recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Meinhard III** (9. veebruar 1344 – 13. jaanuar 1363), Wittelsbachi dünastia liige, oli Ülem-Baieri hertsog ja Tirooli krahv 1361. aastast kuni oma surmani. Ta oli Baieri hertsogi Ludwig V ja Tirooli krahvinna Margarete poeg ning sellisena ka Meinhardiinide dünastia Tirooli haru viimane esindaja.

Elulugu
-------

Meinhard sündis Landshutis oma Wittelsbachist vanaisa, keiser Ludwig IV valitsemise ajal, kes edestas oma Habsburgist rivaali Friedrich Ilusat. Tema isa Ludwig V, keisri vanem poeg, sai pärast Askania markkrahvide hääbumist 1323. aastal lääniks Brandenburgi markkrahvkonna. Kuid ta keskendus oma Baieri pärandile ja abiellus 1342. aastal Tirooli krahvinna Margaretega, kelle esimene abielu Luksemburgist Johann Heinrichiga ei olnud veel lahutatud. Selle abieluga teenis paar mitte ainult Luksemburgi dünastia viha, vaid ka ekskommunikatsiooni paavst Clemens VI poolt. Kui keiser Ludwig IV 1347. aastal suri, ei olnud tema pojal võimalik keisrikrooni omandada, mis läks Wittelsbachi dünastialt Luksemburgi võsule Karl IV.

Wittelsbachi ja Habsburgi perekondade lähenemise käigus kasvas Ludwigi poeg Meinhard üles Habsburgi õukonnas Viinis ja kui ta jõudis täisikka, abiellus ta 4. septembril 1359 Passaus Austria Margarethega (1346–1366). Margarethe oli tema isa liitlase, Habsburgist Austria hertsogi Albrecht II tütar ja sel korral vabastati tema vanemad ekskommunikatsioonist. Pärast Ludwig V ootamatut surma 1361. aastal hakkas tema 17-aastane poeg valitsema Ülem-Baieris ja Tiroolis, kus teda mõjutas tugevalt Baieri aadel. Meinhard pidi end ka kaitsma oma Wittelsbachist onu, Baieri-Landshuti hertsogi Stephan II, ja tema Pfalzi nõbude rünnakute eest. Ta põgenes Eichstätti vürstliku piiskopi õukonda, oli Münchenis ajutiselt vahi all ja taandus lõpuks oma ema Tirooli kodumaale, arvatavasti Habsburgist Austria hertsogi Rudolf IV abiga.

Meinhard III suri 1363. aastal Tirooli lossis Merano lähedal. Tema varajane surm ajendas ema Margaretet tõrjuma Görzi krahvi Meinhard VI ja Wittelsbachi dünastia tõstatatud pärimisnõudeid, kui ta loovutas Tirooli Austria hertsog Rudolf IV-le. Seetõttu tungis Meinhardi onu Stephan II, järglane Ülem-Baieris, Tirooli, kuid loobus 1369. aastal tohutu rahalise hüvitise eest lõpuks krahvkonnast. Tirooli ühendamine Austriaga oli lõpetatud.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Ludwig ja Margarete** | **Tirooli krahv**1361–1363 | Järgnev**Rudolf** |
| Eelnev**Ludwig V** | **Ülem-Baieri hertsog**1361–1363 | Järgnev**Stephan II** |
**Kīlauea vulkaan** [kiilau'eea] (havai sõnast *kīlauea* 'väljapaiskamine') on tegevvulkaan Hawaii saarestikus. Vulkaani kõrgus on 1277 m. Ta katab 13,7% Hawaii saare pindalast. Kīlauea koos Hualālai, Kohala, Mauna Kea ja Mauna Loa vulkaaniga moodustavad saarestiku suurima saare Hawaii. Kīlauea tippu on moodustunud kaldeera. Kīlauea on üks vulkaan vulkaanide reast, mille üle merepinna ulatuvad tipud moodustavad Hawaii saared. Siin liigub Vaikse ookeani laam üle vahevöös asuva kuuma täpi.

Kīlauea on praegu üks aktiivsemaid vulkaane, olles püsivalt aktiivne alates 3. jaanuarist 1983. Ajaloo vältel on registreeritud 61 purset. Viimase 100 aasta jooksul on ta pursanud keskmiselt üks kord iga 11 kuu jooksul. 1959 aastal ärkas ellu Kīlauea Iki kraater, seda pärast 91 aastat suikumist. Laavavool polnud eriti suured, kuid kraatri servadele tekkisid fumaroolid. 1997. aastast on suurimat aktiivsust on üles näidanud Puʻu ʻŌʻō kraater. Purskeid on toimunud kuus korda ja arvatakse neid jätkuvat veel pikaks ajaks.

Kīlauea ei ole Hawaii suurim vulkaan, kuid hõlpsa ligipääsetavuse tõttu külastavad turistid teda kõige rohkem. Kīlauea vulkaani kraatri serval asub Hawaii vulkanoloogiaobservatoorium.

Hawaiilased usuvad, et tulejumalanna Pele asustab igat Hawaii vulkaaniketi vulkaani, kuid ta kodu asuvat Halemaʻumaʻu kraatris Kīlaueal.

Vaata ka
--------

* Puʻu ʻŌʻō

Viited
------

1. ↑  Hawaii vulkanoloogiaobservatoorium (13. märts 2007). "Kilauea" (inglise). Ameerika Ühendriikide Geoloogiateenistus. Originaali arhiivikoopia seisuga 1. märts 2013. Vaadatud 7. veebruaril 2009.
2. ↑  Hawaii vulkanoloogiaobservatoorium (4. oktoober 2008). "Eruption Summary" (inglise). Ameerika Ühendriikide Geoloogiateenistus. Originaali arhiivikoopia seisuga 1. märts 2009. Vaadatud 16. märtsil 2009.
3. ↑  Igor Tuuling (aprill 2003). "Hawaii saarestik". *Loodus*. Vaadatud 16.03.2009.

Välislingid
-----------

 Kīlauea vulkaan – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Kilauea, *Volcano World*
* "Hawaii vulkaan ärkas taas". *Postimees*, 28. veebruar 2008.
Kodupardid.
**Kodupartideks** nimetatakse kodustatud parditõuge, kes enamjaolt pärinevad sinikael-pardist (*Anas platyrhynchos*). Kodustatud on ka muskuspart (*Cairina moschata*).

Koduparte kasvatatakse enamasti liha või munade pärast, sestap jagatakse parditõud liha-, liha-muna- ja munatõugudeks. Tuntakse ka ilutõuge. Lihatõugude hulka kuuluvad näiteks pekingi, roueni ja eelsberi part, liha-munatõugude hulka orpingtoni ja kaiuuga part (ehk korallpart), munatõugude hulka kampelli, khaki-kampelli, tsaia ja india jooksupart. Ilutõugudest levinuimad on mandariinvart, karoliinpart ja mõrsjapart. Teine parditõugude liigitus on kääbuspardid (cayuga kääbusversioon must ida-india part, miniatuurne tanupart ja miniatuurne appleyard), kerged tõud (kampelli, orpingtoni ja india jooksupardid) ning rasked tõud (roueni, pekingi, eelsberi, kaiuuga, saksi ning rootsi sinist tõugu part).

Munema hakkab part 5-6 kuu vanuselt. Munetakse kella 2-3st öösel 10ni hommikul. Munemisperiood kestab 6–7 kuud, selle vältel võib emaspardilt saada üle 200 parditibu ning toota sel viisil 400–500 kg pardiliha.

Kodupartide kehatemperatuur on 42 kraadi, neil on kiire ainevahetus. Pardid on kartlikud ning tundlikud süsihappegaasi, ammoniaagi ja niiskuse suhtes. Nad võivad süüa mitmesuguseid loomseid söötasid. Eesti oludes võib parte kasvatada maist septembrini vähese jõusöödaga, pidades neid loodusliku sööda poolest rikastel veekogudel.

