recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Müncheni ülikooli pitsat
**Müncheni ülikool** (ka *Müncheni Ludwig Maximiliani Ülikool*; saksa keeles *Ludwig-Maximilians-Universität München* lõhidalt **LMU München**) on ülikool Saksamaal Münchenis.

Selle ülikooli asutas 1472. aastal Ingolstadtis Baieri hertsog Ludwig IX ja esialgu tunti seda Ingolstadti ülikoolina.

Baieri kuurvürst Maximilian Joseph viis 1800 ülikooli Ingolstadtist üle Landshuti, kuna Ingolstadti ähvardasid prantslased.

1826 viis Baieri kuningas Ludwig I ülikooli üle Münchenisse. Ühtlasi nimetati ülikool Ludwigi ja tema isa järgi ümber Ludwigi ja Maximiliani ülikooliks.

19. sajandil peeti Müncheni ülikooli üheks Euroopa kõige mainekamaks ülikooliks. 1903. aastal lubati naistel ülikooli astuda ja 1918. aastal sai Adele Hartmannist esimene naine Saksamaal, kes oli kaitsnud doktoriväitekirja ja saanud doktorikraadi. Samal aastal oli üliõpilaste seas naisi juba 18%.

Ülikooliga on tihedalt seotud 34 Nobeli auhinna laureaati, nende seas Wilhelm Röntgen, Max Planck, Werner Heisenberg, Otto Hahn ja Thomas Mann. Nobelistide arvult on Müncheni ülikool maailmas 13. kohal. Johannes Paulus II oli nii ülikooli tudeng kui ka professor.

Tänapäeval on Müncheni ülikool üliõpilaste arvult Saksamaa teine ülikool, sest 2009/2010. aasta talvesemestril oli seal 45 539 üliõpilast. Nendest esmakursuslasi oli 7801 ja välismaalasi 6743 ehk peaaegu 15% üliõpilastest. Ülikooli rahastati 2008. aastal 458,8 miljoni euroga, aga kui sinna juurde arvata ülikooli haigla, siis küündib summa juba miljardi euroni.

Vaata ka
--------

* Universität der Bundeswehr München

Viited
------

1. ↑  Juni 1472, Geschichte der LMU

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Müncheni ülikool** |
**Kuusk** on eesti perekonnanimi.

See harilikule kuusele viitav perekonnanimi on Eestis väga laialdaselt levinud – 2008. aastal kandis seda 1747 inimest, mis paigutas selle levikult 26. kohale. 8. mai 2012 seisuga elas Eestis Rahvastikuregistri andmetel 1769 inimest perekonnanimega Kuusk.

2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kuusk 858 mehel ja 933 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kuusk meeste puhul 19. ja naiste puhul 20. kohal. Levinuim on see Saare maakonnas, kus seda on 10 000 elaniku kohta 74,59.

2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kuusk 864 mehel ja 945 naisel. Perekonnanimede levikult on Kuusk 19. kohal nii meeste kui naiste puhul.

Nime kandjaid
-------------

* Aivar Kuusk, eesti meelelahutustegelane
* Albert Kuusk, Eesti sõjaväelane
* Ivo Kuusk, eesti ooperilaulja, lavastaja ja muusikapedagoog
* Kaimo Kuusk, eesti diplomaat
* Kersti Kuusk, eesti laulja ning muusikapedagoog
* Külliki Kuusk, eesti kirjandusteadlane
* Piret Kuusk, eesti füüsik
* Priit Kuusk, eesti muusikateadlane
* Priit Kuusk, eesti ajakirjanik
* Vilma Kuusk, eesti botaanik

Vaata ka
--------

* Kuuse
* Kuusik

Viited
------

1. ↑  "TOP 500: Eesti kõige levinumad perekonnanimed" Eesti Ekspress, 24. aprill 2008
2. ↑
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. mai 2019. Vaadatud 30. augustil 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**Kapukas** (mitmuses *kapukad*; saarte murdes ja läänemurdes **kapetad**, võru murdes *kaputad*) oli varrastel kootud villane sokk, mida enne sukkade tulekut kanti koos sääriste või ribadega

Eesti meeste kapukad olid enamasti tumedad ning sääristega ühte värvi. Naistel olid need valged ning kaunistatud värviliste äärekirjadega. Muhus oli ääristel lai (kuni 13 cm) männakiri, mis oli must või tumepunane, hlisematel aegadel oranž.

Ajaloost
--------

Kapukad olid Lääne- ja Kesk-Euroopas laialdaselt tuntud juba keskajal. Eestis kanti viimati kapetaid Muhu saarel 19.- ja 20. sajandi vahetusel.

Tänapäev
--------

Tänapäevased kapukad on pehmest materjalist jalatsid peamiselt veel mitte kõndivatele väikelastele. Enamasti valmistatakse need mikrofliisist voodri ning tuule- ja veekindla softshell materjalist pealispinnaga. Kapukad on varustatud kummipaelaga, mis tagab, et nad hästi jalas püsiksid ja võimaldab vastavalt vajadusele pahkluu juurest kapukaid lõdvemaks või pingumale sättida.

Vaata ka
--------

* jalarätid
* ribad
* säärised

Viited
------

1. 1 2  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Tallinn, Ühiselu AS trükikoda. Lk 69

Välislingid
-----------

* Kapetad, Eesti Rahva Muuseum
**Göteborgi Eesti Segakoor** on 1946. aastal tegevust alustanud eesti koor, mis osa tegevusajast on olnud eraldi tegutsenud, aga vahel koos esinenud nais- ja meeskoor.

Meeskoor
--------

Sügisel 1963 asutati 40 lauljaga **Göteborgi Eesti Meeskoor**, mis tegutses umbes 30 aastat. Meeskoor esines iseseisvalt eestlaste keskustes Rootsis ning ka Inglismaal, Norras ja Saksamaal, kuid esines ka segakoorina koos naiskooriga.

Dirigendid:

* Eero Tarjus (umbes 30 aastat)
* Leana Salu

Naiskoor
--------

Algul segakoorina tegutsenud koori naislauljad jätkasid pärast meeskoori asutamist naiskoorina, mis vormistati 1967. aastal ametlikult nimega **Göteborgi Eesti Naiskoor**. Peale eestlaste keskuste Rootsis on naiskoor esinenud ka Norras, Inglismaal ja Saksamaal.

Dirigendid:

* 1967–1980 Harry Truus
* 1980–1994 Hilja Ivalo

Segakoor
--------

1946. aastal alustanud koori jagunemise järel 1960. aastail ühinesid meeskoor ja naiskoor jälle Göteborgi Eesti Segakooriks 1994. aastal. Alguaastail tegutses segakoori kõrval ka väiksem kirikukoor.

Dirigendid:

* 1946–1967 Harry Truus
* 1994–2013 Leana Salu, Hilja Ivalo, Kristi Jagodin, Eva Rummo, Toomas Aadli, Matti Lepik
* 2013 Leana Salu

Jõulukoor
---------

Hiljem tegutses mõne aasta eraldi ka **Göteborgi Eesti Noortekoor**, millest kasvas välja väike **Jõulukoor**, mis on kümmekond aastat esitanud jõululaule EELK jõuluõhtu jumalateenistustel Göteborgis.

Viited
------

1. ↑  Aho Rebas. 70 aastat eesti koorilaulu Göteborgis. Eesti Päevaleht (Rootsi), 16. detsember 2015
**Lohu Jaanilinn** ehk **Loone linnamägi** (ka *Lohu I linnus*) on linnamägi Lohu külas Kohila vallas Rapla maakonnas Keila jõe idakaldal.

