recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib 17. sajandi mereväelasest; aadlisuguvõsa kohta vaata artiklit Adeler (aadlisuguvõsa); laeva kohta vaata Kapella (laev)* |

---

Cort Sivertsen Adeler
**Cort Sivertsen Adeler** (ka **Adelaer**; 16. detsember 1622 Brevik – 5. november 1675) oli norra päritolu mereväelane. Tema algne nimi oli **Kurt Sørensen**. 

Cort Adeleri vanemad olid norralased. Tema isa oli kippar.

15-aastaselt astus ta Hollandi sõjalaevastiku teenistusse. Aastal 1639 võitles ta admiralleitnant Maarten Trompi juhatuse all Downsi lahingus. Aastal 1642 oli ta kapteni abi Hollandi laeval Grote St. Joris, mille Veneetsia rentis San Georgio Grande nime all oma sõjalaevastikku. Ta nimetas end sel ajal **Adelborst** ('merekadett'). 

Aastatel 1642–1661 oli ta Veneetsia teenistuses, kus ta 1645 nimetati laeva San Georgio Grande kapteniks; sellest ajast oli ta täielikult Veneetsia teenistuses. Aastal 1650 sai San Georgio Grande lipulaevaks ning Sivertsen seega lipukapteniks. Ta võitles Türgi vastu ning paistis silma mitmes merelahingus, eriti Dardanellide lahingus. 13. mail 1654 murdis ta Dardanellide lähedal Türgi galeeride liini ja uputas neist viisteist. 14. mail alistus talle Tenedose (Bozcaada) garnison. Selle eest löödi ta rüütliks ja teda autasustati Püha Markuse ordeniga. Veneetsia senat määras talle 1400 tukati suuruse aastarendise. Aastal 1660 ülendati ta viitseadmiraliks. 

Sivertsen säilitas Veneetsia teenistuses olles tihedad sidemed Hollandi Vabariigiga. Seal kasvas tema poeg Jan. Aastal 1661 lahkus Sivertsen Veneetsia teenistusest. 

Ta sai Taani-Norra kuningalt Frederik III-lt kutse tulla Kopenhaagenisse, et aidata sõjalaevastikku üles ehitada. Aastast 1663 oli ta kindraladmiralina ja admiraliteedi asepresidendina Taani sõjalaevastiku eesotsas. Ta kujundas selle Hollandi eeskujul ümber. Ta osales Skåne sõja merelahingute planeerimisel. Aastal 1675 andis ta haiguse tõttu juhtimise üle Niel Juelile. 

Ta tegutses ka ulatuslikult kaupmehena. 

Kuningas andis talle 1665 ka aadlikirja. Ta võttis nimeks Adeler. 

Ta sai riigilt nii palju raha, et ta sai osta Taanis ja Norras suured maavaldused. Ta omandas muu hulgas Gjemsø kloostri maad Skieni lähedal, mis kuulusid tema järglastele 19. sajandini, mil need müüdi Didrich von Cappelenile. Cort Adeleri järeltulijate seas oli maavanem (*stiftamtmann*) Friderich Georg Adeler (suri 1810), kes tituleeris end muu hulgas "Herre til Giemsøe Kloster". 

Cort Adeleri järglased elasid osalt Norras, kus meesliin suri välja, ning osalt Taanis, kus üks liin nimetati vabahärradeks ning omas Dragsholmi mõisa Dragsholmi lossiga.
**Noah Kiprono Ngeny** (sündinud 2. novembril 1978 Kabenas) on Keenia kergejõustiklane (jooksja, põhidistantsid 800 m ja 1500 m). Olümpiavõitja (2000).

Enne Sydney olümpiamänge oli Maroko mailer Hicham El Guerrouj üks kindlamaid olümpiakulla taotlejaid.

Eeljooksus ja poolfinaalis võitiski marokolane mängeldes, finaalis aitas tal esimesel distantsipoolel kõrget tempot hoida kaasmaalane Youssef Baba. Kui Baba väsis, asus El Guerrouj ise juhtima ja oli ees ka lõpusirgele tulles.

Siis kiirendasid end kogu aeg marokolase tempot hoidnud keenialased Noah Ngeny ja Bernard Lagat. Neist Ngeny samm oli nii värske, et El Guerrouj ei suutnud oma liidrikohta enam hoida. Viimastel meetritel möödus Ngeny suurfavoriidist ja võitis uue olümpiarekordiga 3.32,07 olümpiakulla.

Senine olümpiarekord 3.32,53 oli 16 aastat vana ja kuulus inglasele Sebastian Coe'le.

1999. aasta maailmameistrivõistlustel Sevillas oli 21-aastane Ngeny lõpetanud El Guerrouj'i järel teisena.

Saavutused
----------

### Olümpiamängudel

2000 **olümpiavõitja 3.32,07**

### Maailmameistrivõistliustel

1999 hõbemedal **2.28,73**

#### Sisemaailmameistrivõistlustel

2001 pronksmedal **3.51,63**

### Maailmarekordid

### Isiklikud rekordid

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| 800 m | **1.44,49** | 28. juuli 2000 | Oslo  |
| 1000 m | **2.11,96** | 5. september 1999 | Rieti |
| 1500 m | **3.28,12** | 11. august 2000 | Zürich |
| 1 miil | **3.43,40** | 7. juuli 1999 | Rooma |
| 2000 m | **4.50,08** | 30. juuli 1999 | Stockholm |
| 3000 m | **7:35.46** | 9. juuni 2000 | Sevilla |

Isiklikku
---------

Noah Ngeny on 182 cm pikk ja kaalub 68 kg.

| * v
* r
Meeste 1500 m jooksu olümpiavõitjad |
| --- |
| 
1896: Edwin Flack • 1900: Charles Bennett • 1904: Jim Lightbody • 1906: Jim Lightbody • 1908: Mel Sheppard • 1912: Arnold Jackson • 1920: Albert Hill • 1924: Paavo Nurmi • 1928: Harry Larva • 1932: Luigi Beccali • 1936: Jack Lovelock • 1948: Henry Eriksson • 1952: Josy Barthel • 1956: Ron Delany • 1960: Herb Elliott • 1964: Peter Snell • 1968: Kip Keino • 1972: Pekka Vasala • 1976: John Walker • 1980: Sebastian Coe • 1984: Sebastian Coe • 1988: Peter Rono • 1992: Fermín Cacho • 1996: Noureddine Morceli • 2000: Noah Ngeny • 2004: Hicham El Guerrouj • 2008: Asbel Kiprop • 2012: Taoufik Makhloufi • 2016: Matthew Centrowitz • 2020: Jakob Ingebrigtsen |
Valgevene NSV lipp aastatel 1951–1991
**Valgevene NSV lipp** oli NSV Liidu haldusüksuse Valgevene NSV lipp.

Valgevene NSV lipp loodi 1919. aastal. See oli punane kangas, mille vardapoolses ülanurgas olid kuldsed tähed "ССРБ". 11. aprillil 1927 lisati vardapoolsesse ülanurka punane kuldsete äärtega ristkülik. Kuldsed äärised olid vaid ristküliku alumisel ja lehvipoolsel küljel, ristküliku sisse jäid tähed "БССР" (VNSV – Valgevene Nõukogude Sotsialistlik Vabariik).

19. veebruaril 1937 muudeti lippu taas, see sai NSV Liidu lipu sarnane. Erinevuseks oli vaid see, et sirbi ja vasara kujutise alla olid paigutatud kuldsed tähed "БССР".

Järgmise kujunduse sai Valgevene NSV lipp 25. detsembril 1951. Lipp oli punane kangas, mille alumisel serval oli roheline horisontaalne laid, mis moodustas 1/3 lipu kõrgusest, vardapoolsel küljel oli aga vertikaalne laid rahvusliku ornamendiga. Roheline sümboliseeris loodust. Punase välja vardapoolses ülanurgas olid ristatud kuldsed sirp ja vasar ning nende kohal troonis kuldse äärisega punane viisnurk. 1991. aastal, Nõukogude Liidu lagunemisel võeti lipp kasutuselt.

