recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Strahlkogel** kõrgusel 3288 m üle merepinna on kõrgeim tipp Larstigi mägedes (*Larstiger Berge*) Stubai Alpides Austrias Tirooli liidumaal. Strahlkogel on ka kõrgeim mägi Umhauseni vallas. Selle nimi tuleneb tema suurepärastest valgetest, valgust peegeldavatest kvartskihtidest, mis väidetavalt põhjustavad mäe "kiirgamist" (*strahlen*). Sellel on hästi proportsionaalse, järsu ja terava püramiidi kuju. Strahlkogelile tõusmine on raske ja seetõttu käiakse tipus seda harva, erinevalt naabruses asuvast 3287 m kõrgusest Breiter Grieskogelist. Esimene mäkketõusja oli 1833. aastal Peter Carl Thurwieser, kuid tema marsruut ja tõusu täpsed asjaolud pole teada. 28. augustil 1887 ronisid mäele Ludwig Purtscheller ja Fritz Drasch Salzburgist. Nende marsruut viis piki lääneharja. Tänapäeval on see tavaline marsruut ja kergeim tee tippu jõudmiseks.

Ala
---

Strahlkogel asub linnulennult Längenfeldist (Ötztali orus) 5 km kirdes ja Lisentali orus asuvast Lüsensist 7 km lääne-edelas. Mäge ümbritsevad idast ja läänest liustikud. Järsk ja tugevalt lõhestatud Larstigferner idas ulatub kuni 3200 m kõrguseni ning lõunas asub lamedam, kuid laiem Grasstallferner, mis ulatub 3100 m kõrguseni. Selle naabertipud on 3287 m kõrgune Breiter Grießkogel Grasstallferneri ja Grießferneri liustike vahel, Grasstaller Grießkogel (3160 m) silmapaistval Strahlkogeli lääneharjal ja Larstigspitze (3173 m) idas, eraldatud Larstigscharte sälguga (3032 m).

Strahlkogel vaadatuna Breiter Grieskogelilt. Lõunapoolsed suured kvartsiribad on selgelt nähtavad.

Lähtepunktid ja teed
--------------------

Praegune tavaline marsruut Strahlkogelile kulgeb piki lääneharja. Alguspunkt tõusuks on Niederthai küla Ötztali orus 1538 m kõrgusel üle merepinna. Siit kulgeb marsruut lõunasse Grasstallsee järveni, siis mägituurina Grasstallferneri liustikul itta (proovida saab ainult õige varustuse ja kogemustega) ja piki lääneharja, mis nõuab tippu ronimiseks lõiguti UIAA järke II–III. Kirjanduse andmetel võtab tõus aega umbes viis tundi. Strahlkogelile võib siiski tõusta ka väga raskete ronimisteede kaudu mööda lõunakülge ja mööda kagupiirkonda. Selle lähenemise alguspunktiks on Winnebachsee hütt (2362 m) Gries im Sulztal kohal.
Amy Winehouse (2007)
**Amy Jade Winehouse** (14. september 1983 London – 23. juuli 2011 London) oli Briti laulja ja laulukirjutaja.

Winehouse põimis selliseid muusikastiile nagu R&B, soul ja džäss. Hääleulatuselt oli ta kontraalt.

Winehouse'i debüütalbum "Frank" pälvis 2003. aastal Suurbritannias kriitikute heakskiidu ja oli Mercury auhinna kandidaat. Tema 2006. aasta album "Back to Black" sai viis Grammy auhinda kuuest, millele oli kandideerinud; sama palju Grammysid oli enne seda naisartistidest võitnud vaid 2002. aastal ameeriklanna Alicia Keys. Kuid Winehouse oli esimene Briti naine, kes võitis viis Grammyt, sealhulgas kolm "suurest nelikust": parim uus laulja, aasta plaat ja aasta laul. 2007. aasta lõpuks oli plaati Suurbritannias müüdud 4 korda üle plaatinaplaadi normi. Sellelt albumilt pärineb tuntud lugu "Rehab".

14. veebruaril 2007 võitis Winehouse BRIT auhinna Briti parima naisesinejana, ta oli ka parima Briti albumi nominent. Kolm korda võitis ta Ivor Novello auhinna, ühe 2004. aastal parima originaallaulu eest (muusika ja sõnad laulule "Stronger Than Me"), ühe 2007. aastal parima originaallaulu eest ("Rehab") ning ühe 2008. aastal parima laulu eest (muusika ja sõnad laulule "Love Is a Losing Game"). Tema plaat "Back in Black" oli 2000. aastate Suurbritannia plaadimüügi edetabelis kolmandal kohal. Winehouse'i mõjuga põhjendatakse naismuusikute ja souli populaarsuse tõusu Briti muusikas kümnendi lõpul. Tema eripärane stiil inspireeris ka moeloojaid, näiteks Karl Lagerfeldi.

Winehouse tarvitas uimasteid (heroiini ja kokaiini[*viide?*]) ning viibis korduvalt võõrutus- ja psühhiaatrilisel ravil. Tema sõltuvusprobleeme käsitles sageli kollane ajakirjandus.

Amy Winehouse suri 23. juulil 2011 oma kodus. Surma põhjuseks oli alkoholimürgistus. Tema vere alkoholisisalduseks mõõdeti 4,51‰. Koroner otsustas, et Winehouse suri õnnetusjuhtumi tagajärjel. Koroneri aruanne avaldati 26. oktoobril 2011.

2015. aastal valmis temast dokumentaalfilm "Amy".
2021. aastal ilmus Taylor Jamesi mälestusteraamat "My Amy" (eesti keeles "Minu Amy" Liisa Koppelmaa tõlkes, Varrak 2022).

Albumid
-------

* "Frank" (2003)
* "Back to Black" (2006)

Viited
------

1. ↑  John Bush Amy Winehouse Frank Review Allmusic.com (vaadatud 4. novembril 2006).
2. ↑  Amy Winehouse: The Next Tragic Talent? The New York Observer, 14. detsember 2007 (vaadatud 23. juulil 2011).
3. ↑  Winehouse dominates Grammys with 5 wins MSNBC (vaadatud 24. juulil 2011).
4. ↑  Alex Winehouse Amy Winehouse's brother on her return to form The Times, 13. veebruar 2008.
5. ↑  James Blunt records the biggest selling album of decade BBC News, 29. detsember 2009 (vaadatud 12. märtsil 2012).
6. ↑  Amy Winehouse, 27, found dead at her London flat after suspected drug overdose, www.dailymail.co.uk, 23rd July 2011.
7. ↑  Amy Winehouse leiti oma korterist surnuna[*alaline kõdulink*], www.Publik.ee, 23. juuli 2011.
8. ↑  Raamatu "Minu Amy" tutvustus kirjastuse Varrak kodulehel. Vaadatud 10.09.2022.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Amy Winehouse** |

* Amy Winehouse'i koduleht
Amundseni lahe asendikaart
**Amundseni laht** on Põhja-Jäämerre kuuluv väin, osa Beauforti merest ja Loodeväilast.

Amundseni laht asub Loodealadel piirkonnas, mille inuktitutikeelne nimi on Inuvialuit. Amundseni laht piirneb lõunas Põhja-Ameerika mandri, idas Victoria saare ja põhjas Banksi saarega. 

