recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Iha** on ilma igasuguse ettemääratud sihi või eesmärgita, lõputuid vorme võttev muutlik mitteteadvuse osa, mida kapitalismis kasutatakse reklaamitööstuses.

Jacques Lacanil (1901–1981) iha ei pärine seksist, vaid on seotud meie teadvustamatusega (nt soovidega). Seks ei vaigista iha. Ükski meie teadvustatud ihaesemetest, kaasa arvatud seksiobjektid, ei too täielikku rahuldust, mida nad lubavad. Juba Sigmund Freudil seksuaaltung ei leia kunagi täielikku rahuldust. Lacan pidas selle põhjuseks inimkeha allutamist seadustandvale keelele, mis on teadvuse korralduse alus. Kehas tekkiv tühik või iha pole seksuaalne, aga iha püüab lakkamatult seda tühikut täita, kinnitudes mitmesugustele rahuldust pakkuvatele esemetele või nähtustele. Siit vajadus erinevate armumiste või üha uute naiste, tekstide, telefonide, autode ja alkoholi järele. Aga tühikut pole võimalik täita ja ihalemine muudkui jätkub. Tegelikult ongi see eimillegi iha.

Félix Guattari (1930–1992) arvates kapitalismi eesmärk on hõlmata terve maailm, ehk muuta iha viimse jäägini vahetusväärtuseks.

Gilles Deleuzel (1925–1995) kapitalistlik ühiskond on iha ja tootmise metsik, julmalt inimesi ärakasutav ülimasin, milles maad ja inimesed on haagitud kapitalivoogude külge ning määratletud nende järgi vahendina. Inimene pole enam seotud maaga vaid iha kaudu ainulise tarbimismasinaga või hargmaise tarbimisühiskonnaga (globaalkapitalism).

Teoses "Anti-Oidipus" (1972; e.k 2017) Deleuze ja Guattari kirjeldavad kahte iha suunda, paranoidset ja skisoidset. Paranoidsed on vormid ja tervikud (näiteks isamaa, rahvus, rass, aga ka indiviid ise kui tervik). Skisoidsed on ühendamised ja teisendamised, mis jäävad tervikutest ettepoole ning mille varal neid vorme toodetakse. Nende skisoanalüüs ongi iha uute vormidega katsetamine.

Iva on selles, kas iha toodab suletud ühiskonda (sulguvad vormid, inimeste liikumispiirangud, viha, hirmuvalitsus, represseerimine) või avatud ühiskonda (avatud vormid, looming, liikumivabadus, sõnavabadus, kapitalimi ohjamine).

Vaata ka
--------

* Himu

Viited
------

1. ↑  Leho Lamus. "Mõtlemise mõistevõrk", lk 153-154.
**"Simpsons Roasting on an Open Fire"** on joonissarja "Simpsonid" esimene jagu, mis jõudis ekraanile 17. detsembril 1989.

Sündmustik
----------

Homer, Marge ja Maggie on Springfieldi algkoolis Barti ja Lisa esinemist vaatama tulnud. Lisa soovib jõulukingiks poni ja Bart tätoveeringut. Marge ütleb, et Bart ei saa seda ning Homer, et kui Bart seda tahab, siis peab ta selle eest ise maksma.

Kui Marge, Bart ja Lisa jõulusisseoste teevad, hiilib Bart minema ning laseb endale tätoveeringu teha. Bart tahab saada tätoveeringut kirjaga *Mother* (ema). Marge aga sekkub ja tätoveerija jõuab kirjutada ainult *Moth* (koi). Marge laseb tätoveeringu kalli laseroperatsiooni abil eemaldada.

Samal ajal, kui Homer Springfieldi tuumajaamas tööl on, teatab jaama omanik hr Burns, et tuumajaama turvalisust parandati hindu tõstmata ja palkasid vähendamata ning töölised ei saa jõulupreemiat.

Kui Homer kuuleb sellest, et nende jõuluraha läks Barti tätoveeringu eemaldamisele, otsustab ta Marge'ile mitte rääkida, et ei saanud jõulupreemiat, ja teeb ise jõuluoste (ostab odavad kingitused poest, kus miski ei maksa üle 5 dollari).

Homer tahab kuuske osta, aga kõige odavam kuusk maksab 45 dollarit ning ta peab selle metsast varastama. 

Seejärel läheb ta kaubamajja jõuluvanana tööle, aga lõpus saab ainult 13 dollarit.

Pärast seda lähevad Homer ja Bart koos Barneyga koerte võiduajamisele. Homer teeb panuse koerale Jõuluvana Väike Abiline, kusjuures võiduvõimalus on 99:1 – paraku jääb koer viimaseks. Esimeseks tuleb koer Keeristorm, kellele tegi panuse Barney. Omanik jätab Jõuluvana Väikese Abilise maha ning Homer ja Bart võtavad ta endale.

Kui Homer ja Bart koju jõuavad, tunnistab Homer Marge'ile üles, et ta ei saanud jõulupreemiat, ning kink jäi ostmata. Kuid Jõuluvana Väike Abiline arvati heaks jõulukingiks ja jõulud olid seega hästi läinud.

Pere laulab jõululaulu "Rudolph The Red Nosed Reindeer", millele Bart ja Lisa oma kommentaaridega vahele segavad. Laulureale "Rudolph, punaninast põhjapõder, sa lähed ajalukku" lisab Bart: "nagu hunn Attila," mispeale Homer teda kägistama hakkab.

Välislingid
-----------

* "Simpsons Roasting on an Open Fire" andmekogus IMDb (inglise)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib peamiselt Aafrika mandri loodusest; Aafrika ühiskonna ja kultuuri kohta vaata artiklit Aafrika* |

---

|  |
| --- |
| Aafrika asend |
| Aafrika reljeef (USGS-i andmed).*Suurendamiseks vajuta kaardile!* |
| Aafrika satelliidilt |

**Aafrika manner** on Euraasia järel pindalalt teine manner. Ta on viimasest eraldatud Vahemere ja Punase merega. Aafrika mandril on maismaaühendus Aasiaga Suessi maakitsuse kaudu.

Mandri pindala on 29,2 miljonit ruutkilomeetrit.

Asend
-----

Aafrika manner on Euraasiast eraldatud Gibraltari väinaga loodes, Vahemerega põhjas ning Suessi kanali, Punase mere ja Bab el Mandebiga kirdes. Itta jääb India ookean; Madagaskari saarest lahutab Aafrika mandrit Mosambiigi väin. Mandrist läände jääb Atlandi ookean.

### Äärmuspunktid

Mandri põhjapoolseimaks punktiks peetakse Ras ben Sakka Tuneesias (37°20'38*N).*

Lõunapoolseim punkt asub Nõelaneemel Lõuna-Aafrika Vabariigis. Põhja- ja lõunapoolseima punkti vaheline kaugus on ligikaudu 8000 km.

Läänepoolseim punkt on Roheneem ja idapoolseim Xaafuuni neem. Nende vahele jääb umbes 7400 km.

Jaotus
------

Sahara jaotab Aafrika mandri valdavalt araablastega asustatud Põhja-Aafrikaks ja Mustaks Aafrikaks.

Pinnamood
---------

Vaata ka
--------

* Aafrika maailmajagu

Mandrid

Aafrika - Antarktis - Austraalia - Euraasia - Lõuna-Ameerika - Põhja-Ameerika
**Eesti soojuselektrijaam** (lühendatult **Eesti SEJ**; ametlik nimi **Eesti Elektrijaam**) on 100-protsendiliselt ettevõttele Eesti Energia kuuluva aktsiaseltsi Narva Elektrijaamad osa, soojuselektrijaam Narva lähedal Auvere külas Mustajõel, mis töötab alates 1969. aastast. Eesti SEJ põhikütuseks on põlevkivi, ent elektrijaama 2005. aastal valminud keevkihtplokis on võimalik asendada kuni 50% põlevkivist biokütusega. 

