recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ajakirjanik Margus Välja
**Margus Välja** (sündinud 18. märtsil 1958 Tallinnas) on eesti ajakirjanik.

Lõpetanud Haapsalu 1. keskkooli 54. lennu 1976. aastal ja Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal 1991. aastal.

Elanud Haapsalus ja töötanud seal ilmunud ajalehe Läänlane toimetuses a-il 1978–92 korrespondendi, osakonnajuhataja ja tegevtoimetajana; Tallinnas töötanud Eesti ajalehtede Rahva Hääl, Eesti Sõnumid ja Sõnumileht toimetuses 1992–96 erikorrespondendina. Olnud (1997. a) riigiametnik Tallinnas kaitseministeeriumi avalike suhete büroo juhataja.

2008. aastast elab USA-s Californias ja Eestis Haapsalus: 2008–11Los Angeleses, aastast 2011 San Francisco lahe ääres San Joses.

Tegev vabakutselise ajakirjaniku ja toimetajana Eestis ja USA-s. Töötanud internetiettevõtete juures Californias Mountain View's ja Sunnyvale'is.

Kirjutisi ja fotosid ilmunud peamiselt Eesti ajalehtedes, ajakirjades ja veebiväljaannetes, s.h al a 2008 Ameerika-eestlastest ning elust ja sündmustest USA-s. Aastail 2009–11 oli tegev veebiväljaande – Los Angelese Eesti Seltsi häälekandja, infokirja Los Angelese Eestlased juures. Esines fotonäitusega "Ajalehepildid Ameerikast. Uudisloo vaateline pool. Haapsalust pärit kirjutav ajakirjanik pildistab New Yorgis, Los Angeleses, San Franciscos ja Silicon Valleys 2008–2015", mis oli eksponeeritud Haapsalu kultuurikeskuses 2015. aasta juulis–augustis.

Välislingid
-----------

* Margus Välja, Armastuse suvi 1967: rinnahoidjad põlema! Eesti Naine nr 7, 2017. Lk 60.
* Margus Välja, Oli nagu fantoomriigi esindaja. [Eesti aukonsul Jaak Treiman Lõuna-Californias – 70.] Postimees, 28. juuli 2013
* Ajakirjanik Margus Välja avab Haapsalus Eesti-Ameerika fotonäituse. Lääne Elu, 23. juuli 2015
* Los Angelese Eestlased
* Tartu Ülikool, ühiskonnateaduste instituut. Vilistlased 1957-2002
* Verbum creat omnia / Sõna loob kõik. Ajakirjandusõpetus 50. Kommunikatsiooniõpetus 35. Juhan Peegel 85. Tartu Ülikooli kirjastus, 2004. Lk 120.
* Margus Välja DIGARi Eesti artiklite portaalis
* Margus Välja Eesti artiklite andmebaasis ISE
**Ants Pihlak** (19. jaanuar 1942, Jõgeva – 17. veebruar 2023) oli eesti keeleteadlane.

Elulugu
-------

Ants Pihlak oli talupidaja poeg.

Lõpetas 1960 Põltsamaa Keskkooli, 1963 Tallinna Merekooli laevamehaanika osakonna, 1972 Gorki Võõrkeelte Instituudi inglise ja prantsuse keele tõlk-referendina, filoloogiakandidaat (1981, NSVL TA L osakond), väitekiri "Принципы составления русско-эстонских словарей активной направленности (на примере конструктивных глаголов)". Oli 1979–91 Eesti Teaduste Akadeemia võõrkeelte kateedri juhataja, 1991–92 Eesti NSV TA Keele ja Kirjanduse Instituudi (KKI) grammatikasektori vanemteadur, 1992–94 Riigikaitse Akadeemia keelekeskuse juhataja, 1994–98 tõlkebüroo TEA toimetaja, 1998–2001 ajakirja Baltic Revue toimetaja, 2001. aastast oli Euroülikooli dotsent.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: eesti keele tegumoeliste ja aspektiliste tähenduste väljendamise võimaluste kontrastiivsus võrreldes vene ja soome keelega; eestikeelne erialaterminoloogia (konverentsi- ja ärikeel); keele seos mõtlemisega. Olnud 18 inglise-eesti ja eesti-inglise lühi- jm sõnaraamatu toimetaja; tõlkinud inglise keelde ja vastupidi 16 trükist, sh ettekanne Euroopa Nõukogule Eesti kultuuripoliitikast aastail 1988–1995 (1995), kokkuvõte Eesti TA Rahvusvaheliste ja Sotsiaaluuringute Instituudi uurimusest integratsiooniprotsessidest Eesti ühiskonnas (2000), Eesti Teaduste Akadeemia aastaaruanded (aastast 1996), raamat "Eesti mõisad" (2004), majandusteadlase Ernst Friedrich Schumacheri "Hämmeldunu teejuht", mitmesugused juriidilised dokumendid jm. Umbes 40 teadustrükist, sh 2 monograafiat, sõnaraamatud.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Деловая корреспонденция на английском языке (kaasautor S. Dubinko). Минск, 1989
* Eesti analüütilised versus vene sünteetilised verbid (sõnaraamat) Tallinn, 1991
* Finnish-Estonian-English Conference Manual (kaasautorid L. Lofman, J. Lehtonen). Tallinn, 1991
* U-verbid ja enesekohasus eesti keeles. Tallinn, 1992
* A Comparative Study of Voice in Estonian. // SKA Toim 1 (1993)
* More than Language: A comparison of Estonian and Russian Psyches (kaasautor M. Beckelhimer). // Kulttuurien kohtaaminen. Jyväskylä, 1993
* English-Russian Business Dictionary. M, 1994
* English-Estonian: Estonian-English Business Glossary (kaasautor L. Krikk). Tallinn, 1999
* Handbook for Translators. Tallinn, 2000.

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Nick Leddy (2015)
**Nicholas Michael Leddy** (sündinud 20. märtsil 1991 Eden Prairie'is Minnesotas) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis St. Louis Blues.

2009. aastal valis Minnesota Wild ta NHL-i *draft* '​is 16. valikuna. Enne profikarjääri NHL-is mängis ta jäähokit ühe hooaja Minnesota Ülikooli meeskonnas. NHL-is debüteeris Leddy hooajal 2010–11 Chicago Blackhawksi meeskonnas. Hooajal 2012–13 võitis ta Blackhawksiga Stanley karika.

Aastatel 2014–2021 mängis Leddy New York Islandersis.

2021. aasta juulis siirdus ta Detroit Red Wingsi. 2022. aasta märtsis kaubeldi ta St. Louis Bluesi.

2011. aastal võitis Leddy USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali.

Viited
------

1. ↑  "Detroit acquires Sundqvist, Walman and 2023 2nd-round pick from St. Louis". NHL.com. 21.3.2022. Vaadatud 28.3.2022

Välislingid
-----------

* Nick Leddy NHL.com lehel
* Nick Leddy hockeydb.com lehel

| * v
* r
St. Louis Blues |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Jordan Binnington **·** Thomas Greiss |
| 
**Kaitsjad**: Robert Bortuzzo **·** Justin Faulk **·** Torey Krug **·** Nick Leddy **·** Colton Parayko **·** Calle Rosén **·** Marco Scandella **·** Tyler Tucker |
| 
**Ründajad**: Nikita Aleksandrov **·** Samuel Blais **·** Logan Brown **·** Pavel Butšnevitš **·** Kasperi Kapanen **·** Jordan Kyrou **·** Josh Leivo **·** Jake Neighbours **·** Tyler Pitlick **·** Brandon Saad **·** Brayden Schenn **·** Robert Thomas **·** Aleksei Toroptšenko **·** Jakub Vrána **·** Nathan Walker |
Margus Pooga 2010. aastal.
**Margus Pooga** (sündinud 7. augustil 1957 Viljandis) on eesti biokeemik. Tartu Ülikooli keemilise bioloogia professor.

