recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Veismaņi mõisa peahoone 2017. aastal
Veismaņi mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wendenschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904)
**Veismaņi mõis** (saksa keeles *Weissenstein*, läti keeles *Veismaņu muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Võnnu kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Cēsise piirkonnas Vaive vallas Veismaņis.

Ajalugu
-------

Mõisa on esimest korda mainitud Tulmēni mõisa nime all, kui see läks kas aastal 1525 või 1526 Lodede suguvõsa valdusse. Aastal 1630 kuulus see Oxenstiernadele. Põhjasõja ajal liideti see Priekuļi mõisaga.

Aastal 1770 eraldas Katariina II sealsed maad Lode mõisa (*Lodenhof*) nime all Otto Weissmann von Weissensteinile. Weissmann von Weissensteinide suguvõsa valdusse jäi mõis aastani 1830; nende järgi sai see ka oma uue nime. Aastal 1830 läks mõis Blanckenhagenite suguvõsa valdusse, jäädes nende omandusse kuni võõrandamiseni aastal 1920.

Mõisaansambel
-------------

Veismaņi mõisakompleks on riikliku kaitse all olev muinsusmälestis. Kaitse all on park, tall, tõllakuur, laut, endisest teenijate majast rajatud aidaga laut, ait, magasiait, tootmishoone, mõisavalitseja maja ja häärber.

Mõisakompleks rajati XVIII sajandi teisel poolel. Algselt oli see sümmeetrilise põhiplaaniga. Aastal 1908 lammutati vana puidust peahoone ja selle asemele püstitati praegune historitsistlik häärber. Toona kaevati mõisa juurde ka tiigid ning selle juurde rajati puu- ja juurviljaaiad.

Panoraam Veismaņi mõisasüdamest 2017. aastal

Suurenda
Panoraam Veismaņi mõisasüdamest 2017. aastal

Pildid
------

* Peahoone 2017. aastalPeahoone 2017. aastal
* Peahoone 2017. aastalPeahoone 2017. aastal
* Kõrvalhoone 2017. aastalKõrvalhoone 2017. aastal
* Kõrvalhoone 2017. aastalKõrvalhoone 2017. aastal

Viited
------

1. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts

Võnnu kirik
Võnnu kihelkond

**Kirik**: Võnnu Jaani kirik  

**Mõisad**: Võnnu kirikumõis | Blusumuiža mõis | Dubinska mõis | Dukuri mõis | Glūda mõis | Jāņmuiža mõis | Jurģumuiža mõis | Kalnamuiža mõis | Lenči mõis | Liepa mõis | Meijermuiža mõis | Priekuļi mõis | Strīķi mõis | Zekleri mõis | Zeltkalnsi mõis | Veismaņi mõis | Võnnu mõis
**Slaavi laenud** on oletatavad vanavene laenudest varasemad slaavi keelekujudest (ennekõike algslaavi ja vanaslaavi keelest) eesti keelde jõudnud laentüved. Eesti etümoloogiasõnaraamatu hinnangul on varastest slaavi keelekujudest laenamine võimalik, aga ebatõenäoline, kuna slaavi ja läänemeresoome hõimude tolleaegsed (enne 7. sajandit) asualad olid teineteisest eraldatud baltlastega asustatud piirkondadega ning keelekontakte seetõttu ilmselt polnud. Tiit-Rein Viitso kritiseerib seda seisukohta ja väidab, et teatava hulga varasemate slaavi laenude olemasolu on etümoloogiliselt usutav. Samuti paigutab Eesti etümoloogiasõnaraamat Viitso hinnangul vanavene keele väljakujunemise ja leviku liiga varajasse aega ja väidab, et tegelikult toimus see alles 10. sajandi lõpus ja sellele eelnenud slaavi päritolu laensõnu tuleks pidada algslaavi laenudeks.

Oletatavad slaavi laenud on nt *tragi* (agar), *ais*, *haug*, *väin*.

Vaata ka
--------

* germaani laenud eesti keeles
* alamsaksa laenud eesti keeles
* saksa laenud eesti keeles
* baltisaksa laenud eesti keeles
* vanarootsi laenud eesti keeles
* rootsi laenud eesti keeles
* balti laenud eesti keeles
* vanavene laenud eesti keeles
* vene laenud eesti keeles
* läti laenud eesti keeles
* soome laenud eesti keeles

Viited
------

1. 1 2  Metsmägi, Iris; Sedrik, Meeli; Soosaar, Sven-Erik (2012). Eesti etümoloogiasõnaraamat. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus.
2. ↑   Viitso, Tiit-Rein (2013). Pilk "Eesti etümoloogiasõnaraamatule". Emakeele Seltsi aastaraamat. 58/2012, lk 299-308. Tallinn, 2013.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib sofistist; Megara koolkonna filosoofi kohta vaata lehekülge Thrasymachos Korintosest* |

---

**Thrasymachos** (5. sajand eKr) oli vanakreeka sofist ja reetor, kes oli pärit Chalkedoni linnast Bosporuse kaldal, kuid sai kuulsaks Ateenas.

Thrasymachos on tuntud kõnemehena, kuid eelkõige retoorikateooria arendajana. Tema kõnestilistilisi võtteid kajastab muuhulgas Aristoteles oma "Retoorikas". Thrasymachose kõnestiilist on säilinud üks pikem, tõenäoliselt ehtne fragment Halikarnassose Dionysiose Demosthenest käsitlevas traktaadis.

Thrasymachose nimi on tuntud eelkõige tema rolli tõttu Platoni "Riigi" esimeses raamatus, kus ta oponeerib Sokratese õiglusekäsitlusele, väites, et õiglus on tugevama kasu ja et piisavalt ulatuslik ebaõiglus on õiglusest tugevam, vabam ning valitsevam. Allikate vähesuse tõttu pole selge, kas Thrasymachos tegelikult pooldas neid väiteid. Võib aga oletada[*viide?*], et tema võitluslik kõnestiil "Riigis" on seotud tema nime tähendusega vanakreeka keeles – 'lahingus (μάχη) julge (θρασύς)'.

Viited
------

1. ↑  Platon, "Phaidros" 266c
2. ↑  Aristoteles, "Sofistide ümberlükkamised" 183b22–34
3. ↑  Aristoteles, "Retoorika" II raamat, 23. peatükk 1400b17–23 ja III raamat, 11. peatükk 1413a5–10
4. ↑  Dionysios Halikarnassosest, "Demosthenese imetlusväärsest stiilist" 3. peatükk, read 1–55
5. ↑  Platon, "Riik" I raamat 338c
6. ↑  Platon, "Riik" I raamat 344c
Veldenzi loss, 2005
Veldenzi loss, 2007
**Veldenzi krahvkond** oli vürstkond tänapäeva Rheinland-Pfalzi liidumaal. Krahvkond paiknes osaliselt Kaiserslauterni, Sponheimi ja Zweibrückeni vahel, osaliselt Moseli jõel Trieri peapiiskopkonnas. Veldenzi omavalitsus ja Veldenzi loss paiknevad Bernkastel-Wittlichi kreisis.

Ajalugu
-------

Veldenzi krahvid eraldusid Kyrburgi ja Schmidburgi metsakrahvide perekonnast aastal 1112. Esimese krahvisoo otsene meesliin katkes aastal 1260, kui suri Gerlach V ja tema tütar Agnes päris krahvkonna. Viimase abikaasa Heinrich von Geroldseck asutas teise Veldenzi krahvide liini või Veldenz-Geroldsecki dünastia (Hohengeroldseck).

Aastal 1444 läks krahvkond pfaltskrahv Stefani võimu alla tema abielu kaudu krahv Friedrich III ainsa pärijanna Anna von Veldenziga.

