recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
"Ossian võtab vastu langenud prantsuse kangelaste vaimud", Anne-Louis Girodet, 1805
**"Ossiani laulud"** on šoti poeedi James Macphersoni kirjutatud ingliskeelsete poeemide tsükkel, mis ilmus aastail 1760–1765.

Poeemide autor oli Macphersoni väitel muistne bard Ossian, kelle teosed Macpherson oma väitel gaelikeelsetest käsikirjadest inglise keelde tõlkis.

Aastal 1760 avaldas James Macpherson teose "Fragments of ancient poetry, collected in the Highlands of Scotland, and translated from the Gaelic or Erse language" ("Muistse luule fragmendid, kogutud Põhja-Šoti mägismaal ja tõlgitud gaeli ehk ersi keelest").

1761. aastal väitis James Macpherson, et oli leidnud Ossiani kirjutatud eepose sangar Fingalist (sama nimi esineb ka kujul Fionnghall), ning avaldas selle teosena "Fingal, an Ancient Epic Poem in Six Books". 1762. aastal kirjutatud poeem Fingalist kujunes Ossiani lauludest kõige populaarsemaks. Poeem "Temora" ilmus aastal 1763.

Kõiki Ossiani laule koondav kogu ilmus 1765. aastal originaalpealkirjaga "The Works of Ossian".

James Macphersoni luulest ja selle tõlgetest teistesse Euroopa keeltesse lähtuvat rahvusromantilist muinas- ja rahvaluulele või nende imitatsioonidele toetuvat voolu Euroopa kirjanduses nimetatakse ossianismiks. Selle suuna hulka on loetud ka Garlieb Merkeli teost "Wannem Ymanta" ning Friedrich Reinhold Kreutzwaldi kirjutatud eepost "Kalevipoeg", kuna "Ossiani laulud" olid mõlema eeskujuks.

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelse Vikipeedia artikleid en:Ossian ja en:James Macpherson ning saksakeelse Vikipeedia artiklit de:James Macpherson seisuga 15.4.2011.*
**Norman Perceval Rockwell** (3. veebruar 1894 New York – 8. november 1978 Stockbridge, Massachusetts) oli USA kunstnik ja illustraator. Rockwell oli tuntud ajakirja The Saturday Evening Post esikaanele loodud igapäevaelu kujutavate illustratsioonide poolest.

Rockwell hakkas kunsti õppima 16-aastaselt. Ta õppis National Academy of Designis ja hiljem New Yorgi Art Students League'is. Tema esimene suurem töö oli Carl H. Claudy raamatule "Tell Me Why: Stories about Mother Nature" loodud illustratsioonid.

Pikaajaline töö The Saturday Evening Postis sai alguse, kui ajakirja juures töötanud Clyde Forsythe aitas Rockwellil ajakirjale oma töid esitada. Rockwelli loodud esimene ajakirja esikaas avaldati 20. mail 1916. Rockwell töötas ajakirja juures kokku 47 aastat ja tegi kokku 321 esikaant. Rockwelli populaarsus ajakirja The Saturday Evening Post juures tõi talle veel mitmeid pakkumisi teistelt ajakirjadelt.

Rockwell oli lisaks ka maalikunstnik. Ta tegi portreid teiste seas Eisenhowerist, Kennedyst, Johnsonist ja Nixonist, samuti välismaistest poliitikutest nagu Jamāl ‘Abd an-Nāşir ja Jawaharlal Nehru.

Stockbridge'is asub temanimeline muuseum, kus asuvad paljud tema tööd.

* "Freedom from Want" (1943). Osa neljaosalisest seeriast "Neli vabadust"."Freedom from Want" (1943). Osa neljaosalisest seeriast "Neli vabadust".
* Rockwelli loodud The Saturday Evening Posti esikaas (4. juuni 1921)Rockwelli loodud The Saturday Evening Posti esikaas (4. juuni 1921)
* The Saturday Evening Posti esikaas (27. september 1924)The Saturday Evening Posti esikaas (27. september 1924)

Viited
------

1. ↑  "About Norman Rockwell". Norman Rockwell Museum. 2014. Originaali arhiivikoopia seisuga 6. juuli 2014. Vaadatud 29. oktoobril 2022.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Norman Rockwell** |

* Norman Rockwell Museum
Yuri Berchiche 2014. aastal Real Sociedadi särgis
**Yuri Berchiche Izeta** (sündinud 10. veebruaril 1990 Zarautzis) on Hispaania jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Athletic Bilbao.

2007. aastal liitus ta Inglismaa klubi Tottenham Hotspuri noorteakadeemiaga. Klubi põhimeeskonnas ei mänginud ta kordagi. 2009. aasta märtsis läks ta lühikeseks ajaks laenule Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubisse Cheltenham Town. 2009. aasta juulis läks ta laenule Hispaania klubisse Valladolidi Real, kuid mängis hooajal 2009–10 põhiliselt klubi reservmeeskonnas Hispaania tugevuselt neljandas liigas.

Aastatel 2010–2012 mängis Berchiche Hispaania tugevuselt kolmanda liiga klubis Real Unión. Seejärel sõlmis ta lepingu Hispaania kõrgliiga klubiga Real Sociedad, kuid mängis aastatel 2012–2014 laenul SD Eibaris. Hooajal 2013–14 valiti Berchiche Eibaris mängides Hispaania esiliiga sümboolsesse koosseisu. Real Sociedadi põhimeeskonda kuulus Berchiche pärast seda kolm hooaega.

2017. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Prantsusmaa kõrgliiga klubiga Paris Saint-Germain, kellega võitis hooajal 2017–18 kolm tiitlit, sh Prantsusmaa meistritiitli.

2018. aasta juulis naasis Berchiche Hispaania kõrgliigasse, liitudes Athletic Bilbaoga.

2014. aastal debüteeris Berchiche Baskimaa jalgpallikoondises.

Ta on isa poolt Alžeeria päritolu.

Saavutused
----------

Eibar
* Segunda División: 2013–14

Paris Saint Germain
* Ligue 1: 2017–18
* Coupe de France: 2017–18
* Coupe de la Ligue: 2017–18

Athletic Bilbao
* Copa del Rey: Teised kohad 2019–20, 2020–21

Viited
------

1. ↑  "Yuri el lateral que aprendió de Bale". Noticias de Gipuzkoa. 19.10.2014. Vaadatud 3.4.2022
Osseet 18. sajandi riietuses, Ramonov Vano (19. sajand)

**Osseedid** on idairaani keelte hulka kuuluvat osseedi keelt kõnelev rahvas Kaukaasias. Neid on umbes 720 tuhat[*viide?*].

Ajalugu ja rahvanimetus
-----------------------

Venemaal kasutatav kohanimi "Osseetia" ja vastav rahvanimetus "osseedid" on gruusia päritolu.

Osseedid on varakeskajal Pärsiast Kaukaasiasse rännanud alaani ja sküüdi hõimude järeltulijad.

Osseetidele lähedane rahvas jasüügid elas umbes 2500 aastat tagasi Aasovi mere põhjakaldal, kust rändas Pannooniasse (tänapäeva Ungari alale). Antiikajal seda hõimu kardeti, sest nad korraldasid ümbritsevatele aladele röövretki. Hilisantiigis lakati neid mainimast.

Keskajal, 14. sajandil liikus uus osseedi hõim, jassoonid, Ungarisse. Hõimu ungarikeelne nimetus *Jász*. Hõimu liikmeid on esmamainitud 1318. Nad jäid Ungarisse elama, 18. sajandil kaotasid oma keele ja peavad end tänapäeval ungarlasteks, kuid on kohati säilitanud oma identiteedi ja mälestuse oma päritolust.

