recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
"Õhtune kohvikuterrass", Vincent van Gogh, 1888
**Kohvik** (varem *kohvimaja*) on toitlustusasutus, mille toiduvalikus on kohv, pagari- ja kondiitritooted, sageli ka tee ja võileivad.

Kohvimajade ajalugu
-------------------

Algselt olid kohvikud kohad, kus inimesed käisid koos kohvi joomas ning suhtlemas ja uudiseid vahetamas. Euroopa vanimateks peetakse Viini ja Pariisi kohvimajasid[*viide?*]: Viini esimese kohvimaja avas armeenlane Johannes Theodat 1685. aastal, Pariisi vanim tegutsev kohvimaja on 1686. aastal avatud Café Procope aadressil 13 Rue Ancienne Comédie. Populaarseks muutusid kohvimajad 1800. aastatel Viinis, kus nendes pakuti algul ainult kohvi ja šokolaadi. Hiljem on kohvikute traditsioon arenenud ning pakutav joogi- ja toiduvalik laienenud. Nii pakutakse tänapäeval paljudes kohvikutes ka alkohoolseid jooke (eriti Lõuna-Euroopas) ja sooja toitu.

Euroopa ja Ameerika kohvikud
----------------------------

Kohvikutraditsioonid varieeruvad eri maades suuresti, nagu ka kohvikute nimetused. Suurbritannias ja Iirimaal tehakse mõningal määral vahet *café*, mis on Mandri-Euroopa mõistes kohvik, ning *cafe* vahel, mis sarnaneb pigem sööklaga. Hollandis on *koffiehuis* traditsiooniline kohvik, *coffee shop* seevastu müüb kanepit ja hašišit ning enamasti pole neil luba müüa alkoholi. Prantsusmaal töötavad kohvikud sageli päeval restoranidena, pakkudes lõunatamisvõimalust, ja õhtul baaridena. Euroopa kohvikutes on tihtipeale lauad ja toolid ka kohvikuesisel tänaval, Ameerikas kohtab seda kommet harvemini.

Tähelepanuväärsed kohvikud Eestis
---------------------------------

Kohviku Wabadus väliterrass Tallinnas Vabaduse platsil, sügis 2011
Eesti ajaloolistest kohvikutest on tuntud olnud näiteks Nikolai Kultasele kuulunud Kultas Tallinnas Vabaduse platsil (hilisem Moskva ja Kultas), Kolme Koopa Kohvik (Ko-Ko-Ko, hilisem õllerestoran Humal) ja Tartu Ülikooli õppejõudude meeliskohvik Werner Tartus.

Vaata ka
--------

* Jäätisekohvik
* Kohvikute päev
* Kohvipaus

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kohvik** |

* Andres Klemet "Tallinna vanad kohvikud" Kultuur ja Elu 3-4/2009
* Maimu Berg "Lugu, mille pühendan kohvikuvanameestele" EPL, 6. juuni 2009
* Toomas Haug, "Kohvijoomine ja kohviku loomine. Sõnaloolisi tähelepanekuid Madis Kõivu jälgedes" – Looming 2009, nr 6, lk 817–831; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **kohvik** |
**Valgevene Euroopa Humanitaarülikool** (inglise *European Humanities University*; lühend **EHU**, valgevene *Еўрапейскі Гуманітарны Універсітэт*, leedu *Europos humanitarinis universitetas*) on ülikool Leedus Vilniuses. Mitteriiklik ülikool alustas 1992. aastal tööd Valgevenes Minskis, kuid suleti võimude poolt 2004. aastal. Kool jätkas tegevust 2005. aastal Vilniuses, pakkudes bakalaureuse-, magistriõppe võimalust valgevene tudengitele.

Ülikooli rahastamine
--------------------

Valgevene Euroopa Humanitaarülikooli rahastamiseks loodi 2008. aastal Põhjamaade Ministrite Nõukogu otsusega ja Euroopa Komisjoni initsiatiivil Euroopa Humanitaarülikooli usaldusfond (*European Humanities University Trust Fond*). Peamised panustajad fondi on olnud:

* Euroopa Komisjon
* Põhjamaade Ministrite Nõukogu
* Leedu
* Ameerika Ühendriigid
* Rootsi
* Norra
* Taani
* Soome
* The John D. and Catherine T. MacArthur Foundation
* Tšehhi
* Poola
* Kreeka
* Prantsusmaa
* Eesti
* Ungari
* Iirimaa
* Hispaania

Viited
------

1. ↑  About EHU
2. ↑  "How the Trust Fund Works". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. aprill 2009. Vaadatud 24. märtsil 2011.
3. ↑  "Donors". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. aprill 2009. Vaadatud 24. märtsil 2011.
**Michael Morgner** (26. august 1714 Gräfenberg – 1. detsember (vkj 20. november) 1782 Suure-Kambja) oli vennastekoguduse edendaja Kambja kihelkonnas. 

Michael Morgner sündis Saksamaal Nürnbergi lähedal luterlikus peres. Ta õppis Gräfenbergi koolis. Erialalt oli ta käsitööline, nimelt köietegija. 

1742. aastal siirdus ta Saksamaalt Herrnhutist Eestisse Kambjasse kirikuõpetaja Albrecht Sutorile abiks vennastekoguduse töö korraldamisel. Köietegija tööks tal siis aega ei jäänud. Aeg kulus talurahva õpetamisele ja külades palvetundide pidamisele. Tema õpilaste hulka kuulusid Kambja vennastekoguduse juhid Simka Märt, Labi Jüri, Kuldi Ado, Lillo Jüri, Lindi Mell, Kevendi Hans, Jüri Jaani Jaak, Kolga Lillo Toomas, Soja Andres, Kolga Jaago Hans jt. 

Oma igapäevase leiva teenis Michael Morgner Sutori laste koduõpetajana, hiljem aednikuna Suure-Kambja mõisas, kus asus ka tema korter. 

Michael Morgner on maetud Kambja surnuaeda.

Isiklikku
---------

Michael Morgner oli abielus Anna Rosina Petzholdiga (u 1732 – 1793).

Viited
------

1. ↑  EAA.1255.2.2:346, lk 357p.

Kirjandus
---------

* Kristjan Luhamets. Kambja kihelkonna ajalugu. Tartu: Ilmamaa, 2011.
Mecklenburg-Schwerini suurhertsog Paul Friedrich
**Paul Friedrich** (15. september 1800 – 7. märts 1842) oli Mecklenburg-Schwerini suurhertsog aastatel 1837–1842.

Elulugu
-------

Ta sündis Ludwigslustis Friedrich Ludwigi ja Jelena Pavlovna pojana. Paul Friedrich sai hariduse Genfis, Jenas ja Rostockis. Ta sai Mecklenburg-Schwerini troonipärijaks 1819. aastal pärast oma isa surma.

1. veebruaril 1837 sai ta vanaisa Friedrich Franz I järel suurhertsogiks. Tema valitsemisajal nähti ette suurhertsogkonna taristu ja õigussüsteemi parandamist, samuti valitsuse asukoha üleviimist Ludwigslustist Schwerini. Sellegipoolest oli Paul Friedrich suuresti huvitatud ainult sõjalistest teemadest ja veetis suurema osa ajast oma vägesid drillides. Kui Paul Friedrich jõudis keskikka, valis ta elamusterikkama eluviisi, eelistades ainult oma armukese seltskonda. Paul Friedrich suri 1842. aastal külmavõetult, kui ta kiirustas tulekahjule oma pealinnas.