Aastal 1543 lepiti Marburgi lepinguga kokku, et Zweibrückeni hertsogi Wolfgangi onu Ruprecht peab saama Veldenzi krahvkonna. Ruprecht suri aastal 1544, kuid tema poeg Hans Georg abiellus aastal 1563 Gustav I Vasa tütre Anna Maria Vasaga. Sellega ühendati Wittelsbachid Rootsi kuningliku Vasa perekonnaga, mida tugevdas järgmine abielu, kui 17. sajandil abiellus Pfalz-Zweibrückeni Johann Kasimir Rootsi Katarinaga, Gustav II Adolfi õega. Wolfgang korraldas aastal 1553 Heidelbergi pärimisleppega kõigi Wittelsbachi liinide vastastikku pärimist alates Veldenz-Pfalzist kuni Lützelsteini krahvkonnani Alsace'is. Georg Hansu pojapoeg Leopold Ludwig von Lützelstein suri aastal 1694 ilma seadusliku pärijata ja Veldenzi pfaltskrahvkond läks Zweibrückeni liinile.

Aastal 1801 liidendati see Prantsuse esimese keisririigi Sarre departemanguga. Viini kongress aastal 1815 andis väiksema osa krahvkonnast Moseli jõel Preisimaale ja ülejäänud Baierile.

Veldenzi krahvid
----------------

### Esimene Veldenzi liin

* Emicho, Kyrburgi ja Schmidburgi krahv (1086–1113)
* Gerlach I (1112–1146)
* Gerlach II (1146–1186)
* Gerlach III (1186–1214)
* Gerlach IV (1214–1254)
* Gerlach V (1254–1260)
* Agnes (1260–1277)

### Veldenz-Geroldsecki liin

* Heinrich von Geroldseck (1277–1298) ∞ Agnes von Veldenz (1258–?)
* Walter (1298–1327)
* Georg I (1327–1347)
* Heinrich II (1347–1378)
* Friedrich II (1378–1396)
* Heinrich III (1378–1389)
* Heinrich IV (1389–1393)
* Friedrich III (1393–1444)

### Pfalz-Zweibrückeni liin

* Stefan von Pfalz-Simmern-Zweibrücken (1410–1459) ∞ Anna von Veldenz (1390–1439)
* Ludwig I (1459–1489)
* Alexander (1489–1514)
* Ludwig II (1514–1532)
* Wolfgang (1532–1569). Aastal 1543 andis ta Veldenzi oma onule Ruprechtile.

### Pfalz-Veldenzi liin

* Ruprecht (1543–1544)
* Georg Johann I (1543–1592; või Georg Hans)
* Georg Gustav (1592–1634)
* Leopold Ludwig (1634–1694), suri pärijata, Veldenz läks Zweibrückenile

Jätkus Pfalz-Zweibrückeni liinina.
Arvutisimulatsioon USA-s California osariigis 1997. aasta jaanuaris toimunud maalihkest
Maalihe Tartus Toomemäel 2016. aasta juulis. Lihe tekkis pärast vihmasadu, mistõttu pinnas oli vett täis ja vajus all olevale tenniseväljakule
**Maalihe** on nõlval asuva pinnasetüki paigastliikumine. 

Maalihe tekib maa välisjõudude (tuule, vee ja jää) ning inimtegevuse tagajärjel. Maalihete teket soodustavad kivimikihtide kallakus nõlva suunas, kergesti deformeeruvate setete lamamine monoliitsete kivimite all ja vett mitteläbilaskvate setete (näiteks savi) lamamine vett läbilaskvate setete (näiteks liiv) all. Maalihked on sagedased mäestikes ja seismiliselt aktiivsetes piirkondades, kuid inimtegevuse mõjul esineb neid ka mujal. Maalihete tulemusena liiguvad terved settekehad või kivimiplokid mööda nõlva, nii et neis enestes suuri muutusi ei pruugi toimuda.

Inimtegevustest soodustab maalihkeid taimestiku eemaldamine, näiteks metsaraie ja raadamine. Taimestik hoiab pinnast oma juurtega paigal. Veel soodustavad maalihkeid lõhkamis- ja kaevatööd, kaevandamine ja pinnasetööd ning liikluse ja masinatöödega kaasnevad müra ja vibratsioon.

Viimaste aastakümnete ohvriterohkeim maalihe toimus 1999. aastal Venezuelas, kus Vargase maalihkes hukkus paarkümmend tuhat inimest. Filipiinidel hukkus 2006. aastal Lõuna-Leyte maalihkes üle 100 inimese ja Colombias 2017. aastal Mocoa maalihkes üle 400 inimese.

Maalihked Eestis
----------------

Eestis esineb maalihkeid sagedamini Madal-Eestis ehk kõrgustikest allapoole jäävas Lääne-Eestis, eriti Pärnu ümbruses.

Üks suuremaid maalihkeid toimus 2022. aastal Pärnumaal Audru osavallas, kus varises ligi hektar maad – puurkaevu rajamise tõttu vallandunud lihkega liikus ligi 160 000 tonni pinnast, tekitades paarisaja meetri pikkuse ja kohati nelja meetri sügavuse lõhe. 2005. aastal toimus natuke väiksem maalihe samuti Pärnumaal Sauga silla lähistel. Eestis toimub jõgede kallastel sageli maalihkeid, kuid Pärnumaal on need ulatuslikumad nõrga savipinnase tõttu.

Vaata ka
--------

* maavärin
* nõlv
* erosioon
* viirsavi
* veemajandus

Viited
------

1. ↑  "DELFI FOTOD: Geoloog Toomemäel toimunud maalihkest: varingu taga oli halb planeerimine, varisemisi võib seal jälle ette tulla" Delfi, 04.07.2016
2. 1 2  Sven Paulus (17.3.2015). "Maalihke võib tekitada ka inimlik rumalus". *ERR Novaator*. Vaadatud 23.2.2022.
3. ↑  Kristjan Väli (22.2.2022). "ELU PÄRAST MAALIHET: varinguohu tõttu ei saa august isegi põllutööriistu kätte". *Õhtuleht*. Vaadatud 23.2.2022.
4. ↑  Ester Vilgats (14.2.2022). "Pärnumaal toimus viimaste aastate suurim maalihe Eestis". *ERR*. Vaadatud 16.2.2022.

Välislingid
-----------

* Maalihked – looduslikud või inimtegevuse tagajärg? *Eesti Loodus*, 2003, nr 2/3
* "Maalihked Norras on paratamatus" Eesti Geoloog, 6. jaanuar 2021
* Maalihe Audru jõe ääres droonilt filmituna YouTube
**Vektormeetrilised mõõteseadmed** on mõõteseadmed, mis on ette nähtud vektorsuuruste parameetrite mõõtmiseks. Tüüpilisteks vektormeetrilisteks mõõteseadmeteks on vektorvoltmeetrid ehk faasitundlikud voltmeetrid, vahelduvvoolu komplekstakistuse ehk vahelduvvoolu mõõtesillad ja kompensaatorid, sünkroonvõimendid (*lock-in amplifiers*), aga ka vattmeetrid.

Vektormeetriliste mõõtevahendite töö põhineb signaalide omavahelisele korrutamisele, mis vähemalt ühe signaali (tavaliselt tugisignaali) siinuselisuse korral vastab Fourier' teisenduse teostamisele selle signaali sageduse jaoks. Selle juures integreerimine asendatakse reeglina keskmistamisega.

Korrutustehte realiseerimiseks kasutatakse tihti analoogkorruteid, kuid võidakse kasutada ka spetsiaalseid analoogseadmeid mõõdetava signaali ajas siinuseliselt muutuva suurusega korrutamise teostamiseks. Neid nimetatakse tihti sünkroondetektoriteks, eriti juhul, kui neis kasutatakse diskreettoimelisi osi (elektronlüliteid).

