recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Jakob Prei Hundipea sadamas aprillis 2012
Jakob Prei ahtrivaade 2013
Jakob Prei vöörivaade 2012
**Jakob Prei** (ka EVA 333) on Transpordiameti ujuklaeva kerega hüdrograafialaev, mis on mõeldud mõõdistustöödeks merel.

Põhiandmed
----------

* Pikkus: 25,65 m
* Laius: 13 m
* Süvis: 2,7 m
* Peamasinad: 2x MAN 809 kW
* Kiirus: 20 sõlme
* Sõidukaugus: 1000 meremiili (12 sõlmega)
* Autonoomsus: 7 päeva
* Meeskond: 4 meeskonnaliiget + 2-3 hüdrograafi.

Kirjeldus
---------

Laev on mõeldud mõõdistustöödeks avamerel. Ujukkere tagab lainetuses suurema stabiilsuse, tehes mõõtmised täpsemaks. Mõõdistustöödel on lainekõrguse piir 3,5 – 4 m. Kiirus mõõdistamisel lehviksonariga on 8-12 sõlme, külgvaatesonariga 3-6 sõlme.

Mõõdistusseadmetest on laeval 200/400 kHz lehviksonar, 300/900 kHz külgvaatesonar, 2–9 kHz chirp põhjaprofileerija, 2 spetsiaalset GPS-i, kaldeanduritega integreeritud gürokompass, 2 helikiiruse mõõtjat.

Ajalugu
-------

Uue moodsa mõõdistuslaeva hankimise plaaniga hakati varasemas Veeteede Ametis tegelema juba 2003. a. Külastati laevatehast ja saadi ka ujuklaeva joonised, et neid täiustada. Riigihange ujuklaeva ehituseks kuulutati välja 2009. a ja selle võitis ainsana osalenud firma Abeking & Rasmussen Schiffs- und Yachtwerft AG. Laeva ehitust rahastati Euroopa Regionaalarengu Fondist. Uus laev valmis Saksamaal Lemwerderis 2010-2012. a. 18. aprillil 2012. a heisati laeval Eesti lipp ja Tallinna jõuti 22. aprillil.

Esimene avastus uue laevaga tehti juba 17. mail 2012. Külgsonari katsetamise käigus tuvastati tõenäoliselt nõukogude M-klassi allveelaeva vrakk, mida oli seni peetud lihtsalt veealuseks takistuseks ehk nõukogudeaegse veealuse kaitsevõrgu puntraks.

Viited
------

Välislingid
-----------

Jakob Prei (laev) Merevikis

* Ujuklaeva logiraamat, Mõõdistuslaeva Jakob Prei tulemine
**Selma Multer** (20. jaanuar 1928 Tallinn – 25. detsember 2016) oli eesti korvpallur, treener, spordijuht ja korvpallikohtunik. 

Ta lõpetas 1947 Tallinna 7. Keskkooli ja 1951 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.

Korvpallitreeninguid alustas ta 1946 Tallinna Kalevis Joann Lõssovi juhendamisel, alates 1947 suunas teda TRÜ treener Edgar Naarits. Multer oli 15 aastat (1947–1961) Eesti NSV esindusnaiskonna kapten ja mängujuht. Võitis 1959 NSV Liidu rahvaste spartakiaadil ja 1957–1960 NSV Liidu meistrivõistlustel hõbemedali, 1954 NSV Liidu sisemeistrivõistlustel pronksi. Eesti NSV meistrivõistlustel võitis ta seitsmel korral kulla (1947–1951, 1953 ja 1959). 

Ta töötas 1951–1956 Tartu LNSK direktorina, 1956–1961 Tartu 1. Keskkooli kehalise kasvatuse õpetajana ja treenerina ning 1962–1984 Eesti NSV Spordikomitees vanemtreenerina. 1951–1961 tegutses ka väljakukohtunikuna. Kuulus 1951–1957 Korvpallisektsiooni presiidiumi ja 1985–1989 kohtunikekogu juhatusse. Ta on juhendanud ka ETKVL-i naiskonda ja meeskonda ning EKE Projekti meeskonda. Ta oli 1980. aastal Moskva olümpiamängude korvpalliturniiril oli operatiivside juht. 

Multeri õpilased on olnud: Jaak Lipso, Avo Jans, Raivo Aljaste, Tarmo Velleste, Madis Kukk, Maire Raadik.

Tunnustus
---------

* 1967 Eesti NSV teeneline treener
* 1964 Kalevi auliige
* 1974 Jõu auliige
* 2016 Eesti Vabariigi spordipreemia (elutööpreemia)

Isiklikku
---------

Tema elukaaslane oli korvpallitreener Tarmo Velleste, nende poeg Toomas Velleste on eesti korvpallikohtunik ja oli "Kalevi" meeskonna administraator.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* "Täna suri 88-aastaselt Eesti korvpallitegelane Selma Multer". ERR Sport. 25. detsember 2016
VÄGA VÄGA PETTUMUST VALMISTAV KOHT!!

**Viivikonna** on küla Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas.

Enne 2017. aasta haldusreformi oli Viivikonna Kohtla-Järve linnaosa, mille koosseisu kuulus ka Sirgala asum. Linnaosa pindala oli 2,45 km² ning see asus Kohtla-Järve keskusest linnulennul umbes 25 km kaugusel idas.

Ajalugu
-------

Viivikonna küla on mainitud Ludwig August Mellini Liivimaa atlases, mis ilmus 1798–1810. Aastatel 1935–1936 rajati külast edelasse põlevkivikaevandus. Aastal 1950 nimetati Viivikonna aleviks, mis aastatel 1950–1960 oli Narva linna halduses, 1960 liideti Kohtla-Järvega.

1987. aastal elas Viivikonnas 750 inimest ja linnaosas 1600. 2006. aastaks oli linnaosa elanike arv vähenenud 312-ni 2010. aasta alguse seisuga oli linnaosa elanike arv 208. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas Viivikonnas 99 inimest. Eestlasi oli neist 24 (24,2%).

Viivikonna järgi on nime saanud Kukruse lademe Viivikonna kihistu.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019.
3. ↑  , vaadatud 4.11.2017.
4. ↑  "Kohtla-Järve linna arengukava". 2006. Originaali (doc) arhiivikoopia seisuga 10.06.2007. Vaadatud 30.09.2007.
5. ↑  "Kohtla-Järve linna arengukava" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 19. märts 2012. Vaadatud 13. novembril 2010.
6. ↑  Statistikaameti andmebaas

| * v
* r
Narva-Jõesuu linna asulad |
| --- |
| Linn | 

* Narva-Jõesuu

 |  |
| Alevikud | 

* Olgina
* Sinimäe

 |
| Külad | 

* Arumäe
* Auvere
* Hiiemetsa
* Hundinurga
* Laagna
* Kudruküla
* Meriküla
* Mustanina
* Peeterristi
* Perjatsi
* Pimestiku
* Puhkova
* Sirgala
* Soldina
* Sõtke
* Tõrvajõe
* Udria
* Vaivara
* Viivikonna
* Vodava

 |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Norra parteist; Islandi partei kohta vaata artiklit Progressipartei (Island)* |

---

**Progressipartei** (eesti keeles on kasutatud ka vastet **Eduerakond**; bokmål: ***Fremskrittspartiet***, uusnorra keeles: ***Framstegspartiet***, lühend FrP) on konservatiivne Norra erakond. 2013. aasta parlamendivalimistel saadi Stortingis 29 kohta (paremuselt 3. tulemus). 2009. aasta parlamendivalimistel saadi 41 kohta. 2005. aasta parlamendivalimistel kogus ta 22,1% häältest ja sai 38 kohta. See oli paremuselt teine tulemus Norra Tööpartei järel.