Lahest lõunas asuvad mandril Parry poolsaar ja kuni 876 m kõrgused Melville'i mäed, kus on Tuktut Nogalti rahvuspark. Parry poolsaarest läänes asub Franklini laht, Parry poolsaare ja Melville'i mägede vahel Darmley laht. Mandri ja Victoria saare vahel kulgeb pikk ja kitsas Dolphin and Unioni väin, mis viib Coronationi lahe nimelisse väina. Victoria saarel asuvad Prints Alberti laht ja sellest lõunas Wollastoni poolsaar ning põhja pool Minto laht ja sellest põhjas Prints Alberti poolsaar. Victoria ja Banksi saare vahel kulgeb pikk ja kitsas Walesi printsi väin, mis viib Viscount Melville'i väina. Banksi saarel asub kuni 732 meetri kõrgune Durham Heights. Amundseni lahe läänepiiri moodustab lõik, mis on tõmmatud Franklini lahe lääneservas oleva Bathursti neem ja Banksi saare lõunatipus oleva Lambtoni neeme vahele. 

Amundseni lahe pikkus on umbes 450 km, laius kuni 200 km, sügavus kuni 285 m.

Amundseni lahe kallastel valitseb arktiline kliima. Seetõttu on need peaaegu asustamata. Darnley lahe sopis asub Paulatuk ja Prints Alberti lahe põhjakaldal Holman (400 elanikku).

Viited
------

1. 1 2 3  Suur maailma atlas, lk. 124
**Amélie Oksenberg Rorty** (20. mai 1932 Belgia – 18. september 2020) oli Poola juudi päritolu USA filosoof. Ta on kirjutanud vaimufilosoofiast (eriti emotsioonidest), filosoofia ajaloost (eriti Aristotelesest, René Descartesist ja Benedict de Spinozast) ja moraalifilosoofiast (sealhulgas armastusest). 

Ta emigreerus oma vanemate Israel ja Klara Oksenbergiga USAsse ja kasvas üles farmis Virginia osariigis. Ta sai bakalaureusekraadi 1951 Chicago Ülikoolist ning magistri- ja doktorikraadi 1954 ja 1961 Yale'i Ülikoolist.

Publikatsioone
--------------

* *Mind in Action*, Beacon Press 1988.
* The Historicity of Psychological Attitudes: Love is Not Love Which Alters Not When It Alteration Finds. – Neera Badhwar (toim). *Friendship: A Philosophical Reader*, Ithaca, NY: Cornell University Press 1993, lk 73–88.
* The Burdens of Love. – *Journal of Ethics*, 2016, lk 1–14.

Isiklikku
---------

Ta tutvus Chicagos Richard Rortyga. Nad läksid koos õppima Yale'i ülikooli ja abiellusid 1954 hoolimata Amélie vanemate vastuseisust. Aastal 1961 sündis neil poeg James (Jay). Aastal 1972 abielu lahutati.

Välislingid
-----------

* Koduleht
* CV Bostoni ülikooli lehel
* Sissekanne Tuftsi ülikooli kehel
**Amy Lynn Hartzler** (neiupõlvenimega **Amy Lynn Lee**; 13. detsembril 1981 Riverside'is California osariigis), tuntud kui **Amy Lee**, on USA laulja ja klassikaliselt koolitatud pianist. 

Amy Lee on rokkansambli Evanescence asutajaliige ja laulja. 

Amy enda sõnul on tema loomingut mõjutanud tuntud muusikud alates Mozartist ja lõpetades selliste tänapäeva artistidega nagu Björk, Tori Amos, Danny Elfman ja Plumb.

Isiklikku
---------

Amy Lee sündis Californias Riverside’is John Lee ja Sara Cargilli tütrena. Leel on üks vend ja kolm õde, üks õdedest suri 1988. aastal (Bonnie Lee suri kolmeaastaselt). Lee on tema kohta kirjutanud kaks laulu, „Hello" ja „Like You".

Leede pere kolis palju ringi – enne kui nad end Little Rockis (Arkansas) sisse seadsid, elasid nad ka Floridas ja Illinoisis. Lee lõpetas Pulaski Akadeemia (erakooli,mis asub Little Rockis) 2000. aastal. Mõnda aega õppis ta ülikoolis muusika teooriat ja kompositsiooni, kuid jättis ülikooli pooleli, et Evanescence’ile keskenduda. Lee käis üheksa aastat klaveritundides.

Amy Lee ütles intervjuus AOL Musicule, et ühed esimesed laulud, mille ta kirjutas, olid „Eternity of the Remorse" ja „A Single Tear". Esimese kirjutas ta 11-aastaselt, kui ta soovis saada heliloojaks, teise kirjutas ta kaheksandas klassis koolist antud ülesande jaoks.

Amy Lee abiellus 2007. aastal John Hartzleriga. 2014. aastal sündis nende esimene laps, Jack Lion Hartzler.

Viited
------

1. ↑  Bottomley, C. (September 18, 2006). "Evanescence: Amy Lee Explains the New Songs"
2. ↑  Morse, Steve (May 23, 2003). "Evanescence is No Disappearing Act"
3. ↑  Robertson, Jessica (October 19, 2007). "P's & Q's: Amy Lee Finds Solace in Marriage and Music"

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Amy Lee** |
**Rolf von Bardewisch** (surnud 10. mail 1531) oli Liivi ordu liige ja Bremeni komtuur umbes aastast 1524 kuni oma surmani.

Rolfi isa oli Bories II von Bardewisch. Ta pärines Diepholzi krahvkonnast, ta sündis tõenäoliselt Lemfördes. Tema suguvõsa oli Oldenburgi päritolu.

1508. aastal oli Bardewisch kumpan Kuldīgas, 1514. aastal aga linnusekomtuuriks (*Hauskomtur*) Tallinnas, millalgi enne 1519. aastat täitis ta aga ka Vasknarva foogti kohuseid. 1520. aastal oli ta Pärnu komtuur. Umbes 1524. aastal sai temast Bremeni komtuur, seega naasis ta Liivimaalt Saksamaale. 1531. aastal tapeti ta aga Bremenis linnasiseste probleemide tõttu.

Kirjandus
---------

* *Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 49 (lk 100–101).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Friedrich von Mengede** | **Vasknarva foogt**enne 1519 | Järgnev**Ludolf Lappe von der Ruhr** |
| Eelnev**Johann Clodt võimalik, et enne või pärast teda oli foogtiks Adolf von Fürstenberg** | **Pärnu komtuur**1520 | Järgnev**Heinrich von Thülen** |
| Eelnev**Johann von Knippenburg** | **Bremeni komtuur**1524–1531 | Järgnev**Franz von Dumstorp**

 |
**Rolf Dagfinn Groven** (sündinud 11. märtsil 1943 Frænas, Romsdalis) on norra maalikunstnik, kes on tuntud oma satiiriliste ja provotseerivate maalide poolest. 

Groven on õppinud linnaplaneerimist, arhitektuuri ja kunsti. 1972 lõpetas ta Norra Tehnoloogiainstituudi.

Ta sai tuntuks maaliga "Rolv Wesenlund ja Mona Lisa" 1971. aastal. Oma maalidel väljendab ta sageli poliitilisi seisukohti, näiteks Euroopa Liidu vastasust. Paljud 1970ndatel loodud maalid on looduskaitseteemalised. Ta on maalinud ka ajaloolisi, loodus- ja olustikumaale oma kodumaakonnast.

Aastal 1999 tekitas palju vastukaja tema maal «Kinder, Kirche, Küche», kus on kujutatud tuntud Norra poliitikuid, teiste seas tünnisaunas istuvat Kjell Magne Bondeviki ja Carl I. Hagenit ning Vidar Kleppe näoga imikut, kes istub alasti raseda Valgerd Svarstad Hauglandi süles. Maali keelduti võtmast iga-aastasele norra kunstnike sügisnäitusele.

