recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Energiatihedus** on füüsikaline suurus, mis väljendab energiat ruumalaühiku kohta (SI ühik: džaul kuupmeetri kohta, J/m3) või energiat massiühiku kohta (J/kg). Energiat ruumalaühiku kohta nimetatakse energia ruumtiheduseks (tähis *e*).

Energiatihedusega iseloomustatakse välju, keskkondi ja aineid, sealhulgas ka näiteks keemiliste vooluallikate aktiivainete energia salvestamise tõhusust.

Aku energiatihedus
------------------

Akutootjate ning akutoitel töötavate seadmete tootjate suurim probleem ning väljakutse on võimalikult väikese massi ning ruumala juures salvestada võimalikult suur elektrilaeng. Elektritoiteallikate energiatihedus ja kasutegur on muutunud eriti aktuaalseks seoses kaasaskantavate seadmete massilise kasutamisega ja samuti akude kasutamisega energiaallikana autodel.

2006. aasta seisuga oli kõige suurema energiatihedusega liitiumioonaku energiatihedusega 140 Wh/kg.

### Näitlikustav ülesanne energiatihedusest

Olgu meil alalisvoolu elektrimootor võimsusega 80 kW ehk 80 000 W, mida me soovime kasutada automootorina tavalises sõiduautos. Meie ülesanne on kokku panna akupatarei, mis suudaks mootorit täisvõimsusel toita 10 tundi (h) järjest. Meil on kasutamiseks liitiumioonakud, mille energiatihedus on 140 Wh/kg. Kui suure massiga (kg) saab see akupatarei olema?

#### Lahendus

Olgu energiatiheduse tähiseks *e* (Wh/kg), võimsuse tähiseks *P* (W), aja tähiseks *t* (h) ning massi tähiseks *m* (kg). Siis energiatihedus

{\displaystyle e={\frac {P\cdot t}{m}},} millest mass {\displaystyle m={\frac {P\cdot t}{e}}.}
Paneme tuletatud valemisse ülesandes antud arvväärtused sisse ning arvutame akupatarei massi:

{\displaystyle e={\frac {80000\cdot 10}{140}}=5714\;{\text{kg}}.}
#### Järeldused

Kui me soovime 80 kW elektrimootorit täisvõimsusel toita 10 tundi akust, mille energiatihedus on 140 Wh/kg, siis peame kokku panema akupatarei massiga 5714 kg.

Akutootjad peavad kindlasti veel edasi töötama, sest tavaline sõiduauto sellist massi vastu ei pea.

Vaata ka
--------

* Keemiline vooluallikas
* Aku

Viited
------

1. ↑  Upgreading and repairing Laptops 2nd edition by Scott Mueller, 2005
**Tokkroos** (*Alcea*) on ühe- või mitmeaastaste rohttaimede perekond kassinaeriliste sugukonnast.

Perekonda kuulub erinevatel andmetel 25–60 liiki. Liikide levilaks on Ees-Aasia, Balkani maad, Lõuna-Itaalia ja Kreeta.

Eestis kasvavad enamasti kaheaastase aia-ilutaimena Balkanilt pärit harilik tokkroos (*Alcea rosea*) ja tema sordid. Nende suured (läbimõõt 6–10 cm) ja kaunid liht- või täidisõied on roosad, punased, violetsed, valged, kollased. Vähem näeb kasvult madalamat (1,5–2 m), kuid laiemat ja vastupidavamat, kollaste õite ja suurte 5–7 hõlmiste lehtedega siberi tokkroosi (*Alcea vicifolia*) ning sügavalt lõhestunud viiehõlmaliste lehtedega, samuti kollaste õitega kurd-tokkroosi (*Alcea rugosa*).

Liike
-----

* *Alcea biennis*
* *Alcea ficifolia*
* *Alcea heldreichii*
* *Alcea lavateriflora*
* *Alcea pallida*
* *Alcea rosea* – harilik tokkroos
* *Alcea rugosa* – kurd-tokkroos
* *Alcea setosa*
* *Alcea striata*
* *Alcea sulphurea*
* *Alcea vicifolia* – siberi tokkroos

Viited
------

1. 1 2 3  Toivo Niiberg Tokkroos püüdleb kõrgustesse Aialeht.ee 20.08.2012 [*alaline kõdulink*]

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Tokkroos** |
**Washingtoni maakond** (*Washington County*) on maakond USA-s Rhode Islandi osariigis.

Maakonna halduskeskus puudub. Suurim linn on South Kingstown.

Maakonna pindala on 487 km². Veepindala on 47 km².

Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 166 158. Aastal 2000 oli elanike arv 167 090.

Naabermaakonnad
---------------

* Kenti maakond (põhjas)
* New London maakond (läänes)
* Suffolki maakond (edelas)
* Newporti maakond (läänest)

Ajalugu
-------

Washingtoni maakond moodustati 1729. aastal Providence'i maakonna osadest ning algselt kandis *Kingsi maakonna* nime. 1781. aastal nimetati maakond ümber Washingtoni maakonnaks. Washingtoni maakond on tuntud, kui ka South' maakond (*Lõuna maakond*).

Sarnaselt teiste Rhode Islandi maakondadega likvideeriti maakonna omavalitsus 1846. aastal. Maakond jaguneb üheksaks aleviks (town), linnu (city) maakonnas ei ole: Charlestown, Exeter, Hopkinton, Narraganssett, New Shoreham, North Kingstown, Richmond, South Kingstown ja Westerly.

Kaitsealad
----------

* Block Island National Wildlife Refuge
* John H. Chafee National Wildlife Refuge
* Ninigret National Wildlife Refuge
* Trustom Pond National Wildlife Refuge

Viited
------

1. ↑  2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.

| * v
* r
Rhode Island maakonnad |
| --- |
| 
Bristol **·** Kent **·** Newport **·** Providence **·** Washington |  |
**Vello Raagmets** (8. märts 1933 Kärevere vald Tartumaa – 26. jaanuar 2020) oli eesti loomaarstiteadlane.

Elulugu
-------

Vello Raagmets oli talupidaja poeg.

Lõpetas 1951 Tartu 6. Keskkooli ja 1956 Eesti Põllumajanduse Akadeemia veterinaararstina; veterinaariakandidaat (1956, Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituut (ELVI)), väitekiri "Tallede valgelihastõbi ja selle tõrje ENSV-s". Oli 1956–1959 Orajõe veterinaariajaosakonna juhataja, 1959–1965 Tõlla sovhoosi peaveterinaararst, 1965–1975 ELVI Orumäe lambakasvatusmajandis algul peaveterinaararst, aastast 1968 direktor. 1975–1985 ELVI Puka Lambakasvatuse Katsejaama direktor, 1985–1993 ELVI lambakasvatuse osakonna vanemteadur.

Teadustöö
---------

Uurinud lammaste aretust, söötmist, suurfarmis pidamise tingimusi ning soome valgepealiste ja prantsuse lihalambatõu sobivust eesti valgepealise lambatõu produktiivomaduste parandamisel. 30 teadustrükist.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Tallede valgelihastõve etioloogia ja tõrje selgitamise katsed. // Kasvikute haiguste alase sümpoosioni materjalid. Tartu, 1969
* Tsüklofosfamiidi toksilise toime väljaselgitamine lammaste keemilisel pügamisel (kaasautor). // Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudi teaduslike tööde kogumik 32 (1974)
* Lammaste jõudluskontrollist Puka sovhoosis. // Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudi teaduslike tööde kogumik 40 (1986).