Partei ise on nimetanud enda ideoloogiaks konservatiivset liberalismi ja klassikalist liberalismi. Ajakirjanduses on nimetatud parteid konservatismi, parempoolse populismi  ja paremäärmusluse esindajaks. 2005. aastal oli Progressipartei Norra parlamendis suuruselt teine partei. 2020. aastal on see parlamendis suuruselt kolmas partei 26 kohaga.

Erakonna praegune eesistuja on Siv Jensen, peasekretär Geir Mo.

Progressipartei loodi 8. aprillil 1973. Selle looja Anders Lange tahtis, et partei oleks pigem maksuvastane protestiliikumine kui tavaline partei. Protest oli suunatud vastuvõetamatult kõrgetele maksudele, toetustele ja kütusehindadele riigis, kus gaasi ja kütust ise toodetakse.

Partei algne nimi oli "Anders Lange Partei" või "ALP". Praeguse nime sai partei 29. jaanuaril 1977.

Erakonna juhid
--------------

* Anders Lange (1973 — 1974)
* Eivind Eckbo (1974 — 1975)
* Arve Lønnum (1975 — 1978)
* Carl I. Hagen (1978 — 2006)
* Siv Jensen (2006 — 2021)
* Sylvi Listhaug (2021 —)

Parlamendivalimiste tulemused
-----------------------------

| Aasta |  % häältest | Liikmeid Stortingis |
| --- | --- | --- |
| 1973 | 5,0 | 4 |
| 1977 | 1,9 | – |
| 1981 | 4,5 | 4 |
| 1985 | 3,7 | 2 |
| 1989 | 13,0 | 22 |
| 1993 | 6,3 | 10 |
| 1997 | 15,3 | 25 |
| 2001 | 14,6 | 26 |
| 2005 | 22,1 | 38 |
| 2009 | 22,9 | 41 |
| 2013 | 16,3 | 29 |

Tuntud liikmeid
---------------

1999. aastast kuulus Progressiparteisse Norra 2011. aasta terrorirünnakute korraldaja Anders Behring Breivik. Aastatel 1997–2007 oli ta partei noorteorganisatsiooni liige, ta on olnud ka Progressipartei ühe Oslo osakonna aseesimees.

Märkused
--------

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Progress Party (Norway) seisuga 2.05.2009*.

Viited
------

1. ↑  Øyvind Strømmen "Kes on terrorist?" Postimees/Aftenposten, 28.07.2011
2. ↑  Hans Petter Sjøli "Sier nei til Kjærsgaard" Klassekampen, 25. september 2008 (vaadatud 16. novembril 2009)
3. ↑  "Ideology and Principles of the Progress Party" FrP.no (vaadatud 11. novembril 2009)
4. ↑  Peter Beaumont "Anders Behring Breivik: profile of a mass murderer" The Guardian, 23. juuli 2011 (vaadatud 25. juulil 2011)
5. ↑  Pierre-Henry Deshayes "Norway's government fights for survival" Sydney Morning Herald, 13. september 2009 (vaadatud 25. juulil 2011)
6. ↑  Tim Lister "Europe's resurgent far right focuses on immigration, multiculturalism" CNN, 25. juuli 2011 (vaadatud 25. juulil 2011)
7. ↑  Norway Killing Suspect’s Postings Offer Clues, bloomberg.com, Jul 24, 2011
Ann Tenno 1985. aastal
**Ann Tenno** (sünninimi **Ann Epler**; sündinud 4. detsembril 1952 Tartus) on eesti fotokunstnik.

Haridus ja töö
--------------

Ta on lõpetanud 1971. aastal Tartu 5. keskkooli ja 1976. aastal Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikateaduskonna algebra erialal.

Seejärel töötas Tartu Riikliku Ülikooli Majandusküberneetika kateedris ja Tallinna Polütehnilises Instituudi matemaatika kateedris. Aastatel 1984–1987 töötas ta Kultuurimälestiste Restaureerimise Projekteerimise Instituudis fotograafina. 

Edasi on Tenno olnud vabakutseline fotograaf ning on enda tehtud fotodest koostatud raamatud ise kujundanud ja kirjastanud. 

Aastatel 2002–2005 oli Tenno ajakirja Aed peatoimetaja. 

Fotonäitustel esines Tenno peamiselt 1980. aastatel, hiljem on koostanud fotoraamatuid ja pildistanud nende jaoks.

Looming
-------

### Isikunäitused

* 1983 Helsingis
* 1984 Tallinna Kinomajas
* 1986 Tallinnas A. H. Tammsaare majamuuseumis
* 1989 Helsingis
* 1999 Tallinna Arhitektuurimuuseumis Rotermanni soolalaos

On esinenud fotonäitustel Soomes, Rootsis, Taanis, Prantsusmaal, Itaalias, Portugalis, Venemaa, Argentinas, USA-s, Iirimaal ja Austraalias.

### Tunnustus

* 1984 – Moskva üleliidulise näituse hõbemedal
* 1985 – „Venus, 85" Krakówis, pronksmedal
* 1986 – Algarves FIAP hõbemedal
* 2001 – Valgetähe III klassi teenetemärk

Ann Tenno töid on San Francisco Moodsa Kunsti Muuseumi kollektsioonis.

### Raamatud

* "Tallinn" (1992)
* "Leben Danach" (1994)
* "Eestimaa pildid" (1996)
* "Läbi aegade" (1997)
* "Highway USA" (1998)
* "Tallinna album" (1998)
* "Eestimaa saared ja rannad" (1999)
* "Inglismaa aiad" (2000)
* "Pärnu" (2001)
* "Eestimaa kirikud" koos Jüri Kuuskemaaga (2002)
* "Jaapan. Aiad" (2002)
* "Eestimaa" (2005)
* "Tallinn" (2005)
* "Üle unepiiri" (2010)
* "Eesti. Estonian Landscapes" (2016)

Välislingid
-----------

* Ann Tenno koduleht
**Kuld-merikoger** (*Sparidae*) on ahvenaliste (*Perciformes*) seltsi merikogerlaste sugukonda (*Sparidae*) kuuluv kalaliik. Kuld-merikoger on ainus liik oma perekonnas.

Liik on levinud Vahemeres ja Põhja-Atlandi ookeani idaosa rannikualadel. Ta kasvab tavaliselt umbes 35, maksimaalselt 70 sentimeetri pikkuseks ja võib kaaluda kuni 7,36 kilogrammi.

Kuld-merikokre peetakse merikogerlaste seas üldiselt kõige maitsvamaks. Tema eriline nimi *aurata* tuleneb tema silmade vahel olevast kuldsest triibust.

Tavaliselt ujub kuld-merikoger 0–30 meetri sügavusel, maksimaalselt 150 meetri sügavusel. Teda võib näha üksikult või väikestes rühmades meriheina lähedal või liivase merepõhja kohal. Kevadel esinevad nad sageli riimveega rannikulaguunides ja jõesuudmetes. Toitub peamiselt vähilaadsetest, vähemal määral taimsest toidust.

Püük ja kasvatamine
-------------------

Kuld-merikoger on hinnatud toidukala, kuid loodusliku kala saak peamiselt Vahemerest on olnud aastatel 2000–2009 suhteliselt tagasihoidlik, vahemikus 6100–9600 tonni. Lisaks sellele on kuld-merikokre traditsiooniliselt kasvatatud rannikulaguunides ja soolase veega tiikides. 1980. aastatel töötati välja intensiivsed kasvatussüsteemid, misjärel on kuld-merikoger muutunud peamiselt Vahemere piirkonnas ja Portugalis oluliseks vesiviljelusliigiks. Kuni 1980. aastate lõpuni oli toodang tühine, kuid 2010. aastal jõudis see 140 000 tonnini, mis jätab loodusliku kala püügimahud varju. Türgi on maailma suurim kuld-merikogre kasvataja, talle järgneb Kreeka.

