recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Faasidetektor** (ka nime all faasikomparaator, faasidiskriminaator) on elektroonikalülitus, mille väljundsignaal sõltub kahe sisendsignaali faaside vahest. Olenevalt lülituse otstarbest nimetatakse teist sisendsignaali tugisignaaliks, etalonsignaaliks või võrdlussignaaliks.

Faasidetektori väljundsignaaliks on sisendsignaalide faaside vahele (erinevusele) vastav signaal (pinge), mis ideaalsel juhul on võrdeline faaside vahega.

Kasutatakse analoog- ja digitaallülitustel põhinevaid faasidetektoreid.

Analoog-faasidetektori toimimine põhineb sisendsignaalide omavahelisel korrutamisel (korrelatsiooni leidmisel). Vastavalt antakse sisendsignaalid kas analoogkorrutisse või siis summeeritakse signaalid ja antakse segustusastmesse; selles kasutatakse skeemielementi, millel on sobivalt mittelineaarne pinge-voolu karakteristik. Sellise karakteristikuga elemendiks võib olla pn-siirdega (eksponentsiaalse karakteristikuga) või ruutkarakteristikuga element (väljatransistor). Segusti väljundsignaal sisaldab sisendsignaalide sageduste summa (ehk kahekordse) sagedusega signaalikomponenti ja vahe (ehk nullise) sagedusega ehk alalissignaali komponenti, mille amplituud on võrdelised nende pingete väärtustega ja nende omavahelise faasivahe koosinusega. Selliste faasidetektorite töösagedusala ülempiir võib ulatuda kasutatud mittelineaarse elemendi töösagedusala piirini (ülikõrgsagedusdioodide puhul terahertsi suurusjärku). Samal ajal on võrdetegurina sees ka mõlema sisendsignaali amplituudid.

Kui üks signaalidest on meandriline (või formeeritud meandriliseks), saab kasutada sünkroondetektorina tuntud lülitusi. Nende töösageduste ülempiir jääb mitu suurusjärku alla täielikult pidevatoimelistele analoogfaasidetektorite sagedusele (orienteerivalt piirduvad gigahertsiga).

Kahe trigeri ja AND-loogikaelemendiga faasidetektori skeem 
Kui mõlemad sisendsignaalid on meandrilised ja digitaaltehnika loogilistele nivoodele vastavad, siis saab faasidetektori realiseerida digitaalloogika elemente kasutades ehk digitaalse faasidetektorina. Lihtsaima digitaalse faasidetektori saame kasutades XOR-loogikalülitust, mis sisuliselt teostab nende signaalidega tehte, mis vastab loogiliste signaalide kui analoogsignaalide korrutamisele. Võimalik on kasutada ka trigeritega lülitusi (näiteks kõrvaloleval skeemil toodud lülitust).

Digitaalse faasidetektori väljundisse ilmuvad impulsid, mille pikkus (kestus) on võrdeline sisendsignaalide faasierinevusega. Siin kasutatakse enamasti ära seda, et faasiinformatsiooni esitab samaväärselt impulsside pikkusele ka neid sisaldava väljundpinge keskväärtus.

Digitaalse faasidetektori karakteristik on teatud faasinihke piirkonnas põhimõtteliselt lineaarne, kuid võrdetegurina tulevad arvesse loogikalülituste toitepinge väärtus, samuti kasutatud loogikalülituste liik ja muud faktorid. Muuhulgas on iseloomulik ka negatiivse väljundväärtuse puudumine. Digitaalsete faasidetektorite toimimise sagedusala on piiratud kasutatavate loogikalülituste töösagedusalaga.

Välislingid
-----------

* Phasendetektoren
**"Transpersonaalse psühholoogia varamu"** on Eestis ilmuv transpersonaalse psühholoogia temaatikat ning sellega seonduvaid distsipliine käsitlev raamatusari.

Selles sarjas ilmuvad nii klassikalised kui kaasaegsed tekstid, mille valiku eesmärgiks on katta nii üldisemaid ja teoreetilisemaid kui ka spetsiifilisi ja praktilisi transpersonaalseid teemasid.

Enamiku sarjas ilmunud raamatuid on kirjastanud Eesti Transpersonaalne Assotsiatsioon. Sarja raamatuid on tõlkinud Jürgen Innos, Tanel Mällo, Tiiu Hallap, Andres Tamm, Inna Feldbach jt.

Sarja esimene raamat ilmus 2007. aastal Tartu kirjastuses Väike Vanker – kogumikteos "Egost kõrgemale". 

Sarjas on ilmunud tuntud autorite tõlketeoseid (Roberto Assagioli, Stanislav Grof, Graham Gynn, Stanley Krippner, Robert Lanza, Ralph Metzner, Jeremy Narby, Rupert Sheldrake, Murray Stein, Pjotr Uspenski, Ken Wilber, Tony Wright jt). 2017. aastal ilmus tõlketeoste kõrvale eesti psühholoogi Alar Tammingu "Jalutuskäik iseendasse".

Viited
------

1. 1 2 3  Transpersonaalse psühholoogia varamu. transpersonaalne.ee

Välislingid
-----------

* Transpersonaalse psühholoogia varamu. transpersonaalne.ee
---

**# A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y**

---

A
-

* Aasa tänav
* Aia tänav

J
-

* Jaani tänav

K
-

* Kalda tänav
* Kase tänav
* Kevade tänav
* Kesa tänav
* Keskväljak
* Kiriku tänav

L
-

* Liiva tänav

M
-

* 1.Mai tänav
* Mäe tänav

N
-

* Niidu tänav

O
-

* Oja tänav
* Oktoobri tänav

P
-

* Pihlaka tänav
* Põhja tänav
* Põllu tänav

R
-

* Rahu tänav
* Roheline tänav

S
-

* Sadama tänav
* Sillaotsa tänav
* Staadioni tänav
* Sõpruse tänav

T
-

* Toominga tänav
* Turu tänav
* Tööstuse tänav

U
-

* Uus tänav

V
-

* Võidu tänav

Õ
-

* Õnne tänav

  


Eesti linnade tänavate loendid

Abja-Paluoja •
Antsla •
Elva •
Haapsalu •
Jõgeva •
Jõhvi •
Kallaste •
Kärdla •
Karksi-Nuia •
Kehra •
Keila •
Kilingi-Nõmme •
Kiviõli •
Kohtla-Järve •
Kunda •
Kuressaare •
Lihula •
Loksa •
Maardu •
Mõisaküla •
Mustvee •
Narva •
Narva-Jõesuu •
Otepää •
Paide •
Paldiski •
Pärnu •
Põltsamaa •
Põlva •
Püssi •
Rakvere •
Räpina •
Rapla •
Saue •
Sillamäe •
Sindi •
Suure-Jaani •
Tallinn •
Tamsalu •
Tapa •
Tartu •
Tõrva •
Türi •
Valga •
Viljandi •
Võhma •
Võru
Graafiteoorias eristatakse *tippudest transitiivset graafi* ja *servadest transitiivset graafi*. Suunatud graafide puhul on kasutusel ka veel kolmas transitiivsuse tähendus.

**Tippudest transitiivne graaf** on graaf {\displaystyle G} kus selle iga kahe tipu {\displaystyle v\_{1}} ja {\displaystyle v\_{2}} vahel eksisteerib automorfism mis kujutab tipu {\displaystyle v\_{1}} tipuks {\displaystyle v\_{2}}. Teisisõnu, graaf {\displaystyle G} on tippudest transitiivne siis kui selle automorfismide rühm {\displaystyle AutG} töötab transitiivselt oma tippude hulgal {\displaystyle V}. Sedasama transitiivsust nimetatakse ka automorfismide transitiivsuseks, graafi sümmeetriaks, orbiidiks ning graafi struktuursest aspektist *tippude positsiooniks* {\displaystyle \Omega V} graafis {\displaystyle G}. 