Abielu ja lapsed
----------------

Paul Friedrich abiellus 25. mail 1822 Berliinis Preisi printsessi Alexandrinega. Nad said järgmised lapsed:

* Friedrich Franz II (1823–1883)
* Luise (1824–1859)
* Wilhelm (1827–1879)
* Helene (1829–1835)
* Marie (1831–1836)
* Pauline (1833–1894)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Friedrich Franz I** | **Mecklenburg-Schwerini suurhertsog**1837–1842 | Järgnev**Friedrich Franz II** |
**Franz** (24. märts 1577 - 27. november 1620) oli Pommeri-Stettini hertsog ja Kammini piiskop.

Elu
---

Franz oli hertsog Bogislaw XIII ja selle naise Clara poeg. Isa õhutusel sai ta parima võimaliku hariduse. Ta näitas juba varases nooruses, et tema huvid kalduvad rüütellikkuse ja sõjaasjanduse poole. Tema plaanid minna Saksi õukonda nurjas aga Johann Friedrich, kes tõi ta Kammini piiskopkonda. 1592. aastal määrati ta piiskopkonna koadjuutoriks; 1593. aastal osales ta üleriigilisel sinodil. 1594. aastal tegi ta reisi Viini ja Ungarisse. Ta võttis osa Esztergomi kindluse piiramisest Matthiase käe all, kellest hiljem sai Austria ertshertsog. Ta läks 1596. aastal Itaaliasse ja tuli siis Pommerisse tagasi.

Pärast seda, kui onu Kasimir 1602. aastal Kammini piiskopi kohalt tagasi astus, valiti Franz hoolikalt ettemääratud valimistel järgmiseks piiskopiks. Tema residents oli Köslin (nüüd *Koszalin*), kus ta lasi lossi vastavalt varustada.

Kui Rootsi kuningas talle 1604. aastal Rootsi-Poola sõjas 3000 jalamehe ja 1000 ratsamehe juhtimist pakkus, pidi ta Pommeri erapooletust silmas pidades keelduma.

1607. aastal tegi ta uue reisi. See viis ta kõigepealt Prahasse ning sealt Šveitsi ja Prantsusmaa kaudu Hispaania piirile. Ta tuli tagasi Inglismaa, Šotimaa ja Madalmaade kaudu. Oma piiskopkonna piiride turvamiseks rajas ta 1614. aastal väikese sõjaväe. Pärast oma venna Philipp II surma pärijateta 1618. aastal järgnes Franz talle kui Pommeri-Stettini valitseja. Kammini piiskopkond läks tema vennale Ulrichile.

Tema pingutused Pommeri kaitsevõime tugevdamiseks olid seisuste vastuseisu tõttu suuresti edutud. Nad lükkasid tagasi tema nõude Stettini arsenali varustamiseks relvade ja varustusega ning keeldusid ka Pützerlinis 1619. aasta novembris väljakuulutatud kontrollist.

Ta ei jaganud oma eelkäija Philipp II huvi teaduse vastu. Geograafia või rahvusliku ajaloo projektid nagu Valentin von Wintheri *Pomeranographia*, leidsid Franzi poolt vähe toetust. Ta pühendus intensiivselt valitsuse ja Stettini linna asjadele. Tema allkirja nõudvaid dokumente kontrolliti alati põhjalikult. Oma lahkuse ja heatahtlikkuse tõttu alamatega suhtlemisel oli ta elanike seas väga populaarne.

Hertsog Franzi valitsemisajal süüdistati 80-aastast nunna Sidonia von Borcket Marienfließi kloostrist nõidumises. Teda süüdistati hertsogite Philipp II ja Georg II varase surma põhjustamises ning hertsog Bogislaw XIII teiste poegade lastetuks jäämises. Ta leiti süüdi olevat ja hukati. Kolm kuud hiljem jäi hertsog Franz haigeks. Ta oli hommikul veel terve, jäi pärastlõunal haigeks ja suri mõni päev hiljem.

1610. aastal abiellus hertsog Franz Saksi kuurvürsti Christian I tütre Sophiega. Abielu jäi lastetuks.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Kasimir** | **Kammini administraator**1602-1618 | Järgnev**Ulrich** |
| Eelnev:**Bogislaw XIII** | **Pommeri-Barthi hertsog**1606-1620 | Järgnev:**Bogislaw XIV** |
| Eelnev:**Philipp II** | **Pommeri-Stettini hertsog**1618-1620
 |
**Peach Pit** on Kanadas Vancouveris tegutsev *indie rock*'i ansambel.

2016. aastal ilmus nende esimene lühialbum "Sweet F.A." 

Bänd koosneb laulja Neil Smithist, kitarrist Christopher Vanderkooyst, bassimängija Peter Wiltonist ja trummar Mikey Pascuzzist. Nende kuulajaskond asub peamiselt Ameerikas: Los Angelases, Chicagos ja Dallases. Bänd ise kirjeldab oma kui "näritud nätsu pop".

Nad on teinud Euroopas ühe turnee 2018. aasta alguses ning koguvad kiiresti populaarsust Ameerika põhjalääne osas.

Ajalugu
-------

Bänd sai alguse keskkoolikaaslaste Neil Smithi ja Christopheri Vanderkooy muusikaprojektist. Hiljem ühinesid nendega ka trummar Mikey Pascuzzi ja bassist Peter Wilton. 2016. aasta juunis tulid nad välja oma esimese lühi albumiga "Sweet F.A." Aasta hiljem tuli välja nende täis pikk album "Being so normal"

Kui bändi populaarsus kasvas, said bändi liikmed Neil Smith ja Peter Wilton lahkuda oma seniselt põhitöölt Amazoni kullerina ning pühendusid täielikult bändile.

Väljaanded
----------

### Lühialbumid

* Sweet F.A.

### Albumid

* Being So Normal
* Peach Pit on Audio Tree Live

### Singlid

Did I Make You Cry on Christmas Day? (Well, You Deserved It!)

### Suurimad hitid

* "Peachpit" – 15 miljonit kuulamist
* "Tommy's party" – 6 miljonit kuulamist
* "Alrighty Aphrodite" – 6 miljonit kuulamist

Välislingid
-----------

* (04.04.2019)
* (04.04.2019)
**Hoher Göll** on mägi Berchtesgadeni Alpides. See on Gölli massiivi kõrgeim tipp, mis ulatub üle Saksamaa Baieri liidumaa ja Austria Salzburgi liidumaa vahelise piiri.

Hoher Göll vaadatuna Mannlgrati seljandikult Kehlsteinhausi kohal
Berchtesgadeni lähedal Obersalzbergi kohal kõrgub Hoher Gölli massiiv. See asub läänes Königssee ja Königsseer Ache vahel, idas Watzmanni ja Tennengau piirkonna Salzachi oru vastas. Naabertipud on Hohes Brett, Jenner ja Kehlsteini kannus koos kuulsa Kehlsteinhausiga, mis on Hoher Gölliga ühendatud Mannlgrati seljandiku kaudu.

Ronimine
--------

Hoher Gölli tipp (paremal ülal)
Esimese dokumenteeritud tipputõusu tegi 1800. aastal ordinand Valentin Stanič Bodrežist Görz ja Gradiscas, kes õppis sel ajal Salzburgi Ülikoolis teoloogiat ja oli ka Watzmanni tippu roninud.

Sellesse tippu viivad mitmesugused marsruudid, ulatudes UIAA I raskuskategooriast Klettersteigilt üles Mannlgrati seljandikule UIAA VIII raskuskategooriani lääneküljelt üles. Kehlsteinhaus asub Saksamaa poolel kõrgusel 1834 m. Rada viib sealt Mannlgratile, mis on kergeim tee tippu.

Teine populaarne Hoher Gölli edasi-tagasi tõus on Purtschellerhausi mägihütist üles tippu ja alla Stahl-Hausini.
Pommeri hertsog Bogislaw XIII
Franzburg 1618. aastal
**Bogislaw XIII (Bogusław XIII)** (9. august 1544 – 7. märts 1606), Philipp I ja Maria poeg, oli Stettini ja Wolgasti hertsog ning Pommeri dünastia liige.