Viited
------

1. ↑  Gilt-head Seabream. iucnredlist.org. Vaadatud 8.4.2024
2. 1 2  Sparus aurata Linnaeus, 1758. Gilthead seabream
3. ↑  FAO (Food and Agriculture Organization of the United Nations) (2011). *Yearbook of fishery and aquaculture statistics 2009. Capture production* (PDF). Rome: FAO. Lk 163. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 19. mai 2017.
4. ↑  "*Sparus aurata* (Linnaeus, 1758)". *Cultured Aquatic Species Information Programme*. FAO Fisheries and Aquaculture Department. Vaadatud 22. septembril 2012.
5. ↑  "The State of World Fisheries and Aquaculture".
**Igor Kurve** (24. juuni 1945 Viljandi – 17. juuli 2009) oli eesti kergejõustiklane (kõrgushüppaja), näitleja ja ajakirjanik.

Kurve lõpetas C. R. Jakobsoni nimelise Viljandi 1. Keskkooli ning asus Tartu Riiklikus Ülikoolis õppima vene keelt ja kirjandust. Teenis vahepeal Nõukogude armees, osa tema teenistusest möödus Riias spetsiaalses sportlaste väeosas.

Sportlasena
-----------

1963. ja 1964. aastal oli ta Eesti NSV meister kõrgushüppes. 30. juunil 1963 püstitas ta kõrgushüppes 2.01-ga Eesti NSV rekordi.

Näitlejana
----------

Aastal 1972 lõpetas Kurve Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedris (5.lend). Seejärel võttis äsja Eesti Draamateatri peanäitejuhiks saanud Voldemar Panso ta koos kursusekaaslaste Kersti Kreismanni, Juhan Viidingu, Tõnis Rätsepa, Rein Kotkase, Martin Veinmanni ja Helle Pihlakuga sinna tööle.

Ajakirjanikuna
--------------

Aastatel 1982–1986 õppis Kurve kaugõppes Tartu Riiklikus Ülikoolis, kus ta omandas ajakirjanikudiplomi.

Kakskümmend aastat töötas Kurve Eesti Televisioonis, kus ta oli režissöör, saatejuht ning paljude saadete ja telefilmide autor. Ta andis oma panuse rohkem kui tuhande saate valmimisse.

Kurve kirjutas aeg-ajalt arvamuslugusid päevalehtedele.

Isiklikku
---------

Tema ema oli õpetaja ja koolijuht Niina Kurve.

Tema tütar on endine lapsnäitleja ja praegune tõlkija Anna-Liisa Kurve. Tema poeg on poliitik Kaspar Kurve.

Viited
------

1. ↑  Igor Kurve nekroloog. – Sirp, 24. juuli 2009, lk 17
2. ↑
3. ↑  Suri näitleja ja sportlane Igor Kurve. Sakala, 22.07.2009.
4. ↑

Välislingid
-----------

* Igor Kurve sporditulemused
**Elmar Paldra** (aastani 1940 **Elmar Pergelbaum**, ka **Elmar Bergelbaum**; 12. juuni 1912 Väinjärve vald – 17. juuli 1969 Kilingi-Nõmme) oli eesti vaimulik.

Ta õppis aastatel 1921–1928 Karinu algkoolis, aastatel 1928–1933 Tapa Linna Ühisgümnaasiumis, pärast seda teenis ta kaitseväes. Aastatel 1934–1938 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaastal oli ta Tartu Pauluse koguduses. Ordineeriti 10. detsembril 1939 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1939–1940 Järva praostkonna vikaarõpetaja. Aastatel 1940–1944 oli ta (valiti 25. veebruaril 1940) Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja. Aastatel 1945–1948 oli ta Tallinna toomkoguduse õpetaja. 15. mail 1948 ta arreteeriti Tallinnas, 21. mail 1956 vabastati ta Intas. 

Aastatel 1958–1966 oli ta Sangaste ja Laatre Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja. Aastatel 1966–1969 oli ta Saarde Katariina koguduse õpetaja.

Elmar Paldra oli kaks korda abielus. Esimesest abielust Aino Grüünvergiga oli tal 2 last. Abielu lahutati 1958. Teine abielu, Helene Liimaga, sõlmiti samal aastal.

Paldra suri aastal 1969 ja ta on maetud Saarde kalmistule.

Viited
------

1. ↑  Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. III, lk. 195

Välislingid
-----------

*
Carlin Romano (2012)
**Carlin Romano** (sündinud 1953 New Yorgis) on USA kriitik ja filosoofiaajaloolane, teose "America the Philosophical" autor. 

Ta on lõpetanud 1976. aastal Princetoni Ülikooli bakalaureusekraadiga. 1979. aastal sai ta Yale'i Ülikoolist magistrikraadi. Doktorikraadi õigusteaduses (J. D.) sai ta Columbia Ülikoolis New Yorgis.

Ta töötab Pennsylvanias asuva Ursinus College'i filosoofia ja religiooniuuringute osakonnas filosoofia ja humanitaaria professorina ning Pennsylvania Ülikooli õppeasutuses Annenberg School for Communication lektorina (osalise tööajaga). Ta oli aastatel 1984–2009 ajalehe The Chronicle of Higher Education arvustaja ja ajalehe The Philadelphia Inquirer kirjanduskriitik.

Oma 2012. aastal ilmunud raamatus "America the Philosophical" väidab ta, et tänapäevased Ameerika Ühendriigid omavad maailma ajaloos kõige rikkalikumat filosoofilist kultuuri ning et see on ka tänapäeval parim koht filosofeerimiseks.

Tunnustus
---------

* 2006 – Pulitzeri kriitikaauhinna finalist

Teoseid
-------

* 2012 – *America the Philosophical*. New York: Alfred A. Knopf. ISBN 978-0-679-43470-2

Vaata ka
--------

* Esa Saarinen

Viited
------

1. ↑  Power 101. web.archive.org
2. ↑  A Bloom in springtime. web.archive.org
3. 1 2  Carlin Romano[*alaline kõdulink*]. ursinus.edu
4. ↑  Carlin Romano. asc.upenn.edu
5. 1 2  Carlin Romano. penguinrandomhouse.com
6. ↑  America the Philosophical. amazon.com
7. ↑  The Best of All Possible Worlds. nytimes.com

Välislingid
-----------

* Heil Heidegger!. 18.10.2009. chronicle.com
Reigo Tamm esinemas Tallinna päeval Vabaduse väljakul  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 15. mai 2015
**Reigo Tamm** (sündinud 22. detsembril 1988 Rakveres) on eesti ooperilaulja (tenor).

Reigo Tamm on lõpetanud 2008. aastal Tapa Gümnaasiumi. Pärast gümnaasiumi lõpetamist asus ta õppima Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli näitleja erialal, juhendajaks Elmo Nüganen. On täiendanud end näitlemises Rose Bruford College'is Londonis. Aastatel 2009–2016 õppis Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias klassikalist laulu Taavi Tampuu juures. On osalenud Jenny Anvelti, Giacomo Aragalli, Virgilijus Noreika, Jeffrey Goldbergi, Jon Thorsteinssoni ja Caroline Dowdle’i meistrikursustel. 

Aastatel 2014–2017 oli Vanemuise teatri ooperisolist. Alates 2017. aastast on Rahvusooper Estonia ooperisolist.

Tunnustus
---------

* 2015 Tartu Kultuurikandja aunimetus (noor kultuurikandja)
* 2015 Tapa valla aasta tegija tiitel kategoorias "Isiku tegu"
* 2018 Kristallkingakese auhind
* 2019 Eesti Rahvuskultuuri Fondi stipendiaat
* 2020 Rahvusooper Estonia publiku lemmiku preemia
* 2023 Eesti Teatriliidu muusikaauhinna nominent
* 2024 Rahvusooper Estonia publiku lemmiku preemia

Viited
------

1. ↑  "Teater Vanemuine. Reigo Tamm".
2. ↑  "Rahvusooper Estonia. Reigo Tamm". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. märts 2019.
3. ↑  "Tartu linn tunnustas kultuuripreemiatega loovisikuid ja aasta tähtsündmusi".
4. ↑  "Tapa vald jagas vabariigi aastapäeval tunnustust".
5. ↑  "Teatri aastaauhindade laureaadid 2017. aasta loomingu eest".

