Amnesty Internationali buss Frankfurdi raamatumessil 2018. Bussil on näha organisatsiooni logo
**Amnesty International** ehk **AI** (*Rahvusvaheline Amnestia*) on ülemaailmne inimõigustest kinnipidamist kontrolliv agentuur. Organisatsioonil moto on *Globalize Justice!* (Globaliseeri õiglus!)

Londoni advokaat Peter Benenson avaldas mais 1961 Londoni ajalehes *Observer* artikli Portugali üliõpilaste kaitseks, kes olid arreteeritud selle eest, et nad ühel oma peol hüüdsid tooste vabadusele. Benenson organiseeris nende vabastamise kampaania "Apellatsioon amnestiaks 1961". Sellest kasvas välja suur rahvusvaheline protestilaine, mis innustas 28. mail 1961 asutama Londonis spetsiaalset organisatsiooni. Asutamisjärgse aasta jooksul võttis AI lahendamisele üle 200 inimõiguste rikkumise juhtumi. 1961 Londonis vastu võetud põhikirja muudeti oluliselt 1991 Yokohamas (Jaapan) ja 1997 Kaplinnas (LAV).

*Amnesty International* väidab oma aastaaruandes ja veebiportaalis, et tal on üle kümne miljoni liikme ja toetaja ning sektsioonid 150 riigis, milledest organiseeritult ja aktiivselt tegutsevad 2019. aasta andmetel 63 sektsiooni. *Amnesty International* sektsiooni olemasolust Eestis teateid pole. Suuremates osakondades on tavaliselt täiskohaga töötajatega sekretariaat. Sektsioon koordineerib liikmete tööd ning on kontaktiks rühmade ja Londonis asuva rahvusvahelise sekretariaadi vahel. Sektsioonid saadavad esindajad ülemaailmsele assambleele (*Global Assembly,* GA), mis kandis kuni 2017. aastani rahvusvahelise nõukogu koosoleku nime (*International Council Meeting,* ICM ). See on *Amnesty* kõrgeim organ rahvusvahelisel tasandil, mis tuleb kokku iga kahe aasta tagant. 

Ülemaailmne assamblee määrab *Amnesty* strateegia ja tegevuse ning valib rahvusvahelise juhatuse, mis vastutab organisatsiooni igapäevaste tegevuste juhtimise eest. *Amnesty International* koosneb suures osas vabatahtlikest liikmetest, kuid on ka tasustatud spetsialiste. Rahvusvahelise juhatuse vastutusalasse kuulub ka alates organisatsiooni asutamisest Londonis asuv rahvusvaheline 500 professionaalse töötajaga sekretariaat, mida juhib rahvusvaheline peasekretär. Rahvusvaheline sekretariaat (IS) vastutab *Amnesty International*i juhtimise ja igapäevaste asjade eest.

*Amnesty* struktuuris tegutseb autonoomse organisatsioonina *Amnesty* Euroopa Liidu Assotsiatsioon, mis loodi 1992. aastal Brüsselis ja on registreeritud vastavalt Belgia seadustele.

Omab ametliku vaatleja staatust ÜRO Inimõiguste Komisjonis (ENHRC) ja on UNESCO, Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) ja Euroopa Nõukogu (CE) konsultatiivliige.

*Amnesty* peasekretärid
-----------------------

1961–1966: Peter Benenson (Suurbritannia)

1966–1968: Eric Baker (Suurbritannia)

1968–1980: Martin Ennals (Suurbritannia)

1980–1986: Thomas Hammarberg (Rootsi)

1986–1992: Ian Martin (Suurbritannia)

1992–2001: Pierre Sané (Senegal)

2001–2010: Irene Khan (Bangladesh)

2010–2018: Salil Shetty (India)

2018–2019: Kumi Naidoo (Lõuna-Aafrika Vabariik)

2019–2021: Julie Verhaar (Holland)

2021–        : Agnès Callamard (Prantsusmaa)