Bogislaw astus Greifswaldi ülikooli juba 14-aastaselt. Algul oli ta oma venna Johann Friedrichi kaasvalitseja Pommeri-Wolgastis, kuid 1569. aastal võttis ta kontrolli Barthi ja Neuenkampi üle. Seal asutas ta 1582. aastal trükikoja, mis avaldas 1588. aastal "Barther Bibeli", alamsaksakeelse piibli, mille oli tõlkinud Johannes Bugenhagen. 1587. aastal asutas ta Franzburgi, mis hakkas võistlema Stralsundiga.

1603. aastast kuni surmani valitses ta Pommeri-Stettinis, mille ta päris 1509. aasta Jasenitzi pärimislepingu järgi tingimusel, et tema kaks venda Johann Friedrich (suri 1600) ja Barnim X (suri 1603) surevad mõlemad lastetult. Ta elas Barthis ja tema vanem poeg Philipp II toimis Stettini kubernerina.

Teda mäletatakse kui tarka valitsejat, kes oli pädev majanduse ja valitsemise valdkonnas.

Ta oli kaks korda abielus: kõigepealt Braunschweig-Lüneburgi hertsogi Franzi tütre Claraga, seejärel Schleswig-Holstein-Sonderburgi hertsogi Johann II tütre Annaga. Esimesest abielust sai ta 11 last, nende hulgas:

* Philipp II
* Franz
* Bogislaw XIV
* Georg II
* Ulrich
* Anna

Vaata ka
--------

* Pommeri hertsogkonnad ja hertsogid
* Pommeri ajalugu
* Pommeri hertsogkond
* Pommeri dünastia

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Philipp I** | **Pommeri-Wolgasti hertsog**1560–1569koos vendade Ernst LudwigJohann FriedrichBarnim X | Järgnev**Ernst Ludwig** |
| Eelnev**uus jaotis** | **Pommeri-Barthi hertsog**1569–1606 | Järgnev**Franz** |
| Eelnev**uus jaotis** | **Pommeri-Rügenwalde (Darłowo)hertsog**1569–1606 | Järgnev**Georg II jaBogislaw XIV** |
| Eelnev**Barnim X** | **Pommeri-Stettini hertsog**1603–1606 | Järgnev**Philipp II** |
**Euroopa Liidu rehvimärgis** on Euroopa Liidus kehtestatud märgis mootorsõidukite rehvidele. 

Sõiduautode, kerg- ja raskeveokite rehvide tootjad peavad määratlema kütusesäästlikkuse, märghaardumise ja välise mürataseme igal pärast 2012. aasta juunit toodetud ja Euroopa Liidu turul müüdaval rehvil. Märgis sarnaneb Euroopa Liidus juba varem kasutusel olnud märgistega, mida kasutatakse elektrilistel majapidamisseadmetel, nagu külmkapid, pesumasinad, nõudepesumasinad ja televiisorid. Informatsioon peab olema kättesaadav rehvi tehnilistel reklaamväljaannetel (infolehed, brošüürid jne), sealhulgas tootja kodulehel. Määratlema ei pea protekteeritud, kasutatud, tööstus- ja võistlusrehve. Tootjatel on kaks võimalust: kas liimida iga rehvi peale kleebis või anda märgis ostjale kaasa. Rehvimärgisel kasutatakse tähiseid A-st kuni G-ni. Roheline klass „A" tähistab kõige paremat tulemust ja punane klass „G" kõige kehvemat tulemust. 

See algatus tuleneb Euroopa Komisjoni 2009. aasta regulatsioonist. Tegu on Euroopa Liidu energiatõhususe tegevuskavaga (Energy Efficiency Action Plan), mille eesmärk on parandada toodete, ehitiste ja teenuste energiatõhusust, et vähendada energia tarbimist 20% võrra aastaks 2020.

Vaata ka
--------

* Euroopa Liidu energiamärgis

Välislingid
-----------

* EU Rehvide märgistused
**Ehitajad** on Eesti ansambel, mis alustas tegevust 2009. aastal. Bändis on neli liiget, lisaks visuaalide eest hoolitsev Abrot Vadjalik.

Liikmed
-------

* Mihkel Tammert
* Pärtel Pärenson
* Veiko R. Udam
* Enn Tiidumaa

Ajalugu
-------

Grupi esialgne koosseis kujunes välja 2009. aasta jooksul, kui esineti egiidi Enn Tiidumaa ja Ehitajad all. 25. detsembril 2009 otsustati jätkata nimega "Ehitajad".

2010. aastal avaldati esimene singel "Vallaline ja vallatu" koos Enn Tiidumaa lühijutustusega "Ära uuri elu". Lugu esitati ka konkursile Eesti Laul 2010.

"The Messenger" on Ehitajate teine singel, mille video  figureeris ka Eesti Televisiooni muusikavideote edetabelis "Eesti TOP 7".

Septembris 2010 alustati programmi Euroopa Noored toetatud projekti "Isetegevus muusikas", mille eesmärgiks on õpetada noortele helikontrollerite ehitamist ning näidata elektroonilise muusika tegemise põhimõtteid.

Kirjandus
---------

* Siim Nestor. Rakvere elektroonik Enn Tiidumaa, ekspress.ee, 9. jaanuar 2010

Välislingid
-----------

* Ehitajad MySpace'is
* Ehitajad Twitteris
* Ehitajad Facebooki fännileht
* Ehitajad Orkutis
* Ehitajad YouTube'is
**"Pygmalion"** (originaalis *Il Pigmalione*) on Gaetano Donizetti lüüriline stseen (*scena lirica*) või ooper ühes vaatuses tundmatu libretisti tekstile, mis lähtus Antonio Simeone Sografi libretost Giovanni Battista Cimadori teose "Pimmalione" (1790), Jean-Jacques Rousseau "Pygmalioni" (1762) ja Ovidiuse luuleteose "Metamorphoses" X raamatu järgi. Sama Sografi teksti oli varem kasutanud helilooja Bonifacio Asioli oma samanimelise ooperi komponeerimisel (1796).

Ajalugu
-------

19-aastane Donizetti kirjutas oma esimese ooperi 1816. aastal kui oli Bologna Muusikaakadeemia kompositsiooni üliõpilane Stanislao Mattei juhendamisel. Partituuri viimasel leheküljel on kirjas, et ta alustas tööd 15. septembril ja lõpetas selle 1. oktoobril veidi enne kella kahte öösel. Donizetti esimene õpetaja ja talle Akadeemias üliõpilaskoha organiseerinud Johann Simon Mayr oli septembris külastamas Bolognat ja Donizetti tahtis kuulsale maestrole demonstreerida, et on võimeline ooperit komponeerima. Kogu loo keskmes on tenor. Soprani osalemine piirdub ainult lõpustseeniga.

Ettekanne
---------

Ooperit ei lavastatud kordagi helilooja eluajal, ega ka mitte 19. sajandil. Esimene etendus toimus alles 13. oktoobril 1960 Donizetti kodulinnas Bergamos Teatro Gaetano Donizettis Festival delle novità raames. Rolle esitasid Doro Antonioli (Pigmalione, tenor) ja Orianna Santunione-Finzi (Galatea, sopran). Dirigeeris Armando Gatto.

Hiljem on ooperit esitatud juhuslikult Luganos (1974), Umbrias (1990), New Yorgis (2018) ja Chicagos (2018).

Helisalvestised on aastatest 1963, 1974, 1990 ja 2017.