Pardid kodustati arvatavasti 3000–4000 eKr. Euroopas kodustati nad Antiik-Roomas, muskuspart kodustati Lõuna-Ameerikas.

Eestis ei ole pardikasvatus küll tundmatu, kuid see pole ka kuigi levinud, ehkki Eesti kliima sobib partidele hästi. Esimesed teated pardikasvatusest Baltimaades pärinevad Salomon Guberti 1645. aastal Riias avaladatud põllumajanduskäsiraamatust.

2013. aasta augustis oli Eesti suurim pardikasvataja Renno Nurmela, kelle laudas Tarvastu vallas kasvas 3000 parti. Peamiselt tuuakse pardiliha Eestisse Ungarist ja Poolast.

Eesti pardikasvatajaid ühendab Eesti Väikelinnukasvatajate Selts.

Kulinaaria
----------

 *Pikemalt artiklis Pardiliha*
Kuna parte Eestis palju ei kasvatata, ei ole ka partidest valmistatud road siin kuigi tuntud. Seevastu on pardid olulisel kohal näiteks Prantsuse ja mitme Hiina piirkonna köögis. Maailma ilmselt tuntuim pardiroog on Pekingi part, kuid pardimaksast valmistatakse ka *foie gras*'d, mida tavailselt seostatakse hanemaksaga.

Viited
------

1. ↑  "Parditõud". Kodulinnutõugude Entsüklopeedia. Vaadatud 23.12.2013.

Kirjandus
---------

* Albert Essenson "Kasvatagem hanesid ja parte" Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1958 (24 lk)
* August Männik, Matti Piirsalu ja Andres Varik "Pardikasvatus" Tallinn: Valgus, 1984 (65 lk)

Välislingid
-----------

* Matti Piirsalu "Pardikasvatus" – Rmt: Harald Tikk, Viive Tikk, Matti Piirsalu "Linnukasvatus II: Eestis vähelevinud põllumajanduslinnud" Tartu, 2008, lk 109–124
* Jaanus Hämmal Parditõud
* Mõtetega kevades: millist parti valida?
* Eesti suurima pardikasvataja kõik 4000 lindu käivad õues jalutamas
**Mihhail Borissovitš Piotrovski** (vene keeles Михаил Борисович Пиотровский; sündinud 9. detsembril 1944 Jerevanis Armeenia NSV-s Nõukogude Liidus) on Venemaa ajaloolane ja orientalist (arabist ja islamoloog), professor, Venemaa Kunstide Akadeemia akadeemik (2001), Venemaa Teaduste Akadeemia akadeemik (2016). 

Alates 1992. aastast on ta Riikliku Ermitaaži direktor.

Tema isa oli orientalist Boriss Piotrovski, kes 1942. aastal evakueeriti Jerevani ja kes abiellus seal armeenlanna Hriphsime Džanpholadjaniga (1918–2004). Boriss Piotrovski sündis 1944. aastal Jerevanis. 1967. aastal lõpetas ta Leningradi Riikliku Ülikooli orientalistika teaduskonna araabia filoloogia osakonna. Lõpetamise eel oli Piotrovski aasta aega stažeerimisel Kairo Ülikoolis. Aastatel 1973–1976 töötas ta Jeemeni Rahvademokraatlikus Vabariigis tõlgina ja õppejõuna ühiskonnateaduste kõrgkoolis. Doktoriväitekirja kirjutas ta teemal "Lõuna-Araabia piirkond varasel keskajal". Kaitses selle 1984. aastal. 

Pärast isa surma (1990) kutsuti ta tööle Ermitaaži. 1992. aasta juulist on ta selle direktor. 2003. aastast on ta ühtlasi Peterburi Riikliku Ülikooli vastloodud muuseumitöö kateedri juhataja. 2011. aastal lisandus veel muistsete idamaade kateedri juhataja ametikoht.

Venemaa presidendivalimistel 2012. ja 2018. aastal oli ta presidendikandidaat Vladimir Putini usaldusisik.

Tunnustus
---------

* 1997 – valiti Venemaa Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks
* 2001 – valiti Venemaa Kunstide Akadeemia akadeemikuks
* 2003 – Vürst Jaroslav Targa V järgu orden
* 2008 – valiti Armeenia Teaduste Akadeemia välisliikmeks
* 2011 – Peterburi aukodanik
* 2014 – valiti Prantsuse Inskriptsioonide ja Kirjanduse Akadeemia välisliikmeks
* 2017 – Venemaa Föderatsiooni riiklik preemia

Viited
------

1. ↑  Piotrovski Mikhaïl. aibl.fr

Välislingid
-----------

 Mihhail Piotrovski – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Jonna Sundling 2019. aasta jaanuaris MK-etapil Dresdenis
**Jonna Patricia Marie Sundling** (sündinud 28. detsembril 1994 Umeås) on Rootsi murdmaasuusataja.

Ta on olümpiavõitja, kolmekordne juunioride maailmameister ja kuni 23-aastaste maailmameister. 2012. aastal võitis ta Innsbruckis toimunud noorte olümpiafestivalil hõbemedali vabatehnikasprindis.

Maailma karikasarjas tegi ta debüüdi 15. veebruaril 2015 Östersundis 15 km vabatehnikas. Esimest korda jõudis ta poodiumile 16. märtsil 2018, kui oli Falunis vabatehnikasprindis teine. Vabatehnikasprindis sai ka oma esimese etapivõidu, kui võitis 30. novembril 2018 Lillehammeris toimunud etapi.

Saavutused
----------

### Olümpiamängudel

* 2022 Hiina Pekingis
	+ Kuld **olümpiavõitja** Murdmaasuusatamine 2022. aasta taliolümpiamängudel#Naised

### Juunioride maailmameistrivõistlustel

* 2012 Türgi Erzurumis
	+ Hõbe hõbemedal 4×3,3 km teatesõidus
* 2013 Tšehhi Liberecis
	+ Kuld **maailmameister** 4×3,3 km teatesõidus
* 2014 Itaalia Val di Fiemmes
	+ Kuld **maailmameister** 4×3,3 km teatesõidus
	+ Kuld **maailmameister** vabatehnikasprindis

### Kuni 23-aastaste maailmameistrivõistlustel

* 2016 Rumeenia Râșnovis
	+ Kuld **maailmameister** vabatehnikasprindis

### Maailma karikasarjas

Jonna Sundling on individuaalarvestuses osalenud (seisuga 1. detsember 2018) 30 maailma karikasarja etapil ja jõudnud poodiumile kahel korral, millest ühel korral kõige kõrgemale astmele.

#### Maailma karikasarja etapivõidud

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2018 | 30. november | Lillehammer |  Norra | vabatehnikasprint |

Välislingid
-----------

* Jonna Sundling FIS-i lehel
Kunagise Sargvere mõisa peahoone 2014. aasta mais
**Sargvere mõis** (saksa keeles *Sarkfer*) oli rüütlimõis Peetri kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Paide linna Järva maakonnas.

Ajalugu
-------

Mõisa peahoone 20. sajandi alguses
Sargvere mõis asutati 1722. aastal, mil see eraldati Esna mõisast.

Mõisa esimene omanik oli tollase Esna mõisniku Otto Magnus von Esseni tütar Christine Hedwig, kes oli abielus Kirna mõisniku Hans Heinrich von Ferseniga. Sargvere mõisa ajaloo muudab huvitavaks see, et mõisa pärandati edasi vaid naisliinis.

Christine Hedwig von Esseni ja Hans Heinrich von Ferseni tütar Louise Magdalena oli abielus kaks korda: esmalt Karl Johann von Delwigiga ja siis Erich Helmich von Kaulbarsiga. Teisest abielust sündinud Christina Louise von Kaulbars abiellus Heinrich Magnus von Buddenbrockiga ja nende tütar Anna Auguste Louise von Buddenbrock omakorda Friedrich von Kurselliga (1760–1806), viies mõisa kaasavarana von Kursellide suguvõsa omandisse.

