recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Teet Margna 1996. aastal
**Teet Margna** (sündinud 7. augustil 1972 Viljandis) on eesti teleajakirjanik ja -produtsent. 

Ta lõpetas 1990. aastal Viljandi Paalalinna Gümnaasiumi ja 1990–1993 õppis Tallinna Pedagoogikaülikoolis näitejuhtimise eriala.

Aastatel 1993–1996 töötas ta EVTV-s, hiljem TV3-s (oli "Kuldvillaku" produtsent ja saatejuht). 2001–2003 töötas ta produktsioonifirmas Ruut (sealhulgas oli "Kahevõitluse" produtsent). Alates 2003. aastast töötab ta produktsioonifirmas Teet Margna, mis on tootnud telesaated "33 küsimust", "Viva Las Vegas", "Jan E. Uuspõld Show’", "Rooside sõda" ja "Püramiid". 

Margna on üks jõukamaid eesti televisioonitöötajaid. 

Margna on Gordon Grupp OÜ omanik. Ta on tootnud saateid nii Kanal 2 kui ka TV3 jaoks. Näiteks "Kaks kanget Live" ja "Nädalalõpp Kanal 2ga".

Isiklikku
---------

Margna tütar on Martine Margna.

Viited
------

1. 1 2  Teleprodutsent Teet Margna ise ekraanile ei kipu[*alaline kõdulink*], Postimees, 07.08.2006.
2. ↑
3. ↑  "FOTOD | Tõeline pisarakiskuja! Teet Margnale tegi südantsoojendava üllatuse tema tütar Martine koos Hanna-Liina Võsaga". *Kroonika*. 19. märts 2023. Vaadatud 19. märtsil 2023.
**Funktsionaali variatsioon** ehk **funktsionaali esimene variatsioon** on ühe muutuja funktsiooni diferentsiaali üldistus, funktsionaali muudu lineaarne peaosa mingis kindlas suunas. 

Seda mõistet kasutatakse ekstreemumülesannete teoorias ekstreemumi tarvilike ja piisavate tingimuste leidmiseks. 

Selles tähenduses kasutatakse seda terminit alates Joseph-Louis Lagrange'i 1762. aasta tööst "Essai d'une nouvelle méthode pour déterminer les maxima et les minima des formules intégrales indéfinies". Lagrange vaatles peamiselt klassikalise variatsioonarvutuse funktsionaale (mõju funktsionaale) kujuga 

{\displaystyle J(x)=\int \limits \_{t\_{0}}^{t\_{1}}L(t,\;x(t),\;{\dot {x}}(t))\,dt.\qquad (\*)}

Formaalne definitsioon
----------------------

Vaatleme funktsionaali (\*) muutust funktsiooniruumi ühest punktist teise (ühest funktsioonist teise). Selleks teeme asenduse {\displaystyle x(t)\mapsto x\_{1}(t)-x(t)} ning asetame selle avaldisse (\*). Eeldusel, et {\displaystyle L} on pidevalt diferentseeruv funktsioon, kehtib võrdus, mis on analoogne funktsiooni diferentsiaali juhtumiga:

{\displaystyle J(x\_{1})=J(x)+J\_{1}(\delta x)+\varepsilon r(x,\;x\_{1}),}
kus jääkliige {\displaystyle |r(x,\;x\_{1})|\to 0} on funktsioonide vaheline kaugus ja {\displaystyle \varepsilon \to 0}, ja {\displaystyle \delta x(t)=x\_{1}(t)-x(t)}. Seejuures nimetatakse lineaarset funktsionaali {\displaystyle J\_{1}(\delta x)} **funktsionaali** {\displaystyle J(x)} (**esimeseks**) **variatsiooniks** ning seda tähistatakse {\displaystyle \delta J}.
Teet Seene (2006).
**Teet Seene** (15. juuli 1940, Pärnu – 18. veebruar 2023) oli eesti spordifüsioloog ja -pedagoog, Tartu Ülikooli professor.

Ta lõpetas 1958 Tallinna Meditsiinikeskkooli ja 1966 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. 1974. aastal kaitses ta Tartu Riiklikus Ülikoolis bioloogiakandidaadi kraadi ja 1988. aastal Leningradi Ülikoolis bioloogiadoktori kraadi (kinnitatud 1989).

Ta oli 1966–1974 Tartu kuulmishäiretega laste eriinternaatkooli ravikehakultuuri õpetaja, ühtlasi 1966–1971 Tartu Riikliku Ülikooli veespordi kateedri (aastast 1969 raskejõustiku ja veespordi kateedri) õppejõud sõudmise alal, 1974–1978 lihastalitluse hormonaalregulatsiooni labori vanemteadur, 1978–1983 labori juhataja, 1983–1989 spordifüsioloogia kateedri dotsent, 1989–1992 professor, 1993. aastast spordibioloogia instituudi funktsionaalse morfoloogia professor ja instituudi juhataja, 1993–1998 Tartu Ülikooli õppeprorektor, 1998–2001 Tartu Ülikooli avatud ülikooli prorektor, 2002–2005 spordibioloogia ja füsioteraapia instituudi funktsionaalse morfoloogia professor; aastast 2005 emeriitprofessor.

Peamised uurimisvaldkonnad: lihasvalkude transformatsioon, skeletilihaste regeneratsioon, hormonaalmüopaatiad ja valgu ainevahetuse hormonaalregulatsioon lihaskoes. Avaldanud üle 350 teadustöö.

Ta oli Eesti Olümpiaakadeemia asutajaliige ja SA Ülikoolide Keskus Saaremaal nõukogu esimees.

Tunnustus
---------

* 2000 Tartu Ülikooli medal
* 2005 Tartu Ülikooli suur medal
* 2008 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 5.12.2022.
3. ↑  "Tartu Ülikooli suure medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 4.12.2022.
4. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 5520

Välislingid
-----------

* Teet Seene Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Brescia uus ja vana katedraal
Tempio Capitolini varemed Brescias
Piazza della Loggia
**Brescia** on linn Itaalias Lombardia maakonnas Milanost 99 km idas, Brescia provintsi halduskeskus. Brescia on Milano järel suuruselt teine Lombardia linn. Ta asub 150 m kõrgusel merepinnast.

Brescia asub Alpide jalamil Lago d'Iseo ja Garda järve vahel. Linna ümbritsevad viinamarjakasvatused (Franciacorta nõlvad läänes on andnud nime ka sealsetele kuulsatele veinidele).

Ajalugu
-------

Brescia kohal asus algselt keldi asuala Brixia, mis aastast 225 eKr kuulus Roomale. Juba Hannibali sõjakäigu ajal toetasid nad roomlasi. 27 eKr rajas Augustus sinna tsiviilkoloonia.

Aastal 452 rüüstas linna Attila. Pärast Rooma riigi langust kuulus linn langobardidele, hiljem Karl Suurele, frankidele ja Saksa-Rooma riigile.

Alates 1167 osales Brescia Lombardia Liiga koosseisus võitluses Saksa-Rooma keisrite vastu. Brescia katedraalis hoitakse reliikviana tahvlit pühalt härjavankrilt Carrocciolt, mis oli Lombardia Liiga sümboliks.

1339 läks linn Viscontide võimu alla, aastatel 1426–1796 allus ta Veneetsiale. 1797. aastal läks linn Austria kontrolli alla, kes Viini kongressi otsusega linna endale saigi. 1848 puhkes austerlastevastane ülestõus, mis pärast raskeid tänavalahinguid 2. aprillil 1849 lüüa sai.

Itaaliale kuulub Brescia alates 1861. aastast.