Süžee
-----

Tegevus toimub ammustel aegadel Kreeta kuninga palees. Kreeta kuningas Pigmalione soovib pühendada oma elu ainult kunstile ja loobub kontaktidest naistega. Ta hakkab vestma ideaalset naise ilu väljendavat skulptuuri. Kui kuju on peaaegu valmis, mida ta nimetab Galateaks, haarab teda taas suur huvi naissoo vastu, sest kujult vaatab vastu ilu ja täiuslikkus. Ta tunneb, et ei saa kuju päris valmis vormida, kuna peab seda nüüd elavaks olendiks, sest talle näib, et kuju käed liiguvad. Ta ei taha oma tööriistadega Galateale haiget teha. Meeleheitel kutsub ta appi armastusjumalanna Aphrodite ja palub tal muuta Galatea skulptuur elavaks inimeseks. Välk lööb kujusse. Aphrodite äratab Galatea ellu. Galatea armub kohe kuningasse ja mõlemad vannuvad igavest armastust.

Muusikalood
-----------

* Pigmalione aariad „Voi che intirno a me vi state"; „Incerto, dubbioso"; „Ah! Che veggio!; „Da smania e furor"; „Ciel pietoso"
* Pigmalione ja Galatea duett „Ah senti mio bene"

Allikad
-------

* Charles Osborne. *The Bel Canto Operas of Rossini, Donizetti and Bellini*, Portland, London, 1994
* William Ashbrook. *Donizetti and His Operas*, Cambridge University Press, 1982
* Bongiovanni. Donizetti *Il Pigmalione* CD, Bologna, 1990
**Martin von Heimburg** (surnud 1511) oli Liivi ordu liige ja Bremeni komtuur aastal 1509.

Martini vanemad olid Martin von Heimburg ja ilmselt Elisabeth von der Hude. Heimburgide suguvõsa pärines Lüneburgi lähedalt, alates 1477. aastast olid nad Bremenis raehärrad. Martin sündis Bremenis.

Heimburg sai komtuuriks pärast Jasper von Münchhauseni teistkordset tagandamist sellelt ametikohalt. Martini ja ta isa karjäärid olid tihedalt seotud, samal aastal sai isast nimelt raehärra. Tõenäoliselt olid mõlemad heades suhetes Wolter von Plettenbergiga. Siiski ei õnnestunud Martinil kauaks komtuuriametisse jääda, sest Münchhauseni sugulased ja toetajad suutsid ta peagi sinna tagasi panna. Heimburg suri kaks aastat hiljem, ilmselt küllaltki noore mehena.

Kirjandus
---------

* *Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 371 (lk 310–311).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Jasper von Münchhausen** | **Bremeni komtuur**1509 | Järgnev**Jasper von Münchhausen**

 |
**Albu vald** oli vald Järva maakonnas aastail 1939–1950. Vallamaja asus Järva-Madise külas.

Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad

1939. aasta vallareform
-----------------------

Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Albu valla maa-alast, välja arvatud Kautla, Kautlasaare, Vahtrasaare, Palgisaare ja Kunglajärve talude ning Triigi metskonna Ravila metsandiku kvartaali nr. ja Triigi metskonna Paunküla metsandiku kvartaali nr. 33 maa-alad; senise Kuksema valla Kihme ja Kiigemõisa külade maa-aladest.

Esimene Albu vallavanem oli Kustas Tammets. Vald kuulus Riigivolikogu 19. valimisringkonda, kust valiti August Miljan.

Valla aukodanik oli A. H. Tammsaare.

Albu vallavolikogu tegevus lõpetati 25. juulil 1940. 1941. aasta suvel vallavalitsus taastati, 1941. aasta augustist oli Albu vallavanem kohalik Omakaitse juht Edgar Linkhorst (1904–1967), tema abid J. Päll ja A. Kalani ning vallasekretär Juhan Parts.

Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine
--------------------------------------------------

8. augustil 1945 moodustati Albu vallas 3 külanõukogu: Aravete külanõukogu keskusega Aravete külas, Järva-Madise külanõukogu keskusega Järva-Madise alevikus ja Peedu külanõukogu keskusega Peedu külas.

1950. aastal Albu vald likvideeriti ja selle alad arvati Tapa rajooni koosseisu.

Vaata ka
--------

* Albu mõis

Viited
------

1. ↑  Maa-ameti kaardirakendused
2. ↑  Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88. Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938
3. ↑  Järva Teataja, nr.1, 23. august 1941, lk 1
4. ↑   Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus Järva maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta. Eesti NSV Teataja, 1945, 35, 544.
5. ↑  Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114

Välislingid
-----------

* Elanike nimekirjad
* Elanike nimekirjad
**Atlas** on üks Saturni kuudest.

Atlase avastas 1980. aastal (millalgi enne 12. novembrit) Richard Terrile, kes märkas seda Voyageri tehtud piltidelt. Kuule anti algselt nimi **S/1980 S 28**. 1983. aastal nimetati kuu ümber kreeka mütoloogia tegelase Atlase järgi, kuna ta paistis hoidvat Saturni rõngaid "oma õlul" sarnaselt nagu titaan Atlas hoidis taevast üleval maa kohal. Atlast nimetatakse ka **Saturn XV**-ks.
Atlase mõõtmeteks on 40,8  ×  35,4  ×  18,8 km.

Viited
------

1. ↑  Thomas, P. C. (2010) Sizes, shapes, and derived properties of the saturnian satellites after the Cassini nominal mission. Icarus 208 (1): 395–401.

Saturni kaaslased

S/2009 S 1 • Pan • Daphnis • Atlas • Prometheus • Pandora • Epimetheus • Janus • Aegaeon •  Mimas • Methone • Anthe • Pallene • Enceladus • Tethys • Telesto • Kalypso • Dione • Helene • Polydeuces • Rhea • Titan • Hyperion • Iapetus • Kiviuq • Ijiraq • Phoebe • Paaliaq • Skathi • Albiorix • S/2007 S 2 • Bebhionn • Erriapus • Skoll • Siarnaq • Tarqeq • S/2004 S 13 • Greip • Hyrrokkin • Jarnsaxa • Tarvos • Mundilfari • S/2006 S 1 • S/2004 S 17 • Bergelmir • Narvi • Suttungr • Hati • S/2004 S 12 • Farbauti • Thrymr • Aegir • S/2007 S 3 • Bestla • S/2004 S 7 • S/2006 S 3 •  Fenrir • Surtur • Kari • Ymir • Loge • Fornjot
Andrees Allgemeiner Handatlase tiitelleht
**Atlas** on kaartide kogumik.

Tavaliselt peetakse Atlase all silmas raamatut, kuid atlas võib olla kirjutatud ka muudele andmekandjatele.

Atlase mõiste võttis kasutusele Madalmaade kartograaf Gerardus Mercator. Ta kasutab seda terminit 1595. aastal postuumselt ilmunud teoses *Atlas sive cosmographicae meditationes de fabrica mundi et fabricati figura*. See oli viieosaline maailmaatlas, mida võib nimetada Mercatori elutööks. Laialt on levinud eksiarvamus, et "Atlas" tähendab siin vanakreeka mütoloogia tegelaskuju. Tegelikult on tegemist hoopis mütoloogilise kuninga Atlasega, kelle kuningriik oli tänapäeva Liibüa aladel. Ta olevat olnud matemaatik, filosoof ja astronoom, kes väidetavalt valmistas esimese tähistaeva gloobuse. Just temale Mercator viitaski.

Vaata ka
--------

* "Suur maailma atlas"
* Linnuatlas

Välislingid
-----------

* Geograafiaatlas keskkooliõpetajatele (vene keeles)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Atlas (kartograafia)** |
**Eurovisiooni tantsuvõistlus 2008** oli teine Eurovisiooni tantsuvõistlus. See toimus 6. septembril 2008 Glasgow's Suurbritannias. 

Võistluse korraldas BBC Scotland. Õhtujuhid olid Graham Norton ja Claudia Winkleman. 

Osales 14 riiki. Võitis Poola 154 punktiga. Teise koha sai Venemaa, kolmanda Ukraina, neljanda Leedu ja viienda Aserbaidžaan.