1827. aastast rentisid mõisat järgemööda Schillingid, Riesenkampffid ja Stackelbergid.

Mõisa viimseks võõrandamiseelseks omanikuks oli Emmeline von Stackelberg.

Mõisakompleks
-------------

Mõisa barokkstiilis peahoone ehitati 1760. aastatel, mil mõis kuulus Erich Helmich von Kaulbarsile.

Kahekorruselises kivihoones on säilinud ka rokokoostiilis stukklagesid. Hoone ees oli suur auväljak ja seda ümbritses segastiilis park. Pargis kasvas Eesti jämedaim harilik saar.

Pärast võõrandamist tegutses mõisahoones kool. Eesti NSV ajal tegutses mõisahoones Sargvere 8-klassiline kool. Hiljem on seal asunud raamatukogu ja Sargvere mõisa muuseum.

Alates aastast 2021 on mõis eraomandis.

* Mõisa peahoone 2014. aastalMõisa peahoone 2014. aastal
* Kunagise Sargvere mõisa tööriistakuur 2011. aasta suvelKunagise Sargvere mõisa tööriistakuur 2011. aasta suvel
* Sargvere mõisa pargi piirdemüürSargvere mõisa pargi piirdemüür
* Mõisa park kevadel 2014. Kõrge puu pildi keskel on Sargvere saarMõisa park kevadel 2014. Kõrge puu pildi keskel on Sargvere saar

Vaata ka
--------

* Eesti mõisate loend

Viited
------

1. ↑  Villu Anvelt, "Sargvere pargi saared". Eesti Loodus 2007 Nr 3

Kirjandust
----------

* Alo Särg, "Järvamaa mõisad ja mõisnikud". Argo, Tallinn 2005

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Sargvere mõis** |

* Sargvere mõisast Eesti mõisaportaalis

Järva-Peetri Püha Peetruse kirik
Peetri kihelkond

**Kirik**: Peetri  

**Mõisad**: Ammuta mõis | Aru mõis (Aru) | Aru mõis (Arrohof) | Aru mõis (Arro) | Ataste mõis | Enari mõis | Esna mõis | Huuksi mõis | Kodasema mõis | Koigi mõis | Koordi mõis | Köisi mõis | Küti mõis | Lähevere mõis | Müüsleri mõis | Olli mõis | Palasi mõis | Palu mõis | Peetri kirikumõis | Prandi mõis | Põhjaka mõis | Päinurme mõis | Sargvere mõis | Silmsi mõis | Suur-Öötla mõis | Viisu mõis | Vodja mõis | Väike-Kareda mõis | Väike-Öötla mõis
**Klubi Tartu Maraton** on 1991. aastal asutatud mittetulundusühing, mille põhikirjalisteks eesmärkideks on rahvaspordiürituste korraldamine, vastavate spordialade organisatsioonide tegevuses ja juhtimises aktiivne osalemine nii Eesti piires kui ka kogu maailmas.

Klubi peamisteks projektideks on Tartu maratoni, Tartu jooksumaratoni, Tartu rattaralli, Tartu rulluisumaratoni, Tartu rattamaratoni ja Tartu linnamaratoni korraldamine, mis moodustavad sarja Tartu Maratoni Kuubik. Kõikidel üritustel on lisaks põhidistantsidele kavas ka lühemad distantsid. Samuti toimuvad Kuubiku sarja iga ürituse raames vastava ala lastesõidud. Kavasse võivad kuuluda ka tippsportlastele mõeldud lisaüritused. Näiteks Tartu rattarallile eelneb Rahvusvahelise Jalgratturite Liidu UCI kalendrisse kuuluv elukutseliste jalgratturite võidusõit Tour of Estonia.

Klubi Tartu Maraton initsiatiivil sündis 1998. aastal Eesti suusamaratone ühendav sari Estoloppet. Aastatel 1999–2004 oli klubi korraldada ka ülemaailmse suusamaratonide sarja Worldloppet peakorteri töö. Uuesti asub Worldloppeti peakorter Tartus 2016. aastast.

Klubi jõudude kaasamisel on aastaid korraldatud ka palju muid üritusi. Nende hulgas tuntumad on suusatajate suvine tippvõistlus Saku Suverull, maailma karikasarja etapid murdmaasuusatamises, 2004. aastal U23 vanuseklassi Euroopa meistrivõistlused jalgrattaspordis ja aastal 2009 Euroopa meistrivõistlused maastikurattamaratonis.

Aastatel 2003–2014 oLI Klubi Tartu Maraton peasponsoriks AS SEB Pank. Nii oli nelja ürituse ametlikus nimes ka peasponsor ära märgitud: SEB Tartu Jooksumaraton, SEB Tartu Rattaralli, SEB Tartu Rulluisumaraton, SEB Tartu Rattamaraton.

Ajalugu
-------

Tartu Matkaklubi ja Tartu linna spordikomitee baasil toimiv korralduskomitee oli korraldanud suusamaratoni alates 1960. aastast (alguses suusamatkana) ja 1982. aastast Tartu rattarallit. 1983. aastal lisandus Tartu sügisjooks ning võistlused liideti Tartu Kolmikürituse sarjaks. 1984. aastal lisandusid Tartu rattaralli ja Tartu sügisjooksu programmist Tartu Neliküritus, kuid kuna suusamaraton jäi lumepuudusel ära, siis esimesel hooajal punktiarvestust ei peetud.

2015. aastal loodi Nelikürituse asemele sari Tartu Maratoni Kuubik, mille nimi valiti avalikul konkursil. Samamoodi sai laste võistlussarjast Tartu Mini Neliüritus Tartu Maratoni Mini Kuubik.

Üritused
--------

Tour of Estonia Tartu GP tänavasõit 30. mail 2015
* Tartu maraton
* Tartu jooksumaraton
* Tour of Estonia, Estonian Cycling Weekend
* Tartu rattaralli
* Tartu rulluisumaraton
* Tartu rattamaraton
* Tartu linnamaraton / Tartu Sügisjooks
* Tartu Neliküritus, Tartu Maratoni Kuubik
* Tartu Mini Neliküritus, Tartu Maratoni Mini Kuubik

Välislingid
-----------

* Klubi Tartu Maratoni koduleht
**Tiit Petersoo** (31. detsember 1937 – 9. märts 2024) oli Eesti looduskaitsetegelane.

Ta oli hariduselt geograaf. 

Petersoo hakkas looduskaitseinspektorina tööle Rapla metsamajandis 1976. aastal, hiljem on ta töötanud eri asutuste looduskaitseametnikuna kuni 2003. aastani. Ta on tegelenud ka kultuuriloo ja pärandkultuuri objektide kaitsega.

Aastatel 1966–1974 oli ta Lauka Põhikooli direktor. 

Petersoo oli Eesti Looduskaitse Seltsi liige algaastaist saadik, ta oli ka Eesti Geograafia Seltsi ja Eesti Kodu-uurimise Seltsi liige.

Ta töötas Eesti Looduskaitse Seltsi Rapla osakonnas.

Tunnustus
---------

* 2009 – Eerik Kumari looduskaitsepreemia
* 2014 – Raplamaa hõbedane vapimärk

Publikatsioonid
---------------

* Petersoo, Tiit (koostaja) 1997. Rapla maakonna kaitstavate loodusobjektide kaart. Mõõtkava 1:150000. E.O.Map. Kirjameeste Kirjastus.
* Petersoo, Tiit 2004. Reaalkooli mälestussammas ja tema väiksem vend. *Õpetajate Leht*, 20. veebruar.