Lohus asus kaks linnust, mida lahutavad teineteisest vaid Keila jõgi ja paarisajameetrine vahemaa. Väiksemat ja vanemat Lohu linnust tuntakse ka Lohu II linnuse nime all. See oli muistse Harjumaa üks keskseid paariskantse.[*viide?*]

Linnus paiknes Keila jõe käärus asuval künkal, mille pindala koos vallidega on 1,5 hektarit. Umbes 6500 m² suurust kultuurikihiga kaetud linnuse õue ümbritseb põhjas, läänes ja idas hobuserauakujuline kunstlik vall, mille pikkus on 300 ja kõrgus kuni 6 meetrit. Jõepoolses küljes vall puudub. Valli peal on tõenäoliselt olnud palkehitised, mis on toestatud kuivmüürseinaga. Põhja ja ida poolt on valli välisküljel 20–25 meetri laiune ja 2 meetri sügavune lame nõgu ja selle välisservas 2 meetri kõrgune ebamäärane kuhjatis, mis on arvatavasti looduslik. Sissepääs linnusesse on paiknenud idas ja selle kõrval oli tõenäoliselt tornitaoline rajatis, mida Liivimaa kroonikas on nimetatud *summitas munitionis*.[*viide?*]

Lohu Jaanilinn rajati 11. sajandi lõpus või 12. sajandi algul. Läti Henrik kasutab Liivimaa kroonikas Jaanilinnast kõneledes nime *Castrum Lone* (Loone linnus). 1216. ja 1220. aasta sõjaretkedel Harjusse kasutasid vallutajad Lohu (Loone) küla kogunemispaigana, Lohu Jaanilinn jäi neil aga alistamata. Linnus vallutati alles 1224. aasta jaanuaris pärast kahenädalast piiramist.[*viide?*]

On arvatud, et Lohu Jaanilinna kohal oli Jüriöö ülestõusu ajal üks kahest Harju ülestõusnute linnusest, kus end 1343. aasta sügisel kaitsti ja mis lõpuks vallutati.

Lohu Jaanilinna uuris 1914. aastal baltisaksa arheoloog Adolf Friedenthal.[*viide?*]

Pilte
-----

* 
* Vaade linnuselt Keila jõe pooleVaade linnuselt Keila jõe poole
* 
* 
* 
* Lohu Jaanilinna vallid seestpooltLohu Jaanilinna vallid seestpoolt

Viited
------

1. ↑  Sulev Vahtre. Jüriöö. Tallinn: Eesti Raamat, 1980. Lk 84–85

Välislingid
-----------

* Lohu Jaanilinn kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
**Kazitiškis** on küla Leedus Ignalina rajoonis, Kazitiškise valla halduskeskus. 

Küla asub merepinnast 152 meetri kõrgusel Gilutise järve ääres Švogina jõe kaldal. Kazitiškises on põhikool, kultuurikeskus, raamatukogu ja postkontor. Vaatamisväärsusteks on 1908. aastal valminud katoliku kirik ja mõisakompleks, millest on säilinud ait, viljaait, küün ja park. Pargis kasvava Kazitiškise tamm ümbermõõduga 4,45 m ja kõrgusega 29,9 m on looduskaitse all.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 63 (1902)
* 61 (1914)
* 108 (1921)
* 72 (1959)
* 140 (1970)
* 177 (1977)
 | * 217 (1979)
* 274 (1985)
* 430 (1989)
* 383 (2001)
* 343 (2011)
 |

Ajalugu
-------

Külast on leitud II sajandist pärinevat Rooma raha. Sealse mõisa kohta on esimesed teated XVII sajandist, XVIII sajandil läks see Butlerite valdusse. Aastal 1745 rajati külla uniaatide klooster ja ehitati ka kirik. Aastail 1728–1755 tegutses küla lähedal ka vanausuliste Gudiškise klooster. Aastal 1864 suleti sealne katoliku kirik ja selle hoone läks õigeusklike valdusse.

Aastail 1922–1939 jäi küla Poola territooriumile. Nõukogude perioodil oli küla kohaliku kolhoosi keskasula.

* KazitiškisKazitiškis
* TänavavaadeTänavavaade
* Kazitiškise tammKazitiškise tamm
* Katoliku kirikKatoliku kirik
* Kiriku sisevaadeKiriku sisevaade

Viited
------

1. ↑  2011 m. surašymas
2. ↑  Grzegorz Rąkowski: Ilustrowany przewodnik po zabytkach kultury na Litwie. Warszawa: Burchard Edition, 1999-10-16, lk. 142-143. ISBN 83-87654-07-8.
3. ↑  Kazitiškis. Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 670 lk.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kazitiškis** |

* Küla portaalis vietoves.Lt
**Nordleda** on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Cuxhaveni kreisis.

Valla pindala on 21,29 km². 31. detsembril 2015 elas seal 1084 inimest.

Kuulub valdade ühendusse Samtgemeinde Land Hadeln.

Ajalugu
-------

Nordleda kuulus Land Hadelnisse, esmalt Saksimaa noorema hertsogkonna eksklaavina ja pärast selle *de facto* dünastilist jagunemist 1296. aastal *de jure* 1260. aastal loodud Saksi-Lauenburgi hertsogkonna eksklaavina. 1728. aastal keiser Karl VI läänistas Georg II Augustile ja tema Hannoveri dünastiale personaalunioonis tagastatud Saksi-Lauenburgi lääni. Hannoveri territooriumite ümberkorraldamisega 1731. aastal andsid Hannoveri Bremeni ja Verdeni hertsogkonnad *Land Hadelni* haldamise üle. Hannoveri kuningriik liidendas hertsogkonna reaaluniooni ja hertsogkonna territooriumist, sealhulgas Nordledast, sai osa uuest 1823. aastal loodud Stade ringkonnast.

Viited
------

1. ↑  Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Register of German municipalities (4th quarter 2022), vaadatud 12.02.2023.

Välislingid
-----------

* www.nordleda.de


Cuxhaveni kreisi vallad

* Armstorf
* Belum
* Beverstedt
* Bülkau
* Cadenberge
* Cuxhaven
* Geestland
* Hagen im Bremischen
* Hechthausen
* Hemmoor
* Hollnseth
* Ihlienworth
* Lamstedt
* Loxstedt
* Mittelstenahe
* Neuenkirchen
* Neuhaus
* Nordleda
* Oberndorf
* Odisheim
* Osten
* Osterbruch
* Otterndorf
* Schiffdorf
* Steinau
* Stinstedt
* Wanna
* Wingst
* Wurster Nordseeküste
**Kazlų Rūda** (Helifaili info leedu i) (saksa keeles vanasti *Koselrode*) on linn Leedus Kazlų Rūda omavalitsuses, Kazlų Rūda valla halduskeskuseks. Kazlų Rūdast hargnevad raudteed Kaunase, Kaliningradi ja Šeštokai suunas. Kazlų Rūda asub merepinnast 95 meetri kõrgusel.

Linna ümbrus on metsane; sealsete metsade vahel paiknevad linna läheduses (viis kilomeetrit põhja pool) Kazlų Rūda sõjaväelennuväli ja Kazlų Rūda polügoon.

Linnas on arvukalt metsanduse ja puidutöötlemisega tegelevaid ettevõtteid. On ka tekstiilitööstuse ja lihatoodete ettevõtteid. Linnas on raamatukogu.

