recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Reimsi Katedraal, kus oma elu viimastel aastatel 1696-1703 töötas Nicolas de Grigny
**Nicolas de Grigny** (ristitud 8. septembril 1672 – 30. november 1703) oli prantsuse organist ja helilooja.

Elu
---

Nicolas de Grigny täpne sünnikuupäev pole teada, teada on, et ta ristiti Reimsis 8. septembril 1672. 

Nicolas de Grigny sündis muusikute peres. Tema vanaisa, isa ja onu olid organistid Reimsis St. Pierre'i ja St. Hilaire'i basiilikas. 

Aastatel 1693–1695 oli Nicolas de Grigny organist St.Denis' kirikus Pariisis. Pariisis õppis Nicolas de Grigny tolle aja Prantsusmaal tuntuima organisti Nicolas Lebegue'i juures.

Aastal 1696 tuli Nicolas de Grigny tagasi kodulinna Reimsi. Seal oli ta titulaarorganist Reimsi katedraalis *Notre Dame de Reims*. See oli tähtis koht, sest Notre-Dame de Reimsis krooniti prantsuse kuningaid.

30. novembril 1703 Nicolas de Grigny suri 31-aastaselt.

Looming
-------

* Premier livre d`orgue (1699) Esimene oreliraamat. Selle kogu teine trükk ilmus 1711. aastal ja hiljem kopeeris seda Johann Sebastian Bach 1713. aastal.

Teist oreliraamatud avastati alles 1949 aastal. 

Nicolas de Grigny kasutas oma oreliteoste meloodiahääle alusena Gergoriaani Missa IV *Cunctipotents Genitor Deus*. Need on Missa osad Kyrie, Gloria, Sancrtus, Agnus Dei.

Välislingid
-----------

* / Werner music Archive
Landini mängimas miniatuurset orelit
**Francesco Landini** (u. 1325/1335 – 2. september 1397) oli itaalia helilooja, organist, laulja, luuletaja, muusikateoreetik ja pillimeister. Ta oli *trecento*-ajastu suurkuju.

Elu
---

Landini sündis arvatavasti Firenzes. Tema isa Jacopo del Casentino oli tunnustatud maaler Giotto di Bondone koolkonnast. Lapsena põetud rõugete tõttu oli Francesco kogu elu pime, kuid see ei takistanud teda muusikaga tegelemast. Ta õppis mängima mitut instrumeni (muuhulgas lautot), aga ka laulma, luuletama ja komponeerima. 1361. aastal asus ta tööle organistina Santa Trinità Florentine'i kloostrisse ja 1365 San Lorenzo kirikusse. Viimasesse on ta ka maetud.

Looming
-------

Francesco Landini on itaalia *trecento*-koolkonna tähtsaim esindaja. Tema looming oli peaaegu täielikult ilmalik. On küll andmeid ka tema vaimulike teoste kohta, kuid ühtegi nendest pole säilinud. Meieni on temalt jõudnud 154 teost: enamikus kahe- ja kolmehäälsed *ballata*'d ja mõned madrigalid. Oletatavasti kirjutas ta oma lauludele ise tekstid.
|  |
| --- |
|  |
|  |
| Kuld | 2018 | jäähoki |
|  |
| Pronks | 2017 | jäähoki |
| Pronks | 2019 | jäähoki |

**Nikita Andrejevitš Gussev** (vene keeles Никита Андреевич Гусев; sündinud 8. juulil 1992 Moskvas) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib KHL-i klubis Peterburi SKA ründajana vasakäärel.

Gussev alustas profikarjääri hooajal 2010–11 KHL-i klubis Moskva CSKA, kus mängis kuni 2012. aastani. Seejärel mängis ta mõnda aega Venemaa tugevuselt teise liiga klubis Tver, kuid suurema osa hooajast 2012–13 veetis ta Habarovski Amuris. Aastatel 2013–2016 mängis ta Hantõ-Mansiiski Jugra ridades.

Alates hooaja 2015–16 teisest poolest mängis ta Peterburi SKA-s. Hooajal 2016–17 võitis ta klubiga Gagarini karika. Sama hooaja põhihooajal andis ta 47 väravasöötu, millega oli liigas teisel kohal, ning kogus kokku 71 punkti, millega oli liigas neljandal kohal. Väga edukaks kujunes ka järgmine hooaeg, kui ta oli 40 väravasööduga põhihooaja parim mängija ja jäi 63 kogutud punktiga alla ainult klubikaaslasele Ilja Kovaltšukile. Kuigi Peterburi SKA lõpetas põhihooaja oma konverentsi meistrina, kaotati väljalangemismängudes poolfinaalis Moskva CSKA-le. Samal hooajal tunnistati ta põhihooaja väärtuslikumaks mängijaks ning valiti hooaja sümboolsesse koosseisu. 2018–19 põhihooajal kogus ta 81 punkti (17+64), millega oli KHL-i edukaim mängija. Teist hooaega järjest kaotas SKA Läänekonverentsi finaalis CSKA-le. KHL-i tähtede mängule on Gussev valitud kokku neljal korral.

2012. aastal valis Tampa Bay Lightning ta NHL-i *draft* '​is 202. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus ta esmakordselt mängima 2019. aasta aprillis, sõlmides aastase lepingu Vegas Golden Knightsiga. Golden Knightsi meeskonnas ta üheski mängus NHL-is väljakule ei pääsenud. 2019. aasta juulis siirdus ta New Jersey Devilsi. 2021. aasta aprillis sõlmis ta üheaastase lepingu Florida Panthersiga, kuid mängis seal vaid hooaja 2021–22 lõpuni.

2021. aasta oktoobris naasis Gussev SKA-sse.

2012. aastal tuli ta juunioride maailmameistriks. 2017. aastal võitis ta Venemaa jäähokikoondise koosseisus maailmameistrivõistlustel pronksmedali. 2018. aasta taliolümpiamängudel võitis ta Venemaa olümpiakoondise koosseisus kuldmedali. Ta lõi olümpiaturniiril neli väravat ja andis kaheksa väravasöötu, kogudes 12 punkti, millega oli selles arvestuses turniiri parim mängija. Gussevi teened osutusid eriti otsustavateks finaalis Saksamaa vastu, kus ta lõi kaks väravat ja andis kaks väravasöötu. Venemaa meeskond võitis lõpuks lisaaja järel 4:3. 2019. aastal võitis ta Venemaa jäähokikoondise koosseisus maailmameistrivõistlustel teise pronksmedali.

Viited
------

1. ↑  Nikita Gusev. eliteprospects.com. Vaadatud 15.9.2018
2. ↑  "Vegas Golden Knights sign forward Nikita Gusev to entry-level contract". Vegas Golden Knights. 14.4.2019. Vaadatud 6.5.2019
3. ↑  "Florida Panthers agree to terms with Nikita Gusev on a one-year contract". Florida Panthers. 11.4.2021. Vaadatud 15.4.2021

Välislingid
-----------

* Nikita Gussev KHL.ru lehel
* Profiil NHL.com lehel
* Profiil hockeydb.com lehel
Mies van der Rohe ja Philip Johnsoni projekteeritud 38-korruseline Seagram Building (valmis 1958)
**Rahvusvaheline stiil** (inglise keeles *international style*) oli modernistliku arhitektuuri juhtiv vool 1930.–1960. aastatel.

Selle arhitektuuristiili esmaviljelejad olid Walter Gropius, Peter Behrens ja Hans Hopp Saksamaal. Stiili väljapaistvad järgijad olid Le Corbusier (Prantsusmaa), Ludwig Mies van der Rohe (Saksamaa–USA) ja Jacobus Oud (Holland).