Rolf Groven on olnud abielus Gro Isachseniga, kellega tal on ühine laps.

Välislingid
-----------

* Rolf Groveni koduleht
**Victorville** on linn USA-s California osariigis San Bernardino maakonnas.

Victorville asub Mojave kõrbe edelapiiril Los Angelesest 130 km kaugusel kirdes, Barstow'st 50 km kaugusel lõunas, Palmdale'ist 77 km kaugusel idas ja San Bernardinost 60 km kaugusel põhjas. Victorville piirneb idas Apple Valley, lõunas Hesperia ja kirdes Adelanto linnaga.

Victorville on San Bernardino maakonnas elanike arvult viies linn. Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse järgi järgi 134 810. Aastal 2010 oli elanikke 115 903. 2010. aasta rahvaloenduse kohaselt moodustasid 48,5% elanikest valged, 16,8% afroameeriklased ja 4% aasialased. Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 47,8%.

Ajalugu
-------

1858. aastal saabus praeguse Victorville'i alale Aaron G. Lane, kes rajas Mojave jõe äärde teenindusjaama Lane's Crossing. Palju aastaid pakkus see varju ja moona neile, kes sõitsid läbi kõrbe idast San Bernardinosse. Lane müüs jaama hiljem Texase päritolu John Fry Millerile, kes andis sellele nimeks Pioneer Station. 1870. aastatel rajati sinna postitõllapeatus. 1880. aastal ehitati läbi sealse asula San Diegost Barstow'sse kulgenud California Southern Railroadi raudteeliin. Samal kümnendil nimetati asula California Southern Railroadi peajuhataja Jacob Nash Victor järgi Victoriks. 1901. aastal muudeti nimi kohaliku postkontori ülema soovitusel Victorville'iks, et vältida segadust Colorado osariigis asuva Victori linnaga.

1926. aastal ehitati läbi Victorville Route 66 (tänapäeval Interstate 15). Tänapäeval asub Victorville'is Route 66 pühendatud muuseum California Route 66 Museum. 1941. aastal rajati Victorville'i lähedale sõjaväe lennuväli, mis sai pärast USA õhuväe loomist 1947. aastal George'i õhuväebaasiks. Õhuväebaas suleti 1992. aastal ja praegu asub seal avalik lennujaam. Victorville sai linnaõigused 21. septembril 1962.

Kliima
------

Victorville asub High Deserti piirkonnas, millele on iseloomulikuks erilised ja pehmed ilmastikumustrid. Linnas valitseb külm kõrbekliima ning asukoha tõttu enam kui 800 meetri kõrgusel merepinnast on sealne kliima võrreldes Los Angelese nõoga ja Lõuna-Californiaga ekstreemsem.

Viiited
-------

1. ↑  2016 U.S. Gazetteer Files
2. ↑  2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht

 **Route 66**

---

<San Bernardino  **Victorville** Oro Grande>
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Leedu |
|  |
| 1. ring | 2000 | Sulgkaal |
|  |
| Pronks | 1995 | Sulgkaal |
| 3. ring | 1997 | Sulgkaal |
| 2. ring | 1999 | Sulgkaal |
| Veerand-finaal | 2001 | Kergekaal |
| 2. ring | 2003 | Kergekaal |
|  |
| 1. ring | 1996 | Sulgkaal |
| Veerand-finaal | 1998 | Sulgkaal |
| Veerand-finaal | 2002 | Kergekaal |
|

**Vidas Bičiulaitis** (sündinud 11. augustil 1971) on Leedu endine poksija.

Bičiulaitis osales sulgkaalus (kuni 57 kg) 2000. aasta Sydney olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Kamil Džamaludinovile (Venemaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Bičiulaitis sai sulgkaalus (kuni 57 kg) 8. maailmameistrivõistlustel (Berliin, 1995) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Noureddine Medjehoudile (Alžeeria). Ta osales sulgkaalus (kuni 57 kg) 9. maailmameistrivõistlustel (Budapest, 1997), kuid kaotas 3. ringis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile István Kovácsile (Ungari) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 10. maailmameistrivõistlustel (Houston, 1999), kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales kergekaalus (kuni 60 kg) 11. maailmameistrivõistlustel (Belfast, 2001), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Volodomõmõr Kolesnõkile (Ukraina) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 12. maailmameistrivõistlustel (Bangkok, 2003), kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. 

Bičiulaitis osales sulgkaalus (kuni 51 kg) 31. Euroopa meistrivõistlustel (Vejle, 1996), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 32. Euroopa meistrivõistlustel (Minsk, 1998), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Sajan Sanšatile (Venemaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales kergekaalus (kuni 60 kg) 34. Euroopa meistrivõistlustel (Perm, 2002), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Boris Georgievile (Bulgaaria) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Viited
------

1. ↑  27. suveolümpiamängude poksivõistlus. Sydney 2000. Tulemused inglise keeles
2. ↑  8. maailmameistrivõistlused poksis. Berliin 1995. Tulemused inglise keeles
3. ↑  9. maailmameistrivõistlused poksis. Budapest 1997. Tulemused inglise keeles
4. ↑  10. maailmameistrivõistlused poksis. Houston 1999. Tulemused inglise keeles
5. ↑  11. maailmameistrivõistlused poksis. Belfast 2001. Tulemused inglise keeles
6. ↑  12. maailmameistrivõistlused poksis. Bangkok 2003. Tulemused inglise keeles
7. ↑  31. Euroopa meistrivõistlused poksis. Vejle 1996. Tulemused inglise keeles
8. ↑  32. Euroopa meistrivõistlused poksis. Minsk 1998. Tulemused inglise keeles
9. ↑  34. Euroopa meistrivõistlused poksis. Perm 2002. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Vidas Bičiulaitis veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Viddalba** on vald (*comune*) Itaalias Sardiinia maakonnas Sassari provintsis Gallura ajaloolis-geograafilises piirkonnas. Halduskeskus asub Viddalbas.

Viddalba on Gallura ajaloolise piirkonna 21 omavalitsusüksusest ainus, mis ei kuulunud Olbia-Tempio provintsi, vaid piirnes sellega.

22 meetri kõrgusel merepinnast asuva Viddalba asustustihedus on keskmiselt 35 inimest ruutkilomeetri kohta.

Viddalba piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Aggius (OT), Badesi (OT), Bortigiadas (OT), Santa Maria Coghinas, Trinità d'Agultu e Vignola (OT), Valledoria.

Viddalba halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Giagazzu, Giùncana, L'Avru, Li Reni, Tungoni.

* 
* Keskaegne kirikKeskaegne kirik
* Keskaegne kirikKeskaegne kirik

Viited
------

1. ↑  Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018, vaadatud 16.03.2019.

Kirjandus
---------

* Manlio Brigaglia, Salvatore Tola (a cura di), *Dizionario storico-geografico dei Comuni della Sardegna, 2 (E-L)*, Sassari, Carlo Delfino editore, 2006. ISBN 88-7138-430-X.
* Francesco Floris (a cura di), *Grande Enciclopedia della Sardegna, Sassari*, Newton&ComptonEditori, 2007.

Välislingid
-----------

 Viddalba – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (*itaalia keeles*)
**Vida Pääbo-Juse** (aastani 1928 **Juse**, ka **Juuse**; 22. september 1907 Tartu – 15. detsember 1990 Ibiza, Hispaania) oli eesti maali- ja tekstiilikunstnik.