Haridust annavad gümnaasium, kaks põhikooli ja algkool, lisaks on linnas kool erivajadustega lastele.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 233 (1827)
* 455 (1883)
* 771 (1897)
* 1338 (1923)
* 3478 (1959)
* 4308 (1970)
 | * 5300 (1974)
* 6000 (1976)
* 6312 (1979)
* 7715 (1989)
* 7401 (2001)
* 6635 (2011)
 |

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Šakiai elanikest leedulasi 97,51%, venelasi 1,13%, valgevenelasi 0,27% ja ukrainlasi 0,84%.

Ajalugu
-------

Asulat on esimest korda mainitud 1744. aastal. Toona oli seal kaevurite asula, kus XIX sajandi keskel toodeti 10 tonni rauda aastas.

1861. aastal valmis Peterburi–Varssavi raudtee Königsbergi viiv haru, mille äärde rajati Kazlų Rūda raudteejaam, jaama juurde tekkis aga alevik. Aastal 1911 avati seal raudteetööliste lastele venekeelne kool. Aastast 1914 on teada, et alevis toodeti vilti ja seal asus turuplats. Aastal 1915 rajasid Saksa okupatsiooniväed alevi juurde sõjavangide laagri, ühtlasi ehitasid nad alevist kitsarööpmelise raudtee Pavilkijyse asulasse.

Pärast sõja lõppu ehitati alevist Šeštokaisse viiv raudteeharu. Sinna rajati elektrijaam, avati kolm saekaatrit ja kaks veskit. Aastal 1925 valmis katoliku kiriku hoone.

Teise maailmasõja ajal (enne Saksa okupatsioonivägede saabumist) ja järel tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Veel 1950. aastal oli alevi lähistel kuus metsavendade salka.

1950. aastal sai Kazlų Rūda linnaks. Aastail 1950–1962 oli see samanimelise rajooni keskus.

Sõpruslinnad
------------


|  |  |
| --- | --- |
| * Poola Frombork, Poola
* Poola Lwówek, Poola
 | * Venemaa Gussev, Venemaa
* Saksamaa Sondershausen, Saksamaa
 |

Pilte
-----

* Kazlų Rūda kirikKazlų Rūda kirik
* Raudteejaama hooneRaudteejaama hoone
* GümnaasiumGümnaasium
* Kool erivajadusega lasteleKool erivajadusega lastele

Tuntud elanikke
---------------

* Kazys Grinius – Leedu president
* Audrius Brūzga – Leedu diplomaat
* Mantas Varaška – Leedu jurist

Viited
------

1. ↑  Resident population by city / town at the beginning of the year, vaadatud 12.02.2023.
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. august 2015. Vaadatud 26. juulil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Omavalitsuse koduleht
* Linn portaalis vietoves.Lt

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kazlų Rūda** |

| * v
* r
Kazlų Rūda omavalitsuse haldusjaotus |
| --- |
| Vallad | 
Antanavase vald **·**  Jankai vald **·**  Kazlų Rūda vald **·**  Kazlų Rūda linnavald **·**  Plutiškėse vald |
G-aktiin
F-aktiin
**Aktiin** on valk, mis moodustab polümeriseerudes tsütoskeleti mikrofilamente.

Aktiin on globulaarne valk molekulmassiga 41,8 kDa, mida on eukarüootsetes rakkudes kõige rohkem, tema hulk rakus võib olla kuni 5% kogu valgu hulgast. Aktiini primaarjärjestus erineb väga vähe fülogeneetiliselt kaugetel liikidel (konservatiivne valk), *in vitro* katsetes on eri liikidelt eraldatud aktiin üksteisega funktsionaalselt asendatav. 
Aktiin esineb rakkudes kahes vormis: G-aktiin ehk globulaarne aktiin, mis polümeriseerumisel annab F-aktiini ehk filamentaarse aktiini. Tavaliselt on kuni 50% raku aktiinist G-vormis. Üleminek G-vormist F-i ja vastupidi (see tähendab aktiinifilamentide moodustumine ja nende depolümeriseerumine) toimub siis, kui seda on vaja, tänu millele on see rangelt kontrollitud. F-aktiini moodustumine algab rakus pärast vastavat signaali ja see võib toimuda väga kiiresti, minutite jooksul. Signaaliks võib olla mingi induktoraine, mis põhjustab raku diferentseerumist, kemotaktiline signaal, kokkupuude substraadiga jne.
**Gøsta Esping-Andersen** (sündinud 1947) on Taani politoloog ja sotsioloog. Peamiselt tuntud kui heaoluriikidest rääkiva raamatu "*The Three Worlds of Welfare Capitalism*" (Kapitalistliku heaolu kolm maailma) (1990) autor. 
Veel on talt ilmunud 2003. aastal "*Why We Need a New Welfare State*", 2001. aastal koostöös M. Reginiga "*Why Deregulate Labour Markets?*", 1999. aastal "*Social Foundations of Postindustrial Economies.*"

Esping-Andersen on Barcelonas Pompeu Fabra Ülikooli sotsioloogiaprofessor ning teaduskomitee liige Madridi Juan Marchi Instituudis ja *École Normale Supérieure* (Pariis) ja Taani Sotsiaaluuringute Instituudis. Ta on kaastegev selliste teadusajakirjade toimetustes nagu *American Sociological Review, European Sociological Review, European J. of Industrial Relations, Stato e Mercato, South European Society and Politics, Work, Employment and Society, New Political Economy ja J. European Social Policy*. 

Ta on töötanud sellistes rahvusvahelistes organisatsioonides nagu ÜRO, Maailmapank ja OECD. Töötanud Portugali ja Belgia valitsuse juures, kui need riigid olid Euroopa Liidu eesistujamaad.

Välislingid
-----------

* Koduleht Pompeu Fabra Ülikoolis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib praeguse Tapa valla lipust; varasema valla lipu kohta vaata artiklit Tapa valla lipp (2005).* |

---

Tapa valla lipp
**Tapa valla lipp** on Eesti haldusüksuse Tapa valla lipp alates Tapa valla ja Tamsalu valla ühinemisest 2017. aasta oktoobris.

Tapa valla sümboolika on kinnitatud Tapa Vallavolikogu 28. septembri 2017 määrusega nr 80 "Tapa valla põhimäärus".

Tapa valla lipu kujundajaks on Tatjana Dalton.

Lipu kirjeldus
--------------

Tapa valla lipp on jagatud sinist ja rohelist värvi osaks hõbedast triipudega. Lipu alumine osa on roheline. Ülemises osas sinisel taustal asuvad kaks ristuvat ühesugust tammeoksa.

Lipu kasutamine
---------------

Valla lipp heisatakse alaliselt Tapa valla ametiasutuse hoonetel.

Valla lipu võib kasutada ja heisata:

* kohalike omavalitsusüksuste ametlike delegatsioonide kohtumistel, kus osaleb Tapa vald;
* Tapa valla avalikel üritustel ja Tapa valla asutuste üritustel;
* muudel üritustel, kus on esindatud Tapa vald;
* teise lipuna riigilipu kõrval riiklikel pühadel;
* teistel juhtudel vallavalitsuse loal.

Koos teiste lippudega heisates paigutatakse Tapa valla lipp lipurivi tagant vaadatuna järgmiselt:

* koos Eesti riigilipuga Eesti riigilipust vasakule;
* koos Eesti riigilipu ja teise riigi lipuga teise riigi lipust vasakule, mis omakorda on vasakul Eesti riigilipust;
* koos maakonnalipuga maakonnalipust vasakule;
* koos teiste Eesti linnade ja valdade lippudega paremalt vasakule tähestikulises järjekorras.