**Servadest transitiivne graaf** on graaf {\displaystyle G} kus selle iga kahe serva {\displaystyle e\_{1}} ja {\displaystyle e\_{2}} vahel eksisteerib automorfism mis kujutab serva {\displaystyle e\_{1}} servaks {\displaystyle e\_{2}}. Teisisõnu, graaf {\displaystyle G} on servadest transitiivne siis kui selle automorfismide rühm {\displaystyle AutG} töötab transitiivselt oma servade hulgal {\displaystyle E}. Sedasama transitiivsust nimetatakse ka graafi sümmeetriaks, orbiidiks ning graafi struktuursest aspektist *servade positsiooniks* {\displaystyle \Omega R} graafis {\displaystyle G}.

Tippudest ja servadest transitiivsed on näiteks Peterseni graaf, Heawoodi graaf ja Hamiltoni graaf. Servadest transitiivseks jääb ka Petrseni graafi täiend kuid mitte Heawoodi ja Hamiltoni graafi täiendid. Folkmani graaf on vaid servadest transitiivne.

**Suunatud graafide** puhul tähendab transitiivsus tippudevahelist *suunatud servade ühesuunalist jada*.
**Robert Francis O'Rourke** (sündinud 26. septembril 1972) on Ameerika Ühendriikide poliitik ja ärimees, kes kuulub Demokraatlikku parteisse ning esindas aastatel 2013–2019 Esindajatekojas Texase osariigi 16. valimisringkonda. 

2018. aastal kaotas ta senativalimistel napilt Texase osariigi vabariiklasest senaatorile Ted Cruzile, kuid eduka valimiskampaaniaga pälvis suurt populaarsust ka väljaspool osariiki. 14. märtsil 2019 teatas ta kandideerimisest 2020. aasta presidendivalimistel ning 1. novembril teatas, et siiski loobub sellest.

Karjäär
-------

Robert Francis O'Rourke sündis Texase osariigi piirilinnas El Pasos. Hüüdnimi Beto on hispaaniapärane deminutiiv Robertost, sest enamus El Paso elanikest on hispaaniakeelsed "latiinod". Juba tema isa Pat O'Rourke lõi kaasa poliitikas ning oli valitud ka El Paso maakonnakohtunikuks. Beto O'Rourke lõpetas 1995. aastal New Yorgis Columbia ülikooli bakalaureusekraadiga inglise kirjanduses. 1998. aastal pöördus ta tagasi El Pasosse ning rajas internetiteenuseid ja tarkvara pakkuva ettevõtte Stanton Street Technology Group, mis tegutseb tänaseni. Aastatel 2005–2011 kuulus O'Rourke El Paso linnanõukokku.   

2012. aastal esitas ta kandidatuuri valimistel Ameerika Ühendriikide Esindajatekotta ning võitis Demokraatliku partei eelvalimistel kauaaegset Esindajatekoja liiget Sylvestre Reyest. O'Rourke valiti Esindajatekotta kolmeks perioodiks järjest, kuid 2018. aastal otsustas ta kandideerida Demokraatliku partei kandidaadina senativalimistel tuntud vabariiklasest senaatori Ted Cruzi vastu. Novembris toimunud valimistel kogus O'Rourke üle 4 miljoni hääle. kokku 48,3% häältest Cruzi 50,9% vastu, kuid valdavalt konservatiivses ja vabariiklikus Texases oli see demokraatide jaoks parim tulemus pärast 1988. aastat.   

Palju tähelepanu pälvis O'Rourke valimiskampaania, mida suutis edukalt rahastada eraannetustest ning loobus erakonna kontrollitavatest poliitilise aktsiooni komitee (*Political Action Committee* – PAC) toetustest. Kuigi O'Rourke sisenes valimistele autsaiderina ning oli oma nimekast konkurendist küsitluste järgi pikalt maas, tõestas ta end võimeka poliitikuna, kes on suuteline mobiliseerima valijaid oma toetuseks ning hoolimata sellest, et ta valimised kaotas, nägid paljud temas perspektiivikat kandidaati presidendivalimistel. 14. märtsil 2019 teataski O'Rourke kandideerimisest 2020. aasta presidendivalimistel.

Isiklikku
---------

Beto O'Rourke abiellus 2005. aastal Amy Hoover Sandersiga. Neil on kolm last: Ulysses, Molly ja Henry. Nooruses oli Beto korduvalt pahuksis seadusega, talle on esitatud süüdistus sissemurdmises ja joobes juhtimise eest. Süüdistused võeti küll tagasi. Ta oli seotud arvutihäkkerite grupiga Cult of the Dead Cow. Samuti mängis ta mitmes ansamblis basskitarri ja trumme. Ülikooli ajal oli ta sõudemeeskonna kapten. O'Rourke valdab vabalt hispaania keelt.

Viited
------

1. ↑  USA demokraat O'Rourke loobus presidendiks kandideerimisest
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
11. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Beto O'Rourke** |

* Beto O'Rourke koduleht
**Otto Christoph Heinrich Girgensohn** (12. detsember/24. detsember 1796 Jaunpiebalga – 23. november/5. detsember 1869 Tallinn) oli Läti ja Eesti vaimulik ning teoloog.

Girgensohn õppis Cēsise kreiskoolis, aastatel 1811–1812 Viiburi gümnaasiumis ja Tartu gümnaasiumis aastatel 1813–1814. Tartu ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1814–1816 ja 1818–1819. Väitles aastal 1835 Königsbergi ülikoolis filosoofiadoktoriks. Sai aastal 1869 Tartu ülikooli teol. *dr. honoris causa*, kuid suri vahetult enne promoveerumist.

Ordineeriti 30. novembril 1819 õpetajaks. Oli aastatel 1819–1834 Apekalnsi koguduse õpetaja. Aastatel 1835–1847 oli ta Alūksne ja Zeltiņi koguduse õpetaja ja aastatel 1834–1836 Valga praostkonna abipraost; aastatel 1835–1847 oli ta Valga praostkonna praost ja aastatel 1840–1847 veel Liivimaa konsistooriumi assessor. Aastatel 1847–1869 oli ta (kutsuti 24. detsembril 1846/5. jaanuaril 1847, introdutseeriti 29. juunil/11. juulil 1847) Tallinna Oleviste koguduse ülemõpetaja ja aastatel 1849–1869 (sai ametisse 12. juunil/24. juunil 1849) Tallinna konsistoriaalringkonna superintendent.

Girgensohn oli Läti Kirjanduse Ühingu üks asutajaid Riias, samuti oli ta Kopenhaageni Põhjamaade Muinsusseltsi liige. Ta oli tegev 1855. aastal ilmunud Tallinna saksa lauluraamatu koostamisel, kuulus mitmete Tallinna laste ja vaeste varjupaikade juhatustesse, oli Venemaa koguduste abikassa Tallinna osakonna juhatuse liige ja Tallinna kirikliku vaestehoolekande eestseisja.