Elulugu
-------

Margus Pooga lõpetas 1975. aastal Tartu 5. Keskkooli ja 1980. aastal *cum laude* Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakonna orgaanilise keemia erialal. Doktorikraad biokeemias 1998. aastal (TÜ, väitekiri "Cell penetrating peptide transportan and its predecessors, galanin-based chimaeric peptides"). Doktoritöö juhendaja oli Ülo Langel.

Aastatel 1980–88 oli ta KBFI nooremteadur. 1988–2004 Eesti Biokeskuse teadur ja vanemteadur, ühtlasi 1992–1996 ja periooditi ka 1997–2002 Stockholmi Ülikooli neurokeemia ja neurotoksikoloogia instituudi külalisteadur. 2005–2008 Tartu Ülikoolis vanemteadur.

Alates septembrist 2008 arengubioloogia õppetooli juhataja Tartu Ülikooli molekulaar- ja rakubioloogia instituudis.

Teadustöö
---------

Margus Pooga teadustöö põhisuunad on rakubioloogia, valkude ja peptiidide keemia ja rakutransport. Töid biomolekulide struktuurist ja dünaamikast, valkude puhastamisest ja primaarstruktuuri määramisest, geeniregulatsioonist, immunoloogiast, rakkudes signaaliülekandest ja rakutranspordist. Suurem tähelepanu on rakku sisenevate peptiidide uurimisel.

Eesti Biokeemia Seltsi, The Biochemical Society, American Society For Cell Biology ja European Peptide Society liige.

Eesti Vabariigi teaduspreemia keemia ja molekulaarbioloogia valdkonnas 2009. aastal (kollektiivis koos Ülo Langeli (kollektiivi juht), Mats Hanseni, Ursel Soometsa ja Kalle Kilga).

Üle 70 teadustrükise.

Tunnustus
---------

* 2007 Tartu Ülikooli aumärk

Teoseid
-------

* Cell penetration by transportan (kaasautor). // FASEB J. 12 (1998) 1
* Cell penetrating PNA constructs regulate galanin receptor levels and modify pain transmission in vivo (kaasautor). // Nature Biotechnol 16 (1998) 9
* Cellular translocation of proteins by transportan (kaasautor). // FASEB J. 15 (2001) 6
* Anticonvulsant activity of a nonpeptide galanin receptor agonist (kaasautor). // Proc. Natl. Acad. Sci. USA 99 (2002) 10
* Cell transduction pathways of transportan (kaasautor). // Bioconjugate Chem. 16 (2005) 6
* Protocol to study the uptake of cell-penetrating peptides (kaasautor). // Nature Protocols 1 (2006) 2.

Viited
------

1. 1 2 3  *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013
2. 1 2 3 4  Margus Pooga Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes (vaadatud 20. detsembril 2012)
3. ↑  Eesti Vabariigi teaduspreemiad Haridus- ja Teadusministeerium
4. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 8.12.2022.

Välislingid
-----------

* Margus Pooga Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
**Lucius Domitius Aurelianus** (*Imperator Caesar Lucius Domitius Aurelianus Augustus*); 9. september 214 – september 275) oli Vana-Rooma keiser septembrist 270 kuni surmani (valitses 5 aastat ja suri 61-aastaselt).

Lucius Domitius Aurelianus
Lisanimed: *Germanicus maximus* (271), *Goticus maximus* (272), *Dacicus maximus* (272), *Parthicus (Persicus?) maximus* (272), *Arabicus maximus* (272), *Palmyrenicus maximus* (272), *Armeniacus (?)*, *Adiabenicus (?), Carpicus maximus* (273), *Restitutor orbis* (274). Tapeti oma sekretäri poolt.

Aurelianus sündis Möösias, oli rahvuselt illüür ja arvatavasti kolooni poeg. Ta oli elukutseline sõjaväelane ja sai Claudius II ajal ratsaväe ülemaks. Pärast Claudiuse surma kuulutas ta end Sirmiumis keisriks.

Võitudega jüütide, sarmaatide, vandaalide ja gootide üle taastas ta Rooma piiri Doonaul, kuid pidi teisel pool jõge oleva Daakia 271 gootidele loovutama. 271 peatas ta Pavia lähedal alamannide sissetungi Itaaliasse. Ta laskis ümbritseda Rooma Aurelianuse müüriga, millest 18,8 km on säilinud. 272 võitis ta Palmyra kuningriigi valitsejanna Zenobia ja tõi ta vangina Rooma. 274 võitis ta Gallia usurpaatori Tetricus I ja liidendas seega kõik sajandi keskel tekkinud separaatriigid, taastades Rooma keisririigi ühtsuse. Siit tuleneb tema aunimetus *restitutor orbis* ('maailma taastaja').

Ta uskus, et riiki on võimalik ühendada ühtse usuga. Seega kehtestas ta riigis päikese usu. Lisaks käskis ta end nimetada jumalaks.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Quintillus** | **Vana-Rooma keiser**270-275 | Järgnev**Tacitus** |

Viited
------

1. ↑  Vseviov, David ja Soots, Terje (21.08.1996). "Maailmapilt: MAAILMAPILT. Ole tervitatud, imperaator! 16. Rooma keisrid 3. sajandil". *ERR Arhiiv*. Vaadatud 2´06.02.2021. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|vaadatud=` (juhend)CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
**Ants Rehtlane** (kuni 1919 **Hans Rehtlane**; 24. november 1884 Vändra – 24. jaanuar 1942 Ussollag) oli Eesti sõjaväelane (kolonel).

Hariduse omandas Hans Rehtlane Eesti Aleksandrikoolis, mille lõpetas 1903. aastal. 1903–1904 õppis ta Tallinnas pedagoogilistel kursustel ja omandas algkooliõpetaja kutse. Töötas aastatel 1904–1905 õpetajana Kõpu kihelkonnakoolis ja 1. oktoobrist 1905 kuni 15. veebruarini 1916 Stavropoli kubermangus Allmäe eesti asunduses.

Ta astus Vene sõjaväkke 20. aprillil 1916. 2. veebruaril 1917 lõpetas ta lipnikekooli ja ülendati lipnikuks. Võttis osa I maailmasõjast Riia väerindel 19. Siberi kütipolgu koosseisus 1917. aasta septembrist kuni detsembrini.

1919. aasta alguses oli ta 1. Diviisi tagavarapataljoni koosseisus. Sama aasta 2. novembril ülendati ta Tallinna tagavarapataljonis alamleitnandiks (väljateenitud aja eest vene sõjaväes). 1924. aasta veebruaris viidi ta leitnandina üle 10. Jalaväerügemendist SVÜÕA-sse, kust märtsis Sõjavägede Staapi. Sama aasta novembris ülendati ta kapteni auastmesse.

1927. aasta veebruaris sai ta majoriks. Alates 1929. aasta juulist oli ta Sõjavägede staabi IV osakonna ülem. 1935. aastal ülendati ta kolonelleitnandiks ning 1940. aastal sai ta koloneli auastme. 

1. juulil 1941 arreteeriti ta NKVD poolt Tallinnas ning saadeti Solikamski vangilaagrisse, kus suri järgmise aasta 24. jaanuaril.

Tunnustus
---------

* 1936 Kotkaristi IV klassi teenetemärk
**Aulnoy-lez-Valenciennesi kanton** on kanton Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus. See moodustati 2014. aasta kantonireformiga, mis jõustus 2015. aasta märtsis. Kantoni keskus on Aulnoy-lez-Valenciennes.

