( harilikult temperatuuridel 1250°–1500 °C) muutub valge portselanimass tihedaks, klaasjaks, vee- ja happekindlaks ning enam-vähem läbipaistvaks.

Portselani sünnimaa on Hiina. Varaseimad heledaks põlevatest kaoliniitsavidest valmistatud esemed pärinevad neoliitikumist, u 2800–2500 eKr. Nii need tripoodid kui ka hilisemad Shangi dünastia aegsed portselansavist valmistatud anumad olid põletatud portselani jaoks liiga madalal kuumusel (mitte üle 1150 °C). Kõrgel kuumusel põletatud portselansavist esemete leiud Henani provintsist pärinevad alles umbes 1800 aastat hilisemast ajast – Sui dünastia (581–618) lõpust. Erinevalt Euroopast, kus portselanmassi on alati kokku segatud erinevatest materjalidest, valmistati Hiina portselani kuni umbes 14. sajandini maa sees leidunud nn portselansavist või -kivist. See kujutas endast looduslikku segu valgeks põlevatest teisestest savidest Henani ja Hebei provintsis ning kvartsi, vilkude ja esmaste savide segu lõunapoolsemates provintsides.

Hiina portselan oli hinnatud luksuskaup, mis uusajast alates levis ulatuslikult ka Euroopas. Hiinaga võrdväärset kõvaportselani suudeti Euroopas tootma hakata aga alles 18. sajandi alguses. Euroopa portselani sünniajaks on peetud kaua aega 1709. aastat, mil saksa alkeemik Johann Friedrich Böttger teavitas August II-t portselani leiutamisest. Tõenäoliselt leiutas selle siiski veidi varem saksa teadlane Ehrenfried Walther von Tschirnhaus, kellega koos ka Böttger hakkas portselani valmistamist uurima. 1710. aastal rajati Meisseni manufaktuur ja hakati tootma kõvaportselanist ehk põllupaoportselanist esemeid.

Vaata ka
--------

* Kondiportselan
* Põltsamaa portselanimanufaktuur

Viited
------

1. ↑  Nigel Wood (1999). *Chinese Glazes: Their Origins, Chemistry and Recreation*. London: A & C Black. Lk 92-93.
2. ↑  Nigel Wood (1999). *Chinese Glazes: Their Origins, Chemistry and Recreation*. Lk 48, 94.

Kirjandus
---------

* *Portselanikunsti ajalooline ülevaade*. Tallinn: Kristlik Noorte Naisühing, 1935.
* Inge Teder. *Keraamikast*. Tartu: Eesti Muuseumiühing, 2008. ISBN 9789949157747
* Karin Kalman. *Kondiportselan*. Adamson-Ericu muuseum, 30.10.–27.11.1998.
* Nigel Wood. *Chinese Glazes: Their Origins, Chemistry and Recreation*. A & C Black, London, 1999. ISBN 0-7136-3837-0

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Portselan** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Portselan** |
***Persona*** on ajaloolises tavatähenduses näitleja mängitav sotsiaalne roll või tegelaskuju. Sõna on tuletatud ladinakeelsest sõnast, mis tähendab teatrimaski. Ladinakeelne väljend on tõenäoliselt tuletatud etruski sõnast *phersu*, sama tähendusega kreekakeelne sõna on *πρόσωπον (prosōpon)*. Selle tähendus viimasel Rooma perioodil oli näidata "iseloomu" teatrietenduses või kohtus, kui selgus, et eri isikud kannaksid sama rolli, ja juriidiliste atribuudid nagu õigused, volitused ja ülesanded järgnevad rolli. Samad näitlejad võivad mängida erinevaid rolle, millest igal ühel on oma juriidilised atribuudid ja mõnikord isegi samasse kohtusse ilmumine. Teised allikad tunnistavad samuti, et mõiste päritolu ei ole täiesti selge. Sõna *persona* võib olla seotud ladinakeelse tegusõnaga *per-sonare*, mille otsetõlge on "läbikõlav". Sellel on ilmselge seos eespool nimetatud teatrimaskiga. 

Ka tänapäevastes suhtlusvõrgustikes loovad kasutajad virtuaalse *persona*, mida nimetatakse ka interneti- või veebiidentiteediks.

Psühholoogias
-------------

Carl Jungi ja Jungi psühholoogia järgi on *persona* mask või välimus, mida keegi maailmale esitleb. Seda võib esineda unes erinevate ilmingutena.