1995. aastal kasutusele võetud praegune Valgevene lipp ei erine palju 1951.-1991. aasta VNSV lipust, eemaldatud on ainult sirp ja vasar ning punane viisnurk, ning muster vardapoolsel küljel on VNSV-aegselt punasel taustal valgelt muudetud valgel taustal punaseks.

* Valgevene NSV lipp 1919–1927
* Valgevene NSV lipp 1927–1937
* Valgevene NSV lipp 1937–1951
* Valgevene NSV lipp 1951–1991. Lipu tagakülg

Vaata ka
--------

* Valgevene lipp
Jaamaesine 20. sajandi alguses
**Kaarli raudteejaam** oli raudteejaam Kaarlis Mõisaküla–Viljandi raudteelõigul. Jaam avati 1897 ja suleti 1973 seoses raudteelõigu sulgemisega. Kaarli naaberjaam Viljandi suunal oli Õisu raudteepeatus ja Mõisaküla suunal Halliste raudteejaam. Jaam asus Tallinn-Sadama raudteejaamast 171,7 kilomeetri kaugusel.

Ajalugu
-------

Alates raudtee avamisest, kuni 1934. aastani asus Kaarli jaama kohapeal **Õisu pooljaam**, kuid seoses samanimelise peatuse avamisega Õisu asula lähedal nimetati jaam 1. aprillil 1932 ringi Kaarliks.

Avamisel asus jaam Halliste kihelkonnas Kaarli mõisa maadel.

Jaamahoone
----------

1934. aastal valmis Hendrik Otlooti projekti järgi kahekorruseline funktsionalistlikus stiilis silikaattellistest jaamahoone, mis on säilinud tänaseni ja kasutusel elamuna. Hoone on analoogne Vajangu raudteejaama peahoonega. 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Õisu |  **Kaarli** | Halliste  |

Viited
------

1. ↑  Eesti kitsarööpmelised raudteed
2. ↑  "Eesti ajakirjanduse analüütiline bibliograafia". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. märts 2016. Vaadatud 24. juunil 2014.
3. ↑  Kaarli raudteejaam • XX sajandi arhitektuur • Kultuurimälestiste riiklik register
**Türsamäe mõis** (saksa keeles *Türsel*) oli rüütlimõis Vaivara kihelkonnas Virumaal.

Mõis asutati 17. sajandil.

1869. aastal anti Eestimaal vabaks mõisate omandamise õigus, mille järgi ostis Tõnu Walk 3. detsembril 1870. aastal insener-polkovnik Alexander von Seidlitzile (1807–1883) kuulunud Türsamäe ja Vana-Sõtke (Söttküll) mõisa Vaivara kihelkonnas Virumaal, ning Tõnu Walkist sai üks esimestest eestlasest talupojast rüütlimõisa omanik.

Anton Waldmanni (surma järel 1898) kinnistati 1901. aastal Vana-Sõtke ja Türsamäe ning mõisamaatükk Tarakuse tema pärijatele, lesk Charlotte Waldmannile ja poeg Harald Waldmannile, kummalegi 2/5 osas ja tütar Adale 1/5 osas. Ada Waldmanni (surma järel 1904) pärisid Jõelähtme, Türsamäe, Vana-Sõtke ja Tarakuse mõis tema ema Charlotte ja vend Harald. Harald Waldmanni ((pärast surma 1904) pärisid mõttelise osa Jõelähtme, Vana-Sõtke, Türsamäe ja Tarakuse mõisast võrdsetes osades tema onu Georg Waldmanni 2 poega (Oskar Konstantin Johannes Waldmann ja Nikolai Rudolf Waldmann) ja 3 tütart (Elisabeth Narusewitsh ja Marta Charlotte von Sivers). Neile kinnistati 1/2 Vana-Sõtke, Jõelähtme, Tarakuse ja Türsamäe mõisatest.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 27.01.2016)
2. ↑  Türsamäe mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 27.01.2016)
3. ↑  Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register: Türsamäe mõis (Vaivara khk)
4. ↑  Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register: Vana-Sõtke mõis (Vaivara khk)
5. ↑  Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register: Türsamäe mõis (Vaivara khk)

Välislingid
-----------

* Türsamäe mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
* Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register: Türsamäe mõis (Vaivara khk)

Vaivara kihelkond

**Kirik**: Vaivara kirik  

**Mõisad**: Arumäe mõis | Auvere mõis | Hanelu mõis | Hermamäe mõis | Jaama mõis | Joala mõis | Juhkentali mõis | Kudruküla mõis | Laagna mõis | Meriküla mõis | Mustajõe mõis | Olgina mõis | Perjatse mõis | Puhkova mõis | Pähklimäe mõis | Repniku mõis | Siivertsi mõis | Suur-Soldina mõis | Tuulukse mõis | Türsamäe mõis | Uus-Sõtke mõis | Vaasovi mõis | Vaivara kirikumõis | Vaivara mõis | Vallisaare mõis | Vana-Sõtke mõis | Vasknarva mõis | Väike-Soldina mõis
Kaarma maalinn
Vaade siseõuele ja vallile
Kruse joonis
**Kaarma maalinn** on linnamägi Saaremaal Kaarma-Kirikukülas, kirikust kirdes.

Põhiplaanilt on maalinn peaaegu nelinurkne. Välismõõtmed 140 ja 120 m. Umbes 4800 ruutmeetri suurust tasast linnuseõue, mille keskel on märgatav kividega täidetud lohk, endine kaevuase. Linnust ümbritseb põhjaküljel sirge, mujal kaarjas kuni 5 m kõrgune vall. Selgelt nähtavad on ka väravakohad valli loode- ja kirdenurgas.

Kaarmaa maalinnal on vähesel määral kaevanud J. B. Holzmayer 1860. aastal. Tema kirjelduste järgi on vall kuhjatud kividest ja mullast. Valli seest, välisküljelt ja linnust piiravast kraavist, millest leiti söestunud palgijuppe, mida kaevaja seostas linnuse puukindlustusega. Peale selle on linnuselt saadud üksikuid juhuleide 12.-13. sajandist, nende põhjal võib rajamise oletatavasti samasse perioodi dateerida. Henriku kroonikas Kaarmat ei mainita, ilmselt ei ulatanud sinna mandrilt lähtunud sõjakäigud. 

Nagu selgub Liivimaa vanema riimkroonikast, oli Kaarma maalinn (*Hag Carmele*) 1260.–1261. aastal toimunud ülestõusu ajal saarlaste väe kogunemiskohaks, kui sinna mindi varju Riia piiskopi, Tallinna foogti, Tartu ja Saare-Lääni piiskopi vasallide ühendatud vägede eest ja mille juures peeti lahing orduväega. Vaenlase väed laastasid Saaremaad, põlevate külade suits oli katnud kogu maa.
Maalinn õnnestus vallutada tormijooksuga. Võitjad olevat saanud väga palju linnusesse varjule toodud saaki. Kaks ööd oli neil kulunud selleks, et kanda ja röövida linnusest ära kõik, mis seal oli. Saarlastel tuli veel kord tunnistada sakslaste ülemvõimu.