See koosneb järgmistest valdadest:

1. Artres
2. Aubry-du-Hainaut
3. Aulnoy-lez-Valenciennes
4. Bellaing
5. Famars
6. Haspres
7. Haulchin
8. Haveluy
9. Hérin
10. Maing
11. Monchaux-sur-Écaillon
12. Oisy
13. Petite-Forêt
14. Prouvy
15. Quérénaing
16. Rouvignies
17. La Sentinelle
18. Thiant
19. Trith-Saint-Léger
20. Verchain-Maugré

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2020

Nordi departemangu kantonid

Aniche **·** Annœullin **·** Anzin **·** Armentières **·** Aulnoye-Aymeries **·** Aulnoy-lez-Valenciennes **·** Avesnes-sur-Helpe **·** Bailleul **·** Cambrai **·** Le Cateau-Cambrésis **·** Caudry **·** Coudekerque-Branche **·** Croix **·** Denain **·** Douai **·** Dunkerque-1 **·** Dunkerque-2 **·** Faches-Thumesnil **·** Fourmies **·** Grande-Synthe **·** Hazebrouck **·** Lambersart **·** Lille-1 **·** Lille-2 **·** Lille-3 **·** Lille-4 **·** Lille-5 **·** Lille-6 **·** Marly **·** Maubeuge **·** Orchies **·** Roubaix-1 **·** Roubaix-2 **·** Saint-Amand-les-Eaux **·** Sin-le-Noble **·** Templeuve **·** Tourcoing-1 **·** Tourcoing-2 **·** Valenciennes **·** Villeneuve-d'Ascq **·** Wormhout
**Marguse** on küla Harju maakonnas Kose vallas Kose–Purila maantee ääres.

Kuni 2013. aastani kuulus küla Kõue valda.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 13 inimest. Kõik olid eestlased.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  Statistikaameti andmebaas

Kose valla lippKose valla lipp
Kose valla asulad

**Alevikud:** Ardu | Habaja | Kose | Kose-Uuemõisa | Ravila   

**Külad:** Aela | Ahisilla | Alansi | Harmi | Kadja | Kanavere | Kantküla | Karla | Kata | Katsina | Kirivalla | Kiruvere | Kolu | Krei | Kuivajõe | Kukepala | Kõrvenurga | Kõue | Laane | Leistu | Liiva | Lutsu | Lööra | Marguse | Nutu | Nõmbra | Nõmmeri | Nõrava | Ojasoo | Oru | Pala | Palvere | Paunaste | Paunküla | Puusepa | Rava | Raveliku | Riidamäe | Rõõsa | Saarnakõrve | Sae | Saula | Silmsi | Sõmeru | Sääsküla | Tade | Tammiku | Triigi | Tuhala | Uueveski | Vahetüki | Vanamõisa | Vardja | Vilama | Virla | Viskla | Võlle | Äksi
**Aunuse rajoon** on haldusüksus Karjala Vabariigis Venemaal.

Ligikaudu 90% rajooni pindalast moodustavad metsad ja rabad.

Aunuse rajoon on ainuke rajoon Karjala Vabariigis, kus karjalased on enamusrahvus. 2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli Aunuse rajooni elanikkonnast karjalasi 60,7%, venelasi 32,4%, valgevenelasi 2,7%, ukrainlasi 1,7%, soomlasi 1,0% ja muudest rahvustest inimesi 1,5%.

Viited
------

1. ↑  Численность населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2022 года, vaadatud 3.12.2022.
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. november 2012. Vaadatud 3. juulil 2011.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Karjala Vabariigi haldusjaotus

Aunuse rajoon ▪ Belomorski rajoon ▪ Kalevala rahvusrajoon ▪ Karhumäe rajoon ▪ Kemi rajoon ▪ Kontupohja rajoon ▪ Kostamuse linn ▪ Lahdenpohja rajoon ▪ Louhi rajoon ▪ Mujejärvi rajoon ▪ Petroskoi linn ▪ Pitkäranta rajoon ▪ Prääsä rajoon ▪ Puudosi rajoon ▪ Segeža rajoon ▪ Sortavala rajoon ▪ Suojärvi rajoon ▪ Äänisranna rajoon
Genotüübi ja fenotüübi vahelised suhted. Kasutades Punnetti võrgustikku, on võetud vaatluse alla õie kroonlehtede värvused ja näidatud kahe heterosügootse taime võimalikke järglasi. Tähed B ja b, mis esindavad genotüübilist osa, tähistavad dominantset ja retsessiivset geenivarianti (alleeli), mis määrab värvuse kui fenotüübilise tunnuse
**Genotüüp** (inglise *genotype*) on indiviidi (või raku) kogu geneetiline informatsioon, mis koostoimes keskkonnatingimustega määrab tema fenotüübi.

Teise lähenemise seisukohalt on **genotüüp** indiviidi (raku) geneetiliste lookuste alleelne koosseis.

Diploidsetel organismide puhul saab eristada iga geeni suhtes homosügootset ja heterosügootset genotüüpi.

Suguliselt sigivate (diploidsete) organismide genotüübi igas geenipaaris pärineb üks alleel isalt ja teine emalt.

Heterogameetse sugupoole genotüüp on suguliiteliste geenide suhtes hemisügootne.

Mõistet "genotüüp" kasutas esimesena 1909. aastal Taani botaanik Wilhelm Johannsen.

Vaata ka
--------

* Fenotüüp
* Genoom
* Genotüübiline muutlikkus

Viited
------

1. 1 2 3  Viikmaa, M. Klassikalise geneetika leksikon. Vaadatud 30.07.2011.

Kirjandus
---------

* Viikmaa, M. Klassikalise geneetika leksikon. Vaadatud 30.07.2011.
**Ants Saar** (7. august 1914 Rakvere – 10. oktoober 1995 Tallinn (Nõmme)) oli Eesti purilendur.

Pärast sõjaväevelskrite kursuse lõpetamist 1936. aastal töötas Ants Saar velskrina Tallinna Keskhaiglas. Ta päästis 6. septembril 1938 oma meditsiiniliste oskuste ja otsustava tegutsemisega Ülemiste järve kohal toimunud Varssavi lennuklubi lendurite demonstratsioonlendudel lennukiga järve kukkunud Poola lenduri Zbigniew Oleński elu.  Tänutäheks võimaldas Varssavi lennuklubi A. Saarele täieliku väljaõppe ühes tema enda valitud Poola purilennukoolidest, milleks A. Saar valis Sokola Góra purilennukooli.

Aastal 1939, 23. juunil (?) püstitas Ants Saar Poolas mäeveerulennul senini kehtiva Eesti purilennu kestuslennurekordi 11 tundi 46 minutit. (Sellist rekordiliiki FAI tabelites enam ei ole).

Viited
------

1. ↑  Lennuõnnetus poolakate lennudemonstratsioonil. Uus Eesti, 7. september 1938, nr. 245, leht 1.
2. ↑  Teedel Õhuavarustesse, Ants Künnapuu, Tallinn, "Valgus", 1979, lk. 73.

Kirjandus
---------

* 
* Ants Saar. Purilenduri mälestusi. Spordileht, 8.– 25. veebruar 1963.

Välislingid
-----------

* Ajalugu kordub: ka 1938. aastal sumatas Poola lendur Ülemiste järve
* Biograafia ESBL-is
* Õnnetus Poola lenduriga Ülemistel. Päewaleht, nr. 242, 7. sept. 1938
* Purilenduri mälestusi. Spordileht nr.11, 8. veebruar 1963
* nr. 12, 11. veebruar 1963
* nr. 13, 15. veebruar 1963
* nr. 14, 18. veebruar 1963
* nr. 15, 22 veebruar 1963
* nr. 16, 25. veebruar 1963
*
**Ilzeskalns** (ka **Iļžukolns**) on küla (*vidējciems*) Lätis Rēzekne piirkonnas, Ilzeskalnsi valla halduskeskus.