Turunduses
----------

Mõned turundusspetsialistid soovitavad luua turundus-*persona*, mis esindab klientide gruppi nii, et ettevõte saab keskenduda oma jõupingutustele. 

Reklaamiettevõtted rajanevad mõnedele interneti-*personade* ärimudelitele. Nad jälgivad pilte, sirvivad ajalugu ja reklaame, millele internetis surfavad inimesed üldiselt tähelepanu pööravad või otsustavad klõpsata ning tuginedes andmetele saavad nad kohandada oma kauba vastavalt sihtrühmale. Tasuta suhtlusvõrgustiku lehtedel tehakse ettevõtetele reklaami põhimõttel "olla pidevalt pildil" ehk tuletada end potentsiaalsetele klientidele pidevalt meelde. Nad teevad koostööd, et arendada andmete jagamise lepingutingimusi nii, et mõlemad osapooled saaksid informatsioonist kasu. Seega on interneti-*personadel* ka oht saada kelmuse sihtmärkideks.
Põlendikukivi Naissaarel
**Põlendikukivi** on rabakivist hiidrahn Harju maakonnas Viimsi vallas. Naissaarel olev suurim rändrahn.

Kivi pikkus on 10,6 m, laius 7,4 m, kõrgus 7,0 m ja ümbermõõt 28,8 m.

Rahn on kallutatud tahuka kujuline ja peaaegu maapinnal lasuv. Edela- ja loodekülg on tugevasti eenduvad kogu rahnu ulatuses, loode- ja kaguküljel aheneb rahn alusel. Rahn 6,5-7 m kõrge. Rahnul mõned kinnislõhed, üks neist kulgeb paralleelselt laega sellest 0,5 m madalamal.

Krimmi sõja ajal süüdati saarel mets põlema. Rahn pragunes suurest kuumusest, sellest ajast ongi rahnu nimeks põlendikukivi.

Naissaarel oli veel suurem rändrahn, kuid selle hävitasid pärast teist maailmasõda Nõukogude Liidu sõjaväelased, kes rajasid saarele meremiinide laod ja montaažitehase.

Rahn on alates 1959. aastast üksikobjektina looduskaitse all ning jääb Naissaare looduspargi territooriumile.

Vaata ka
--------

* Eesti hiidrahnude loend
* Eesti rändrahnude loend

Viited
------

1. 1 2  Pirrus, Enn (2009). *Eestimaa suured kivid*. Tallinn: Teaduste Akadeemia kirjastus.
2. ↑  "Naissaare Põlendikukivi". *EELIS Infoleht*. Vaadatud 28.12.2022.
3. ↑  "Põlendiku kivi". *Keskkonnaportaal*. Vaadatud 28.12.2022.

Välislingid
-----------

* Põlendikukivi ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis
* Põlendikukivi keskkonnaportaalis
**Elsa Pelmas** (7. detsember 1931 Harku vald Harjumaal – 8. jaanuar 2022) oli eesti majandusteadlane ja lastekirjanik.

Elulugu
-------

Elsa Pelmas oli väiketalupidaja-kaluri tütar.

Pelmas lõpetas 1951 Tallinna 20. Keskkooli, 1957 Moskva Põllumajanduse Akadeemia majandusteaduskonna ja 1965 aspirantuuri Moskvas. 1967. aastal kaitses ta Moskva Riiklikus Ülikoolis majanduskandidaadi kraadi väitekirjaga "Размещение и специализация сельскохозяйственного производства Новгородской области, выполнено методом линейного программирования". 1965–1967 oli ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia majandusmatemaatika labori vanemteadur, 1967–1968 majandusmatemaatika kateedri vanemõpetaja, 1968–1981 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi vanemteadur, 1981–1990 teadussekretär (aastast 1990 pensionil).

2006 ja 2007 avaldas TEA kirjastus kaks Elsa Pelmase kirjutatud lugu Sussipäkapikk Siisist ("Sussipäkapikk Siisi seiklused" ja "Sussipäkapikk Siisi rabarajal"). 2013. aastal ilmus kirjastuses Hea Lugu Pelmase lasteromaan "Seiklused Metsapärdil". Selle ilmumise ajal lubas Pelmas avaldada teisedki sahtlisse kirjutatud lasteraamatud: "Kikimoor ja Kukumoor", "Kolli-Matsi lood", "Orgenmanni mamma ja oreliviled", "Perepäkapikud" ja "Sekundi-Sell".