Masti heisatud lipul peab jääma lipukanga alumine serv maapinnast vähemalt kolme meetri kõrgusele.

Lipu heiskamisel leinalipuna kinnitatakse lipu ülemisse otsa 10 cm laiune must lint, mille mõlemad otsad ulatuvad kuni lipukanga alumise servani, või heisatakse lipp poolde lipumasti.

Valla lippu tuleb kohelda väärikalt. Kasutamiskõlbmatuks muutunud lipp hävitatakse sündsal viisil.

Tapa valla sümboolikakonkurss
-----------------------------

Tapa valla sümboolika väljatöötamiseks korraldati konkurss, kuhu laekus 63 tööd. Nende hulgast valis žürii välja kaks tööd, mis esitati rahvaküsitlusele. Rahvaküsitluse tulemuse kinnitas Tapa-Tamsalu ühinemise ettevalmistamise juhtivkomisjon oma 11.09.2017. a otsusega. Võitjaks osutus töö nimega "Tammepuu" 62% häältega.

Vaata ka
--------

* Tapa valla vapp

Viited
------

1. ↑  "Tapa Vallavolikogu 28.09.2017.a määrus nr 80 "Tapa valla põhimäärus"". *Riigi Teataja*.

Välislingid
-----------

* Tapa valla sümboolika konkurss
Jan Košťálek (2015)
**Jan Košťálek** (sündinud 17. veebruaril 1995 Prahas) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Tšehhi kõrgliigaklubis Pardubice Dynamo.

Košťálek alustas klubikarjääri Tšehhi klubis Praha Sparta, mille põhimeeskonnas debüteeris ta Tšehhi kõrgliigas hooajal 2011/12. Seejärel siirdus ta Põhja-Ameerikasse ja asus mängima Kanada noorteliiga Quebec Major Junior Hockey League'i (QMJHL) klubis Rimouski Océanic. Hooajal 2014/15 pälvis ta liiga parimale kaitsemängijale antava Emile Bouchard Trophy ja parimale kaitsvale kaitsemängijale antava Kevin Lowe Trophy. Hooajal 2014/15 tuli ta Rimouski Océaniciga lisaks QMJHL-i meistriks.

2013. aastal valis Winnipeg Jets ta NHL-i *draft* '​is 114. valikuna. 2015. aasta märtsis sõlmis ta Jetsiga kolmeaastase lepingu. Ta mängis pärast seda kolm hooaega American Hockey League'is (AHL) Jetsi tütarklubis Manitoba Moose, kuid NHL-i välja ei jõudnud.

2018. aastal naasis Košťálek Tšehhi ja sõlmis lepingu Praha Spartaga. Seal mängis ta kolm hooaega. Alates hooajast 2021/22 on ta mänginud Pardubice Dynamos. Hooajal 2021/22 oli Košťálek Tšehhi kõrgliiga resultatiivseim kaitsemängija (8+33).

Tšehhi jäähokikoondise koosseisus osaleb Košťálek 2023. aasta maailmameistrivõistlustel.

Viited
------

1. 1 2   (vaadatud 20.5.2023)
2. ↑  "Jets agree to terms with Kostalek". Winnipeg Jets. 19. märts 2015. Vaadatud 19. märtsil 2015.
3. ↑  "KOŠŤÁLEK: NÁVRAT DO ČECH? JEDINĚ NA SPARTU". HC Sparta Praha. 2. juuli 2018. Vaadatud 2. juulil 2018.

Välislingid
-----------

* Jan Košťálek hockeydb.com lehel
**Lapse õiguste konventsioon** on laste õigusi tagav konventsioon.

Lapse õiguste konventsioon võeti vastu 1989. aastal ÜRO Peaassambleel. Aastal 2009 on konventsiooniga ühinenud 191 riiki (kõik riigid peale USA ja Somaalia). Ühtki teist ÜRO inimõiguste-alast dokumenti ei ole nii laialdaselt heaks kiidetud. Konventsiooni on kirja pandud rahvusvaheliselt tunnustatud õigused, mis kuuluvad igale lapsele kogu maailmas, alates sünnihetkest kuni 18-aastaseks saamiseni. Selle koostamisel lähtuti põhimõttest, et ühiskonnal on kohustus tagada lapse põhiliste vajaduste rahuldamine ning pakkuda tuge lapse isiksuse, annete ja võimete arenguks. 

Konventsiooniga ühinenud riik peab oma seadusandluse viima kooskõlla konventsiooni põhimõtetega. Konventsiooni põhimõtete elluviimiseks peab riik koostama tegevuskavasid ning tagama ressursid nende täitmiseks.

Eesti ühines ÜRO lapse õiguste konventsiooniga 1991. aastal ning samal aastal hakkas konventsioon ka Eesti suhtes kehtima.

Vaata ka
--------

* Inimõiguste ülddeklaratsioon
* Rahvusvaheline lastepäev

Välislingid
-----------

* Konventsiooni tekst
* Lastekaitseliit

Allikas: Arengukoostöö- ja humanitaaralase terminoloogia sõnaseletusi
**Jan III Sobieski** (17. august 1629 Olesko – 17. juuni 1696 Wilanów) oli Poola kuningas ja Leedu suurvürst maist 1674 kuni surmani. 

Ta oli hea armeejuht, kuid teistes riigijuhtimise valdkondades mitte nii edukas. Ta sai tuntuks kui "Euroopa päästja", kui ta tõrjus türklaste rünnaku Viinile ja kõrvaldas lõplikult Türgi ohu Kesk-Euroopale. Jani kinnisidee oligi Türgi väljalöömine Ida-Euroopast. Selleks rakendas ta enamiku oma energiast, mistõttu riigisisene korratus üha kasvas. Aadlikud olid enamasti sõja vastu ja püüdsid kuningavõimu kärpida. Sobieskit võib pidada viimaseks tugevaks Poola kuningaks, ehkki tema edusammud olid ajutised või kasulikud pigem teistele, näiteks Austriale.

Jan oli abielus Marie Casimire Louise de la Grange d'Arquieniga (1641–1716). Abielust sündis 14 last, kellest vanemaks kui 5 aastat elas üksnes 3 poega ja 1 tütar. Tänaseni kestab tema sugu ainult tütre Teresa Kunegunda Sobieska kaudu. Teresal oli 10 last, kellest 5 poega ja 1 tütar said täiskasvanuks, kuid tänaseni kestab tema sugu üksnes poja Karl VII kaudu.

Poola kuninga tiitel ei olnud päritav, vaid valitav. Pärast Jani surma esitati kuninga kohale 18 kandidaati ja paljud välisriigid teatasid oma soosiku. Austria toetas Jani vanimat poega Jakub Ludwik Sobieskit, Prantsusmaa François Louis de Contid, kuninga lesk Marie Casimire Louise oma väimeest Maximilian II Emanueli. Kuningaks valiti Saksimaa kuurvürst Friedrich August I, keda pärast hakati kutsuma August II Tugevaks. See oli esimene kord Poola ajaloos, kus surnud kuninga järglaseks ei valitud tema poega, ehkki tal poegi oli, esimene kord, kus Poola kuningaks valiti sakslane, ja esimene kord, kus Poola kuningaks valiti protestant, ehkki August astus kohe katoliku usku.