Ta lõpetas Tartus gümnaasiumi, õppis veidi Tartu Ülikoolis ning aastast 1928 Pallases, kust sai aastal 1932 joonistusõpetaja kutse. Jätkas aastatel 1932–1933 õpinguid Riigi Kunsttööstuskoolis keraamika alal. Läks aastal 1939 Firenze Kuninglikku Kunstiakadeemiasse õppima monumentaalmaali eriala, täiendas end Budapesti Kunstiakadeemias.

Aastatel 1939–1947 elas ta Itaalias, 1948–1979 Inglismaal ja 1979–1990 Hispaanias, kus ta ka suri.

Ta hülgas 1930-ndate vaibakavandeis ja kangais 1920-ndate traditsioonilise geomeetrilise ja rahvusliku laadi ning kasutas vaba pinnajaotust, stiliseeritud figuure ja taimemotiive. Ta on viljelenud õlimaali, graafikat ja mosaiiki.

Isiklikku
---------

Vida Pääbo-Juse oli kaks korda abielus. Esimesest abielust tsiviilinsener Max Pääboga sündinud tütar Maire-Ilon on raamatugraafik; teine abikaasa oli Bosko Jovanovic. Tema õde Karin Siim-Juse oli moe- ja teatrikunstnik, õepoeg Rein Siim oli eesti maalikunstnik, arhitekt ja karatetreener.

Tunnustus
---------

* 1966 Caracase rahvusvahelise võistluse kuldmedal (Simón Bolívari portree eest)

Kirjandus
---------

* Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn 1996

Välislingid
-----------

*
**Videniškiai** on küla (endine alev) Leedus Molėtai rajoonis, Videniškiai valla halduskeskus. Küla asub Siesartise jõe kaldal. 

Videniškiais on põhikool, postkontor ja raamatukogu, seal tegutseb metsamajand. Vaatamisväärsuseks on 1620. aastal ehitatud katoliku kirik; endise kloostri ruumides asub muuseum.

1955. aastal sündis külas leedu kirjanik ja näitleja Alvydas Šlepikas.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 232 (1862)
* 187 (1892)
* 271 (1970)
* 322 (1983)
 | * 361 (1987)
* 415 (2001)
* 368 (2011)
 |

Ajalugu
-------

Asulat on esmamainitud 1373. aastal Wartberge Hermanni Liivimaa kroonikas. Aastail 1373 ja 1375 rüüstasid piirkonda ristisõdijad. Asula kuulus XIII sajandil leedulaste Nalšia muinasmaakonda, mida valitses Daumantas; tema rajas tõenäoliselt sinna ka linnuse. Hiljem rajati sealsele linnamäele mõis, mis kuulus Giedraitistele.

Aastal 1618 rajas Martynas Giedraitis Videniškiaisse kloostri, mille juurde püstitati kaks aastat hiljem ka sealne katoliku kirik. Sealses kloostris elasid augustiinlased, hiljem nendega seotud kanoonikute rühmitus, mille juht Mykolas Olševskis ka sealses kloostris elas. Klooster tegutses aastail 1618-1783, kuigi ametlikult suleti see alles aastal 1823. Aastal 1714 sai asula alevi staatuse. XVIII sajandi teisel poolel hakkas sealse kloostri ruumides tegutsema ka kohalik kihelkonnakool.

Tsaariajal oli alevi venekeelne nimekuju Видзинишки.

Leedu vabadussõja ajal vallutasid alevi 28. oktoobril 1920 poolakad, kuid hiljem tõrjusid leedu väed nad alevist välja. Nõukogude perioodil oli asula kohaliku kolhoosi keskasulaks.

* KoolimajaKoolimaja
* Žižmauka mõisaomanike kabel Videniškiai kalmistulŽižmauka mõisaomanike kabel Videniškiai kalmistul
* Paisjärv SiesatiselPaisjärv Siesatisel
* Videniškiai kirikVideniškiai kirik
* Kiriku interjöörKiriku interjöör

Viited
------

1. ↑  2011 m. surašymas
2. ↑  *Видзинишки*. Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона, kd. 6 (11) : Венцано — Винона. С.-Петербургъ, 1892. 234 lk.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Videniškiai** |

* Asula Poola geograafilises sõnastikus
* Küla portaalis vietoves.Lt
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib müütilisest mäest. Vulkaani kohta vaata artiklit Meru (vulkaan).* |

---

**Meru mägi** (ka **Sumeru**, **Sineru** või *Mahāmeru*; sanskriti keeles मेरु *Meru*; paali keeles *Sineru*; hiina keeles 須彌山 *Xūmíshān*; jaapani keeles 須弥山 *Shumisen*) on hinduismi, džainismi ja budismi mütoloogilises kosmoloogias püha mägi, mida peetakse universumi keskmeks, maailma teljeks.

Budistlikus kosmoloogias asub Meru mäe tipul Trāyastriṃśa, jumalate (deevade) maailm, mida valitseb Śakra. Seda ümbritsevad maailmakaitsjad ja neist allapoole jääb inimeste maailm. Meru mäe jalamil ja selle koobastes paiknevad asurad, kes on vaenujalal jumalatega. Asurate ja jumalate vahel on müütiline puu *Cittapātali*, mille juured paiknevad asurate valdustes, viljad aga küpsevad taevas.

Vaata ka
--------

* Budistlik kosmoloogia
* Budistlik mütoloogia
* Kangrinboqê
* Olümpos
* Panteon
* Ilmapuu

Viited
------

1. ↑  Sanskrit dictionary: Meru
2. ↑  Ida mõtteloo leksikon: Asura

Kirjandus
---------

* Ataru Sotomura, Mt. Sumeru 須彌山: Source Manual for Iconographic Research on the Buddhist Universe, Nalanda-Sriwijaya Centre Working Paper No 6 (Sep 2011).
Merschi loss
**Merschi loss** (letseburgi keeles *Schlass Miersch*, prantsuse keeles *Château de Mersch*, saksa keeles *Schloss Mersch*) on Kesk-Luksemburgis Seitsme lossi orus asuv loss. Lossis asuvad praegu Merschi omavalitsuse tööruumid.

Ajalugu
-------

Merschi lossi ehitas 13. sajandil rüütel Theodoric, kes oli Luksemburgi krahvinna Ermesinde teenistuses. Burgundlased vallutasid lossi ja põletasid maha. 1574. aastal muutis Paul von der Veltz hoone mugavaks renessanslikuks lossiks. *Donjon*'il olid suured aknad ja kinnistut ümbritses seitsme torniga kaitsemüür. Esimese ja teise korruse tubadele paigaldati võlvlaed. Kolmandal korrusel asuvas rüütlite saalis on suur korsten. Seinu kaunistasid 16 aadlikule kuulunud relvad. 1603. aastal hävitasid lossi hollandlased. Kolmekümneaastase sõja ajal, 1635. aastal jäid loss ja küla kahetsusväärsesse seisukorda. Kuid 1700. aasta paiku remontis lossi Johann-Friedrich von Elter, kes ehitas ümber värava ja lisas oma vapi. Von Elter restaureeris 1717. aastal ka kabeli restaureeris. Kabeli altaril on lossi pärija Charlotte von Elteri relvad.