Küla asub valla keskosas, merepinnast 153 meetri kõrgusel Iča jõe ääres, piirkonna keskusest Rēzeknest 16 ja Riiast 254 kilomeetri kaugusel. Ilzeskalnsis on raamatukogu, postkontor, rahvamaja, algkool, katoliku kabl ja õigeusu kirik.

Ilzeskalns rajati nõukogude perioodil Kuļņeva küla ja Ilzenberga mõisa keskuse kohale kui Gailumi külanõukogu halduskeskus ja Gailumi sovhoosi keskasula. Aastast 1989 oli küla Ilzeskalnsi sovhoosi keskasulaks. Ilzenberga kuulus aastani 1949 Bērzgale valda, Kuļņeva aga Makašēni valda.

Sealsesse õigeusu kirikusse on maetud Vene sõjaväelane Jāakov Kulnev.

Aastal 2018 oli külas 277 elanikku, aastal 2022 oli elanikke 162.

Viited
------

1. ↑  Läti Ruumiandmete Agentuur
2. ↑   Административно-территориальное деление Латвийской ССР 1978 год. — Рига: Лиесма, 1978. — 137 lk.
3. ↑  Словарь русских генералов
4. ↑  Vietvārdu datubāze
Margus Proos 1998. aastal
**Margus Proos** (sündinud 21. märtsil 1962) on eesti alpinist ja ettevõtja.

Ta lõpetas aastal 1980 Tallinna 46. keskkooli ning 1985 Tallinna Polütehnilise Instituudi keemiateaduskonna puidutöötlemise tehnoloogia erialal. Pärast lahkumist ettevõttest AS Standard 1991 aastal, rajas ta koos August Kulliga mööblitootmise ettevõtte AS Thulema. , kus ta töötas tootmis- ja arendusjuhina Alates aastast 2008 on ta OÜ Kose Vesi juhatuse liige. Ühtlasi tegutseb ta koos abikaasaga ettevõtjana aianduse alal OÜs Sadevälja ning puidust lipu- ja valgustimastide tootmiseettevõttes OÜ Puitmast.

Alpinism
--------

Margus Proos vallutas Cho Oyu 1998. aastal
Ta harrastab mägironimist 1980. aastast. Ta on tõusnud 1982. aastal Elbrusele (5642 m) Kaukasuses, 1995. aastal Mont Blancile (4809 m) Alpides ja 1997. aastal Aconcaguale (6901 m) Andides.

Ta on Mägiekspeditsioonide Klubi juhatuse liige.

### Tõusud kaheksatuhandelistele

Ta osales Eesti esimesest Himaalaja mägiekspeditsioonist ja oli nende seas, kes jõudsid kaheksatuhandelise Cho Oyu tippu. Tipputõus toimus 11. oktoobril 1998.

2001. aastal võttis ta osa Karakorami ekspeditsioonist Broad Peakile (8051 m). Tipputõusul jõudis ta edukalt sadulale ja jätkas tõusu tipu suunas, kuid ilma halvenemise tõttu pöördus ta (nagu ka Tõivo Sarmet) vaevalt sadakond meetrit enne eeltippu tagasi.

Margus Proos osales ka eestlaste 2003. aasta Džomolungma ekspeditsioonil, kuid kukkus liustikku ületades kaheksa meetri sügavusse auku ja oli sunnitud tipputõusu katkestama.

### Kõrgtõusud

* 1997 – Aconcaguale (6901 m)
* 1998 – Cho Oyu (8188 m)
* 2001 – Broad Peak (jõudis kõrgusele 8021 m)
* 2003 – Džomolungma (jõudis kõrgusele 7070 m)

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti lipp Everestile. magiklubi.ee
2. ↑
3. ↑  "Margus Proos püsis Thulema põhiomanikuna varjus" Delfi Ärileht, 15. märts 2006
4. ↑  Margus Proos. magiklubi.ee
5. ↑  Meie töötajad. kosevesi.ee
6. ↑  Ajalugu. kosevesi.ee
7. ↑  Raivo Plumer, Tõivo Sarmet. "Everesti päevik". Pegasus: Tallinn, 2005. Lk 48
8. ↑  Karakorum 2001 e. ekspeditsioon Broad Peakile. magiklubi.ee
9. ↑  Mount Everest: Põhjanõlv ERR arhiiv
10. ↑  Raivo Plumer, Tõivo Sarmet. "Everesti päevik". Pegasus: Tallinn, 2005. Lk 83
11. ↑  Raivo Plumer, Tõivo Sarmet. "Everesti päevik". Pegasus: Tallinn, 2005. Lk 273
12. Sadevälja aiandustalu. sadevalja.ee

Välislingid
-----------

* Margus Proos. magiklubi.ee
**Ilz** on vald (*Marktgemeinde*) Austrias Steiermargi liidumaal. Ta asub merepinnast umbes 300 m kõrgusel, Ilzi jõe vasakkaldal, 1 km laiuses ja viljakas Ilzi orus, 43 km Grazist idas, 19 km Gleisdorfist idas ja 13 km Fürstenfeldist läänes. Esimesena nimetati seda 14. oktoobril 1265 Grazis Herbord von Fullnsteini hagiavalduses, kes oli piiskop Bruno von Schauenburgi õmbleja. Selles kirjutises on mainitud tunnistajat: Dominus Wernherus de Ylnz, tõenäoliselt selle linna vikaar.

Huviväärsused
-------------

Peamine vaatamisväärsus on barokne kirik.

Feistritzi linnus asub Ilzist põhja pool Feistritzi jõe ääres. 1980. aastatel oli linnuse lagunemine ähvardav, kuid omanikud taastavad ja kohandavad hoonet. Vanim osa – torn – ehitati 1200. aasta paiku.

Vahetus ümbruskonnas on veel linnuseid: Kalsdorfi linnus, Benndorfi linnus ja Uhlheimi linnus.

Ilzi peaväljak kihelkonnakirikuga

Liiklus
-------

Ilz paikneb lõunapoolse kiirtee (mahasõit 138) ja Gleisdorfi maantee (B65) lähedal. See on Gleichenbergi maantee (B66) alguspunkt.

Sõpruslinn
----------

* Ruderting

Viited
------

1. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Hartberg-Fürstenfeldi ringkonna vallad

* Bad Blumau
* Bad Loipersdorf
* Bad Waltersdorf
* Buch-Sankt Magdalena
* Burgau
* Dechantskirchen
* Ebersdorf
* Feistritztal
* Friedberg
* Fürstenfeld
* Grafendorf bei Hartberg
* Greinbach
* Großsteinbach
* Großwilfersdorf
* Hartberg
* Hartberg Umgebung
* Hartl
* Ilz
* Kaindorf
* Lafnitz
* Neudau
* Ottendorf an der Rittschein
* Pinggau
* Pöllau
* Pöllauberg
* Rohr bei Hartberg
* Rohrbach an der Lafnitz
* Sankt Jakob im Walde
* Sankt Johann in der Haide
* Sankt Lorenzen am Wechsel
* Schäffern
* Stubenberg
* Söchau
* Vorau
* Waldbach-Mönichwald
**Gennadi Georgijevitš Majorov** (vene keeles *Майоров, Геннадий Георгиевич*; sündinud 3. märtsil 1941 Moskvas) on vene filosoof, filosoofiadoktor (1982), Moskva Riikliku Ülikooli teeneline professor (2003), Venemaa loodusteaduste akadeemia liige (1991), spetsialist filosoofia ajaloo alal.