Analoogsignaali korrutamiseks numbrilise tugisignaaliga võidakse kasutada ka korrutavaid A/D-muundeid.

Digitaalsetes vektormuundites on ka mõõdetav signaal ise muundatud numbriliseks (digitaalseks), mistõttu korrutustehe realiseeritakse aritmeetilise seadme ehk protsessori abil.

Mõnedel juhtudel on elektriliste suuruste vahel korrutustehte teostamiseks kasutatud ka teisi, tavaliselt ruutseosega kirjeldatavaid füüsikalisi protsesse, näiteks termoelektrilisi.
**Velda Aurora Rüütli** (24. juuli (vkj)/ 6. august 1912 Tallinn – 11. veebruar 1958 Tartu) oli eesti arstiteadlane ja stomatoloog.

Elulugu
-------

Velda Rüütli oli pagari tütar.

Ta lõpetas 1932. aastal Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tütarlaste Gümnaasiumi Tartus ja 1940 Tartu Ülikooli arstina. Akadeemiliselt oli ta Korporatsioon Indla liige. Täiendas end Tartu Ülikooli stipendiaadina 1939. aastal Budapestis Ungari Kuninglikus Péter Pázmány Ülikoolis. 

Ta kaitses 1954. aastal Tartu Riiklikus Ülikoolis väitekirja "Hambajuurte kroonilise periapikaalse põletiku ravi meetodite ja efektiivsuse võrdlev analüüs" ja sai meditsiinikandidaadi kraadi.

Oli 1939–1940 TÜ suu- ja hambahaiguste polikliiniku voluntäärassistent, 1940–1942 Sadala valla jaoskonnaarst ja hambaarst, 1942–1944 TÜ suu- ja hambahaiguste polikliiniku nooremassistent, 1944–1948 TÜ/TRÜ kirurgilise stomatoloogia kateedri assistent, 1948–1954 kirurgilise ja terapeutilise stomatoloogia kateedri vanemõpetaja, 1955–1958 dotsent.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: kaariese, pulpiidi ja periodontiidi ravi.

### Teoseid

* 1956 "Krooniliste periodontiitide raviefektiivsuse tsütobakterioskoopiline hinnang". // TRÜ Toim 40

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Nadežda Vihm. "Stomatoloogia õpetamisest Tartu Riiklikus Ülikoolis". // TRÜ ajaloo küsimusi III (1975). Lk 165–170
* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944*. Köide III. Tartu 1994. Lk 149
* TÜBL I, 122–123
* Helbe Merila-Lattik. "Eesti arstid 1947–1997". Tallinn 1997. Lk 316
* "Tartu Ülikooli Kliinikum 200". Tartu 2004. Lk 333
* "Tartu Ülikooli arstiteaduskond 1982–2007". Tartu 2007. Lk 387

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 1318–1319
* Haud Tartu Pauluse kalmistul

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**YFU Eesti** on rahvusvahelise organisatsiooni Youth For Understanding (YFU) Eesti haru. Organisatsioon loodi 1992. aastal.

YFU Eestiga on võimalik minna vahetusõpilaseks ligi 42 sihtriiki. Organisatsioonil on tugivõrgustik, mis toetab nii vahetusõpilast kui ka tema perekonda, valmistades neid ette eesootavaks. Iga aasta annab YFU Eesti välja ligi 15 stipendiumit, et anda vahetusaasta ja sellega kaasnev enesearenguvõimalus ka majanduslikult keerulisemates olukordades olevatele õpilastele. Pärast vahetusaastat otsustab ligi 75% vahetusõpilastest astuda organisatsiooni vabatahtlikuks. 

Iga aasta saabub Eestisse ligi 40 vahetusõpilast, kes otsivad endale vahetusperet.

Alates 2020. aastast teeb YFU Eesti koostööd Haridus- ja Teadusministeeriumiga.

YFU Eesti kaudu on võimalik tellida koolidesse tasuta haridusalaseid töötube. Töötoad sisaldavad interaktiivseid tegevusi õpilaste kaasamiseks ja nende aktiivsemalt kaasa mõtlema innustamiseks.

Viited
------

1. ↑  Haridus- ja Teadusministeeriumi valis YFU Eesti MTÜ oma strateegiliseks partneriks! YFU Eesti.

Välislingid
-----------

* Organisatsiooni koduleht
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib asulast; praeguse haldusüksuse kohta vaata artiklit Ya'an Shi; varasemate haldusüksuste kohta vaata lehekülge Ya'an (täpsustus)* |

---

Öine linn
**Ya'an** (ka *Yaan*) on linn Hiinas Sichuan provintsi lääneosas 
umbes 120 km kaugusel provintsikeskusest Chengdust, Mini jõe lisajõe Qingyi ääres, Erlang Shani mäe juures, Ya'an Shi keskus. Geograafilised koordinaadid on 29°59' N, 103°05' E.

Linn on 

* Pekingist 2654 km kaugusel
* Shanghaist 2063 km kaugusel
* Hongkongist 2654 km kaugusel
* Xi'anist 1311 km kaugusel
* Chongqingist 381 km kaugusel

Rahvastik
---------

Linna elanike arv oli 1994. aastal hinnanguliselt 110 000.

Haldus
------

Linn asub Yuchengi linnarajoonis. 

Aastatel 1950–1955 oli linn Xikangi provintsi keskus. Koos Ya'ani ringkonnaga (雅安专区, alates 1970. aastast 雅安地区), mille keskus ta oli, viidi ta pärast Xikangi provintsi kaotamist uuesti üle Sichuani provintsi ning Ya'ani ümber moodustati maakonna õigustega linn Ya'an Shi (雅安市), mis 1959 muudeti Ya'ani maakonnaks (雅安县). Viimane kaotati 1983 ning taastati maakonna õigustega linn. 

14. juunil 2000 moodustati praegune ringkonna õigustega linn Ya'an Shi, mille keskus Ya'an on. Endine maakonna õigustega linn Ya'an Shi kujundati ümber Yuchengi linnarajooniks.

Tähised
-------

Telefonikood on 0835, sihtnumber 625000.

Liiklus
-------

Linn oli kõrgmägede ja kärestikuliste jõgede tõttu üsna ligipääsmatu, kuni 1999 avati linna Chengduga ühendav maantee. Enne Ya'ani jõudmist läbib tee tunneli läbi mäe. Ya'ani kaudu kulgeb maantee Tiibeti kiltmaale.

Majandus
--------

Ya'anis on Hiina keskne tehas, kus uuritakse ja valmistatakse lennukikütuse mõõte- ja süütesüsteeme. 

Areneb kõrgtehnoloogiline tööstus. 

Valmistatakse asbesti ja põllumajandusseadmeid, remonditakse autosid.

Haridus
-------

Linnas asub Sichuani Põllumajandusülikool.

Ajalugu
-------

Yaan rajati garnisoniga vahejaamana teel Tiibetisse. Ta on olnud traditsiooniline kaubanduskeskus.

Vaatamisväärsused
-----------------

Ya'anis väidetakse olevat kolm imet:

* Ya'ani vihm, mis sajab kaks kolmandikku aastast (Yaani nimetatakse ka **Vihmalinnaks**; kasutusel on väljend, et vihma sajab seal "400 päeva aastas")
* Ya'ani kala, mis maitseb väga hästi
* Ya'ani naised, kes on tuntud ilusa naha poolest

Välislingid
-----------

* Kaart
* Kaart
**Hüdrogeneraator** on elektrigeneraator, tavaliselt sünkroongeneraator, mida käitab hüdroturbiin. Generaator moodustab turbiiniga tervikliku agregaadi, milles generaatori rootor on kinnitatud turbiini töörattaga ühisele võllile.

Hüdrogeneraatoragregaadid on kasutusel hüdroelektrijaamades. Agregaadi võimsus võib ulatuda sadade megavattideni ja nimipinge 24 kilovoldini.

