recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ivan Tšernjahhovskõi haud Moskvas Novodevitšje kalmistul
Kaks Kuldtähte
**Ivan Danõlovõtš Tšernjahhovskõi** (ukraina keeles Іван Данилович Черняховський; venepäraselt **Ivan Tšernjahhovski**; 29. juuni 1907 Kiievi kubermang, Venemaa Keisririik – 18. veebruar 1945 Mehlsack, Ida-Preisimaa) oli ukraina päritolu Nõukogude Liidu sõjaväelane, armeekindral, kahekordne Nõukogude Liidu kangelane.

Elukäik
-------

Ta sündis Oksanõna külas Umanskõi maakonnas Kiievi kubermangus (praeguse haldusjaotuse järgi asub küla Umanskõi rajoonis Tšerkassõ oblastis).

Tšernjahhovskõi astus 1924. aastal vabatahtlikuna Punaarmeesse. 1928. aastal lõpetas ta Kiievi Esimese Suurtükiväekooli ja 1936. aastal Moskvas asuva Punaarmee soomustankiväe akadeemia. 1938. aasta mais määrati ta tankipolgu komandöriks, juulis 1940 Balti sõjaväeringkonnas tankidiviisi komandöri asetäitjaks ja märtsis 1941 Riias dislotseeruva tankidiviisi komandöriks.

Teises maailmasõjas oli diviisi- ja korpusekomandör, 1942–1944 armeejuhataja, 1944 Läänerinde ja 1944–1945 3. Valgevene rinde juhataja. 

18. veebruaril 1945 sai Tšernjahhovskõi surmavalt haavata Ida-Preisimaal Mehlsacki äärelinnas (praegu Pieniężno Warmia-Masuuria vojevoodkonnas Poolas).

Ta maeti Vilniuses, kuid 1992. aastal maeti ümber Moskvasse Novodevitšje kalmistule.

Auastmed
--------

* 1936 – kapten
* 1938 – major
* 1940 – alampolkovnik
* 1941 – polkovnik (8. aprill 1941)
* 1942 – kindralmajor (3. mai 1942)
* 1943 – kindralleitnant (14. veebruar 1943)
* 1944 – kindralpolkovnik (5. märts 1944)
* 1944 – armeekindral (26. juuni 1944)

Tunnustus
---------

* 1943 – Suvorovi ordeni 1. järk (8. veebruar 1943)
* 1943 – Suvorovi ordeni 1. järk (11. september 1943)
* 1943 – Nõukogude Liidu kangelane (17. oktoober 1943)
* 1944 – Kutuzovi ordeni 1. järk (29. mai 1944)
* 1944 – Nõukogude Liidu kangelase teine Kuldtäht (29. juuli 1944)

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Черняховский Иван Данилович. warheroes.ru

Välislingid
-----------

 Ivan Tšernjahhovskõi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kira Zvorõkina (1957)
Kira Zvorõkina ja Olga Rubtsova naiste maleolümpial Emmenis 1957. aastal
**Kira Aleksejevna Zvorõkina** (vene keeles Кира Алексеевна Зворыкина; valgevene keeles Кіра Аляксееўна Зварыкіна *Kira Aliaksiejeŭna Zvarõkina*; 29. september 1919 Mõkolajiv – 6. september 2014 Moskva) oli vene ja valgevene maletaja, naiste suurmeister (1978).

Zvorõkina tuli 1951. aastal NSV Liidu naiste malemeistriks ja pääses 1952. aastal Moskvas toimunud naiste maailmameistrivõistluste pretendentide turniirile, kus jagas 4.–6. kohta. 1955. aastal Moskvas toimunud pretendentide turniiril sai ta neljanda koha. 

Parima tulemuse saavutas Zvorõkina võisteldes 1959. aastal Plovdivis pretendentide turniiril, kus ta võitis õiguse kohtuda tiitlimatšis naiste maailmameistri Jelizaveta Bõkovaga. Matš toimus veel samal aastal Moskvas. Zvorõkina kaotas selle matši tulemusega 4½:8½. 

Järgmistes MM-tsüklites saavutas Zvorõkina pretendentide turniiridel 1961. aastal Serbias Vrnjačka Banjas Nona Gaphrindašvili ja Valentina Borissenko järel 3. koha ning 1964. aastal Suhhumis 4.–5. koha jagamise. 

Zvorõkina sai kuldmedali Nõukogude Liidu naiskonna koosseisus kahel esimesel naiste maleolümpial (1957, 1963). 1957. aastal Emmenis toimunud esimesel naiste maleolümpial võistlesid kaheliikmelised riikide esindused. Zvorõkina mängis seal teisel laual (esimesel laual mängis maailmameister Olga Rubtsova), 1963. aastal Splitis toimunud olümpial mängis Zvorõkina kolmandal laual. 

Ta sai FIDE-lt 1952. aastal naiste rahvusvahelise meistri ja 1978. aastal naiste suurmeistri nimetuse. 

Zvorõkina elas aastatel 1953–1999 Valgevenes. Aastatel 1968–1970 oli ta Valgevene NSV maleföderatsiooni esimees.

Ta on ameerika leiutaja Vladimir Zworykini nõo lapselaps. Oli abielus maletaja Aleksei Suetiniga.

Tunnustus
---------

* 1957 – teeneline meistersportlane

Välislingid
-----------

 Kira Zvorõkina – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Ivan Petrovitš Tšistjakov** (vene keeles Иван Петрович Чистяков; hukkunud 1941. aastal) oli vene sõjaväelane, kirjandus- ja joonistamisandega inimene, kes on endast maha jätnud päevikulaadsed ülestähendused elust Nõukogude Liidu sunnitöölaagris.

Tšistjakovi päevik on tähelepanuvääne sellega, et kui endiste vangide mälestusi on kirja pandud üsna palju, siis vangivalvurite omi ülivähe. Juhulikult säilinud Tšistjakovi päeviku originaali hoitakse ühingu Memoriaal arhiivis Moskvas. Raamatuna ilmus see 2014. aastal. Hiljem tõlgiti see tšehhi, poola, saksa, prantsuse, hispaania, itaalia ja eesti keelde.

Ivan Tšistjakov võttis osa Vene kodusõjast. Pärast kodusõda elas Moskvas, omandas kõrgema tehnilise hariduse. 1935. aastal mobiliseeriti ta sisevägedesse. Aastatel 1935–1936 oli ta sunnitöölaagri valverühma ülem BAMLAG-is. Represseeriti aastatel 1937–1938. Tšistjakov hukkus Suures Isamaasõja rindel Tuula oblasti piirkonnas.

Raamatud
--------

* Иван Чистяков. "Сибирской дальней стороной. Дневник охранника БАМа. 1935–1936". Издательство Corpus, 2014, ISBN 978-5170847952
	+ Ivan Tšistjakov. "Siberi pärapõrgus. Gulagi vangivalvuri päevik". Tõlkinud Andres Adamson. Tallinn: Kirjastus Argo, 2018. 208 lk, ISBN 978-9949607518

Viited
------

1. 1 2 3  Сибирской дальней стороной. Дневник охранника БАМа. ozon.ru
Hoorni neem
Vaade Hoorni neemele lõunast
Üks tuletorni hoonetest Hoorni neemel
Sellel satelliidifotol on Hoorni neem paremal all nurgas. Keskel on L'Hermite'i saared, paremal ülal Wollastoni saared
**Hoorni neem** (hollandi keeles *Kaap Hoorn*; hispaania keeles *Cabo de Hornos*; nimetatud Hoorni linna järgi Hollandis) on Tulemaa saarestiku kõige lõunapoolsem neem Tšiili lõunaosas. Asub Hoorni saarel, mille pindala on u. 25 ruutkilomeetrit. Kuigi seda neeme peetakse sageli Ameerika kõige lõunapoolsemaks tipuks, on too tegelikult Diego Ramíreze saartel.