Isiklikku
---------

Tema isa Christian Reinhold Girgensohn oli Jaunpiebalga koguduse õpetaja, vend Theodor Leonhard Girgensohn oli Bikernieki koguduse õpetaja, teine vend Wilhelm Johann Friedrich Girgensohn oli Mazsalaca ja Matīši koguduste õpetaja, vennapoeg Wilhelm Reinhold Heinrich Girgensohn oli Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetaja, poeg Reinhold Ernst Leonhard Girgensohn oli Tallinna Oleviste koguduse ülemõpetaja, vennapoeg Reinhold Carl Girgensohn oli Kroonlinna läti koguduse õpetaja ning hiljem Sigulda koguduse õpetaja, väimees Alexander Johann Krause oli Rannu Püha Martini koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Tartu Ülikooli audoktorid ja auliikmed 1803–1997. Tartu Ülikooli kirjastus, 1997.
2. ↑  Saaga TLA.236.1.32:2
3. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kalla** |

**Kalla** (*Zantedeschia*) on võhaliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond.

Kallade looduslikuks levilaks on piirkond Lõuna-Aafrikast Malawini. Ladinakeelse nime on perekond saanud Itaalia botaaniku Giovanni Zantedeschi (1773–1846) auks. Ristiisaks oli saksa botaanik Kurt Sprengel (1766–1833).

Kallad on risoomiga rohtsed mitmeaastased taimed, mis kasvavad 1–2,5 meetri kõrgusteks. Lehed võivad olla 15–45 cm pikad. Õisik koosneb säravvalgest, kollasest või roosast lehterja kujuga kandelehest ning kollasest tõlvikust. 

Eestis kasvatatakse kasvuhoones, ta on hinnatud lõike- ja potilill.

Liigid
------

Nüüdisajal loetakse perekonda kuuluvaks kaheksa liiki:

* *Zantedeschia aethiopica* – harilik kalla
* *Zantedeschia albomaculata* – täpikkalla
* *Zantedeschia elliottiana* – kollane kalla
* *Zantedeschia jucunda*
* *Zantedeschia odorata*
* *Zantedeschia pentlandii*
* *Zantedeschia rehmannii* – roosa kalla
* *Zantedeschia valida*

*Zantedeschia elliottiana*

Viited
------

1. ↑  "African flowering plants database". Conservatoire et Jardin Botaniques Ville de Genève. Vaadatud 07.11.2008.
Transnistria Raudteele alluvad teed
**Transnistria Raudtee** (vene keeles *Приднестровская железная дорога*) on riiklik raudteekompanii, mis haldab Transnistria alade raudteid. Sealne rööpmelaius on 1520 mm.

Esimene raudtee Transnistria aladel valmis aastal 1861, mil Kutšurganist ehitati raudtee Tiraspoli, aastal 1871 pikendati seda Chișinăuni. Aastal 1877 valmis tee Benderist Galațisse.

Aastal 1874 avati uus lõik Rîbnițast üle Dnestri jõe, millel oli ka 165 meetri pikkune tunnel. Aastaks 1917 oli Benderis asuv depoo piirkonna suurim, sellele allus 253 vedurit.

Teise maailmasõja ajal ehitati augustis 1941 sealsed raudteed ümber rööpmelaiusele 1435 mm, vana rööpmelaius taastati maist detsembrini 1944. Teise maailmasõja käigus hävisid ligi pooled raudteele kuulunud ehitised ja suuremad sillad, raudteelt eemaldati 100 kilomeetrit rööpaid.

Aastail 1953-1979 allusid sealsed teed Odessa raudteele. Aastal 1991 alustati Kutšurganist Benderisse viiva tee elektrifitseerimist. Töödega jõuti Tiraspolini, ent konfliktide tõttu sai reaalselt elektrifitseritud ainult tee Ukrainasse jääv osa, Transnistrias on kontaktvõrgustik olemas üksnes osaliselt. Aastani 1997 tegutses piirkonnas ka üks kitsarööpmeline raudtee, mis demonteeriti aastal 1999. 

Aastani 2004 haldas piirkonna raudteid Moldova Raudtee, seejärel loodi Transnistria Raudtee, mis võttis üle Moldova Raudtee Transnistria aladele jäävad struktuurid- kokku 162,63 kilomeetrit raudteed. Raudtee kasutab vedureid ČME3.

Reisiliiklus toimub raudteel Moskva ja Chișinău ning Odessa ja Chișinău vahelistel liinidel.

Aastani 2008 oli raudtee Novosavițcaia raudteejaama ja Kutšurgani vahel kaherealine, seejärel avati uus tee Livada ja Novosavițcaia vahel, millega seoses üks tee demonteeriti.

Viited
------

1. ↑   "ПУТЬ К НЕЗАВИСИМОСТИ". Министерство Внутренних Дел ПМР.
2. ↑  В Приднестровье торжественно открыта новая железнодорожная ветка
**"Sanna ja salakütid"** on Piret Raua lastejutustus, mis ilmus 2005. aastal raamatusarjas "Minu esimene raamat". Raud on ühtlasi teose illustraator, tegemist on autoriraamatuga. Teose avaldas kirjastus Tänapäev. Teos pälvis 2005. aastal Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia.

Sisu
----

Loo peategelane on elevanditüdruk Sanna, kes loo alguses haigestub: tolmune linnakeskkond ja arvukad huviringid on Sanna täiesti ära väsitanud. Sanna vanemad otsustavad saata tüdruku puhkama vanaema juurde, kes elab mere ääres. Teel sihtkohta satub buss, milles Sanna koos oma sõbra kilpkonn Bissaga sõidab, maavärina keskmesse. Pärast bussiavariid lubab Sannat aidata Fred Tsepeliin, kes osutub hoopistükkis salakütiks ja soovib Sanna kihvu maha lõigata, et neist nipsasjakesi valmistada. Tsepeliin röövib Sanna ning viib ta vangilaagrisse, kus on ka tüdruku tädi Bella.

Bissa abiga suudab Sanna põgeneda, ent Bella, kes on Tsepeliini armunud, jääb salaküttidega. Sanna mõistab, et Tsepeliin võtab uueks sihtmärgiks hoopis elevanditüdruku vanaema, ning kiirustab vanaema hoiatama. Tänu Bissale ning uutele sõpradele, kellega Sanna vahepeal kohtub, jõutakse vanaema juurde siiski õigeks ajaks ning temaga on kõik hästi. Salakütid on aga endiselt elevantide jahil.

Tsepeliin ja tema kaaslased jõuavad samuti Sanna vanaema kodulinna, kuid Bella, kes on vahepeal salaküttide kurjadest kavatsustest aru saanud, peatab nad. Politseinikud võtavad kurjategijad kinni ning Sanna, tema perekonnaliikmed ning sõbrad on lõpuks ometi turvalisuses.

Temaatika
---------

Teos tegeleb mitmete oluliste ühiskondlike teemadega.

Peamise probleemina joonistub välja (eksootiliste) loomade salaküttimine. Loo keskmes on Sanna püüdlused salaküttide eest põgeneda ning enda ja oma sõprade elu päästa. Salakütid ihaldavad Sanna ja tema perekonnaliikmete kihvasid, Bissa kilpi. Teemat on esitatud realistlikuna: tegevustik leiab aset Aafrikas, Sanna on aafrika elevant. Seeläbi seostub teos ka tänapäevase ühiskonnaga ning noorele lugejale antakse ilukirjanduse kaudu teadmisi maailmas toimuva kohta. 

Teiseks tähtsaks teemaks, mis tervet teost läbib, on sõprus. Tänu sõpradele pääseb Sanna salaküttide küüsist ning suudab pakkuda abi ka oma vanaemale. Uued tuttavad pakuvad Sannale tuge ning tema ümber tekib kogukond. Tähtis on ka märkida, et suur hulk tuttavaid on teistest liikidest: kilpkonn, krokodill, inimesed. Seeläbi väljendub arusaam, et erinevused rikastavad igaühe maailmavaadet. Samas tuleb teosest välja ka tõsiasi, et sõprust saab ka kurjalt ära kasutada: Tsepeliin käitub Sannaga alguses sõbralikult, ent reedab ta usalduse.