Gruusia keeles nimetatakse Alaaniat ja alaane sõnadega *oseti* ja *osebi*. 14. sajandi lõpul laenas Venemaa selle nimetuse ja hakkas sellega kunagisi alaane nimetama. Vana vene nimetus selle rahva kohta oli "jass". Vene keele kaudu levis osseetide nimetus ka teistesse keeltesse.

Tänapäeval on osseetide omanimetus *irättä*, vanasti *iron*. See on seotud indoeuroopa sõnaga *arien*, mis tähendab õilsat. See vihjab osseetide pärinemisele aarjalaste hulgast.

Levik
-----

Osseetide kodumaa on Osseetia, mis tänapäeval on jaotunud Põhja-Osseetia (kuulub Venemaale) ja Lõuna-Osseetia (*de jure* kuulub Gruusiale, kuid *de facto* tegutseb iseseisva riigina, selle iseseisvust on tunnustanud Venemaa, Nicaragua, Venezuela, Nauru ja Tuvalu) vahel. Osseete on maailmas 720 tuhat, kellest kolm viiendikku, 445 tuhat elab Põhja-Osseetias.

Tänapäeval elab kõige rohkem osseete Venemaal (528,5 tuhat). Järgnevad Süüria (59 tuhat), Gruusia (14 tuhat), Türgi (37 tuhat) ja Lõuna-Osseetia (30 tuhat). Eestis elab 93 osseeti.  Esimese 17 riigi seas on Süüria ja Türgi kõrval 15 endise NSV Liidu riiki.

Religioon
---------

Umbes 80% osseetidest on õigeusklikud, 15–20% on muslimid. Islamit esineb Põhja-Osseetias.

Tuntud osseete
--------------

* Abajtõ Vaso (Vassili Abajev)
* Alan Dzagojev (Zähojtõ Alan)
* Veronika Dudarova (Dudaratõ Veronikä)
* Valeri Gergijev (Gergitõ Valeri)
* Alan Huõgatõ (Alan Hugajev)
* Elbert Tuganov (isa poolt)

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 6. september 2018. Vaadatud 7. septembril 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑
3. ↑  Anu Tõnurist, Pilte rahvaloendusest, Tallinn 2013.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Osseedid** |

* Vikerraadio saade osseetidest
Nõukogude sõdurid Apponyi väljakul
**Budapesti piiramine** oli Ungari Kuningriigi pealinna Budapesti piiramine Nõukogude Liidu ja Rumeenia Kuningriigi vägede poolt Idarindel Teises maailmasõjas. See kestis Teise maailmasõja lõpupoole 50 päeva, alates 24. detsembrist 1944 kuni 13. veebruarini 1945. 

Piiramise ajal hävitatud Széchenyi kettsild, sild õhiti 1945. aasta jaanuaris taganevate Wehrmachti vägede poolt.

See osa laiemast Budapesti pealetungist Ungaris algas, kui Punaarmee ja Rumeenia armee piirasid 26. detsembril 1944 esimest korda linna, mida kaitsesid Ungari ja Saksa väed. 

Piiramise käigus suri nälga või sõjategevuse läbi umbes 38 000 tsiviilisikut ning suur osa linnast hävitati. Linn alistus tingimusteta 13. veebruaril 1945. 

See oli Teise maailmasõja liitlaste strateegiline võit nende püüdlustes jõuda Berliini alla.

Vaata ka
--------

* Ungari Teises maailmasõjas
* Nõukogude okupatsioon Ungaris
* Ungarlaste sunnitöö Nõukogude Liidus
* Kaljuhaigla Tuumapunkri Muuseum
* Terrori maja

Välislingid
-----------

* Budapesti piiramine – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Tanel Võhma** (kuni 1935 **Daniel Võhman**; 2. veebruar 1898 Voka vald, Virumaa – surma aeg ja koht teadmata) oli Eesti politseinik.

Hariduskäik
-----------

Ta lõpetas Jõhvi kaheksaklassilises ministeeriumikooli 1913. aastal. Lühemat aega õppis 1917. aastal Helsingis Maria gümnaasiumis ja seejärel Narvas. Ta lõpetas 1928. aastal eksternina Narva Ühisgümnaasiumi ja 1933. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Akadeemiliselt kuulus ta Korporatsioon Ugalasse.

Töö- ja sõjaväekäik
-------------------

1917. aastast asus ta teenistusse Venemaa Põhjaraudteel ametnikuna, kuid samal aastal mobiliseeriti ta Esimesse maailmasõtta, Vene keisririigi sõjaväkke, kus teenis Viapori kindluses suurtükiväelasena. 

Märtsis 1919 astus vabatahtlikuna Eesti rahvaväkke ning osales Eesti Vabadussõjas, teenides esialgu Rakveres 5. Jalaväepolgus, hiljem viidi üle suurtükiväkke. Septembrist 1919 kuni reservi arvamiseni oli staabikirjutaja. 

Pärast Vabadussõja lõppemist 1920. aastal ja demobiliseerimist 1921. aasta lõpus töötas mõne kuu Kuie riigimõisas kirjutajana. 1923. aasta alguses teenis ta lühemat aega 1. Diviisi staabis inspektori jaoskonna kantseleis 2. järgu kantseleiametnikuna.

Politseinikuna
--------------

Märtsis 1922 astus ta kaitsepolitsei teenistusse ning töötas kuni aasta lõpuni Narva jaoskonna vanemkantseleiametnikuna, kust tal aga koosseisu vähendamise tõttu tuli ametist lahkuda. 

10. veebruaril 1923 astus Narva linna politseiteenistusse ja sai 2. jaoskonna rajooniülema kohusetäitjaks, 15. märtsil 1924 viidi ta üle Narva politseivalitsusse arveametnikuks. 

Mais 1925 asus ta kaitsepolitsei teenistusse ja määrati Narva jaoskonna nooremametnikuks. Järgnevalt töötas Narvas kaitsepolitsei assistendi ja vanemassistendina. 15. maist 1935 nimetati ta poliitilise politsei komissariks Pärnus ja alates 16. novembrist samal aastal Tartusse.

1938. aasta 25. juunil nimetati ta poliitilise politsei inspektoriks.

Tanel Võhma vahistati NKVD poolt 16. juulil 1940 ja viidi Moskvasse, tema edasine saatus on teadmata.

Tunnustus
---------

* 1935 Kaitseliidu Kotkaristi IV klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Eesti Vabariigi teenetemärkide kavalerid

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
| Medalikohad |
| --- |
| Kuuba esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Esimene koht | 2004 | Kärbeskaal |
| Maailmameistrivõistlused |
| Kolmas koht | 2005 | Sulgkaal |

**Yuriorkis Gamboa Toledano** (sündinud 23. detsembril 1981 Guantánamos Guantánamo provintsis Kuubal) on Kuuba poksija. 

Gamboa oli kokku neljakordne Kuuba meister – helveskaalus (kuni 48 kg) 2000. aastal, kärbeskaalus (kuni 51 kg) aastatel 2003 ja 2004 ning sulgkaalus (kuni 57 kg) 2006. aastal.

Gamboa võitis kärbeskaalus (kuni 51 kg) 2004. aasta Ateena olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.

Gamboa sai sulgkaalus (kuni 57 kg) 13. maailmameistrivõistlustel (Mianyang, 2005) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Aleksej Šajdulinile (Bulgaaria).

Gamboa oli 2006. aasta lõpus treeningutel Venezuelas, kui ta aastavahetusel 2006/ 2007 koos oma koondisekaaslaste Yan Bartelemí ja Odlanier Solísega põgenesid Colombia ja Saksamaa kaudu USAsse. Ta müüs enne põgenemist maha oma olümpiakuldmedali, et oma peret toetada. Ta elab ja treenib praegu Miamis.