Vaatamisväärsused
-----------------

* San Salvatore basiilika (8. sajand)
* *Tempio Capitolino* ehk Rooma-aegse kapitooliumitempli varemed (73 pKr) Piazza del Foro ümber
* San Nazaro e San Celso kirik (18. sajand)
* Brescia toomkirik ehk *Rotonda* (12. sajand)
* *Porta Bruciata* keskaegne kaitseotstarbeline linnavärav Piazza della Loggia ääres
* Santa Giulia klooster (12. sajand)

### Brescia väljakud

Brescia linnasüda on koondunud nelja keskse väljaku (itaalia keeles: *piazza*) ümber. Turuplats (*Piazza del Mercato*) on toidukaupluste päralt, Võidu väljak (*Piazza della Vittoria*) oma lihtsa ja range kujunduse ning valeva marmorsillutisega on meenutus fašistiliku režiimi aegadest. Väljakutest kõige kaunim on Lodža väljak (*Piazza della Loggia*), mis on pärit 15. sajandist, mil Brescia kutsus enda päästmiseks Viscontide türannia käest valitsema Veneetsia. Veneetsia mõju on kõige paremini tajutav väljakule nime andnud kauni renessansslodža juures. Paulus VI plats (*Piazza Paolo VI*) on üks väheseid kahe toomkirikuga väljakuid Itaalias: 12. sajandist pärinev vana katedraal ehk Rotonda erineb suuresti uuemast maneristlikus stiilis raskepärasest uuest katedraalist.

Vaata ka
--------

* Brescia Ghedi lennujaam
* Brescia Calcio

Viited
------

1. ↑  Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018, vaadatud 16.03.2019.

Välislingid
-----------

* Brescia valla koduleht (*itaalia keeles*)
* Brescia infolehed (*itaalia keeles*)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib muusikastiilist. Funktsionalistliku stiili kohta arhitektuuris vaata artiklit Funktsionalism.* |

---

***Funk*** on afroameerika tantsumuusika, milles on esiplaanil rütm; harmoonia ja meloodia on vähem tähtsad. Rütm on punkteeritud, palju kasutatakse sünkoope. Rütmilistele kitarri-, vaskpilli- ja bassikäikudele ning trummiaktsentidele lisandub gospellik laulmisstiil. 

*Funk* on mitme stiili – džässi, roki ja bluusi sulam, mille kujunemisele 1960. aastatel andis tõuke ka soul (plaadifirmad Atlantic ja Stax). 

Basskitarri osatähtsus on tavatult suur, lähenedes juba soolopilli omale. Tüüpiline on sünkopeeritud löökpilli hüplev heli, mida tekitatakse sõrmedega keeltele laksates. Bassi ülesanded üle võtnud rütmikitarril mängitakse lühikesi bluusilikke käike. Vaskpillide käigud on kiiremad kui soulis ning tihti väga lühikesed ja särtsakad. Lugude aluseks on sageli lihtne ja lühike motiiv, mida lõpmatuseni korratakse. 

*Funk*-stiili erinevateks vooludeks on *jazz funk*, eksperimentaalne *funk*, psühhedeelne *funk*, valgete *funk* jt.

*Funk*-muusika esitajate hulgas on rohkem ansambleid kui soliste. Ansamblitest kuulsamad on Earth Wind and Fire, Tower of Power, The Commodores, solistidest James Brown, George Clinton.

* *Funk*-muusika rajajaks peetakse James Browni, kes alustas küll souliesitajana.
* Esimeseks *funk*-hitiks kujunes James Browni "Papa's Got A Brand New Bag" (1965).
* Esimene *funk*-ansambel oli Kool & the Gang.
* *Jazz funk*'i nimekaimad viljelejad olid Miles Davis ja Herbie Hancock.
* Üks *funk rock*'i alusepanijaid oli Jimi Hendrix.
* Valge *funk*'i tuntumaid esindajaid on ansambel Talking Heads.
**Kaprijke** on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis.

Asulad
------

1. jaanuaril 1977 Lembekega ühendatud Kaprijke jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Rooma numbritega on tähistatud osavallad. Kollakad alad on linnastunud piirkonnad | 

| Nr | Nimi | Pindala(km²) | Elanikke1.01.2009 |
| --- | --- | --- | --- |
| I | Kaprijke | 14,68 | 2671 |
| II | Lembeke | 19,01 | 3507 |
|

 |

* KaprijkeKaprijke
* LembekeLembeke
* LembekeLembeke

Viited
------

1. ↑  Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

 Kaprijke – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (hollandi keeles)

Ida-Flandria provintsi vallad

Aalst | Aalter | Assenede | Berlare | Beveren | Brakel | Buggenhout | De Pinte | Deinze | Denderleeuw | Dendermonde | Destelbergen | Eeklo | Erpe-Mere | Evergem | Gavere | Gent | Geraardsbergen | Haaltert | Hamme | Herzele | Horebeke | Kaprijke | Kluisbergen | Knesselare | Kruibeke | Kruishoutem | Laarne | Lebbeke | Lede | Lierde | Lochristi | Lokeren | Lovendegem | Maarkedal | Maldegem | Melle | Merelbeke | Moerbeke | Nazareth | Nevele | Ninove | Oosterzele | Oudenaarde | Ronse | Sint-Gillis-Waas | Sint-Laureins | Sint-Lievens-Houtem | Sint-Martens-Latem | Sint-Niklaas | Stekene | Temse | Waarschoot | Waasmunster | Wachtebeke | Wetteren | Wichelen | Wortegem-Petegem | Zele | Zelzate | Zingem | Zomergem | Zottegem | Zulte | Zwalm
**Teet Järvi** (sündinud 22. aprillil 1958) on eesti tšellist. 

Teet Järvi on lõpetanud Tallinna Muusikakeskkooli Laine Leichteri ja Tallinna Konservatooriumi Peeter Paemurru tšelloõpilasena. Ta on täiendanud end Moskvas Natalja Sahhovskaja, Mihhail Homitseri ja Ivan Monighetti juures. 

1974. aastal võitis Teet Järvi esikoha rahvusvahelisel noorte tšellistide konkursil Tšehhoslovakkias; ta on võitnud ka vabariikliku (1981) ja Balti vabariikide vahelise (1976) konkursi. 

Aastail 1982–1990 töötas Teet Järvi Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri tšellorühma kontsertmeistrina. Ta on korduvalt esinenud solistina orkestrite ees, mänginud Tallinna Keelpillikvarteti ja Baltic Trio koosseisus paljudes Euroopa maades ja Ameerikas ning andnud soolokontserte endise Nõukogude Liidu linnades ja välismaal. 

1993. aastast töötab Teet Järvi Soomes, kus ta mängib Lahti Sümfooniaorkestris ja FINEST-i keelpillikvartetis ning töötab tšellopedagoogina Lahti muusikakõrgkoolis.

Plaadid: "Estonian Cello" Teet Järvi / Vardo Rumessen

Isiklikku
---------

Tema isa oli Järvide dünastia alusepanija ja dirigent Vallo Järvi, onu on dirigent Neeme Järvi, abikaasa on pianist Mari Järvi, 

Teet Järvil on viis muusikust last:

* Marius Järvi – tšellist,
* Miina Järvi – viiuldaja,
* Mihkel Järvi – pianist,
* Madis Järvi – vioolamängija/helilooja,
* Martin Järvi – viiuldaja.

Lapsed moodustavad ühtlasi ka instrumentaalansambli Järvi Instrumentalists.