1898. aastal müüs Sonnenberg-Reinachi perekond lossi Schwartz-Hallingeri nimelisele ärimehele. 1930. aastal restaureeris lossi selle toonane omanik hr Uhres. 1938. aastal majutati lossiga piirnevasse uude hoonesse noortehostel. Alates 1957. aastal omandas hoone kohalik omavalitsus, kuid müüs selle 1960. aastal Luksemburgi riigile. Vahetuskokkuleppe tulemusel sai vald 1988. aastal lossi jälle enda omandisse ja renoveeris selle põhjalikult, et hoone sobiks omavalitsuse tööruumideks.

Viited
------

1. ↑  "Merschi loss", *Merschi vald*.
2. ↑  "Merschi loss", *Merschi vald*.
Mert Müldür 2018. aastal Viini Rapidi meeskonnas
**Mert Müldür** (sündinud 3. aprillil 1999 Viinis) on Austrias sündinud Türgi jalgpallur, kes mängib kaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Sassuolo ja Türgi jalgpallikoondises.

2006. aastal liitus ta Viini Rapidiga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Austria kõrgliigas 2018. aasta mais.

2019. aasta augustis liitus ta Sassuologa. Esimese värava Itaalia kõrgliigas lõi ta 1. juulil 2020 mängus ACF Fiorentina vastu.

Türgi jalgpallikoondises debüteeris Müldür 11. oktoobril 2018 sõprusmängus Bosnia ja Hertsegoviina vastu. Ta kuulub Türgi koondisse 2020. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 11.6.2021)

Välislingid
-----------

 Mert Müldür – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Türgi koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Günok
* 2 Çelik
* 3 Demiral
* 4 Söyüncü
* 5 Yokuşlu
* 6 Tufan
* 7 Ünder
* 8 Toköz
* 9 Karaman
* 10 Çalhanoğlu
* 11 Yazıcı
* 12 Bayındır
* 13 Meraş
* 14 Antalyalı
* 15 Kabak
* 16 Ünal
* 17 B. Yılmaz (c)
* 18 R. Yılmaz
* 19 Kökçü
* 20 Ömür
* 21 Kahveci
* 22 Ayhan
* 23 Çakır
* 24 Aktürkoğlu
* 25 Müldür
* 26 Dervişoğlu
* Treener: Güneş

 | Türgi |
Merseburgi mark (punane) umbes 11. sajandi alguses
**Merseburgi mark** (saksa: *Mark Merseburg*) oli lühiajaline Saksa-Rooma riigi mark. See hõlmas polaabide maid kaugemal markkrahvi asukohast Merseburgis Saale jõe ääres. 

Sarnaselt naabermarkide Meißeni ja Zeitziga loodi Merseburgi mark keiser Otto I poolt tohutu *Marca Geronise* tükeldamisel Elbe ja Saale jõgedest idas pärast markkrahv Gero surma 965. aastal. Merseburgis, mis paiknes Hassegaus Saksimaa hertsogiriigi idapiiril, oli kindlus ja *Königspfalz*, ehitatud kuningas Heinrich Linnupüüdja käsul umbes 919. aasta paiku.

Esimene ja ainus Merseburgi markkrahv oli Gunther, kes oli osutanud teenust, liitudes Ottoga selle Itaalia kampaanias. Kuid kui Gunther osales Baieri hertsogi Heinrich II mässus, kõrvaldati ta 976. aastal markkrahvi ametist ning kaotas oma territooriumi Meißeni markkrahvile Thietmarile. Veidi enne oma surma 982. aasta Stilo lahingus leppis Gunther keiser Otto II-ga ära ja sai oma margi tagasi.

Pärast Guntheri surma taasühendati Merseburg Meißeni ja Zeitzi markidega Meißeni markkrahvi Rikdagi võimu alla, kes ühendas seeläbi ajutiselt kogu lõunapoolse *Marca Geronise*, välja arvatud Saksi Idamark.

Merseburgi mark võib viidata varasemale *Marca Geronisele*, mille keskus oli samuti Merseburgis.

Vaata ka
--------

* Merseburgi piiskopkond
* Merseburgi loitsud
Virussaare rabasaar 2006. aastal
**Virussaare rabasaar** on looduskaitsealune salumetsaga kaetud moreenkõrgendik Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas Maima rabas.

Rabasaar paikneb Lavassaare asulast umbes 9 km põhja pool, keset lageraba. Saare läbimõõt on umbes 0,5 km, pindala umbes 12 ha, kõrgus 30 m üle merepinna ja kuni 5 m kõrgemal ümbritsevast rabast.

Rabasaare loodeosas asub muinasaegne kindlustuse ase. Varasematel aegadel kasutati Virussaart pelgupaigana. 20. sajandi esimesel poolel oli rabasaar jagatud neljateistkümneks krundiks ning oli kasutusel heinamaana. Hiljem, 1950. aastal loobuti saarel heina tegemisest ja nüüdseks on see metsastunud.

Liigiliselt kasvab seal kuuse-segamets, kus leidub pärna, jalakat, saart, tamme ja teisi puuliike.

Rabasaar võeti 1957. aastal kaitse alla kui **Virussaare (rabasaare) kaitseala**.

Virussaare rabasaare geograafilised koordinaadid on 58° 35′ 14″ N, 24° 21′ 20″ E.

Viited
------

1. ↑  Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 09.04.2013)

Välislingid
-----------

* Virussaare rabasaar Keskkonnaregistris
* Virussaare rabasaar Eesti looduse infosüsteemis
**Adam Movsarovitš Vissitajev** (vene keeles Адам Мовсарович Виситаев; sündinud 24. juulil 1948 Atšhoi-Martani rajoonis Tšetšeeni-Inguši ANSV-s) on tšetšeeni tsirkuseartist (köielkõndija), Venemaa rahvakunstnik.

Köielkõndimisega hakkas ta tegelema 10-aastaselt. 1988. aastal lõi ta tsirkusenumbri "Duett köiel", kus ta esines koos Aina Vissitajevaga. Nende duett esines koos palju aastaid. Nad olid ainus esinejapaar Venemaal, kes esitas oma tsirkusenumbri ilma julgestuseta (numbri algusest lõpuni), kuigi Adam on alla kukkunud kuuel ja Aina ühel korral.

2002. aastal ületas Vissitajev Dagestanis trossil 53 meetri laiuse kuristiku. Tross asus 194 meetri kõrgusel veepinnast. Edukas sooritus kanti Guinnessi rekordite raamatusse.

Tunnustus
---------

* 1994 – Venemaa Föderatsiooni rahvakunstnik

Isiklikku
---------

Tema abikaasa on Aina Vissitajeva.

Viited
------

1. ↑  Над пропастью. circusnikulin.ru

Välislingid
-----------

* Foto. ruscircus.ru
* Лeгeнды циpкa чеченец Адам Виситаев 2014. YouTube, 25. jaanuar 2015
Adam Webster 2016. aastal Ipswich Towni särgis
**Adam Harry Webster** (sündinud 4. jaanuaril 1995 Chichesteris) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Brighton & Hove Albion.

Ta alustas klubikarjääri Portsmouthis, debüteerides klubi põhimeeskonnas Inglismaa esiliigas hooajal 2011–12. Hooaja 2013–2014 esimeses pooles mängis ta laenul Inglismaa tugevuselt viienda liiga klubis Aldershot Town.

Aastatel 2016–2018 mängis ta Inglismaa esiliiga klubis Ipswich Town. Hooajal 2018–2019 mängis ta Inglismaa esiliiga klubis Bristol City ning valiti samal hooajal Bristol City hooaja parimaks mängijaks.

2019. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Brighton & Hove Albioniga. 19. oktoobril 2019 lõi ta mängus Aston Villa vastu oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas.