Uuendusena reeglites ei võinud võistelda elukutseliste tantsupaarid. Vähemalt üks paariline pidi olema esindatavas riigis tuntud muul alal ja mitte treenitud tantsijana. Teine uuendus oli, et iga paar tantsis vaid ühe korra. 2007. aasta võistlusel oli iga paar esitanud ühe Ladina-Ameerika või standardtantsu ja vabastiilis rahvusliku iseloomuga tantsu, 2008. aastal oli kavas vaid viimane.

Esmakordselt kasutati ekspertidest koosnevat žüriid, mille otsus moodustas umbes 23% lõpptulemusest, ülejäänu otsustas telefonihääletus (žürii kõrgeim võimalik punktisumma oli 48, telefonihääletusel 156). Kui otsuse oleks teinud ainult publikuhääletus ilma žüriita, oleks Poola ikkagi võitnud.
**2008. aasta Brasiilia Grand Prix** (ametlikult **Formula 1 Grande Prêmio do Brasil 2008**) oli Vormel 1 sõit 2. novembril 2008 Autódromo José Carlos Pacel Interlagoses São Paulos Brasiilias. See oli 2008. aasta Vormel 1 hooaja 18. ja viimane etapp. Sõidu võitis Ferrari piloot Felipe Massa ja see jäi tema 11-st Grand Prix' võidust viimaseks. Renault' piloot Fernando Alonso tuli teiseks, kolmandaks jäi Massa tiimikaaslane Kimi Räikkönen.

Massa alustas sõitu Toyota sõitja Jarno Trulli kõrval. Räikkönen oli koos McLareni piloodi Lewis Hamiltoniga kolmas. Enne sõidu algust sadas vihma ning starti tuli edasi lükata. Kui rada kuivas, saavutas Massa paarisekundilise edu. Sõidu lõpus hakkas uuesti vihma sadama, kuid Massa ei kaotanud enda liidripositsiooni. Neljandana jõudis finišisse Toro Rosso piloot Sebastian Vettel. Hamilton läks sõidu lõpus mööda Toyota Timo Glockist ning kogus seega piisavalt punkte, et tulla maailmameistriks.

Hamilton pälvis meistriks tulemisega paljude asjatundjate, sealhulgas Damon Hilli ja Michael Schumacheri kiituse. Ametlikud õnnesoovid edastasid ka Suurbritannia kuninganna Elizabeth II ja peaminister Gordon Brown. Massa võidu ja Räikköneni kolmanda koha tõttu võitis Vormel 1 konstruktorite karika Ferrari. See GP jäi 13-kordse GP-võitja David Coulthardi viimaseks; ta osales kokku 246 sõidus.

Viited
------

1. ↑  "Brazil". *Formula1.com*. Originaali arhiivikoopia seisuga 5. detsember 2008. Vaadatud 20. detsembril 2020.
2. ↑  Alan Henry (detsember 2008). *Autocourse 2008–09*. CMG Publishing. Lk-d 270–271. ISBN 978-1-905334-31-5.
3. ↑  Jones, Bruce (2008). "The Races: Brazil – Round 18". *The Official Formula 1 Season Review 2008*. Haynes/Haymarket. Lk-d 258–259. ISBN 978-1-84425-566-5 – via Internet Archive.

Välislingid
-----------

* Official FIA results
* Full race on youtube
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib sulamist; katsemehhaanikatehase kohta vaata artiklit Teras (tehas); perekonnanime kohta vaata artiklit Teras (perekonnanimi)* |

---

Rooste ja terasleht
Terassild Argentinas
**Teras** on sulam, mille põhikomponent on raud ning mis muude elementide (väävel, fosfor jne) kõrval sisaldab kuni 2,14% süsinikku.

Kui rauasulamis on üle 2,14% süsinikku, nimetatakse seda malmiks. Malmil ja terasel on oluline erinevus: terast on võimalik plastselt deformeerida, kuid malmil jääkdeformatsioone ei esine, kuna malm puruneb. Süsinikterased on kõige laiemalt kasutatavad sulamid üldse, kuid vastavalt otstarbele on terase koostis erinev. Kristallstruktuuri järgi võib süsiniku ja raua sulam olla tsementiit, austeniit, martensiit või perliit. Ühes tükis terases on tavaliselt esindatud kõik kolm.

Süsinikusisaldus teeb raua kõvemaks ja suurendab tunduvalt tõmbetugevust, kuid teras on rauast rabedam.

Teised lisandid
---------------

* Kroom
* Lämmastik temperatuuril 500–550 °C
* Mangaan
* Molübdeen
* Nikkel
* Nioobium
* Tantaal
* Titaan
* Vanaadium
* Vask
* Volfram

Ajalugu
-------

Esimesed terased loodi nähtavasti kogemata, kui raudmõõkade toorikuid kuumutati söeääsis. Oletatavasti leiutasid terase halübid, Musta mere kagurannikul elanud rahvas Väike-Aasias. On oletatud, et selle rahva nimest tuleb terase kreekakeelne nimi *chalyps*.

Terast saadi rauda sütel kuumutades, jahutades ja lõõmutades. Teras on rauast paremini sepistatav, kokkukeedetav ja karastatav. Hellenismi ajal viidati hispaania mõõgaterade valmistamise õpetuses, et rohmakas külmtöötlus ei võimalda elastsust saavutada. Parimat terast saadi õige maagivaliku, räbu eemaldamise, metalli mitmekordse kuumutamise, õige vees või õlis jahutamise ja hoolika külmtöötlemise tulemusena.

Antiikaja terasetootmise tipptaseme näiteid, rooma damaskuse terast, on leitud Taanis Põhja-Schleswigis olevast Nydami soost.

Vaata ka
--------

* Legeeritud teras
* Legeerimata teras
* Roostevabad terasedː
	+ AISI-316
	+ AISI-317
	+ AISI-317L

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Teras** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kategooria:Teras** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Teras** |
Basarabeasca (Moldova)Basarabeasca
Asukoht Moldovas
**Basarabeasca** (varem eesti keeles *Bessarabka*; vene keeles Бессарабка) on omavalitsusega linn Moldova lõunaosas 100 km kaugusel Chișinăust, Basarabeasca rajooni keskus. Linn piirneb idas Ukrainaga, lõunas Gagauusiaga, läänes Bașcaliaga ja põhjas Abacliaga.

Linna pindala on 27,54 km². Elanike arv oli 2014. aasta alguses 12 500.

Loodus
------

Linn on 55 m kõrgusel merepinnast. 

Linnast voolab läbi Cogîlnic. Linna territooriumil on kolm järve. Veepindala on 0,28 km². 

53% linna alast hõlmab põllumajanduslik maa.

Rahvastik
---------

Moldova 2004. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanike arv 11 192. 

2004. aasta rahvaloenduse järgi oli moldovlasi 31%, venelasi 21%, gagauuse 17%, ukrainlasi 16% ja bulgaarlasi 12%. Nõukogude Liidu 1989. aasta rahvaloenduse järgi oli ukrainlasi 30%, bulgaarlasi 29%, moldovlasi 16%, venelasi 12% ja gagauuse 6%.

Kirjandus
---------

* Veaceslav Ioniță, Igor Munteanu, Irina Beregoi. *Ghidul orașelor din Republica Moldova*, Chișinău: TISH 2004. ISBN 9975-947-39-5

Välislingid
-----------

* Mitteametlik koduleht
Basaniidi erim limburgiit ehk hüalo-nefeliinbasaniit. Kivim on pärit Limburgi karjäärist (Saksamaa, Kaiserstuhl), mis on limburgiidi *locus typicus* ehk koht, kus see kivimitüüp esimest korda defineeriti. Pildil kujutatu laius on 8 cm
**Basaniit** on aluseline vulkaaniline kivim.