Vaata ka
--------

* Linnus
* Maalinn

Kirjandus
---------

* Friedrich Kruse: Necrolivonica. Dorpat 1842, (Tab. 62. Bauerberge (Ma-lin) auf den Inseln Mohne und Ösel - **Carmel**, Pilt)

Välislingid
-----------

* Kaarma maalinn kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
Asvieja järv
**Valgevene järved** on osaliselt või täielikult Valgevene territooriumil asetsevad järved. Nende arv on ligikaudu 10 800. Suurem osa järvedest asub riigi põhjaosas, Nemunase ja Daugava jõgikonnas, etnograafilises piirkonnas, mida selle järverohkuse tõttu nimetatakse Paazierje. Sealsed järved on tekkelt uuemad. Riigi lõunaosas asuvad vanemad ja madalamad järved, ka on neid seal vähem. Järvede kogupindala on ligi 2000 km², kogumaht 6-7 km³.

Järvede poolest rikkaim on Viciebski oblast, kus asub 85 % Valgevene järvedest. Järverikkaimad rajoonid on (järvede all oleva osa põhjal järjestatuna) Brasłaŭ rajoon, Čašniki rajoon, Lepieli rajoon, Rasony rajoon ja Miadziełi rajoon. Kõige vähem on järvi Mahiloŭ oblastis.

Järvedest suurim on Narači järv, sellele järgnevad Asvieja järv, Čyrvonaje järv, Łukomli järv ja Dryviaty järv. Järvedest pikim on Sialava, teisel kohal on Sviri järv. Järvedest kõige laiem on Narači järv.

Kõige sügavam järv Valgevene territooriumil on Doŭhaje järv, teisel kohal on Läti piiril asuv Riča järv.

* Bałduki järv
* Jodzi järv
* Narači järv
* Sviciaźi järv
* Palik

Viited
------

1. ↑  Блакітная кніга Беларусі: энцыкл. / Рэдкал.: Н. А. Дзісько, М. М. Курловіч, Я. В. Малашэвіч і інш.; Маст. В. Г. Загародні. — Мн.: БелЭн, 1994. — 415 с. ISBN 5-85700-133-1.. С. 13.
2. ↑

Välislingid
-----------

 Valgevene järved – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Valgevene kalapüügiportaal; järved (*vene keeles*)
**Kollane ajakirjandus** on üldnimetus uudiste vahendamisele, mille allikad pole piisavalt usaldusväärsed või piisavad ning mille eesmärk on huvitavate pealkirjadega köita tarbijate tähelepanu, et võimalikult hästi end müüa. Kasutatakse mitmesuguseid uudiste müümise tehnikaid nagu skandaalsuse taotlemine, liialdamine ja inimestevahelistest suhetest rääkimine.

*"The Yellow Kid"*
Väljend tekkis, kui Joseph Pulitzerile ja William Randolph Hearstile kuuluvad ajalehed "New York World" ja "New York Journal American" teineteist vahel väljamõeldud sensatsioonidega üle trumpasid, eriti Hispaania-USA sõja ajal. Mõlemas võistlevas lehes ilmus koomiks "The Yellow Kid", mistõttu said ajalehed rahva seas hüüdnimeks "kollase põngerja ajalehed" ehk "kollased lehed".

Frank Luther Mott defineeris 1941. aastal kollase ajakirjanduse viie tunnuse alusel:

1. hirmutav pealkiri väga suures kirjas, kuid uudis ise on lühike
2. palju põnevaid fotosid ja fantaasiarikkaid joonistusi
3. kasutatakse olematuid intervjuusid, eksitavaid pealkirju, pseudoteadust ja suurt hulka niinimetatud eksperte
4. rõhk on pühapäevastel täisvärvilistel lisalehtedel (tänapäeval tavaline)
5. dramaatiline kaastunne inimeste vastu, kes on süsteemi hammasrataste vahele jäänud.

Viited
------

1. ↑  Frank Luther Mott, *American Journalism* (1941) p. 539 online

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kollane ajakirjandus** |
"**Shape of You**" on Briti laulja ja laulukirjutaja Ed Sheerani esitatud ja kirjutatud (kaasautorina) laul. Laul avaldati esmalt allalaaditava muusikafailina 6. jaanuaril 2017. 

"Shape of You" on ka Sheerani kolmandal stuudioalbumil "÷" (2017). Laulu saab kuulata Spotifys.

30. jaanuaril 2017 avaldati YouTube'is laulu ametlik muusikavideo (vaadatavus-kuulatavus 4. oktoobri 2017 seisuga 2,456 miljardit) , milles teevad lisaks Sheeranile kaasa ka ameerika tantsija ja modell Jennie Pegouskie ning pensionil elukutseline sumomaadleja Yamamotoyama Ryūta ("Yama").

"Shape of You" tõusis 30 riigi singlite edetabelites, sh Ameerika Ühendriikide US Billboard Hot 100-s, esikohale 240 000 allalaadimise ja 20 miljoni voogesitusega ainuüksi esimesel nädalal.

Vaata ka
--------

* 2017. aasta Prantsusmaa singlimüügi edetabeli esikümne laulude loend

Viited
------

1. ↑  Billboard record, Ed Sheeran Debuts Atop Hot 100 With 'Shape of You' & in Top 10 With 'Castle on the Hill', vaadatud 11. aprillil 2017

Veebiallikad
------------

* *"Shape of You" ametlik muusikavideo*
* *"Shape of You" laulusõnad*

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Shape of You seisuga 11.04.2017*.
Süütamist ootav võinädala lõke
**Valgevene riiklik rahvusliku arhitektuuri ja eluviisi muuseum** (*Беларускі дзяржаўны музей народнай архітэктуры і побыту*) on vabaõhumuuseum Valgevenes Minski rajoonis Ščomyślica külanõukogus Aziarco agrolinnakese ja Stročyca küla vahel.

Idee asutada Valgevene vabaõhumuuseum pärineb Ferdynand Ruščycilt ja see esitati esmakordselt aastal 1908. Vabaõhumuuseum asutati 9.detsembril 1976 ja alustas tegevust 1988. aastal. 

Muuseumile kinnitati 151 hektari suurune maa-ala Minski lähedal Mienka ja Pciči jõe kallastel. Muuseumi territooriumile jäid arvukad kääpad ja linnamägi, mis rajati enne meie ajaarvamist. Mõnede oletuste kohaselt on see linnamägi Minski linna algne asupaik.

Muuseumi territoorium on planeeritud kuueosalisena, iga osa peaks esindama üht Valgevene ajaloolis-etnograafilistest piirkondadest. Praeguseks on külastajatele avatud kolm piirkonda, Paniamonnie ning Ida- ja Lääne-Polesje pole veel valminud.

Muuseumi territooriumil paikneb kõrts, kus pakutakse traditsioonilisi valgevene roogasid. Rahvalike pühade puhul on muuseumis eriprogrammid.

Kesk-Valgevene
--------------

Kesk-Valgevene piirkonnas on kajastatud suurem osa Minski oblastist ja Mahiloŭ oblasti lääneosa. Sealsed eksponaadid on õigeusu kirik Klecki rajoonist, XX sajandi alguse koolimaja Vilejka rajoonist, XIX sajandi lõpu magasiait Hłuski rajoonist, XIX sajandi lõpus ehitatud kõrts Niasviži rajoonist, XX sajandi alguse kõrts Maładziečna rajoonist, XIX sajandi lõpus ehitatud tuuleveski Klecki rajoonist ja Vilejka rajoonist pärinev teeäärne kabel aastast 1802. Lisaks on seal rajatud Kesk-Valgevenele tüüpiline mõisakompleks koos kõrvalhoonetega.

* Õigeusu kirikÕigeusu kirik
* Kesk-Valgevene majaKesk-Valgevene maja
* Tuuleveski Klecki rajoonistTuuleveski Klecki rajoonist
* Kabel Valgevene vabaõhumuuseumis Kabel Valgevene vabaõhumuuseumis

Padniaproŭje
------------

Padniaproŭje piirkonnas on kajastatud suurem osa Mahiloŭ oblastist, samuti Viciebski oblasti Orša ja Dubroŭna rajoon ning Homieli oblasti idaosa. Sealsed eksponaadid on õigeusu kirik Barańist (1702, XX sajandi alguses ehitatud tuuleveski Chocimski rajoonist ning talud Dubroŭna ja Čavusy rajoonist.