Aastatel 2012–2013 mängis Webster Inglismaa kuni 18- ja kuni 19-aastaste koondistes.

Viited
------

1. ↑  "DEAL DONE FOR WEBSTER" (arhiiviversioon). Brighton & Hove Albion. 3.8.2019. Vaadatud 18.1.2022
Brie juust 
**Brie juust** on toorest lehmapiimast valmistatud Prantsuse valgehallitusjuust. 

Brie oli algul pehme talujuust, mida valmistati Pariisi idaosas asuvas Brie piirkonnas. Pehme, peaaegu voolav koorene valgehallitusjuust on maitselt rikkalik ja võine. Valgehallituse koorik on tugev ja pealt puuderjas. Koorikut peetakse delikatessiks. Brie juust sobib hästi ka kuumutatult või frititult. 

Brie on ehk kõige tuntum prantsuse päritolu juust, tihti kutsutakse seda juustude kuningannaks. Traditsiooniline Prantsuse Brie on valmistatud toorpiimast. Selle maitse muutub vanusega veidi maisemaks ja puuviljasemaks.

Pastööritud piimast valmistatud Brie on üldiselt mahedama maitsega kui autentne Prantsuse Brie. Pastööritud piimast Brie on laialt levinud ja seda toodetakse ka väljaspool Prantsusmaad. Brie juustu valmistatakse pastööritud lehmapiimast, aga ka kitsepiimast.

Tootmine
--------

Brie tootmise protsess algab piimale ensüümide ja laabi lisamisega, mis aitavad sellel hüübida ja kalgenduda. Valgehallituse moodustamiseks lisatakse ka pärmi. Kui kohupiim on moodustunud, pannakse see vormidesse ja valatakse liigne vadak välja. Seejärel soolatakse hoolikalt, et vältida liigset hallitust, mis aitab ka happesust reguleerida. Tavaliselt valmib Brie juust 4-5 nädalaga. Mida küpsem, seda vedelama konsistentsiga see juust on.

Toitumisteave
-------------

Brie juust on suure rasvasisaldusega, kaltsiumirikas ja ka suhteliselt suure naatriumisisaldusega. Juust on ka hea valgu- ning A- ja B6-vitamiini allikas.

Hoiustamine
-----------

Kõige paremini säilib Brie originaalpakendis temperatuuril neli kraadi või alla selle. Parima maitse ja tekstuuri saamiseks tuleks juustul lasta umbes tund toatemperatuuril seista. Juustu saab ka säilitada sügavkülmas kuni kolm kuud.

Brie *vs*. Camembert
--------------------

Brie ja Camembert (eesti k ka kamambäär ja kamambeer) on mõlemad valgehallitusjuustud ja mõlemad on pärit Prantsusmaalt. Brie juust on pärit Brie piirkonnast, Camembert aga Normandiast, mis asub Loode-Prantsusmaal. Mõlemad on pehmed laagerdunud juustud, millel on söödav valge hallituse koor. Kuigi nad on maitselt üsna sarnased, on Brie mahedam, kreemjam ja võisem, Camembert meenutab aga maitselt seeni ja on ka tummisem. Brie juust on suurema rasvasisaldusega.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Trowbridge Filippone, Peggy (22.07.2021). "Brie Cheese". *The Spruce Eats*. Vaadatud 23.01.2022.
2. ↑  Arla Foods. "BRIE". *Castello*. Vaadatud 23.01.2022.
3. ↑  Foster, Kelli (14.02.2015). "What's the Difference Between Brie and Camembert?". *kitchn*. Vaadatud 23.01.2022.
**Bridget Louise Riley** (sündinud 24. aprillil 1931 Norwoodis Londonis) on inglise kunstnik. Ta elab ja töötab Londonis.

Haridus
-------

Riley õppis aastatel 1949–1955 Goldsmithi Kolledžis ja Londoni Kuninglikus Kunstikolledžis.

Mõjutajad
---------

Bridget Riley kunsti on mõjutanud sellised kunstnikud nagu Victor Vasarely, Joseph Albers, üsna ammustest aegadest Claude Monet, Paul Cezanne, Georges Seurat. Looduse olulisus ja esiletõstmine oma maalides on tähtsal kohal kuni vaimse ja vormikeele kätkeva tähenduseni. Ta ise on oma tööde kohta öelnud: "Ma ammutan loodusest. Ma töötan loodusega, kuid täiesti teistel põhimõtetel. Mulle pole loodus maastik, vaid visuaalse jõudude dünaamika – pigem sündmus kui nähtus." Ta pidas värvi ja vormi lõppväärtusteks ja pidas oluliseks, et neid visuaalsed jõud vabastati kirjeldavast või funktsionaalsest rollist (Gariff 2009).

Näitused
--------

Bridget Riley, Complete Prints
Esimene isikunäitus toimus aastal 1962 Gallery One'i galeriis Londonis, 1965 toimus Rileyl opkunsti arengust ülevaatlik MoMA näitus "Reageeriv silm" juba New Yorgis, kus ta saavutas suure edu ning oli üle aegade moodsa kunsti muuseumis publikumagnet (Areen, 6.05.2004). Kui muidu oli ta viljelenud enamus must-valgeid pilte, siis 1967 aastal jõudis läbi siniste ja hallide toonide värvideni, mis andis edasi optilisi illusoorseid loomingut, emotsionaalseid nägemusi. Tema eesmärk polnud luua optilisi illusioone, vaid ta pidas oma kasutatavaid elemente osa loodusest, nagu ka näiteks pilved, puud, taimed on osa maastikust. (Lynton 2001).

Tunnustus
---------

1968. aastal anti Rileyle Veneetsia biennaali kõrgeim autasu, esimest korda oli selleks naine ja inglanna. Bridget Riley on rahvusvahelise kunstimaailma trendiloojast kunstnik (Areen, 06.05.2004).

Viited
------

1. ↑  N. Lynton (2001). *Moodsa kunsti lugu*. Tallinn: Avita.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Rubene kihelkonna mõisast; Skujene kihelkonna mõisa kohta vaata artiklit Brieži mõis ja Suntaži kihelkonna mõisa kohta Brieži mõis (Suntaži kihelkond).* |

---

Brieži mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wolmarschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1903). Mõisa maad on kaardil tähistatud numbriga 90
**Brieži mõis** (saksa keeles *Palmhof*, läti keeles *Briežu muiža*) oli riigimõis Liivimaal Volmari kreisis Rubene kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Valmiera piirkonnas Vaidava vallas.

Ajalugu
-------

Mõis loodi Kokmuiža mõisast eraldatud maadest.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 7 ja 3/8 adramaad, sellele allus 167 mees- ja 200 naishinge. Aastal 1688 oli mõisa suurus seitse adramaad, aastal 1734 oli adramaid 6 ja 1/2, aastal 1757 aga 7 ja 3/8. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 6 ja 1/30, aastal 1881 allus mõisale 5 ja 76/80 adramaad mõisatele kuuluvate talude valduses.

Viited
------

1. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 163.
2. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 252.
3. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 100
4. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 163.

Rubene kirik.
Rubene kihelkond

**Kirik**: Rubene kirik  

**Mõisad**: Rubene kirikumõis | Brieži mõis | Ķieģeļi mõis | Pāpēni mõis | Podzēni mõis | Sprēstiņi mõis | Vaidava mõis | Veļķi mõis
**Hermann II Badenist** (u. 1060 – 7. oktoober 1130) oli esimene Badeni markkrahvi tiitli kandja, perekonna asukoha Hohenbadeni lossi järgi. See loss on tänapäeval Baden-Badeni linnas.