Jan III Sobieski. Portree autor Jerzy Siemiginowski-Eleuter

Vaata ka
--------

* Poola-Türgi sõda (1672–1676)

Välislingid
-----------

 Jan III Sobieski – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Michał Korybut Wiśniowiecki** | **Poola kuningas ja Leedu suurvürst**1674–1696 | Järgnev**August II Tugev** |
Jan Nepomnjaštši (2018)
**Jan Aleksandrovitš Nepomnjaštši** (vene keeles Ян Александрович Непомнящий; sündinud 14. juulil 1990 Brjanskis) on Venemaa maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2007). 

Nepomnjaštši tuli 2002. aastal Irákleios noorte maailmameistriks U12-vanuseastmes. Suurmeistriks sai ta 17-aastaselt 2007. aastal. Kolm aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. 

Ta on 2010. aasta Venemaa malemeister. Samal aastal tuli ta Rijekas Euroopa meistriks.

Ta on kahel korral võitnud Moskvas peetud Aeroflot Openi A-turniiri (2008, 2015).

Detsembris 2019 lõppenud FIDE Grand Prix 2019 sari, kus sarja kaks paremat pääses MM-i pretendentide turniirile, tuli Nepomnjaštši Aleksandr Grištšuki järel teiseks. 

Jekaterinburgis peetud MM-i pretendentide turniiri (esimene ring peeti aprillis 2020, teine ring aprillis 2021) Nepomnjaštši võitis. Novembris 2021 mängib ta MM-tiitlimatši maailmameister Magnus Carlseniga. 

Nepomnjaštši on võitnud Venemaa võistkonna koosseisus kaks kuldmedalit võistkondlikel maailmameistrivõistlustel (2013, 2019).

Koos 43 teise Venemaa tippmaletajaga allkirjastas ta avaliku kirja Vladimir Putinile, milles protesteeriti  Venemaa sissetungi vastu Ukrainasse.

Viited
------

1. ↑  'Stop the war.' 44 Top Russian Players Publish Open Letter To Putin chess.com, 20. aprill 2022

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jan Nepomnjaštši** |

* Jan Nepomnjaštši FIDE andmebaasis
**Tisler** on puidutöötlejast oskustööline, kellel on mööbelsepa ja laudsepa ehk ehitustisleri oskused ning kes oskab käsitseda nii nikerdamiseks vajalikke tööriistu kui ka puidutöötlusmasinaid.

Materjalid ja tooted
--------------------

Tisler oskab kujundada ja valmistada mööblit. Tisler kasutab käsitööriistu ja masinaid, valmistab, dekoreerib ja remondib puidust mööblit ning mööbli puitosi, puidust pisidetaile, mudeleid, šabloone, näidiseid ja muid tooteid nagu piipe, puidust suuski ning reketeid ja keppe sportlastele, aga ka puidust aknaid, uksi ja treppe.

Tööriistad
----------

Kõrgema taseme tisleri töövahendid on nüüdisajal enamasti puidutöötluspingid, -masinad, -seadmed ning elektrilised, pneumaatilised ja muud käsitööriistad. Tisler oskab projekteerida ja disainida CAD/CAM süsteemides uusi etalontooteid ja kasutada suurt hulka puidutöötlus- ja viimistlusvõtteid. Tisleri töö on paljuski käeline, seega on oluline liigutuste ratsionaalsus, kiirus ja täpsus.

Ehituspuusepa ja tisleri erinevus
---------------------------------

Võrreldes tisleriga on ehituspuusepp käsitööline või tööline, kes valmistab puidust lahendusi ehitusplatsil kohapeal. Tisleril on tööde valmistamiseks oma töökoda. Tisler enda valmistatud elemente ei paigalda, seda teeb ehituspuusepp. Tisler valmistab luksusliku trepi, aga puusepp paneb selle paika. Ehituspuusepa peamised tööülesanded on puidust konstruktsioonielementide ja ehitusdetailide valmistamine ja monteerimine; puitkonstruktsioonidest seinte, vahelagede ja katuste ehitamine ja soojustamine, lisaks ka ümberehitamine, uste, akende ja treppide sobitamine ja paigaldamine. Ehituspuusepa peamised töövahendid on lisaks saele ja kirvele ka vasarad ja höövlid, elektrilistest käsitööriistadest lihvmasinad ja trellid.

Vaata ka
--------

* Biidermeier
* Laudsepp
* Puusepp
* Tündersepp

Viited
------

1. 1 2  "Kutsestandardid: Tisler".
2. ↑  "What is joinery?". 18. detsember 2013.
3. ↑  "Tisler, puidutöötleja, puidupingitööline". 1. juuli 2008.
4. ↑  "Joiner vs Carpenter - What's The Difference?".
5. ↑  "Kutsestandardid: Ehituspuusepp".
Hollandlase kübar (Olando-Kepure)
**Olando kepurė** ehk ***Hollandlase kübar*** on 24,4 m kõrgune pikk moreenkalju Läänemere rannajoonel Leedus Karklė külas. Olando kepurė seisab liivarannal selgelt erosioonist uuristatud alal ning on Klaipeda ja Palanga vahelise rannalõigu üheks tähelepanuväärseks osaks. See on rannikupiirkonnas asuva Pajurise Regionaalpargi koosseisu kuuluva pankranniku kõrgeim koht.

Olando kepurė on osa moreeniseljandikust, mis on tekkinud umbes 12 000 – 15 000 aastat tagasi, mil viimase mandrijää liustikud kandsid suuri rahne nende algsest asukohast suurte vahemaade taha ning mil Läänemere rannajoon saavutas sellest perioodist pärinevate rannamoodustistega oma mitmekesise iseloomu ja piirkondliku eripära. Kaljut ümbritsevad mandrijää järkjärgulises liikumises sündinud kuhjumisprotsessi tulemusel Leedu rannajoonele tekkinud kohati kuni 300 m laiused liivarannad luidetega. Olando kepurė on selge näide rannikust, kus viimastel aastakümnetel kuhjumine on asendunud maalihete ja intensiivse erosiooniga ning demonstreerib, kuidas Leedu rannad langevad järk-järgult mere valdusse. 

Olando kepurė on olnud alates 19. sajandi algusest navigatsioonimärgiks meremeestele ja kaluritele. Merepinnast kuni 15 meetri kõrgusel laiuv unikaalne valge liivarand on populaarne ajaveetmiskoht umbes 20-minutilise sõidu kaugusel paikneva Klaipeda linna elanikele. Klaipeda Melnaragė linnarajoonist algav ja Olando kepurėsse looklev loodusrada teabetahvlitega tutvustab külastajatele ka liivadüünide vahelt paljastunud II maailmasõja aegsete Saksa okupatsioonivägede püstitatud kaitserajatisi.

Viited
------

1. ↑  "Läänemeri-meie ühine ja kordumatu aare" (PDF). Originaali arhiivikoopia seisuga 4. aprill 2018. Vaadatud 14. juunil 2022.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: robot: algne URL-i olek teadmata (link)
2. ↑  Olando kepurė, Karklė – Klaipėda, Liettua
3. ↑  Olando Kepure, Klaipeda, Julia Lundin, 12.juuli 2015. (inglise keeles)
4. ↑  Litoriina kognitiivne rada (en:Litorina cognitive path), Avasta Leedut seda külastades! (en:Discover Lithuania with Visit Lithuania!). (inglise keeles)

Vaade merele
**Olav Sammal** (31. august 1927, Türi – 24. detsember 2011) oli eesti tehnikateadlane.