Mineraloogiliselt koosneb basaniit peamiselt kaltsiumirikkast plagioklassist, monokliinsest pürokseenist ja feldšpatoididest.

Basaniidi süvakivimist analoogid on foiddioriit ja foidgabro.

Välimuselt sarnaneb basaniit enamasti väga basaldiga. Neid aitab eristada keemiline analüüs või kivimist valmistatud õhiku uurimine polarisatsioonimikroskoobiga.

Basaniit on suhteliselt tavaline kivim ookeanilistel saartel. Paljud ookeaniliste saarte "basaldid" on tegelikult basaniidid.

Kui kivim ei sisalda oliviini, siis nimetatakse teda basaniidi asemel tefriidiks.

Nimetuse "basaniit" pakkus välja Alexandre Brongniart aastal 1813.

Basaniit TAS-diagrammil. Koordinaadid (41, 3; 41, 7; 45, 9,4; 49,4, 7,3; 45, 5; 45, 3).

Viited
------

1. ↑  Le Maitre, R. W. (2005). Igneous Rocks: A Classification and Glossary of Terms: Recommendations of the International Union of Geological Sciences Subcommission on the Systematics of Igneous Rocks (2. trükk). Cambridge University Press. Lk 104. ISBN 0521619483
**Karl (Kalle) Rautio** (vene keeles *Карл Эрикович Раутио,* 20. november 1889 Vaasa lään, Pohjanmaa, Soome suurvürstiriik, Tsaari-Venemaa – 15. detsember 1963 Petroskoi, Karjala ANSV, NSVL) oli Karjala helilooja, muusikaõpetaja ja dirigent.

Rautio perekond kolis 1903. aastal Ameerika Ühendriikidesse, kus Karl Rautio töötas kaevurina ja harrastusmuusikuna juhatas sealset kaevurite puhkpilliorkestrit. 1916. aastal asus ta õppima muusikat California ülikoolis Berkeleys ja lõpetas selle 1920. aastal. 

1922. aastal kolis Rautio Nõukogude Karjalasse. Ta töötas muusikaõpetajana Petroskoi Pedagoogilises Tehnikumis, asutas Karjala esimese segakoori ja kaks orkestrit.

1931. aastal oli Rautio üks Karjala ANSV Raadio sümfooniaorkestri asutajatest ja oli selle esimene dirigent kuni 1935. aastani. 1945. aastal valiti Rautio teos 1940. aastal loodud Karjala-Soome NSV hümniks (tekst Armas Äikä). Hümn oli kasutusel 1956. aastani, mil Karjala-Soome NSV liideti Vene NFSV-ga ja see muutus taas Karjala ANSV-ks.

1948–1955 oli Rautio Karjala-Soome NSV heliloojate liidu juhatuse esimees ja NSV Liidu heliloojate liidu juhatuse liige. 

Osales saadikuna Karjala ANSV Ülemnõukogu kolme koosseisu töös.

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

Karl Rautio nime kannab Petroskois asuv muusikakool.

Isiklikku
---------

Karl Rautio poeg **Erik Rautio** (1926–1989) oli kandlemängija, Uhtua puhkpilliorkestri ja ansambli Kantele kunstiline juht, Karjala ANSV ja Vene NFSV teeneline kunstnik.

Teine poeg **Heino Rautio** (1928-1960) oli samuti muusik. Noorim poeg **Roine Rautio** (1934-1960) lõpetas Peterburi konservatooriumi ning oli lootustandev helilooja, dirigent ja folklorist. Heino ja Roine hukkusid 19. augustil 1960 paadiõnnetuses Äänisjärvel.

Allikad
-------

* Karjala Vabariigi rahvusarhiiv : Karl Rautio
* Kalle Rautio eluloo kokkuvõte Kansallisbiografias

|  |  |
| --- | --- |
|  | See artikkel sisaldab fi.wikipedia artikli „Karl Rautio" tõlget. (5766097 *et seq*.)  |

Viited
------

1. ↑  Наталья ЛАЙДИНЕН (2017). "Партитура судьбы. Очерк жизни и творчества Р. Раутио в контексте эпохи" (PDF). *Север 1-2/2017 lk 83-101*.
**Loetud read** on Eesti Rahvusringhäälingu ja MTÜ HeadRead koostöös ERR-i veebi osana valminud veebikeskkond, milles avaldatud videolõikudes loevad Eesti kirjanikud ja tõlkijad ette katkendeid oma teostest.

2012. aasta veebruari keskpaiga seisuga on selles esindatud viis kirjanikku ja viis tõlkijat: kirjanikud Tiit Aleksejev ("Kindel linn"), Indrek Hargla ("Apteeker Melchior ja timuka tütar"), Armin Kõomägi ("Hea firma"), Kai Aareleid ("Vene veri") ja Paavo Matsin ("Doktor Schwarz. Alkeemia 12 võtit") ning tõlkijad Kätlin Kaldmaa (Madeleine Thien "Koerad välisservas"), Juhan Habicht (Jason Goodwin "Kuri silm"), Aet Varik (David Mitchell "Varikirjas"), Terje Loogus (Thomas Glavinic "Öötöö") ja Triin Tael (Rawi Hage "De Niro mäng"). Autorite tutvustused on kirjutanud Jan Kaus.

Välislingid
-----------

* Loetud read
* "Kirjanikud ja tõlkijad loevad ERRi veebilehel katkendeid oma teostest" Delfi, 8. veebruar 2012
* Veiko Märka "Ängistuse võimendamine hävitab eesti kirjanduse" Sirp, 17.02.2012
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Tartu väravast; Narva värava kohta vaata artiklit Karjavärav (Narva)* |

---

**Vene värav** oli Vene silla juures asunud linnavärav Tartus. Linna kindlustusvöönd rajati 13. sajandil ja 16. sajandil tegid venelased ulatuslikke täiendusi ja parandusi. 

Värav koosnes kitsast eelkaitseõuest ja neljatahulisest tornist, mida viimati kohendati 1690. aastail. Kavandatud põhjabastioni ei jõutud valmis ehitada, väravast kagusse suundunud linnamüüri osa on vallina säilinud tänini. Värava õhkis Vene armee koos teiste Tartu kindlustustega 1708. aastal.

Vene värava juures oli ka vangla. Värav asus linna ühel tähtsamal liikumissoonel Laia tänava lõpul praeguse botaanikaaia sissekäigust veidi jõe pool. Sealt siirdus tee üle silla vene agulisse, millest ilmselt tulenes ka värava nimi.

Vaata ka
--------

* Vene tänav (Tartu)

Välislingid
-----------

* Tartus leiti 14. sajandist pärit Vene väravad, Delfi.ee, 13. juuni 2005
* Dorpat.ru: Русские ворота (Vene värav)
**Must seatigu** (ka *must-seatigu*; ladina keeles *Limax cinereoniger*, varem ka *Limax alpinus*) on Eestis esinev suur nälkjas.

Välimus
-------

Teda võib kergesti ära tunda suuruse ja valgete seljavöötide järgi. Üldine värvus varieerub hallist pruuni ja mustani. Suurest seateost (*Limax maximus*) eristab teda kõhualune värvus: valget vööti ümbritsevad kaks tumedat vööti. Hingamisava on mantlikilbi tagaosas ning kilbi sisemuses peitub rudimentaarne lubjastunud koda.

Levik
-----

Must seatigu on Euroopa (mõnedel andmetel ka maailma) suurim nälkjas. Ta võib kasvada kuni 30 cm pikkuseks, keskmine pikkus on 15–20 cm. Ta elutseb kogu Euroopas, välja arvatud kõige põhjapoolsematel aladel (sealhulgas Islandil) ja Hispaanias.

Eluviis
-------

Elupaikadest eelistab must seatigu metsi ja parke, kuid võib niiske ilmaga liikuda tavatutes paikades.