Eesti SEJ on Eesti suurim elektrijaam: selle elektriline võimsus on 1615 MW ja soojuslik võimsus 84 MW. Ühtlasi on tegu maailma suurima põlevkivielektrijaamaga. Kokku töötab jaamas kaheksa energiaplokki, sealhulgas ka 2005. aastal rajatud keskkonnasõbralikul keevkihttehnoloogial kaasaegne energiaplokk. Kokku katab elektrijaam ja selle tuhaärastussüsteem 810 hektari suuruse maa-ala.

Ajalugu
-------

1965. aastal algas elektrijaama vundamendi süvendi kaevamine. Algselt kandis elektrijaam Uus-Balti Elektrijaama (vene k. *Ново-Прибалтийская ГРЭС*) nime, 1966. aastast nimetust NSV Liidu 50. aastapäeva nimeline Eesti Elektrijaam (vene k. *Эстонская ГРЭС им. 50-летия СССР*). 

Esimene energiaplokk käivitati 30. juunil 1969. Projekteeritud võimsuse – 1600 MW – saavutas elektrijaam neli aastat hiljem. Kahe korstna kõrgus on 250 meetrit. 

2014. aasta lõpus töötas Eesti Energia Narva Elektrijaamades, kuhu lisaks Eesti soojuselektrijaamale kuulub ka Balti soojuselektrijaam, 693 töötajat.

Vaata ka
--------

* Balti soojuselektrijaam

Viited
------

1. ↑  , Kukersiit ja konnatahvel: meie energia lugu (2014) lk 86.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Eesti soojuselektrijaam** |

Välislingid
-----------

* Eesti SEJ kohta info Narva Elektrijaamade kodulehel
**Penrhyn** (ka *Tongareva, Māngarongaro, Hararanga* ja *Te Pitaka*) on atoll Polüneesias, üks Cooki saartest.

Atoll on Cooki saartest põhjapoolseim, maismaapindalaga 9,8 ruutkilomeetrit. Atolli läbimõõt on 77 km ja selle keskel oleva laguuni pindala 233 ruutkilomeetrit. Saare kõrgeim tipp on veidi alla 5 meetri üle merepinna, mistõttu on Penrhyn Cooki saartest kõige rohkem ohustatud kliimamuutusest tingitud merevee taseme tõusust. Atollis on 53 laidu, neist 18 on suuremad: Tokerau, Painko, Ruahara, Takuua, Veseru, Tuirai, Pokerekere, Kavea, Temata, Patanga, Tepuka, Ahu a Miria, Atutahi, Moturakina, Atiati, Mangarongaro, Moananui, Matunga, Tekasi.

Saarel elas 2016. aasta rahvaloenduse andmetel 226 inimest, kes elavad kahes külas Moananui ja Pokerekere laiul.

Otto von Kotzebue Penrhyni elanikega kohtumas
Arvatakse, et Penrhyni asustasid polüneeslased umbes 10. sajandil. Eurooplaste jaoks avastas saare 1788. aastal briti laeva Lady Penrhyn meeskond kapten William Cropton Leveri juhtimisel. Aprillis 1815 külastas prikil Rjurik saart Otto von Kotzebue. 1853. aastal jooksis Mangarongaro saare juures karile prikk Chatham, mille meeskond jäi atollile mõneks ajaks elama. Üks laevapere liige, kaupmees Edward Henry Lamont andis 1867. aastal välja teose "Wild Life Among the Pacific Islanders", mis kirjeldab pärismaalaste kombeid ja elu. 1854. aastal jõudsid saarele esimesed misjonärid. 1864. aastal jäi atoll peaaegu inimtühjaks kui Peruu orjakaupmehed alates 1862. aastast umbes 1000 inimest pettusega Lõuna-Ameerikasse orjaks viisid. 1890. aastal külastas Penrhyni kirjanik Robert Louis Stevenson oma perega. 1942 saabusid Penrhynile USA sõjaväelased, kes ehitasid sinna pommituslennukite lennuraja ja varustusbaasi. USA sõjavägi lahkus 30. septembril 1946.

1901. aastast kuulub saar Uus-Meremaale.

Saarel räägitakse maoori keelele lähedase rarotonga keele tongareva murret, mida on peetud ka eraldi tongareva keeleks.

Penrhyn annab välja oma postmarke.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Penrhyn** |

* 
*
**Jalaväekompanii** on jalaväe relvaliigi (väeliigi) koosseisu kuuluv kompanii. Jalaväekompanii kuulub tavaliselt jalaväepataljoni koosseisu.


| NATO maaväe üksused |
| --- |
| Üksus | Koosseis         | Ülem | NATO kood |
| Pooljagu/ grupp/ meeskond | 3–6 | nooremseersant/ kapral | OR-4/ OR-2 |
| Jagu | 6–12 | seersant | OR-4 |
| Poolrühm | 7-20 | seersant | OR-4 |
| Rühm | 15–50 | leitnant | OF-1 |
| Kompanii | 80–250 | kaptenmajor | OF-2OF-3 |
| Pataljon | 300–800 | kolonelleitnant | OF-4 |
| RügementBrigaad | 3000–5000 | kolonelbrigaadikindral | OF-5OF-6 |
| Diviis | 10 000 – 30 000 | kindralmajor | OF-7 |
| Korpus | 30 000 – 50 000 | kindralleitnant | OF-8 |
| Armee | 100 000 – 300 000 | kindral | OF-9 |
| Armeegrupp/rinne | 2+ armeed | välimarssalarmeekindral | OF-10 |
| Piirkond/sõjatander | 4+ armeegruppi | kuue tärni kindralülemjuhataja |  ? |

Koosseis
--------

Jalaväekompanii koosneb 3–4 jalaväerühmast, lahingutoetusallüksustest, teenindus- ning juhtimisallüksustest. Jalaväekompanii suuruseks on sõltuvalt allüksuste suurusest ja arvust tavaliselt 100–200 sõjaväelast.

Taktika ja tegevus
------------------

Jalaväekompanii kaitselõigu pikkus on sõltuvalt koosseisust, maastikust ja olukorrast 500–1500 m. Tavaliselt tugevdatakse jalaväekompaniid lahingutegevuseks pataljoni lahingutoetusallüksustega.

Pataljonist iseseisvalt tegutsemiseks ette valmistatud jalaväekompaniid nimetatakse jalaväekompanii lahingugrupiks või üksik-jalaväekompaniiks.

Relvastus ja varustus
---------------------

Jalaväekompanii relvastusse kuuluvad püstolid, automaadid, kuulipildujad, granaadiheitjad, täpsuspüssid, mõnikord ka raskemad tankitõrjerelvad, samuti kerged miinipildujad. 

Jalaväekompanii liigub tavaliselt kas taktikalistel veoautodel, maasturitel, soomustatud autodel, soomusautodel või soomustransportööridel.

Vaata ka
--------

* Estcoy-E
**Esimese põlvkonna mobiilside** (*1G*) on 1980. aastatel kasutusele võetud mobiiltelefonside tehnoloogia, mis põhineb analoogsidel. 

Esimesele põlvkonnale eelnes mobiil-raadiotelefonidel põhinev nullpõlvkond (0G). Esimese põlvkonna uuendus võrreldes traditsiooniliste raadiotelefonide ja nullpõlvkonnaga oli see, et kasutaja hakkas saama tugijaamade piirkondade vahel liikudes kõnet katkestuseta jätkata. 