Turbiinist ja generaatorist koosnev hüdroagregaat

Liigitus
--------

Pöörlemistelje asendi järgi:

* vertikaalhüdrogeneraatorid, mille pöörlemistelg on püstne,
* horisontaalhüdrogeneraatorid, mille pöörlemistelg on rõhtne.

Rootori pöörlemissageduse järgi:

* aeglasekäigulised (60 kuni 600 pööret minutis),
* kiirekäigulised (üle 600 pöörde minutis).

Kõige laiemalt on kasutusel püstse rootoriga aeglasekäigulised agregaadid.

Ajalugu
-------

1878. aastal võttis William George Armstrong kasutusele esimese vee jõul käitatava alalisvoolugeneraatori, mis oli võimeline töös hoidma ühte kaarlampi. 1882. aastal avas Thomas Alva Edison esimese hüdroelektrijaama, mille võimsus oli 12,5 kW. Hüdroenergiat hakati järjest laiemalt kasutama, sest see võimaldas võrdlemisi hõlpsalt elektrit toota. 1886. aastaks oli Ameerika Ühendriikides juba 45 hüdroelektrijaama ning nende hulk kasvas kiiresti.

Vaata ka
--------

* Hüdroturbiin
* Hüdroelektrijaam

Viited
------

1. ↑  ENE 3. köide, 1988
**Stanislav Vassiljevitš Tjutjukin** (vene keeles Станислав Васильевич Тютюкин; 29. september 1935 Moskva, Nõukogude Liit – 26. oktoober 2019) oli  vene ajaloolane, ajaloodoktor, professor (2006).

Ta lõpetas 1958. aastal Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna ja 1966. aastal aspirantuuri. Kaitses 1967. aastal kandidaadiväitekirja "Ideeline võitlus töölisliikumises 1914.–1917. aastatel" ja 1983. aastal doktoritöö "Esimene Vene revolutsioon ja G. V. Plehhanov". 

Tjutjukin töötas Venemaa Teaduste Akadeemia Venemaa Ajaloo Instituudis alates 1958. aastast, muuhulgas peateadurina.

Isiklikku
---------

Stanislav Tjutjukini abikaasa on Ivan Udaltsovi lapselaps. Nende poeg Sergei Udaltsov on vasakpoolsete vaadetega opositsioonipoliitik.

Raamatud
--------

* Тютюкин С.В. "Александр Керенский. Страницы политической биографии (1905–1917 гг.)". Москва.: РОССПЭН, 2012 (309 lk)

Viited
------

1. 1 2  Тютюкин Станислав Васильевич. iriran.ru
Stanislaw Tillich (2014)
**Stanislaw Rudi Tillich** (sündinud 10. aprillil 1959 Kamenzi linna lähedal Neudörfelis (Saksamaa)) on sorbi rahvusest Saksamaa poliitik (CDU). Alates 28. maist 2008 kuni 12. detsembrini 2017 oli ta Saksimaa (Sachsen) peaminister.

Elu
---

Stanislaw Tillich pärineb sorbi katolikust perekonnast. Kuigi ta isa Rudi Tillich oli luterlane, kasvatas ta poega vastavalt ema usule oma kodumaa religioosseid traditsioone austavaks katoliiklaseks. Pärast hariduse omandamist Sorbi Keskkoolis Bautzenis 1977 läbis Tillich sõjaväeteenistuse (kuni aprillini 1979) endise SDV (Saksa Demokraatlik Vabariik) piirivägedes. Aastatel 1979–1984 õppis ta Dresdeni Tehnikaülikoolis ja lõpetas selle elektroonikainseneri diplomiga. 1984 asus konstruktorina tööle Kamenzi elektroonikaettevõttes. 1. oktoobrist 1987 kuni 24. maini 1989 töötas ametnikuna Kamenzi ringkonna volikogus, alates maist 1989 oli ta volikogu aseesimees ning vastutas kaubandus- ja varustusvaldkonna eest. 1989–1995 tegutses ettevõtjana. Stanislaw Tillich elab Panschwitz-Kuckaus, on abielus ja tal on kaks last.

Poliitiline karjäär
-------------------

1987 astus Tillich SDV-s CDU-sse. Võrreldes SED-ga (Saksamaa Sotsialistlik Ühtsuspartei) suhtuti endises SDV-s CDU-sse kui "kahest pahest väiksemasse". 1990. aastast oli ta üleriigilise CDU liige. 18. märtsil 1990 valiti ta esimestel vabadel valimistel Volkskammeri (Rahvakoda) saadikuks. Volkskammeris esindas ta etniliste vähemuste ja SED ohvrite huve. Pärast Saksamaa taasühinemise käigus Volkskammeri laialisaatmist töötas Tillich kuni 1994. aastani vaatlejana Euroopa Parlamendis. Euroopa Parlamendi 4. koosseisu kuulus ta juba saadikuna ning oli eelarvekomisjoni aseesimees ja Euroopa Liidu eelarve pearaportöör. Aastatel 1992–1999 oli ta EVP (Euroopa Rahvapartei) juhatuse liige.

1999. aastal kutsus toonane Saksimaa peaminister Kurt Biedenkopf ta oma kabinetti tööle. Kuni 2002 oli Tillich Saksimaa Euroopa asjade minister, hiljem kuni 2004. aastani minister ja riigikantselei juhataja ning alates 2004. aastast Saksimaa keskkonna- ja põllumajandusminister. Selles ametis keskendus ta Elbe jõe tulvavee eest kaitsvate rajatiste ülesehitamisele augustis 2002. 2007 sai temast Saksimaa rahandusminister.

24. mail 2008 valiti Tillich CDU Saksimaa üldkogul Saksimaa CDU esimeheks, 28. mail valiti ta Saksimaa peaministriks.

Kohaliku parlamendi valimistel 30. augustil 2009 kogus Tillichi juhitud CDU 40,2% häältest. Kuna FDP (Vaba Demokraatlik Partei) kogus 10% häältest, moodustas Tillich CDU-FDP valitsuskoalitsiooni ja 29. septembril 2009 valiti ta uuesti peaministriks.

Novembris 2010 valiti Tillich Saksamaa CDU presiidiumisse ja 4. detsembril 2012 uuesti samasse ametisse.

Muu
---

Tillich räägib lisaks sorbi ja saksa keelele ka inglise, prantsuse, tšehhi ja poola keelt. Vähesel määral räägib ka vene ja itaalia keelt.

Autasud
-------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Stanislaw Tillich** |
**"Yaki-Läki"** on Eesti muusiku Pastaca ning Jaapani duo Tenniscoats (Saya ja Takashi Ueno) koos salvestatud album. Albumi andsid 2013. aastal koostöös välja vastavate riikide plaadifirmad Õunaviks ja Afterhours.

Pastacas ja Tenniscoats olid koos musitseerinud juba varem nii Jaapanis, Eestis kui ka Soomes ning kontsertide ja proovide käigus sündisid ka esimesed ühised lood. 2011. aasta sügisel sulgesid nad end Pastaca Soomes Teijo külas asuvasse kodustuudiosse ja tulid sealt nelja päeva pärast välja 12 valmis looga, mis kõik ka ühisalbumil esindatud. Laule esitatakse eesti, soome, jaapani või inglise keeles ja neli lugu on instrumentaalsed.

Plaadi esitlused Eestis toimusid 2013. aasta 9. oktoobril Tartus Genialistide Klubis ja 10. oktoobril Tallinnas Mustas Puudlis. Tenniscoats esitles plaati samal ajal Tōkyōs.