Mõiste "international style" võeti kasutusele 1932. aastal USA-s. Sel ajal toimus New Yorgi moodsa kunsti muuseumis rahvusvaheline moodsa arhitektuuri näitus, mille kuraatorid olid Henry-Russell Hitchcock ja Philip Johnson. Nende eesmärk oli piiritleda ja ühiskonnale teadvustada seda, mis oli ühist moodsale arhitektuurile kogu maailmas. Selle tulemusena keskendus näitus rohkem modernismi stiililisele küljele. Hitchcock ja Johnson tuvastasid kolm põhimõtet: pigem mahu kui massi väljendamine, pigem tasakaalu kui sümmeetria väljendamine ja kõigi kaunistuste kõrvalejätmine. Nad valisid kõik tööd, mida sellel näitusel esitleti, hoolikalt vastavalt nendele reeglitele. Pärast näitust avaldasid Hitchcock ja Johnson raamatu "*International style*", milles kirjeldasid niihästi moodsat arhitektuuri, oma näitust kui selle koostamise põhimõtteid ja aitasid kinnistada uut terminit ühiskonna teadvuses.

Rahvusvahelise stiili esteetika nõudis loobumist rahvuskultuurde iseärasustest ja ajaloolisest dekoorist. Esiplaanile tõusid sirged jooned, puhtad geomeetrilised vormid ning siledad klaas– ja metallpinnad. Materjalidest eelistati raudbetooni. Interjööris hinnati suuri avatud ruume.

Sõjajärgseil aastail olid rahvusvahelise stiili tüüpilised näited Mies van der Rohe, Johnsoni ja Ieoh Ming Pei pilvelõhkujad.

1950ndail saab Mies van der Rohest juhtiv ärihooneid projekteeriv arhitekt. Tema loodud kõrghooned rõhutasid puhtaid geomeetrilisi vorme: risttahukakujulisele metallkarkassile kinnitub klaasfasaad, mis moodustub terve korruse kõrgustest identsetest akendest. Sellistena nägid välja tornelamu Lake Shore Drive Apartments Chicagos (1951), büroohooned Seagram Building New Yorgis (1958) ja Toronto-Dominion Centre (valmis 1969). Mies van der Rohe loodud internatsionaalse stiili etalonid leidsid laialdast jäljendamist 1950.–1960. aastail.

1970. aastatel sai rahvusvaheline stiil tugeva kriitika osaliseks, eelkõige Robert Venturi poolt, kes rajas arhitektuuris postmodernismi.

Viited
------

1. ↑  International Style Encyclopedia Britanniica (inglise)
2. ↑  Ludwig Mies van der Rohe www.tonnel.ru (vene)
| Medalikohad |
| --- |
| Itaalia esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Esimene koht | 1960 | Raskekaal |

Francesco De Piccoli
**Francesco De Piccoli** (sünniaeg ja -koht: 29. november 1937; Campalto,Veneetsia) on Itaalia endine poksija. Ta oli raskekaalus (üle 81 kg) Itaalia meister aastatel 1959 ja 1960. aastal.

De Piccoli võitis raskekaalus (üle 81 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ning tuli olümpiavõitjaks.

De Piccoli poksis detsembrist 1960 kuni detsembrini 1965 elukutselisena. Ta osales kokku 41 kohtumisel ning võitis neist 37 (neist 29 nokaudiga) ja kaotas 4 (need kõik nokaudiga) kohtumist.

Viited
------

1. ↑  38. Itaalia meistrivõistlused poksis. Milano 1959. Tulemused inglise keeles
2. ↑  39. Itaalia meistrivõistlused poksis. Torino 1960. Tulemused inglise keeles
3. ↑  17. suveolümpiamängude poksivõistlus. Rooma 1960. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Francesco De Piccoli veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Francesco De Piccoli saidil BoxRec
* Francesco De Piccoli koduleht. Itaalia keeles
**Rudolf Carnap** (18. mai 1891 Ronsdorf, Preisimaa, Saksamaa keisririik – 14. september 1970, Santa Monica, California, USA) oli saksa filosoof, Viini ringi üks põhiliikmeid ning loogilise positivismi rajajaid. 1935. aastani tegutses ta Euroopas ning hiljem USA-s.

Ta õppis Berliini ja Jena ülikoolis, kus tema õppejõudude seas olid Albert Einsteini ja Edmund Husserl. Tema 1922. aastal ilmunud väitekiri "Ruum" ("Der Raum") eristas formaalset, füüsikalist ja tajutavat ruumi. Ta pidas kirjavahetust Bertrand Russelliga, kes kopeeris talle käsitsi oma teost "Principia Mathematica", kuna Carnapi koduülikool ei jaksanud seda osta.

1923. aastal tutvus Carnap konverentsil Hans Reichenbachiga, kes tutvustas teda Viini ülikooli professori Moritz Schlickiga. 1926. aastal sai ka Carnap töökoha Viini ülikoolis. Seal kuulus ta Viini intellektuaalide rühma, mida hakati kutsuma Viini ringiks. Selles rühmituses töötati välja loogilise positivismi kontseptsioon.

1928. aastal avaldas Rudolf Carnap kaks tähtsat raamatut: "Maailma loogiline struktuur" ("Der logische Aufbau der Welt") ja "Pseudoprobleemid filosoofias". Esimeses neist arendas ta välja range formaalse empirismi, defineerides teaduse objekte fenomenalistlikult. Selles ilmneb tugev Russelli ja Alfred North Whiteheadi mõju. Hiljem taandas Carnap end sellest teosest ning ei autoriseerinud ingliskeelset tõlget kuni 1967. aastani. Teises raamatus väitis Carnap, et suur hulk traditsioonilisi filosoofilisi küsimusi on tähendusetud ning tulenevad keelevigadest. Sel viisil tahtis ta elimineerida metafüüsika.

1930. aastal tutvus Carnap Alfred Tarski semantikateooriaga ning 1931 sai saksa keele professoriks Praha ülikoolis. Seal kirjutas ta raamatu "Keele loogiline struktuur", mille kohaselt pole olemas "tõest" loogikat ega keelt. 1933. aastast pärines Carnapi sõprus W. V. Quine'iga.

1935. aastal emigreerus Carnap natsirežiimi eest USA-sse, kus sai 1941. aastal kodakondsuse ning oli filosoofiaprofessor Chicago ülikoolis. Seal kirjutas ta raamatuid semantikast, modaalsest loogikast ning tõenäosuse ja induktsiooni filosoofilistest alustest.

1954. aastal asus ta tööle Los Angelese California Ülikoolis, kus kirjutas teaduslikust teadmisest, analüütilise ja sünteetilise vastandusest ning verifikatsiooniprintsiibist. Tema kirjutised termodünaamikast ilmusid postuumselt.

Isiklikku
---------

Rudolf Carnap oli aktiivne esperantist ning omandas esperanto omal käel juba 14-aastaselt. Reisides kasutas ta seda keelt sageli.

Carnapi esimene abikaasa oli Elizabeth Schöndub. Neil sündis neli last. Abielu lahutati 1929. aastal.

1933. aastal abiellus ta Elizabeth Ina Stögneriga, kes tegi 1964. aastal enesetapu.

Välislingid
-----------

* Rudolf Carnap "Filosoofia internetientsüklopeedias"
* Carnapi modaalne loogika "Filosoofia internetientsüklopeedias"
**Rahvusvaheline Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni rahuvalvajate päev** on 29. mai.

Kõigi ÜRO rahuvalvejõududes teeninud ja teenivate inimeste austamiseks ja mälestamiseks mõeldud päev kehtestati ÜRO Peaassamblee 2002. aasta 11. detsembri otsusega 57/129 Ukraina rahuvalvajate ühenduse ja Ukraina valitsuse ametlikul taotlusel.