1969. aastal kaitses Majorov kandidaaditöö teemal "Gottfried Leibnizi gnoseoloogia", 1983. aastal doktoritöö teemal "Lääne-Euroopa keskaegse filosoofia kujunemine". Ta on kirjutanud uurimusi antiik- ja keskaja filosoofia (sh Cicero, patristika ja Boethiuse), uusaja filosoofia (sh Leibnizi) ja sofioloogia) teemadel ning avaldanud Lääne filosoofiaklassikute tõlkeid vene keelde (nt tõlke George Berkeley traktaadist "De Motu", mis ilmus Berkeley kogutud teostes 1978. aastal).

2005. aastal pälvis Majorov Lomonossovi preemia 1. järgu.

Lisaks emakeelele vene keelele räägib ta inglise keelt, saksa keelt, prantsuse keelt, hispaania keelt ja itaalia keelt. Hästi oskab ta ka ladina keelt.

Teoseid
-------

* Этика в средние века. – М. 1986
* В поисках нравственного абсолюта – античность и Боэций. – М. 1990
* Восток и Запад в Европе // Диалог цивилизаций: Восток – Запад. – М. 1994
* Философия как искание Абсолюта. Опыты теоретические и исторические. – М.: Едиториал УРСС, 2004

Viited
------

1. 1 2  "Majorovi profiil MRÜ filosoofiateaduskonna kodulehel" (vene). Moskva Riiklik Ülikool. Vaadatud 4. oktoobril 2020.

Kirjandus
---------

* Андреева И. С. Философы России второй половины XX века. Портреты. – М. 2009. – С.245-266. – ISBN 978-5-248-00479-9

Välislingid
-----------

* Majorov MRÜ filosoofiateaduskonna kodulehel
* Majorov portaalis Bogoslov.ru
**Ants Pihelgas** (21. mai 1937 Narva – 27. detsember 1994 Narva) oli Eesti veemotosportlane, spordikohtunik ja -tegelane.

Lõpetas mehaanikuna merekooli Tallinnas.

Oli veemotospordi üks eestvedajaid Narvas. Ise võistles ta aastatel 1963–1980, sai aastatel 1972–1976 Eesti NSV meistrivõistlustel 500 cm3 päramootoriga vabapaatide võistlusklassis (O-500 või OC) kokku kolm pronksmedalit. Püstitas 1969. aastal võistlusklassis KB Eesti rekordi. 

Tegutses aastatel 1963–1994 treenerina Narvas, tema õpilasi oli ka Kalev Tõll. Hiljem tegutses veemotokohtunikuna, üleliidulise kategooria kohtunikuna kuulus ta NSV Liidu Veemotoföderatsiooni kohtunike kolleegiumi. Aastatel 1978–1991 oli ta Eesti NSV Veemotoföderatsiooni presiidiumi liige. Tegutses Narvas ka mootorrattaspordi korraldamisega.

Tegutses edukalt harrastusnäitlejana Narva Rahvateatris.

Tegevus Narva omavalitsuses
---------------------------

Oli 1991. aastal Narva linnanõukogu valimistel Demokraatliku Bloki kandidaat.

Kuulus 1992–1994 Narva linnavolikokku.

Viited
------

1. ↑  Biograafia ESBL-is
2. ↑  Balti liiduvabariikide ja Valgevene NSV amatöörteatrite VII festival "Rambisõprus ´86" Viljandis (1986). Parim meespeaosatäitja Ants Pihelgas Narva Rahvateatrist
3. ↑  "Valimiseelne plakat, Narva Linnanõukogu demokraatliku bloki saadikukandidaat Ants Pihelgas, 1991". Narva Linnamuuseum, NLM 1881:52 D 325:52

Kirjandus
---------

* "Ants Pihelgas". // Veemoto Eestis 1954 – 2003. Koostanud Vahur Joala. Varrak. Tallinn 2003. Lk 24

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Ants Pihelga sporditulemused
**Gennadi Terri** (19. jaanuar 1940 Luga, Leningradi obl – 31. august 2012 Tallinn) oli Eesti sporditegelane. 

182 cm, 80 kg. 
Õppis Tallinna 10. keskkoolis, lõpetas 1959 tööstusettevõtete elektriseadmete erialal Tallinna Polütehnikumi ja 1967 elektriinseneri kutsega TPI. Hakkas 1953 käima David Klassi **suusatreeninguil**. 

Oli 1957 Harju **võrkpallimeistreid**, hiljem mängis Pärnu KEK-i meeskonnas. 

1959 alustas Jevgeni Fridolini juhendamisel **sõudetreeninguid** ning tuli 1961 ja 1962 paarisaerulisel kahepaadil Eesti meistriks. 

Oli Eesti meister ka **koroonas**: 1991 üksikmängus, 1992 ja 2008 segapaarismängus ning 1991–93 võistkondlikult. 

* Msp koroonas (1991).

Oli Sõudeföd-i tehnilise komisjoni esimees (1975–79), kuulus Võrkpalliföd-i (1977–78) ja Koroonaföd-i eestseisusse (1991–92). 

Töötas 1959–61 Raasiku elektromehaanikatehases elektrimehaanikuna, 1962–66 teeninduskombinaadis Kiir valveelektrikuna, 1966–69 Tallinna Elektrotehnika Tehases elektriinsenerina, 1969–75 Pärnu KEK-is peamehaanikuna ja juhataja asetäitjana ning 1975–86 juhatajana, 1986–91 Sindi sovhoosi asedirektorina, 1991–93 OÜ Printaka müügijuhina ja aastast 1995 AS-i Savi metallitööstuse juhatajana.

Viited
------

1. ↑
**Virokiinid** ehk **viiruste tsütokiinid** (inglise keeles *virokines*) on mitmete viiruste poolt kodeeritud valgud mis konkureerivad peremeesorganismi tsütokiinide (immuunsüsteem) või kemokiinidega. Virokiinid põhjustavad, mitmeid signaaliradu kasutades, peremeesorganismi immunosupressiooni ja toimivad immuunvastus(t)e inhibiitoritena, kas konkureerides retseptoritega, häirides tsütokiini vabastamist või sünteesi või kasutades samu geenikombinatsioone jms.

Virokiinid loetakse virulentsusfaktorite hulka ja nad on väga võimsad immunomodulaatorid.

Virokiinide liigitus ja nomenklatuur pole paigas, virokiinide suure homoloogia tõttu näiteks inimese rakkude poolt eritatud tsütokiinidega kannavad mitmed neist nimetusi milles on ühendatud viiruse lühend ja vastava tsütokiini märgis.

Käesoleval ajal teatake, et inimese IL-10- sarnast viiraalset IL-10-t (vIL-10) kodeerivad kõik herpesviirused (sh inimese tsütomegaloviirus (HCMV) ja Epsteini-Barri viirus (EBV- poolt sünteesitav BCRF1, hiljem CSIF- tsütokiini sünteesi inhibeeriv faktor *cytokine synthesis inhibitory factor*). Epsteini-Barri viiruse IL-10 (ebvIL-10) avaldab immunosupressiivset toimet inhibeerides inimestel T-rakkude ja NK-rakkude paljunemist, makrofaagide deaktiveerimist kuid soodustasid B-rakkude paljunemist ja diferentseerumist seda tõenäoliselt selleks et segamatult paljuneda.

Termini 'virokiinid' võttis 1988. aastal kasutusele Dr Bernard Moss.