Plaadi esimene singel oli "Pihlaja" ning sellele valmis ka video. Albumi väljaandmise ajal oli koostamisel ka erinevate "Yaki-Läki" lugude remikside EP ning oma versiooni mõnest plaadi loost avaldavad kava kohaselt Epifolium, Galaktlan, Imandra Lake, Kristjan Kalm, Taavi Tulev ja Argo Vals. Lisaks on albumile planeeritud ka kaverid Jaapani-Inglise duolt Fleck Fumie ning ühte lugu kaverdab ka Pastacas ise. EP peaks ilmuma 2014. aasta kevadel ning see kannab pealkirja "Jahimehel uulitsad segamini".

2014. aasta Eesti Muusikaauhindade galal võitis album aasta albumikujunduse auhinna.

Lugude nimekiri
---------------

1. "Cup of Freedom"
2. "Sinu naer"
3. "Green Are All"
4. "Jõgijääs (impro a)"
5. "Läki-läki (impro b)"
6. "Pihlaja"
7. "Silmapiir"
8. "Mizukiri"
9. "Lokenloll"
10. "Targem on tulla"
11. "Yaki Udon"
12. "Sinu plaadid"

Arvustused
----------

* Edmund Hõbe. Yaki-Läki. Pastacas & Tenniscoats. Muusika.
* Lauri Teder. Plaadiarvustus: Pastacas & Tenniscoats – Yaki-Läki. Müürileht, 15. oktoober 2013.
* PASTACAS & TENNISCOATS – PIHLAJA. The Baltic Scene.
* Madis Järvekülg. Pastacas & Tenniscoats. Yaki Läki. Eesti Ekspress, 17. oktoober 2013.
* Nädala plaat: Interkontinentaalne miniseiklus. Postimees, 28. september 2013.

Viited
------

1. 1 2 3  "MAHLAPRESS 8.10.2013". Originaali arhiivikoopia seisuga 1.02.2014. Vaadatud 31.01.2014.
2. ↑  "Õunaviks » Pastacas & Tenniscoats". Vaadatud 31.01.2014.
3. ↑  "Õunaviks » Jahimehel uulitsad segamini". Vaadatud 04.02.2014.
Andrei Illarionov (2003)
**Andrei Nikolajevitš Illarionov** (vene keeles Андрей Николаевич Илларионов; sündinud 16. septembril 1961 Leningradis) on vene majandusteadlane.

Illarionov lõpetas Leningradi Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna 1983 ja kaitses 1987 majandusteaduses kandidaadikraadi. 1983–1984 ja 1988–1990 töötas ta Leningradi Riikliku Ülikooli rahvusvaheliste majandussuhete osakonna õppejõuna. 1990–1992 oli ta selle ülikooli (alates 1991 Peterburi Riiklik Ülikool) teaduslik vanemkaastööline ning majandus- ja rahandusteaduskonna piirkondlike majandusraskuste laboratooriumi sektorijuhataja.

1992. aasta aprillist alates oli ta Venemaa Föderatsiooni valitsuse juures asuva majandusreformide keskuse direktori esimene asetäitja. 26. aprillil 1993 nimetati ta peaministri Viktor Tšernomõrdini valitsuse plaaniosakonna juhatajaks. 1994. aasta veebruaris laskis Tšernomõrdin ta distsipliini rikkumise tõttu töölt lahti.

1994–2000 oli ta majandusinstituudi direktor. Ta pooldas Vene rubla devalveerimist ja ennustas ette majanduskriisi, mis saabus Venemaale 1998. aasta augustis.

12. aprillist 2000 kuni 27. detsembrini 2005 oli ta presidendi Vladimir Putini majandusnõunik. Ühtlasi oli ta 2000. aasta maist 2005. aasta jaanuarini Putini esindaja suhetes G7 ja nende liidritega.

Illarionov on tuntud avatud ühiskonna ja demokraatliku kapitalismi propageerija ning Kyōto protokolli kriitikuna.

Alates 2006. aasta oktoobrist on Illarionovi tööandjaks Washingtonis asuv Cato instituut.

14. aprillist kuni 9. juunini 2007 osales ta mittenõustujate marssides, mida Moskvas ja Peterburis organiseeris ühendus Teistsugune Venemaa.

10. märtsil 2010 kirjutas ta alla Venemaa opositsiooni pöördumisele "Putin peab lahkuma". Ise on ta nimetanud end selle pöördumise teksti koostajaks.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Andrei Illarionov** |

* Andrei Illarionovist Cato Instituudi kodulehel (inglise keeles)
* *From Competition to Collaboration: Strengthening the U.S.-Russia Relationship* @cato.org, 25. veebruar 2009.
* Pilte Illarionovist Von Krahli Akadeemias 2. novembril 2008
* Igor Taro: Andrei Illarionov: gaasinuga Euroopa kõril võib olla ühel päeval nüri, Postimees, 8. november 2008
* Andrei Illarionov: Jõuriigi mudel, Postimees, 16. aprill 2007
* Andrei Illarionov: Teistsugune Venemaa, Postimees, 7. aprill 2006
* Ksenia Repson: Putini endine nõunik materdab Venemaad, Postimees, 27. mai 2006
* "Laari asemel võib Saakašvili majandusnõunikuks saada Putini endine nõunik", Postimees, 30. oktoober 2006
* Kas on elu pärast kapitalismi? (15.11.2008 16:10), ETV saadete arhiiv
* После войны России придется вернуть не только Крым, - эксперт. *Infovastupanu*. 22. oktoober 2014. (*vene keeles*)
* Teet Korsten "Putini eksnõunik: Minski lepingu jõustumine tapaks Ukraina", Põhjarannik, 20. mai 2017
Stanisław Kania (1979)
**Stanisław Kania** (8. märts 1927 – 3. märts 2020) oli Poola partei- ja riigitegelane.

Juba 17-aastaselt liitus Stanisław Kania antifašistliku vastupanuliikumisega ja astus 1945. aastal Poola Töölisparteisse. 1952. aastal lõpetas ta parteikooli ja seejärel oli parteitööl. 

1968. aastal sai ta Poola Ühendatud Töölispartei Keskkomitee liikmeks, 1975. aastal aga Poola Ühendatud Töölispartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmeks.

6. septembril 1980 valiti Stanisław Kania Poola Ühendatud Töölispartei Keskkomitee esimeseks sekretäriks.  Ta ei suutnud aga vastu seista ametühinguliikumise Solidaarsus populaarsuse kasvule ega poliitilist kriisiolukorda lahendada. 18. oktoobril 1981 lahkus ta parteijuhi ametikohalt ning tema asemel sai Poola Ühendatud Töölispartei Keskkomitee esimeseks sekretäriks Wojciech Jaruzelski.  Seejärel kaotas Kania parteis mõjuvõimu ning töötas kuni 1990. aastani suhteliselt vähetähtsatel ametikohtadel.

1991. aastal avaldas ta oma mälestusteraamatu "Zatrzymać konfrontację" ("Konfrontatsioonile vastu seistes").

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. september 2016. Vaadatud 8. septembril 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Sibulaküla Tallinna ja Kesklinna raamis
**Lembitu park** asub Tallinnas Sibulaküla asumis Lauteri tänava, Kauka tänava, Vambola tänava ja Lembitu tänava vahel.

Lembitu pargi pindala on 0,9 ha. Park rajati 1953. aastal, hiljem on taimi veel juurde istutatud. Pargis kasvab 17 taksonit puittaimi: puude perekondadest on arvukamad vaher, pärn, kask, viirpuu ja tamm. Suurimad puud on hobukastan, mägivaher, läänepärn ja tamm. 
Märkimisväärsemad Lembitu pargis kasvavad suured puud: hariliku tamme kultivar „Cupressoides", võimas hobukastan ja mägivaher. Põõsastest on haruldasemad võimsad pahklike tüvedega ja igal aastal rohkelt õitsvad ungari sireli tüvikud. Neid kasvab teisteski pärast sõda rajatud Tallinna parkides ja just need puukujuliseks kasvatatud sirelid annavad Tallinna kesklinna parkidele isikupära.