Viited
------

1. 1 2 3  "Kumari preemia said Hans Trass ja Tiit Petersoo" Keskkonnaministeerium, 11.05.2009
2. ↑  Koolijuhatajad Lauka kool (vaadatud 25. novembril 2014)
3. ↑  Raplaosakond ELKS (vaadatud 25. novembril 2014)
4. ↑  Vapimärgiga tunnustatud Rapla Maavalitsus (vaadatud 25. novembril 2014)

Välislingid
-----------

* Intervjuu Tiit Petersooga Bioneeris
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kirjanikust; iluuisutaja kohta vaata artiklit Aleksandr Fadejev (iluuisutaja)* |

---

Aleksandr Fadejev (1952)
**Aleksandr** Aleksandrovitš **Fadejev** (vene Александр Александрович Фадеев; 24. detsember 1901 Kimrõ – 13. mai 1956 Peredelkino Moskva lähedal) oli Nõukogude Liidu kirjanik.

Tema tuntuim teos on NLKP Keskkomitee ülesandel patriootliku kasvatuse eesmärgil kirjutatud noorteromaan "Noor Kaardivägi", mis kujutab teismeliste põrandaalust võitlust Teises maailmasõjas Saksa okupatsiooni all olevas Sorokõnes (Nõukogude ajal Krasnodon, Ukrainas Luhanski oblastis). Raamatu esimene versioon avaldati 1946 ja teine, ideoloogiliselt ümbertöötatud versioon, milles Stalini käsul oli suurendatud kommunistliku partei juhtivat rolli noorte juhtimises, 1951. Romaan ilmus Elisabeth Raidsalu tõlkes eesti keeles aastail 1947 (kirjastus Ilukirjandus ja Kunst), 1954 ja 1963 (Eesti Riiklik Kirjastus, järelsõna V. Ozerov) ning 1974 (kirjastus Eesti Raamat). Teose põhjal valmisid helilooja Juli Meituse ooper (1947), Sergei Gerassimovi film (1948), Anatoli Aleksini näidend (1973) ning Leonid Pljaskini 12-osaline telesari (2015). Romaan oli 1918—1986 arvestuses tiraažilt teine lasteraamat, 276 trüki kogutiraaž oli 26,143 miljonit eksemplari.

Alates 1939. aastast oli Fadejev Üleliiduline Kommunistlik (bolševike) Partei (ÜK(b)P KK (alates 1952. aastast Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei Keskkomitee) liige.

Ta oli 1939–1944 NSV Liidu Kirjanike Liidu sekretär ja 1946–1954 peasekretär ning juhatuse esimees.

Aleksandr Fadejev lõpetas elu enesetapuga, lastes ennast maha.

Viited
------

1. ↑  Жизнь и смерть Александра Фадеева Аргументы и Факты, 14. mai 2003
Endine Tartu Ülikooli kirik, kus tegutseb Tartu Elektriteater
Tartu Elektriteatri saal aastal 2018
1890. aastast pärit hoone Tartus aadressil Lai 37, kus Tartu Elektriteater varem tegutses. Praegu asub seal Tartu Uus Teater
**Tartu Elektriteater** on väärtfilmikino Tartu linnas, mis kasvas välja varem Athena Keskuses tegutsenud kinost Athena.

Tartu Elektriteatri nime all alustati tegevust aastal 2012. Varem tegutseti Laial tänaval. Praeguseks on kolitud endise Tartu Ülikooli kiriku ruumidesse aadressil Jakobi 1.

Kino programm keskendub peamiselt Eesti ja Euroopa mängu- ja dokumentaalfilmidele, sekka näidatakse animatsiooni, lühifilme ja filmiklassikat.

Tunnustus
---------

* 2012 Tartu Kultuurikandja aunimetus (aasta uustulnuk)
* 2017 Tartu Kultuurikandja aunimetus (kutseline kooslus)
* 2021 Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemia (10 aastat väärt kino Tartu linnas!)
* 2023 Europa Cinemas aasta ettevõtja - Andres Kauts

Välislingid
-----------

* Kino koduleht
* "Vanas kirikus hakkab kino saama" kultuur.postimees.ee, 24. jaanuar 2018

1. ↑  ERR (13. detsember 2023). "Euroopa kinovõrgustik tunnustas Elektriteatri juhti aasta ettevõtja tiitliga". *ERR*. Vaadatud 24. veebruaril 2024.
Päikese kroon nähtuna täieliku päikesevarjutuse ajal Rexburgis, 31. augustil 2017
**Päikese krooniks** (inglise keeles *Sun's corona*) kutsutakse Päikese atmosfääri kõige välimist kihti.. Tavaolukorras segab Päikese krooni vaatlemist Päikese pinna tugev kiirgus ja kroon on vaadeldav üksnes eriinstrumente kasutades. Päikesevarjutuse ajal võib aga krooni näha ka palja silmaga.

Päikese krooni omadused
-----------------------

Krooni temperatuur on väga kõrge (ligikaudu miljon Celsiuse kraadi), see on palju kõrgem kui pinnatemperatuur (5500 Celsiuse kraadi), miks see nii on, pole kindlalt teada. Värskeimad uuringud näitavad, et krooni kõrge temperatuuri põhjuseks võivad olla Päikese pinna peal keerlevad väikesed, aga kiired magnetlained.

Päikese kroon on ligikaudu 10 miljonit korda hõredam, kui Päikese pind, sel põhjusel on see ka palju vähem ere kui Päikese pind.

Päikese loited
--------------

 *Pikemalt artiklis Päikese loide*
Päikese kroonist lähtuvad loited ehk päikese pursked - Päikese krooni osakesed, mis kanduvad suurel kiirusel Päikesest eemale, ulatudes Päikesesüsteemi kaugemategi aladeni. Seda nähtust nimetatakse päikesetuuleks. Planeetide magnetväljadega kohtudes põhjustavad need osakesed magnettormideks kutsutavaid füüsikalisi nähtusi.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "What Is the Sun's Corona? | NASA Space Place – NASA Science for Kids". *spaceplace.nasa.gov*. Vaadatud 30. septembril 2023.
2. ↑  "The Hidden Corona: Sun's Outer Atmosphere | Center for Science Education". *scied.ucar.edu*. Vaadatud 30. septembril 2023.
3. ↑  "The enduring mystery of the solar corona". *Physics World* (Briti inglise). 16. september 2021. Vaadatud 25. detsembril 2023.
4. ↑  published, Tereza Pultarova (26. juuli 2023). "Scientists may have just cracked the sun's greatest mystery". *Space.com* (inglise). Vaadatud 25. detsembril 2023.
5. ↑  *Sun's coldest region stores secret to heating million-degree corona, study finds*, vaadatud 25. detsembril 2023

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Päikese kroon** |
Kinohoone 2022. aastal
Kino Ekraan sissepääs
**Ekraan** on endine kino Tartus.

See asub spetsiaalselt kinoks ehitatud hoones Riia tänava ja Väike-Tähe tänava nurgal, aadressil Riia 14. Hoone arhitekt on Raul-Levroit Kivi. Selle tüüpprojekti järgi valmisid kinod ka Võrus (Noorus), Tallinnas Pääskülas (Koit) ja Kohtla-Järvel (Kosmos), samuti Mustamäel (Kaja) ning Viljandis (Rubiin). Viimased kaks on lammutatud. 

Algselt ehitati selle tüüpprojekti kinod ühe saaliga (427 kohta). Peale ümberehitust on majas kaks kinosaali (150 ja 68 kohta) ning kohvik fuajees. Ekraan avati 1961. aastal, see oli esimene laiekraankino Tartus. 2010. aastal toimus saalide remont ja põhjalik tehnika uuendamine.

2021. aastal teatati tegevuse lõpetamisest. Aastal 2022 otsustas Muinsuskaitseamet hoone muinsuskaitse alt välja jätta.