Analoogside kasutamine on tema põhiline erinevus hilisemast teise põlvkonna mobiilsidest, mis põhineb digitaalsidel. Mõlemad süsteemid kasutavad raadiotornide ühendamiseks ülejäänud telefonivõrguga digitaalsignaali. Esimese põlvkonna mobiilsides ainult moduleeritakse kõne heli kõrgemale sagedusele (alates 150 megahertsist), teise põlvkonna mobiilsides kodeeritakse see digitaalsignaalideks.

Esimese põlvkonna mobiilside kõrgaeg oli 1990. aastatel. Soomes ja Rootsis oli selle kasutajate osatähtsus umbes 5%, teistes maades ei ületanud see 2%. 

Esimese põlvkonna puuduste hulgas oli rändluse puudumine ja piiratud andmesidevõimalused. 

Enamikus maailma maades on esimese põlvkonna mobiilside kasutamisest loobutud. Eestis lõpetas Eesti Mobiiltelefon NMT kasutamise detsembris 2000. Soomes loobuti NMT-st 31. detsembril 2002 ja mindi üle GSM-ile.

Standardid
----------

* NMT (Põhjamaades, Šveitsis, Hollandis, Ida-Euroopas (sealhulgas Eestis ja Venemaal)
* AMS (USA-s ja Austraalias)
* TACS (Suurbritannias)
* C450 (Lääne-Saksamaal, Portugalis ja Lõuna-Aafrika Vabariigis)
* Radiocom 2000 (Prantsusmaal)
* RTMI (Itaalias)

Vaata ka
--------

* Teise põlvkonna mobiilside
* Kolmanda põlvkonna mobiilside
* Neljanda põlvkonna mobiilside
* Viienda põlvkonna mobiilside

Välislingid
-----------

* Sissekanne saidil javvin.com
**Aafrika metskass** ehk **ookerkass** (*Felis silvestris lybica*) on metskassi alamliik. Ta arvatakse olevat eraldunud teistest alamliikidest umbes 131 000 aastat tagasi. Esimesed aafrika metskassid kodustati umbes 10 000 aastat tagasi Lähis-Idas ja nad on kodukassi eellased. Kodustatud kasside säilmeid on maetud koos inimestega juba 9500 aastat tagasi Küprosel.

Välimus
-------

Aafrika metskassi värvus varieerub liivakarva pruunist kollakashallini ja saba peal on mustad triibud. Karv on Euroopa alamliigist lühem. Aafrika metskass on ka väiksem – pikkus on 45–75 cm, saba pikkus 20–38 cm ja kaal võib olla 3–6,5 kg.

Levila
------

Aafrika metskass elab Aafrikas ja Lähis-Idas, kuid geneetiliselt puhtaid isendeid leidub ainult täiesti asustamata kohtades, mujal on nad kodukassidega segunenud. Ta elab steppides ja savannides.

Käitumine ja eluviis
--------------------

Aafrika metskass sööb põhiliselt hiiri, rotte ja teisi väikseid imetajaid. Kui võimalus avaneb, sööb ta ka linde, roomajaid, kahepaikseid ja putukaid. Kass läheneb saagile aeglaselt ja ründab kohe, kui see on hüppeulatuses (umbes üks meeter).

Kõige aktiivsem on ta öösel ja videviku ajal. Kui ta tunneb end ohustatuna, läheb ta karv turri, et näidata end suuremana kui tegelikult ja hirmutada vastast. Päevavalguses peidab ta end tavaliselt põõsastes, kuigi hämaratel ja pilvistel päevadel on ta mõnikord ka päeval aktiivne. Isase territoorium kattub mõne emase omaga. Viimased kaitsevad oma territooriumi sissetungijate eest.

Emane sünnitab poegides kaks kuni kuus kassipoega, keskmiselt kolm. Aafrika metskass puhkab ja sünnitab urgudes või maapinna lohkudes. Tiinus kestab 56–69 päeva. Pojad sünnivad pimedana ja vajavad ema täielikku hoolt. Enamik poegi sünnivad märjal hooajal, kui toitu on piisavalt. Nad jäävad ema juurde viieks kuni kuueks kuuks ja saavad suguküpseks aasta pärast sündimist.
Ookeanibasseinide kaart satelliidi kõrguse mõõtmise abil. Merepõhja struktuurid on nähtavad, mis tuvastatakse merepinna taseme gravitatsioonimoonutuste põhjal. (1995, NOAA)
**Kõrgem geodeesia (teoreetiline geodeesia)** on tänapäevase geodeesia üks põhisuundi, mille tutvustas saksa teadlane-geodeet ja välismaa korrespondentliige Venemaa Teaduste Akadeemia (1907) Friedrich Robert Helmert.

Uurib Maa kuju, välist gravitatsioonivälja, maakera pinnal olevate punktide koordinaatide täpset määramist ühes süsteemis.

Kõrgema geodeesia võib jagada mitmeks teadmusvaldkonnaks:

* Matemaatiline ja astronoomiline geodeesia (geomeetriline meetod).
* Füüsikaline geodeesia ja gravimeetria (gravitatsiooni mõõtmine).
* Satelliitgeodeesia ja maakorraldus.

Need valdkonnad on olulised geofüüsika ja geodünaamika, navigeerimise, potentsiaaliteooria ja diferentsiaalgeomeetria harud. Samuti kõrgem geodeesia uurib vigade teooriat, süstematiseerides ja klassifitseerides neid, et tulemusele veelgi korrektseid parandusi sisse viia. Moderniseerib ISO 9000.

Vaata ka
--------

* Maa kuju
* Maa gravitatsiooniväli
* Geodeetiline kõrgus
* Gravitatsiooni anomaalia
* Vertikaalne tugipunkt
* Krasovski võrdluselipsoid
Aafrika Arengupanga logo
**Aafrika Arengupank** (inglise keeles *African Development Bank* (lühend *AfDB*), prantsuse keeles *La Banque africaine de développement*) on 1964. aastal asutatud ja 1966 tegevust alustanud mitmepoolne regionaalpank, mille Aafrika riigid rajasid väliskapitali ligitõmbamiseks ning oma majandusliku ja sotsiaalse arengu toetamiseks abi ja laenudega. Panga peakorter asub Abidjanis ning praegusel ajal kuulub sellesse 77 riiki (53 Aafrika riiki ja 24[*viide?*] riiki mujalt maailmast). Aafrika Arengupanga lühenditena kasutatakse tähekombinatsiooni ADB või AfDB (eristamaks seda Aasia Arengupangast, mille puhul kasutatakse lühenditena samuti ADB või AsDB).

Pank asutati kooskõlas ÜRO Aafrika majanduskomisjoniga Hartumis peetud konverentsil 22 Aafrika Liidu riigi vahel sõlmitud leppe järgi. 

Alates 1982. aastast võivad panga liikmeteks olla ka mitte-Aafrika riigid, kuid vähemalt 2/3 kapitalist peab olema Aafrika riikide käes ja panga president peab olema aafriklane. 

Alates 2005. aastast on panga president Donald Kaberuka.

Vaata ka
--------

* Aafrika Arengufond

Välislingid
-----------

* Aafrika Arengupanga koduleht
**Jalgpall** on pall, mida kasutatakse spordivahendina jalgpallis. See on kaetud naha või mõne muu IFAB-i heaks kiidetud materjaliga. Palli ümbermõõt peab olema 68–70 cm (27–28 tolli) ja mängu alguses kaaluma 410–450 g (14–16 untsi). Palli rõhk on vahemikus 0,6–1,1 atmosfääri. Tänapäeva jalgpallid on vettpidava pealispinnaga, mistõttu jääb palli kaal isegi märjal ja porisel väljakul enam-vähem samaks. Palli võib mängu ajal vahetada ainult väljakukohtuniku loal.

