recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Qibla
***Qiblah*** ehk **kibla** on suund, kuhu poole muslimid palve (*şalāh*) ajal vaatavad. 

Islami algaegadel (aastast 622) oli *qiblah* suunatud Jeruusalemma poole. 11. veebruaril 624 pKr, 16 kuud pärast hidžrat, asendas Muhammad ilmutuse põhjal selle orientiiri Mekaga. Selle kohta öeldakse Koraanis (2:142–144) Muhammadile: *Narrid inimeste seas ütlevad: "Mis on neid ära pööranud kiblast, millega nad olid harjunud?" Ütle: Allahile kuuluvad nii ida kui ka lääs: tema juhatab sirgele teele, keda tahab. Nõnda oleme teist teinud tasakaalus umma, et te oleksite tunnistajaks rahvastele ja Saadik [Muhammad] tunnistajaks teile endile; ja me määrasime kibla, millega sa olid harjunud, ainult selleks, et eristada Saadiku järgijaid neist, kes teevad kannapöörde [usust]. See oli tõesti raske, ainult mitte neile, keda Allah juhtis. Ja iial ei tee Allah teie usku tühjaks. Sest Allah on kõikide inimeste vastu Ülilahke, Üliarmuline. Me näeme sinu näo pöördumist taeva poole. Nüüd me pöörame sind kibla poole, mis on sulle meele järele. Pööra siis oma nägu Püha Mošee poole. Kus te ka ei oleks, pöörake oma näod selles suunas. Raamaturahvas teab hästi, et see on tõde nende Issandalt. Ja Allah ei unusta, mida nad teevad.*

Mõned uurijad, sealhulgas Montgomery Watt ja John Christopher, leiavad, et *qibla* muutmise põhjuseks oli see, et Muhammad kaotas lootuse pöörata juute ning orienteerus araablastele. 

*Qiblah* on suund koha poole, mille täpsed koordinaadid (21°25'24" N, 39°49'24" E) on määratud Kaaba asukohaga. Kaabas olles palvetatakse näoga välismüüride suunas. 

Tapetava looma pea pööratakse *qiblah* suunas. Inimesed maetakse peaga *qiblah* suunas. 

Reisijate peatuskohtades on *qiblah* tähistatud rohelise noolega põrandal või laes.

Välislingid
-----------

* *Qiblah* kalkulaator
* *Qiblah* kalkulaator
* Qibla suund Eestis
**"Kremeerija"** on 1968. aastal valminud Tšehhoslovakkia mängufilm. Filmi stsenaarium põhineb Ladislav Fuksi samanimelisel romaanil.

Süžee
-----

Filmi tegevus toimub 1930. aastatel. Filmi peategelane Karel Kopfrkingl on krematooriumi juhataja. Ta loeb raamatuid Tiibeti budismist ja usub, et oma töös aitab ta hingedel kehast vabaneda. Tema sakslasest tuttav Reinke veenab teda, et kuigi Kopfrkingli kodus räägitakse tšehhi keelt ja ta loeb ainult tšehhi keeles, on tal siiski natuke saksa verd ja ta on sakslane. Kopfrkinglist saab Hitleri ja natsionaalsotsialismi pooldaja. Kui Tšehhi okupeeritakse Saksa vägede poolt, esitab ta Reinkele valekaebuse oma juutidest tuttavate peale. Vähehaaval pöörab Kopfrkingl ühe rohkem ära. Tema naine Lakmé on pooljuut ja nende lapsed seega veerandjuudid. Kopfrkingl poob oma naise üles, et teda kremeerida. Samal põhjusel tapab ta raudkangiga oma poja. Ta tahab tappa ka oma tütart, kuid see pääseb põgenema.

Osatäitjad
----------

* Rudolf Hrušínský – Karel Kopfrkingl
* Vlasta Chramostová – Lakmé, Kopfrkingli naine
* Jana Stehnová – Zina, nende tütar
* Miloš Vognič – Mili, nende poeg
* Zora Božinová – Erna Reinkeová
* Ilja Prachař – Walter Reinke
* Eduard Kohout – Bettelheim
* Míla Myslíková – kübaraga naine
* Vladimír Menšík – kübaraga naise mees
* Jiří Menzel – Dvořák
**Christoph von Neuhof**, teise nimega **Ley** (surnud 1564) oli Liivi ordu maamarssal aastatel 1556–1558.

Neuhof pärines Vestfaalist. Tema isa oli Hermann von Neuhof-Ley ja ema pärines Ense-Vanhageni suguvõsast. Millal Neuhof täpselt Liivimaale saabus ja Liivi ordusse astus, pole teada. Umbes samal ajal astus ordusse ka tema vend Johann von Neuhof. Lisaks sellele oli Liivi ordus ka Christophi samanimeline nõbu, kes oli 1550. aasta paiku Kandava drost. 

1530. aastal oli Christoph Neuhof Kuldīga linnusekomtuur (*Hauskomtur*), sama ametit pidas ta aastatel 1535–1545 ka Riias. Seejärel sai ta aga Kuldīga komtuuriks. Aastal 1556, kui senine maamarssal Jasper von Münster koadjuutorivaenuse ajal tagandati, valiti Neuhof tema asemele. Maamarssalina ei saanud ta siiski kaua tegutseda, sest juba 1558. aastal valiti tema asemikuks Philipp Schall von Bell ja ta pidi koos vana ordumeistri Wilhelm Fürstenbergiga erru minema. Ta sai oma elatismaaks Miitavi (Jelgava), kuhu jäi ilmselt kuni oma surmani 1564. aastal.

Kirjandus
---------

* *Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 617 (lk 471–472).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Ernst von Münchhausen** | **Kuldīga komtuur**1545–1556 | Järgnev**Heinrich Steding** |
| Eelnev**Jasper von Münster** | **Liivi ordu maamarssal**1556–1558 | Järgnev**Philipp Schall von Bell**

 |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib saarest; haldusüksuse kohta vaata artiklit Kreeta piirkond; eesnime kohta vaata artiklit Kreeta (eesnimi)* |

---

**Kreeta** on Kreeka suurim saar. 

Ta asub Egeuse mere lõunaosas liikluseks soodsas kohas, 100 km Peloponnesosest ja 170 km Põhja-Aafrikast (kunagisest Kürenaikast). 

Saare pikkus idast läände on umbes 260 km, väikseim laius 12 ja suurim 57 km. Saar on mägine ja asub seismiliselt aktiivses piirkonnas.

Kreeta saar moodustab põhiosa 1. järgu haldusüksusest Kreeta piirkonnast ja seal paikneb ka selle keskus Irákleio. Suuruselt teine linn Kreetal on Chaniá.

Ajalugu
-------

 *Pikemalt artiklis Kreeta ajalugu*
Inimasustus on Kreetal olnud vähemalt 130 000 aastat.

Hilisneoliitikumis ja pronksiajal oli Kreetal Minose kultuur.

Vanaajal ja sellele järgnenud keskajal kuulus Kreeta saar Rooma vabariigile, keisririigile ja Bütsantsi Ida-Rooma keisririiki.

Veneetsia vabariigi vallutuse järel kuulus Candia kuningriik ja Kreeta Veneetsia vabariigi ülemerekolooniate hulka. Pärast Küprose vallutamist Osmanite poolt 1571. aastal oli Kreeta Veneetsia viimane suurem ülemerevaldus.

1645–1669 toimus Candia sõda või Viies Osmanite–Veneetsia sõda Veneetsia vabariigi ja selle liitlaste (peamiselt Malta rüütlid, Paavstiriik ja Prantsusmaa) ning Osmanite riigi ja berbeririikide vahel.