Välislingid
-----------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Lev Mehlis
**Lev Mehlis** (vene keeles Лев Захарович Мехлис; 13. jaanuar (vkj. 1. jaanuar) 1889 Odessa – 13. veebruar 1953 Moskva) oli juudi rahvusest Nõukogude Liidu partei- ja riigitegelane ning sõjaväelane.

Lev Mehlis oli pärit juudi teenistuja perekonnast. Ta lõpetas kuus klassi Odessa Juudi Kommertskoolis. Töötas 1904–1911 kontoriametnikuna ja koduõpetajana. Aastatel 1907–1910 oli ta juudi sotsiaaldemokraatliku partei Poalei Zion liige. Alates 1911. aastast teenis Vene armees (1914–1917 kahuriväes).

1918. aastal astus Mehlis Venemaa Kommunistlikku (bolševike) Parteisse. Kodusõjas osales komissarina.

1921–1922 töötas ta Tööliste-Talupoegade Inspektsiooni Rahvakomissariaadis, 1922–1926 VK(b)P Sekretariaadi sekretäri abina ja büroojuhatajana.

1926–1927 õppis Mehlis Kommunistlikus Akadeemias marksismi kursustel ja 1927–1930 Punase Professuuri Instituudis. Alates 1930. aastast oli ta ÜK(b)P Keskkomitee pressiosakonna juhataja ja samaaegselt ajalehe Pravda peatoimetaja. 30. detsembril 1937 määrati ta Punaarmee Poliitilise Valitsuse juhatajaks, millisele ametikohale ta jäi kuni 1940. aasta septembrini. 1940–1941 oli ta Nõukogude Liidu Riigikontrolli rahvakomissar ja NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu esimehe asetäitja. Alates 7. maist 1941 oli ta NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu Büroo liige ja alates 21. juunist 1941 Punaarmee Poliitilise Peavalitsuse juhataja.

Suure terrori ajal osales Mehlis repressioonides Punaarmee juhtivkooseisu vastu.

Mehlis mängis instrumentaalset rolli 1941. a sügisel 22. Eesti laskurkorpuse rindelt tagalasse töölaagritesse tõmbamisel.

  

19. märtsist 1946 kuni 27. oktoobrini 1950 oli ta Nõukogude Liidu riigikontrolli minister.

1949. aasta detsembris tabas teda insult ja ta oli 1950. aasta oktoobris halvenenud tervise tõttu sunnitud erru minema.

Ta oli ÜK(b)P Keskkomitee liikmekandidaat alates 1934. aastast ja liige alates 1937. aastast. ÜK(b)P Keskkomitee Orgbüroo liige oli ta alates 14. jaanuarist 1938 kuni 5. oktoobrini 1952.

Viited
------

1. ↑  Лев Мехлис peoples.ru
2. ↑  Мехлис Лев Захарович odesskiy.com
3. ↑  Юрий Рубцов:Лев Мехлис: карательная «секира» Сталина Звезда, 14. oktoober 2018
4. ↑  Мехлис Лев Захарович encyclopedia.mil.ru
5. ↑  Лев Захарович Мехлис deduhova.ru
6. ↑  Вячеслав Воронков:Одессит был «серым кардиналом» Сталина Новости Одессы и Одесской области, 23. oktoober 2017
7. ↑  Мехлис Лев Захарович (1889-1953) Семейные истории
8. ↑  Мехлис padchin.narod.ru
9. ↑  Мехлис Лев Захарович hrono.info
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib muusikust; teiste tähenduste kohta vaata lehte EIK.* |

---

**Eik Erik Sikk** (artistinimega **EiK**, endise artistinimega *EIXD* ja *EiK 2509*, sündinud 25. septembril 2000) on eesti muusik ja luuletaja.

Elulugu
-------

Ta õppis aastatel 2007–2019 Vanalinna Hariduskolleegiumi (VHK) algkoolis, põhikoolis ja keskkoolis (teatriharus). Pärast lõpetamist suundus ta Balti filmi- ja meediakooli bakalaureuseõppesse.

Loominguline tegevus
--------------------

Esimesed luuletused kirjutas Sikk umbes 6-aastasena, avalikult tuntuks sai ta 2014. aastal ilmunud singliga "Balti jaam". Peagi andis ta välja albumi "Melomaniakk" ja EP "Pudistaja EP". Ta on maininud, et nimetab neid pigem esimesteks katsetusteks, mida ta praegu kellelegi näidata ei tahaks. Eik Erik Sikk jõudis 2016. aasta Noortebändi võistlusel finaali. 

2017. aastal ilmusid albumid "uinak" ja "äratuskell". 2018. aasta sügisel ilmus tema kolmas album "unerohi", järgnevatel aastatel plaadid "EiK", "TIKS 097" ja "uduvaip". 

Viimastel aastatel esineb EiK koos bändiga koosseisus Maris Pihlap (taustalaul ja elektroonika) ning Mattias Tirmaste (kitarr). EiK kuulub plaadifirmasse TIKS rekords. 

Ta on teinud koostööd artistide ja bändidega nagu Jarek Kasar, Stig Rästa, Sander Mölder, villemdrillem, Jonas Kaarnamets, Ans Andur, Arg Part, Arop, Sammalhabe, Pihlap.uud, Luurel Varas ja 5LOOPS.

Diskograafia
------------

### Albumid

* "ei lase sul magada" (2023)
* "uduvaip" (2022)
* "TIKS 097" (2021)
* "EiK" (2020)
* "unerohi" (2018)
* "äratuskell" (2017)
* "uinak" (2017)

### Singlid ja EP-d

* "HÜLGEHALL" (2024)
* "qldne aeg" (2023)
* "MAIKUUVIHMAD" (2023)
* "PUDEDAKS LUMEKS" (2022)
* "MEIE SÜÜ" (2022)
* "KOLIMISKASTID" (2022)
* "TEAD" (2021)
* "TIKS 097 instrumentaalid" (2021)
* "Ilusti" (2020)
* "Tinnitus" (2019)
* "Annahetk" (2018)
* "Palju ilusam" (2017)
* "Falsett / Vestlus iseendaga" (2016)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Eik Erik Sikk** |

* "EiK: ma ei kujutaks oma elu kirjutamise ja muusikata ette".
**Julie Steinmann** (neiuna **Vares**; 29. september 1883 Põlgaste vald, Võrumaa – 8. detsember 1957 Stockholm) oli eesti ajakirjanik ja naisliikumise tegelane, Naiskodukaitse liige ning poliitik, V Riigikogu liige.

Steinmann töötas õpetajana Eestis ja Peterburis ning lõpetas 1917. aastal Peterburi Kõrgema Kommertsteaduste Instituudi. Ta kirjutas mitmetes ajalehtedes, sealhulgas ka pseudonüümi **Käo Orviku** all. Steinmann osales paljudes naisorganisatsioonides, oli EÜS Põhjala liige. 

1932. aastast oli Julie Steinmann V Riigikogu liige; Riigikogu koosseisu tegevus lõppes 1934. aastal, volitused peatati 1937.

1936. aastal avaldas Koduse Kasvatuse Instituut Steinmanni brošüüri "Seltskonna suhtumine lapsesse meil ja mujal".

Teise maailmasõja ajal põgenes Julie Steinmann koos perega Rootsi, kus osales Eesti Komitee, Eesti Rahvusnõukogu jpt organisatsioonide tegevuses ning korraldas eesti sõjainvaliidide abistamist põgenikelaagrites Saksamaal.

Välislingid
-----------

* Julie Steinmanni elulugu Eesti Rahvusraamatukogu kodulehel
**Jaan Räppo** (ka **Jaan Rjappo**; 11. aprill 1880 Räpo küla, Kasaritsa vald – 14. aprill 1958 Kiiev) oli Eesti pedagoog ja kultuuritegelane. 