Päeva tähistatakse alates 2003. aasta 29. maist – sel päeval 1948. aastal loodi ÜRO relvarahu järelevalve organisatsiooni (UNTSO) esimene rahuvalvemissioon 1948. aasta Araabia-Iisraeli sõja lõpul kehtestatud relvarahutingimuste täitmise jälgimiseks.

2015. aasta 29. mail asetas ÜRO peasekretär New Yorgis toimunud tseremoonial pärja missioonidel hukkunud rahuvalvajate, sealhulgas 2014. aastal hukkunud 126 rahuvalvaja mälestuseks. Hukkunud rahuvalvajatele antakse postuumselt ÜRO peasekretäri Dag Hammarskjöldi medal.

ÜRO rahuvalvajad Eritreas

Viited
------

1. ↑  "UN honours fallen peacekeepers; looks to past, present and future of 'invaluable' operations". ÜRO Uudistekeskus. 29. mai 2015. Vaadatud 30. mail 2015.
2. ↑  "Secretary-General Remarks at Wreath-Laying Ceremony for International Day of United Nations Peacekeepers". Vaadatud 30. mail 2015.
3. ↑  "Secretary-General's remarks at Dag Hammarskjöld Medal Ceremony marking the International Day of United Nations Peacekeepers [as delivered]". Vaadatud 30. mail 2015.

Välislingid
-----------

* UN peacekeeping website
* UNDOF HQ - Camp Faouar
* Official Austrian Army Website - UNDOF (German)
**Rudolf Christoph Eucken** (5. jaanuar 1846 – 15. september 1926) oli saksa filosoof, 1908. aasta Nobeli kirjandusauhinna laureaat.

Teoseid
-------

* 1908. *Der Sinn und Wert des Lebens*.

Retseptsioonist Eestis
----------------------

25. septembril 1926 pidas temast loengu Tartus Walter Freymann.

Viited
------

1. ↑  *Postimees*, 23.09.1926, nr. 258, lk. 7. (Tartu teated.)

Nobel
Nobeli kirjandusauhinna laureaat

1901 Prudhomme • 1902 Mommsen • 1903 Bjørnson • 1904 F. Mistral, Echegaray • 1905 Sienkiewicz • 1906 Carducci • 1907 Kipling • 1908 Eucken • 1909 Lagerlöf • 1910 von Heyse • 1911 Maeterlinck • 1912 Hauptmann • 1913 Tagore • 1915 Rolland • 1916 von Heidenstam • 1917 Gjellerup, Pontoppidan • 1919 Spitteler • 1920 Hamsun • 1921 France • 1922 Benavente • 1923 Yeats • 1924 Reymont • 1925 Shaw • 1926 Deledda • 1927 Bergson • 1928 Undset • 1929 Mann • 1930 Lewis • 1931 Karlfeldt • 1932 Galsworthy • 1933 Bunin • 1934 Pirandello • 1936 O'Neill • 1937 du Gard • 1938 Buck • 1939 Sillanpää • 1944 Jensen • 1945 G. Mistral • 1946 Hesse • 1947 Gide • 1948 Eliot • 1949 Faulkner • 1950 Russell • 1951 Lagerkvist • 1952 Mauriac • 1953 Churchill • 1954 Hemingway • 1955 Laxness • 1956 Jiménez • 1957 Camus • 1958 Pasternak • 1959 Quasimodo • 1960 Perse • 1961 Andrić • 1962 Steinbeck • 1963 Seféris • 1964 Sartre • 1965  Šolohhov • 1966 Agnon, Sachs • 1967 Asturias • 1968 Kawabata • 1969 Beckett • 1970 Solženitsõn • 1971 Neruda • 1972 Böll • 1973 White • 1974 Johnson, Martinson • 1975 Montale • 1976 Bellow • 1977 Aleixandre • 1978 Singer • 1979 Elýtis • 1980 Miłosz • 1981 Canetti • 1982 García Márquez • 1983 Golding • 1984 Seifert • 1985 Simon • 1986 Soyinka • 1987 Brodski • 1988 Mahfuz • 1989 Cela • 1990 Paz • 1991 Gordimer • 1992 Walcott • 1993 Morrison • 1994 Ōe • 1995 Heaney • 1996 Szymborska • 1997 Fo • 1998 Saramago • 1999 Grass • 2000 Gao • 2001 Naipaul • 2002 Kertész • 2003 Coetzee • 2004 Jelinek • 2005 Pinter • 2006 Pamuk • 2007 Lessing • 2008 Le Clézio • 2009 Müller • 2010 Vargas Llosa • 2011 Tranströmer • 2012 Mo • 2013 Munro • 2014 Modiano • 2015 Aliaksijevič • 2016 Dylan • 2017 Ishiguro • 2018 Tokarczuk • 2019 Handke • 2020 Glück • 2021 Gurnah • 2022 Ernaux
Mālpilsi mõisa peahoone
**Mālpilsi mõis** (läti keeles *Mālpils muiža*, saksa keeles *Lemburg*) oli mõis Lätis Mālpilsi kihelkonnas. Endine mõisasüda jääb tänapäeval Sigulda piirkonda Mālpilsi.

Mālpilsi mõis kasvas välja Mālpilsi ordulinnusest. 1625. aastal annetas Rootsi kuningas Gustav II Adolf ordulinnuse koos linnuselääniga hilisemale Ingeri ja Liivimaa kindralkubernerile ooberst Nils Assersson Mannersköldile. Tollal kuulusid linnuse juurde veel Mūru (*Muremoise*, *Rodenhof*), Dravantase (*Drewenshof*) ja Žiburtu mõis (*Sieburt*, *Siebertmoise*). Vaatamata sellele, et Lemburi linnus oli purustatud, püstitati sinna puidust mõisahooned ja mõisakeskus tegutses seal kuni 18. sajandi keskpaigani, kui ehitati uus härrastemaja.

1638. aasta adramaarevisjonis on öeldud, et Poola ajal moodustas Lemburi staarostkonna ning viimase staarosti nimi olnud Ostrovski. Veel on kirjas, et linnuse juurde kuulub 3 mõisat, 3 kõrtsi, 2 veskit jne. 1680. aastate reduktsiooniga võeti Lemburi (Mālpilsi) mõis tagasi Rootsi riigile. Ilmselt Põhjasõja järel 1700–1721 Lemburi linnuse territoorium hüljati.

1753. aastal andis Vene keisrinna Jelizaveta Petrovna valduse polkovnik Melgunovi naisele proua von Straussile. 18. sajandi teisel poolel läks mõis Taubede valdusse. 1782 on August Wilhelm Hupel kirjeldanud Lemburit kui mõisat, kus palju ilusaid kivist hooneid silma rõõmustavad. 1820 ostis valduse oksjonil maanõunik Friedrich von Grote, tema suguvõsa kätte jäi mõis kuni võõrandamiseni 1920. aastal.

1760 ehitas parun Gustav Wilhelm von Taube mõisale umbes 1 km kaugusele ordulinnusest loode poole uue härrastemaja. Vanad linnusevaremed lammutati arvatavasti ehitusmaterjaliks. Klassitsistlik peahoone ehitati 1911. aastal Wilhelm Bockslaffi projekti järgi ümber. Pärast võõrandamist asus hoones algul algkool, seejärel kuulus see Läti erusõjaväelaste ühendusele ning 1935. aastasi oli eravalduses. Nõukogude ajal oli seal algul maaparandajate kool ja seejärel sovhoosi keskus; 1966. aastast on see muuseum. Pärast Läti taasiseseisvumist tagastati hoone õigusjärgsele omanikule ja sellest ajast saati on see olnud eravalduses. 2008. aastal lõpetati hoone restaureerimine. Tänapäeval on hoones restoran ja võõrastemaja.