Viited
------

1. 1 2  ERR (25. märts 2022). "Tartu kino Ekraan jääb muinsuskaitse alt välja". *ERR*. Vaadatud 24. veebruaril 2024.
2. ↑  Naska, Sirli; Eesti Arhitektuurimuuseum, toim-d (2013). *Lähme kinno! Kuurist kobarkinoni - sajand eesti kinoarhitektuuri; [Eesti Film 100. juubeliaastale pühendatud Eesti Arhitektuurimuuseumi näitus Rotermanni Soolalaos 3.05.2012-9.09.2012; näituse kataloog] = Let`s Go Out to the Movies!*. Tallinn: Eesti Arhitektuurimuuseum. ISBN 978-9949-9078-4-7.
3. ↑  Martin Liivand: "Tartu kino Ekraan sulgeb lõplikult uksed" Geenius, 14. aprill 2021

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ekraan (kino)** |

* Tutvustus Forum Cinemas lehel
**Julian Marc Jeanvier** (sündinud 31. märtsil 1992 Clichys) on Prantsusmaal sündinud Guinea jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Türgi kõrgliigaklubis Kayserispor ja Guinea jalgpallikoondises.

Ta kuulus noorena mitmesse Prantsusmaa klubisse. 2008. aastal asus ta mängima Nancys, mille reservmeeskonnas debüteeris ta hooajal 2009/10 Prantsusmaa tugevuselt neljandas liigas. Nancy põhimeeskonnas sai ta Prantsusmaa kõrgliigas hooajal 2012/13 kirja kuus mängu.

2013. aastal sõlmis ta lepingu Prantsusmaa klubiga Lille, kuid sai hooajal 2013/14 mänguaega ainult Lille'i reservmeeskonnas. Hooajal 2014/15 oli ta laenul Belgia kõrgliigaklubis Royal Excel Mouscron ja hooajal 2015/16 Prantsusmaa esiliigaklubis Red Star.

Aastatel 2016–2018 mängis Jeanvier kaks hooaega Prantsusmaa esiliigaklubis Stade de Reims. Mõlemal neil hooajal valiti ta liigahooaja sümboolsesse koosseisu.

2018. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Inglismaa esiliigaklubiga Brentford. Hooajal 2020/21 oli ta laenul Türgi kõrgliigaklubis Kasımpaşa, kuid oli suurem osa hooajast vigastusega väljakult eemal. 2021. aastal kindlustas Brentford pääsu Inglismaa kõrgliigasse, kuid pärast hooaega 2019/20 ei pääsenud Jeanvier enam kordagi Brentfordi põhimeeskonnas väljakule.

2022. aasta juulis osales Jeanvier Inglismaa esiliigaklubi Readingi treeninglaagris, kuid lepingut talle ei pakutud. 2022. aasta augustis sõlmis ta üheaastase lepingu äsja Prantsusmaa kõrgliigasse tõusnud klubiga Auxerre. Hooajal 2022/23 sai Jeanvier Prantsusmaa kõrgliigas kirja 22 mängu ja ühe värava, kuid Auxerre langes hooaja lõpus taas tagasi esiliigasse.

2023. aasta septembris naasis Türgi kõrgliigasse ning sõlmis kaheaastase lepingu Kayserisporiga.

Guinea jalgpallikoondises tegi Jeaniver debüüdi 7. juunil 2019 sõprusmängus Gambia vastu. Ta on kuulunud Guinea koondisse 2019. ja 2024. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Jeaniver sündis Prantsusmaal, kuid on Guinea ja Guadeloupe'i päritolu.

Viited
------

1. ↑  "Brentford complete signing of Julian Jeanvier" (Briti inglise). Vaadatud 30. juulil 2018.
2. ↑  "Julian Jeanvier signe à l'AJA". *Site officiel de l'AJ Auxerre* (prantsuse). 2. august 2022. Originaali arhiivikoopia seisuga 11. august 2022. Vaadatud 2. augustil 2022.
3. ↑  "Officiel : Julian Jeanvier s'engage avec Kayserispor". *Foot224 – Actualité Sport Guinée* (prantsuse). 16. september 2023. Vaadatud 16. septembril 2023.
4. ↑  Julian Jeanvier (Player). national-football-teams.com. Vaadatud 28.1.2024
5. ↑  "Julian Jeanvier, défenseur de l'AS Nancy-Lorraine : "Le coach a pris un risque avec moi "– Abonnement". *www.guadeloupe.franceantilles.fr* (prantsuse). Vaadatud 16. oktoobril 2020.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Põhjamaade jõuluroast; libekala all võidakse mõelda ka lutsu* |

---

Norra libekala
**Libekala** (rootsi *lutfisk*, norra *lutefisk*, soome *lipeäkala*) on klassikaline roog suuremal osal Skandinaaviast. Traditsiooniliselt süüakse teda jõulude ajal. Rootsis ja Soomes on 99% söödavast libekalast kuivatatud molva ja Norras peamiselt kuivatatud tursk.

Libekala tehnoloogia leiutamine ulatub viikingite aega.

**Legend**. Ükskord olnud kuivatatud kalalastiga viikingite laev pikal teekonnal, kui sellesse laeva lõi sisse välk. Laev põles maani maha. Kuid laevalast jäi alles: kuivatatud kala oli pikka aega söestunud puude ja tuha vahel. Seda kastsid vihmad, mis põhjustasid kalade ümber leeliselise keskkonna. Mingi aja möödudes otsustati seda kala maitsta, pestes eelnevalt maha kala ümber oleva leelise. Kala oli täiesti söömiskõlbulik ja nii see tava tekkiski.
Esimese usaldusväärse märkme libekala kohta on kirja pannud Rootsi õpetlane ja diplomaat, peapiiskop Olaf Magnus 1555. aastal.

Tänapäevalgi valmistatakse libekala toiduks vanade meetoditega. Kuivatatud kala (kilttursk, molva) leotatakse 3–7 päeva leeliselises lahuses, mille jooksul liha pehmeneb. Pehmenenud libekala pestakse jooksva külma vee all hoolikalt ja seejärel pakitakse. Pakitud libekala säilimisaeg on 2-3 kuud. Roa valmistamisel küpsetatakse libekala ahjus 200 °C juures või keedetakse. Ka portugallaste ajalooline toit *bacalhau* meenutab suurelt jaolt skandinaavia libekala.

Keskajal oli libekala vaatamata oma lihtsusele au sees ja hinnatud ka kuningate laual. Seda hinnati kõrgelt, kuna kuivatatud kala säilis pikalt ja see oli kirikliku paastu ajal oluline valguallikas. Libekala serveeriti soolase võiga ülevalatult. 
Traditsiooniliselt serveeritakse libekala kõrvale tugevalt jahutatud õlut ning Norras ka akvaviiti.

Ameeriklane Jeffrey Steingarten, raamatu "Inimene, kes sõi kõike" autor, kirjeldab libekala nii: "Libekala – see ei ole toit, vaid massihävitusrelv. See on näide toidust, mille maitse ei sarnane mitte millegagi, aga sealjuures põhjustab nii tugevaid emotsioone, mis sõna tõsises mõttes saadavad inimese nokauti."

Viited
------

1. ↑
**Sodankylä** (põhjasaami keeles *Soađegilli*, Inari saami keeles *Suáđigil*, koltasaami keeles *Suäˊđjel*) on vald Soome Lapi maakonnas.

Naabervallad on Inari vald, Kemijärvi, Kittilä vald, Pelkosenniemi vald, Rovaniemi ja Savukoski vald.

Sodankylä on pindalalt Soome teine vald naabervalla Inari järel.

Valla keskus on Sodankylä, kus elab ligi kaks kolmandikku valla elanikest.

Vallas asuvad Sodankylä Geofüüsika Observatoorium ja Sodankylä koduloomuuseum. Olulisemate ehitiste hulka kuuluvad 1689. aastal ehitatud puidust kirik ja 1859. aastal valminud uuem kivikirik.

Külad
-----

Aska, Jeesiö, Kelujärvi, Kersilö, Kierinki, Lokka, Luusua, Madetkoski, Moskuvaara, Mutenia, Orajärvi, Petkula, Puolakkavaara, Rajala, Riesto, Riipi, Sassali, Sattanen, Seipäjärvi, Siurunmaa, Sompio, Syväjärvi, Tankavaara, Torvinen, Uimaniemi, Unari, Vaalajärvi, Vaiskojärvi, Vuojärvi, Vuotso ja Välisuvanto.