Elulugu
-------

Olav Sammal oli käsitöölise poeg.

Ta lõpetas 1948. aastal Tallinna Elektromehaanika Tehnikumi ja 1952. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi tööstus-tsiviilehituse erialal. Aastatel 1957–1961 oli ta ETUI aspirant.

1963. aastal sai ta Eesti Teaduste Akadeemiast tehnikakandidaadi kraadi väitekirjaga "Pingete määramise võimalusi peeneteralistes betoonides". 

Sammal oli aastatel 1950–1957 Riikliku Projekteerimise Instituudi Eesti Projekt konstruktor, aastatel 1962–2000 ETUI teadur ja vanemteadur, ETUI osakonna BetonTEST juhataja, aastast 2000 OÜ ETUI Betontest juhataja.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: elektrooniline mõõteaparatuur ja mõõtmismetoodika betoon- ja raudbetoonkonstruktsioonide sisepingete, deformatsioonide, tugevuse ja ühtluse määramiseks. Arendanud negentroopia meetodit betooni keskkonnale ja R. W. Carlsoni betooni otsese pingemõõtmise meetodit, loonud uue pingeanduri, korraldanud BPM-tüüpi mõõteaparatuuri tootmist ja kasutusele võtmist. Viis betooni tugevuse ja ühtluse määramise löögi-impulsi meetodi mikroprotsessortehnika rakendamisega BCM-tüüpi aparatuuris vastavate mõõteseadmete valmistamise ja kasutusele võtmiseni Eestis ja mujal. Mõlema mõõtmismetoodika sünteesina loodud betoon- ja raudbetoonkonstruktsioonide tehniliste ressursside prognoosimise negentroopia meetod pälvis riikliku preemia. Aastast 1974 Rahvusvahelise Pingebetooni Föderatsiooni (FIP) liige, osalenud FIP-i töös ja esinenud ettekannetega rahvusvahelistel kongressidel. Eesti Betooniühingu asutajaliige (2004). Eesti NSV riiklik preemia (1985). 80 teadus- ja aimeartiklit, üks monograafia, 10 autoritunnistust, üks Prantsuse (1963) ja üks Inglise patent (1963).

Teoseid
-------

* Напряжения в бетоне и прогнозирование технических ресурсов в бетонных и железобетонных конструкциях и сооружениях. Тлн, 1980
* Negentropic prediction method of the technical service life of prestressed concrete structures (kaasautor H. Laul). // Paper IX International Congr. FIP. Stockholm, 1982
* New microprocessor complexes BCM-4 and BPM-4 for testing the state of reinforced concrete construction. // Paper X Congr. FIP. New Delhi, 1986
* Concrete testing devices BCM-BPM with microprocessor system. // Paper XI Cong. FIP. Hamburg, 1990
* Control of concrete prestressing (kaasautor V. Hämalane). // Proc. International Symp. on Modern Applic. of Prestressed Concrete 2. Beijing, China, 1991
* Stress-distribution in reinforced concrete sections. // Proc XIII FIP Congr. Amsterdam, 1998
* Betoontarindite testimise ja hindamise strateegiad (kaasautor V. Salumaa). // Ehituskaar (2004) 3, 4
* Betooni kontrollimine. // Ehitaja (2004) 3, 4.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* EE 11, 498
* htpp://www.betontest.ee.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Map
Tirza jaamahoone
**Tirza raudteejaam** on endine raudteejaam Ieriķi–Gulbene–Abrene raudteel Gulbene piirkonna Galgauska ja Tirza valla piiril.

Jaam asus Riia jaamast 162 km kaugusel. 

Jaam avati aastal 1918. Toonase haldusjaotuse järgi jäi see Tirza kihelkonda Galgauska mõisa maadele. Nõukogude perioodil ehitati jaamast lähtuv harutee raketiväeosa nr. 89502 varustamiseks. Jaam suleti raudtee sulgemisel aastal 1999, kuigi reisiliiklus lõppes seal juba aastal 1988.

Jaamahoone on säilinud. Jaamas oli kolm teed ja üks perroon, ent jaama sulgemisel oli alles vaid kaks teed.

Viited
------

1. ↑  T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 124. lk. ISBN 978-9984-38-698-0

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tirza raudteejaam** |

* Infot jaama kohta; fotod (*vene keeles*)
* Jaam vanal kaardil

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Lizums |  **Tirza** | Galgauska  |
**Selina Büchel** (sündinud 26. juulil 1991 Mosnangis) on Šveitsi kergejõustiklane, keskmaajooksja. Tema põhiala on 800 meetri jooks.

Ta on 800 meetri jooksus kahekordne Euroopa sisemeister (2015 ja 2017).

2013. aasta Euroopa U23 meistrivõistlustel Tamperes võitis ta isikliku rekordiga 2.02,74 pronksmedali.

2014. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Sopotis jäi ta 800 meetri jooksus ajaga 2.01,06 neljandaks.

2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis jäi ta oma poolfinaalis ajaga 1.58,63 kolmandaks. Kokkuvõttes sai ta kümnenda koha.

2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Amsterdamis jäi ta 800 meetri jooksus neljandaks ajaga 2:00.47. Pronksmedalist jäi lahutama kümme sajandikku.

2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros jäi ta oma poolfinaalis ajaga 1.59,35 kolmandaks. Ta sai kokkuvõttes üheksanda koha ja jäi esimesena finaalist välja.

2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis jõudis ta 800 meetri jooksus poolfinaali. Oma poolfinaalis jäi ta ajaga 1.59,85 viiendaks ega pääsenud finaali. Kokkuvõtte sai ta 11. koha.

Tema käes on Šveitsi rekord 600 meetri ja 800 meetri jooksus välitingimustes ning 800 meetri jooksus sisetingimustes.

Isiklikud rekordid
------------------

Väljas

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| 600 m jooks | **1.25,45** NR | 17. mai 2015 | Saksamaa Pliezhausen |
| 800 m jooks | **1.57,95** NR | 4. juuli 2015 | Prantsusmaa Saint-Denis |

Sees

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| 800 m jooks | **2.00,38** NR | 5. märts 2017 | Serbia Belgrad |
| 1500 m jooks | **4.08,95** | 6. veebruar 2016 | Saksamaa Karlsruhe |

Allikas: IAAF

Viited
------

1. 1 2 3  Selina Büchel. Vaadatud 12.8.2017
2. ↑  "Selina Büchel verpasst den Final". nzz.ch. 11.8.2017. Vaadatud 15.8.2017

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Selina Büchel** |

* Ametlik koduleht
* Selina Büchel Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel Muuda Vikiandmetes
**Olav Mullas** (kuni 1940. aastani **Osvald Vilhelm Mullas**; 3. november 1894 Tallinn – 31. märts 1975 Tallinn) oli Eesti (kolonelleitnant) ja Nõukogude Liidu sõjaväelane (polkovnik).

Osvald-Vilhelm Mullas sündis 1894. aastal Rapla vallas, lõpetas Tallinna Kaubanduskooli, osales Eesti Vabadussõjas, kus oli 1919. aasta aprillist Laiarööpmelise soomusrongi nr. 5 dessantroodu ülem, 1919. aasta juulist LRSR nr. rongiülema kohusetäitjaks, kellena tegutses 3 kuud.

1919. aasta oktoobrist nimetati Soomusrongide Divisjoni Tagavarapataljoni rooduülemaks.

1930. aastatel oli O. Mullas Kalevi Üksiku Jalaväepataljoni ülem, auastmelt major. 