Aprill 2020 seisuga on nõuded pallile, millega mängivad täiskasvanud, järgmised

* pall on kerakujuline
* valmistatud heakskiidetud materjalist
* ümbermõõduga 0,68–0,70 meetrit
* mängu alguses on kaal 0,410–0,450 kg
* siserõhuga 0,6–1,1 atmosfääri merepinna kõrgusel

  

Ameerika jalgpall
Jalgpalli pall on kasutusel ka Ameerika jalgpallis, Austraalia jalgpallis, Gaeli jalgpallis, Kanada jalgpallis ja Ragbis, kuid seal on need teistsugused.

Viited
------

1. ↑  Pall, LK3
2. ↑  The Ball, 1. Qualities and measurements
3. ↑  LK 43, Laws of the Game 2017/18, Law 02, The Ball1, Qualities and measurements[*alaline kõdulink*]
Ammooniumnitraat
**Mineraalväetis** on väetise tüüp, milles taimetoiteelemendid esinevad anorgaaniliste ühenditena. Mineraalväetis võib olla inimese poolt toodetud või ka looduslik. Mineraalväetis sisaldab vajalikke aineid, mis on tähtsad taime normaalseks kasvuks ja arenguks. Väetis sisaldab tavaliselt lämmastikku, kaaliumi ja fosforit. Mineraalväetised jagunevad tahketeks ja vedelateks.

Ajalugu
-------

Märke väetiste kasutamisest on leitud vanade egiptlaste, roomlaste ja babüloonlaste kirjutistest. Leiti, et vanad rahvad kasutasid puutuhka suurema saagi saamiseks põllule, mis on omamoodi looduslik mineraalväetis. Samuti on leitud, et keskajal kasutati ka surnuid kalu, mis visati põllule väetamise eesmärgil. Teadlased on arvanud, et kala hakati väetisena kasutama juba 1620. aastatel.

Tahked mineraalväetised
-----------------------

Tahked mineraalväetised on tahkes olekus mineraalväetised. Tahked mineraalväetised jagunevad kristallilisteks, granuleeritud ja amorfseteks väetisteks. Kristallilisel kujul on tüüpilised väetised ammooniumsulfaat ja kaaliumkloriid. Tüüpilised granuleeritud väetised on näiteks karbamiid, ammooniumnitraat ja topeltsuperfosfaat. Amorfne pulber on näiteks lubilämmastik.

Vedelad mineraalväetised
------------------------

Vedelad mineraalväetised on vedelas olekus mineraalväetised. Vedelaid mineraalväetisi saab jagada kolme rühma nende käitlustehnoloogiliste eripärade järgi:

1) Kontsentraatväetised. Need ei ole enne väetamist muude ainetega lahjendatud.

2) Väetiste lahused. Nendes on komponendid lahustunud kujul.

3) Suspensioonväetised. Need vajavad enne tarvitamist loksutamist või sisaldavad stabilisaatoreid, mis peaksid hoidma suspensiooni ruumiliselt ühtlasena.

Väetiste andmine
----------------

Põllukultuurile on oluline, et väetis oleks õiget tüüpi, õiges koguses, õigel ajal ja õiges kohas antud. Nende tegurite optimeerimine tagab kõige parema saagikuse ja hinna suhte. Igal põllukultuuril ja mullatüübil on valdavalt erinevad väetistarbed, nende arvutamiseks on vaja laboratoorseid andmeid. Eestis on võimalik laborisse analüüsimiseks viia oma mullaproovid Põllumajandusuuringute Keskusse.

Viited
------

1. ↑  "Eesti õigekeelsussõnaraamat ÕS 2018". (vaadatud 09.05.2022)
2. 1 2 3  Kalvi Tamm, Raivo Vettik, Taavi Võsa, Jaanus Siim, Peeter Viil (2013). *Väetiste käitlustehnoloogiad- ja masinad*. Eesti Maaviljeluse Instituut. ISBN 978-9949-9376-3-9.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) (vaadatud 11.05.2022)
3. ↑  Michael O'Connor (21. september 2021). "The History of Fertilizer". *BackyardBoss*. (vaadatud 11.05.2022)
4. ↑  IFA, WFO, GACSA (2016). *Nutrient Management Handbook*.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) (vaadatud 20.05.2022)
**Tiit Kulu** (sündinud 26. juulil 1943 Võhmanõmme külas Põltsamaa vallas Viljandimaal) on Eesti poliitik.

Kulu lõpetas 1962. aastal Põltsamaa Keskkooli ja 1967. aastal Eesti Põllumajandusakadeemia põllumajanduse mehhaniseerimise erialal. Ta asus 1968. aastal tööle Martin Lillevere nimelises kolhoosis peainsenerina, aastatel 1978–1989 oli ta selle kolhoosi esimees.

Aastatel 1993–1996 oli Tiit Kulu Põltsamaa vallavanem. Alates 1999. aastast kuulub ta Põltsamaa linnavolikokku (2009. aastast asendusliikmena). 

Ta oli Põltsamaa abilinnapea aastatel 1997–2008.

Ta kuulus 2. septembrist 1994 kuni 8. detsembrini 2011 Eestimaa Rahvaliitu. 8. detsembrist 2011 kuulub ta Isamaa ja Res Publica Liitu.

Tunnustus
---------

* 1980 Eesti NSV teeneline insener
* 2010 Jõgevamaa Hõberist
* 2014 Põltsamaa linna aukodanik

Isiklikku
---------

Tema vend on tehnikateadlane Priit Kulu.

Viited
------

1. ↑  Maakonna ja omavalitsuste juhid Kalevipoja tegude maalt. Koostaja Jaan Lukas. Tallinna Raamatutrükikoda 2007
2. ↑  Põltsamaa abilinnapea lahkus ametist omal soovil Vooremaa, 24.04.2008[*alaline kõdulink*]
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. oktoober 2013. Vaadatud 26. juunil 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑
**Tiit Kukk** (17.märts1959 Pärnu – 24.detsember1989 Helsingi) oli eesti keeleteadlane, fennougrist.

Haridus
-------

Õppis Pärnu 1. Keskkoolis (1966–1977) ja Tartu Riiklikus Ülikoolis (1977–1982), mille lõpetas soome-ugri keelte eriharus. Järgnesid õpingud statsionaarses aspirantuuris (1982–1985). Kaitses 1987. aastal filoloogiakandidaadi (PhD) väitekirja "Adverbimoodustus karjala keeles".

Õppe- ja teadustöö
------------------

Tartu Ülikooli õppejõud aastast 1986, alates 1988 dotsent. Õpetas peamiselt soome keelt, pidas loenguid karjala keelest ja keeleteaduse alustest. Käis keeleuurimisretkedel Vesjegonski karjalaste aladel, avaldas uurimusi ja materjale karjala keelest. Töötas Helsingi ülikooli eesti keele lektorina 1988. aasta sügisest kuni surmani (1989).

Teoseid
-------

* Kukk, Tiit 1986. *Töövahend soome keele õppimiseks. TRÜ filoloogiateaduskonna eesti keele ja kirjanduse osakonna I ja II kursuse kaugõppeüliõpilastele*. Tartu.
* Kukk, Tiit 1989. *Vesjegonskin karjalaisten tšastuškoja*. Castrenianumin toimitteita 32. Helsinki.

Viited
------

1. ↑  Viitso, Tiit-Rein 2003. Soome keel ja läänemeresoome keelte professuur Tartu ülikoolis. – 200 aastat eesti keele ülikooliõpet. Juubelikogumik. Tartu Ülikooli eesti keele õppetooli toimetised 25. Koostaja Valve-Liivi Kingisepp, toimetaja Mati Erelt. Tartu, lk 300.
2. ↑  Alvre Paul 1987. Väitekiri karjala määrsõnade kohta. – Keel ja Kirjandus 1987, nr 11, lk 692–693.
**Olli Herman Kosunen** (tuntud ka kui **H. Olliver Twisted**; sündinud 19. mail 1983 Kuopios) on soome laulja. Ta on Soome bändi Reckless Love solist. Ta on olnud ka Rootsi *hard rock* bändi Crashdïet laulja.