Räppo õppis Sammuka algkoolis ja Võru linnakoolis ning lõpetas Peterburi ülikooli (ajaloo-keeleteaduskonna) idamaa keelte ja Hiina filosoofia erialal. Töö tõttu rändas ta palju, elas näiteks Sri Lankal ja Hiinas. 

1910. aastast elas ta Poolas, kus abiellus Lõuna-Ukrainast pärit Anfissa Hromõhhiga. Pärast seda tegutses Räppo Ukrainas, kus ta 1958. aastal suri. 

Eestis ei ole Räppo küll suuri tegusid korda saatnud, kuid 1974. aastal pandi Haanja koolile Jaan Räppo nimi. Haanja kool oli esimene tuntud isiku nime kandnud kool tolleaegses Võru rajoonis.

Jaan Räppo on Ukraina kaasaegse koolisüsteemi rajaja ja Ukrainas on tema 1920. aastatel alustatud kooliuuenduse pärand jätkuvalt au sees. Ta oli ka Ukraina NSV haridusministri asetäitja. 

Jaani abikaasa Anfissa Räppo on tõlkinud ukraina keelde eestlaste rahvuseepose "Kalevipoeg". 

Jaan Räppo kirjutas ka laulusõnu. Tema sõnadega laul "Katõ ilma veere pääl" on tuntud kui seto hümn. Jaan Räppo lauluks peetakse ka rahvalaulu "Haanja miis", mis ei ole siiski tõsi. Räppo luuletus ja rahvalaul Haanja mehest on kaks täiesti erinevat teksti.

Jaan ja Anfissa Räppo mälestuskivi asub Räpo külas Võrumaal ning Jaan Räppo mälestustahvel Harkivis.

Tunnustus
---------

* 1948 orden "Austuse märk"

Viited
------

1. ↑  Ajalugu. Haanja Kooli koduleht.

Välislingid
-----------

* Elulugu (võru keeles)
**Sanna Mirella Marin** (sündinud 16. novembril 1985 Helsingis) on Soome sotsiaaldemokraatlik poliitik ja endine Soome peaminister (2019–2023).

Enne seda oli ta alates 6. juunist 2019 Soome transpordi- ja kommunikatsiooniminister. Pärast Antti Rinne tagasiastumist valis 8. detsembril 2019 Sotsiaaldemokraatlik Partei Marini peaministrikandidaadiks.  Pärast ametisse kinnitamist sai 34-aastasest Marinist Soome ajaloo noorim peaminister ja kolmas naispeaminister.

Töö
---

Marin sündis Helsingis, elas Espoos ja Pirkkalas, kus lõpetas 2004. aastal ka gümnaasiumi. Alates 2007. aastast elab Tamperes. Asus samal aastal õppima Tampere Ülikooli avalikku haldust, sai seal 2012. aastal bakalaureusekraadi ja 2017. aastal magistrikraadi, tööd on käsitlenud valla- ja regionaaljuhtimisest ning selle juhtimise professionaliseerumist.

2012. aastal valiti ta Tampere linnavolikokku, ta oli linnavolikogu esimees aastatel 2013–2017. 2012. aastal valiti Marin Sotsiaaldemokraatliku Partei esimeseks aseesimeheks. 2015. aastal valiti ta Eduskunna liikmeks. 2019. aastal sai temast Antti Rinne valitsuse transpordi- ja kommunikatsiooniminister.

Isiklikku
---------

Sanna Marin kasvas üles ema ja tema naissõbra poolt. Tema vanemad lahutasid Sanna Marini noorusaastatel. 2020. aasta juunis tema isa suri.

Sanna Marin abiellus 1. augustil 2020 oma ammuse elukaaslase Markus Räikköneniga, neil on tütar Emma Amalia Marin. 2023. aasta kevadel teatas paar otsusest abielu lahutada.

Sanna Marinile meeldib tantsida.

Vaata ka
--------

* Sanna Marini valitsus

Viited
------

1. 1 2  James Gregory Sanna Marin: Finnish PM to divorce as she prepares to leave office. BBC News, 11. mai 2023
2. ↑  "Soome võib saada maailma noorima peaministri: 34-aastase sotsi Sanna Marini". *Delfi*. Vaadatud 8. detsember 2019.
3. ↑  "Pääministeri Sanna Marin niukkasanainen al-Holin suomalaisten palautuksista A-studion haastattelussa – valta vaihtui Suomessa, uusi hallitus vakuutti yhtenäisyyttään, Yle seurasi". *Yle*. Vaadatud 11. mail 2023.
4. ↑  "Soome sai ametlikult uue valitsuse". *ERR*. 10.12.2019.
5. ↑  Pääministeri Sanna Marin meni naimisiin – "Olen onnellinen ja kiitollinen, että saan jakaa elämäni rakastamani ihmisen kanssa". Yle uutiset, 02.08.2020.
6. ↑  "Sanna Marin". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. detsember 2019.
7. ↑  "Jakso 7: Sanna Marin". *MTV oy*. 7. oktoober 2021. Originaali arhiivikoopia seisuga 24.10.2022. Vaadatud 24.10.2022.

Välislingid
-----------

* Finnish PM defends dancing, takes drug test to clear herself. AP News, 19. august 2022
**Alicia Moreau de Justo** (11. oktoober 1885 – 12. mai 1986) oli Argentina arst ja poliitik, feministlik aktivist.

Moreau de Justo 1986. aastal
Moreau de Justo hakkas naiste õiguste eest võitlema 20. sajandi alguses. 1902. aastal asutas ta koos kaasmõtlejatega Feministlik Sotsialistliku Keskuse (*El Centro Socialista Feminista*) ja Naiste Ühenduse (*Unión Gremial Femenina*). Lisaks pidas naine konverentse kultuuriühenduses Valguse Selts (*Sociedad Luz*), asutas koos oma revolutsionäärist isaga Rahva Kultuuriseltsi (*Ateneo Popular*) ning asutas 1918. aastal Riikliku Feministliku Ühenduse (*La Unión Feminista Nacional*). Ta töötas ka ajalehtede Humanidad Nueva ja Nuestra causa toimetajana.

Pärast ülikooli[*viide?*] lõpetamist astus Alicia Moreau de Justo Sotsialistlikku Parteisse (*El Partido Socialista*). Ta oli erakonna aktiivne liige aastast 1921 kuni selle lagunemiseni 1958. aastal. Hiljem lõi ta kaasa uue Argentina Sotsialistliku Partei (*Partido Socialista Argentino*) ning selle poliitikat esindava ajalehe La Vanguardia loomisel ja kujundamisel. 

Moreau de Justo võitles poliitikas tegutsetud perioodil Argentina naiste olukorra parandamise nimel, koostades 1932. aastal koguni seaduseelnõu naiste valimisõiguse asjus. Lisaks avaldas ta toetust Hispaania kodusõjas võitlevatele vabariiklastele ning kritiseeris 1940. aastatel Argentinas alguse saanud poliitilist liikumist peronism. 

Oma elu viimasel kümnendil võitles Moreau de Justo 1976. aastal riigis alguse saanud militaarrežiimi ja naistevastase vägivalla vastu. Hoolimata kõrgest east, terviseprobleemidest ja kaotustest isiklikus elus lõi naine poliitikas kaasa kuni surmani.

Pärand
------

Tundsin suurt kaastunnet puhkusest, rõõmust, haridusest ilma jäänud rahva vastu, /.../ seega püüdsin nende inimestega lähedasemaks saada.
Alicia Moreau de Justo, *Formación PS (2:42)*

Alicia Moreau de Justot on nimetatud "väsimatuks võitlejaks" ning jälgi tema tänuväärsest tööst Argentina ühiskonnas on märgata praeguseni. Tänapäeval kannavad poliitiku ja arsti nime mitu haiglat, kooli, poliitilist organisatsiooni ja tänavat. Lisaks tegutseb praeguseni temanimeline sihtasutus La Fundación Alicia Moreau, mis abistab (kodu)vägivalla all kannatavaid naisi.