* Barańi kirikBarańi kirik
* Padniaproŭje majaPadniaproŭje maja
* Traditsiooniline Padniaproŭje maja Traditsiooniline Padniaproŭje maja

Paazierje
---------

Paazierje piirkonnas on kajastatud suurem osa Viciebski oblastist, samuti ka Minski oblasti põhjaosa. Sealsed eksponaadid on XX sajandi alguse tuuleveski Miadziełi rajoonist, XX sajandi alguse küün Miory rajoonist, XIX sajandi alguses ehitatud rehi Brasłaŭ rajoonist, XX sajandi alguse kuur Pastavy rajoonist, XVII sajandil ehitatud õigeusu kirik koos kellatorniga Hłybokaje rajoonist, samuti traditsioonilised talud Hłybokaje ja DokŠycy rajoonist.

* Kirik ja kabel Hłybokaje rajoonistKirik ja kabel Hłybokaje rajoonist
* Tuuleveski Miadziełi rajoonistTuuleveski Miadziełi rajoonist

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Valgevene vabaõhumuuseum** |

* Vabaõhumuuseum
Takefusa Kubo (2019)
**Takefusa Kubo** (jaapani keeles 久保 建英 *Kubo Takefusa*; sündinud 4. juunil 2001 Kawasakis) on Jaapani jalgpallur, kes mängib äärepoolikuna Hispaania kõrgliigaklubis Real Sociedad ja Jaapani jalgpallikoondises

Aastatel 2011–2015 kuulus ta FC Barcelona noorteakadeemiasse. Seejärel naasis ta Jaapani, debüteerides 2017. aastal Jaapani kõrgliigas FC Tokyo meeskonnas. 2018. aasta teises pooles mängis ta laenul Yokohama F. Marinosis ning lõi 26. augustil 2018 mängus Vissel Kobe vastu oma esimese värava Jaapani kõrgliigas.

2019. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Hispaania klubiga Madridi Real. Hooajal 2019–2020 oli ta laenul Mallorcas ning lõi kohe oma esimesel hooajal Hispaania kõrgliigas neli väravat. Hooajal 2020–2021 oli ta laenul Villarrealis ja Getefes. 2021. aasta augustis suundus ta taas üheks hooajaks laenule Mallorcasse.

2022. aasta juulis sõlmis ta lepingu Real Sociedadiga.

2018. aastal saavutas Kubo Jaapani kuni 19-aastaste koondisega Aasia omavanuste meistrivõistlustel kolmanda koha. Jaapani jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 9. juunil 2019 sõprusmängus El Salvadori vastu. Samal aastal kuulus ta Jaapani koondisse Copa Américal. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. juunil 2022 Kirin Cup'i mängus Ghana vastu. 2020. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril osales ta Jaapani olümpiavõistkonna koosseisus.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 29.3.2022)

| * v
* r
Jaapani koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Kawashima
* 2 Yamane
* 3 Taniguchi
* 4 Itakura
* 5 Nagatomo
* 6 Endo
* 7 Shibasaki
* 8 Dōan
* 9 Mitoma
* 10 Minamino
* 11 Kubo
* 12 Gonda
* 13 Morita
* 14 J. Ito
* 15 Kamada
* 16 Tomiyasu
* 17 Tanaka
* 18 Asano
* 19 Sakai
* 20 Machino
* 21 Ueda
* 22 Yoshida (c)
* 23 Schmidt
* 24 Soma
* 25 Maeda
* 26 H. Ito
* Treener: Moriyasu

 | Jaapan |
**Andres Vihalem** (14. aprill 1937 Tartu – 13. juuni 1991 Tallinn) oli eesti raadio- ja teleajakirjanik.

Haridus
-------

Ta lõpetas 1955. aastal Tallinna 2. Keskkooli (hõbemedaliga) ja 1960. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti keele ja kirjanduse õpetajana. 

Aastatel 1969–1971 õppis ta NLKP KK juures asuvas Kõrgemas Parteikoolis ajakirjandust.

Töö Eesti Raadios
-----------------

Ta oli üks Eesti Raadio meelelahutussaadete toimetuse RAMETO asutajaid, Vikerraadio asutajaid, raadiosaate "Mnemoturniir" looja.

Töö Eesti Televisioonis
-----------------------

Ka Eesti Televisioonis tegi ta palju populaarseks saanud meelelahutussaateid: oli muusikasaate "Horoskoop" (1968–1973) saatejuht ja toimetaja, saate "Käokava" (1971–1972) kaassaatejuht (koos Mati Talviku ja Rein Karemäega) ning ja 1980. aastatel ""Viljaveski" lauluvõistluse" saatejuht. Ta oli ka muusikafilmi "Arne Oidi laulud" (1975) stsenarist.

Kuid aastatel 1978–1991 valmis tal saadete autori ja saatejuhi rollis mahukas, vähemalt 73 saatest koosnev teadussaatesari "Akadeemikud". Saated käsitlesid näiteks järgmiste akadeemikute teaduspanust: Harald Haberman, Johan Eichfeld, Heino Liimets, Gustav Naan, Agu Aarna, Boris Tamm, Harald Keres, Karl Siilivask, Juhan Kahk, Endel Lippmaa, Jaan Einasto, Gustav Suits, Paul Ariste jpt.

Veel käsitles ta näiteks ehitusteemasid saatesarjas "Maaehitajad" (1987), masinaehitust saates "Töömehe au" (1984), meditsiinisaavutusi dokumentaalfilmis "Veel on aega" (1982, stsenaristina) jne.

Andres Vihalem suri 13. juunil 1991 Tallinnas ja maeti 19. juunil 1991 Metsakalmistule.

Isiklikku
---------

Tema onu oli õigusteadlane Paul Vihalem.

Viited
------

1. ↑  "Kuld- ja hõbemedaliga lõpetanud läbi aegade". *Tallinna Reaalkooli koduleht*. Vaadatud 28.01.2022.
2. ↑  Saatesari "Akadeemikud", saatejuht Andres Vihalem ERR arhiivis. Vaadatud 28.12.2022.
3. ↑

Välislingid
-----------

* EE: Vihalem, Andres
**Topi Olli Vihtori Raitanen** (sündinud 7. veebruaril 1996 Tamperes) on Soome takistusjooksja ja orienteeruja.

Raitanen alustas sportlaskarjääri orienteerujana. 2015. aastal tuli ta Soome koondisega noorte maailmameistriks teateorienteerumises. Noorte Euroopa meistrivõistlustel võitis ta pronksi tavarajal (2014) ning kaks hõbedat teatevõistlustel (2012 ja 2014).

2017. aasta hooaja eel otsustas Raitanen keskenduda kergejõustikule. Euroopa U23 meistrivõistlustel oli ta 3000 meetri takistusjooksus neljas. Universiaadil Taipeis lõpetas ta takistusjooksu neljandana, kuid tõusis pärast alžeerlase Ali Messaoudi positiivse dopinguproovi tõttu diskvalifitseerimist pronksmedalile.

2018. aasta Euroopa meistrivõistlustel Berliinis pääses ta eeljooksus isikliku rekordiga 8.28,48 finaali, kus oli kaheksas.

Tokyo olümpiamängudel sai ta takistusjooksu finaalis parima Euroopa jooksjana ajaga 8.17,44 kaheksanda koha.

2022. aasta Euroopa meistrivõistlustel Münchenis tuli Raitanen 3000 meetri takistusjooksu Euroopa meistriks, edestades finaalis Itaaliat esindanud Ahmed Abdelwahedi ja Osama Zoghlamit.