Vaata ka
--------

* IL-10

Viited
------

1. ↑  Barry Slobedman, Peter A. Barry, Juliet V. Spencer, Selmir Avdic ja Allison Abendroth, Virus-Encoded Homologs of Cellular Interleukin-10 and Their Control of Host Immune Function, J. Virol. oktoober 2009, 83. väljaanne, nr 19, lk 9618-9629, doi: 10.1128/JVI.01098-09, veebiversioon (vaadatud 29.09.2014)(*inglise keeles*)
2. ↑  Kotwal GJ, Moss B. Vaccinia virus encodes a secretory polypeptide structurally related to complement control proteins. Lühikokkuvõte. Nature. sept 1988;335(6186):176-8. veebiversioon (vaadatud 29.09.2014)(*inglise keeles*)

Välislingid
-----------

* Ping Ouyang, Krzysztof Rakus, Steven J. van Beurden, Adrie H. Westphal, Andrew J. Davison, Derek Gatherer ja Alain F. Vanderplasschen, IL-10 encoded by viruses: a remarkable example of independent acquisition of a cellular gene by viruses and its subsequent evolution in the viral genome, J Gen Virol, veebruar 2014, 95. väljaanne, nr 2, lk 245-262, veebiversioon (vaadatud 29.09.2014)(*inglise keeles*)

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Virokine seisuga 29.09.2014.*
**Aulë** (tuntud ka kui Mahal, Valmistaja) on tegelane Tolkieni mütoloogias. Ta ilmub esmakordselt Silmarillionis kui haldjate jumal või Valar. Ta oli üks Arda (maailma) peaarhitekte.

Valar, keda nimetati Sepaks, aga ka Mägede Valmistajaks, sest Arda kujundamisel oli Aulë osa kaugelt suurem kui ühelgi teisel valaril. Ta valmistas valarite Lambid ning sepistas sõidukid, mis kandsid Päikest ja Kuud. Aulë on kõigi käsitööde meister ning kõigi metallide ja kalliskivide looja. Päkapikud tunnevad teda Mahali ehk Valmistaja nime all, sest just tema mõtles välja ja lõi mullast ja kivist nende rassi. Tema õpetas ka noldoritele kalliskivide valmistamise ning kivinikerduste kunsti. Aulë kojad asusid Valinori keskosas. Tema abikaasa oli Yavanna Viljade Andja.


| * v
* r
Ainurid J. R. R. Tolkieni teostest |
| --- |
| Valaritest Kuningad | 
Manwë **·** Ulmo **·** Aulë **·** Oromë **·** Mandos (Námo) **·** Lórien (Irmo) **·** Tulkas |
| Valaritest Kuningannad | 
Varda **·** Yavanna **·** Nienna **·** Estë **·** Vairë **·** Vána **·** Nessa |
| Vaenlased | 
Morgoth (Melkor) |
| Maiarid | 
Eönwë **·** Ilmarë **·** Ossë **·** Uinen **·** Salmar **·** Sauron **·** Melian **·** Arien **·** Tilion **·** Istar **·** Saruman (Curunír) **·** Gandalf (Olórin) **·** Radagast (Aiwendil) **·** Sinised Võlurid **·** Balrog **·** Gothmog **·** Durini Hukk |
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Ungari esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Kolmas koht | 1992 | kärbeskaal |
| Esimene koht | 1996 | kukk-kaal |
| Maailmameistrivõistlused |
| Esimene koht | 1991 | kärbeskaal |
| Esimene koht | 1997 | sulgkaal |
| Euroopa meistrivõistlused |
| Esimene koht | 1991 | kärbeskaal |
| Kolmas koht | 1993 | kukk-kaal |
| Esimene koht | 1996 | kukk-kaal |

**István Kovács** (sündinud 17. augustil 1970 Budapestis) on Ungari endine poksija.

Harrastajana
------------

### Ungari meistrivõistlustel

Ta oli vähemalt kahekordne Ungari meister kärbeskaalus (kuni 51 kg) aastatel 1989 ja 1990.

### Olümpiamängudel

Ta võitis kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1996. aasta Atlanta olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Ta sai kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Chol-Su Choile (Põhja-Korea) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja.

### Maailmameistrivõistlustel

Ta võitis kärbeskaalus (kuni 51 kg) 6. maailmameistrivõistlustel (Sydney, 1991) ning sulgkaalus (kuni 57 kg) 9. maailmameistrivõistlustel (Budapest, 1997) kuldmedali ja tuli maailmameistriks.

Ta osales kukk-kaalus (kuni 54 kg) 8. maailmameistrivõistlustel (Berliin, 1995), kuid kaotas 3. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Dirk Krügerile (Saksamaa) jäi edasistest medaliheitlustest välja.

### Euroopa meistrivõistlustel

Ta võitis kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks 29. Euroopa meistrivõistlustel (Göteborg, 1991) kärbeskaalus (kuni 51 kg) ja 31. Euroopa meistrivõistlustel (Vejle, 1996) kukk-kaalus (kuni 54 kg).

Ta sai kukk-kaalus (kuni 54 kg) 30. Euroopa meistrivõistlustel (Bursa, 1993) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Raimkul Malahbekovile (Venemaa) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja.

Elukutselisena
--------------

Ta poksis detsembrist 1997 kuni aprillini 2002 elukutselisena. Ta pidas kokku 23 kohtumist ning võitis neist 22 (neist 11 nokaudiga) kohtumist ja kaotas 1 (selle nokaudiga) kohtumise.

Viited
------

1. ↑  Ungari täiskasvanute meistrivõistlused poksis. Tulemused inglise keeles
2. ↑  26. suveolümpiamängude poksivõistlus. Atlanta 1996. Tulemused inglise keeles
3. ↑  25. suveolümpiamängude poksivõistlus. Barcelona 1992. Tulemused inglise keeles
4. ↑  6. maailmameistrivõistlused poksis. Sydney 1991. Tulemused inglise keeles
5. ↑  9. maailmameistrivõistlused poksis. Budapest 1997. Tulemused inglise keeles
6. ↑  8. maailmameistrivõistlused poksis. Berliin 1995. Tulemused inglise keeles
7. ↑  29. Euroopa meistrivõistlused poksis. Göteborg 1991. Tulemused inglise keeles
8. ↑  31. Euroopa meistrivõistlused poksis. Vejle 1996. Tulemused inglise keeles
9. ↑  30. Euroopa meistrivõistlused poksis. Bursa 1993. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* István Kovács (poksija) saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* István Kovács lehel BoxRec. Inglise keeles
**Imangali Nurgaliulõ Tasmagambetov** (*kasahhi* **Иманғали Нұрғалиұлы Тасмағамбетов**; *vene* Тасмагамбетов Имангали Нургалиевич; sündinud 9. detsembril 1956) on Kasahstani poliitik, Kasahstani peaminister 22. jaanuarist 2002 kuni juunini 2003. 

Imangali Tasmagambetov sündis 9. oktoobril 1956 Atõrau (Gurjevi) oblasti Mahhambeti rajoonis. Lõpetas Orali (Uralski) Puškini-nimelise Pedagoogilise Instituudi; filosoofiakandidaat. 

1989 valiti ta Kasahhi Leninliku Kommunistliku Noorsooühingu esimeseks sekretäriks. 1991. aastast juhtis Tasmagambetov Kasahstani riiklikku noorsooasjade komiteed, 1993. aastal sai Kasahstani presidendi abiks. Seejärel oli ta Atõrau oblasti *äkim* ja Kasahstani peaministri asetäitja.

Tema eelkäija peaministri ametis oli Kasõm-Žomart Tokajev ja järglane Danijal Ahmetov.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Kasõm-Žomart Tokajev** | **Kasahstani peaminister**2002 – 2003 | Järgnev**Danijal Ahmetov**  |
**Orvon Grover Autry** (tuntud kui **Gene Autry**; 29. september 1907 Tioga, Texas – 2. oktoober 1998 Los Angeles, California) oli USA laulja ja näitleja. Ta oli tuntud kinolina esimese "laulva kauboina".