Ta alustas bändi Reckless Love lauljana. 2007. aastal liitus ta Crashdïetiga, et asendada nende endist lauljat Dave Lepardit, kes tegi 2006. aasta jaanuaris enesetapu. Twisted osales albumi "The Unattractive Revolution" lindistusel ning albumit tutvustaval maailmaturneel. 2008. aasta 13. juulil lahkus Olliver Twisted Crashdïetist, et ta saaks pühenduda enda bändile Reckless Love. Viimane kontsert Crashdïetiga toimus 11. juulil 2008 SommaRock festivalil Svedalas Rootsis.

Diskograafia
------------

### Crashdïetiga

* The Unattractive Revolution (2007)

**Singlid/EPd**

* In the Raw (2007)
* Falling Rain (2008)

### Reckless Love'iga

* Reckless Love (2010)
* Animal Attraction (2011)

**Singlid/EPd**

* Hot (2011)
* Badass/Get Electric (2010)
* Romance (2010)
* Beautiful Bomb (2009)
* One More Time (2009)
* Speed Princess (2006)
* Light But Heavy (2005)
* TKO (2005)
* So Yeah!! (2004)
Arvutimäng Spacewar DEC-i PDP-1 peal muuseumis
**Miniarvuti** on elektronarvuti, mis on väiksem kui suurarvuti ja mis loodi enne personaalarvutit. Sellele oli iseloomulik kuvari või elektrilise kirjutusmasina kasutamine suhtlemiseks inimesega. Tüüpiliselt olid need arvutid tunduvalt odavamad kui suurarvutid. Termin tekkis 1960-del kui transistorite ja ferritmälu abil sai võimalikuks luua varasemast oluliselt väiksemaid arvuteid. Tüüpiliselt olid miniarvutid ehitatud ühele või paarile seadmepüstikule. Võrdluseks olid siis suurarvutid mis võisid täita terve toa.
Tuntuimad miniarvutid on DEC-i PDP-seeria arvutid (*Programmed Data Processor*), nt PDP-11 seeria arvutid, mis tulid kasutusele möödunud sajandi seitsmekümnendatel aastatel. Eestis valmis esimene miniarvuti STEM juba 1964. aastal

Sellesse klassi kuuluvad arvutid olid tavaliselt teistest erineva tarkvaralise arhitektuuri ja operatsiooni süsteemiga. Seda tüüpi arvutid olid peamiselt süsteemide haldamiseks, kontrollimiseks või kommunikatsiooniks. See erisuts selgelt levinud kalkulatsiooni ja andmehaldusele suunatud arvutitest. Tihti müüdi miniarvuteid firmadele, mis vajasid arvutit mõne kindla tegevuse optimeerimiseks. 

Väikseid arvuteid oli tehtud ka juba varem ning olid saadaval ka juba 1950-del. Eristavaks faktoriks peetakse asjaolu, et miniarvutid olid "laiatarbe kasutuseks" ("general purpose" inlg.) s.t. miniarvuteid võis kasutada paljudeks otstarveteks, kuid varasemaid väikesi arvuteid vaid mõneks spetsiifiliseks otstarbeks.

Olulised mõjud
--------------

Miniarvuti mõjul tekkisid mitmed uued firmad, mis pakkusid klientidele varasemast tunduvalt soodsamaid tehnilisi lahendusi. Tihti tulid sellised arvutid koos spetsiaalsete perifeeriseadmetega, mis olid vajalikud arvuti konkreetseks kasutuseks. Mitmed juhtivad tehnoloogia firmad tootsid esmalt miniarvuteid , näiteks DEC, Data General ja Hewlett-Packard. 

Tarkvaralises kontekstis on tänapäaevased mikroarvutid saanud palju inspiratsiooni miniarvutite operatsiooni süsteemidelt (nt. CP/M-i sarnasus os/8-ga). UNIX oli esmalt minarvutite OP-süsteem, samas kui kõik praegused Windows-i tarkvarad laenavad oma disainis OpenVMS lahendusi.
**Ljudmilla Priimägi** (aastani 1958 **Haenko**; sündinud 9. juulil 1937 Tšapajevskis Saraatovi oblastis Venemaal) on Eesti arstiteadlane ja viroloog.

Elulugu
-------

Ljudmilla Priimägi on keemikute tütar.

Lõpetas 1954 Leningradi 89. Keskkooli, 1959 Leningradi Keemia-Farmakoloogia Instituudi mikrobioloogia osakonna, 1965 aspirantuuri Moskvas Meditsiiniakadeemia Ivanovski nimelises Viroloogia Instituudis, bioloogiakandidaat (1965, samas), väitekiri "Получение тканевых интерферонов и определение спектра действия их на вирусы", bioloogiadoktor (1972, samas), väitekiri "Изучение феномена индукции интерферона стимуляторами различного происхождения".

Oli 1959–1967 Tallinna Epidemioloogia, Mikrobioloogia ja Hügieeni Teadusliku Uurimise Instituudi noorem- ja vanemteadur, 1967–1977 labori juhataja, 1977–1997 (aastast 1988 Profülaktilise Meditsiini Instituut) instituudi direktor, aastast 1997 EKMI (aastast 2003 Tervise Arengu Instituut) viroloogia osakonna juhataja.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: respiratoorsed viirusnakkused, immuun- ja interferoonsüsteem lastel; haigused enteroviirustest; tsütokiinid B- ja C-hepatiidi korral, HIV-nakkus Eestis ja labori diagnostika (üks AIDSI-i profülaktika riikliku programmi autoreid, WHO programmi Eesti koordinaator). Korraldanud 38 mitmesugust teadusüritust, 14 kogumiku tegevtoimetaja, 18 teadusprojekti juhataja; Euroopa Kliinilise Viroloogia Seltsi liige (1992), nõukogu liige (1997), Interferooni ja Tsütokiinide Uurimise Rahvusvahelise Seltsi liige (1993), Eesti Assotsiatsiooni "Anti-AIDS" asutajaid (1990), juhatuse esimees (aastast 1997). Üle 200 teadustrükise, 1 monograafia.

Tunnustus
---------

* 2007 Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk

Teoseid
-------

* Защита детей от гриппа и других острых респираторных заболеваний (kaasautorid A. Štšadrin, R. Vassiljeva). Tallinn, 1987
* HIV infection in Estonia. // Clin. Diagn. Virol. 1 (1993) 1
* Cостояние системы интерферона у пациентов на гемодиализe, инфицированных вирусами гепатита В и С (kaasautor). // Вопр. вирусол. (1999) 4
* Иммунорегуляторные Тh1- и Th2-цитокины при хронических инфекциях вызванных вирусами гепатитов В и С (kaasautor). // Вопр. вирусол. (2003) 4
* Hepatitis B virus genotype D strains from Estonia share sequence similarity with strains from Siberia and may specify ayw4 (kaasautor) // J. Med. Virol. 74 (2004) 2
* Current trends in the epidemiology of viral hepatitis B and C in Estonia (kaasautor). // EpiNorth, 6 (2005) 3
* Emerging viral hepatitis B and C in Estonia. Emerging Biological Threat. // NATO Science Series. Life and Behavioural Sciences. Series I, 370 (2005). B. EE, 14, 379
* NET 1973, 6, 537
* EA 1997, 4, 380.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

* Ljudmilla Priimägi Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Gǎlǎb Spasov Donev** (bulgaaria keeles Гълъб Спасов Донев; sündinud 28. veebruaril 1967 Sofias) on Bulgaaria poliitik.