Eesti NSV ajal asus pargi Vambola tänava poolses otsas Hans Pöögelmanni ausammas. 2012. aastast asub Lembitu pargis Juta Eskeli skulptuur "Kolhoosineiu" ehk "Tütarlaps kausiga".

2022. aasta aprillis otsustati Lembitu parki rajada Ukraina väljak.

Ajalugu
-------

Lembitu park praegusel kujul rajati pärast Teist maailmasõda, põhiosas 1953. aastal. Mõned suured vanad puud pärinevad varem seal asunud majade aedadest. Eelnevalt paiknesid samal alal enamasti 18. sajandil ehitatud puumajad, kuid peaaegu kõik selle piirkonna ehitised hävisid 1944. aasta 9. märtsi pommitamises. Pärast sõda varemed lammutati, osa ümbruskonna kvartaleid hoonestati suurte kivimajadega, linnaosa keskele aga rajati planeerimiskava järgi üldkasutatav park.

Park on range geomeetrilise kujundusega ja stalinistliku pargikujunduse paremaid näiteid Tallinnas. Algselt hõlmas see ka praeguse Välisministeeriumi (endise EKP keskkomitee) hoone ala, nii et moodustus katkematu haljasvöönd (nn roheline rist), mis võttis enda alla Lembitu pargi, Rävala (toona Lenini) puiestee ja Teatri väljaku.
Oma praegused mõõtmed sai park 1969. aastal. 

Praegust nime kannab Lembitu park ametlikult alates 12. aprillist 1996. Varem on sama pargi nimed olnud Vambola park ja Pöögelmanni park.

Viited
------

1. ↑  Karen Jagodin, Robert Nerman. Tallinna kesklinn. Tallinn, 2013, lk. 147
2. ↑  "Tallinn rajab Ukraina väljaku Lembitu parki". *ERR*.
3. ↑   Tallinna linn.
4. ↑  Tänava- ja muude kohanimede andmine ning muutmine kesklinnas, Tallinna Linnavalitsus, RT IV, 19.09.2013, 16
5. ↑  Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 308

Välislingid
-----------

* Lembitu park Tallinnas saab valgustuse, Äripäev.ee, 25. oktoober 2004
* IRL soovib Tallinnasse Ronald Reagani parki, Tallinna Postimees, 18. november 2010
**Ago Vallas** (29. juuli 1924 Tartu – 15. jaanuar 2008 Stockholm) oli eesti statistik ja harrastusajaloolane.

Ta lõpetas 1943. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi. 

Osales vabatahtlikuna Jätkusõjas 200. jalaväerügemendi 1. kompanii koosseisus. 1944. aasta septembris põgenes Rootsi. 1952. aastal lõpetas Uppsala Ülikooli statistika, matemaatika ja poliitökonoomia erialal. 1972. aastal kaitses Stockholmi Ülikoolis litsentsiaadikraadi kultuurigeograafia alal. 

Töötas Stockholmi statistikavalitsuses.

Ta oli korporatsiooni Sakala liige alates 1946. aastast, korporatsiooni Sakala Rootsi koondise vilistlaskogu esimees, 17. novembril 2007 valiti Sakala auvilistlaseks. Ta oli ka Eesti Teadusliku Selts Rootsis liige ja Soome Sõjaveteranide Eesti Ühingu ajalootoimkonna liige.

Teoseid
-------

* "Aolinnad, linnused ja kindlused". Tallinn 2007

Tunnustus
---------

* 2000 Kotkaristi V klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Peep Pillak, Heini Vilbiks (koostajad). Soomepoiste elulood. Grenader, 2015

Kirjandus
---------

* Tarmo Kariis. Ago Vallas in memoriam. Eesti Päevaleht, 14. veebruar 2008, nr 7, lk 11.
Stanislav Kutšer (2017)
**Stanislav Aleksandrovitš Kutšer** (vene keeles Станислав Александрович Кучер; sündinud 18. märtsil 1972 Leningradis Vene NFSV-s) on vene ajakirjanik.

Ta on raadiojaama Kommersant FM poliitikavaatleja ja ühtlasi 2017. aastast meediaprojekti Snob peatoimetaja, vahetades sellel ametikohal välja Nikolai Uskovi.

Aastatel 1990–1996 oli Kutšer Komsomolskaja Pravda kaastööline. 1991. aasta suvel saatis ajaleht ta korrespondendina Ameerika Ühendriikidesse. Alates 1996. aastast töötas ta telekanalites. Aastatel 2005–2007 oli Kutšer ajakirja National Geographic Traveller venekeelse versiooni toimetaja.

2012. aastast on Kutšer Venemaa Föderatsiooni presidendi juures asuva kodanikuühiskonna arengu ja inimõiguste nõukogu liige.

Haridus
-------

Kutšer lõpetas 1994. aastal Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi rahvusvahelise ajakirjanduse erialal.

Tunnustus
---------

* 2002 – Artjom Boroviki auhinna audiplom – dokumentaalfilmi "Русские грабли" eest (seda filmi ei ole näidanud mitte ükski Venemaa telekanal)

Isiklikku
---------

Tema isa Aleksandr Kutšer töötab ajakirjanikuna Peterburis. Ema Natalja Maksimova on ajakirjanik ja kirjanik, elab Orjolis. Abikaasa Jekaterina Varzar on fotograaf.

Stanislav Kutšer valdab inglise, prantsuse ja hindi keelt.

Raamatud
--------

* 2018 – Станислав Кучер. "На одном дыхании. Хорошие истории". Москва: Центрполиграф. ISBN 978-5-227-07840-7 (352 lk)

Viited
------

1. ↑  Станислав Кучер назначен главредом проекта "Сноб". interfax.ru, 8. november 2017
2. 1 2 3 4  Кучер Станислав Александрович. ruspekh.ru
3. ↑  Объявлен конкурс на соискание премии Артема Боровика за 2003 год. lenizdat.ru, 28. aprill 2003

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Stanislav Kutšer** |

* Stanislav Kutšer. kommersant.ru
* Stanislav Kutšer raadiojaama Ehho Moskvõ saate "Особое мнение" külalisena. youtube.com, 9. detsember 2015
Andrei Jessipenko (2019)
 Andrei Jessipenko (2019)
**Andrei Jevgenjevitš Jessipenko** (vene keeles Андрей Евгеньевич Есипенко; sündinud 22. märtsil 2002 Novotšerkasskis) on vene maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2018). 

Jessipenko tuli 2012. aastal Prahas Euroopa noortemeistriks U10-vanuseastmes. 2017. aastal tuli U16-vanuseastmes Montevideos noorte maailmameistriks ja Mamaias (Rumeenias) Euroopa noortemeistriks.

Novembris 2017 täitis Jessipenko kolmanda suurmeistrinormi. Suurmeistri nimetuse andis FIDE talle 16-aastaselt aprillis 2018. 

Jaanuaris 2019 jagas Jessipenko Tata Steeli pretendentide turniiril (14. kategooria turniir) Uladzislaŭ Kavaljoŭ järel 2.–4. kohta.

Märtsis 2019 Skopjes Euroopa meistrivõistlustel tuli Jessipenko 16. kohale ja kvalifitseerus septembris 2019 Hantõ-Mansiiskis peetud maailma karikaturniirile. Seal võitis ta avaringis FIDE eksmaailmameistri Ruslan Ponomarjovi tulemusega 1,5:0,5, kuid kaotas teises Pjotr Svidlerile 1:3 ja langes edasisest konkurentsist välja. 

Oktoobris 2019 mängis ta Mani saarel peetud Suurel Šveitsi turniiril, kus kogus 6 punkti 11-st (56. koht).