* Asulakeskus Orajärvi põhjakaldalAsulakeskus Orajärvi põhjakaldal
* Hajaasustus Orajärvi lõunakaldalHajaasustus Orajärvi lõunakaldal
* Suvi Orajärvi külasSuvi Orajärvi külas

Viited
------

1. ↑  Kaupunkien ja kuntien lukumäärät ja väestötiedot, vaadatud 15.02.2019.

Välislingid
-----------

* Sodankylä koduleht

| * v
* r
Lapimaa omavalitsused |
| --- |
| Lapi maakonna vapp | 
Enontekiö vald **·**  Inari vald **·**  Kemi linn **·**  Kemijärvi linn **·**  Keminmaa vald **·**  Kittilä vald **·**  Kolari vald **·**  Muonio vald **·**  Pelkosenniemi vald **·**  Pello vald **·**  Posio vald **·**  Ranua vald **·**  Rovaniemi linn **·**  Salla vald **·**  Savukoski vald **·**  Simo vald **·**  Sodankylä vald **·**  Tervola vald **·**  Tornio linn **·**  Utsjoki vald **·**  Ylitornio vald |  |
| 
***Endised omavalitsused*** |
| 
*Alatornio vald **·**  Karunki vald **·**  Kemijärvi vald **·**  Petsamo vald **·**  Rovaniemi vald* |
**Jüri-Hain Kaljusto** (24. november 1937 Illuka vald (Jõhvi kihelkond) Virumaa – 12. märts 2024) oli eesti spordipedagoog ja -teadlane. 

Lõpetas aastal 1956 Ahtme Keskkooli, 1960 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna kehakultuuriosakonna ja 1967 Moskvas Kehakultuuri Keskinstituudi aspirantuuri. Pedagoogikakandidaat (1968), pedagoogikadoktor (1990). 

Sportima hakkas 1953 Hans Puki õpilasena, ülikoolis juhendas tema suusatreeninguid Erna Abel ja kergejõustikutreeninguid Hans Torim. 

Võitnud Eesti meistrivõistlustel teatesuusatamises 1959. aastal hõbeda ja 1960. aastal pronksi. Kuulus varem Spordiühingu Jõud ja hiljem Kalevi liikmeskonda. 

Oli aastatel 1960–1961 Spordiühingu Jõud Võru rajooninõukogus suusa- ja kergejõustikutreener, 1961–1963 Vastseliina Keskkooli kehalise kasvatuse õpetaja, 1963–1964 Laiuse 8-klassilise Kooli direktor, 1967–1981 ja 1983–1989 TRÜ suusaspordikateedri õppejõud (aastast 1972 dotsent) ja kateedrijuhataja, 1981–1983 vanemteadur ja doktorant, 1989–1992 sporditeooria kateedri juhataja (aastast 1990 professor). 

Tartu suusamaratoni üks algataja (koos Herbert Abeli ja Tõnu Luigega) ning selle üks korraldaja (1979–1981), on olnud tegev Suusaspordiföderatsiooni presiidiumis ja treenerite nõukogus. On osalenud Nõukogude Liidu olümpiakoondise (suusaspordialad, poks) ja Eesti suusakoondise teaduslik-metoodilisel nõustamisel. 

Eesti Olümpiaakadeemia asutajaliige. Eesti Karskusliidu president (aastatel 1989–1991). Eesti Kehalise Kasvatuse Liidu üks asutajatest ja aastatel 1992–1995 selle esimees. Eesti Heade Templarite Organisatsiooni president aastatel 1992-2002. 

On avaldanud üle 150 publikatsiooni, koostanud õppevahendeid.

Teoseid
-------

* Murdmaasuusataja treeningu metoodika (1976)
* Suusatamise õpetamise metoodika I ja II (1972 ja 1974, üks autoritest)

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
Lucas Boyé (2018)
**Lucas Ariel Boyé** (sündinud 28. veebruaril 1996 San Gregorios) on Argentina jalgpallur, kes mängib ründajana Hispaania kõrgliigaklubis Granada ja Argentina jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Argentina klubis River Plate, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2007. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2014. aastal. 2015–2016 oli ta laenul Argentina kõrgliigaklubis Newell's Old Boys.

2016. aasta veebruaris sõlmis ta lepingu Itaalia kõrgliigaklubiga Torino. Hooaja 2017–18 teises pooles oli ta laenul Hispaania kõrgliigaklubis Celta de Vigo, hooajal 2018–19 Kreeka kõrgliigaklubis Ateena AEK ja hooajal 2019–20 Inglismaa esiliigaklubis Reading. 2020. aasta septembris läks ta laenule Hispaania kõrgliigaklubisse Elche, kellega sõlmis aasta hiljem püsiva lepingu. Aastatel 2020–2023 lõi ta kõigil kolmel hooajal Hispaania kõrgliigas seitse väravat, kuid Elche langes hooaja 2022/23 järel Hispaania kõrgliigast välja.

2023. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Granadaga.

Argentina jalgpallikoondises tegi Boyé debüüdi 25. märtsil 2022 MM-i valikmängus Venezuela vastu.

Viited
------

1. ↑  "Lucas Boyé, nuevo jugador del Granada CF". *Granada CF* (Euroopa hispaania). 30. august 2023. Vaadatud 30. augustil 2023.
**Fernando Affonso Collor de Mello** (sündinud 2. augustil 1949) on Brasiilia poliitik, kes oli aastatel 1990–1992 Brasiilia president. 

Collor oli esimene Brasiilia president, kes oli pärast 1964.–1985. aasta sõjaväediktatuuri järel rahva poolt otse valitud. Enne presidendiks saamist oli Collor olnud Maceió linnapea (1979–1982), kuulunud parlamendis alamkotta (1983–1986) ja olnud Alagoase osariigi kuberner (1987–1989). Collor võitis 1989. aasta presidendivalimiste teises voorus Lula da Silvat.

Collor oli sunnitud korruptsioonisüüdistuste tõttu 1992. aastal tagasi astuma. Hiljem kaotas ta oma poliitilised õigused kaheksaks aastaks, kuid jäi vabaks. Collor proovis 2000. aastal konkureerida São Paulo linnapea valimistel, kuid tal keelati seal osaleda, sest siis veel kehtis keeld. Kaks aastat hiljem kandideeris ta Alagoase osariigi kuberneriks, kuid kaotas teises voorus Ronaldo Lessale. 2006. aastal valiti ta kaheksaks aastaks Alagoase osariigi senaatoriks, ning kaotas Alagoase 2010. aasta kubernerivalimised ilma teise vooru jõudmata ja jäädes kolmandale kohale. Seejärel võitis ta taas kaheksa-aastase mandaadi senaatorina 2014. aastal. 2018. aastal valmistas ta ette kandideerimist Alagoase kuberneriks, kuid tühistas oma plaanid oma valimisliidus tekkinud tülide tõttu. 2022. aastal kandideeriks Collor taas Alagoase kuberneriks ja kaotas, jäädes kolmandale kohale.

Collor on olnud mõjukas poliitik just Alagoase osariigis ja Kirde-Brasiilias. Ta on senaatorina toetanud nii president Lula da Silvat kui ka Jair Bolsonarot ning olnud mitme erakonna – ARENA, PDS, PMDB, PRN, PRTB, PTB, PTC, PROS ja PRD – liige. Hetkel on Collor erakonnas PRD.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**José Sarney** | **Brasiilia president**1990–1992 | Järgnev**Itamar Franco** |
**Enn-Tiit Päärt** (1. aprill 1930 Tallinn – 20. september 2012 Göteborg) oli eesti tehnikateadlane ja keemik.