Gamboa on poksinud alates aprillist 2007 elukutselisena. Ta on osalenud kokku 21 kohtumisel ning on võitnud need kõik (neist 16 nokaudiga).

Viited
------

1. ↑  28. suveolümpiamängude poksivõistlus. Ateena 2004. Tulemused inglise keeles
2. ↑  13. maailmameistrivõistlused poksis. Mianyang 2005. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Yuriorkis Gamboa saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Yuriorkis Gamboa saidil BoxRec
* Yuriorkis Gamboa koduleht. Inglise keeles
**Naravere oja** (alamjooksul ka *Matsukse oja*; vanemas kirjanduses ja rahva seas ka *Naravere jõgi*) on jõgi Pärnumaal Põhja-Pärnumaa vallas Eense, Kablima, Maima, Mäeküla, Pereküla, Sõõrike, Vahenurme ja Vee külas ning Raplamaal Märjamaa vallas Kivi-Vigala ja Naravere külas.

Naravere oja lähtest edelasse jääb Maima raba (Lavassaare soostik), oja lähteala kuulub Lavassaare hoiualasse. Ülemjooksul ületab oja Pärnu-Jaagupi – Kalli tee. Keskjooksul jääb ojast idasse Vahenurme looduskaitseala. Alamjooksul jääb ojast läände Kesu raba (Kesu sookaitseala), suudmest umbes 200 m lõuna-edelas ületab oja Kivi-Vigala – Avaste – Vana-Vigala tee (Naravere sild). Suudme vastas Enge jõe põhjakaldal asub Kivi-Vigala küla ja Kivi-Vigala paisjärv (järve läänekaldal kasvab kaitsealune Veski saar. Naravere oja suubub Naravere külas vasakult Enge jõkke viimase suudmest 4,9 km kaugusel.

Paremalt suubuvad ojja Vahenurme oja (8,3 km suudmest) ja Kõveroja.

Vanimad teated on Naravere oja kohta pärinevad juba 1429. aastast. 15.–16. sajandil oli Naravere ojal oluline Kivi-Vigala vasallilinnuse kaitsesüsteemis veetõkkena. 17–18. sajandist on teateid Naraveres ojal oleva Tondi vesiveski kohta.

Oja on vähese orgaanilise aine sisaldusega heledaveeline avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m. Jõe vett kasutab majanduslikult (vee erikasutusloaga) AS MAKO.

Naravere oja keskkonnaregistri kood on VEE1114700.

Välislingid
-----------

* Naravere oja keskkonnaportaalis
**Lahtkrae** on kinnitatav ning äravõetav lahtine, eraldi krae, mida eesti etnograafias kandsid naised igapäevasärgi peal selle pidulikumaks muutmiseks.

Lahtkraed kasutati Eestis 19. sajandil peamiselt Saaremaal, aga ka Viljandimaa põhja osas ning paiguti Pärnumaal. Samuti kanti seda piduliku särgiga, kus see oli liistiku või kampsuni peale mahapööratav, kuid mõnel juhul ka külge õmmeldud samalaadne krae. Sellised kraed olid ääristatud pitsi või piluga, aga ka tikandiga. Lahtkrael oli sõle või preesiga suletav rinnalõhikuga esitükk ning sellest oluliselt lühem kaelatagune.

Vaata ka
--------

* krae

Viited
------

1. ↑  Eesti keele seletav sõnaraamat Vaadatud 07.01.2021
2. ↑  Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 94
3. ↑  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 128

Välislingid
-----------

* Lahtkrae. Eesti Rahva Muuseum
* Pärnu-Jaagupi lahtkrae
**Tanel Tenson** (sündinud 5. augustil 1970 Tallinnas) on eesti biokeemik, Tartu Ülikooli antimikroobsete ainete tehnoloogia professor.

Ta lõpetas 1988. aastal Tallinna 3. Keskkooli ning 1992. aastal Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna *cum laude* biokeemikuna. Magistrikraadi sai ta Tartu Ülikoolis 1994. aastal tööga "Mõnda *Escherichia coli* ribosoomide biosünteesist" ning doktorikraadi 1997. aastal tööga "Ribosomes, peptides and antibiotic resistance".

Aastail 1994–1996 oli ta külalisteadur Illinoisi Ülikoolis Chicagos, 1997–1998 vanemteadur Eesti Biokeskuses, 1998–2007 vanemteadur Tartu Ülikoolis, 2001. aastal külalisteadur Uppsala Ülikoolis. 2007. aastast on ta Tartu Ülikooli professor.

Tema teadustöö põhiteemaks on valkude biosünteesi mehhanismid, antibiootikumid ja antibiootikumiresistentsus.

Tunnustus
---------

* 2016 Tartu Ülikooli aumärk
* 2018 Eesti riigi teaduspreemia

* 2021 Tartu Ülikooli medal

Viited
------

1. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 9.12.2022.
2. ↑  Aire Koik (8. veebruar 2018). "Teaduse elutööpreemia saavad Mall Hiiemäe ja Agu Laisk". *Haridus- ja Teadusministeerium*. Originaali arhiivikoopia seisuga 18. veebruar 2018.
3. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 6.12.2022.

Välislingid
-----------

* Tanel Tenson Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
**Eerik Aps** (sündinud 22. oktoobril 1987) on eesti maadleja.

Tuntumad konkurendid on Aleksei Mišin, Marko Yli-Hannuksela, Valeri Nikitin, Alo Toom, Aleksandr Kikinjov

2009. aastal tunnistas Eesti maadlusliit Eerik Apsi parimaks Kreeka-Rooma maadlejaks.

Maailmameistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
-----------------------------------------------

2007 Bakuu Aserbaidžaan – 40. koht (74 kg) (osavõtjaid 54);

2010 Moskva Venemaa – 22. koht (74 kg) (osavõtjaid 40);

2011 Istanbul Türgi – 15. koht (84 kg) (osavõtjaid 47);

2013 Budapest Ungari – 14. koht (84 kg) (osavõtjaid 35);

Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
------------------------------------------------

2008 Tampere Soome – 7. koht (74 kg) (osavõtjaid 28);

2009 Vilnius Leedu – 5. koht (84 kg) (osavõtjaid 27);

2011 Dortmund Saksamaa – 19. koht (84 kg) (osavõtjaid 28);

2012 Belgrad Serbia – 5. koht (84 kg) (osavõtjaid 31);

2013 Thbilisi Gruusia – 14. koht (84 kg) (osavõtjaid 25);

OM valikturniir
---------------

2008 Rome-Ostia Itaalia – 8. koht;

2008 Novi Sad Serbia – 25. koht;

2012 Taiyuan Hiina – 16. koht.

2012 Vantaa Soome – 8. koht. 
E. Aps võitis esimeses kohtumises tšehhi maadlejat Artur Omarovit (1-0, 2-0), teises kohtumises võitis Aps hispaanlast Garcia Perezet (1-0, 2-0) kolmandas matšis tuli vastu võtta kaotus 2005. aasta juunioride maailmameistri ja mitmekordse Aasia meistrivõistluste medali omaniku Žanarbek Kanžeejevilt (1-0, 0-1, 0-3).