 *Pikemalt artiklis Kreeta sõda (1645–1669)*
Pärast mitut Osmanite riigi vastast mässu sai Kreeta sõltumatuks riigiks. Kreeta Riik eksisteeris aastatel 1898–1913, seejärel sai Kreetast Kreeka kuningriigi osa.

Transport
---------

Suuremad sadamad asuvad Irákleioses, Ágios Nikólaoses, Réthymnoes ja Chaniás.

Peamised lennujaamad on Irákleiose ja Chaniá lennujaam. Väiksem lennujaam on Siteías.

Viited
------

1. ↑  Jo Marchant. Underwater archaeology: Hunt for the ancient mariner. Nature, 25. jaanuar 2012.

Välislingid
-----------

 Kreeta – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kreeta** |
**Christoph Otto Lais** (19. september/1. oktoober 1823 Tallinn – 13/25. november 1886 Tallinn) oli Tallinna Toompea Kaarli koguduse õpetaja aastail 1863–1868.

Otto Christoph omandas aastatel 1834–1844 põhihariduse Tallinna Kubermangugümnaasiumis. Edasi jätkas õpingud Tartu Ülikoolis: 1844–1846 filosoofia ja 1846-1849 õigusteaduskonnas. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta aastatel 1850–1856 koduõpetajana Tallinna lähedal Sakus. 34-aastaselt, otsustas Otto uuesti minna Tartu Ülikooli, seekord õppima usuteadust, õpingud kestsid 1857–1862. aastani. Õpingute ajal elas ta Karlovo mõisas.

1862. aastal sooritas Otto Lais eksamid, mis andsid talle õiguse jutlustada ja olla valitud ning kutsutud igasse kogudusse pastoriks. 26. mail 1863 ordineeriti ta Tallinna Rüütli- ja Toomkoguduses õpetaja ametisse. 18. aprillil 1863 valiti Otto Lais Tallinna Toompea Kaarli koguduse täiskogu poolt õpetajaks. Tööd koguduses tegi õpetaja Lais ilma palgata, kuna kogudusel ei olnud võimalik talle maksta ja sissetulekut sai ta õpetaja ameti eest Tallinna Kubermangugümnaasiumis.

Kaarli kogudusse jäi õpetaja Christoph Otto Lais tööle 1868. aastani, mil ta ennast halva tervise tõttu palus kohalt vabastada. Eestimaa konsistooriumi 31. mai 1868. a otsusega nr 472 vabastatigi ta ametist haiguse pärast.

Toompea Kaarli koguduse tööga, samal ajal oli õpetaja Christoph Otto Lais aastatel 1862–1886 ka religiooni ülemõpetaja Tallinna Kubermangugümnaasiumis (pärast tema surma asus sellele kohale Tallinna Oleviste koguduse õpetaja Elieser Traugott Hahn). Lisaks töötas Christoph Otto Lais aastatel 1873–1886 õpetajana ka Tallinna Aleksandri Gümnaasiumis.

Otto Christoph Lais suri 13. novembril 1886 Tallinnas ja maeti tõenäoliselt Kopli baltisaksa kalmistule.

Viited
------




1. ↑  Külli Keel, TAASLOODUD KAARLI KOGUDUSE ESIMENE ÕPETAJA OTTO CHRISTOPH LAIS. www.kaarlikogudus.ee, (vaadatud 31.07.2022)
**Christoph von Oldenburg** (ka *Christoffer* või *Christopher von Oldenburg*; umbes 1504 – 4. august 1566) oli Põhja-Saksa ülik, Oldenburgi krahvi Johann V poeg.

Christoph oli Johanni vanuselt kolmas poeg ja seetõttu koolitati teda vaimulikuks. Kuid 1520. aastatel valis ta väejuhi elukutse ning oli hoolimata protestantlusse pöördumisest mõnda aega keiser Karl V teenistuses. 1534. aastal, kui Taanis puhkes kodusõda ja Lübeck püüdis riiki enda kontrolli alla saada, kutsus linn enda väejuhiks just Christophi, kes oli Taani kuningakojaga tihedates sugulussidemetes (tema vanaisa oli kuningas Christian I vend). Christoph nõustuski Lübecki ettepanekuga, lootes ilmselt ise Taani troonile tõusta. Ametlikult tegutses ta küll oma sugulase Christian II võimu taastamise nimel. Alanud sõjaline konflikt, krahvivaenus, on saanud nimetuse just Christophi järgi.

Christoph tungis 1534. aasta suvel Lübecki vägede eesotsas Taanisse ning vallutas lühikese ajaga enamiku sellest. Ta kuulutas end Kopenhaagenis Christian II nimel valitsevaks regendiks, kuid suur osa Jüütimaad jäi tema rivaali Holsteini hertsogi Christiani võimu alla, kes lasi end samal ajal Christian III nime all Taani kuningaks kroonida. Christophil aga nii laia tuge polnud, et sellist akti korrata, ka Christian II vabastamine ebaõnnestus, sest teda hoiti vangistuses lossis, mis oli Christian III käes.

1535. aasta suveks oli Christian III enamiku Taanist enda kätte saanud ja Christophi toetajaskond sulas kokku. Samal ajal sekkus vaenusesse katoliiklik Mecklenburgi hertsog Albrecht VII, kes taotles samuti kuningakrooni. Christophi ja tema vahel algas rivaliteet, mis Christian III edusamme aga ainult soodustas. 1536. aasta juulis olid nii Christoph kui ka Albrecht sunnitud sissepiiratud Kopenhaagenis tema vägedele alistuma.

Hiljem ei suutnud Christoph enam Põhja-Saksa poliitilises elus suurt rolli mängida, ehkki osales veel protestantlike vürstide poolel mitmes sõjalises konfliktis keisri vastu. Viimased eluaastad veetis protestantlik krahv aga kloostris.
Iļģuciemsi asendikaart
**Iļģuciems** (saksa keeles ***Ilgezeem***) on asum Lätis, Riia linna Kurzeme rajooni osa pindalaga 2,442 km². Asub Dzirciemsist põhjas, Imantast idas ja Spilvest lõunas. 24 893 elanikku (2010).

Ajalugu
-------

Iļģuciemsi aladel asusid 1226. aastast Püha Mäe konvendi maad, need eraldas kloostrile Wilhelm Modenast. Neil maadel asus võõrastemaja, mida teati kui *Heiligen Geist Hof*, alamsaksa keeles *hiligen geest hove*. Hiljem muutus see nimetus lätipärasemaks *Hiligzeem*iks, seejärel *Ilgezeem*iks ja lõpuks sai piirkond tänapäevase nime.

Iļģuciems 18. sajandil. Johann Christoph Brotze kogust
17. sajandist kuulusid need maad Baltā mõisale, lisaks ehitati sinna veel Nordecki mõisa peahoone. 1786. aastal arvati need maad Riia linna koosseisu. 

18. sajandil rajati asumi maadele mitmeid vabrikuid ja Iļģuciems hakkas kujunema tööstuspiirkonnaks. Esimene neist oli Loderi manufaktuur, mis rajati juba 1794. aastal. Järgnesid Schmidti masinatehas 1845. aastal ja aktsiaselts Tekstiil. Hiljem lisandus veel Iļģuciemsi klaasivabrik ja mitmed teised ettevõtted. Aastal 1892 sai alguse Iļģuciemsi turg. Teine Riias Daugavat ületav sild raudteesilla järel ühendas asumi ülejäänud linnaga. 

20. sajandi alguses hakkas asumisse käima tramm. 1926. aastal valmis sealse tsemendivabriku teenindamiseks mõeldud raudtee, millel avati Iļģuciemsi raudteejaam, Nõukogude ajal ehitati selle ümbrusse veel teisigi tööstusettevõtteid. Juba 1930. aastatel ehitasid ettevõtjad Iļģuciemsi aladele tüüpprojekti põhjal valminud tööliselamuid, aga 1950. aastatel hakkasid sinna kerkima paneelelamud. Asumi tähtsaim park on Nordecki mõisa park.