Gǎlǎb Donev lõpetas venekeelse Sofia 35. keskkooli. Magistrikraadi rahanduse alal omandas ta Sofias Riikliku ja Maailma Majanduse Ülikoolis ja magistrikraadi õigusteaduse alal Ruse Ülikoolis. Alates 2001. aastast töötas ta Bulgaaria Töö ja Sotsiaalpoliitika Ministeeriumis. 2001–2007 oli ta Töötingimuste ja Kriisihalduse Direktoraadi juhataja. 2007–2009 oli ta Tööinspektsiooni tegevdirektor. 2014–2016 oli ta Bulgaaria töö ja sotsiaalpoliitika aseminister. Ta oli Bulgaaria töö ja sotsiaalpoliitika minister 2017. aasta 27. jaanuarist kuni 4. maini ja teist korda 2021. aasta 21. maist kuni 13. detsembrini. 2021. aasta maist kuni detsembrini oli ta ka Bulgaaria asepeaminister. Alates 22. jaanuarist 2022 oli ta sotsiaalpoliitika ja tervise sekretär.

Alates 2. augustist 2022 kuni 6. juunini 2023 oli Gǎlǎb Donev Bulgaaria peaminister.

Viited
------

1. ↑  Bulgarian Politics: Who are the New Ministers in the Caretaker Government and When are Next Elections novinite.com, 1. august 2022
2. ↑  Countries Br-Bu. Bulgaria rulers.org
Ljudmila Narussova (2017)
**Ljudmila Borissovna Narussova** (vene keeles Людмила Борисовна Нарусова; sündinud 2. mail 1951 Brjanskis) on Venemaa poliitik (senaator) ja ajaloolane, ajalookandidaat.

Ta oli aastatel 1996–1999 Venemaa parlamendi Riigiduuma liige. 2002. aastal valiti ta Föderatsiooninõukogu liikmeks (senaatoriks): aastatel 2002–2010 esindas ta Tõva Vabariiki, 2010–2012 Brjanski oblastit ja 2016. aastast taas Tõva Vabariiki. 

Ta on Anatoli Sobtšaki Fondi president ja Venemaa Juudi Kongressi ühiskondliku nõukogu liige.

Haridus- ja töökäik
-------------------

Narussova lõpetas 1974. aastal Ždanovi-nimelise Leningradi Riikliku Ülikooli ajaloolase kutsega. Pärast aspirantuuri lõpetamist NSV Liidu Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi Leningradi osakonnas kaitses ta kandidaadiväitekirja "Общественно-политические взгляды декабристов в 50-60-х XIX века".

Ta töötas õppejõuna aastatel 1978–1981 Leningradi riiklikus ülikoolis ja 1981. aastast Krupskaja-nimelise Leningradi Riikliku Instituudi ajalookateedris assistendi, vanemõpetaja ja dotsendina.

Vladimir Putin ja Ljudmila Narussova (2001)
1995. aastal valiti Narussova Riigiduumasse. 1999. aastal Riigiduuma valimistel kaotas ta vastaskandidaadile ja parlamenti ei pääsenud. 2000. aasta presidendivalimistel oli ta Vladimir Putini usaldusisik.

2002. ja 2006. aastal valiti Narussova Tõva Vabariigi täidesaatva võimu esindajaks Föderatsiooninõukogus. 2010. aastal sai ta Brjanski oblasti esindajaks Föderatsiooninõukogus, kuid 2012. aastal vabastas Brjanski oblasti pea Nikolai Denin ta sellest ametist.

2016. aastast on ta taas Tõva Vabariigi esindaja Föderatsiooninõukogus.

Isiklikku
---------

Ljudmila Narussova isa Boriss Moissejevitš Narussov (sünninimi Narussovitš) (1923–2008) oli Brjanskis kurtide kooli direktor. 

Ema Valentina Vladimirovna Narussova (sünninimi Hlebossolova) oli Brjanskis kinodirektor. Ta oli sündinud Leningradis. Pärast sõda oli tal keelatud Leningradis elada, sest sõja ajal oli ta koonduslaagris. 

Ljudmila Narussova abiellus 1980. aastal Anatoli Sobtšakiga, kes hiljem sai Peterburi linnapeaks. Nende tütar on ajakirjanik Ksenija Sobtšak.

Viited
------

1. ↑  Структура Российского еврейского конгресса. rjc.ru
2. 1 2 3 4  Людмила Нарусова, биография, новости, фото. uznayvse.ru

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ljudmila Narussova** |

* Нарусова Людмила Борисовна. council.gov.ru
**Johann Heinrich Brasche** (17. märts 1843 Paide – 11. mai 1906 Tallinn) oli Eesti vaimulik.

Brasche lõpetas 1861. aastal Tallinna kubermangugümnaasiumi ja õppis aastatel 1863–1868 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. 

Oli prooviaastal Väike-Maarja koguduses Carl Theodor Knüpfferi ja Tallinna Toompea Kaarli koguduses Johann Gottlieb Konrad Bergwitzi juures. Ordineeriti 10. mail 1870 Tallinna Rüütli ja Toomkoguduses õpetajaks. Oli 1870–1872 Saarde Katariina koguduse õpetaja. 

Aastatel 1873–1906 teenis ta Tallinna Toompea Kaarli kogudust ja tegeles palju Kaarli kiriku probleemidega. Kui ta Tallinna tuli, polnud kirikul altarimaali, samuti olid ehitamata tornid. 1882. aastaks olid need mured lahendatud.

Brasche oli Eestimaa pastorite raamatukogu bibliotekaar Toompeal. Ta asutas väikelaste hooldekodu ja oli selle kaasjuhataja. Kirjutas vaeste hoolekandest Tallinnas (ilmus trükis 1875). Oli Ristirahva Pühapäeva Lehe kaastööline. Brasche suri 1906. aastal ja maeti Tallinna Vana-Kaarli kalmistule.

Isiklikku
---------

Tema vennapoeg Johannes Brasche oli Harju-Madise koguduse õpetaja.

Ta oli kaks korda abielus. 19. jaanuaril 1871 abiellus ta Koeru koguduse õpetaja praost Heinrich Ferdinand Hoffmanni tütre Anna Wilhelminega, kellega nad said neli last. Poeg Christfried oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja ning poeg Ernst oli arst, purjetaja ja maletaja. Ent 25. juunil 1875 abikaasa suri ootamatult (kaks nädalat pärast sünnitust). 

30. märtsil 1877 laulatati Brasche Koerus esimese abikaasa õe Selma Emiliega, kellega tal sündis veel kolm last. Poeg Arvid oli Kullamaa Püha Johannese koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma. "Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885". Tallinn 2007

Välislingid
-----------

* 
* 
* Johann Heinrich Brasche Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
* Haud Tallinna Vana-Kaarli kalmistul
Jalashäll
**Jalashäll** on jalastel kiikuv häll.

Keskajal oli jalashäll Euroopas laialt tuntud, Eestis tuli kasutusele 19. sajandil, esmalt saartel, siis Põhja-Eestis, kus muutus valdavaks. Mujal Eestis oli vähem levinud.

Jalashäll paiknes kahel kumera tallaga jalasel, mis harilikult olid kerega risti, harvem pikuti.
Kere oli rohkem kaunistatud kui vibuhällil. Jalashälli küljelauad olid enamasti keskelt madalamad, otstele olid peale äärekaunistuste lõigatud südame-, ketta- või ellipsimotiivid, mille abil sai hälli ühest kohast teise tõsta. Leidus ka kahe posti vahele kinnitatud liikuva hällikastiga kiikhälle. Jalashälli vahetas hiljem välja **vedruhäll**, mille ühes otsas olid sirged tallalauad (jalased) ning põhja vahel metallvedru.

