|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib inimeste nakkushaigusest; loomade nakkushaiguse kohta vaata artiklit Anaplasmoos* |

---

**Inimese granulotsütaarseks anaplasmoosmiks** ehk **inimese anaplasmoosiks** (inglise keeles *human granulocytic anaplasmosis*, *HGA*) nimetatakse nakkushaigust, mida põhjustab bakteriliik *Anaplasma phagocytophilum*.

Klassifikatsioon
----------------

Varem on kasutatud nimetusi **inimese granulotsütotroopne ehrlihioos** ja **granulotsütaarne erlihhioos**,

Inimese anaplasmoos on erlihhioosi vorm.

Rahvusvahelises haiguste klassifikatsioonis klassifitseertiakse haigust alajaotises: A79.8 – muude täpsustatud riketsioosidena.

Eesti Terviseameti andmetel kuulub inimese anaplasmoos registreerimisele alates 1. aprillist.

Nakkusesiirutajad
-----------------

Nakkust siirutavad (vektorputukad) teadaolevalt järgmised puugiliigid pea kõikjal maailmas:

* *Ixodes scapularis*
* *Ixodes pacificus*
* *Dermacentor variabilis*.

Tihti võib esineda pärast puugirünnet anaplasmoosi, puukborrelioosi, puukentsefaliidi, babesioosi ja tulareemia seganakkust.

### Nakatumise teed

Lisaks puugihammustusele on tõendatud ka inimese anaplasmoosi ülekanne:

* nakkusekandjaid sisaldava vere ülekande käigus
* elundisiirdamise käigus
* inimeselt inimesele – perinataalne ülekanne.

### Sümptomid

 *Pikemalt artiklis Erlihhioos* 
Haiguse peiteperiood on 5–14 päeva, harilikult 7 päeva puugihammustusest.

Anaplasmoos tekitab tavaliselt nõrku sümptomeid ja kaob iseenesest, aga võib (kuni 75% juhtudest) mööduda ka ilma haigusnähtudeta. Tavapärasteks sümptomiteks on influentsa -sarnased haigusnähud: palavik, külmavärinad, peavalu ja lihasevalud. 30–50% juhtudest esineb ka nahalööve, hingamisnähud, iiveldus, oksendamine, kõhuvalu jm.

Vereleidudest trombotsütopeenia (70%) ja leukopeenia (50%).

Eristusdiagnoos
---------------

Seganakkuse eristamiseks tuleks diferentsiaaldiagnostiliselt tuleb anaplasmoosi diagnoosimisel arvestada:

* babesioosi
* hepatiiti
* kõhutüüfust
* leptospiroosi
* puukborrelioosi
* puukentsefaliiti
* tulareemiat
* sepsist
* septilist šokki
* verevähki.

Diagnostika
-----------

Kliiniliselt ei saa inimese anaplasmoosi inimese monotsütaarsest erlihhioosist eristada. 

*Anaplasma phagocytophilum*i ja selle variatsioonide nakkuse laboratoorseks diagnoosimiseks kasutatakse vereanalüüsi, vere äigepreparaadi uuringut, kasutades PCR-i. PCR-i uuringutes tuvastatakse *Anaplasma phagocytophilum*i nukleiinhappeid (DNA-d).

Seroloogilistest testidest ELISA-t.

Ravi
----

Haigust ravitakse antibiootikumidega. Ravi kestus sõltub mitmetest asjaoludest. Kõige efektiivsemaks peetakse tetratsükliinide hulka kuuluvat doksütsükliini. Rasedatel naistel, lastel ja tetratsükliinide suhtes ülitundlikel inimestel on kasutatud ravimina rifampitsiini.

Tüsistused
----------

* hulgielundhäired
* meningoentsefaliit
* 2–3% sümptomaatilise anaplasmoosi haigusjuhtudest lõpevad surmaga.

Viited
------

1. 1 2  Anaplasmoos,Veebiversioon (vaadatud 22.01.2014)
2. ↑  Tiina Prükk, Kas puukidega leviv erlihhioos on inimesele ohtlik?, EL küsib EL 2009/7
3. ↑  , Veebiversioon (vaadatud 22.01.2014)

Välislingid
-----------

* Amyn Malik, Mohammad NurulQadr Jameel, [...], ja Sajad Mir,*Human Granulocytic Anaplasmosis Affecting the Myocardium*, J Gen Intern Med. 2005 October; 20(10): 958. Veebiversioon (vaadatud 22.01.2014) (*inglise keeles*)
* Centers for Disease Control and Prevention, *Statistics and Epidemiology Annual Cases of Anaplasmosis in the United States*, Veebiversioon (vaadatud 23.01.2014) (*inglise keeles*)

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Human granulocytic anaplasmosis seisuga 22.01.2014.*