Iļģuciemsis on elanud Raimonds Pauls.

* Lidoņu ielaLidoņu iela
* Buļļu ielaBuļļu iela
* Skujenes ielaSkujenes iela
* Cementa ielaCementa iela
* Bēnes ielaBēnes iela

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Iļģuciems** |

* Iļģuciemsi koduleht (*läti keeles*)
* Asum portaalis Cita riga (*läti keeles*)

| * v
* r
Kurzeme rajooni asumid |
| --- |
| 
Āgenskalns **·**  Bolderāja **·**  Daugavgrīva **·**  Dzirciems **·**  Iļģuciems **·**  Imanta **·**  Kleisti **·**  Ķīpsala **·**  Rītabuļļi **·**  Spilve **·**  Voleri **·**  Zasulauks |
**Kreisivaba linn** (saksa keeles *kreisfreie Stadt*) on Saksamaa Liitvabariigis 3. järgu haldusüksus, kreisiga võrdsustatud linn. 

Baden-Württembergis nimetatakse neid **linnkreisideks** (*Stadtkreis*). 

Kreisivaba linn on kommunaalne territoriaalne korporatsioon, millel on Saksamaa omavalitsusõiguse järgi kindlad pädevused. 

Enamik kreisivabu linnu on suurlinnad (üle 100 000 elanikuga linnad) või suuremad keskmise suurusega linnad. Ent Baden-Württembergis, Alam-Saksis ja Nordrhein-Westfalenis on ka suurlinnu, mis ei ole kreisivabad, näiteks Hildesheim, Moers, Neuss, Recklinghausen, Reutlingen ja Witten. Teiselt poolt on Baieris ja Rheinland-Pfalzis kreisivabasid linnu, kus on alla 50 000 elaniku. Lisaks on 536 000 elanikuga Hannover Alam-Saksis Hannoveri piirkonna kreisi osa, kuigi omab kreisivaba linna õigusi. Umbes samamoodi toimib ka Aachen (~250 000 elanikku) Städteregion Aachenis, kuigi omab väiksemaid õigusi. 

Kõige väiksem kreisivaba linn on Rheinland-Pfalzis asuv Zweibrücken, kus 2008. aasta lõpus oli umbes 34 500 elanikku. Suurim kreisivaba linn on Baieri liidumaa pealinn München (1,3 miljonit elanikku). Berliin ja Hamburg on küll suuremad linnad, kuid nad ei ole kreisivabad linnad, vaid linn-liidumaad. Linn-liidumaa Bremen koosneb koguni kahest linnkreisist, nimelt Bremeni linn ja umbes 60 km põhja pool asuv mereäärne linn Bremerhaven.

Lüchow-Dannenbergi kreisis on kaalutud tolle 17 vallaga kreisi muutmist kreisivabaks vallaks. Sellist haldusüksust ei ole Saksamaa Liitvabariigis seni olnud.

Vaata ka
--------

* Kreislinn
* Linnriik
* Linnmaakond
* Vabariikliku alluvusega linn
* Maakonna õigustega linn
* Ringkonnaalluvusega linn
* Provintsialluvusega linn
* Sõltumatu linn
* Statutaarlinn
**Christoph Friedrich Carl von Mickwitz** (25. mai 1850 Tartu – 25. mai 1924 Tallinn) oli baltisaksa päritolu Eesti luuletaja, pedagoog, ajakirjanik ja poliitik.

Christoph von Mickwitz õppis aastatel 1869–1877 Tartu Ülikoolis keeleteadust. Oli Tallinna Toomkoolis saksa keele ülemõpetaja. Oli aastatel 1878–1915 ajalehe Revaler Zeitung toimetaja, peatoimetaja ja väljaandja. Oli aastatel 1918–1921 ajalehe Revaler Bote asutaja ja toimetaja. Ta oli aastast 1882 Tallinna linnavolikogu liige. 1905–1914 oli ta Eestimaa Konstitutsioonilise Erakonna esimees.

Isiklikku
---------

Christoph von Mickwitzi isa Carl Ferdinand Mickwitz oli Tartu gümnaasiumide inspektor ja Tartu Ülikooli eesti keele lektor, tema vanaisa Christoph Friedrich Mickwitz oli Lihula ja Kirbla koguduse õpetaja, teine vanaisa Gustav Hasselblatt oli Viru-Nigula koguduse õpetaja.

Viited
------

Välislingid
-----------

* EEVA:Christoph Mickwitz
* Christoph von Mickwitz saidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
Map
**Iļģuciemsi raudteejaam** on raudteejaam Riia linna Kurzeme rajoonis Iļģuciemsi asumis, Lāčupe raudteejaamast Iļģuciemsi sadamasse ja tööstusettevõtete juurde viival raudteel. Jaamahoone asub aadressil Lidoņu ielā 2a. Jaam allub tänapäeval administratiivselt Bolderāja raudteejaamale. Jaam asub Riia keskraudteejaamast 13 km kaugusel. Jaamas on kolm teed. Tegemist on kaubajaamaga, kus võib toimuda kaupade rongidele ja neilt maha laadimine.

Aastal 1926 valmis Riia–Bolderāja raudtee 4. kilomeetrilt Iļģuciemsi tsemendivabriku juurde viiv kolme kilomeetri pikkune raudteelõik, millel avati ka raudteejaam. Algselt kandis raudteejaam nime **Iļģeciems**. Jaam on olnud kogu aeg kaubajaam, ent aastal 1935 toimusid Spilve lennujaamas lennunduspäevad ja selleks puhuks pandi Riia jaamast Iļģuciemsi käima kaks rongi. Nõukogude ajal rajati jaama ümbrusesse lisaks tsemendivabrikule veel mitmeid teisi tööstusettevõtteid, mida jaam samuti teenindas - laki ja värvi tootvad tehased, mööblivabrik, klaasivabrik ja põllumajandusseadmeid tootev kombinaat. Aastal 1959 avati jaama juures Iļģuciemsi raudteeliikluse reguleerimise kontor, mis allus algselt ettevõttele *Latvželdortrans*, tänapäeval kuulub aga ettevõttele a/s "Dzelsceļtransports".

Viited
------

1. ↑
2. ↑  RailWayz.info
3. ↑  Архангельский А. С. Архангельский В. А. Железнодорожные станции СССР. Справочник. — М.: Транспорт, 1981. — Т. 1. — С. 186. — 368 с.
4. ↑
5. ↑  T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 61. lk. ISBN 978-9984-38-698-0

Välislingid
-----------

* Infot jaama kohta; fotod (*vene keeles*)
* Jaam vanal kaardil
**Christoph Blum** (ka **Christoph Blume**, **Christopher Blumer**; 5. august 1625 Leipzig – 18. veebruar 1669 Hageri) oli Eesti vaimulik.

Õppis aastatel 1638–1644 Leipzigis, Thomasschules, aastatel 1644–1645 õppis Berllini gümnaasiumis, aastal 1645 Tallinna gümnaasiumis (rektor Heinrich Vulpius vanema õpetuse all). Mõnda aega oli ta Eestimaal koduõpetaja, siis immatrikuleerus 13. oktoobril 1648 Wittenbergi Ülikooli, kus oli kohal veel aastal 1649, õppides usu- ja flosoofiateaduskondades. Immatrikuleerus Leipzigi Ülikooli 1649, õppis seal aastani 1651 (esimest korda oli immatrikuleerunud Leipzigi Ülikooli alaealisena, aastal 1641). Aastal 1652 oli Hamburgi muusikakapelli koosseisus. Kutsuti 10. oktoober 1652 Hageri Lambertuse koguduse õpetajaks. Hageri koguduse õpetajaks ordineeriti ta teisel advendil 1652. Hageri kogudust teenis ta 1652–1669. Tänu temale oli Sutlemas Hageri kirikumõis.