Kolmandaks on teoses tähtis vaimse tervise temaatika. Pärast bussiavariid tutvub Sanna psühholoogiga, kes lubab Sannat aidata, kui ta pärast suurt õnnetust tuge peaks vajama. Loo lõpus pakuvad Sanna ja ta sõbrad tuge krokodill Kenkale, kelle isa salaküttide ohvriks langes.

Viited
------

1. ↑  Tänapäev, Kirjastus. "Sanna ja salakütid - Kirjastus Tänapäev". *Kirjastus Tänapäev*. Vaadatud 28. märtsil 2023.
James Gregory
**James Gregory** (november 1638 Drumoak, Aberdeenshire, Šotimaa – oktoober 1675 Edinburgh) oli šoti matemaatik ja astronoom. Ta kirjeldas ühe varase peegelteleskoobi (Gregory teleskoop) ehitust ning tegeles trigonomeetriaga.

Gregory õppis Marischali kolledžis ja Padova Ülikoolis. 1668. aastal valiti ta Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks. Hiljem töötas ta professorina Saint Andrewsi ülikoolis ja Edinburghi ülikoolis; Saint Andrewsi lõi talle Regiuse matemaatikaprofessori koha kuningas Charles II, tõenäoliselt Kuningliku Seltsi ühe asutaja Robert Moray soovitusel.

James Gregory oli abielus maalikunstnik George Jamesoni tütre Maryga. Nende poeg James oli Aberdeenis King's College'i füüsikaprofessor. James Gregory lapselaps John Gregory oli arst ja publitsist ning kuulus samuti Kuninglikku Seltsi.

Välislingid
-----------

*Vera circuli et hyperbolae quadratura*, 1667
* Turnbull, H. W. (1940–1941). "Early Scottish Relations with the Royal Society: I. James Gregory, F.R.S. (1638–1675)". *Notes and Records of the Royal Society of London*. **3**: 22–38. DOI:10.1098/rsnr.1940.0003. JSTOR 531136.
* J J O'Connor and E F Robertson. "Biography of James Gregory". University of St Andrews School of Mathematics and Statistics. Vaadatud 04.05.2009.
* Tunrbull, H. W. (1938). "The Tercentenary of the birth of James Gregory". Vaadatud 19.10.2008.
* "History of Mathematics" Trinity College, Dublin
* "James Gregory's Euclidean Proof of the Fundamental Theorem of Calculus"
* James Gregory Public Lectures on Religion and Science, University of St Andrews
* James Gregory "s "*Optica Promota*" (inglise tõlge)
**Otto Alexander Webermann** (25. detsember 1914/7. jaanuar 1915 Vihula vald Kavastu – 14. veebruar 1971 Göttingen) oli eesti kirjandusteadlane.

Ta sündis aastal 1915 Vihula vallas Kavastu külas taluomaniku pojana. Ta õppis Kavastu ja Vihula algkoolis, aastatel 1930–1935 Rakvere Ühisgümnaasiumis ja aastast 1937 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas, peaaineks eesti ja üldine kirjanduslugu. Töötas aastatel 1942–1944 ÕES-is, kes suunas ta bibliograafiliste ülesanntega Saksamaale Hallesse. Aastal 1945 mobiliseeriti ta Saksa sõjaväkke, millele järgnes sõjavangilaager.

Ta töötas õpetajana aastatel 1945–1946 Lübeckis ja aastatel 1946–1948 Göttingenis, kus võttis osa koguteose "Estonia" väljaandmisest. Ta õppis lühiajaliselt Halle ja aastast 1948 Göttingeni ülikoolis, sai aastal 1951 doktorikraadi väitekirjaga "*Kalju Ahven. Leben und Werk eines estnischen Dichters der Gegenwart*"; ta on koostanud Kalju Ahvena luuletuskogu "*Kas mäletad?*" (Stockholm 1956).

1947. aastast töötas eesti keele lektorina Göttingeni ülikoolis. 1955. aastast Eesti-Saksa ühingu sekretär.

Viited
------

1. ↑  Meie uutest kaastöölistest. Mana, nr 3 1958, lk, 63.

Välislingid
-----------

* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
James Forrest 2017. aastal Celticu särgis
**James Forrest** (sündinud 7. juulil 1991 Prestwickis) on Šotimaa jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Šotimaa kõrgliiga klubis Celtic ja Šotimaa jalgpallikoondises.

Ta liitus Celticu akadeemiaga 2003. aastal ja tegi klubi põhimeeskonnas debüüdi hooajal 2009–10. 2012. aastal valiti ta Šotimaa liiga hooaja noormängijaks. Alates hooajast 2011–12 on ta tulnud Celticuga üheksal korral järjest Šotimaa meistriks. Hooajal 2018–19 valiti ta Šotimaa liiga hooaja parimaks mängijaks.

Debüüdi Šotimaa jalgpallikoondises tegi Forrest 29. mail 2011 mängus Iirimaa vastu. Koondisekarjääri esimese ja teise värava lõi ta UEFA Rahvuste Liiga mängus Albaania vastu. Kolm päeva hiljem tegi ta mängus Iisraeli vastu kübaratriki.

Saavutused
----------

Celtic
* Scottish Premiership (9): 2011–12, 2012–13, 2013–14, 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2017–18, 2018–19, 2019–20
* Scottish Cup (5): 2010–11, 2012–13, 2016–17, 2017–18, 2018–19
* Scottish League Cup (5): 2014–15, 2016–17, 2017–18, 2018–19, 2019–20

Välislingid
-----------

 James Forrest – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Profiil celticfc.net lehel
Otto-Rudolf Pärlin
**Otto-Rudolf Pärlin** (14. august 1887 Torma vald, Tartumaa – 18. august 1964 Tartu) oli eesti põllumees ja omavalitsustegelane.

Kuulus I ja II Riigikogu koosseisu ning lühikest aega ka III Riigikogusse (astus tagasi 17. novembril 1926). Oli Põllumeestekogude liige.

1930. aastate lõpuperioodi puhkes suurimaid ja kõmulisemaid kohtuasju Eestis - Lõuna-Eesti Eksporttapamajade kohtuprotsess, kui kevadel 1937 allutati Tartu suurim tapamaja Eesti Lihaekspordile ja enne üleandmist viidi ühisuses läbi revisjon. Juurdlusel ilmnes, et Tartus, Teguri tänav 48 tegutseva ühisuse 1933, 1934 ja 1935. aasta bilanssi on paigutatud tõele mittevastavaid andmeid. 1933. aastal oli ülejääk näidatud 92 725 krooni võrra vähemana, 1934 oli võlausaldajate arve näidatud 167 666 krooni võrra suuremana ja ülejääk 280 000 krooni võrra vähemana, 1935 bilansi aktivas olid võlausaldajate arved näidatud 248 948 krooni võrra suuremana. Kohtuotsusega mõisteti Lõuna-Eesti Eksporttapamaja juhatuse esimees Jüri Ottas ja Otto-Rudolf Pärlin kaheks aastaks vangimajja ühes kõigi õiguste kaotamisega.

Viited
------

1. ↑  Ajas tagasi 75 aastat: 30ndate lõpu suurim ja kõmulisem kohtuasi Eestis, maaleht.delfi.ee, 26.11.2013
**Enn Kirsman** (sündinud 21. novembril 1968) on eesti füüsikaõpetaja ja mitmete veebiõpikute autor. 

Õppis aastatel 1976 - 1984 Kohtla-Järve 1. Keskkoolis (praegune Kohtla-Järve Järve Kool), 1984 - 1987 Rapla Keskkoolis (praegune Rapla Kesklinna Kool) ning 1987 - 1992 Tallinna Pedagoogilises Instituudis (praegu Tallinna Ülikool), kus omandas füüsika-matemaatikaõpetaja eriala.