Isiklikud rekordid
------------------

Väljas

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| 800 m jooks | **1.48,92** | 23. august 2018 | Soome Lappeenranta |
| 1500 m jooks | **3.38,48** | 2. juuni 2021 | Soome Jyväskylä |
| 3000 m jooks | **7.49,00** | 14. juuli 2021 | Soome Joensuu |
| 3000 m takistusjooks | **8.16,57** | 14. august 2020 | Monaco Monaco |
| 5000 m jooks | **14.06,15** | 26. veebruar 2021 | Prantsusmaa Toulon |

Sees

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| 1500 m jooks | **3.49,63** | 3. veebruar 2018 | Soome Helsingi |
| 3000 m jooks | **7.55,71** | 1. märts 2019 | Suurbritannia Glasgow |

Allikas: Rahvusvaheline Kergejõustikuliit

Viited
------

Välislingid
-----------

* Topi Raitanen Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel Muuda Vikiandmetes

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Topi Raitanen** |
Valgevene Suur Teater Minskis. Ooperimaja valmis 1939
Riiklik Ooperi- ja Balletiteater Valgevene endisel sajarublasel rahatähel (2000. aastast)
**Valgevene Akadeemiline Riiklik Suur Ooperi- ja Balletiteater** (valgevene keeles Нацыянальны акадэмічны Вялікі тэатр оперы і балета; valgevene ladinas *Nacyjanalny akademičny Vialiki teatr opiery i baleta*), ka **Valgevene Suur Teater** on Minskis asuv Valgevene ainus ooperiteater ja üks kahest muusikateatrist, ühtlasi suurim teater Valgevenes.

1930. aastal loodi kuulsa Vene ooperilaulja Anton Bonatšitši juhtimisel tegevust Valgevene ooperi- ja balletikool. 1933. aastal alustas esimese Valgevene kutselise teatrina tegevust ooperi- ja balletiteater. Esimese tükina tuli 25. mail 1933 ettekandele Georges Bizet' ooper "Carmen", mille nimirollis mängis Larissa Aleksandrovskaja. Etendused toimusid esimestel aastatel Valgevene draamateatri laval. 1940. aastal anti teatrile austav nimetus "suur". Akadeemiliseks sai teater 1964. ja rahvusteatriks 2009. aastal.

Teatrihoone
-----------

Aastatel 1933–1939 ehitati Minskis Valgevene arhitekt Iosif Lanhbardi projekti järgi konstruktivistlikus stiilis ooperimaja, mille avamine toimus 10. märtsil 1939. Esimesena tuli uues teatrihoones ettekandele Valgevene helilooja Jaŭhien Cikocki ooper "Mihas Podgornõi". Teises maailmasõjas kannatada saanud teatrihoone taastati aastatel 1945–1948. Hiljem on hoones teostatud restaureerimis- (1967) ja rekonstrueerimistöid (1978, 2009).

Viited
------

1. 1 2  History. bolshoibelarus.by. Vaadatud 13.4.2023

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Valgevene Suur Teater** |

* Koduleht
**Kandela** (lad *candela*, ’vahaküünal’) on SI-süsteemi ühe  põhisuuruse – valgustugevuse – mõõtühik, tähis **cd**.

Kandela määratlemisel on aluseks võetud 540 · 1012 Hz sagedusega monokromaatilise kiirguse valgusviljakuse {\displaystyle K\_{\text{cd}}} fikseeritud arvväärtus 683 väljendatuna ühikutes lm · W−1, mis on cd · sr ·  W−1 või cd · sr · kg−1 · m−2  ·  s3, kusjuures kilogramm, meeter ja sekund on määratletud vastavalt Plancki konstandi {\displaystyle h}, valguse kiiruse c ja tseesium-133 sageduse {\displaystyle \Delta \nu \_{\text{Cs}}} alusel: 

{\displaystyle 1\,{\text{cd}}=1\,{\frac {\text{lm}}{\text{sr}}}={\frac {K\_{\mathrm {cd} }}{683}}\,{\frac {\text{W}}{\text{sr}}}={\frac {K\_{\mathrm {cd} }}{683}}\,{\frac {{\text{kg}}\cdot {\text{m}}^{2}}{{\text{s}}^{3}\cdot {\text{sr}}}}\,}.
Sellise sisuga definitsiooni esitas Kaalude ja Mõõtude Peakonverents (CGPM) 1979. aastal ja see kehtib tänini, ainult sõnastus on 2019. aastal viidud vastavusse SI põhiühikute uute määrangutega.

1 kandela on seega valgustugevus, millega teatavas kindlas suunas kiirgab 540 · 1012-hertsise sagedusega kiirguse allikas, kui tema kiirgustugevus selles suunas on 1/683 W · sr−1 (vatti steradiaani kohta).

Kui valgusallikas tekitab enda ümber (seega ruuminurgas *Ω* = 4π steradiaani) ühtlase valgusvoo *Φ* suurusega 4π (= 12,566) luumenit, siis on selle valgusallika valgustugevus igas suunas 1 kandela (sest 4π lm / 4π sr = 1 lm/sr = 1 cd). Umbes niisuguse tugevusega valgust levitab enda ümber tavaline majapidamisküünal, millest tuleb ka ühiku nimetus. Esialgu iseloomustatigi valgusallikate valgustamise võimekust visuaalse võrdlemise teel valgusetaloniga, milleks oli standardne küünal.

Esimesi hõõglampe iseloomustati samuti valgustugevuse kaudu, nt 100-küünlast valgust andis umbes 18-vatine hõõglamp. Edaspidi, kui võeti kasutusele fotomeetriliste suuruste süsteem, hakati allikate valgustusvõimet väljendama nende tekitatava valgusvoo kaudu (luumenites).

Vaata ka
--------

* Kandela ruutmeetri kohta

Viited
------

1. ↑  Euroopa Liidu direktiiv 2019/1258, 23. juuli 2019
2. ↑  ENE 4. köide, 1989

| * v
* r
SI-süsteem |
| --- |
| Põhiühikud | 
Amper  • Kandela  • Kelvin  • Kilogramm  • Meeter  • Mool  • Sekund |  |
| Tuletatud ühikud | 
Bekrell  • Celsiuse skaala  • Džaul  • Farad  • Grei  • Henri  • Herts  • Katal  • Kulon  • Luks  • Luumen  • Njuuton  • Oom  • Paskal  • Radiaan  • Siimens  • Siivert  • Steradiaan  • Tesla  • Vatt  • Veeber  • Volt |
**Kandle kool** oli kool Kandle vallas.

Kandle vald sai koolimaja 1865. aastal. Esialgu paiknes kool Kandle mõisa külje all, aastal 1897 viidi kool üle Eisma ja Kandle vahelisse metsa. Kool alustas 36 õpilasega. Esimesel aastal oli koolmeistriks Villem Kruuberg, seejärel asus ametisse Juhan Eduard Ahlberg. Aastal 1880 õpetati koolis lugemist, etteütlust, rehkendamist, laulmist, usuõpetust, vene keelt, ajalugu ja geograafiat. Kooli protokolliraamatu 1893. aasta sissekandest nähtub, et Kandle oli üks väheseid koole, kus oli oma orel.

Kandle koolmeistrid| koolmeister | haridus | töötamise aastad |
| --- | --- | --- |
| Villem Kruuberg |  | 1866 |
| Juhan Eduard Ahlberg |  | 1867–1873 |
| Kaarel Õis | Simuna kihelkonnakool | 1873–1878 |
| Mihkel Alatsei | Simuna kihelkonnakool | 1878–1882 |
| N. Argus | Pikaristi kool | 1882–1884 |
| M. Ahlberg | Tallinna Linnakool | 1884–1892 |
| Jaan Tomei (Thomey) | õpetajate seminar | 1892–1898 |
| Reinhold Mark | Rakvere Linnakool | 1898–1902 |

Viited
------

1. ↑  Artikkel põhineb üliõpilastööl: Riina Kolk "Haljala ümbruse külakoolide ajaloost XIX sajandil", Tallinn: TPedI, 1968;
**Fukushima prefektuur** on Jaapani prefektuur Honshū saare keskosas Vaikse ookeani kaldal.