Elulugu
-------

Enn-Tiit Päärt oli ajakirjaniku poeg.

Õppis Nõmme Gümnaasiumis, põgenes 1944 (ema ja õega) Rootsi. Lõpetas 1948 Göteborgis reaalkooli ja 1951 gümnaasiumi (eksternina), 1967 Göteborgi Ülikooli pedagoogika haru, 1968 Chalmersi Tehnikaülikooli keemiainseneri erialal, sooritas tehnikalitsentsiaadi eksamid 1970 (samas), tehnikadoktor (1972, samas), väitekiri "Determination of alchitols and alchitol end groups in polysaccharides." Töötas 1948–1951 õlitööstuses, oli 1951–1967 keskkooli ja gümnaasiumi loodusteaduste ja tehniliste ainete õpetaja, 1968–1972 Chalmersi Tehnikaülikooli keemia instituudi assistent, 1972–86 tehnilise keemia lektor ning professor aset, 1986–1998 keemiaosakonna juhataja, aastast 1998 Keemiatööstuse Arendusülikooli rektor. Kuulus 1990–2000 Chalmersi Tehnikaülikooli juhatusse (1990–1993 Chalmers-Lindholmi juhatuse esimees). Ühtlasi oli 1986–1998 firma Bim Kemi AB arendusdir ja 1994–2003 Bim Kemi Eesti AS tegevdirektor. Aastast 1982 konsultatsioonifirma Chemproject (Rootsis) omanik, konsultatsioonifirma ATARAX OÜ (Eestis) asutaja ja omanik (1998). Ta oli Rootsi Tööstusühingu ja Rootsi Keemiainseneride Ühingu liige. Töid peamiselt tselluloosikeemia alalt; 4 patenti.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Determination and identification of aldehyde end-groups in cellulose (kaasautor O. Samuelson). // Carbohydrate Res. 15 (1970)
* Partition chromatography of mixtures containing anhydroalditols, alditols and sugars on ion-exchange resins (kaasautorid H. Matsui, O. Samuelson). // Chemica scripta (1971) 1
* Formation of carbonyl end-groups during oxygenalcali treatment of cellulose (kaasautor O. Samuelson). // TAPPI (J. Tech. Assoc. Pulp and Paper Ind.) 57 (1974) 2
* Enmansutredning om texie utbilding på högskolonivå i Sverige. Stockholm, 1984
* Högskolan och de mindre kemiföretagen. Chalmers, 1987.

Kirjandus
---------

* ETVpK, 94.

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Jiefangi tänav
**Shangchengi linnarajoon** (上城區/上城区, *Shàngchéng Qū*) on linnarajoon (3. järgu haldusüksus) Hiinas Zhejiangi provintsi keskuse Hanghou Shi halduskeskus. Nimi tähendab 'ülalinn' või 'endine linn'. Rajoon paikneb Hangzhou südalinnas Qiantangi jõe põhjakaldal, rajoonist läänes on Läänejärv. Geograafilised koordinaadid on 30°15'12" N, 120°10'31 *E.*

Haldusüksuse pindala on 119,68 km². 2020. aasta Hiina rahvaloenduse andmetel elas seal 1 323 467 inimest, asustustihedus oli 13 238,68 in/km².

Haldusjaotus
------------

Shangzheni linnarajooni kvartalite kaart
Shangcheni linnarajoonis on järgmised kvartalid:

* Dinglani kvartal
* Jianqiao kvartal
* Jiubao kvartal
* Pengbu kvartal
* Zhalongkou kvartal
* Kaixuani kvartal
* Sijiqingi kvartal
* Caihe kvartal
* Wangjiangi kvartal ((望江街道))
* Xiaoyingi kvartal (小营街道)
* Qingbo kvartal (清波街道)
* Ziyangi kvartal (紫阳街道)
* Nanxingi kvartal (南星街道)

Üks endistest kvartalitest on Hubini kvartal.

Asutused
--------

Rajoonis on Hangzhou Shi halduskeskus (Huimini tänav 3), provintsi sõjaväeringkonna staap, vangla, kus hoitakse poliitvange (nendes seas on Zhu Yufu) ning tuntud õppeasutusi, sealhulgas Hiina kunstiakadeemia, Hangzhou 2. keskkool ja Hangzhou 4. keskkool.

Usund
-----

usunditest on esindatud budiam, taoism ja kristlus (katoliiklus ja protestantism).

Üks tuntumaid budistlikke templeid piirkonnas on Haichao tempel.

Ajalugu
-------

Shangchengi linnarajoon piirneb läänes Läänejärvega. Selle territooriumil paiknes Hiina keisririigi linn Hangzhou, mille nimed olid ka Qiantang ja Lin'an, Lõuna-Songi dünastia pealinn 1138–1276. 

Seal asusid Hangzhou neli keiserlikku akadeemiat: [[Wansongi akadeemia (万松书院, praegu park), Ziyangi akadeemia (紫阳书院, praegu Ziyangi algkool), [[Qiushi akadeemia (求是书院, praegu Zhejiangi ülikool) ja Zongweni akadeemia (宗文书院, praegu Hangzhou 10. keskkool).
**Toomas Podar** (sündinud 8. mail 1956 Tartus) on eesti arstiteadlane ja endokrinoloog.

Elulugu
-------

Toomas Podar on Uno Podari poeg.

Lõpetas 1974 Tartu 2. Keskkooli, 1980 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1988, Moskva I Meditsiiniinstituut), väitekiri "Клиническая оценка лечения больных диффузным токсическим зобом мекразолином по показателям гуморального иммунного ответа", tervishoiumagister (1991, Pittsburghi Ülikool, Pennsylvania), meditsiinidoktor (1994, TÜ), väitekiri "Incidence of childhood onset type 1 diabetes mellitus in Estonia". Oli 1980–88 TÜ hospitaalsisehaiguste kateedri assistent, 1988–90 dotsent, 1990–92 USA-s Pittsburghi Ülikooli teadur, 1992 TÜ sisekliiniku dotsent, 1993–99 Tartu Ülikooli Kliinikumi (TÜK) endokrinoloogiahaigla peaarst, 2000–02 TÜK-i endokrinoloogiaosakonna juhataja, 2002– OÜ Endokrinoloogiakeskus tegevjuht Tartus; ühtlasi 1995–98 TÜK-i juhatuse liige, 1998–2000 TÜ külalisprofessor.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: kilpnäärme autoimmuunsed haigused, suhkurtõve epidemioloogia. Koordineerinud Ülemaailmse Tervishoiuorganisatsiooni ja Euroopa Komisjoni suhkruhaiguse uurimisprojekte Eestis. Oli 1994–2000 EV Sotsiaalministeeriumi endokrinoloogianõunik, seejärel endokrinoloogia erialakomitee liige. Aastast 2004 Euroopa Komisjoni ekspert. Eesti Endokrinoloogide Seltsi liige, 1992–98 esimees. Aastast 1992 kõrgema kategooria endokrinoloog. Üle 70 teadustrükise.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Difuusse toksilise struuma patogenees. // NET (1987) 3
* Insulin-dependent diabetes mellitus in native Estonians and immigrants to Estonia (kaasautor). // Am. J. Epidemiology 135 (1992) 11
* No deterioration of glucose tolerance in weight cycling obese (kaasautor). // International J. Obes. Relat. Metab. Disord. 20 (1996) 10
* The role of angiotensin converting enzyme inhibitors and angiotensin II receptor antagonists in the management of diabetic complications (kaasautor J. Tuomilehto). // Drugs. 62 (2002) 14
* Epidemiology of Type I diabetes (kaasautorid M. Karvonen, J. Tuomilehto). // Textbook of diabetes. Oxford, Boston, Melbourne, Berlin, Paris, Tokyo, 3. trükk 2003
* Cumulative incidence of type 1 diabetes in 10,168 siblings of Finnish young-onset type 1 diabetic patients (kaasautorid V. Harjutsalo, J. Tuomilehto). // Diabetes 54 (2005) 2.