Hoorni neem on ka kõige lõunapoolsem kolmest "suurest neemest" ning on Ameerikat Antarktikast eraldava Drake'i väina põhjapiir.

Palju aastaid on Hoorni neem olnud üks peamisi orientiire purjelaevade navigatsioonis, kuigi Hoorni neeme ümbruse veed on tugevate tuulte, murdlainetuse ning jäämägede tõttu eriti ohtlikud. Seetõttu oli tava, et meremehed, kes esimest korda ümber Hoorni neeme purjetasid, said kuldse kõrvarõnga kõrva.

Briti laevade liikumistee emamaa ja Austraalia ning Uus-Meremaa vahel käis ümber Hoorni neeme
Neeme avastasid 1616. aastal hollandi meresõitjad Jacob Le Maire ja Willem Schouten. Nad andsid sellele nime Schouteni kodulinna Hoorni järgi.

Kliima on mõõdukas. Ilmastik on tuuline ja pilvine. Sajab palju kogu aasta jooksul.

Maailma lõunapoolseimad puud kasvavad Hoorni saarel Hoorni neeme läheduses: .

Hoorni neemel asub tuntud tuletorn, mille meeskond koosneb mitmest inimesest.

Neemest on kirjutatud mitmes ilukirjandusteoses. Üks tuntumaid on Jules Verne'i teos "En Magellanie".
**Abielu kaitse seadus** (inglise keeles *Defense of Marriage Act*, ametlik lühend **DOMA**) on Ameerika Ühendriikide föderaalseadus, mis vabastas oma algses sõnastuses osariigid kohustusest tunnistada teises osariigis sõlmitud samasooliste abielu, samuti keelas USA valitsusel tunnustada samasooliste abielu.

Seaduse kiitsid heaks Vabariikliku Partei kontrolli all olnud Ameerika Ühendriikide Kongressi mõlemad kojad ja president Bill Clinton allkirjastas selle 21. septembril 1996. Seaduseelnõu autor ja ametlik esitaja Esindajatekojas oli Georgia osariigi saadik Bob Barr.

Abielu kaitse seaduse kõige vastuolulisem alajaotus oli selle kolmas osa, mis defineeris abielu kui ühe mehe ja ühe naise seadusliku liidu, välistades samasooliste abielu tunnustamise riiklikul tasandil. Samas oli sätestatud, et samasoolistele abielupaaridele ei laiene riiklikul tasandil erisoolistele abielupaaridele kehtivad majanduslikud soodustused ja garantiid, muuhulgas föderaalametnike kindlustussoodustused, sotsiaalkindlustuse arvelt makstavad hüvitised abikaasa surma korral ja õigus esitada ühist tuludeklaratsiooni.

Seaduse kolmanda osa tunnistas põhiseadusega vastuolus olevaks seitse föderaalkohust, teiste seas ka esimese ringkonna apellatsioonikohus Bostonis (31. mail 2012) ja teise ringkonna apellatsioonikohus New Yorgis (18. oktoobril 2012). Viis lahendit kaevati edasi ülemkohtusse. Ka president Barack Obama administratsiooni hinnangul oli seaduse kolmas osa põhiseadusega vastuolus ning kuigi valitsus jätkas selle täitmist, lõpetas ta märtsis 2011 seaduse kaitsmise kohtuprotsessidel. 

Kohtuasjas Ameerika Ühendriigid Windsori vastu kuulutaski ülemkohus kui kõrgeim kohtuinstants 26. juunil 2013 häältega 5:4 seaduse kolmanda osa põhiseaduse viienda parandusega vastuolus olevaks. Selle järgnenud ülemkohtu kohtuasjas Obergefell Hodgesi vastu otsustas kohus 26. juunil 2015 häältega 5:4, et osariigid ei tohi USA põhiseaduse 14. paranduse mõtet järgides keelduda abielu tunnustamisest abikaasade soo alusel. Sellega legaliseeris ülemkohus samasooliste abielu kogu Ameerika Ühendriikide territooriumil, tühistades ka abielu kaitse seaduse teise osa ja muutes seaduse edasise rakendamise võimatuks.

Poliitiliselt toetas abielu kaitse seadust eelkõige Vabariiklik Partei, valdav osa Demokraatliku Partei poliitikutest leidis, et seaduse peaks täielikult või osaliselt tühistama.

Vaata ka
--------

* abielu
* kooseluseadus
Hooldusraie Mustoja maastikukaitsealal
**Hooldusraie** on metsakasvatuslik võte, millega kujundatakse puistu koosseis ning parandatakse puistu kasvutingimusi. Hooldusraiega parandatakse metsa sanitaarset seisundit, reguleeritakse metsa liigilist koostist ning suurendatakse vastupidavust tormi- ja lumekahjustustele. Hooldusraie loob eelduse metsa tootlikkusele ja kvaliteedi parandamisele. Sellega eemaldatakse metsast osa puid, et saada kvaliteetsem mets ja ära kasutada puit, mis raieringi jooksul looduslikult välja langeb. Hooldusraied jagunevad valgustusraieks, harvendusraieks ja sanitaarraieks.

Valgustusraie
-------------

 *Pikemalt artiklis Valgustusraie*
Valgustusraiet tehakse kuni 20-aastases metsas või kuni 8 cm keskmise diameetriga puistus. Valgustusraie peamised eesmärgid on puistu liigilise koosseisu kujundamine ning peapuuliigi valgus- ja toitetingimuste parandamine. Rajatud metsakultuurides raiutakse välja loodusliku tekkega kiirekasvulised ja väheväärtuslikud puuliigid, mis segavad peapuuliigi kasvu. Samuti harvendatakse liigtihedaid peapuuliigi gruppe.

Harvendusraie
-------------

 *Pikemalt artiklis Harvendusraie*
Harvendusraie toimub tavaliselt 20–40-aastases metsas. Harvendusraiega antakse kasvuruumi väärtuslikele eksemplaridele, parendatakse metsa loodusliku uuenemise tingimusi, suurendatakse puistu vastupanuvõimet tormi- ja lumekahjustustele ning putukkahjuritele ja seenhaigustele. Harvendusraie tulemusena väheneb puude konkurents mulla mineraal- ja toitainete, aga ka vee suhtes, samas paraneb mulla viljakus raiejäätmete lagunemisel.

Sanitaarraie
------------

 *Pikemalt artiklis Sanitaarraie*
Sanitaarraiet kavandatakse metsas, kus esineb surnud või kahjustatud puid ning nende väljaraie on metsakasvatuslikust seisukohast vajalik. Nagu nimetuski viitab, on sanitaarraie seotud metsa tervisliku seisundiga. Sanitaarraiet tehakse nakkusallikaks olevate või kahjurite paljunemist soodustavate puude eemaldamiseks metsast, samuti surevate või surnud puude raieks puidu kasutamise eesmärgil, kui see ei ohusta bioloogilist mitmekesisust. Sanitaarraiet võib teha mistahes vanusega puistus, kuid sanitaarraiet ei planeerita, kui puistus on otstarbekas mõni muu raie, näiteks harvendusraie.

Viited
------

1. ↑  , Eramets.ee.
2. ↑  , EE 3, 1988; VE, 2006; EME 1, 2008 (L. Muiste, Ü. Tamm).
3. ↑  , eramets.ee/valgustusraied
4. ↑  , eramets.ee/harvendusraied
5. ↑  , eramets.ee/sanitaarraie
Romain Saïss 2018. aasta MM-il
**Romain Ghanem Paul Saïss** (sündinud 26. märtsil 1990 Bourg-de-Péage'is, Prantsusmaal) on Maroko jalgpallur. Ta mängib kaitsja või poolkaitsjana Türgi kõrgliigaklubis Beşiktaş ja Maroko jalgpallikoondises.

Enne Wolverhampton Wanderersiga liitumist mängis ta Prantsusmaa klubides Olympique de Valence, Clermont, Le Havre ja Angers.