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: põllumajandusökonoomika – matemaatiliste meetodite kasutamise võimalused põllumajanduse planeerimisel. Nõukogude Eesti preemia (1975, kollektiivis). 20 teadustrükist.

Teoseid
-------

* Majandusmatemaatiline meetod põllumajandusliku tootmise planeerimisel. Tallinn, 1977 (kandidaadiväitekirja eestikeelne versioon).

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. 1 2  Mari Sarv Teadlane hakkas lastekirjanikuks EPL, 20. juuli 2013

Kirjandus
---------

* Eesti Maaviljeluse Instituut 1946–2006. Saku, 2006, 75.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

* Mari Sarv Teadlane hakkas lastekirjanikuks. Eesti Päevaleht, 20. juuli 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Aleksander Igonin** (22. oktoober 1939 Leningrad – 3. november 2013 Tallinn) oli Eesti kunstnik

Ta elas 1945. aastast alates Tallinnas. Elu teises pooles elas ta Kohtla-Järvel. 

Ta lõpetas 1957. aastal Tallinna 19. Keskkooli. Aastatel 1957–1958 teenis Nõukogude relvajõududes Severomorskis. Aastatel 1961–1967 õppis ta Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis ühel kursusel Jüri Arraku ja Peeter Mudistiga; tema juhendaja oli Johannes Võerahansu. 

Pärast instituudi lõpetamist 1967. aastal läks ta vabal tahtel tööle Kohtla-Järve Internaatkooli joonistusõpetajaks. 1970. aastal töötas ta Kohtla-Järve Laste Kunstikoolis. Aastatel 1985–1995 oli ta Kohtla-Järve linna peakunstnik. Alates 1997. aastast töötas ta Jõhvi ja Kohtla-Järve kunstikoolis.

2009. aastal diagnoositi kunstnikul glaukoom ning tehti neli operatsiooni. Elu lõpus ei näinud ta enam nii hästi, kuid suutis siiski joonistada.

Looming
-------

Põhiliselt maalis ta loodust, inimeste portreid, lilli, natüürmorte ning akte õlis ja pastellis.

### Album

* 1999 "Aleksander Igonin, 12 akti" (pliiatsijoonistused), mis ilmus tema 60. sünnipäevaks.

### Näituseid

Tema tööd on olnud näitustel Venemaal, Lätis, Leedus, Soomes, Saksamaal, aga ka paljudes Eesti linnades. 

* Põlevkivimuuseumi püsiekspositsioonis
* 2011 Jõhvi kunstikooli galeriis maalinäitus "Nii nagu näen"
* 2013 Jõhvi linnagaleriis näitus "Ja uuesti koos" (töid pastellis, pliiatsjoonistusi ja õlimaale)

Liikmesus
---------

* Kohtla-Järve Kunstnike Ühendus
* Vene Kunstnike Ühendus Eestis

Isiklikku
---------

Tema isa oli kunstnik Ivan Igonin.

Viited
------

1. 1 2 3  "VE: Igonin, Aleksander – kunstnik" virumaa.ee, 22.september 2002
2. ↑   Teet Korsten ""Nii nagu näen" on kunstnik Igonini tahte triumf" Pohjarannik, 7.detsember 2011
3. ↑  "Svetlana Petrova ja Aleksandr Igonin – Ja uuesti koos, graafika, maal, nahk" huvikeskus.info, 2013
**2N2222** (tuntud ka kui **PN2222**) on tavaline väike NPN bipolaartransistor, mida kasutatakse madala võimsusega elektriahelates lüliti või võimendina.

Transistori maksimaalne emitterivoolu tugevus on 1 amper, mis on väga suur nii väikese transistori jaoks. Suurim lubatud kollektori ja emitteri vaheline pinge on 50 volti. Transistori korpus suudab iseseisvalt hajutada soojusena eralduvat võimsust vähemalt 300 millivatti. Ühise baasiga lülituses on võimalik töötada sagedustel kuni 100 MHz. Vooluvõimendustegur β on vähemalt 100.

On leidnud laialdast kasutamist nii lülitina kui ka analoogvõimendina.

Saadaval nii pindmontaaži kui ka läbilaotuva komponendina. Tavalisemad korpused on TO-92, SOT-23 ja SOT-223.

Kui kollektori ja emitteri vahele rakendada negatiivne pinge ning baasiahel jätta avatuks, siis variatsiooni 2N2222A puhul võib tekkida negatiivse diferentsiaaltakistusega pinge-voolu-karakteristiku lõik, mis sarnaneb omadustelt tunneldioodiga.