Suguvõsa
--------

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   | Vallo Järvi |   |   |   | Neeme Järvi |   | Liilia Järvi |   |   |
|   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
| Andrus Järvi |   | Teet Järvi |   | Paavo Järvi |   | Maarika Järvi |   | Kristjan Järvi |   |
|

Viited
------

Välislingid
-----------

* Tšellist Teet Järvi sünnipäevakontserdil musitseeris seitse Järvide dünastia muusikut, Eesti Päevaleht, 21. aprill 2018
* Teet Järvi ja tema pool sajandit, Sirp, 15. august 2008
* Pilt Teet Järvist, kultuuriaken.tartu.ee, vaadatud 12. mail 2017
* Pilt Teet Järvist, sinfonialahti.fi, vaadatud 10. mail 2017
* Album Estonian Cello Teet Jarvi & Vardo Rumessen, iTunes, vaadatud 10. mai l2017
* Eesti interpreedid: Teet ja Marius Järvi, ERR, esmaeeter 23. veebruar 2001
* Artur Kapp, prelüüd tšellole ja orkestrile, Youtube, 29. märts 2010
**Karl Eduard Prees** (kuni 1935. aastani **Karl Eduard Preisberg**; 4. jaanuar 1893 Paldiski – 21. august 1969 Olympia, Washingtoni osariik, USA) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant, 1935).

Karl Eduard Preisberg omandas algkooli hariduse Tallinnas, kus jätkas samas ka õpinguid gümnaasiumis.

1912. aastal siirdus ta Venemaa keisririigi sõjaväeteenistusse sundaega teenima, lõpetades sõjaväeteenistuse lipniku auastmes. Võttis osa Esimesest maailmasõjast 7. kütipolgu koosseisus, Poolas, Galiitsias ja Rumeenias, kus ta staabikapteni aukraadis tegutses pataljoniülemana. 

1917. aasta detsembris tuli staabikapten Preisberg Eestisse rahvusväeosadesse, Eesti polku Viljandisse. Võttis osa Vabadussõjast.

Peale Vabadussõja lõppu määrati ta Tallinna Vahipataljoni ülema kohale, millisel ametkohal ta püsis kuni 1925. aastani, mil ta määrati pataljoni ülemaks Tallinna Kalevi üksikusse jalaväepataljoni.

Alates 1. mai 1928. aastast kuni 1940. aastani Kaitseliidu Järva maleva pealik.

Tunnustus
---------

* Eesti Vabadussõja mälestusmärk, 1922
* Kotkaristi III klassi teenetemärk, 1935

Viited
------

1. ↑  Georgi ordeni Eestlastest kavaleride elulood
2. ↑  Kolonel K. Prees 50-aastane, Järva Teataja (1926-1944), nr. 2, 9 jaanuar 1943

Välislingid
-----------

* Ohvitseride andmekogu
Vaade kurule
Dukla mäekuru lahingu mälestusmärk mäekuru Slovakkia poolel
**Dukla mäekuru** (slovaki keeles *Dukliansky priesmyk*, poola keeles *Przełęcz Dukielska*, ungari keeles *Duklai-hágó*, tšehhi keeles *Dukelský průsmyk*) on strateegilise tähtsusega mäekuru Ida-Karpaatide Laboreci mägismaal.

Kirjeldus
---------

Mäekuru asub Poola ja Slovakkia vahelisel piiril Lemkivštšina piirkonnas. Kuru ei ole ka kaugel Ukraina läänepiirist.

Mäekuru, mis asub kõrgusel 502 meetrit üle merepinna, on Karpaatide peamise mäestiku kõige madalamal asuv mäekuru. Poola Dukla linnast lõunas ja Slovakkia Prešovi linnast kirdes asuvat mäekuru peetakse piirkonnaks, kus kohtuvad ida- ja lääneslaavi kultuurid.

Ajaloolisi fakte
----------------

17. sajandil oli mäekuru lemko rahvusest röövli ja rahvakangelase Andri Savka tegevuspaigaks.

Dukla mäekurus toimusid suured lahingud nii esimese kui ka teise maailmasõja idarinnetel. 1944. aasta 8. septembrist kuni 28. oktoobrini leidis seal aset Dukla mäekuru lahing.

Välislingid
-----------

* Military History - Northeast Slovakia 1944 Annotated Soviet Battle Maps & Topographical Maps for Eastern Czechoslovakia (Slovakia) including Dukla Pass. Dukla mäekuru piirkonna kaarte.
* Battle for Dukla Pass. Dukla mäekuru lahingu kirjeldus.

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Dukla Pass seisuga 02.05.2019*.
Corry Evans 2011. aastal Hull City särgis
**Corry John Evans** (sündinud 30. juulil 1990 Belfastis) on Põhja-Iirimaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsja või keskkaitsjana Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Sunderland. Ta on klubi meeskonna kapten.

Ta alustas klubikarjääri Manchester Unitedis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2005. aastal. Klubi põhimeeskonnas tal debüüti teha ei õnnestunud. Hooajal 2010–11 mängis ta laenul League One'i klubis Carlisle United ja Inglismaa esiliiga klubis Hull City. Järgmise hooaja eel sõlmis ta Hull Cityga püsiva lepingu. Aastatel 2013–2021 mängis ta Blackburn Roversis.

2021. aasta juulis siirdus ta Sunderlandi.

Debüüdi Põhja-Iirimaa jalgpallikoondises tegi Evans 6. juunil 2009 mängus Itaalia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 3. septembril 2010 EM-i valikmängus Sloveenia vastu. Ta kuulus Põhja-Iirimaa koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Tema vanem vend Jonny Evans on samuti Põhja-Iirimaa koondislane.

Välislingid
-----------

 Corry Evans – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Põhja-Iirimaa koondis  –  UEFA Euro 2016 |
| --- |
| 

* 1 McGovern
* 2 McLaughlin
* 3 Ferguson
* 4 McAuley
* 5 J. Evans
* 6 Baird
* 7 McGinn
* 8 Davis (c)
* 9 Grigg
* 10 Lafferty
* 11 Washington
* 12 Carroll
* 13 C. Evans
* 14 Dallas
* 15 McCullough
* 16 Norwood
* 17 McNair
* 18 Hughes
* 19 Ward
* 20 Cathcart
* 21 Magennis
* 22 Hodson
* 23 Mannus
* Treener: O'Neill

 | Põhja-Iirimaa |
**Illimar Paul** (sündinud 16. septembril 1945 Tallinnas) on eesti kunstnik. 

Ta lõpetas aastal 1964 Tallinna 22. Keskkooli, õppis Eesti Kunstiakadeemias (1966–1968) ning Leipzigi Kõrgemas Graafika- ja Raamatukunsti Koolis, mille lõpetas 1971 raamatukujunduse erialal. 

Töötanud õppejõuna Eesti Kunstiakadeemias (1972–1979 ja 1999–2001).

Eesti Kunstnike Liidu liige (1970). 

Ta harrastab vabagraafikat (eriti siiditrükki), tegelenud eksliibrise, akvarelli, plakati ja raamatukujundusega. Osalenud enam kui 300 ühisnäitusel nii kodu- kui ka välismaal, isikunäitusi on toimunud 68. "Illimar Pauli 1970ndate hüperrealistlikus laadis serigraafiatehnikas linnavaated olid omal ajal ühed novaatorlikumad graafikateosed, seda nii tehnika kui ka kujutamisviisi poolest. Paul on oma loomingus kasutanud mitmeid tehnikaid – siiditrüki kõrval teisi graafikatehnikaid (linoollõige), aga ka akvarelli, värvilist pliiatsijoonistust, teinud kolmemõõtmelisi kollaaže jne.