Loodus
------

Idaosas paikneb Abukuma ahelik, lääneosas Ōu aheliku lõunaosa. Suurim jõgi on Abukuma jõgi ja suurim järv Inawashiro järv.

Sümbolid
--------

Fukushima prefektuuri tunnuslind on jaapani kärbsenäpp (*Ficedula narcissina*), tunnuspuu on jaapani tselkva (*Zelkova serrata*) ja tunnuslill lühiviljaline rododendron (*Rhododendron brachycarpum*).

Haldusjaotus
------------

Fukushima prefektuur on jaotatud 61 omavalitsuseks, millest 13 on linnad (市 *shi*).

### Linnad

* Aizuwakamatsu
* Date
* Fukushima
* Iwaki
* Kitakata
* Koriyama
* Minamisōma
* Motomiya
* Nihonmatsu
* Shirakawa
* Sōma
* Sukagawa
* Tamura

### Alevid

* Ōkuma
* ...

Majandus
--------

Tööstus tugineb tuumaenergiale. Prefektuuris asuvad Fukushima I tuumaelektrijaam ja Fukushima II tuumaelektrijaam. Rannikul on oluline kalandus, sisemaal põllumajandus. Majandusele andis suure tagasilöögi 2011. aasta Sendai maavärin.

Vaatamisväärsused
-----------------

* Wakamatsu loss

Viited
------

1. ↑  福島県の推計人口 月報 < 福島県ホームページ

Välislingid
-----------

* Fukushima prefektuuri koduleht

Jaapani prefektuurid

Aichi **·**  Akita **·**  Aomori **·**  Chiba **·**  Ehime **·**  Fukui **·**  Fukuoka **·**  Fukushima **·**  Gifu **·**  Gumma **·**  Hiroshima **·**  Hokkaidō **·**  Hyōgo **·**  Ibaraki **·**  Ishikawa **·**  Iwate **·**  Kanagawa **·**  Kagawa **·**  Kagoshima **·**  Kōchi **·**  Kumamoto **·**  Kyōto **·**  Mie **·**  Miyagi **·**  Miyazaki **·**  Nagano **·**  Nagasaki **·**  Nara **·**  Niigata **·**  Ōita **·**  Okayama **·**  Okinawa **·**  Ōsaka **·**  Saga **·**  Saitama **·**  Shiga **·**  Shimane **·**  Shizuoka **·**  Tochigi **·**  Tokushima **·**  Tōkyō **·**  Tottori **·**  Toyama **·**  Wakayama **·**  Yamagata **·**  Yamaguchi **·**  Yamanashi
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Jaapani esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Esimene koht | 1964 | Kukk-kaal |

**Takao Sakurai** (jaapanipäraselt **桜井 孝雄**  *Sakurai Takao*; 6. mai 1941 Sawara (tänapäeval Katori), Chiba prefektuur, Jaapan – 10. jaanuar 2012) oli Jaapani poksija.

Sakurai võitis kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1964. aasta Tōkyō olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali. Sellega oli ta esimene Jaapani poksija, kes on tulnud olümpiavõitjaks.

Sakurai poksis juunist 1965 kuni novembrini 1970 elukutselisena. Ta osales kokku 32 kohtumisel ning võitis neist 30 (neist 4 nokaudiga) ja kaotas 2 (neist 1 nokaudiga) kohtumist. 

Ta tegutses hiljem poksitreenerina ning asutas Tōkyōs ka oma poksikooli.

Viited
------

1. ↑  "五輪「金」ボクサー桜井孝雄さん死去 Jaapani keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. jaanuar 2012. Vaadatud 13. jaanuaril 2012.
2. ↑  18. suveolümpiamängude poksivõistlus. Tōkyō 1964. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Takao Sakurai saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Takao Sakurai lehel *BoxRec*. Inglise keeles
* Takao Sakurai poksikooli koduleht. Jaapani keeles
**Maksupettus** ehk **maksudest hoidumine** (ingl *tax evasion*) on tahtlik ebaseaduslik tegevus, millega isik vähendab enda maksukoormust.

Ajalugu
-------

Maksupettuse ja maksudest hoidumise ajalugu algas juba Vana-Roomas, kui rikastele kehtestati maksud. Prantsuse revolutsiooni ajal pakkusid Šveitsi pangad prantsuse ülikutele, kes oma vara päästa üritasid, raha eest konfidentsiaalsust. 1934. aastal muutis Šveits pangaametnike poolt klientide identiteedi avalikustamine illegaalseks, mille tulemusena hakkas rikaste vara maailma eri riikidest kogunema Šveitsi pankadesse.

Maksukuulekus ja maksumoraal
----------------------------

Maksukuulekus on maksumaksja käitumine, mis seisneb riigile tulude deklareerimises ja maksude tasumises. Maksukuulekus sõltub maksumoraalist ehk individuaalsest valmisolekust maksta makse. Maksumoraal väljendab inimeste suhtumisest riiki. Kui riigi kodanikke poliitikasse rohkem kaasata, on tavaliselt tulemuseks maksumoraali paranemine. Maksumoraali mõjutavad ka religioon ja kultuur.

Maksuplaneerimine
-----------------

Maksuõigus annab maksumaksjale maksuplaneerimisel küllaltki suure vabaduse. Maksude maksmist saab legaalselt mingil määral vältida, kasutades ära lünki õiguskorras, kuid kui tehingu vorm ei vasta enam majandustegevuse tegelikule sisule, siis on tegu illegaalse maksuplaneerimisega.

Maksupettuse eristamine maksuplaneerimisest
-------------------------------------------

Keeruline on vahet teha maksudest hoidumisel ja maksunduslike riskide võtmisel. Tehing, mille eesmärk on maksudest hoidumine, on tavaliselt kunstlik ja omapärane. Samas pole kõikide kahtlaste tehingute puhul tegu maksupettusega ja sellepärast peab tehinguga olema seotud tahe vähendada maksukoormust. Lisaks tuleb kunstliku tehingu sisu analüüsida ning teha kindlaks, et sellise vormi kasutamiseks polnud muid põhjuseid.

Riigikohtu halduskolleegium on esile tõstnud loetelu tunnuseid, mis peavad olema maksudest hoidumise eesmärgiga tehtud tehingul:

1. tehingutes osalejate vahelised juriidilised, majanduslikud ja/või isiklikud sidemed;
2. tehingute jada, kus ühe tehingu käigus tekkinud õigussuhe oleks olnud ülejäänud tehingute tegemiseta mõttetu;
3. sellise jada etteplaneeritus;
4. jadas mõne etapi puhul majandusliku eesmärgi puudumine;
5. tehingute ebaloomulikkus võrreldes tavalise majandustegevusega;
6. tehingute ajaline järgnevus ja kiirus.