Kirjandus
---------

* Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituudi teaduskoosseisu biobibliograafia 1947–1990. Tallinn, 1992, 46–47, 114.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Senised Riigikogu väliskomisjoni esimehed ja aseesimehed 2007. aastal Toompeal. I reas Ülo Nugis, Endel Lippmaa, Enn Eesmaa, Vello Saatpalu, Eino Tamm ja Anti Liiv ning II reas Tiit Made, Marko Mihkelson ja Andres Tarand
**Vello Saatpalu** (kuni 1937 Santpank; 31. mai 1935 Tallinn – 5. jaanuar 2013) oli eesti insener, poliitik ja purjesportlane.

Ta lõpetas aastal 1949 Tallinna 1. Keskkoolis 7. klassi ja aastal 1953 Tallinna Polütehnikumi. Aastal 1966 lõpetas ta kaugõppes Tallinna Polütehnilise Instituudi elektriinsenerina automaatika ja telemehaanika erialal.

Ta töötas aastatel 1956–1961 Tallinna Mõõduriistade Tehases, aastatel 1961–1969 Tallinna Elektrotehnika Teadusliku Uurimise Instituudis, aastatel 1969–1974 Raadioelektroonika Konstrueerimisbüroos, aastatel 1974–1979 Eesti Maaehitusprojektis, aastatel 1979–1983 Eesti NSV Kehakultuuri- ja Spordikomitees Vabariikliku Purjespordikeskuse juhatajana, aastatel 1983–1990 Küberneetika Instituudi Arvutustehnika Erikonstrueerimisbüroos, aastatel 1990–1991 Eesti Linnade Liidu büroos direktorina.

1988–1992 oli Saatpalu tegev Rahvarindes, ta oli nii Eesti Kongressi kui ka Põhiseaduse Assamblee liige. 1989–1990 kuulus ta Eesti Demokraatlikku Tööerakonda, olles selle asutajaliige ja esimees.

1990–1995 oli Saatpalu Eesti Sotsiaaldemokraatliku Parteis ehk Mõõdukate liige. 1992–1995 kuulus Saatpalu VII Riigikokku, juhtides Mõõdukate (hilisem Sotsiaaldemokraatlik Erakond) fraktsiooni ning alates 12. oktoobrist 1992 ka parlamendi väliskomisjoni. Samuti kuulus ta Tallinna linnavolikokku ja Eesti Linnade Liidu juhatusse.

1995. aastal läks Saatpalu pensionile.

Saatpalu harrastas purjetamist ning võitis arvukalt medaleid Eesti, Tallinna ja spordiseltsi Kalev meistrivõistlustelt. Saatpalu sulest on ilmunud ka mitu raamatut merendusest, purjetamisest ja spordist.

Isiklikku
---------

Muusik, laulukirjutaja ja näitleja Lauri Saatpalu on Vello Saatpalu poeg.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Suri endine poliitik Vello Saatpalu
* 12. september 2006, Delfi: Vello Saatpalu (sünd. 1935): Pitser tervisele
**Vello Niinoja** (sündinud 4. veebruaril 1954 Tallinnas) on eesti päritolu Venemaa kõrgkooliõppejõud.

Elulugu
-------

Vello Niinoja on teenistuja poeg.

Niinoja lõpetas 1972 Tallinna 42. Keskkooli, 1977 Leningradi Ülikooli ajalooteaduskonna ja 1980 samas aspirantuuri. 1996. aastal kaitses ta Leningradi Ülikoolis ajalookandidaadi kraadi. 

Ta oli 1977 TPI assistent, 1981–1984 Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee Partei Ajaloo Instituudi vanemteadur, 1984–1989 töötas EKP ja NLKP Keskkomitees, 1985–1987 oli ka ERKI vanemõpetaja. 

1992–1997 oli Niinoja Moskva Ülikooli doktorant ja žurnalistikateaduskonna vanemteadur, 1997. aastast on olnud pedagoogilisel tööl mitmes Moskva kõrgkoolis.

1994–1995 oli ta Moskva Eesti Seltsi esimees.

Teadustöö
---------

Vello Niinoja on uurinud 20. sajandi eestikeelse trükisõna poliitilist ajalugu. Ta on avaldanud üle 40 teadustrükise.

Teoseid
-------

* Esimesest Eesti nõukogude pedagoogilisest ajakirjast Eesti Kool. // Nõukogude Kool (1983) 7
* Oktoobrirevolutsioon ja eestikeelne trükisõna Nõuk Venemaal. // Suur Oktoober ja Eesti. Tallinn 1987
* Eestlased Moskvas. // Moskva Eesti Selts 1989–2000. Moskva 2002

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* "Moskva Eesti Selts 1989–2000" lk 12, 30–32, 139

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Vello Pohla** (pseudonüüm **Madis Kadaga**; sündinud 21. juunil 1936) on eesti ajakirjanik ja poliitik.

Ta lõpetas aastal 1955 Tallinna 2. Keskkooli ja aastal 1960 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. Aastal 1966 lõpetas ta TPI-s filosoofiaaspirantuuri.

Aastatel 1966–1967 ja 1971–1974 töötas ta Tallinna Konservatooriumi ühiskonnateaduste vanemõpetaja ja dotsendi kohusetäitjana. Aastatel 1978–1980 oli ta ajalehe Sirp ja Vasar peatoimetaja.

Tegevus NLKP-s ja NSV Liidu valitsusasutustes
---------------------------------------------

* 1960 Ta oli NLKP liige
* 1960–1963 töötas Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi nõukogude töö osakonnas konsultandina
* 1967–1971 atašee NSV Liidu saatkonnas Stockholmis
* 1974–1978 EKP KK kultuuriosakonna instruktor ja sektorijuhataja
* 1982 lõpetas NLKP Keskkomitee juures asuva Ühiskonnateaduste Akadeemia
* NSV Liidu Rahvasaadikute Kongressi saadik

Poliitiline tegevus
-------------------

Ta oli Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige.

Pohla oli Eesti Rohelise Liikumise, Üürnike Ühenduse ja Õigusliku Tasakaalu Erakonna asutajaliige.

1995. aastal kandideeris ta valimisliidu "Õiglus" nimekirjas Riigikogusse ja sai 124 häält ning valituks ei osutunud.

Kirjutisi
---------

Sirbi ja Vasara peatoimetajana kirjutas ta Neeme Järvi ja Arvo Pärdi lahkumisel NSV Liidust Madis Kadaga pseudonüümi all mõtiskluse "Kodumaa ja muusika", milles muu hulgas ütles:

> "*Ja nii juhtubki, et ükskõik kes sa oled, hüljates Kodumaa, saad ikkagi vaid tänavamuusikuks, mütsiga maas, mis võib-olla on täis hõbeseekleid, kuid helid on kadunud, ehkki juurteta inimesed aplodeerivad sinu surnud muusikale."*
> 
> 

* Madis Kadaga. Kodumaa ja muusika. Sirp ja Vasar, 15. veebruar 1980
* Madis Kadaga. "Hetked 1978-1982" (luuletused). Eesti Raamat. Tallinn 1986
* Vello Pohla, Madis Kadaga. "Inimese mõõde, kultuur ja poliitika". Argo. Tallinn 2016
	+ Olev Remsu. Katse olla Kremlist punasem (retsensioon raamatule !Inimese mõõde, kultuur ja poliitika"). Postimees, 14. oktoober 2017
* Vello Pohla, Madis Kadaga. "Ainult hetkes on igavik". Argo. Tallinn 2016

Viited
------

1. ↑  Kes on kes Eesti poliitikas 1988–1992. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1992
2. ↑  EKP Tartu Linnakomitee. Дела по приему. Похла Велло Паулович. Eesti Rahvusarhiiv, ERAF.148.48.415
3. ↑
4. ↑  Madis Kadaga. Kodumaa ja muusika. Sirp ja Vasar, 15. veebruar 1980

Kirjandus
---------

* Nädala juubilar Vello Pohla 75. Kesknädal, 22. juuni 2011

Välislingid
-----------

* Eesti biograafiline andmebaas ISIK
**Vello Oja** (4. veebruar 1943 Viljandi – 22. detsember 2020 Tartu) oli eesti biofüüsik.