Mõisakompleksi juurde kuulub park. Selle pindala on 24 hektarit. Park on rajatud terrassidele, seda liigendavad tiigid. Keskse osa pargist moodustab õunaaed, pargi ümber on maakividest müür. Pargis kasvab eksootilisi puuliike, nende seas läänepärn, torkav kuusk, hõbevaher, hall pähklipuu. Pargis asub Gustav Wilhelm von Taube mälestusmärk.

* 
* 
* 
* 
*

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Mālpilsi mõis** |

* Sissekanne Läti mõisate saidil; fotod (*läti keeles*)
* Mõisa koduleht
Paweł Dawidowicz (2015)
**Paweł Marek Dawidowicz** (sündinud 20. mail 1995 Olsztynis) on Poola jalgpallur, kes mängib keskkaitsja või kaitsva poolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Verona Hellas ja Poola jalgpallikoondises.

2011. aastal liitus ta Poola klubiga Gdański Lechia, mille meeskonnas debüteeris ta Poola kõrgliigas hooajal 2012–13.

2014. aasta mais sõlmis ta lepingu Portugali klubiga Lissaboni Benfica. Ta asus mängima klubi reservmeeskonnas Portugali esiliigas. Hooajal 2016–17 oli ta Benficast laenul Saksamaa esiliiga klubis VfL Bochum ja hooajal 2017–18 Itaalia esiliiga klubis Palermo.

2018. aasta läks ta Benficast laenule Hellasesse, mis mängis toona Itaalia esiliigas. 2019. aasta märtsis sõlmis ta Hellasega püsiva lepingu. Alates hooajast 2019–20 on ta klubiga mänginud Itaalia esiliigas.

Poola jalgpallikoondises debüteeris Dawidowicz 17. novembril 2015 sõprusmängus Tšehhi vastu. Ta kuulub Poola koondisse 2020. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

| * v
* r
Poola koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Szczęsny
* 2 Piątkowski
* 3 Dawidowicz
* 4 Kędziora
* 5 Bednarek
* 6 Kozłowski
* 8 Linetty
* 9 Lewandowski (c)
* 10 Krychowiak
* 11 Świderski
* 12 Skorupski
* 13 Rybus
* 14 Klich
* 15 Glik
* 16 Moder
* 17 Płacheta
* 18 Bereszyński
* 19 Frankowski
* 20 Zieliński
* 21 Jóźwiak
* 22 Fabiański
* 23 Kownacki
* 24 Świerczok
* 25 Helik
* 26 Puchacz
* Treener: Sousa

 | Poola |
Sten Schwede
**Sten Schwede** (sündinud 16. märtsil 1974) on Eesti diplomaat.

Schwede lõpetas aastal 1991 Gustav Adolfi Gümnaasiumi ja 1997 Trondheimi Ülikooli (NTNU) politoloogia erialal. Alates 1997. aastast töötab Schwede Eesti Välisministeeriumis. Aastatel 2011–2014 oli ta Eesti peakonsul New Yorgis. 

Alates 2014. aasta augustist oli Schwede Eesti suursaadik Tšehhi Vabariigis, 2017. aasta maist Sloveenias ja juunist Horvaatias. Aastatel 2018–2021 töötas Schwede Eesti Välisministeeriumi poliitikaosakonna 5. büroo direktori ametikohal. Alates 2021. aasta augustist on Schwede Eesti suursaadik Lõuna-Koreas. 

Schwede on Viljandi villatöösturi Jaan Schwede tütrepojapoeg.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. veebruar 2014. Vaadatud 4. septembril 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. september 2014. Vaadatud 4. septembril 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  "Eesti suursaadik Sloveenias andis üle volikirja". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. mai 2017.
4. ↑  "Eesti suursaadik andis Horvaatias üle volikirja". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. juuni 2017.
Vaade Macclesfieldile raudteejaamast
**Macclesfield** on linn Inglismaa lääneosas Cheshire'i krahvkonnas Cheshire Easti tervikomavalitsuses. Asub Liverpooli lähedal.

Macclesfieldi rahvaarv on 50 688 (2001, koos ümbritseva linnalise alaga).

Ajalugu
-------

Arvatakse, et Macclesfieldi nimi tuleneb fraasist "Michael's field" ('Miikaeli väli, ala'), mis viitab Miikaelile, kelle järgi on nimetatud ka linna suurim vaatamisväärsus St. Michaeli kirik. Kirik ehitati 1278. aastal laiendusena kabelile, mis oli ehitatud umbes 1220. aastal.

Macclefieldis peeti kaht suuremat iga-aastast laata: ühte Püha Barnabase päeval 11. juunil ja teist kõigi pühakute päeval 1. novembril.

* Macclesfieldi St. Michaeli kirikMacclesfieldi St. Michaeli kirik
* RaekodaRaekoda

Sõpruslinn
----------

Macclesfieldi sõpruslinn on Eckernförde Saksamaal.

Sport
-----

Macclesfieldis tegutseb Inglismaa jalgpalli kolmanda divisioni klubi Macclesfield Town F.C. Macclesfieldis asub jalgpallistaadion Moss Rose.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  St. Michael's Macclesfield A History of the Church, vaadatud 28.11.2006
**Macerata** on linn ja vald Itaalias Marche maakonnas, samanimelise provintsi keskus. Asustus­tihedus on keskmiselt 464 inimest ruutkilomeetri kohta. Macerata sai linnaõigused paavst Johannes XXII-lt 1320. aastal.

Haldus
------

Macerata piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Appignano, Corridonia, Montecassiano, Montelupone, Morrovalle, Pollenza, Recanati, Tolentino, Treia.

Macerata halduspiires asuvad järgmised asumid ja paigad: Sforzacosta, Piediripa, Villa Potenza; Madonna del Monte, Montanello, Pieve.

Loodus
------

Macerata asub Potenza ja Chienti jõe orgude vahelisel kõrgendikul, 315 meetri kõrgusel merepinnast. Maceratast 30 km kaugusel läänes on Aadria mere rannik, umbes 60 km kaugusel idas Umbria-Marche Apenniinid.

Ajalugu
-------

Macerata koloniseeriti III–II sajandil e.m.a. roomlaste poolt, kes rajasid praeguse Villa Potenza kohale Helvia Recina koloonia. I sajandi Plinius Vanema "Loodusloo" (*Naturalis historia*) III raamatus on märgitud *Ricina* kohta, et see asub *via Salaria Gallica* ääres. 

205. aastal nimetas Septimius Severus asula oma eelkäija, Publius Helvius Pertinaxi auks Helvia Recina Pertinaxiks. Helvia Recina purustati läänegootide poolt V-VI sajandil.

Haridus
-------

Maceratas asub 1290. aastal asutatud Macerata Ülikool (*Università degli Studi di Macerata*).

Sõpruslinnad
------------

* Saksamaa – Weiden in der Oberpfalz, alates 1963
* Prantsusmaa – Issy-les-Moulineaux, alates 1982
* Malta – Floriana, alates 2007
* Albaania – Kamëz – alates 13. märts 2010

Galerii
-------

Helvia Recina

Suurenda
Helvia Recina

* Vaade linnaleVaade linnale
* Macerata ülikooli suur aulaMacerata ülikooli suur aula
* Torre CivicaTorre Civica
* Macerata katedraal (San Giuliano kirik)Macerata katedraal (San Giuliano kirik)
* Macerata sphaeristeriumMacerata sphaeristerium
* Macerata sphaeristeriumMacerata sphaeristerium

Viited
------

1. ↑  Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018, vaadatud 16.03.2019.
2. ↑  Binjakëzime, Municipality of Kamëz (albaania keeles)

Kirjandus
---------

* E.H. Ercoli. *Sferisterio*. Macerata, Associazione Arena Sferisterio, 2007
* A. Adversi, D. Cecchi, L. Paci (a cura di). *Storia di Macerata*. Macerata, 1972
* G. Capici (a cura di). Sphaeristerium*. Roma, 1989*
* F. Torresi (a cura di). La città sul palcoscenico*. Macerata, 1997*

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Macerata** |

* Koduleht (itaalia keeles)
* Macerata Ülikooli koduleht (itaalia ja inglise keeles)
* Ooperifestival
* Matteo Ricci instituut
* Macerataforum
* Matteo Ricci Macerata projekt: Macerata illustreeritud teejuht
* Studenti Università Macerata - Macerata Students Network
Orjatorn
**Stelmužė mõis** (leedu *Stelmužės dvaras*) on endine mõis Leedus Zarasai rajoonis Imbradase vallas Stelmužė külas.