Blum oli kirjamees ja tõlkija, säilinud on tema eestikeelsed jutlused. Talt ilmusid esimesed küllaltki heas eesti keeles koostatud vaimulikud raamatud, teiste seas aastal 1662 Tallinnas Mattheus Judexi *Kleines Corpus Doctrinae* (populaarne usuõpik, milles eestikeelne pühendusluuletus oli pastor Johann Kohsenilt). Hiljem ilmusid saksa- ja eestikeelsete paralleeltekstidega raamatud Leipzigis (raamatute sisuks olid palved, katekismuse seletused jm. tekstid kirikuaastaks). Ta oli üks Piibli eesti keelde tõlkijaist, tema piiblitõlke käsikirjad olid Eberhard Gutsleff seeniori valduses, kes loovutas need seejärel konsistooriumile. Tema matusetrükis (koostanud pastor Gabriel Elvering) on säilinud Tartu Ülikooli raamatukogus.

Raamatud
--------

* Geistliche Wochen-Arbeit, 1666
* Geistliche Hohe Fäst-Tahgs Freude, 1667
* Geistliche Seelen-Ergötzung, 1667

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007

Välislingid
-----------

*
**Christoph Mertzig** (14. september 1704 Nachterstedt – 12. oktoober/23. oktoober 1763 Järva-Madise) oli Eesti vaimulik.

Mertzig sündis Nachterstedtis (praeguse haldusjaotuse järgi Salzlandkreisis Saksi-Anhalti liidumaal). Ta õppis usuteadust (immatrikuleeriti 5. mail 1727) Halle ülikoolis, oli aastatel 1727–1729 Halle vaeslastekooli õpetaja. Aastast 1729 oli ta Tallinnas koduõpetaja. Ordineeriti 30. juunil / 10. juulil õpetajaks.

Ta oli aastatel 1736–1763 (kutsuti 18. mail / 29. mail 1736) Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja. Ta oli pietistlik pastor.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa Margarethe Dorothea (1720–1756) isa Eberhard Reimers oli Laiuse Püha Jüri koguduse õpetaja. Tema tütre Margarethe Dorothea (1739–1784) abikaasa Gotthard Johann Jäger oli Paide Püha Risti koguduse õpetaja, Tallinna toomkoguduse abiõpetaja ning Tallinna Oleviste koguduse ülemõpetaja ja Tallinna superintendent.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
**Išnarai** on järv Leedus Molėtai rajoonis. Järv jääb Labanorase regionaalparki ja asub Inturkėst kaks ja pool kilomeetrit ida pool. Išnarai kuulub Nemunase vesikonda. 

Galuonai asub jääajal liustikust eraldunud jääpanga sulamisel tekkinud lohus. Järve ühendab Vašuokase järvega väin; Vašuokase järve suubub omakorda Galuonai järve idaosast pikast Gėluotase järveks nimetatav lahest algav väin; see süsteem on Galuonai väljavooluks. Išnaraist voolab välja lühike Išnara oja või Vaikštėnai jõgi, mis suubub Kertuojai järve.

Kaldad on valdavalt madalad ja soostunud, neid katavad põõsastikud ja mets. Kohati ulatuvad järve kallastele ka niidud ja põllud. Järve põhja katab paks kiht aleuriiti.s on kuus saart: Pušinė 1,16 ha, Lipuoka saar 0,69 ha, Kernė saar 0,16 ha, Salelė 0,09 ha ja 2 nimetut saarekest (1,34 ha ning 0,04 ha). Kaldajoone pikkus on 9,35 kilomeetrit. Järve kallastel asuvad Laukininkai, Surguškiai ja Pavašuokysi külad.

Järve nimi on tuleneb sõnast *išnara*, mis tähendab rebendit, lahtirebitud tükki. Nimi võib tuleneda järvekaldaid tabavatest üleujutustest.

Viited
------

1. ↑  Marija Vasiliauskaitė. *Galuonai.* Tarybų Lietuvos enciklopedija, Kd. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. 568 lk.
2. ↑   *Išnarai*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, Kd. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. 81 lk.
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. 132 lk. – Vilnius: Mokslas, 1981
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Eesti endisest külast; Piiblis mainitud linna kohta vaata artiklit Soodom.* |

---

**Soodoma** oli küla Põlva maakonnas Kanepi vallas.

Soodoma naaberkülad olid loodes Erastvere, põhjas Magari, idas Põlgaste, lõunas Närapää ja Peetrimõisa ning edelas Koigera.

Kohanimekäändeks on "Soodomale" või "Soodomasse".

Posti sihtnumber oli 63124.

Ajalugu
-------

Vanasti tunti piirkonda, mis hõlmab praeguse Soodoma, Magari ja Närapää küla, Erastverena. Seda on nimetatud Suurküläks ning jagatud kõrguse alusel Mäeküläks ja Alaküläks. 1839. aastal nimetati seda *Ober Errestfer* ja *Unter Errestfer*. Piirkond kuulus Kanepi kihelkonda.

Selle suure küla üht popsitalude rühma, mis asus Erastvere vallamaja ja koolimaja ligidal, hakati 19. sajandi lõpul pilklikult Soodomaks kutsuma. Nime aluseks oli piiblist tuntud Soodom. Nime tekkele võis kaasa aidata kõlaline sarnasus lähedal asuva metsa- ja vahtkonnanimega *Seegemi*.

Kirjalikult mainiti Soodomat alles 1970. aasta rahvaloenduse materjalides. 1977. aastal liideti väikekülad Ivani-Hõrake, Tebase-Jakobi, Soodoma ja osaliselt ka Suurekülä omavahel ning tekkinud piirkonnale anti nimeks Soodoma. 2021. aastal liideti Soodoma Erastverega.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. 1 2 3 4  Eesti kohanimeraamat, lk 616-617.
4. ↑  RT I, 26.02.2021, 2.

Välislingid
-----------

* Arvo Uustalu Elu Soodomas Õhtuleht, 27. juuli 2009.
**Põhikooli lihtsustatud riiklik õppekava** (ka **põhikooli abiõppe riiklik õppekava**) on haridusministri 24. märtsil 1999 kinnitatud riiklik õppekava, mille järgi õpetatakse kerge vaimse alaarenguga õpilasi.

Selle õppekava järgi õpetavaid koole kutsutakse abikoolideks.

Abiõppe põhiülesanne on korrigeerida arengut ja aidata kujuneda isiksusel, kes tuleb eluga toime võimalikult iseseisvalt, teeb võimetekohast tööd, määratleb end oma rahva liikmena ja kodanikuna. Korrigeeriva õpetamise eesmärk on vähendada mahajäämust arengus: kujundada psühhofüsioloogilisi kompensatsioonimehhanisme, et soodustada õpilase kognitiivset ja motoorset arengut, tunde- ja tahtevalla kujunemist, sotsialiseerumist ja adapteerumist, sh adekvaatse minapildi kujunemist.

Õppeained abikoolis
-------------------

* Emakeel
* A-võõrkeel
* Matemaatika
* Füüsika ja keemia elementaarkursus
* Ajalugu, kodanikuõpetus
* Geograafia
* Kodulugu hiljem Loodusõpetus
* Muusika
* Kunst
* Tööõpetus/käsitöö
* Kehaline kasvatus ja rütmika
* Elu- ja Olustikuõpe

Välislingid
-----------

* Põhikooli lihtsustatud (abiõppe) riiklik õppekava
**Põhikiri** on ettevõtte, asutuse või organisatsiooni eesmärke, tegevust, juhtimist jms sätestav ametlik dokument.

