recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hirsnik** on eesti perekonnanimi.

2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Hirsnik 12 mehel ja 11 naisel. Perekonnanimede levikult on Hirsnik meeste puhul 10470. ja naiste puhul 12175. kohal.

Perekonnanime Hirsnik kandja on keskmiselt 37 aasta vanune (mediaanvanus on 34). Kõige levinum on perekonnanimi Hirsnik vanuserühmas 30–34, kus neid on 10 000 elaniku kohta 0,50. Perekonnanimi Hirsnik on levinuim Tartu maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 1,04.

19. sajandi algul pandi perekonnanimi Hirsnik Põlva kihelkonnas.

1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati perekonnanimi Hirsnik järgmiste perekonnanimede vastu: Aasamets ja Haavistu. Samas, nime Hirsnik ei võtnud mitte keegi.

Nime kandjaid
-------------

* Erkki Hirsnik (1982–), Eesti jurist, kohtunik

Viited
------

1. 1 2  Statistikaamet. Perekonnanime statistika. Päring andmebaasist: Hirsnik.
2. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine. Päring andmebaasist (algne nimekuju): Hirsnik.
3. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine. Päring andmebaasist (normaliseeritud nimekuju): Hirsnik.
4. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (vana nimekuju): Hirsnik.
5. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (uus nimekuju): Hirsnik.
**Vannasader**, ka **seanina**, on vanapärane puust ader, mille kiilukujuline künnipuu ehk vannas lükkab mulda ühtlaselt kahele poole.

Lähtunud muistsest konksadrast, tuli vannasader Eestis kasutusele arvatavasti 1. aastatuhande keskpaiku pKr. Ilmselt käis juba sel ajal vannase otsa ka künniraud (leiud 8.–9 sajandist). Õhukeste muldadega Lääne-Eestis ja saartel künti vannasadraga, Lõuna- ja Ida-Eestis oli künniriistaks harkader. Kesk- ja Põhja-Eestis oli kasutusel atrade segavorm.

Ehituselt väga kerge vannasader sobis kündmiseks hästi ka naistele. Saartel ja Loode-Eestis oli naiste künnitöö tavaline, sest mehed käisid kevadel kalapüügil. Vannasadra künnipuu oli kündmisel rõhtasendis. Vannase nurka adervarre suhtes sai muuta kaarja puust sõle abil. Adra juhtimiseks oli üks käsipuu ehk kurg. Vannasatra juhiti liikumissuunast sõltuvalt vasaku või parema käega. Teda kasutati nii härja- kui ka hobuseadrana. Härjaadral oli pikk adervars ehk vehmer, mille külge härjad rakendati ikke abil. Hobuadra aisad olid tagant risti ühendatud kahe lauaga. Vannasatrade künnisügavus oli ca 10 cm. 20. sajandil kasutati vannasatra veel peamiselt kartuliharimisriistana.

Viited
------

1. 1 2   Eesti rahvakultuuri leksikon. Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2007. lk 339
2. 1 2   Eesti rahvakultuur. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2008. lk 83

Välislingid
-----------

* Vannasader, EPM TR 3451 E 1729, Eesti Põllumajandusmuuseum
**Disainmõtlemiseks** nimetatakse loomingulise probleemilahenduse viisi, mis sarnaneb disainerite poolt loomeprotsessis kasutatavale, kuid on rakendatav ka muus (ärilises, sotsiaalses jt) kontekstis.

Disainmõtlemise mõistet kasutas esimesena L. Bruce Archer oma raamatus "Süstemaatiline meetod disaineritele" (1965). 1980ndatel tuli disainmõtlemise mõiste laiemalt kasutusele; sellele aitas eriti kaasa Peter Rowe 1987 ilmunud samanimeline raamat. Juba 1990ndatel õpetati USA kõrgkoolides disainmõtlemist loomingulise tegevuse meetodina.

Disainmõtlemine on lahendusele orienteeritud, pigem sünteetiline kui analüütiline ja pigem divergentne kui konvergentne. Kui teadusmõtlemine on orienteeritud probleemile ühe lahenduse leidmisele, siis disainmõtlemine käib pigem läbi palju erinevaid hargnevaid lahendusteid. 

Disainimõtlemise protsessi on kirjeldatud koosnevana seitsmest etapist: määratlemine, uurimine, mõistmine, prototüüpimine, valimine, rakendamine ja õppimine. Lihtsam skeem on viieetapiline: probleemi määratlemine, vajaduste võrdlemine, mõtlemine, ehitamine, katsetamine. 

Disainmõtlemisele peetakse omaseks veel loovust, uudishimu, optimismi, koostöisust ja empaatiat.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Lev Tolstoi kodukohast; teiste samanimeliste kohtade kohta vaata lehekülge Jasnaja Poljana (täpsustus)* |

---

Mõisahoone
**Jasnaja Poljana** (vene keeles *Ясная Поляна*) asub Venemaal 12 kilomeetri kaugusel Tulast. Koht on tuntud kirjanik Lev Tolstoi kodukohana. 

Jasnaja Poljanas asub kirjaniku haud ja muuseum.

Kohe pärast Lev Tolstoi surma muudeti kirjaniku mõis muuseumiks. Muuseum koosneb Tolstoi häärberist, koolimajast, mille kirjanik talupoegade lastele asutas, ning pargist koos kirjaniku hauaga. Selle esimeseks juhatajaks sai Tolstoi tütar Aleksandra. Ka praegune muuseumi juhataja (aastast 2012) Jekaterina Tolstaja (sündinud 1972) on üks Tolstoi järeltulijatest. 

Muuseumis võib näha Tolstoi isiklikku mööblit ja raamatukogu (kogus on 22 000 köidet) ning ka selliste kuulsate maalikunstnike nagu Ivan Kramskoi, Ilja Repini, Nikolai Ge, Valentin Serovi ja Leonid Pasternaki teoseid. 

Teise maailmasõja ajal oli mõis sakslaste poolt okupeeritud, kuid Nõukogude valitsus oli juba varem väärtuslikumad esemed evakueerinud. Pärast sõda mõis ja muuseum restaureeriti ning praegu on see populaarne turismiobjekt.
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Tšehhoslovakkia |
|  |
| 3. ring | 1988 | I keskkaal |
| 1. ring | 1992 | II keskkaal |
|  |
| 1. ring | 1986 | I keskkaal |
| Veerand-finaal | 1989 | II keskkaal |
|  |
| 1. ring | 1987 | II keskkaal |
| Hõbe | 1989 | II keskkaal |
| Hõbe | 1991 | II keskkaal |
|

**Michal Franek** (sündinud 18. jaanuaril 1967 Žilinas (praegu Žilina maakond), Slovakkia)) on Slovakkia ja Tšehhoslovakkia endine poksija, rahvuselt slovakk.