Mõis rajati XVII sajandil. Selle esimesed omanikud olid Fölkersahmid, hiljem aga Valujevid. XX sajandi alguses läks mõis Hahnide valdusse. Aastal 1927 ostsid mõisa Repšid.

Mõisakompleksi väärtuslikem ehitis on XVII sajandil rajatud orjatorn. Seal hoidsid algul Fölkersahmid, hiljem aga Valujevid põgeneda üritanud pärisorje. Valujevid varjasid sealjuures oma talupoegade eest hulk aega, et pärisorjus on ametlikult kaotatud. Hoone restaureeriti aastal 1983.

Mõisakompleksist on säilinud veel kelder, teenijatemaja, laut ja ait. Peahoone hävis Esimese maailmasõja ajal, nagu ka suurem osa mõisa pargist. Lisaks moodustasid mõisakompleksi osa Stelmužė kirik ja selle kellatorn.

Mõisa park rajati XVIII-XIX sajandil. Selle pindala on 10 hektarit ja see asub Stelmužė järve ääres. Valdavalt kasvavad seal kohalikud puud: pärnad, jalakad, kased, kuused, männid, saared ja tammed, järve ääres ka pajud ja sanglepad. Parki on istutatud ka hobukastaneid, Siberi lehiseid, suurelehiseid pärnasid. Pargi silmapaistvaim puu on Stelmužė tamm.

Viited
------

1. ↑  "Stelmužės dvaro sodyba (Kultūros vertybių registras)". Vaadatud 10. juunil 2020.
2. ↑  Stelmužė. Tarybų Lietuvos enciklopedija, Kd. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. 102 lk.
**Pavułle järv** või **Pavulle järv** (valgevene keeles *Возера Павульскае*, ka *Павулле* või *Цётча* (Ciotča, transkribeerituna Tsjottša), vene keeles *Паульское* (Paulskoje) või *Тетча* (Tettša)) on järv Valgevenes Viciebski oblastis Ušačy rajoonis. Järv asub merepinnast 127,9 meetri kõrgusel Ušačy järvestikus. Järvest voolab läbi Dziva jõgi, mis suubub Janova järve. Järve valgala on 652 km².

Kaldajoone pikkus on 25 kilomeetrit. Järv asub ligi 6-8 meetri sügavuses orus, mille kaldad on lõunas ja läänes kohati ka 20 meetri kõrgused. Kaldad on madalad ja liivased, kohati on soostunud. Järves asub kuue hektari suurune saar.

Põhi on kalda lähedal liivane või kaetud liivsaviga, sügavamal aga kaetud sapropeeliga. Sapropeelikihi paksus on keskmiselt 6 meetrit. 

Pavułle on eutroofne järv. Vee läbipaistvus on 2,5 meetrit. Taimkate ulatub kaldast kuni 250 meetri kaugusele ja kolme meetri sügavusele. Taimestikus on valdavad harilik pilliroog, järvkaisel, penikeeled.

Kaladest elavad järves linask, haug, koha, säinas, latikas, roosärg ja särg.

Välislingid
-----------

* Järv Valgevene kalapüügiportaalis
Rene Suurkaevu foto "Jaani kirik talvel"
**Rene Suurkaev** (sündinud 17. veebruaril 1984) on eesti pressifotograaf. 

Harrastusfotograafina alustas ta pildistamist 35 mm filmikaameraga 1999/2000. aastal, pärast ajateenistust sidepataljonis 2005. aastal võttis ta kasutusele digikaamera.

Suurkaev on töötanud Eesti Rahvusringhäälingus fotograafi ja operaatorina 2016–2018, Eesti Päevalehes 2007–2012, Weekend.ee-s 2005–2007.

2018. aastast on ta vabakutseline fotograaf[*viide?*] ning teeb oma projekte fotokunsti ja fotodokumentalistika vallas.

Rene Suurkaevu mahukamaid fotoprojekte on seni Eesti Kunstiakadeemia poolt välja antud raamat Eesti seppadest "Rauast", mida tunnustati ühe kaunima 2013. aastal avaldatud raamatuna.

Viited
------

1. ↑  "Päring inforegister.ee andmebaasis". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2020. Vaadatud 10. märtsil 2016.
2. ↑  [www.err.ee "Eesti Rahvusringhääling"]. `{{netiviide}}`: kontrolli parameetri `|URL=` väärtust (juhend)
3. ↑  Annika Haas. Meediamajad asendavad loomingulisi fotograafe madalapalgaliste jooksikutega ERR 10.01.2014.
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. oktoober 2017. Vaadatud 13. aprillil 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

*
Matt Phillips (2017)
**Matthew Phillips** (sündinud 13. märtsil 1991 Aylesburys) on Inglismaal sündinud Šotimaa jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsja või ründajana Inglismaa Premier League'i klubis West Bromwich Albion ja Šotimaa jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Wycombe Wanderersis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 1999. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2008. aastal Inglismaa tugevuselt neljandas liigas.

2010. aasta augustis sõlmis ta lepingu Inglismaa kõrgliiga klubiga Blackpool. Inglismaa kõrgliigas tegi ta debüüdi 25. septembril 2010 mängus Blackburn Roversi vastu. Ta sekkus mängu 84. minutil ja lõi seejärel kohe värava. See jäi aga tema ainsaks väravaks sel hooajal. 2011. aasta oktoobris mängis ta laenul Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Sheffield United ning lõi kuue mänguga viis väravat. Seejärel naasis ta Blackpooli ning lõi hooajal 2011–12 Inglismaa esiliigas mängides seitse väravat. Hooajal 2011–12 valiti Philips lisaks Inglismaa esiliiga sümboolsesse koosseisu.

Aastatel 2013–2016 mängis Philips Queens Park Rangersis, kaks hooaega Inglismaa esiliigas ja ühe hooaja Inglismaa kõrgliigas.

2016. aasta juulis sõlmis ta lepingu West Bromwich Albioniga.

Phillips mängis Inglismaa kuni 19- ja kuni 20-aastaste koondistes. Inglismaa kuni 20-aastaste koondisega mängis ta 2011. aastal juunioride maailmameistrivõistlustel. Kuna tema vanavanemad on pärit Šotimaalt, sai ta võimaluse mängida Šotimaa rahvuskoondises. Koondisedebüüdi tegi ta 26. mail 2012 sõprusmängus USA vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 27. märtsil 2019 sõprusmängus Ungari vastu.

Viited
------

1. ↑  "Brett Emerton strikes to give Blackburn injury-time win at Blackpool". The Guardian. 25.9.2010. Vaadatud 4.3.2021
Pärnu maakonna valdade piirid enne ja pärast 1939. aasta vallareformi
**Saarde vald** oli vald Pärnu maakonnas aastail 1939–1950.