Tegevuse eesmärgid
------------------

* Uurib inimõiguste olukorda kogu maailmas ja võtab meetmeid konkreetsete inimõiguste rikkumiste vastu;
* Nõuab ÜRO Peaassamblee poolt 1948. aastal vastu võetud Inimõiguste ülddeklaratsioonist kinnipidamist ja juhib tähelepanu selle rikkumistele;
* Annab välja aastaaruannet (*Amnesty International Report*), mis sisaldab ülevaadet inimõiguste olukorrast peaaegu kõigis maailma riikides;
* Tegeleb vastastikuse austuse loomise propagandaga ja võitleb mistahes diskrimineerimise vastu;
* Astub samme kõigi inimeste füüsilise ja vaimse puutumatuse tagamiseks;
* Korraldab kampaaniaid surmanuhtluse ja piinamise  vastu;
* Tegeleb inimõiguste kaitsega relvakonfliktides ning pagulaste, varjupaigataotlejate, riigisiseselt ümberasustatud isikute ja migrantide õiguste kaitsmisega;
* Hoolitseb naiste ja tütarlaste õiguste tagamise eest;
* Edendab inimeste majanduslikke, sotsiaalseid ja kultuurilisi õigusi.

Tüüpilised tegevusvormid
------------------------

* Juhtumitöö: seda on tehtud alates organisatsiooni asutamisest ja see hõlmab ühe või mitme *Amnesty* rühma poolt pikaajalist meelsusvangide hooldust, ideaaljuhul kuni nende vabastamiseni. Põhimõte on, et ükski *Amnesty* rühm ei tegele oma riigis toimuvate sündmustega;
* Kiireloomulised meetmed: need võeti kasutusele 1973. aastal, et kiiresti reageerida jooksvatele inimõiguste rikkumistele. Võimalusel mobiliseeritakse liikmed ja toetajad 48 tunni jooksul, et pöörduda vastutavate riigiasutuste poole;
* Kirjad sooritatud inimõiguse rikkumise vastu: iga kuu esitatakse kolm juhtumit erinevatest riikidest, mis sageli hõlmavad inimeste sunniviisilist riigipoolset tagakiusamist, pikaajalist vangistust või ebaausatel kohtuprotsessidel põhinevaid süüdimõistvaid otsuseid;
* Suhtekorraldus ja lobitöö: sektsioonide ja riikliku sekretariaadi erinevate tegevuste eesmärk on tõsta avalikkuse teadlikkust inimõiguste rikkumistest ja avalikustada inimõiguste rikkumisi. Iga-aastane südametunnistuse suursaadiku  auhind juhib tähelepanu *Amnesty*  tööle;
* Inimõigustealane koolitus: tegutsemine koolides, avalikud loengud ja inimõigustealaste alaste teadmiste levitamine meedias;
* Veebikampaaniad: *Amnesty* kasutab e-kogumiskampaaniad ja veebipetitsioone protestivahendina oma kampaaniatöös.

Tegevuse eest saadud tähelepanu ja auhinnad
-------------------------------------------

* 1976: Erasmuse auhind
* 1977: Nobeli rahupreemia
* 1978: ÜRO inimõiguste kaitse preemia
* 1984: Nelja vabaduse auhind sõnavabaduse kategoorias
* 1987: Geuzenpenningi medal (Holland)
* 1988: Hans Böckleri auhind
* 1998: Jaime Bruneti inimõiguste auhind
* 2001: Vabaduse orden (Portugal)

Alates 2003. aastast on *Amnesty International* andnud välja südametunnistuse suursaadiku auhinda. Esimene võitja oli Vaclav Havel. 2019. aastal said auhinna Greta Thunberg ja ülemaailmne noorte kliimastreik *Fridays for Future.*

*Amnesty* on tegelenud ka Eesti niinimetatud „võrdsete õiguste" küsimusega, tauninud Eesti keeleseadust ja süüdistanud Eestit vene vähemuse väärkohtlemises. Neid seisukohti on ümber lükatud rahvusvahelises pressis. Briti majandusajakiri  *The Economist* avaldas 15. detsembril 2006 kommentaator Edward Lucase artikli „Estonia and Amnesty. Estonia is right and Amnesty wrong", kus muu hulgas antakse teada, et Eestis peetakse *Amnesty*t uueks vaskpoolseks survegrupiks. 2007. aastal saatis *Amnesty International* kirja peaminister Andrus Ansipile, milles kritiseeris keeleseaduse muudatusi ja nimetas keeleinspektsiooni repressiivseks organiks.