2016. aastal nelja-aastase lepingu Inglismaa esiliigaklubiga Wolverhampton Wanderers. Debüüdi klubi meeskonnas tegi ta 17. septembril 2016 mängus Newcastle'i vastu. Esimese värava lõi ta Inglismaa esiliigas 30. septembril 2017 Burton Albioni vastu. Esimese värava Premier League'is lõi ta 26. septembril 2018 Fulhami vastu. Aastatel 2018–2022 mängis ta Wolverhamptoniga neli hooaega Inglismaa kõrgliigas.

2022. aasta juunis liitus ta Beşiktaşega.

Debüüdi Maroko jalgpallikoondises tegi ta 2012. aasta novembris sõprusmängus Togo vastu. Esimese värava lõi ta koondise särgis 20. jaanuaril 2017 Aafrika rahvaste karikavõistluste alagrupimängus, kui kohtuti samuti Togoga. Ta on kuulunud Maroko koondisse ka 2018. ja 2022. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2019. ja 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel .

Saavutused
----------

Wolverhampton Wanderers
* EFL Championship: 2017–18

Viited
------

1. ↑  "Romain Saiss: Wolves sign Angers midfielder for undisclosed fee". BBC Sport. 30.8.2016. Vaadatud 26.12.2018
2. ↑  Fulham 1-1 Wolves. bbc.com. 26.12.2018. Vaadatud 26.12.2018

| * v
* r
Maroko koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Bounou
* 2 Achraf
* 3 Mendyl
* 4 Da Costa
* 5 Benatia (c)
* 6 Saïss
* 7 Ziyech
* 8 El Ahmadi
* 9 El Kaabi
* 10 Belhanda
* 11 Fajr
* 12 Munir
* 13 Boutaïb
* 14 Boussoufa
* 15 Aït Bennasser
* 16 N. Amrabat
* 17 Dirar
* 18 Harit
* 19 En-Nesyri
* 20 Bouhaddouz
* 21 S. Amrabat
* 22 Tagnaouti
* 23 Carcela
* Treener: Renard

 | Maroko |

| * v
* r
Maroko koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Bounou
* 2 Hakimi
* 3 Mazraoui
* 4 Amrabat
* 5 Aguerd
* 6 Saïss (c)
* 7 Ziyech
* 8 Ounahi
* 9 Hamdallah
* 10 Zaroury
* 11 Sabiri
* 12 Munir
* 13 Chair
* 14 Aboukhlal
* 15 Amallah
* 16 Ezzalzouli
* 17 Boufal
* 18 El Yamiq
* 19 En-Nesyri
* 20 Dari
* 21 Cheddira
* 22 Tagnaouti
* 23 El Khannous
* 24 Benoun
* 25 Attiyat Allah
* 26 Jabrane
* Treener: Regragui

 | Maroko |
***Abies yuanbaoshanensis*** on igihaljas okaspuu nulu perekonnast.

Kirjeldus
---------

Puu kasvab kuni 25 m kõrguseks. Tüve läbimõõt on 60–80 cm. Tüve koor on punakaspruun, ebakorrapäraste vagudega. Noored võrsed on kollased või helepruunid, 2–3 aasta pärast muutuvad tumepruuniks. Talvised pungad on pruunikaspunased, koonusekujulised, väga vaigused. Okkad on kinnitunud võrsetele kahes reas, alumised okkad on pikemad kui pealmised, 1–2,7 cm pikkused, tipuosas vaevumärgatava sisselõikega, allküljel kaks heledat õhulõheriba. Käbid on 8–9 cm pikkused ja läbimõõduga 4,5–5 cm, rohelised või kollakasrohelised, valminult helepruunid. Seemned on punakaspruunid, ca 10 mm pikkuse kestaga ja kestast umbes kaks korda pikema tiivakesega.

Levila ja ökoloogia
-------------------

Liigi väga väike levila asub Hiina Guangxi autonoomse piirkonna põhjaosas, Yuanpao mäel, kus ta kasvab segametsade koosseisus, 1700–2050 m kõrgusel üle merepinna. Tolmleb mais, seemned valmivad oktoobris. Kasvuala muldade lähtekivimiks on peamiselt graniit ning selle pH on 4,5–5,0 (happelise reaktsiooniga). Külmakraade talub kuni –18...–23 °C.

Populatsioonis kasvab vaid ligi 700 puud, kellest umbes 420 on täiskasvanud. Kasvuala suurus on ligi 20 hektarit.

Piirkonna kliima on jahe ja sademeterohke. Aasta sademete hulk ulatub kuni 2000 mm. Suved on jahedad ja pilvised, lumerohked talved kestavad 4–5 kuud.

Viited
------

1. 1 2  Farjon, A. Li, J.-y. Li, N. Li, Y. Carter, G. Katsuki, T. Liao, W. Luscombe, D, Qin, H.-n. Rao, L.-b. Rushforth, K. Yang, Y. Yu, S. Xiang, Q. & Zhang (2011). Abies yuanbaoshanensis. *IUCNi punase nimistu ohustatud liigid*. IUCN 2017.
2. ↑  "*Abies yuanbaoshanensis*". *www.efloras.org* (inglise). Vaadatud 16.07.2010.
3. ↑  "Yuanpao Mountain Fir". *www.chinaculture.org* (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 1.12.2008. Vaadatud 16.07.2010.
4. ↑  Francine J. Bigras ja Stephen J. Colombo. "Conifer Cold Hardiness", Holland: Kluwer Academic Pulishers, 2001. ISBN 0-7923-6636-0.
5. ↑  Yuanbaoshan Fir *globaltrees.org*

Välislingid
-----------

* Foto nr 1
* Foto nr 2
1939. aasta vallareformiga muudetud valdade piirid Läänemaal
**Kirbla vald** oli vald Lääne maakonnas aastail 1939–1950. Vallamaja asus Kirbla külas.

Vald moodustati senise Kirbla valla maa-alast, välja arvatud Muhu nr. A-47 talu, Vigala metskonna Selja metsandiku kvartaali nr. 1 ning Vigala metskonna Keblaste metsandiku kvartaali nr. 11 maa-alad; senise Veltsa valla Vigala metskonna Keblaste metsandiku kvartaali nr. 17, heinamaatükkide nr. A-20 ja A-27, Riigi tagavaramaa lit. D ning Emmu küla talude lahusasuvate heinamaatükkide maa-aladest; seniste Lihula ja Martna valla talude senise Kirbla valla piires asuvate heinamaatükkide maa-aladest Kasari jõe ääres.

1939. aastal kuulusid Kirbla valla koosseisu: Lautna-Rannu, Kloostri-Rannu, Kirbla, Seira, Rootsi, Vanamõisa, Aru, Mõisimaa, Altküla, Uluste, Võhma ja Jõeääre, Kloostri, Seli, Pagasi, Kelu ja Lautna, Kasari I, Kasari II, Kesküla I, Kesküla II ja Laiküla külad..

1945. aasta septembris moodustati Kirbla vallas Kirbla külanõukogu keskusega Kirbla külas ja Võhma külanõukogu keskusega Võhma-Vanamõisa asunduses. 1950. aastal Kirbla vald likvideeriti ja selle alad arvati Lihula rajooni koosseisu.

Viited
------

1. ↑  Maa-ameti kaardirakendused
2. ↑  Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
3. ↑  588. Harju Maavanema otsus Harju maakonna vallavolikogude valimisringkondade arvu ja nende piiride kohta. Riigi Teataja, nr. 75, 9 september 1939
4. ↑  Eesti NSV Teataja, 1945, 32, 501
5. ↑  Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
**Romainiai** (poola keeles *Romajnie*) on Kaunase linnaosa, mis asub linna loodeosas Šilainiai valla territooriumil. Linnaosa piiravad idast ja läänest metsad, seal asuvad sanatoorium ja tuberkuloosidispanser, sinna jääb ka kaks kalmistut. Lõunaosas ulatub Romainiai Via Balticani.