Kirjandus
---------

* Album professorum Universitatis Tartuensis anno MCMXCVIII. Trt, 1998, 48–49
* Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 132
* EE 14, 375
* Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, III, 265
* Album professorum Universitatis Tartuensis anno MCMXCVIII. Trt, 1998, 48
* Merila-Lattik, H. Eesti arstid 1947–1997. Tallinn, 1997. 906–907
* Who's Who in the World 2000. Millennium ed. Marquis Who's Who. 1999, 1698
* Tartu Ülikooli arstiteaduskond 1982–2007. Trt, 2007, 376, 377.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Agnese Logina** (sündinud 25. juunil 1990 Riias) on Läti kultuuriteadlane, filmikuraator ja kriitik, kultuuripoliitika ekspert ja poliitik, ta on erakonna "Progressiivid" liige. Ta on 15. septembrist 2023 Läti Vabariigi kultuuriminister. Ta on olnud Riia linnavolikogu liige, Läti Kultuuriakadeemia kultuuriteooria lektor ja oli Riia Filmimuuseumi juht.

Ta lõpetas aastal 2013 Amsterdami ülikooli kolledži humanitaarteaduskonna ning omandas bakalaureusekraadi filmiteoorias ja kirjanduskriitikas. Aastal 2016 mandas ta magistrikraadi Läti Kultuuriakadeemias alamprogrammis "Kultuur ja kultuuridevahelised uuringud".

Aastatel 2021–2023 juhtis ta Riia Filmimuuseumi. Ta töötab õppejõuna Läti Kultuuriakadeemias ja oli Riia Rahvusvahelise Filmifestivali kuraator.

Ta kandideeris edutult 2018. aasta Läti parlamendivalimistel. Ta kandideeris edutult ka 2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel Lätis. Aastal 2020 valiti ta Läti kohalikel valimistel Riia linnavolikogu liikmeks. Ta kandideeris ka 2022. aasta Läti parlamendivalimistel "Progressiivide" nimekirjas.

15. septembril 2023 sai tast Evika Siliņa valitsuse kultuuriminister.

Isiklikku
---------

Lisaks läti keelele valdab ta veel vene, inglise, prantsuse ja hollandi keelt. Usutunnistuse poolest on ta katoliiklane.
Rihards Kozlovskis 2019. aastal
**Rihards Kozlovskis** (sündinud 26. mail 1969 Riias) on läti jurist ja poliitik; ta oli 25. oktoobrist 2011 kuni 23. jaanuarini 2019 Läti siseminister. Teist korda on ta siseminister alates 15. septembrist 2023.

Ta on õppinud Riia 69. Keskkoolis, ta lõpetas aastal 1987 Murjāņi Spordiinternaatkooli. Aastatel 1987–1993 õppis ta Läti Kehakultuuriinstituudis, mille lõpetas spordipedagoogi kvalifikatsiooniga. Aastatel 1995–2005 õppis ta Läti Ülikooli õigusteaduskonnas, mille lõpetas juristi kvalifikatsiooniga.

Ta alustas tööd veebruaris 1991 Siseministeeriumi esimeses politseipataljonis nooreminspektorina, sama aasta maikuus sai ta samas inspektoriks; aasta lõpus sai temast inspektor valitsuse turvateenistuses (kus töötas aastani 1993). Aastatel 1994–1996 töötas ta vaneminspektorina Riigi Majandusliku Sõltumatuse Kaitse osakonnas. Aastatel 1996–2005 töötas ta Läti Kaitsepolitseis osakonnajuhataja asetäitjana. Aastatel 2005–2007 töötas ta nõunikuna Läti kaitseministeeriumis, ta juhtis aastal 2006 toimunud NATO riigipeade ja valitsusjuhtide kohtumisel Riias julgeolekuohutuse ettevalmistamise ja läbiviimise koordineerimise osakonda.
Aastatel 2007–2011 töötas ta advokaadina firmas BBF Consulting.

Aastal 2011 kandideeris ta Zatlersi Reformipartei nimekirjas 11. Seimi koosseisu, kuid ta ei osutunud valituks. 25. oktoobril 2011 asub ta siseministri kohale Valdis Dombrovskise kolmandasse valitsusse. Ta oli siseminister ka Laimdota Straujuma esimeses valitsuses ja on siseministriks praeguses, Laimdota Straujuma teises valitsuses. Ta oli aastatel 2011–2011 Zatlersi Reformipartei liige ja on aastast 2014 erakonna Ühtsus liige.
**Juhan Peegli nimeline ajakirjandusstipendium** on stipendium Eestis tegutsevale ajakirjanikule.

Stipendiumi asutasid Eesti Ajakirjanike Liit, Eesti Kirjanike Liit, Eesti Rahva Muuseum ja Eesti Kultuurkapital. Eesmärk on toetada ajakirjanike loomingulisi projekte. Stipendium antakse üheks aastaks kogenud ajakirjanikule konkreetse projekti teostamiseks ja seda võivad taotleda kõik, kes peavad ennast ajakirjanikuks. 

Stipendiumi žürii kutsub kokku Eesti Ajakirjanike Liidu juhatus. Stipendiumi suurus kuni 2010. aastani oli 100 000 krooni.

Stipendium on antud välja kahel korral, 2009. ja 2010. aastal. Pärast seda pole stipendiumi välja antud rahastusprobleemide tõttu.

Stipendiaadid
-------------

* 2009. aastal sai stipendiumi majandusajakirjanik Peeter Raidla Eesti majandusajaloo kirjutamiseks.
* 2010. aastal sai stipendiumi Tarmo Vahter Eesti taasiseseisvumisest dokumentaaljutustuse kirjutamiseks.

Viited
------

1. ↑  "Juhan Peegli stipendium jääb tänavu välja andmata" Postimees, 2. mai 2012
2. ↑  "Peeter Raidla sai stipendiumiks 100 000 krooni" Äripäev, 21. mai 2009
3. ↑  "Tarmo Vahter sai Juhan Peegli nimelise ajakirjandusstipendiumi" Eesti Ekspress, 18. mai 2010

Välislingid
-----------

* Juhan Peegli stipendiumi statuut Eesti Ajakirjanike Liit
**Maks Roosma nimeline loominguline stipendium** on stipendium klaasikunstniku, professor Maks Roosma mälestuseks.

Professor Maks Roosma (1909–1971) oli Eesti Kunstiakadeemia klaasikunsti erialale alusepanija ja koolkonna rajaja. Tema elu ja tegevuse mälestuse jäädvustamiseks ja eriala järjepidevuse ülalhoidmiseks asutas Eesti Kunstiakadeemia klaasikunsti osakond 2007. aastal Maks Roosma nimelise loomingulise stipendiumi Eesti Kunstiakadeemia klaasikunsti eriala üliõpilasele.

Stipendium antakse üliõpilasele või magistrandile, kes

* on viimase aasta jooksul ilmutanud silmapaistvaid loomingulisi tulemusi;
* on järjekindlalt tegelnud klaasikunstiga;
* ei oma akadeemilisi võlgnevusi.

Klaasikunsti eriala üliõpilaste ja magistrantide hulgast valib stipendiaadi kolleegium, kuhu kuuluvad eriala õppejõud.

Maks Roosma stipendiumi laureaadid:

* 2006/2007 Kristiina Uslar
* 2007/2008 Helen Ankudinova, Kairit Annus, Birgit Pählapuu, Raili Velt
* 2008/2009 Merle Bukovec
* 2009/2010 Piret Ellamaa
* 2010/2011 Külli Nidermann
* 2011/2012 Andra Jõgis
* 2015/2016 Maria Tamm
* 2016/2017 Maarja Mäemets
* 2017/2018 Rait Lõhmus
* 2018/2019 Maris Maasikas-Korts
* 2019/2020 Greete Rüütmann
* 2021/2022 Kaija Kohlmann-Genno