Põhikiri on formaalse organisatsiooni jaoks üks tähtsamaid dokumente, kuna sellest peavad lähtuma nii teised dokumendid kui ka igapäevased juhtimisotsused. Ühingutelt, mis peavad olema riiklikult registreeritud (nt äriühingud ja mittetulundusühingud), nõutakse enamikus riikides koos ühena alusdokumentide seast registreerimiseks ka põhikirja (teised võivad olla nt asutamiskoosolekul osalenute nimekiri, ühingu omanike tehtud asutamisotsus jms). Põhikirja tähtsuse tõttu on sageli seadustes kirjas ka erinõuded, milleta põhikirja muuta ei saa. Tüüpiliselt saab põhikirja muuta vaid liikmete või omanike üldkogu mingi kindla häälteenamusega (nt 2/3) ja fikseeritud protseduuri alusel.

Ühingutel, millelt registreerimist ei nõuta (nt seltsingud), ei pea olema ka põhikirja. Näiteks seltsingu alusdokument on seltsinguleping.

Viited
------

1. ↑  Definitsioon "Eesti keele seletavas sõnaraamatus" (vaadatud 26. juulil 2013)
**Soodevahe** on küla Harju maakonna Rae vallas. 

Külast läände jääb Tallinna lennujaam, põhja Väo karjäär ja lõunasse Rae raba.

Küla läbib Tallinna–Lagedi tee, millega paralleelselt kulgeb raudtee. Küla idapiir jookseb mööda Tallinna ringteed.

Soodevahe külas asub Coop Ühiskaubandusmuuseum.

Arheoloogiamälestistest jääb küla piiresse mitu kultusekivi ja kaks asulakohta.

Elanike arv
-----------

**Soodevahe küla elanike arv**| Aasta | 1959 | 1970 | 1979 | 1989 | 1996 | 2003 | 2008 | 2009 | 2010 | 2012 | 2014 | 2015 | 2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Elanike arv | 72 | 51 | 69 | 32 | 29 | 28 | 22 | 21 | 21 | 23 | 22 | 16 | 10 |

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  Rae vallavalitsuse koduleht

Välislingid
-----------

* Timo Toots, Soodevahe küla

  


Rae valla vapp.
Rae valla asulad

**Alevikud:** Assaku | Jüri | Lagedi | Peetri | Vaida  

**Külad:** Aaviku | Aruvalla | Järveküla | Kadaka | Karla | Kautjala | Kopli | Kurna | Lehmja | Limu | Pajupea | Patika | Pildiküla | Rae | Salu | Seli | Soodevahe | Suuresta | Suursoo | Tuulevälja | Urvaste | Uuesalu | Vaidasoo | Vaskjala | Veneküla | Veskitaguse | Ülejõe
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib ilmakaarest; matemaatika mõiste kohta vaata artiklit Põhi (matemaatika); veekogu põhja kohta vaata artiklit Põhi (hüdroloogia)* |

---

**Põhi** (N) on põhi-ilmakaar, mille asimuut on 0 ehk 360 kraadi. Põhi on lõuna vastasilmakaar.

Tähise N tähendus on portugali ja hispaania keeles *norte*, itaalia ja prantsuse keeles *nord*, hollandi keeles *noorden*, saksa keeles *Norden* ja inglise keeles *north*.

Põhjakaart on Eesti kirjakeele algusaegadel saksa kirjameeste poolt üles tähendatud ka nimetusega *Paiwata pôhl* .

Asukoht põhjaosas Eesti sümboolikas
-----------------------------------

Asukohale Eesti mandriosa põhjakaldal viitab hõbedane kaheksaharuline (põhja)täht Harku valla vapil.

Etümoloogia
-----------

Ilmakaare nimetuse "põhi" etümoloogia on ebaselge. Teoses "Eesti astronomia" (1899) väidab Jakob Hurt et ilmakaare nimetus "põhi" tuleneb põhjanaelast:
"Waatame meie põhjanaela poole, siis waatame põhjapoole ja meie anname selle nime "põhi" ka neile paikadele maa pääl, mis põhjanaela tähe all seisavad. Nii on Eesti nimi "põhi" sündinud." Samas mõned teised allikad viitavad et nimetus "põhi" tuleneb püstkoja tagaosa nimetusest, võttes aluseks saamide püstkoja (saamide goahti) pära- või tagaosa tähistavat nimetust *boaššu*.

Viited
======

1. ↑  Szilárd Toth (2006) "Põhjakaare nimetus Johannes Gustlaffil ja Heinrich Gösekenil, *Paiwata pôhl* või *pehwa pohl*?" Emakeele Seltsi aastaraamat 52, 152–157
2. ↑  Hurt, J. (1899) Eesti astronomia, lk 24.
3. ↑  Erzsebet Beöthy (1967) "Die Bezeichungen für Himmelsrichtungen in den finnisch-ugrischen Sprachen." Indiana University Press, Uralic and Altaic Series, vol 84, lk 56.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Põhi** |
21. kromosoomi ehitus
**Inimese 21. kromosoom** ehk **kromosoom 21** on inimese väikseim kromosoom. Nagu kõiki teisi autosoome ehk mittesugukromosoome, on inimesel ka 21. kromosoomi kaks koopiat.

Inimese 21. kromosoom sisaldab umbes 46,7 miljonit aluspaari ehk ligikaudu 1,5% kogu inimese DNA-st.

2000. aastal jõuti lõpule selle kromosoomi sekveneerimisega ja see oli tol ajal ühtlasi teine täielikult sekveneeritud kromosoom.

Arvatakse, et selles kromosoomis on umbes 600 geeni, mille seas on ka 226 valke-kodeerivat ja 142 pseudogeeni. 

21. kromosoomi trisoomia põhjustab Downi sündroomi.

Viited
------

1. 1 2  *Chromosome Statistics* VEGA, seisuga veebruar 2017

Välislingid
-----------

* National Institutes of Health: "Chromosome 21" Genetics Home Reference

  


| * v
* r
Inimese kromosoomid |
| --- |
| Autosoomid | 
1 **·**  2 **·**  3 **·**  4 **·**  5 **·**  6 **·**  7 **·**  8 **·**  9 **·**  10 **·**  11 **·**  12 **·**  13 **·**  14 **·**  15 **·**  16 **·**  17 **·**  18 **·**  19 **·**  20 **·**  21 **·**  22 |
| Sugukromosoomid | 
X **·**  Y **·**  Pseudoautosoomsus |
**David James O’Brock-Kaljuvee** (sündinud 8. aprillil 1970 Ohio osariigis USA-s) on Eestis tegutsev Ameerika ettevõtja. 

Aastatel 2009–2016 oli ta Molycorp Silmet AS-i juhatuse esimees.

Elukäik
-------

David James O’Brock-Kaljuvee on sündinud ja üles kasvanud Ohio osariigis talus, kus pidi juba väikse poisina kaasa lööma kõikvõimalikes töödes. Noorena soovis ta diplomaadiks saada ning on lõpetanud Ohio State University rahvusvaheliste suhete erialal. 

1994. aastal tuli vahetusprogrammi kaudu kuueks kuuks Eestisse, kus tutvus oma tulevase abikaasaga. Mõnda aega elati USA-s, kus David töötas Victoria’s Secretsi kataloogi leviosakonnas ja abikaasa lõpetas ülikooli. Kui aga perre oli järelkasvu oodata, tuldi Eestisse tagasi. Eestis asus David tööle Kohtla-Järve Soojuses. 