Viited
------

1. ↑  Eesti keele seletav sõnaraamat  vaadatud 28.04.2020
2. 1 2  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 41
3. ↑  Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 25

Välislingid
-----------

* Jalashäll, Muhu Muuseum
**Ljuza Badretdinova** (sündinud 16. detsembril 1965 Altaus Baškortostanis) on udmurdi kirjanik ja ajakirjanik.

Badretdinova sündis kolhoosi brigadiri ja lüpsja peres. Ljuza oli vanim pere viiest lapsest. Ta õppis Kuzbajevo keskkoolis. Pärast keskkooli lõpetamist asus ta õppima udmurdi filoloogiat Udmurdi Riiklikusse Ülikooli. 2006. aastal ilmus tema esimene luulekogu "Сюлэм пужыос". Teine luulekogu "Minu tee viib südamesse = Мынам сюресэ – сюлэме = Дорога в сердце = My way is to the heart" ilmus neljakeelsena 2008. aastal Tallinnas.

Tema luuletusi on viisistanud mitmed udmurdi heliloojad.

Badretdinova luuletusi ja jutustusi avaldatakse ajakirjades Invožo, Keneš, Lutš, Ašaltši ja Kizili.

Ta on tõlkinud ilukirjandust udmurdi keelde permikomi, tatari ja vene keelest.

Tunnustus
---------

* 1996 – Udmurtia teeneline ajakirjanik
* 2010 – Hõimurahvaste programmi kirjandusauhind luulekogu "Sjulem pužõos" ("Südame mustrid") eest

Eesti keeles ilmunud
--------------------

* "Minu tee viib südamesse" ("Мынам сюресэ - сюлэме", eestikeelne tõlge Arvo Valton ja Nadezda Pchelovodova, autoritutvustus Arvo Valton) Tallinn, Kirjastuskeskus, 2008 (rööptekst udmurdi, vene ja inglise keeles) ISBN 9789949445110

Viited
------

1. 1 2 3 4

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Ljuza Badretdinova** |

* Badretdinova udmurdi veebientsüklopeedias Voršud (udmurdi keeles)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib luuletajast; asteroidi kohta vaata artiklit 10139 Ronsard* |

---

Tundmatu kunstnik. Pierre de Ronsardi portree. Õli, umbes 1620
**Pierre de Ronsard** (11. september 1524 – detsember 1585) oli prantsuse luuletaja.

Tema eluajal kutsuti teda poeetide vürstiks ja vürstide poeediks (*Prince des poètes et poète des princes*) 

Alghariduse sai ta kodus. Üheksa-aastaselt saadeti ta õppima Pariisi Collège de Navarre'i. 

1. jaanuaril 1537 abiellus Prantsusmaa printsess Madeleine de Valois Šotimaa kuninga James V-ga ja Ronsard läks printsessi kaaskonnas Šotimaale. Juba juulis Madeleine suri. Ronsard veetis mõne aja Inglismaal, enne kui naasis 1540 Prantsusmaale ja asus Orléansi hertsogi teenistusse. Hertsogi kaaskonnas sai ta reisida Flandriasse ja taas Šotimaale.

Ronsardi paljulubava diplomaadikarjääri lõpetas kurdiksjäämine. Selle asemel pühendus ta seitsmeks aastaks õpingutele ja hakkas kirjutama. Ta asutas kirjandusliku rühmituse Plejaad, mis koosnes seitsmest omal ajal tuntud kirjanikust, luuletajast ja dramaturgist.

Kirjanikuna sai ta otsekohe väga kuulsaks, sealhulgas kuningakojas. Kuningate soosingut ei vähendanud ka tollased sagedased monarhide vahetumised.

See oma korda kutsus esile hugenottide pahameele, kes tema pihta paskville kirjutasid, kujutades teda libertiini ja ateistina ning püüdes teda tülli ajada Plejaadi teiste liikmetega.

Pärast Charles IX surma 1574 Ronsard siiski lahkus Pariisist oma kodulinna Vendôme'i, kus elas üsna tagasihoidlikult. Tema tervis muutus järjest halvemaks, kuid talle kirjutasid sellegipoolest tähtsad isikud, näiteks Elizabeth I, Mary Stuart vanglast ja Torquato Tasso.

Tema järgi on nimetatud asteroid 10139 Ronsard.

Teosed eesti keeles
-------------------

* "Kes soovib näha, kuidas minu vallutaja", "Ood kallimale", "Aeg tõusta, kullake, nüüd päiksetõusu eel", "Kuis armastuse võimed näivad imedena!", "Sa sule kolmeks päevaks, Corydon, mu maja", "On linnad, alevid mul nõnda vastikud", "Laul Olivier de Magnyle Püha Augustinuse värsside puhul", "Kui näen sind üksipäini istumas", "Kui vanaks saate kord ja õhtul küünlavalgel", tõlkinud Johannes Semper – raamatus: J. Semper, "Luulerännakud" II, Eesti Raamat, Tallinn 1976, lk 59–71
* Samad Semperi tõlked + 2 Ain Kaalepi tõlgitud sonetti "Oo käskijanna, otsa rahulise" ja "Nüüd, kus nii maa kui taeva täidab rahe" – Renessansi kirjanduse antoloogia, Eesti Raamat, Tallinn 1984, lk 300–307 ja kommentaarid lk 672–673
* "Sonett Helene'ile" – kogumikus "Armastus on metsik roos meis: maailma rahvaste armastusluulet", valinud ja tõlkinud Ingvar Luhaäär, Eesti Luuleliit, Tallinn 2007, lk 85

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 31. mai 2009. Vaadatud 3. juunil 2009.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑

Välislingid
-----------

* Vapp
Eesti ja Soome maavõistlusi poksis peeti aastatel 1926–1938 ja uuesti alates 1994. aastast.

1926
----

1. maavõistlus toimus Helsingis 17. detsembril 1926. Soome võitis 5:3.

1927
----

2. maavõistlus toimus Tallinnas 25. novembril 1927. Eesti võitis 5:3.

1928
----

3. maavõistlus toimus Helsingis 14. detsembril 1928. Soome võitis 5:3.

1929
----

4. maavõistlus toimus Tallinnas 6. detsembril 1929. Eesti võitis 4:4, kuna otsustav oli viigilise tulemuse juures raskekaalu võit.

1930
----

5. maavõistlus toimus Helsingis 14. detsembril 1930. Soome võitis 7:1.

1931
----

6. maavõistlus toimus Tallinnas 4. detsembril 1931. Soome võitis 6:2.

1932
----

7. maavõistlus toimus Helsingis 11. detsembril 1932. Soome võitis 6:2.

1933
----

8. maavõistlus toimus Tallinnas 12. novembril 1933. Soome võitis 4:4, kuna otsustav oli viigilise tulemuse juures raskekaalu võit.

1934
----

9. maavõistlus toimus Helsingis 21. novembril 1934. Soome võitis 5:3.

1935
----

10. maavõistlus toimus Tallinnas 3. novembril 1935. Eesti võitis 6:2.

1936
----

11. maavõistlus toimus Viiburis 1. novembril 1936. Soome võitis 5:3.

1937
----

12. maavõistlus toimus Tallinnas 4. novembril 1937. Eesti võitis 5:3.

1938
----

13. maavõistlus toimus Helsingis 1. novembril 1938. Eesti võitis 5:3.

1939
----

Kuna maavõistlus toimus harilikult aasta lõpul, jäi 1939. aasta maavõistlus ära Soome osalemise tõttu Teises maailmasõjas. Edaspidi polnud enam Eesti riiki. Järgmine maavõistlus toimus juba pärast Eesti Vabariigi iseseisvuse taastamist, 1994. aastal.