1920. aastate lõpus alustas Autry karjääri lauljana. 1929. aastal sõlmis ta lepingu Columbia Recordsiga. Autry oli kantrimuusika üks tähtsamaid pioneere. Tema tuntumad laulud olid "Back in the Saddle Again" ja "At Mail Call Today", kuid tänapäevani tuntakse Autryt tema jõululaulude poolest, tema esitatud tunumate jõululaulude hulka kuuluvad "Rudolph, the Red-Nosed Reindeer", "Frosty the Snowman", "Here Comes Santa Claus" ja "Up on the House Top".

Filmides hakkas Autry mängima 1930. aastate keskpaigas. Aastatel 1934–1953 mängis ta kokku 93 filmis, millest enamik olid vesternid. Kõigis filmides kehastas ta iseennast "laulva kauboina". Autry pidas ennast ise viletsaks näiteks. Eriti abitu oli ta suudlusstseenides, siis kasutasid lavastajad traditsioonilist trikki, näiteks diskreetselt kõrvale vaatavat hobust. Vaatamata sellele, olid tema filmid USA-s tohutult populaarsed. Aastatel 1940–1956 esines ta enda raadiosaates "Gene Autry's Melody Ranch" ja aastatel 1950–1956 telesaates "The Gene Autry Show".

Autry on ainus, kellel on Hollywoodi kuulsuste alleel omanimeline täht kõigis viies kategoorias – filmi, televisiooni, helisalvestuse, raadio ja elavesituse alal. 1969. aastal võeti ta Kantrimuusika Kuulsuste Halli liikmeks. Oklahoma osariigis asub tema auks nimetatud linn.

1961. aastal asutas ta pesapalliklubi Los Angeles Angels ning oli aastatel 1960–1998 selle omanik. 1988. aastal asutas ta Los Angeleses muuseumi Autry Museum of the American West, mis keskendub Ameerika Lääne ajaloole ja kultuurile.

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
* Gene Autry andmekogus IMDb (inglise)
Narva-Jõesuu Püha Suurvürst Vladimiri kirik (endine Mereküla Jumalaema Kaasani ikooni kirik) Narva-Jõesuus
**Mereküla Jumalaema Kaasani ikooni kirik** oli õigeusu kirik Ida-Viru maakonnas Merekülas. 1946. aastal teisaldati see Merikülast Narva-Jõesuusse, kus see pühitseti pühale apostlisarnasele vürstile Vladimirile ja on seal praeguseni.

Ajalugu
-------

Mereküla väike puukirik ehitati 1867. aastal ning oli pühitsetud Jumalaema Kaasani ikoonile. Kiriku ehituse eestvedajaks oli aastatel 1866–1867 Narvas teeninud Peterburi vaimulik Aleksander Gumilevski. Kirik oli ehitatud palkidest ning kaetud liitekohtadest kullatud valge plekiga. 

### Teisaldamine

Kunagise Meriküla kiriku ase
1945. aastal palus Narva-Jõesuu Püha Suurvürst Vladimiri kiriku kogudus luba tuua Narva-Jõesuusse sõjas purustatud kiriku asemele Mereküla Jumalaema Kaasani ikooni kirik. 1946. aasta anti sellele Tallinna ja Eesti ülempiiskopi Paveli (Dmitrovski) õnnistus, võimud lubasid teisaldada Mereküla kiriku Narva-Jõesuu uue linnaturu juurde, kus see seisab tänapäevani. 1948. aastal pühitseti Mereküla Jumalaema Kaasani ikooni kirik Tallinna ja Eesti piiskopi Issidori (Bogojavlenski) poolt pühale apostlisarnasele vürstile Vladimirile.

### Põlemine

Pühapäeva varahommikul 14. veebruaril 2021 kirik süttis. Päästjatel õnnestus põleng kustutada ja puithoone päästa, kuid tules hävis suur hulk hinnalist kirikuvara.

Viited
------

1. ↑  Narva-Jõesuu Jumalaema Kaasani ikooni kirik, www.orthodox.ee (vaadatud 08.07.2020)
2. ↑  Narva-Jõesuus hävis kiriku tulekahjus suur hulk hinnalist vara, ERR, 15. veebruar 2021
**Gennadi Muravin** (14. mai 1931 Belgorod, Nõukogude Liit – 8. november 2021 Helsingi, Soome) oli tõlkija ja kunstnik.

Ta lõpetas NSV Liidu Kunstide Akadeemia Moskva Kunstikooli ja 1957. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi maalikunsti erialal. Töötas toimetajana Üleliidulises Raadios, hiljem ajakirjade Moskva ja Lastekirjandus toimetustes. Aastatel 1976–1979 töötas Eesti NSV Riiklikus Vene Draamateatris kirjandusala juhatajana. Tõlkis alates 1960. aastast eesti kirjandust vene keelde – üle 150 eesti autorite teose, 1970. aastatest tõlkis vene keelde ka soome kirjandust.

Ta on töötanud Tallinnfilmis, kus oli dokumentaalfilmi "See on täiesti tõsine asi" (1982) stsenarist; tõlkis filmistsenaariume: "Tuli öös" (1973), "Röövpüüdjajaht" (1975), "Aeg elada, aeg armastada" (1976) ja "Jõulud Vigalas" (1980), samas filmis mängis ta ka ohvitser Schmidti.

Ta on avaldanud raamatu "Ebatsensuursed juhtumid : Sekeldused eesti raamatutega nõukogude ajal" (Tammerraamat 2016).

Kunstnikuna on ta illustreerinud raamatuid, näiteks Lev Tolstoi "Jutukesi" (1961), Sergei Aksakovi "Tulipunane lilleke" (1962), ja joonistanud karikatuure. Tema karikatuuridega on illustreeritud Ivan Krõlovi "Valitud valmid" (Eesti Riiklik Kirjastus, 1960). Samuti on ta kujundanud kompvekipabereid.

Viimased 20 aastat elas Gennadi Muravin Soomes ja pidas loenguid Helsingi Ülikoolis.

Viited
------

1. ↑  Jukka Rislakki: Gennadi Muravin 1921–2021. *Helsingin Sanomat* 17.11.2021, B15
2. ↑  ERKI lõpetajad
3. ↑  Postimees 29. aprill 2016 – Literatuursed õukonnaintriigid
4. ↑  Eesti Filmi Andmebaas – Gennadi Muravin

Välislingid
-----------

* KPD kirjastus – Autorid – Gennadi Muravin
**Merelbeke** on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis.

Asulad
------

1965. aastal liideti Merelbekega Lemberge, 1977. aastal Bottelare, Melsen, Munte ja Schelderode.   
Merelbeke jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Rooma numbritega on tähistatud osavallad. Kollakad alad on linnastunud piirkonnad | 

| Nr | Nimi | Pindala(km²) | Elanikke31.12.2009 |
| --- | --- | --- | --- |
| I | Merelbeke | 14,99 | 16 684 |
| II | Bottelare | 3,02 | 1839 |
| III | Lemberge | 4,20 | 1003 |
| IV | Melsen | 3,72 | 1402 |
| V | Munte | 5,10 | 587 |
| VI | Schelderode | 5,78 | 1589 |
|

Allikas: www.merelbeke.be |

* MerelbekeMerelbeke
* MunteMunte
* MerelbekeMerelbeke
* MelsenMelsen
* SchelderodeSchelderode
* MerelbekeMerelbeke
* MerelbekeMerelbeke

Viited
------

1. ↑  Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

 Merelbeke – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (hollandi keeles)

Ida-Flandria provintsi vallad

Aalst | Aalter | Assenede | Berlare | Beveren | Brakel | Buggenhout | De Pinte | Deinze | Denderleeuw | Dendermonde | Destelbergen | Eeklo | Erpe-Mere | Evergem | Gavere | Gent | Geraardsbergen | Haaltert | Hamme | Herzele | Horebeke | Kaprijke | Kluisbergen | Knesselare | Kruibeke | Kruishoutem | Laarne | Lebbeke | Lede | Lierde | Lochristi | Lokeren | Lovendegem | Maarkedal | Maldegem | Melle | Merelbeke | Moerbeke | Nazareth | Nevele | Ninove | Oosterzele | Oudenaarde | Ronse | Sint-Gillis-Waas | Sint-Laureins | Sint-Lievens-Houtem | Sint-Martens-Latem | Sint-Niklaas | Stekene | Temse | Waarschoot | Waasmunster | Wachtebeke | Wetteren | Wichelen | Wortegem-Petegem | Zele | Zelzate | Zingem | Zomergem | Zottegem | Zulte | Zwalm
**1938. aasta Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses** peeti 24.–27. aprillil 1938 Eestis Tallinnas Estonia teatris.