Kuna tema toidusedelisse kuuluvad eelkõige langenud lehed, vetikad ja seened, ei ohusta must seatigu erinevalt teistest nälkjatest aiasaaki.

Must seatigu on hermafrodiitne, mistõttu tal on lihtne leida paljunemispartnerit. Paljunetakse kevadel, paaritumine toimub kohtumispaigas, tavaliselt puudel. Kumbki tigu viljastab teise munarakud ja mõlemad munevad. Peatselt pärast munemist tigu sureb. Suguküpsuse saavutamine võib võtta mitu aastat, musta seateo eluiga on kuni kolm aastat.

Vaata ka
--------

* suur seatigu

* MunemineMunemine
* Valge triip talla allValge triip talla all
* Tallinna lähistel metsateel 2016 maikuusTallinna lähistel metsateel 2016 maikuus

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Must-seatigu** |

* Must-seatigu andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

* Kirsi Lattu "FOTOD: kuidas vahet teha lusitaania teol ja seateol" Maaleht, 29. juuli 2009
* Molluscs of Central Europe
* "Der Schwarze Schnegel" Robert Nordsieck, "Die faszinierende Welt der Schnegel"
* Ropert Nordsieck "The Black Keel Back Slug" Weichtiere.at
* "Ukkoetana (*Limax cinereoniger*)" Luonnossa.net
* "Taxonomy: Limax cinereoniger" UniProt
* *Limax cinereoniger* andmebaasis Animal Base Göttingeni ülikoolis
* Fauna Europaea Limax
* Must seatigu looduskalender.ee
* Must seatigu Loodusemehe pildipank (Arne Aderi foto)

*Selle artikli kirjutamisel on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Limax cinereoniger, saksakeelset artiklit de:Schwarzer Schnegel, venekeelset artiklit ru:Limax cinereoniger, prantsuskeelset artiklit fr:Limax cinereoniger, tšehhikeelset artiklit cs:Slimák popelavý, norrakeelset artiklit no:Svartkjølsnegl, soomekeelset artiklit fi:Ukkoetana ja leedukeelset artiklit lt:Juodasis šliužas seisuga 12. detsember 2011.*
**Hans Rebase Euroopa Instituut** oli Eesti sihtasutus, mis asutati 2006. aasta alguses Hans Rebase mälestuseks perekondade Ilvese ja Rebase initsiatiivil, et arendada välis- ja julgeolekupoliitilist mõttevahetust.

"Tahame korraldada seminare ja konverentse, toetada ja avaldada uuringuid. Samuti soovime avada Ärmal raamatukogu, mis oleks üks Baltikumi paremaid välispoliitikateemalisi kogusid," kirjeldas president Toomas Hendrik Ilves toona ühingu eesmärke.

2006. aasta juunis korraldas instituut Tallinnas konverentsi, kus poliitikud ja teadlased pidasid ettekandeid Euroopa Liidu ja Venemaa energiasuhete teemal.

15. märtsil 2011. aastal sundlõpetas Tartu maakohus sihtasutuse Hans Rebase Euroopa Instituut tegevuse, kuna juhatuse liige Evelin Ilves ei esitanud majandusaasta aruannet ega mõjuvat põhjust, mis takistab majandusaasta aruande esitamist.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Ilvese asutatud Hans Rebase Euroopa Instituut lõpetas tegevuse"[*alaline kõdulink*] Delfi, 9. august 2011 (vaadatud 9. augustil 2011)

Välislingid
-----------

* "Ilvese asutatud Hans Rebase Euroopa Instituut lõpetas tegevuse" Delfi, 9. august 2011
**Aivar Lumi** (sündinud 17. märtsil 1956 Tallinnas) on Eesti poliitik, Jõgeva linnapea 1999–2000.

Ta lõpetas aastal 1974 Põltsamaa Keskkooli ja aastal 1979 elektriinsenerina Eesti Põllumajanduse Akadeemia.

Lumi on töötanud juhtivatel kohtadel Jõgeva Seakombinaadis (hiljem MARKILO) ja aktsiaseltsis Jõgeva Soojus, AS-is Elcoteq Tallinn jm. Pärast linnapea ametit on ta olnud müügidirektor AS-is Eesti Munatooted.

Lumi valiti Jõgeva linnavolikokku Isamaaliidu liikmena 1999. aasta kohalike omavalitsuste valimistel. Ta lahkus linnapea kohalt 2000. aasta oktoobris, kui Jõgeva linnavolikogu Isamaaliidu fraktsioon soovitas Lumel astuda tagasi enne umbusaldushääletust, mille põhjuseks ütles Reformierakonna maakonnaorganisatsiooni juht Peep Lillemägi, et umbusaldajaid ei rahuldanud linnapea juhtimisstiil. Lumi asemele valiti samuti Isamaaliitu kuulunud Ants Paju.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  "Jõgeva linnapea Aivar Lumi esitas lahkumisavalduse" EPL, 31. oktoober 2000 (vaadatud 28. novembril 2012)

Välislingid
-----------

* "Jõgeva linnapea Aivar Lumi esitas lahkumisavalduse" EPL, 31. oktoober 2000

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Kalev Lillo** | **Jõgeva linnapea**1999–2000 | Järgnev**Ants Paju** |
Jõelaev Hilara ja lodi Jõmmu Emajõe festivalil Tartus, taamal Rahu sild ja hotell Dorpat, august 2012
**Emajõe festival** on Tartus 2006. aastast toimuv iga-aastane pidustus, mis keskendub Emajõele.

Emajõe festivalil toimuvad laevade paraadid, ujumis- ja kalapüügivõistlused, kontserdid jõekaldal ja laevadel jms, tutvustatakse mitmesuguseid veeatraktsioone, veega seotud asutusi ja firmasid. Samuti korraldatakse huvilistele laevasõite Emajõel.

Spordivõistlustest tuntumad on Emajõe karikavõistlus avaveeujumises ja "Kahe silla sprint" Kaarsilla juurest Rahu silla juurde.

Välislingid
-----------

* Emajõe festivali koduleht
* "Emajõe festival toob jõele paraadi, ujumisvõistlused ja kontserdid" Delfi, 13. august 2012
* Jaan Olmaru "Veefestival lööb Emajõe vahutama" Postimees, 17. august 2012

* Jõeparaad Emajõe festivalil, esiplaanil lodi Jõmmu ja viikingilaevJõeparaad Emajõe festivalil, esiplaanil lodi Jõmmu ja viikingilaev
* Mootorlaev Pegasus M-282 Emajõe festivalil klubi Atlantis eesMootorlaev Pegasus M-282 Emajõe festivalil klubi Atlantis ees
* Haabjad Emajõe festivalilHaabjad Emajõe festivalil
* Vladislav Koržets Emajõe festivalil esinemasVladislav Koržets Emajõe festivalil esinemas
**Albert Tattar** (22. mai 1901 Valguta vald, Rannu kihelkond, Tartumaa – 21. detsember 1989 New York, USA) oli Eesti diplomaat ja ettevõtja.

Tattar läks 17-aastaselt koolipingist vabatahtlikuna Vabadussõtta. Võitles Tartu kooliõpilaste pataljonis ning miiniristleja Lennuk dessantroodus, seejärel oli ohvitser soomusrongil nr. 2.

Õppis Tartu Aleksandri Gümnaasiumis, seejärel Hugo Treffneri Gümnaasiumis, mille lõpetas 1920. aastal. Tartu ülikoolis oli esialgu loodus- (matemaatika), seejärel õigusteaduskonnas. Lõpetas ülikooli 1925. aastal kaubanduse erialal.

Tattar oli Korp! Vironia liige ning asutas hiljem stipendiumifondi Korp! Vironia liikmetele.