Viited
------

1. ↑  "Alicia Moreau y la Educación". *youtube.com*. Vaadatud 12. mail 2023.
2. ↑  "Alicia Moreau de Justo". *Hispaaniakeelne Vikipeedia*. Vaadatud 12. mail 2023.

Välislingid
-----------

* Alicia Moreau de Justo sihtasutuse veebileht
* Naised, kes võitlesid naiste õiguste nimel
* Alicia Moreau de Justo lühike elulugu
* Alicia Moreau de Justo kõnelemas võrdõiguslikkusest ja haridusest
* Lühivideo teekonnast naiste õigusteni Argentinas
* Naiste õigused ja naistevastane vägivald Argentinas
**Andmeanalüüs** (ingl *data analysis*) sisaldab andmete ülevaatamist (*inspecting*), puhastamist (*cleansing*), muutmist (*transforming*) ja modelleerimist eesmärgiga saada soovitud infot, teha selle põhjal järeldusi ja hõlbustada otsustuste tegemist (*supporting decision making*)[*viide?*].

Mõnikord eristatakse (esmast) uurivat andmeanalüüsi (*exploratory data analysis*) ja kinnitavat andmeanalüüsi (*confirmatory data analysis*).

Andmeanalüüsil on mitu aspekti ja lähenemist, see hõlmab erinevaid meetodeid erinevatest teadusaladest ja tegevustest. 

Intellektuaalne andmeanalüüs on andmeanalüüsi omaette meetod, mis põhineb andmete modelleerimisel ja avastamisel, mitte nende kirjeldamisel. Ärianalüütika (vene k *бизнес-аналитика*) hõlmab andmeanalüüsi, mis toetub agregatsioonile. Statistilises vaatenurgas mõned inimesed eristavad kirjeldavat statistikat, uurivat andmeanalüüsi ja statistiliste hüpoteeside kontrolli. Uuriv andmeanalüüs tegeleb andmete uute iseloomustuste avastamisega, ja statistiliste hüpoteeside kontroll kinnitab või kummutab (lükkab ümber) olemasolevaid hüpoteese. Prognoosianalüüs keskendub statistiliste või struktuurmodellide kasutamisel ennustamiseks või klassifikatsiooniks, ja tekstianalüüs kasutab statistilisi, lingvistika- ja struktuurmeetodeid info võtmiseks ning klassifitseerimiseks tekstiallikatest, mis kuuluvad mittestruktureeritud andmete hulka. Need on andmeanalüüsi variandid. 

Andmete integratsioon on andmeanalüüsi eelkäija, aga andmeanalüüs ise on tihedalt seotud andmete visualiseerimise (vene k. *визуализация данных*) ja levitamisega. Terminit "andmeanalüüs" kasutatakse mõnikord ka andmete mudeldamise sünonüümina.

Vaata ka
--------

* Andmesisestus
* Peakomponentide analüüs

Viited
------

1. ↑  TEA entsüklopeedia 2. köide, 2009.
**Kristjan Lume** (sündinud 19. detsembril 1986) on eesti šaržikunstnik. 

Ta elab Võrus. Joonistamise avastas 13-aastase poisikesena, šarže hakkas aktiivsemalt tegema 28-aastaselt, olles saanud innustust oma suurelt iidolilt Hugo Hiibuselt. Kristjan kohtus Hugo Hiibusega mõni aasta enne vanameistri surma mitmel korral ka isiklikult, saades temalt näpunäiteid. Kristjan joonistab inimestest šarže nii silmast silma kohtudes kui ka piltide järgi. 

Kristjani tööd on olnud mitmel näitusel: Võrumaa Keskraamatukogus, Puiga raamatukogus, Tartu Linnaraamatukogus, Viljandis Kondase Keskuses. 

Tema šaržid illustreerivad Contra raamatut „Bussijaamas on Valgre Raimond". 2022. aastal ilmus Kristjanil oma autoriraamat „Pilguga pai". 

Kristjan

### Lingid

* Šaržikunstnik Kristjan Lume: šarž on inimese röntgenpilt, ERR uudised, 9. november 2022
* Kirglik joonistaja Kristjan Lume teeb pilguga pai kõva kaanega raamatus. Aime Jõgi, Tartu Postimees, 17. juuni 2022
* "Terava pliiatsiga Kristjan Lume märkab laubakortsutust ja rõõmsat silmavaadet". Aime Jõgi, Tartu Postimees, 23. detsember 2020.

* Intervjuu Kristjaniga, Raadio 2, detsember 2021.

* "Mees, kelle kireks on šaržikunst", Marianne Mett, Võru Linna Leht, jaanuar 2019
* Šaržikunstnik Kristjan Lume  Kalev Lilleorg, Vaimupuu, juuni 2020
**Helgi Parts** (15. september 1937 Tartu – 7. mai 2003 Tallinn) oli eesti kergejõustiklane, kelle põhiala oli kettaheide.

Ta oli abielus Aleksander Lohuga. Alustas õpinguid Võrumaal Kuldre algkoolis. 1949. aastal 11-aastaselt küüditati perega Siberisse Baikali äärde. 1972. aastal lõpetas ta 12. kutsekeskkooli. Sportima hakkas ta alles 22-aastaselt (1959) Aleksander Lohu innustusel ja juhendamisel. Tõusis kettaheites maailma paremikku, tuli 1968. aastal Nõukogude Liidu meistrivõistlustel kettaheites 4. kohale, 1975. aastal oli Nõukogude Liidu kergejõustiku edetabelis 3. ja maailma edetabelis 11. kohal. Kettaheites ja kuulitõukes tuli 25-kordseks Tööjõureservide üleliiduliseks meistriks, 1982. aastal (kalurikolhoosis töötamise ajal) tuli kettaheites Nõukogude Liidu maaspordimängude võitjaks. Aastatel 1962–1984 tuli 30 korda Eesti meistriks – 17 korda kettaheites ja 13 korda kuulitõukes – ning võitis Eesti talvistel meistrivõistlustel kuulitõukes 5 ja kettaheites 10 korda kulla. Aastatel 1962–1978 parandas Eesti rekordit kettaheites 21 korda (45.64 – 62.92) ja aastatel 1969–1971 kuulitõukes 7 korda (15.08 – 16.35). Parandas ka kergejõustikuveteranide maailmarekordit: ketaheites (40–44-aastased) 63.70, kuulitõukes (45–49-aastased) 16.79 ja ketaheites 59.30. Isiklik kuulitõukerekord 17.46 (1979). Ta on NSV Liidu meistersportlane (1967) ja NSV Liidu rahvusvahelise klassi meistersportlane (1968). Ta võistles 61 korda Eesti koondises. Töötas Siberi metsades (13. eluaastast) ja artellis Parkett (hilisem Teenindusministeeriumi REV), oli Tööjõureservides treener, kalurikolhoos "Majak" õmblustöökojas siiditrükkija ja aastatel 1993–1998 Eesti Spordigümnaasiumis spordiõpetaja.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Helgi Parts World Athletics leheküljel
* Helgi Parts käis Kolgata teed
* Helgi Partsi teeneteplaat
Laitse mõisa peahoone
Laitse mõisa peahoone
Mõisa park
**Laitse mõis** oli rüütlimõis Harjumaal Nissi kihelkonnas. Tänapäeval jääb mõisaansambel Harju maakonna Saue valla Laitse küla maadele.

Ajalugu
-------

Mõis (saksa keeles *Laitz*) eraldus 1637. aastal Ruila mõisast, kui mõis kingiti 1622. aastal Riia pürjermeistrile Johann Ulrichile ja on kuulunud aja jooksul paljudele valdajatele. Laitse püsis väheste vaheaegadega Ulrichite käes kuni 1814. aastani, siis pärandus Mohrenschildtidele. Aastast 1883 kuulus mõis Woldemar Reinhold Karl Alexander von Üxküllile (1860–1945), kes ehitas uue Laitse mõis peahoone (valmis aastal 1892). 1909. aastal müüs von Uexküll Laitse mõisa maha Bremenitele. Aastal 1919 hoone võõrandati maareformiga.