Elulugu
-------

Vello Oja isa oli mölder ja töötas kuni pensionini Tääksi veskis.

Vello Oja suurem andekus paistis välja juba koolipõlves. Kui ta käis Tääksi kooli 6. klassis, hakkasid õpilased tunni ajal andma igavuse peletamiseks üksteisele hulknurga pindala leidmise ülesandeid. Hulknurk oli antud tippudega ruudulisel paberil ja kõik tipud pidid asuma vihiku joonte ristumistel. Pindala ühikuks olid vihiku ruudud. Püüdsin leida nii keerulist hulknurka, mille pindala ta ei suudaks leida. Lõpuks jäigi ühe hulknurga puhul pikemalt mõtlema, kuni tund sai läbi.
Vahetunnil aga näitas meetodit ehk algoritmi, kuidas ta tulevikus suudab iga sellise hulknurga pindala lihtsalt leida ja mäng kaotas põnevuse. 

Tema kirjeldatud võte oli sisuliselt integraali abil pindala leidmine pisut lihtsustatud sobitatud kujul. Integraalidest aga ei olnud meie, koolipoisid, loomulikult kuulnudki ja õpiti integraale siis alles ülikoolis. 
Bioloogiahuvi ja leidlikkus paistis samuti välja. 

Päris pintsette polnud siis kerge hankida ja nii tegi ta puust pintsetid, mille abil sai vapsikaid ja teisi nõelaga relvastatud putukaid ohutult kinni hoida ning uurida. 

Oja lõpetas 1961 Viljandi 2. Keskkooli, 1966 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna, füüsika-matemaatikakandidaat (1972, Krasnojarski FI), väitekiri "Экспериментальное исследование фотосинтеза листьев по обмену CO2". Oli 1967–1970 Füüsika ja Astronoomia Instituudi aspirant, 1970–1977 FAI/AAI nooremteadur, 1977–1992 Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudi vanemteadur, aastast 1992 TÜ MRI vanemteadur.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: lehe fotosünteesi uurimismeetodite ja aparatuuri arendamine; CO2 neeldumine fotosünteesis ja pH regulatsioon intaktses lehes; fotosüsteemide I ja II uurimine intaktses lehes. Eesti NSV teaduspreemia (1985, kollektiivis), Eesti Vabariigi teaduspreemia (1999, koos Agu Laisaga). Üle 80 teadustrükise.

Tunnustus
---------

* 2008 Tartu Ülikooli aumärk
* 2013 Tartu Ülikooli medal

Teoseid
-------

* Dynamics of leaf photosynthesis (kaasautor A. Laisk). Canberra, 1998
* Oxygen yield from single turnover flashes in leaves (kaasautor A. Laisk). // Biohim. Biophys. Acta: Bioenergetics 1460 (2000)
* Negative feedback regulation is responsible for the non-linear modulation of photosynthetic activity in plants and cyanobacteria exposed to a dynamic light environment (kaasautor A. Laisk).// Biohim. Biophys. Acta: Bioenergetics 1607 (2003).

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide.
2. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 8.12.2022.
3. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 5.12.2022.

Kirjandus
---------

* Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 118
* Eesti Vabariigi teaduspreemiad 1999, 16–23
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Aino Ackté** (Pariisi-aastateni Achté; 24. aprill 1876 Helsingi – 8. august 1944 Vihti) oli esimene soomlasest rahvusvaheline ooperitäht ja soome ooperi teerajaja. Ta töötas lisaks Soomele muuhulgas ka Pariisi ja New Yorgi ooperilavadel. Ta oli metsosopran. Ackté tuntuimad rollid olid Gounod' Fausti Margareta, Wagneri Lohengrini Elsa, Tannhäuseri Elisabeth, Tosca nimiroll, Massenet' Thaïs ning Richard Straussi Salome, mis oli tema lemmikroll.

1894 asus ta õppima Pariisi konservatooriumi. 1897–1903 oli ta Grand Opéra solist. 1904–1907 töötas Metropolitan Opera solistina.

1911 asutas ta koos Oskar Merikanto ja Edvard Fazeriga Soome Rahvusooperi ning oli 1938‒1939 selle direktor. 1912 organiseeris ta esimese Savonlinna Ooperifestivali.

Ackté kuulus Saksamaalt pärit Agthe-Ackte suguvõssa, mis oli jõudnud Soome Baltimaade ja Venemaa kaudu.

Tema järgi on nimetatud tänav Savonlinnas ja Helsingis. Albert Edelfelt maalis 1901 temast tuntud portree.

Ackté teine abikaasa oli kindralmajor Bruno Fredrik Jalander.

Tema on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Rubina looduskaitseala, Kurimetsa looduskaitseala, Rutu maastikukaitseala, Ainja maastikukaitseala ja Ikepera liigikaitseala.
**Ainja maastikukaitseala** on kaitseala Sakala kõrgustiku edelaosas, Viljandi maakonnas Mulgi vallas Ainja külas.

Kirjeldus
---------

Kaitseala pindala on 114 ha, millest 91,3 ha on maismaaosa ja 22,7 ha veeosa. Kaitseala põhieesmärk on Ainja järve ja Sinejärve ning neid ümbritseva maastiku kaitse. 

Kaitseala on puhkepiirkond, mis on kuulus oma kauni maastiku ja Ainja järve liivaranna poolest.

Kaitseala põhja- ja idapiiri ääres kulgeb Valga–Uulu maantee.

Kaitseväärtused
---------------

Kaitseala kaitseväärtused on elupaigad, looma- ja taimeliigid, maastik ja maastikuelemendid ning rekereatsioon.

Elupaikade alla kuuluvad vanad loodusmetsad, sürjametsad, siirdesoo- ja rabametsad, Sinejärv ja Ainja järv. Kaitsealused liigid on raudkull, hiireviu, roo-loorkull, valgeselg-kirjurähn, musträhn, värbkakk, väänkael, nõmmelõoke, kolmvarvas-rähn ja händkakk, kaitseala külastavad liigid on valge-toonekurg, laululuik ja sookurg. Kaitsealuseid taimeliike kasvab kaitsealal 5: karukold, vööthuul-sõrmkäpp, suur käopõll, valge vesiroos, tähk-rapuntsel. 

Maastiku ja maastikuelementide alla kuuluvad Ainja mäed (kohalikus murdes Aine mäed), mis koosnevad kuni 123 m kõrgustest vallseljakutest suhtelise kõrgusega kuni 40 m, ning Ainja järv ja Sinejärv.

Ajalugu
-------

Kaitseala ajalugu ulatub 1964. aastasse, mil Ainja järve kaitseks loodi Ainja järvekaitseala. 1990. aastal loodi Sinejärve kaitseks Sinejärve kaitseala. Praegune kaitseala on loodud nende kaitsealade baasil 1999. aastal.