Pärast Eesti okupeerimist 1940. aastal teenis ta Punaarmees, võttes Teisest maailmasõjast osa 8. Eesti Laskurkorpuse 249. Eesti Laskurdiviisi koosseisus. Polkovnik Mullas oli 921. laskurpolgu ülem.

Ta osales Porkuni lahingus 21. septembril 1944. Järgmisel päeval võttis tema väeosa vangi Eesti ohvitseri Hando Ruusi.

1950. aastal vahistati ta Nõukogude julgeolekuorganite poolt ning ta oli mitu aastat uurimise tõttu vahi all.

Olav Mullas suri 31. märtsil 1975 Tallinnas ja on maetud Rahumäe kalmistule.

Isiklikku
---------

Tema tütar oli teatriteadlane Karin Kask (1919–1998).

Tunnustus
---------

* 1935 Eesti Punase Risti II järgu I astme teenetemärk
* Püha Anna ordeni 4. järgu aumärk
* Püha Anna ordeni 3. järgu aumärk
* Püha Stanislavi ordeni 3. järgu aumärk
* Vabadussõja mälestusmärk

Viited
------

1. ↑  Ohvitseride andmekogu
2. ↑  "Punaarmee 8. eesti laskurkorpus" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 10. juuni 2012. Vaadatud 27. oktoobril 2010.
3. ↑  *Minu au on truudus: Pataljon „Narva" ajalugu I*. Tartu 2002. Lk. 208.
4. ↑  Eesti teatri biograafiline leksikon Tallinn 2000
5. ↑  Teenetemärkide kavalerid
Poola rahvuslipp. Proportsioonid 5:8
**Poola lipp** on Poola riigilipp.

Lipul on kaks ühesuurust laidu, ülal valge ja all punane. Lipu värvid on võetud Poola vapilt. Vapil on krooniga valge kotkas punasel taustal.

Punane ja valge olid Rzeczpospolita värvid ning esinesid juba selle eellasriikide Poola kuningriigi ja Leedu suurvürstiriigi vapil. Leedu vapp on tänapäevani punane ja valge.

Lipu kiitis Poola Seim heaks 1. augustil 1919.

Punase varjundit 1919. aasta seaduses kindlaks ei määratud. See, millise varjundiga punast kasutati, sõltus praktikas sellest, missugust punast käepärast oli. Jagamiste-eelses Poolas oli eriti hinnas karmiinpunane. See oli kallis värv, mistõttu seda seostati rikkuse ja eesõigustega. Seda saadi poola košenillitäist *Porphyrophora polonica*, kuigi olemas oli ka importvariante. Karmiinpunase poolakeelne nimetus *kamazyn* hakkas tähendama aadlikku ja keeld kanda karmiinpunast võis kuuluda aadlike karistuse hulka. 19. sajandi esimesel poolel asendus karmiinpunase kandmine tollal levinud prantsuse moe mõjul punakaslilla ehk amarandipunasega.

1921 andis Sõjaväeministeerium välja Stanisław Łoza brošüüri "Godło i barwy Rzeczypospolitej Polskiej" ("*Poola Vabariigi vapp ja värvid*") Poola riiklike sümbolite kujutistega. Lipu punane oli karmiinpunane. Kuid Vabariigi Presidendi seadusega 13. detsembrist 1927 muudeti lipu punane kinaverpunaseks. Uus seadus jõustus 28. märtsil 1928. Kinaver jäi Poola lipule kuni 31. jaanuarini 1980. Siis võeti kasutusele punase tänapäevani kehtiv varjund, mis on kinaverist pisut tumedam ja meenutab rohkem karmiinpunast.

Poola riigilipp
Alates 1955 on Poolal kaks lippu, mida nimetatakse riigilipuks. Peale ülalkirjeldatud lipu on veel "vapiga riigilipp", millel on valgel laiul Poola vapp. Ka see lipp kehtestati 1919 ning oli algselt mõeldud Poola saatkondadele, konsulaatidele ja kaubandusesindustele. 1928–1938 oli see ainult kaubanduslipp. Aastast 1938 kasutavad seda jälle Poola riigi institutsioonid välismaal. 7. detsembri 1955 dekreet kinnitas lipu niisuguse kasutusala ning laiendas seda tsiviillennujaamadele ja Poola lennukitele, mis teevad rahvusvahelisi lende. 31. jaanuari 1980 seadus laiendas selle lipu kasutusala sadamakaptenite ja -pootsmanite kontoritele. Iga kord, kui vappi on ametlikult muudetud, on muutunud ka vapiga lipp.

Alates 2004 tähistatakse iga aasta 2. mail Poolas lipupäeva.

Lipp on pidevalt heisatud kõige kõrgemate Poola võimuasutuste hoonetele, näiteks Poola presidendilossile ja seimi hoonele. Teised asutused ning paljud poolakad ja Poola elanikud heiskavad rahvuslipu rahvuspühadel ja teistel riikliku tähtsusega juhtumite puhul. Tänapäeva Poola seadused ei keela rahvuslipu heiskamist, kui lippu väärikalt koheldakse.

Varasemad lipud
---------------

* Poola rahvuslipp （1919–1928）Poola rahvuslipp （1919–1928）
* Poola riigilipp （1919–1928）Poola riigilipp （1919–1928）
* Poola rahvuslipp （1928–1980）Poola rahvuslipp （1928–1980）
* Poola rahvuslipp （1980–1990）Poola rahvuslipp （1980–1990）
* Poola riigilipp （1955–1980）Poola riigilipp （1955–1980）
* Poola riigilipp （1980–1990）Poola riigilipp （1980–1990）

Vaata ka
--------

* Poola vapp
* Tartu lipp
**Olav Keerberg** (17. aprill 1935 Tartu – 4. november 2015) oli eesti taimefüsioloog.

Ta lõpetas 1957. aastal Tartu Riikliku Ülikooli teoreetilise füüsika erialal.

Ta töötas 1957–2004 Harkus Eksperimentaalbioloogia Instituudis, algul inseneri ja nooremteadurina, 1972–2004 taimefüsioloogia osakonna juhatajana. 

Ta uuris fotosünteesi, kasutades süsiniku radioaktiivse isotoobi 14C metoodikat.

1972. aastal kaitses ta Moskvas NSV Liidu Teaduste Akadeemia K. Timirjazevi nimelises Taimefüsioloogia Instituudis bioloogiateaduste kandidaadi väitekirja "Интенсивность света как фактор регуляции фотосинтетического метаболизма углерода" (Valguse intensiivsus kui süsiniku fotosünteetilise metabolismi regulatsiooni tegur). 1989. aastal kaitses ta samas instituudis bioloogiateaduste doktori väitekirja "Süsiniku fotosünteetilise metabolismi kvantitatiivsed karakteristikud".

2005. aastast kuni surmani töötas ta Eesti Maaülikooli põllumajandus- ja keskkonnainstituudis, algul taimefüsioloogia osakonna juhatajana, hiljem erakorralise vanemteadurina.

Tunnustus
---------

* 1982 – Eesti NSV riiklik preemia
* 1992 – Karl Ernst von Baeri medal

Viited
------

1. ↑  Tiit Pärnik, Üle Niinemets. In memoriam Olav Keerberg (17.04.1935–02.11.2015)
2. ↑  Кээрберг, Олаф. Интенсивность света как фактор регуляции фотосинтетического метаболизма углерода: автореферат кандидата биологических наук. Академия наук СССР, Институт физиологии растений им. К. А. Тимирязева, 1972
3. ↑  Eesti teadusinfosüsteem. Olav Keerberg

Välislingid
-----------

* Olav Keerberg Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
Nico Hischier (2017)
**Nico Hischier** (sündinud 4. jaanuaril 1999 Brigis) on Šveitsi jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis New Jersey Devils.