Hiljem asusid seal Laitse alaealiste parandusasutus, hiljem raadiojaama kontor ja korterid. Raadiojaam (Eesti Raadio ja Eesti Televisiooni saatekeskuse üks filiaal) tegutses mõisa kõrval asuval territooriumil 1949–1998. Oli kaks võimsat kesklainesaatjat (sh Eesti Raadio I programm) ja hulganisti lühilainesaatjaid.

Laitse mõisas asusid kuni nõukogude aja lõpuni postkontor, raamatukogu, arstipunkt, kinosaal, kohalik automaat-telefonijaam, sovhoosi söökla ja väike pagaritöökoda.

Aastatel 1994–1995 jäi mõis praktiliselt tühjaks, seisis paar aastat kütmata ning kippus pisut lagunema.

Alates 1996. aastast on Laitse mõis eraomanduses.

Vaata ka
--------

* Laitse mõisa park
* Eesti mõisate loend
* Uusgootika

Viited
------

1. ↑  Õpetus, töö ja vitsahirm, Päewaleht, nr. 159, 16 juuni 1940.
2. ↑  Laitse mõisa peahoone. Kultuurimälestiste register.

Kirjandus
---------

* Kohtuministeerium omandas Laitse mõisasüdame ja lossi. Uus Eesti, 30. oktoober 1937, nr 295, lk 3.
* Laitse alaealiste parandusasutuses. Päevaleht, 16. juuni 1940, nr 159, lk 5.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Laitse mõis** |

* Laitse mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
* Laitse mõis (Nissi khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
* Laitse mõis Eesti mõisaportaalis
* Laitse mõisa 360° aeropanoraam / aerofoto
* Laitse lossi pubi

Nissi kirik
Nissi kihelkond

**Kirik**: Nissi  

**Mõisad**: Nissi kirikumõis | Laitse mõis | Lehetu mõis | Munalaskme mõis | Nurme mõis | Pajaka mõis | Põlli mõis | Riisipere mõis | Russalu mõis | Vardi mõis
Cristian Pavón 2018. aasta MM-il
**Cristian David Pavón** (sündinud 21. jaanuaril 1996 Córdobas) on Argentina jalgpallur, kes mängib äärepoolikuna Brasiilia kõrgliigaklubis Grêmio.

Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis Talleres de Córdoba. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Argentina esiliigas hooajal 2013/14.

2014. aasta juulis sõlmis ta lepingu Argentina kõrgliigaklubiga Boca Juniors. Enne Boca Juniorsi meeskonnas debüteerimist oli ta 2014. aasta teisel poolel laenul Argentina esiliigaklubis Colón. Boca Juniorsiga tuli ta kolm korda Argentina meistriks. Pavóni edukaim hooaeg Boca Juniorsis oli 2016/17, mil ta lõi Argentina kõrgliigas üheksa väravat ja andis üheksa väravasöötu. Hooajal 2017/18 oli ta Argentina kõrgliigas enim väravasööte andnud mängija (11). Aastatel 2019–2020 oli ta Boca Juniorist laenul Major League Socceri (MLS) klubis LA Galaxy.

2022. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Brasiilia kõrgliigaklubiga Atlético Mineiro.

2024. aasta veebruaris sõlmis ta kuni 2026. aasta detsembrini kehtiva lepingu Grêmioga.

2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Argentina olümpiavõistkonda. Argentina jalgpallikoondises debüteeris ta 11. novembril 2017 sõprusmängus Venemaa vastu. Argentina koondisse kuulus ta 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Boca Juniors
* Argentina Primera División: 2015, 2016–17, 2017–18
* Copa Argentina: 2014–15, 2019–20
* Supercopa Argentina: 2018

Atlético Mineiro
* Campeonato Mineiro: 2023

Grêmio
* Campeonato Gaúcho: 2024

Viited
------

1. ↑  "Mais um: Atlético-MG anuncia a contratação de Pavón, quarto reforço para janela de julho". *ge* (portugali). 3. juuli 2022. Vaadatud 3. juulil 2022.
2. ↑  "Grêmio fecha acordo com atacante argentino Cristian Pavón" (portugali). Grêmio FBPA. 16. veebruar 2024. Vaadatud 16. veebruaril 2024.
3. ↑   (vaadatud 30.7.2023)

| * v
* r
Argentina koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Guzmán
* 2 Mercado
* 3 Tagliafico
* 4 Ansaldi
* 5 Biglia
* 6 Fazio
* 7 Banega
* 8 Acuña
* 9 Higuaín
* 10 Messi (c)
* 11 Di María
* 12 Armani
* 13 Meza
* 14 Mascherano
* 15 Pérez
* 16 Rojo
* 17 Otamendi
* 18 Salvio
* 19 Agüero
* 20 Lo Celso
* 21 Dybala
* 22 Pavón
* 23 Caballero
* Treener: Sampaoli

 | Argentina |
**"Musta kivi saladus"** on Elisa koguperesari, mille tegevus toimub ühes suvises Eesti väikelinnas. Neli noort asuvad lahendama saladust, kuhu kadus skandaalse kuulsusega astrofüüsikust professori lapselaps.

Esimene hooaeg esilinastus Elisa Huubis 2022. aasta septembris.

Osatäitjad
----------

* Leona Tuvikene - Eliise
* August Teder - Martin
* Carmen Kikkas - Anni
* Harri August Koolme - Kevin
* Sofia Lisell Flink - Mirjam
* Nora Reinsalu - Mia
* Margus Tabor - Eliise isa Jaak
* Oliver Laimets - Rasmus
* Tõnu Oja - Professor Saarla
* Piret Krumm - Silvi Kullerkupp
* Lee Trei - Mirjami ema
* Hendrik Toompere - Harald Niilus
* Mart Müürisepp - Leon

Osad
----

### 1. hooaeg

Unisest suvevaheajast saab ühtäkki ohtlik seiklus, kui noortekamp Martin, Anni, Kevin ja Eliise ehk detektiivibüroo M.A.K.E. hakkavad omal käel uurima kadunud Mirjami juhtumit. See paneb proovile laste suhted nii lähedastega kui ka omavahel. Sündmustesse toovad ootamatuid pöördeid kohalik politseiuurija ja uudishimulik ajakirjanik. Kas noortel õnnestub leida tüdruk, kes on kadunud olnud juba viis aastat, aga kelle vanaisa usub, et ta on ikka veel elus? Milline on musta kivi saladus? 

|  | Eetris | Pealkiri |
| --- | --- | --- |
| 01 | Elisa Huubis | "Kadumine" |
| 02 | Elisa Huubis | "Tupsu" |
| 03 | Elisa Huubis | "Mirjam" |
| 04 | Elisa Huubis | "Tõelised uudised" |
| 05 | Elisa Huubis | "Tõekuulutaja" |
| 06 | Elisa Huubis | "Eikunagi" |

Välislingid
-----------

"Musta kivi saladus" Elisa Huub voogedastuskeskkonnas
**Sky Plus** on Eestis tegutsev raadiojaam, mis alustas tegevust 9. mail 1997. 

Raadiojaamal on uuringutulemuste järgi üle 300 000 kuulaja nädalas.

Raadiosaated
------------

Saatejuhtidega programm on eetris ööpäev läbi. Sky Plusi programm koosneb muusikast, uudistest ja liiklusteadetest, lisaks on iga päev kavas mitmesugused raadiomängud. 

### Hommikuprogramm

Hommikuprogramm on kavas viiel päeval nädalas, esmaspäevast reedeni kella 6.00–10.00. 