Viited
------

1. ↑  Illimar Paul NOBA kodulehel
2. ↑  Varblane, Reet (09.09.2021). "Illimar Pauli "Kokkumäng"". *Eesti Kunstnike Liidu koduleht*.
**Karl Orviku** (aastani 1927 **Janson**, **Jaansoon**; 17. august 1903 Kohtla, Ida-Virumaa – 7. märts 1981 Tallinn) oli eesti geoloog, loodusteaduste doktor (1940), geoloogia-mineraloogiadoktor (1946), Eesti NSV Teaduste Akadeemia liige (1946).

Elukäik
-------

1922. aastal lõpetas ta Rakvere poeglaste gümnaasiumi ja 1930 Tartu Ülikooli geoloogina.

Aastatel 1926–1958 töötas ta Tartu Ülikooli geoloogiakateedris (1926–1930 geoloogiakabineti abijõud, 1931–1939 vanemassistent, aastast 1939 instruktor-assistent, 1944–1956 Tartu Riikliku Ülikooli geoloogiakateedri juhataja).

1946. aastal valiti ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks, 1954 akadeemikuks. Aastatel 1947–1952 oli ta ENSV Teaduste Akadeemia Geoloogia Instituudi asedirektor, aastail 1954–1968 samas direktor.

Aastatel 1946–1952 Eesti Loodusuurijate Seltsi esimees, aastast 1963 auliige.

Aastail 1961–1965 oli ta Rahvusvahelise Kvaternaariuurimisliidu täitevkomitee liige.

Teadustöö
---------

Oli Eesti nüüdisaegse litoloogia rajaja ja litostratigraafia arendaja. Avaldanud põhjapanevaid uurimusi kvaternaarigeoloogia (eriti Pleistotseeni stratigraafia), meregeoloogia, neotektoonika ja geoloogia ajaloo alalt. Oli eluta looduse kaitse ja geoloogilise terminoloogia korrastamise pioneere. Algatas Eesti geoloogia ajaloo ja geoloogiaalaste kirjutiste refereerivate kokkuvõtete koostamise.

Tunnustus
---------

* 1969 – Eesti NSV teeneline teadlane
* 1976 – Karl Ernst von Baeri medal
* 1987 - mälestusmärk Rakveres (autorid Ilme ja Riho Kuld)
* 1991 – Eesti Vabariigi teaduspreemia (postuumselt)
* Ta on valitud Eesti 20. sajandi saja suurkuju hulka.

Isiklikku
---------

Karl Orviku abikaasa oli Leonidia Orviku. Nende poeg Kaarel Orviku (1935–2021) oli samuti geoloog.

Viited
------

1. ↑   Art 80 Eesti NSV teenelise teadlase aunimetuse andmise kohta. Orviku, Karl Karli p. — Eesti NSV Teaduste Akadeemia akadeemik. Eesti Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi Ülemnõukogu ja Valitsuse Teataja, 7. veebruar 1969 Nr. 7 (172)

Välislingid
-----------

* "Rakvere gümnaasiumis avati geoloog Karl Orviku büst", Virumaa Teataja, 25. mai 2009
**Cornelis (Cornelius) Bernardus van Niel** (4. november 1897 – 10. märts 1985) oli hollandi-ameerika mikrobioloog.

Ta oli üldmikrobioloogia pioneer USAs ning tegi tähtsaid avastusi, seletamaks fotosünteesi keemilist olemust. 

Uurides purpurseid ja rohelisi väävlibaktereid, tegi ta kindlaks, et fotosüntees on valgusest sõltuv redoksreaktsioon, kus protsessis eralduv hapnik pärineb veest (H2O-st) ja mitte, nagu varem arvati, CO2-st. Tema võrrand näeb välja järgmiselt:

2 H2A + CO2 → 2A + CH2O + H2O
* kus A tähistab hapnikku

Fotosünteesi summaarvõrrand oli fotosünteesi keemilisest olemusest arusaamise üks nurgakive. Hiljem tõestas selle õigsust veel Robert Hill.

Aastal 1961 defineeris van Niel koostöös Roger Stanieriga prokarüoote kui rakke, kus tuumamaterjal ei ole ümbritsetud tuumamembraaniga, ja eukarüoote kui rakke, kus on tuumamembraan eristunud. Seda väidet peetakse tänapäeval kõige põhimõttelisemaks erinevuseks elusorganismide vahel.

Tunnustus
---------

Cornelius van Niel valiti 1948. aastal Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.

1963. aastal pälvis ta USA Rahvusliku Teaduse medali.
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Kuld** | 2015 | jäähoki |
| **Hõbe** | 2008 | jäähoki |

**Brent Burns** (sündinud 9. märtsil 1985 Barries Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Carolina Hurricanes. Ta on mänginud ka ründajana.

2003. aastal valis Minnesota Wild ta NHL-i *draft* '​is 20. valikuna. NHL-is tegi ta Wildi meeskonnas debüüdi 2003. aasta oktoobris ja viskas esimese värava oma kolmandas liigamängus. NHL-i tööseisaku tõttu mängis ta hooajal 2004–05 American Hockey League'i klubis Houston Aeros. Wildi põhimeeskonnas mängis ta pärast seda järgmised kuus hooaega.

2011. aastal liitus Burns San Jose Sharksiga. Hooajal 2015–16 jõudis ta Sharksiga Stanley karika finaali, kus kaotati Pittsburgh Penguinsile mängudega 2:4. 

2015. aastal pälvis ta NHL Foundation Player Awardi. Hooajal 2015–16 valiti ta Second All Star Teami ja hooajal 2016–17 First All Star Teami. Hooajal 2016–17 pälvis ta liiga parimale kaitsjale antava James Norris Memorial Trophy. NHL-i tähtede mängule on ta valitud kuuel korral (aastatel 2011, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019). San Jose Sharksis mängis Burns kokku 11 hooaega. Tema resultatiivseim hooaeg oli 2018/19, mil ta lõi 16 väravat ja andis 67 väravasööte. Enim väravaid lõi ta hooajal 2016/17 (29 väravat).

2022. aasta juulis kaubeldi Burns Sharksist Carolina Hurricanesi.

2015. aastal tuli ta Kanada jäähokikoondise koosseisus maailmameistriks. Maailmameistrivõistluste parimaks kaitsjaks on ta valitud nii 2008. kui ka 2015. aastal. 2015. aastal valiti ta lisaks maailmameistrivõistluste sümboolsesse koosseisu.

Viited
------

1. ↑  "Burns traded to Hurrianes by Sharks". National Hockey League. 13. juuli 2022. Vaadatud 13. juulil 2022.

Välislingid
-----------

* Brent Burns NHL.comi lehel
* Brent Burns hockeydb.comi lehel

| * v
* r
Carolina Hurricanes |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Frederik Andersen **·** Pjotr Kotšetkov **·** Antti Raanta |
| 
**Kaitsjad**: Brent Burns **·** Jalen Chatfield **·** Dylan Coghlan **·** Calvin de Haan **·** Jake Gardiner **·** Shayne Gostisbehere **·** Brett Pesce **·** Brady Skjei **·** Jaccob Slavin |
| 
**Ründajad**: Sebastian Aho **·** Jesper Fast **·** Seth Jarvis **·** Ondřej Kaše **·** Jesperi Kotkaniemi **·** Jordan Martinook **·** Martin Necas **·** Stefan Noesen **·** Max Pacioretty **·** Jesse Puljujärvi **·** Jordan Staal **·** Paul Stastny **·** Derek Stepan **·** Andrei Svetšnikov **·** Teuvo Teräväinen |
**Johanna Marie Kork** (sünninimega **Johanna Marie Ainomäe**; sündinud 7. aprillil 1991) on eesti viiuldaja. 