Rahvusvahelised turniirid
-------------------------

Grand Prix of Germany Saksamaa Dortmund

2009. aasta – 23. koht (84 kg)

2010. aasta – 25. koht (84 kg)

2012. aasta – 8. koht (84 kg)

Golden Grand Prix

2012. aasta Ungari – 7. koht (84 kg)

Kristjan Palusalu mälestusvõistlused Eesti

2012. aasta – 3. koht (84 kg)

2013. aasta – 1. koht (84 kg)

Wladyslaw Pytlasinski Cup Poola

2011. aasta – 11. koht (84 kg)

2013. aasta – 11. koht (84 kg)

Vantaa Painicup Soome

2011. aasta – 3. koht (84 kg)

Herman Kare Tournament Soome

2013. aasta – 3. koht

Põhjamaade meistrivõistlused

2010. aasta Taani – 1. koht

2011. aasta Eesti – 2. koht

2013. aasta Rootsi – 1. koht

Dan Kolovi ja Nikola Petrovi nimeline turniir Bulgaaria

2013. aasta – 5. koht

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. mai 2012. Vaadatud 15. aprillil 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* "Eerik Aps saavutas Soomes võidu", Postimees.ee 10. november 2008
* Jaan Jürine, "Eerik Aps tõusis maadluskoondise edukaimaks", Eesti Päevaleht 6. aprill 2009
* Ville Arike, "Kas sitke Eerik Aps viib Eesti maadluse taas tippu?", Õhtuleht 9. aprill 2009
* Jaan Jürine, "Eerik Aps: linnamehest sai maadleja. Kus seda nähtud?", Eesti Päevaleht 16. aprill 2009
* Biograafia ESBL-is
**Napster** oli muusika failide jagamise teenus, mille töötas välja Shawn Fanning Bostoni Northeasterni ülikoolis õppimise ajal. Teenus oli aktiivne 1999 juunist kuni 2001 juulini.

Teenus võimaldas inimestel teiste võrgus olijatega oma kõvakettal olevaid MP3-faile jagada, minnes sellega mööda senisest väljakujunenud muusikamüügi võrgustikust, põhjustades muusikatootjate pahameele ja süüdistuse massilise autoriõiguste rikkumise kohta. Kuigi esialgne teenus kohtu otsusega suleti, sillutas see teed detsentraliseeritud P2P-failijagamise programmidele, mida on juba palju raskem kontrollida. 

Teenus sai nime Fanningi soengust tingitud hüüdnime järgi.

Pärast sulgemist müüdi Napsteri bränd ja logo maha, ning praegu kasutab neid tasulist teenust pakkuv ettevõte.

Vaata ka
--------

* P2P-võrgustik

Viited
------

1. ↑  Aleks Rebel Tasuta muusika võrgust[*alaline kõdulink*] – Luup, Nr. 11 (119). 29 mai, 2000.
2. ↑  Napster's High and Low Notes – Businessweek. 14 august, 2000.

Välislingid
-----------

* Napster.com
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Vana-Kreeka riigimeestest, Seitse Tarka on üks Suure Vankri nimedest* |

---

Seitse Tarka kujutatud keskaegsete õpetlastena "Liber chronicarum"'is
**Seitse tarka** (kreeka οἱ ἑπτὰ σοφοί, umbes 620 – umbes 550 eKr) olid vanakreeka riigimehed ja seadusandjad 7. ja 6. sajandist eKr, kes paistsid silma oma elutarkusega.

Seitsme targa nimekirju on erinevaid. Platoni dialoogis "Protagoras" arvatakse seitsme targa hulka Thales Mileetosest, Pittakos Mytilenest, Bias Prienest, Solon Ateenast, Kleobulos Lindoselt, Myson Chenest ja Cheilon Lakedaimonist. Samas asendab Diogenes Laertios oma teose "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" I raamatus seitsme targa loetelus Mysoni Periandrosega Korintosest ning lisab, et seitsme targa hulka on erinevates traditsioonides arvatud ka teisi isikuid, näiteks Anacharsist Sküütiast, Pherekydest Syroselt ja Epimenidest Kreetalt.

Seitsmele targale omistati gnoome – elutarkust väljendavaid mõtteteri. 

Seitse tarka olevat legendi järgi kohtunud Delfis, et pühendada oma mõtteterad Apollonile.

Viited
------

1. ↑  Platon, "Protagoras" 343a
2. ↑  Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" I raamat, lõik 13
Aron Gunnarsson (2018)
Aron Gunnarsson Islandi koondisemängus 2014. aasta mais
**Aron Einar Malmquist Gunnarsson** (sündinud 22. aprillil 1989 Akureyris) on Islandi jalgpallur, kes mängib Katari kõrgliiga klubis Al-Arabi ja Islandi jalgpallikoondises. Ta võib mängida nii kaitsva kui ka keskpoolkaitsjana.

Ta alustas karjääri 2005. aastal Islandi klubis Þór Akureyri. 17-aastaselt suundus ta Hollandisse ja liitus AZ Alkmaari noorteakadeemiaga. Klubi meeskonnas tegi ta hooajal 2007–08 ühe mängu Hollandi kõrgliigas.

2008. aasta juunis sõlmis ta kolme aasta pikkuse lepingu Inglismaa esiliiga klubiga Coventry City. Debüüdi klubi meeskonnas tegi ta liigahooaja esimeses mängus Norwich City vastu. Karjääri esimese värava lõi ta 14. veebruaril 2009 Inglise karikamängus Blackburn Roversi vastu. Sama aasta lõpus valiti ta Coventry City aasta mängijaks.

2011. aasta juulis sõlmis ta lepingu Inglismaa esiliiga klubiga Cardiff City. 2012. aasta veebruaris mängis ta klubiga Inglismaa liiga karikafinaalis Liverpooli vastu, kelle kaotati penaltiseeria järel. Hooajal 2013–2014 mängis ta klubiga Premier League'is. Esimese värava Inglise kõrgliigas lõi ta 25. augustil 2013 Manchester City vastu. 2015. aastal sõlmis ta klubiga uue lepingu. 2017. aastal valiti ta Cardiff City aasta mängijaks. Hooajal 2017–18 võideti esiliiga ja tõusti pärast nelja hooaega taas kõrgliigasse.

2019. aastal liitus ta Al-Arabiga.

Debüüdi Islandi koondises tegi ta 2. veebruaril 2008, pärast seda on kuulunud regulaarselt koondisse. Esimese värava lõi ta koondise särgis 10. oktoobril 2014 EM-i valikmängus Läti vastu. 2012. aasta augustis määrati ta esimest korda koondise kapteniks. Gunnarsson on Islandi koondise koosseisus osalenud 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.

Tema vanem vend Arnór Þór Gunnarsson on käsipallur, kes kuulub Islandi koondisse.

Välislingid
-----------

 Aron Gunnarsson – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Islandi koondis  –  UEFA Euro 2016 |
| --- |
| 

* 1 Halldórsson
* 2 Sævarsson
* 3 Hauksson
* 4 Hermannsson
* 5 Ingason
* 6 R. Sigurðsson
* 7 Guðmundsson
* 8 B. Bjarnason
* 9 Sigþórsson
* 10 G. Sigurðsson
* 11 Finnbogason
* 12 Kristinsson
* 13 Jónsson
* 14 Árnason
* 15 Böðvarsson
* 16 Sigurjónsson
* 17 Gunnarsson (c)
* 18 T. Bjarnason
* 19 Magnússon
* 20 Hallfreðsson
* 21 Traustason
* 22 Guðjohnsen
* 23 Skúlason
* Treener: Lagerbäck & Hallgrímsson

 | Island |

| * v
* r
Islandi koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Halldórsson
* 2 Sævarsson
* 3 Friðjónsson
* 4 A. Guðmundsson
* 5 Ingason
* 6 R. Sigurðsson
* 7 J. Guðmundsson
* 8 Bjarnason
* 9 Sigurðarson
* 10 G. Sigurðsson
* 11 Finnbogason
* 12 Schram
* 13 Rúnarsson
* 14 Árnason
* 15 Eyjólfsson
* 16 O. Skúlason
* 17 Gunnarsson (c)
* 18 Magnusson
* 19 Gíslason
* 20 Hallfreðsson
* 21 Traustason
* 22 Böðvarsson
* 23 A. Skúlason
* Treener: Hallgrímsson

 | Island |
**Salla Põhikool** oli kool Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas Salla mõisa härrastemajas.