2N2907 on 2N2222-ga komplementaarne PNP transistor. Transistoril 2N3904 on sarnased karakteristikud, kuid maksimaalne emitterivool on 10 korda väiksem.

Välislingid
-----------

* Fairchild Semiconductor'i PN2222 andmeleht (PDF)
* Philips Semiconductor'i 2N2222 andmeleht (PDF)

| * v
* r
Transistorid |
| --- |
| Bipolaar | 
2N2907 • 2N3096 • 2N6110 • 2N2222 • 2N3055 • 2N3904 | Transistor |
| MOSFET | 
2N7000 • IRF3710 • IRF5210 |
| IGBT | 
SGP30N60 • CM1200HC-66H • GA400TD60U |
| Darlington | 
MJ11012 (NPN) • MJ11015 (PNP) • MJ11016 (NPN) |
| Vanad transistorid | 
KT315 • KT361 • AF107 |
| Sümistorid | 
Q4008LT • BTA16-600B |
**Naujamiestis** on Kaunase linnaosa, mis asub linna keskosas Centrase valla territooriumil. Naujamiestis asub Nemunase kaldal, see piirneb läänes Senamiestisega, põhjas ja kirdes Žaliakalnisega ja kagus Šančiai vallaga.

Linnaossa jäävad aastal 1939 püstitatud Kaunase linnavalitsuse hoone, aastal 1895 valminud Kaunase peakirik, aastal 1685 rajatud karmeliitide kirik, aastal 1940 valminud kalvinistide kirik, selsamal aastal valminud kino „Romuva" hoone, Kaunase riiklik muusikateater, Kaunase sõjandusmuuseum, Kaunase maaligalerii, Kaunase zooloogiamuuseum ja Kaunase Muusikateater. Aastal 1862 valmis karmeliitide kalmistul asuv õigeusu kirik, mida kasutavad praegu Kaunase vanausulised. Samuti asub seal aastal 1930 valminud Kaunase uus mošee, mille arhitektideks olid Vaclovas Michnevičius ja Adolfas Netyksas. Naujamiestisesse jääb ka Kaunase kariljon. Linnaosa läänepiiril asub Kaunase vanalinna piiranud müüri ainus säilinud torn - Möldritorn. Naujamiestise kaguservas asub Kaunase raudteejaam. Nemunase jões asub Nemunase saar, millel asub Žalgirio Arena.

Ajalugu
-------

Aastal 1842 sai Kaunasest Kovno kubermangu halduskeskus, mis tõi kaasa linna kiirema kasvu. Nii alustati aastal 1847 senisest linnast ida poole uue Naujamiestise linnaosa (tõlkes *Uuslinn*) rajamist. Aastail 1861–1862 valmis Peterburi-Varssavi raudtee ja sellele rajati Vilniusest Königsbergi viiv haru, mis läbis ka Kaunast. Raudteejaam rajati just Naujamiestisesse. Uus linnaosa rajati korrapärase tänavavõrgustikuga, aastal 1871 koostatud linnaplaanil on ka näha linnaosa tähtsaimat tänavat Laisvės alėja.

Aastaks 1923 oli Naujamiestises 16 898 elanikku. XX sajandi alguses sulas linnaosaga ühte ka varasem Karmelitai ehk Kaunakiemise linnaosa, kus asus karmeliitide kirik. Aastal 1923 oli Karmelitais 6330 elanikku.

Aastal 1859 suleti Kaunase vana kalmistu ehk Karmeliitide kalmistu ja kujundati ümber pargiks. Aastal 1982 muudeti Laisvės alėja osaliselt jalakäijate tänavaks. Jalakäijate tsooni pikkus on 1621 meetrit ja tegemist on Ida-Euroopa pikima jalakäijate tänavaga.

* Kaunase mošeeKaunase mošee
* Vanausuliste kirikVanausuliste kirik
* MöldritornMöldritorn
* Kalvinistide kirikKalvinistide kirik
* Kaunase muusikateaterKaunase muusikateater

Viited
------

1. ↑  Nijolė Lukšionytė-Tolvaišienė. Gubernijos laikotarpis Kauno architektūroje. – K.: VDU leidykla, 2001. – 41-42 lk. – ISBN 9986-501-81-4
2. ↑  Kauno Laisvės alėja
Aleksander Lätte "Tütre tänu" Elsa Avessoni ja Jenny Siimoni esituses 1937. aastal
**Elsa Avesson** (17. veebruar 1911 Omsk – 24. juuli 1986 Tallinn) oli eesti pianist ja muusikapedagoog.