Johanna Marie Kork alustas viiulimängu õppimist 6-aastaselt Tallinna Muusikakeskkoolis, mille lõpetas aastal 2010. Aastal 2013 sai ta bakalaureusekraadi Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias (EMTA). 2013–2014 täiendas ta end Veronas (Conservatorio di Verona E.F. dall´Abaco). 2016. aastal kaitses ta EMTA-s magristrikraadi (*cum laude*).

Ta on vabakutselise viiuldajana teinud koostööd mitmete muusikaliste kollektiividega nagu Rahvusooper Estonia Sümfooniaorkester, Eesti Riiklik Sümfooniaorkester (ERSO), Tallinna Kammerorkester, Glasperlenspiel Sinfonietta, I Virtuosi Italiani, Orchestra del Festival di Bergamo e Brescia.

Ta on olnud ansamblite Violina ja La Phoenix liige.

Alates 2017. aastast töötab ta Eesti Riiklikus Sümfooniaorkestris.

Viited
------

1. ↑  "Johanna Marie Kork". *Äripäeva infopank*. Vaadatud 2. juunil 2018.
2. 1 2 3  "Johanna Marie Kork". *www.erso.ee*. Vaadatud 2. juunil 2018.
3. ↑  "Violina". *star.ee*. Originaali arhiivikoopia seisuga 23. mai 2018. Vaadatud 2. juunil 2018.
4. ↑  "La Phoenix". *www.laphoenixtrio.com*. Vaadatud 2. juunil 2018.
**Martin Libene** VR II/3 (21. märts 1889 Vaivara – 3. märts 1919 Alsviķi mõisa lähistel, Alsviķi vald, Läti) oli Eesti ülemleitnant ja näitleja.

Ta lõpetas 1915. aastal Moskvas Aleksei Sõjakooli.
Võttis osa I maailmasõjast, kus oli Läänerindel esialgu kompanii- ja hiljem pataljoniülem.
Sai 1917. aastal Smorgoni all käest haavata ning tuli kodumaale end ravima. Martin Libene tegeles juba Vaivaras elades teatriga ja jätkas seda Tartu perioodil, kus esines suure eduga.[*viide?*]

Vabadussõja puhkedes astus 13. jaanuaril 1918 Eesti Tagavarapataljoni. Sai 18. novembril 1918 Tartu Vabatahtlike Pataljoni ülemaks. 

Libene hukkus 3. märtsil 1919 lõhkeva kuuli läbi Alsviķi mõisa juures Lätimaal. Martin Libene maeti sõjaliste auavalduste saatel Tartu Vana-Peetri kalmistule. 1935. aastal paigaldati tema hauale mälestusmärk.

Tema tegevust Vabadussõjas märgib Vabadusristi II liigi 3. järk.

Tunnustus
---------

* Vabadusristi II liigi 3. järk

Viited
------

1. ↑  Tsitaat 1935. aasta Postimehest: "Mälestusmärgi avamine M. Libesele. Ühel ajal "Vanemuise" juubeliga sünnib pühapäeval [6.X] Tartu Peetri kalmistul (Tallinna tee ääres) mälestusmärgi avamine ülemleitnant Martin Libesele. Martin Libene, "Vanemuise" näitetrupi liige, oli Vabadussõjas Tartu vabatahtlikkude pataljoni 2. roodu ülem. Ta langes lahingus 1919. aastal. "// Postimees, 02.10.1935, nr. 268, lk. 7. (Tartu teated.)

Välislingid
-----------

* www.virumaa.ee
**Johanna Päts** (neiuna **Johanna Veiler**; 17. detsember 1890 Tallinn – 13. november 1977 Toronto) oli eesti naisliikumise tegelane.

Ta lõpetas 1910. aastal Tallinna vene tütarlaste gümnaasiumi[*viide?*]. Sama aastal astus ta Peterburi Bestuževi kursustele matemaatika fakulteedis, kuid pidi õpingud perekondlikel põhjustel katkestama.

Ta töötas aastatel 1910–1918 Tallinna Linna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumis matemaatika õpetajana. Ta võttis osa kirjandusõhtutest, näitusmüükidest ja korjandustest ehitatava Estonia teatrimaja heaks. Esimese maailmasõja ajal oli ta Ülevenemaalise Linnade Liidu Tallinna osakonna asutatud vigastatud sõjameeste ja sõjavangide abistamise kodu asutajate seas ning selle hoolekogu juhataja.

1917. aastal sai temast Tallinna Naisseltsi asutaja ja esimene juhataja. Samal aastal valiti ta (Tööerakonna nimekirjas) Tallinna Linnavolikogu liikmeks, kus ta töötas haridus- ja hoolekandekomisjonides. Aastal 1919 valiti ta Tööerakonna nimekirjas ka Asutavasse Kogusse, kus ta kuulus eelarve-, tervishoiu- ja keeluseaduse komisjoni.

Vabadussõja ajal organiseeris ta rinde abistamist. 1920. aastal lõi Päts kaasa II naiskongressi kokkukutsumises ja ta valiti Naisliidu juhatusse. Ta oli kõigi Eesti naiskongresside juhataja ja alates kolmandast kongressist ka ettevalmistava komitee esinaine. Ta osales ka rahvusvahelistel naiskongressidel Austrias ja Lätis.

Ta oli üks vähestest eesti naistest, kes juhtis suurt majandusettevõtet: aastatel 1924–1940 oli ta kirjastuse Rahvaülikool asjaajaja-direktor.

1944. aasta algusest sügiseni oli Päts Naisliidu esinaine. Sügisel põgenes ta koos perega Saksamaale ja sealt edasi Austriasse, kus elas kuni 1946. aastani, pärast seda kuni 1948. aastani taas Saksamaal. 1948–1951 elas ta Rootsis, kust pöördus Kanadasse.

Torontos asutas ta Balti Rahvaste Naiste Nõukogu ja valiti selle esimeseks presidendiks.

Tunnustus
---------

* 1929 Eesti Punase Risti II järgu II astme teenetemärk
* 1936 Eesti Punase Risti II järgu I astme teenetemärk

Isiklikku
---------

Ta oli Tallinna väikekaupmehe Daniel Veileri tütar. Tal oli kaks venda ja õde.

Tema abikaasa oli Konstantin Pätsi vend Voldemar Päts. Nad abiellusid 1910. aastal. Neil oli kaks tütart: Inna (abielus Kaldveer) ja Silvia (abielus Jürvetson). Silvia pojapoeg Steve Jürvetson on riskikapitalist.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Johanna Päts Eesti Rahvusraamatukogu (vaadatud 4. oktoobril 2015)
2. 1 2 3 4  Päts, Johanna TLÜAR väliseesti isikud (vaadatud 4. oktoobril 2015)

Kirjandus
---------

* Kodu südames: mälestusi, kirju, dokumente. Johanna Päts. Koostanud ja toimetanud Anne Velliste
* Heili Reinart. "Üks esimesi Eesti ärinaisi Johanna Päts pidi küüditamisest pääsemiseks päevi torustikus kükitama." *Postimees* 22. detsember 2020.
**Johann von Ohle** oli Liivi ordu maamarssal aastatel 1387–1393.

Johann von Ohle pärines Kölni peapiiskopkonnas Vestfaalis asuvast Ohlest Plettenbergi lähedalt. Tema suguvõsa pärines Arnsbergi krahvide ministeriaalide seast ja hiljem sai see lääne nii Arnsbergi krahvidelt kui ka Kölni peapiiskopilt. Johanni isa oli arvatavasti Eberhard von Ohle.