Sealt kutsuti ta 1999. aastal Silmetisse müüki juhtima. Vahepeal töötas mõne aasta Viru Keemia Grupis, 2007. aastast võttis taas üle Silmeti müügi ja seejärel kogu ettevõtte juhtimise. Sillamäel asuv Silmeti haruldaste muldmetallide tehas kuulub alates 2011. aastast Molycorpi kontserni. Nõukogude perioodil toodeti tehases uraani, 1990. aastate algusest toodab tehas haruldasi metalle (tantaal, nioobium) ja muldmetalle (lantaan, tseerium jt), mida kasutatakse elektroonikas, lennunduses, autoklaaside tootmisel jm. 2012. aastal sai Molycorp Silmet Eesti parima eksportööri ja Äripäeva TOP 100 võitja auhinna.

Ühiskondlik tegevus
-------------------

Sillamäel asuva ettevõtte juhatuse esimehena pidas David James O’Brock-Kaljuvee oma südameasjaks Sillamäe elu edendamist. Tema eestvõttel toetas Molycorp Silmet AS Sillamäe kultuuri- ja spordielu. Alates 2014. aasta kevadest on ta olnud Sillamäe kultuurikeskuse nõukogu liige.

David James O’Brock-Kaljuvee initsiatiivil toetab Molycorp Silmet Eesti Kunstimuuseumi. 2014. aasta kevadel pälvis ta Eesti kultuurisõbra auhinna.

Isiklikku
---------

Abielus Triin Kaljuvee-O’Brockiga, peres on tütar Teele ja poeg Toomas. 

David James O’Brock-Kaljuvee hobi on laulmine ning klassikalise muusika kontsertide ja teatrietenduste külastamine. 2012. aastal andis ta koos ansambliga Kukerpillid välja CD „Connected Country". 2013. aasta suvel andis koos Kukerpillidega üheksa kontserti, esinedes ka Molycorp Silmeti sportlikul perepäeval. 2014. aasta jaanuaris esines ta koos Lembit Saarsalu, Toivo Undi ja Vladimir Võssotskiga Sillamäel džässkontserdiga. 2015. aastal andis ta koos ansambliga Kukerpillid välja CD "Connected Country 2".

Tunnustus
---------

* 2014 – Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2014 – aasta kultuurisõber
* 2015 – Eesti Kaubandus-Tööstuskoja II klassi aumärk

Allikad
-------

* Postimees, 21.09.2014 David O’Brock päästab katastroofist

* Virumaa Teataja, 04.07.2012, Persoon: David O’Brock – eestimeelne ameeriklane

* Äripäev Gentleman, 20.03.2014, Muusikakirega kultuurisaadik David O’Brock juhib haruldast äri

* Õhtuleht, 23.03.2014, Kultuuritoetaja David O’Brock: kunstinäitusel veedan ikka tunde

* Ajakiri Director, september 2013, Molycorp Silmeti juhi David O’Brocki uskumatu teekond: Ohio kitsefarmerist Tiit Vähi mantlipärijaks ja Kukerpillide solistiks

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 18972
3. ↑
Hubble'i kosmoseteleskoobi foto Wolfi-Rayet' tähest WR 124 ja seda ümbritsevast udust
**Wolfi-Rayet' täht** (sageli lühendatud kui **WR täht**) on väga haruldane täht, millel on tugevad ioniseeritud heeliumi, lämmastiku ja süsiniku emissioonijooned.

Wolfi-Rayet' täht arvatakse tekkivat O-klassi tähest. WR tähel on vesinik ammendunud, tähetuul on tugev ja pinnal väga palju raskeid elemente. Wolfi-Rayet' tähe pinnatemperatuur on 30 000 kuni 210 000 kelvinit ning see on kõige kuumem teadaolev täht. Kõik Wolfi-Rayet' tähed on kõrge pinnatemperatuuri tõttu väga heledad. Wolfi-Rayet' tähe tuumas sünteesitakse heeliumi või sellest raskemaid elemente ning tuumasünteesi peatumisel plahvatab täht supernoovana või muutub mustaks auguks.

Wolfi-Rayet' tähed avastasid prantsuse astronoomid Charles Wolf ja Georges Rayet, kes märkasid 1867. aastal Luige tähtkujus kolme tähte, millel olid tugevad emissioonijooned.

Viited
------

1. ↑  "Wolf-Rayet Star". *Swinburne University*. Vaadatud 13. november 2020.
2. ↑  "What Is A Wolf-Rayet Star?". *Universe Today*. Vaadatud 13. november 2020.
3. ↑  "IV. On Wolf and Rayet's bright-line stars in Cygnus". *Proceedings of the Royal Society of London*. Vaadatud 13. november 2020.
**Sputnik 1** (vene keeles Спутник-1) oli esimene Maa tehiskaaslane. Ta startis NSV Liidust 4. oktoobril 1957.

Maa tehiskaaslase lennutamine madalale Maa orbiidile tähistas inimkonna jaoks kosmoseajastu algust.

Tehiskaaslasel oli kerakujuline, 0,58-meetrise läbimõõduga hermeetiline korpus, mille külge oli kinnitatud neli antenni pikkusega 4 ja 2,9 meetrit. Raadiosaatjad töötasid sagedusel 20,005 MHz ja 40,002 MHz. Pardal olevad akud võimaldasid aparatuuril töötada kolm nädalat.

Sputnik 1 abil mõõdeti esmakordselt vahetult kõrgatmosfääri tihedust. Mõõtmisi lihtsustas kaaslase kerakujulisus. Saadi ka andmeid raadiosignaalide leviku kohta ionosfääris.

Tehiskaaslase lennuparameetrite põhjal kontrolliti mitmesuguseid kosmoselennuga seotud teoreetilisi arvutusi. Kaaslase sisetemperatuuri mõõdeti tundlike anduritega, mis edastasid mõõtetulemused Maale raadiosignaalide vahepauside pikkuse muutmise teel. Järgmine tehiskaaslane Sputnik 2 saadeti välja juba 3. novembril 1957, pardal koer Laika.

Viimane kontakt Sputnik 1-ga oli 26. oktoobril 1957. 4. jaanuaril 1958 langes ta tagasi Maa atmosfääri ja põles ära, olles teinud 1440 tiiru ümber Maa ja läbinud umbes 70 miljonit km.
**WolframAlpha** on arvutuslik teadmusmootor, mis genereerib ning visualiseerib faktilisi ja statistilisi vastuseid kõikvõimalikele päringutele. Selle töötas 2009. aastal välja Wolfram Research. Lisaandmeid kogutakse nii akadeemilistelt kui ka kommertslikelt veebisaitidelt. WolframAlpha kogub andmeid akadeemilistelt ja kommertsveebisaitidelt, nagu CIA The World Factbook, Ameerika Ühendriikide geoloogiakeskus, Cornelli ülikooli raamatukogu väljaanne All About Birds, Chambers Biographical Dictionary, Dow Jones, the Catalog of Life, CrunchBase, Best Buy, ja FAA, et vastata päringutele. Hispaaniakeelne versioon ilmus 2022. aastal.

Viited
------

1. ↑  Bobbie Johnson (21. mai 2009). "Where does Wolfram Alpha get its information?". *The Guardian*. Vaadatud 8. märtsil 2013.
2. ↑  "About Wolfram|Alpha: Making the World's Knowledge Computable". *wolframalpha.com*. Vaadatud 25. novembril 2015.
3. ↑  "Wolfram Delivers Siri-Enabled Shopping Results From Best Buy". *MacRumors* (inglise). Vaadatud 1. aprillil 2023.
4. ↑  "Wolfram Alpha search engine now tracks flight paths, trajectory information". *Engadget* (Ameerika inglise). Vaadatud 1. aprillil 2023.
5. ↑  "Wolfram|Alpha, Now in Español!—Wolfram Blog". *blog.wolfram.com* (inglise). Vaadatud 1. aprillil 2023.