Vaata ka
--------

* Ainja järv
* Sinejärv
* Ainja mäed

Viited
------

1. ↑  Ainja maastikukaitseala keskkonnaportaalis
2. 1 2 3 4 5  "Ainja maastikukaitseala kaitsekorralduskava 2010-2019". Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 19.10.2016. Vaadatud 16.10.2016.

Välislingid
-----------

* Ainja maastikukaitseala kaitse-eeskiri
* Ainja maastikukaitseala Eesti looduse infosüsteemis
* Ainja maastikukaitseala keskkonnaportaalis
**Aino Jõgi** (abiellumiseni **Aino Nõmm**; 2. oktoober 1922 Abja – 15. jaanuar 2013) oli eesti keeleteadlane, Tartu Ülikooli inglise filoloogia emeriitdotsent ja tõlkija.

Ta lõpetas aastal 1941 Viljandi Eesti Haridusseltsi Tütarlaste eragümnaasiumi, aastatel 1945–1950 õppis ta Tartu Ülikoolis inglise filoloogiat. Aastal 1971 kaitses ta filoloogiakandidaadi väitekirja "Inglise päritolu sõnad eesti keeles".

Pärast ülikooli lõpetamist suunati ta tööle Tartu Ülikooli õppejõuks, kus ta töötas pensionile jäämiseni aastal 1992. Ta õpetas leksikoloogiat ja inglise keelt põhiõppeainena ning koostas õppevahendeid. Ta oli üks kirjastuse Koolibri väljaandel aastal 2002 ilmunud "Inglise-eesti sõnaraamatu" koostajatest (kaasautorid Laine Hone, Amanda Kriit ja Ilmar Anvelt).

Ta tõlkis eesti keelest inglise keelde muinasjutte ja lasteraamatuid, aga ka Oskar Lutsu "Kevade" (kaastõlkijaks Melanie Rauk). Inglise keelest eesti keelde (peamiselt kirjastusele Olion) tõlkis ta ilukirjandust ja dokumentalistikat, näiteks Arnold Bennetti, Charlotte Brontë ja Mary Stewarti loomingut.

Kirjandus
---------

* **Sirp** 25. jaanuar 2013 (nekroloog)
* **Postimees** 23. jaanuar 2013 (nekroloog)
Karl Habsburg-Lothringen (2022)Karl Habsburg-Lothringen (2022)
**Karl Habsburg-Lothringen** (täisnimi: *Karl Thomas Robert Maria Franziskus Georg Bahnam von Habsburg-Lothringen*, väljaspool Austriat kasutatakse ka nimekuju **Karl von Habsburg**; sündinud 11. jaanuaril 1961 Starnbergis Baierimaal) on praegune Habsburgide-Lotringite suguvõsa pea.

Karl on Otto von Habsburgi ja Regina von Habsburgi (Sachsen-Meiningeni printsessi) poeg. 2006. aastal loobus Karli isa tema kasuks Habsburgide suguvõsa pea kohast. Karl võttis selle kohustuse vastu 1. jaanuaril 2007. Juba alates 2000. aastast on ta ka Kuldvillaku Ordu Austria haru ülem. 1986. aastal asutas Karl Paneuroopa Liidu Austria haru ning on alates sellest ajast ka selle president. Lisaks on ta Pan-Euroopa Liidu Alpide ja Aadria piirkonna asutaja ning eesistuja. Alates 2002. aastast on ta ka Esindamata Rahvaste Organisatsiooni (ERO) peadirektor (organisatsiooni juhib aga peasekretär). 1996–1999 oli ta Euroopa Parlamendi liige.

Karl von Habsburg oleks kõige tõenäolisem Austria trooni pretendent. Otto von Habsburg loobus Austria trooni taotlemisest juba 1961. aastal. Kuna Karl pole krooni kunagi nõuelnud ning Austrias enamik kodanikest monarhia taastamist ei poolda, pole Habsburgide restauratsioon kuigivõrd tõenäoline.

Välislingid
-----------

* Lehekülg Karl von Habsburgi kohta
* Karl Habsburg-Lothringeni tutvustus ERO kodulehel

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Otto von Habsburg** | **Habsburgide suguvõsa pea**alates 2007 | Järgnev**praegune** |
| Eelnev**uus amet** | **Esindamata Rahvaste Organisatsiooni peadirektor**alates 2002 | Järgnev**praegune** |
**Karl Friedrich von Patkul** (19. november 1661 Ķieģeļi mõis – 26. mai 1697 Liepkalne mõis) oli Liivimaa aadlik ning Rootsi sõjaväelane (kornet). Ta oli kuulsa Liivimaa aadlitegelase Johann Reinhold von Patkuli vend.

Karl Friedrich von Patkul sündis Liivimaa maanõuniku ja Rootsi sõjaväelase Friedrich Wilhelm von Patkuli (1604–1666) ja Gertrud von Holstferi pojana. Isa suri juba 1666. aastal, kuid ema palkas poegadele koduõpetaja ning poistele õpetati teoloogiat, kõnekunsti, saksa, ladina, rootsi ja prantsuse keelt, samuti ajalugu, geograafiat, loogikat, matemaatikat ja eetika aluseid. Kui vanem vend Johann Reinhold sai võimaluse minna õppima Kieli ülikooli, siis Karl Friedrichile seda ei võimaldatud. Ta kaebas, et vanema venna õpetamisele kulus 3000 taalrit, siis tema õpinguteks võimaldati vaid 800 taalrit.

Kui Johann Reinhold 20-aastaselt õpingutelt naasis ning perekonna mõisu asus juhtima, otsustas ta õdede ja vendadega valdusi mitte jagada, vaid neile pärandiosa välja maksta. Karl Friedrich polnud abikaasa ja äi soovitusel sellega nõus ning vendade vahel algas aastaid kestnud protsessimine.

Karl Friedrich von Patkul teenis Rootsi ratsaväes, kus sai korneti auastme. Kehva tervise tõttu pidi ta teenistuse varakult pooleli jätma.

1694. aastal süüdistati Johann Reinhold von Patkulit muuhulgas Liivimaa rüütelkonna arhiivi ühe osa peitmises. Teda oli selles aidanud Rubene pastor Johann Georg Ludecus, kes oli osa dokumente Karl Friedrichi nähes Vaidava mõisa peitnud. Karl Friedrich, kelle läbisaamine vennaga oli endiselt pingeline, kaebas venna ja pastori peale võimudele ning Ludecus arreteeriti ning mõisteti surma, kuigi sai hiljem armu.

Perekond
--------

Karl Friedrich von Patkul abiellus Gertrude Elisabeth von Pfeiliga, kes oli Libbert von Pfeili ja Anna von Mölleri tütar. Abielust sündisid:

* Karl Gustav von Patkul (1686–1750), Rootsi (kapten) ja Venemaa sõjaväelane (polkovnik)
* Reinhold Friedrich von Patkul
* Gertrud Elisabeth von Patkul

Viited
------



1. 1 2 3 4 5  Tõnu Viik "Johann Reinhold von Patkul - Liivimaa suur riigimees?"
2. 1 2 3  Anton Buchholtz "Beiträge zur Lebensgeschichte Johann Reinhold Patkuls". Riia, 1893, lk. 134
**Obeliai** (Helifaili info leedu i) (poola *Abele*, vene keeles Абели) on linn Leedus Panevėžysi maakonnas. Linn on Obeliai valla halduskeskuseks. Linn asub Kriauna jõe kaldal merepinnast 87 meetri kõrgusel, seda läbib Daugavpilsi ja Radviliškise vaheline raudtee (linnas asub Obeliai raudteejaam).