1381. aastal oli Johann veel ilmikuna Vestfaalis, kuid seejärel astus ta Saksa ordusse ja tegi kiiret karjääri, tõustes juba 6 aasta pärast Liivimaa haru maamarssaliks. Selles ametis oli ta kuus järgmist aastat, siis aga ta loobus sellest ning oli aastatel 1402–1403 Dünamünde komtuur. Tema edasisest saatusest pole midagi teada.

Kirjandus
---------

* *Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 639 (lk 488–489).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Robin von Eltz** | **Liivi ordu maamarssal**1387–1393 | Järgnev**Bernhard Hövelmann** |
| Eelnev**Holtappel** | **Dünamünde komtuur**1402–1403 | Järgnev**Wilhelm von Schafhausen**

 |
Eukarüootse rDNA segment sisaldab 18S, 5.8S, ja 28S lõike ning moodustab tandeemselt korduva klastri. 5S rRNA geen asub eraldi.   
NTS – mittetranskribeeritav speisser, ETS – väline transkribeeritav speisser, ITS – sisemised transkribeeritavad speisserid 1 ja 2
**Ribosomaalne DNA** (**rDNA**) on DNA järjestus, mis kodeerib ribosomaalset RNA-d. Nagu pildilt näha siis eukarüootide rDNA segment on tandeemselt korduv operon, ehk ühise regulatoorse signaali või promootori poolt kontrollitud geeniklaster, mis koosneb NTS, ETS, 18S, ITS1, 5.8S, ITS2, ja 28S lõikudest. Enamiku eukarüootide genoomides on lisaks veel ka geen, mis kodeerib 5S rRNA-d. 5S rDNA esineb tandeemsete kordustena ka äädikakärbestel (*Drosophila*).

rDNA moodustab rakutuumas visuaalselt erineva piirkonna, mida nimetatakse tuumakeseks. Kuna selle regioon tõttu tekib rakutuumas eristatav tuumake siis kutsutakse rDNA regiooni ka tuumakese organisaator piirkonnaks. Inimgenoomis on 5 kromosoomi, mis sisaldavad tuumakese organisaator piirkonda: akrotsentrilised kromosoomid 13,14,15,21 ja 22.

Viited
------

1. 1 2  Richard, G. -F.; Kerrest, A.; Dujon, B. (2008). "Comparative Genomics and Molecular Dynamics of DNA Repeats in Eukaryotes". Microbiology and Molecular Biology Reviews 72 (4): 686–727.
**Oskar Eugen Öpik** (Norras elades **Oskar Øbik**; pseudonüüm **Oskar Mamers**; 8. juuni 1895 Kunda, Virumaa – 20. november 1974 Armagh, Põhja-Iirimaa) oli Eesti diplomaat.

Elulugu
-------

Ta õppis aastatel 1906–1914 Tallinna Nikolai I Gümnaasiumis, 1914 Moskva Aleksei sõjakoolis ja 1924–1933 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Akadeemiliselt oli ta Korporatsioon Rotalia liige.

Aastast 1915 sõdis ta Venemaa sõjaväes Galiitsia rindel, oli seejärel sõjavangis Saksamaal ja Austrias ning aastatel 1917–1918 Punase Risti kaudu sõjainvaliidide laagris Taanis. Aastatel 1919–1920 osales ta Venemaa kodusõjas Murmanski rindel ja Ida-Karjalas vene valgete kindral Eugen Milleri Põhjaarmees.

Alates 1921. aastast oli ta Eesti Välisministeeriumi teenistuses, aastatel 1923–1926 poliitilise osakonna büroojuhataja, 1927–1928 *chargé d'affaires* Kaunases, 1928–1931 Moskva, 1931–1933 Berliini ja 1934–1936 Pariisi saatkonna nõunik. Aastatel 1936–1938 oli ta saadik Kaunases, 1938–1939 välisministri abi, 1940. aastal saadik Pariisis. 

Oskar Öpik oli viimane Eesti Vabariigi saadik, kes esitas oma volitused enne Eesti okupeerimist ja annekteerimist Nõukogude Liidu poolt (6. juunil 1940). Surres oli ta ka viimane Eesti saadiku ametis olnud isik (enne teda, 3. aprillil 1973, oli eelviimase endise saadikuna surnud Heinrich Laretei).

1942. aastal tuli ta Eestisse, 28. jaanuaril 1943 nimetati ta senisest kohtudirektori abi ametist Eesti Omavalitsuse kohtudirektoriks. Pärast Teist maailmasõda elas ta Prantsusmaal, Norras ja Hispaanias, pärast oma norralannast abikaasa surma Põhja-Iirimaal vend Ernst Öpiku juures.

Talle anti Prantsusmaa Auleegioni ohvitseri orden 1937. aastal.

Mälestused
----------

* Oskar Mamers. "Kahe sõja vahel". Stockholm, EMP, 1957
* Oskar Mamers. "Häda võidetuile!". Stockholm, EMP, 1958
* Oskar Öpik (Oskar Mamers). "Teekond, mis algas Kundas". Tallinn, Oil Shale, 1997
* Sajandi eesti perekond. Kirju Oskar Öpiku arhiivist. Viimsi, Aade, 2017

Isiklikku
---------

Tema vennad olid Ernst, Armin ja Paul Öpik ning õde oli Anna Öpik.

Tema abikaasa oli aastatel 1918–1923 taanlanna Gerda Plaugmann (1890–1945) ja alates 1928. aastast norralanna Eldri Næss (1907–1973).

Viited
------

1. ↑  "Eesti Välisteenistuse biograafiline leksikon 1918–1940" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 23. august 2011. Vaadatud 28. mail 2011.

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Eesti biograafiline andmebaas ISIK
* Geni
**Hohe Salve** on hästituntud mägi Kufsteini, Wörgli ja Kitzbüheli vahel Austria Tirooli liidumaal. See on Kitzbüheli Alpide osa ja selle hüüdnimi on *Tirooli Rigi*. Selle tipu kõrgus on 1828 m merepinnast ning ilusa ilmaga on hea vaade Kõrg-Tauernile ja Zillertali Alpidele, samuti Wilder Kaiserile, mis asub Hohe Salvest vahetult põhja pool. Ülevalt võib näha ka Großglocknerit ja Großvenedigerit.

Omadused
--------

Hohe Salve palverännukiriku läänevaade
Mäel on väga silmatorkav kooniline välimus. Tipus on vana palverännukabel, restoran ja ülekandemast. Lisaks teenindab tippu kaks gondeltõstukit Söllist ja Hopfgartenist. Tipurestoran ja -kirik kuuluvad Westendorfi kihelkonnale; ülekandemast Hopfgartenile.

Talviti on Hohe Salve osa *Skiwelt Wilder Kaiser/Brixentali* suusapiirkonnast ning siin on mitu laskumist tipust ümberkaudsetesse küladesse: Söll, Itter, Hopfgarten ja Brixen im Thale.

Oma kuju ja asukoha tõttu on Hohe Salve ka populaarne alguspunkt tiibvarjuritele.

Nimi on tõenäoliselt retoromaani päritolu.

Hohe Salve ülekandemast
-----------------------

Hohe Salve saatja seisab Hopfgarteni territooriumil ja seda haldab ORS. See edastab saateid Kirde-Tiroolile, osale Miesbachi ringkonnast ja Rosenheimi ringkonnale Baieris, samuti väikesele osale Salzburgi liidumaa lääneosas.