Detsembris 2019 võitis Jessipenko Tallinnas Euroopa meistrivõistlustel välkmales pronksmedali.

Koos 43 teise Venemaa tippmaletajaga allkirjastas ta avaliku kirja Vladimir Putinile, milles protesteeriti  Venemaa sissetungi vastu Ukrainasse.

Viited
------

1. ↑  'Stop the war.' 44 Top Russian Players Publish Open Letter To Putin chess.com, 20. aprill 2022

Välislingid
-----------

* Andrei Jessipenko – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Andrei Jessipenko FIDE andmebaasis
Max Friberg (2022)
**Max Friberg** (sündinud 20. novembril 1992 Skövdes) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib Rootsi kõrgliiga klubis Frölunda ründajana vasakäärel.

Ta alustas jäähoki mängimist kodulinna klubis Skövde IK.

Aastatel 2011–2013 mängis ta Rootsi kõrgliiga klubis Timrå IK.

2011. aastal valis Anaheim Ducks ta NHL-i *draft* '​is 143. valikuna. 2012. aasta juunis sõlmis ta Ducksiga kolmeaastase lepingu. Hooaja 2012–13 lõpus debüteeris ta American Hockey League'is (AHL) Ducksi noorteklubis Norfolk Admirals. NHL-is debüteeris ta Ducksi meeskonnas hooajal 2014–15. Järgmisel hooajal sai ta NHL-is kirja veel viis mängu. 2016. aasta jaanuaris müüdi Fribergi mängijaõigused Montreal Canadiensile ning hooaja 2016–17 lõpuni mängis ta AHL-is Canadiensi noorteklubis St. John's IceCaps.

2017. aasta mais sõlmis ta lepingu Frölundaga. 2019. aastal tuli ta klubiga Rootsi meistriks ja võitis Jäähoki Meistrite Liiga. 2019. aasta juunis pikendas ta klubiga lepingut kolme aasta võrra. Jäähoki Meistrite Liiga võideti ka 2020. aastal.

2012. aastal tuli Friberg Rootsi kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. 2012. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel oli Friberg üheksa väravaga suurim väravakütt ning ta valiti turniiri sümboolsesse koosseisu.

Välislingid
-----------

* Max Friberg NHL.com lehel
* Max Friberg hockeydb.com lehel
**Prahova maakond** on Rumeenia 1. järgu haldusüksus.

Maakonnas on 103 omavalitsust, millest 14 on linnad.

Linnad
------

* Azuga
* Băicoi
* Boldești-Scăeni
* Breaza
* Bușteni
* Câmpina
* Comarnic
* Mizil
* Ploiești
* Plopeni
* Sinaia
* Slănic
* Urlați
* Vălenii de Munte

Välislingid
-----------

* Prahova maakonna koduleht

  



Rumeenia maakonnad ja keskalluvusega linn

Alba **·**  Arad **·**  Argeș **·**  Bacău **·**  Bihor **·**  Bistrița-Năsăud **·**  Botoșani **·**  Brașov **·**  Brăila **·**  Bukarest **·**  Buzău **·**  Caraș-Severin **·**  Călărași **·**  Cluj **·**  Constanța **·**  Covasna **·**  Dâmbovița **·**  Dolj **·**  Galați **·**  Giurgiu **·**  Gorj **·**  Harghita **·**  Hunedoara **·**  Ialomița **·**  Iași **·**  Ilfov **·**  Maramureș **·**  Mehedinți **·**  Mureș **·**  Neamț **·**  Olt **·**  Prahova **·**  Satu Mare **·**  Sălaj **·**  Sibiu **·**  Suceava **·**  Teleorman **·**  Timiș **·**  Tulcea **·**  Vaslui **·**  Vâlcea **·**  Vrancea
**Indrek Saarepera** (sündinud 16. aprillil 1968 Tallinnas) on eesti arhitekt.

Keskhariduse omandas ta Tallinna 1. Keskkoolis aastatel 1974–1986 ning arhitektuurialase kõrghariduse Tallinna Kunstiülikooli arhitektuuriteaduskonnas aastatel 1989–1994.

Aastatel 1994–1996 töötas ta Jõelähtme valla arhitektina ning 1996–1998 arhitektuuribüroos R-Projekt OÜ. 1998–2006 tegutses Indrek Saarepera vabakutselise arhitektina. Alates 2006. aastast töötab ta arhitektuuribüroos Visuaal OÜ.

Indrek Saarepera tuntumad tööd on Järve Selver, Järve Keskus, büroohoone Nõmmel ning Riigi Kinnisvara büroohoone Lasnamäel. Ühiskondlikele hoonetele lisaks on Indrek Saarepera projekteerinud mitmeid kortermaju ja eramuid.

2009. aastal andis Eesti Arhitektide Liit Indrek Saareperale "volitatud arhitekt V" kutse.

Töid
----

* Linnahotell Kuressaares, 1999 (sisearhitektuur Pia Ira)
* Järve Selver, 2000 (kaasautor Jaak Huimerind, sisearhitektuur Mari Kurismaa)
* Järve Keskus, 2002 (kaasautor Jaak Huimerind, sisearhitektuur Mari Kurismaa)
* AS Matkar laohoone, 2004
* AS Napal büroohoone Nõmme teel, 2004
* Orissaare spordihoone, 2004
* Korterelamu Sõpruse puiesteel, 2007
* Riigi Kinnisvara AS büroohoone Lasnamäel, 2009

Võistlustöid
------------

* Eesti Maaülikooli spordihoone arhitektuurikonkurss, 2007; 2. preemia

Allikad
-------

1. "Eesti Arhitektide Liit, volitatud arhitektid, Indrek Saarepera".
2. Oja, Urmas (6. jaanuar 2005). "Pull puitbüroo". *Eesti Ekspress*.
3. Huimerind, Jaak; Saarepera, Indrek. "Järve Keskus". *MAJA 2-2003*.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
4. "Eesti Maaülikooli spordihoone arhitektuurivõistluse võitja on selgunud".
5. "Eesti Kunstiakadeemia, vilistlased".
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Suveolümpiamängud |
| **Hõbe** | 2016 | jalgpall |

**Maximilian Meyer** (tuntud kui **Max Meyer**; sündinud 18. septembril 1995 Oberhausenis) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Šveitsi kõrgliigaklubis Luzern.

Ta alustas klubikarjääri Saksamaa klubis Schalke. Saksamaa kõrgliigas tegi ta debüüdi hooajal 2012–13. Järgmisel hooajal lõi ta Bundesligas juba kuus väravat. Esimestel hooaegadel mängis Meyer ründava poolkaitsjana, kuid hiljem kaitsvamal positsioonil, mistõttu ka tema löödud väravate arv vähenes.

2018. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Crystal Palace. 19. jaanuaril 2019 lõi ta mängus Liverpooli vastu oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas.

2021. aasta jaanuaris liitus ta Saksamaa kõrgliigaklubiga 1. FC Köln. 2021. aasta septembris sõlmis ta kaheaastase lepingu Türgi kõrgliigaklubiga Fenerbahçe. Hooaja 2021/22 teises pooles oli ta laenul Taani kõrgliigaklubis Midtjylland.

2022. aasta augustis sõlmis ta üheaastase lepingu Luzerniga.

2017. aastal tuli Meyer Saksamaa kuni 21-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistriks. 2016. aasta suveolümpiamängudel võitis ta Saksamaa meeskonnaga hõbemedali. Saksamaa jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 13. mai 2014 mängus Poola vastu. Esimese värava lõi ta koondise särgis 31. augustil 2016 sõprusmängus Soome vastu.