Viited
------

1. ↑  J. Zweig. Panama Papers: A History of Tax Evasion from Ancient Rome to the French Revolution to 19th-Century New Jersey, The Wall Street Journal. 2016
2. ↑  K. Lillemets. Maksumoraal maksukuulekuse mõjutajana. Riigikogu Toimetised nr 16, 2007.
3. ↑  J. Lehiste. Maksudest kõrvalehoidumise olulisemad põhjused ja probleemid. MaksuMaksja nr 6/7, 2013.
4. ↑  G. Kask. Maksudest kõrvalehoidumise piiritlemis- ja hindamiskriteeriumid Eesti ja Euroopa maksuõiguse näitel. MaksuMaksja nr 4, 2011.
5. ↑  RKHKo 3-3-1-23-09.
|  |
| --- |
| Telkkä SoomesTelkkä Soomes |
| Teenistuskäik |
|
|
| **Nimi** | 
1958–1992; 2002–: Telkkä Soome1992–2002: PVL-100 Eesti |
| **Kasutaja** | 
1958–1992: Soome Piirivalve Soome1992–2002: Eesti Piirivalve Eesti |
| **Ehitaja** | 
Valmet Oy, Katajanokan Telakka, Helsingi |
| **Valminud** | 
1958 |
| **Teenistuse lõpp** | 
2000 |
| **Saatus** | 
Muuseumlaev |
| Laeva üldandmed |
| **Klass ja tüüp** | 
Koskelo |
| **Veeväljasurve** | 
95 tonni |
| **Pikkus** | 
28,95 m |
| **Laius** | 
5,1 m |
| **Süvis** | 
1,84 m |
| **Sõsarlaevad** | PVL-101 (Kuikka), PVL-102 (Kaakkuri), Koskelo, Kiisla, Kuovi, Kurki ja Tavi |
| **Peamasinad** | 
2×MTU, 2×1350 hj |
| **Kiirus** | 
18 sõlme |

**PVL-100** on Eesti Piirivalve endine laev. See ehitati 1958. aastal Soomes ja läks seejärel Soome Piirivalve teenistusse. Laev kandis tollal nime **Telkkä**.

16. novembril 1992 kinkis Soome Telkkä ja kaks tema sõsarlaevad Kuikka ja Kaakkuri Eesti Piirivalvele. Piirivalves said laevad nimeks vastavalt PVL-100, PVL-101 ja PVL-102. Põhja piirivalvepiirkonnas teeninud PVL-100 võeti teenistusest maha aastal 2000, kui teenistust alustas uus Eestis ehitatud laev PVL-111 Vapper.

16. juulil 2002 andis Eesti Piirivalve laeva Kotka linnale üle. Seal sai laev tagasi oma endise nime ja temast sai muuseumieksponaat Kymmenlaakso meremuuseumis.

Välislingid
-----------

* Koskelo klassi laevadest (soome keeles)
* Telkkä Kotka meremuuseumis (pilt)
* Pilt Telkkäst Soome Piirivalve koosseisus
Narva Püha Antoniuse kirik 1920. aastatel
**Narva Püha Antoniuse kirik** oli katoliiklik kirik Narvas vanalinna lähedal aadressil Must tänav 9.

Vajadus katoliikliku kiriku järele tekkis 19. sajandi teisel poolel, kui Narvasse saabus ligi tuhat kangrut Poolast Łódźi linnast. 1873. aastal said Narva linna katoliiklased enda omandusse kivimaja kabeli jaoks ja korraldasid seal jumalateenistusi, kuid hoone oli liiga väike ega mahutanud kõiki soovijaid.

11. detsembril 1900 eraldas linna volikogu neile tasuta krundi Peetri eeslinnas kavandatavale Antoniuse tänavale. Raha ehituse alustamiseks said nad Kreenholmi Manufaktuuri direktorilt Julius Andrelt. Kiriku projekteeris Kreenholmi arhitekt Paul Alisch.

Ehitamine algas 27. juulil 1903 ja 11. novembril 1907 pühitseti kirik pühale Antoniusele. See oli uusgooti stiilis punastest tellistest hoone, mille lõunaküljel asus telkkiivriga kellatorn. Kahekorruselises telliskivimajas kiriku kõrval oli kool ja kirikuteenijate korterid.

Vabadussõja ajal Punaarmee suurtükitules kannatada saanud Narva Püha Antoniuse katoliku kirik 1. veebruaril 1919
Püha Antoniuse kirikul oli oma koor ja alaline organist. Selle juures tegutses ka Püha Roosipärja Elavate Rooside vennaskond. Regulaarsed teenistused toimusid 1944. aastani. Teises maailmasõjas jäi kirik purustamata, hävis vaid selle katus. Müürid lammutati kohaliku võimu algatusel 1980. aastal.

Rooma-Katoliku Kiriku Narva Püha Antoniuse kogudus taastas oma tegevuse novembris 1993. Enne kogudusemaja tagastamist korraldati teenistusi Aleksandri koguduse väikeses kirikus. Praegu peab kogudus teenistusi Antoniuse kiriku abihoones aadressil Vabaduse tänav 16, mille teisele korrusele on ehitatud kirikusaal.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  KIRIKUD[*alaline kõdulink*] Narva muuseumi materjalid
2. ↑  Tunne ajalugu, et su käsi hästi käiks... Põhjarannik. 23.03.2011
3. ↑  "Narva Püha Antoniuse kogudus". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 24. veebruaril 2016.

Välislingid
-----------

* Jaak Juske. Jaak Juskega kadunud Eestit avastamas: kuidas Moskva olümpiamängud hävitasid Narva katoliku kiriku. forte.delfi.ee, 16. juuni 2018
**PSA (Pacific Southwest Airlinesi) lend 182** Sacramentost San Diegosse oli 25. septembril 1978. aastal katastroofiga lõppenud lend. Boeing 727-214 (pardal 135 inimest) põrkas San Diego kohal kokku Cessna 172 lennukiga (pardal 2 inimest). Kokkupõrke tagajärjel kukkusid mõlemad lennukid alla. Hukkusid mõlema õhusõiduki kõik pardal olnud 137 inimest ja veel seitse linnaelanikku.

Eellugu
-------

Endise lennufirma Pacific Southwest Airlinesi lend 182 oli transiitlend. PSA Boeing 727-214 alustas hommikul lendu Sacramentost ja tegi vahepeatuse Los Angeleses ning lendas edasi San Diegosse. Lennukis oli koos meeskonnaga 135 inimest. San Diego rahvusvahelisel lennujaamal on kurikuulus maine. Väga tiheda liiklusega lennujaamal (umbes 600 lendu päevas) on vaid üks maandumisrada. Lisaks on lennujaam kesklinna lähedal. Piloodid on ohtudest teadlikud ja püüavad olla San Diego lennujaama läheduses lennates eriti tähelepanelikud. Ilmastikuolud lendamiseks olid sel päeval head.

Sündmuste käik
--------------

Sisenedes San Diego lennujaama lähedasse õhuruumi märkas lennu 182 lennuliiklusteenindaja, et nende trajektoori ees oli Cessna 172. Ta teavitas sellest lennu 182 meeskonda. Meeskond kinnitas, et nad on teadlikud ja arvestavad lennukiga. Lend 182 seadis kursi San Diego lennujaamale ja hakkas valmistuma maandumiseks. Lennuliiklusteenindaja teatas uuesti ees olevast Cessnast ja andis maandumisloa. Paari minuti kaugusel maandumisest põrkus lend 182 kokku Cessna 172-ga. Lennukid kukkusid alla elamurajoonidesse.

PSA lennu 182 lennukirusud

Õnnetuse põhjuste uurimine
--------------------------

Õnnetust uuris NTSB (Ameerika Ühendriikide lennuohutuse eest vastutav amet). Uurimise käigus selgus, et õnnetuse juhtumisele aitasid kaasa paljud tegurid. Lennujuhtimiskeskuse ja lennuki musta kasti lindistuste põhjal leiti, et PSA meeskond ei järginud vastavaid protseduure lennujuhiga suheldes. Lend 182 kaotas Cessna vaateväljalt, kuid ei teavitanud sellest lennujuhti. Teiseks muutis Cessna 172 ootamatult kurssi ega informeerinud sellest lennujuhtimiskeskust. Viimane ohtu suurendav põhjus oli see, et lennu 182 meeskond rääkis omavahel kõrvalistest isiklikest teemadest ja nende tähelepanu ei olnud täielikult lennuki juhtimisel. Kuna lennukirusud olid killustunud, siis oli algselt keeruline öelda, kas lennukit oleks saanud päästa. NTSB lõplik otsus järeldas, et lennuk oli peale kokkupõrget täielikult kontrollimatu ja õnnetus vältimatu. Lennuõnnetus märgiti inimfaktori tagajärjel põhjustatud õnnetusena.