Galerii
-------

* Hohe Salve (lumega kaetud) vaadatuna Söllist (põhja poolt)Hohe Salve (lumega kaetud) vaadatuna Söllist (põhja poolt)
* Mäe põhjanõlv talvelMäe põhjanõlv talvel
* Tiibvarjuri start Hohe SalveltTiibvarjuri start Hohe Salvelt
* Ülekandemast tipusÜlekandemast tipus
* Hohe Salve lõunakülgHohe Salve lõunakülg
**Johannes-Eduard Maide** (30. jaanuar 1911 Tallinn – ?) oli eesti vaimulik.

Ta lõpetas aastal 1930 Tartu Tehnikaühisgümnaasiumi. Aastatel 1933–1938 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ta oli Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. Ordineeriti 22. oktoobril 1939 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1939–1941 (määrati 11. novembril) Harju-Madise koguduse õpetaja ja Paldiski Nikolai koguduse hooldajaõpetaja. Mobiliseeriti 1941 Nõukogude armeesse. Tema edasise saatuse kohta puuduvad andmed.

  

Keila õpetaja Ado Köögardali päevaraamatu 1946.a. sissekanne 8. aprillist 1946:

Sinodil mälestasime endisi sinodi liikmeid, kes surma läbi on lahkunud. Need on: endine Paldiski koguduse õpetaja Johannes Eduard Maide, kes suri Sverdlovski vanglas 2. juulil 1944 /---/ Maidest on kuuldud, et ta kolmekesi teistega meisterdas raadiot, mis viis ta vanglasse. Sverdlovskis on Maide rasket elu elanud: ennast nõgestega toitnud, kopsupõletikus olnud. Kuidas just sündmuste järjekord oli, ei ole teada.

---

[

Viited
------

1. ↑  Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. III, lk. 148

Välislingid
-----------

* TÜ üliõpilased
**Oskar Sädek** (aastani 1936 **Oskar Funk**; 12. august 1906 Türi – 1942 Leningradi lähistel) oli eesti maalikunstnik.

Elulugu
-------

Oskar Sädek sündis Türil tisleri perekonnas. 1914. aastal kolis perekond Tallinna, kus ta lõpetas 6-klassilise õhtualgkooli. Kunstihariduse sai ta Ants Laikmaa ateljeekoolis aastatel 1927–1931. 

Ta kuulus koos teiste Laikmaa ateljeekooli õpilaste Priidu Aaviku, Erna Brinkmanni, Enn Roosi, Voldemar Elleri ja Aarne Miikmaaga omaette sõpruskonda. Õpiti ja töötati koos, suviti käidi Taeblas Laikmaa juures maalimas ja abiks majaehitusel.

Oskar Sädek oli aastast 1934 Eesti Kunstnikkude Liidu liige ning aastast 1938 Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühingu liige.

Oskar Sädek hukkus teises maailmasõjas Saksa sõjaväkke mobiliseerituna 1942. aastal Leningradi rindel.

Looming
-------

Oskar Sädeki loomingus oli tähtsal kohal Eesti ajaloo ja eriti Vabadussõja temaatika. Ta sai 1935. aastal Vabadussõja-aineliste kunstitööde võistlusel maali "Viiking" eest auhinna. Aastatel 1931–1941 esines ta igal aastal näitustel mõne kodumaise motiivi, Vabadussõja- või tööteemalise teosega. Sädek töötas nii pastell- kui ka õlimaalitehnikas; "Rõuge veski" on tema õlimaalidest parimaid.

Viited
------

1. ↑  Oksjon 2005 II Kunstisalong Allee (vaadatud 09.11.2016)
2. 1 2  Oksjon 2007 I Kunstisalong Allee (vaadatud 09.11.2016)

Allikas
-------

* EKABL
**Elmar** on mehenimi, mis on tarvitusel eelkõige Eestis, saksakeelsetes maades ja Aserbaidžaanis.

Eestis elas Rahvastikuregistri andmetel 9. mai 2012 seisuga 939 Elmari-nimelist inimest.

Eestlastest on seda nime kandnud näiteks muusik Elmar Liitmaa, poliitik Elmar Lipping, keeleteadlane Elmar Muuk ja arhitekt Elmar Lohk, samuti Eestis sündinud Kanada arhitekt Elmar Tampõld, Saksamaal Euroopa Parlamendi liige Elmar Brok, vehkleja Elmar Borrmann ja näitleja Elmar Wepper, Austrias kunstnik Elmar Peintner, Aserbaidžaanis aga rahvusvaheline suurmeister males Elmar Magerramov, diplomaat Elmar Məmmədyarov, Gəncə linnapea Elmar Vəliyev, jalgpallur Elmar Baxşiyev jpt.

Sama nime kannavad ka mõned firmad, näiteks Aruba ainus elektriettevõte N. V. Elmar ning Eesti raadiojaam Raadio Elmar.

Eesti mehenimi pärineb tõenäoliselt saksa traditsioonist, kus see oli algselt lühend nimest Adelmar. Tõenäoliselt sarnaneb etümoloogia inglise mehenime Elmer omaga, mille keskaegne kuju Aylmer tulenes vanainglise sõnadest *æþel* ("õilis") ja *mær* ("kuulus").

1. jaanuari 2020 seisuga oli Eestis eesnimi Elmar 584 mehel. Elmar oli Eestis levikult 249. mehenimi. Kõige populaarsem oli eesnimi Elmar vanuserühmas 85+, kus neid on 10 000 elaniku kohta 27,08, ning Viljandi maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 9,96. Elmar oli keskmiselt 67 aasta vanune (mediaanvanus oli 71).

Nime kandjaid
-------------

* Elmar Kaljot, eesti jalgpallur
* Elmar Kits, eesti maalikunstnik
* Elmar Saar, eesti jalgpallur
* Elmar Salumaa, eesti usuteadlane ja vaimulik
* Elmar Tepp, eesti jalgpallur

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. juuni 2020. Vaadatud 14. juunil 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**Johann von Patkul** oli Rootsi sõjaväelane (kapten).

Patkulite suguvõsast põlvnenud Johann von Patkul sündis hilisema ooberstleitnandi ja Patküla, Jaunkalpene ja Pāpēni mõisniku Johann von Patkuli (sündinud 1596) ja Christina Weddichi pojana.

1659 ja 1660 teenis ta kapteni ja kompaniiülemana Franz von Knorringi Ida-Uusimaa rügemendis. Samas teenis ta ka 1662. aastal ning 1663 ja 1664 jätkas rügemendis teenimist ooberst Anders Zöge alluvuses.

1666–1675 teenis ta ooberst Wenzel Pilar von Pilchau Häme rügemendis kapteni ja kompaniiülemana. 1669. aastal kuulus tema kompanii Narva garnisoni koosseisu.

1676–1677 teenis ta samal positsioonil ooberst Rembert von Funckeni (1632–1709) Uusimaa rügemendis.

Perekond
--------

Johann von Patkul oli abielus Anna Sophia von Knorringiga (1638 Riia – 1711 Stockholm), kes oli ooberst Franz von Knorringi ja Catharina Schützi tütar. Patkuli äi oli olnud tema otsene ülem Ida-Uusimaa rügemendis. Abielust sündis:

* Lovisa Charlotte von Patkul (suri 1738), oli abielus Auvere mõisniku, major Heinrich Johann von Drentelniga (1659–1704), kes langes Narva lahingus. Narva vallutamise järel küüditati Lovisa Charlotte pere Tobolskisse, kust nad naasid alles 1721. aastal.