Ajalugu
-------

Romainiai linnaosa asub Romainiai küla Kaunasega liidetud aladel. Küla ise on iidne ja seda mainitakse juba ristisõdijate kroonikates. Aastal 1295 põletas Ragniti komtuur maha sealse küla pühapaiga. Pühapaik ise oli tõenäoliselt tähtis paganlik pühamu, millest annab tunnistust see, et sealses metsapargis on tänaseni säilinud hiiepaik.

Aastal 1336 püstitasid ristisõdijad Romainiai alla saarele Marienburgi kindluse, veidi maad allavoolu Veliuona lähistele aga selle toetuseks Bajenburgi kindluse. Romainiai jäi ka hilisematel aastatel ristisõdijate teele.

XVI sajandil ehitati vanimad Romainiai mõisa hooned. XIX sajandil hakati selle Draugijai karjamõisas põetama tuberkuloosihaigeid, aga aastal 1937 ehitas Kaunase linn selle kohale tuberkuloosidispansri. 

Aastail 1913–1915 ehitati linnaosa aladele Kaunase kindluse Romainiai fort.

Aastal 1946 liideti Romainiai küla lõunapoolsem osa Kaunase linnaga. Küla põhjapoolsem osa (sealhulgas ka mõisa hooned) jääb Kaunase rajooni. 

Sealsesse metsa rajati Romainiai kalmistud. Vanemale kalmistule hakati matma aastal 1966, uuemale aga neli aastat hiljem.

Aastal 1995 püstitati Romainiaisse kabel, mis kuulub Raudondvarise kihelkonda.

Asumid
------

Romainiai aladele jääb Aukštutiniai Kaniūkai asum, mis asub samanimelise küla kohal. Kuigi küla ise liideti linnaga juba XX sajandi alguses, algas aktiivsem ehitustegevus seal siiski aastal 1990.

Teine Romainiai asum on Vijūkai. Vijūkai asub Vijūkai küla Kaunasega liidetud osas.

* VijūkaiVijūkai
* TuberkuloosidispanserTuberkuloosidispanser
* Romainiai kabelRomainiai kabel

Viited
------

1. ↑  Raudondvario Šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės parapija
2. ↑  Aukštutiniai Kaniūkai. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. 139 lk.

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Romainiai** |
**Bonnert** [bon'ert] (prantsuse [bɔ.nεʁt]) on asula Belgias Valloonia piirkonnas Luxembourgi provintsis Arloni vallas. Ta jääb valla keskuse ja Oberpalleni vahele.

Bonnertist saab alguse Atterti lisajõgi Palli oja.

Enne valdade liitmist 1977. aastal oli Bonnert omaette vald.

Külas on Bonnerti Saint-Luci kirik. Kiriku ümbrus ja keskväljak on hiljuti ümber kujundatud. Ka ülejäänud osa ajaloolisest keskusest on kavas renoveerida.

Bonnertis liikus kunagi Société nationale des chemins de fer vicinaux' kitsarööpmeline tramm; trammiteest on säilinud jälgi. Küla ümbritsevad läänes maantee N4 ja idas N882.

Küla ümber ehitatakse nii palju, et küla on valla keskusega kokku kasvamas.

* 1. septembril 1944 Gestapo poolt maha lastud kangelaste monument Bonnerti ja Metzerti piiril La Côte Rouge'is1. septembril 1944 Gestapo poolt maha lastud kangelaste monument Bonnerti ja Metzerti piiril La Côte Rouge'is

Vaata ka
--------

* Platinerie

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Bonnert** |

* Aerofotod
* Platinerie (*prantsuse keeles*)
**Sultan Jamalul Kiram** (valitses 1823–1844) oli esimene Filipiinide valitseja, kes kasutas nime **Kiram**. 

Tema järeltulijatest sai alguse Sulu hašimiidide kuninglik haru – Sulu sultanaati valitsev Kirami dünastia ja temast põlvnevad kõik hilisemad õiguspärased sultanid. 

Filipiinide ja Malaisia vaidlused Kalimantanil asuva Sabahi osariigi üle kestavad tänapäevani. Malaisia maksab tänapäevani Sabahi maa eest renti Kirami dünastia liikmetele vastava ajaloolise lepingu alusel. Skandaalse kuulsusega Filipiinide riigipea Rodrigo Duterte hinnangul kuulub Põhja-Borneo, mis tänapäeval on Malaisia koosseisus olev Sabahi maakond, tegelikult Sulu sultanaadile ja seda valitsenud Kirami dünastiale ning Malaisia peab andma maad Kirami dünastiale tagasi ajaloolise õiguse alusel.[2]

Kirami dünastia sultanid
------------------------

* Sultan Sharif ul-Hashim – valitses 1405–??
* Sultan Muhammad Azim ud-Din I – valitses 1735–1748
* Sultan Jamalul Kiram – valitses 1823–1844
* Sultan Mohammed Esmail Kiram I – valitses 1950–1974
* Sultan Mohammed Mahakuttah Abdullah Kiram – valitses 1974–1986
* Raja Muda (kroonprints) Muedzul Lail Tan Kiram
Neljataktilise sisepõlemismootori hooratas (must), saab pöörlemisenergiat väntvõllilt(punane), mis omakorda saab energiat kolvidelt (hallid), annab seda energiat vajalikul hetkel väntvõllile tagasi, et mootor saaks sujuvalt edasi töötada. 
Neljataktilise sisepõlemismootori hooratas koos starteri hammasvööga
Sepikoja auruhaamri hooratas
**Hooratas** on masina (mehhanismi) element, mille ülesandeks on kineetilise energia (pöörlemise) salvestamine, et hiljem seda energiat kasutada masina (mehhanismi) edasiseks töövõimeks. Hooratast kasutatakse mehhanismi töö ühtlustamiseks ning ka töövõime jätkamiseks näiteks sisepõlemismootorites. Samuti kasutatakse hooratast güroskoop kompassides. Lihtsaim näide hoorattast on laste mänguasi vurr.

Sisepõlemismootoritel ja paljudel mehhanismidel on vahelduvad töötsüklid. See tähendab, et mingil ajahetkel annab masin energiat välja ning mingil ajal vajab ta seda tagasi, et oma tööd jätkata.

Neljataktilise sisepõlemismootoril on neli töötakti. Neist ainult üks annab energiat. Ülejäänud kolm vajavad energiat. Seega salvestatakse selle ühe "töötakti" ajal vallanduv energia osaliselt hoorattasse ja antakse see tagasi, ülejäänud taktide tarbeks. See energia salvestamine summutab tänu hoorattale selle ainsa töötakti ajal valanduva energia impulsi.
**Boniniit** on vulkaaniline kivim. Boniniiti koos sarnase koostisega sanukiidiga peetakse primitiivseks andesiidiks; boniniit tekib purskekivimina, aga sanukiit tekib intrusioonides.

Boniniit koosneb klaasjas põhimassis asuvatest pürokseeni ja oliviini fenokristallidest, leidub ka andesiini ja hüpersteeni fenokristalle. Boniniidile on omane suur magneesiumisisaldus ja väike titaanisisaldus (oksiidide mahuprotsendid vastavalt 8–15% ja 0,5%). 57–60% kivimist moodustab ränidioksiid.

Boniniit tekib saarkaarte eel magmast, mille tekkepõhjuseks on sukelduvast laamast eralduvad lenduvad ühendid (peamiselt vesi), mis alandavad laama kohal oleva vahevöö kiilu sulamistemperatuuri ning põhjustavad selle osalise sulamise. Vee allikaks on vett sisaldavad mineraalid. Neid on merepõhja moodustanud laamas rohkelt, sest vesi ringleb ookeani keskmäestikus tekkinud kuumades, kuid lõhelistes kivimites. Kuna see magma on tekkinud mantli teisesel sulamisel (esimesel sulamisel tekib basalt), siis on raskete metallide sisaldus boniniidis väike. Ofioliitset boniniiti peetakse samuti saarkaartes tekkinuks. Protsessi käigus jaguneb peridotiidist tekkinud magma saarkaartes asuvaks toleiidiks ja saarkaarte eel tekkivaks boniniidiks.