2022. aasta augustis avaldatud *Amnesty* raportis süüdistati Ukrainat sõjaväe paigutamises tsiviilpiirkondadesse, sealhulgas koolidesse, rõhutades, et see seab tsiviilelanikud ohtu. Ukraina ja mitmed lääne meediakanalid on *Amnesty*t süüdistanud venemeelsuses ja nimetanud Putini propagandistiks. Soome Välispoliitika Instituudi direktor Mika Aaltola on rõhutanud, et *Amnesty* kordab Venemaa propagandat. Ukraina tühistas *Amnesty* akrediteeringu ning ei lubanud organisatsiooni esindajatel uurida väidetavaid Izjumi massihaudu.

Välislingid
-----------

* Koduleht

Nobel
Nobeli rahuauhinna laureaadid

* 1901 Dunant, Passy
* 1902 Ducommun, Gobat
* 1903 Cremer
* 1904 IDI
* 1905 Suttner
* 1906 Roosevelt
* 1907 Moneta, Renault
* 1908 Arnoldson, Bajer
* 1909 Beernaert, d'Estournelles de Constant
* 1910 IPB
* 1911 Asser, Fried
* 1912 Root
* 1913 La Fontaine
* 1917 Punane Rist
* 1919 Wilson
* 1920 Bourgeois
* 1921 Branting, Lange
* 1922 Nansen
* 1925 Chamberlain, Dawes
* 1926 Briand, Stresemann
* 1927 Buisson, Quidde
* 1929 Kellogg
* 1930 Söderblom
* 1931 Addams, Butler
* 1933 Angell
* 1934 Henderson
* 1935 Ossietzky
* 1936 Lamas
* 1937 Cecil
* 1938 Nanseni Pagulasbüroo
* 1944 Punane Rist
* 1945 Hull
* 1946 Balch, Mott
* 1947 FSC ja AFSC (kveekerid)
* 1949 Boyd Orr
* 1950 Bunche
* 1951 Jouhaux
* 1952 Schweitzer
* 1953 Marshall
* 1954 UNHCR
* 1957 Pearson
* 1958 Pire
* 1959 Noel-Baker
* 1960 Lutuli
* 1961 Hammarskjöld
* 1962 Pauling
* 1963 Rahvusvaheline Punase Risti Komitee ja Punase Risti Seltside Liiga
* 1964 King
* 1965 UNICEF
* 1968 Cassin
* 1969 ILO
* 1970 Borlaug
* 1971 Brandt
* 1973 Kissinger, Lê (keeldus auhinnast)
* 1974 MacBride, Satō
* 1975 Sahharov
* 1976 B. Williams, Corrigan
* 1977 AI
* 1978 as-Sādāt, Begin
* 1979 Ema Teresa
* 1980 Esquivel
* 1981 UNHCR
* 1982 Myrdal, García Robles
* 1983 Wałęsa
* 1984 Tutu
* 1985 IPPNW
* 1986 Wiesel
* 1987 Arias
* 1988 ÜRO rahuvalvejõud
* 1989 XIV dalai-laama
* 1990 Gorbatšov
* 1991 Suu Kyi
* 1992 Menchú
* 1993 Mandela, de Klerk
* 1994 ‘Arafāt, Peres, Rabin
* 1995 Pugwashi konverentsid, Rotblat
* 1996 Belo, Ramos-Horta
* 1997 ICBL, J. Williams
* 1998 Hume, Trimble
* 1999 MSF
* 2000 Kim
* 2001 ÜRO, Annan
* 2002 Carter
* 2003 ‘Ebādī
* 2004 Maathai
* 2005 IAEA, al-Barāda‘ī
* 2006 Grameen Bank, Yunus
* 2007 Gore, IPCC
* 2008 Ahtisaari
* 2009 Obama
* 2010 Liu
* 2011 Sirleaf, Gbowee, Karmān
* 2012 Euroopa Liit
* 2013 OPCW
* 2014 Satyarthi, Yūsafzay
* 2015 Tuneesia rahvusliku dialoogi nelik
* 2016 Santos
* 2017 ICAN
* 2018 Murad, Mukwege
* 2019 Ahmed
* 2020 WFP
* 2021 Ressa, Muratov
* 2022 Bjaljatski, Memorial, kodanikuvabaduste keskus
* 2023 Moḩammadī