Tattar töötas pikka aega Eesti välisministeeriumis erinevatel ametikohtadel: praktikant, II sekretär, I sekretäri kohusetäitja, I sekretär, poliitilise büroo juhataja kohusetäitja, informatsiooni- ja pressibüroo juhataja kohusetäitja, informatsiooni- ja pressibüroo juhataja, poliitilise osakonna abidirektor.

Oli Berliini saatkonna nõunik. Asus pärast Eesti okupeerimist NSV Liidu poolt elama Ameerika Ühendriikidesse. Tänu isiklikele sidemetele õnnestus tal asuda tööle alumiiniumi tootva suurkorporatsiooni Alcoa teenistusse.

Alcoa ülesandel asus ta 1940. aastate lõpus looma äriüksust Venezuelas. Koos eesti ettevõtja Arnold C. Oravaga lõi ta Lõuna-Ameerika suurima põllumajandusmasinaid ja autosid maale toova kompanii ACO Group, mille tegevjuhiks palgati Harry Männil. Aastatel 1951–1970 oli Tattar ACO Groupi direktor. Pensionile jäädes jätkas ta tööd Venezuela suurtöösturite direktorite nõukogu presidendina.

Tunnustus
---------

Tattar pälvis Eesti Punase Risti teenetemärgi II järgu II astme (1936), Prantsuse Auleegioni ordeni, Poola Polonia Restituta ordeni ja Soome Valge Roosi Rüütelkonna komandöri ordeni II klassi.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli Alice Sikk (1903–1988), lapsi neil ei olnud.

Multimiljonär Albert Tattar pärandas märkimisväärse osa oma varandusest Välis-Eesti organisatsioonidele. Ainuüksi Toronto Eesti Maja sai miljon USA dollarit.

Viited
------

1. 1 2  "Mees, kes tegi Harry Männilist miljonäri". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. jaanuar 2010. Vaadatud 22. jaanuaril 2010.

Kirjandus
---------

* Eesti välisteenistus: biograafiline leksikon 1918-1991. Tallinn 2006. Lk 114-115
* Pekka Erelt. Mees, kes tegi Harry Männilist miljonäri. Eesti Ekspress, 22. jaanuar 2010

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Sissekanne Väliseesti isikuloolises andmebaasis (VEPER)
* Eesti Sõjamuuseumi ohvitseride andmekogu: Tattar, Albert
**Ferdinand Jakob Jürgenson** (9. november 1892 Rannamõisa – 20. november 1960 Viru-Jaagupi) oli eesti vaimulik.

Elulugu
-------

Ferdinand Jürgenson lõpetas 1910. aastal Tallinna Peetri Reaalkooli. Seejärel õppis Tartu Ülikoolis, algul õigusteaduskonnas, aastatel 1910–1917 usuteaduskonnas. Lõpetas ülikooli *cand. theol.* astmega. Prooviaastal oli Tallinna Jaani, Tartu Pauluse ja Keila Miikaeli koguduse juures. Ordineeriti õpetajaks 28. mail (vkj) 1917 Tallinna Püha Vaimu kirikus (see oli esimene eestikeelne ordinatsioon).

Oli aastatel 1917–1918 Keila Miikaeli koguduse abiõpetaja. Töötas aastatel 1918–1924 Lääne-Nigula Püha Nikolause koguduse õpetajana. Oli aastatel 1924–1926 haridusnõunik haridusministeeriumis. Töötas aastatel 1926–1944 Vigala Maarja koguduse õpetajana, olles 1932–1935 Lääne praostkonna abipraost, 1935–1944 Lääne praostkonna praost ja 1935–1939 Lääne vikaarkonna piiskoplik vikaar. 1936. aastal oli ta Läänemaa seltskondliku komitee liige. Oli aastatel 1944–1946 Tallinna Jaani koguduse õpetaja ja 1946–1960 Viru-Jaakobi koguduse õpetaja.

Ferdinand Jürgensoni matusetalitus peeti 25. novembril Tallinna Jaani kirikus ja ta maeti Rannamõisa kalmistule, vanemate hauaplatsile.

Isiklikku
---------

Ferdinand Jürgensoni vend Johannes Jürgenson (1903–1933) oli samuti vaimulik.

Viited
------

1. ↑  Konrad Veem. *Eesti Vaba Rahvakirik : Dokumentatsioon ja leksikon*. EVR Stockholm, 1988.
2. ↑  Eesti Kirik nr 1, 1961.

Välislingid
-----------

* Elulugu EELK saidil
* Meenutus: Ühe kirikuõpetaja kannatuste rada, *Vigala Sõnumid*, 15. veebruar 2014
**Ernst Blumbach** (22. veebruar (vkj) 1863 Paide – 30. jaanuar 1929 Tallinn) oli eesti päritolu Venemaa sõjaväelane (kindralmajor) ja hüdrograaf.

Elulugu
-------

Ernst Blumbach sündis 1863. aastal Paides käsitöölise perekonnas. Kaotas varases nooruses isa ja ema ning teda kasvatas Peterburis elanud onu. Blumbach omandas hariduse Peterburi 6-klassilises progümnaasiumis, mille lõpetamise järel 1879 astus mereväe tehnikakooli (hilisema nimetusega Keiser Nikolai nimeline Mereväe Inseneride Kool). 

Mereväe tehnikakooli lõpetamise järel 1883. aastal mereväe lipniku auastmes suunati Blumbach navigatsiooniohvitserina keisriririigi sõjalaevastikku. Tema teenistus möödus mitmel sõjalaeval: Krasnaja Gorka 1892–1893, õppelaevad Morjak ja Vernõi 1894–1896, miiniristleja Abrek 1897–1898 ning soomuslaev Admiral Ušakov 1899–1902.

Alates 1902. aastast teenis ta Kroonlinna observatooriumi astronoomi vanema abina, kus teenistuse ajal ülendati ta 1909. aastal mereväe polkovnikuks. Ta töötas kartograafia ja hüdrograafia alal ning oli meremagnetismi asjatundja.

1913. aastal viidi Blumbach üle teenistust jätkama hüdrograafide korpusse ja nimetati Sevastopoli observatooriumi astronoomi vanemaks abiks. Sevastopolis teenis ta Esimese maailmasõja ajal ning ka pärast revolutsiooni. Ajutine Valitsus ülendas Blumbachi 1917. aastal kindralmajoriks. 

Vene kodusõja ajal, viibis Blumbach Sevastopolis, mis oli Anton Denikini ja Peter von Wrangeli vägede kontrolli all.

Kaotuse järel Vene kodusõjas ja Wrangeli armee evakueerimisega Krimmist 1920. aastal lõppes ka Blumbachi teenistus Venemaa heaks. Aastatel 1920–1923 elas ta Jugoslaavias, kuni 1923. aasta kevadtalvel õnnestus tal Eestisse naasta.

Eestis võeti Blumbach kui tunnustatud spetsialist vanema hüdrograafina kohe Eesti kaitsevägede staabi IV, topo-hüdrograafia osakonna teenistusse. 1927. aastal nimetati Blumbach vanemaks kartograafiks, tema ülesandeks jäi peamiselt magnetismialased uuringud ja arvutused Tallinna ümbruses ning Saaremaal. Ta avaldas hulga artikleid erialaajakirjades ning suuremaks tööks oli osalus Eesti merekaartide koostamisel ja noorte mereväeohvitseride õpetamine ja ettevalmistamine.

Ernst Blumbach suri 30. jaanuaril 1929 ja ta maeti Nõmmele Hiiu-Rahu kalmistule.

Kirjandus
---------

* J. Kukelmann. Ernst Blumbach †. Vaba Maa, 17. veebruar 1929, nr 41, lk 9.

Välislingid
-----------

* Leho Lõhmus, Ernst Blumbach - Eesti päritolu vene kindral, Nõmme Sõnumid, 12. veebruar 2013
* Ohvitseride andmebaas