Ta alustas karjääri kodumaal SC Bernis. Profidebüüdi tegi ta 2015. aastal. Hooajal 2016–17 suundus ta Põhja-Ameerikasse, liitudes Quebec Major Junior Hockey League'i klubiga Halifax Mooseheads. Ta valiti sel hooajal liiga ja kogu Canadian Hockey League'i hooaja uustulnukaks.

2017. aastal valiti ta NHL-i *draft* '​is Devilsi poolt esimese valikuna. Ta oli esimene Šveitsi mängija, kes NHL-i *draft* '​is esimesena valiti. Hooajal 2017–18 debüteeris ta Devilsi meeskonnas NHL-is. Debüüthooajal lõi ta liigas 20 väravat ja andis 32 väravasöötu.

2021. aasta veebruaris määrati ta Devilsi kapteniks.

Šveitsi jäähokikoondise koosseisus osales ta 2019. aasta maailmameistrivõistlustel.

Viited
------

1. ↑  "Devils' Nico Hischier, 22, named NHL's youngest captain". edmontonjournal. 20.2.2021. Vaadatud 23.2.2.2021

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
* Nico Hischier NHL.com lehel
* Nico Hischier hockeydb.com lehel
**Selim Jalmari Laurikkala** (29. detsember 1882 Pyhämaa – 19. november 1957 Helsingi) oli soome vaimulik. Ta tegutses aastatel 1909–1937 vaimulikuna Ingerimaal ja seejärel Soomes.

Ta sündis aastal 1882 Pyhämaal (asub praeguse haldusjaotuse järgi Päris-Soome maakonnas) talupoja perekonnas. Ta lõpetas Uusikaupunkis lütseumi, aastal 1905 astus ta Helsingi Ülikooli, mille ta lõpetas aastal 1908. Aastal 1909 pühitseti ta pastoriks.

Ta oli aastatel 1909–1914 koguduseõpetajaks Kattila, Soikkola ja Novasolkka ühendkoguduses. Seejärel oli ta koguduseõpetaja Rääpyvä püha Regina koguduses (kirik asus Rääpyvä mõisas Vsevoložski linnas). Lisaks hooldas ta aastatel 1917–1931 Keltto kogudust (kirik asus praeguse nime ja haldusjaotuse järgi Koltušis Vsevoložski rajoonis), aastatel 1921–1923 Markkova (kirik asus praeguse nime ja haldusjaotuse järgi Markovas Kirovski rajoonis) ja Järvisaari (kirik asus Hattulas, praeguse nime ja haldusjaotuse järgi Šapkis Tosno rajoonis) kogudusi, aastatel 1922–1937 Tuutari (kirik asus Kirchhoffi mäel Lomonossovi rajoonis ja Hietamäe (kirik asus Jälkyläs, praeguse nime ja haldusjaotuse järgi Jalgelevos Lomonossovi rajoonis). Lisaks hooldas ta Petrogradis/Leningradis soome kogudust (aastatel 1923–1937), rootsi kogudust (aastatel 1929–1931) ja eesti kogudust (aastatel 1929–1937).

Ta valiti aastal 1925 Ingerimaa piiskopiks, kuid ta keeldus ametit vastu võtmast, kartes nõukogude ametnike poolt tagakiusamist. Võimud tegid talle reisi- ja elamispiiranguid. Aastal 1927 läks ta pere Soome, kuid ei tulnud tagasi. Aasta 1937 lõpus oli temagi sunnitud Nõukogude Liidust Soome lahkuma.

Soomes oli ta aastatel 1939–1952 koguduseõpetaja Hausjärvil. Aastatel 1952–1957 oli ta ingerisoomlaste pastori Rootsis asukohaga Boråsis.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Selim Jalmari Laurikkala elulugu (soome keeles)
* Kaija Santti Selin Jalmar Laurikkala – suomalainen pappi Inkerissä
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib 1939. aastal moodustatud vallast, varasema valla kohta vaata artiklit Seliste vald (Tõstamaa kihelkond).* |

---

Pärnu maakonna valdade piirid enne ja pärast 1939. aasta vallareformi
**Seliste vald** oli vald Pärnumaal aastail 1939–1950. Vallamaja asus tänapäeva Seliste küla aladel.

Vald moodustati senise Seliste valla maa-alast; senise Audru valla Audru metskonna Tõstamaa metsandiku kvartaalide nr. 92–95, 98–102 ja 109–112 ja Peraküla metsavahikoha maa-aladest; senise Tõstamaa valla mereäärse osa maa-alast kuni Aadu nr. A-103 taluni, viimane kaasa arvatud; senise Kihnu valla lahustüki Soldatikoht nr. XXIII maa-alast.

Esimene vallavanem oli Aleksander Kalvik.

Vald kuulus Riigivolikogu 34. valimisringkonda, kust valiti Ants Oidermaa.

1945 augustis moodustati Seliste vallas Pootsi külanõukogu keskusega Kõpu külas ja Seliste külanõukogu keskusega Seljandi külas. 1950. aastal Seliste vald likvideeriti ja selle alad arvati Pärnu rajooni koosseisu.

Viited
------

1. ↑  Maa-ameti kaardirakendused
2. ↑  Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
3. ↑  Eesti NSV Teataja, 1945, 32, 501
4. ↑  Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
Kompleksarvu {\displaystyle z} ja selle kaaskompleksi {\displaystyle {\bar {z}}} kujutamine komplekstasandil
**Komplekstasand** on koordinaattasand, mille igale punktile (*x*,*y*) on seatud vastavusse kompleksarv *z* = *x* + i *y*. Komplekstasandi abstsisstelge nimetatakse **reaalteljeks** (tähistatakse Re), ordinaattelge **imaginaarteljeks** (tähistatakse Im) ja punkti (*x*,*y*) nimetatakse kompleksarvu *x* + i *y* **afiksiks**.

Komplekstasand polaarkoordinaatides
-----------------------------------

Iga kompleksarvu *z* saab esitada ka eksponent- või trigonomeerilisele kujul, mis on vastavalt

{\displaystyle z=re^{i\varphi }=r\cos(\varphi )+ir\sin(\varphi ),\,}

kus *r* on kompleksarvu absoluutväärtus ja φ selle argument.

Tuleb välja, et polaarkoordinaatides väljendatuna asub kompleksarv *z* punktis (*r*,φ).

Kompleksarvude liitmise ja korrutamise geomeetriline interpretatsioon
---------------------------------------------------------------------

* Kompleksarvu *z* = *x* + i *y* liitmine kompleksarvuga *c* = *a* + i *b* vastab vektori (*x*,*y*) nihutamisele vektori (*a*,*b*) võrra.
* Kompleksarvu *z* = *x* + i *y* korrutamine kompleksarvuga *c* = *r* exp(iφ) vastab vektori (*x*,*y*) pööramisele nurga φ võrra vastupäeva ning selle pikendamisele *r* korda.
* Kaaskompleksi võtmine vastab peegeldusele abstsisstelje suhtes.

Vaata ka
--------

* Arvtelg

Viited
------

1. ↑  Ü. Kaasik, Matemaatikaleksikon (2002)