Nimetus "boniniit" on tuletatud Bonini saarte järgi. Boniniidile andis nime Petersen aastal 1890.

Boniniiti leidub mitmel pool üle maakera, põhiliselt Vaikse ookeani ümbruses, aga ka Küprosel. Aastal 2009 õnnestus esimest korda jälgida vulkaanipurset, milles tekkis boniniiti moodustav laava. Suur osa Merkuuri pinda katvatest kivimitest on tõenäoliselt boniniit.

Vaata ka
--------

* Sanukiit

Viited
------

1. ↑  "The nomenclature of petrology, with references to selected literature"
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Igneous Rocks: A Classification and Glossary of Terms: Recommendations of the International Union of Geological Sciences Subcommission on the Systematics of Igneous Rocks R. W. Le Maitre, A. Streckeisen, B. Zanettin, M. J. Le Bas, B. Bonin, P. Bateman Cambridge University Press, 11. apr 2002 lk. 65
5. ↑  A. J. Crawford, (1989) Boninites, London, Unwin Hyman, ISBN 0-04-445003-6
6. ↑
7. ↑  Weider, Shoshana Z. Weider, *Petrology and Geochemistry of Mercury*, Oxford Research Encyclopedia of Planetary Science, 2018
**Lelle Püha Kolmainu kogudus** on õigeusu kogudus, mis tegutseb Rapla maakonnas Kehtna vallas Lelle alevikus. Kogudus kasutab Lelle Püha Kolmainu kirikut.

Ajalugu
-------

Kogudus asutati jaanuaris 1851. Riia piiskopkonna alluvuses olnud Pärnu praostkonna koguduse esimene preester oli Feodor Znamenski. Lelle apostlik-õigeusu kogudus asutati Sinodi 1850. aasta 19. septembri ukaasi nr. 9819 alusel. Lelle Püha Kolmainu koguduse algusaastatel peeti jumalateenistusi üüritud ruumides. 1864. aastal ehitati Vene keisririigi rahalisel toel kogudusemaja. 1868. aastal ehitati kivist Lelle Püha Kolmainu kiriku kirikuhoone, mis pühitseti 1876. aastal Kolmainu Jumala nimele.

1853. aastal avati Lelle õigeusu koguduse abikool ning 1854. aastal Käru õigeusu abikool. 1910. aastal eraldati Lelle mõisast Lelle õigeusu kogudusele 2 5/6 tiinu maad kogudusehoone ja õigeusu Lelle kihelkonnakooli tarbeks. Kogudus ehitas kogudusemaja, millest osa ruume oli ka kihelkonnakooli kasutada.

1933. aastal oli koguduses 1068 inimest (474 meest ja 594 naist).

Viited
------

1. 1 2 3  LELLE PÜHA KOLMAINU ABIKOGUDUS (vaadatud 22.06.2017)

Välislingid
-----------

* Kogudusest EAÕKi kodulehel
* EAÕK Lelle kogudus, The National Archives of Estonia
**Hoovus** on eesti ansambel, mis alustas tegevust juunis 1985. Esimeses koosseisus mängisid Alo Rebane (bass), Allar Mõttus (löökriistad), Ivo Bellen (klahvpillid), Aivar Ostrak (kitarr) ja Aivo Kapten (helimees).

Ansambli helikeelele on iseloomulikud kandvad kitarrisoolod ja mitmehäälne laul, viljeletakse omaloomingut. Peamiseks stiiliks on meloodiline rokk ja *country rock*. Ansambli juht on algusest peale olnud Aivar Ostrak.

1987. aastal mängiti (otse) Eesti Televisiooni saates "Viljaveski" ja noortesaates "Suvepeegel". 1989 aastal käidi Ukrainas, kus osaleti Kolmandal Üleliidulisel Rahvaloomingu Festivalil. Ansambel on mänginud mitmel rokkfestivalil: "Tartu Sügis", "Võnnu Kevad", "Elva Rock", "Soodoma Rock", "Tavamusa", "Wesenbergi Rock".

Hoovuses mänginud muusikuid
---------------------------

Neeme Saue (klahvpillid), Aivar Runthal (laul), Urmas Kahk (kitarr), Peeter Karo (löökriistad), Mart Libe (saksofon), Anti Mehine (klahvpillid), Tamar Parm (bass), Annika Raudpuu (laul), Andres Saag (kitarr), Kaupo Kadaste (klahvpillid), Ülo Mustjõgi (laul), Arne Lääne (löökriistad), Teet Kull (bass), Lembit Linno (naturaalkitarr), Arvo Annuk (löökriistad, viiul), Erle Päid (klahvpillid).

Salvestustel on olnud abiks Viktor Vassiljev (kitarr) ja Sally Ann Blackmore (Suurbritannia) (vokaal).

Praegune koosseis
-----------------

* Aivar Ostrak – kitarr, vokaal
* Heikko Teino – kitarr, vokaal
* Marko Must – basskitarr
* Jaak Hainsalu – löökriistad
**Edgar Heinrichsen** VR I/3 (11. juuli 1887 Tallinn – 9. juuni 1966 Oldenburg) oli eesti insener.

Lõpetas Tallinna Reaalkooli ja õppis seejärel tehnikaülikoolis Karlsruhes. 1910. aastal lõpetas Kyffhäuseri polütehnikumi Schwarzburg-Rudolstadtis. Alustas töötamist Tallinna era-elektrijaama juhatajana. 1911. aastal asus tööle arvutusinsenerina  AS Voltas. 

Esimese maailmasõja ajal oli Peeter Suure sõjasadama elektrotehnilise osakonna ülema abi, seejärel saksa okupatsiooni ajal samas asunud keiserliku mereväe sadamatöökojas peaelektrotehnik. Vabadussõja ajal teenis Riigi Sadamatehaste peainsenrina, seejärel mereväe rannakindluste ehitusosakonna ülemana ja sadamatehaste valitsuse ülemana. Sadamatehaste üleviimisel kaubandus-tööstusministeeriumi alla arvati Heinrichsen reservi. Riigi sadamatehastes töötatud ajal osales soomusrongide ja -autode ehitamises, mille eest teda autasustati Vabadusristi I liigi 3. järguga.

Töötas seejärel tehnilise juhatajana AS Nagel, Knabe ja Ko tehases ja õppejõuna Tallinna Tehnikumis. 1929. aastast oli AS Volta tehniline direktor.

Välislingid
-----------

* Tallinna Tehnikumi õppejõudude grupifoto, Edgar Heinrichsen tagareas vasakult teine
* Ohvitseride andmekogu
Vaade kalmistu peavärava poole.  
Foto: Robert Treufeldt, 24. juuli 2014
Kalmistu peavärav.  
Foto: Robert Treufeldt, 24. juuli 2014
Anu ja Jaak Tepperi haud.  
Foto: Robert Treufeldt, 24. juuli 2014
**Lellepi talu kalmistu** on kalmistu Kõpu kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Metsküla külas Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. 

Kalmistu rajas 1934. aastal Lellepi talu maadele taluperemees Jaak Tepper, kalmistu pühitseti 9. detsembril 1934. Esimesena maetigi 1935. aastal uuele kalmistule Jaak Tepper ise, viimane teadaolev matus oli 2011. aastal. Kalmistule on teadaolevalt maetud 9 inimest.

Kalmistul asub ka II maailmasõjas langenud Nõukogude sõjameeste mälestusmärk, millel praegu puudub mälestustahvel. Kas sinna on kedagi ka maetud, ei ole teada. Kalmistule maetud inimeste koguarv ei ole seega teada.