Püha Ulrich von Zell saab Baseli piiskopilt tunnistajate Berthold II ja tema vennapoja Hermann II ees kirja, mis pakub Ambringeni ja Biengeni maid

Elu
---

Hermann oli Hermann I Badenist ja Judithi Backnang-Sulichgaust poeg. Ta oli Verona margi valitseja aastatel 1112-1130.

Ta nimetas end *Dominus in Baden, comes Brisgaviae, marchio Verona* (Badeni isand, Brisgau krahv, Verona markkrahv). 1070. aasta paiku hakkas Hermann ehitama Hohenbadeni lossi vana keldi ehitise jäänuste peale. Pärast valmimist 1112. aastal võttis ta endale Badeni markkrahvi tiitli.

Ta ehitas uuesti üles augustiinlaste kloostri, mille tema isa oli 1123. aastal Backnangi ehitanud. Hermanni viimne puhkepaik asub selles kloostris.

Perekond ja lapsed
------------------

Hermann II abiellus Judithiga Backnangist ja nad said järgmised lapsed:

1. Hermann III (suri 16. jaanuaril 1160)
2. Judith (suri 1162. aastal), abiellus Kärnteni hertsogi Ulrich I-ga (suri 1144. aastal)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**tiitel loodi** | **Badeni markkrahv**1074–1130 | Järgnev**Hermann III** |
Hermann Eduard Hartmann
**Hermann Eduard Hartmann** (20. juuli / 1. august 1817 Tartu – 26. detsember 1880 / 7. jaanuar 1881 Tartu) oli baltisaksa päritolu Eesti maalikunstnik ja graafik.

Ta õppis aastatel 1827–1835 Tartu Kubermangugümnaasiumis. Kunstiõpinguid alustas ta August Matthias Hageni juures ning jätkas aastatel 1836–1840 Düsseldorfis ja Münchenis.

Hartmann töötas aastatel 1841–1844 Lätis Bērzaine Maagümnaasiumis õpetajana. Alates 1845. aastast töötas Tartus joonistamisõpetajana ja ühtlasi ka linnakassa raamatupidajana.

Sai 1845. aastal Peterburi Kunstiakadeemialt vabakunstniku nimetuse. Töötas 1860. aastast Õpetatud Eesti Seltsis (*Gelehrte Estnische Gesellschaft*), kogude konservaatorina (samal ajal koostas kataloogi "Das vaterländische Museum zu Dorpat", 1871). 

Tema puugravüüris tehtud pilte ilmus nii eesti- (Tallorahwa Postimees) kui ka saksakeelseis ajalehtedes (Inland) ning mitmes kalendris ("Tarto Kalender", "Eesti-Ma Rahwa Kalender" ja "Dörptsche Kalender"). 

Kurioosumina avaldas Tallorahwa Postimees Kristjan Jaak Petersoni aegseid Tartu tudengeid kujutavate visandite järgi loodud Hartmanni puugravüürid, mis pidid kujutama hoopis Tirooli Innsbrucki tudengite Itaalia sõtta minekut 1859. aastal. Iga pildi juures olid humoorikad tekstid. Neid puugravüüre peetakse Eesti esimesteks karikatuurideks.

Galerii
-------

* Hermann Hartmanni puulõige "Toome varemed" 1850. aastatestHermann Hartmanni puulõige "Toome varemed" 1850. aastatest
* Õlimaal "Helesinises riietuses kaelakeega daami portree"Õlimaal "Helesinises riietuses kaelakeega daami portree"
* Tundmatu portreeTundmatu portree
* Kristjan Jaak Petersoni visandite järgi loodud puugravüüride sari Tirooli tudengite sõttaminekust, 1859Kristjan Jaak Petersoni visandite järgi loodud puugravüüride sari Tirooli tudengite sõttaminekust, 1859

Viited
------



1. 1 2  H. Ürpus. Die Zeichenanstalt der Universität Dorpat - Revaler Zeitung, 1943, 19. Feb.
2. ↑  V. Vaga. Kunst Tartus XIX sajandil. Tallinn 1971.
3. ↑  "Hermann Eduard Hartman (1817–1881)". *Tartu Ülikooli raamatukogu*.
4. ↑  Tõnis Erilaid. Kultuur karikatuuris enne Eesti Wabariiki: Kristian Jaagust tõrvakana ja pitsivahuni Õhtuleht, 4. aprill 2021.
5. ↑
**Hermann Guido Samson von Himmelstiern** (18. jaanuar 1809, Kooraste mõis, Võrumaa – 18. jaanuar 1868, Tartu) oli Eesti arstiteadlane.

Elulugu
-------

Hermann Guido Samson Von Himmelstiern oli baltisakslane ja mõisniku poeg.

Lõpetas 1825 Tartu Kubermangugümnaasiumi, õppis 1826–1829 TÜ õigus- ja 1829–1833 arstiteaduskonnas, meditsiinidoktor (1834, TÜ), väitekiri "De extracto aethereo oleoso – recinoco seminum Cinae". Täiendas end seejärel Berliinis, Viinis ja Würzburgis. Naasis 1836 Eestisse (Rõugesse). Oli 1837–1845 mereväearst (töötas hospitalis ja laevadel, sealhulgas 1842–1845 Brest-Litovski kadettide korpuse ülemarst), 1845–1868 TÜ kohtumeditsiini ja riikliku arstiteaduse professor, riikliku meditsiini kateedri juhataja, ühtlasi 1855–1859 arstiteaduskonna dekaan, 1865–1868 ka TÜ rektor. Viis aastast 1846 esmakordselt kohtumeditsiinis sisse praktikumid, nõudes kohtumeditsiiniliste ekspertiiside tegemisel ka ümbritseva keskkonna uurimist.

Teadustöö
---------

Esimesi Eestis sotsiaalse tervishoiu (sotsiaalhügieeni) alal tegutsejaid, püüdes panna alust vaimuhaigete ja pimedate hoolekandele. 1856–1859 organiseeris Liivimaa maaelanike silmade läbivaatuse, mis oli esimeseks katseks Vene impeeriumis koguda statistilisi andmeid silmahaiguste põdejate ja pimedate kohta. TÜ-s psühhiaatria kateedri rajamise idee algatajaid, samuti püüdis korraldada arstiabi vaestele. Avaldas toimetuse tänu pälvinud artikleid ajakirjas Arhiv Sudebnoi Meditsinõ i Obštšestvennoi Gigienõ (vene keeles Архив судебной медицины и общественной гигиены), andis välja (1847, 1852 ja 1862) kolm kogumikku Mitteilungen aus dem praktischen Wirkungskreise des Professors der Staatsarzneikunde an der Kaiserlichen Universität Dorpat, milles peale kohtumeditsiini käsitleti ka haiglahügieeni ja epidemioloogia küsimusi. Looduseuurijate Seltsi president (1862–1868).

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti Teaduse Biograafiline Leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Beobachtungen über der Scorbut. Berlin, 1843
* О судебно-медицинской задаче при исследовании повреждении на живых, по ныне действующим русским законам. // Архив судебной мед. 4 (1865).