Vald moodustati senise Kilingi valla maa-alast, välja arvatud Kabli ja Vingerja külade ning Kilingi metskonna Kikepere metsandiku kvartaalide nr. 1–18 ja Kilingi metskonna Kilingi metsandiku kvartaalide nr. 1–12 maa-alad, Rae küla piirkond kuni taludeni nr. A-198, A-199, 17-c, A-201, A-203, Lodja metskonna Lodja metsandiku kvartaalideni nr. 70, 71, 79, 80, 83–100 ja Laiksaare metskonna Laiksaare metsandiku kvartaalideni nr. 92 ja 94, kõik kaasa arvatud; senise Pati valla maa-alast, välja arvatud Rehemaa küla, Pati asunduse, Pati vallamaja piirkonna ja Raba küla talude nr. I–XI maa-alad; senise Jäärja valla maa-alast, välja arvatud Veelikse piirkond ja Romu, kahe Kõrvi, Kure, Vingi, Soo-Vingi, Uus-Vingi, Märksi, Mardi, Mardisaadu, Uue-Kaie, Vana-Kaie, Arjakse, Paistu, Põllu, Mälgu, Tammiku, Loksu, Kaie, Tamme, Sibula, Asula, Välipõllu, Nahtava ja Koidu talude ning Jäärja metskonna Jäärja metsandiku kvartaali nr. 85 maa-alad.

Vald kuulus Riigivolikogu 38. valimisringkonda, kust valiti Oskar Gustavson.

Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine
--------------------------------------------------

1945 augustis moodustati Saarde vallas Jäärja külanõukogu keskusega Jäärja külas, Kikepera külanõukogu keskusega Kikepera külas, Ristiküla külanõukogu keskusega Ristikülas ja Saarde külanõukogu keskusega Saarde külas. 1950. aastal Saarde vald likvideeriti. Jäärja, Ristiküla ja Saarde külanõukogud arvati Kilingi-Nõmme rajooni koosseisu, Kikepera külanõukogu ala arvati Pärnu rajooni koosseisu.

Viited
------

1. ↑  Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
2. ↑  Eesti NSV Teataja, 1945, 32, 501
3. ↑  Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
Matteo Darmian 2015. aastal Itaalia koondises
**Matteo Darmian** (sündinud 2. detsembril 1989 Legnanos) on Itaalia jalgpallur, kes mängib kaitsjana Itaalia kõrgliigaklubis Milano Internazionale ja Itaalia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri AC Milanis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2001. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2006. aastal 16-aastasena Itaalia karikavõistlustel. Itaalia kõrgliigas debüteeris ta 2007. aasta mais. Hooajal 2007/08 sai ta Milani noortevõistkonna kapteniks, kuid Milani põhimeeskonnas ta endale kohta ei kindlustanudki. Hooajal 2009/10 oli ta laenul Itaalia esiliigaklubis Padova.

2010. aasta juulis liitus ta Itaalia kõrgliigaklubiga Palermo. Aastatel 2011–2015 kuulus ta neli hooaega Torino põhikoosseisu, neist kolmel viimasel hooajal mängis ta klubiga Itaalia kõrgliigas. Hooaegadel 2013/14 ja 2014/15 valiti Darmian Itaalia kõrgliiga sümboolsesse koosseisu.

2015. aasta juulis siirdus ta 12,7 miljoni naelsterlingi eest Inglismaa kõrgliigaklubisse Manchester United. 2016. aasta aprillis lõi ta Inglismaa kõrgliigas värava Crystal Palace'i vastu, kuid see jäi ka tema ainsaks väravaks Manchester Unitedi meeskonnas. Kui esimesel hooajal kuulus Darmian Manchester Unitedi koosseisu 39 mängus, siis iga järgmise hooajaga aina vähemates mängudes, kuni oma viimasel hooajal klubis, 2018/19, vaid seitsmes mängus.

2019. aasta septembris naasis Darmian Itaalia kõrgliigasse ja sõlmis lepingu Parmaga. 2020. aasta oktoobris läks ta laenule Milano Interi, kellega sõlmis hooaja lõpus püsiva lepingu. Hooajal 2020/21 tuli ta Interiga Itaalia meistriks.

Itaalia jalgpallikoondises debüteeris Darmian 31. mail 2014 sõprusmängus Iirimaa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. oktoobril 2015 EM-i valikmängus Aserbaidžaani vastu. Ta on kuulunud Itaalia koondisse 2014. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Manchester United
* FA Cup: 2015–16
* EFL Cup: 2016–17
* UEFA Euroopa Liiga: 2016–17

Milano Internazionale
* Serie A: 2020–21
* Coppa Italia: 2021–22
* Supercoppa Italiana: 2021, 2022

Välislingid
-----------

 Matteo Darmian – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Profiil Milano Internazionale kodulehel

| * v
* r
Itaalia koondis  –  2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Buffon (c)
* 2 De Sciglio
* 3 Chiellini
* 4 Darmian
* 5 Motta
* 6 Candreva
* 7 Abate
* 8 Marchisio
* 9 Balotelli
* 10 Cassano
* 11 Cerci
* 12 Sirigu
* 13 Perin
* 14 Aquilani
* 15 Barzagli
* 16 De Rossi
* 17 Immobile
* 18 Parolo
* 19 Bonucci
* 20 Paletta
* 21 Pirlo
* 22 Insigne
* 23 Verratti
* Treener: Prandelli

 | Itaalia |

| * v
* r
Itaalia koondis  –  UEFA Euro 2016 |
| --- |
| 

* 1 Buffon (c)
* 2 De Sciglio
* 3 Chiellini
* 4 Darmian
* 5 Ogbonna
* 6 Candreva
* 7 Zaza
* 8 Florenzi
* 9 Pellè
* 10 Motta
* 11 Immobile
* 12 Sirigu
* 13 Marchetti
* 14 Sturaro
* 15 Barzagli
* 16 De Rossi
* 17 Éder
* 18 Parolo
* 19 Bonucci
* 20 Insigne
* 21 Bernardeschi
* 22 El Shaarawy
* 23 Giaccherini
* Treener: Conte

 | Itaalia |
Saan Narva muuseumis
Hobune ja saan (1900-1920)
**Saan** on veolooma(de) jõul jalastel liikuv kerge talvine (seljatoega) sõiduk. Saan oli sõiduks, regi tööks.

Saaniga tehti pulmasõitu, samuti sõideti kirikusse. Mandri-Eestis oli kuni 19. sajandi keskpaigani kasutusel Ida-Euroopale üldiselt omane paksudest pärnakoore lahmakatest kokkuõmmeldud kerega ja sõidukorviga saan. See saan oli väga kerge ning teda nimetati ka *kosesaan* (kosk on murdekeeles paks pärnakoore tükk).

19. sajandil hakkas kosesaani kõrvale tõrjuma peentest puuvarbadest kerega *kresla* ehk *kresku*, mis sai tuntuks venelaste vahendusel. Sajandi lõpus tulid kasutusele kumerapõhjalised, värvitud laudadest või plekist kerega saanid, millel olid ka raudkodarad. Ümbermineku vältimiseks pandi vahel nende saanide külgedele ka tiivad.

Vaata ka
--------

* Turistide saaniga sõidutamine Rørosi kaevuriasulas Norras. 2015. aasta detsemberMootorsaan

Viited
------

1. ↑  Eesti Keele Instituut (2009). *"Eesti keele seletav sõnaraamat"*. Tallinn: AS Pakett.
2. ↑  Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 186
3. ↑  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Tallinn, Ühiselu AS trükikoda. Lk 266

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Saan** |

* Kosesaan, Eesti Rahva Muuseum
* Kresla, Eesti rahva Muuseum
Tüüpiline taimestik Tõnumaa rabas
Matkajad Tõnumaa turbavälja ääres
Ümaralehine huulhein Tõnumaa rabas
**Tõnumaa raba** on kõrgsoomassiiv Rapla maakonnas Märjamaa vallas. 