Töötanud õpetajana Kuusalu Keskkoolis, Audentese Spordigümnaasiumis ja Audentese Erakoolis, Loo Keskkoolis ja Tallinna Kursitiku Gümnaasiumis.

Lisaks töötamisele füüsikaõpetajana, on olnud Kuusalu vallavanem (1996-2001), Tallinna Haridusameti juhataja (2001-2003) ning Tallinna Linnapea Tõnis Paltsi nõunik (2004-2005). Alates 1999. aastast olnud Kuusalu vallavolikogu liige, aastatel 2013–2017 Kuusalu vallavolikogu esimees.

Enn Kirsman on Kuusalurahva teatri näitleja, kes on esitanud ka monoetenduse A. Kivirähk "Aabitsa kukk"

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. august 2020. Vaadatud 24. septembril 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  "Avaleht". *kuusalu.edu.ee*. Vaadatud 24. aprillil 2023.
3. ↑  "Ajalugu - Kuusalu vallavalitsus". *www.kuusalu.ee*. Vaadatud 24. aprillil 2023.
**Enn Kreem** (sündinud 2. juulil 1939 Kuressaares) on Eesti ajakirjanik ja merendustegelane, Antarktika-uurija.

1965 alustas ta ENSV TA Füüsika ja Astronoomia Instituudi vaatlusprogrammi Antarktises, mis kestis vaheaegadega üle 20 aasta. 

1971. aastal võttis ta vastu pakkumise Eesti Televisioonilt. Kreemist sai ETV teadussaadete vanemtoimetaja. 1974–1976 oli "Aktuaalse kaamera" peatoimetaja rollis. Järgnevatel aastatel töötas ta TASS-i, ETA, ERV ja ER-i korrespondendina Soomes ja Rootsis. Ta on olnud ka tele-raadiokomitee teadusdirektor meediauuringute alal ja juhtinud pressiagentuuri APN Eesti bürood. 

Ta on Polaarklubi liige. Ta on Eesti Ajakirjanike Liidu liige. Aastast 1994 on ta "Eesti laevanduse aastaraamatu" koostaja.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa on näitleja ja muuseumiteadur Anni Kreem, nende pojad on ajaloolane Juhan Kreem ja muusik Jaagup Kreem.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Enn Kreem Merevikis (vaadatud 26.12.2015)

Välislingid
-----------

* Enn Kreem Merevikis
"**Seisab üksi mäe peal**" on Eesti kirjaniku Maimu Bergi romaan, mis kirjeldab stseene esimese eesti kirjaniku Kristjan Jaak Petersoni elust. Ajaloolise aine varal käsitleb Berg eesti rahvusliku identiteedi probleeme. Teos ilmus 1988. aastal samade kaante vahel teise ajaloolise romaaniga "Kirjutajad" (raamatus on avaldamisaastaks kirjutatud 1987), 2. trükk ilmus 1998.

Sündmustikku kirjeldab autor Petersoni sisemonoloogi kaudu, mistõttu lugeja näeb kogu tema ajastut peategelase vaatenurgast. Kriitik Rein Veidemann on nimetanud sellist lähenemist autopsühhograafiliseks. Berg täiendab teadaolevaid ajaloolisi fakte fantaasiaga ning õigustab seda eessõnaski; faktitruuduse seisukohalt kritiseeris romaani ka Malle Salupere. Veidemanni hinnangul võimaldab säherdust kriitikat asjaolu, et tekst pole Petersoni-tõlgenduse fiktiivsuse rõhutamisele vaatamata liialt fiktsionaalne, et faktide paikapidavuse vaidlustamine mõttetuks muutuks.

Viited
------

1. ↑  Sirje Olesk; "Eesti kirjanike leksikon" Tallinn: Eesti Raamat, 2000 (koost. Oskar Kruus ja Heino Puhvel, toim. Heino Puhvel), lk 57-58
2. ↑  Rein Veidemann "Kirjanik kui fiktsioon. Kristian Jaak Petersoni näitel" - Rmt: "Eksistentsiaalne Eesti" Tallinn: Tänapäev, 2010, lk 131; Malle Salupere "Tõed ja tõdemused. Sakste ja matside jalajäljed nelja sajandi arhiivitolmus" Tartu: M. Salupere, 1998, lk 153-163
**Enn Madi** (25. oktoober 1943 Tartu – 30. juuli 2002 Tartu) oli eesti rahvatantsupedagoog.

1962. aastal lõpetas ta Elva Keskkooli. 1968. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli saksa filoloogia erialal.

Ta oli rahvatantsuansambli Tarbatu kunstiline juht aastatel 1976–1996. 1999. aastal asutas ta tantsuseltsi Toome.

Ta oli 1995. aastal Tartus toimunud üliõpilaste laulu- ja tantsupeo Gaudeamus üldjuht, 1999. aastal toimunud XVI üldtantsupeo üks üldjuhte ning 2000. aastal toimunud Soome-Eesti ühistantsupeo üldjuht.

Tema ettepanekul asutati 1997. aastal Helju Mikkeli nimeline tantsupreemia.

Tema 65. sünniaastapäeval 25. oktoobril 2008 avati Tartus Raadi kalmistul tema mälestuskivi.

Tunnustus
---------

* 1989 – Eesti NSV teeneline kunstitegelane
* 1996 – Ullo Toomi nimeline rahvatantsustipendium

Viited
------

1. ↑  Elva Gümnaasiumi vilistlaste nimekirjad
2. ↑  Toome tantsuselts. Enn Madi
3. ↑  Tartumaa Rahvatantsujuhtide Liit. Helju Mikkeli rahvatantsupreemia 2015
**XBRL** (inglise keeles *eXtensible Business Reporting Language*) on XML-põhine infoedastusplatvorm, mis on mõeldud äri- ja rahandusinfo edastamiseks, töötlemiseks ning analüüsimiseks. See on avatud standard, mille kasutajatelt ei nõuta litsentsitasu.

XBRL-i kasutamisel ja aruannete struktureeritud esitamisel kõige tähtsam leppida kokku ja kinnitada riiklikult tsentraalse majandusaasta aruande taksonoomia. Taksonoomia keskne osa on elementide loend, milles igale näitajale ehk andmeühikule antakse oma märgend (inglise keeles *tag*). Aruannete esitajatele ja nende audiitoritele luuakse keskkond, kus nad saavad aruande koostada, kontrollida, allkirjastada, lisada audiitori arvamuse ja edastada.

Platvormi arendab ligi 250-st ettevõtjast, organisatsioonist ja valitsusasutusest koosnev mittetulundusühendus XBRL International. XBRL-põhist aruandlust on hakatud juurutama Rootsis, Taanis, Hollandis, Itaalias, Suurbritannias ja Belgias. USA finantsjärelevalve SEC ja Suurbritannia maksuamet HMRC on hakanud ettevõtetelt nõudma XBRL-i kasutamist.

XBRL-ile pani aluse Washingtoni osariigis tegutsev audiitor Charles Hoffman. XBRL Internationali rajamises oli oluline roll Ameerika Sertifitseeritud Audiitorite Instituudil (The American Institute of Certified Public Accountants, AICPA).

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti XBRL-taksonoomiad
2. ↑  "Regulators are serious about universal financial language" Financial Times 8-Dec-2010
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. veebruar 2012. Vaadatud 17. veebruaril 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* XBRL-i ametlik koduleht
* Eesti XBRL-taksonoomiad
Manólis Glézos 2007. aastal
Manólis Glézos NSV Liidu postmargil (1959)
**Manólis Glézos** (kreeka Μανώλης Γλέζος; 9. september 1922 Apeíranthos – 30. märts 2020 Ateena) oli Kreeka poliitik ja ajakirjanik. Ta oli 1984–1986 ja juunist 2014 juulini 2015 Euroopa Parlamendi liige. Ta oli selle Euroopa Parlamendi koosseisu vanim saadik.