Haridust annab gümnaasium. Linnas asub raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on sealne ajaloomuuseum ja aastal 1868 valminud katoliku kirik.

Linna järgi on nimetatud Kunda lademe Obeliai kihistu.

Ajalugu
-------

Asulat mainitakse esimest korda 1519. aastal. Aastal 1529 oli Obeliai alev. Aastal 1629 püstitati linna esimene kirik.

XVIII sajandil hakkas Obeliais tegutsema kihelkonnakool. Aastal 1873 valmis alevit läbiv raudtee, mille järel asula kiiremini kasvama hakkas. Tol ajal oli asulas elektrigeneraator, alevis tegutsesid kaks veskit, seal asus üks saekaater. Aastal 1896 toimus Obeliai mõisas üks esimesi streike Leedu aladel. 1899 Obeliai põles.

Enne Teist maailmasõda oli linnas suur juudi kogukond. 25. augustil 1941 lasti sealsed juudid maha (kokku 1160 hukatut). Linn aastast 1956. Nõukogude ajal oli Obeliai kohaliku sovhoosi keskasula.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 1560 (1861)
* 1907 (1959)
* 1681 (1970)
* 2000 (1976)
 | * 1648(1979)
* 1804 (1989)
* 1371 (2001)
* 1074 (2011)
 |

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Obeliai elanikest leedulasi 91,71% ja venelasi 6,24%.

Pilte
-----

* Obeliai kirikObeliai kirik
* ObeliaiObeliai
* AjaloomuuseumAjaloomuuseum
* GümnaasiumGümnaasium
* Obeliai tuulikObeliai tuulik

Tuntud elanikke
---------------

* Bronisław Krzyżanowski – Poola poliitik ja jurist
* Eliezer Silver – juudi rabi
* Joe Slovo – LAV riigitegelane
* Jānis Reinis – Läti näitleja
* Sigitas Parulskis – Leedu luuletaja

Viited
------

1. ↑  Resident population by city / town at the beginning of the year, vaadatud 12.02.2023.
2. ↑  Абели. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 1 (Аа — Гямъ-маликъ). СПб, 1862, 5 lk
3. ↑  LIETUVOS SILŪRO, ORDOVIKO, KAMBRO, EDIAKARO SISTEMŲ STRATIGRAFINĖ KLASIFIKACIJA, 2015, lk. 43
4. ↑
5. ↑
6. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. august 2015. Vaadatud 13. mail 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Obeliai** |

* Linna koduleht
* Linn portaalis vietoves.Lt
* Obeliai Poola geograafilises sõnastikus
**Oberbergischer Kreis** on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaal.

Nimi
----

*Bergisches Landi* piirkond kuulus enamuse keskajast Bergi krahvkonnale, sellest ka kreisi nimi. "Oberbergischiks" ("Ülem-Bergiks") kutsutu asub krahvkonna kaguosas: juba 1740. aastal tegi kirjeldus sellest, mis vahepeal sai hertsogkonnaks, vahet "Niederbergischi" osa Wupperi jõest põhja pool ja "Oberbergischi" osa vahel sellest lõuna pool.

1816. aastal, pärast kogu Reinimaa Preisimaasse annekteerimist, loodi Waldbröli, Homburgi, Gimborni, Wipperfürthi ja Lennepi kreisid piirkonnas, kus kreis nüüd on. 1825. aastal liideti Gimborni ja Homburgi kreisid Gummersbachi kreisiks. 1932. aastal liideti see Waldbröli kreisiga ja siis kutsuti seda esimest korda *Oberbergischer Kreisiks*. Kreiside ümberkorraldamisega aastatel 1969/75 loodi kreis oma praeguses ulatuses.

Geograafia
----------

Oberbergischer Kreis katab kõrgendiku Sauerlandist läänes ja Westerwaldist põhjas. See moodustab Bergisches Landi looduskaitseala idaosa. Paiknedes kõrgusel 100–520 m üle merepinna on see rikas puidu ja vee poolest (kokku kümme tehisjärve) ning seega puhkeala Kölni, Ruhrimaa ja Hollandi kodanikele.

Valdav kivim on grauvakk, mida kaevandati ja kohati kaevandatakse veelgi suurtes kivikarjäärides.

Majandus
--------

Kreisi majandust iseloomustavad väikesed ja keskmised ettevõtted, eriti plasti- ja metallitöötlemise valdkondades.

Huviväärsused
-------------

Homburgi loss
* Nn värvilised kirikud (koos keskaegsete seina- ja kattemaalingutega) on tuntud üle riigi
* Stalaktiidikoobas Wiehlis
* Reini tööstuse muuseum Engelskirchenis
* Dahli maja
* Vabaõhumuuseum Lindlaris
* Gimborni loss
* Homburgi loss
* Hückeswageni loss ja Hückeswageni ajalooline osa
* Ehreshoveni loss
* Denklingeni loss

Linnad ja vallad
----------------

Linnad ja vallad Oberbergischer Kreisis
Linnad
1. Bergneustadt
2. Gummersbach
3. Hückeswagen
4. Radevormwald
5. Waldbröl
6. Wiehl
7. Wipperfürth

Vallad
1. Engelskirchen
2. Lindlar
3. Marienheide
4. Morsbach
5. Nümbrecht
6. Reichshof

Viited
------

1. ↑  GeoNames
**Kersna** on eesti perekonnanimi.

Statistika
----------

2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kersna 31 inimesel: 16 mehel ja 15 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kersna meeste puhul 7873. kohal ja naiste puhul 9078. kohal.

Perekonnanime Kersna kandja oli keskmiselt 49 aasta vanune ning nimi oli levinuim Võru maakonnas, kus seda oli maakonna 10 000 elaniku kohta 1,43.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Tartumaal Sangaste kihelkonna Vaalu ja Tartu-Maarja kihelkonna Luunja ning Võrumaal Põlva kihelkonna Peri mõisavaldades talupoegadele nimeks Kersna.

Nimede eestistamise käigus loobuti nimest Kersna ühel korral, kui 1939. aastal võeti uueks nimeks Muuga.

Nime kandjaid
-------------

* Aksel Kersna, eesti kergejõustikutreener ja pedagoog (1920–1986)
* Heino Kersna, eesti raamatugraafik (1922–2007)
* Liina Kersna, Eesti ajakirjanik ja poliitik (1980–)
* Vahur Kersna, eesti ajakirjanik (1962–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 22.07.2022)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine (algne nimekuju): Kersna.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Kersna.

Välislingid
-----------

* Kersna statistikaameti andmebaasis
**Borõss Paton** (ukr **Борис Євгенович Патон**, 27. november 1918 Kiiev – 19. august 2020 Kiiev) oli Ukraina teadlane ja akadeemik.

Elulugu
-------

Paton oli Ukraina metallurgia ja metallitehnoloogia teadlane, tehnikateaduste doktor, professor, NSV Liidu Teaduste Akadeemia akadeemik. Ajaloo esimene Ukraina kangelane (1998). Rooma klubi auliige.

Ühiskondlikud ametid
--------------------

* 1959–1988 – Ukraina NSV Ülemnõukogu saadik
* 1962–1989 – NSV Liidu Ülemnõukogu saadik
* 1989–1991 – NSV Liidu Rahvasaadikute Kongressi liige
* 1960–1991 – Ukraina KP KK liige
* 1966–1991 – NLKP Keskkomitee liige
* 1997–2005 oli ta Ukraina rahvusliku julgeoleku ja kaitse nõukogu liige.