Pindala on 7 km², millest suurem osa on kuivendatud rabamännik. 2,6 km² on turbaväli, kus toimub freesturba tootmine. Väikesel alal leidub ka madalate mändidega puhmaraba. Raba servades on järsu nõlvana kuni kahe meetri kõrgune rabarinnak. Rabast põhja poole jäävatel aladel toimub intensiivne endiste niitude soostumine kobraste tegevuse tulemusena.

Turbaväli
---------

Tõnumaa raba on olnud ajalooliselt piirkonnas oluline turbavõtuala, seda tõendavad rohked taastunud turbavõtuaugud raba servades.

Turbavälja kaevandusloa hoidja on ERA Valduse AS, kes korraldab ka külastamisi. Ettevõte taotles 2014. aastal loa pikenduse järgmiseks 30 aastaks. Senised kolm ala (kokku 336 ha) liideti koos lisandustega üheks 387 ha suuruseks alaks (15% suurem kui enne).

Viited
------

1. ↑  Kevadised õppekäigud Kivi-Vigala 5.-8. klassi õpilastele ümbruskonnas, Vigala Sõnumid Juuni 2014, lk 9
2. ↑  Keskkonnamõju hindamise aruande avalikustamise teade, Keskkonnaamet, Vigala Sõnumid, Juuni 2014, lk 9
3. ↑  Tõnumaa turbatootmisala KMH aruanne (vaata ka Keskkonnamõju hindamised)
**Kirdekrüüsel** (*Cepphus columba*) on alklaste sugukonda krüüsli perekonda kuuluv lind.

Liik on levinud Vaikse ookeani põhjaosas Kuriilidest ja Kamtšatkalt üle Alaska kuni California poolsaareni. Levila põhjaosas on nad rändlinnud ja lendavad talveks jäävabasse piirkonda. California kirdekrüüslid rändavad seevastu põhja, Briti Columbiasse.

Välimuselt sarnaneb kirdekrüüsel väga krüüsliga, aga on veidi suurem. Neil on tume sulestik valge triibuga tiibadel, tume peenike nokk ja punased jalad, millega nad suudavad kiiresti joosta. On täheldatud sulestiku värvimuutust talvel: selg muutub halliks ja mustaks ning kõhuosa valgeks.

Kirdekrüüsel pesitseb kaljusel rannikul, rannakaljudel ja saartel, sageli väikeste kolooniatena. Täiskasvanud kirdekrüüslid pesitsevad üldjuhul seal, kus ise sündisid. Pesad asuvad harilikult väikestes koobastes, lõhedes või vähemalt süvendites. Sageli kasutatakse teiste lindude mahajäetud pesi. Kurnas on 2 muna.

Toitu ei seira nad õhust, nagu teeb enamik merelinde, vaid vees ujudes. Nad püüavad kalu, vähilaadseid ja muid mereloomi, vajadusel vee all ujudes. Tibusid söödavad vanalinnud pigem kala kui selgrootutega. Tibusid toidavad mõlemad vanalinnud erinevalt alkidest ööpäev läbi ja sellepärast kasvavad kirdekrüüslitibud kiiremini kui algitibud, keda toidetakse ainult öösiti.

Majanduslikku tähtsust neil lindudel ei ole. Nende mune ei korjata, sest neid on raske kätte saada, ja ka linde endid ei kütita.

Kirdekrüüsel kuulub soodsas seisundis liikide hulka.

Esimest korda kirjeldas kirdekrüüslit teaduslikult Peter Simon Pallas 1811.

Viited
------

1. ↑  BirdLife International (2009). *Cepphus carbo*. *2006 IUCNi punane nimistu*. IUCN 2006. Vaadatud 3. veebruaril 2010.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kirdekrüüsel** |
Kirchdorf
**Kirchdorf in Tirol** on vald (*Gemeinde*) Austrias Tirooli liidumaal Kitzbüheli ringkonnas. Vald asub 641 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 113,8 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 3889 inimest. Vald paikneb 12,2 km Kitzbühelist põhjas, samuti 3 km Sankt Johann in Tirolist põhjas Kitzbühler Ache ääres. Küla on saanud nime vanalt kirikult, mis ehitati 8. sajandil. Peamised sissetulekuallikad on põllumajandus ja turism.

Asend
-----

Kirchdorf asub Leukentalis St. Johann in Tiroli kõrval. Vald koosneb mitmest asundusest ja hajaasustusest. Valla piiridesse mahub ka suur osa Wilder Kaiseri mäestikust. Kirchdorf on suuruselt teine vald Kitzbüheli ringkonnas.

### Alljaotused

Bicheln, Einwall, Erpfendorf (küla oma kiriku ja kooliga), Erpfendorf-Dorf, Erpfendorf-Wald, Fabrik, Furth, Gasteig (samuti oma kooliga), Griesenau, Habach, Haberberg, Hinterberg, Huberhöhe, Jageregg, Kaiserbachtal, Kirchdorf-Dorf, Moosen, Litzlfelden, Oberrain, Taxerau, Unteranger, Vorderhaberberg, Weng, Wohlmuting

Ajalugu
-------

Kirchdorf on saanud nime kirikult, mis on vanim ringkonnas. 2. sajandi lõpul / 3. sajandi algul seisis praeguse kiriku kohas Rooma villa; see hävines hiljem rahutul rahvasterändamise perioodil (*Völkerwanderung*). 8. sajandil ehitati vana villa vundamendile esimene Kirchdorfi kirik. 1805. aastani vastutas Kirchdorfi kihelkond ka Reit im Winkli eest, mis viis tihedate sidemeteni kahe valla vahel. Side siiski katkes, kui nood rajasid oma kirikukihelkonna.

Sõpruslinn
----------

* Balatonföldvár, Ungari

Tööstus
-------

Isolatsioonifirma Steinbacher AG asub Ache kallastel Erpfendorfi külas.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* www.kirchdorf.tirol.gv.at

Kitzbüheli ringkonna vallad

* Aurach bei Kitzbühel
* Brixen im Thale
* Fieberbrunn
* Going am Wilden Kaiser
* Hochfilzen
* Hopfgarten im Brixental
* Itter
* Jochberg
* Kirchberg in Tirol
* Kirchdorf in Tirol
* Kitzbühel
* Kössen
* Oberndorf in Tirol
* Reith bei Kitzbühel
* Schwendt
* Sankt Jakob in Haus
* Sankt Johann in Tirol
* Sankt Ulrich am Pillersee
* Waidring
* Westendorf
Mátyás Rákosi
**Mátyás Rákosi** (sünninimi **Mátyás Rosenfeld**; 9. märts 1892 – 5. veebruar 1971) oli Ungari riigitegelane. Ta sündis praeguses Serbias.

Ta oli Ungari tegelik riigijuht aastatel 1945–1956: aastatel 1945–1948 oli ta Ungari Kommunistliku Partei Keskkomitee peasekretär ja 1948–1956 Ungari Töölispartei KK peasekretär. Ühtlasi oli ta 1952–1953 Ungari Rahvavabariigi Ministrite Nõukogu esimees.

Elulugu
-------

Mátyás sündis Serbias, Vojvodina autonoomses piirkonnas Ada linnas (mis toona kuulus Austria-Ungari keisririigi koosseisu) juudi perekonnas.

Esimese maailmasõja ajal teenis Rákosi Austria-Ungari armees ja sattus idarindel sõjavangi. Ungarisse tagasi jõudes oli ta 1919. aastal üks Béla Kuni Ungari Nõukogude Vabariigi kommunistliku valitsuse liikmeid kuni selle langemiseni, siis põgenes Nõukogude Liitu.