Hommikuprogrammi saatejuhid (aprilli 2024 seisuga) on Alari Kivisaar, Maris Järva, Siim Taba ja Rain Kelk.

Sagedused
---------

* Kärdla 96,9 MHz
* Kuressaare 96,3 MHz
* Muhu 99,6 MHz
* Tallinn 95,4 MHz
* Tartu 95,2 MHz
* Pärnu 96,8 MHz
* Rakvere 101,3 MHz
* Viljandi 99,7 MHz
* Põltsamaa 96,5 MHz
* Paide 92,6 MHz
* Haapsalu 97,6 MHz
* Rapla 87,7 MHz
* Otepää 99,1 MHz
* Võru 93,8 MHz
* Narva 93,6 MHz
* Kullamaa 106,8 MHz
* Kiviõli 103,3 MHz

Vaata ka
--------

* Eesti raadiojaamade loend

Viited
------

1. ↑  300 000 kuulajat
2. ↑  Sky Media raadiojaamadel oli rekordhulk kuulajaid[*alaline kõdulink*]

Välislingid
-----------

* Sky Plus
* Sky Media
**Henry Kõrvits** (esinejanimed **Genka** ja **Oleg Kosjugin**; sündinud 30. detsembril 1974) on eesti räppar.

Räppimist alustas Genka 1996. aastal, DJ ameti võttis enda peale Paul Oja. Varsti liitus nendega Revo, kellega nad moodustasid bändi Toe Tag. Esimene kontsert anti juba 1996. aasta oktoobris, mitmes linnas esineti hiphopiüritustel.

1997. aastal andsid nad välja plaadi "The Real Kuhnja Homophobes". Järgmisel aastal liitusid Revo ja Genka teise Eesti hiphopansambliga A-Rühm, kuhu kuulusid veel Cool D, Kozy ja DJ Critikal, ning Toe Tagi tegevus jäi pooleli. 2001. aastal räppis Genka koos Droopyga sisse Eesti hiphopihiti "Tallinn", mida mängiti paljudes raadiokanalites ja muusikasaadetes. Samal aastal tuli Toe Tag tagasi ja korraldas Eestis ringreisi.

2004. aastal andis Toe Tag välja albumi "Legendaarne". Sellel on 18 lugu, millest hittideks said "Deja Vu", "Legendaarne" ja "Pankrot".[*viide?*] Lugu "Legendaarne" pälvis 2004. aasta Raadio 2 aastahiti valimisel teise koha Nexuse "Hingetuna" järel. Üritusel peksis Genka Nexuse mänedžeri Peter Rossi.

2005. aastal jõudis Genka, Revo ja Paul Oja lugu "Pankrot" Eesti muusikaedetabelitesse, seda mängiti isegi Euroopa MTV-s.

2006. aastal andis A-Rühm välja oma albumi "Leegion", kus on 23 lugu. Lisaks A-Rühma lugudele tegi G-Enka plaadil mitu soololugu. A-Rühma plaadilt jõudis "Palmisaar" Raadio 2 aastahiti valimisel kolmandaks. "Palmisaarele" filmiti video Indias ja "Tugitooligangsterile" Inglismaal.

Genka ja Paul Oja asutasid plaadifirma Legendaarne Records. Selle plaadifirma all on oma tuntumad lood välja andnud näiteks Metsakutsu, s'Poom, Põhjamaade Hirm, Winny Puhh.

A-Rühm soojendas 30. juulil 2007 Tallinna laululaval räppar 50 Centi.

Hooajal 2011/2012 juhtis Kõrvits TV3-s saadet "See pole lastesaade". Ta on mänginud filmitriloogias "Klassikokkutulek" (2016, 2018 ja 2019).

Henry Kõrvits oli aastatel 2012–2013 Raadio 2 peatoimetaja. Ta on töötanud kuus aastat Saku Õlletehase turundusosakonnas (Saku Rocki tootejuhina).

Pere
----

Henry Kõrvitsa isa on muusik ja näitleja Harry Kõrvits ning vanaisa oli helilooja ja muusikateadlane Harri Kõrvits. Henry ema on endine näitleja Viiu Kõrvits (snd 18. augustil 1953). 

Tal on Maris Kõrvitsaga (snd 11. jaanuaril 1979) kolm last: tütar Tuule Teele (snd 4. juulil 2010) ning pojad Karl Villem ja Georg Aksel. Maris ja Henry abiellusid 10. juulil 2015.

Diskograafia
------------

* "Oleg Kosjugini lugu" (2010)
* "Genka / Paul Oja" (2014)
* "Oleg" (2021)
* "Oleg Kosjugin X" (2021)
* "Doom" (2023)

Viited
------

1. ↑  «Genka peksis põhiliselt näkku!». Õhtuleht, 5. jaanuar 2005
2. ↑  Skandaal minevikust ehk seik, kuidas Genka Nexuse produtsendile vastu lõugu andis. Sky Media, 22. november 2018

Välislingid
-----------

* G-Enka andmebaasis MusicBrainz (*inglise keeles*)
* MySpace
* Toe Tag
* A-Rühm
* Legendaarne plaadifirma
**Epp Mäe** (sündinud 2. aprillil 1992 Rakveres) on Eesti maadleja.

Saavutused
----------

Ta on kaheksakordne Eesti meister naiste vabamaadluses (2007, 2009–2015), neljakordne Eesti meister sumos, kolmekordne Eesti meister rannamaadluses ja ühekordne Eesti meister judos.

2015. aastal valiti ta Eesti aasta parimaks naissportlaseks.

Euroopa meistrivõistlused naiste vabamaadluses
----------------------------------------------

2007. aasta – Poola Varssavi kehakaalus 70 kg – 3. koht (kadetid);

2008. aasta – Läti Daugavpils kehakaalus 70 kg – 5. koht (kadetid);

2009. aasta – Gruusia Thbilisi kehakaalus 72 kg – 3. koht (juuniorid);

2009. aasta – Serbia Zrenjanin kehakaalus 70 kg – 2. koht (kadetid);

2010. aasta – Bulgaaria Samokov kehakaalus 72 kg – 3. koht (juuniorid);

2011. aasta – Saksamaa Dortmund kehakaalus 72 kg – 15. koht;

2011. aasta – Serbia Zrenjanin kehakaalus 72 kg – 3. koht (juuniorid);

2012. aasta – Serbia Belgrad kehakaalus 72 kg – 16. koht;

2012. aasta – Horvaatia Zagreb kehakaalus 72 kg – 1. koht (juuniorid);

2013. aasta – Gruusia Thbilisi kehakaalus 72 kg – 5. koht;

2014. aasta – Soome Vantaa kehakaalus 72 kg – 8. koht;

2015. aasta – Aserbaidžaan Bakuu kehakaalus 75 kg – 9. koht;

Maailmameistrivõistlused naiste vabamaadluses
---------------------------------------------

2009. aasta – Türgi Ankara kehakaalus 72 kg – 3. koht (juuniorid);

2010. aasta – Ungari Budapest kehakaalus 72 kg – 7. koht (juuniorid);

2011. aasta – Rumeenia Bukarest kehakaalus 72 kg – 10. koht (juuniorid);

2011. aasta – Türgi İstanbul kehakaalus 72 kg – 8. koht;

2012. aasta – Tai Pattaya kehakaalus 72 kg – 7. koht (juuniorid);

2012. aasta – Kanada Strathcona kehakaalus 72 kg – 13. koht;

2013. aasta – Ungari Budapest kehakaalus 72 kg – 10. koht;

2014. aasta – Usbekistan Taškent kehakaalus 75 kg – 5. koht;

2015. aasta – Ameerika Ühendriigid Las Vegas kehakaalus 75 kg – 3. koht;

Tunnustus
---------

* 2015 aasta naissportlane
* 2016 Eesti Vabariigi spordipreemia

Viited
------

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Epp Mäe** |

* Biograafia ESBL-is
* Epp Mäe sporditulemused sport24.ee