Tunnustus
---------

* Stalini preemia (1950)
* Lenini preemia (1957)
* neli Lenini ordenit (1967, 1969, 1975, 1978)
* kahekordne sotsialistliku töö kangelane (1969, 1978)
* Ukraina kangelane (1998)
* Kiievi aukodanik (1998)
* rahvusvaheline auhind "Usk ja ustavus" (1998)
* neli Vürst Jaroslav Targa ordenit (1997, 2003, 2008 ja 2018)
* Vabaduse orden (2012)

Paton on enam kui tuhande teaduspublikatsiooni, 20 monograafia ja 400 avastuse autor.

Ta oli valitud mitme välismaise teadusakadeemia liikmeks (sealhulgas Bosnia ja Hertsegoviina Teaduste ja Kunstide Akadeemia välisliikmeks ning 2006. aastal Makedoonia Teaduste ja Kunstide Akadeemia auliikmeks)

101-aastaselt oli ta 2020. aastal vanim kahekordne sotsialistliku töö kangelane ja vanim Ukraina kangelane.
**Borštšiv** (ukraina Борщів, poola Borszczów) on linn Ternopili oblastis, Borštšivi rajooni halduskeskus. Borštšiv asub Ternopilist umbes 91 km lõunakagus.

Borštšivit on esmamainitud 1456. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1629. aastal. Aastatel 1672–1699 oli linn Osmanite riigi võimu all, seejärel läks Poolale tagasi. Esimese Poola jagamise tagajärjel läks linn 1772. aastal Austria keisririigi koosseisu. 1919–1939 kuulus linn Poolale. 1939. aastal hõivas linna Punaarmee ja mõni aeg hiljem annekteeriti Borštšiv Nõukogude Liidu koosseisu. Saksa okupatsioon kestis Borštšivis 7. juulist 1941 kuni 6. aprillini 1944.

Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Borštšivi elanikest ukrainlasi 97,63%, venelasi 1,50%, poolakaid 0,37%, armeenlasi 0,16% ja valgevenelasi 0,12%.

Viited
------

1. ↑  Місто Борщів Тернопільської області Державна наукова архiтектурно-будiвельна бiблiотека iмені В.Г. Заболотного
2. ↑  Національний склад міст Datatowel.in.ua
Eesti NSV 1953. aasta malemeister Paul Keres
**Eesti NSV X meistrivõistlused males** olid 1953. aastal Tartus peetud meistrivõistlused males. 

1953. aasta kevadel korraldati Tartus Eesti NSV malemeistrivõistlused, millest vabariigi paremiku kõrval võttis osa ka külalissuurmeister Leningradist, paar kuud varem Bukarestis tugevakoosseisulise turniiri võitnud Aleksandr Toluš, kes võistles väljaspool arvestust. Pärast kaheksa-aastast vaheaega osales Eesti esivõistlustel esimaletaja Paul Keres, kellel oli kevadel tekkinud vajadus treeningu mõttes mõnel turniiril kaasa mängida enne sügisel toimuvat MM-i pretendentide turniiri.

Osavõtjaid oli kokku 20. Eesti NSV meistriks saamise nimel võistlesid kõrgema järgu maletajaist lisaks Keresele meistrikandidaadid Iivo Nei, Aleksander Arulaid, Jüri Randviir, Feliks Villard ja Raul Renter ning ainsa meistrina Eestisse ajutiselt elama asunud Samuil Žuhhovitski (hilisem rahvusvaheline meister). Tulevastest meistritest osalesid turniiril Valter Heuer, Uno Mikkov ja Udo Tarve ning tulevastest meistrikandidaatidest Vladimir Roždestvenski, Heino Hindre, August Eller, Jüri Heinra ja Uno Milistver.

Suurmeistrid olid ettearvatult väljaspool konkurentsi. Vabariigi paremikust suutis Kerese vastu viigi välja mängida ainult Nei (teise viigi tegi Keres Tolušiga). Toluš ei kaotanud ühtki partiid, kuid tegi seitse viiki.

Turniiri lõpptulemus
--------------------

1. **Keres** 18 punkti, 2. Toluš 15,5 p, 3. Nei 13,5 p, 4. Žuhhovitski 12,5 p, 5. Arulaid 12 p, 6.–7. Randviir ja Tarve 11,5 p, 8. Heuer 11 p, 9. Villard 10 p, 10.–11. Roždestvenski ja Hindre 8 p, 12.–14. Kibbermann, Eller ja Renter 7,5 p, 15.–17. Mikkov, Pruun ja Võhandu 7 p, 18. Heinra 6,5 p, 19. Milistver 6 p.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Male Eestis". Koostanud E. Lukk. Tallinn: Eesti Raamat, 1965. Lk 200–202
2. ↑  Paul Keres. "Valitud partiid 1931–1958". Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1961. Lk 363
David Foenkinos (2011)
**David Foenkinos** (sündinud 28. oktoobril 1974 Pariisis) on prantsuse kirjanik ja filmistsenarist.

Ta on sündinud 1974. aastal Pariisis. Ta on lõpetanud Sorbonne'i ülikooli, kus õppis filoloogiat. Samuti on ta õppinud kitarrimängu ja džässmuusikat, tal on olnud oma bänd. 

Praegu on ta oma põlvkonna üks populaarsemaid kirjanikke. 

Eesti keelde on tõlgitud tema romaan "Delikaatsus" (eesti keeles ilmunud 2013. aastal kirjastuse Tänapäev sarjas "Punane raamat", prantsuse keeles "*La délicatesse"*, tõlkija Pille Kruus). 2011. aastal valmis romaani põhjal ka film, kusjuures **David Foenkinos** oli filmi pealavastaja ja kaaslavastaja oli tema vend Stéphane Foenkinos; peaosi mängisid Audrey Tautou, François Damiens ja Bruno Todeschini. 

Veel on ilmunud eesti keeles 2015. aastal (sarjas "Punane raamat") "Mälestused" (originaalis *Les souvenirs*, tõlkija Pille Kruus) ja 2017. aastal (sarjas "Punane raamat") "Henri Picki müsteerium" (originaalis *Le mystère Henri Pick*, tõlkija Pille Kruus).

Teosed (prantsuse keeles)
-------------------------

* *Inversion de l'idiotie : de l'influence de deux Polonais* (2001)
* *Entre les oreilles* (2002)
* *Le Potentiel érotique de ma femme* (2004)
* *En cas de bonheur* (2005)
* *Les Cœurs autonomes* (2006)
* *Qui se souvient de David Foenkinos ?*, (2007)
* *Nos séparations*, (2008)
* *La délicatesse* (2009)
* *Bernard* (2010)
* *Lennon* (2010)
* *Les souvenirs* (2011)
* *Le petit garçon qui disait toujours non* (2011)
* *Les Souvenirs* (2011)
* *Le Saule pleureur de bonne humeur* (2012)
* *Je vais mieux* (2013)
* *Charlotte* (2014)
* *Le Mystère Henri Pick* (2016)
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Aafrika rahvaste karikavõistlused |
| **Kuld** | 2008 | jalgpall |
| **Kuld** | 2010 | jalgpall |
| **Hõbe** | 2017 | jalgpall |

**Ahmed Eissa Elmohamady Abdel Fattah** (araabia keeles أحمد المحمدي‎; sündinud 9. septembril 1987 Al-Maḩallah al-Kubrás) on Egiptuse jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Inglismaa kõrgliiga klubis Aston Villa ja Egiptuse jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri 2004. aastal kodulinna klubis Ghazl El Mahalla. 2006. aastal jätkas ta Egiptuse kõrgliigas karjääri ENPPI ridades.