1924 tuli Rákosi Ungarisse tagasi ja vahistati, kuid 1940 anti üle Nõukogude Liidule 1848. aasta Ungari revolutsiooni lippude vastu, mille Vene tsaariarmee sõdurid omastasid Világoses (praegune Şiria Rumeenias) 1849. aastal. Nõukogude Liidus sai Rákosist Kominterni juht.

30. jaanuaril 1945 saadeti Rákosi Debreceni Ungarisse korraldama Ungari Kommunistliku Partei tööd. Seal sai Rákosi Ungari Kommunistliku Partei juhiks. Ta nimetas ennast "Stalini parimaks õpilaseks". Kommunismivastase opositsiooni elimineerimiseks leiutas Rákosi "salaamitaktika", kujutades oma rivaale fašistidena. Rákosi väitis, et ta hävitas Ungari antikommuniste nagu "lõikaks salaamivorstist viilusid". Rákosi ümber tekkis tugev isikukultus. Stalinistina korraldas Rákosi tihti näidisprotsesse, hävitades oma vastaseid.

Augustis 1952 sai Rákosi Ungari peaministriks, kuid 13. juunil 1953 pidi ta NLKP KK Poliitbüroo otsusega loovutama selle koha Imre Nagyle, jäädes siiski kommunistliku partei peasekretäriks. 

Juunis 1956 eemaldati NLKP KK Poliitbüroo nõudega Rákosi ka partei peasekretäri kohalt ning asendati Ernő Gerőga. Et eemaldada Rákosi Ungari poliitilisest elust, sunniti ta kolima Nõukogude Liitu. Avalikkusele öeldi, et ta läks ravile. Kogu oma ülejäänud elu veetis Rákosi Kirgiisi NSV-s. Veidi enne surma, aastal 1970, lubati Rákosil Ungarisse naasta tingimusel, et ta ei osale poliitilises tegevuses. Rákosi keeldus, ning jäi Nõukogude Liitu, kus ta aastal 1971 suri Gorkis (tänapäeval Nižni Novgorod)

Pärast surma toodi tema tuhk salaja tagasi Ungarisse ning maeti Budapesti Farkasréti kalmistule, kuhu maetakse kõige kuulsamaid ungarlasi. Vandalismi vältimiseks on tema hauakivil ainult initsiaalid.
**Mädapea mõis** (saksa keeles *Mettapäh*) oli Rakvere kihelkonnas Virumaal asunud rüütlimõis. Nüüdisajal jääb mõis Lääne-Viru maakonda Rakvere valda.

Omanikud
--------

Mõisat on esimest korda mainitud 1425, kuid ta võib olla vanem ja pärineda juba 13. sajandist. Algselt kuulus mõis Kärkna kloostrile, 15. sajandil läks erakätesse.

Mõis asub Mädapea külas, mis on mõisast vanem. Kuid 18. sajandil algne küla hävis.

Mõisa viimane (enne 1919. aastat) omanik oli Ernst von Renteln. Seejärel rajati mõisa maadele asundus, mis 1977 nimetati külaks.

Mädapea mõisa kalmistu rajati mõisa tollaste omanike Wendrichite ajal arvatavasti 1872. aastal, sest siis suri üks Wendrichidest, kes maetigi uuele kalmistule.

Vaata ka
--------

* Mädapea Algkool

Viited
------

1. 1 2 3 4  Mädapea mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 16.05.2015)
2. 1 2 3 4  Eesti kohanimeraamat, lk. 397
3. ↑  Ketlin Sirge. Eesti mõisakalmistud. // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013. Lk 67

Välislingid
-----------

* Mädapea mõis Eesti mõisaportaalis
* Mädapea mõis (Rakvere khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis

Rakvere kirik
Rakvere kihelkond

**Kirik**: Rakvere  

**Mõisad**: Arkna mõis | Kaarli mõis | Karitsa mõis | Karivärava mõis | Katku mõis | Kloodi mõis | Kohala mõis | Korjodi mõis | Kullaaru mõis | Laanemõisa mõis | Lepna mõis | Mädapea mõis | Nurme mõis | Piira mõis | Rakvere kirikumõis | Rakvere mõis | Roodevälja mõis | Sämi-Silla mõis | Sõmeru mõis | Tobia mõis | Toomla mõis | Ubja mõis | Uhtna mõis
See artikkel räägib keele mõistest.  Mängu tüübi kohta vaata artiklit Sõnamäng (mängu tüüp).  

---

**Sõnamäng** ehk **paronomaasia** on sisult erinevate sõnade pseudoetümoloogilisest seostamisest, samatüvelisusest või muust taolisest johtuv kõlasarnasus.

Sõnamängulist nalja nimetatakse **kalambuuriks**, sõnamängude loojat ja kasutajat **kalamburistiks** ehk **sõnamänguriks**.

Sõnamänguliselt on kasutatud näiteks sõna "sulistama" tähenduses 'kedagi suliks tembeldama', "kogelema" 'pidevalt või korduvalt kogema', "karikas" 'kariderohke (meri vm)' ja "adressant" 'külakorda käiv kerjus, kes on varustatud kindlate aadressidega'.

Eesti tuntumate kalambuurimeistrite seas on näiteks Andres Vanapa, Aleksander Suuman, Kivisildnik, Jüri Paet, Veiko Märka, Contra, Aapo Ilves, Jan Kaus, Leo Luks, Margo Vaino, Chalice, Kaupo Meiel, Siim Pauklin ja Keiti Vilms.

Vaata ka
--------

* Sarnassõna (paronüüm)

Viited
------

1. ↑  Erelt, Mati, Tiiu Erelt ja Kristiina Ross (2007). *Eesti keele käsiraamat*. Kolmas, täiendatud trükk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, lk. 650. (ISBN 978-9985-79-210-0)
2. ↑  Alvar Loog. Meie igapäevast kalambuuri anna meile tänapäev... Postimees, 04.06.2017.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **Sõnamäng** |

* (Liit)sõnamängud Eesti Kirjandusmuuseumi kodulehel
* Uus seletav sõnaraamat
**Kadri Joa** (aastani 1986 **Kadri Palm**, aastatel 1986–1989 **Kadri Saul**; sündinud 23. veebruaril 1965 Tartus) on eesti sõudja.

Alustas 8-aastaselt Voldemar Hünersoni juures ujumistreeninguid ja 10-aastaselt Inge Pindi juhendamisel sõudetreeninguid, hiljem oli tema treener Matti Killing. 

Lõpetas 1982 Tartu 2. Keskkooli ja 1988 Tallinna Meditsiinikooli. Töötanud Tartu Kalevis instruktorina ja KSMK-s masseerijana, 1988–1990 Tallinna Tõnismäe apteegis farmatseudina, 1990–1995 ETV tehnilise toimetajana, 1995–1997 advokaadibüroos ning hiljem AS-i Novo Nordisk Eesti filiaali büroojuhina ja Maltal sukeldumisinstruktorina. 

180 cm, 75 kg.

Saavutused
----------

* paarisaerulisel roolijaga neljapaadil 1983 juunioride MM-il NL-i koondises 4. koha,
* tuli 1985 NL-i aü-te meistriks.
* Võitis NL-i noortemeistrivõistlustel paarisaerulisel roolijaga neljapaadil 1982 kulla ja 1983 hõbeda ning paarisaerulisel kahepaadil 1983 pronksi.
* Tulnud 7 korral Eesti meistriks:
	+ 1984–85 paarisaerulisel kahepaadil,
	+ 1985 roolijaga neljapaadil ja paarisaerulisel neljapaadil,
	+ 1984 paarisaerulisel roolijaga neljapaadil
	+ 1984–85 kaheksapaadil.
* Meistersportlane (1985).

Isiklikku
---------

Ta on Lembit ja Asta Palmi tütar, tema õed on Mari Järvelaid, Reet Palm-Killing ja ihtüoloog Anu Palm.

Viited
------

1. ↑