Välislingid
-----------

* www.wolframalpha.com
**Wolmar Fahrensbach** (ka Woldemar von Farensbach; poola Włodzimierz Farensbach; 9. veebruar 1586 Jaunpils, Kuramaa –19. mai 1633 Regensburg) oli Liivimaa sõjaväelane ja poliitik, Ruhja ja Tarvastu staarost ("starosta rujneńskie i taureńskie"). Jürgen Fahrensbachi poeg.

Ta õppis luterlikus koolis Tartus ja pärast isa surma 1602 astus Poola-Rootsi sõja (1600–1611) ajal ohvitserina Poola teenistusse. 1608 määrati ta Riia linnuse komandandiks. Pärast abiellumist Krystyna Maria Chodkiewiczownaga pöördus katoliku usku ja määrati 1611 Poola Liivimaa kuberneriks. Kuramaa hertsogi Wilhelmi asehaldurina Dünamündes tekkis tal 1616. aastal tüli Poola valitsusega ning ta alustas Rootsi teenistusse astumiseks läbirääkimisi kindralsõjakomissar Adam Schrapferiga Tallinnas.

Süüdistatuna riigireetmises hukati ta pea maharaiumise läbi 1633. aastal.

Ta oli Tarvastu, Karksi, Ruhja ja Auce härra.

Perekond
--------

Wolmar Fahrensbach oli abielus Krystyna Maria Chodkiewiczownaga.

Pärast seda abiellus ta krahvitar Agnes von Eversteiniga (Eberstein-Naungard; (1600–1655; de), kes oli krahv Georg Kasper von Eversteini ja Kunigunde von Schlicki tütar. Abielust sündis Gustav Adolf von Fahrensbach (surnud 1688; de).

Tema 1633. aastal lesestunud abikaasa abiellus 1636. aastal Werner von Pallandtiga.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Farensbach, Wolmar - Nordisk familjebok, 1907, v.1383-1384
3. ↑  "Farensbachin sota 1617 - 1618 - Toinen Puolan sota (1600 - 1629)". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. november 2011. Vaadatud 21. märtsil 2010.
4. ↑  (Farensbach Wolmar). Gaudium livonicum in nuptias Volmarii Farensbach et Christinae Chodkiewicciae. Wilnae apud Joannem Karcanum 1610. W 4ce. Uniw. lwows.

Kirjandus
---------

* Ernst Seraphim, August Seraphim: Aus der Kurländischen Vergangenheit: Bilder und Gestalten des 17. Jahrhunderts. Stuttgart: J. G. Cotta. 1893
**David Gottlieb Glanström** (3. veebruar/14. veebruar 1744 Reigi – 22. juuli/3. august 1824 Paide) oli Eesti vaimulik.

Koduõpetust sai ta vennastekoguduse juhi Jacob Marraschi käest, kes lasi Reigi koguduse jaoks trükkida eestikeelse vaimuliku lauluraamatu. Immatrikuleeriti 1. oktoobril 1761 Königsbergi Ülikooli arstiteaduskonda, kus õppis seal aastani 1762. Ta tundis suurt huvi matemaatika vastu ja valdas suurepäraselt vanu keeli. Usuteadust õppis iseseisvalt Hupeli juhendamisel Põltsamaal. Ordineeriti 13. juunil/24. juunil 1767 õpetajaks.

Oli aastatel 1767–1824 (kutsuti 30. aprillil/11. mail 1767) Paide Püha Risti koguduse õpetaja ja (kutsuti 2. juulil/13. juulil 1767) Anna koguduse õpetaja. Lisaks oli ta 3. juulist/14. juulist 1775 Eestimaa konsistooriumi ülem-apellatsioonikohtu assessor, 24. jaanuarist/4. veebruarist 1795–juunini 1824 Eestimaa konsistooriumi assessor, 15. jaanuarist/27. jaanuarist 1802–juunini 1824 oli ta Järva praostkonna praost.

Glanström oli Piibli uustrüki (1773) ettevalmistaja ja korrektuuri lugeja ja aastal 1779 ilmunud jutluseraamatu kaasautor. Ta koostas eesti keele grammatika ja tõlkis Eestimaa 1804. ja 1816. aasta seaduse tekstid koos seaduseraamatutega eesti keelde. Tema juures olid müügil Otto Wilhelm Masingu *Pühhapäwa Wahhe-luggemissed*. Ta töötas Briti piibliseltsi välja antud eestikeelse täispiibli kallal (ilmus 1822 ja 1825). Koos venna Christian Jacob Glanströmi ja pastor Arnold Friedrich Johann Knüpfferiga revideeris Piibli teksti. Arvatavasti koostas eesti keele õppimiseks lugemistahvlid, mille abil õpetas ta ka talulapsi lugema. Need pidid ka trükis ilmuma. Tema peetud meetrikaraamatud on kirjutatud eesti keeles.

Isiklikku
---------

Tema isa Jonas Glanström oli Reigi Jeesuse koguduse õpetaja, äi Georg Friedrich Schultz oli Lääne-Nigula Püha Nikolause koguduse õpetaja. Vanem vend Johann Friedrich Glanström oli Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja, noorem vend Christian Jacob Glanström oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja.

Tunnustus
---------

* 23. detsember 1819/4. jaanuar 1820 *senior ministerii* (Eestimaa pastorkonna vanem)
* 13. juuni/25. juuni 1825 Tartu Ülikooli audoktor

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
**Põhi-Lõuna** on termin, mis osutab ühele kõige kestvamale bipolaarsele jaotusele tänapäevases globaalses süsteemis. 

Nn Brandti raport (1980) "Põhi-Lõuna" viitas elujärje erinevustele vaeste ja rikaste riikide vahel ja vastandus üksnes Läänt Idast eristanud poliitilisele vastasseisule. Raport osutas majanduslikele, poliitilistele ja sõjalistele vastaspingetele kümnendil, mille jooksul kolmanda maailma materiaalne seisund tõsiselt halvenes.

Põhja-Lõuna kontseptsiooni suurim probleem on majandusliku ja poliitilise ühtluse puudumine regioonide sees.

Vastuolud kahe poolkera vahel ilmnesid ka Rio konverentsil seoses rikaste riikide etteheidetega vaestele rahvastikukasvu pärast, millele vaesed riigid reageerisid mitme omapoolse etteheitega. 

Kuna Põhja-Lõuna erinevus on üldjoontes ka rikkuse-vaesuse erinevus, väidetakse, et Lõuna riikide vaesus takistab säästlike põhimõtete järgi elamist, ning seega tuleb seal pühenduda majanduskasvule kui keskkonnahoidlikkuse eeldusele. Ometi on kõik ähvardavad ülemaailmsed keskkonnaprobleemid saanud alguse just materiaalsest jõukusest.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 10.10.2012)
**Irena Degutienė** (sündinud 1. juunil 1949 Šiauliais) on Leedu arst ja poliitik.

Ta kuulub alates 1994. aastast kristlik-demokraatlikku Isamaaliitu.

Irena Degutienė lõpetas 1974. aastal Vilniuse Ülikooli arstiteaduskonna ja töötas seejärel mitmes haiglas, kui sai Vilniuse Ülikooli haigla peaarstiks.

Aastal 1994 sai temast tervishoiuministeeriumi kantsler. Aastal 1996 valiti ta seimi liikmeks. Aastatel 1996–2000 oli Irena Degutienė Leedu sotsiaalminister. Aastal 1999 oli ta kahel korral Leedu peaministri kohusetäitja: 4.–18. mail ja 27. oktoobrist 3. novembrini.