Kalmistule maetuid
------------------

* 1935 – Jaak Tepper (1860–1935), taluperemees
* 1937 – Anu Tepper (1859–1937), Jaagu abikaasa
* 1947 – Jaan Saul (1877–1947)
* 1963 – Juuli Saul (1888–1963)
* 2011 – Aime Tepper (1937–2011)

Viited
------

1. ↑  "Suure-Kõpus asutati erakalmistu". Wiljandimaalt. Siseriigist. // Vaba Maa, 11. detsember 1934. Lk 6

Kirjandus
---------

* "Suure-Kõpus asutati erakalmistu". Wiljandimaalt. Siseriigist. // Vaba Maa, 11. detsember 1934. Lk 6
* Tiina Tuulik. "Oma kodu, oma maa sümbolid — talukalmistud Eestis". // Tuna, 3/2018. Lk 42

Välislingid
-----------

* Pärandkultuuri objekt: "Tepre talu kalmistu" (758:HAU:003) Eesti looduse infosüsteemis
**Hillar Kalda** (sündinud 6. märtsil 1932 Mallika külas Rõuge vallas) on eesti arst ja poliitik. 

Ta lõpetas 1950. aastal Võru 1, Keskkooli  ja 1956. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. 

Ta töötas aastatel 1956–1959 Rõuge jaoskonnahaigla juhatajana ja 1959–1986 Võru Rajooni Keskhaigla peaarstina ja röntgenoloogina. 

Ta oli aastatel 1961–1986 Võru Rajooni RSN-i liige, Võrumaa Rahvarinde organisaatoreid ja eestseisuse liige. Ta valiti veebruaris 1990 Eesti Kongressi saadikuks ja märtsis 1990 Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liikmeks. Ülemnõukogus olles osales ta sotsiaalkomisjoni ja rahvussuhete komisjoni töös. 20. augustil 1991 hääletas ta Eesti iseseisvuse taastamise poolt. 

Ta osales Eesti Punase Risti organisatsiooni taastamisel ja oli selle president aastatel 1991–2007.

Tunnustus
---------

* 1973 Eesti NSV teeneline arst
* 1979 Tööpunalipu orden
* 2002 Riigivapi V klassi teenetemärk
* 2006 Riigivapi III klassi teenetemärk
* 2012 Võrumaa vapimärk

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. juuni 2014. Vaadatud 12. novembril 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Kirjandus
---------

* Kes on kes Eesti poliitikas 1988–1992. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1992
Isle of Mulli visiir on avatud, selle taga on suletud ramp
**Vöörivisiir** on veeremilaevadel, nii parvlaevadel kui ka ro-ro laevadel ja ro-pax-laevadel autoteki vööriuste liik, mille puhul vööriuks avatakse üles. 

Mõnedel laevadel on vöörivisiiride asemele ehitatud külgedele liikuvad vööriuksed, mida peetakse vöörivisiirist turvalisemaks. Varasemail aastail ei olnud head alust tugevusarvutustele vöörivisiiride lukkude jaoks. Vöörivisiir peab olema ilmastikukindel, selle taga asuv ramp aga veekindel.

Vöörivisiiri puhul neelavad lainete lööke hinged ja visiirilukud, mis võivad lõpuks puruneda. Külgedele liikuvate vööriuste puhul neelab lainete löögid laeva kere. Turvalisust lisab rambist tagapool asuv põrkevahesein, mis peab takistama vee pääsu autotekile vööriuste ja rambi purunemise korral. 

Läänemerel on olnud juhtumeid, kui vöörivisiiri hinged on paindunud ja lukud lainetuses purunenud. Vöörivisiiri rike on põhjustanud mõne laeva uppumise, neist juhtumeist on tuntuim parvlaeva Estonia uppumine.

Vaata ka
--------

* Visiir (kiiver)

Viited
------

1. ↑  Pär-Henrik Sjöström. Lahtise vöörivisiiriga "Wellamol". Laevanduse aastaraamat 2014. Tallinn 2014. ISBN 978-9985-9187-5-3
***Abies ziyuanensis*** on igihaljas okaspuu nulu perekonnast.

Kirjeldus
---------

Puu kasvab kuni 30 m kõrguseks. Tüve läbimõõt on tavaliselt 40–90 cm. Tüve koor on noortel puudel sile ja hall, vanematel puudel tuhkhall, rõmeline ja lõhenenud. Pungad on munaja kuni koonilise kujuga, kaetud valge vaiguga, soomused on kolmnurksed, kollakaspruunid. Noored võrsed on püstised, helekollased või pruunikaskollased, 3–4 aasta pärast võivad tõmbuda tumehalliks, siledad või veidi karvased. Okkad on 1–3,5 (4,2) cm pikkused, allküljel kaks heledat õhulõheriba, asetsevad spiraalselt, kahe vaigukäiguga, tipuosas sisselõikega. Isasõisikud on kollased, umbes 2 cm pikkused. Käbid on 7–12 cm pikkused ja läbimõõduga 3,5–4,5 cm, püstised, noorelt rohelised või kollakasrohelised, valminult tumepruunid. Seemnete kest on ligi 10 mm pikkune, purpurjashallid, tiivake 20–25 mm pikkune.

Levila ja ökoloogia
-------------------

Liigi hajutatud ja väiksed populatsioonid asuvad Hiina Guangxi Tšuangi autonoomse piirkonna kirdeosas ja Hunani provintsi edelaosas, kus ta kasvab mägedes 1400–1800 m kõrgusel üle merepinna. Piirkonna kliima on suvel jahe ja talvel pehme. Talvel talub külmakraade kuni –18...–23 °C. Sademeid esineb rohkesti. Ilm on tihti pilves ja udune, päikesepaistelisi päevi esineb harva. Kasvupinnasteks on enamasti kollakaspruunid happelised mullad, mille pH on vahemikus 4,5–5,0. *Abies ziyuanensis* kasvab peamiselt segametsade koosseisus, võrad kõrgumas heitlehiste puude kohal. Noored seemikud on küllalt varjutaluvad, kuid vanemad puud vajavad rohkem valgust. Populatsioonide tihedus on väike ja looduslik taastootmine kesine, mis on tingitud harva esinevatest seemneaastatest ja konkureerimisest teiste piirkonna puuliikidega.

Viited
------

1. ↑  Farjon, A. Li, J.-y. Li, N. Li, Y. Carter, G. Katsuki, T. Liao, W. Luscombe, D, Qin, H.-n. Rao, L.-b. Rushforth, K. Yang, Y. Yu, S. Xiang, Q. & Zhang, D (2010). Abies ziyuanensis. *IUCNi punase nimistu ohustatud liigid*. IUCN 2017.
2. ↑  "Conifer database: "*Abies ziyuanensis*"". *Catalogue of Life: 2010 Annual Checklist* (inglise). Vaadatud 26.07.2010.
3. 1 2  "*Abies ziyuanensis*". *www.conifers.org* (inglise). Vaadatud 23.07.2010.
4. ↑  Francine J. Bigras ja Stephen J. Colombo. "Conifer Cold Hardiness", Holland: Kluwer Academic Pulishers, 2001. ISBN 0-7923-6636-0.
5. ↑  "Ziyuan Fir". *www1.chinaculture.org* (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 4.12.2008. Vaadatud 27.07.2010.
6. ↑  "Conifer Specialist Group 1998. "*Abies ziyuanensis*"". *IUCN Red List of Threatened Species. <www.iucnredlist.org>.* (inglise). Vaadatud 27.07.2010.

Välislingid
-----------

* Foto
**Lelle** (varem ka *Hiiekõnnu*) on alevik Rapla maakonnas Kehtna vallas.

Lelles on õigeusu kirik, lasteaed, rahvamaja, raamatukogu ja jalgpallistaadion. Aleviku lähedal on Kastna hiiemägi.

Alevikus on Lelle raudteejaam. Raudteeühendus on Tallinna, Viljandi ja Pärnuga.