Viited
------

1. ↑  Adam Lusher (26. september 2018). "PSA Flight 182 crash: how a routine commuter flight turned into an apocalyptic disaster". *The Independent*.
2. 1 2  David Johnson. "Crash Of PSA Flight 182". *Hidden San Diego*.
3. ↑  Alexander D. Bevil (2017). ""MEMORIES THAT WILL NEVER GO AWAY" THE CRASH OF FLIGHT 182 AND ITS AFTERMATH". *San Diego History Center*.
**Topi laht** on laht Lääne maakonnas Saastna poolsaare ja Rooglaiu neeme vahel. 

Lahte suubub teiste seas Käära oja.

Lahe sihtkaitsevöönd
--------------------

Topi lahte hõlmab Topi lahe sihtkaitsevöönd, kuhu kuulub Topi laht kaht orientiiri (Kilbu majakas ja elamu talu Pihelga A11 maal) ühendavast joonest kuni rannajooneni. Sihtkaitsevööndis on keelatud inimeste viibimine kaitseala valitseja nõusolekuta, välja arvatud järelevalve- ja päästetöödeks. Sihtkaitsevööndis on keelatud majandustegevus ja loodusvarade kasutamine, välja arvatud kaitseala valitseja nõusolekul kutseline kalapüük lõkspüünisega 15. oktoobrist kuni 15. maini ja 15. juulist kuni 1. septembrini ning kutseline kalapüük nakkepüünisega 15. juulist kuni 1. septembrini ja 15. oktoobrist kuni 1. märtsini. Sihtkaitsevööndis on keelatud rahvaürituste korraldamine, välja arvatud 16. novembrist 1. märtsini kaitseala valitseja nõusolekul.

Viited
------

1. ↑  Matsalu rahvuspargi kaitse-eeskirja ja välispiiri kirjelduse kinnitamine Elektrooniline Riigi Teataja (vaadatud 29. detsembril 2016)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib praegusest külast; endise küla kohta vaata artiklit Kemba (Jõgeva)* |

---

**Kemba** on küla Harju maakonna Kuusalu vallas.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Kuusalu valla vapp
Kuusalu valla asulad

**Alevikud:** Kiiu | Kolga | Kuusalu  

**Külad:** Allika | Andineeme | Aru | Haavakannu | Hara | Hirvli | Ilmastalu | Joaveski | Juminda | Kaberla | Kahala | Kalme | Kasispea | Kemba | Kiiu-Aabla | Kodasoo | Koitjärve | Kolga-Aabla | Kolgaküla | Kolgu | Kosu | Kotka | Kupu | Kursi | Kuusalu | Kõnnu | Külmaallika | Leesi | Liiapeksi | Loksa | Murksi | Mustametsa | Muuksi | Mäepea | Nõmmeveski | Pala | Parksi | Pedaspea | Pudisoo | Põhja | Pärispea | Rehatse | Rummu | Salmistu | Saunja | Sigula | Soorinna | Suru | Suurpea | Sõitme | Tammispea | Tammistu | Tapurla | Tsitre | Turbuneeme | Tõreska | Uuri | Vahastu | Valgejõe | Valkla | Vanaküla | Vihasoo | Viinistu | Virve
Malacičy katoliku kirik aastal 1900
**Malacičy** (transkribeerituna **Maliatsitšõ**) on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Mahiloŭ oblastis Kryčaŭ rajoonis, Malacičy külanõukogu halduskeskus. Malacičy asub Mahiloŭ linnast 129 ja rajoonikeskusest Kryčaŭ linnast 25 kilomeetri kaugusel Čornaja Natapa jõe kaldal.

Haridust annab keskkool, asulas on ka raamatukogu. Malacičys töötab saekaater.

Ajalugu
-------

Küla on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1639 (*Малецічы*). Aastal 1684 asusid külla elama juudid. Aastal 1706 (teistel andmetel alles aastal 1784) sai asulast alev. Aastal 1708 toimus alevi lähistel Malatitze lahing, milles võitjaks on peetud mõlemat osapoolt. Alev kuulus Mstsisłavi vojevoodkonda.

Alev läks esimesel Poola jagamisel aastal 1772 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Mogiljovi kubermangu. Asula kuulus piiskop Stanisław Bohusz Siestrzeńcewiczile, kes rajas sinna katoliku kiriku, mis oli koopia Rooma Peetri kirikust. Kiriku juures tegutses ka dominiiklaste klooster. Novembriülestõusu järel konfiskeeriti kirik katoliku koguduselt ja anti see üle Moskva patriarhaadile. Külas peeti igal aastal 29. juunil laata.

Aastal 1924 läks Malacičy Valgevene NSV koosseisu, kus sellest sai küla. Aastal 1934 lammutati sealne kirik. Asula rahvaarv jõudis haripunkti aastaks 1940, mil seal oli 502 elanikku. Novembris 1941 hukkasid Saksa okupatsiooniväed sealsed juudid (70–122 tapetut). Aastal 1943 põletasid Saksa väed küla maha ja tapsid 210 sealset elanikku. Aastal 2000 sai asulast agrolinnake.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. august 2018. Vaadatud 22. novembril 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. oktoober 2016. Vaadatud 22. novembril 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑
4. ↑   Кулагін А. М. Каталіцкія храмы Беларусі: Энцыкл. даведнік / А. М. Кулагін; фатограф А. Л. Дыбоўскі. — 2-е выд. — Мн.: БелЭн, 2008. Lk. 435—436.
5. ↑
6. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Malacičy** |
Tammed Lehmja tammikus.

Lehmja tammik (Eesti)Lehmja tammik
Asendikaart
**Lehmja tammik** on tammik, mis tänapäeval asub Jüri alevikus Rae vallas Harju maakonnas. Tammiku kaitseks moodustati 1960. aastal **Lehmja tammiku kaitseala**.

Paigaga on seotud mitmes eri teisendis üleskirjutatud usundiline kohamuistend, mille järgi pulmaseltskond muutus tabu rikkumise tõttu tammedeks.

Jaan Jung kirjutab Lehmja tammiku kohta järgnevat:

"Wanad tammed Lehmja mõisa ligidal maantee ääres, mis wist wana hiiekoht on. Rahwajutu järele olla need üks pulmaliste selts, keda Wanaisa tammedeks muutnud, sest et nad kirikust laulatuselt tulles seal murul tantsima ja mängima hakanud. Teise jutu järele olla pulmalised kirikust tulles kange tuisuga sinna ära eksinud ja siis iseendid tammedeks sajatanud ja wandunud. Enam neid tammesid ei kaswawat ja ära ei kuiwawat nad ka mitte. Suuremad neist tee ääres öeldakse peigmees ja pruut olewat. Ükskord olla Lehmja mõisa walitseja sealt ühe tamme maha raiuda lasknud, aga herra olnud temaga sellepärast wäga kuri, sest need tammed olla seal juba 200 aastat enne Kristuse sündimist kaswama hakanud. Sellepärast ei tohtida neid keegi maha raiuda."

Viited
------

Lehmja tammik kevadel

1. ↑  Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 16.02.2013)
2. ↑  Jaan Jung. Muinasajateadus eestlaste maalt. III. Kohalised muinasaja kirjeldused Tallinnamaalt. Tallinn, August Busch'i raamatukaupluse kirjastus 1910, lk 54

Kirjandus
---------

* Marju Kõivupuu. "101 Eesti pühapaika". Varrak. Tallinn 2011. Lk 92–93
* Hendrik Relve. "Põlispuud". Koolibri. Tallinn 2003. Lk 60–63