Viited
------

1. ↑  Franz von Knorringi rügemendi munsterroll, 1659
2. ↑  Franz von Knorringi rügemendi munsterroll, 1660
3. ↑  Ida-Uusimaa rügemendi munsterroll, 1662
4. ↑  Anders Zöge rügemendi munsterroll, 1663
5. ↑  Anders Zöge rügemendi munsterroll, 1664
6. ↑  Wenzel Pilar von Pilchau rügemendi munsterroll, 1666
7. ↑  Wenzel Pilar von Pilchau rügemendi munsterroll, 1667
8. ↑  Narva garnisoni munsterroll, 1669
9. ↑  Wenzel Pilar von Pilchau rügemendi munsterroll, 1674
10. ↑  Wenzel Pilar von Pilchau rügemendi munsterroll, 1675
11. ↑  Rembert von Funckeni rügemendi munsterroll, 1676
12. ↑  Rembert von Funckeni rügemendi munsterroll, 1677
**Oskuskeel** on kirjakeele allkeel, mida kasutatakse erialasel ja ametialasel suhtlemisel. Sellisena vastandatakse seda üldkeelele, mida kasutatakse eelkõige igapäevaelus. 

Oskuskeel jaguneb erialakeelteks. 

Oskuskeelele on iseloomulik terminite ja reglementeeritud väljendusviisi kasutamine, mille eesmärgiks on üheselt mõistetavus. Terminitega väljendatakse rangelt määratletud mõisteid, seetõttu on erinevalt üldkeeltes sõnade ja sõnaühendite tähendused täpselt paika pandud, mõnikord (näiteks õiguskeeles ja sõjaväekeeles) kasutatakse ka lausete moodustamisel kindla tähendusega malle. Peale tähenduse laialivalgumise välditakse ühe erialakeele (või selle valdkondliku allkeele) piires tavaliselt sõnade mitmetähenduslikkust. 

Eri erialakeelel võivad olla eripärad, mille tõttu nad võivad eeltoodud üldisest kirjeldusest hälbida. Näiteks matemaatikas on tavaks igas kirjutises kõik terminid defineerida või viidata terminoloogia eeskujule; eri autorite terminikasutus võib olla erinev, samuti võidakse üht ja sedasama terminit olenevalt kirjutise temaatikast defineerida erineva üldisuse astmega. Filosoofias võetakse sageli aluseks üldkeelsed sõnad koos üldkeelsete tähendustega ning täpsed definitsioonid kas jäetakse andmata või esinevad definitsioonid filosoofiliste teesidena; terminoloogiline ühtsus puudub osalt sellepärast, et ühe ja sellesama sõnaga väljendavad eri filosoofid eri mõisteid, ja osalt sarnastel põhjustel nagu matemaatikas. 

Oskuskeelne tekst on üldkeelsest tekstist sageli keerulisema lauseehitusega ning sisaldab rohkem tuletisi, liitsõnu ja võõrsõnu.

Oskuskeele arendamine ja normeerimine on keelekorralduse osa, mida nimetatakse oskuskeelekorralduseks. Sellega tegelevad terminoloogid koostöös erialainimestega. 

Oskuskeelt uurib oskuskeeleõpetus.
**Johanna Sild-Rebane** (17. märts 1882 Tarvastu – 23. november 1946 Stockholm) oli eesti majandusteadlane ja ajakirjanik. 

Õppis kuni 1903. aastani Tartu Puškini Gümnaasiumis, sealt edasi Berni Ülikooli majandusteaduskonnas. 1911. aastal kaitses esimese eesti naisena doktoriväitekirja. Lõputöö teemaks oli Th. R. Malthuse teooria. Eestisse tagasi jõudes asus tööle Postimehe toimetusse majandusajakirjanikuna. Ta oli Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liige ja auvilistlane.

1912 osales esimesel ülevenemaalisel naishariduse kongressil eesti naiste esindajana. "Kongress toimub "hariduse" tähe all, kuid tegelikult arutatakse seal naiste õiguste taotlemise ja naise juhtivatele kohtadele pääsemise küsimusi." 

Avaldas naisõiguse alaseid kirjutisi ajakirjas Naiste Töö ja Elu. 1916/4 kirjutas näiteks naiste tööalastest probleemidest, 1917 organiseeritud naisliikumise tähtsusest, emade ja rinnalaste kaitsest. Esines Eestimaa Esimesel Naiskongressil 27.–28. mail 1917 ettekandega naisest abielus ja kutsetöös.

1933. aastal valiti ta Eesti Akadeemilise Naiste Ühingu esimeseks auliikmeks.

1946. aastal hukkus autoõnnetuses.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli Hans Rebane.

Teosed
------

* Johanna Sild-Rebane "Rinnalastest riigitarkuseni". Eesti Mõttelugu, Ilmamaa, 2017. ISBN 978-9985-77-632-2

Viited
------

1. ↑  Mäelo, H.(1999). Eesti naine läbi aegade. Varrak. lk 97 ja lk 86

Välislingid
-----------

*
**Oskus** on õpitud võime saada soovitud tulemusi. Oskusteks nimetatakse nii üldisi võimeid mingites tegevustes kui ka asjatundlikkust konkreetsel erialal. Näiteks on tööoskustest ajahaldus, meeskonnatöö, enese motiveerimine ja juhtimisoskus üldised, spetsiifilised oskused nagu oskus konstrueerida rõivalõikeid või oskus käsitseda 3D-graafikaprogrammi on kasulikud aga vaid kindlal erialal.

Sageli räägitakse oskustest töö, elukutse ja ametikoha kontekstis. Tänapäeva majandus nõuab inimestelt laia valikut oskusi, kuna tehnoloogia aina laiema kasutussevõtu tulemusel muutub ka töö iseloom. Teisalt on paljudel ametikohtadel tarvis üldoskusi nagu arvutioskus, autojuhtimine ja keeled.

Ehkki oskus on tavaliselt harjutamise ja praktika tulemus, võib see teatud tingimustel olla ka alateadlik. Nii ei teadvustata sageli, kuidas toimib oskus hoida tasakaalu või hinnata värvide omavahelist sobivust. Samas on ka niisuguse oskuse taga sisseharjunud võttestik ja treenitud meeled.

Oskusi rühmitatakse mitmeti. Nii kõneldakse akadeemilistest ja motoorsetest oskustest, keele- ja arvutioskustest, suhtlusoskus(t)est jms. **Tehnilised oskused** (inglise keeles *hard skills)* on spetsiifiliselt õpetatavad oskused, mida saab määratleda ja mõõta, sageli tehnilised või tööga seotud oskused. Näiteks oskused konkreetse programmeerimiskeele kasutamisel, masina käsitsemine, raamatupidamispõhimõtete tundmine, andmeanalüüsi vms. 

Oskused võivad aeguda, kui need on seotud elualadega, mis on ühiskonnast kadunud, või tehnikaga, mida enam ei kasutata. Oskusi on võimalik ka kaotada, kui neid pikka aega ei praktiseerita. Eriti kehtib see teadlikult õpitud oskuste kohta. Siiski arvatakse sageli, et kord õpitud oskuste meenutamine toimub kiiremini ja ladusamalt kui päris uue oskuse omandamine.

Vaata ka
--------

* Intrapersonaalsed oskused

Viited
------

1. ↑  Päring "Eesti keele seletavast sõnaraamatust" (vaadatud 25.08.2011)
2. ↑  "What are hard skills?". *the balance*. Vaadatud 23. aprill 2023.

*Selle artikli kirjutamisel on kasutatud ingliskeelseid artikleid en:Skill ning en:Skill (labor) seisuga 25. august 2011.*