Ajalugu
-------

Salla kool alustas tegevust 1838. aastal Hans Müllerhofi juhatusel 20 õpilasega. 1839. aastal andis Salla parun (von Harpe) koolile 1,3-tiinulise maatüki Salla külas, millele ehitati esimene koolimaja. Kool töötas detsembrist aprillini viis päeva nädalas. Alates 1902. aastast hakkas kool tööle 3-talvelisena ja 6 päeva nädalas. Õpilaste arv kõikus 16–20 vahel. 1920. aastaks oli maja niivõrd lagunenud, et suurvesi tungis klassiruumi. Salla kooli kunagisel asukohal on mälestuskivi.

1921/22. õppeaastal kolis kool Salla härrastemajja, kus see asub tänaseni. 1923. ja 1946. aasta tulekahjude järel on kooliruume seest ümber ehitatud. Kogu aja jooksul on maja seitse korda põlenud. Salla mõisa härrastemaja on ehitismälestis nr. 15716, mõisa park on kultuurimälestis nr. 15717. 

1948/49. õppeaastal õppis Salla koolis 151 õpilast, 2002/03. õppeaastal ainult 40. 1994. aasta kevadel alustas Rakke vald Salla mõisas remonti. 2001. aasta 16. juulil murdis torm maha enamiku mõisapargi põlispuudest. 2014. aasta veebruaris otsustas Rakke volikogu Salla Põhikooli sulgeda.

Koolijuhid
----------

* Hans Müllerhof (1838–1865)
* Juhan Müllerhof (1865–1898)
* Johannes Pällo (1898–1906)
* J. Traumann (1906–1913)
* Rudolf Spiegel (1919–1925)
* Eduard Mälgi (1925–1936)
* Elmar Liiv (1936–1941)
* Rudolf Reiman (1941–1945)
* Anni Heinpalu (1945–1946)
* Fedja Madissoon (1946–1950)
* Johannes Parm (1950–1953)
* Aino Irve-Aul (1953–1959)
* Julius Torro (1959–1975)
* Vilma Oitmaa (1975–1994 ja 2001–2012)
* Anneliis Liblik (1994–1999)
* Anne Pohlak (1999–2001)

Vaata ka
--------

* Salla mõis
* Salla raamatukogu

Viited
------

1. ↑  "Salla kool". *Eesti monumentide e-kataloog*. Originaali arhiivikoopia seisuga 8. märts 2018. Vaadatud 7. märts 2018.
2. ↑  "Hariduslikud olud - koolimaja (millal asutati kool)". *folklore.ee/radar*. Vaadatud 7. märts 2018.
3. ↑  Salla Põhikooli arengukava kinnitamine, Rakke Vallavolikogu määrus 26.02.2004 nr 5. Riigi Teataja KO 2004, 54, 447
4. ↑  "Salla kool". *Salla raamatukogu*. 30.12.2008. Vaadatud 7. märts 2018.
5. ↑  "Salla kool paneb sügisest uksed kinni". *Virumaa Teataja*. 28.02.2014. Vaadatud 7. märts 2018.
6. ↑  "Salla Põhikool". *Eesti Entsüklopeedia*. Vaadatud 7. märts 2018.
**Arriach** (sloveeni: *Arjoh*) on vald Austria Kärnteni liidumaa Villachi maaringkonnas.

Vald asub Gurktali Alpide Nocki mägedes, u 20 km Villachist põhjas. Arriachis on Kärnteni geograafiline keskkoht. Vald on riiklikult tunnustatud kuurort, selle majandus sõltub peamiselt turismist.

Vallaosad on Arriach, Innerteuchen, Laastadt ja Sauerwald.

Ajalugu
-------

*Ovriachi* kihelkonda on esmamainitud 1207. aasta dokumendis. Varauusajal oli kõrvaline piirkond krüptoprotestantismi keskus Kärnteni hertsogkonnas. Tänapäevane vald moodustati 1850. aastal; Sauerwaldi vald liideti 1898. aastal.

Religioon
---------

2001. aasta rahvaloenduse järgi olid 68,8% rahvastikust protestandid, mis on kõrgeim osakaal kõigi Kärnteni omavalitsuste kohta. Seega on Nelja evangelisti kihelkonnakirik, 1903. aastal püstitatud uusgooti stiilis hoone, suurim protestantlik kirik peamiselt katoliiklikus Kärntenis. See asub endise 'palvemaja' (*Bethaus*) kohas ja on ehitatud pärast Sallivuspatendi väljaandmist Habsburgist keisri Joseph II poolt 1781. aastal. Veelgi enam, Arriachi vapil on kujutatud armulaua karikat ja Lutheri roosi.

Väiksem 1200. aasta paiku püstitatud ja mitu korda ümber ehitatud Filippusele ja Jaakobusele pühitsetud katoliiklik kihelkonnakirik seisab naabruses. Arriachis on ka mitu ajaloolist maalähedast palkmaja, mis on üsna heas seisukorras säilinud.

Sõpruslinn
----------

* Wain, Saksamaa, aastast 1972

Viited
------

1. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Villachi maaringkonna vallad

* Afritz am See
* Arnoldstein
* Arriach
* Bad Bleiberg
* Feistritz an der Gail
* Feld am See
* Ferndorf
* Finkenstein am Faaker See
* Fresach
* Hohenthurn
* Nötsch im Gailtal
* Paternion
* Rosegg
* Sankt Jakob im Rosental
* Stockenboi
* Treffen am Ossiacher See
* Velden am Wörther See
* Weißenstein
* Wernberg
***Salix elongata*** on pajuliste sugukonda paju perekonda kuuluv kääbuspõõsas. 

*Salix elongata* kõrgus on 0,1-0,2 m.

Need pajud kasvavad Tiibeti kaguosas, 3500–3900 m kõrgusel.

Eellugu
-------

Liigi nimetamiseks tutvusid uurijad herbaariuminäidistega järgmistes herbaariumides (tähistatud rahvusvaheliselt tunnustatud akronüümidega) BJFC, CDBI, E, IFP, K, KUN, PE, HNWP, SCFI, SWFC ja SZ, ja digitaalsetes kollektsioonides A, BM, CAS, MO, P, TI ja W. 

*Salix elongata* on liigitatud sektsiooni *Floccosae* K.S. Hao ex C.F. Fang & A.K. Skvortsov (1998: 470).

Tüüp:Hiina. Tiibet (Xizang): *Zayü County*, *Azha Glacier*, 29°07′21.54′′N, 96°50′25.33′′E, 3644 m, 3. september 2012, L. He & S. Liao PH2012090302 (holotüüp BJFC!, isotüüp BJFC!, PE!).

Vaata ka
--------

* pajuliikide loend

Viited
------

1. ↑  LI HE, SHUAI LIAO & ZHIXIANG ZHANG, A new species of Salix (Salicaceae) from Tibet (Xizang), China, Phytotaxa 167 (3): 289–294 , mai 2014, veebiversioon (vaadatud 01.07.2016)(*inglise keeles*)

Välislingid
-----------

* LI HE, SHUAI LIAO & ZHIXIANG ZHANG, A new species of Salix (Salicaceae) from Tibet (Xizang), China, Phytotaxa 167 (3): 289–294 , mai 2014, veebiversioon (vaadatud 01.07.2016)(*inglise keeles*)
**Arp Rullingo** (1935. aastani **Alfred Rullinkov**; 26. juuli 1913 Tallinn – 14. juuli 1942) oli eesti sportlane, ajakirjanik ja kirjanik.

Ta õppis Gustav Adolfi Gümnaasiumis.

Tegeles kergejõustikuga spordiseltsis Kalev. 1934. aasta kergejõustiku Eesti meistrivõistlustel tuli Eesti meistriks 4×400 meetri teatejooksus Tallinna Kalevi meeskonnas.