Kuni 2009. aasta suveni tegutses asulas Lelle põhikool.

Aastatel 2004–2010 toimus Lelles muusikafestival Lelle Alternatiiv.

Asulast lõunasse Põllu küla alale jääb Lelle kalmistu.

* Lelle õigeusu kirikLelle õigeusu kirik
* Lelle jaama veetornLelle jaama veetorn

Sport Lelles
------------

Lelles on pikemalt aega tegeletud mitme spordialaga, populaarseim spordiala on jalgpall, mille juured ulatuvad 1930-ndatesse. Suviti mängitakse ka võrkpalli ja korvpalli, talviti jäähokit. Sportimiseks on loodud võimalused Lelle staadionil ja renoveeritud vana rahvamaja läheduses.

Vaata ka
--------

* Lelle mõis (Vändra kihelkonnas)

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  "TV3: Lelle koolis valitses täna matusemeeleolu" Delfi, 26. mai 2009

Kehtna valla vapp
Kehtna valla asulad

**Alev:**Järvakandi **Alevikud:** Eidapere | Lelle | Keava | Kehtna | Kaerepere  

**Külad:** Ahekõnnu | Ellamaa | Haakla | Hertu | Hiie | Ingliste | Kaerepere | Kalbu | Kastna | Kehtna-Nurme | Kenni | Koogimäe | Koogiste | Kumma | Kõrbja | Käbiküla | Kärpla | Laeste | Lalli | Lau | Lellapere | Lellapere-Nurme | Linnaaluste | Lokuta | Metsaääre | Mukri | Nadalama | Nõlva | Ohekatku | Pae | Palasi | Paluküla | Põllu | Põrsaku | Reonda | Rõue | Saarepõllu | Saksa | Saunaküla | Selja | Sooaluste | Valtu-Nurme | Vastja
**Segakoor Noorus** on Eesti segakoor. 

Koor asutati 1959. aastal. Koori esimene peadirigent oli kuni 1976. aastani August Lüüs, abidirigendid olid Peeter Perens ja Maie Kivita. Hääleseadja oli Ludmilla Issakova.

Sügisel 1976 ühines Noorus Tallinna 22. Keskkooli segakooriga Kevade ning peadirigendiks sai Kevade peadirigent Ene Üleoja, abidirigendina jätkas Maie Kivita. 

1991. aastal sai koori peadirigendiks varem nii Kevades kui ka Nooruses koorilauljana laulnud Raul Talmar.

Aastatel 2012–2021 oli segakoori Noorus peadirigent Maarja Helstein, abidirigent Taavi Hark (endiselt ametis). Alates 2022. aastast on peadirigent Roland Viilukas.

Segakoor Noorus on Eesti Kammerkooride Liidu liige.

Tunnustus
---------

Tunnustusavalduste näiteid:

* 1963 – Eesti NSV Ülemnõukogu aukiri
* 1965 – Eesti NSV rahvakollektiivi nimetus
* 1969 – juubelilaulupeo võistulaulmise II koht
* 1981 – Celjes (Jugoslaavia) koorikonkursi I koht
* 2009 – Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (koorikultuuri edendamise ja propageerimise eest noorte hulgas)

Viited
------

1. 1 2 3  Segakoori Noorus ajalugu. Segakoori Noorus veebisait.

Välislingid
-----------

* Segakoori Noorus veebisait
Pirnvöör
Laeva vööri läbilõige-mudel
**Vöör** ehk **käil** on laeva või muu veesõiduki kere esiosa ehk nina.

Vööri eesmist tugevdatud tala nimetatakse vöörtääviks. Vööri või selle veepealset osa nimetatakse mõnikord vanemas keelekasutuses ka käilaks ja vanemate purjelaevade käil oli sageli kaunistatud käilakujuga. 

Vööri kuju võib olla erinev vastavalt veesõidukile vajalikele sõiduomadustele või merekõlblikkusele, veesõiduki mõõtmetele, -otstarbele või ka ehitamise ajaloolisele ajajärgule. 

Vööris paiknevad tavaliselt laeva ankruseadmed ja ka sildumiseks vajalikud seadmed. Uuematel laevadel on sageli vööris veekindel vahesein, mis tagab vööriga otsekokkupõrke-avarii ja vöörtäävi veealuse osa deformeerumise korral laeva pinnal püsimise. Kohustuslik on selline vahesein vööriustega parvlaevadel.

Vaata ka
--------

* Pära ehk ahter
* Tääv
* Pirnvöör
* Ankur

Pildid
------

* Pirnvöör Pirnvöör
* Klippri vöör Klippri vöör
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Viited
------

* MereViki: Jäämurdevöör, vta.ee

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Vöör** |
***Abies beshanzuensis*** on igihaljas okaspuu nulu perekonnast.

Liik on äärmiselt haruldane ja selle levila asub Hiina Zhejiangi provintsi edelaosas.

Kirjeldus
---------

Puu kasvab kuni 30 m kõrguseks. Tüve läbimõõt on kuni 80 cm. Tüve koor on noortel puudel sile ja helehall, vanematel puudel pikilõhedega ja rõmeline. Pungad on munaja kuni koonilise kujuga, kollakaspruunid, vaigused. Noored võrsed on jämedad, helekollased või pruunikaskollased, 2–3 aasta pärast muutuvad tumehalliks. Okkad on pealt läikivad ja tumerohelised, allküljel kaks heledat õhulõheriba, asetsevad spiraalselt, 1–4 cm pikkused, kahe vaigukäiguga, tipuosas sisselõikega. Isasõisikud on kollased, 2–2,5 cm pikkused. Käbid on 7–9 cm pikkused ja läbimõõduga 3,5–4,5 cm, püstised, noorelt kollakasrohelised, valminult pruunikaskollased või helepruunid. Seemnete kest on 6–9 mm, tiivake 16–23 mm pikkune.

Levila ja ökoloogia
-------------------

Liigi väga väike levila asub Hiina Zhejiangi provintsi edelaosas, Baishanzu mäe nõlvadel, kus ta kasvab heitlehiste segametsade koosseisus, 1700 m kõrgusel üle merepinna. Piirkonnas valitseb mereline kliima, talved on seal jahedad ja vihmased (sademete hulk ligi 1250 mm), suved üsna soojad. Külmakraade talub kuni –18...–23 °C. Muldade lähtekivimiteks on vulkaanilised kivimid. Puudest on seal esindatud ebakastanipuu liigid (*Castanopsis* ssp.), läiklehine pöök (*Fagus lucida*), tammeliigid (*Quercus* ssp.), vahtrad (*Acer ssp.*), magnoolia liik *Magnolia cylindrica*, kiviviljaku liik *Lithocarpus hancei*, hiina tsuuga (*Tsuga chinensis*) ja sumatra jugapuu (*Taxus sumatrana*).

Liik on äärmiselt haruldane, 1963. aastal avastatud populatsioonis kasvas ainult 7 puud. Kolm neist kaevati välja ja istutati Pekingi botaanikaaeda, kus nad paraku hukkusid. 1988. aastal oli populatsioonis alles vaid kolm puud, kus nad kasvavad üsna kesistes tingimustes. Populatsiooni sattumine väljasuremise äärele on tingitud väga intensiivsest põllumaade suurendamisest, metsapõlengutest ja väga viletsast looduslikust taastootmisest. Kaitsemeetmed võeti kasutusele 1985. aastal, kui Baishanzu piirkonnas moodustati kaitseala. Paljundamisel on kasutatud momi nulu (*Abies firma*) tüvele pookimist (hakkasid käbisid kandma 1997. aastal) ja samuti kasvatatakse taimeaedades seemikuid, et need hiljem loodusesse istutada.