Glézos sai tuntuks Kreeka vastupanuliikumises Teise maailmasõja ajal. 30. mail 1941 rebis ta koos Apóstolos Sántasega Ateena akropolilt maha haakristiga lipu. Saksa okupatsioonivõimud mõistsid ta tagaselja surma. 24. märtsil 1942 ta vahistati. Vangistuses teda piinati ja ta haigestus tuberkuloosi. 21. aprillil 1943 võtsid Itaalia okupatsioonivõimud ta kinni ning ta viibis 3 kuud vanglas. 7. veebruaril 1944 võtsid ta kinni Kreeka fašistid, kelle käes ta oli vangis järgmised 7,5 kuud. Järgnenud Kreeka kodusõja ajal anti ta korduvalt kohtu alla ja mõisteti surma, kuid rahvusvahelise surve tõttu jäid surmaotsused täide viimata. Talle mõistetud surmaotsused asendati 1950. aastal eluaegse vangistusega. 1951. aastal, kui ta alles vangis oli, valiti ta Kreeka parlamendi liikmeks. Ta vabanes vanglast 16. juulil 1954.

5. detsembril 1958 vahistati ta uuesti süüdistatuna spionaažis. 15. detsembril 1962 ta vabastati rahvusvahelise surve tõttu. 1961. aastal oli ta taas valitud parlamendi liikmeks. Pärast 1967. aasta riigipööret vahistati ta uuesti ning ta viibis 4 aastat vangistuses ja eksiilis.

Pärast demokraatia taastamist valiti ta 1981 ja 1985 Kreeka parlamendi liikmeks. Viimati valiti ta parlamenti 2012. aastal. 2014. aastal valiti ta üle 430 000 häälega (Kreeka kandidaatidest parima tulemusega) Euroopa Parlamenti. 7. juulil 2015 astus ta sellelt kohalt tagasi.

Ta kuulus radikaalsesse vasakpoolsesse parteisse SYRIZA. 

Glézos on kirjutanud artikleid ajalehtedesse alates 1942. aastast. 1950-ndatel oli ta Kreeka Kommunistliku Partei häälekandja Rizospástis ja ajalehe I Avgí toimetaja. Ta on avaldanud 6 raamatut.

Ta valdas lisaks emakeelele inglise, prantsuse ja itaalia keelt.

Tunnustus
---------

* 1958 – Rahvusvaheline ajakirjanduspreemia
* 1959 – Maailma Rahunõukogu Joliot-Curie kuldmedal
* 1963 – Rahvusvaheline Lenini rahupreemia

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Manólis Glézos** |

* Tutvustus Euroopa Parlamendi kodulehel
Edmund Muskie
**Edmund Sixtus Muskie** (28. märts 1914 Rumford – 26. märts 1996 Washington) oli Ameerika Ühendriikide poliitik. Ta oli Demokraatliku Partei liige.

Muskie oli poola päritolu, tema isa sünninimi oli Stephen Marciszewski, mille ta 1914. aastal oli Muskieks muutnud.

Muskie oli Maine'i kuberner aastatel 1955–1958 ja senaator 1959–1980. 1968. aasta presidendivalimistel nimetati ta Demokraatliku partei asepresidendikandidaadiks. 1972. aastal kandideeris Muskie Demokraatliku partei nominatsioonile, kuid jäi 15 kandidaadi seas neljandaks.

Muskie oli Ameerika Ühendriikide riigisekretär Jimmy Carteri valitsuses 1980–1981 peale Cyrus Vance'i tagasiastumist. Tema juhitav osakond tegeles Iraani pantvangikriisi ajal 52 ameeriklase vabastamise korraldamisega. 1981. aastal anti talle Presidendi Vabadusmedal.

| * v
* r
Ameerika Ühendriikide riigisekretärid |
| --- |
| 

* Jefferson
* Randolph
* Pickering
* J. Marshall
* Madison
* Smith
* Monroe
* Adams
* Clay
* Van Buren
* Livingston
* McLane
* Forsyth
* Webster
* Upshur
* Calhoun
* Buchanan
* Clayton
* Webster
* Everett
* Marcy
* Cass
* Black
* Seward
* Washburne
* Fish
* Evarts
* Blaine
* Frelinghuysen
* Bayard
* Blaine
* Foster
* Gresham
* Olney
* Sherman
* Day
* Hay
* Root
* Bacon
* Knox
* Bryan
* Lansing
* Colby
* Hughes
* Kellogg
* Stimson
* Hull
* Stettinius
* Byrnes
* G. Marshall
* Acheson
* Dulles
* Herter
* Rusk
* Rogers
* Kissinger
* Vance
* Muskie
* Haig
* Shultz
* Baker
* Eagleburger
* Christopher
* Albright
* Powell
* Rice
* Clinton
* Kerry
* Tillerson
* Pompeo
* Blinken

 | Ameerika Ühendriikide riigisekretäri pitsatAmeerika Ühendriikide riigisekretäri pitsat |
**Loovkirjutamist** (inglise keeles *creative writing*) vastandatakse laiemas tähenduses teadustekstide kirjutamisele, kitsamalt mõistetakse loovkirjutamise all eri liiki poeetiliste tekstide loomist. Loovkirjutamise mõistet defineeritaksegi seetõttu tavaliselt olenevalt kontekstist.

Loovkirjutamise kontseptsioon sai alguse 1970. aastatel USA-s psühhoteraapia valdkonnas, kust ideed kandusid kiirelt ka teistele aladele. Tänapäeval kasutatakse loovkirjutamise mõistet nii meditsiinis, psühhoteraapias kui ka hariduses.

Loovkirjutamine kirjutamisdidaktikas
------------------------------------

Didaktikud ja keeleteadlased on vaielnud loovkirjutamise efektiivsuse üle keeleõppes. Ühel pool on analüütilis-interpreteeriva õppetöö pooldajad, teisel pool aga järjekindlad loovate meetodite esindajad. Tänapäeval on koolitunnis üldjuhul mõlemad õppimisviisid esindatud ning neid kombineeritakse omavahel.

Gabriele Pommerin tõstab esile neli loovkirjutamise aspekti.

1. Loovkirjutamine on vajalik vastukaal üksnes normidele orienteeritud kirjutamisõppele.
2. Loovkirjutamine võimaldab võõrkeeleõppijal juba algajana kirjutada väikseid terviklikke ja väljendusrikkaid tekste, kasutades nendes väikest hulka semantilisi ning süntaktilisi vahendeid.
3. Loovkirjutamist iseloomustab pingevaba atmosfäär, mis loob soodsad tingimused keeleliste võimaluste mänguliseks proovimiseks.
4. Loovkirjutamise tulem ei ole enam eelnenud suure vaeva kardetud lõpptulemus, vaid tekst, mis motiveerib lugema, arutlema ja uusi tekste kirjutama.

Loovkirjutamise protsessis on esmatähtsad looja ise ja loomeprotsess. Õppijalt eemaldatakse kohustus olla veatu ja loogiline. Õppija eesmärk on kirjutamise kaudu iseendale lähemale jõuda, mõista oma tugevusi ja nõrkusi, näha end toimimas erinevates rollides, õppida valikuid tegema. Samuti on eesmärk sisestada õppijatesse usku, et kõik nad on loovad ning head kirjutajad.