1935. aastal eestistas oma nime.

1939. aastal ilmus tema romaan "Veider armastuslugu", mis võitis kirjastuse Loodus romaanivõistlusel III koha auhinna.

Rullingo töötas ajakirjanikuna: kirjutas spordiülevaateid ajakirjale Nädal Pildis ja oli aastatel 1940–1941 ajalehe Noorte Hääl osakonna juhataja.

Hukkus 1942. aastal Punaarmees.

Viited
------

1. 1 2  Endel Nirk, Endel Sõgel (Toim.) Eesti kirjanduse biograafiline leksikon. Tallinn: Eesti Raamat, 1975, lk 323
2. ↑  sport24.ee sporditulemused, Alfred Rullinkov
3. ↑  Maa Hääl, nr 48, 23. aprill 1935
4. ↑  Eesti ilukirjanduse andmebaas. Arp Rullingo. Veider armastuslugu[*alaline kõdulink*]
Pirukad Vepsamaal
Vepsa pirukad, mis ootavad küpsetamist
**Vepslaste toidulaual** esineb vähe liha, rohkem on seal aedvilja-, tangu-, kala- ja seenetoite.

Kartuli kõrval tarvitatakse rohkesti kapsast, kaalikat, naerist ja hernest. Kartulist valmistatakse nii vormiroogi kui ka pirukatäidiseid, hernejahust valmistatakse herneleiba. 

Palju keedetakse suppe, millele liha lisatakse vaid pühade ajal. Tavaliselt pannakse supp hommikul potiga ahju, kus see haudub õhtuni.

Kala süüakse nii värskelt, kuivatatult kui ka soolatult. Tunnustatud kala on säinas.

Peolaua juurde kuulusid varem kindlasti valge leib ja kalitsad, mis meenutavad korpe, samuti mitmesuguse täidisega pirukad.

Palju joodi kalja. Nii on Kesk-Vepsas üldtuntud naerikali (repoi), mida peeti laupäeva- ja pühapäevajoogiks. Kindlalt kuulus aga toidukordade juurde tee. Kolm korda päevas teed juua oli Äänisvepsas lausa seadus.

Traditsioonilistest pulmatoitudest on teada lihasupp, puder või munanitš (munavormiroog) ning kohupiim, mis vahel asendati hapupiimaga. Peojoogid olid õlu ja viin.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Vepsa köök soome-ugri maitsed

| * v
* r
Soome-ugri rahvusköögid |
| --- |
| 
Eesti • Handi • Ingeri • Isuri • Karjala • Komi • Liivi • Mansi • Mari • Mordva • Saami • Setu • Soome • Udmurdi • Ungari • Vadja • Vepsa |
| 
Toiduportaal • Kategooria:Rahvusköögid |
**Helgi Uudelepp** (sündinud 10. juunil 1936 Järvamaal) on eesti õpetaja.

1955. aastal lõpetas ta Tapa Keskkooli, 1960. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikaosakonna.

1963. aastast töötas ta Tallinna 1. Keskkooli matemaatikaõpetajana.

Aastatel 1987–1988 oli ta Tallinna Õpetajate Täiendusinstituudi matemaatika kabineti juhataja, 1989–1992 Eesti Hariduse Arenduskeskuse matemaatika peametoodik, 1993–1996 Riigi Kooliameti matemaatika peametoodik. 1997. aastast oli ta Riikliku Eksami- ja Kvalifikatsioonikeskuse peaspetsialist, korraldades põhikooli matemaatika lõpueksami ja matemaatika riigieksami ettevalmistamist ja läbiviimist. Ta on matemaatika riigieksamite süsteemi ülesehitaja Eestis.

Tema õpilased on võistelnud Rahvusvahelisel Matemaatikaolümpiaadil. 1980. aastatel oli ta üleliidulisel matemaatikaolümpiaadil osalenud Eesti võistkonna esindaja. Korduvalt oli ta ka vabariikliku matemaatikaolümpiaadi korraldaja.

Ta on Eesti Matemaatika Seltsi asutajaliige.

Tunnustus
---------

* 1992 Gerhard Rägo nimeline mälestusmedal
* 2006 Vabariigi Presidendi hariduspreemia
* 2012 Medal "Tallinn tänab"
* 2016 Gustav Adolfi Gümnaasiumi hõbedane aumedal

Viited
------

1. ↑  Kalle Kaarli. Helgi Uudelepp 70. Eesti Matemaatika Selts – Aastaraamat 2006
**Vera Jossifovna Laškova** (*Ве́ра Ио́сифовна Лашко́ва*) (sündinud 18. juunil 1944 Moskvas) on endine Nõukogude dissident.

Elukäik ja tegevus
------------------

1960. aastate keskel õppis Moskva Riikliku Kultuuri ja Kunsti Instituudis (MGUKI) õhtuses osakonnas režissööriks ja töötas masinakirjutajana. 

Sõbrustas mitteformaalse kirjandusrühmituse SMOG liikmetega, kes 1965. aastal korraldasid Majakovski väljakul avalikke luuletuste lugemisi. Paljud SMOGi liikmete kogunemised toimusid Laškova kodus. 1966. aastal tegeles ta samizdat kogude "Valge raamat" (materjalid Sinjavski ja Danieli kohtuprotsessist, kogunud Alexander Ginzburg) ja "Fööniks-66" (koostaja Juri Galanskov) ümbertrükkimisega. Sellega seoses ta jaanuaris 1967 arreteeriti ja ta viibis aasta eeluurimisvangistuses. Jaanuaris 1968 mõistis Moskva linnakohus talle poliitilisel "Nelja protsessil" üheaastase vanglakaristuse (misjärel ta varsti vabastati, võttes arvesse juba eelvangistuses viibitud aega).

Pärast vabanemist jaanuaris 1968 tegeles põrandaaluse jooksvate sündmuste kroonika paljundamisega kuni 1972. aastani. Seejärel koostas mitmeid samizdati materjale. 1978. aastal koostas illegaalse almanahhi "Kaluga, juuli 1978" Aleksandr Ginzburgi kohtuprotsessi kohta. 1983. aastal saadeti ta Moskvast välja.

Alates 1990. aastast elab ta pensionärina taas Moskvas. 2019. aastal oli ta peaosas Andrei Smirnovi filmis "Prantslane", mis käsitles Aleksandr Ginzburgi elu.
Roman Zobnin 2018. aastal Spartaki särgis
**Roman Sergejevitš Zobnin** (vene keeles Роман Сергеевич Зобнин; sündinud 11. veebruaril 1994 Irkutskis) on Venemaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Venemaa kõrgliiga klubis Moskva Spartak ja Venemaa jalgpallikoondises.

Venemaa kõrgliiga debüteeris ta hooajal 2013–14 Moskva Dinamo meeskonnas. Alates hooajast 2016–17 on ta mänginud Spartakis. Hooajal 2016–17 tuli ta Spartakiga ka Venemaa meistriks.