Franek osales I keskkaalus (kuni 71 kg) 1988. aasta Seouli olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 3. ringis hilisemale hõbemedalivõitjale Roy Jonesile (USA) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning II keskkaalus (kuni 75 kg) 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Seung-Bae Leele (Lõuna-Korea) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Franek osales I keskkaalus (kuni 71 kg) 4. maailmameistrivõistlustel (Reno, 1986), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning II keskkaalus (kuni 75 kg) 5. maailmameistrivõistlustel (Moskva, 1989), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Sven Ottkele (Lääne-Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Franek sai II keskkaalus (kuni 75 kg) hõbemedali 28. Euroopa meistrivõistlustel (Ateena, 1989), kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Henry Maskele (Ida-Saksamaa) ning 29. Euroopa meistrivõistlustel (Göteborg, 1991), kaotades finaalis jälle kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Sven Ottkele (Saksamaa). Ta osales II keskkaalus (kuni 75 kg) 27. Euroopa meistrivõistlustel (Torino, 1987), kuid kaotas 1. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Esa Hukkasele (Soome) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Isiklikku
---------

Michal Franeki vanem vend Ján on samuti tuntud Slovakkia ja Tšehhoslovakkia poksija ning selle venna tütar Barbora on 2009. aasta Miss Slovakkia.

Viited
------

1. ↑  24. suveolümpiamängude poksivõistlus. Seoul 1988. Tulemused inglise keeles
2. ↑  25. suveolümpiamängude poksivõistlus. Barcelona 1992. Tulemused inglise keeles
3. ↑  4. maailmameistrivõistlused poksis. Reno 1986. Tulemused inglise keeles
4. ↑  5. maailmameistrivõistlused poksis. Moskva 1989. Tulemused inglise keeles
5. ↑  28. Euroopa meistrivõistlused poksis. Ateena 1989. Tulemused inglise keeles
6. ↑  29. Euroopa meistrivõistlused poksis. Göteborg 1991. Tulemused inglise keeles
7. ↑  27. Euroopa meistrivõistlused poksis. Torino 1987. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Michal Franek saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Taliolümpiamängud |
| **Pronks** | 2022 | jäähoki |

**Michal Krištof** (sündinud 11. oktoobril 1993 Nitras) on Slovakkia jäähokimängija, kes mängib keskründajana Tšehhi kõrgliigaklubis Brno Kometa.

2011. aastal liitus ta Soome klubiga Vaasan Sport. Hooajal 2013/14 debüteeris ta klubi põhimeeskonnas Soome esiliigas. Järgmisel hooajal sai ta Vaasa meeskonnas kaks mängu kirja Soome kõrgliigas, kuid mängis enamiku ajast Soome esiliigaklubis Peliitat Heinola. Hooajal 2015/16 mängis ta Soome esiliigaklubis Hokki.

Aastatel 2016–2018 mängis Krištof kaks hooaega Slovakkia kõrgliigaklubis HK Nitra.

2018. aasta mais naasis ta Soome, sõlmides lepingu Soome kõrgliigaklubiga Oulun Kärpät. Seal mängis ta kokku kolm hooaega, võites 2019. aastal Soome 
meistrivõistlustel hõbemedali. Individuaalselt oli Krištofi kõige resultatiivsem hooaeg 2018/19 (9+30).

2021. aasta juulis liitus ta Brno Kometaga.

2022. aasta taliolümpiamängudel võitis Krištof Slovakkia jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.

Välislingid
-----------

* Michal Krištof hockeydb.com lehel
Disappointmenti järve satelliidifoto
**Disappointmenti järv** (inglise keeles *Lake Disappointment*, tõlkes 'Pettumuse järv'; kohalikus aborigeenikeeles *Kumpupirntily*) on soolajärv Austraalias Lääne-Austraalia osariigis Pilbara piirkonnas. Geograafilised koordinaadid on 23°30' S, 122°50' E.

Järve pindala on 330 km² ja selle suurim pikkus on 160 kilomeetrit. Järve läbib Kaljukitse pöörijoon. Järv asub Newmani kaevanduslinnast ja aborigeenide asulast Jigalongist idas Väikese Liivakõrbe ja Gibsoni kõrbe alal Karlamilyi rahvuspargist lõunas. Järve läänekalda lähedalt möödub Canning Stock Route.

Disappointmenti järve vesikond on äravooluta valgla, kust ei voola välja ühtegi jõge. Järve ümbritsevad liivaluited ning selle juures pesitseb mitut liiki veelinde.

Järve nimetas nii 1897. aastal seikleja Frank Hann. Ta uuris Pilbara idapiirkonda Rudalli jõe juures, kui märkas, et jõed voolavad seal piirkonnas sisemaa poole. Ta liikus mööda jõgede kallast, lootes leida suurt mageveejärve. Järv, mille ta avastas, osutus olema aga soolase veega, ning oma pettumuse väljendamiseks andis ta sellele sellise nime.

Järv paikneb martu aborigeenide traditsioonilisel alal. Nende uskumuse kohaselt elavad järves *Ngayurnangalku* '​d, kes on inimesesarnased kannibalistlikud olendid. *Ngayurnangalku* '​del on arvatud olevat suured kihvad ja pikad kõverad küünised, millega nad oma ohvreid püüavad. Seetõttu väldivad aborigeenid järvele lähenemist.

Viited
------

1. ↑  "Gibson desert (AA1303)". nationalgeographic.com. Vaadatud 12.12.2016
2. ↑  "Lake Disappointment". Vaadatud 12.12.2016
3. ↑  "Kumpupirntily: Lake Disappointment". National Museum of Australia. Vaadatud 12.12.2016
4. ↑  "Kumpupirntily (story)". Mira Canning Stock Route Project Archive. Vaadatud 12.12.2016
André Martins 2014. aastal Lissaboni Sportingu särgis
**André Renato Soares Martins** (sündinud 21. jaanuaril 1990 Santa Maria da Feiras) on Portugali jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Poola kõrgliiga klubis Varssavi Legia.

2003. aastal liitus ta Lissaboni Sportingu noorteakadeemiaga. Aastatel 2009–2011 mängis ta Sportingust laenul Portugali madalamate liigade klubides. Sportingu meeskonnas debüteeris ta Portugali kõrgliigas hooajal 2011–12. Esimese värava Portugali kõrgliigas lõi ta 15. septembril 2013 mängus Olhanense vastu.

Aastatel 2016–2018 mängis ta Kreeka kõrgliiga klubis PAE Olympiakós, kellega tuli hooajal 2016–17 Kreeka meistriks.

2018. aasta septembris liitus ta Legiaga. Hooaegadel 2019–20 ja 2020–21 on ta tulnud klubiga Poola meistriks.

Portugali jalgpallikoondises debüteeris Martins 14. augustil 2013 sõprusmängus Hollandi vastu. 2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Portugali olümpiavõistkonda.

Saavutused
----------

Sporting
* Taça de Portugal: 2014–15

Olympiakós
* Kreeka Super League: 2016–17

Varssavi Legia
* Ekstraklasa: 2019–20, 2020-21
Prints Andréas
**Andréas** (20. jaanuar 1882 Ateena – 3. detsember 1944 Monte Carlo) oli Kreeka ja Taani prints Glücksburgi dünastiast. Tema vanemad olid Kreeka kuningas Geórgios I ja kuninganna Olga.

Kuigi Andréase isa oli rahvuselt taanlane ja ema venelane, õppis prints varakult selgeks kreeka keele ning suhtles oma perekonnaga ainult selles keeles.

Prints Andréas sai sõjaväelise hariduse Ateena sõjakoolides. Balkani sõdades ja Esimeses maailmasõjas ta siiski ei osalenud, kuid tal oli sümboolne auaste Kreeka, Saksamaa ja Venemaa sõjaväes.

Aastal 1917 läks ta koos oma venna, kuningas Konstantínos I-ga 4 aastaks eksiili. Naasnud 1921 Kreekasse, juhatas ta Kreeka vägesid Kreeka-Türgi sõjas Sakarya lahingus. 

Aastal 1922 toimunud riigipöörde järel ta vahistati, anti sõjakohtu alla ja mõisteti süüdi käskude eiramises ja omaalgatuslikus tegutsemises Sakarya lahingus. Ta pagendati eluks ajaks Kreekast. Lõpuks jäi ta elama Prantsusmaale. Kuigi 1936 tema pagendus tühistati, külastas ta Kreekat vaid lühikeseks ajaks.

Prints Andréas suri 1944. aastal Monacos Monte Carlo hotellis Metropole südamepuudulikkuse tagajärjel.

Ta oli nii Kreeka kui ka Taani kuningakoja liige.

Perekond
--------

Ta oli abielus Battenbergi printsessi Alice'iga. Neil sündis viis last:

* Margarita (1905–1981)
* Theodora (1906–1969)
* Cecilia (1911–1937)
* Sofia (1914–2001)
* Philippos (1921–2021)

Hiljem, 1930. aastatel nende abielu lagunes ja valdava osa ajast elasid abikaasad eraldi. Prints Andréase kaaslaseks sai siis krahvinna Andrée de La Bigne.

Teise maailmasõja ajal teenis tema poeg Suurbritannia mereväes, aga kõik tütred olid abielus saksa aadlikega, kellest 3 olid natsipartei liikmed.
André Petersson (2017)
**André Willy Petersson** (sündinud 11. septembril 1990 Olofströmis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib Rootsi kõrgliigaklubis HV71 ründajana paremäärel.

Ta alustas HV71-s ka klubikarjääri. 2010. aastal tuli ta klubiga Rootsi meistriks.

2008. aastal valis Ottawa Senators ta NHL-i *draft* '​is 109. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus ta mängima hooajal 2011–12. Senatorsi meeskonnas tegi ta NHL-is debüüdi 21. jaanuaril 2012 mängus Anaheim Ducksi vastu, kuid see on seni jäänud tema ainsaks mänguks NHL-is. Ülejäänud ajal mängis kolme hooaja jooksul AHL-i klubides Binghamton Senators ja Norfolk Admirals.

2014. aastal liitus ta KHL-i klubiga HK Sotši. Ta mängis seal kokku kolm hooaega. 2015. aastal osales ta KHL-i tähtede mängul. Hooajal 2017–18 mängis ta Omski Avangardis ja hooajal 2018–19 Astana Barõsis. 2019. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu Moskva Dinamoga. Järgmisel hooajal siirdus ta Jaroslavli Lokomotivi.

2022. aasta juunis naasis ta HV71-sse, kellega sõlmis kolmeaastase lepingu.

2009. aastal võitis Petersson Rootsi kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali ja 2010. aastal pronksmedali.

Viited
------

1. ↑  "Petersson returns to HV71" (rootsi). HV71. 23. juuni 2022. Vaadatud 23. juunil 2022.

Välislingid
-----------

* André Petersson KHL.ru lehel
* André Petersson NHL.com lehel
* André Petersson hockeydb.com lehel
**Varkalės** on küla Leedus Kaišiadoryse rajoonis, Nemaitonysi valla halduskeskus. Lisaks vallamajale asuvad seal veel raamatukogu ja kabel. Vaatamisväärsuseks on sealsed looduskaitsealused rahnud. I rahnu pikkus on 1,7, laius 2,45 ja kõrgus 3,86 meetrit. Sellest 350 m kirde pool asuvad II ja III rahn. II rahnu pikkus on 210, laius 150 ja kõrgus 195 cm, III rahnu puhul on vastavad mõõdud 282, 264 ja 165 cm. IV rahn asub teistest veidi kaugemal vana lauda lähistel, selle pikkus on pikkus on 2, laius 3,4 ja kõrgus 3 meetrit. Varkalėse metsas Kaukinė metskonna 70. kvartalis asub kuuskede vahel veel Varkalėse metsa rahn, millel pikkust 3, laiust 2,8 ja kõrgust 2,12 meetrit.

Küla on kirjalikes allikates esmamainitud 1567. aastal.

* I rahn, taustal külaI rahn, taustal küla
* II ja III rahnudII ja III rahnud
* IV rahnIV rahn
* Varkalėse metsa rahnVarkalėse metsa rahn
* KabelKabel

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Vidmantas Malinauskas. Kaišiadorių rajono gamtos paminklai. 1996, Kauno raj.: Lututė ISBN 9986-756-00-6
3. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Varkalės** |

* Küla portaalis vietoves.Lt
**Ballett** (itaalia keelest *ballo*, 'tantsin') on Euroopa tantsukunsti klassikaline vorm. 

**Ballett** on ka sellises klassikalises vormis lavateos.

Balletiteos põhineb koreograafial, selle sisu väljendatakse balleti reeglitele vastava tantsu ja muusika abil. Balletist võib leida ka pantomiimi elemente.

Balleti aluseks on libreto, mille järgi kirjutatakse muusika, seejärel seatakse tantsud, valmistatakse lavakujundus ja kostüümid.

Ballett algab avamänguga, järgnevad tantsunumbrid.

Esimesed balletietendused toimusid 16. sajandil Itaalias ja Prantsusmaal. Algul olid tantsunumbrite vahel laulud ja luuletused. 

Balleti esitaja on balletitantsija, naistantsijat nimetatakse baleriiniks.

**Klassikaline ballett** on mis tahes traditsiooniline ballett, mis kasutab ainult klassikalist balletitehnikat. Eristakse stiililiselt prantsuse, vene, inglise ja itaalia balletti.

Tuntumaid ballette (sulgudes helilooja)
---------------------------------------

* "Coppélia" (Leo Delibes)
* "Giselle" (Adolphe Adam)
* "Kevadpühitsus" (Igor Stravinski)
* "Korsaar" (Adolphe Adam)
* "Luikede järv" (Pjotr Tšaikovski)
* "Pähklipureja" (Pjotr Tšaikovski)
* "Romeo ja Julia" (Sergei Prokofjev)
* "Sülfiid" (Jean-Madeleine Schneitzhoeffer)
* "Uinuv kaunitar" (Pjotr Tšaikovski)

Vaata ka
--------

* Ballettmeister
* Balletisammud
* Tallinna Balletikool
* Noor Ballett Fouetté
* Uusklassikaline ballett
* Nüüdisballett
**Truuta linnamägi** on järsunõlvaline mägi Truuta küla Liinujärve kirdekaldal Otepää vallas Valga maakonnas. Linnamägi paikneb Vidrike–Kooraste teest 700 m põhja pool ja Liinu-Kalda talust 350 m lääneedelas.

Arheoloogilised uuringud
------------------------

2011. aastal toimunud proovikaevamistel (Tartu Ülikooli arheoloogia kabinet; Heiki Valk ja Pikne Kama) tehti mäel oleva allikakoha ümbrusse neli väikest kaevandit. Ilmnes, et kultuurikiht on kündmise ja erosiooni toimel segatud. Leitud savinõukillud pärinevad käsitsi tehtud nõudest, mis kuuluvad viikingiaega. Nahaliina nimetus ja pärimus Nahaliinas tegutsenud nahaparkalitest viitavad linnuse seostele viikingiaegse nahakaubandusega. Et kaevamistel ei leitud tuleasemeid, põlenud kive ega intensiivset kultuurikihti, on linnust kasutatud nähtavasti vaid lühiajaliselt ja ajuti. Hiliseim savinõukild pärineb joon- ja lainornamendiga Pihkva tüüpi kedranõust, mis näitab linnuse kasutamist veel 11. sajandil. Võimalik, et linnus hävis 11. sajandi algupoolel, seoses Kagu-Eesti allutamisega Kiievi-Vene võimule (vürst Jaroslavi retk tšuudide vastu 1030. aasta paiku).

Vaata ka
--------

* Linnamägi
* Eesti linnuste loend
Raugi alumine tulepaak
**Raugi sihi alumine tulepaak** on tulepaak Saare maakonnas Muhu vallas Vahtraste külas.

Moodustab koos Raugi ülemise tulepaagiga sihi. Tulepaakide vahekaugus on 755 meetrit.

Tulepaak on 25 meetrit kõrge ja tuli merepinnast 27 meetri kõrgusel. Raugi alumine tulepaak on ülemisest 15 meetrit madalam.

Tuli on nähtav 15 meremiili kaugusele.

Tuli vilgub pimedal ajal aastaringselt. Tule periood kestab 5 sekundit; see põleb 2 sekundiks, misjärel on 3 sekundiks kustunud. Samasugune tsükkel on ka ülemisel tulepaagil, kuid tuled on sünkroonimata.

Tuli on valge ning laevadelt vaadates põleb sektoris 159–167° (liitsihi asimuut 163°).

Raugi sihttulepaagid näitavad peamist Muhu väina laevateed Kõverlaiu ja Kumari laiu ning nende saarte ümber paiknevate madalate vahelt. Raugi sihttulepaakide ning Kesse ülemise ja Kesse alumise tulepaagi sihi ristumiskohas (laevatee pööramiskohas) asub Raugi tulepoi.

Välislingid
-----------

 Raugi sihi tulepaagid – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Raugi alumine tulepaak navigatsioonimärkide andmekogus
Medvėgalis
**Varniai regionaalpark** (leedu keeles *Varnių regioninis parkas*) on regionaalpark Leedus Žemaitijas Telšiai, Šilalė ja Kelmė rajooni aladel.

Varniai regionaalpark asub Žemaidi kõrgustikul ja selle ümbruses. Regionaalpark asutati 1992. aastal, et kaitsta kõrgustiku järvederohket künklikku maastikku, ökosüsteemi ning kultuuripärandit. Regionaalpargi territooriumilt algavad Minija ja Venta jõgi.

Regionaalpargi territooriumil asuvad Žemaidi kõrgustiku kõrgeim tipp Medvėgalis ja arvukalt järvi, neist suurim on Lūkstas. Mitme järve ümbruse soostunud alad on väärtuslikud lindude elupaigana. Regionaalpargile omased lubjarikkad sood on taimeharulduste kasvupaikadeks. Stervase järve ümbruses asub loodusreservaat.

Regionaalpargis kasvavad mitmed Leedu punases raamatus olevad taimed, nende seas Siberi võhumõõk, sale villpea, õievähene tarn, harilik ungrukold, rohekas käokeel, pääsusilm, harilik käoraamat ja järv-lahnarohi. Selgrootutest elavad seal näiteks kaitsealused mustlaik-apollo, vareskaera-aasasilmik, pääsusaba.

Požerė kirik
Regionaalpargi territooriumil asub üksteist suuremat linnamäge, samuti ka mitu hiidu. Ka on linnamägede ümbruses säilinud mitu muistset salateed. Arhitektuurimälestisena on kaitse all Požerė, Pavandenė ja Varniai kirik. Varniai vaimulike seminaris säilitatakse Motiejus Valančiuse elu- ja tööruume. Ka asub regionaalpargi territooriumil Biržuvėnai mõis.

Varniai regionaalpargi halduskeskus asub Ožtakiai külas. Tähtsamad asulad regionaalpargi territooriumil on Varniai linn ning Pavandenė, Luokė, Janapolė.

Varniai regionaalpargi pindala on 184,84 ruutkilomeetrit. Reservaadid võtavad enda alla 2,3%, kaitsealad aga 50,8% regionaalpargi territooriumist.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. aprill 2015. Vaadatud 6. aprillil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. aprill 2015. Vaadatud 6. aprillil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Regionaalpargi kaart
* Varniai regionaalpargi koduleht
* Regionaalpark Leedu kaitsealade registris (*leedu keeles*)
* Regionaalpark YouTube'is
* Regionaalpargi kultuurimälestised YouTube'is
**Raul Arnemann** (sündinud 23. jaanuaril 1953 Pärnus) on endine eesti sõudja, kes võistles Nõukogude Liidu esindajana 1976. aasta suveolümpiamängudel Montréalis ja saavutas roolijata neljapaadil eessõudjana pronksmedali.

Biograafia
----------

Arnemann õppis Pärnu 4. Keskkoolis, lõpetas 1982. aastal Pärnu õhtukeskkooli ja õppis 1983–1985 Eesti Põllumajanduse Akadeemias metsandust. Ta alustas sõudetreeninguid 1969. aastal Matti Killingu juhendamisel ning võitis 1971. aastal juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali. 

1971–1976 oli ta sõjaväes ja harjutas Moskvas. Sellest ajast pärinevad NSV Liidu meistrivõistluste kuldmedalid 1974 ja 1975, hõbemedal 1976 ja hilisemast ka pronksmedal 1977 (kõik samuti roolijata neljapaadil). 

Maailmameistrivõistlustel 1974 saavutas Arnemann roolijata neljapaadil ning 1975 ja 1977 kaheksapaadil kokku kolm hõbemedalit. 

Ta on tulnud 1976–1981 roolijata kahe- ja neljapaadil ning roolijaga nelja- ja kaheksapaadil kokku 13 korral Eesti meistriks.

Olnud ka Nõukogude armee ja Moskva meister. Suurmeister (1974).

1982. aastast oli Arnemann Pärnumaal Audrus metsavaht kuni selle ametikoha kaotamiseni 1997. aastal. Kuulunud Dünamosse, AKSK-sse ja Kalevisse. Olnud Pärnumaa Metsameeste Spordiklubi president. 2002–2013 oli ta Audru vallavolikogu liige. Ta on töötanud AS-i K.A.T. & Ko ostu-müügijuhina.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Olümpiapronksil Raul Arnemannil täitub 70! Sõudeliit, 23. jaanuar 2023
* UNUSTUSEHÕLMAS MINEVIKUTÄHED | Sõudmise olümpiapronks Raul Arnemann: veredopingu, millega meie suusapoisid vahele jäid, tegin läbi Õhtuleht, 15. oktoober 2020
* Vana raud. Raul Arnemann Vikerraadio, 5. juuli 2020
* Raul Arnemanni viis tippu meeletu töö Pärnu Postimees, 31. jaanuar 2023
Põhjagermaani keelte levila:
██ taani keel
██ rootsi keel
██ norra keel
██ fääri keel
██ islandi keel
██ norni keel*†*
**Põhjagermaani keeled** ehk **skandinaavia keeled** on läänegermaani keelte ja väljasurnud idagermaani keelte kõrval üks kolmest germaani keelte harust.

Neid kõneldakse Taanis, Norras, Rootsis, Soomes, Fääri saartel, Islandil ja mingil määral Gröönimaal, samuti immigrantide seas Põhja-Ameerikas ja Austraalias. 

Keeltegruppi on mõnikord nimetatud ka Põhjamaade keelteks, see on otsetõlge levinud terminist, mida kasutavad Taani, Rootsi ja Norra õpetlased. Skandinaavias kasutatakse terminit "Skandinaavia keeled" ka viidates vastastikku mõistetavatele keeltele kolmes Skandinaavia riigis. Skandinaavia mõiste kasutamine tõusis 18. sajandil varajase keelelise ja kultuurilise skandinavismi liikumise tulemusel, viidates inimestele, kultuuridele ja keeltele kolmes Skandinaavia riigis ning rõhutades oma ühist päritolu. Mõistet "põhjagermaani keeled" kasutatakse geneetilises keeleteaduses, samas kui mõiste "skandinaavia keeled" esineb kaasaegse standardkeele õpingutes ja Skandinaavia murretes.

Umbes 20 miljonile inimesele Põhjamaades on skandinaavia keeled emakeelteks, kaasa arvatud Rootsi vähemused Soomes. Keeli, mis kuuluvad põhjagermaani keelepuusse, räägitakse mõningal määral Gröönimaal ning immigrantide gruppide poolt peamiselt Põhja-Ameerikas ja Austraalias.

Ajalugu
-------

### Päritolu ja tunnused

Germaani keeled jagatakse tavaliselt kolme gruppi: lääne-, ida- ja põhjagermaani keeled. Väheste tõenditega ruunides pealiskirjadest on raske täpset sugulust kindlaks teha, need jäid vastastikku mõistetavaks terve Rahvarände perioodi kestel, nii et mõningaid eraldiseisvaid erinevusi on raske liigitada. Murded, mis on tunnuste poolest määratud põhjakeelte gruppi, moodustusid alggermaani keelest hilisel eelrooma rauaajal.

Alates aastast 200 on põhjagermaani haru kõnelejad muutunud eristatavaks teistest germaani keelte kõnelejatest. Selle haru lahknemisest annavad tunnistust ruunikirjad. 

### Kõnelejate arv

| Keel | Kõnelejad | Märkmed |
| --- | --- | --- |
| Rootsi | 10 000 000 | 300 000 rootsi keelt kõnelevat soomlast |
| Taani | 6 000 000 |  ? |
| Norra | 5 000 000 | umbes 85-90% eelistab bokmåli, 10-15% uusnorra keelt |
| Islandi | 320 000 |  ? |
| Fääri | 70 000 |  ? |
| Jämtlandi | 45 000 |  ? |
| Elfdalia | 3000 |  ? |

Keeled
------

Kõik põhjagermaani keeled pärinevad muinaspõhja keelest. Nad jagunevad kaheks keelerühmaks:

* **Lääneskandinaavia keeled**
	+ Islandi keel
	+ Fääri keel
	+ Norni keel (väljasurnud)
	+ Norra keel
		- *Trøndersk* (Trøndelagi murre)
		- *Østlandsk* (idamurre)
		- *Midlandsk* (keskmurre)
		- *Vestlandsk* (läänemurre)
		- *Nordlandsk* (põhjamurre)
		- *Sørlandsk* (lõunamurre)
* **Idaskandinaavia keeled**
	+ Taani keel
		- Saare taani keel
		- Ida-Taani keel
		- Jüütimaa keel
	+ Rootsi keel
		- *Sveamål* (svea murre – Svealand)
		- *Norrländska mål* (põhjamurre – Norrland)
		- *Götamål* (göta murre – Götaland)
		- *Östsvenska mål* (idamurre – Soome)
		- *Sydsvenska mål* (lõunamurre – Blekinge, Halland, Skåne)
		- *Gutni* (Ojamaa)

Vaata ka
--------

* Läänegermaani keeled
Raudteepeatuse hoone
**Biznesa augstskola "Turība"** (tõlkes 'kõrgem ärikool Turība') on raudteepeatus Riia–Jelgava raudteeliinil Riia linna Atgāzene asumis aadressil Laktas iela 5. 

Iga päev peatub seal 36 reisirongi, tööpäeviti 45. Peatus asub Riia raudteejaamast 5,2 km kaugusel. Piletihinnalt kuulub peatus A-tsooni.

Peatus avati 29. augustil 2003. Tegemist on kõige uuema peatusega sel liinil, ühtlasi on see ainus peatus, mis Lätis peale taasiseseisvumist on avatud. Peatuse rajamist finantseeris Kõrgem ärikool "Turība".

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. august 2016. Vaadatud 22. juunil 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑
3. ↑
4. ↑  T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 44. lk.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Raudteepeatus Biznesa augstskola "Turība"** |

* Infot peatuse kohta; fotod (*vene keeles*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** |  **Raudteepeatus liinil Riia-Jelgava** | **Järgnev peatus** |
|  Atgāzene |  **Kõrgem ärikool "Turība"** | Tīraine  |
**Põhjaatlandi süsikas** (*Pollachius virens*, algselt *Gadus carbonarius*; varem ka **roheline tursk**) on tursklaste sugukonda pollakite perekonda kuuluv kalaliik.

Kehakujult sarnaneb põhjaatlandi süsikas tursaga, kuid on värvuselt ühtlaselt oliivikarva rohekaspruun, tursale iseloomulike täppideta. Lähedasest sugulasest pollakist ehk euroopa süsikast (*Pollachius pollachius*) eristavad teda väike kurgualune põis, lõugade pikkus (süsikal ühepikkused, pollakil ulatub alalõug ettepoole) ja küljejoon (süsikal sirge ja hele, pollakil aga tume ja teise seljauime alguse juures kõverdunud). Eluviisilt on ta aktiivne, parvedes liikuv röövkala.

Põhjaatlandi süsikas on üks Põhja-Atlandi olulisemaid töönduskalu, mida püütakse aastas umbes 400 000 tonni. Eestile lähimad koelmud asuvad Põhjameres, kuid ta on tavaline ka Läänemere lõunaosas. Eesti rannikuvetest on põhjaatlandi süsikat kindlalt püütud 2013 ja 2014, kuid varasemaid teateid leidub juba 1939. aastast.

Viited
------

1. 1 2 3  Aare Verliin Süsikad Saaremaalt Eesti Loodus 8/2014, lk 54

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Põhjaatlandi süsikas** |

* Aare Verliin Süsikad Saaremaalt Eesti Loodus 8/2014, lk 54
Kurt Blecha (1962)
**Kurt Blecha** (25. veebruar 1923 Ústí nad Labem – 1. märts 2013 Berliin) oli Saksa DV partei- ja riigitegelane.

1941. aasta septembris astus Kurt Blecha Natsionaalsotsialistlikku Saksa Töölisparteisse ja mobiliseeriti Wehrmachti. 1943. aastal langes ta Nõukogude sõjavangi, võttis osa Rahvuskomitee Vaba Saksamaa tegevusest ja õppis antifašistlikus koolis. 1945. aastal pöördus ta Saksamaale tagasi. Ta õppis parteikõrgkoolis ajakirjandust ja astus 1946. aastal Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse. 1947–1952 oli ta ajalehe Schweriner Volkszeitung toimetaja. 1953–1958 töötas ta Saksa DV Ministrite Nõukogu juures asuva pressiameti juhataja asetäitjana. 1958. aastast kuni 1989. aasta novembrini oli ta Saksa DV Ministrite Nõukogu juures asuva pressiameti juhataja. Lisaks oli ta aastatel 1958–1989 Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo agitatsioonikomitee liige. 1959–1989 oli ta ka Saksa DV Ajakirjanike Liidu Keskeestseisuse presiidiumi liige.

Viited
------

1. ↑  Blecha, Kurt : \* 25.2.1923, † 1.3.2013 : Leiter des Presseamts beim Vorsitzenden des Ministerrats Bundesunmittelbare Stiftung des öffentlichen Rechts
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib looma turjale asetatavast sadulast; teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Sadul (täpsustus).* |

---

Sadul Satteldorfi vapil
**Sadul** on hobuse või muu sõidu- või veolooma seljale turjale asetatav ratsaniku iste või kandami alus.

Euroopa
-------

Euroopas tuli jalustega kõva puusadul kasutusele I aastatuhande keskpaiku pKr turgi rändhõimude vahendusel.

Eesti
-----

Eestis kasutati talurahva poolt 19. sajandi keskpaigani vanapärast puusadulat, nahkkattega sadul oli haruldane. Sadul koosnes kahest hobuse seljale toetuvast piklikust lauast ehk jalasest. Jalaseid sidusid eest ja tagant puust kaared ehk *koljud*. Esikoljul oli nupp, mida ratsanik sai kasutada käepidemena. Hobuse selja kaitseks paigutati sadula alla kott, mis oli täidetud seaharjaste, heinte või takkudega. Sadul kinnitati hobuse selga kootud, harva ka nahast *sadulavööga*. Sadula küljes rippusid nööri otsas rauast või tugevast puuvitsast *jalused*. Naistesadulaid, millel istuti küljetsi, kasutati Mulgimaal (seljatoega) ja saartel (seljatoeta). Saarte puusadulad olid kaunistatud lõikekirjaga, mujal enamasti kaunistus puudus.

Puidust sadulat või sadula puidust alumist osa nimetatakse ka **rübiks**.

Tänapäev
--------

Praegusel ajal valmistatakse sadulaid nahast, kunstnahast ja muudest sünteetilistest materjalidest. Sadulad on kergekaalulised ja neid on lihtne hooldada. 

Sadulad on erineva konstruktsiooni ja otstarbega:

* üldsadulad
* muudetava raamiga sadulad
* raamita sadulad
* hüppesadulad
* koolisõidu sadulad
* ponide sadulad
* islandi sadulad

Kunstnahast sadulad näevad välja kui päris nahast. Sadulatel kasutatakse mikrokiust seemisnahaimitatsiooniga põlvepatju, tugevaid BioThane®-materjalist sadulavöötrippe, sünteetilise villtoppega pehmeid paneele, sünteetilisi sadularaame, mille esikaare laiust on ise võimalik muuta, takjakinnitustega põlvetugesid, õhktäitega eemaldatavaid sääretugesid jne.

Vaata ka
--------

* Valtrap
* Sadulsepp

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti rahvakultuuri leksikon. Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2007. lk 266
2. ↑  Etnograafia sõnaraamat. Arvi Ränk. Tallinn. 1995. lk 187
3. ↑  Eesti keele seletav sõnaraamat

Välislingid
-----------

* Sadul(rübi) Eesti Põllumajandusmuuseumis
Hanno Schotter 2012. aastal
**Hanno Schotter** (sündinud 14. novembril 1941 Tallinnas) on eesti veterinaararst ja poliitik.

Ta lõpetas 1959. aastal Tallinna 20. Keskkooli. 1960. aastal asus ta Eesti Põllumajanduse Akadeemiasse veterinaariat õppima, lõpetas EPA aastal 1965.

Pärast EPA lõpetamist suunati ta tööle Tasuja kolhoosi ning ta asus elama Märjamaale. Ta pidas 20 aastat loomaarsti ametit ja 4 aastat peazootehniku ametit.

Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige. 20. augustil 1991 hääletas ta Eesti iseseisvuse taastamise poolt. Ta oli ka Eesti Kongressi saadik.

Ta pole kuulunud NLKP ridadesse. 1996. ja 1999. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Märjamaa alevivolikokku (Reformierakonna nimekirjas), sai vastavalt 37 ja 32 häält ning osutus alevivolikokku valituks. Ta kandideeris ka 2005. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Märjamaa vallavolikokku (Reformierakonna nimekirjas), sai 19 häält ning ta ei osutunud valituks.

Hiljem on tema töökohaks märgitud AST Saeveski OÜ.

Tunnustus
---------

* 2002 Riigivapi V klassi teenetemärk
* 2006 Riigivapi III klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Kirjandus
---------

* "Ühistöö" 27. veebruar 1990
Kurt Tiedke (1982)
**Kurt Tiedke** (30. mai 1924 Krebsfelde, Danzigi vabalinn (tänapäeval Nowy Dwór Gdański, Poola) – 14. aprill 2015) oli Saksa DV riigitegelane.

Kurt Tiedke oli pärit puusepa perekonnast. Rahvakooli lõpetamise järel töötas ta aastatel 1938–1940 põllumajanduses. 1940. aastal kutsuti ta lühiajaliselt armeeteenistusse pioneeriüksuses. Sõjaväeteenistusest vabanemise järel õppis ta aastatel 1940–1942 mõõtetehnikuks ja töötas seejärel omandatud erialal. 1942–1945 oli ta Riigi Tööteenistuses ja teenis Wehrmachtis. Oli nõukogude sõjavangilaagris, kus õppis antifa-koolis. 

1948. aastal astus ta Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse. 1948–1950 töötas ta Seelowis esmalt instruktori ja osakonnajuhatajana ning seejärel maakonna parteiallorganisatsiooni 2. sekretärina. 1950–1951 õppis ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Parteikoolis ja töötas hiljem samas õpetajana, kateedrijuhataja asetäitjana ja kateedrijuhatajana. 1954–1957 õppis ta Moskvas NLKP KK juures asuvas Kõrgemas Parteikoolis 1957–1960 oli ta kateedrijuhataja Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Parteikoolis. 1961–1979 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee agitatsiooni ja propaganda osakonna juhataja. 1963. aastal sai Kurt Tiedke Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmekandidaadiks, 1967. aastast kuni 1989. aasta detsembrini oli ta Keskkomitee liige. 1971–1981 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo agitatsioonikomisjoni liige. 1979–1983 oli ta Magdeburgi ringkonna partei allorganisatsiooni esimene sekretär. 1979–1983 oli ta Saksa DV Kaitsekomitee liige. 1981. aastast kuni 1990. aasta märtsini oli ta Saksa DV Rahvakoja saadik. 1983. aastast kuni 14. novembrini 1989 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Kõrgema Parteikooli rektor. 31. märtsil 1990 heideti ta Demokraatliku Sotsialismi Parteist välja.

Viited
------

1. ↑  Kurt Tiedke : fr. dt. Politiker (DDR); fr. SED Dipl. Gesellschaftswissensch. Munzinger
2. ↑  Tiedke, Kurt Bundesunmittelbare Stiftung des öffentlichen Rechts
Kurt Tucholsky Pariisis (aastal 1928)
**Kurt Tucholsky** (9. jaanuar 1890 Berliin – 21. detsember 1935 Göteborg) oli juudi rahvusest Saksa ajakirjanik ja kirjanik.

Kurt Tucholsky sündis pangaametnik Alex Tucholsky (1855–1905) pere vanima lapsena. 1909. aastal alustas ta Berliinis õigusteaduse õpinguid, mis jätkusid hiljem Genfis ja Jenas. Ülikooli lõpetas ta 1915. aasta algul. Sama aasta aprillis mobiliseeriti ta Saksa sõjaväkke. Esimeses maailmasõja osales ta põhiliselt tagalateenistuses ja kirjutajana.

Weimari vabariigi ajal kujunes Tucholskyst üks silmapaistvamaid Saksa ajakirjanikke ja satiirikuid. Ta oli üks ajakirja Die Weltbühne loojatest.

1924. aastast elas ta põhiliselt Pariisis, 1930. aastal kolis Rootsi. 1933. aastal võtsid natsionaalsotsialistlikud võimud Tucholskylt Saksa kodakondsuse, Saksamaal ta teosed keelustati. Tucholsky lõpetas elu enesetapuga, võttes üledoosi ravimeid.

Eesti keeles on 1985. aastal ilmunud Kurt Tucholsky lühijuttude ja följetonide kogumik "Pärast".

Viited
------

1. ↑  Kurt Tucholsky 1890-1935 Lebendiges Museum Online
**"Naiseks olemise kunst. Avasta naiselik vägi läbi arhetüüpide maagilise maailma"** on pereterapeudi ja holistilise terapeudi Katrin Saali Sauli 2015. aastal ilmunud raamat, mis käsitleb naiseks olemist ja naiselikkust läbi arhetüüpide prisma.

Autori käsitluses on igas naises sünnihetkel olemas eluterve arhetüüpide palett: elurõõmus Tütarlaps, sensuaalne Armastaja, hoolitsev ja hoolitsetud Perenaine ning väärikas Kuninganna. Ema arhetüüp sisaldub Perenaise arhetüübis. Kasvatus, elukogemus ja ühiskondlikud tabud võivad pärssida mõnede arhetüüpide arengut (näiteks ignoreerimine lapsepõlves vähendab lootusi hilisemas elus enesekindla Kuningannana esineda ja vanemlikustatud lapse staatus asendab Tütarlapse muretuse vastutuse koormaga) või – vastupidi – sundida neid hoopis üleeksponeerima (madal enesekindlus võib viia eluterve Armastaja iga hinna eest tähelepanu poole püüdleva variarhetüübi rüppe). Kui arhetüüp ei saa esineda oma eluterves vormis, avaldub see üle- või alakompenseeriva variarhetüübina. Näiteks Tütarlapse nõrgad variarhetüübid on Kuivik (Tütarlapse energia puudub täiesti) ja Inetu Pardipoeg; ülekompenseerivad varjud on Naiivitar ja Amatsoon (ülevõimendatud Tütarlapse energiale lisanduvad mehelikud omadused).

Kuna erinevad eluolukorrad vajavad erinevate arhetüüpide sekkumist, on autori käsitluses tasakaalus elu jaoks tarvis saavutada hea läbisaam kõigi arhetüüpidega. Variarhetüübid ei ole läbinisti halvad – näiteks naissportlased vajavad Amatsooni energiat oma alal läbilöömiseks – kuid pikaaegne ja teadvustamata püsimine variarhetüüpide vallas hakkab kurnama nii naist ennast kui teda ümbritsevaid inimesi. Seetõttu ongi raamatus ka praktilised näpunäited, kuidas end ühes või teises arhetüübis kindlamalt tunda, neid endas taasäratada ja kuidas needsamad arhetüübid mõjutavad naise suhteid.

Ilmumise aastal oli "Naiseks olemise kunst" Eesti enim ostetud raamatute edetabelis 12. kohal.

Viited
------

1. ↑  Katrin Saali Saul endast
2. ↑  EKL liikmete menuraamatud 2015

Välislingid
-----------

* "Naiseks olemise kunst" koduleht
* Marina Paula Eberth. Raamatusoovitus: "NAISEKS OLEMISE KUNST. Avasta oma naiselik vägi läbi arhetüüpide maagilise maailma." (Holistika Instituudi koduleht)
* Kadri Sakala "Naiseks olemise kunst. Avasta oma naiselik vägi läbi arhetüüpide maagilise maailma" - kohustuslik lugemine igale naisele. Ja mehele. (Kadri Sakala koduleht)
* Hallo, Kosmos! 208: Katrin Saali Saul naise arhetüüpidest (ERR)
* Naiseks olemise kunst I: millised on naise eluterved arhetüübid? (Alkeemia)
* Emaks olemise kunst II: Kanaemade juhitud paadid purjetavad tihtipeale paarisuhte alaväärtustamise karile (Alkeemia)
* Terje Metsavas. Persoonilugu Katrin Saali Sauliga (Ajakiri Sensa oktoober 2015, Holistika Instituudi refereering)
Hannibal Hamlin
**Hannibal Hamlin** (27. august 1809 Paris, Massachusetts – 4. juuli 1891 Bangor, Maine) oli Ameerika Ühendriikide poliitik, asepresident 4. märtsist 1861 4. märtsini 1865 president Abraham Lincolni valitsusajal. Ta oli esimene vabariiklane sellel kohal.

Hamlin töötas enne poliitikukarjääri ajakirjaniku, advokaadi ja ohvitserina.

1840. aastatel oli ta USA Esindajatekoja liige. 1848–1857, 1857–1961 ja 1869–1881 oli ta Maine'ist valitud USA senaator. 1857 oli ta lühikest aega Maine'i osariigi kuberner. Pärast asepresidendi ametiaja lõppu töötas ta maksukogujana Bostoni sadamas.

| * v
* r
Ameerika Ühendriikide asepresidendid |
| --- |
| 

* Adams
* Jefferson
* Burr
* Clinton
* Gerry
* Tompkins
* Calhoun
* Van Buren
* R. Johnson
* Tyler
* Dallas
* Fillmore
* King
* Breckinridge
* Hamlin
* A. Johnson
* Colfax
* Wilson
* Wheeler
* Arthur
* Hendricks
* Morton
* Stevenson
* Hobart
* Roosevelt
* Fairbanks
* Sherman
* Marshall
* Coolidge
* Dawes
* Curtis
* Garner
* Wallace
* Truman
* Barkley
* Nixon
* L. Johnson
* Humphrey
* Agnew
* Ford
* Rockefeller
* Mondale
* Bush
* Quayle
* Gore
* Cheney
* Biden
* Pence
* Harris

 | USA asepresidendi pitsat |
Kuressaare Täiskasvanute Gümnaasiumi õppehoone aadressil Garnisoni tänav 16, kus kool tegutses aastatel 1949–1961 ja tegutseb taas alates 2011. aastast
**Kuressaare Täiskasvanute Gümnaasium** on täiskasvanute gümnaasium Saaremaal Kuressaares aadressil Garnisoni tänav 16.

Kooli direktor on alates 2004. aastast Ly Kallas.

Koolis saab omandada haridust põhikooli tasemel (8.–9. klass) ning gümnaasiumi tasemel õhtuses osakonnas ja kaugõppeosakonnas.

Ajalugu
-------

Kool loodi 1949. aastal ja kandis siis nime **Kuressaare Töölisnoorte Keskkool**. Algusaastatel olid õpilased valdavalt venekeelsed, sest nende seas oli palju sõjaväelasi. Kooli vene osakond tegutses Toris, kunagise maakonnahaigla ruumides, väiksemaarvuline eesti osakond aga Kuressaares Saaremaa Keskkooli juures aadressil Garnisoni tänav (tollal *21. juuni tänav*) 16. Kuna Pikk tänav 31 gümnaasiumihoone oli Teises maailmasõjas kannatada saanud, koliti peaaegu kõik linna koolid Garnisoni tn 16 majja ümber. Õppetöö toimus kolmes vahetuses ja töölisnoorte keskkool sai ruume kasutada neljal õhtul nädalas kell 19–21. 

Kui 1952. aasta mais muutus linna nimi, muutus ka kooli nimi – uueks nimeks sai **Kingissepa Töölisnoorte Keskkool**. 1961. aastal, kui aadressil Hariduse tänav 13 valmis uus moodne koolihoone – tänapäeval tegutseb selles hoones Kuressaare Hariduse Kool –, sai sinna endale ruumid ka töölisnoorte keskkool.

Aastatel 1970–1988 kandis kool nime **Kingissepa Õhtukeskkool**. 1975/1976. õppeaastal sai siis juba õhtukeskkool esimesed oma ruumid. Need asusid aadressil Pikk tänav 6 ja seal hakkas tööle kooli kaugõppe osakond. 1978/1979. õppeaastal (see oli kooli 30. tegevusaasta) anti õhtukoolile omaette ruumid linna ühes vanimas koolihoones aadressil Pikk tänav 31 (tänapäeval tegutseb selles hoones Kuressaare Vanalinna Kool).

Kui 1988. aastal ennistati linnale ajalooline nimi, nimetati koolgi jälle vastavalt ümber – **Kuressaare Õhtukeskkool**. 1997. aasta sügisel kolis kool Kuressaare ringtee ääres asuvasse Saare KEKi hoonesse.

Alates 2004. aastast kandis kool nime **Kuressaare Täiskasvanute Gümnaasium**. Sama aasta sügisest kolis kool üüripinnale Rootsi tänavale, kus oldi ühe katuse all TTÜ Kuressaare kolledžiga. 2010. aastal tuli Rootsi tänava üüripinnad kolledžile tagastada. Kui Kuressaare Põhikool 2011. aastal suleti, avanes Kuressaare Täiskasvanute Gümnaasiumil võimalus naasta koolimajja aadressil Garnisoni tänav 16, kus Kuressaare Töölisnoorte Keskkool oli 1949. aastal alustanud. Samas asub ka Kuressaare Kunstikool.

Direktorid
----------

Kooli algusaegadel vahetusid direktorid kiiresti. Esimene direktor oli Raissa Ivanitškina. Talle järgnesid Sivkov, Heino Tiidus, Rattik ja Gurova.

* 1957–1983 Marie Liiv
* 1983–2004 Helve Kaju-Õnnis
* alates 2004 Ly Kallas

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Palju õnne, 65-aastane KTG!. Saarte Hääl, 27. september 2014.
2. 1 2  Garnisoni tn 16. Kultuurimälestiste register.
3. 1 2 3 4  Kuressaare Täiskasvanute Gümnaasium – 60. Saarte Hääl, 7. september 2009.

Välislingid
-----------

* Kuressaare Täiskasvanute Gümnaasiumi veebisait
**Naisesaagimine** on mustkunstitrikk, mille eesmärk on luua illusioon pooleks saetud elavast inimesest.

Mustkunstnik palub oma abilisel (tavaliselt naisterahval, harva meesterahval) kasti pikali heita. Seejärel sulgeb mustkunstnik kasti ja saeb selle pooleks. Ta eraldab kastipooled ja publikule jääb mulje, et naine saeti pooleks. Mõne aja pärast asetab mustkunstnik kastipooled tagasi kokku ja naine astub kastist tervena välja.

Ajaloost
--------

Tänaseni vaieldakse saagimisillusiooni päritolu üle. Osa allikaid väidab, et esimene, kes sellega hakkama sai, oli 1809. aastal paavst Pius VII-le esinenud Itaalia mustkunstnik Torrini. Tõenäoliselt on see siiski kuulsa prantsuse mustkunstniku Jean Eugène Robert-Houdini kirjanduslik väljamõeldis, kes kirjeldas oma 1858. aastal kirjutatud mälestusteraamatus "Memoirs" saagimisillusiooni, mille viis läbi mustkunstnik nimega Torrini. Teise versiooni järgi astuti taolise etteastega üles juba vanas Egiptuses, kuid ka see pole kinnitust leidnud.

On kindlalt teada see, et aastal 1920 esines mustkunstnik P. T. Selbit oma illusiooniga "Naisest läbi saagimine". See trikk oli pisut erinev tänapäevastest versioonidest, sest naine oli täielikult kastis sees.

Järgmisel aastal täiustas Poola päritolu Ameerika Ühendriikide mustkunstnik Horace Goldin illusiooni nii, et naise pea ja jalalabad paistsid kastide otstest.

Meetodid ja variatsioonid
-------------------------

On palju mooduseid, kuidas naist pooleks saagida. Neist tuntumad on Selbiti ja Goldini variant.

### Selbiti variant

Mustkunstnik kutsub publiku seast mitu vabatahtlikku etteastest osa võtma. Ühel oma naisassistendil palub ta lühikeste jalgadega lauale istuda. Naise jalad seotakse kinni spetsiaalsete jalarihmadega, mille küljes on pikk ja tugev nöör. Kui sellega on hakkama saadud, võtab mustkunstnik nööri otsast kinni, ajab selle läbi lauas oleva augu ja palub vabatahtlikul nöör pingule tõmmata, nii et jalad jäävad ühte otsa. Seejärel laseb mustkunstnik teisel vabatahtlikul panna nööriga rihm ümber esimese kaela. Sellel rihmal on ka kinnitused käte jaoks. Kui naine on korralikult rihmadega kammitsetud, paneb mustkunstnik nööri läbi seekord laua teises otsas asuva augu ja palub vabatahtlikul nöör tasapisi pingule tõmmata. Nüüd lebab naine laual kinniseotuna. Siis toovad mustkunstniku ülejäänud assistendid kaks põhja ja ühe otsata kasti, mis asetatakse naise peale. Sel ajal on naine publiku silme eest varjatud. Ta meenutab kahele eelmisele vabatahtlikule, et nad hoiaksid nööre pingul, ja palub endale appi kolmanda vabatahtliku. Mustkunstnik võtab pika sae, mille ühe poole annab ta kolmandale vabatahtlikule ja teisest haarab ise ning nad hakkavad kastist läbi saagima. Nad saevad rahulikult läbi kasti kuni lõpuni. Publik arvab, et nad on saaginud läbi kastis lebava naise. Kui mustkunstnik ja vabatahtlik on saagimise lõpetanud, võtab mustkunstnik sae kastist välja, palub oma abilistel kastid eemaldada ja publiku imestuseks on naine ikka ühes tükis. Naine päästetakse kammitsatest vabaks ja illusioon on lõppenud.

### Goldini variant

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Naisesaagimine** |