Alates hooajast 2010–2011 on Elmohamady mänginud Inglismaal. Esimesed kaks hooaega mängis ta Inglismaa kõrgliigas Sunderlandis. Hooajal 2012–13 mängis ta laenul Inglismaa esiliiga klubis Hull City. Hull City sai hooajal 2012–13 esiliigas teise koha ja tõusis Premier League'isse. Samal hooajal valiti Elmohamady Hull City hooaja parimaks mängijaks. Ta mängis Hull Citys kokku viis hooaega, millest kolm Premier League'is.

2017. aasta juulis sõlmis ta lepingu Inglismaa esiliigasse kuulunud Aston Villaga.

Debüüdi Egiptuse jalgpallikoondises tegi Elmohamady 2007. aasta augustis sõprusmängus Elevandiluuranniku vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 2010. aasta rahvaste karikavõistluste viimases alagrupimängus Benini vastu. Aastatel 2008 ja 2010 on ta Egiptuse koondisega tulnud Aafrika meistriks. Ta on kuulunud Egiptuse koondisse veel ka 2009. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril, 2017. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel, 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Välislingid
-----------

 Ahmed Elmohamady – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Egiptuse koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 El-Hadary (c)
* 2 Gabr
* 3 Elmohamady
* 4 Gaber
* 5 Morsy
* 6 Hegazi
* 7 Fathy
* 8 Hamed
* 9 Mohsen
* 10 Salah
* 11 Kahraba
* 12 Ashraf
* 13 Abdel-Shafy
* 14 Sobhi
* 15 Hamdy
* 16 Ekramy
* 17 Elneny
* 18 Shikabala
* 19 Said
* 20 Samir
* 21 Trézéguet
* 22 Warda
* 23 El-Shenawy
* Treener: Cúper

 | Egiptus |
**Ahjuhark** on ümarmetallist 3/4 ringikujuline sepistatud kaheharuline kumerate otstega tööriist. Ahjuhark on abivahend pottide ahju panemisel ja sealt äravõtmisel. Hark asetatakse ahjupoti alumisest kitsamast osast hargi harudevahega läbi ning tõstetakse hargivarrest koos potiga sinna kuhu vaja.

Eestis on ahjuhark on umbes inimesepikkune ning selle pikk käepide on puust.

Rahvausund
----------

Simbirski kubermangu mokšalased on käinud Demetriose laupäeval (Dimitri laupäeval; kalmistupäeval) surnute hingi kalmistule tagasi saatmas ahjuharkidega varustatult.

Saksamaal ei tohtinud kõigi pühakute päeval (1. novembril) ahjuhark tagurpidi seista, et surnute hinged end ei vigastaks.

Rahvameditsiin
--------------

Üks Eestis soovitatav abinõu lehma luupainaja vastu oli kolm korda ahjuhargiga vastu selga lüüa.

Rahvaluule
----------

### Muinasjutud

Eesti muinasjuttudes esineb ahjuhark relvana ning nõia sõiduriistana. Ahjuhargi seljas sõitvad nõiad ja kurat on tuntud ka Saksamaal.

Vogtlandis Hauptmannsgrünist Waldkirchenisse viiva tee ääres olevat olnud mälestuskivi sisseraiutud ahjuhargiga. Seal olevat mõned naised ahjuhargiga lambakarjase surnuks torganud. Põhjuseks oli see, et karjane hoidis endale võõraid lambaid ning hakkas jämedalt käituma, kui naised hakkasid lambaid sisse nõudma.

### Eesti vanasõnad

* Leemekulp ja ahjuhark, see on naiste sõjariist.
* Mart tuleb matriga, Kadri kadagaga, Andrus ahjuhargiga, Lutsi luuavarrega, Toomas tooripuuga.
* Lutsi tuleb luuavarrega, Toomas tooripuuga, Andrus ahjuhargiga.

Ahjuhark sümbolina
------------------

Unenäoseletus
-------------

Unenägude seletajates on ahjuhark tähendanud kadedust.

Juudi erikomando embleem
------------------------

Ahjuhargi ots on pealuu, kühvli, Taaveti tähe, leegi ja ringi kõrval Auschwitz-Birkenau koonduslaagri juudi erikomando embleemil. Ta sümboliseerib tööd laipade põletusahju kütjana.

Vaata ka
--------

* Ahjuroop

Välislingid
-----------

* Foto: mordva naine ahjuhargiga
* Ahjuhark vasakul all
* Juudi erikomando embleem

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **ahjuhark** |
Ahmad Zakajev
**Ahmad Zakajev** (tšetšeeni *Заки Хьалид кант Ахьмад*, vene *Ахмед Халидович Закаев*; sündinud 26. aprillil 1959 Kasahhi NSV-s) on Itškeeria poliitik, näitleja ja brigaadikindral, üks iseseisvuslaste juhte. Aastatel 2007 kuni 2010 oli Zakajev tunnustamata Itškeeria eksiilvalitsuse peaminister. Elab 2002. aastast Londonis.

Tõusis Esimese Tšetšeenia sõja ajal mõjukaks välikomandöriks.

* 1994–1996 Itškeeria kultuuriminister;
* 1996 president Zelimhan Jandarbijevi julgeolekunõunik, Julgeolekunõukogu sekretär;
* 1998–1999 Itškeeria asepeaminister;
* 2000 president Aslan Mashadovi esindaja Türgis ja Lähis-Idas;
* 2001 president Aslan Mashadovi esindaja lääneriikides.

2001. aastal anti Venemaal välja Zakajevi arreteerimisorder.

2003. aastal rahuldas Suurbritannia Zakajevi taotluse poliitilise varjupaiga saamiseks.

2007. aastal kuulutas Itškeeria president Doku Umarov välja Kaukaasia Emiraadi, end aga selle emiiriks. Zakajev ja tema mõttekaaslased käsitlesid seda rahvuslike huvide reetmisena ja moodustasid alternatiivse Itškeeria eksiilvalitsuse.

2010. aasta oktoobris saatis Zakajevi eksiilvalitsus end laiali ja tunnistas sõjaperioodi kõrgeima võimuorganina Itškeerias Doku Umarovist lahku löönud Hussein Gakajevi juhitud Riiklikku Kaitsekomiteed (vene keeles *Госкомитет обороны — шура маджлис*).

Vaata ka
--------

* Ramzan Kadõrov

Välislingid
-----------

* Закаев, Ахмед Lentapedias
* Закаев Ахмед Халидович, www.kavkaz-uzel.ru
* Suurbritannia vastuluure: Kadõrov andis käsu Ahmed Zakajev tappa, Õhtuleht, 2. aprill 2012
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Aafrika rahvaste karikavõistlused |
| **Hõbe** | 2017 | jalgpall |

**Ahmed Elsayed Ali Elsayed Hegazy** (tuntud kui **Ahmed Hegazi**; sündinud 25. jaanuaril 1991 Al-Ismā’īlīyah's) on Egiptuse jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Saudi Araabia kõrgliiga klubis Al-Ittihad ja Egiptuse jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri 2009. aastal Egiptuse klubis Ismaily. 2012. aastal liitus ta Itaalia kõrgliiga klubiga Fiorentina, kuid seal sai ta väga vähe mänguaega. Hooajal 2014–15 mängis ta Itaalia esiliiga klubis Perugia Calcio. 2015. aasta septembris naasis Hegazi Egiptusesse, liitudes Al Ahlyga. Hooaegadel 2015–16 ja 2016–17 tuli ta klubiga Egiptuse meistriks. 2017. aasta juulis suundus ta laenule West Bromwich Albioni. 12. augustil 2017 lõi ta oma esimeses mängus Inglismaa kõrgliigas Bournemouthi vastu kohe värava. 2017. aasta septembris sõlmis ta klubiga püsiva lepingu. 2020. aasta oktoobris siirdust ta West Bromwich Albionist laenule Al-Ittihadi.