Venemaa jalgpallikoondises tegi Zobnin debüüdi 31. märtsil 2015 sõprusmängus Kasahstani vastu. Ta on kuulunud Venemaa koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2020. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Moskva Spartak
* Premjer Liga: 2016–17
* Venemaa superkarikas: 2017

Välislingid
-----------

 Roman Zobnin – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Venemaa koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Akinfejev (c)
* 2 Fernandes
* 3 Kutepov
* 4 Ignaševitš
* 5 Semjonov
* 6 Tšerõšev
* 7 Kuzjajev
* 8 Gazinski
* 9 Dzagojev
* 10 Smolov
* 11 Zobnin
* 12 Lunjov
* 13 Kudrjašov
* 14 Granat
* 15 Al. Mirantšuk
* 16 An. Mirantšuk
* 17 Golovin
* 18 Žirkov
* 19 Samedov
* 20 Gabulov
* 21 Jerohhin
* 22 Dzjuba
* 23 Smolnikov
* Treener: Tšertšessov

 | Venemaa |

| * v
* r
Venemaa koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Šunin
* 2 Fernandes
* 3 Divejev
* 4 Karavajev
* 5 Semjonov
* 6 Tšerõšev
* 7 Ozdojev
* 8 Barinov
* 9 Sobolev
* 10 Zabolotnõi
* 11 Zobnin
* 12 Djupin
* 13 Kudrjašov
* 14 Džikija
* 15 Mirantšuk
* 16 Safonov
* 17 Golovin
* 18 Juri Žirkov
* 19 Žemaletdinov
* 20 Ionov
* 21 Fomin
* 22 Dzjuba (c)
* 23 Kuzjajev
* 24 Jevgenjev
* 25 Makarov
* 26 Muhhin
* Treener: Tšertšessov

 | Venemaa |
**Rihu ämm** oli kivikangur (kivihunnik) Harju maakonnas Kuusalu vallas Kiiu küla lähedal Rihu mäel; kihelkondlikult jäi kivi Kuusalu kihelkonda. Kivikangru "paariliseks" peetakse Iru ämma. Kivikangur oli inimesekujuline.

Kivikangru kohta on mitmeid rahvalugusid.

*"Teine istumisekoht on Kuusalu kiriku ligidal - Rihu ämm. Sellegi otsas puhanud Kalevipoeg. Rihu ämm on suur kivikangur (= kivihunnik). Seal tulnud korra 2 pulmarongi vastastikku. Nagu niisugusel korral alati, tõusnud nendegi vahel tüli. Ühe pulmarongi pruut löödud maha ja maetud sinna. Mälestuseks kantud hauale hulk kiva kokku. Pärast visanud möödaminejad sinna kiva. Kas Kalevipoeg ka visanud, ei ole teada. Pärastpoole hakatud Rihu ämmal esimest korda linnaminejatelt «rumalust» nõudma. See on: nad pidanud vanematele linnaskäijatele viina ostma. Kes pole tahtnud osta, võetud kinni ja pandud Rihu ämmale pikali, riiete peale suured kivid, kuue hõlmad aetud laiale, suured kivid peale, nii et ei ole teiste abita saanud üles tõusta. Sinna jäetud seni, kuni keegi tulnud ja ära peastnud. Kui keegi pole lubamist täitnud ja «rumalust» maksnud, tehtud Iru ämmal eespool Tallinna tee ääres sedasamasugust tükki. Iru ämmgi on niisamasugune kivivare nagu Rihu ämm. Iru ämm on Iru kõrtsi ääres, versta 10 Tallinnast."*

Vaata ka
--------

* Iru ämm

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 07.06.2017)
2. ↑  E 41375/6 < Kuusalu - M. J. Eisen < A. Ploompuu (1901). Vrd. Iru ämm, muist. 179 A. (; vaadatud 07.06.2017)
**Zoosemiootika** on biosemiootika haru, mis uurib loomade omailma ja kommunikatsiooni, rakendades semiootilist lähenemist. 

See teadusharu tegeleb loomade keskkonnasuhte ja kommunikatsiooni märgiliste aspektidega, inimkeele ja inimkultuuri bioloogiliste eeldustega ning loomade kujutamisega kultuuris. Zoosemiootika uurib ka inimese ja loomade vahelisi suhteid, sealhulgas hübriidseid nähtusi ja keskkondi (nt loomaaiad), kus on võimatu kultuurilist ja bioloogilist tahku lahutada.

Zoosemiootika lähtub Jakob von Uexkülli omailmateooriast ja Thomas Sebeoki kommunikatsioonikäsitlusest (neist viimane on zoosemiootika termini autor). Zoosemiootika jaoks on olulised zoobioloog Heini Hedigeri, ornitoloogi ja kommunikatsiooniuurija Peter Marleri ja bioloogiateoreetik Günter Tembrocki tööd. Tänapäeval kuuluvad tuntumate zoosemiootikute sekka Dario Martinelli Soomest, Dominique Lestel Prantsusmaalt ja Almo Farina Itaaliast. Eestis tegelevad zoosemiootikaga Timo Maran, Aleksei Turovski, Kalevi Kull jt.

Loomade suhtlus
---------------

Loomade suhtlemine puudutab peaaegu kõiki etoloogia küsimusi. Loomade käitumist saab paremini seletada, kui võtta arvesse, kuidas ühe looma käitumine mõjutab märgisuhete kaasabil olevikus või tulevikus teise looma käitumist. Zoosemiootika on mänginud etoloogia, sotsiobioloogia ja loomade tunnetuse uuringute arengus suurt rolli. 

Loomade suhtluse uurimine on kiiresti kasvav tööpõld. See puudutab probleeme, mis on seotud loomade vastastikuse äratundmisega, loomade emotsioonidega, loomade osaga inimkultuuris, loomade kodustamisega.

Vaata ka
--------

* biokommunikatsioon
* fütosemiootika
* käitumine
* zoomusikoloogia

Kirjandus
---------

* Maran, Timo; Martinelli, Dario; Turovski, Aleksei (eds.). *Readings in Zoosemiotics.* (Semiotics, Communication and Cognition 8.). Berlin: De Gruyter Mouton. 2011.

Välislingid
-----------

* Zoosemiootika semiootika entsüklopeedias
**Viking Akun** (vene keeles *Викинг Акун*) on nelja tekiga Dmitri Furmanov-klassi (projekt 302, *teine seeria*) Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud Saksamaal Boizenburgis VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau laevatehases 1988. aastal ja mida käitas kruiisiettevõte Orthodox Cruise Company. Laeva saksa tüübinimetus on BiFa 129M, Binnenfahrgastschiff 129 meetrit, täielikult moderniseeritud.

Ajalugu
-------

Kiil pandi laevale tehasenumbriga 393 VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau laevatehases ning laev anti Hersonis asuvale Dnepri Laevakompaniile (DRPile) üle 1988. aastal *Maršal Koševoi* nime all. Dnepri Laevakompanii RE UkrRetšFlot ((ПО Главречфлот, Межотраслевое государственное объединение Укрречфлот)ja hiljem eraettevõte ASK UkrRetšFlot on kasutanud Maršal Koševoid 2011. aastani Dnepril ja Mustal merel Kiievist Sevastopoli ja Odessani ning Kiievisse tagasi, kus kasutati ka sõsarlaevu Zirka Dnipra, General Lavrinenkov ja General Vatutin.

Ukraina raske majandusliku seisukorra tõttu müüdi laev Venemaa Laevakompaniile Doninturflot Rostovis Doni ääres ja alates 2011. aasta oktoobrist sõidab jõereisilaev Venemaa lipu all. 2012. aastal kasutas Orthodox Cruise Company seda laeva Peterburi–Moskva liinil välismaa turistide jaoks. 2013. aasta aprillis nimetati laev ümber Viking Akuniks.

Vaata ka
--------

* Jõereisilaevade loend

Viited
------

1. ↑  m/s "Sergey Rakhmaninov" (inglise keeles)
2. 1 2  "Projekt 302". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. veebruar 2007. Vaadatud 24. veebruaril 2007.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8  RRR, Alus 222704 (vene keeles)
4. ↑  "Projektide 301 ja 302 laevade nimekiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. veebruar 2007. Vaadatud 27. veebruaril 2007.
5. ↑  Маршал Кошевой, registri andmed (vene keeles)
6. ↑  m/s "Sergey Rakhmaninov" (inglise keeles)
**Riia Eesti Üliõpilaste Selts** (REÜS) oli aastatel 1909–1915 Riias tegutsenud eesti üliõpilasorganisatsioon. Pärast sõja vaibumist jätkus tegevus Tartus Üliõpilasselts Liivika nime all.