Kirjandus
---------

* Левицкий II, 207–209, 317
* Deutschbaltisches biographisches Lexikon 1710–1960. Köln, Wien, 1977 665–666
* Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, II, 122, 248–249
* Калнин В. В. Взгляды и деятельность Г. Самсон-Гиммельштирна в области гигиены и эпидемиологии. // TÜ ajaloo küsimusi. IX. Tartu, 1979, 102–118
* Tartu Ülikooli Kliinikum 200. Trt, 2004, 49
* Edasi (1984) 2. II.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib akadeemilise organisatsiooni välismärkidest; filmi kohta vaata artiklit Värvid (film), värviva aine kohta vaata artiklit Värv ning visuaalselt tajutava omaduse kohta vaata artiklit Värvus; muusikalise singli kohta vaata artiklit Värvid (Vallatute Vestide singel).* |

---

**Värvid** on akadeemilise organisatsiooni välismärkidel kasutatav värvikombinatsioon, mida organisatsiooni liige kasutab püsiva tunnusena. Avalikult kantavad värvid on teklil ja värvilindil. Erandlikult kantakse Soome üliõpilasorganisatsioonides värve üldmütsi voodrina.

Vanimad teated üliõpilasorganisatsiooni kasutatud värvide kohta pärinevad 1660. aastatest Rostocki Ülikoolist.

Eesti lipp ja selle värvikombinatsioon (rahvusvärvid) on ajalooliselt kujunenud Eesti Üliõpilaste Seltsi värvilipust.

Värvide kasutamisega seotud tavad erinevad organisatsiooniti, kuid tavaliselt lubatakse organisatsiooni värve puudutada vaid sama ja teiste organisatsioonide värvikandjatel. Enamasti laieneb keeld ka kõikidele esemetele, millel on värvid, välja arvatud mööbel.

Vaata ka
--------

* rahvusvärvid
* liturgilised värvid
**Värviesitus** (ingl k *colour rendering*) on mingit liiki valguse mõju esemete värvimuljele, kui seda (teadlikult või mitteteadlikult) võrreldakse värvimuljega, mis tekib nende valgustamisel standardvalgusliigiga. 

Värviesitus on valguse kvaliteedi näitaja. Kõiki  spektrivärve sisaldav valgus laseb esemeid paista loomulikes värvides – värviesitus on optimaalne. Kui valguses mingi spektriosa puudub, paistavad eseme sellele osale vastavad värvid hallina või tuhmina.

Lambi värviesitust väljendab arvuliselt värviesitusindeks CRI (*Color Rendering Index*), mille maksimaalväärtus 100 vastab loomulikule värviesitusele, nagu näiteks päikesevalguse korral. Kui nägemistöö nõuab värvide õiget tuvastamist, peab värviesitusindeks olema vähemalt 80–90.

Mingi valguse värviesitusindeks määratakse kaheksa testvärvinäidisega võrdlemisel saadud eriindeksite keskväärtusena. Väljatöötamisel on üheksa näidisega süsteem CQS (*Color Quality Scale*).

**Värvieristus eri valgusallikate puhul**| Valgusallikas | Värviesitusindeks |
| --- | --- |
| Hõõglamp, halogeenlamp | 100 |
| Leedlamp | 75–95 |
| Metallhalogeniidlamp | >90 |
| Kompaktluminofoorlamp | 80–90 |
| Luminofoorlamp (toru) | 60–75 |
| Kõrgrõhu-elavhõbelamp | 40–60 |
| Naatriumlamp | 20–40 |
| Madalrõhu-naatriumlamp | <20 |

Värvitemperatuuriga on värviesitusindeksil vaid kaudne seos. Liiga madala värvitemperatuuriga (punaka valgusega) valgusallika korral pole hea värviesitus siiski võimalik, sest lühemalaineline spektriosa on nõrgalt esindatud.

Viited
------

1. ↑   Eesti standard EVS-EN 12665:202. Valgus ja valgustus: Põhioskussõnad ja valgustusnõuete valiku alused
**Boeing 777** on Ameerika Ühendriikide lennukitootja Boeing kahemootoriline laiakereline 300–550 reisijat mahutav pikamaa reaktiivreisilennuk. Ühtlasi on Boeing 777 maailma suurim kahemootoriline lennuk, millel on ka maailma võimsamad reaktiivmootorid GE90-115B, tõukejõuga ühe mootori kohta 569 kN optimaalsel kõrgusel.

Boeing 777 on esimene reisilennuk, mis projekteeriti 100% arvuti abil. Boeing 777 ehitamise projekti alustati 1990. Juunis 1995 läks esimene Boeing 777 United Airlinesis liinilennule. 

Esimene Boeing 777-300 võeti lennuliinidele reisilennufirmas Cathay Pacific Airways juunis 1998.

Boeing 777 on oma klassis kõige laiema kerega (siselaius 5,80 m, kere välislaius 6,19 m) ja ruumikaim lennuk (pikkuselt on Boeing 777-300 teisel kohal: pikkus 73,9 m, Airbus 340-600 pikkus aga 75,3 m, kuid Airbus 340 siselaius on 5,28 m, mistõttu Boeing 777-300 on ruumikam).

Praegu ehitatakse Boeingu koostehallides viit lennukimudelit: Boeing 777-200; Boeing 777-200ER; Boeing 777-300; Boeing 777-300ER ja Boeing 777-200LR, millest esimene anti tellijatele üle 26. veebruaril 2006. Boeing 777-200 mahutab 305 reisijat, lennukaugus 9630 km , Boeing 777-300 368 reisijat, lennukaugus 10 600 km.

Boeing 777 200LR nimel on mitu reisilennukite kõige pikema vahemaa lennurekordit. 9. novembril 2005 kattis lennuk 21 601 km Hongkongist Londonisse üle Vaikse ookeani ja USA. Lend kestis 22 tundi ja 42 minutit, pardal 35 reisijat.

Tegu on maailma ühe kõige turvalisema reisilennukiga.[*viide?*]

Arendus
-------

### Disain

Disainiprotsess erines teistest Boeingu arendusprotsessidest. Esimest korda konsulteeriti kaheksa peamise lennufirmaga: All Nippon Airways, American Airlines, British Airways, Cathay Pacific Airways, Delta Air Lines, Japan Airways, Qantas ja United Airways. Sellega eemaldus Boeing tavalisest praktikast, et lennukisalonge disainitakse arvestamata klientide soove.

Boeing 777 versioonid
---------------------

 B777-300ER (Air India)
Boeing teeb oma lennukite tüübimarkeerimise lennuki kerepikkuse ja lennukauguse alusel. Lennuki pikkusest sõltub reisijate arv. Põhivariandiks on pikendatud kerega 200 ja 300. Vastavalt lennuliini pikkusele on lennukid jaotatud kolme klassi:

* A turg: kuni 7800 km
* B turg: 12 200 km
* C turg: 14 400 km

### 777-200

Esimese 777-200 tellis United Airlines 15. mail 1995. 2009. aasta juuli seisuga on kümme klienti tellinud 88 Boeing 777-200, nendest 86 on kasutusel. Peamine Boeingu konkurent on Airbus A330-300. 777 tiivaulatus on 60,9 m.

### 777-200ER

### 777-200LR

Boeing 777-200LR on maailma pikima lennukaugusega reisilennuk, millega on võimalik lennata vahemaandumiseta peaaegu mistahes maailma sihtpunkti. Boeing pani sellele nimeks *WorldLiner*.

### 777-300

### 777-300ER

Välislingid
-----------

* Boeing 777 Boeingu kodulehel

| Boeingu reisilennukid |
| --- |
| Praegu tootmises | 

* 737
* 737 MAX
* 747
* 747-8
* 767
* 777
* 777X
* 787
* BBJ

 |  |
| Tootmine lõpetatud | 

* 707
* 717
* 727
* 307 Stratoliner
* 757

 |