Viited
------

1. ↑  Yang, Y. Zhang, D, Luscombe, D, Liao, W. Farjon, A. Katsuki, T. Xiang, Q. & Li, N (2010). Abies beshanzuensis. *IUCNi punase nimistu ohustatud liigid*. IUCN 2017.
2. ↑  "Conifer database: "*Abies beshanzuensis*"". *Catalogue of Life: 2010 Annual Checklist* (inglise). Vaadatud 23.07.2010.
3. 1 2 3  "*Abies beshanzuensis*". *www.conifers.org* (inglise). Vaadatud 23.07.2010.
4. ↑  Francine J. Bigras ja Stephen J. Colombo. "Conifer Cold Hardiness", Holland: Kluwer Academic Pulishers, 2001. ISBN 0-7923-6636-0.
5. ↑  "Endangered Wildlife and Plants of the World", Marshall Cavendish Corporation, 2001. ISBN 0-7614-7194-4.
Vaade Oleviste kirikult Tallinna reisisadama ja Vanasadama jahisadama piirkonnale
**Vanasadama jahisadam** on 2010. aasta mais avatud väikelaevade sadam Tallinnas Admiraliteedi basseinis. Vanasadama jahisadam kuulub ASile Tallinna Sadam kui osa Vanasadamast.

Vanasadama jahisadam piirneb Kai, Kuunari ja Laeva tänavaga ning Tallinna lahega.

Tallinna Sadama jahisadama kontori ja Sadama turu hoone, Sadama tänav 25/4 (mai 2017)
2014
Vanasadama A-terminal, Sadama 25/2 ja D-terminal, Uus-Sadama tänav 24 ja Vanasadama jahisadam (2007)

Jahisadamas on väikelaevadele 110 kaikohta. Ujuvkai kõrgus veepinnast on 0,6 m. Ujuvkaide äärde mahuvad kuni 18 m pikkused laevad süvisega kuni 4 m. Admiraliteedi basseini kaide äärde mahuvad kuni 50 m pikkused laevad süvisega kuni 4,3 m. 

Navigatsioonihooaeg algab 1. mail ja lõpeb 31. oktoobril, kuid need piirid võivad muutuda sõltuvalt jää- ja ilmastikuoludest.

2010. aasta sügisel pälvis jahisadam auhinna "Tallinna turismitegu 2010".

Vanasadama jahisadama postiaadress on Kai tänav 6, 10111, Tallinn. Tallinna Sadama jahisadama kontor asub aadressil Sadama tänav 25/4, 10111 Tallinn.

2015. aastast planeeritakse Vanasadama jahisadama äärde Kai tänav 4, Kaljase tänav 4, Kaljase tn 6 // Poordi tänav 4, Laeva tn 3, Kuunari tänav 3, Kuunari tn 5, Kuunari tn 7, Kaljase tänav // Koge tänav ja Laeva tänava piirkonda elamu- ja ärihoonete Porto Franco kvartalit.

Vanasadama ja Vanasadama jahisadama äärde planeeritakse üle Admiraliteedi basseini kanali viivat jalakäijate tõstesilda.

* 
* 
* 
* 
*

Viited
------

1. ↑  Projekteerimistingimuste eelnõu (Porto Franco) avalik arutelu[*alaline kõdulink*], Tallinna Kesklinna Valitsus, 23.02.2016.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Vanasadama Jahisadam** |

* 360° aeropanoraam / aerofoto
* Vanasadama Jahisadama koduleht
**Vanasadama kruiisipromenaad** on avalik puhkealaobjekt, mis avati Vanasadamas 15. juulil 2021. Projekti autorid on arhitektid Maarja Kask, Ralf Lõoke ja Villem Tomiste.

Kõigile avatud 850-meetrine kruiisipromenaad asub Vanasadamas ning lookleb loodemuulil üle Tallinna Sadama kruiisiterminali katuse, moodustades terminali kolmanda korruse ja ühendades mereäärse ala Kultuurikilomeetriga. Kõrgetele betoonpostidele tõstetud promenaad kulgeb mereäärt pidi ning kujutab endast urbanistlikku avalikku ruumi. Kruiisiterminali katusepind on kui tribüün, kust saab jälgida Soome lahe merd ja laevade liikumist. Kruiisipromenaadilt avanevad vaated merele, sadamale, laevadele ja linnale. Istumisalad, mänguväljak, välijõusaal, avarate terrassidega restoran, haljastus ja Eesti kunst loovad värskele linnaruumile elava õhkkonna.

Promenaadi rajamine loodemuulile on eelduseks, et Kadriorust pääseks otse Tallinna Linnahalli juurde. Käima lubatakse panna meretramm, Tallinna ühistranspordi hulka kuuluv paat, mis iga viie minuti tagant suunduks Kadriorust loodemuulile. Varem oli promenaadi asemel suur autoparkla.

> „Avaliku ruumi seisukohast on tähelepanuväärne, et arhitektide utsitamisel avati Tallinna sadama territooriumist hiigelsuur ala, mis oli tavakodanikele suletud enam kui sada aastat."
> 
> 
>  – Carl-Dag Lige, arhitektuurikriitik, Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu liige
> 
>

Vaata ka
--------

* Vanasadama kruiisiterminal

Viited
------

1. ↑  Selgusid Tallinna selle aasta parimad ettevõtlusteod[*alaline kõdulink*] Tallinna linna koduleht, 01.10.2021.
2. 1 2 3  Carl-Dag Lige: Eesti uus avalik ruum ERR Uudised, 12.09.2021.
3. ↑  Uus linnaruum Tallinnas — kruiisiterminal ja katusepromenaad Vanasadamas Tallinna Sadama koduleht. Vaadatud 21.03.2022.
4. ↑  Margus Tabor. Arhitekt Tallinna kruiisiterminalist: varem oli see puhas autode maailm ERR Kultuur, 23.09.2021.
**Vanavene laenud** on Pihkva ja Novgorodi riikide alal kõneldud vanavene keelest eesti keelde laenatud sõnad. 2012. aasta Eesti etümoloogiasõnaraamatu hinnangul kestis vanavene keelest laenamise periood 7.–14. sajandini, hõlmates suure tõenäosusega ühtlasi ka üldse esimesi slaavi laene. Teise arvamuse järgi ei saa vanavene laenudest siiski rääkida enne 988. aastal alanud nimetatud riikide ristiusustamist ning sellega kaasnenud keelekasutuse ühtlustumist ja nõnda tekkinud vanavene keele levikut. Varasemaid laene tuleks pidada vana- või algslaavi laenudeks. Samuti ei nõustuta väitega, et 7. sajandist varasemate slaavi laenude olemasolu on ebatõenäoline. Huno Rätsep liigitab slaavi päritolu laensõnad vene laenudeks alates 14. sajandist ning slaavi laenudeks kuni 13. sajandini.

Eesti etümoloogiasõnaraamatu hinnangul on vanavene laene 43–55, Huno Rätsep paigutab sellega suuresti kattuvasse slaavi laenude kategooriasse 54–75 sõnatüve. Vanavene laenude seas on peamiselt põlluharimise, kaubanduse, käsitöö ja usuga seotud sõnavara. Vanavene laensõnad on nt *aken, koonal, lusikas, nädal, raamat, rist, saabas, tuhkur, turg, vaba, vaen, võlu*.

Vaata ka
--------

* germaani laenud eesti keeles
* alamsaksa laenud eesti keeles
* saksa laenud eesti keeles
* baltisaksa laenud eesti keeles
* vanarootsi laenud eesti keeles
* rootsi laenud eesti keeles
* balti laenud eesti keeles
* läti laenud eesti keeles
* slaavi laenud eesti keeles
* vene laenud eesti keeles
* soome laenud eesti keeles

Viited
------

1. 1 2  Metsmägi, Iris; Sedrik, Meeli; Soosaar, Sven-Erik (2012). Eesti etümoloogiasõnaraamat. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus.
2. ↑   Viitso, Tiit-Rein (2013). Pilk "Eesti etümoloogiasõnaraamatule". Emakeele Seltsi aastaraamat. 58/2012, lk 299–308. Tallinn, 2013.
3. 1 2