1994
----

14. maavõistlus toimus 24. septembril Kotkas. Soome võitis 9:3.

1995
----

15. maavõistlus toimus 2. septembril Narvas. Soome võitis 7:5.

1996
----

16. maavõistlus toimus 8. septembril Kirkkonummel. Soome võitis 8:4.

1997
----

17. maavõistlus toimus 20. septembril Tallinnas. Eesti võitis 8:4.

1998
----

18. maavõistlus toimus 21. novembril Lahtis. Soome võitis 7:5.

1999
----

19. maavõistlus toimus 26. septembril Sillamäel. Eesti võitis 6:6, sest viigilise tulemuse juures oli otsustav üliraskekaalu võit. Soomel puudus selles kaalus esindaja ja Eesti sai siin loobumisvõidu.

2000
----

20. maavõistlus toimus 22. oktoobril Helsingis. Soome võitis 7:4.

2001
----

21. maavõistlus toimus Tallinnas. Soome võitis 7:5.

2002
----

22. maavõistlus toimus Heinolas. Soome võitis 6:4.

2003
----

23. maavõistlus toimus Tallinnas. Soome võitis 4:3.

2004
----

24. maavõistlus toimus Kirkkonummel. Soome võitis 6:5.

2005
----

25. maavõistlus toimus 9. oktoobril Tartus. Soome võitis 7:4.

2006
----

26. maavõistlus toimus 8. oktoobril Lohjas. Soome võitis 6:3.

Vaata ka
--------

* Eesti NSV - Soome sõpruskohtumised poksis
Tartu raekoda, Walteri tuntuim teos
Walteri projekteeritud hoone (fotol keskel, heleroheline) Tartus Raekoja plats 8
Nn Katariina maja ehk Pistohlkorsi maja
**Johann Heinrich Bartholomäus Walter** (ka **Walther**; 1734, Rostock, Saksamaa – maetud 2. aprillil 1802 Tartus) oli Eestis tegutsenud saksa arhitekt, Tartu raekoja ja teiste esindushoonete autor.

1761. aastal sai Walter Tartu kodanikuks. Eriti ohtralt rajati Tartusse Walteri projekteeritud hooneid pärast 1775. aasta suurt tulekahju. Tema loomingu tuntuim näide on Tartu raekoda, mis põhiosas lähtub küll Hollandi klassitsismist, ent milles on ka baroki ja rokokoo elemente. Raekoja projekt kinnitati 1779. aastal, ehitustööd algasid 1781 ja hoone avati 9. oktoobril 1786; siseviimistlus jätkus veel 1789. aastani.

Walteri projekteeritud on ka varaklassitsistlik hoone Raekoja plats 8 (1782–1786), nn Katariina maja ehk Pistohlkorsi maja (praegune Tartu linnamuuseumi hoone, 1785–90) Narva maanteel ning Elistvere, Väätsa, Salla, Varangu ja Liigvalla mõisahooned. Samuti on tema töö J. F. Telleri perekonnakabel Vana-Jaani kalmistul (1790. aastad).

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  "1000 tartlast läbi aegade" (koostanud Lembit ja Uno Ainsoo), Tartu: MTÜ Liivimaa Mälu, 2003; lk 474
2. ↑  "Tartu: ajalugu ja kultuurilugu" (koostanud Heivi Pullerits) Tartu: Ilmamaa, 2005, lk 62
3. 1 2 3  "Tartu ajalugu" (koostanud Raimo Pullat) Tln: Eesti Raamat, 1980, lk 138
4. ↑  Varangu mõis Väike-Maarja valla kodulehel
5. ↑  Liigvalla mõisast Eesti mõisaportaalis

Kirjandus
---------

* "1000 tartlast läbi aegade" (koostanud Lembit ja Uno Ainsoo), Tartu: MTÜ Liivimaa Mälu, 2003; lk 474 (Walteri elulugu ja Tartu raekoja nurgakivi vaskplaadi tekst)
* Marge Rennit "Tartu müürseppmeistri Johann Heinrich Bartholomäus Walteri (Waltheri) pärandusloend aastast 1802" Tartu Linnamuuseumi aastaraamat 1999, lk 49–55
Simson lõviga. Puuskulptuur, polükroomia, kullatis
Püha Georgi kuju Lvivi kreekakatoliku katedraali fassaadi harjal
**Johann Georg Pinsel**, ka **Johann Georg Pinzel** (poola keeles Johann Georg / Jan Jerzy Pinsel, ukraina keeles Йоган Ґеорґ Пінзель; sündinud u 1715–1725, surnud 1761 või 1762. aasta algul) oli idapoolses Galiitsias (Rzeczpospolita aladel, nüüd Ukrainas) tegutsenud hilisbaroki skulptor ja puunikerdaja.

Lvivis tegutseb endises klarisside kirikus alates 1996. aastast Pinseli muuseum, mis on Lvivi Kunstigalerii üks haru ja kus on eksponeeritud Pinseli skulptuurid. 2012. aastal toimus suur Pinseli teoste näitus Pariisis Louvre'is.

Eluloolist
----------

Teadaolevad eluloolised detailid temast on harvad ja alles hiljaaegu päevavalgele tulnud. Kunstiajaloolises kirjanduses hakati teda käsitlema alles 1923. aastal monograafias Lvivi dominiiklaste kiriku ja kloostri kohta. Tema eesnimed ja katkendlikuks jäänud info tema päritolu ja sünni- ja surmaaja kohta avastati 1993. aastal Butšatši roomakatoliku koguduse dokumentidest.

Pinsel tuli Poolasse millalgi 1750. aastatel ja teda on peetud sünnilt sakslaseks. Ta asus elama Butšatši ja sai Mikołaj Potocki õuekunstnikuks. 13. mail 1751 ta abiellus Jan Kieyti lese Marianna Elżbietaga (née Majewska), neil oli kaks poega. Ta töötas koos arhitekt Bernard Meretyniga.

Looming
-------

Johann Pinseli teosed on:

* Butšatši raekoja skulptuurid ja reljeefkaunistused (1750ndad)
* Lvivi Trinitaaride kiriku ehitusplastika (1756–1757)
* Lvivi Püha Georgi kiriku ehitusplastika (1759–1761) – ainus teos, mis on säilinud algsel kohal ja algses seisukorras puutumatult
* Monastõrõska katoliku kiriku sisustus (1761) (hävinud, säilinud fragmentidena)
* Gorodenka katoliku kiriku sisustus (1752–1755) (hävinud, säilinud fragmentidena)
* Godovitsja katoliku kiriku sisustus (1757–1758)
* Budanivi kihelkonnakiriku skulptuurid.

Pildid
------

* Lvivi Püha Georgi katedraal
* Butšatši raekoja detail. Foto enne 1939. aastat
* Püha Jan Nepomuki mälestussammas Butšatšis
* Pärispatuta eostamise Neitsi Maarja mälestussammas Butšatšis
* Maarja kuju Horodenka kiriku ees
* Aabrahami ja Iisakit kujutavad puuskulptuurid

Viited
------

1. ↑  Pinzel, Johann Georg. – Internet Encyclopedia of Ukraine
2. ↑  Pinzel, Johann Georg. – Internet Encyclopedia of Ukraine
3. ↑  Pinzel, Johann Georg. – Internet Encyclopedia of Ukraine

Välislingid
-----------

* Jan K. Ostrowski. "A great baroque master on the outskirts of Latin Europe. Johann Georg Pinsel and the high altar of the church at Hodowica" (PDF). – Artibus et Historiae. (2000) 21 (42): 197–198. doi:10.2307/1483629. JSTOR 1483629
* Video: Johann Georg Pinsel – The Forgotten Master