Tollane Venemaa Liivimaa kubermangu pealinn Riia pakkus Peterburi ja Tartu kõrval eesti soost üliõpilastele suhteliselt hästi kättesaadavaid kõrghariduse omandamise võimalusi. Riia Eesti Üliõpilaste Seltsi tuumik kujunes eesti soost üliõpilasi ühendava Laene sõpruskonna liitumisel 1909. aasta kevadel korporatsioon Vironiast lahkunutega. Asutajaliikmeid oli kokku 23.

Riia Eesti Üliõpilaste Seltsi asutajaliikmeist kuulusid Laenesse Anton Uesson, Eduard Kimberg, Martin Kesküla, Heinrich Johani Väljamäe, Viktor Pihlak, Peeter Sisask, Konstantin Zeren, Anton Lembit Soans, Aleksander Bürger, Karl Treumann, Kristjan Kask ja K. Feldmann. Vironia rühma kuulusid Märt Raud, Juhan Kukk, Alfred Kalm, Eduard Johannes Erlich (astus hiljem tagasi Vironiasse), Eduard Laur, Rudolf Maasen, Voldemar Saukas, Hermann Perna, Johann Sakeus (astus hiljem tagasi Vironiasse), Aleksander Müürisepp ja Karl Parvei.

Mitmed neist panustasid oluliselt hilisema Eesti Vabariigi ülesehitamisse.

Viited
------

1. ↑  Joosti, H. (toimetuskolleegiumi esimees), Ermel, V. Ilja, R. Joosep, E. Kalm, A. Karuks, T. Koobas, L. Mathiesen, M. \*Pettai, E. Randveer, R. (seenior), Rämmer, A. Tamjärv, L. Tang, P. Treier, J. (toim). Üliõpilasselts Liivika 1909–2003. Pärnu 2003
2. ↑  Salumaa, E. S. Liivika esimesel veerandsajandil. Väljaandes: Nõmmera, E.-J. Mets, J. Normak, H. Raudvere, A. Margiste, A. Zastrov, M. Järvel, E. Järvesoo, E. (toimetajad): Kodumaal ja võõrsil. ÜS Liivika koguteos. Toronto: ÜS Liivika Kirjastus, 1965
**Helgi Ridamäe** (neiupõlvenimi **Helgi Jaakson**, esimesest abielust **Helgi Joala**; 15. mai 1929 Tõrva – 26. september 1999 Tallinn) oli eesti muusikapedagoog, muusikateadlane ja lektor.

Elulugu
-------

Klaveriõpinguid alustas ta eratundides. Aastatel 1945–1947 õppis ta Viljandi Lastemuusikakoolis akordioni ja klaveri erialal. 

Ta lõpetas 1947. aastal Viljandi I Keskkooli ja astus Tallinna Riikliku Konservatooriumi koolimuusika osakonda, mille lõpetas 1952. aastal koorijuhtimise erialal. Aastast 1964 täiendas ta ennast samas muusikateaduse erialal.

Ta on töötanud muusikaõpetajana Tallinna 22. Tallinna 7. ja Tallinna 4. Keskkoolis. Oma lektoriande avastas ta muusikaajaloo õpetajana Tallinna Lastemuusikakoolis ja Tallinna Koreograafiakoolis. Aastast 1958 esines ta loengutsüklitega Tallinna, hiljem ka maakoolides. 

Aastast 1960 töötas ta Eesti NSV Riiklikus Filharmoonias, tutvustades üle 30 aasta muusikat Eesti koolides, Estonia kontserdisaalis, paljudes kultuurimajades, tehastes ja asutustes ning juhendades mitut vokaalansamblit.

Helgi Ridamäe suri 26. septembril 1999 Tallinnas ja maeti 1. oktoobril 1999 Helme kalmistule.

Tunnustus
---------

* 1984 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane

Isiklikku
---------

Tema isa Ernst Jaakson (1898–1938), Aleksander Jaaksoni vend, oli Tõrva gümnaasiumis matemaatika- ja füüsikaõpetaja ning aastatel 1919–1920 Tõrva gümnaasiumi direktori kohusetäitja.

Tema esimene abikaasa Arno Joala oli muusik, võidusõiduautode konstruktor ja tervendaja; nende poeg Jaak Joala oli eesti laulja.

Viited
------

1. ↑  Haud Helme kalmistul

Kirjandus
---------

* *Eesti muusika biograafiline leksikon.* 2. köide: *N–Y.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2008, lk. 194.

Välislingid
-----------

* Helgi Ridamäe 50 Eesti Raadio 1979 (Intervjuu ENSV Riikliku Filharmoonia muusikalektori Helgi Ridamäega tema 50. sünnipäeval. Toimetaja Anne Parijõgi)
* Kooliraadio: KOOLIRAADIO. Muusikaline entsüklopeedia 01. Eesti Raadio 1979 (Muusikateadlane Helgi Ridamäe tutvustab alfabeetilises järjekorras mõisteid muusikas, heliloojaid, pille ja teoseid - tähed A, B, C, D ja E. Toimetaja Anne Parijõgi, helioperaator Mai Sepling)
* Kooliraadio: KOOLIRAADIO. Muusikaline entsüklopeedia 02. Eesti Raadio 1979 (Tähed F, G, H, I ja J. Toimetaja Anne Parijõgi, helioperaator Virve Pulver)
* KOOLIRAADIO. Muusikaline entsüklopeedia 03. Eesti Raadio 1979 (Täht K. Toimetaja Anne Parijõgi, helioperaator Tiiu Kaupmees)
* KOOLIRAADIO. Muusikaline entsüklopeedia 04. Eesti Raadio 1980 (Tähed L, M, N. Toimetaja Anne Parijõgi, helioperaator Virve Pulver)
* KOOLIRAADIO. Muusikaline entsüklopeedia 06. Eesti Raadio 1980 (Tähed S, T. Toimetaja Anne Parijõgi, helioperaator Mari Kerem)
* Haud Helme kalmistul
**Henri Zibo** (sündinud 20. juulil 1996 Keilas) on eesti akordionist.

Ta saavutas 2. koha Eesti Televisiooni klassikalise muusika konkursisaates "Klassikatähed 2014".

Henri Zibo on teinud koostööd järgmiste eesti muusikute ja heliloojatega: Mihkel Poll, Meelis Vind, Johan Randvere, Marcel Johannes ja Katariina Maria Kits, Marten Kuningas, Marek Sadam, Artjom Savitski, Tauno Aints ja Arvo Pärt.

Haridustee
----------

Akordioniõpinguid alustas 10-aastaselt Haapsalu Muusikakoolis (õpetaja Sirje Roogla). Aastatel 2012–2015 õppis Tallinna Muusikakeskkoolis (õpetaja Aivi Tilk). 2015. aastast õpib Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias (õpetaja Tiina Välja)

Saavutused
----------

* Loode-Eesti regiooni akordionistide konkursil 3. koht (2008, 2010) ja 1. koht (2012)
* VII ja VIII vabariiklikul noorte akordionistide konkursil 1. koht
* Lätis Daugavpilsis konkursil "Naujene 2016" 2. koht

Vaata ka
--------

* Akordionistide loend

Viited
------

1. ↑  Klassikatähed: Henri Zibo oli žürii lemmik, Lääne Elu, 13. aprill 2014
2. ↑  "Päring inforegister.ee andmebaasis". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. märts 2019. Vaadatud 27. märtsil 2018.
3. 1 2  Henri Zibo, *artsplmf.ee*, vaadatud 27.03.2018

Välislingid
-----------

* Otsingutulemused Klassikatähed 2014 ERR arhiiv