Ta lõpetas 1933. aastal Tallinna Konservatooriumi (Artur Lemba klassis), aastatel 1938–1978 töötas samas kontsertmeistriklassi õppejõuna (1947. aastal sai dotsendiks).

Ta esines peamiselt ansamblistina nii Eestis kui ka välismaal, sealhulgas Saksamaal, Soomes, Tšehhoslovakkias; 1935. aastal esitas ta eesti muusikat Praha Raadios. Püsivam koostöö oli tal Jaan Tamme nimelise puhkpillikvintetiga ning solistide August Karjuse, Jenny Siimoni, Elsa Maasiku, Ellen Laidre, Paula Padriku, Herbert Laane, Juhan Kaljaspooliku, Roland Kriidi ja Samuel Saulusega. Ta paistis silma *prima vista* mängijana.

Isiklikku
---------

Tema vanem vend Rudolf Avasalu (1915–1949) oli viiuldaja, noorem vend Lembit Avesson (1925–2008) oli helilooja ja organist.

Tunnustus
---------

* 1957 Eesti NSV teeneline kunstnik

Kirjandus
---------

* *Eesti muusika biograafiline leksikon.* 1. köide: *A–M.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007, lk. 54-55.
**Quendorf** on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Grafschaft Bentheimi kreisis.

Seal ei ole keskset küla. Vald koosneb mitmest asulast ja hajali talust. 1971. aastal ühines Quendorf koos Drievordeni (liitus Engdeniga 1974. aastal), Engdeni, Neerlage (liitus Isterbergiga 1974. aastal), Ohne, Samerni, Suddendorfi ja Wengseli (liitus Isterbergiga 1974. aastal) vallaga Schüttorfi linnaga, mille tulemusel moodustati Schüttorfi valdade ühendus. Valla pindala on 14,15 km². 31. detsembril 2015 elas seal 543 inimest.

Kui ehitati Autobahn A 30, siis tekkis väike järv, mida nüüd kasutatakse kohaliku puhkepaigana. Väike Vechte jõgi, mis suubub IJsselmeeri, lõhestab valla ala ning pakub õngitsejatele ja kanuusõitjatele võimalust tegeleda oma hobidega maalilises ümbruses.

Väikeses algkoolis õpib nii Quendorfi kui ka naabervallas Isterbergis elavaid lapsi. Vallas toimub iga-aastane laskefestival, mida korraldab valla laskurite klubi.

Viited
------

1. ↑  Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Register of German municipalities (4th quarter 2022), vaadatud 12.02.2023.

Grafschaft Bentheimi kreisi vallad

* Bad Bentheim
* Emlichheim
* Engden
* Esche
* Georgsdorf
* Getelo
* Gölenkamp
* Halle
* Hoogstede
* Isterberg
* Itterbeck
* Laar
* Lage
* Neuenhaus
* Nordhorn
* Ohne
* Osterwald
* Quendorf
* Ringe
* Samern
* Schüttorf
* Uelsen
* Wielen
* Wietmarschen
* Wilsum
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib elundist; Karel Kachyna filmi kohta vaata artiklit Kõrv (film 1970), kõrva meenutava käepideme kohta artiklit sang.* |

---

Inimkõrv
**Kõrv** on selgroogsete elund, mille ülesanne on registreerida keskkonna lainelisi võnkumisi. Ümbritseva keskkonna tajumist kõrvadega nimetatakse kuulmiseks. Koos saadud signaalide analüüsimisega tegeleva närvivõrgustiku osaga moodustavad kõrvad kuulmissüsteemi.

Keskkonnana tulevad arvesse kas õhk (maismaa loomadel) või vesi (veeloomadel).

Kõrvad on tavaliselt paariselundid. See aitab tuvastada heliallika asukohta ja liikumist ruumis.

Inimese kõrv
------------

Kõrv on tasakaalu- ja kuulmiselund.

Inimese kõrv jaotatakse anatoomilisest aspektist järgmiselt:

* väliskõrv,
* keskkõrv,
* sisekõrv.

Väliskõrva ülesanne on helilained kinni püüda. Keskkõrvas muundatakse helirõhu võnkumine mehaaniliseks võnkumiseks. Keskkõrva läbivad mehaanilised võnkumised muudab närviimpulssideks tigu (anatoomia).