Vaata ka
--------

* poeetika
* keeleteadus

Viited
------

1. 1 2 3  Pille Leola (2012). *Loovkirjutamine mina-pildi kujundamise abivahendina. [Magistritöö]*. Tartu: Tartu Ülikooli Eesti ja üldkeeleteaduse instituut.
2. ↑  Merle Jung (2006). *Keelemängulised tekstid kirjaliku tekstiloome impulssidena saksa keele õpetamisel võõrkeelena. [Analüütiline ülevaade]*. Tallinn: Tallinna Ülikool humanitaarteaduste dissertatsioonid.
3. ↑  Gabriele Pommerin (1995). *Kreatives Schreiben im Bereich Deutsch als Fremdsprache. – H. Popp (koost). Deutsch als Fremdsprache. An den Quellen eines Faches. Festschrift für Gerhard Helbig zum 65. Geburtstag*. München: iudicium. Lk 665–683.
**Karl Inno** (1/14. november 1908 Lustivere vald – 12. november 1994 Oneida, New Yorgi osariik) oli eesti majandusteadlane.

Ta lõpetas 1927. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi ja 1932. aastal Tartu Ülikooli *cum laude*. Ülikooliõpingute kõrvalt õppis ta ka Ühistegevuse Instituudis. 1936. aastal sai ta magistrikraadi käitismajanduse alal (mag. rer. oec. Ühistu mõiste ja liigitus).

Aastatel 1932–1938 töötas Ühistegevuse Instituudis lektorina. 1935. aastal kandideeris ta Tartu Ülikooli ühistegevuse professoriks, kuid kaotas Jaan Tõnissonile. Alates 1936. aastast oli ta Tartu Ülikooli õppejõud, aastatel 1938–1940 ja 1941–1944 Tartu Ülikooli majandusteaduskonna panganduse ja kindlustusasjanduse adjunktprofessor.

1944. aastal põgenes Inno koos perega Saksamaale, kust 1950. aastal siirduti USA-sse New Yorgi osariiki. Seal töötas ta pearaamatupidaja ja revidendina ning kirjutas artikleid majandusteaduse ja eesti ajaloo teemadel. Ta oli Eesti Teadusliku Ühingu Ameerikas liige. Kuni 1980. aastani oli ta ajakirja Aja Kaja toimetaja.

Karl Inno suri Ühendriikides, tema tuhk maeti 1995. aastal Põltsamaa kalmistule.

Isiklikku
---------

Inno abiellus 1933. aastal Erika Pladoga, neil sündis kaks tütart, kellest teine suri 1945. aastal Saksamaal.

Karl Inno stipendium
--------------------

1995. aastal asutasid Karl Inno lesk, tütar ja sõbrad Karl ja Erika Inno stipendiumifondi. Fond toetab Tartu Ülikooli majandusteaduskonna bakalaureuse- ja magistriõppe finantsharu üliõpilasi, jäädvustades nii Karl Inno mälestust ja soodustades ühistegevuse arengut. Stipendiumi on saanud Priit Sander, Anu Algoja, Olga Luštšik, Henri Vaher, Margus Kõomägi, Andres Luts, Kaspar Ojasoo, Elis Ruus, Lolita Bagojan, Mariel Aim.

Välislingid
-----------

* Stipendiumi tutvustus
Ondřej Kaše (2015)
**Ondřej Kaše** (sündinud 8. novembril 1995 Kadaňis) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Toronto Maple Leafs ründajana paremäärel.

Ta alustas klubikarjääri Tšehhi klubis Chomutovi Piráti, debüteerides Tšehhi kõrgliigas hooajal 2013–14.

2014. aastal valis Anaheim Ducks ta NHL-i *draft* '​is 205. valikuna. 2015. aasta mais sõlmis ta Ducksiga kolmeaastase lepingu. Hooajal 2015–16 mängis ta American Hockey League'is Ducksi tütarklubis San Diego Gulls. Ducksi meeskonnas debüteeris ta NHL-is hooajal 2016–17. Esimese värava lõi ta liigas 1. detsembril 2016 mängus Vancouver Canucksi vastu. Debüüthooajal kogus Kaše NHL-is viis väravat ja kümme väravasöötu. Hooajal 2017–18 tegi ta NHL-is 20+18 ning see on jäänud seni tema kõige edukamaks hooajaks.

2020. aasta veebruaris kaubeldi Kaše Boston Bruinsile. 2021. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Maple Leafsiga.

Tema noorem vend David Kaše on samuti jäähokimängija.

Viited
------

1. ↑  "Maple Leafs Sign Ondřej Kaše". nhl.com. 31.7.2021. Vaadatud 14.2.2022

Välislingid
-----------

* Ondřej Kaše NHL.com lehel
* Ondřej Kaše hockeydb.com lehel

| * v
* r
Toronto Maple Leafs |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Erik Källgren **·** Matt Murray **·** Ilja Samsonov **·** Joseph Woll |
| 
**Kaitsjad**: Jordie Benn **·** T. J. Brodie **·** Mark Giordano **·** Erik Gustafsson **·** Justin Holl **·** Timothy Liljegren **·** Mac Hollowell **·** Jake McCabe **·** Victor Mete **·** Jake Muzzin **·** Morgan Rielly **·** Luke Schenn **·** Conor Timmins |
| 
**Ründajad**: Nick Abruzzese **·** Noel Acciari **·** Zach Aston-Reese **·** Michael Bunting **·** Pontus Holmberg **·** Calle Järnkrok **·** Alexander Kerfoot **·** Matthew Knies **·** David Kämpf **·** Sam Lafferty **·** Mitchell Marner **·** Auston Matthews **·** William Nylander **·** Ryan O'Reilly **·** Nick Robertson **·** Wayne Simmonds **·** John Tavares |
**Karl III Wilhelm Baden-Durlachist** (27. jaanuar 1679, Durlach – 12. mai 1738, Karlsruhe) oli Baden-Durlachi markkrahv aastatel 1709-1738. Ta oli markkrahv Friedrich VII Magnuse ja Augusta Maria von Schleswig-Holstein-Gottorfi poeg. 1715. aastal asutas ta Karlsruhe (*Karli puhkus*), kuhu ta ehitas oma residentsi. Karlsruhe on sellest ajast kasvanud suureks linnaks. With the consolidation of public finances and the creation of a reliable administration, he laid the foundations for the reform policies of his grandson, Karl Friedrich.

Elu
---

Karl Wilhelm sündis Durlachis markkrahv Friedrich VII Magnuse ja Augusta Maria von Schleswig-Holstein-Gottorfi pojana.

Tema vanem vend suri 1672. aastal imikueas, nii sündis Karl Wilhelm kroonprintsina. Tal oli 8 õde ja üks vend, Christoph, kes oli viis aastat noorem ja suri 1723. aastal.

Tuntud oma kuulsa tsitaadi poolest: "Kaos teie maailmas saab alguse ühe käega". Pärast õpinguid Utrechtis, Genfis ja Lausanne'is reisis ta Inglismaale, Rootsi ja Itaaliasse. Siis astus ta sõjaväeteenistusse. Ta töötas oma onu markkrahv Ludwig Wilhelmi (tuntud kui "Türkenlouis ") juures, saavutas tema alluvuses koloneli auastme ja osales mitmes sõjas. Seejärel sai temast 1709. aastal Baden-Durlachi markkrahv.