Viited
------

1. ↑  "Max Meyer Joins Crystal Palace". Crystal Palace F.C. 2.8.2018. Vaadatud 7.2.2019
2. ↑   (vaadatud 30.11.2021)

Välislingid
-----------

 Max Meyer – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Pranab Kumar Mukherjee** (11. detsember 1935 Mirati, Lääne-Bengali osariik – 31. august 2020 New Delhi) oli bengali rahvusest India poliitik, 25. juulist 2012 kuni 25. juulini 2017 India president.

Mukherjee sündis braahmanite seisusse kuuluvas perekonnas. Ta lõpetas Kolkata Ülikooli kahel erialal: politoloogias ja õigusteaduses.

1969. aastast kuulus ta India Rahvuskongressi. Samal aastal pääses ta India parlamendi ülemkotta. 1973. aastal sai temast Indira Gandhi valitsuses tööstusliku arengu aseminister ja aastatel 1982–1984 oli ta rahandusminister.

Rajiv Gandhi võimuperioodil langes ta ebasoosingusse ja astus 1986. aastal India Rahvuskongressist välja. Kuulunud kolm aastat Lääne-Bengali kohalikku erakonda, naasis ta 1989. aastal India Rahvuskongressi liikmeks. Pärast seda, kui Rajiv Gandhi 1991. aastal mõrvati, sai Mukherjee poliitiline karjäär uue hoo. Temast sai ka Sonia Gandhi poliitiline mentor.

Aastatel 1991–1996 oli Mukherjee India plaanikomitee aseesimees ja 1995–1996 ühtlasi India välisminister. Aastatel oli ta 2004–2006 kaitseminister ja 2009–2012 jälle rahandusminister. Mitu korda on ta olnud ka kaubandusministri ametis.

Esimest korda kaaluti tema võimalikku presidendiks kandideerimist juba 2007. aastal, kuid leiti, et partei vajab tema teeneid rohkem tegevpoliitikuna. 19. juulil 2012 toimunud presidendivalimistel sai ta 713 763 häält ja kuulutati 22. juulil presidendivalimiste võitjaks. Ta astus ametisse sama aasta 25. juulil, olles enne seda loobunud parteilisusest. Mukherjee oli esimene bengali rahvusest India president. 2017. aastal ta ametisse tagasi ei kandideerinud, viidates halvale tervisele ja kõrgele vanusele.

Pranab Mukherjee oli abielus, tal on kaks poega ja üks tütar. 

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Pratibha Patil** | **India president**2012–2017 | Järgnev**Ram Nath Kovind** |
Balti Riikliku Tehnikaülikooli Vojenmehh peakorpus Peterburis
**Ustinovi Balti Riiklik Tehnikaülikool Vojenmehh** (vene keeles Балтийский государственный технический университет «Военмех» им. Д. Ф. Устинова»; lühendnimi **BGTU Vojenmehh**) on Peterburis asuv tehnikaülikool.

Ajalugu
-------

BGTU Vojenmehh loeb enda asutamisaastaks 1871. aastat, kui asutati **Tsesareevitš Nikolai kutsekool** (Ремесленное училище Цесаревича Николая). 1930. aastal kujundati õppeasutus ümber kõrgkooliks (**Mehaanika Instituut**).

### Hilisemaid nimesid

* Leningradi Sõjalis-Mehaanikainstituut (1932–1960)
* Leningradi Mehaanikainstituut (1960–1985)
* Nõukogude Liidu marssal Ustinovi Leningradi Mehaanikainstituut (1985–1992)
* Ustinovi Peterburi Riiklik Tehnikaülikool (1992–1997)
* *Ustinovi Balti Riiklik Tehnikaülikool Vojenmehh* (1997–)

Aastatel 1932–1936 kuulus õppeasutus NSV Liidu Rasketööstuse Rahvakomissariaadi, 1936–1939 kaitsetööstuse rahvakomissariaadi ja 1939–1946 relvastuse rahvakomissariaadi struktuuri.

Õppesuunad
----------

* Aerokosmose insenerindus
* Automatiseerimine ja juhtimine
* Tehnoloogilised masinad ja seadmed
* Soojusenergeetika
* Laser- ja kosmosesüsteemid
* Raadiotehnika
* Informaatika ja arvutitöötlus
* Keskkonnakaitse
* Energeetika
* Rakendusmehaanika
* Mehhatroonika ja robootika
* Standardimine ja sertifitseerimine
* Rakenduslingvistika

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Balti Riiklik Tehnikaülikool Vojenmehh** |

* Koduleht
**Max Emil Saar** (5. mai 1911 Käina – 23. august 1981 Baltimore) oli eesti vaimulik.

Ta lõpetas 1930. aastal Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Pärast sõjaväeteenistust õppis aastatel 1931–1935 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ülikooli lõpetas 4. oktoobril 1935. Üliõpilasena sai ta I auhinna töö eest "Lutheri Eshatoloogia" ja seda tööd aktsepteeriti magistritööna. Akadeemilise Usuteadlaste Seltsi stipendiaadina viibis ta suvel 1933 kiriklike mälestusmärkide registreerijana Hiiumaal. Prooviaastal oli ta Järva praostkonnas, algul abipraost August Pähna juures Koeru, hiljem õpetaja Peet Nõmmiku juures Türi Püha Martini koguduses, ühtlasi oli ta Türi Gümnaasiumi õpetaja. Õppis Tartu Ülikooli Didaktilis-metoodilises Seminaris. Ordineeriti õpetajaametisse piiskop Hugo Bernhard Rahamägi poolt 27. detsembril 1936 Tallinna Toomkirikus.

Aastatel 1938–1939 oli ra äsja avatud Rakke koguduse õpetaja. Kuna baltisakslaste ümberasumise tõttu jäid paljud suured kogudused hingekarjaseta, asus ta Paide Püha Risti ja Anna koguduse õpetajaks. Ta valiti Paide Püha Risti koguduse õpetajaks Gerhard Pärli järglasena 21. jaanuaril 1940 (oli ainus kandidaat, sai 200 häälest 190 poolt- ja 9 vastuhäält, 1 hääl tunnistati rikutuks). Neid kogudusi teenis ta 1939–1944.

1944. aastal põgenes Rootsi, kus teenis aastatel 1945–1947 eesti põgenike laagrites. Oli ka ametis arhiiviametnikuna Adolf-Fredrik Kirikuameti juures, samuti E.E.L.K. Komitee peasekretär ja Svenska Diakonistyrelseni juures asuva Eesti Piibli- ja Vaimuliku Kirjanduse lao juhataja. 

Mais 1948 viibis ta USA-s, kus oli E.E.L.K. esindaja Augustana Sinodi Luterliku Kiriku 100 aasta juubeli pidustustel Rock Islandis Illinoisi osariigis. Tagasiteel New Yorki peatus ta Karl Robert Pusta juures. Tema seal viibimise ajal saabus pagulaste jaoks rõõmustav teade, et kodumaata jäänud Euroopa sõjapõgenikud võivad asuda Ameerika Ühendriikidesse. Ta siirduski juunis 1948 USA-sse, kõigepealt kaheks semestriks Mt. Airy Usuteaduslikku Seminari, et tutvuda Ameerika usuoludega. 1949. aasta alguses valiti ta Lakewoodi Püha Vaimu koguduse esimeseks õpetajaks, kuhu jäi 1957. aasta suveni, mil ta asus Bergen County koguduse õpetajaks Bogotas New Yorgi lähedal. 1972. aastast teenis Baltimore'i-Washingtoni Markuse ja seejärel ka Patersoni Pauluse kogudust. Aastatel 1956–1980 oli ta USA Esimese praostkonna abipraost ja 1980–1981 praosti kohusetäitja.

Viited
------

1. ↑  Uus pastor G. Pärli asemele. Rahvaleht 22. jaanuar 1940, nr. 18, lk. 3.
2. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
3. ↑  Eesti Kirik nr. 4. 1981
4. ↑  Eesti Kirik nr. 6. 1981