Ta valiti ka seimi järgmistesse koosseisudesse aastatel 2000, 2004, 2008, 2012 ja 2016. Alates 2008. aastast oli ta seimi asespiiker.

17. septembril 2009 valiti Irena Degutienė häältega 87:48 seimi esimeheks. Temast sai Leedu seimi esimene naisspiiker. Seimi esimees oli ta kuni 16. novembrini 2012. Seimi kahes järgmises koosseisus (2012–2016 ja alates 2016) on ta taas olnud asespiiker.

Tunnustus
---------

* Leedu Vytautas Suure ordeni suurrist (6. juuli 2019)
**Moritz Alexander Walter von Engelhardt** (30. juuni (vkj 18. juuni) 1864 Tartu – 1940 Düsseldorf) oli baltisaksa aednik. Ta sündis Tartu Ülikooli teoloogiaprofessori, tõelise riiginõuniku Gustav Moritz Constantin von Engelhardti ja Amalie Helene Alexandra von Oettingeni pojana.

Engelhardt kujundas mitmeid Liivimaa mõisaparke – Õisu, Räpina, Luua (1893), Pühajärve, Kärstna (1904) jt. Lätis on umbes 40 tema kujundatud parki, millest kuulsamad on Skrīveri, Kazdanga, Lielstraupe, Unguri ja Hopa mõisapark ning mitmed Riia linnapargid.

Engelhardti aiakujundust iseloomustab avar, kaugele ulatuv muruplats peahoone ees, enamasti vaatega veekogule. Muruplatsi palistavad kahelt poolt madalad põõsaste grupid, nende taga kõrgemad põõsad ja seejärel suured, tavaliselt pügamata jäetud puud. Põõsagruppide ja muru vaheline piir joonistub lainjalt. Muru servi ilmestasid sageli siberi nulu grupid, mis on ainulaadne Eesti parkidele.

Euroopas peetakse teda 20. sajandi uue saksa aiastiili rajajaks ja Düsseldorfi aiakunstnike koolkonna loojaks. Engelhardti ettepanekul ja põhjendusel sai moodsast aiakunstist eraldi kunstiliik – varem oli see olnud arhitektuuri osa.

Alates 1905. aastast töötas ta Düsseldorfi linna aednikuna.

Perekond
--------

Moritz Alexander Walter von Engelhardt abiellus 1893. aastal vabapreili Anna Maria Gertrud von Drachenfelsiga, kes oli vabahärra Eduard von Drachenfelsi ning Pauline von Behri tütar. Abielust sündisid:

* Heinrich Moritz Eduard von Engelhardt (1894–1918), hukkus sõjategevuses Picardies
* Arnold Peter Philipp von Engelhardt (1896–1915), hukkus sõjategevuses Galiitsias
* Karin Helene Elisabeth von Engelhardt (sündis 1898), abiellus Carl Liebrechtiga

Viide:

### Sugupuu


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  **Moritz Alexander Walter von Engelhardt**  | Gustav Moritz Constantin von Engelhardt | Otto Moritz Ludwig von Engelhardt | Gustav Friedrich von Engelhardt |
| Charlotte von Richter |
| Catharina Elisabeth Johanna von Müller | Gotthard Christoph von Müller |
| Barbara von Maydell |
| Amalie Helene Alexandra von Oettingen | Alexander von Oettingen | Franz Georg von Oettingen |
| Charlotte Ottilie von Buxhoeveden |
| Dorothea Helena von Knorring | Peter Christian Heinrich von Knorring |
| Katharine Helene Charlotte von Baranoff |

Viited:

Vaata ka
--------

* Engelhardt

Viited
------

1. 1 2 3  "Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 1, 1: Livland" Starke. Görlitz. 1929 lk. 41 (saksa)
2. 1 2  "Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 1, 1: Livland" Starke. Görlitz. 1929 lk. 40 (saksa)
3. ↑  Mari Laane Iluaianduse käsiraamat. 2005 Varrak lk16
4. ↑  "Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 1, 1: Livland" Starke. Görlitz. 1929 lk. 36 (saksa)
5. ↑  "Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 1, 1: Livland" Starke. Görlitz. 1929 lk. 39 (saksa)
6. ↑  "Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 1, 1: Livland" Starke. Görlitz. 1929 lk. 67 (saksa)

Välislingid
-----------

* 
* 
* sugupuu
*Mitte segi ajada Põhja-Kõrvemaa looduskaitsealaga*

---

Tarvasjõgi Kõrvemaa maastikukaitsealal.
Droonivideo Kakerdaja rabast
Aegviidu Siniallikad.
Droonivideo Aegviidu siniallikatest
Händkakk Kõrvemaal 2022. aasta kevadel
**Kõrvemaa maastikukaitseala** on maastikukaitseala Harjumaa Anija ja Kose, Järvamaa Järva ja Paide linna ning Lääne-Virumaa Tapa valla maadel, kogupindalaga 20 390 ha. Kaitseala ulatus on põhjast Tallinna–Aegviidu raudtee joonelt lõunas Tallinna-Tartu maanteeni ligikaudu 36 km, läänest Põhjaku raba servast Roosna-Alliku soo idaservani ligikaudu 16,5 km.

Kaitseala hõlmab puutumatuid või vähese inimmõjutusega sooalasid Epu-Kakerdi soostikus (Kakerdaja, Kautla, Kodru, Seli, Laeksaare, Aegviidu, Tellissaare ja Põhjaku raba ning Tartussaare ja Kilingi soo), samuti mitmeid pinnavorme, nagu Mägede ja Taganurga mõhnastikke, Külvandu luitestikke, Jäneda-Aegviidu ning Matsimäe-Voose oose ja mitmeid väikevoori.

Kaitsealal pesitsevad kaitsealustest linnuliikidest näiteks kaljukotkas, väike-konnakotkas ja must-toonekurg, leidub ka mitmeid metsise mängukohti.

Kaitseala on leitud kasvamas 23 liiki käpalisi.

Kaitsealale on rajatud rida matkaradasid: Simisalu-Matsimäe, Vargamäe-Järva-Madise, Noko-Kakerdaja järv jt.

Kaitsealal on neli lahustükki. Kaitsealasse kuuluvad Aegviidu, Jaaniveski, Jänijõe, Jäneda, Tarvasjõe, Kakerdaja, Põhjaku, Kautla, Kodru, Seli ja Kilingi sihtkaitsevööndid ning lisaks piiranguvööndid.

Maastikukaitsealal asuvad Aegviidu Siniallikad ning muud allikarühmad.

Üksikobjektidena asuvad kaitsealal näiteks Rehessaare rändrahn ja Vetepere tamm.

Kaitseala piiresse jäävad ka Nelijärve järved ning Kakerdaja järv, Kalijärv, Kutniku järv, Kaanijärv, Pühajärv, Seli järv ja Vahessaare järv.

Pilte
-----

* NikerjärvNikerjärv
* VahejärvVahejärv
* Laukad Kakerdaja rabasLaukad Kakerdaja rabas
* Talvine Kakerdaja rabaTalvine Kakerdaja raba
* Kõrvemaa maastikukaitseala VetlasKõrvemaa maastikukaitseala Vetlas
* Kõrvemaa talvelKõrvemaa talvel
* Kõrvemaa 2022. aasta veebruarisKõrvemaa 2022. aasta veebruaris
* Kõrvemaa segametsKõrvemaa segamets

Vaata ka
--------

* Põhja-Kõrvemaa maastikukaitseala
* Simisalu matkakodu

Välislingid
-----------

 Kõrvemaa maastikukaitseala – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis