recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Walter Quintin Gresham** (17. märts 1832 Lanesville, Indiana – 28. mai 1895 Washington) oli USA poliitik ja jurist.

1854. aastal alustas Gresham tööd juristina ning koos Thomas C. Slaughteriga avas ta erapraksisise. Üsna pea tärkasid temas poliitilised huvid, kui orjusevastasena propageeris ta orjuse järkjärgulist rahumeelset kaotamist. 1860. aastal valiti Gresham Vabariikliku Partei liikmena Indiana osariigi Esindajatekoja liikmeks.

Ameerika Ühendriikide kodusõjas tegi ta kiiret sõjaväelist karjääri. 1861. aasta septembris sai ta Indiana vabatahtlike jalaväes kolonelleitnandiks. Juba sama aasta detsembris tõusis ta koloneli auastmesse ning ta pandi juhtima 53. Indiana vabatahtlike jalaväerügementi, mis võttis järgmine aasta osa muuhulgas Corinthi piiramisest ja Vicksburgi lahingust. 1863. aastal ülendati Gresham vabatahtlike brigaadikindraliks ning ta asus Mississippi osariigis Natchezis juhtima föderaalvägesid. 1864. aastal juhtis Gresham William Tecumseh Shermani Atlanta sõjakäigul XVII. korpuse ühte diviisi. Paar päeva enne Atlanta lahingut 20. juulil 1864 sai ta põlve kuulihaava, mille tõttu oli ta sunnitud tegevteenistusest loobuma.

1865. aastal jätkas Gresham Indiana osariigis tööd juristina ning ta avas erapraksisise. 1866. aastal kandideeris ta USA Esindajatekotta, kuid ta sai lüüa Michael C. Kerrilt. Aastatel 1869–1883 oli Gresham ringkonnakohtunik Indianas.

9. aprillist 1883 kuni 4. septembrini 1884 oli Gresham president Chester A. Arthuri valitsuses Ameerika Ühendriikide Postiteenistuse juht ja seejärel lühikest aega 1884. aasta 5. septembrist kuni 28. oktoobrini Ameerika Ühendriikide rahandusminister. Pärast seda asus Gresham tööle föderaalkohtunikuna.

1884. aastal oli Gresham Vabariikliku Partei kokkutulekul asepresidendikandidaat. Presidendiks kandideeris Gresham 1888. aasta valimistel, kuid Vabariikliku Partei kandidaadiks valiti Benjamin Harrison. 1892. aasta presidendivalimistel pakuti Greshamile kandideerimist Populiste Partei ridades, kuid Gresham otsustas toetada Demokraatliku Partei kandidaati Grover Clevelandi.

7. märtsist 1893 kuni surmani 28. mail 1895 oli Gresham Clevelandi valitsuses Ameerika Ühendriikide riigisekretär.

Gresham maeti Arlingtoni riiklikule kalmistule.

Tema järgi on saanud nime linn Oregoni osariigis ning küla Nebraska osariigis (Gresham (Nebaraska)) ja Wisconsini osariigis (Gresham (Wisconsin)).

Viited
------

1. ↑  Walter Quintin Gresham (1832-1895). findagrave.com. Vaadatud 20.12.2023

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**John W. Foster** | **Ameerika Ühendriikide riigisekretär**1893–1895 | Järgnev**Richard Olney** |
| Eelnev**Charles J. Folger** | **Ameerika Ühendriikide rahandusminister**1884 | Järgnev**Hugh McCulloch** |
**Nuubia** on ajalooline piirkond Aafrika kirdeosas: nüüdse Egiptuse lõunaosas ja Sudaani põhjaosas (Niiluse 1. ja 6. kärestiku vahel). Nuubia jääb Assuanist lõuna poole ja Sudaani pealinnast Hartumist põhja poole.

Nuubia aladel eksisteeris Aafrika vanimaid tsivilisatsioone Kerma kultuur (umbes 2500 eKr). Hiljem on Nuubias olnud mitu impeeriumi, neist tähtsam oli 785. aastal eKr rajatud Kuši riik (keskus Napata, hiljem Meroe).

4. sajandil meie ajaarvamise järgi vallutas suurema osa Nuubiast Aksumi kuningriik ning sinna hakkas levima kristlus. 9. sajandil hakkasid Nuubiasse rändama araablased ja islamiseerisid selle seejärel järk-järgult.

Nuubiast sai Egiptus kulda, elevandiluud, viirukit ja eebenipuud, seal toodi ka palgasõdureid ja orje.

Nuubia uurimine
---------------

Püramiidid Meroes, kunagise Kuši riigi keskuses
Kuni 19. sajandi alguseni oli Nuubia eurooplastele tundmatu maa ja sealsed muistised lähemalt uurimata. Esimesi eurooplasi, kes sinnakanti uurimisreisi ette võtsid, olid 1815. aastal liivimaalane Otto Friedrich von Richter ja rootslane Sven Lidman. Richteril oli kavas koostada Nuubia templitest kunstiajalooline ülevaade, mistõttu joonistas ta sealseid ehitisi erilise innuga. Paraku jäid Richteri päevaraamatud ja joonistused avaldamata. Vastasel korral oleks sellest kujunenud teedrajav teos Nuubia arhitektuurist. Lidman oli seadnud eesmärgiks koostada Nuubia ajalooline kirjeldus. Tänapäeval on Richteri ja Lidmani kirjeldatud ning üles joonistatud paigad oluliselt muutunud.

#### Nubioloogia

Muistse Nuubia teadusliku uurimisega tegeleb nubioloogia. Tuntud nubiolooge oli ameerika arheoloog George Andrew Reisner (1867–1942), kes tegi kindlaks, et nuubia vaaraod maeti väljaspool püramiidi.

Viited
------

1. ↑  Fisher, Marjorie M.; et al. eds. (2012). "Ancient Nubia: African Kingdoms on the Nile". The American University in Cairo Press
2. ↑  Jaanika Anderson. "Vastse-Kuustest maailma avastama: Otto Friedrich von Richter". Meie Vald, 1 juuni 2016

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Nuubia** |
**Vabadikud** olid kesk- ja uusajal, alates 15. sajandist kuni 1930. aastateni Liivimaa, Eesti ja Läti aladel elanud kehviktalupojad, kel oli maad vähe või polnud seda üldse. Nad elatusid juhutöödest, harvem käsitööst.

Eesti eri piirkondades nimetati neid ka **popsid**, **pobulid**, *saunikud*, *saunamehed*, *kutnikud*, *vabanikud*, *kodakondsed* jne.

Ajaloost
--------

Eestis oli vabadike arv 16. sajandi lõpuks kohati üsna arvukas. Kogukonna- või mõisamaal asuvat iseseisvat vabadikukohta pidavale talupojale anti maad kasutada 0,8–1,6 ha. Üldiselt elas vabadik perekonnaga võõra maa peal elamus või saunas ning tasus maa kasutamise eest selle omanikule tööpäevadega. Harilikult oli tal ka mõni loom - lehm või siga. 

Esines ka maakasutuseta vabadikke (üksik vanainimene, lapsega naine), keda nimetati *kõrvaline*, *kodapooline*, *manuline* jne. Nad elasid enamasti talus toanurgas, kuid olid omaette leivas. Elusaseme eest manulised ei maksnud, kuid abistasid pererahvast kodustel töödel. Hilisemal ajal hakkasid nad tegema teatud arvu tööpäevi.

Reformid
--------

19. sajandi alguseks oli Põhja-Eestis vabadikke kuni 25% talupoegade üldarvust. Mõisnikele ei olnud vabadikud tulusad, sest said neilt makse vähe või üldsegi mitte ning vabadike kohti hakati vähendama. Sajandi keskpaigas toimusid talurahvareformid. Selle mõjul loodi kroonumõisates rohkelt *kandikohti* ehk *vabatkohti*, mille rentnikke nimetati *kantnikud* või ka *kandimehed*. Nemad tasusid renti põhiliselt tööpäevadega ning tükitööga mõisapõllul.

1926. aastal Riigikogu poolt vastu võetud nn. popsiseaduse alusel võisid vabadikud endale popsikohti päriseks osta.

Vaata ka
--------

* Eestimaa talurahvaseadused
* adratalupoeg
* maavaba talupoeg
* ori ehk trääl
* pundenik
* sulane
* teenija
* vabatalupoeg
* üksjalg

Viited
------

1. 1 2  Eesti Entsüklopeedia
2. 1 2 3  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. lk 331

Kirjandus
---------

* Eesti külad XIX sajandil: Ajaloolis-etnograafiline uurimus. Gea Troska. Tallinn, Eesti Raamat, 1987.
**Heliofüüsika** on teadusharu, mis uurib Päikest ning selle mõju ülejäänud Päikesesüsteemile. NASA on heliofüüsikat defineerinud kui "(1) uut kokkuvõtlikku terminit Päikese ja Päikesesüsteemi ühendatust käsitleva teaduse jaoks, (2) Maa kosmosekeskkonna uurimist, avastamist ja mõistmist ning (3) teaduslikku süsteemi, mis ühendab kõik seostuvad nähtused kosmose valdkonnas, mis on mõjutatud sellisest tähest nagu meie Päike".

Heliofüüsika uurib põhiliselt seda, kuidas Päike avaldab mõju planeet Maale ja teistele Päikesesüsteemis asuvatele planeetidele ja teistele taevakehadele, üldisemalt uurib see kogu kosmose muutlikke "ilmastiku"tingimusi. Heliofüüsika peamisteks vaatlusobjektideks on Maa ja teiste planeetide magnetosfäär, ionosfäär, termosfäär, mesosfäär ja ülemised atmosfäärikihid. Heliofüüsika hõlmab teaduse Päikesest, Päikese kroonist, heliosfäärist ja Maa atmosfäärist ja vaatleb suurt hulka astronoomilisi nähtusi, sealhulgas kosmilisi kiiri ja osakeste kiirendust, kosmilist tolmu ja magnetilisi ühendusi, tuumaenergia teket ja Päikese seesmist dünaamikat, Päikese aktiivsust ja tähtede magnetvälju, aeronoomiat ja kosmilisi plasmasid, Maa magnetvälja ja globaalseid muutusi Maa atmosfääris, samuti seda, kuidas Päikesesüsteem ja Linnutee galaktika teineteist vastastikku mõjutavad.

Viited
------

1. ↑  Gough, D.O. (1983). "Our first inferences from helioseismology". *Physics Bulletin*. **34**: 502–507. Bibcode:1983PhB....34..502G.
2. ↑  ``Heliophysics. The New Science of the Sun - Solar System Connection: Recommended Roadmap for Science and Technology 2005 - 2035.*;*
**Metsasarv** (itaalia *corno*) on vaskpuhkpill. Metsasarve otsene eelkäija oli jahisarv, mille särav kõla sarnanes trompeti omaga. Ajapikku muutus sarve huuliku ja kõlalehtri ehitus ning pilli tämber omandas pehmema värvingu.

Tänapäeval kasutatav metsasarv näeb välja toredasti rõngasse ja sõlme keeratud pika toruna. Metsasarve hoitakse mängimisel käes üpris eriliselt: sõrmistel mängitakse vasaku käega, parem käsi asub vähem või rohkem kõlalehtri sees. Parema käega toetatakse pilli, mahendatakse tooni ja täpsustatakse häälestust. Metsasarve eelkäijateks on loomade sarvedest ja puust valmistatud jahisarved. Edaspidi hakati neid valmistama metallist ja toru painutati täisringiks.

Metsasarve toru pikkus on umbes 4 meetrit ja kõlalehtri läbimõõt 30 sentimeetrit. Õhusamba pikkuse muutmiseks on metsasarvel kolm või neli ventiili. Metsasarvel on koonushuulik. 

Metsasarve ulatus on umbes 4 oktavit. Et tegemist on F-pilliga, siis kõlab see kvint madalamalt kui noodis kirjas. Noodid kirjutatakse üles peamiselt viiulivõtmes, madalamad ka bassivõtmes. Metsasarv on transponeeriv pill, see tähendab, et tema noodid ei kõla sellel kõrgusel, nagu need kirjas on. Tänapäevases orkestris kasutatakse peamiselt F- ja B-pille, neist esimene kõlab kvindi ja teine suure sekundi võrra madalamalt kui noodikirjas. Tänapäeval valmistatakse valdavalt nn topeltsarvi, milles on ühendatud mõlema varem kasutusel olnud metsasarve võimalused. Sellega on kadunud vajadus kasutada kahte instrumenti.

Eestikeelne nimetus
-------------------

Sõna "metsasarv" tõi tõlkelaenuna (saksa *Waldhorn)* eesti keelde heliloojast keeleteadlane Karl August Hermann, kes on tublisti üle saja tänapäevani vastu pidanud sõna autor. Sõna "metsasarv" võttis Hermann kasutusele 1887. aastal, kuid aastate jooksul tutvustas ta oma muusikaalastes kirjutistes veel selliseidki uudissõnu nagu "helilooja", "heliredel", "üksiklaul", "kirikulaul", "keelpill", "löökpill", "avamäng", "tiibklaver" jm.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Metsasarv** |

* Metsasarvemängijate loend
* Tartu Metsasarveühing

Viited
------

1. ↑  Reet Kasik. Kust tuli helilooja? Sirp. 05.07.2019.
2. ↑  Sõna "metsasarv" Sõnaveebis[*alaline kõdulink*] (vaadatud 28.10.2019).
3. ↑  Reet Kasik. Kust tuli helilooja? Sirp. 05.07.2019.
**Daniel Chester French** (20. aprill 1850 Exeter, New Hampshire – 7. oktoober 1931 Stockbridge, Massachusetts) oli Ameerika Ühendriikide skulptor.

Ta õppis muuhulgas Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis ja Firenzes Thomas Balli stuudios. 1876. aastal hakkas ta looma kujusid Ameerika Ühendriikide Postiameti heaks. Tema esimene silmapaistev teos oli John Harvardi pronkskuju (1884), mis asub tänapäeval Harvardi Ülikooli linnakus Harvard Yardis. 1896. aastal viis ta oma stuudio Massachusettsi osariigis asuvasse Stockbridge'i, kus tegutses kogu oma ülejäänud elu.

1893. aastal oli French Riiklikku Skulptuuriseltsi üks asutajaid. 1913. aastal võeti ta Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeks.

French tegi elu jooksul 92 avalikku skulptuuri, millest suurem osa asuvad USA idaosas ja Kesk-Läänes. Tema tuntuim töö on Washingtonis Lincoln Memorialis asuv Abraham Lincolni marmorkuju (1920). Suurem osa oma töödest tegi ta ise, kuid kaheksa tööd valmisid koostöös Edward Clark Potteriga.

1917. aastal kujundus ta koos H. Augustus Lukemaniga Pulitzeri preemia medali.

* Abraham Lincolni kuju Washingtonis Lincoln MemorialisAbraham Lincolni kuju Washingtonis Lincoln Memorialis
* Sarja "Four Continents" kuuluv kuju "America" USA tollimaja ees New Yorgis ManhattanilSarja "Four Continents" kuuluv kuju "America" USA tollimaja ees New Yorgis Manhattanil
* John Harvardi kuju Harvardi Ülikooli linnakusJohn Harvardi kuju Harvardi Ülikooli linnakus
* "The Minuteman" (1874) Massachusettsi osariigis Concordis"The Minuteman" (1874) Massachusettsi osariigis Concordis

Viited
------

1. ↑  "Book of Members, 1780–2010: Chapter F" (PDF). American Academy of Arts and Sciences. Vaadatud 7. aprillil 2011.
2. ↑  Homren, Wayne (11. aprill 2004). "Pulitzer Secrets Revealed". *The E-Sylum*. **7** (15, art. 5). Vaadatud 31. oktoober 2023.
**Alar Streimann** (sündinud 26. veebruaril 1964, Rakvere) on Eesti diplomaat. 

Ta lõpetas 1989. aastal Tartu Ülikoolis inglise filoloogia eriala.

Alar Streimann avamas Eesti aukonsulaati Hongkongis (2011)
Alates 1991. aastast töötab ta Eesti välisministeeriumis. Aastatel 1996–1997 oli ta välismajanduspoliitika osakonna peadirektor, 1997–2003 Euroopa integratsiooni küsimuste asekantsler ja 1998–2003 Euroopa Liiduga liitumise delegatsiooni asejuht (pealäbirääkija). Aastatel 2003–2006 oli Alar Streimann Eesti alaline esindaja Euroopa Nõukogu juures. Aastatel 2007–2011 oli ta Eesti suursaadik Rootsis.

Aastatel 2011–2015 oli ta välisministeeriumi kantsler. 15. juunist 2015 kuni septembrini 2019 oli Alar Streimann Eesti suursaadik Prantsusmaal. 11. septembrist 2019 kuni septembrini 2023 oli ta Eesti suursaadik Saksamaal.

Alates 2023. aasta septembrist on ta Tartu Ülikooli rahvusvaheliste suhete ja diplomaatia külalisprofessor.

Tunnustus
---------

* 2011 – Valgetähe III klassi teenetemärk
* 2015 – Auleegioni orden (rüütel)

Viited
------

1. ↑  Alar Streimanni CV Eesti Berliini suursaatkonna veebisaidil.
2. ↑  "Eesti suursaadik Marika Linntam andis üle volikirja Saksamaa liidupresidendile". *Eesti Välisministeerium*. 27.09.2023.
3. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 3455

Välislingid
-----------

* Eesti avas aukonsulaadi Hongkongis
**Tartu lahing** (ka **Tähtvere lahing**) peeti 13.-14. jaanuaril 1919 Eesti Vabadussõjas Eesti 2. Diviisi üksuste ja Läti punase diviisi jõudude vahel. Lahing oli Vabadussõja üks tähtsamaid, mille tulemusena said Eesti väed vallutada ka ülejäänud Lõuna-Eesti.

Lahing
------

9. jaanuaril andis 2. diviisi ülem kolonel Viktor Puskar käsu Tartu vallutada. Soomusrongide ülemad Anton Irv ja Karl Parts kohtasid Kaareperes raudteele välja jõudnud kuperjanovlasi ja tegid Julius Kuperjanovile ettepaneku üheskoos Tartu peale minna. Kuperjanov nõustus ja partisanid mahutati rongile. 

Enne Tartusse jõudmist tuli soomusrongidel pidada väiksemaid võitlusi alates 13. jaanuari õhtust Voldis, Äksis ja Kärknas.

Jõudnud Tartu lähedale, saatis soomusrong nr 1 välja dessandi, mis vallutas väga tähtsa Jänese raudteesilla otse sillaõhkijate nina all. Tänu sellele said soomusrongid turvaliselt üle silla sõita ja linna tungida. Lahingu käigus näitasid Läti punased kütid üles suurt võitlusvaimu, eriti 6. polk. 

Linn puhastati punaste vägede käest 14. jaanuaril. Järelejäänud lätlased põgenesid Võru ja Valga linna poole, nende jälitamiseks polnud Eesti vägedel jõudu.

Krediidikassa massimõrv
-----------------------

 *Pikemalt artiklis Tartu Krediidikassa massimõrv*
Tartusse jõudes selgus, et punased olid Tartus toime pannud massimõrva, hukates Kompanii tänav 5 asuva Tartu Krediidikassa keldris 19 tsiviilelanikku, sealhulgas esimese eesti õigeusu piiskopi Platoni, ülempreestrid Nikolai Bežanitski ja Mihhail Bleive ning Tartu Ülikooli koguduse õpetaja ja usuteaduse professori Gotthilft Traugott Hahni ja Tartu Jaani koguduse pastori Moritz Wilhelm Paul Schwartzi ning 14 Tartu linnakodanikku.

Monument
--------

Tartu lahingu mälestuseks paigaldati 1932. aastal Tähtvere parki Tartu lahingu mälestussammas. See lõhuti Nõukogude võimu poolt 1941. aastal, taastati 1942, lõhuti uuesti 1944 ning taastati veel kord 2006. aastal.

Kirjandus
---------

1. 1 2 3  Ago Pajur (2005). "20. sajand". Heivi Pullerits, Urmas Tõnisson, Allan Liim ja Andres Andresen (toim). *Tartu. Ajalugu ja kultuurilugu*. Ilmamaa. Lk-d 73–98.`{{cite book}}`: CS1 hooldus: mitu nime: toimetajate loend (link)
2. ↑  Jaan Maide, Ülevaade Eesti vabadussõjast Kaitseliidu kirjastus, Tartu, 1933

| * v
* r
Eesti Vabadussõda |
| --- |
| 
Narva 1918 – Joala – Auvere – Rägavere – Punapargi – Kunda – Valkla – Kehra – Vetla – Voose – Priske – Aidu – Kärstna – Tapa – Kunda – Tartu – Utria – Laagna – Narva 1919 – Reola – Pikksaare – Uderna – Kirepi – Paju – Sänna – Pihkva – Marienburg-Jakobstadt – Lemsalu – Võnnu – Krasnaja Gorka – Krivasoo |
Ida-Aafrika Ühenduse lipp
Liikmesriigid
**Ida-Aafrika Ühendus** (inglise keeles *East African Community*, suahiili keeles *Jumuiya ya Afrika ya Mashariki*) on viit Ida-Aafrika riiki ühendav majandusliku koostöö organisatsioon.

Ühenduse asutasid 6. juunil 1967 Uganda pealinnas Kampalas Keenia, Tansaania ja Uganda tolliliiduna. Alates 1977. aastast koostöö katkes, kuid aastal 2000 see taastati. Aastal 2007 liitusid ühendusega ka Burundi ja Rwanda.

Ühenduse peakorter asub Tansaanias Arushas. Kõrgeim organ on kord aastas kogunev riigipeade konverents.

Liidu tegevuse eesmärk on majanduslik koostöö; kapitali, kaupade ja inimeste vaba liikumise kehtestamine; ühise valuuta kasutuselevõtt ning poliitiline integratsioon. 1. juulil 2010 alustasid ühenduse liikmesriigid üleminekut ühisturule.

2023. aasta jaanuaris plaanib Ida-Aafrika Ühendus (EAC) järgmise nelja aasta jooksul emiteerida ühisraha. Organisatsiooni ministrite nõukogu peab otsustama Ida-Aafrika Rahainstituudi asukoha ja ühisraha emiteerimise teekaardi koostamise.

Viited
------

1. ↑  Tiit Made. "Rahvusvahelised suhted", ISBN 9985681185

Välislingid
-----------

* Ühenduse koduleht
**Lurnfeld** on vald (*Marktgemeinde*) Austrias Kärnteni liidumaa Spittal an der Drau ringkonnas. Omavalitsuse osad on Möllbrücke ja Pusarnitz.

Linn asub samanimelises Drava jõe orus Kõrg-Tauerni mäestiku Ankogeli rühma lõunanõlval Spittal an der Draust läänes. Möllbrückes suubub Dravasse Mölli jõgi. Läänes piiravad orgu Kreuzecki rühma mäed ja lõunas Gailtali Alpid.

Ajalugu
-------

Lurnfeldi org Rooma linna Teurnia ümbruses on väga vana asustuspiirkond, antiikajal kutsuti seda *vallis Lurna*. 891. aasta dokumendis mainituna kui *Liburnia* sai sellest Ülem-Kärnteni krahvide keskus keskaegses Lurngaus, kes resideerisid Hohenburgi lossis. Nende valdused ulatusid toona Villachi lääneosast Drava ülemjooksul Lienzi ja Tirooli piirini.

Pusarnitz oli juba 1072. aasta dokumendis. Pärast Lurni krahvide hääbumist 1135. aastal oli see Salzburgi peapiiskoppide Kärnteni valduste seas. Ülejäänud valdused pärisid Ortenburgi krahvid, kui Tirooli Meinhardiinid, 1127. aastast Görzi krahvid, laiendasid oma valdusi läänes. Peamist küla Möllbrücket on esmamainitud 1253. aastal kui *mölnprukke*. 1307. aastal on see märgitud Meinhardiinidest Görzi krahvide valduseks ja krahvkonna kohtu asukohaks.

Kui Kärnteni Ortenburgi krahvid 1418. aastal hääbusid, pärandusid nende valdused Celje krahvidele. Krahv Ulrich II ülendati keiser Sigismundi poolt isegi riigivürstiks, kuid 1456. aastal tapeti ta verise rivaali László Hunyadi poolt järglasi maha jätmata. Ta oli sõlminud pärimislepingu Habsburgist keisri Friedrich III, kes 1424. aastast oli ka Kärnteni hertsog. Kuid ka Meinhardiinide Görzi krahv Johann II nõudis endisi Ortenburgide valdusi. Ta marssis Kärnteni vastu oma Tirooli residentsist Brucki lossis, ületades piiri Oberdrauburgis ja hõivates Spittali, et piirata Ortenburgi kindlust. Lõpuks sai ta 1460. aastal lüüa ja pidi piiskoplikus Feldsbergi lossis Pusarnitzi lepingu sõlmima, millega ta loobus kõigist Kärnteni valdustest Austria Habsburgide kasuks.

* Püha Maria Hohenburgis palverännukirikPüha Maria Hohenburgis palverännukirik
* Möllbrücke, taustal "Hoher Standi" mägiMöllbrücke, taustal "Hoher Standi" mägi
* Pusarnitz Lurnfeldi kogukonnasPusarnitz Lurnfeldi kogukonnas
* Rooma miilikivi Möllbrücke lähedalRooma miilikivi Möllbrücke lähedal
* Feldsbergi lossi varemedFeldsbergi lossi varemed
* Drauhofeni lossDrauhofeni loss

Viited
------

1. ↑  Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Spittal an der Drau ringkonna vallad

* Bad Kleinkirchheim
* Baldramsdorf
* Berg im Drautal
* Dellach im Drautal
* Flattach
* Gmünd in Kärnten
* Greifenburg
* Großkirchheim
* Heiligenblut am Großglockner
* Irschen
* Kleblach-Lind
* Krems in Kärnten
* Lendorf
* Lurnfeld
* Mallnitz
* Malta
* Millstatt am See
* Mörtschach
* Mühldorf
* Oberdrauburg
* Obervellach
* Radenthein
* Rangersdorf
* Reißeck
* Rennweg am Katschberg
* Sachsenburg
* Seeboden am Millstätter See
* Spittal an der Drau
* Stall
* Steinfeld
* Trebesing
* Weißensee
* Winklern
**Kurikaküla** on Rakvere linnaosa, mis asub Rakvere idapiiril. Seda ümbritseb viis linnaosa: Roodevälja, Kukeküla, Südalinn, Seminari ja Paemurru. Kurikaküla mitteametlik linnaosavanem on Eha Prääm.

Ajalugu
-------

Esimesed kümmekond maja ehitati Kurikaküla alale 19. sajandil. Esimesed elanikud olid Vene sõjaväes käinud mehed ja nende pered. Kurikakülas asus katoliku kirik, mida pärast Teist maailmasõda kasutati elamuna. Endise puukiriku kohale ehitati 1973. aastal avatud Rakvere 3. Keskkool, mis nüüd kannab nime Rakvere Reaalgümnaasium.

Nime päritolu
-------------

Kurikaküla nime saamise kohta on mitu legendi. Esimese legendi kohaselt oli Kurikaküla ala kunagi soine, laugaste juures käisid pesunaised kurikatega pesu pesemas. Pesu peksti kurikatega nii kõvasti, et hoobid kostsid ka linna. Teise legendi järgi olid endised soldatid head kurikameistrid. Kolmas legend räägib aga, et kurikaid kasutati ka omavaheliste tülide lahendamisel.

Lembitu Kuuse

Kuulsad elanikud
----------------

Kurikakülast on pärit kunstnik Egor Madiberg ja spordiajakirjanik Lembitu Kuuse.

Tänavaid
--------

* Liiva
* Mulla
* Soo
* Tuleviku
* Ussimäe tee
* Võidu

Viited
------

1. 1 2  Toomas Herm (26. juuli 2014). "Kuulsad elanikud Kurikakülas". *Virumaa Teataja*. Vaadatud 14. september 2017.
2. ↑  "Rakvere linnavalitsus". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. september 2017.
3. 1 2  Kirss, O (2005). *Rakvere ajalugu kõige varasemast ajast kuni 1944. aastani*. Rakvere: Tänapäev. Lk 76.
4. ↑  Toomas Herm (26. juuli 2014). "Nime andsid pesunaised". *Virumaa Teataja*. Vaadatud 14. september 2017.
5. ↑  "Rakvere Reaalgümnaasium".

Rakvere vapp
Rakvere linnaosad

Kondivalu | Kukeküla | Kurikaküla | Lennuvälja | Lepiku | Lilleküla | Linnuriik | Moonaküla | Mõisavälja | Paemurru | Palermo | Roodevälja | Seminari | Südalinn | Taaravainu | Tammiku | Vallimäe | Vanalinn | Õpetaja Heinamaa
**Desmond John Morris** (sündinud 24. jaanuaril 1928 Purtonis Wiltshire'i krahvkonnas Inglismaal) on Briti antropoloog, zooloog ja kirjanik. Ta on ka telesaatejuht ja kunstnik.

Morris sai põhihariduse Dauntsey koolis West Lavingtonis Wiltshire'is. Pärast sõjaväeteenistust õppis ta Birminghami ülikoolis, mille lõpetas 1951. aastal zooloogina. 1954. aastal sai ta filosoofiadoktoriks Oxfordi Ülikoolis kaitstud väitekirjaga "Reproductive Behaviour of the Ten-spined Stickleback", mida juhendas Nobeli auhinna laureaat Niko Tinbergen. 

Ta töötas Londoni Zooloogiaseltsis Londoni loomaaia imetajate kuraatorina. 1966. aastal lahkus ta loomaaiast, häirituna selle allakäigust.

Tegevus meedias
---------------

Esmalt jõudis Morris avalikkuse tähelepanu alla 1950. aastail, kui ta juhtis ITV telesarja "Zoo Time", kuid ülemaailmse kuulsuse saavutas ta 1967. aastal raamatuga "The Naked Ape". Raamat on häbenematu vaade inimliigile, see keskendub inimese loomalikele omadustele ja meie sarnasustele inimahvidega ning inimkäitumise selgitamisele selle evolutsioonipsühholoogilise kujunemise kaudu küttide-korilaste eelajaloolises keskkonnas. Teost on korduvalt trükitud paljudes keeltes ning see on endiselt bestseller.

Morrise hilisemad uuringud, raamatud ja telesarjad on jätkanud selle vaatega inimkäitumisele, selgitades seda puhtzooloogilisest vaatenurgast. Tema lähenemine ja järeldused on sageli pälvinud kriitikat. 1981. aastal avaldatud raamat "The Soccer Tribe" põhines osalt uuringuil, mida Morris tegi jalgpalliklubi Oxford United direktorina, sealhulgas klubi fännide "hõimu" muusikalisi rituaale klubi koduväljakul toimunud matšidel.

Tegevus kunstnikuna
-------------------

Congo tehtud maal
Lisaks teaduskarjäärile on Morris ka sürrealistlilk kunstnik. Tema teosed on rippunud näitustel kõrvuti hispaania kunstniku Joan Miró omadega ning neil on oluline mõju Briti sürrealismile. Ta esimene isikunäitus toimus 1948. aastal. 1957. aastal korraldas ta kuraatorina šimpanside maalide ja joonistuste näituse Kaasaegse Kunsti Instituudis (Institute of Contemporary Arts) Londonis, kus teiste seas olid noore Congo-nimelise šimpansi maalid. Morrise maalide fragmente võib näha Richard Dawkinsi raamatute "Isekas geen" ("The Selfish Gene") ja "Pime kellassepp" ("The Blind Watchmaker") esimeste trükkide kaanel. 

### Kunstiga seotud rolle

Aastatel 1967–1068 oli Morris Kaasaegse Kunsti Instituudi direktor.

Morris andis oma panuse 1981. aasta filmi "Võitlus tule pärast" tegemisse, kui konsulteeris filmi tegijaid vanema kiviaja inimeste žestide ja kehakeele loomisel.

Teosed eesti keeles
-------------------

* "Jason imedemaal" Rapla EGC, 1992
* "Intiimkäitumine" Mondo, 2002
* "Beebi" Pegasus, 2009

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Hill, Amelia (7. september 2008). "Morris hits at 'brutal' babycare books". *The Guardian*. London.
4. ↑

Välislingid
-----------

* www.desmond-morris.com Koduleht koos täieliku elulooga
**Moonaküla** on Rakvere loodepoolsem linnaosa ja paikneb Tallinna–Narva raudteeliinist põhja pool.

Nimest
------

Moonaküla on nime saanud Rakvere mõisa moonakate järgi.

Ajalugu
-------

Moonaküla sai linnaosaks pärast mõisamaade võõrandamist.

Tänavad
-------

Esimesed tänavad planeeriti 1920. aastatel. 

Praegu paiknevad linnaosas järgmised tänavad:
Koidu, Eha, Lääne, Põhja, Valguse, Videviku, Pilve, Looduse, Kiire, Kesk, Tähe, Söödi, Lina, Niidu, Välja, Mahla, Pilve, Lääne põik, Põhja põik, Kesk põik ja Koidu põik tänavad. Üks peatänavaid on Näituse tänav, mis saab alguse lõuna pool raudteed paiknevast Mõisavälja linnaosast ning jätkub Moonakülast põhja pool, Rakvere valla territooriumil, Põhjakeskuse suunas.

Elanikud
--------

Elanikke on kokku u 300. Selles linnaosas on elanud dirigent ja haridusjuht Ernst Rosenberg-Raatma (1891–1959) ja arhitekt Ado Eigi (1938–2008). Tänapäeval elavad seal näiteks luuletaja Urve Tinnuri, näitleja Erik Ruus, avaliku elu tegelased Marko Torm, Ain Suurkaev, Marko Pomerants.

Tänapäev
--------

Moonakülast põhja pool, Rakvere valla Tõrremäe külas, asub maakonna suurim ostukeskus - Põhjakeskus. Moonaküla linnaosas asuvad ettevõtted Virumaa Mööbel, AS Maag Konservitööstus, Puider OÜ, metallitehas AS Astera. Elamutest on Moonakülas ehitatud peamiselt viilkatustega eramaju, aga ka paariselamuid ning ridaelamuid. Moonaküla linnaosa vanem on Jüri Eljas.

Viited
------

1. ↑  "Moonaküla asukoht kaardil".
2. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 10. juuni 2007. Vaadatud 26. novembril 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  "Rakvere mõis". Vaadatud 14. septembril 2017.
4. 1 2 3  Teele Üprus (5. juuni 2014). "Moonaküla külapood on Põhjakeskus". *Virumaa Teataja*. Vaadatud 14. septembril 2017.
5. 1 2 3  Kirss, O (2007). *Jalutaja teejuht*. Rakvere, Tallinn: Solnessi Arhitektuurikirjastus. Lk 157.
6. ↑  "Geoportaal".
7. ↑  "Rakvere Majaomanike Seltsi linnaosavanemate nimekiri". 18. märts 2016. Originaali arhiivikoopia seisuga 14. september 2017. Vaadatud 14. septembril 2017.
**Palermo** on Rakvere lõunapoolseim linnajagu.

Palermo linnaosa piirneb Rakvere terviseraja, Maasika tänava, Linnuriiki viiva Haigla tee ja Rakvere linnapiiriga.

Ajalugu
-------

Linnajagu sai nime seal 19. sajandi algul kaupmees Pervoi rajatud Palermo nimelise trahteri järgi. Viimase nimi pärineb Sitsiilia saarel asuvalt Palermo linnalt, kus 1848. aastal toimus laia kõlapinda leidnud rahvaülestõus (1848. aasta Sitsiilia iseseisvusrevolutsioon), mille tulemusel kukutati Sitsiilias võimult Bourbonide dünastia. 

Trahteri juurde oli rajatud kaunis aed. Lagendikust kujunes populaarne linnarahva jalutus- ja ajaveetmiskoht. Metsatukka hakati linnaosa järgi kutsuma Palermo metsaks. Metsaveerel, kohas kus 1918. aasta detsembris tapeti enamlaste poolt 82 süütut inimest, seisab Palermo punase terrori ohvrite mälestuskivi.

Lagendikust lääne poole metsatuka taha jäävad metodisti, juudi ja Pauluse kalmistu. Teispoole linnapiiri jääb Tõrma ja islami kalmistu. Palermo elamurajoon jääb ida poole.

Välislingid
-----------

* SITSIILIA MAFFIAT Palermos ei kohta, Virumaa Teataja, nr. 120, 21 juuni 2014

Rakvere vapp
Rakvere linnaosad

Kondivalu | Kukeküla | Kurikaküla | Lennuvälja | Lepiku | Lilleküla | Linnuriik | Moonaküla | Mõisavälja | Paemurru | Palermo | Roodevälja | Seminari | Südalinn | Taaravainu | Tammiku | Vallimäe | Vanalinn | Õpetaja Heinamaa
**Haak** on perekonnanimi.

Perekonnanime Haak kandjaid oli 2014. aastal Saksamaal üle 6500 isiku, Ameerika Ühendriikides üle 3300 ja Hollandis üle 2500 isiku.

Statistika Eestis
-----------------

2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Haak 169 inimesel: 84 mehel ja 85 naisel. Perekonnanimede levikult oli Haak meeste puhul 1053. kohal ja naiste puhul 1172. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Haak vanuserühmas 70–74, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,87. Nimi oli kõige sagedasem Võru maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 12,84 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Saaremaal Kihelkonna ja Pöide kihelkonnas; Viljandimaal Tarvastu ja Pilistvere kihelkonnas; Pärnumaal Pärnu-Jaagupi, Tõstamaa ning Pärnu-Elisabethi kihelkondades; Harjumaal Keila, Võrumaal Vastseliina ja Läänemaal Varbla kihelkonnas 11 korral nimeks Haak (ka Haack).

Nimede eestistamisel võeti perekonnanimi Haak aastatel 1935 ja 1938 kasutusele 2 korral isikute poolt, kes kandsid varem nime Haakmann ja Obring.

Nime kandjaid
-------------

* Alar Haak, eesti laulja (1966–)
* Arvi Haak, eesti arheoloog (1978–)
* Ella Haak (aastani 1989), eesti matemaatik (1969–)
* Rita Haak, eesti endine veemootorisportlane (1937–)

Viited
------

1. ↑  Haak Surnames. Vaadatud 19. detsember 2023.
2. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 19.12.2023)
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Haak.
4. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Haak.

Välislingid
-----------

* Haak statistikaameti andmebaasis
**Taani troonipärimisjärjekord** on nimekiri inimestest, kellel on õigus Taani kuningriigi troonile juhul, kui eelnev inimene peaks troonist loobuma või surema. Praegu on troonipärimisjärjekorras esimesel kohal kroonprints Frederik, kes saab Taani kuningaks, kui praegune kuninganna Margrethe II loobub troonist või sureb.

Taani troonipärimissüsteem on alates 1953. aastast samasugune kui Briti troonipärimisjärjekorra süsteem, kus eesõigus troonile on kõrgeimal positsioonil oleva meessoost isiku kõigil järeltulijatel, alles seejärel tema nooremate vendade järeltulijatel, ja seejärel naissoost järeltulijatel.

1953. aasta määrusega piirati troonipärimisjärjekorda kuningas Christian X ja tema abikaasa kuninganna Alexandrine järeltulijatega, kui järeltulijad on sündinud kuninglikult heakskiidetud abieludest. Kui tekib olukord, kus sobivaid troonipärijakandidaate pole, määrab uue kuninga Taani parlament.

Enne 1953. aastat kehtis Taanis Saali õigusel põhinev troonipärimissüsteem, mille järgi naistel puudus võimalus saada Taani troonile – troonipärija leidmiseks mindi meesliini pidi tagasi nii kaugele kui võimalik.

Kuigi Briti, Norra ja Kreeka kuninglikud perekonnad on Taani kuningliku perekonnaga suguluses, ei ole neil alates 1953. aastast õigust Taani troonile. Kreeka kuninga järeltulijad kasutavad siiani tiitlis viidet Taanile (näiteks Kreeka ja Taani printsess Alexia).

Taani parlament on esimesel lugemisel[*viide?*] vastu võtnud seadusemuudatuse, mille kohaselt saaks troonile vanim järeltulija sõltumata soost (sarnaselt Rootsi troonipärimisjärjekorra süsteemiga). Enne muudatuse jõustumist peab selle heaks kiitma ka teine parlamendi koosseis ja rahvahääletus.

Troonipärimisjärjekord
----------------------

Praegune monarh: kuninganna Margrethe II

1. kroonprints Frederik (kuninganna Margrethe II vanem poeg, s. 1968)

2. prints Christian (kroonprints Frederiki poeg, s. 2005)
3. printsess Isabella (kroonprints Frederiki tütar, s. 2007)
4. prints Vincent (kroonprints Frederiki poeg, s. 2011)
5. printsess Josephine (kroonprints Frederiki tütar, s. 2011)
6. prints Joachim (kuninganna Margrethe II noorem poeg, s. 1969)

7. prints Nikolai (prints Joachimi esimene poeg, s. 1999)
8. prints Felix (prints Joachimi teine poeg, s. 2002)
9. prints Henrik (prints Joachimi kolmas poeg, s. 2009)
10. printsess Athena (prints Joachimi esimene tütar, s. 2012)
11. printsess Benedikte (kuningas Frederik IX tütar, kuninganna Margrethe II õde, s. 1944)

Vaata ka
--------

* Briti troonipärimisjärjekord
* Norra troonipärimisjärjekord
**Karl Madis** (sündinud 23. novembril 1959 Tallinnas) on eesti laulja.

Lauljateed alustas ta lastekooris Ellerhein. Tallinna Pioneeride Palees õppis ta viiulimängu. Popmuusika juurde tuli ta juba koolipäevil, esimesed esinemised solistina olid tal 1975. aastal Tallinna 4. Keskkooli ansambliga. Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli estraadiosakonnas õppis ta saksofoni. Lõpudiplomi sai ta 1984. aastal.

Ta valiti 1986. aastal ajakirja Noorus küsitluse järgi eesti populaarseimaks solistiks. Horre Zeigeri orkestriga ja muusikakooli bigbändiga esinemisel laulis ta igihaljast repertuaari. Rohkem tuntakse aga Karl Madist popsolistina. Talle sobivad moodsad tantsurütmid ja ballaadilikud lood. Oma esinemisse toob ta vaheldust suupilli, saksofoni, viiuli, klaveri ja kitarrisoolodega. Karl Madis on laulnud ansamblitega Energi (1978–1979), Mahavok (1982–1984) ja Karavan (1983. aastast).

2002. aastal võitis ta Baltic-Nordic Harmonica Festivalil kromaatilise suupilli võistlusel esikoha.

2004. aastal andis plaadifirma Hitivabrik välja Karl Madise kogumikalbumi "Eesti kullafond".

Isiklikku
---------

Karl Madis 2017. aastal
Ta on olnud abielus laulja Kersti Rosenbergiga, kellega tal on kaks poega.

Tema poeg Carl-Philip Madis oli telesaate "Eesti otsib superstaari" viienda hooaja finalist.

Viited
------

1. ↑  Biograafia. Karl Madise veebisait.
2. ↑  Jaanus Kulli, Karl Madis: "Naised, hoidke oma mehi nii, et teil kodus ei oleks tülisid.", Õhtuleht, 25. august 2012

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib 1929. aasta mängufilmist; 2023. aasta filmi kohta vaata artiklit Vigased pruudid (film 2023); Eduard Vilde jutustuse kohta vaata Vigased pruudid* |

---

**''Vigased pruudid"** on 1929. aastal Eduard Vilde samanimelise humoreski ainetel valminud Eesti mängufilm.

Filmist on säilinud katkendid.

Filmi saamislugu
----------------

"Vigased pruudid" on esimene Eesti kirjandusteose põhjal loodud linateos ja ühtlasi lavastaja Konstantin Märska teine mängufilm. 1928. aasta suvel naasis Märska koos aastatepikkuse filmitöökogemusega Berliinist kodumaale. Järgmise aasta 11. veebruaril kirjutas ajaleht Esmaspäev "Film-Klubi" (1924. aastal asutatud filmiharrastajate klubi) kavatsusest Vilde naljajutu järgi film vändata. Kirjanikult oli nõusolek saadud, klubi liikmetel osadki õpitud, aga nagu ikka, tekitas raskusi rahaline seis. Pole täpselt teada, kuidas "Film-Klubi" poolt algselt vaid operaatoriks kutsutud Märska selle küsimuse lahendas, kuid 1929. aasta 24. augustil andis Rahvaleht juba ülevaate filmi valmimiskäigust, mainides muuhulgas, et välisvõtted tehti ühes Saku-lähedases talus.

"Vigased pruudid" esilinastus Tallinna kinos Rekord "kitsamale asjahuviliste ringile" 26. septembril 1929 ja seda näidati järjest 11 päeval. Filmi saatemuusika aluseks olid motiivid Juhan Simmi loomingust. Film meeldis kodupublikule ning juba jaanuaris-veebruaris 1930 olid Tallinnas kordusetendused ning kinos Skala jooksis see viis ja kinos Kungla kaheksa päeva järjest.

Sisu
----

Lipuvere talu peremees tahab oma tütred Leena ja Miina rikastele vennapoegadest mulkidele mehele panna, kuid piigade süda hoiab hoopis teiste noormeeste poole, kellega koos tuleb nüüd midagi kavalat välja mõelda, et tüütutest mulgi kosilastest lahti saada.

Osatäitjad
----------

* Samuel Siirak – Mart Pajuvits, Lipuvere peremees
* Ly Schönberg – Leena, tema tütar
* Margareta Müller – Miina, tema tütar
* Joosep Koppel – Joosep, Lipuvere sulane
* E. Pessin – Kärje Juhan, naabri perepoeg
* Karl Laas – Enn, kosilane Mulgimaalt
* Georg Leies – Jaak, kosilane Mulgimaalt
* E. Mendt – Mölder

Tegijad
-------

* Lavastaja – Johannes Loop
* Lavastaja – Konstantin Märska
* Stsenarist – Joosep Koppel
* Operaator – Konstantin Märska
* Aluseks olnud kirjandusteose autor – Eduard Vilde
* Jumestuskunstnik – Voldemar Toffer

Viited
------

1. ↑  Paas, V. (1980). Olnud ajad. Tallinn: Eesti Raamat, lk 149.
2. ↑  Ed. Vilde "Vigased pruudid" ekraanil. Uus katse algupärase filmi alal (1929). Päevaleht, 28. sept, lk 7
3. ↑  Vigased pruudid. Eesti filmi andmebaas.
KaartUueturu asend Tartu Kesklinnas
**Uueturu** on asum Tartu Kesklinna linnaosas Emajõe paremal kaldal.

Asum piirneb Emajõe, Poe tänava, Ülikooli tänava, Kalevi tänava, Aida tänava ja Väike-Turu tänavaga.

Vaata ka
--------

* Uueturu park
* Uueturu tänav

Tartu vapp
Tartu linnaosad ja asumid

Annelinn (Ees-Annelinn **·**  Kesk-Annelinn **·**  Taga-Annelinn) **·**  Ihaste (Uus-Ihaste **·**  Vana-Ihaste) **·**  Jaamamõisa **·** Karlova (All-Karlova **·**  Ees-Karlova **·**  Taga-Karlova) **·**  Kesklinn (Riiamäe **·**  Sadama **·**  Toometaguse **·**  Uueturu **·**  Vanalinn) **·**  Kvissentali **·**  Maarjamõisa **·**  Raadi-Kruusamäe (Kruusamäe **·**  Raadi) **·**  Ropka (Jalaka **·**  Ropkamõisa) **·**  Ropka tööstusrajoon **·**  Ränilinn **·**  Supilinn **·**  Tammelinn (Uus-Tammelinn **·**  Vana-Tammelinn) **·**  Tähtvere **·**  Vaksali (Kastani-Filosoofi **·**  Vaksali) **·**  Variku **·**  Veeriku (Veeriku **·**  Veeriku tööstusrajoon) **·**  Ülejõe (Ujula **·**  Ülejõe)
Babüloonia talmudi kaasaegne 20-köiteline väljaanne
**Talmud** (heebrea keeles תלמוד‎ 'õpetus', 'õppimine') on judaismi pärimuste kogu, mis koostati 2.–5. sajandini.

Talmud on kirjatundjate ehk rabide koostatud, toora juurde kuuluv pärimus. 

Selle koostamine jõudis lõpule 450. aastatel. Talmudis on seletused ja juhised mitmesugusteks elulisteks olukordadeks, sealhulgas jumalateenistuse ja judaistlike pühade pidamiseks. See on "esivanemate pärimuse" kogumik, millele ka Uues Testamendis viidatakse.

Talmudi osad on "Mišna" ja "Gemara". On leitud Babüloonia talmud ja Jeruusalemma talmud.

Viited
------

1. ↑  The Talmud BBC

Kirjandus
---------

* "Isad". Talmudi 4. osa 9. traktaat. Heebrea keelest tõlkinud ja kommenteerinud Andres Gross ja Marju Lepajõe, järelsõna: Tapani Harviainen. Kirjastus Perioodika, Tallinn, Loomingu Raamatukogu 1990, nr 6, 48 lk
* Ben Zion Bokser, "Talmudi tarkuseraamat: juudi rahva tuhandeaastane vaimuvaramu" (*The wisdom of the Talmud: a thousand years of Jewish thought*). Inglise keelest tõlkinud Maia Planhof. Ersen, Tallinn 2004, 272 lk; ISBN 9985767993
**Haamer** on eesti perekonnanimi.

Statistika
----------

2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Haamer 157 inimesel: 76 mehel ja 81 naisel. Perekonnanimede levikult oli Haamer meeste puhul 1200. kohal ja naiste puhul 1248. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Haamer vanuserühmas 15–19, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,96. Nimi oli kõige sagedasem Põlva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 8,61 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Eesti maakondade (välja arvatud Võrumaa ja Valgamaa) erinevates kihelkondades 22 korral nimeks Amer ja Hammer (normaliseeritult Haamer).

Nimede eestistamisel võeti perekonnanimi Haamer aastatel 1935–1940 kasutusele 19 korral isikute poolt, kes kandsid varem nime Amer, Ammermann, Hämmel, Hammelmann, Hammer ja Hammermann.

Nime kandjaid
-------------

* Eenok Haamer, eesti vaimulik (1935–)
* Eerik Haamer, eesti kunstnik (1908–1994)
* Eerik Haamer, eesti kergejõustiklane (2001–)
* Eugen Haamer, eesti arhitekt ja ehitusinsener (1903–1968)
* Harri Haamer, eesti vaimulik ja skaudijuht (1906–1987)
* Maarja Haamer, eesti ooperilaulja (sopran) ja pedagoog (1938–2021)
* Markus Haamer, eesti vaimulik (1967–)
* Naatan Haamer, eesti kirikutegelane (1965–)
* Valter Haamer, eesti pedagoogikategelane ja kirjastaja (1929–)

Viited
------

1. ↑  Haamer Surnames. Vaadatud 19. detsember 2023.
2. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika Vaadatud 19. detsember 2023.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Haamer.
4. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Haamer.

Välislingid
-----------

* Haamer statistikaameti andmebaasis
Eesti suurima maapealse osaga rändrahn Letipea Ehalkivi koosneb migmatiidist
**Rändrahn** on rahn (ümbermõõt üle 3 m), mis on liustiku poolt aluspõhjast lahti murtud ja algsest asukohast minema viidud. Rohkem kui 10 m läbimõõduga või 25 m ümbermõõduga rändrahne nimetatakse hiidrahnudeks. Herbert Viidingu järgi on ligi 90% Euroopa pleistotseense jäätumise alal levinud hiidrahnudest koondunud Eestisse.

Rändrahnuks on varem peetud ka tard- või moondekivimitest monoliite, mille läbimõõt on suurem kui 1 meeter, tingimuseks vaid, et rahn ei asu tänapäeval oma algse lasumuse kohas. Rändrahnu nimetus tuleneb sellest, et mandrijää toimel on need kivid liikunud ära oma algsest tekkekohast.

Eesti rändrahnud
----------------

 *Pikemalt artiklis  Eesti rändrahnud*
Tubala kivi Hiiumaal
Suurim maapealne rändrahn Eestis on Ehalkivi Kunda lähedal (ruumala 930 m³, mass umbes 2500 tonni), suurim veealune rändrahn Toodrikivi Nõva lähedal (maht ligi 1500 m³).

Kokku on hiidrahne Eestis teada ligi 150 suurem osa neist on kaitse all. Suuri rahne on Eestis tuhatkond, väikeste rahnude arv on praktiliselt loendamatu.

Enamik Eesti rändrahnudest on Põhja-Eestis. Eriti rohkelt on neid Lahemaal. Rahnude jaotumus suurusnäitajate järgi on tavapäraselt sarnastele loodusnähtustele ligilähedaselt kirjeldatav eksponentfunktsiooni abil. Maapealseid rahne, mille ümbermõõt on ligi 50 meetrit või üle selle on Eestis kaks: Ehalkivi ja Kabelikivi.

Rändrahnud Eesti põhjarannikul
Rahnude liigitamine ümbermõõdu järgi:

* Hiidrahnud, ümbermõõt üle 25 m
* Hiidrahnude lähedased rahnud (subhiidsed), ümbermõõt 25–20 m
* Maakondlikult tähelepanuväärsed rahnud, ümbermõõt 20–16 m
* Kohaliku tähtsusega rahnud, ümbermõõt 16–10 m
* Väikerahnud, ümbermõõt 10–3 m

Vaata ka
--------

* Eesti hiidrahnude loend
* Eesti rändrahnude loend
* kivikülv
* rändkivi

Viited
------

1. 1 2  Pirrus (2009), lk 15.
2. 1 2  Soesoo, Alvar; Miidel, Avo. Eesti rändkivid. Tallinn: MTÜ GEOGuide Baltoscandia, 2008.
3. ↑  Suuroja, Martin; Suuroja, Kalle (2022). "Mitu hiidrahnu on Eestis?". *Eesti Loodus* (2): 20–23.
4. ↑  Pirrus, Enn. Eestimaa suured kivid. Suurte rändrahnude lugu. Tallinn: TTÜ Geoloogia Instituut, 2009, lk 20.

Kirjandus
---------

* Viiding, H. 1986. Suurte rändrahnude kirjeldamise juhend. - Abiks loodusevaatlejale 85. Eesti Teaduste Akadeemia, Tartu.
* Pirrus, E. 1996. Suured rändrahnud – võõrsilt pärit omad. Eesti Loodus, 4, 118–119.
* Pirrus, E. 2003. Hiidrahnud loodusmälestistena. Eluta loodusmälestiste uurimine ja kaitse, Tallinn, 75–88.
* Suuroja, K.& Suuroja, M. 2008. Hiidrahnud. Eesti loodusmonumendid. Geotrail, Tallinn.
* Pirrus, E. 2009. Eestimaa suured kivid. Suurte rändrahnude lugu. Teaduste Akadeemia kirjastus, Tallinn.
KaartVanalinna asend Tartu Kesklinnas
Tartu Ülikooli peahoone ja Jaani kirik Louis Höflingeri litograafial "Die Universitätsgebäude", 1860
Tartu Jaani kirik
**Tartu vanalinn** on Tartu linnasüda, Tartu vanim linnaosa.

Sõdade ja tulekahjude tõttu on enamik Tartu vanalinnast suhteliselt uus. Kõige vanemad rajatised on ainsana keskajast säilinud Tartu toomkirik ja Jaani kirik. Vanalinnas domineerib 19. sajandi alguse klassitsism, leidub ka stalinistliku uusklassitsismi näiteid. Rohelust pakuvad Teises maailmasõjas linnapilti tekkinud tühemikesse rajatud pargid.

Tinglikult jääb Tartu vanalinn Emajõe, Laia tänava ja Vallikraavi tänava vahele.

Vaata ka
--------

* Tartu vanalinna muinsuskaitseala

Tartu vapp
Tartu linnaosad ja asumid

Annelinn (Ees-Annelinn **·**  Kesk-Annelinn **·**  Taga-Annelinn) **·**  Ihaste (Uus-Ihaste **·**  Vana-Ihaste) **·**  Jaamamõisa **·** Karlova (All-Karlova **·**  Ees-Karlova **·**  Taga-Karlova) **·**  Kesklinn (Riiamäe **·**  Sadama **·**  Toometaguse **·**  Uueturu **·**  Vanalinn) **·**  Kvissentali **·**  Maarjamõisa **·**  Raadi-Kruusamäe (Kruusamäe **·**  Raadi) **·**  Ropka (Jalaka **·**  Ropkamõisa) **·**  Ropka tööstusrajoon **·**  Ränilinn **·**  Supilinn **·**  Tammelinn (Uus-Tammelinn **·**  Vana-Tammelinn) **·**  Tähtvere **·**  Vaksali (Kastani-Filosoofi **·**  Vaksali) **·**  Variku **·**  Veeriku (Veeriku **·**  Veeriku tööstusrajoon) **·**  Ülejõe (Ujula **·**  Ülejõe)
**Eestimaa jalaväerügement** (ka **Eestimaa värvatud jalaväerügement**; rootsi k. *Estländskt värvat infanteriregement*) oli 1702–1710 tegutsenud Rootsi jalaväeüksus, mis osales Põhjasõjas Eesti sõjategevuses. Üksus hävis Tallinna piiramisel. Üksuse juhataja oli ooberst Berend Johann von Mellin.

Ajalugu
-------

Eestimaa jalaväerügement moodustati 1702. aasta sügisel Tallinnas ning koosnes seitsmest kompaniist. Üksuse juhatajaks määrati ooberst Berend Johann von Mellin. Algselt oli rügemendi koosseisus ligi 1000 meest. 1707. aastal oli üksuses 790 meest. Sõja lõppedes kannatas rügement haiguste ja nälja all, nii et 1709. aasta suvel oli üksuses seetõttu ligi 100 sõdurit surnud. Üksus osales Tallinna kaitsmisel ning hävis selle käigus.

Viited
------

1. ↑  "Swedish Colours from Enlisted and Militia Units in the Baltic Provinces 1700-1710" (PDF). Vaadatud 16.01.2024.
2. ↑  "Vaimulikud kaitsejõududes". Lk 66. Vaadatud 16.01.2024.
3. ↑  Lk 170 (Eesti rahva ajaloost, 1960)
4. ↑  Lk 185-186 (Eesti rahva ajaloost, 1960)
5. ↑  Lk 21 (Svenska arméns regementen, 1920)

### Kasutatud kirjandus

* Eesti rahva ajaloost Põhjasõja aastail 1700–1721. Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus. 1960.
* Nordensvan, Carl Otto. Svenska arméns regementen 1700–1718. 1920.
MiG-25 RPS Eesti Lennundusmuuseumis
**Mikojan-Gurevitš MiG-25** (vene keeles Микоян и Гуревич МиГ-25; NATO koodnimega *Foxbat*) on Nõukogude Liidus Mikojan-Gurevitši konstrueerimisbüroos projekteeritud ühekohaline ülehelikiiruseline hävituslennuk.

1961. aastal hävituslennukit projekteerima asudes lähtuti eesmärgist, et MiG-25-ga oleks võimalik hävitada suurel kõrgusel mitmekordsel ülehelikiirusel lendavaid Ameerika Ühendriikide lennukeid, nagu Convair B-58 ja XB-70 Valkyrie. Lennuki esmalend toimus 1964. aastal. MiG-25 võeti Nõukogude Liidu lennuväes kasutusele 1970. aastal. 

MiG-25 suurim horisontaalkiirus oli optimaalsel 17 kuni 22 km kõrgusel, mootorite täisvõimsusel 2,8 Machi (3000 km/h). Laugel laskumisel oleks lennuk arendanud kiirust ka 3 Machi, kuid seda ei võimaldanud kogu kandevkonstruktsiooni ja kütusepaakide ülekuumenemise oht.

Kiirusel 2,8 Machi kuumenesid lennuki kaks mootorit kuni 1000 C°, vaatamata kandevkonstruktsiooni kaitseks mootoreid katvatele hõbetatud reflektor- ja soojusisolatsiooni paneelidele, võis mootorite täisvõimsusel lennata mitte kauem kui 5 minutit. MiG-25 tavaline optimaalne lennukiirus suurel kõrgusel piirdus 2300 kuni 2500 km/h, sellisel kiirusel võis MiG lennata mitte kauem kui 40 minutit.

MiG-25 ületas helikiiruse ainult mootorite järelpõlemisrežiimil.

Pärast seda kui Nõukogude Liidu sõjaväelendur Viktor Belenko põgenes 6. septembril 1976 MiG-25P-ga Hakodatesse Jaapanis, sai Maailma avalikkus ülevaate MiG-25 tegelikust lennuvõimekusest, mis oli selle sündmuseni Läänemaailma asjatundjate ringkonnas ülehinnatud.

MiG-25-st on mitmeid modifikatsioone.

Lennu-tehnilised andmed
-----------------------

* **Meeskond:** 1
* **Pikkus:** 19,75 m
* **Tiivaulatus:** 14,01 m
* **Kõrgus:** 6,10 m
* **Tühimass:** 20 000 kg
* **Suurim stardimass:** 36 720 kg
* **Mootor:** 2 × 101,1 kN, Tumanski R-15B-300 järelpõlemisega turboreaktiivmootorid
* **Suurim kiirus:** 3000 km/h (Mach 2,82) 13 000 m kõrgusel ca 5 minuti jooksul
* **Tegevusraadius:** 1730 km
* **Lennulagi:** 22 000 kuni 24 000 m
* **Relvastus:** õhk-õhk tüüpi raketid

Viited
------

Välislingid
-----------

* MiG-25 Eesti Lennundusmuuseum