Pilte
-----

* Inimese kõrvalestInimese kõrvalest
* Nahkhiirte kõrvadNahkhiirte kõrvad
* Kaku kõrvKaku kõrv

Vaata ka
--------

* Vibratsioonitundlikkus
* Puutetundlikkus

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kõrv** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kõrv** |
|  |
| --- |
|         |
| Alumiiniumkaaliumsulfaatdodekahüdraadi keemiline valem |

**Alumiiniumkaaliumsulfaatdodekahüdraat** ehk **kaaliumalumiiniumsulfaatdodekahüdraat** ehk **alumiiniumkaaliummaarjas** (aktsepteeritud lühendnimetus **alumiiniumkaaliumsulfaat**; triviaalnimetused **maarjajää**, mineraalina **maarjas**, varem *alaun*, keemiline valem 
AlK(SO4)2·12H2O, ka K2SO4·Al2(SO4)3·24H2O) on alumiiniumkaaliumsulfaadi kristallhüdraat.

Füüsikalised omadused
---------------------

Maarjajää on valge kristalliline pulber.

Ta moodustab ka suuri läbipaistvaid värvituid, enamasti oktaeedrilisi kristalle. Kristallid võivad olla ka kuubilised, nagu varem puhtuse tõttu hinnatud Rooma maarjasel. Kuubiliste kristallide saamiseks lisatakse kuumale kontsentreeritud vesilahusele kaaliumkarbonaati, kaltsiumkarbonaati või ammoniaaki, kuni tekib püsiv sade, ning lastakse alles siis jahtuda; nii saadud maarjakristalle nimetatakse neutraalseks või nüriks maarjaks ja need kujutavad endast aluselisi soolasid.

Kristalle kasvatatakse kuumast küllastunud vesilahusest.

Kui kristall pikemat aega õhu käes seisab, moodustub selle pinnale õhuke valge läbipaistmatu murenenud aine kile.

Sulamistemperatuur umbes 92 või 93 °C, 200 °C juures laguneb. Kuumutamisel sulandub maarjas algul oma kristallisatsioonivees, lõpuks jääb järele lõtv valge läbipaistmatu mass (põletatud maarjas, *alumen ustum*).

Tihedus on 1,76 g/cm3, erikaal Koppi järgi 1,924.

Kristallisatsioonivee sisaldus on umbes 45%.

Lahustub vees väga hästi, etanoolis ei lahustu. Lahustuvus külmas vees on väga väike, kuuma vees väga suur. See on 20 °C juures 120 g/l, 80 °C juures umbes 2 kg/l. Vesilahus on happelise reaktsiooniga.

On peaaegu lõhnatu, kirbe-magusa maitsega.

Molekulmass on 474,205 amü, molaarmass 474,39 g/mol.

Ettevaatusabinõud
-----------------

Tuleb vältida maarjajää tolmu sissehingamist ning aine sattumist nahale ja silma. Suurtes kogustes sööduna võib mõjuda kahjulikult.

Saamine
-------

Alumiiniumkaaliumsulfaatdodekahüdraadi saamiseks kuumutatakse nõrgalt põletatud, võimalikult rauavaba savi 50-protsendises väävelhappelahuses. Eraldub ränihape ning moodustub alumiiniumsulfaat. Lahust lahjendatakse veega ning eemaldatakse lahustumatu ränihape. Lisatakse kaaliumsulfaati või ka kaaliumkloriidi. Eraldub valge pulbrina "maarjajahu", mis puhastatakse ümberkristalliseerimise teel kuumast veest välja ja muudetakse suurteks kristallideks. Tooraineks sobivad ka boksiit ja krüoliit.

Kasutamine
----------

Maarjajääd kasutatakse vee puhastamiseks, kanga tulekindluse suurendamiseks, mõningate antiperspirantide koostises.

Varem kasutati seda laialdaselt naha parkimiseks ning lõnga värvimisel värvi säravamaks muutmiseks. Nüüd on selle asemel kasutusel alumiiniumsulfaat.

Rahvameditsiinis kasutatakse maarjajääd väikeste verejooksude peatamiseks. Varem on maarjajääst pulka tarvitatud habemeajamisel tehtud väikeste sisselõigete verejooksude korral, kuna ta peatab verejooksu väga kiiresti.

Toiduainetööstuses kasutatakse maarjajääd tähisega **E 522** happesuse regulaatori ja stabilisaatorina.

Vaata ka
--------

* Maarjad

Välislingid
-----------

* Alum-(K) Mineral Data (*inglise keeles*)