### Sõdur

 Baden-Durlachi markkrahv Karl III Wilhelm, Johann Rudolf Huberi maal
### Aednik

### Linnaasutaja

Karlsruhe palee
### Absoluutne valitseja

### Pühendunud avaliku teenistuse moodustamine

### Majanduse taastumine

### Majandusareng

### Supelmaja

### Surm

 Püramiid turuplatsil

Abielu ja lapsed
----------------

Magdalena Wilhelmine von Württemberg
27. juunil 1697 abiellus Karl III Wilhelm Württembergi hertsogi Wilhelm Ludwigi tütre Magdalena Wilhelminega (7. november 1677 – 30. oktoober 1742). Nad said järgmised lapsed:

* Karl Magnus (21. jaanuar 1701 – 12. jaanuar 1712)
* Friedrich (7. oktoober 1703 – 26. märts 1732)
* Auguste Magdalene (13. november 1706 – 25. august 1709)

Vaata ka
--------

* Badeni valitsejate loend

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Friedrich VII** | **Baden-Durlachi markkrahv**1709–1738 | Järgnev**Karl Friedrich** |
Karl Karki haud Tallinna Siselinna kalmistul
**Karl Kark** (3. jaanuar 1883 (vkj 22. detsember 1882) Hellenurme vald, Tartumaa – 1. detsember 1924 Tallinn) oli eesti insener, Friedrich Akeli valitsuse teedeminister.

Elukäik
-------

1901. aastal lõpetas Kark Tartu Reaalkooli ja astus seejärel Peterburi Teedeinseneride Instituuti, mille lõpetas I järgu teedeinsenerina 1911. aastal. Peterburis õppides oli Kark üliõpilasseltsi Põhjala üks asutajatest. Põhjala kasvas välja Peterburi Eesti Üliõpilaste Seltsist, kus olid sisse võtnud juhirollid Viktor Kingissepp ja Jaan Anvelt. Enne kodumaale naasmist 1920. aasta novembris töötas Karl Kark Venemaal teedeinsenerina ja mitmes ametis veeteede alal.

Väljaõppinud insenerina sai ta tööd Eesti teedeministeeriumis, alustades nõunikuna, kellel oli õigus ministri eest alla kirjutada. Mõne kuu möödudes nimetati Karl Kark 6. aprillil 1921 teedeministri abiks ja 23. märtsil 1924 sai temast Friedrich Akeli valitsuse teedeminister. Karki ministriks oleku ajal pandi alus raadioside korraldamisele Eestis ning ühendati kõik kitsarööpmelised raudteed Pärnu–Tallinna kitsarööpmelise raudtee valitsuse alla. 1923. aasta suvel anti ekspluatatsiooni Ellamaa turbakütusel töötav elektrijaam. Samal aastal tehti ajalooline perspektiivitundega otsus – elektrifitseerida 11,2 kilomeetri pikkune Tallinna–Pääsküla raudteelõik. 1. septembril 1924 toimus peaproov, kus osales ka toonane teedeminister. Regulaarne liiklus sai alguse 20. septembril 1924. Ellamaa elektrijaamaga sõlmiti pikaajaline leping ning rajati 35-kilovoldine elektriliin Tallinna.

Kark tapeti kommunistide poolt 1. detsembri riigipöördekatse ajal. 1924. aasta 1. detsembri varahommikul, saanud telefoni teel teate raudteejaamas toimuvatest korratustest, sõitis Kark kohale olukorraga tutvuma. Ta sattus sinna siis, kui jaam oli just mässajate poolt hõivatud. Teedeminister langes jaama ees kuulist tabatuna.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Jaan Toomla „Valitud ja valitsenud", Eesti Rahvusraamatukogu, Tallinn 1999.
3. ↑  Eesti biograafiline leksikon, K/ü Loodus, Tartu 1926–1929.
4. ↑  Postimees, 5. mai 2007.
5. ↑  Horisont nr. 6/2004.
6. ↑  Eesti Majanduslugu nr.4/2009.
Onekotani saar Kuriilide kirdeosa kaardil
Onekotani saar (pildil keskel) satelliidipildil
**Onekotan** (vene keeles Онекотан, jaapani keeles 温禰古丹島 *Onekotan-tō*) on asustamata saar Kaug-Idas Suur-Kuriilide põhjarühmas. 

Neljas Kuriili väin eraldab seda Paramuširi saarest (53 km kirde pool) ja Jevreinovi väin Makanruši saarest (28 km loode pool). Krenitsõni väin eraldab Onekotani saart Harimkotani saarest (15 km lääne pool).

Saar kuulus enne Teist maailmasõda Jaapanile, praegu aga kuulub Venemaale. Aastani 2005 oli saare läänerannikul Šestakovi piirivalvekordon ja idarannikul Onekotani piirivalvekordon.

Onekotani saare pindala on 425 km², pikkus 43 km, laius 11–17 km. Saarel on kaks kaldeeraga tegevvulkaani: Krenitsõni vulkaan (1324 m, sai nime 1. järgu kapteni Pjotr Krenitsõni järgi) saare lõunaosas ja Nemo vulkaan (1019 m) saare põhjaosas (vt satelliidipilti).

Kaldeerad on täidetud veega. Krenitsõni vulkaani kaldeeras paikneb Koltsovoje järv, mis on ringikujuline, sest kaldeera keskel on kaasaegne vulkaaniline koonus. Nemo vulkaani kaldeera on täidetud veega ainult kirdeosas ja seal asub Tšornoje järv, mis on üle 4 km pikk ja 2 km lai. 

Saarel on seitse jõge pikkusega üle viie kilomeetri. Suurim on 8 km pikkune Ozjornaja jõgi, mis voolab Nemo vulkaani kaldeera lõunaosas ja suubub Ohhoota merre. Sama pikkusega Kedrovka jõgi voolab saare keskosas ja suubub Vaiksesse ookeani.

Onekotani saar on kaetud kääbusseedermännikuga. Maastikus on valdavalt 2–4 meetri kõrgused lepad ja seedermännid, kivikuhjatised, sood, kanarbik jne. Marjadest on esindatud kukemari, sinikas ja murakas. Saarel elutsevad rebased ja väikesed närilised, rannikuäärses meres viigerhüljes ja sivutš.

1720. aastal uurisid saart geodeedid Ivan Jevreinov ja Fjodor Lužin.
**Anton Engelbert "Toni" Sailer** (17. november 1935 Kitzbühel – 24. august 2009 Innsbruck) oli Austria mäesuusataja.

Sailer oli esimene sportlane, kes võitis olümpiamängudel kolm mäesuusatamise ala (slaalomi, suurslaalomi ja kiirlaskumise). 1956. aasta olümpiamängudel Cortina d'Ampezzos tuli ta kolmekordseks olümpiavõitjaks ja oli samas viies sportlane taliolümpiamängudel, kes võitis ühtedelt mängudelt kolm kuldmedalit. Tema suurt üleolekut tõestab veel see, et samal aastal tuli ta Alpi kahevõistluses ka maailmameistriks. Sellise saavutuseni pole keegi ei enne ega pärast teda jõudnud. Sailer tuli kokku seitsmekordseks maailmameistriks.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 1956 Itaalia Cortina d'Ampezzos
	+ **olümpiavõitja** slaalomis
	+ **olümpiavõitja** suurslaalomis
	+ **olümpiavõitja** kiirlaskumises

### Maailmameistrivõistlustel

* 1956 Itaalia Cortina d'Ampezzos
	+ Kuld **maailmameister** slaalomis
	+ Kuld **maailmameister** suurslaalomis
	+ Kuld **maailmameister** kiirlaskumises
	+ Kuld **maailmameister** Alpi kahevõistluses
* 1958 Austria Bad Gasteinis
	+ Kuld **maailmameister** suurslaalomis
	+ Kuld **maailmameister** kiirlaskumises
	+ Kuld **maailmameister** Alpi kahevõistluses
	+ Hõbe hõbemedal slaalomis

Välislingid
-----------

* Toni Sailer Sports
* Pilte Toni Sailerist sportlase ja näitlejana
* Toni Saileri filmograafia The Internet Movie Database (IMDb) kodulehel