Raskekaalus osales 8 maadlejat.

I ringis kohtus Johannes Kotkas peafavoriidi John Nymaniga Rootsist, kes oli Kristjan Palusalu järel teiseks jäänud nii viimastel Euroopa meistrivõistlustel kui ka Berliini olümpiamängudel. Nyman alustas aktiivselt, kuid ei suutnud ainsatki võtet teha. Lõpuks hakkas Nyman väsima ja pidi end paar korda matilt põgenemisega päästma. Kotkas võitis 3:0.

II ringis seljatas Kotkas Uuno Vento (Soome) 37 sekundiga. Vento oli pigem poolraskekaallane.

III ringis seljatas Kotkas Edvīns Bietagsi Lätist 18.27-ga. Bietags oli samuti peamiselt poolraskekaallane.

IV ringis võitis Kotkas Mehmet Çobani Türgist 3:0 ning oli sellega tulnud Euroopa meistriks. Nyman võitis 3:0 Bietagsi.

V ringis seljatas Nyman Çobani 12.59-ga. I Kotkas, II Nyman, III Çoban, IV Bietags, V Vento, VI Olaf Knutsen Norra.

Nikolai Karklin tuli poolraskekaalus hõbemedalile ja Voldemar Roolaan keskkaalus pronksmedalile. Riikide arvestuses kogus Rootsi 15, Soome 10, Saksamaa 7, Eesti 6, Läti 2, Türgi ja Norra 1 punkti.

Medalid
-------

| Koht | Riik | Kuld | Hõbe | Pronks | Kokku |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Soome | 3 | 0 | 1 | 4 |
| 2. |  Rootsi | 2 | 5 | 1 | 8 |
| 3. |  Kolmas Riik | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 4. |  Eesti | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 5. |  Läti | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6-7. |  Norra | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 6-7. |  Türgi | 0 | 0 | 1 | 1 |
|

| Euroopa meistrivõistlused

Kehakaal 56 kg |
| --- |
| Koht | Sportlane | Riik |
| 1. | Väinö Perttunen |  Soome |
| 2. | Kurt Pettersén |  Rootsi |
| 3. | Ferdinand Schmitz |  Kolmas Riik |
| Euroopa meistrivõistlused

Kehakaal 61 kg |
| Koht | Sportlane | Riik |
| 1. | Kustaa Pihlajamäki |  Soome |
| 2. | Egon Svensson |  Rootsi |
| 3. | Egil Solsvik |  Norra |
| Euroopa meistrivõistlused

Kehakaal 66 kg |
| Koht | Sportlane | Riik |
| 1. | Lauri Koskela |  Soome |
| 2. | Heini Nettesheim |  Kolmas Riik |
| 3. | Gösta Andersson |  Rootsi |
| Euroopa meistrivõistlused

Kehakaal 72 kg |
| Koht | Sportlane | Riik |
| 1. | Fritz Schäfer |  Kolmas Riik |
| 2. | Rudolf Svedberg |  Rootsi |
| 3. | Antti Mäki |  Soome |
| Euroopa meistrivõistlused

Kehakaal 79 kg |
| Koht | Sportlane | Riik |
| 1. | Ivar Johansson |  Rootsi |
| 2. | Georgs Ozoliņš |  Läti |
| 3. | Voldemar Roolaan |  Eesti |
| Euroopa meistrivõistlused

Kehakaal 87 kg |
| Koht | Sportlane | Riik |
| 1. | Axel Cadier |  Rootsi |
| 2. | Nikolai Karklin |  Eesti |
| 3. | Werner Seelenbinder |  Kolmas Riik |
| Euroopa meistrivõistlused

Kehakaal + 87 kg |
| Koht | Sportlane | Riik |
| 1. | Johannes Kotkas |  Eesti |
| 2. | John Nyman |  Rootsi |
| 3. | Mehmet Çoban |  Türgi |
**Viroinval** (prantsuse [viʁwɛ̃val]) on vald Belgias Valloonia piirkonnas Namuri provintsis.

Asulad
------

1977. aastal moodustatud valla piirides asub kaheksa asulat: Dourbes, Mazée, Le Mesnil, Nismes, Oignies-en-Thiérache, Olloy-sur-Viroin, Treignes, Vierves-sur-Viroin. Vald asub Viroini jõe kallastel ja sellest on tuletatud ka valla nimi.

* DourbesDourbes
* NismesNismes
* Olloy-sur-ViroinOlloy-sur-Viroin
* TreignesTreignes
* Vierves-sur-ViroinVierves-sur-Viroin
*

Viited
------

1. ↑  Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.
2. ↑  Prantsuskeelne sõna *val* tähendab tõlkes orgu.

Välislingid
-----------

 Viroinval – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (prantsuse ja hollandi keeles)

Namuri provintsi vallad

Andenne **·** Anhée **·** Assesse **·** Beauraing **·** Bièvre **·** Cerfontaine **·** Ciney **·** Couvin **·** Dinant **·** Doische **·** Éghezée **·** Fernelmont **·** Floreffe **·** Florennes **·** Fosses-la-Ville **·** Gedinne **·** Gembloux **·** Gesves **·** Hamois **·** Hastière **·** Havelange **·** Houyet **·** Jemeppe-sur-Sambre **·** La Bruyère **·** Mettet **·** Namur **·** Ohey **·** Onhaye **·** Philippeville **·** Profondeville **·** Rochefort **·** Sambreville **·** Sombreffe **·** Somme-Leuze **·** Viroinval **·** Vresse-sur-Semois **·** Walcourt **·** Yvoir
**Médéric Collignon** (sündinud 6. juulil 1970 Villers-Semeuse’is) on prantsuse džässmuusik, pikolotrompetimängija, kornetimängija ja laulja.

Ta alustas trompetiõpinguid viieaastaselt. 1984. aastast õppis Charleville-Mézières’i konservatooriumis ja 1989. aastal lõpetas Nancy konservatooriumi.

Collignoni on mõjutanud mitmesugused muusikažanrid (funk, *hard rock*, džässrokk) ning klassikalistest heliloojadest Olivier Messiaen ja Edgard Varèse. Ta loomingus on ka Frank Zappa ja Cristian Vanderi mõjusid. 

Tema hääletehnikaid on võrreldud Jimi Hendrixi kitarrimänguga ja vokaalset paindlikkust Bobby McFerriniga. Hääleeksperimentaatorina on ta võimeline tekitama imeõrna naisehäält, röökima, läbilõikavalt kriiskama ning nägu ja kõri *beatbox*’ina kasutama. Soolovokaaletteastete toena kasutab ta tihti *live*-elektroonikat, löökriistu, klahvpille ja mänguasju.

Collingon on töötanud koos selliste tuntud prantsuse džässmuusikutega nagu François Jeanneau, Louis Sclavis, Michel Portal ja Denis Badault. 

Collignon on mitmel korral esinenud ka Tallinnas Jazzkaare festivalil.

Välislingid
-----------

* "Esmaspäev: Collignon andis tavatu kontserdi". Jazzkaare koduleht, 26. aprill 2005.