Debüüdi Egiptuse jalgpallikoondises tegi Hegazi 2011. aastal. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 4. juunil 2013 sõprusmängus Botswana vastu. Ta on kuulunud Egiptuse koondisse 2017. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel, 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel. 2017. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel valiti ta turniiri sümboolsesse koosseisu. Samuti kuulus ta 2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril Egiptuse olümpiameeskonda.

Saavutused
----------

Al Ahly
* Egiptuse kõrgliiga: 2015–16, 2016–17
* Egiptuse superkarikas: 2015

| * v
* r
Egiptuse koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 El-Hadary (c)
* 2 Gabr
* 3 Elmohamady
* 4 Gaber
* 5 Morsy
* 6 Hegazi
* 7 Fathy
* 8 Hamed
* 9 Mohsen
* 10 Salah
* 11 Kahraba
* 12 Ashraf
* 13 Abdel-Shafy
* 14 Sobhi
* 15 Hamdy
* 16 Ekramy
* 17 Elneny
* 18 Shikabala
* 19 Said
* 20 Samir
* 21 Trézéguet
* 22 Warda
* 23 El-Shenawy
* Treener: Cúper

 | Egiptus |
**Bilderbergi grupp** on valitsusväline mõjuorganisatsioon, mille esindajad kohtuvad kord aastas eri paigus toimuvatel konverentsidel. Nimetus pandi 1954. aasta konverentsi koha järgi, siis toimus kokkusaamine Hollandis Arnhemi linna lähistel Hotel de Bilderbergis.

Ametlikult loodi Bilderbergi grupp selleks, et korraldada Euroopa ja Ameerika suhtlust üle Atlandi ookeani. Iga-aastasele konverentsile kutsutakse umbes 140 inimest rahanduse, majanduse, tööstuse, hariduse ja kommunikatsiooni valdkonnast. Osalejad esindavad iseennast, mitte organisatsiooni, kus töötavad.

Bilderbergi gruppi ühendab arusaam, et kohalikke probleeme suudab lahendada kosmopoliitse teadvusega eliit. Probleemiks peetakse kohtumistel toimuvate arutelude salastatust, sest ajakirjanikke sinna ei lubata. Bilderbergi gruppi on peetud uue maailmakorra juurutajaks ja nimetatud esimeseks "maailmavalitsuseks", sest grupis tekkinud arvamused võivad saada maailmas edaspidi teostatavate muutuste aluseks.

Bilderbergi grupi üks asutaja ja rahastaja on pankur David Rockefeller. 1973. aastal asutas ta ka teise valitsusvälise mõjuorganisatsiooni – kolmepoolse komisjoni (trilateraalne komisjon).

Näiteks arvatakse, et kosmose koloniseerimise kava on Bilderbergi grupi vahend inimkonna kui liigi ellujäämise tagamiseks.

2015. aasta kokkutuleku teemad hõlmasid Ühendkuningriiki, terrorismi ja USA valimisi. Arutlusel olid ka küsimused, mis puudutavad tehisintelligentsi, küberjulgeolekut ning Kreekat ja Venemaad kontekstis "Euroopa strateegia".

Viited
------

1. ↑  "Bilderberg guests include George Osborne and Ed Balls". BBC News Online. 12. juuni 2015. Vaadatud 14. juunil 2015.

Välislingid
-----------

* Justin Parkinson. Just who exactly is going to the Bilderberg meeting? (BBC, 10. juuni 2015)
* The Bilderberg meeting explained in 60 seconds (BBC, 11. juuni 2015)
Kersti Uibo
**Kersti Uibo** (sündinud 22. septembril 1956 Kilingi-Nõmmes) on Londonis elav ja töötav eesti filmirežissöör (dokumentalist).

Haridus
-------

Ta on lõpetanud Tallinna 7. Keskkooli (1974), Moskva Maurice Thorezi nimelise Võõrkeelte Instituudi inglise ja saksa filoloogina (1980), Londoni Ülikooli Queen Mary College’i ajalooteaduskonna bakalaureusekraadiga (1991) ning National Film and Television Schooli (NFTS) dokumentaalfilmi režii osakonna magistrikraadiga (1995).

Töö
---

Kersti Uibo töötas aastatel 1980–1984 Eesti Televisioonis muusikasaadete toimetajana. 

Pärast abiellumist 1985. aastal asus ta elama Londonisse, kus töötas aastatel 1985–1988 Londoni ülikooli Queen Mary kolledžis. 

Aastatel 1990–1991 töötas ta Ühendkuningriigi Eesti Infobüroo direktorina, olles üks Eesti saatkonna taastajatest. 

1995. aastast on ta vabakutseline dokumentaalfilmide režissöör ja filmiõpetaja, kes korraldab rahvusvahelisi dokumentalistide meistriklasse.

Looming
-------

Kersti Uibo dokumentaalfilmid on esindanud Eestit filmipäevadel ja osalenud paljudel rahvusvahelistel filmifestivalidel. 

Ehkki tema 1994. aasta dokumentaalfilm „Evaldimaa" on tehtud tudengifilmina, võitis see Pärnu Rahvusvahelise Dokumentaal- ja Antropoloogiafilmide Festivali peaauhinna ning esindas Eestit Pariisi „Cinema du Reel" (1997) Balti retrospektiivi filmiprogrammis, Londoni Balti Kultuuripäevadel (1998) ja Montreali dokumentaalfilmifestivali (1999) Balti retrospektiivis. Tema dokumentaalfilme „Diiva vannis" (1993) ja „Evaldimaa" näidati New Yorgi Moodsa Kunsti Muuseumis programmis „New Documentaries" (1996). 

2005. aasta Pimedate Ööde filmifestivali raames esines Uibo oma autoriprogrammiga.

### Filme

* 1994 "Evaldimaa"
* 2002 "Kitsas on värav"
* 2006 "Vaikelu naisega"
* 2011 "See on see päev"
* 2019 "Juured. Emakivi"

Filmirežissööride manifest
--------------------------

Ta on üks 59 Eesti filmirežissöörist, kes allkirjastasid 2021. aasta septembris Eesti valitsusele adresseeritud manifesti, mis oli ajendatud valitsuse plaanist vähendada järgmisel aastal Eesti filmide rahastust 42 protsenti. "See tähendaks Eesti filmikultuuri vältimatut hääbumist," olid praktikutest filmiloojad mures Eesti filmi käekäigu pärast.

Isiklikku
---------

Kersti Uibo vanavanaisa oli Karl August Hermann ja tema õde on laulja Pille Lill.

Kersti Uibo tudengifilm „Diiva vannis" (1993) portreteerib tema enda ja ta õe kui noorte, rahvusvahelise haardega ambitsioonikate loomeinimeste tegemisi ja igapäeva.

Viited
------

1. ↑  Eesti filmitegijad mures: valitsuse kärpekava tähendab Eesti filmi lõppu TV3 Uudised / BNS, 06.09.2021.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kersti Uibo** |

* Kersti Uibo Eesti filmi andmebaasis
* Kersti Uibo koduleht
* Kärt Hellerma. Vastab Kersti Uibo Teater. Muusika. Kino, 2004, nr 12